Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lotteri-inrättningens upphörande vid flera föregående Riksdagar förevarit, och skälen för och emot ett sådant upphörande så ofta blifvit anförde, att Utskottet tager för alldeles gifvet, det hvar och en i della hänseende redan stadgat sin opinion, och alt eli återupprepande af dessa skäl icke är för fi agans afgörande behöflig t.
Utskottet, som af de gjorda anmärkningarne trott sig finna, att, om r .Numer - Stats-Utskottets "Utlåtande N.-o Uti 25 Numer-Lotleriet, såsom en allmän anstalt, komme alt indragas, enskilde Lotterier i stället skulle inrättas, å hvilka någon control icke blifver möjlig, samt att, i allt fall, spel å utländska Lotterier icke .genom några försigtighetsmått torde kunna förekommas, hvarigenom Lotteriets omoraliska inverkan likafullt qvarstår och penningarne dragas ur landet, men StatsVerkets af Numer-Lotteriet nu egande betydliga inkomster deremot skulle upphöra, har,, vid förnyadt betraktande af dessa förhållanden, med frånträdande af dess förut yttrade åsigt, ansett sig böra tillstyrka, att Numer-Lotteri-inrältningen tills vidare må fortfara.
Och har Utskottet icke, på sätt ifrågaställdt blifvit, funnit skäl tillstyrka denna Inrättnings förändrande till Glass-Lotteri.
Stockholm den g Julii iÖ34- Reservationer af Herr Prosten Nordin: ”Det förefaller mig vidfigt, att Staten skulle hålla ett offentligt spelhus för hazardspel, då dén förbjuder hasardspel genom Författningar.
Det är för mig motbjudande, att man vill grunda Siats-inkomster på slem vinning.
Jag ville ej, att stats-oeconomiska förmoner skulle i vårt land gälla nier, än de moraliska.
Men emedan nu, uti ett eftermiddags-Utskotts plenum, då nära en tredjedel af Ledamöterne saknades, 13 röster emot 12 skyddat spelhuset, nödgas jag: härifrån mig reservera.” Häruti instämde Herr Grosshandlaren Ekerman. samt af Herr Santesson, B. //, som anförde: ”Emot den inconseiquence, till hvilken Siats-Utskottet genom det nu, medelst votering, r3 röster mot 12, fattade beslut, torde blifva bedömdt saker, får jag mig reservera och beklaga, att saknaden vid detta tillfälle af så många bland Utskottets Ledamöter vållat detta resultat.”
Och hafva härmed sig förenat: Herr Friherre Tersmeden, Herr Hagelstam, Herr Prosten Stenhammar, Herr Prosten Östberg, Herr Petre', T., Herr Waern-, J., Herr Andersson samt Riksdagfullmägtige Anders Andersson från Skaraborgs Län och Hans Jansson från Elfsborgs Län, denne sistnämnde med tillägg, att lian ansåg: spelvinst vara, så väl för Slaten, sorn den enskilde, högst skamlig.
Fröt. 1834■ 4 Sami. 1 Afd. 2 Bandet:. foule Häftet.. STOCKHOLM, EfiKSTEiHSKA.
Tryckeriet, 1884.
Stats-Tjtskotlets "Utlåtande N.o 2ti, t N:o 2 12.
Ankom till Expeditions-Utskotlet den i3 Julii, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 78, innefattande några, med Stats-Regleringen, gemenskap egande allmänna frågor. CU. A.) Innan Utskottet upptager lill besvarande de vid Betänkandets serskilda punkter gjorde anmärkningar, har Utskottet trott sig böra vidröra någre framställningar och omdömen, angående den af Utskottet verkställde Stats-Reglering på det bela, som af ålskillige Ledamöter inom Ridderskapet och Adelil blifvit yttrade.
