Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I första raden af denna §. anträffas någon å vägar med etc. lärer böra tilläggas —• ■— eller gator.
5 Art. 11 §.' 30:0.
För åtnjutande af det skydd, som genom denna §. försäkras dem, som visitationer anställa, lärer böra erfordras, att de uppvisa deras förordnande, att de medhafva vittnen och ej företaga förrättningen nattetid, hvilket också bör utmärkas. 6 Art. 1 §. 31:0» I anseende till hvad i allmänhet blifvit anmärkt ofvanföre i afseende på förvandlingen af Böter i vissa fall, till Fängelse vid vatten och bröd, hemställde Högste
Domstolen, att der i författningen sådant Fängelse blifvit föreslaget, det samma i stället må bestämmas till Fängelse efter den i 1807 års Förordning lag - Proposition om Lurendr. o. Tullförsnillning.
741 de grund, äfvensom Högste
Domstolen ansåg mindre lämpeligt, att i detta fall hänvisning meddelas till Seglations-Ordnirigen , utan torde föreskrifterne i hvardera förordningen böra oberoende af hvarandra utsättas. 6 Art. 2 §. 32:0 Enahanda anmärkning mot seglations-ordningens åberopande gäller äfven här , hvarförutan torde böra iakttagas, alt föreskriften om hvad vid besvärs anförande är att iakttaga, lärer höra inrättas i enlighet med den Kongl. Förklaringen den 23 Martii 1807 meddelar. 6 Art. 3 §. 33:0
På det något tvifvelsmål icke må uppstå om tiden hvarifrån fatalierne må för actor beräknas, tillstyrkes, att Protocollen och Utslaget må på sätt och i den ordning föreslaget är, aflemnas till actor, som inom åtta dagar derefter insänder dem till Tull-Directionen , som emot bevis tecknadt å utslaget tillställer Advocat Fiscalen dessa handlingar; och beräknas för honom besvärstiden från deri dag han af Utslaget sålunda erhållit del.
In fidem Protocolli Utur Original-Protocollet rätteligen utdraget intygar: M. M. Rosbeck. 742 Proposition om Lurenilr. o.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, med öfverlemnande af Förordningen den 12 Februarii 1820, emot Lurendräjeri och Tullförsnillning, uti hvad angar de derstädes stadgade sträf och ansvar; Gi fven Stockholms Slott den 10 April 1823.
Sedan hus Kongl. Majit Rikets Stander i underdånighet anmält angelägenheten af kraftiga anstalter och i vissa fall skärpta Strafflagar, till förekommande af Lurendräjeri- och Tullförsnillning; Och Kongl. Majit äfven insett, att de Förordnanden, sorn förr varit vidtagne icke nag tillräckligen tjenat att afvärja desse för den allmänna och enskilda välfärden lörderflige missbruk;, så har Kongl. Majit under den 1 rite FebruarU 1820, funnit godt, att, med upphäfvande af de uti ämnet ditintills utkornne Författningar, låta utfärda en förnyad Förordning; hvarvid Kongl. Majit likväl, på sätt densamma utvisar, förbehållit Sig Sin höga rätt, att vid nästa Riksdag derefter lemna Rikets Ständer del af Förordningen, för att, uti hvad sorn rörer de stadgade straffen och ansvaien, undergå sädane ytterligare jemkningar, sorn kunde erfoidras, samt derefter blifva gällande, såsom em af Kongl. Majit och Rikets Ständer gillad och antagen Allmän Lag; Och då emellan meranämnde Författnings utfärdande samt det derefter först inträffade Riksmötes början en tid af nära.
'Frenne, år framflutit; har Kongl, Majit funnit lämpligt, att till vinnande af fullständig upplysning i ämnet Proposition om Lurendr. o.
