Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition N:o 89. rit i Statens tjenst anställd samt på grund af styrkt sjuklighet, erhålla'nådigt afsked från sin innehafvande professorsbeställning och dermed förenade befattning] såsom Director vid allmänna Barnbördshuset i Stockholm, med rätt till pension för återstående lifstiden å rikets Allmänna Indragniugsstat, har Kongl. Maj:ts och Rikets Statskontor uti anbefaldt utlåtande, beträffande den sökta pensionsförmånen, i underdånighet anfört, att de om civile embets- och tjenstemäns rätt till pension å Allmänna Indragningsstaten utfärdade författningar, Kongl.
Förordningen den 24 Januari 1778, Kongl.
Brefven den 25 Juni 1818 och den 12 November 1823, jemförde med nådiga skrifvelserna om nionde Hufvudtitelns reglering den 16 Mars 1858 och den 23 November 1860, icke, — med undantag af ett enda för Stats-kontoret kändt fall — tillämpats på de vid undervisningsverken anställde lärare, för hvilkas pensionerande, ända till den 16 Mars 1858, då elementar-läroverken tillhörande personer i det hänseendet i allmänhet tillförsäkrades lika förmåner med de civile tjenstemännen, andra grunder och bestämmelser blifvit följde; samt att någon allmän föreskrift icke meddelats om pensionsförmån å nämnda stat för professorer och andra lärare vid det år 1815 inrattade Carolinska medico-kirurgiska institutet, när de genom hög ålder och sjuklighet äro urståndsatte att sina befattningar vidare bestrida; men att vissa omständigheter talade till bemälde professorers förmån uti ifrågavarande hänseende, såsom dels att de äro delegare i Civilstatens pensionsinrättning och således ställde i någon likhet med civile tjenstemän, dels att Anatomie-professorn vid berörda institut, Medicinal-rådet A. J. Hagströmer, efter Kongl. Maj:ts Sundhets-kollegii hörande, den 29 Oktober 1823 erhöll nådigt afsked med bibehållande af hela professorslönen såsom pension å Allmänna Indragningsstaten, dels ock att Professoren P. Cederschiöld, som alled i tjensten, enligt nådiga Brefvet den 20 April 1841, åtnjöt å nämnda stat ett af Rikets Ständer beviljadt arfvode af 600 Riksdaler Banko, hvilket, i händelse han, utan lönens bibehållande, från professorsbeställningen afgått, skulle hafva kommit att förhöjas till 1,000 Riksdaler samma mynt; hvarjemte Stats-kontoret upplyst, att Professoren vid Allmänna Barnsängshuset var, jemte tre andra lärare, före år 1815 uppförd å Sundhets-kollegii stat, då lönen utgjorde 444 Riksdaler 21 sk. 4 r:st Bauko.
I betraktande af detta allt, har Stats-kontoret, hvilket i ett tvifvelaktigt fall icke vågade obetingadt tillstyrka nådigt beviljande af pension på Indragningsstaten för Professoren Retzius, ansett sig böra öfverlemna till Kongl.
Maj:ts nå diga bepröfvande, huruvida ej nådig Proposition kunde till Rikets Ständer aflåtas om bemälde Professors uppförande på nämnda stat till en pension af 3,200 R:dr, motsvarande åttatio procent af den lön, hvaraf han är i åtnjutande.
Enär, efter hvad Stats-kontoret anfört, det kan vara tvifvelaktigt, huruvida på grund af redan gifna författningar lärarne vid det
Carolinska institutet äro berättigade att efter tillryggaläggandet af vissa lefnads- och tjensteår vara till pension å Allmänna Indragningsstaten uppförde, vid hvilket förhållande Kongl. Maj:t, innan Rikets Ständer haft tillfälle i ämnet sig yttra, funnit hinder möta för pröfning of Professoren Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 89. 15 Retzii underdåniga ansökning; men Kongl. Maj:t anser en dylik förmån icke utan skada för institutet och obillighet emot den der anställda lärarepersonal kunna densamma förvägras; vill Kongl. Majit hafval i nåder föreslagit Rikets Ständer att uttryckligen förklara, det må Professorerna vid Carolinska medico-kirurgiska institutet och öfriga med lön å institutets stat uppförde lärare vara berättigade till pension å rikets Allmänna Indragningsstat i den ordning och efter de grunder, som för civile embets- och tjenstemän äro i allmänhet gällande.
Datum ut supra. CARL. C. J. Thyselius.
Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj.t Konungen t Stats-Rådet å Stockholms Slott den 13 Mars 1863.
Slutligen uppläste Departements-chefen Statsrådet Thyselius till justering af honom, i öfverensstämmelse med af Kongl. Majit uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyr - 16 Kongl.
Proposition N:o 90. kande förut fattade beslut, uppsatta förslag tilli följande trenne nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: l:o angående rättighet för professorerna och öfrige lärare vid Carolinska medicokirurgiska institutet till pension å rikets allmänna indragningsstat, enligt de för civile embets- och tjenstemän i sådant afseende stadgade grunder.
Maj:t täcktes, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörda förslag i nåder gilla samt befallde att, i enlighet dermed, nådiga Propositioner af den lydelse bilagorna Litt.
C. till detta Protokoll utvisa, skulle till Rikets Ständer expedieras.
Ex protocollo A. J. Bruzelius.
Arik. tiil Exp.-Utsk. den 23 Mars 1863, kl. 10 f. in. Kongl.
Maj-.ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående rese-ersätlning och dagtraktamente till Ordföranden och ständige Ledamöterna uti de Nämnder, åt hvilka reglering af presterskapets aflöning, i enlighet med nådiga Förordningen den 11 Juli nästlidet år anförtros, samt om anslag till skrifbiträde åt dessa Nämnder; Gifven Stockholms Slott den 13 Mars 1863.
Sedan Rikets Ständer i skrifvelse den 6 Juli 1857, med förmälan att presterskapets aflöningssätt icke allenast vore i flera hänseenden mindre lämpligt, utan ock gåfve anledning till tvister emellan lärare och åhörare, yttrat sin önskan att en förändring deri måtte uti tillika antydd rigtning varda vidtagen, samt Kongl. Maj;t och Rikets Ständer sedermera gemensamt fastställt de grunder, hvilka vid reglering af presterskapets aflöning borde följas, har Kongl. Maj:t genom utsedde Kommitterade låtit utarbeta förslag till författning angående allmänt ordnande af denna aflöning, och Kongl. Maj.ts Nåd.
Proposition N:o 90. 17 och, efter granskning af detta förslag, den 11 Juli nästlidet år nådig Förordning i ämnet utfärdat.
Uti den till Rikets sednast församlade Ständer af Kongl. Majit aflåtna framställning rörande löneregleringen förekom ej något förslag på hvad sätt och af hvilken de kostnader, hvilka med regleringen blefve förknippade, skulle utgöras, och ett allmänt stadgande derutinnan var ock af behofvet mindre påkalladt, enär, enligt denna framställning, regleringen skulle ske endast i den mån deo, utan förnärmande af vederbörandes rätt, kunde tillämpas.
Vid ärendets behandling under sednaste riksdag blef förslaget i sistberörda del väl af Preste-Ståndet bifallet, men då de öfriga Riks-Stånden förenade sig derom att regleringen borde företagas så fort sig göra låter, äfven der den ej snarligen kunde bringas i tillämpning, och Kongl. Maj:t till detta Rikets Ständers beslut lemnade sitt godkännande, så komma, på sätt Kommitterade äfven anmärkt, för ordföranderna och ständige ledamöterna i de Nämnder, åt hvilka regleringens verkställande anförtros, både tid och krafter allt Obetydligt tagas i anspråk, och vid sådant tillfälle är äfven hemstäldt, huruvida icke rese- och dagtraktamente för förrättningarne må dem tillerkännas till enahanda belopp, som för Rikets Ständers Revisorer är bestämdt, äfvensom lämpligt anslag till skrifbiträde åt ordföranden beviljas.
Vid pröfningen af det utaf Kommitterade uppgjorda förslag har Kongl.
Majit ansett uti författningen böra intagas föreskrift derom, att ordföranden och de ständige ledamöterna skola åtnjuta rese- och dagtraktamente, äfvensom att lämpligt anslag för skrifbiträde åt Nämnden bör vara att påräkna; men beträffande de grunder, hvarefter traktamentet skall beräknas, bar Kongl. Majit, innan ännu Rikets Ständer varit i tillfälle att deras yttrande afgifva, icke velat meddela definitift beslut.