I detta afseende har Utskottet i första rummet fästat dess uppmärksamhet vid de af Grefve Horn, C. F., yttrade, af flere Ledamöter delade åsigter, att Stats-Utskollet bort meddela upplysning om de verkliga Statsbeliofven, huru de tillkommit, och huru de skola skiljas ifrån de öfverflödiga och inbillade, med afseende på Ståtens tillgångar till behofvens fyllande; att Utskottet har ett posilift åliggande alt äfven tillse om och hvilka besparingar må kunna iakttagas, och att, då ifiån Regeringens sida saknas en fullständig framställning om Statens tillstånd, förvaltning och behof, Utskottet bort derom inkomma med en noggrann Tableau.
Lika med Grefve Horn anser Utskottet det vara af högsla vigt, att, då Rikets Ständer till Stats-utgifternas bestridande på det hela skola anvisa medel, Rikets Ständer äfven ega en fullständig öfversigt, ej mindre af tillgångarne äu äfven af de verkliga behofven, skiljda ifrån dem, som kunna vara af tillfällig natur, eller mindre angelägna.
Ur denna synpunkt hafva Utskottets arbeten ifrån början blifvit ordnade, och Utskottet har ingalunda inskränkt sin verksamhet lill pröfning endast af de anmälde nya behofven, utan äfven öfvervägt nödvändigheten af förutvarande anslags fortfarande.
Utskottet har derefter, så vidt det, med hänseende lill möjligen förändrade grunder för bevillnings-intradernes beräknande, varit för Utskottet möjligt, lill Rikets Ständer afgifvit Tableau öfver Stats-Verkets inkomster, samt sedermera på en gång förslag till Utgifls-Stater under Riks-Stalens samtliga Titlar, försedde dels med Tabeller för hvarje Titel, utvisande de förändringar, som, vid jemförelse med förra StatsBih. tilt R.
Prat. t83f. 4 Samt. 1 Afd. a Bandet. < n.te Häftet.
1 Stats-TJtskottets Utlåtande N:0 lii.
Regleringen, deri egt rum, dels ock med ett generelt sammandrag öfver dem alin.
Vid öfverlemnande af berörde förslag, hvarmed Utskottet ansåg sig icke böra dröja, var Utskottet väl icke i tillfälle att uppgifva äfven lii k sgä Ids-Con lorets behof för den kommande tiden, men hade dock förutsäudl en Tahleau, ulvisande Contorels dåvarande ställning.
Och som med dessa mnleifajier hvarje Representant var i tillfälle alt kunna jemföra ej mindre inkomster och utgifter på det hela, utan äfven ingå i detaillerad pröfning af hvarje inkomst-tiiels belopp, samt af den ena utgifts-postens större eller mindre behöflighet vid jemförelse med en annan, tror Utskottet sig hafva åstadkommit den öfversigt öfver Sfats-Verkels tillstånd och behof, som, under gällande förhållanden, varit möjlig.
Blifvande vid slutet af de nu ingående Stals-Reglerings-Betäukandena bifogadt ett sammandrag, som, sedan behofven numera äro närmare kände, i ett sammanhang visar Stats- och Riksgäbls-Verkens ställning samt hvad, efter Utskottets tanka, erfordras att utgå genom allmän Bevillning.
Afser åter Grefve Horn med sin begäran om meddelandet af en Statsplan, alt Utskottet skulle afgifva förslag lill en förändrad organisation i vissa grenar af Riks-Styrelsen eller derför uppgifva grunder, samt intilldess en sådan förändring för sig gått, afstyrka beviljandet af nya anslag, under förutsättning alt de förutvarande, rätt använde, äro fullt lillräcklige, så får Utskottet i förra hänseendet tillkännagifva, att, om Utskottet äfven vore behörigt att afgifva dylika förslag, Utskottets lid likväl icke medgifver utarbetandet deraf, samt åter, hvad angår de ifrågaställa nya behofven, upplysa, det Utskottet grundat sine lill- eller afstyrkanden på med noggrannhet och opartiskhet verkställda undersökningar.