Tullförsnillning. 7 t ? från Kongl. Majsts.. och Rikets Commerce-Collegium samt General-Tull - Directionen infordra underdåniga Utlåtanden, om den påföljd] och verkan, som de till kraftigare upptäckande och bestraffning af ofvannärnnde förbrytelser uti igro års
Förordning stadgade straff och ansvar befunnits i tillämpningen medföra, samt angående hvad i. öfrigt dervid förekommit.
De från nyssberörde Allmänna Ämbetsverk till följd häraf inkomne underdåniga Utlåtanden har Kongl. Majit , sedan Högste
Domstolen blifvit hörd, låtit, Sig föredragas uti den för behandling af Lagfrågor fastställa Ordning och vill Kongl. Majit nu, till verkställighet at hvad redan vid Förordningens utfärdande blifvit beslutadt , till Rikets Ständer i förut omförmälde ändamål öfverlemna hvad Densamma innehåller, angående straff och ansvar, hvilken del utaf Författningen lämpeligast, bör skiljas ifrån de e.genteligen oeconomiske stadganderne, som äro underkastade mera föränderlighet genom inträffande tillfällig© omständigheter..
De uti Stats-Rådet och, Högste Domstolen förde Protocoller, så vät vid öfverläggningarne angående Förordningen den 11 Februarii 1820, sorn vid närvarande tillfälle, bifogas; Varandes i öfrigt befallning gifven, att så snart målet blifvit af Rikets Ständer till vederbörligt Utskott ramitteradt, Commerce - Collegii och GeneralTull-Direcii unens ofvanberörde underdåniga utlåtanden skola dit aflemnas.
7 14 Proposition om Lurendr. och Tullförsnillningi Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer tued all Kongl.
CARL JOHAN. M.. M. Rosheck.
Protoeoll, hullet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 17 Januarii 1820, Närvarande: Deras Excellenser Herr Justitia» Stats-Mid nistern Grefve Gyllenborg och Herr StatsML nistern för Utrikes Aiender Grefve von Engsström.
Stats Raden H. E. Herr Grefve Fleming. H. E. H:r Grefve Lagerbring. Hof-Cancelleren H. E. Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden Herr Grefve Cederström.
Stats- Secre t eraren Klintberg.
Sedan Kongl. Maut, under den 6 sistl.
December, i Nåder förklarat, att Kongl, förordningen emot lurendräjeri och tullförsnillning af d. 3 Februarii för!, år, hvilken, enligt Kongl. Kungörelsen den 13 derpåföljande
Maji, ej bort tjena till efterlefnad förr än tued detta års bor - Proposition om Lurendr. och Tullförsnillning 745 jan, skulle än vidare till dess kraft och verka11 hvila till den 1 nästkommande Martii, hade Kongl* Majrt i Nåder ansett nödigt, att nämnde författning borde företagas till förnyad granskning, för att undergå de ändringar och rättelser, som Kongl* JVfaj.-t, med afseende på förekomne ytterligare anledningar och behof af eftertryckliga anstalter till berörde missbruks hämmande kunde i Nåder finna lämplige.
Till följt! af erhållen särskild
Nådig befallning hade Sfats-Rådet i detta ändamål samman, trädt, hvarefter förenämnde ärende nu företogs.
Vid 1 Ari. fann Kongl.
Majit förekomma, att det der stadgade ansvar för den, som första eller andra gången dömmes för lurendräjeri eller tullförsnillning, ej var i nog lämpeligt förhållande afpassadt efter brottets beskaffenhet, i det att straffet blefve enahanda, då den förbrutna varan uppginge i värde från och med 30 ända till 400 Ilidr, deruti Kongl. Majit ansåg den rättelse nödig, att utom den i atla händelser af berörde brott fasistälde påföljd utaf varans förlust, den brottslige borde första gången böta godsets värde, då det stege till 50 R:dr eller deröfver, men ej till 200 R:dr och dubbla värdet, om det ginge till 200 R:dr eller deröfver, men ej till 400 Rtdr, samt att den, som andra gängen dermed beträddes, skulle i förra fallet plikta varans dubbla och i det sednare dess tredubbla värde 3 hvarjemte Kongl. Majit, såsom en följd häraf, ansåg urbota straff, beiäknadt efter varans dubbla värde böra ega rum för den, sorn, efter att hafva sine gångor blifvit dömd för lurendräjeri eller tullförsnillning till större eller ringare belopp. 74 6 Proposition om Lurtndr. ock Tullförsnillning,, 3:dje gången eller oftare dermed beträddes, ehuru varans värde då ej uppgingo till 400 Rrd.
