Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Högsta domstolens protokoll för den 14 sislidne Oktober innehåller, har Juslitie-rådet Alexanderson tillstyrkt bifall å förslaget.
Justilie-rådet
Schmidt har förklarat1, det han, för sin del, ej egde annat att anmärka emot förslaget, än vid 4 §, angående bevisning genom upprättad så kallad motbok, dels att, för att närmare bestämma föreskriften, borde efter orden ”motbok upprättad” tilläggas: ”deri tecknadt finnes hvad borgadt och betaldt blifvit," dels ock att till förslagets fullständighet skulle höra, att der tillägges hvad i den föreslagna nya civillagen, 22 kap. 11 § sista mom. är infördt, nemligen: "har motbok upprättad varit, och säger den, som kräfves, att motboken förkommit, eller kan handlande i motbok visa fel, som utan hans åtgärd eller vållande tillkommit; då ege han eller den, hans handelsbok hållit, rätt att den med ed styrka.”
Med Justitie-rådet Schmidt hafva Justitie-råden af Rolen, Grefve C. Sparre, Grefve Snoilsky och Nyblaus instämt, Justitie-rådet Bredberg har yttrat:
"Emot det hufvudsakliga af ifrågavarande förslag, innefattande att rättigheten till edgång i frågor om kraf, grundadt på handelsbok, hör i allmänhet tillhöra, icke 6äljaren, utan den uppgifne köparen, har jag, för min del, destomindre något att erinra,] som förslaget härutinnan öfverensstämmer med lagkomitténs fullständigt motiverade och af Högsta domstolen, vid derstädes föregången granskning i denna del godkända förslag till ny civillag, 22 kap. Rättegångsbalken.
Deremot anser jag mig pligtig framställa mina betänkligheter i afseende på några af de stadganden, hvarom i sammanhang härmed, under afvikelse från förenämnde förslag till civillag, fråga nu blifvit väckt.” *’De föreslagna 2 och 3 §§ innehåll», att handelsbok ej skall ega det vitsord^ hvarom i 1 § sagdt är, derest icke, inom utgången af nästa år efter det, hvarunder utborgningen skett, handlanden tillställt gäldenären ordentlig räkning å de borgade varorna eller ock honom derför hos rätten eller Konungens Befallningshafvande sökt; men är räkningen på förenämnde sätt köparen tillställd och har icke, inom sex månader derefter, köparen bevisligen tillsagt handlanden, att räkningen ej godkännes, eller ock den hos rätten, hvarunder köparen sitt hemvist häfver, genom rättegång klandrat; vare då räkningen lika utmätningsgild, som förfallet skuldebref; hvarjemte lag samma vare, om räkningen blifvit genom köparens påskrift godkänd."
”Jag inser nyttan af lagbud, som kunna motverka dröjsmål med uppgörandet af liqvider om varu-utborgningar, men finner den nu föreslagna på - 24 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition, N\o 28. följden utaf dröjsmålet, att handelsbaken skulle förlora lagligt vitsord, vara alltför vidsträckt.
I de flesta fall måste säljaren vara i saknad af annan bevisning om skedda utborguingar, än som grundas på handelsboken, ty det är icke honom möjligt att för hvarje tillfälle förse sig med vittnen eiler qvittenser.
Följaktligen, om förslaget blefve lag, och säljare, utaf undseende för köpare eller af annan orsak, kommer att dröja med kraf eller bevisligt tillställande af räkning utöfver den stadgade tiden, skulle det merendels blifva beroende af köparens välbehag, huruvida han ville genom vägrande undgå all betalningsskyldighet, och säljaren skulle i detta fall gå sin verkliga fordran alldeles förlustig.
Sannolikt skulle ock försök att undandraga sig skulden medelst förnekande af att räkningen varit inom föreskrifven tid tillställd, föranleda mångfaldiga rättegångar.
" ”Då jag således, för min del, icke kan tillstyrka antagandet, af nyssnämnda inom Sveriges lagstiftning, så vidt jag känner, hitintills nya förslag om upphörande af handelsboks vitsord, anser jag deremot rätt och gagneligt, att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad redan är stadgadt och jemväl af lagkomillen i civillags förslagets Utsökningsbalk, 3 kap. 1 §, upptaget, den betalningsrätt i exseku iv väg, som oklandrad räkning öfver utborgade varor, lika med skuldsedel, bör medföra, icke eger rum i annan händelse, än att läkningen är köparen tillställd inom ett år från utborgningsdagen.
