Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rättegångsbalken, eller ersättningsskyldighet skäligen kunde Häradshöfdingen ådömas; dock skulle från Predikstolen i Gustafs kyrka, der Niemsson och Storm stått den uppenbara kyrkoplikten, kungöras, att densamma varit dem emot Lag ådömd i stället för enskild skrift, som de bordt undergå.
Beträffande åter anmärkningen emot den af HäradsRätten följda grund för förvandling till fängelse vid vatten och bröd af de Niemson och Storm ålagde böter, så ehuru den af AdvokatFiskalsEmbetet yrkade förvandling af samma böter ingalunda varit stridande emot föreskrifterna i Kongl. Brefvet den 20
December 1737, samt, enär de brottsligas bestraffning derigenom skulle blifvit lindrigare, bordt äga rum; likväl och som HäradsRätten af ordalydelsen i omförmälda och öfriga ämnet rörande författningar, kunnat äga anledning till klandrade beslutet härutinnan, förklarade Kongl.
HofRätten, det Häradshöfdingen icke eller i denna del gjort sig till något ansvar lagligen skyldig.
Och kommer delta Kongl.
HofRättens Utslag likaledes att, genom anförande besvär, till Kongl. Maj:ts Nådiga skärskådan i underdånighet öfverlemnas.
Inför Kongl. Maj:t, i Dess Högsta Domstol, har jag, å Embetes vägnar, anställt och utfört talan emot f. d. Chefen i Förvaltningen af Sjö Ärendena, Herr ContreÅmiralen Grefve Clas Cronstedt samt Förvaltnitfgens ständige Herrar Ledamöter, ibland hvilka Herr AmiralitetsKammarRådet Johan Carl "Widin, dels angående Grefve Cronstedts förfarande att hafva, med uppgifvet biträde af bemälde AmiralitetsKammarRåd, obehörigen gjort åtskilliga förändringar och tillägg uti det af Kongl. Maj:t, under den 28 September i836, i Nåder fastställda Reglemente för styrelsen och ekonomien vid Kongl. Maj:ts Flotta, dels ock rörande en uti Förvaltningens Protokoll för den ig Januari 1837 befintlig anteckning om dessa åtgärder, hvilken, enligt hvad Protokollsföranden uppgifvit, skall hafva i följd af Grefve Cronstedts föranstaltande tillkommit.
Af handlingarne och parternes ömsesidiga ändraganden inhämtas, alt sedan, till fullgörande af Kongl. Majlis nådiga befallning, Förvalt ningen af Sjöärendena upprättat och, jemte underdånig skrifvelse den i3 Juni i836, till Kongl. Maj:t i underdånighet insändt förslag till Reglemente för styrelsen och ekonomien vid Flottan, och Kongl. Maj:t, under den 28 nästderpåföljde September, i nåder fastställt samma förslag, med iakttaganBih. till R.
Prot. 1840. 2 Sand. 8 5S i?
Emb.Ser. den 14 Jan. 1840. de af några dervid gjorda tillägg och förändringar, för att ifrån och med år 1837 tjena till efterrättelse, samt derjemte anbefallt Förvaltningen att ombesörja Reglementets tryckning och dess utdelning till vederbörande, för hvilket ändamål, med Kongl. Majrts nådiga tillåtelse, det dåmera fastställda Reglementet blifvit till Förvaltningen aflemnadt; så hade, enligt hvad denna offentliga handling visade, och Grefve Cronstedt jemväl erkänt, Grefven företagit sig att i sjelfva handlingen, som varit honom i egenskap af Förvaltningens dåvarande
Chef i vård anförtrodd, icke allenast införa de af Kongl. Maj:t anbefallda tillägg och förändringar, utan ock af eget bevåg, dels å flera ställen tillägga, förändra eller utesluta vissa uttryck och meningar, dels å ett ställe helt och hållet ändra hvad der stadgadt varit och å ett annat tillägga ett nytt stadgande; derefter Grefven, utan att förut eller sedermera omtala eller annorledes uppenbara detta sitt företag för någon annan, än AmiralitelsKainmarrådet Widin, som skall ägt kännedom derom, låtit det, på omförmälda sätt, i flera delar obehörigen förändrade Reglementet afskrifvas, till trycket befordras och, för dess anbefallda efterlefnad, till samtlige vederbörande utdelas; hvarjemte, då tryckningen för sig gått, berörde originalhandling redan den 19 Januari 1837 blifvit till Kongl. Majrts Krigsexpedition återsänd, dervid ej heller något tillkännagifvande af Grefven om hans lagstridiga åtgärder ägt rum.