I anledning af Friherre Börjes, L., yttrande, att Utskottet handlat grundlagsvidrigt, dådet afstyrkt enskilde Motionairers framställningar, af den orsak alt behofven ej blifvit af Regeringen anmälda, och att åter alslaget å åtskilliga Regeringens Propositioner, af anledning alt mede! fattades, saknade tillförlitlig grund, enär Utskottet ännu ej katr känna inkomsternes rätta belopp, dem Friherrn, efter uppejord calcul, trodde komma att med i million öfverstiga den summa, hvartill de vid sisla Stats-Regleringen påräknades, får Utskottet i förra hänseendet lill svar meddela, att Utskottet ingalunda afstyrkt enskildes motioner, endast derföre, att de ej varit beledsagade med Kongl. Muj:ts förord, och hvarpå Utskottets afgifne utlåtanden lemna flera exempel; men då andia hinder äfven mött för bifall lill det framställda förslaget, har Utskottet ansett sig ega ett ytterligare och gällande skäl deri, att den föreslagne åtgärden icke väckt Sty - Stats-Utskottets Utlåtande N.-o 211. 3 relsens uppmärksamhet eller af densamma blifvit understödd.
Hvad åter angår, att Utskottet saknat tillförlitlig grund för afstyrkandet af åtskilliga utaf Kongl. Majrt i Nåder ifrågaställa tillökningar, så har Utskottet liär förut uppgifvit, at några Titlar ibland Stals-Verkets inkomster ännu icke kunna med säkerhet calculeras; men då besvarandet af de framställde förslagen och regleringen af Stats-Verkets utgifter icke kan uppskjutas lill dess cn sådan närmare kännedom blifvit vunnen, har Utskottet följt den i inkomst-betänkandet antagna approximativa beräkning, med ihogkommande derjemte, att, om äfven några öfverskott skulle uppkomma, de äro afbehofvel högligen påkallade för hetäcknndet af Riksgälds-Contorets utgifter och inlösen af dess skuldförbindelser.
Blifvande således öfverskolten, om äfven några sådana, utöfver Utskottets inkomstberäkning, skulle till betydligare belopp inflyta, ingalunda, på sätt Friherre Sparre^ Sixten, befarat, dragne ur rörelsen och småningom föranledande lill penningebrist i landet, utan binnie de att, på ofvanuppgifne vägar, genast åter ulgå.j Hvad derefter beträffar den af flere Ledamöter yttrade sats, att Statsbehofven höra först pröfvas och tillgångnrne derefter bestämmas och anskaffas, helst det samhälle, som icke förmår sammanbringa hvad tilldess administration och försvar erfordras, innan kort måste upphöra att existera såsom sjelfständig Stat; så medgifver Utskottet visserligen, alt
Stafsbehof någon gång kunna inträffa af den nödvändiga beskaffenhet, att de böra ulan uppskof fyllas, och att, om ej tillgångar finnas, serskilda uppoffringar derför af Statens medlemmar böra göras; men då Rikets
Ständer nu hafva för händer att bestämma hvad som oundgängligen erfordras för fortfarandet af Riks-Styrelsens je a gång, så anser Stals-Ulskottet dét vara en oeftergiflig pligt för Stals-Utskoltet i första rummet, och sedan för Rikets Ständer, att vid pröfningen af ifrågaställde, men till öka.le utgifter ledande förbättringar eller större anskaffningar, tillika taga tillgångarna i hufvudsakligt betraktande, i synnerhet som begreppet om en utgifts nödvändighet är, om icke individuell, flock mycket olika, och, om man vid regleringen af Riks-Statens ilufvu I-Titlar, med alla derunder lydande utgiftsposter, icke ständigt hade ögonmärke på slutliga resultatet, man lättigen, för åtminstone relativt nödvän liga behof, skulle komma till en total summa, för hvars fyllande ingen annan utväg funnes, än alt i högst betydlig mott öka deli förut allmänneligen såsom dryg öfverklagade beskattningen.
^ Slals-Utskottcts Utlåtande i¥.o 2fl.
