Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Revisorer gjorda och af Kongl. Kommers-kollegium åberopade hemställan, anser sig Utskottet böra tillägga den upplysning: att, sedan 1810 och 1841 års Riksdags Siats-Utskott, i dess häröfver afgifna och af Rikets Ständer gillade yttrande, förklarat sig icke kunna understödja denna hemställan, måste densamma anses hafva förfallit; och vidkommande den egendom, hvarom fråga nu är, får Utskottet anmäla, att Utskottet instämmer i den uti nyss anförda yttrande uttalade åsigt, att, enär Manufaktur-fonden, med hvars medel sagde egendom i början af 1770-talet från enskild man inköptes, tillkommit genom beviljade och af allmänna medel utgångna bidrag, vore följaktligen denna egendom att anse såsom én statens tillhörighet; vid hvilket förhållande och då andra staten tillhörande, till allmänna verk, lör att af dem begagnas, upplåtna, fastigheter numera icke upptagas och redovisas i dessa verks hufvudböcker eller årliga räkenskaper samt hvad i afseende på sådana fastigheters bokförande är stadgadt, synes jemväl böra tillämpas å nu ifrågavarande egendom och der befintliga, det allmänna likaledes tillhöriga, inventarier, helst dftn omständigheten, att räkenskaperna för de under Kongl.
Kommers-kollegii förvaltning ställda medel icke ingå i rikshufvudboken, ingalunda utgör en giltig anledning till särskildt undantag för detta embetsverk från ett, rörande statens egendomar, meddeladt allmänt stadgande, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall till sednast församlade Revisorers hemställan, att, mod tillämpning, så snart ske kan, af det, i afseende på andra dylika fastigheter, numera stadgade bokföringssätt, värdet af meranämnde fasta egendom och inventarier må ur den årliga redovisningen för Manufaktur-diskontfonden uteslutas och i särskild räkenskap uppföras. 2:o Angående det i gamla Ull-diskonlfondens räkenskaper upptagna Ullmagasinshuset i Norrköping, jemte de i samma räkenskaper bokförda inventarier.
(Revisions-berätteisen sid. 5, Kommers-kollegii utlåtande sid. 36, 37.) Den af Revisorerne gjorda framställning, att värdet af detta hus och sagde inventarier måtte, på samma sätt sorn blifvit föreslaget i fråga om Kongl. Kom - Stals-Utskoltels Utlåtande JM 19. 5 mers-kollegii lius samt dertill hörande inventarier, uteslutas ur Ull-diskonlfondens allmänna redovisning och uppföras i särskild räkenskap, har äfven blifvit af merbcmäldo Kongl. Kollegium afslyrkt i sammanhang med dess yttrande, angående den förändrade bokföringen af sistnämnde hus; men som det, rörande fastighets- och invenlarie-värdens redovisande i statsverkets räkenskaper, af Rikets Ständer föreslagna och af Kongl.
Maj:t föreskrifna samt numera allmänt tillämpade bokföringssätt, till vinnande af likstämmighet i redovistiingarne för enahanda föremål, jemväl synes böra iakttagas i 'afseende pä det, bland gamla Ull-diskonlfondens tillgångar, i dess räkenskaper upptagna hus, äfvensom der bokförda inventarier, så får Utskottet likaledes hemställa: att värdet af Ullmagasinshuset i Norrköping, jemte berörde inventarier, må, i stället för alt pa hittills iakttaget salt bokföras, hädanefter upptagas i den särskilda räkenskap, hvaruti det hus, sorn af Kongl.
Kommers-kollegium nu begagnas, derest hvad ofvan blifvit föreslaget varder bifallet, kommer att redovisas. 3:0 Angående det
Direktören L.
Hofman Bang, enligt afslutadt kontrakt, tillkommande arfvode samt hans dagtraktamente och reselcoslnads-ersättning.
(Rovisions-berättelsen sid. !i—7, Kongl.
Kommers-kollegii utlåtande sid. 37—38.)