Då Kongl. Majit emellertid funnit den af Kommitterade föreslagna ersättning icke öfververskrida billighetens fordringar och densamma icke rättvisligen kunnat presterskapet åläggas, likasom den icke synts lämpligen' höra drabba de särskilda församlingarne, har Kongl. Majit befallt att Dess Befallningshafvande skola, hvar inom sitt lön, tills vidare åt lönereglerings-nämndernas ordförande och ständige ledamöter utbetala sådant traktamente, som af Kommitterade blifvit föreslaget.
Med tillkännagifvande häraf och då Rikets Ständer lära finna ofvanberörda kostnader, hvilka äro oundgängliga för genomförandet af den utaf allmänna tänkesättet länge påkallade, af Rikets
Ständer äfven begärda reglering af presterskapets aflöning icke för det närvarande böra annorledes än af Statsverket bestridas, vill Kongl. Majit härmed äska att Rikets Ständer förklara Nämndernas ordförande och ständige ledamöter berättigade att äfven framgent för sina förrättningar af statsmedel njuta reseoch dagtraktamente till enahanda belopp, som äro för Rikets Ständers Revisorer bestämda, äfvensom att anslag till skrifbiträde åt Nämnden af enahanda medel må med de belopp, som Kongl. Majit finner lämpliga, utgå; och anser Kongl. Majit, enär hvad för ändamålet erfordras, icke nu kan till siffran bestämmas, lämpligast vara att liih. tili R.
IS02 & iSOä I Samt. 1 Afd. 2 Band. 10 Uäft. 3 18 Kongl.
Proposition N:o 00. beloppen ifrån Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor af under händer hafvande medel Landträuterierna tillhandahållas och de gjorda förskotten sedermera till godtgörande hos Rikets Ständer anmälas.
C A R L. C. J. Thyselius, Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Arenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 13 Mars 1S63.
Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Friherre De Geer, Hans Excellens Statsministern för Utrikes''Ärendena, Herr Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld.
Slutligen uppläste Departements-chefen, Statsrådet Thyselius, till, justering af honom, i öfverensstämmelse med af Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, förut fattade beslut, uppsatta förslag till följande trenne nådiga Propositioner till Rikets Ständer, »nemligen: Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 91. 19 2:o angående rese-ersättning och dagtraktamente til! ordföranden och ständige ledamöterna uti de
Nämnder, åt hvilka reglering af presterskapets aflöning, i enlighet med nådiga Förordningen den Ii Juli nästlidet år, anförtros, samt om Bnslag tiil skrifbiträde åt dessa Nämnder.
Majit täcktes, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörda förslag i nåder gilla samt befallde att, i enlighet dermed, nådiga Propositioner, af den lydelse bilagorna Litt.
D till detta Protokoll utvisa, skulle till Rikets Ständer expedieras.
Ex protocollo A. J. Bruzelius. lU:o »a.
Ank. tili Exp.-Utsk. den 23 Mars 1863, kl. 10 f. m.
Maj.ts nådiga Proposition till Pikets Ständer, angående tilldelande af pension från Allmänna Indragningsstalen åt Provincial-läkaren i Herjeådalens distrikt, Johan Ellmin; Gifven Stockholms Slott den 13 Mars 1863.
Uti en af Kongl. Majits
Befallningshafvande i Jemtlands län insänd ansökning har Provincial-läkaren i Herjeådalens distrikt, Medicine Doktorn, Filosofie och Kirurgie Magistern Johan Ellmin underdånigst anhållit, att han, som vore född den 6 Januari 1797, blifvit Medicine-Licentiat år 1833, ender åren 1834—1844 bestridt särskilda ordinarie läkare-befattningar, samt varit anställd sedan den 17 December 1850 såsom Provincial-läkare uti ofvannämnda distrikt, måtte, med hänseende till hans numera försvagade helsa, varda hos Rikets"
Ständer föreslagen att uppföras å 20 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 91 allmänna Indragningsstaten, med rättighet att uppbära Provinciai-läkare-lönen i pension; och har Kongl. Majits
Befallningshafvande i underdånighet vitsordat så väl Eli— mins oförmåga att sin tjenst vidare bestrida, som ock den betryckta ekonomiska ställning hvaruti han sig nu befinner.
Uti häröfver afgifvet utlåtande har Kongl. Majrts Sundhets-kollegium i underdånighet anfört, att Provincial-läkaren Elimin under de sednare åren varit förhindrad att sina tjenste-åligganden vederbörligen bestrida, hvarföre han ock, jemlikt nådiga Brefvet den 5 Januari 1861, erhållit tjenstledighet tills vidare med bibehållande under tiden af hela Provincial-läkare-lönen.