Emot motiven för Utskottets tillstyrkande hafva väl afven åtskilliga slags anmärkningar blifvit gjorda, men Utskottet anser sig ieke Lois dem lill besvarande upptaga. 1:0
Vid järsta punkten, deri Utskottet, på anförde skäl, förklarat sig icke för närvarande kunna tillstyrka antagandet af Kongl. Maj.Is Nådiga Proposition ora fastställandet af ett intill nästa Riksdag gällande, oföränderligt Riks-Markegångs-pris, hafva anmärkningar bos Ridderskapet och Adeln, Preste- och Bonde-Stånden blifvit gjorda, hufvudsakligen innehållande: alt Staten derigenom ingenting förlorade, enär det vore alldeles detsamma, om Staten betalade 10 års sammanlagde markegångs-lörhöjning med -Vdel hvarje år, eller något mera det ena och något mindre ett annat år,g men på hela tiden likväl alltid lika mycket; rit deremot större reda och ordning vunnes i aflöningen; alt räkenskaps-verket och revisionsarbetet derigenom blefve i väsendtlig nion förenklad!; att priset å löningsspanmålen lämpligen kunde bestämmas lill R:dr, såsom obetydligt understigande det vid jemförelsen af 5 års markegångspris uppkommande medium, och andt ligen alt en sådan åtgärd skulle bereda lindring i den tunga, som nu drabbar räntegifvare att, utom olyckan genom inträffad missväxt, jemväl få vidkännas ökad utgift genom räll tes pan målens lösning efter förböjdt pris, samt tillika afskaffa det onaturliga föihållande, att en del medborgare skola hafva vinning af den olycka, hvaraf andre hemsökas.
Utskottet får, i anledning häraf, först upplysa, alt fråga här ingalunda är 01» förändring i grunderne för ränlegiivares och ränletagares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, hvarom åter Utskottet, för icke längesedan fått emottaga Kongl. Majlis serskilda Nådiga Proposition, och hvaröfver Utskottet, så fort dess tid det medgifver, skall yttrande afgifva, olan endast om priset å den, aldrig in natura utgående, men blott såsom en beräkningsgrund under penningelönerne upptagne spantnål
Och då härvid bör tagas i betraktande, alt spanmåls-beräkningen tillkom på det att Embetsmännens löner, vid varuprisens föränderlighet, skulle i det närmaste rälta sig elei efter, men ingalunda för att bereda en löneförbättring, hvilket åter skulle inträffa, om spanmålen under lönerne nu fastställdes till 6 R:dr 44 sk. per tunna, men prisen för den kommande tiden icke uppgingc till utöfver 6
R:dr, som är det nu antagna minimi-pi iset; så karr, enär, utom det större besväret, genom Staternas årliga förändring, någon annan väsendtlig olägenhet icke är förenad med nu gällande ordning, Utskottet icke undgå ytterligare tillstyrka att, äfven med hänseende
Lill realisationens förmodade inverkan lill beredande af stadga i varuprisen, be - Ståts-Utskottets Utlåtande IV.o 212. 5 slammandet af ett oföränderligt medelpris å spanmålen under lönerne må uppskjutas till nästa Riksdag, då erfarenhet i delta hänseende kunnat vinnas.
Vid Utskottets förslag, alt spnntnålsberäkning under nya löner, eller vid beviljandet af förhöjning i ganda, må för framtiden upphöra, har val blifvit anmärkt, att, örn spanmålen under lönerne skall borttagas, det bör ske för alla på en gång, så alt af Tjenstemän i samma grader., elen ene icke må ega olika löneförmåner med den andre, m. m>; men Utskottet finner denna invändning icke vara af serdeles vigt, då, i de verk, der extra inkomster ega rum, olikhet i vilkor inom samma lönegrader säkerligen förefinnes, och det i allt fall icke är någon så stor obillighet eller förlust, om den i tjensten yngste, ett och annat år, icke erhåller fullt den inkomst bans äldre kamrater ega uppbära.
