Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Byggninga-Balken, åligger alla, som i socknen bo, alt, vid byggnad och underhåll af kyrka och hvad dertill hörer, med dagsverke biträda, hafva Utskotten ansett det, genom Kgl. Brefvet den ii Mars 1760, för ett serskildt fall, i anledning af anförda besvär, meddelade förklarande, att emot vanligheten bör soldater icke åläggas deltagande i kyr ko-byggnad, ingalunda böra erhålla den vidsträckta tillämpning, alt soldater och krigsfolk i allmänhet blifvit frikallade från slik dagsverks-skyldighet, den de, efter Utskottens fanka, icke kunna eller böra undandraga sig, när de icke äro i tjenstgöring stadde.
Då likväl olika begrepp om lätta förståndet af högstberörde Nådiga Bref kunna till tvister härom föranleda, få Utskotten, till förekommande deraf, föreslå, att Rikets Ständer hos Kongl- Majit i underdånighet må anhålla om utfärdande af en sådan lag-förklaring; att, der ej annorlunda finnes stadgadt eller serskild öfverenskommelse är träffad, böra soldater och annat krigsfolk, då de icke i tjenstgöring stadde äro, lika med alla andra, som i socknen bo, efter matlag utgöra dagsverken vid kyrko-byggnad med hvad dertill hörer, pä sätt 26 Cap. 1 <$*.
Stockholm den a5 No v. 1834- 4 Lag- samt Allm.
Besv, och Oecon-Utskottens Betänkande IV.o 3u N:o 3i.
Ankom till Exp.-Utskottet den 26 No v.
Betänkande, lifver väckt motion j om upphäfvande af nu gällande föreskrifter om husbyggnad å hemman på landet.
Ridderskapet oell Adeln liar Herr Friherre Jacob Cederström ingifvit följande anförande: ”Stadgandena i allmänna Lagen och serskilda Författningar rörande ”laga lius höra upphäfvas.
”Det lärer ej kunna bestridas, att ett hemman med 3o tunnland å”ker och 60 tunnland äng behöfver mindre byggnader, Un ett med 100 ”tunnland åker oell 1000 tunnland äng, så väl i afseende å uthus för groddans inrymmande, som boningshus för det större antal arbetsfolk, sorn på ”det ena än på det andra erfordras.
”Härtill är i öfrigt så mycket större skäl, som Kongl. Majrt uppliäf”vit sätesbyggnads-skyldigheten vid säterier.” Olämpligbeten af ett stadgande, hvarigenom det ålades innehafvare af mindre hemman, alt bygga och underhålla lika stora hus, som å större hemman erfordras, lärer vid allmänna Lagens utfärdande nogsamt varit insedd; hvarföre ock, sedan föreskrifter blifvit meddelade i 2 Cap. 1 §.
Byggliingä-Balken, hvilka^ och i 27 Cap. 3 §. samma Balk, huru stora hus å hvarje hemman i allmänhet böra byggas, sistberörde lagrum innehåller, att å mindre hemman må smärre hus vara efter nödtorften — samt vidare, att ingen skall vara pligtig att bygga mera än gården tarfvor, efter landets bruk och lägenhet.
Och då dessa föreskrifter ännu gälla till efterlefnad samt Herr Friherren icke anfört annat skäl för sitt förslag om upphäfvande af alla lagsladganden om laga hus, än en förutsättning, att deremot stridande föreskrifter skulle finnas, anse Utskotten sig sakna anledning alt understödja motionen, hvars ogillande alltså tillstyrkes.
Stockholm den a5 No v. i834- Lag- samt Allm.
Besv. och Octon.-Utskoliens Betänkande K-o Ja, 5 N;o 32.
Ankom till Exped.-Utskottet den a6 No v. Betänkande, i anledning af väckt fråga om skyldighet för Rikets Idof-Rätter och Collegier att vid hvarje Riksdag inkomma med Utlåtanden öfver Lagstiftningens verkningar.