Och dä Ellmin, hvilken, enligt hvad ett ansökningen bifogadt behörigt läkarebetyg utvisar, lider af en kronisk, numera såsom obotlig ansedd, hjertsjukdom,; samt, vid sådant förhållande, saknar förmåga att sin tjenst vidare bestrida, har Sundhetskollegium, i betraktande såväl häraf, som ock att Herjeådalens vidsträckta, från andra orters läkare aflägsna, landsbygd är i hög grad i behof af en der stadigt anställd läkare, som kan nöjaktigt och fullständigt ombesörja distriktets besvärliga och ansträngande sjukvård, i underdånighet hemställt, att den förmån ansökningen afser, må kunna Provincial-läkaren Ellmin beredas; deruti Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor, jemväl i ämnet hördt, ansett sig böra i underdånighet instämma, ehuruväl Ellmin icke varit i Statens tjenst anställd den tid af omkring 40 år, som, jemlikt nådiga Brefvet den 12 November 1825, utgör ett bland vilkoren för pensions åtnjutande.
Maj:t har detta ärende uti nådigt öfvervägande tagit; och då, en igt hvad af handiingarne inhemtas, Doktor Ellmin uppnått 65 års ålder och besväras af sådan sjukdom, som utgör hinder för hans tjenstbarhet, vill Kongl. Majit, i betraktande af dessa samt de al Kongl.
Majits Befallningshafvande och Sundhets-koliegiuin i öfrigt anförda omständigheter, härmed föreslå, att ett belopp, Ett Tusen Femhundra Riksdaler Riksmynt, motsvarande Provincial-lakare-iönen, må i allmänna Indragningsstaten uppföras, för att, från och med månaden näst efter den då nådigt afsked Doktor Ellmin meddelas, honom såsom pension för återstående lifstiden tillgodokomma.
C A tt L. C. J. Thyselius.
Proposition N:o 91 21 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Bans Majt Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 13 Mars 1863.
Närvä rande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Friherre De Geer, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld.
Slutligen uppläste Departeraents-chefen Statsrådet Thyselius till justering af honom, i öfverensstämmelse med af Kongl. Maj:t uppå'"Statsrådets enhälliga tillstyrkande förut fattade beslut, uppsätta förslag till följande trenne nådiga Propositioner till Rikets Ständer nemligen: ö:o angående tilldelande af pension från allmänna Indragningsstaten åt Provincial-läkaren i Herjeådalens distrikt, Johan Ellmin.
Maj:t täcktes, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörda förslag i nåder gilla samt befallde att, i enligt dermed, nådiga Propositioner af den lydelse bilagorna Litt. — — E till detta Protokoll utvisa, skulle till Rikets Ständer expedieras.
Ex protocollo A J. Bruzelius 2?
Proposition N:o 92.
;Aok, tili Exp.-Utsk. den 23 Mars 1863, kl. 10 f. m.
Maj:ts nådiga Proposition till Pikets Ständer, angående pension från rikets Allmänna Indragningsstat åt Adjunkten vid Wexiö högre elementarläroverk, Magister Sven Sandberg; Gifven Stockholms Slott den 13 Mars 4863.
Hos Kongl. Maj:t har Domkapitlet i Wexiö, i skrifvelse den 4 nästlidne mänad, i underdånighet anmält, att Adjunkten vid Wexiö högre elementarläroverk, Magister Sven Sandberg, — som den 25 Maj 1860 utnämndes till ifrågavarande adjunktsbestälining, — redan den 22 September samma är, till följd of iråkad sinnessjukdom, blef urståndsatt att sin läraretjenst förrätta, och snart derefter intogs å Wexiö hospital; att Sandberg vid början af höstterminen den 23 Augusti 1861 ånyo inträdde i tjenstgöring, hvarmed han dock icke längre fortfor än till den 50 Oktober sistnämnda är, då han erhöll tjenstledighet i uppgifvet ändamål att taga pastoralexamen; att förnyad tjenstledighet varit honom förunnad både vår- och höstterminen 1862, samt att hail vid början af nu löpande läsetermin måst, till följd af återfall i sinnessjukdomen, från utöfningen of Idraretjensten befrias; vid hvilket förhållande, och då det å ena sidan vore för läroverket svårt alt i sin tjenst bibehålla en man, som, enligt af
Domkapitlet tillika bifogadt vederbörligt läkarebetyg, till följd af tidtals påkommande sinnesrubbning, är och efter all sannolikhet förblifver oförmögen att sin lärarebefattning hädanefter vederbörligen förrätta, men å andra sidan Sandberg, som lider af en olycklig sjukdom, icke lärer kunna från tjensten skiljas, Domkapitlet underdånigst anhållit, det Kongl. Majit täcktes till Rikets nu församlade Ständer aflåta nådig Proposition om bemälde Sandbergs förflyttande på Indragningsstat med bibehållande af tre fjerdedelar utaf nu innehafvande lön, Ett Tusen Riksdaler Riksmynt.