Då, i Utskottets tanka, det deremot är af stor vigt, att spanmålsberäkningen under lönerne i en framtid försvinner och hvilket äfven, sedan penningevärdet vunnit stadga, kan ske tilan Embels- och Tjenslemännens förnärmande, anser Utskottet äfven lämpligt att nu vidtaga en till delta mål ledande åtgärd, och vidblifver Utskottet alltså sitt förra tillstyrkande, äfven i denna del. 2:0 Utskottets tillstyrkande i z:dra punkten: ”att Rikets Ständer ”må godkänna den grundsats, det några Stats-utgifter icke böra anvisas på ”öfverskollen af Stats-Veibets inkomster,” har inom*Riks-Stånden blifvit gödkändt såsom rigligt lill principen, men inom Riddersknpet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva åtskilliga Ledamöter vid denna princips tillämpning fästat det förbehåll, att för de anmälde behofven då äfven böra göras bestämda anslag, men att, om så icke sker, ett bättre användande af öfverskotten icke kunde ega rum, än att, i nion af tillgång, använda dem till försvarsverkets iståndsättande; alt ett sådant användande kunde gå i bredd med nmorteringen af Riksgälds-Contorets skulder, om denna icke öfver höfvan och onödigtvis påskyndades; och att något hinder af räkenskapernas afslutande icke mölle, då man alltid visste hvad öfverskotten för 2;ne år tillbaka utgjort och efter resultatet deraf kunde lämna dispositionerne.
Om Stats-Verkels ställning vore sådan, att tillgång för alla anmälde behof kunde å stat anvisas och att några skuldförbindelser icke återstodo att liqvidera, så skulle Utskottet dela den åsigt, alt öfverskotten, hellre än att dragas ur rörelsen, borde användas äfven lill endast vilkorligt nödvändig» utgifter; men, då i första rummet, det är ganska ovisst, örn nå - 6 Stats-Utskottcts Utlåtande N.o 211. pra öfverskott, åtminstone till betydligare belopp, kunna påräknas, och Rikets Ständer, af den meddelade berätlelscn och Tabellen öfver Riks* gälds-Contorets ställning, egt tillfälle inhemta, huru nödvändiga de på sådan väg möjligen uppkommande tillgångar blifva för delta Verks befriande ifrån dess skulder och för att bilda någon fond till creditiven, i fall något sådant skulle behöfva ålitas, så anser Utskottet sig sakna all anledning att frångå sitt förra tillstyrkande, hvars antagande i öfrigt medför den obestridliga fördel, att bereda nödig och tillbörlig ordning i Stats-Verkets reglering. 3:o Utskottet, som förnyar dess i 3:dje punkten gifne tillstyrkande: ”att den å löner, arfvoden in. m, utgående Centonal-afgiften må öfver”flyttas till och uttagas i sammanhang med allmänna Bevillningen,” får tillika, med anledning af derom, så val hos Ridd. och Adeln, som PresteSlåndet gjord» i Utskottets tanka, välgrundad framställning, tillstyrka: att den så väl Wadstena Krigsmanslius-Cassa, som Amirnlitels-Krigsmans-Cassan tillkommande ersättning för centoualen må vid hvarje Riksdag, på grund af det under den förflutna tideu ådagalagde förhållande, lill beloppet bestämmas.
Och har Utskottet vid 4;de Titeln upptagit den summa, som, på grund af nu iuhemtade fullständigare uppgifter, rätteligen bör, såsom ersättning, Amirålitets-Krigsmans-Cassau tillkomma.