Hvad urbota straffet angick fann Kongl, Majtt den arbetstid, till hvars bestämmande värdet af förbrutne dömde varor till 400 Riksdalers belopp eller deröfver skulle tjena till grund, böra sålunda beräknas, att emot ett varuvärde af 400 R:dr och deröfver till 500
R:dr, svarade 1 år, från och med 500 till 600 R:dr x år och arne månader, från och med 600 till 700 R:dr 1 år och 4 månader och såvidare med tillökning af *:ne månader för hvarje 100 R:dr, så att ett år och 6 månader svarade emot ett varuvärde från och, med 700 till 800 R:d, 2 år mot ett värde från och med 1,000 till 1,100, och 3 år emot ett varu-värde från och med 1,700 R:d och derutöfver; likväl linge ingen hållas till allmänt arbete längre än 3 år, om ock den förbrutna varan i värde uppskattades till mera än det emot sådan arbetstid svarande högsta belopp.
Och skulle, sedan allmän arbets-inrättning nu mera blifvit verkstäld i Vadstena, uttryckligen förklaras, att bestraffningen af allmäut arbete borde af den brottslige uthållas, antingen vid nämde Inrättning eller vid den i Carlskrona.
I anseende till brottets svårare egenskap, då det antingen flere gånger föröfvades ^eller äfven första gången borde umgällas med urbota straff, fann Kongl. Majtt rättvist, att i alla de fall då sistnämde ansvar, egde rum, förbrytarens namn och straff borde komma till allmänhetens kunskap och i sådant afseende kungörelse derom införas uti Inrikes Tidningarne samt på enahanda satt förfaras, då någon 2:dra gången blefve Proposition om Lurendr• o. Tullförsnillning. 747 dömd för lurendräjeri eller tullförsnillning , hvarvid varans värde uppginge till 50 Rrd eller deröfver.
Ifrån stadgandet i 5:te Mom. af förenämn. de Art:s 1 §, rörande ansvar för delagtighet i lurendräjeri- och tullförsnillnirigs-brott , skulle följande mening, såsom öfverflödig, uteslutas , nemi, ’’Är någon eljest till gerningen mindre vållande eller har han vetat förut, att den var å färde och det ej uppenbarat, plikte med fängelse eller penningar efter omständigheterna.”
Deremot borde i denna artikel tilläggas, att Fiscal eller Kronobetjent, sorn antingen sjelf begår lurendräjeri eller tullförsnillning , eller dertill lemnar biträde, eller med hvars vetskap och samtycke slike brott af andra föröfvas, borde anses lika med den, sorn a:dra gången blifvit om lurendräjeri och tullförsnillnings-brott förvunnen, och dessutom mista tjensten, om ock den förbrinna varans värde ej uppginge till 50 R:d; äfvensom i en derefter påföljande §. borde utsättas, att Ämbets- eller Tjenstemän vid lulleller lots-verket, som öfvertyga* om någon af sistnämnde förbrytelser, borde vara förfallen till det uti 5:te puncten af &:de Momentet stadgade ansvar.
