Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande åter detta arfvodes belopp, har Utskottet, som delar Fullmägtiges åsigt derom att berörda åligganden, såsom hädanefter erfordrande en mera trägen och odelad verksamhet, billigtvis påkalla någon förhöjning i det arfvodesbelopp, som för sagda bestyr vid de sistförflutna tvänne riksdagarne anvisades och som, efter år räknadt, nu utgår med 400 R:dr, ansett sig, i anledning af Fullmägtiges framställning, böra tillstyrka, att för hvartdera af åren 1866 och 1867 ett belopp af Sexhundra Riksdaler, eller för begge åren 1,200 R:dr, må af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret få disponeras till arfvode åt den tjensteman vid Riksgälds-kontoret, som af Fullmägtige fått eller hädanefter får sig uppdraget att mottaga, vårda, utdela och redovisa ej mindre alla de tryckta riksdagsprotokoller med dertill hörande bihang, som till följd af Rikets Ständers beslut redan blifvit eller framdeles varda till Riksgälds-kontoret aflemnade, än äfven alla andra från trycket utgifna handlingar, hvilka, för att bland Riks-Ståndens ledamöter utdelas, äro eller varda af Riksgälds-kontoret emottagna; böraude derjemte den, som erhåller detta arfvode, vara förpligtad att, utan särskild ersättning, dels vaka deröfver, att, då under tiden mellan riksdagarne sådana handlingar, som kunna anses böra bland Riksdagens ledamöter utdelas eller tillhöra Riksdagens protokoller, komma att på allmän bekostnad tryckas, det för dessa ändamål erforderliga Stats-Utskottets Memorial N:o 123. 3 antal exemplar varder afdraget, dels ock mottaga och vid riksdagens början vederbörligen utdela samma exemplar.
I händelse hvad Utskottet nu tillstyrkt varder bifallet, torde, angående tiden för ifrågavarande arfvodes utbetalning, böra föreskrifvas: att det för hvartdera året anvisade arfvode må, sedan ofvanberörda åligganden för samma år visats vara vederbörligen fullgjorda, efter nästderpåföljande årets ingång af Fullmägtige utbetalas.
N:0 193. v Ank. till Exp.-Utsk. den ‘29 Maj 1866, kl. 11 f. m.
Memorial, angående fortfarande understöds beviljande för enkeoch pupill-kassan vid Riksgälds-kontoret. (R. A.)
I enlighet med förvaltarnes af den vid Riksgälds-kontoret bildade enkeoch pupill-kassa hos Fullmägtige i nämnda Kontor derom framställda begäran, hafva bemälde Fullmägtige uti en till Stats-Utskottet den 3 innevarande månad aflåten skrifvelse hemställt, att det, jemlikt 194 § i Riksgälds-kontorets nu gällande Reglemente, nämnda kassa sedan mer än 20 år tillbaka vid hvarje riksdag beviljade vilkorliga anslag af högst 2,250 R:dr måtte, under förut dervid fästade förbehåll, fortfarande få utgå.
Såsom stöd härför har blifvit anfördt att, ehuru det ifrågavarande vilkorliga anslaget hvarken för sednast förflutna eller närmast föregående år behöft anlitas, enär nämnda kassas inkomster för dessa år lemnat full tillgång till utgifternas bestridande, kunde dock fortfarandet af ett sådant förhållande icke för den kommande tiden med säkerhet påräknas.
Det vore derföre af vigt för nämnda enke- och pupill-kassa, som hufvudsakligen genom ränteafkastningen af dess samlade kapital vore i tillfälle att fullgöra sin pensionsskyldighet, att detta kapital icke förminskades derigenom att kassans inkomster under ett eller annat år befunnes otillräckliga för dess utgifters bestridande; och då, under fortsatt iakttagande af hittills gällande vilkor för anslagets tillgodonjutande, 4 Stats-Utskottets Memorial N:o 123. det ifrågavarande anslagets ytterligare beviljande endast vid tillfälliga omständigheter komma att medföra någon utbetalningsskyldighet för Riksgälds-kontoret, hafva Fullmägtige ansett detsamma, om det af Rikets Ständer beviljas, lika litet vid denna som vid föregående riksdagar behöfva tagas i beräkning vid anvisandet af de för Riksgälds-kontorets utgifter erforderliga medel.