Sådan framställde sig Grefve Grönstedts åtalade gerning, betraktad vid det tillfälle, då densamma, i allt hvad på honom berott, gått i fullbordan.
Närmaste följden deraf blef, att Reglementet, i dess sålunda förändrade skick, tjenade till efterlefnad ifrån 1837 års början intill desS, uppå underdånig anmälan hos Kongl. Majrt om de obehörigen tillkomna förändringarne, hvilka Grefve Cronstedt, uti ett då mera ingifvet underdånigt memorial, erkänt sig hafva verkställt, Kongl. Maj:t, som den 24 Februari behagade endtlediga Grefven ifrån Chefskapet i Förvaltningen, under samma dag i Nåder förordnade, att ifrågavarande Reglemente, sådant det af Kongl. Muj:t blifvit i nåder faststäldt, skulle genom dess KrigsExpeditions försorg till trycket befordras, derefter den nya upplagan komme att till Förvaltningen af Sjöärendena öfverlemnas, för att till vederbörande, till underdånig efterrättelse, utdelas; hvarom ej mindre Förvaltningen, än Befälhafvårne å Flottans serskilda stationer, i nåder blifvit underrättade, och i följd hvaraf det i oförfalskadt skick återställda Reglementet, hvars tryckning först i Maj månad hunnit fulländas, sedermera i stadgad ordning vederbörande lillhandakommit.
Oinbudsm. Emb.-Ber. den 14 £fan. 1840.
Emedlertid och sedan, till åtlydnad af Kongl. Maj:ts sistnämnda dag äfven gifna Nådiga Befallning, Förvaltningen i underdånighet insändt de derstädes angående ifrågavarande ärende hållna protokoll, hvaribland det för den 19 Januari 1837, enligt hvilket då varande Chefen Grefve Cronstedt skall hafva, i närvaro af Förvaltningens fleste Ledamöter, tillkännagifvit, det han, i samråd med AmiralitetsKammarRådet Widin, beslutat och verkställt åtskilliga ändringar och tillägg i Reglementet, på sätt det vid protokollet bilagda concept till hans ofvanberörde underdåniga memorial utvisade, hade Kongl. Maj:t, som vid underdånig föredragning af insända handlingarne, inhämtat detta förhållande, och huruledes Förvaltningens Ledamöter, hvilka vid nämnde tillfälle, 0111 ej förr, erhållit kännedom om hvad sålunda obehörigen förelupit, derom icke hos Kongl.
Majrt gjort anmälan, genom Nådig skrifvelse den 17 nästderpåföljde Mars, förklarat Förvaltningens bemälde Ledamöter samfäldt
Dess höga misshag deröfver, att de underlåtit hos Kongl. Majrt i underdånighet anmäla så beskaffade tilltag, och att Kongl.
Majrt med serskildt missnöje erfarit, det AmiralitetsKammarRådet Widin vid dessa tilltag lemnat sitt biträde; men att Kongl.
Majrt likväl, i förväntan, att nämnde
Ledamöter icke vidare gjorde sig skyldige till dylika uraktlåtanden af deras Embetspligt, i Nåder velat låta det ifrågavarande förfarandet utan vidare påföljd förblifva.
