Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru det af Mörtberg således väckte påstående skulle kunna synas angå ändring af hela HamnOrdningen, tror Utskottet dock, att, enär den anmärkning, sorn föregått detta påstående, endast är rigtad emot 6 §. deraf, Utskottets utlåtande bör inskränkas inom hvad i sistnämnde afseende blifvit anfördt; Och får Utskottet i följd häraf meddela det yttrande: att, då, såsom början af berörde §. utvisar, den klandrade föreskriften blifvit gifven i ändamål att förekomma trängsel på de till lossning och lastning upplåtne broar, samt egenmägtiga tilltag att begagna dem till verkliga upplagsställen, och denna föreskrift således afser iakttagandet af nödvändig ordning och undanrödjandet af hinder, då flere fartyg efter hvarandra anlägga till lossning, samt, från denna synpunct betraktad, långt ifrån att innefatta ett obehörigt tvgng, är ledande tili en verklig förmån för alla, som hafva varor att lossa; Så, Och enar för särskilde händelser, som kun» Best). °th Ekon.
Betei nkancSen. pa fordra lossade varors längre qvarlig* gande å lossningsstället, än som i allmänhet blifvit medgifvet , utväg är genom sjelfva den i fråga varande §:n öppnad att, på anmälan hos Kongl.
Öfverståthållare
Ämbetet, dertill kunna erhålla tillåtelse, anser Utskottet ingen anledning vara för handen till ändring af det anmärkte stadgandet i 6 §. af Hamnordningen för Stockholma Stad den 23 April 1822; hvarföre ock Utskottet tillstyrker afslag å Erik Mörtbergs derom gjorde Motion; Dock varder detta Utlåtande Riksens Höglofl.
Ständers egen ppplysta pröfning vördsamt understäldt, Stockholm den 5 April 1823.
N;r 40, Ankom elen 9 April 18 2,^: Vördsamt Memorial. rf -t ill Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskott har Hederv, BondeStåndet den 7 sistlidne Mars remitterat ett af RiksdagsFullmägtigen från Ualmare Län Peter Persson den 3 i sampia månad ingifvet Memorial, deruti före* Besv, och Ekon.
151 slas, att, som från en de!
Läns Lazaretter esomoftast för venerisk sjukdom intagne personer afpolletteras, försedde med LaZ, arettLäkarens sundhetsbetyg, utan att likväl vara befriade från sjukdomen, sorn, endast qväfd, efter få veckors förlopp åter utbrutit och nödgat de smittade, att å nyo besöka Lazarettet, det måtte alltså Lazaretts- och Curbuslnrättningarne ställas under ett mera strängt och vaksamt inseende, Samt vid besigtningar å derå utgående curerade personer en större noggrannhet iakttagas, sä att de högst skadliga påföljder för sa väl de smittade, som Allmänheten, hvilka hittills af försummelse och efterlåtenhet i Läkarevården egt rum, måtte för framtiden kunna undvikas.
Enligt 34 $. i Kongl.
Majrts ©eh Riksens Ständers fastställde Riksdagsordning den 10 Februari 1810, tillkommer det väl Utskottet, att, i anledning af i RiksStånden väckte frågor, anmärka brister i de Allmän, na Hushållningsanstalterne och förändringar deruti föreslå, samt upptaga alla hos Riksens Ständer uppkomna frågor, om förändring, förklaring och upphäfvande af La gar och Författningar, som Rikets allmänna Hushållning röra; om sådane nya
La* gars stiftande och om grunderna för allmänna inrättningar af alla slag, ehvad de röra uppfostrings- och undervisningsYerken, Allmänna Fattigvården, Landthushållningen, Besv• och Ekon» Utsk.