Utskottet, som på de af Fullmägtige sålunda anförda skäl anser sig böra tillstyrka bifall till hvad Fullmägtige i förevarande ämne föreslagit, får alltså hemställa, att uti det reglemente för Riksgälds-kontoret, som vid innevarande riksdag kommer att utfärdas, må få införas ett med 194 § i det för Kontoret nu gällande reglemente öfverensstämmande stadgande af följande lydelse: §•
Derest enke- och pupill-kassans vid Riksgälds-kontoret afslutade och vederbörligen granskade räkenskaper för tiden till och med det år, då nästa riksdag slutar, skulle visa, att kassans inkomster under året understigit de utbetalningar, som derunder kassan ålegat, må den sålunda uppkomna bristen, inom ett belopp af högst Tvåtusen Tvåhundrafemtio Riksdaler för året, af Riksgäldskontorets medel godtgöras, under förbehåll likväl att hvad utaf denna anslagssumma för ett år ej behöft användas, icke får för ett annat af kassan tillgodonjutas, och under vilkor, att delegarnes bidrag under tiden utgå utan förändring af deras uti det för kassan nu gällande reglemente bestämda belopp, samt att pensionerna för enkor och barn efter embete- och tjenstemän samt vaktbetjente vid Riksgäldskontoret icke få höjas utöfver en femtedel af den ordinarie lön, hvilken den aflidne delegaren sednast vid detta verk innehaft, och för tjenstemäns samt vaktbetjentes vid f. d. General-assistans-kontoret efterlemnade enkor och barn icke utöfver en fjerdedel af det lönebelopp, efter hvilket den för sistnämnda Kontors tjenstemannapersonalj stadgade årliga afgift till samma kassa blifvit beräknad och vederbörligen inbetald.
Stockholm den 28 Maj 1866. Stats-Utskottets Memorial N:o 124. 5 io 124.
Ank. till Exp.-Utsk. den 2 9 Maj 186 6, kl. 11 f. m.
Memorial, i anledning af väckt fråga om ökadt anslag till begrafningshjelp och understöd för sterbhusen efter tjenstemän och vaktbetjenter vid Biksgälds-kontoret. (R. A.)
Med bifall till Fullmägtiges i Riksgälds-kontoret under riksdagen i Örebro år 1810 gjorda framställning om anvisandet af någon summa, hvaraf, när synnerligen bevekande skäl förekomme, nådegåfvor kunde tilldelas sterbhusen efter den vid Riksgälds-kontoret och General-assistans-kontoret anställda och i fattigdom aflidna betjening “särdeles af den ringare graden11, beviljade Rikets då församlade Ständer en summa af 150 Riksdaler Banko, att af Fullmägtige för sagda ändamål årligen disponeras, dock under vilkor att hvad under året icke komme att utgifvas blefve en besparing för verket.
Det angående detta årliga anslag sålunda fattade beslut, som intogs i det för Riksgälds-kontoret vid slutet af 1828—1830 års riksdag utfärdade reglemente, har, hvad anslagssummans belopp beträffar, allt hittills bibehållits oförändradt, oaktadt Rikets Ständer vid 1853 och 1854 års riksdag ansågo Fullmägtige böra vara oförhindrade att deraf lemna nödställda sterbhus efter sådane tjenstemän och vaktbetjenter något tillfälligt bidrag, äfven om ett dylikt understöd icke vore till begrafningshjelp att hänföra; och erhöll, i öfverensstämmelse härmed, stadgandet angående ifrågavarande anslagssumma vid sistnämnda riksdag följande, i nu gällande reglementes 193 §, bibehållna lydelse: “Såsom begrafningshjelp eller understöd för sterbhusen efter aflidne obemedlade “tjenstemän och vaktbetjenter vid Riksgälds-kontoret och f. d. General-assistans - “kontoret, ega Fullmägtige att, under loppet af hvarje åp, disponera en summa af “högst Tvåhundra tjugufem Riksdaler.1'
Uti en den 28
December sistlidna år till Stats-Utskottet aflåten skrifvelse hafva Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, jemte meddelande af här ofvan anförda uppgifter angående meranämnda anslag, fästat uppmärksamhet på de ansenliga förändringar myntvärdet undergått sedan den tid, då detta bidrag till sitt belopp Bih. till B.