Uti den af mig derefter, den i5 April, lies Kongl. Majrt gjorda underdåniga ansökning 0111 laga kallelse å ContreAmiralen Grefve Cronstedt och Förvaltningens af SjöÄrendena förrbemälde Ledamöter, att inför Kongl. Majrts Högsta Domstol svara å min Embetstalan i denna sak, äro, såsom ämnen derför, uppgifna, dels ofvannämnda af Grefve Cronstedt vidtagna åtgärder med det af Kongl. Majrt fastställda Reglementet, dels ock en under tiden, uti tryckt och den 6 i samina månad utkommet tidningsblad, gjord framställning, alt den i Förvaltningens protokoll för den 19 Januari befintliga anteckning örn förevarande ärende skulle hafva obehörigen tillkommit; angående hvilka förhållanden, under sakens fortgång å min sida närmare utvecklade, Svaranderne dels skriftligen och dels muntligen blifvit hörde och afgifvit svaromål; äfvensom i afseende å sistberörde fråga, enär hvarken Grefve Cronstedt eller Förvaltningens Ledamöter velat vitsorda riktigheten af omförmälda anteckning i protokollet, åtal emot protokollsföranden Kanslisten i Förvaltningen Carl Edvard Holm blifvit väckt och inför den af Kongl. Maj:t, för sådant ändamål, serskildt förordnade Förvaltning af SjöÄrendena i laga ordning utfördt samt derstädes slutligen afgjordt genom Utslag den ii Januari 1838, hvilket, i följd af 6o R.
Ombudsm. Elith.-Ber. den 14 Jan. 1840.
Actors och elen tilltalades ömsesidiga besvär, jemväl kommit under Kongl. Majrls
Nådiga skärskådan och blifvit, i sammanhang ined hufvudmålet, pröfvadt.
Efter sakens fullständiga utredning vid anställda förhör, dels inför Kongl. Maj:t i Dess Högsta Domstol, dels uti Kongl. Maj:ts Nedre JustitieRe vision, der ContreArniralen Grefve Cronstedt, AmiralitetsKainmarRådet Widin och Kanslisten Holm blifvit mot hvarannan hörde i afseende å den i Förvaltningens förrberörde Protokoll tillkomna anteckning, har jag, vid förhöret inför Högste Domstolen den 6 Februari sistlidna år, afgifvit underdånigt slutpåstående, hvilket, innehållande tillika en sammanfattning af hvad hufvudsakligen, under rättegången, å ömse sidor förekommit, här anföres:
Såsom ägande en vigtig inflytelse på bedömandet af Grefve Grönstedts lagstridiga åtgärder med sjelfva Reglementet, syntes mig först böra till pröfning företagas frågan om den, uti Förvaltningens protokoll för den 19 Januari 1837 befintliga anteckning, som, under §. 86^, innehöll, dels att Original-Reglementet, hvars tryckning då blifvit fulländad, borde till StatsSekreteraren för Krigsärendena återställas, dels ock, att i sammanhang dermed då varande Chefen Grefve Cronstedt skall hafva tillkännagifvit, att, vid den i och för Reglementets tryckning företagna granskning, han och Amiralitets-KammarRådet Widin, såsom derutinnan erforderliga, befunnit och verkställt åtskilliga ändringar och tillägg, hvilka jemte motiven till desamma infattades i Grefvens derom aflåtna, i koncept vid Diarium fogade, underdåniga memorial, som skulle af honom till StatsSekreteraren öfverlemnas.