Uti nyssnämnde 8:de Morn., angående skärpning i vissa fall uti de i allmänhet stadgade straff, fann Kongl. Majtt följande ändringar och tillägg ningar nödige, nemligen: 1:0
Att utländsk man, som ej erhållit Svensk medborgarerätt, och förvunnes till lurendräjeri eller tullförsnillning, skulle, då det förbrutna 74 5 Proposition om Lurendr. o, Tullförsnillning. godsets värde uppginge till 400 R:d eller deröfver, forvisas Riket på 3 år, samt om han återkom— ine och derefter beträddes med nämnde brott, för alltid landförvisas, ehvad godsets värde uppginge till större eller mindre belopp. 2:0
Att den af judiska Nationen , sorn ej vunnit Svensk borgare-rätt, skulle, antingen han var i Sverige född eller hit inflyttat, för alltid förvisas Riket, icke allenast då han blefve förvunnen om lurendrcäjeri eller tullförsnillningsbrott och den förbrutna varan stege i värde tilL 400 R:d eller deröfver, utan ock om han, en gång dömd för lurendräjeri eller tullförsnillning af varor under 400 R:d, 3 nyo med sådant brott beträddes och varuvärdet då uppginge till eller öfver 50 R:d. 3:0 Att det i sistnämnde'Morn. utsatte ansvar för den, som icke vunnit burskap på handel och beträdes med lurendräjeri eller tull försnillning af varor till eller öfver 400 R:d, borde jemväl, i anseende till honom tillämpas, om han, efter att hafva en gång varit dömd för lurendräjeri eller tullförsnillning af varor under nyssnämnde belopp, blefve s:dragån.- gen om någon af desse förbrytelser förvunnen och godset då i värde stege till 50 R:d eller deröfver. 4:0
Att någon skärpning i straffet ej borde utsättas för fabriksidkare eller handtverkare,' som öfveitygas att hafva oiofligen infört eller försålt sådant gods , sorn icke hör till hans egen tillverkning, samt att stadgandet der0rn så-; ledcs borde uteslutas.
Proposition om Lurendr, 0.
Tullförsnillning. 749 5:0
Att i de händelser, då enligt hvad ofvan anfört är, förbrytarens namn och straff borde komma till allmänhetens kunskap, äfven annan Ämbets- eller Tjensteman, än Fiscal eller Kronobetjent samt Ämbets- eller tjensteman vid Tulleller Lotsverket skulle hafva förverkat sin tjenst och extra Betjent all rätt att till Ordinarie tjenst befordras, jemte det han borde skiljas från det verk der han var antagen: och skulle den brottslige för öfrigt, om han ej redan blifvit ansedd ovärdig att deltaga i val eller komma under omröstning till sådace publike förrättningar, sorn bero af medborgerligt förtroende, förklaras dertill obehörig jemväl i de händelser, då slik påföljd, likmätigt hvad i denna artikel var redan stadgadt, ej egde rum ; f>:o
Att om beslag göres af någon annan än Fiscal eller Kronobetjent eller Ämbets- och Tjensteman vid Tull- eller Lotsverket , beslagaren , otn han sedermera förtiger den brottslige eller undanhåller eller förbyter något af godset, skulle pliktat 10O R:d, hälften till angifvaien och hälften till närmaste Lazarett eller Barnhus, och ersätta hvad af samma gods blifvit undanhållet, eller förbytt samt derjemte till angifvaien hafva för. verkat sin beslagare andel, hvarförutan, om beslagaren är Ämbets- och Tjensteman elier Extra Betjent, förbrytelsen borde umgällas på sätt förut blifvit stadgadt. 710 Att Fiscal eller Kronobetjent, sorn begår en slik förbrytelse, vore underkastad samma lag, utom hvad angick böterne, sorn borde af honom gäldas till dubbelt belopp; 8:0
Att, om af Ämbets- och Tjensteman yid Tull-eller Lots-verket det i beslag tagne god - 750 Proposition om Lurendr. o. Tullförsnillning set undanhålles eller förbytes, äfven han borde wista så väl beslagare-andelen samt, jemte ersättning af det undanhållna eller förbytta godset, dertill straffas med 6 eller flere månaders allmänt arbete efter omständigheterna; hvarjemte, om han aldeles förtiger beslaget, han skulle anses med det i 5:te puncten af förevarande Moment, stadgade ansvar, och 9:0 att hvad detta Moment innehöll angående skärpning i straffet för Courierer, sorn öfvertygas -om .Lurendräjeri eller Tullförsnillning borde utur författningen uteslutas.