Med underdånig anmälan att Rikets sednast^församlade Ständer i afseende på Adjunkten vid läroverket i Skara, J.
Rosell, hvilken i följd) af obotlig sinnessjukdom var urståndsatt att sin tjenst förrätta, medgifvit att, sedan han ifrån densamma erhållit afsked, han finge å allmänna Indrugningsstaten åtnjuta en pension af Sjuhundra Femtio Riksdaler, har Kongl.
Maj:ts och Rikets Stats-kontor uti infordradt utlåtande Kongl. Maj:ts Nåd.
23 till omförmälda anhållan tillstyrkt nådigt bifall; och då förhållandet med Sandberg är ungefär af lika beskaffenhet, som med Adjunkten Rosell, samt angeläget är, att Sandbergs läraresyssla icke allt för länge uppehälles af vikarie, vill Kongl. Maj:t härmedelst föreslå Rikets Ständer, att Adjunkten Sandberg måtte, sedan han på grund af vederbörande målsmans derom gjorda ansökning, från sin befattning såsom lärare vid Wexiö högre elementarläroverk erhållit afsked, å allmänna Indragningsstateu uppföras till erhållande under sin återstående lifstid af en årlig pension, motsvarande tre fjerdedelar af den lön, Adjunkter i lägsta lönegraden vid rikets elementarläroverk uppbära, eller Sjuhundra Femtio Riksdaler, att utgå från och med månaden näst efter den, uti hvilken afsked varder Sandberg meddeladt.
De till ärendet hörande handlingar skola hållas Rikets Ständers vederbörande Utskott tillhanda; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
C A R L, C. J. Thyselius.
Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-llådet å Stockholms Slott den 13 Mars 1863.
Närvä ande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Friherre De Geer, Hans Excellens Statministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve.
Derefter föredrog
Departements-chefen, Statsrådet Thyselius i underdånighet: 24 ■Kongl.
Maj.ts Näd.
Proposition N:o-92.
Domkapitlets i Wexiö underdåniga skrifvelse af den 4 sistlidne Februari, med hemställan det Kongl. Majit täcktes hos Rikets Ständer göra nådig framställning att Adjunkten vid Wexiö högre elementarläroverk, Magister Svenj Sandberg, som, enligt läkarebetyg, vore lidande af tidtals påkommande sinnesrubbning, måtte varda på allmanna Indragningsstaten uppförd, med åtnjutande för sin återstående lifstid af ett belopp, motsvarande trefjerdedelar af nu innehafvande lön, Ett Tusen Riksdaler Riksmynt; — — — — — — — — — — — — — — — Departements-chefen, som i underdånighet hemställde att Kongl. Majit behagade berörda framställning bifalla, uppläste ett förslag till nådig Proposition i ämnet.
Och behagade Kongl. Majit, på Stats-Rådets öfriga ledamöters underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla detta förslag, sådant detsamma finnes detta Protokoll under Litt.
B bilagdt,Ssamt|forordna att nådig Proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afiåtas.
Rättelse t Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition N:o 76; Sid. 14 rad. 3 uppifrån står; högre läs lägre Stockholm, tktckt hos Sam.
Remstedt, isca.
Proposition N:o 93. 1 ft :o 93.
Maj:ts Nådiga Proposition till JRilcets Ständer, angående antagande af en Jörfattning om nya Strafflagens införande och hvad, i afseende derå, iakttagas skall; Gijven Stockholms Slott den i 7 Mars i 863.