Prot. 1865 fy 1866. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 25 Räft, 2 6 Stats-Utskottets Memorial N:o 124. först bestämdes.
I följd af dessa myntförändringar vore anslaget numera allt för ringa för att på ett någorlunda tillfredsställande sätt kunna motsvara det med detsamma af Rikets Ständer åsyftade välgörande ändamål, helst sedan deraf, enligt Rikets Ständers medgifvande, bidrag böra lemnäs icke blott till begrafningskostnaderna efter aflidne tjenstemän och vaktbetjenter, utan äfven till understödjande af desses i fattigdom efterlemnade sterbhus.
I betraktande häraf och med afseende å anslagets otillräcklighet företrädesvis under sådana år, när dödsfall bland Kontorets betjening inträffat, samt i följd häraf det ringa anslagsbeloppet måst delas mellan sterbhus, som på grund af det ursprungliga stadgandet egt anspråk på erhållandet af begrafningshjelp, och de fattiga enkor och barn efter förut aflidne tjenstemän och vaktbetjenter, hvilka under föregående år kommit i åtnjutande af understöd, hafva i sin omförmälda skrifvelse Fullmägtige hemställt, att den anslagssumma, hvarom nu är fråga, måtte från och med innevarande år varda förhöjd från dess hittills bestämda belopp af 225 Riksdaler till 500 Riksdaler årligen; i sammanhang hvarmed Fullmägtige, för den händelse berörda hemställan bifölles, föreslagit att den § i det nya reglementet för Riksgälds-kontoret, hvilken komme att motsvara nu gällantje reglementes 193 §, måtte erhålla följande lydelse: “Såsom begrafningshjelp efter aflidne obemedlade tjenstemän och vaktbetjenter vid Riksgälds-kontoret och f. d.
General-assistans-kontoret samt understöd för sådana tjenstemäns och vaktbetjenters i fattigdom efterlemnade enkor och barn, ega Fullmägtige att under loppet af hvarje år disponera en summa af högst Femhundra Riksdaler.*'
Då likväl, på sätt
Fullmägtiges ifrågavarande skrifvelse gifver vid handen, det i 193 § af Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente omförmälda anslag ursprungligen varit afsedt att uteslutande utgöra begrafningshjelp, samt det i samma reglements-§ sedermera införda tillägg, hvarigenom Fullmägtige berättigats att använda berörda anslag jemväl till understöd för sterbhusen efter aflidne obemedlade tjenstemän och vaktbetjente, antagligen tillkommit i ändamål, att äfven under sådana år, då dödsfall bland Kontorets betjening icke inträffat, Fullmägtige skulle vara oförhindrade att öfver denna anslagssumma förfoga, har Utskottet, enär summans belopp, betraktadt allenast såsom begrafningshjelp, torde, i förhållande till antalet af Kontorets tjenstemän och betjenter, kunna anses jemväl utan förhöjning motsvara sitt ändamål, samt det sedermera tillkomna stadgandet om medlens användande såsom understöd, äfven i andra fall än då understödet vore till begrafningshjelp att hänföra, i och för sig innefattar en särskild förmån, hvars åtnjutande icke lärer till anslagssummans förökande böra föranleda, vid sådant förhållande funnit sig icke kunna till Fullmägtiges omförmälda framställning tillstyrka bifall.
STOCKHOLM, TKYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1866.
Stats- Utskottets Memorial As 125. 1 N:o 125.
Ank. till Exp.-Utsk. den 1 Juni 1866, kl. 1 e. m.
Memorial, med förslag till de stadgandeti i Riksgälds-kontorets Reglemente, som angå detta verks skulder och fordringar. (R. A.) Stats-Utskottet får härmed till Rikets Ständers granskning och fastställelse öfverlemna förslag till de tvänne första afdelningarne af det reglemente för Riksgälds-kontoret, som vid innevarande riksdag hör utfärdas, och hvilka innefatta stadganden rörande Riksgälds-kontorets skulder och fordringar.