Har säljaren icke iakttagit denna tid, må ban vidkännas den olägenhet, att hans på räkningen grundade fordran icke anses utmätningsgild, utan får bero på rättegång vid domstol, der sådan undersökning och pröfning angående handelsboken skall föregå, som den föreslagna I §. förutsätter."
"Jag instämmer uti hvad af Justitie-rådet Schmidt vid den 4 § blifvit anmärkt."
"Förslaget i 5 §, angående utsträckning till varuförädlare och tillverkare af hvad i det föregående är om handlande stadgadt, finnes vara enligt med hvad Högsta domstolen tillförene i samma ämne sig utlåtit, och jag har, för min del, ej något dervid att erinra."
Bredberg åberopade nu dess ofvanberörda, i Högsta domstolen afgifna, yttrande.
Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern yttrade, det han ansåg de uti Högsta
Domstolen framställda anmärkningar icke böra föranleda till annan ändring af förslaget, än att uti slutet af 4 § måtte göras följande tillägg:
Ilar Kongl. Majis Nåd.
Proposition, N:o 28. 25 Ilar köparen vanvårdat motbok så att den förkommit, eller kan handlanden i motboken visa fel, som härrör af köparens åtgärd eller vållande; då ege handlanden eller den, hans handelsbok hållit, att handelshoken med ed saima.
Hemställande Hans Excellens, att dagen då ifrågavarande författning träder i verksamhet, kunde i 6 § bestämmas till den 1 Juli 1849.
Ofvanberörde förslag, med de tillägg deri, som Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern nu föreslagit, täcktes Kongl, Maj:t, ^uppå hemställan af Stats-Rådets öfrige ledamöter, nådigst bifalla; och skulle proposition i ämnet, af det innehåll, som bilagan till detta protokoll utvisar, till Rikets Ständer expedieras.
Ex prolocollo. E. Helling.
Prot. l84j 0tJi 1848j / Sami. / Afd. 7 Haft. 4 STOCKHOLM, Ecksteinsica Boktryckeriet, 1847.
Kongl. tlaj:ts Nåd.
Proposition, N:o 59. 1 jn 29 Ank. lill Exp.
Utsk. den 13 Dee. 1847, kl. 12 raidd. Kor/"/.
Maj:ts Nådiga Proposition till Pikets S. änder, i fråga om en närmare ock fullständig utredning af förhållandet med Utsockne Frälsejordens i Halland roteringssky/t/ig/ici samt om. lindring uti i fråga-varande rotering: gif ven Stockholms Slott den 18 November 1847.
Sedan Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse lill Kongl. Majit af den 13 Februari 1841, anhållit, det Kongl. Majit genom nådig kungörelse malte förklara, att alla de åtgärder, sorn blifvit vidtagna för utsockne frälsehemmanens i Halland ordinarie rotering, endast vore att anse såsom förberedande undersökningar i frågan, äfvensom alt berörde åtgärder icke grundlägga något anspråk till påförande af sådan rotering eller deremot svarande afgifter; samt Kongl. Majit, med anledning så väl häraf som åtskilige egares af sådana hemman anförda underdåniga besvär öfver den samma hemman ålagda skyldighet alt deltaga i ordinarie roteringen, uti nådigt bref den 23 Februari 1844 meddelat, bland annat, att Kongl. Majit icke kumle i nåder medgifva förändring i hvad under den 2 November 1833 och 24 Oktober 1837, i afseende på utsockne frälsehemmanens i Halland ordinarie roleringsskyldighet blifvit i nåder förordnadt; såsom följd hvaraf Kongl. Majit icke heller kunde i nåder bifalla utfärdandet af en sådan kungörelse, som Rikets Ständer i denna del hemställt; men att Kongl. Maj t, vid öfverdomnandet till Rikets Ständer vid nästinträffande riksmöte af Hallands läns roteringsverk, i sammanhang dermed ville äfven aflåta ej mindre en fullständig utredning af förhållandet med ifrågavarande hemmans skyldighet alt draga ständig rotering, än nådig proposition om lindring i deras båtsmanshåll, bifogar Kongl. Maj:l nu härmed i nåder den sålunda utlofvade utredningen, medelst utdrag af det den 18 nästlidne Maji inför Kongl. Majit i Statsrådet hållna protocoll öfver Sjö-försvarsai enden.
Uih till R.
Prot. 18-17 $ 1818. 1 Sami. 1 Afd. 8 Haft. 1 2 Kongl. Maj;t$ Nåd.