Sedan Kongl. Maj:t vid riksdagens början till Rikets Ständer aflåtit Proposition om antagande af ny Strafflag och dervid tillkännagifvit, att Kongl. Maj:t vore betänkt att framdeles under riksdagens lopp göra nådig Proposition om särskild författning angående den nya Strafflagens införande och hvad i afseende derå iakttagas skall; så och efter det förslag till sådan författning numera blifvit utarbetadt och i grundlagsenlig ordning granskadt, vill Kongl. Maj:t, med bifogande af Stats-Rådets och Högste
Domstolens protokoll i ämnet, härigenom, jemlikt 87 § Regeringsformen, till Rikets Ständers antagande framställa följande Förslag till författning om nya Strafflagens införande och hvad, i afseende derå, iakttagas skall. 1 §.
Den Strafflag, som nu gillad och antagen är, så ock hvad här nedan stadgas, skall till efterlefnad gälla från och med den 1 Juli 1864. 2 §.
Genom nya lagen upphäfvas, med de i 16 och 17 §§ gjorda undantag, Missgernings- och Straff-Bal karna i den å 1734 års riksdag antagna lag, tillika med alla de särskilda stadganden, som utgöra förklaring eller ändring af hvad sagda Balkar innehålla eller tillägg deri.
Prot. 1862 §■ 1863. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 17 Käft. 1 2 Kongl. Maj-.ts Nåd.
Proposition N:o 93. 3 §.
Alla i de öfriga Balkarna af 1734 års lag eller i särskilda lagar eller författningar gifna straffbestämmelser för brott, å hvilka i nya lagen straff satta äro, varda likaledes genom denna lag upphäfna, med undantag af hvad i 18 § sägs. 4 §.
Der hänvisning i lag eller särskild författning förekommer till straffbestämmelse, som enligt 2 eller 3 § blifvit upphäfven, skall brott, hvarför sådan hänvisning gifven är, straffas efter nya lagen, så framt straff å det brott deri utsättes: finnes straff å brottet deri ej utsatt; vare hänvisningen förfallen. 5 §.
Brott, som är föröfvadt innan nya lagen blifvit gällande, men för hvilket dessförinnan straff ej är bestämdt genom dom, som vunnit laga kraft eller ej öfverklagad varder, skall efter nya lagen straffas, om det straff, som efter samma lag ådömas bör, är lindrigare, än det, som i äldre lag eller författning för brottet stadgadt varit. 6 §.
Är brott i äldre lag eller författning belagdt med afbön eller utställning att skämmas, må det straff ej ådömas.
Har sådant straff blifvit, innan nya lagen trädde i verksamhet, ådömdt, må det ej till verkställighet befordras.
Landsförvisning eller förlust af ära må ej heller ådömas: finnes å brott, som endast med landsförvisning straffas skulle, straff i nya lagen utsatt; då skall det straff tillämpas: i stället för förlust af ära varde förlust af medborgerligt förtroende/om brottet med sådan påföljd i nya lagen belagdt är, förbrytaren ådömd, efter ty i samma lag för hvarje fall stadgadt är.
Der förlust af medborgerligt förtroende skulle efter äldre lag eller författning å brott följa, må dylik påföljd ej åläggas i annat fall, än om förbrytaren dertill efter nya lagen sig skyldig gjort. 7 §.
Till fängelse med arbete skall ej vidare dömas, utan varde, i stället, fängelse, hvarom i 2 kap. 6 § af nya lagen skils, ålagdt på lika lång tid, som till fängelse med arbete dömas bort, dock ej öfver två år: är, innan nya lagen gällande blef, fängelse med arbete, antingen omedelbart eller såsom förvandlingsstraff, någon ålagdt; vare det, i afseende på sättet för verkställigheten, så ock vid förening eller sammanläggning af straff, lika med fängelse efter nya lagen ansedt. 8 §.
För böter, som efter äldre lag eller författning äro eller blifva ådömda, så ock för vitén, hvartill någon är eller varder fälld, skall, vid bristande tillgång, utom i de fall, som i 9 § sägas, förvandling till annat straff, oberoende af det beslut, som derom förut må vara meddeladt, ske efter nya lagen, med iakttagande att, om brottet är föröfvadt innan samma lag gällande blef, vitén och sådana böter, som, enligt äldre lag eller författning, bort med enkelt fängelse efter Utsöknings-Balken aftjenas, skola till fängelse efter 11 § i 2 kap. af nya lagen förvandlas, dock att, i ty fall, dylikt fängelse ej må på längre tid, än femtiosex da gar åläggas och att all fråga om utgifvande eller förvandling af sagda böter och vilen kommer att förfalla, i händelse den dertill dömde skall för andra böter, vid bristande tillgång, undexgå högsta förvandlingsstraff vid vatten och bröd. 9 §.