Jemte det Utskottet till upplysning och ledning vid ifrågavarande reglementariska stadgandens granskning och jemförelse med hittills gällande föreskrifter ansett sig, i likhet med hvad under sednast förflutna riksdagar egt rum, böra härnedan i korthet angifva det ämne, hvarom hvarje § handlar, samt den § i nuvarande reglemente, hvilken innehåller motsvarande föreskrifter, har Utskottet jemväl hänvisat till de under innevarande riksdag afgifna och af Rikets Ständer bifallna utlåtanden, på hvilka nya eller förändrade stadganden sig grunda.
För öfrigt får Utskottet anmäla, att tryckta exemplar utaf det vid sistlidna riksdag för Riksgälds-kontoret utfärdade reglemente nu komma att till Riks-Ståndens kanslier aflemnas, för att hos Riks-Stånden finnas att tillgå vid den derstädes förestående behandlingen af ej mindre nu bifogade förslag till en del af det nya reglementet, än de fortsättningar deraf, hvarmed Utskottet ämnar ofördröjligen inkomma.
Prot. 1865 & 1866. å Sami. 1 Afd. 2 Band. 26 Häft. 1 2 Siats-Utskottets Memorial J\3 125. § 1 i bilagda reglementsförslag, uti hvilken § föremålen för Riksgälds-kontorets verksamhet uppgifvas, är lika lydande med nu gällande reglementes lista §, endast med uteslutande af de på första raden förekommande orden: »som är ett Rikets Ständers verk», hvarjemte i momentet c.) orden »Rikets Ständer» utbytts mot »Riksdagen».
Riksgälds-kontorets skulder. § 2, angående inlösandet af Riksgälds-kontorets obligationer; § 3, angående den vid 1853—1854 års riksdag för jernvägsanläggningarne beslutade upplåning; § 4, angående det år 1858 i Tyskland upptagna lån för Svenska Statens jernvägsbyggnader; och § 5, angående det år 1860 upptagna lån för fortsättandet af Statens jernvägsbyggnader; äro lika lydande med §§ 2—5 i nu gällande reglemente. § 6, angående det, till följd af Rikets sednast församlade Ständers beslut, år 1864 för fortsättande af jernvägsbyggnaderna mot obligationer i £ Sterling upptagna lån, grundar sig på det med vederbörande lån-öfvertagare afslutade kontrakt, hvilket finnes intaget i 1864 års revisionsberättelse rörande Riksgäldsverket. § 7, angående det lån å 9,000,000 Thaler, som likaledes till följd af Rikets sednast församlade Ständers beslut blifvit i sistlidne
December månad för jernvägsbyggnadernas fortsättande afslutadt, öfverensstämmer med innehållet af de för detta lån utfärdade obligationer. § 8, angående det år 1865 upptagna temporära lån, grundar sig på det derom afslutade och i 1865 års revisionsberättelse intagna lånekontrakt. § 9, angående den vid 1859—1860 års riksdag beslutade upplåning mot inhemska fonderade statsobligationer, öfverensstämmer med § 6 i nu gällande reglemente. § 10, angående det, för utbetalning af krediti vet till försvarsverkets fullständigare ordnande, i December 1863 afslutade inhemska lån, grundar sig på de uti 1864 års revisionsberättelse om samma lån intagna uppgifter. § 11, angående Statsverkets skuld till Rikets Ständers Bank för 1808 och 1809 års krigskostnader; och § 12, angående det för neutralitetens upprätthållande år 1854 upptagna lån, Stats- Inskottets Memorial J\3 125. 3 äro, med ändring endast af antalet och sammanräknade beloppet af de återstående obligationerna, lika lydande med §§ 7 och 8 i nu gällande reglemente. § 13, angående det s. k. gamla lånet med fem procents ränta; § 14, angående de såsom grundfond för Allmänna Hypoteksbanken utfärdade obliga tioner; och § 15, angående Trollhätte slussverks lottsedlar, äro lika lydande med §§ 9, 10 och 11 i nu gällande reglemente. § 16, angående den s. k. årliga räntan till Hans Majit Konungen och Dess arfvingar efter Successions-ordningen, är lika lydande med 12 § i nu gällande reglemente, endast med den ändring att orden: »till Hans Majit Konungen eller Dess arfvingar» blifvit, i enlighet med ordalydelsen i den uti § åberopade förbindelsen, utbytta mot orden »till Hans Majit Konungen och Dess arfvingar.» § 17, angående Konung Carl XIIIis hemgiftskapital; § 18, angående Göta kanals reparationsfond; § 19, angående den för Södertelje kanals underhåll afsatta fond; § 20, angående fonden för Hjelmare kanals och slussverks underhållande; § 21, angående Strömsholms nya kanalbolags reparationsfond; § 22, angående de i Riksgälds-kontoret innestående medel, sorn influtit såsom lösen för de å kronoskattejorden vexande ekar; och § 23, angående räntan å Lappmarks ecklesiastikfond, äro lika lydande med §§ 13—19 i nu gällande reglemente.