Då den brist för utgifternas bestridande, som jemväl under sednare åren uppstått i gamla Ull-diskontens inkomster, och hvilken hufvudsakligen föranledis genom det Direktören Hofman Bang för biträde samt råd och upplysningar i fårskötseln tillerkända arfvode, jemte den honom tillkommande traktamenls- och resekostnadsersättning, blifvit betäckt genom dertill beviljade årliga anslag utaf andra allmänna medel, och då således den å gamla Ull-diskontfonden anvisade kostnad, som statsverket för Hofman Rangs verksamhet i sagde hänseende måste vidkännas, i sjelfva verket utgingc utaf andra medel, hafva Revisorerna ansett det mera ändamålsenligt och ledande till större enkelhet i räkenskaperne, om den för ifrågavarande uppdrags fullgörande erforderliga kostnad anvisades alt för framliden utgå af andra allmänna medel, än Ull-diskontfonden, hvars inkomster dertill icke lemnade tillgång; hvadan Revisorerne föreslagit, att, för den händelse nytt kontrakt, angående samma befallning, efter den nuvarande kontrakt-tidens förlopp, eller 1887 ars slut, komme att med Hofman Bang eller annan person uppgöras, såväl det arfvode, sorn då kan varda bestämdt, som rese- och traktamenls-kostoads-ersällningen, må anvisas § det på Riks-statens G:te hufvudtitel uppförda anslag till jordbruket, handeln och nä - ringarne.
Kommers-kollegium förordat
Revisorernes framställda förslag, såsom olvifvelakligt medförande mindre omgång och mera enkelhet i räkenskaperna, samt derföre underställt Kongl. Maj:t, huruvida icke, rörande detta ärende, en nådig proposition till Rikets nu församlade
Ständer borde aflåtas i den syftning Revi - 4 StalsUtskotlets Utlåtande Jts 19. sorernes framställning innefattar, har Kongl. Maj:t, enligt hvad Utskottet inhemta!, genom nådigt
Bref af den 18 sistlidne Mars förordnat, att det merbemälde
Direktör, för meddelande af biträde, råd och upplysningar i fårskötsel, jemlikt afslutadt kontrakt, tillkommande och förut på gamla Ulldiskont-fonden anordnade arfvode jemte resckostnads-ersällning må för innevarande och nästkommande år, efter vederbörliga reqvisitioner, utgå af ofvannämnde hufvud-ti tels anslag (ill befrämjande af jordbruk och landtmanna-näringar.
Enär den af Revisorerne, till framtida iakttagande, föreslagna förändrade anvisning af ofvanomförmälda årliga arfvode samt rese- och traktamenlskoslnads-ersättning sålunda redan för den nu pågående koulraktsliden blifvit af Kongl. Maj:t i nåder bifallen och vederbörande derom försländigade, lärer, vid sådant förhållande, Revisorernes uti ifrågavarande hänseende gjorda framställning, icke föranleda någon åtgärd å Rikets Ständers sida. 4:o Angående gamla och nya Ulldiskont-fondernas sammanslagning och redovisning i en gemensam räkenskap.
(Revisions-berältelsen sid. 8—10, Kommers-kollegii utlåtande sid. 38—40.)
Under erinran om det af 1847 års Stats-revisorer väckta förslag, angående dessa begge, i skiljda räkenskaper upptagna, fonders sammanförande, och då del syntes mindre nödvändigt och ändamålsenligt att, under den oegentliga benämningen:
Diskont, fortfarande bibehålla en särskild bokföring och redovisning för gamla Ull - diskont-fonden, särdeles om denna fond befriades från utbetalningen af arfvodet samt resekostnads-ersättningen till Direktören Hofman Bang och fondens fasta egendom, ullmagasinshuset i Norrköping, jemte inventarierne, icke vidare komme att den årliga räkenskapen för samma fond upptagas, hafva sednast församlade Revisorer tillstyrkt, att gamla och nya Ulldiskont-fonderna måtte under benämning:
Ulldiskont— fond, sammanslås samt i gemensam räkenskap upptagas och redovisas; hvarjemte Revisorerne hemställt, att det årliga bidrag af 1,200 R:dr, som, genom Kongl, Brefvet den 9 November 1830, blifvit utaf manufaktur-medlen anvisadt lill gamla Ulldiskont-fonden, mätte till den nya öfverflytias, samt alt ullmagasinshuset måtte till sistnämnde fond öfverlåtas så länge detsammas nuvarande bestämmelse komme att fortfara.