I afseende å tillkomsten af denna anteckning, som, efter hvad numera vore upplyst, icke funnits i ofvanberörde Protokoll, när detsamma i vanlig ordning justerades, utan sedermera blifvit, emot sanna förhållandet, tillagd, helst Grefve Cronstedts derom omförmälda tillkännagifvande ej ägt rum, hade Protokollsföranden Kanslisten Holm uppgifvit att då en dag i början af Februari månad år 1837, uppå Grefve Cronstedts genom KammarRådet Widin meddelade befallning, Holm infunnit sig i Grefvens hemvist, denne sistnämnde tillfrågat Holm, om han i förvaltningens protokoll för någon dag i förutgångne
Januari månad infört något angående återsändande till Kongl. Maj:ts KrigsExpedition af det derifrån utbekomna Reglementet för Flottan, samt vidare, när Holm dertill svarat, det någon så beskaffad anteckning icke blifvit af honom gjord, låtit förstå, att sådant vore en uraktlåtenhet: att, enligt Grefve Cronstedts tillika gifna tillsägelse, och sedan Holm af KammarRådet Widin erhållit underrättelse, det Regie - R.
St. fjfust.
Ombudm. Emb.-Ber. den 14 ,J'an. 1840. 61 mentet blifvit till KrigsExpeditionen återsändt den iq Januari, Holm ånyo inställt sig hos Grefven och dervid medhaft
Förvaltningens redan justerade protokoll för berörde dag, då Grefven åsett protokollet och tillsagt Holm att omskrifva sista bladet deraf, dock utan protokollets afslutning, och att, efter det sådant skett, Grefven ville meddela föreskrift om hvad i protokollet borde tilläggas: att Grefven några dagar derefter, i Förvaltningens embetsrum, af Holm emottagit detta protokoll på nyssnämnda sätt omskrifvet och oafslutadt, samt flere dagar sednare låtit inkalla Holm i det så kallade Chefsrummet och der återlemnat honom protokollet, tillika med en af Grefven skrifven promemoria, till ledning vid författande af det tillägg, som skulle göras: och att, sedan Holm, i öfvertygelse om behörigheten deraf, ofördröjligen antecknat innehållet af Grefvens promemoria uti protokollet, som, med detta tillägg och på vanligt sätt afslutadt, genast derefter i Chefsrummet blifvit Grefven förevisadt, hade Grefven tagit tillbaka sin promemoria, genomsett och med ett gillande uttryck återställt det sålunda ändrade protokollet, jemte ett koncept till Grefvens i tillägget åberopade underdåniga memorial, samt befallt Holm, att, sedan berörde koncept blifvit vid protokollet sammanliäftadt, lemna dessa handlingar till Förvaltningens Registrator att noga förvaras.
Till styrko för dessa uppgifter är vordet åberopadt ett af Kamreraren i Förvaltningen, J. F. Kålberg, såsom ojäfvigt vittne, afgifvet och med ed fästadt vittnesmål, af innehåll, att han en dag i Februari månad 1837, i Förvallningens Kansli, der Kanslisten Holm varit med arbete sysselsatt, blifvit varse, ibland de af honom innehafda handlingar, ett mindre papper, hvarå Kålberg läst en med Grefve
Cronstedts handstil skrifven uppsats samt funnit innehållet deraf instämma med det ifrågavarande till Protokollet för den iq
Januari gjorda tillägg, ehuru Kålberg, efter en längre tids förlopp, ej kunde närmare uppgifva ordalagen i denna uppsats, hvilken likväl, efter hvad han erinrade sig, varit så tydliga, att han, försatt i Holms ställe, aldrig kunnat misstaga sig om deras mening eller i hufvudsaken desamma, annorlunda än han, uppfatta.
Maj:ts, under sakens handläggning, vid serskilda tillfällen meddelade Nådiga beslut ålagd att ingå i svaromål å den, på sätt berördt är, emot Grefve Cronstedt gjorda angifvelse, att hafva anbefallt och föranstaltat om förändring och tillägg uti Förvaltningens Protokoll för den iq
Januari 1837, har Grefven sådant oaktadt sökt och i visst afseende äfven lyckats, att undandraga sig svaromålet, i det lian, på sätt hans både skriftliga och muntliga anföranden utmärka, enständigt föreburit, att han (32 R St.
Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. icke skulle kunna föra sig till minnes de af Holm angifna omständigheter, med undantag af t vänne, angående nemligen dels uppgiften i afseende å Giefvens efterfrågan, huruvida anteckning skett i Förvaltningens Protokoll om Reglementets återsändande till KrigsExpeditionen, hvilken efterfrågan Grefven erkänt sig hafva gjort och fått af Holin nekande besvarad, dels ock det af Grefven likaledes erkända förhållande, att han gifvit Holm antingen skriftlig eller muntlig befallning, icke att ändra eller göra något tillägg till Förvaltningens förrberörde Protokoll, utan endast alt dervid bilägga konceptet till Grefvens underdåniga memorial, hvilken befallning, såsom Grefven velat antyda, Holm kunde hafva missförstått, då han företagit sig att sjelfva protokollet förändra.
Nu emedan, efter hvad det emot Kanslisten Holm serskildt utförda mål visade, ingen anledning inlupit, att han till egen vinning eller fördel, eller i annan brottslig afsigt, företagit och verkställt förändringen af ifrågavarande protokoll; men deremot, hvad Grefve Cronstedt anginge, förekommit, att, ehuru han bestridt sig hafva anbefallt denna åtgärd, Grefven likväl icke gittat bestämdt förneka de öfrige af Holm i afseende derå uppgifna omständigheter, utan allenast undandragit sig att ingå i förklaring öfver de vigtigaste ibland dem, genom ett föga troligt förebärande, att förhållandet i dessa delar undfallit bans minne; att emedlertid, i följd af Grefvens erkännande, alt hafva sökt och erhållit den upplysning, att 1 Förvaltningens redan justerade protokoll för den 19 Januari ingen anteckning funnits om Reglementets återsändande till KrigsExpeditionen, den ringa trovärdighet, som eljest kunnat lemnäs åt hans föregifvande, att den af honom meddelade befallning skulle hafva inskränkt sig dertill, att konceptet till bans underdåniga memorial borde vid protokollet biläggas, desto heldre måste alldeles försvinna, som orimligheten af en handlings biläggande vid ett protokoll, deruti ingenting om en sådan bilaga förmältes, visade sig lika uppenbar som oemotsäglig; och ändtligen att Kanslisten Holms utsago, om den af Grefve Cronstedt honom lemnade föreskrift att i protokollet införa hela den paragraf, hvarom nu vore fråga, blifvit i så målto bekräftad, som Kamereraren Kålberg, på vittnesed böld, intygat sig hafva sett en med Grefvens handstil skrifven handling, i öfverensstämmelse med hvars innehåll den i protokollet befintliga anteckningen blifvit af Holm uppfattad; alltså och vid tillika fästad uppmärksamhet, dels å Grefve Cronstedts med sjelfva Reglemenlet vidtagna lagstridiga åtgärd, ifrån följderna hvaraf lian ^tvifvelaktigt velat söka skydd uti en långt efteråt gjord anmälan om denna åtgärd, medelst hans förrberörde underdåniga memorial, R.
63 och i hvilken afsigt ej mindre memorialets biläggande vid Förvaltningens protokoll för en tidigare dag, än äfven den, med afseende derå, i samma protokoll, skedda förändring, så vida den kunde Grefven Lillräknas, lika otvifvelaktigt ägt rum, dels ock å det af Förvaltningens ledamöter uppgifna och af Grefve Gronstedt erkända förhållande, att de förre, med undantag af KammarRådet Widin, som likväl endast biträdt Grefven med renskrifning af hans underdåniga memorial, först den 22 Februari erhållit underrättelse 0111 memorialet och dess biläggande vid Förvaltningens protokoll, om hvars innehåll i nu anmärkta del Förvaltningens samtlige ledamöter derförinnan saknat all kännedom; ansåge jag, i betraktande af allt detta, ContreAmiralen Grefve Gronstedt vara med bindande liknelser, sorn åtminstone utgjorde halft skäl, besvärad, att, med begagnande af den myndighet hans innehaide förmanskap möjligen kunnat medföra emot en underordnad tjensteman, hafva, sig sjelf lill åsyftad nytta, anbefallt och föranstaltat 0111 den af Kanslisten Holm verkställda och efter hans förmenande behöriga förändring af Förvaltningens protokoll för den iq Januari i83t, hvilken förändring, efter hvad Grefven nogsamt haft sig bekant, varit emot sanningen och verkliga förhållandet stridande, samt följaktligen,, hvad honom rörde, kunnat anses innefatta ett i embetet begånget brott af den beskaffenhet, sorn i 8 Kap. 2 §.