Betankanden* Bergverken m. m-; men, som den af Peter Perssen väckte Motion ingalunda atfser förbättring i Lazaretts- och Curhusanstallerne, eller förändring i de derom utkomne stadgar och författningar, utan endast har till föremal en noggrannare tillsyn af vederbörande öfver fullgörandet af LazarettLäfearnes försummade åligganden, i afseende på botandet af veneriske sjuke, samt de vid afpollettering skeende besigtningar; Så, och enär Motionen följaktligen angår klander af desse
Ämbetsmäns förhållande vid utöfningen af deras tjenstebefattning, i hvilket ämne Riksens Ständer, mot 90 §.
Regeringsformen , icke någon åtgärd tillhörer, anser Utskottet densamma icke vara af egenskap, att kunna komma hvarken under Utskottets eller Riksens Ständers öfverläggning; hvilket yttrande likväl Riksens Höglofl.
Beliinkanden. 153 N:o 41.
Ankom den § April 1823» Utlåtande, rörande yrkadt förbud för Länsmän, att taga befattning med andra Auctioner, än sådane, det å Tjenstens vägnar åligger dem förrätta.
Ledamoten af Vällofl. BorgareStåndet Herr P. H.
Huldberg, sorn, uti ett från bemälte RifcsStånd till Utskottet remitteradt Memorial, framställt ofvannämnda yrkande, har, såsom skäl till Länsmäns uteslutande från förrättandet af Auctioner för enskildes räkning, anfört: att, då Auctionistens, likasom Säljarens fördel beror derpå, att det, som säljes, måtte betalas så högt ske kan, och att för samma ändamål varans bristfällig, heter mitte så litet som möjligt kunna upptäckas, någon säkerhet för iakttagandet af Författningarnas föreskrift, om tiden då Auctioner böra slutas, samt förekommandet af fylleri och dryckenskap vid sådane tillfällen, icke kan finnas, enär den person, som borde vaka deröfver, sjelf är interesserad i öfverträdelserna: att private Auctioners verkställande genom
Länsmän i så måtto är ofördelaktig för kronan, som de, angelägne att först indrifva Auctionsmedlen för de af dem förrättade Auctioner, nödgas Besv. och Ekon. ijtsk.
Betänkanden. visa skonsamhet och lenina anstånd vid Kronoutskyldernes uppbärande: att, då Kronobetjeningen eger befattning med Auctioner, det stundom inträffar, att fordringar för Auctioqer blifva hos Allmogen utmätte, utan att vara i laglig ordning fastställde, hvarigenom den förlorar den vigtiga rättigheten, att förut sölca3, höras och förklaras skyldig att betala: samt att, så länge Länsmän ega rätt, att emottaga uppdrag till Auctionerä hållande, Lönnkrögeriet aldrig verksamt skall kunna motarbetas, emedan klokheten och fruktan, att se sig sjelf angifven för lagstridigt förfarande vid Au* ctioner, måste tvinga Länsmannen, att of* verse med den brottsliga Lönnkrögaren.
Efter det Utskottet öfvervägat detta ämne, får Utskottet förklara; att, då det i fråga ställde förbudet för Länsmän, att för enskilde personers räkning förrätta Auctioner, skulle rubba den rättighet, allmogen, i kraft af Kongl. Resolutionerna på dess Besvär af den 17 December 1734 och den 9 December 1766, eger att till Auctioners verkställande utse och antaga de personer, till hvilka de hafva förtroende, och vid hvilken rättighet Utskottet anser Allmogen böra utan någon förändring bibehållas, linner Utskottet sig häraf hindradt, att med tillstyrkande af bifall, så vida anledning eljest visade sig dertill, understödja den i ofvannämnda afseende väckte Motion, Best), och Ekon, ZJtik, B elci tikanden.
155 1 öfrigt bar Utskottet, rådfrågande sin egen erfarenhet, icke kunnat finna, att skäl till allmän klagan öfver olägenheterne deraf, att Länsmän, lika med andre, ega rätt för» rätta privata Auetioner, förelinne9.