1 anledning af den sålunda ånyo väckta frågan om Ulldiskont-fondernas förening, har Kongl. Kommers-kollegium åberopat hvad Kollegium, rörande samma fråga, i utlåtandet öfver 1847 års Revisions-berättelse anfört, eller att någon synnerlig lättnad hvarken för redogöranden eller den granskande väl icke skulle vara att vinna genom dessa fonders sammanförande, men att något egentligt hinder deremot icke mötte; och ansåg
Kollegium ej heller för närvarande någon betänklighet förekomma emot bifallandet af det härom nu förnyade förslag, helst dess verkställighet i någon mån underlättades genom den förenkling i räkenskapen, som Slats-Utskollets Utlåtande M 19. uppkomma efter särskilda medels anvisande lill bestridande af oftanämnde utgifter för Direktören Hofman Bångs befattning.
Enligt hvad Kongl. Kommers-kollegium i sitt åberopade utlåtande upplyst, inrättades Ulldiskonten år 1781, i ändamål att, genom lån för upphandling af inhemsk ull, understödja den mindre förmögne fabriksegaren; och erhöll denna Diskont sitt första anslag utaf behållningen å den dåvarande Manufaktur-fonden.
Till en början skulle de anslagna medlen »på försök» användas endast för fabrikanter i Stockholm.
Lånerätten utsträcktes dock sedermera till Norrköpings och Götheborgs fabriksidkare samt år 1793 lill Rikets yllefabrikanter i allmänhet.
Under den påföljande tiden bade Ulldiskonten, som understöddes genom ränlefria försträckningar från den under Kongl. Kommers-kollegii förvaltning jemväl stående s, k.
Väfverifonden, betydligen utvidgat sin lånerörelse och egde vid 1827 års slut en behållning i kontanta medel och säkra fordringar af mer än 100,000 R:dr B:ko.
Dock ansågs denna lånerörelse icke uppfylla det dermed åsyftade ändamål, enär ullproducenterne voro utestängde från rättigheten till låns erhållande samt den fördel, som genom lånen tillskyndades fabrikanterne, i alltför ringa mån delades af landtmannen; hvarföre ock, enär den dåvarande fonden icke medgaf lånerätlens öfverflyttning på ullproducenten i första rummet eller densammas utsträckning till alla ullsorter, Rikets Ständer vid Riksdagen åren 1828, 1829 och 1830 beslöto att, genom anvisande å Riksgälds-konloret af ett kreditiv å 200,000 R:dr B:ko till Ulldiskontens tillökning, sätta Kongl.
Maj:t i tillfälle att, medelst inrättande af Ullkontor, öppna för landtmannen dittills saknade utvägar ej allenast att erhålla sin vara sorterad och uppskattad, utan äfven att, vid bristande afsättning, få densamma belånad.
Detta kreditiv höjdes under 1840 och 1841 års Riksdag till 300,000 R:dr, men minskades under Riksdagen åren 1830 och 1831 till dess nuvarande belopp, 130,000 R:dr.
Med år 1831, efter hvilket års förlopp sagde kreditiv började begagnas, upphörde den medelst äldre Ulldiskontens tillgångar bedrifna lånerörelsen, och hafva derefter, på sätt redan är anfördt, öfver Ulldiskont-medlen forts 2:ne särskilda räkenskaper, af hvilka den ena omfattat de medel, som tillhört den förra eller den så kallade gamla Ulldiskont-fonden, och den andra krediliv-medlen, hvilka benämnts nya Ulldiskont—fonden.