Missgerningsbalken omförmältes; men då Grefve Cronstedt enständigt förnekat, att han meddelat någon befallning om eller -ens afvetat den med protokollets förändring vidtagna åtgärd, och således icke vöre i detta afseende 0111 brottslighet fulleligen öfvertygad; kunde jag ej heller yrka, att lian för sådant brott borde sakfällas.
Angående derefter sjelfva hufvudmålet, eller ContreAmiralen Grefve Cronstedts åtalade: förfarande med det af Kongl.
Ma.j:t i Nåder fastställda Reglemente för Flottan, hvaröfver Kongl. Majrt redan på det mest bestämda sätt uttalat
Dess höga ogillande; hade jag, uti min underdåniga ansökning om kallelse å Grefve Cronstedt och Förvaltningens ledamöter till svaromål i denna sak, antydt, att Grefve Cronstedts förfarande innefattade en lika oförsynt som ansvarsfull förbrytelse emot Kongl. Majrts nådiga bud och befallningar, den der möjligen led t eller kunnat leda till äfventyr och i allt fall medfört menliga påföljder, dels genom det obehörigen förändrade Reglementets utdelning och någon
Lid bibehållna efterlefnad, dels derigenom, att dess nödig befunna omtryckning vållat icke blott ytterligare kostnad, utan äfven uppehåll med denna stadgas promulgation; hvarjemte jag, vid sakens fullföljd, vidare anmärkt, att sedan detta af Kongl. Maj:t i nåder fastställda Reglemente, såsom en till vederbörandes efterrättelse stiftad ad - 64 R.
Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. ministrativ lag, kräfde helgd, till dess det blefve af Kongl. Maj:t sjelf tipphäfvet eller ändradt, hvarje på annat sätt, vare sig antingen af den embetsmyndighet gemensamt eller någon af dess medlemmar, åt hvilken denna handling, för ombesörjande af tryckningen deraf, blifvit anförtrodd, eller ock af enskild person företagen och verkställd förändring af samma Reglemente borde anses, om än inskränkt till blotta ordställningar, otillbörlig, men, om den i någon mån vore hufvudsaklig eller stridande emot ett redan befintligt stadgande, innefatta en gerning, den lagen, såsom brottslig, förbjöde och bestraffade: att icke destomindre och ehuru Kongl. Maj:t endast anbefallt Förvaltningen de åtgärder, som för kungörande af det i nåder stadfästade Reglementet varit nödiga, Grefve Cronstedt likväl, i trotts af den Kongl, stadfästelsen, uppsåtligen och, efter hvad synas ville, i hemlighet, å flera ställen i Reglementet gjort ändringar och tillägg, hvilka, enligt hans eget medgifvande, varit af mer eller mindre hufvudsaklig beskaffenhet: och att han hvarken derförinnan, eller under den tid Reglementet trycktes, eller ens sedermera, före den tidpunkt, då Reglementets efterlefnad skulle vidtaga, i vederbörlig ordning anmält hvad han tillgjort, ehuru tid och tillfälle dertill icke saknats, utan han fastmera sådant enständigt förtegat och såmedelst fördolt, samt med Förvaltningen deltagit i beslut om det, med hans obehöriga förändringar, tryckta Reglementets utdelning.
Till svar härå, hade ContreAmiralen Grefve Cronstedt andragit: att, efter hvad Grefven i ofvannämnda, till StatsSekreteraren för Krigsärendena i Februari månad år 1837 aflemnade skrift föreburit och jemväl under rättegången åberopat, det af Förvaltningen af Sjöärendena, jemte dess underdåniga skrifvelse den 18 Juni i836, till Kongl.
Maj:t i underdånighet öfverlemnade förslag till ifrågavarande Reglemente icke skall blifvit fullständigt granskadt eller erhållit den fullbordan, som i alla delar erfordrats, och de partiella tillägg, som skola varit öfverenskomna; hvarföre och då, efter Grefvens förmenande, åtskilliga tillägg och ändringar funnits af beliofvet påkallade, men tiden icke skall medgifvit, att sådant hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, Grefven ansett sig befogad att, under det Reglementets tryckning fortgått, verkställa desse tillägg och ändringar, hvilka, så vidt de egentligen rörde sak, jemte motiverna dertill, numera blifvit af Grefven uppgifna: att den ordningsstadga eller lag, uti hvilken Grefven tillåtit sig göra de anmärkta förändringarne, vore, både till namn och innehåll, ett Reglemente, R.
H40. 65 raenle, hvars stadganden icke angingo några rättsförhållanden; hvadan ändringar i en sådan lag icke skulle kunna medföra den minsta rubbning i någons rätt, än mindre leda till äfventyr för det allmänna eller den enskilde; men på sin höjd till oordning; det Grefven äfven sökt ådagalägga genom ytterligare framställning af sjelfva förändringarne och deras förmenta behöflighet: att, så vida med uppsåt i kriminalistisk mening, hvarom nu vore fråga, förstodes, att man företoge en handling, i afsigt, att derigenom åstadkomma en brottslig effekt, en sådan uppsåtlig afsigt destomindre borde Grefven tilläggas, som, efter hvad lian trott sig hafva visat, någon emot annans rätt stridande effekt icke kunnat uppkomma och följaktligen ej heller åsyftas med någon enda af de gjorda förändringarne; hvarvid Grefven tillika, under medgifvande, att hans åtalade gerning skett med vilja, ansett nödigt erinra, att de flesta förbrytelser af blott vållande uppkommo genom handlingar, företagna med vilja, ehuru icke med afsigt att annan förnärma; och slutligen att det lika litet kunde påstås, att Grefven hemligen verkställt de i Reglementet obehörigen tillkomna ändringar, som det borde honom tillvitas, att hafva sökt dölja_, hvad han åtgjort, helst de å sjelfva originalreglementet införda ändringar skett på det sätt, nemligen genom öfverskrifning, att de omöjligen kunde hållas hemliga, utan tvärtom skulle af hvar och en, som kastade ögat på denna handling, bemärkas, och Reglementets befordrande till trycket likaledes gjort en sådan hemlighet omöjlig, hvadan ock de tillkomna ändringarne väckt uppmärksamhet hos befälhafvande Amiralen i Carlskrona och föranledt hans derom hos Förvaltningen gjorda förfrågan; äfvensom Grefven hade svårt att föreställa sig, huru en dylik honom tillagd afsigt kunde förenas dermed, att han icke sjelf med egen hand infört de gjorda ändringarne, eller låtit omskrifva åtminstone de blad af Reglementet, der tillägg blifvit gjordt, och att han öfverlemnat kollationeringen af den afskrift, som begagnats vid tryckningen, lill andra personer, utan att sjelf deri deltaga: men att Grefven medgåfve, hvad han aldrig förnekat, att nemligen de af honom vidtagna ändringar och tillägg uti Reglementet bordt hos Kongl. Maj:t anmälas, och dess nådiga bifall afvaktas, innan de infördes, och att underlåtenheten häraf innefattade ett embetsfel,
föranledt af den skyndsamhet, hvarmed tryckningen borde verkställas; för hvilket fel GrefBih. till R.
Prot. 1S40. 2 Sami. 9 66 R.
Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840, ven underkastade sig det lagliga ansvar, hvartill Kongl. Majit kunde anse honom skyldig.