Att några af de uppgifne olägenheterna kunna inträffa genom Auctioners verkställande af Länsmän, vill Utskottet visserligen icke bestrida; men Utskottets tanka är likväl, att de hvarken skola blifva allmänna, eller medföra någon särdeles våda, då Länsmän, lika med andra Tjenstemän, äro underkastade ControJl af både Förman och Allmänheten, samt således icke kunna undgå beifran för sina förbrytelser.
Utskottet, som, i följd af hvad anfördt är, till afslag får anmäla Herr Huldbergs Motion, underställer likväl vördsamligen fliksens Högloft.
Ständers pröfning sitt nu gfgifna Utlåtande, Stockholm den 5 April 1823.
Ankom <3, 9 April 1823.
Utlåtande, rörande väckt fråga om behof af Krigsårticlarnes omarbetning och förbättrande. f T56 Ben). neli Ekon.
Uti ett tiil Hederv.
BondeStåndet den 3 sistlidna Mars ingiftet och derifrån till Utskottet remitterad* Memorial, har Banco Fulimägtigen Anders Danielsson anfört: att, stdan Kongl. Majit uti lö § af dess den 27 Qctober 1812 utfärdade Nådiga Kiingöreise, angående utskrifningssättet och inrättningen af allmänna Beväringsmanskapet, förklarat sig i Nåder vara sinnad, att, i afseende på krigsarticiarne, hvilka Beväringsmanskapet under en activ tjenstgöring är underkastadt, vidtaga de ändringar och jemkningar, som med tidehvarfvets lynne samt en nödig krigsdisciplin vore förenlige; så har Kongl. Majit, med henstad anledning jemväl af Riksens Ständers i underdånighet framställde önskningar, under den 26 November samma år, väl utfärdat ett CircuJaireBref, som fritager den unga Medborgaren, hvilken gripit till vapen för sitt fosterland, från en godtycklig behandling, från lättsinniga bestraffningar och ett skymfligt bemötande; men, som kroppsstraff likväl blifvit bibehållne äfven för förseelser af ringare beskaffenhet, och vid dess åläggande, likasom vid andra extrajudicieila bestraffningar, för mycken magt lemnad vederbörande Befälhafvare, har Anders
Danielsson föreslagit,att, så framt krigslagarne ej kunda auses såsom Crimiuallagar, Riksens Högloft.
Stander måtte förena sig om framförandes; Be sv. och Ekon.
157 af clan underdåniga anhållan hos Kongl. Majit, att nya krigsarticlar måtte utarbetas med hänseende tili beskaffenheten af de krigare, som ära underkastade dem, och med unaanrödjands af sådana bestraffningssätt för Beväringsmanskapet, som innefatta slafvisk tuktan; Och bar Hederv.
BondeStåndet, vid ärendets föredragning till remiss, i Anders Danielssons förslag allmänt instämt, enligt hvad det deröfver med del te ProtocollsUtdrag innehåller.
I anledning häraf får Utskottet upplysa, alt Kongl. Maj:t nyligen förordnat en Committé, hvilken äfven trädti verksamhet, för att utarbeta förslag till nya krigslagar; Och, som således är att vänta, att Kongl. Majit, som genom de under den 26 November 1812 vxötegne ändringar i krigsarticlarne, synnerligen hvad bestraffningssättet för militaire förbrytelser beträffar, redan gått tili mötes de önskningar, hemtade från tidehvarfvets fordran, som härom yttrat sig, äfven ytterligare skall bifalla de förbättringar i krigslagarne, som Kongl.
Majit i detta på dess egen höga pröfning beroende ämne kan anse erfordras; så anser Utskottet, vid sådant förhållande det vara liba öfverflödigt som olämpligt, att härom besvära Kongl. Majit med önskningar eller föreställningar; hvarföre ock Utskottet tror den af Anders Danielsson väckte motion icke böra föranleda till någon åtgärd å Riksens Högiofl, 158 BeSV. och Ekon.