Beträffande åter den ifrågaställa lindringen i båtsmanshållet för utsockne frälsejorden i Halland, hafva förvaltningen af Sjö-ärendena och kammar-kollegium, uti infordradt och den 24 Maij 1844 gemensamt afgifvet underdånigt utlåtande, hufvudsakligen anfort; att, då förenämnde frälsejord, i afseende på allmänna bördor, är lindrigare betungad än länets krono-och skattejord, samt den i äldre lider föreslagna lägre roteringsgrund af 6 mantal på en hel rote synbarligen liärledt sig ifrån det då antagna irriga begrepp, att
Halländska utsockne-frälset icke vöre skyldigt till ordinarie rotering, hvarföre, för vinnande deraf, uppoffring från statens sida ansetts böra medgifvas, men icke egt sin grund deruti, att utsockne-frälset vöre af sämre eller svagare beskaffenhet än krono- och skaltejorden, någon ledning för nu ifrågakommande möjlig lindring uti förenämnde frälsejords rotering från ofvanberörde förhållande icke kunde hemlas; att, om lindring medgåfves bemälde fiälse, sådan äfven syntes böra ega rum för annan jord i Halland; att, då utsockne frälse-jorden ovilkorligen är skyldig till ordinarie rotering, lika med all annan detta onus underkastad jord i riket, samt följaktligen saknar all i lag grundad rättighet att framför annan jord deruti blifva lindrad, deraf följer, att den eftergift i roleringen, som kan blifva jordens egare tillerkänd, belt och hullet beror af godtfinnande, utan att någon bestämd grund för eftergiftens större eller mindre belopp kan uppgifvas; att, då kollegierna förmodade den åsyftade lindringen böra ega rum uti sättet, hvarpå roteringen bör utgöras, kollegierna funnit sig böra i underdånighet tillstyrka, att, i händelse, i stället för prestation in natura, vakansafgift skall erläggas, densamma för utsockne frälsejorden i Halland, i anseende till dess i allmänhet svagare beskaffenhet, mätte bestämmas till
P- delar af hvad i sådant afseende för hel rote i markegångstaxa!! årligen upptages; hvaremot, om Kongl. Maj:t och Rikets Ständer besluta, det rotering skall presteras in natura, de af Halländska utsockne-frälsejorden uppkomna nya rotar, måtte sammansättas så, alt 10 rotar prestera 9 båtsmän, efter den fördelningsgrund, delegarne sjelfva emellan kan öfverenskommas, eller af Kongl. Maj:ts befallningshafvande fastställes, samt att, om åter den beslutade lindringen skall ske, genom förminskning af det nu bestämda rote-mantalet, det blott funnes en utväg till utrönande, om och i hvad mån utsockne frälsejorden nu blifvit tyngre roterad, än den redan förut inroterade krono- och skattejorden, samt i följd deraf kunde böra komma i åtnjutande af lindring, den nemligen, alt en ny roteringsförrättning i nåder anbefalles, hvarvid behållen afkastning skulle antagas såsom roteringsgrund Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 29. 3 samt komme alt bestämmas, luiru mycket jord bör i en rote sammansättas, utan afseende på hemmantal.
Uti underdånig skrifvelse den 13 Juni 1844 har Kongl. Maj:ts befallningshafvande i Hallands län sedermera, utan att vilja antyda, det länets utsockne frälsehemman äro af svagare beskaffenhet än hemmanen af annan natur inom länet, i underdånighet hemställt, att, då det större antalet af berörde frälsehemman, antingen i afseende på egovidd eller bördighet äro mycket svaga, den utsockne frälsejorden i Halland sednast påförda ordinarie rotering, såsom för mycket betungande, måtte på det sätt varda nedsatt, att högst 6 hemman beräknas tili hvarje rote i stället för högst 4, som den för rolerings-kommissionerna utfärdade nådiga instruction anbefallt, eller alt de af utsockne frälsehemman inroterade båtsmansnummer förminskas med en tredjedel; hvarjemte bemälde befallningshafvande föreslagit, att berörde hemman mätte helt och hållet frikallas från erläggandet af all då inneslående rotevakansafgift.
Hvad sålunda förekommit rörande de Halländska utsockne frälsehemmanens rotering, innefattar fullständig upplysning i ämnet och utredning af de derå inverkande förhållanden, på grund af hvilka Kongl.