Sedan Rikets sednast församlade Ständer, på sätt § 125 i Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente innehåller, medgifvif, att den slutliga besparing, hvilken under sistförflutna statsregleringsperiod kunde uppkomma å de under 1859—1860 års riksdag till folkundervisningens befrämjande för åren 1861, 1862 och 1863 anvisade medel finge anvisas till förstärkning af den i Riksgälds-kontoret innestående allmänna fond för folkskolelärares pensionerande, samt Rikets Ständer vid innevarande riksdag, genom bifall till Stats-Utskottets i Utlåtandet
Nio 104 gjorda hemställan, med gillande af de utaf Kongl. Majit för folkskolelärares pensionering i Dess nådiga Proposition Nio 49 framställda grunder, medgifvit, att den i Riksgälds-kontoret ännu innestående del af den för dessa lärares pensionering afsedda fond, 101,940
Ridr, må för folkskolelärarnes pensionering enligt dessa uppgifna grunder användas, och derjemte för pensioneringens upprätthållande anvisat ett årligt anslag på ordinarie stat af 30,000 Ridr; så har, enligt hvad Utskottet inhemtat, vid uppgörandet af det utaf särskilde i nåder förordnade komiterade framlagda förslag, som legat till grund för Kongl. Majits i ofvanberörda nådiga Proposition gjorda framställning, blifvit antaget, att utaf förenämnda besparingar, hvilka sammanräknade uppgå till 151,413 Ridr 72 öre, ett belopp af 78,060 Ridr skulle komma pensionsfonden till godo, för att, med inberäkning af det i Riksgäldskontoret förut afsatta beloppet, 101,940 Ridr, jemte de till understöd för pensionsiurättniugarne i Linköpings och Hernösands stift förut anvisade 18,060 Ridr med derå 4 Stats-Utskottets Memorial JU 125. behållna räntevinster, bilda en grundfond af 200,000 R:dr, hvaremot återstoden af oftanämnda besparingar icke vore för pensionsfonden behöflig.
Vid sådant förhållande får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer matte besluta, att ett belopp af 78,060 R:clr utaf den slutliga besparing, hvilken uppkommit å de under 1859 och 1860 års riksdag till folkundervisningens befrämjande för åren 1861, 1862 och 1863 anvisade medel, må till den i Riksgälds-kontoret förut afsatta fond för folkskolelärares pensionering öfverflyttas, för att på enahanda sätt, som fondens öfriga tillgångar, användas och disponeras; hvaremot återstoden af berörda besparing bör, såsom en för andra ändamål disponibel tillgång, Riksgälds-kontoret tillgodokomma samt alltså ur dess räkenskaper afföras.
I händelse af bifall härtill torde Utskottet, som i öfverensstämmelse härmed uppställt förslaget till § 24 i det nya reglementet, bemyndigas, att om Rikets Ständers beslut lemna Fullmägtige i Riksgäldskontoret särskild underrättelse, för vidtagande af de bokföringsåtgärder, som af samma beslut blifva påkallade. § 25, angående de s. k. brudgåfvovinsterna; § 26, angående de till Riksgälds-kontoret aflemnade depositionsmedel; § 27, angående de medel, som varit inneslutna i rekommenderade bref och till Riksgälds-kontoret öfverlemnats; och § 28, angående de för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar afsedda medel, äro lika lydande med §§ 21—24 i nu gällande reglemente. § 29, angående den i f. d. Ridderstolpeska huset intecknade skuld, är hufvudsakligen lika lydande med hittills gällande reglementes § 25. § 30, angående skulden till innehafvaren af Hebbeska fideikommisset, grundar sig på Fullmägtiges i Riksgälds-kontoret i samma § åberopade förbindelse. § 31, angående
Riksgälds-kontorets inom linien förda skuld till Rikets Ständers Bank; § 32, angående
Riksgälds-kontorets skyldighet att liqvidera äldre till betalning vederbörligen fastställda kronofordringar; samt § 33, angående skuldernas liqviderande, utan afseende å den eljest i allmänhet bestämda preskriptionstid, äro lika lydande med 26, 27 och 28 §§ i nu gällande reglemente.
