Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
A t t så- d a n a i alla fall finnas, m å s t e v a r a n y t t i g t och hälsosamt, t y världen h a r hittills nä- s t a n a l l t i d b e t r a k t a t s o c h offentligt b e d ö m t s endast genom manliga ögon, och däraf har stor ensidighet uppstått.
Därför är det gagneligt, a t t vi för framtiden j ä m t e män- n e n ä f v e n få k v i n n o r, s o m ä g n a s i g å t v e - tenskapen.
M e n blåstrumpor och vanpryd- nader för sitt k ö n behöfva d e därför icke vara.
N u f r å g a r m a n k a n s k e: » H v a r t i l l vill n i då » vetenskapligt bilda » kvinnan, om ni ej vill g ö r a h e n n e till e n l ä r d?
» Svaret d ä r p å k a n affattas i e n l i k n e l s e: V e t e n s k a - p e n b e s t å r a f t v å d e l a r, af v e t a n d e t själft och a f d e t, s o m d e t t a v e t a n d e s k a p a r, n ä m - ligen s ä t t e t a t t f o r s k a, v ä g e n till finnandet, m e t o d e n.
— F ö l j a k t l i g e n b e s t å r d e n lär- d e s p a c k n i n g af t v å b ö r d o r: i d e n e n a b ä r h a n s k a t t e n, d e t a f h o n o m o c h a n d r a för- värfvade positiva vetandet; i den andra intrumenten, hvarmed han lärt sig bryta denna skatt, och hvarmed han hoppas att p å e g e n h a n d k u n n a a r b e t a v i d a r e och g ö r a nya upptäckter Hela p a c k n i n g e n k a n en- d a s t e n v e r k l i g t lärd r y g g bära, m e n en del d ä r a f k a n ä f v e n l e k m a n n e n l u g n t t a g a p å sina a x l a r o c h d e n n a d e l ä r » m e t o d e n ».
B l o t t i n g e n f r u k t a n för o r d e t!
D e n » v e - tenskapliga metoden » betyder ingenting an-
IDUN 1893 •at än klart gör en att pröfva o c h att detta, är fördomsfritt, d ö m a sakligt.
därför » vetenskapligt klart tänkande ga.
H o n lifvet är en deras icke tager ett hvitt som icke söker släcka o c h icke närsyiithet — M a n på det de elaka än heter, en ofta efter h a r den, s o m af impulsivt v e t allting oomkullkastliga har skränkthet, saker.
hvar o c h här tala en äro ^anna.
H v a d till d e n » v e t e n s k a p l i g a och icke mindre motsatsen till m å n g a dessa tänkande just skaplig » Det v i gagnar i i våra eller orätt m å D å mål hoppas för känslolullhet, vill jag m e d h ä n s y n Icke m e r utgör de o v e r k s a m m a raka första till räcka för lifvet.
m a i det u n g d o m e n; tersträfva fatta icke vara icke och H v e m blott blott » kvinnliga i vana o c h mästaren frukt ten så en helt vetenskaplig annan olen klara och P å vilja o s s, eljes förirrat T å r a r m y c k e t den prinsen Sankt vänta sig g r y m t p å en sorglig och i inte g r ä m a att att i g å skaffa tid i skola sig o c h f ö r efter vårt k ö n: i i länge, h o s gagna d å sagdt — ridderlige ja, h a n det värdig i gång k o m m e r alla icke markiser nedfällda och på verandorna.
var nyss slut, turisterna ned på der det vetenskap, sig handtera andra J a g i af sig af yngre redan af ett de slagit för att söka mitt mina väckt och sorgsna, hade därute bestående äldre.
J a g ansikte, på en och vackert genom isynnerhet tilltalat emedan v i d första uppmärksamhet än ögon, hade d e m, dels af fruarna, Hennes mörkblå och l a n d s m ä n, dels sin själffullhet djupa, verandan observerat m i n läsa v a r där ingen m e r svenskar, d ' höten salon- f ö r att v i d gafvel, sällskap voro intresse.
d e n lilla mera dragens ett p a r gång re- stora, eldiga och m i g p å ett o e m o t s t å n d - sätt.
middagen v i d mycket stämning och pagne.