Under den sedermera förflutna tiden hafva förstnämnde
Diskonts tillgångar blifvit använda till inköps- och transport-kostnader för utländska får utaf ädlare racer samt åtskilliga andra för ullproduktionens befrämjande beviljade, dels tillfälliga, dels årliga utbetalningar, såsom: bidrag till uppförande af ullmagasinsbyggnaden i Norrköping, inlösandet af enskilde personer tillhöriga aktier i denna byggnad, aflöningen för tjenstemanna-personalen och betjeningen vid Ullkontoret i nämnde stad samt arfvodet och resekostnads-ersättningen åt den för tillsyn öfver schäferierne anställde person m m.
Genom dessa utgifter, hvilka vida öfverstigit samma fonds inkomster, bestående af värderings-, sorterings- och magasineringsafgifter vid Ullkontoret, hyror för lägenheter i nämnde byggnad samt ofvanomförmälda 6 Slals-Utskottels Utlåtande M 19. årliga bidrag och ersättnings-anslag utaf Manufakturmedlen, har ifrågavarande fond sa medlagits, att densamma, enligt 1854 års berkslut, efter afdrag af det bokfördavärdet å ullmagasinshusel samt inventarier, endast uppgick lill 4,238 R:dr 39 sk-. 8 rrst., deraf ett belopp af 3,640 R:dr 1 sk. 2 r:st. utgjorde osäkra fordringar; hvaremot fondens i sagde års räkenskaper utbalanserade skuld till Manufakturdiskonten besteg sig lill 14,683 R:dr 31 sk. 6 r:st.
Instämmande i Revisorernes yttrade åsigt, att, under nuvarande förhållanden, en särskild bokföring och redovisning för den gamla Ulldiskont-fonden samt dess inkomster och utgifter icke vidare beböfves, och enär, på sätt Revisorerne yttrat, deu nya, likasom den gamla, Ulldiskonl-fondens ändamål är den inhemska ullkulturens befrämjande, samt den nya fonden för sin verksamhet i detta hänseende lager i anspråk så väl ullmagasins-inrättningen, som de vid Ullkonloret anställde tjensternäns biträde, anser sig Utskottet, — som, lika med Revisorerne, finnér det i sin ordning, alt, i fall härvid förefallande utgifter skulle med något mindro belopp komma alt öfverstiga gamla Ulldiskont-fondens nu egande inkomster, bristerna ersättas utaf den nya fondens vinstmedel, i stället för alt anvisas till utgående af andra allmänna medel, — böra, äfven för sin del, tillstyrka: att gamla och nya Ulldiåkont-fonderna må sammanslås samt under benämning »Ulldiskont-fond» i en gemensam räkenskap upptagas och redovisas, äfvensom alt det, enligt Kongl. Rrefvet den 9 November 1836, utaf manufakturmedlen anvisade årliga bidrag lill gamla Ulldiskont-fonden må ingå till den sammanslagna fonden, samt att ullmagasinsbuset i Norrköping må till samma fond öfverlåtas med besittningsrätt så länge delta magasins nuvarande bestämmelse kommer att fortfara.
5:o) Angående afskrifning af gamla Ulldiskont-fondens skuld till Manufakturdiskonten.
(Rovisions-berättelsen sid. 10, Kommers-Kollegii utlåtande sid. 40.)
Under förutsättning af den föreslagna sammanföringen af de begge Ulldiskontfonderna, hafva Revisorerne, såsom en dermed sammanhängande fråga, hemställt, alt den i räkenskapen för gamla Ulldiskont-fonden balanserade skuld för erhållna förskott från Manufaktur-diskonten måtte med det belopp, hvartill denna skuld, då förandet af nämnde räkenskap kommer att upphöra, finnes balanserad, afskrifvas i såväl Ull- som Manufaktur-diskontens räkenskaper, helst för samma skulds gäldande icke funnes någon annan tillgång, än ullmagasinshusel i Norrköping.