Ständers sida; hvilket dock Riksens Högloft Ständers egen pröfning vördsamt under» Ställes.
Stockholm den 5 -April 1823* N;o 45- AnKom den g April 1825. betänkande, i anledning af väckte frågört om tillökte frimarknader för Skenninge och Grenna Häder.
Uti särskildta till Utskottet remitteradé Memorial, hafva, inom Högloil.
Ridderskapet och Adeln* Herr H. Gyllensvahn, samt inom Vallofl.
BorgateStåndet, Herrar G.
Hjertström och S, M. Tt Cederborg föreslagit, de 2:ne förstnämde: att Grenna stad, hvars flere års-marknader, vid en för omkring 20 år tillbaka företagen marknadsreglering, blifvit inskränkte till 2:ne, sorn nu i Maj och October månader ega rum, måtte berättigas till en frimarknads hållande äfven i medlet af Februari månad, samt den sistnämnde, att, då Kongl. Maj:t, genom meddeld och i Afskrift föreviste Resolution fieii). och Ekon, Utsk.
159 ti elen 5 October 1731, förunnat Skenninge stad en årlig marknad å den 16 Februari, tnen denna i sednare tider blifvit indragen, staden måtte återvinna rättigheten till den namma, såsom varande af särdeles vigt för dess Borgerskap; Och är, i afseende på en tillökt frimarknad för Grenna, utom andra skäl, anfördt, dels att ds tvänce öfrige städerne i Jönköpings Län, nemligen Jönköping och Ekesjö, ega den förra fem, och den sednare tre års-tnarknader, och dels att, sedan den vigtigaste delen af Götha Canal redaa blifvit fullbordad, och derigenom för Grenna stad utsigt öppnad till en framtida lönande spannmålshandel, en ytterligare frimarknad derstädes skulle äfven i detta afseende blifva af förmonlig verkan för staden och den omkringliggande Landsbygden.
I en tid, då pnoduetionen af spannmål och andra Landtmannavaror i så betydlig mon ökats, anser Utskottet hvarje utväg, som kan befordra en förmonligare afsättning deraf, böra med omsorg uppsökas och begagnas.
Att marknader, hvilkas ändamål är, att öppna tillfälle för ett lättare varuutbyte och en lifligare handel, härtill ganska mycket bidraga, torde i allmänhet lika litet kunna ställas i fråga, som det bör vara underkastadt tvifvel, att behofvet att ega detta tillfälle i synnerhet visar sig i da orter, der Landtmannen, i anseende till 16o Besv. och Ekon.
Ectähkanäen. grannskapet af näringslöse städler, nödgas att på längre håll söka en afsättning för sina varor, som han icke i jemn ordning ban i dessa städer vinna, och att sådane ståder, då marknader der hållas, äfven sjelfva draga fördel genom befordradt utbyte och försäljning af köpmanna- och handtverkeri-varor, samt således ernå ett medel till trefnad och välstånd, torde också vara ganska säkert.
I följd häraf, och då, hvad Utskottet ofvanföre anfört, inträffar på städerne Skenninge och Grenna, samt den kringliggande sädesrika landsbyggden, anser Utskottet sig ega skäl tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl.
Majit i Nåder til. låta, att, utom de, berörde städer nu medgifne, frimarknader, sådane årligen måtta få hållas i Skenninge och i Grenna, i medlet af Februari månad.
161 N:r 44.
Utlåtande, rörande yrkad skyldighet för KronoBetjeningen, att utan ersättning förskaffa Konungens BefäUningshnf v andes fastställelse å vederbörligen fattade Socknestämmo beslut och dem till verkställighet befordra.
M,a remiss från Hederv.
BondeStåndet laar Utskottet fått emottaga ett dit ingifvet &å lydande Memorial:
Församlingarnas öfverenskommelse och beslut vid Socknestämmor, angående Kyrko» byggnad och andra allmänt nödiga och nyttiga företag inom Socknen, böra väl icke anses vara enskildta ärender och såsom sådana i afseende å verkställigheten behandlas.