För att sätta Rikets Ständer i tillfälle alt vid hvarje
Riksdag i elt sammanhang inse och bedöma det inflytande Lagstiftningen utöfvar så väl på rättsförhållandena, som på administrationens gång, näringarnes fortkomst, beskatlningsmålens behandling och Redogörelse-verkets ändamåls-enlighet, samt för att bereda Constitutions-Utskottet ytterligare ledning för dess omdöme, huruvida Konungens Rådgifvare i sina rådslag iakttagit
Rikets sannskyldiga nytta och Stals-Secreterarne ådagalagt oväld, nit, skicklighet och drift i sine förtroende-embeten, har Herr Friherre Jacob Cederström hos Ilöglofl.
Ridderskapet och Adeln föreslagit: att Rikets Hof-Rätter, Collegier och öfriga Förvaltnings-verk må i nåder anbefallas, att vid hvarje Riksclagj hvar för sig, aflemna underdåniga utlåtanden öfver den gällande Lagstift ningens verkningar och det sätt, på hvilket Lagar och Författningar tillämpas, samt alt Kongl. Maj:t vid hvarje Riksdag täcktes lemna Rikets Ständer del af berörde utlåtanden.
Detta mål, som Lag-Utskottet, lill hvars behandling detsamma blifvit öfverlemnadt, ansett jemväl tillhöra Allmänna Besvärs- och OeconomieUlskotlets pröfning, hafva Utskotten gemensamt i öfvervägande tagit; och som ej mindre den redogörelse Rikets Ständers Juslilise-Ombudsman för sin förvaltning vid hvarje Riksdag bör till Rikets Ständer aflemnna och de embetsberättelse!- bemälde Embetsman årligen bör kungöra, tillika med de handlingar i öfrigt, hvartill Rikets Ständer och deras Constitutions-Utskott ega eller kunna förskaffa sig tillgång, lära innefatta tillräcklig ledning för omdömet i de hänseenden Motionairen åsyftat, samt det i öfrigt icke synes lämpligt att utlåtanden af Autoriteter, som äro underordnade Stals-Rådet och Slats-Secreterarne, skulle läggas till grund för bedömande af de sistnämndes embets-åtgärder, anse Utskotten sig icke böra understödja förslaget, utan hemställa, att Herr Friherre Ceder st röms omförmälda motion icke må till vidare åtgärd fÖranleda.
Stockholm, den 20 jNov. 1834.
STOG KHOLM, hos B. M. Bredberg, i834- Lag- samt Allm.
Bes v.- och Oecon.-Utsk.
Betänkande N.o 33. i N;o 33.
Ankom till Exp.-Ulsk. den 3 December.
Uti detta ämne hafva Utskotten fått emottaga följande motioner, nemligen: från Högloft.
Ridderskapet och Adeln: i:o af Herr Friherre Jacob Cederström, som, med åberopande af sina vid i8i5 års och påföljande Riksdagar afgifna yttranden, förnyat den motion, rörande näringsfriheten, Herr Friherren vid föregående Riksdagar väckt; 3:0 af Herr Pehr Reinhold Bråkenhjelm, som föreslagit, att näringsfriheten måtte vid denna Riksdag varda Nationen förunnad, utan hinder af de för skrå-interesset ännu gällande Författningar, hvilka borde till hraft och verkan upphäfvas; 3:o af Herr Carl Da Rietz, som ansett nödigt, att en revision och förbättring af nu existerande lik råförfattningar, som hade till föremål tydlighet och bestämdhet samt skärpta ansvar för öfverträdelser, mätte företagasj 4.0 af Herr Lars Hjerta, sora förmenat, att klagomålen, å ena sidan, öfver näringstvång och, å den andra, öfver intrång i handtverksnärin^arné lämpligast kunde afhjelpas, dels genom en utvidgad näringsfrihet i allmänhet, och dels genom stadgad skyldighet för alla invånare i stad att lika med borgerskapet bidraga till stadens underhåll, i visst förhållande till kronoskylderna, hvaremot hvar och en, som visade sig ega skicklighet, skulle ega att efter behörig anmälan idka hvilken borgerlig näring han helst önskade, Härförutan har Herr Hjerta föreslagit, att hvarje handtverkare inom Riket md ega rättighet att, när, hvar och genom hvilken person han nili, inom Riket försälja varor af egen tillverkning; från Vällofl. Borgare-Ståndet: 5:o af Herr C. C. Halling, som, efter framställning om denrigtning allmänna tänkesättet i senare tider, i fråga oin näringsfriheten, erhållit, Bill. till R.