Professoren Doctor Morén har ifrågaställt centonal-afgiftens upphörande; men, som Stats-Verkets tillgångar nu icke medgifva undvarandet af denna ersättning, och frågan derom lämpligare synes kunna tagas i öfvervägande, i sammanhang med deu i en framtid förekommande, om borttagandet af spanmålsbeiäkuiugen under lönerne i allmänhet, kan Utskottet å berörde förslag nu icke tillstyrka bifall. 4:0
Uti de punkten hade Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer att besluta: ”det de under Riks-Slatens Ilufvud-Titlar uppkommande besparingar icke må anvisas lill några bestämda löneregleringar på stal;' och har denna grundsats, att döma af de i Stånden lörde discussioner, i allmänhet ansetts rigligi och de gjorde anmärkningarne egentligen varit rigtade emot motiven för framställningen samt Utskottets åsigt, att Rikets Ständer, i afseende på förändringens vidtagande, eg a beslutande rätt. Stals-UIskottets Utlåtande N'.o 217.
7 Atskillige Ledamöter liafva nemligen anfort! att då, enligt Åberopade grundlagsstadganden och Rikets Ständers beslut, Kongl- Maj:t egt obestridlig dispositionsrätt inom Titlarne af de å dem ii[)pkoinmaude besparingar, och då, t. ex., Civila Embels-Verkens reglering varit en följd af Rikets Ständers, Utan alla förbehåll, i underdånighet gjorda anhållan, hade Utskottet icke egt anledning att, i följd af hvad till delta ändamål utaf besparingarne utgått, uttrycka något klander elfer föreslå någon (ölandrad grund för dispositionen af besparingarne; och då i öfrigt emellan Riksdagarne sådane jemkningar och förändringar i en och annan gren af förvalningen kunde erfordras, som icke tålde uppskof till näst derefter infallande Riksdag, vore äfven lör det helas båtnad och Riks-Styrelsens jemna gång nödigt, att Kongl. Majrt fortfarande egde en dylik dispositionsrätt, och att i allt fail Rikets Ständers framställning härom icke borde eller kunde ega rum i annan lorm än af en underdånig önskan eller anhållan, k. ena sidan är Utskottet, lika med de Ledamöter, hvilka framställt nyss anförde anmärkningar, öfverlygadt derom, att under den längre tidrymd, som mellan Riksdagarne förflyter, förändringar i förvaltningen någon gång kunna erfordras, dc der icke tåla uppskof, utan göra serskilda interimsanslag och arfvoden m. m. nödvändiga för allmänna ärendenas oafbtulna och behöriga skötande, och Utskottet har ingalunda tillstyrkt någon inskränkning uti delta hänseende af Kongl. Majlis dispositionsrätt öfver besparingarnes användande; men å andra sidan anser Utskottet den Rikets Ständer förbehållna rättighet alt allena, vid allmän Riksdag, sig beskatta, vara utan betydelse, om, på säll sedan sista Riks^ dag inträffat, dels af Rikets Ständer afslagne löneföi höjningar derefter anvisas å besparingarne eller regleringar definitivt verkställas, hvilka erfordra mer eller mindre betydliga tillskott i förutvarande, af Rikets Ständer bestämda anslagssummor.
Utskottet tror sig således hvaiken hafva saknat grundad anledning för sin i ämnet gjorda framställning, eller genom densamma lagt något hinder i vägen för Riksförvaltningens jemna gång, utan genom sitt förslag blott åsyftat att bereda eli förtydligande af förut gällande stadgande!), som, utan att görn något intrång i den andra Stntsmngtens rättigheter, likväl bibehåller Rikets Ständer vid deras, i Grundlagen försäkrade rättighet, att sig sjelfve beskatta, och hvarvid de icke kunna sägas vara bibehållue, om ti Hök t a utgifter erfordrande Stater, utan deras hörande, upprättas och godkännas samt gå i verkställighet. 8 S Hvad nn angår nnmärkningnrne vid den yttrade åsigten, atl Rikets Ständer ega besluta om en förändrad grund för dispositionen af bespaTingarne, så får Utskottet bär införa hvad i Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 12, finues intaget, rörande förhållandet i detta hänseende vid de serskilda Statsregleringarne, nemi. att Rikets Ständer den 10 April 1810, vid lörsta Statsregleriugen, öfverlemnat åt Konungen ofvannämnde rättighet i följande ordalag: ”med skyldigt afseende ej mindre på Riks-Slyrelsens befriande från olämpliga inskränkningar i Dess dispositionsrätt öfver Statsmedlen, än äfven på försäkrandet åt nationen af desse medels användande till bestämda ändamål, hafva Rikets Ständer enhälligt fastställt följande Hufvud-Titlar och för hvarje af dem anslagit nedannämnde summor, att inom sjelfva titeln af Kongl.
Majit fritt och obehindradt disponeras;” alt Rikets Ständer 1812, i anseende till dåvarande krigiska förhållanden, genom underdånig skrifvelse d. 29 Junii samma år förordnat, ''all besparingarne skulle öfverlemnas lill Kongl. Majrts höga disposition i och för Armeen och Försvarsverket;” att Rikets i8i5 församlade Ständer, enligt underdånig skrifvelse den a3 Julii samma år, ansett ”Kongl.
M ■ j:ts rätt, alt fritt disponera öfverskott och besparingar, instämma med förr gällande grunder, och derjemte beslutit, att öfverskolten på intraderne skulle insättas i Banken för RiksgäldsContorets räkning;” att 1818 års
Ständer uti detta beslut icke gjort någon ändring; alt i8a3 års Ständer, under erkännande af föregångna Ständers beslut, genom skrifvelse den 20 Aug. samma år ”förklarat, att de å utgiftslillarne uppkommande besparingar derefter endast finge disponeras för de behof, som inom Hufvud-Titlarne kunde förefalla, samt att, i händelse något återstode, se lan alla sädane utgifter blifvit bestridde, dermed borde förhållas på lika sättsom med öfverskolten å inkomsttitlarne, och samma återstod följaktligen levereras till Riksgälds-Contoret, för att användas i den af Rikets Ständer vid 1809 och 1810 årens Riksdag föreskrifne ordning, hvarjemte Rikets Ständer, i afseende på 8:de Hufvud-Tileln, i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit icke ville derefter bevilja några utbetalningar å samma Titels förmodade besparingar;” att 1828 års Ständer häruti icke gjort någon förändring.
Häraf sj'nes, att Rikets Ständer nästan vid hvarje Riksdag, rörande dispositionen al besparingarne, fattat beslut, och bland annat, vid rSi2 års Riksdag, tillika bestämt det ändamål hvartill de skulle användas, nemi. i och för Armeen och Försvarsverket, samt vid i8a3 års Riksdag fastställt Slats-Ulskottets Väntande N.-o a sa. 9 fastställt en annan grund för användandet, o. s. v. Då dessutom ®tt Rikets Ständers beslut, hvarigenom dispositions-rätlen öfverlemnas, äfven förutsätter möjligheten, att Rikets Ständer vid ett annat tillfälle kunna dervid fästa förbehåll, måste Utskottet äfven i denna del förblifva vid sitt förta tillstyrkande, eller alt Rikets Ständer må besluta, alt de under Riks-Stätens Uufvud-Titlar uppkommande besparingar hädanefter icke må anvisas till några bestämda löne-anskag på Stat.
I sammanhang härmed tror Utskottet sig böra upptags frågan om huru förhållas skall med de Embets-Verk och Corpser, hvilka sedan sista Riksdag blifvit reglerade och af de dem l i Hägde lörinoner kommit i åtnjutande, men för hvilka Utskottet, på sätt i utgifts-titlarne är anfördt, icke trott sig böra tillstyrka förhöjda anslag, — Och då Constilutions-Utskottet, uti dess Utlåtande, lill följd af en utaf Stals-Uiskottet uppgifven anmärknings-anlediiing, i fråga om Gardes-Regementenas Stater, förklarat sig ”vid delta måls behandling icke kunna göra någon anmärkning” och »åsom skäl dertill uppgifvit den inom Utskottet enhälligt delade öfvertygelse om ”Kongl.