Likvisst mäste stadfästelsen å desse beslut och hvarje executiv åtgärd, som i anledning deraf erfordras, i enskild väg, eller genom Commissionair hos Konungens Befallningshafvande, sökas.
Härigenom uppkomma åtskilliga hinder för beslutens verkställande och en skyndsam fortgång för de arbeten, som äro i fråga.
Till unåanrödjande af desse olägenheter, torde det stadgande vara nödigt, alt ofvannämnda SocknestämmoBeslut, hviika angå en orts eller Församlings allmänna ärenåer och i afseende derå stadgade vitén, Bihang till RiksSt.
Trot. 1823, gide Sami. N:rii. l6z Best), och Ekorn Utsk.
Betankanden. må genom KronoBetjeningens försorg, utan ersättning, tiJl stadfästelse hos Konungens Befallningshafvande företes, samt att KronoFogdarne åläggas, att, uppå af Pastor ske» ende reqvisition, grundad på Sccknestämmo-beslut, af tredskande byggnadsskyldige uttaga ersättning för bristande dagsverken och Materialier, i förhållande till ortens Markegångspris.
Jag anhåller, att detta Memorial måtte till vederbörligt Utskott remitteras.
Anders Andersson, RiksåagsFullmägtlg från Calmare Läll.
Till upplysning i ämnet anser Utskottet nödigt ordagrannt anföra innehållet af 10. §. i Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning, angående Sosknestämmor och KyrkoRåd, den 26 Februari 1817, så lydande: jk ''Fordra omständigheterne skyndsam verkställighet af SocknestämmoBeslut, må sådant ej hindras deraf, att detsamma ännu icke vunnit laga kraft, derest icke så är, att ändringssökandet derigenom blefve onyttigt, eller ock Konungens Befallningshafvande, eller Consistorium, som det tillkommer, att pröfva Socknestämmobeslut, skulle finna skäl att verkställigheten inställa.
I öfrigt åligger det hvar och en atfc iakttaga och fullgöra, hvad genom laga kraft vunnet, eller efter besvär behörigea faststäldt, SockneBesIut blifvit afgjordt;; Bä? Besv. och Ekon.
JTtsk.
Betankanclen. 163 randes KronoBetjeningen, närhet erfordras, på Pastors begäran lemna handräckning till beslutens verkställande, deröfver Konungens Befallningshafvande hand håller,”
Då nu häraf är uppenbart, så väl att Anders Andersson misstagit sig i begreppet om ett ovillkorligt behof af Socknestämmo-besluts fastställande af Konungens Befallningshafvande, hälst det i allmänhet blifvit medgifvet, att, äfven före utgången af tiden till ändrings sökande i sådane beslut, få dem till verkställighet befordrade, som ock, att den af Anders Andersson i fråga ställde skyldighet för KronoBetjeningen, att om verkställigheten af SocknestämmoBeslut besörja, redan linnes stadgad; så anser Utskottet, under lemnad hänvisning till den anförde §:n i Kongl. Förordningen, den 26 Februari 1817, sig icke behöfva något vidare utlåtande öfver Anders Anderssons Motion meddela.
Dock varder Utskottets yttrande Riksens Höglofl.
Stockholm den 5 April 1823. i64 Besv. och Ekon.
TJtsk. Betänkanden; N:o 45- Antora den u April 1823.
Utlåtande, angående väckt fråga derom, att deltagandet i allmänna byggnaders å landet uppf ärande och underhäll måtte beräknas efter Hemmanens, vid årliga BevillningS‘Taxeringarne, åsatte värde.
I^iksdagsFulImägtigen fran Örebro Län, Olof Andersson, som, uti ett från Hederv.
BondeStåndet den 5 i denna månad till Utskottet remitteradt Memorial, föreslagit ofvannämnde grund för Allmänna byggnadsskyldigheters å landet utgörande, har till stöd derför anfört, att oförmedlade hemmantalet, som hittills blifvit följdtvid deltagandet i Kyrko-, Prestegårds- och Tingshus byggnaders uppförande och underhäll, samt allmänna broars upprättande, aldrig lemnat rum för afseende å Hemmanens med lika mantal ofta egande betydliga skiljaktigheter i naturliga förmåner och afkastning, hvarigenom stundom för egaren af ett mindre väl lottadt hemman en lika tunga uppkommit, som för den, hvilken innehaft ett hemman af dubbelt större godhet} förmodande Olof Andersson, att genom antagande af Hemmanens Bevillningsvärde, såsom Norm för allmänna byggnadsskyldigheters Besv. och Ekon.
165 fördelning, den öfverklagade olikheten deremot skulle jernnäs till ett rättvist förhållande hemmanen emellan.
Vid noggrannt öfvervägande af ämnet, har Utskottet icke funnit något enda verkligt skäl tala till fördel för Olof Anderssons förslag, men väl många framställa sig för ådagaläggande af dess förkastlighet; Och, ehuru i en fråga, som till sitt värde och sina följder af hvar och en så lätt kan genomskådas, Utskottet anser sig icke behöfva framlägga någon vidlyftig bevisning för rigtigbeten af sin mening, får Utskottet dock såsom svar å motionen anföra, hvad Utskottet anser härmed böra komma i hufvudsakligt betraktande.
— Det är långt ifrån Utskottets tanka, att påstå, det den nu gällande grunden, för deltagandet i allmänna byggnadsskyldigheter, uppfyller sitt ändamål, att befordra ea lättvis fördelning af denna tunga hemman imellan.
Tvärtom är Utskottet tillräckligt öfvertygadt, att, i anseende till mindre noggrannhet vid de skedde skattläggningarna och de sedan denna tid skedde förändringar i hemmanens naturliga förmåner, en sådan olikhet mellan hemman af lika mantal finnes, som på en gång rättfärdigar hlagan öfver ojemn beskattning och väcker tillönskan, att en annan mera rättvis grund härföre måtte utfinnas.
Men, månne denna grund kan hemtas från hemmanens vid be - j66 Besv- ach Ekan- Utski Betänkan den* villningstaxeringen uppskattade värde?
Utskottet tror det icke; och egentliga skälet dertill är, att detta värde, enligt erfarenhetens ojäfviga vittnesbörd, är en lika osäker måttstock, som hemmantalet, för bedömmande aE hemmans jemnförliga godhet.
— Men icke nog, att Bevillningsvärdet, såsom beskattningsgrund, i den inskränktare mening, hvarom här är fråga, icke eger något företräde framför den nu gällande; den saknar äfven de fördelar, som denne sednare medför.
Bland desse räknar Utskottet först dess ©föränderlighet; ty, såsom stödjande sig pä oförmedlade Hemmantalet, kan den icke vara underkastad någon rubbning; hvaremot detta ofta måste inträffa med Bevil!- ningsvärdet, såsom beroende af en hvarje år förnyad pröfning af dess mer eller mindre öfverensstämmelse med rätta förhållandet, och den af en sådan pröfning möjligen följande nedsättning eller förhöjning deraf för särskilda hemman; Och, att en o* föränderlig grund för fördelningen af allmänna bygnadsskyldigheter innefattar en verklig förmån, torde icke af någon kunna ifrägaställas; Särdeles om afseende fästes på sådane, som årligen till visst belopp utgå, och hvilka nu blott en gång behöfva fördelas, för att sedermera alltjemnt varn gällande.
Betänk anden. l6j Ehuru Utskottet icke viii bestrida möjligheten af en noggrann uträkning efter Bevillningsvärdet af hvarje hemmans deltagande i allmänna byggnadsskyldigheter, linner Utskottet dock en slik uträkning nödvändigt skola vara förenad med största besvär vid dess upprättande och genom dess invecklade beskaffenhet försvåra Controllen öfver dess rigtighet.