Prot. 1834- 7 Sami. 2 Afd. 1 io:de Häftet.
x Zag- samt Allm.
Bes v.- och Oecoft.-Vtsk.
Betankande N.-o 33. anfört, huruledes ett Tacklande vid bedömandet af mål rörande rättighet till närings utöfvande ofta gifvit sig tillkänna.
Under det man, å ena sidan, insett behofvet att bibehålla städerna, åtminstone så länge deras Borgerskap utgör ett Riks-Stånd, skall man, å andra sidan, sökt undergräfva detta Stånd, medelst antagande af rättighet för en hvar, att, utan bestämd skyldighet att vara Borgare, drifva handel med spanmål, samt, medelst begagnande af den nästan obegränsade rättighet Commerce-Collegiura eger, att, under skydd af Manufactur-privilegierne, meddela en hvar tillåtelse att drifva hvilket yrke han önkar, utan att dermed förena vilkoret af burskaps vinnande.
På detta sätt tillkomne slöjdeidkare tillväxte dagligen och hotade att uttränga den gamla borgarestammen, hvilken likväl ännu fortfore, och tvingades att både med personer och egendom utgöra alla de onera till Kongl. Majrt och Kronan samt staden, som åligga Borgerskapet.
Såsom exempel på den olikhet, som visat sig, är införd t, huruledes idkare af bageri-, slagteri- och bryggerirörelse uti en och samma stad finnas, af hvilka den ene är borgare och den andra icke.
Om näringsfriheten på detta och andra sätt finge utveckla sig till hvad den, efter Motionairens tanka, borde vara eller derhän, att ingen kunde betagas att i stad söka sin bergning, genom utöfning af hvilken slöjd, näring eller handel han önskade, endast med vilkor att erforderlig skicklighet ådagalades, den måtte vara runnen huru, när och hvar som helst, men härmed ej förenades ovilkorlig skyldighet att vinna burskap och deltaga i alla en borgares skyldigheter, så uppstode af sig sjelf den frågan, huru Borgare-Ståndet slutligen skall organiseras, med bibehållande af grundlagarnes tydliga och hittills noga iakttagna föreskrift, alt Riksdagsfullmäktig af detta Stånd ej får väljas af andra än rätta Borgare, eller någon dertill utses, som icke tre år varit Borgare eller Magistratsperson.
På grund häraf samt med anmärkning, att denna motion icke skall ega oskiljaktigt sammanhang med frågan om den allmänna näringsfriheten, har Herr Halling föreslagit: att, genom upplifvande af 4 Cap. a Handels-Bdiken, det må förklaras, att, med undantag af gemenskapen inom garnisonerne och en del vakt- och andra betjente, hvilka ega en af serskilda i äldre och nyår» Författningar dem förunnad, man till egna händers verk inskränkt arbetsrättighet, inom af dem förut lärdt handtverk, för öfrigt en hvar, som, på hvilken väg, eller hvilket sätt det vara må, förvärf val eller förvärfvar sig rättighet, att i stad eller på dess område utöfva handel, slöjd eller näring, ovilkorligen är skyldig, Zag- samt Allni. Besv.- och Oecon.
Betänkande N.o 33. 3 att blifva borgare, för att derefter såsom andra sådana inom staden deltaga i beskattningen och de öfriga reela och personela besvär och befattningar, som
Borgerskapet inom hvarje samhälle serskildt kan åligga; från Heder v. Bonde-Ståndet’. 6:0 af Johannes åndersson från Calmar Län, som framställt enahanda yrkande som Herr Bråkenhjelm; 7:0 af Anders Danielsson frän Elfsborgs Län, som föreslagit, att Rikets Ständer måtte, under åberopande af Rikets Ständers vid 1823 och 1828— i83o årens Riksdagar till Kongl. Maj:t aflåtne underdåniga skrif▼elser, ytterligare i underdånighet anhålla, att ett allmänt
Reglemente måtte skyndsamt utfärdas för handeln och handtverkerien i Riket, hvarigenom handlandes och näringsidkares rättigheter och skyldigheter bestämmas i enlighet med tidens fordringar, vår Statsförfattnings anda, samt den ömsesidiga eftergift åt de samma af enskilda Stånds förmoner, som år 1810 af Riks-Ständen beslutades.
Motionairen har härjemte, efter framställning om de inskränkningar, hvaraf näringarne på landsbyggden ännu förmenas lida, samt de hinder mot deras vidare utveckling i städerne, som uti ännu gällande Skråordningar skola förefinnas, yttrat, att hans mening icke vore, att binda Regeringen vid de förslag till Handels- och Handtverks-Ordningar, som Rikets Ständer år 1823 till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnade, utan att hans önskan vore, att Regeringen måtte deri vidtaga de förändringar, som af behofvet kunde påkallas, och hvilka en senare tids erfarenhet godkännt.
Deremot förtjenade det uppmärksamhet, om icke vår Lag, i likhet med en för Frankrike gällande, borde närmare bestämma och låta controlera de handlandes skyldighet att föra böcker, upprätta inventarier samt i 10 år förvara dessa handlingar jemte brefvextingen, P4 det att, i händelse af arf, bolags stiftande eller upplösning, samt cession, någon större säkerhet funnes för deras behöriga »(lemnande.
För handtverkerien borde societeterna organiseras på det sätt, att •n lagkunnig och en för technisk kunskap känd person utsåges af Konungens Befallningshafvande såsom förste Ledamöter deri, samt att fyra i districtet boende välkända män genom val af alla handtverksidkare skulle till de förres biträde antagas.
Dessa sex borde ega att i mål, 4 Lags- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk.
Betänkande N:o 33. sorn anginge elt visst handtverk,, tillkalla en välkänd idkare deraf, som då borde eg a rösträttighet.
I de orter, der städer voro så aflägse, att districten. endast måste bestå af landsbyggd, kunde societeterne åläggas sammanträda en gång i månaden, meli i hvarje stad en gång i veckan.
Handtverks-societelen skulle utan betalning utfärda gesällbref till alla, som visade sig ega den dertill nödiga färdighet i handtverket, äfvensom att meddela rättighet till idkande al handtverk ett eller flere gemensamt, mot uppfyllande af vissa allmänhetens säkerhet åsyttande vilkor.
Denna säkerhet kunde vinnas genom inrättande inom hvarje district af en under societetens tillsyn släild så kallad handtverkssal, dit tillverkningsprof skulle inlemnas af alla idkare, som ville begagna skylt.
Dessa prof borde ej anses i likhet med nuvarande mästerprof såsom bevis för idkarens egen konstfärdighet, utan såsom bevis på tillverkningens egen beskaffenhet, och sålunda icke hindra hvilken sorn helst att såsom förläggare idka handtverk, sedan en viss bestämd afgift till handtverkseassan på en gång blifvit erlagd.
Till handtverkscassan, som skulile vårdas af societeten, borde en årlig afgift betalas af hvarje idkare och gesäll till salens utgifter, samt till aflöning åt Ordföranden och till en så kallad Ombudsman, hvilken skulle vara societetens Secreterare och Räkenskapsförare.
Hessle hos Välloflige Borgare-Ståndet väckta samt till Ståndets enskilda Besvärs-Ulskott remitterade motioner angående näringsfriheten.
I anledning af Anders Danielssons omförmälda memorial hafva åtskilliga Bonde-Ståndets Ledamöter sig utlåtit, hufvudsakligen i öfverensstämmelse med de deri yttrade åsigter; 8:0 af Olof Lindbeck från Halland, sorn, efter uppräknandet af de Författningar, hvilka försäkra allmogen om rättighet att, hvar som helst inom Riket, afyttra sina egna slöjde-alster, samt uppgift, alt nämnde Författningar blifvit följda i domslut uti tvister örn allmogens berörde frihet, anfört, att tvånget af en längesedan föråldrad skrå-anda, detta oaktadt, icke kunnat undanröjas, hvilket förhållande föranledt Molionairen föreslå, att än ytterligare stadgas mätte', det allmogen utan inskränkning må ega rättighet att till städerna införa och derstädes eller på landet afyttra aliade slöjde-alster, mer . eller mindre förädlade 3 väte sig i träd eller metallj hvilka af den kunna förfärdigas; La"- samt Allm. Btsv.- och Occon.-Utsk. Betänkande N.o 33. 5 9:0 af Eric Persson från Gefleborgs Län, som yrkat: att församlingarna på landet må ega att, utan något hinder, sockne- eller huradsvis antaga gerningsmän och handtverkare af alla slag och till det antal, som församlingarna sjelfva fimta erforderligt; äfvensom att i Författning bestämdt uttryckes, att icke något skråband får ega nini emellan eller till förmon för dessa gerningsmän, ulan att de sjelfva fä frihet att betjena med arbeten, äfven utom antagningsdislrictet, samt att jemväl hvar och en annan, som kan ett handtverk, må ega att det obehindradt utöf va; 10:0 af Jäders Jansson från Upsala Län, sorn, efter uppgift, att åtskilliga personer skola företagit sig att under kring vandringar på landet försälja köpmannavaror, yrkat, att rättighet till handel å landet hädanefter icke må tilldelas andra personer än de, hvilka, till följd af i ämnet utfärdade Författningar, kunna anses dertill berättigade; 11:0 af Göran Jonasson från Kronobergs
Län, som, efter enahanda framställning om landlhandels olofliga idkande samt om uppköp af silfver som derunder verkställes, föreslagit, att icke någon annan må tillåtas kringvandra, än äldre och till arbete oduglige personer och sådana, sorn behöfva denna förtjenst till understöd för hustru och barn, sedan tiden för jordbruksskcitseln om hösten är förbi, och att' deras resa ej må räcka längre än till dess deras hemifrån medförda i landet verkligen tillverkade produeter äro försålde, och att all handel med andra varor må på det strängaste förbjudas, äfvensom lämpligt straff för kringstrykande yngre män stadgas.
Carl Gabrielsson från Östergöthland, Olof Jeppson från Blekinge, -vice Talmannen Jon Jonsson och Johannes Andersson från Jönköpings Län, m. fl., hafva förenat sig med Motionairen’, hvaremot Johan Bengtsson och Nils Strindlund från 'Westernorrland med flere anfört, att til 1- l-äcklige stadganden mot landsköp redan förefinnas och att således de anmärkta missbruken kunnat och bort i enlighet dermed beifras.
Riksdagar uti ifrågavarande ämne väckte motion, hafva Utskotten tagit kännedom om de serskilda motioner Herr Friherren, vid 1815 års och påföljande Riksdagar, vackt, och dervid inhemtat, att lian vid sisllidne Riksdag yrkat, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t förnya deras underdåniga anhållan örn utfärdande af de Förslag lill förordning om handtverkerien, till Författning 6 Lag- samt Allm.
Betankande N.o 33. om gerningsmäns antagande på landet och till Handels-Ordning, som Rikets Ständer vid nämnde Riksdag till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnat.
Utskotten, som förmoda, att nämnde förslag innehålla de stadgar, i afseende på näringsfrihet, hvilka Motionairen önskat tillvägabringa, hafva således ansett hans framställning endast åsyfta enahanda ändamål, som genom motionen vid sisth Riksdag varit afsedt, i följd hvaraf det torde vara öfverflödigt att till vidare granskning upptaga hvad Hers Friherren för öfrigt vid flere tillfällen i frågan kan hafva anfört.
Af handlingarna vid 1823 års Riksdag inhemtas, att, sedan Kongl. Maj;t, uti Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer den i g Februårii nämnde år, förklarat, att, fastän den för Rikets allmänna hushållning vigtiga frågan, om en vidsträcktare frihet i utöfningen af handel och handtverk, såsom af ceconoraisk beskaffenhet, vore beroende af Kongl. Maj:ts eget Nådiga afgörande, ville Kongl. Maj:t likväl, med tillämpning af Regerings»Formens 89 §., till Rikets Ständer öfverlemna att, i likhet med hvad angående lagfrågor är stadgadt, gemensamt med Kongl. Maj:t derom afgöra och besluta, samt derföre till Rikets Ständers granskning hänskjutit de af en serskild Comité' utarbetade förslag till Författningar i ämnet, så hafva Rikets Ständer, jemte underdånig skrifvelse den 12 December i8a3, till Kongl. Majrts
Nådiga pröfning öfverlemnat förändrade förslag till Förordning om handtverkerien, till Författning om gerningsmäns antagande på landet och till Handels-Ordning, hvarjemte detta Rikets Ständers tillgörande blifvit uti 3^ §< af Riksdags-Beslutet den 22 i samma månad upptaget.
Någon vidare åtgärd bar sedan nämnde tid å Rikets Ständers sida icke blifvit i ämnet vidtagen, helst Herr Friherre Cederströms omförmälda motion vid sisllidne Rikdag icke vann Rikets Ständers bifall. leke heller har, sä vidt det är Utskotten bekant, de i underdånighet ingifna förslagen ännu kommit under Kongl.
Maj:ts Nådiga pröfning, och enär orsaken dertill, att Kongl. Maj:ts nådiga bifall eller svar icke följt å Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 12 December 1023, torde hunna härledas derifrån, att samma skrifvelse icke blifvit så tidigt expedierad, alt, efter föregången pröfning hos Kongl. Maj:t, sedan Högsta Domstolen blifvit hörd, svar derå kunnat meddelas i den ordning 87 §.
Regerings-Formen föreskrifver, samt Utskotten, efter öfvervägande af de skäl och grunder, hvarpå de fpreslagna Författningarna si g stödja, i Lag- samt Allm. Besv.~ och Oecon.-Utsk.
Betänkande N.-o 33. 7 allmänhet icke funnit anledning att dem frånträda; alltså hafva Utskot ten ansett sig bora tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer att i underdånig skrifvelse hos Konst.
Mait nnhAJtn „y, de vid ,8*3 är, Riksdag iund'rdänifhet$v'r£!ffftft. slag till Förordning om handtverkerien , till Författning cm gerningsmäns antagande på landet och till Handel-Onl nino> måtte, efter föregången
Nådis nr öl ninet i i rättelser och förändringar, som uti berörde förslag'kunna anses no diga, blifvit verkställda, varda, före nästa Bikt. tt 5 allmän
Lag till efterrättelse utfärdade Sedan Utskotten nu yttrat sig öfver Friherre Cnd»Å, .oh dervid tillkännasifvit, ,tt de grunder, h„r» nfv,n„ära™de LgföJsl,"g 1,», a, aro med Utskottens äsigter öfverensstämmande, hafva Utskogen under förutsättning, att samma förslag i Näder »arda gillade, der rån hemtat ledning vid besvarande af de i ämnet väckta motianer Hvad således först angår Herr Bråkenhjelms, Herr Hjertås och Tn hannes Anderssons yrkande, att fullständig frihet i inriket handel och näringarne mätte inforas äfvensom Herr Biettfs framställning om en revision af nu gillande Skrå-Forfatlningar, så förmoda Utskotten åu motionernes syfte i denna del varder uppfylld så viri-, i »* •
- Näder täcktes bifalla de vid ,8,3 ärs fifÄ.* fattningar om handeln och handtverkerien, uti hvilka gränserne för näringsfriheten aro med noggranhet bestämde.