Maj:t icke allenast uli instruktionen den 20 December 1825 för roterings-kommissioncrna antagit, utan äfven genom nådiga bref den 2 November 1833 och den 24 Oktober 1837 bestämdt och uttryckligen förklarat, samt, i öfverensstämmelse dermed, enligt Kongl, brefvet den 23 Februari 1844, för dess del, funnit nämnde hemman vara skyldige att draga ständig rotering, så att frågan derom numera endast beror på Rikets Ständers beslut vid granskning, pröfning och fastställande af den tillökade ordinarie och extra roteringen, ej mindre i Halland, än i andra rikets provinser.
Ständer för deras del finna utsockne frälsehemmanen i Halland icke vara pligtiga att vidkännas ständig rotering, följer deraf, att all fråga om hemmanens så beskaffade rotering förfaller, och att de i stället böra med extra rotering beläggas, då jemväl bör komma under öfvervägande, huruvida de förut vanliga ulskrifnings-penningarna skola under fredstid, då effektiv rotering icke utgöres, för berörde hemman erläggas; men, med antagande, att Rikets Ständer äfven anse oftanämnde hemman böra draga ständig rotering, förekommer till bedömande, om och i hvad mån desamma, i anseende till deras svaga beskaffenhet och särskilda omständigheter, må beviljas lindring i roteringsbesväret; dervid icke bör lemnäs obemärkt, att utsockne frälsehemmanens egare, till stöd för deras på - 4 Kongl.
Mej:ta Kad. Proposition, N:o 29. stående om befrielse från ständig rotering, egentligen och hufvudsaklignst åberopat Kongl, brefvet den 7 September 1756, hvilket, tillkommet i anledning af den förut flera gånger väckta, uppskjutna och återupptagna frågan om utsockne frälsehemmans indelning till ständig rotering, innefattar, alt nämnde hemman skulle, i sliiliet derför, då och för framtiden bibehållas vid de årliga ulskrifningspenningurnes utgörande; hvadan af utsockne frälsehemmanens egare icke skäligen kan fordras eller påräknas, alt, i följd af Rikets Ständers vid 1810 års riksdag, i ändamål af krigsinaglens förökande, fattade beslut om extra rotering af all orolerad, ständig roteling ej underkastad, jord, med undantag endast af militieboställen, utsockne frälsehemmanen i Halland skulle, genom ringare bidrag till försvarsverket, än af dem förut, varit lemnadt, sålunda komma i bättre ställning än tillförene; ocfi ehuru dessa hemman alltifrån år 1813 undgått betalning af utskrifnings-penningarna, hvilka år 1S11 utgjort 3,964 r:dr banko, och följaktligen redan kommit i åtnjutande af en högst väsendtlig fördel, hvarå icke, emot förrberörde Kongl. Bref den 7 Sept. 1756, kunnat göras anspråk; likväl och enär utsockne frälsehemmanen i Halland, i jemförelse till hemman af enahanda eller likartad natur i andra orter, äro af särdeles svag beskaffenhet, och nuvarande egare förvärfva!, desamma under den, efter deras omdöme fullt tillförlitliga, fastän felaktig befunna, förutsättning, ali hemmanen ej kunde åläggas annat eller högre bidrag till försvarsverket, än i 1756 års Kongl. Bref bestämda, och föreställningen derom inverkat på hemmanens värde vid arfskifte!!, köp och byten, samt det otvifvelaktig! skulle leda till de svåraste följder för hemmansegarne enskildt, så viii sorn för sjelfva roten, om de ifrån och med 1835 belöpande vakans-afeiiler skulle uttagas, vill Kongl. Maj:t, med afseende i Öfrigt derå, att tillförene, då fråga varit orri utsockne frälsehemmanens indelning tillständig rotering, blifvit föreslaget, att sex (6) hela hemman borde svara för en rote, hvaremot nu ej äro beräknade mer än omkring 4 hela hemman för hvarje rote, härigenom föreslå Rikets Ständer, icke allenast att de till och med for innevarande år belöpande vakans-afgifterna för utsockne frälsehemmanen i Halland må helt och hållet eflergifvas,
och således afskrifvas, eller, der de blifvit erlagda, återbekommas, utan ock att alla de båtsmansnummer, hvaruti omförmälde utsockne frälsehemman hafva del, må ständigt så i fredsson! krigstid hållas vakante, med förbindelse och rättighet för utsockne frälsehemmanen att, för deras andelar i rotarne, i vakans-afgift erlägga endast två tredjedelar (?) af det belopp, hvartill vakans-afgiften för en båts - Kongl Moj:ls Nåd- Proposition, N:o 29. 5 mansrote der i länet uppgår, enligt de föreskrifter och beräkningar, sorn. nu följas och framdeles i behörig ordning kunna meddelas och antagas till efterrättelse; hvilka i vakans-afgifler inflytande medel böra serskildt afsättas till Kongl. Maj:ts disposition för sjöförsvaret.
Och meddelar Kongl. Maj:t, i sammanhang härmed, Rikets Ständer den upplysning, att Kongl. Majit, genom Kådiga Bref al den 23 Februari 1844 och den 2 April 1845, förordna t, att den utsockne frälsehemmanen i Halland debiterade rotevakans-afgift icke skall uttagas, äfvensom alt Kongl. Majit under den 30 April 1846 i Kader tillåtit, att med verkställande af den anbefallda debiteringen må för de år, för hvilka den icke redan egt rum, anstå intilldess, frågan om dessa hemmans rotering blifvit af Kongl. Maj;t oell Rikets Ständer gemensamt i sin helhet afgjord; dock utan att eli sådant anstånd med debiteringen må fritaga hemmanens innehafvare från utgörandet af rohivakansafgifl
Lili det belopp, som framdeles kan varda bestämdt.
Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest »tudse välbevågen.
OSCAR, C. J. Gyllen granat.
Utdrag af Protokollet Öfver Sjö försvars-Departement et tillhörande ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Statsrådet d Stockholms Slolt d. 18 Nov. 1847.
Hans Excellens Justitie-Slalsminislern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre; Statsråden:
Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, 6 Kongl, Muj:U Nåd.
Silfverstolpe, IVcera , F riherr e Gjllengranat , Faxe , Fåhreeus. Departements-chefen, Statsrådet Friherre Gjllengranat uppläste lill justering: 2:o
Ett i öfverensstämmelse med förut f’a 11 a cl t beslut uppsatt förslag till Kongl Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, i fråga om en närmare och fullständig utredning af förhållandet med utsockne frälsejordens i Halland roteringsskyldighet samt om lindring uti ifrågavarande rotering.
Uppå Statsrådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, täcktes Kongl. Maj:t i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla, att, i enlighet med detsamma, nådig proposition skulle till Rikets Ständer expe:<>' dieras.
Utdrag af Protokollet öfver Sjöförsvars-Departenientct tillhörande ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Statsrådet ä Stockholms Slott den 18 Maji i84".
Närvarande: j Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre; Statsråden:
Friherre Stael von Holstein , Munthe, Friherre Pejron, Silfverstolpe , Waern, Kongl. Maj:ts Nåd.
7 F ri herre Gyllen granat „ Faxe.
Departements-chefen, Friherre Gjllengranat anmälde och föredrog i underdånighet: 3:o
Målet angående lindring i Hallands rotering i afseende hvarå Departemenls-chefen uppläste följande skriftligen uppsatta anförande: ”Hos Kongl. Maj:t hafva Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 13 Februari 1841, uppå anförda skäl, i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t genom nådig kungörelse täcktes förklara, att alla de åtgärder, som blifvit vidtagna för utsockne frälsehemmanens i Halland ordinarie rotering, endast vore att anse såsom förberedande undersökningar i frågan m. in.
Då denna underdåniga anhållan den 23 Februarii 1844 till pröfning företogs, behagade Kongl. Maj:t i nåder förklara, det Kongl. Maj:t väl icke kunde denna Rikets Ständers begäran bifalla, men att Kongl.
Maj:t ville vid nästinträffande riksmöte till Rikets Ständer aflåta en nådig skrifvelse, hvaruti förhållandet med nämnde hemmans skyldighet att draga ordinarie rotering fullständigt utreddes, samt en billig lindring i dessa hemmans båtsmanshåll föreslås.” ’För att kunna fullgöra denna Kongl. Maj:ts nådiga befallning, utbeder jag mig att i första rummet få i underdånighet afgifva en berättelse om Halländska roteringen i allmänhet och utsockne-hemmanens deltagande deri i synnerhet.” ”Provinsen Halland förpantades af Danmark till svenska kronan på 30 år, genom fredsfördraget i Brömsebro den 13 Augusti 1645, och afstods sedermera till Sverige genom freden i Roeskild den 26 Februari 1658, bekräftad genom freden i Köpenhamn den 27 Maj 1660.
Uti 27 §. af det ofvannämnde 1645 års fredsfördrag förordnades, att Svenska kronan af de adliga godsen skulle njuta den ”rätt, rättighet, hörsamhet och tjenst,” som förut tillkommit danska Konungen och Kronan.