Emot lämpligheten, för det närvarande, af denna afskrifning har dock Kongl.
Kommers-kollegium erinrat, att, derest sagde egendoms begagnande för dess nuvarande bestämmelse framdeles komme att upphöra, funnes verkligen, genom densammas realiserande, en tillgång, som till ifrågavarande skulds betalning kunde och borde användas.
Enär de medel, som, vid det af Kongl. Kommers-kollegium förutsatta fall, Stals-Utekottets Utlåtande JK 19. 7 genom försäljning af oftanämnde magasiusbus komma att inflyta, mäste, derest de då pröfvas, böra anvisas till Manufaktur-diskonten, säsom godtgörelse för dess bidrag till bestridda kostnader för ullproduktionens befrämjande eller såsom tillökning af Diskontens lånerörelse, vara härtill disponibla oaktadt verkställigheten af den afskrifning, hvarom nu ar fråga, och då Kongl. Kommers-kollegium vitsordat Revisorernes uppgift, att gamla Ulldiskont-fonden, för omförmälda skulds gäldande, icke eger annan tillgång, än detta hus, får Utskottet, som anser ändamålslöst att, i afvaktan å framdeles möjligen inträffande förändrade förhållanden, årligen i räkenskaperne inoch utbalansera 2:ne, undor samma embetsverk ställda, fonders sinsemellan egande skulder och fordringar, tillstyrka bifall till Revisorernes hemställan om afskrifning i både Ulloch Manufaktur-diskonternas räkenskaper af den gamla
Ull diskot» t—fondens kapital- och ränteskuld för do, till samma fonds utgifter, från Manufaktur-diskonten lemnade förskott. 6:0) Angående saknad redogörelse för anvisade medel till underlättande af Svenska arbetares återfärd frän
Danmark till fäderneslandet.
(Revisions-barättelsen sid. 10—11, Kommers-kollegii utlåtande sid. 40-—41.)
Som, enligt hvad Kongl.
Kommers-kollegium upplyst och ehuru någon föreskrift icke meddelats om afgifvandet af redovisning för den af Revisorerno omnämnda anslags-summa, 500 R:dr, som, på grund af Kongl. Brefvet den 16 November 1855, blifvit, utaf anslaget till godtgörande af Svenska och Norrska konsulers utgifter å utrikes orter för Svenskar och Norrmän, förskottsvis utbetaldt, för att, genom Kongl. Svenska Ministerns vid Danska hofvet och General-konsulns i Helsingör försorg, användas för underlättande af medellöse
Svenske arbetares återresa till sitt fädernesland, bemälJe Minister redan, under den 29 Januari 1894, lill Kongl. Kabinettet för utrikes brefvexlingen insändt en, numera till Kongl. Kommers-kollegium öfverlemnad, specifik redogörelse för den till sagdo ändamål anvisade summa; så lärer, vid ^let af nyssnämnde Kollegium upplysta förhållande, hvad Revisorerne, i anseende till saknad föreskrift om dylik redovisnings afgifvande, yttrat, i hvilket yttrande Utskottet, för sin del, jemväl instämmer, icke föranleda någon åtgärd.
Stockholm den 18 December 1896. / STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1856. Stats-Utskollets Utlåtande N:o 20. 1 SO.
Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Dec. 1856, kl. 11 f. ro, Ullätande, i anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition, an gående försäljning af f. d. Landshöfdinge-Residens-tomterne i staden Piteå med å dem befintliga byggnader.
(I. A.) Sedan Kongl. Majit under den 29 April 1851, på förekomna skäl, beslutit, att Landshöfdinge-Residenset i Norrbottens
Län skulle från Piteå förflyttas till Luleå, så snart tomt och för ändamålet erforderliga byggnader hunnit i sistnämnde stad anskaffas, och Kongl. Majit derefter, med gillande af hvad Dess Befallningshafvande och Kongl. Öfver-Intendents-Embetet i berörde hänseende underdånigst hemställt, under den 28 November 1851 dels förordnat, att de för det blifvande Läns-Residenset vid Luleå oundgängliga byggnads-arbeten, beräknade till en kostnad af 30,194 Ridr 24 sk.