Enahanda är ock förhållandet med senare delen af Herr Hiertat motion.
Hvad deri är vordet hemställdt, instämmer i det na™»/ J 4 Art. .4 §. uti Förslaget till Förordning om handtverkerien, W förutan det åsyftade andamålet redan synes vara vunnet sedan v .
Maut uti utdra punkten af Dess Nädiga Kungörelse den u8 nisll.
A^guftf förklarat: att stadernas handtverkare ega, att i hvad stad sorn helst F veu utom marknader, sina arbeten fötyttra ' Hvad Herr Halling i afseende på skyldighet för näringsidkare i ståder eller på städernas område boende, alt ovilkorligen söka burskan yrkat synes vid forslagens upprättande hafva varit föremål för Pr& ning, helst enligt 4 och 5 Art.
Handtverks-Ordningen samt , och 5 Art.
Handeh-Ordmngen, burskap, med få undantag, är förutsatt vilkor for rättigheten att idka handel eller handtverk Beträffande de af Anders Danielsson föreslags grunder för en n.
Författning angående näringarne, så finnas dessa grunder hufvudsaklig^ 8 Lag- samt Ailm. Bcsv.- och Occon.-Utsk, Betänkande N.-o 33. öfverensstämma med dem, hvarpå Förslagen sig stödja, utom hvad angår yrkad skyldighet för handlande att föra böcker och upprätta invenr larier, hvarom stadgande i Författningen, efter Motionairens tanka, borde inforas, men som straff uti 3 Cap. 42 §•
Concurs-Lagen är utsatt för gäldenär, sorn idkat handel eiler annan rörelse, deröfver bok hållas bör, och uraktlåtit att föra ordentliga böcker, torde ett nytt stadgande i detta hänseende icke erfordras.
Det ändamål, Olof Lindbeck med dess motion åsyftat, synes numera vara fullkomligen uppnådt, sedan genom Kongl. Kungörelsen den 28 sisth Augusti är förklarad!, att landtman till följd af gällande Författningar ävo berättigade, att hvar sorn helst, på landet och i städerne, äfven vid tillfällen, då frimarknad ej hålles, föryttra deras och grannars afvel och af dem åstadkomne tillverkningar, äfvensom att slika tillverka ningär uti öppna bodar i städerna till salu hålla.
Län framställning om vidsträcktare rättighet för Försarnlingarnc på landet, att antaga gerningsmän samt större arbetsfrihet för dessa senare, så förmoda Utskotten, att den rättighet landtman, i 1 §. af Förslaget till Förordning om handvork å landet, skulle erhålla att sockne- eller häradsvis till gerningsmän antaga svarfvare, målare, skräddare, skomakare, smeder, glasmästare, murare, trädgårdsmästare, sadelmakare, garfvare, snickare, hjulmakare, tunnbindare, timmermästare, kruk- och kakelugnsmakare, bör göra tillfyllest för landlmannens behof, äfvensom Utskotten^i afseende pä gerningsmäns arbetsfrihet få erinra, att de aldrig, så vidt Utskotten hafva* sig bekant, varit skråtvång underkastade, hvadan någon förklaring, att de äro derifrån frikallade icke lärer vara behöflig.
Handels-Balken, hvadan något vidare stadgande i ämnet icke lärer vara af behofvet på kal ladt.
På grund af hvad sålunda blifvit anmärkt och upplyst, anse Utskotten sig böra hemställa, om icke ofvanberörde af Herr Bråkenhjelm Herr Du RietZj Herr Hjerta* Herr Halling, Johannes Andersson ^ Anders Danielsson, Lag- samt Allm. Besv.- och Oicon.-Utsk.
Betankande N.o 33.
9 Danielsson, Olof Lindbeck, Eric Persson, Anders Jansson och Göran Jonasson väckta motioner må förfalla.