— Ett sådant förhållande kan deremot icke inträffa, då hemmantalet tages till efterrättelse, ty enkelheten af methoden, en af de förnämsta egenskaper, som en god beskattningsgrund måste ega, utesluter dessa svårigheter; Och detta anser Utskottet utgöra den andra huf» vudsakliga fördelen af hemmantalsberäkningen, i jemförelse mot BevillningsvärdetB vid fördelningen af ifrågavarande onera.
Ilvad Utskottet nu anfört, och till hvilket ännu skulle kunna läggas, dels att hemmantalets förkastande såsom grund för deltagandet i allmänna byggnaders uppförande och underhåll icke synes lämpligt, så vida ej en annan norm för utgörandet af de flera onera, såsom vägrödjning, skjutsning tn. nt., hvilka efter hemmantalet utgå, tillika kunde införas; Och dels att bevillningsvärdets fastställande, till efterrättelse vid utgörandet af allmänna onera, skulle leda till den mindre rättvisa följd, att en person, tom med afseende på ett hemmans större godhet, i jemförelse mot andra hem - l6Q Besv. och Ekon.
Utsk. Betänkandet!. man af liba mantal, derföre erlaggt en högre köpeskilling, ej fingetillgodo njuta den fördel af mindre deltagande i berörde onera, som ingått i beräkning vid köpeskillingens bestämmande, torde vara mer än tillräckligt, att ådagalägga rigtigheten af Utskottets öfvertygelse, om otjenligheten och obilligheten deraf, att i förhållande till hemmanens äsatte bevillningsvärde dem emellan fördela allmänna byggnadsskyldigheter; och, i grund af denna öfvertygelse, får Utskottet till afalag anmäla RiksdagsFuIlmägtigen Olof Anderssons derom väckta motion; hvilket dock, jemte flera Ledamöters särskildta utlåtanden, Riksens Höglofl.
Slockholm den 5 April 1825.
Jranssumt af Protocollet, hållet i Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskott den 5 April 1823.
Herr Prosten Hallström anförde:
De tankar, hvilka jag redan införf Höglofl.
Utskottet munteligen anfört, i den af RiksdagsFulImägtigen frän Örebro Län, Olof Eesv. och Ekon.
"Otsk.
[Andersson, väckta fråga om Allmänna Byggnadsskyldigheters utgörande efter hemmanens, vid årliga Taxeringarne, åsatte värde, anhåller jag måtte mig tillåtas skrifteligen afgifva, på det de, jemte Utskottets aflåtne Betänkande, må underställas Riksens Höglofl.
Utskottet har, med erkännande, att den i Lag och Författningar stadgade grund, för hemmans deltagande i allmänna byggnader, mindre uppfyller rättvisans och billighetens fordringar, och att en förändring derutinnan visserligen vore önskelig, likvisst funnit det af Riksdagsmannen Olof Andersson uppgifna förslag, om berörde byggnadsskyldighets utgörande efter hemmansvärdet, i allmänhet af inga bindande skäl understöddi och särdeles derföre otjenligt,' att hemmansvärdet skall lemna en lika osäker måttstock, som hemmantalet, och är dessutom föränderligt, samt att beräkningen derefter blifver i hög grad svår och invecklad.
I sig sjelf torde dock hemmanens värde vara den enda och rätta norm för alla de praestanda, som af jord utgå; och, om detta värde icke ännu kunnat till full rättsenlighet fixeras, så gifver detta factum likvisst egentligen ingen rätt, att förkasta den uppgifna bestämningsgrunden, utan hänvisar allenast på mensklighetens långa omgång till sanning, äfven i jordiska för - 170 Beiv• och Ekon.
Betänkande/t, hållanden.