På det att resande, som från utrikes orter till Riket ankomma, ej måtte emot författningens ändamål, blottställas för ansvar eller olägenheter, i fall de af okunnighet om dess innehåll medförde förbudna varor; utan afsigt att dermed drifva handel, fann Kongl. Maj:t lämpligt
I Nåder förordna, att om en sådan resande, som ej var fremmande magts sändebud, och hvarmed dessutom ej finge förstås skeppare och besättning på fartyg, ej heller befraktare , vid ankomsten till
Riket medhade annat gods än sådane beklädnads- och nödvändighets-persedlar, för hvilka, efter förra vanligheten, något tilltal ej egde rum , berörde gods, i fall det var till införsel förbudet, borde vid första Tullkammare upptecknas, både med Tullkammarens och den resandes sigill förseglas samt hos Tullkammaren förvaras, för att antingen vid afresan från Riket åter medtagas, eller ock dessförinnan utföras till den fremmande ort, sorn af den resande uppgåfves.
För att njuta denna rätt tillgodo, borde han genast Proposition om Lurendr. o. Tullförsnillning.
75* och innan visitation skett, efter erhållen anmaning derom, för Tullkammaren uppgifva hvad han medfört, vid äfventyr att i annat fall , om förbudet gods funnes, ansvara såsom för lurendräjeri.
Dock finge under denna tillåtelse icke inbegripas gods eller persedlar, som påtagligen i handels-afsigt medfördes.
Vid de tillfällen då varor i nämnde ändamål hos Tullkammaren nedsattes, borde berättelse derom af bemälde Tullkammare insändas till General-Tull-Directionen, som egde att efter omständigheterna förordna om den tillsyn, hvilken vid varornes Utförsel skulle iakttagas; och komrne i öfrigt, om de nedsatte varorne vöre till större eller mindre del förskämning underkastade, den af sådan anledning under liggetiden möjligen inträffande förlust att stanna för den resandes egen räkning.
Om utländsk resande underläte, oaktadt föregången anmaning, att uppgifva sådant medbragt till införsel lofgifvet gods, hvarföre Tull borde erläggas , vöre han underkastad ansvar såsom för Tullförsnillning i allmänhet. 2 och 3 Art.
Såsom bidragande till större controll emot missbruk, fann Kongl. Maj:t den anstalt nödig , att sådane förbrutne dömde varor, som voro till införsel förbudne, hädanefter, i stället för att här i Riket föryttras under vilkor af export , borde genom Tuil-Directionens föranstaltande på Kronans risico utskeppas till någon utrikes ort, der Svensk Consul, Agent eller Commissarie vöre förordnad, för att genom bemälde Tjenstemans för - 752 Proposition om Lurendr. o. Tullförsnillning sorg derstädes försäljas; Och pä det att genord denna anstalt, hvilken troligen medförde den verkan, att behållningen af försäljnings-beloppet blefve ringare än om godset här föryttrades, beslagaren ej skulle komma att sakna nödig och billig uppmuntran, ville Kongl. Maj:t hafva i Nåder förordnat, att beslagare-andelen, i allmänhet bestämd till hälften af det förbrutna godsets värde, skulle i detta fall förhöjas med 25 procent derutöfver, och genast efter det Utslaget vunnit laga kraft af Tullmedlen utbetalas; hvarförutan, i fall vid slutlig liquid efter varans försäljning på utrikes ort det skulle befinnas , att försäljningsbeloppet öfverstege berörde utbekomne beslagare-andel samt de å godset använde kostnader, beslagaren äfven skulle erhålla hälfter» af det behållna öfverskotta; Och kornme, i händelse försäljningssumman ej uppginge till det belopp; att hälften af det behållne öfverskottet funnes svara emot den andel som beslagaren redan erhållit, bristen att stanna för Kronans räkning.
Maj:t täcktes vidare i Nåder förordna, att, då beslag göres å varor, i värde uppgående till eller öfver 400 R:dr, uti hvilket fall straffet vore urbota, beslagsren skulle ega, att, jemte den honom tillkommande andel af varans värde, likaledes af Tullmedlen utbekomma 75 procent af det värde, hvartill samma gods blifvit upps&attadt , äfvensom att, då fråga vore otn gods under 50 R:dr dervid böter ej egde rum , beslagaren skulle ega att undfå hela beloppet af godsets värde, jemväl förhöjdt med *5 procent - Proposition om Lurendr. oqfi Tullförsnillning.
753 cent, om det vore till införsel förbudet, men för varor af annan beskaffenhet njuta hela behållningen af auctionsbeloppet.
Då Kongl. Majit härigenom ville hafva Edagalagdt Dess Nådiga afsigt, att medelst tjenliga uppmuntringar befordra den verksamma tillsyn emot''ifråga varande förbrytelser, som öfverensstämde med denna Författnings ändamål, ansåg Kongl. Maj:t det äfven vara ett värdigt föremål för Dess Nådiga uppmärksamhet, att 1 sammanhang dermed söka undanrödja anledningar till försåtliga och med sedolärans grundsatser samt enskild säkerhet ej förenliga angifvelser af personer, med hvilka den som skulle angifvas vore i ett förhållande, som lemnade detn allt för öppna tillfällen, att granska hans gerningar och företag.
I sådant afseende pröfvade Kongl. Majit godt förordna, att förbrytelser emot förevarande
Författning icke finge angifvas af föräldrar och barn eller af syskon emot hvarannan; ej heller af annan skyldeman emot den , hos hvilken han njuter kost eller underhåll, eller af fosterbarn emot fosterföräldrar eller af tjenstehjon emot husbondefolk, under den tid de äro i tjensten; Och om likväl så skedde, så skulle på angifvelsen ej göras afseende.
Hvad för öfrigt angick den åt general-TulIDirectionen nu uppdragne export af i beslag taget till införsel förbudet gods, så fann Kongl. Majit något hinder icke förekomma deremot, att ju denna export efter omständigheternas föranledande finge verkställas, icke allenast från Stockholm och Bihang till Bikt-Stj Prat, 1 '.sta Sami, 1823. 4 8 754 Proposition om Lurentlr. och Tullförsnillning' Götheborg,' utan -äfven från hvilken annan Svensk hamn som heldst.
Bland de i 2:dra §• af 2:dra Art. omnämnde beslagare, ansåg Kongl. Maj:t icke kunna räknas skeppare eller styrmän som i dess ställe är.
Som Kongl. Maj:t fann rättvist och billigt, alt vid anhållne varors uppskattande, den anklagade borde ega att påräkna den största möjeliga säkerhet emot våld eller misstag, särdeles sorn måttet af hans ansvarighet ofta kunde komma att bero af den större eller mindre grannlagenhet och urskillning, hvarmed sådane värderingar förrättades; så täcktes Kongl. Maj:t i Nåder stadga, att det gods, som , under beslag anhålles och hvilket genast borde vid vederbörlig domstol noga upptecknas, i närvaro af så väl beslagaren som godsegaren, om dessa voro tillstädes, skulle derefter värderas af 3:ne om varornas beskaffenhet kunnige personer, utsedde en af Domstolen och en af hvardera parten, äfvensom att, i likhet med hvad 1819 års författning innehöll, sådane förrättningar skulle verkställas under edspligt samt edeligt intygande af värderingsmännen ej vägras då det å ena eller andra sidan äskades; men att likväl, om sådant ej skedde, under det att saken handterades vid första Domstol, värderingen .icke desto mindre borde sedan vara gild; samt, då den blifvit af behörige personer verkstäld, ny värdering ej tillåtas.
I sammanhang med hvad i denna Ärt. förekom, om stämpling af inhemske tillverkningar, Proposition om Lurenår. o. Tullförsnillning. 755 föredrog Stats-Secreteraren i tind.
CommerceCollegii, under den 3 Nov. förlidet år afgifne och detta Protocoll bilagde underd, utlåtande, rörande frågan om verkställigheten af bemäldte Collegii d. 31 nästförutgående Maji utfärdade Kungörelse, angående stämpling af husväfnader, i hvilket mål äfven de fleste Kongl. Majus Befallningshafvande afgifvit underd. yttranden, som tillika an maldes.
Stats-Secreteraren utbad sig härvid få i un. derdånighet upplysa, att enligt hvad CommerceCollegium äfven anfört, de i berörde Kungörelse stadgade föreskrifter hvarken innefattade någon positif befallningsm stämpling af busväfnader, eller sträckte sig till andre väfnader af denna beskaffenhet, än sådane sorn till sammansättning och utseende så nära liknade utländska fabriks-tillverkningar, att de med dessa sistnämn. de kunde förblandas och tvifvelsmål således uppstå, huruvida de voro i enskiidte hus förfärdigade samt att jemnväl i detta sistnämnde fall föreskriften om stämplingen endast vore en tillverkaren medgifven utväg, att freda varan från möjliga confiscations-anspråk, af hvilken utväg han efter eget godtfinnande, egde att sig begagna eller icke.
Stats-Secreteraren hemställde derföre i underd., om icke berörde författning, som, för öfrigt i anseende till forma!iteterne dervid hufvudsakligen instämde med de föreskrifter otn premii-lärfters stämpling, hvilka under en tid af mera än 50 år blifvit enligt Kongl. Förordningen, den 2a Februarii följde, utan att med föra några olägenheter uti den landsort, der densamma tjente till efterrättelse, måtte äfven hä - 756 Proposition cm Lurendr. 0.
Tullförsnillning darrefter bibehållas, men dervid likväl, till undan" rödjande af det missförstånd, som uppstått angående Författningens syftning, en sidan förklarings som Commerce-Collegium i underd.föreslagit, få utfärdas. hvarigenom allmänheten underrättades, att transport och försäljning af husväfnader förblefve på enahanda sätt, som förut, fri och obehindrad, och att afsigten med ifrågavarande stämpling endast vore att derigenom bereda säkerhet för dem, som tillverkade sådane väfnader, hvilka till utseende, godhet och prydlighet liknade utländska, till införsel förbudna, fabriksvaror, att de vid skeende visitationer ej måtte blottställas för uppehåll och lidande genom de beslagsanspråk, hvartill anledning af tillverkningens beskaffenhet kunde hemtas, men att det likväl berodde af tillverkarens egen urskillning, huruvida han af ett sådant säkerhetsmått ville sig begagna, samt slutligen, att det blefve åklagarens skyldighet att» vid skeende confiscations-anspråk, sin talan, om godsets egenskap af utländskt ock till införsel förbudet i laga ordning styrka.
I anledning af den härvid tillika förekomne fråga rörande 3 §. uti 4 Art. af Författningen mot Lurendrejeri- och Tullförsnillning som handlade om hvad iakttagas borde, i anseende till afskurne stycken af lofgifne tillverkningar, som för enskildt behof medföras eller från en till annan ort försändas, anmälde Stgts-Secreteraren 1 underd., att berörde stadgande, som åsyftade å ena sidan en angelägen controll emot utländske förbudne tillverkningars kringspridande, under namn af Svenske, och å den andra, att bereda innehafVaren. af en lofgifven vara erforderlig Proposition om Lurendr. 0.