Banko, borde verkställas till 1856 års slut, dels ock såsom bidrag till kostnaden för dessa byggnaders uppförande och inredning, af besparingarne å Riks-statens Sjunde IIufvud-Titel till bemälte
Embetes disposition, i mån af behof, i Nåder anvisat en summa af 20,000 Ridr Banko, med föreskrift, att det härutöfver erforderliga kostnadsbeloppet borde af Stats-anslaget på Sjunde Hufvud-Titeln till byggnader och reparationer i landsorterne utgå, hvarefter det såsom bostad för Landshöfdingen utdömda Residenshuset i Piteå blifvit år 1851 till bortrödjande från platsen försåldt för en summa af 206 Ridr 19 sk. 6 rst.
Banko, sorn till nyssnämnde anslag influtit; så har — enligt hvad högstberörde till Rikets Ständer den 30 sistlidne Oktober aflåtna och af samtlige Riks-Stånden till Ståts-Utskottet remitterade Nådiga Proposition innehåller — Kongl. Majits Befallningshafvande i Norrbottens Län den 29 November nästlidet år hos.
Majit underdånigst hemställt, att då, med afBih. till R.
Prol. 1836 <$; 1837. 4 Sami. 1 Afd. 7 Haft. 1 2 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 20. seende å de nya Läns-Residens-byggnadernas i Luleå nära förestående fullbordan, flyttningen af Läns-Styrelsen till nämnda stad kunde nied full visshet antagas ega rum under Juni månad innevarande år, de återstående byggnaderna vid Piteå Residens, såsom efter Läns-Styrelsens förflyttning icke vidare för Kongl. Maj:t och Kronan behöfliga, måtte, tillika med dertill hörande tomter, N:ris 61 62 och 63 i qvarteret Stadsvapnet, hvilka med åbyggnader blifvit inköpta åren 1842 och 1843 dels för ett af Rikets Ständer särskildt anvisadt belopp af 6,000
R:dr, dels för en af allmänna byggnads-anslaget för landsorterna bekostad summa af 158 R:dr 22 sk. 4 rst Banko, få, genom Kongl. Majrts
Befallningshafvandes försorg, å behörigen kungjord offentlig auktion till den högstbjudande försäljas; — i anledning hvaraf och sedan Läns-Styrelsens förflyttning till Luleå numera gått i fullbordan, Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med hvad Kongl.
Öfver-Intendents-Embetet uti afgifvet underdånigt utlåtande hemställt, Nådigst föreslagit, det Rikets Ständer ville för sin del medgifva, att ofvannämnda tomter i Piteå med derå ännu befintliga byggnader finge på offentlig auktion försäljas samt den inflytande köpeskillingen tilläggas det å Riks-Statens Sjunde Hufvud-Titel uppförda anslag för byggnader och reparationer i landsorterne, hvilket i allmänhet hårdt anlitade anslag redan måst utöfver den af Sjunde Hufvud-Titelns besparingar anvisade summa af 20,000 R:dr för ofvanförmäldta byggnadsföretag i Luleå, tillskjuta ett belopp af 12,749 R:dr 40 sk.
Jemte meddelande af den upplysning, att vid flera föregående tillfällen, sådane medel, som genom försäljning af Kronan tillhöriga hus och tomter i landsorterna influtit, enligt Rikets Ständers medgifvande, dels blifvit omedelbart använda till bestridande af byggnads- och reparations-kostnader å samma ort, der den försålda egendomen varit belägen, och dels ingått till Sjunde Hufvud-Titelns anslag för byggnader och reparationer i landsorterna, får Stats-Utskottet, med afseende å de uti högstberörde Proposition anförda förhållanden, tillstyrka Rikets Ständer att bifalla hvad Kongl. Maj:t uti förevarande hänseende behagat i Nåder föreslå.