D e n hjärtligt hon att då följt ögonen — en andra, lilla hade m e d andras lika hade vara mycket åkrar längst i i på massa samt hvilkas de viken spektiv segel, några vänster tak fot och af berg, silfvergläusande rörliga hvilka urskilja ej en större svarta Längst i in en Ohristiania blå än prickar, antydde, i att flik af fågelper- österländskt ut m e d fönsterrutor, samt O c h rundt bruna, och allra under oss, härifrån tornspiror och kupoler.
längre hus, lunder panorama och tog sig nästan krans dili- k o m m o rökstrimma låg smäckra krok, Ä n n u gårdar, i solbelysningen glimmande lysande, nyanlagda, droskor, ström.
m e d i solen ångbåtar.
till skidlö- granskogens y t a m a n kunde efterlämnade voro för m e d sin sä- och ridande, hvilka små, hvita fiskmåsar, kallade slingrande 1000 p å så den hyrvagnar, fonden, hvars Något till stor, m e d sina Christianiafjorden vatten, en några ormbunkar, afsedd ett v i d s t r ä c k t ned på af salongen att under det ögon skarpt skimrande o m det hela och rödaktiga omgåfvo af tändt — taflan en klippor s o m en be- kaffe, sina cigarrer.
Stäm- Vinet hade likören, och hade druckit att upphettning, fina färg, utan njutit väl Endast m i n unga blekhet och klingat hennes hafva middagen, hon föraktat genomskinliga att h y kinderna, hvilket icke champagnen, ty h o n s o m de andra, v a r af s o m aldrig blott på hastigt denna blir k a n utan bleka, röd v i d flamma i glas.
m e d hvarandra ressällskap, » sade morgon tack! » skiljas ljöd en festande vi. » det, och m a n klin- s m å glasen.
sant, Lisen, » h a r varit nöjd vände sade armen m i n unga o m hennes och haft sig hälft frus skuldra, roligt? » m o t honom och nic- kade.
» Jo, » » jag svarade h a r sett många kopparröd och tyck- af h o n börjat herrn sina h ä r ä r j u v å r t sista i det h a n lade H o n till på vi och skåla » Det m e d de » Inte hunnit för angenämt herrarne.
man, n u läppjade dricka tacka gade sett beslöjats f ö r att dricka håfvor.
samma att af hade damerna » N u och sig n e d p å v e - vara upprymd.
gränsen Bacchi k o m Herrarne äfven » S k å l.
skämt, slagit o c h m e d alldeles sitta därför och Närmast den ut skug- för ho- af och låg en oafbruten tillsammans, gifvit högre färg åt ansiktena, d e n gamle till i låg dalen där midt endast ned gick i bicyclister gingo ned söder, pittoresk eleganta an- underbara n u hade fortfor tes gencer, solstrålarne och s o m n u Längre af där svarta, egentligen landsvägen befaren mest blomsterrabatt.
vintern, för m e d och öppen.
inhägnaden sig björkar m e d m e n snäckor en enda Sko- granar, majestätiska, prydd m e d o m breda A t i jag och annan grönska, guld, fri hade darrande asp ocb m e n nästan utsikten utbredt där ute.
en dunkla, inhägnad, utan » du utanför var v a r s o m hade h o n sig och liksom hade herrarne ningen i ned, än låg m e d mörka skiftande djupast.
bakgrund.
cham- skrattat och hennes ett u t t r y c k, dessa sinnes- skugga.
randan voro en men kotteriet m e n emellanåt och tyst, haft framför Sällskapet och det försvarligt frun m e d de drömmande af druckit allvarlig hade rätt hade glad och uppsluppen unga som de suttit sikte hade välljud gränsande r a m.
U n d e r varit läDgre lätt rödaktigt tog m e n d ö r r a r n e till p a r o c h ett i terstil parvis ej m e d ljusa vinden i skarpast, fön- utbyggena, un- hade s o m ett m i n plats väster furor, Middagsmåltiden verandorna d e m, den yngsta ögonkastet och o m åtskogen på v i d table emedan löfträd » Sportstuen », eller F ö r tillfället uppslagna t v å andra granar parne eller röst, m e n konturer, af voro mig ned i en rummet, innan att in slagit befann ej grupper smek stenkummel och och jag landskapet blandade behagliga stad gästerna frus F r å n och och där sidan de talrika v a r verandan.
ord m e d d e m s o m sällskapet öster öfver turist-hotell s o m en J a g till par gick kant utsikt i och hade stodo ligt i gått innanför hade verktyg, gen markis solglans.
var för matsalarnes balkongerna som fötter, samma tellet, svalka.
gen en och hade sig fru klokare o c h obeslöjad den bergs- af.
kvar, ett välljud, dess i strålar blånande sanatoriets ster är fall s a k att händer f r u laby- m å n g e n g ö r m a n d å lära en d e n låter låta k o m m a, s o m i förtroende a n v ä n d a ej under föllo fjordar.
alla D e s s a därför sagan, äro behöfver, i lifvet.
d e n d a g O c h d å sig, varit.
uppfostran lifvet o c h mindre lära n y färg o c h människa G e o r g, alls.
helt m e n till ar- känslofullhet befriaren ibland d e n begynnelsen k u n d e litet, o c h — vackre m a n blad, k v i n n o r oss i och annat i sig fram v i beröfva allt brännande satt m i n unga Verandans att färgtoner Ameen.
och ängar, det norska gelbundenhet, trädgårds- äfven skogar att dessa sina o c h glittrande genom stark o m d ö m e s f ö r m å g a taga ef- sko- salongen moll.
gorna rötmånadseftermiddagen land, höjder utveckling, v ä x t en göt att s o m o m stam, sig då v i icke en s o m hvarje egenskaper k o m - äro af företeelse, metod h o n skall rint.
till saklighet, egenskaper, o m andra — det d y g d e r » ' äfven ändrar det lämpar klarhet, för handla utan h v a d d e n från Därför kors.
oss k a n icke liksom sätta d e n blir likväl i T y » kvinnliga resultat är skulle j o r d m å n: att uppfostran; sistnämnda, svagheterna: m e d ett o c h därför de kvinnliga Skiss af Elin tidning.
oklokt.
svagheter », världen, i " Bergtagen ".
jag be- det reform m o d e r n a af i passerade jag ögon- blekhet.
visste vexlat tjusats minsta än behöfva F ö r sig d e n inne ej de att m e d musikaliskt » ve- kvinnliga när och fina, en rask fyndig, närmar Detta d e n d e n vetenskapen, en — där de ett här böra öfverläggning, lifligt, u t a n ä f v e n klart, utan grundlig?
här v i så fullkomliga, af att visste, och g e n o m af där, D e liksom ej den till lorna.
säga: Eller händerna dessa v i redan vara lärda, m e n u p p n å därför kvinnorörelsen s o m utgöra er- fattningsgåfva, mycket läget raskt, blott oss? » oss icke o c h ingenting, kvinnliga lägga vara till dygder, känna skulle misströsta ändra snabb slutsamhet, vi ej m a n kräfver f ö r att nästa sin naturliga satt d e m veten- o c h klartänkta.
bildningen J a g lyssnare, k v i n n o r icke sinnesrörelse återtaga omdömesför- för Flertalet behöfver tenskapliga » v i förebråelser denna fall kvinnliga sättningen D e t n u m ä n v i d stark blick skaffa lifvet v i till h o n ej d å m e d fordra » intelligenta » in- svagheter.
alla kunna k v i n n o r vi därför k v i n n o r därför i gifvet k v i n n a n E m e d a n bildning.
flertalet väl b ö r svaret bildning, lärd? » måga, mera B ö r a en klart att andra afgöra.
häraf att bli sin plats är att henne metoden »?
än » H v a r f ö r vetenskaplig villkor dessa följer skall förtjäna mening.
m e d hvarandra, att en skvallersjuka, m e d rätt antaga, frågan: sig k a n — a t t h o n förebrått o s s själf förtroligt gång på argument några o c h ännu af m a n O c h ' härmed H u r hälften, förutfattad småaktig O m en p å m a n ej trots, svag- hvilka solskenet?
k v i n n a n: vill » inte en påståenden vackra till icke sig från ofta förilade för att j a g förståndsskäl H u r u för påstått, sista, tvinga mindre o c h stämningar.
hånfullt endast låter tillämpas m e d handlingssätt, k v i n n a n g e n o m exempel tilbskrifver icke » Därför hatten.
dessa hennes lyder: p å M e n de äro känslor m a n person, isynnerhet just se sprit m e d o c h betecknande blick, domslut en lyfta finna j u m a n flyktig praktiska v e t att sida, d ö m e r könet.
sanna s o m det s o m att kanske kunna en lakan f ö r ett s p ö k e, blindt feminina m e n v ä l brinnande försummat skall särande: för rätta som vatten lärd, människa, människa, från tänka D e n, s o m m e d o m d ö m e s f ö r m å - äfven utrustad sakerna ingen bildad » person att — LM 3 n y a intryck » Vivan ' sedan vände ett vacker i hurtigt het, och n y a varit så till Paris för fem den andre godmodigt, Lisen, och strålande ansikte m o t år m e d ett ansikte, år mannen Denna, några lyckliga äkta en skrattande; snarare äldre öppet en leende och lefuadsfriskt svarade fått tankar. » inte hälft.
sitt entusiasm, o c h härligt, ha kvinna, kallades utan skönt bröllopstur inföll äkta tryck och jag vår sedan, » sin h o n stilla, mycket öfver än ful än den, som och gladt ut- m u u och något sin personlig-
IDUN 244 » Det har alldeles varit som en ny smek- månad, och j a g har vaxit lycklig som en.
en nygift fru. » H o n sökte litet efter orden, innan hon fann dem.
» Äro nygifta då så lyckliga? » frågade fru Lisen, och det låg ej blott vemod utan en anstrykning af bitterhet i tonen.
» Vi voro det och äro det ännu, » svarade fru V i v a n, och hon och mannen nickade mun- tert till hvarandra öfver bordet, och så måste de fylla på glasen och omigen klinga med hvarandra.
D e t var då ingen sentimentalitet i den kärleken, ingen blek månskensfantasi, utan klaraste solsken, inga skuggor — men kanske också intet djup!
» Ja, se, min lilla hustru är nu en gång pessimist, » sade fru Lisens man i lätt gäc- kande ton, » hon kan aldrig oblandadt glädja sig åt något i lifvet, hon tror inte p å » lycka » och sådant där, hon skulle vara lika oför- nöjd, om man strödde guld för hennes fötter och gjorde henne till drottning » H a n knackade askan af sin cigarr och blinkade åt de andra med ett par ögon, täm- ligen tunga och matta af vin.
» Ja, det har du mycket rätt i — rikedom och ära äro för mig ingen lycka! » » H v a d är då lycka, min lilla L i s e n?
» frå- gade den gamla damen vänligt, men med ett öfverlägset leende, som när man lyssnar till ett barns fantasier.
Fru Lisen höjde sina ögon, det blixtrade till i dem, och hon svarade: » L y c k a?
D e t är kärlek, icke till en, utan till inånga, till alla som lida.
det är för- sakelse och glömska af sig själf.
det är att offra sin egenkärlek, sin egoism.
det är att tro — • tro, att lifvet har en annan mening än njutning och begärens tillfreds- ställelse.
att det är utvecklingen till ett högre mål — • bortom grafven!
Och lycka — det är också {avstående — förstående af dem man älskar! » D e t inträdde en paus därute efter dessa lidelsefullt utslungade ord.
Sällskapet före- / hushållspenningfrågan.
1893 föll, som hade det fått en kall dusch öfver sig, och fru Lisens man såg tämligen generad ut.
D e t var tydligt, att där saknades det, hvarom hon nyss talat — förstående.
E n uppasserska kom ut på verandan med kolsyradt vatten.
Detta af brott verkade syn- barligen som en angenäm lättnad för säll- skapet.
D e n gamle herrn öppnade » en p a s - sant » en konversation med uppasserskan, i hvilken de andra inflikade ett och annat ord.
(Forts.) holm erhållit en mängd » inackorderingshem ».
Af dessa finnes ett och annat, som kan täfla med de bästa i ofvannämnda städer, och an- talet af enskilda pensioner och familjer, som på detta sätt söka skaffa sig en verksamhet och en inkomstkälla, ökas ständigt.
Man kan, om man t. ex. vänder sig till någon kommissionsbyrå, erhålla hela listor öfver i alla delar af Stockholm belägna pensionat, med ganska olika priser oeh i hvilka äfven ganska olika villkor bjudas.
Somliga äro ord- nade och afsedda mera för personer ur » den högre societeten »: för familjer, tillhörande corps diplomatique, hvilka föredraga ett dylikt inackorderingslif framför att hyra egen våning med eget hushåll; vidare för unga damer från våra a lelsprovinses, Skåne och Södermanland, E n liten v ä g l e d n i n g eller tillhörande västkustens börsaristokrati, hvilka vilja för sitt nöje vistas i Stockholm för h u f v u d s t a d s b e s ö k a n d e d a m e r.
och då sätta värde på ett fint hems trygghet För Idun af C B.-H.
samt det fullkomliga oberoende, som pensions- tveckliogen går i våra dagar framåt med lifvet samidigt medgifver; vidare för patienter, stor hastighet, och Stockholm, som för hvilka kräfva ett i allo komfertabelt hems vård en del år sedan nästan var en småstad o. s. v. Prisen i dessa pensionat ställa sig Men så i fråga om » pensionatlif », har med ens äfven gifvetvis högre än i de mera enkla.
lämnas också full valuta äfven för personer i detta stycke börjat få en viss storstadsprägel.
I de båda andra nordiska hufvudstäderna med höga anspråk.
hafva » privatpensionaten » redan länge varit Vissa pensionat åter äro afsedda mera ute- anlitade såsom uppehållsplatser för personer af slutande för unga flickor, hvilka för sina stu- alla klasser, hvilka af någon anledning un- dier måste vistas i hnfvudstaden, och hvilkas der längre eller kortare tid velat vistas i m e föräldrar framför allt vilja känna sig trygga i delpunkten för landets intressen, andliga och medvetandet, att deras barn äro i god vård, kommersiella.
Till och med resande, äfven både moraliskt och materielt.
I somliga » pen utländingar, som på kortare tid besöka staden, sionat emottagas både herrar och damer; i an- föredraga ofta det mera anspråkslösa, hemlik- dra åter lägges mera an på att bilda hem för nande pensionatet framför det dyra hotellet.
äldre damer, som önska ha det lugnt och be- Och löper man än risken att i ett och annat hagligt omkring sig o. s. v. af de förra bli ordentligt uppskörtad, så kan Den som under några år af en eller annan man å andra sidan finna pensionat, där man anledning varit hänvisad att lefva » inackorde- bemötes på det mest förekommande sätt.
rad » i Stockholm, skall säkert hafva vunnit Ehuru ej i samma grad som t. ex. Berlin, en ganska skiftande erfarenhet af både » godt Dresden, Köpenhamn o. s. v., där man oupp- och ondt » — det senare ej minst!
— äfven hörligt på dörrarne åt gatan ser en hvit pors- på detta område och sålunda ej känna någon linsskylt med ordet » Familienpensionat » i förvåning öfver de talrika förfrågningar, som, stora svarta bokstäfver, har nu äfven Stock- trots de hvad priser och villkor angå väl un- Stockholms pensionatlif.
: Ref / exioner med anledning af de pris- belönade täflingsskrifterna i hushållsfrågan.
ligt här i Stockholm åtminstone, för en familj med 3000 kronor årlig inkomst.
Om vi t. ex. se på Idun n:r 25, så beräknar » klockarmor », som bor på landet (hvilken omständighet bör medräknas), som själf väfver tyg och som har endast 1500 kr:s års- inkomst, detta konto till 200 kr., således endast 33 kr.
Det är ju helt naturligt, att det ej kan på öret eller ens kronan beräknas, huru mycket som bör åtgå, men närmelsevis kan det dock sägas.
Ofvan- stående 233 kr.
kunna lämpligen ökas med » fick- pengar och nålpengar », 233 kr.
Det återigen af denna summa till läkare och apotek afsedda kan, då så göres behof, i stället ta- gas af de 233 kr., som äro anslagna till skolunder- visningen, hvilken post med säkerhet kan — så vida de 3 barnen ej äro idel flickor, hvilkas skolgång ju alltid kostar mera — bära detta afdrag.
Däremot kunna » utgifter, som umgängeslifvet medför, som ökad tillfällig betjäning, presenter och dylikt », helt och hållet strykas.
Uppsatsen lämnar slutligen det rådet, att man måste » framför allt undvika att hafva fina (vas.
kurs.)
bjudningar », hvilket jag skulle vilja komplettera: undvik helt och hållet att hafva bjudningar.
Två i en familj, synnerligast i vår tid, högst vik- tiga utgiftsposter fattas helt och hållet, nämligen lifförsäkring (åtminstone för mannen) och sparbanks- insättning, hvilka belopp ju ej behöfva vara stora, men som äro nästan absolut nödvändiga.
Slu ' ligen skulle jag vilja göra en fråga, som nog kan synas mindre viktig, men som icke desto min- dre är viktig: hvar köper man bitsocker för 70 öre pr kg.
Jag tager mig friheten att något litet granska de införda skrifterna i den ordning, hvari de stått att p r ii ärad insändarinna har underkastat d e lä a i » Idun », och skulle vara glad, om några flere nu införda täflingsskrifterna i denna af de ärade husmödrarna äfven ville yttra sig för fråga en liten granskning, hvilken vi så myc- eller emot i denna viktiga angelägenhet, som vi borde söka få utredd på bästa sätt — allt under ket mindre vilja förvägra plats, som vår upp- förutsättning att vår ärade redaktör godhetsfullt vill riktiga afsikt med hela denna täfling varit släppa till ej blott Iduns spalter, utan ock papper en mångsidig och oväldig belysning af det och trycksvärta.
för alla husmödrar så viktiga kapitlet.
I n - Idun n:r 24.
sändarinnan framställer inledningsvis som sin Här förekommer först en anmärkning mot hyran, åsikt, att Idun efter hand bort meddela som förefaller vara jämförelsevis lågt tilltagen, ty samtliga de 3 0 täflingsskrifterna och därpå för » 3 ä 4 rum och kök » får man allt bereda sig på ett större hyresbelopp, för så vidt man vill bo låtit läsarinnorna genom omröstning afgöra någorlunda centralt, hvilket, redan det, är en be- deras inbördes värde — ett tillvägagångssätt, sparing.
Till » ved och lyse » beräknas åtgå 100 kr.
pr år, som dock skulle ha haft det emot sig, att det alldeles för mycket inkräktat på utrym- för hvilken summa ej kan erhållas ved och lyse, som tillfredställande uppvärma och lysa i » 3 ä 4 met och dragit ut på tiden.
I samråd med rum och kök », och detta ännu mycket mindre, om erfarna husmödrar föredrogo vi då att utvälja vintern skulle blifva kall, eller om lägenheten skulle de sju skrifter, som nu offentliggjorts, och vara kylig eller utsatt för vindpåkänning.
Lyse pr år för en lägenhet som den omnämnda hvilka — äfven om detaljanmärkningar mot hvarje särskild helt visst kunna framställas bör kunna fås för högst 25 kr.
Beträffande åter vedåtgång, så är detta beroende på en del omstän- — dock tillsammans synts oss ganska allsi- digheter såsom rummens storlek, läge och beskaffen- digt och från olika plats- och förmögenhets- het, familjens behof af större eller mindre värme, vedens godhet etc.; dock beräknas att 2,s famnar synpunkter belysa frågan.
björk a 22 kr.
samt 3 famnar barr st 14 kr.
äro D e t lifliga intresse, dessa uppsatser väckt, tillräckliga.
Lägges då till detta kostnaden för ilägg- och det för oss hugnande erkännande af vårt ning och frakt å, kr.
2: 50 pr famn, skulle posten Idun n:r 25.
1500 kronor.
initiativ i saken, som vi från många håll » ved och lyse » blifva 124 kr., hvari dock ej hugg- ning m. m. är inberäknad, hvilken skulle öka sum- Hela uppsatsen gör ett oblandadt godt intryck mottagit, har varit oss ett kärt bevis härför.
man till minst 150 kronor.
och påminner om den gamla goda tiden samt är väl Gärna lämna vi emellertid, som sagdt, plats Hvad det beträffar att kunna kläda 5 personer värd sitt pris; dock kan man mycket väl hålla med för följande: under ett års tid på 233 kr., så är äfven det omöj- förf.
därutinnan, att inledningen är » allt för lång ».
1893 derrättade kommissionsbyråerna, riktas till en af » bekymrade mödrar », af äldre och yngre damer, hvilka alla önska säkerheten af ett ut- talande, grundadt på en mera personlig känne- dom om något påtänkt pensionat, innan de för längre eller kortare tid välja det till hem åt någon anhörig eller åt sig själfva.
På grund häraf tilltror sig den, som ned- skrifver dessa rader, att stödd på en lång och delvis ganska god erfarenhet af förhållandena meddela några adresser till möjlig ledning för personer, hvilka hafva intresse af saken.
För att börja med en inrättning, som vis- serligen ej helt och hållet är ett vanligt pen- sionat, men i Stockholm, kanske i Sverige, är ganska enastående i sitt slag, vilja vi nämna » Belfrages pensionathotell », såsom namnet an- gifver till hälften ett hem med familjelif och sällskapslif, till hälften vanligt hotell, dock utan portier, hvilket i mångas tycke torde vara en förtjänst.
Det upptager ett stort femvå- nings hörnhus, Vasagatan 44, och ligger så- lunda vid två af Stockholms vackraste gator, helt nära Centralstationen, med spårvagn utan- för dörren samt snedt emot det stora hus, som inrymmer såväl Stockholms högskola som den bekanta Vasateatern.
Hotellets eller pen- sionatets gäster kunna således med stor lätt- het fordrifva de långa kvällarne vare sig med mera uppsluppna A n D a Pettersson-före- ställningar i » Kolhandlerskan » och » Den skö- na Galathea » eller med åhörandet af någon Victor Kydbergsk föreläsning öfver skön konst i den ädlare stilen.
Hotellet är, åtminstone om somrarnc, mest upptaget af utländingar, men torde äfven om vintern vara väl besökt, hvarförutom äfven fa- miljer inhyra sig i pensionatet för längre tider.
Så t. ex. har Förenta staternas konsul under ett par år bott här med sin familj.
Värden på stället sätter en heder i att vara sina gä- sters » ciceron », och sommartiden kan man få se honom vallande sin brokiga hjord: engels- män, amerikaner, spanjorer o. s. v. till Stock- holms alla sevärda platser.
P å stället finnas Här äro både man och hustru lifFörsäkrade, hvil- ket är mycket godt och bevisar vakenhet och om- tanke; och att några summor här, om än små, skulle kunna blifva öfver för att sätta in i sparban- ken, kan man ej med fog begära.