Fredsfördraget 1658 innehöll i 8:de punkten, att Adeln i de cederade provinserna skulle vara pligtig att göra Kongl. Majit och svenska Kronan dess trohetsed, samt ”sig till lydno, trohet och tjenst obligera, såsom de Danmarks Konungar för detta skyldige varit hafva”; hvaremot de, i 9:de punkten, erhöllo den för alla innebyggare gemensamma försäkran, att "blifva vid deras vanliga rätt, lag och 8 Kong1, Maj:ls Nåd, Proposition, N:o 29. gamla privilegier och friheter olurberade och obehindrad", så vida de icke löpa eller silida contra leges fundarnentales af Sveriges Krona.” Fredsfördraget af 1660 är af samma innehåll, sorn 8:de punkten af 1658 års; och uti resolutionen på Ridderskapets och Adelns besvär den 26 November 1660 § 26 försäkrade Kongl. Maj:t dem, sorn innehade gods i Halland och de öfriga acquirerade provinserna, att de, efter pacta, skulle "vid deras vanliga friheter och rättigheter mainleneras, efter som Kongl. Majit ock Nådigst vill erfara, hvartill de många tributer och exactioner, sorn dem hafva varit pålagde, aro använde och emploijerade.”
För alt närmare bestämma de, genom freden med Sverige, införlifvade provinsers skyldigheter och rättigheter, utnämndes sedan Compromissarier, hvilka med provinsens inbyggare behandlade dessa föremål, hvarefter genom Malmö Recess den 18 September 1662 bestämmelser så i ena som andra hänseendet lemnades, och 8:de punkten af denna Recess innehåller, alt Ridderskapet och Adeln hill ver, vid de immuniteter och privilegier, som de ”af ålder njutit hafva, så vida de icke strida emot Sveriges fundameutal-lag och stadgar och dess välfärd och intresse.”
I afseende på rusttjensten och knecklehållet åberopades en af Kommissarierne gifven serskild resolution å Adelns besvär, b vilken, af samina kraft som sjelfva resolutionen, i I4:de punkten lyder sålunda: ”för det sisla, så hafva ock Kongl.
Commissarierne intagit Ridderskapets och Adelns anhållande, angående utskrifningen och att ingen sådan må blifva dem, utan deras vetskap, ålagd.
Nu, som Kongl.
Cnmrnisarierne intet äro annorledes informerade, än att Hans Kongl. Nådigst vill lemna Ridderskapet och Adeln det vilkor, sorn de uti presterande af sina knektar, jemte rusttjensten, hafva varit vane, alltså låta Kongl. Commissarierne dervid bevända” m. m.
Sedermera åtog sig Adeln i Halland, enligt 3 §. i Riksdags-beslutet den 27 Augusti 1664, att, likasom den i Skåne, ”hålla 2 knektar af en häst, dock så att donerade, köpte och förplanlade gods dersammastädes blifva vid det kontraktet, som, i Drottning Christinas tid med dem upprätladt är”, ock, enligt 4 §., att lika deltaga i bålsmanshållet af dem ”tillhörige eller förundte bönder, dock förbehållna sätesgårdar och vekedagsbönderne”, men i öfrigt skulle inga gods, "de vare sig under lån eller allodialrält, ehvarest de ock äro belägna, eller ock af hvem de helst besittas, frälse eller ofrälse, så väl sorn enkors eller omyndiga barns, icke eller Adelns betjentes förlänta gods och gårdar, vara härifrån Irikallade”.
Vid 1668 års Riksdag förnyade Halländska Adelil åtagandet om kneklehållet, och Adela i allmänhet Kongl Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 29. 9 i allmänhet det om båtsmanshållet, enligt 6 och 7 §. §. i riksdagsbeslutet den 22 September samma år; och vid 1672 års riksdag belefvades, enligt 3 §. i riksdagsbeslutet den 18 December sistnämnde år, att Ridderskapet och Adeln i Halland skulle hafva samma ulskrifningsförfattning, sorn gällde i de öfriga provinserna, ’’så vidt deras skattlagda bönder angår.”
Samina grund följdes äfven sedermera, enligt riksdagsbeslutet den 22 November 1680 §. 3, hvarjemte uti Kongl, resolutionen å Adelns besvär den 29 i samma månad, §. 57, lofvades, att Kongl. Maj:t ville närmare låta genomse det ackord, som 1650 slutades om utskrifningspenningar, samt andra persedlars utgifvande i Halland, som, ’i förmågo af bemäldte aecord, till ordinarie räntor skulle vara anslagna”.