Stockholm den 18 December 185 6. Stals-Utskotlels Utlåtande N:0 St. 3 ]¥:o 21.
Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Dec. 1856, kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående utbyte af Krono-Länsmans-bos tällén a Melby och Näsby emot Krono-skattehemmanet Bredinge på Öland. (I. A.) Enligt hvad högstberörde, den 30 sistlidne Oktober till Rikets Ständer aflåtna, Nådiga Proposition innehåller, hade hos Kongl. Maj:t Landshöfdinge-Embetet i Calmar Län i underdånighet anmält och förordat en af Länsmannen i Gräsgårds härad af Ölands södra Mot L. P. Marmolin till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ingifven ansökning, att de af bemälde Länsman innehafde tjenstebohemman, } mantal N:o 2 Melby i Segerstads socken och W mantal N:o 8 Näsby i As socken, hvilka hemman, såsom belägna på 1| mils afstånd från hvarandra och aflägse från både Landshöfdinge-Residenset och ortens Tingsställe, hvarken kunde af boställshafvaren i sambruk skötas eller med fördel för tjensten bebos, måtte få utbytas emot det bättre belägna Krono-skattehemmanet TV mantal N:o 9 Bredinge i Kastlösa socken, som Marmolin för sådant ändamål inköpt; — i afseende å hvilken fråga utaf handlingarne inhemtats: att, enligt Jordeboken, hemmanet Näsby N:o 8 i As socken bestode af f mantal, hvaraf blifvit till skatte försålda, den 20 Januari 1829, T\ mantal och den 31 December 1850, likaledes T% mantal, samt genom Kongl. Majrts Befallningshafvandes Utslag den 17 Juli 1823, TV mantal anslagits till bohemman åt Länsmannen i Gräsgårds härad, hvarförutan hemmanet hade sig åsatt en Kronan behållen ränta af 7 R:dr 2 sk. 4 rst., kronotionde 10f kappar
Råg och 16 kappar Korn, utmarksskatt 4j| kappar, hälften Råg och hälften Korn samt deltoge i Roten N:o 60 för J mantal och genom Kongl.
Kammar-Kollegii Bref den 3 4 Slals-Vlskollels Utlåtande N:o 21.
Juni 1829 vore till Posthemman anslaget; att hemmanet Melby N:o 2 i Segerstads socken, med en Kronan behållen ränta af 4 R:dr 26 sk. 3 rst., kronotionde 5j kappar
Råg och 10j kappar
Korn samt utmarksskatt 6f kappar, hälften Råg och hälften Korn, bestode af i mantal, deraf 1 mantal blifvit den^l5 Oktober 1828 till skatte såldt och det öfriga \ mantal genom Kongl. KammarKollegii Utslag den 28 Juli 1817 anslaget till bohemman åt bemälde Tjensteman samt deltoge i Roten N:o 45 för i mantal; — att hemmanet N:o 9 Bredinge i Kastlösa socken utgjorde | mantal, som den 27 Februari 1811 blifvit till skatte försåldt med en ränta af 10 R:dr 13 sk. 9 rst., Kronan behållen, samt kronotionde ll£ kappar
Råg och 21 ;j kappar Korn och utmarksskatt 1T% kappar, hälften Råg och hälften Korn, hvarförutan hemmanet deltoge i Roten N:o 80 för ett helt mantal; — att Länsmans-böhemmanen Melby och Näsby, tillsammantagna vore till mantalet alldeles lika med det till vederlag föreslagna skattehemmanet Bredinge och att, ehuru förstnämnde båda hemman hade icke obetydligt större egorymd än Bredinge, nemligen 22 tunnland 14,443 kappland uppskattad jord, öfvervigten i detta hänseende dock till större delen tillkomme afrösningsjorden, hvaremot sistberörde hemman vore vida bättre i anseende till jordens större bördighet, hade ungefärligen lika årligt utsäde med de tvänne andra och underhölle större antal kreatur; utvisande för öfrigt hemmanens taxeringsvärden, som enligt 1852 års taxeringslängd utgjorde: