Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majus Befaliningshafvandé gifvit Ordinatie Domhafvanden , Lagmännen Och Häradshöfdingen, nii mera vice Landshöfdingen* Högädle Herr Josua Sylvander tillkännar att som u;rönt blifvit, det dispositionen af Kronohemmanet
Lindö i Härads Socken och Akers Härad hittills varit sådan: att sedan framlidne Herr Kargmästaren Kierrman, sorn detsamma under åbo-rättighet innehaft, sökt att få det till Skatte lösa, Såsom varande tjenligt till bete för de baggar, hvilka en viss tid af året borde ifrån tackorna vara skiljde, har val denna ansökning icke kunnat bifallas, i anseende dertill att lägenheten, för dess nära belägenhet till Grips* holm, vore att anse såsom för Kronan omistlig* men Korgmästaren dock, uppå Riksens Ständers Secreta Utskotts underdåniga tillstyrkande , genom Kongl. Erefvet den 21 Juli 1752* erhållit den försäkran, att vid åbo-rättigheten blifva orubbad bibehållen, så länge han nyttjade Lindön till får-afveln# underhållande; deraf sedermera framlidne Herr General-Lieutenanten Friherre Duvall blifvit Innehafvare, öch efter honom Herr Bruks - Patronen And, von Wahrendorff, utan att detta veterligen grundar sig på något Vederbörligt förordnande; så har Kongl. Maj:t under den g April förlidet år, uppå Riksens Ständers Underdåniga anhållan , i Nåder anbefallt Dess <>:fe Bandt t, 109. 110. scb 866
Den 7 Juli. och Rikets Kammar-Collegium, att anställa behörig undersökning om förhällandet med detta Hemman, samt, i händelse innehafvaren ej uppfyllt de honom åliggande förbindelser , dermed sedermera efter lag och beskaffenheten förfara, och vid nästa Lagtima Riksdag till Riksens
Ständer afgifva omständelig berättelse om förhållandet; och har, med underdånig anledning häraf, Kongl. Kammar-Collegium, uti skrifvelse den g sisth October, anmodat Konungens Befallningshafvande föranstalta om Laga Syn och undersökning af Domare och Nämd i KronoFullmägtiges och innehafvarens närvaro , till utrönande huruvida innehafvaren sina skyldigheter, så i anseende till hemmanets byggnad och häfd, som får-afvelns underhållande, fullgjort, derom ock Syne-Rätten borde sig utlåta ; hvarföre Konungens välbemälte Befallningshafvande begärt att Herr Lagmannen ville denna syn och undersökning , så fort ske kan, utsätta och företaga och Undersöknings Protocollet sedermera insända.
Till följe häraf och då Herr Lagmannen Sylvander i Nåder blifvit förordnad att förestå Landshöfdingetjensten i Hallands
Län , och han således till undertecknad extra Domare aflemnat förrberörde skrifvelse, blef, efter förut skedd anmälan hos Konungens Befallningshafvande om terminen, på stället syn och besigtning å förr» berörde lägenhet företagen, och efter det Ting och Tingsfred blifvit lyst, inställde sig innehafvaren af hemmanet, Bruks-Patronen Välborne Herr Anders von Wahrendorff, samt i egenskap - Den 7 Juli. 867 skap af Krono-Fullmägtig, enligt förordnande af den 16 nasti.
Juli, Krono-Befallningsmannen Herr Assessoren Nils Lundeqvist.
Sedan Konungens Befallningshafvandes förrberörde skrifvelse blifvit uppläst och Herr Brukspatron von Wahrendorff tillkännagifvit, att Herr Borgmästaren G.
Kierririan i lifstiden, enligt Kongl. Brefvet af den 2 1 Juli 175 2, under åborättighet innehaft Lindön , samt Herr GeneralLieutenanten in. m.
Duvall erhållit samma lägenhet med sin Husfru, bemälte Herr Borgmästaren Kierrmans Dotter, Högvälborna Fru Friherrinnan Ulrica Kierrrnansköld , utaf hvilka sistnämnde Krono hemmanet Lindön, ett halft mantal, å Herr Bruks-Patron von Wahrendorff, enligt Akers Härads Rätts meddeldta Utdrag af Uppbuds- och Lagfarts-Protocollet den 10 November 1795, blifvit jemte annan uti Öknebo och Selebo Härader den 2
Maj berörde år inköpt Egendom öfverlåtet, och hvarom hos Kongl. Majus
Befallingshafvande anmälan skett den 23 December 1802, men hvarå slutligt utlåtande ännu icke följt ; så inlemnade Herr Bruks-Patron von Wahrendorff Synings instrumentet Öfver en, till följe af Konungen^ Befallningshafvandes meddelta Resolution , af Herr Assessor Lundeqvist, den 13 September 1803, hållen Oeconomisk besigtning, hvaraf inhämtades, att åbyggnaden vid gården, utom några mindre bristfälligheter, befunnits i godt och försvarligt stånd , samt åker och äng väl häfdad och ägorna röjde, likväl så vidt den befintliga Hassel - och Löf-skogen, som för Åkers Krutbruks - 4 86S
Den 7 Juli. bruks behof, hvartill den skall vara anslagen , får medtagas; hvarförutan utaf en den 2 7 Mars 1804, uppå Högloft.
Kammar - Collegit förordnande och Konungens Befallningshafvandes Ordres under den 24 November 1803, hållen besigtning upplystes, att vid hemmanet funnits sex Spanska och åtta Engelska baggar, samt åtta Spanska tackor, utom åtta st. lam.
Får och Baggar, och hvilka alltid varit till finnandes , utom då i våta ar händelser inträffat, att antalet genom sjukdomar blifvit förmindskadt, hvarföre Herr Bruks-Patron nu gjort försök med Engelska får, som han anskaffat, och hvilka syntes trifvas väl, samt äga god framgång.
Syne-Bätten tog nu man-gården och ägorna i ögonsigte och befanns, som följer: Mangarden. 1:0
En byggnad, 17! aln långlig alnar bred och 9 hvarf hög på sylin, täckt med tegel.
Henna byggnad, sorn består af ?:ne rum med förstuga , är i behållet stånd , samt sedan förra Syneförrättningen med nya fönster och golf samt tapetpr i rummen försedd. 2:0
En byggnad venster på gården, 16 aln. lång, 6 3 alp. bred, består af 2:ne bodar öfver hvarandra samt källare och svale derintill, med kammare ofvanpå, alltsammans under ett taklag, täckt med rör, är till tak och väggar i godt stånd, samt uti rummen, sedan sista syn, nytt golf inlagdt. 3:0 Ilen 7 Juli. 86§ 3:0
Tvänne smärre tillhopalagde bodar, 6-| aln. i längden och 7^ dito i bredden , täckte med rör, och funnos i hjelpligt ständ. 4:0
Ett portlider med tak öfver samt en slöjdbod derintill, under ett taklag, 15^ alnar långt, 7 aln. bredt, uppsatt är 1788.
I behållet stånd. 5:0
Ett brygghus, 7- aln. långt, 87 aln. bredt, täckt med rör, i hjelpligt stånd då kroppåsen lagas och den ena gafveln brädfordras. 6:0
Ladugarden. 1:0
En tröskloge med 2:ne golf, ig| aln. lång, 95 aln. bred, täckt med rör, befanns i behållet stånd. 2:0
Ett fähus med skulle, il alnar långt, g aln. bredt och 11 hvarf högt på syllen, täckt med rör, i godt stånd. 3:0
En foderlada der nästintill, under samma taklag med fähuset, 7 alnar lång , g alnar bred, i godt stånd. 4:0
Ett stall med fodergifva, 11 aln. långt, 6 alnar bredt, 9 hvarf på syllen , med rör och halm täckt tak, i brukbart stånd. 5:0
En byggnad indeld i 3:ne rum, 18*- aln. lång 7|- aln. bred, 9 hvarf på syllen, i hjelpligt stånd. 6:0
Ett pörte, 9* aln. långt, 7§ aln bredt med 2:ne lafvar, var i godt stånd. 7:0 Ett fähus, uppfördt af nytt moget timmer år 1805, 16 alnar långt, 13 alnar bredt och 17 hvarf högt med foderskulle , står på en och / 870 Den 7 Juli. och en half alns hög stenfot; täckt med rör och taktegel.
Detta hus, som nu till hälften var inredt, fanns med all den omtanka, som för ändamålet är tjenande, upptimrad och fullbordad; och skulle den andra hälften, i anseende till inredningen, äfven snarligen fullbordas.
Härvid anmärkte Herr Bruks-Patron von Wahrendorff, att timret till denna byggnad, hvartill åtgått omkrig 150 stockar, vore hämtadt ifrån Herr Bruks-Patrons egendom Vanäng i Thoresunds Socken.
H ärefter besigtigades ägorna och befanns åkern uti god och försvarlig häfd , samt ängen väl ansad och skött, men hummelgård fanns icke anlagd, ej eller till dess anläggande synnerlig lägenhet, så vida något af åkern eller ängen icke skulle dertill användas.
I ordning efterfrågades huruvida får afveln vid hemmanet är vorden underhållen; då Herr Bruks Patron von Wahrendorff jemte åberopande af hvad han härom förut anfört, lät framvisa 29 st.
Engelska får och baggar, som ansågos vara icke allenast väl underhållna och födda, utan ock, att afvelen af denna race är för det närvarande gagnelig och kan i framtiden blifva till mycken båtnad för det allmänna.
Herr Bruks - Patron gaf nu ock tillkänna, att han på sina öfriga egendomar ägde betydligt antal får af både Engelsk, Spansk och Eiderstedts race , af hvilka han vissa tider lät till Pindön komma något antal , allt efter som omständigheterna det fordrade.
Som Syne-Bätten ansåg nödigt, att de handlingar, hvarigenom åbo-rättigheten till Pindö henr - Den 7 Juli, 871 hemman blifvit Kerr Borgmästaren Kierrman i lifstiden upplåten, blifva nu företedde i så förvarade pierr Bruks-Patron von Wahrendorff:' att Kongl. Majus Nådiga Bref af den 21 Juli 1752 borde derom lemna all upplysning, men hvilket han nu icke hade till hands; förbehållande sig derföre , det kunde någon annan dag utsättas, och han då kunde få så väl med Högstberörde Nådiga Bref, som öfriga till upplysning ländande handlingar inkomma.
Krono-Fullmägtigen Herr Assessoren Eundeqvist anförde, att han för sin del, emot åboen af denna lägenhet, ägde sä mycket mindre anledning till anmärkningar, som af de förut hållna Syneförrättningar det befunnits att fårafveln blifvit i behörig ordning underhållen, samt Herr Bruks-Patron von Wahrendorff i ordentlig väg ho9 Konungens Befallningshafvande på åbo-rätten sökt stadfästelse, och hvarom hos Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegiurn hemställan mätte vara gjord; förbehållande Herr Assessoren sig likväl, att, i händelse Syne-forrättningen nu icke kunde afslutas, vid nästa sammanträde få inkomma med hvad han vidare hade att anföra.
Då nu något mera icke var att anföra, så Beslöts:
Det skulle i anseende till saknad upplysning om grunden för åbo-rättighetens upplåtande af lundö hemman , denna undersökning uppskjutas till den 20 nästkommande September, då Syne-Rätten på Eksågs Gästgifvaregård sammanträder, hvilket för Parterna afsades.
Ar Den 7 Juli, Af 181X den 20 September sammanträdde undertecknad Borgmästare och i Orten särskildt tillförordnade
Domhafvande tillika med följande af Akers Harads Nämd, nemligen:
Nämdem amien Joh. Ersson i Skämby, Jacob Jacobsson i Sörtorp, Behr B ehrsson i Tima, Behr Behr sson i Marianna, Carl Andersson i Roteby, Behr Larsson i Hellby och Olof Larsson i Skedinge, på Eksågs Gästgifvaregård, till fortsättande af den undersökning om äbo - rättigheten af Lindö Krono • hemman, ///#?
hvad mera Kongl.
Majits Befallning skaf van des skrifvelse den 19 November l8'Io innehåller, sorn den 6 sistl.
Augusti på Lindön blifvit påbörjad, Sedan Härads-Syne-Rätten intagit sina rum <och Tingsfred blifvit lyst , anmälde sig för Hery 5?.rdks-I,atron And. von Wahrendorff, dess In* spector vid Länna Rruk Carl Christiernsson, en» ligt fullmagt, och å Kongl. Maj:ts och Kronans väg» $ar, Kropo-Länsmannen C. J. Holm, enligt ordres - Den 7 Juli, 873 dres under den 10 i denna månad , af Herr Assessoren Lundeqvist , som af Krono-TJppbördsstämma med Stregnäs Socken var hindrad att sig personligen inställa.
Bruks Inspektoren C. J.
Christjernsson anförde att ehuru Herr Bruks-Patronen v. Wahrendorff den 6 nasti, Aug. förmodat sig äga Kongl. Majtts Nådiga Bref af den 21 Juli 1752, är han dock ännu deraf i saknad, och förmodade att samma Höga Bref blifvit vid någon undersökning eller besigtning örn Lindön iniemnadt, utan att det sedermera är uttaget eller ock torde det finnas hos någon af dem, som vid sådana tillfällen ägt att bevaka Herr Bruks-Patronens rätt; anhållande derföre, att om Högstberörde Nådiga Bref af Härads Syne-rätten anses nödvändigt ytterligare anstånd mätte lemnäs till anskaffandet deraf, hvarefter Bruks Inspectoren inlemnade en afskrift af Kongl. Maj:ts och Rikets Högloft.
Kammar-Collega Skrifvelse, så lydande: ”Högvälborne Baron och Jjandshöfdlnge samt Riddare af Kongl. Majus Nordstjerne Orden Herr Claes Gustaf Rålamb !
Såsom Hans Kongl. Majit medelst Skrifvelse af den 21 sisth Juli i Nåder behagat gifva Kongl. Collegio tillkänna, det Hans Kongl. Maj:t lemnat Rådmannen här i Staden Gustaf Kierrman den försäkran, att så länge han Krono-Hemmanet Lindö-mantalet halft till Får-afvelns underhållande nyttjar, hvilket han nu under åboende-rättighet besitter såsom "varande tjenligt till bete för de baggar, sorn en yiss tid om året böra frän tackorna vara afskilj do, 874 Den 7 Juli. de, nia vid dess åbo-rättighet orubbadt blifva bibehållen; alltså har Kongl. Collegium
Herr landshöfdingen sådant härmedelst velat notifice* ra, med begäran, det Herr Landshöfdingen behagade, till underdånigst följe af Högstberörde Hans Kongl. Majus Nådiga Förordnande , bibehålla Rådmannen Kierrman vid åbo-rättigheten af ofvanberörde Lindö-hemman, så länge han detsamma till Fårafvelns underhållande nyttjar ; och Vi befalle Herr Landshöfdingen samt Riddaren af Kongl.
Nordstjerne Orden Gud Allsmägtig.
Stockholm den ig Aug. 1752.
Rå Dragande Kall och Embetets vägnar.
Olof Leyonstedt.
Adlerstedt.
Wullfenstjerna.
lil meinorialer oftast på flere ark, innefattande mer oell mindre vidlyftiga utredningar af till sedelfrågan hörande ämnen.
Bland dessa prof hafva efter mitt omdöme funnits flere ej så alldeles förkastliga, men efter inhemtande af utlåtanden deröfver af särskildte personer, som måst anses för sakkunnige, såsom Bankens Tryckeriföreståndare.
Teknologer och Vetenskapsman, hvilkas olika åsigter föranledt olika omdömen, har val ej ansetts kunna ske utan mitt vidare hörande, hvilket föranledt ytterligare utlåtanden, hvarjemte nya prof oupphörligt blifvit infordrade.
Jag torde tå erinra, att jag derunder bland annat flere gånger yttrat betänkligheter, vid afläggandet af det äldre hos allmänheten så omtyckta sedelpapperet och att jag i mitt memorial af den 14 Maj 1857 företrädesvis förordat dess bibehållande, hvarjemte prof derå, lämpade efter det nya formatet oell valörerna, äfven blifvit bifogade.
Be svårigheter, sorn med denna sak varit förenade, lärer bäst kunna vitsordas af Revisionens Herr Ordförande, hvilken såsom Ordförande hos Herrar
Fullmäktige en tid uti detta arbete tog verksam del, utan att komma till något tillfredsställande resultat.
Ett pappersprof, som under hans Ordförandeskap hösten 1857 antogs, hade bland andra egenskaper onekligen förtjensten af ett fördelaktigt och karakteristiskt utseende, men då detta skulle tryckas, fann Bankens Tryckeriföreståndare detsamma till tryckning olämpligt, hvarpå han jemväl företedde andra Boktryckares intyg, och för att gå hans önskningar till mötes, måste den ena efter den andra af papperets mest i ögonfallande karakterer uppoffras, tills det slutligen efter att hafva fått det föga uttrycksfulla utseende, det nu gångbara sedelpapperet äger, den 19 Aug. 1858 antogs, hvarefter, sedan pappersformar- för de särskilda valörerna blifvit förfärdigade, och tillverkningen i större omfång med möjligaste skyndsamhet blifvit i gång satt, det nya papperet för alla valörer, utom 1 R:dr R:mt, definitivt godkändes under hösten samma år.
Bet lider intet tvifvel, att antagandet af detta papper skett efter mogen öfverläggning och stöder sig på goda grunder, hvaröfver det ej tillkommer mig att yttra mig, men jag måste tillika anmärka, att sedan prof blifvit fastställdt och då Instruktionen för Tumba Bruk § 3, innehåller: ”Serskildt skall han (Förvaltaren) vaka deröfver, att tillverkningen af sedelpapper och andra dylika papperssorter sker i noggrann öfverensstämmelse med gifna föreskrifter och fastställda prof’, förvaltningen först då kan i detta afseende hafva brustit i sitt åliggande, när sedelpapperet befinnes från fastställda prof afvikande, hvilket likväl, medan man deröfver uttalat ett allmänt klander, aldrig är ådagalagdt.
Hvad för öfrigt detta pappers allmänna beskaffenhet angår, så torde det väl ej kunna påstås, att det är det bästa möjliga, men en öfverdrift ligger onekligen deri, att man vill påbörda detsamma alla möjliga brister.
Man har sagt, att Riksbankens sedelpapper är sämre, än det jemväl vid Tumba tillverkade sedelpapperet för Privatbankerna.
Betta är efter mitt omdöme oriktigt.
Endast ett par af de sednast octrojerade Bankernas sedlar kunna i utseende, (och detta beror mycket på tryckningen) och styrka 112 jemföras med Riksbankens.
Olika personers önskningar i afseende på sedelpapperet äro så många och så olika, att det år omöjligt att uppfylla dem alla.
En del önska ett tunnt ock smidigt papper ock framkalla i sådant afseende Mälareprovinsernas i England tillverkade sedelpapper.
Härifrån skiljer sig föga Riksbankens sedelpapper för 1 R:dr R:mt, hvilket i vattenmärkenas tydlighet dessutom har företräde.
I afseende på de förras släta yta bör dessutom erinras, att denna, ej tillhör papperet i dess ursprungliga form, utan härrör från dess tryckning medelst blanka, graverade plåtar, hvarigenom det glättas vid tryckningsoperationen, hvilket deremot ej sker vid den vanliga sedeltryckningen med upphöjda typer.
Jag torde få erinra, att jag hos Herrar Fullmäktige i början af år 1858 gjort förfrågan, huruvida till samma ändamåls vinnande papperet borde lisseras, hvarpå jag, eftér Tryckeriföreståndarens hörande, fått nekande svar.
Andra finna sig ej belåtna med ett så tunnt papper, utan fordra för sedlarnes lättare åtskiljande större tjocklek och stadga.
Denna mening byllas jemväl af Tryckarne, emedan trycket ej tager sig väl ut på tunnt papper, som ofta är genomskinligt, så att trycket slår igenom.
Det är förmodligen af denna orsak, som Stockholms enskilda Bank, hvilken sednast beställt Engelskt sedelpapper, låtit göra detta betydligt tjockare än det förra eller såsom Riksbankens sedlar af de öfriga valörerna.
Dessas tjocklek härrör likväl till en del af annan orsak, nemligen att de, som bekant är, bestå af 3:ne sammanlaggda lameller eller blad, åsyftande ändamål, som det vore för vidlyftigt att här utveckla.
Detta papper blef för de högre sedelvalörerna eller af största formatet, hvilka, utan förut vunnen erfarenhet, under mycken brådska vid en mörk årstid såsom ett slags lärospån först tillverkades och kommo i rörelsen, både formadt till föreskrifven tjocklek och erhöll dessutom, till afhjelpande af en af Tryckeriföreståndaren hos profven anmärkt löshet samt förekommande af bläckets genomslående vid namnunderskrifningen, en stark limning, under föreställning, att den härigenom vunna fasthet äfven skulle kraftigt motverka sedlarnes nötning och förslitning, Men sedan det vid dessa sedlars begagnande i rörelsen visat sig, att denna fasthet förorsakade' mera brytning i vecken och vore vid handterandet mindre behaglig, har denna starka limning vid det sedermera af för öfrigt samma sort tillverkade papperet för 50, 10 och någon del 5 Riksdalerssedlar undvikits, mot hvilka derföre mindre klagan i sådant afseende försports.
För sedelvalörerna 1 R:dr, hvartill då ännu hvarken papper blifvit förfärdigadt eller prof fastställdt, funno Herrar
Fullmäktige skäl att, jemväl till kostnadsbesparing, antaga enkelt papper, mot hvilket jag också tror att mindre klagomål yttrats.
Det klander mot det nya sedelpapperet, som ännu fortfar, och hvari Herrar Revisorer jemväl deltaga, synes mig sålunda egentligen blott gälla de högre valörerna, å 1,000, 500,H00 och någon del af 50 och 5 R:drssedlarne, men mot de öfriga å 50, 10, 5 och 1 R:dr, som utgör det ojemförligt större antalet, i sjelfva verket vara mindre befogad!.
Herrar Revisorer hafva visserligen till bevis på det nu varande sedel - 113 papperets ringa hållbarhet åberopat det stora antal sedlar, som till Banken under revisionsåret inkommit förslitna och måst casseras, men jag får dervid erinra, att detta ej är tillräckligt bevis lör deras påstående, annat än i jemförelse med det antal sedlar, som under tiden varit i rörelsen utelöpande.
Antalet af i rörelsen varande sedlar är icke likbetydande med det antal sedlar, som under samina tid blifvit tillverkade, hvarmed Herrar
Revisorer i en föregående del af berättelsen (§ 26) anställa jemförelsen, emedan en stor del af do tillverkade sedlarne kunna vara qvarliggande i Bankens sedelförråd eller Cassör, medan å andra sidan i rörelsen kunna utelöpa en betydlig mängd förut tillverkade sedlar.
Jag har icke kunnat förskaffa mig erforderliga uppgifter öfver antalet af de i rörelsen under revisionsåret utelöpande sedlar af nya slaget, hvarföre jag icke kan uppställa den jemförelse jag önskat.
Men då jag i sedelkontoret erhållit uppgift på antalet af de förslitne sedlar, som under den tid då det gamla färgade sedelpapperet var gängse, hvilket allmänt erkännes ega utomordentlig styrka, på ett år inkommit och blifvit casserade, samt då det med skäl kan antagas att de utelöpande sedlarnes antal under de sednare åren icke minskats utan betydligt ökats, så har jag ansett upplysande att sammanställa förslitningen af de 3:ne lägsta sedelvalörerna under ett års tid af de båda ifrågavarande papperssorterna:
Förslitne sedlar af det äldre färgade Förslitne sedlar af det nya slaget från sedelpapperet under år 1848, d. 1 Juli 1859 till d 1 Juli 1860. af valören 32 sk.
Banko 1,076,750 stycken.
Å 1 R:dr R:mt 853,250 stycken.
Man ser häraf, hurusom förslitningen af de nya sedlarne af de 3:ne lägsta valörerne på ett års tid varit mindre än på lika lång tid-af de gamla färgade, och ehuru man derpå ej kan lägga särdeles vigt, enär flere omständigheter hindra jemförelsen att vara fullt adeqvat, så visar den åtminstone, att äfven af de gamla sedlarne förslitningen var betydlig och att de af Herrar Revisorer aniörda siffertal, så stora de för sig sjelfva betraktade förefalla, i sjelfva verket föga bevisa för de nya sedlarnes mindre hållbarhet än de gamla.
Det måste också anmärkas, att under de stora arbetsföretag, som nu, särdeles vid jernvägsbvggnaden, pågå, hvarvid från Banken uttagne 1 Riksdalerssedlar till aflöning mest användas och genast falla i arbetarnes oöma händer, detta sedelslag till ovanlig grad måste förslitas, så mycket mera, som 3 Riksdalerssedlarnes indragning gjort ett så mycket större antal behöfligt.
Hvad nu är anfördt, talar visserligen i någon mån till det nya sedelpapperets försvar, hvarförutan jag lika med Herrar Fullmäktige (FörRevisorernes Berätt. ang.
Bankoverket. 15 2 R:dr 6* * r » 790,800 » « 110^00 Summa 1,977,950 stycken. 5 10 ' » 309,600 » i » 104,500 Summa 1,267,350 stycken.
114 klaring till 1859 års Revis.
Berättelse pag. 116) tror, att de öfverklagude olägenheterna vid en förnyad eller fortsatt tillverkning skulle till en stor del komma att försvinna, men sedan både föregående och detta års Herrar Revisorer, äfvensom Rikets Högloft. Banko-Utskott och Rikets Ständer deröfver uttalat sitt ogillande, anser jag det ej vara tillbörligt att vidare arbeta för dess oförändrade bibehållande, utan vill efter bästa förstånd och förmåga bidraga till erhållandet af ett annat, som kan finnas lämpligare, i hvilket afseende jag äfven till Herrar Fullmäktige ingifvit förslag med bifogadt utlåtande.
Tumba den 5 December 1860. J. Samzelius.
Rättelser: sid. 11, rad. 3, uppifr. står 2,163,000. läs 2,163,000, 75. „ U, „ 19, nedi fr. „ 8,824,060. 77 8,824,000. „ ti, uppifr. „ 3,004,251, 17 77 3,004,251, 17 ii 11 ii 12, uppifr. „ 2,976,967, 62 77 2,976,967, 62. 77 77 77 3, nedifr. „ visar 77 visa „ 23, „ 4, uppifr. „ slutande i 17 slutande å „ 31, „ 10, nedifr. „ speciel- 77 special- ii si i ,, 8, uppifr. „ 67 § 77 167 § ii 59, ,, 7, uppifr. „ 21,900. 77 23,700. » 62, „ 14, nedifr. ,, skuldsättnings- 77 skuldsättningsbelop- beloppet, pet; „ 70, „ 3, uppifr. „ 227,500, — 77 217,500, — >i 83? ii 10, uppifr. „ 3 öre 77 13 öre. ii ®5, „ 9, nedifr. ., utan ett ’7 utan att RIKETS HÖGLOFT.
STÄNDERS år 1860 församlade REVISORERS BERÄTTELSE OM GRANSKNINGEN AF RIKSGÄLDS-KONTORETS TILLSTÅND OCH FÖRVALTNING.
1 i ndertecknade, i föreskrifven ordning utsedde och genom Kongl. Kungörelsen den 15:de sistlidne Juni sammankallade Revisorer af Stats-, Banko- och Riksgälds-verken, få, i öfverensstämmelse med 5 § uti den af Rikets Ständer fastställda och uti Kongl.
Kungörelsen den 10 Februari innevarande år intagna Instruktion, härmed afgifva berättelse örn Riksgålds-kontorets ställning samt hvad som förekommit vid den nu fulländade granskningen af detta verks förvaltning och räkenskaper.
Jemlikt stadgandet uti 1 § af nyss åberopade Instruktion, hafva Revisorerne fått emottaga ej mindre Fullmäktiges berättelse om Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning i allmänhet, än ock berättelser dels af Riksgälds-kontorets Kommissariat angående Kontorets inkomster och utgifter samt skulder och tillgångar, dels af Kontorets