Stals-Utskottets Memorial M 125, 5 Ändra Afdelningen.
Riksgäids-kontorets fordringar för meddelade lån, § 34, angående lånet för bibliotheksbyggnaden vid Upsala akademi; § 35, angående lånet för utvidgande af läroverket i Carlstad; och § 36, angående lånet för uppförande af ett nytt lärohus för elementarläroverket i Jönköping, äro lika lydande med §§ 29—31 i nu gällande reglemente. § 37, angående de vid sistförflutna riksdag anvisade lånebidrag för uppförande afbyggnader för läroverken i Halmstad, Calmar, Umeå, Falun och Sala, grundar sig på de vid dessa låns beviljande meddelade och i 148 § af nu gällande reglemente intagna föreskrifter. § 38, angående lånet för byggandet af den nya stiftskyrkan i Hernösand; § 39, angående det staden Christinehamn vid 1844 och 1845 års riksdag beviljade lån; § 40, angående staden Lidköpings kyrkobyggnadslån; § 41, angående lånen för Knäreds och Markaryds församlingars kyrkobyggnader; § 42, angående Wallentuna församling beviljadt lån för ny kyrkas uppbyggande; § 43, angående lånen för reparationsarbetena å Linköpings, Wexiö, Skara och Westerås domkyrkor; § 44, angående lånet till Carlskrona s.tads pastorat; § 45, angående lånet till Allmänna Barnhuset i Stockholm; § 46, angående det under 1828—1830 års riksdag för återuppbyggande af staden Borås beviljade lån; och .§ 47, angående staden Wenersborgs byggnadslån, äro lika lydande med §§ 32—41 i 1863 års reglemente. § 48, angående det för staden Wexiös återuppbyggande efter 1838 års eldsvåda bevil jade lån; §,49, angående sistnämnda stads efter 1843 års eldsvåda erhållna byggnadslån; § 50, angående staden Åmåls byggnadslån; § 51, angående särskilda stadganden i afseende på de byggnadslån sistnämnda tvänne städer samt städerna Wenersborg och Borås erhållit; § 52, angående staden Christianstads byggnadslån; § 53, angående staden Lidköpings byggnadslån; § 54, angående städerna Örebros och Jönköpings byggnadslån; och § 55, angående staden Eksjös byggnadslån, äro lika lydande med §§ 43—50 i nu gällande reglemente. § 56, angående lånet för ny tomtreglering i Christianstad; 6 Siats-Ut skottets Memorial Jfå 125. § 57, angående de för tomtregleringar i städerna Lidköping, Örebro, Jönköping och Eksjö beviljade lån; § 58, angående lånet till staden Malmö för uppförande af byggnader åt dervarande garnison; § 59, angående det för återuppbyggande af Conradsfors bruk i Wermland meddelade lån;
och § 60, angående staden Ystads hamnbyggnadslån, motsvara §§ 52—56 i samma reglemente.
•§ 61, angående de staden Warberg beviljade hamnbyggnadslån; § 62, angående hamnbyggnadslåuen till staden Cimbrishamn; § 63, angående lånet för hamnanläggningen vid Åhus; § 64, angående städerna Carlshamns och Sölvesborgs hamnbyggnadslån; § 65, angående lånet för hamnbyggnadsarbetena vid Göteborg; och § 66, angående lånet för hamnbyggnaden vid Linköping, äro lika lydande med §§ 58—63 i oftanämnda reglemente. § 67, angående städerna Westerås’, Christinehamns och Wadstenas hamnbyggnadslån; § 68, angående det för hamnbyggnaden vid sistnämnda stad beviljade ytterligare lån, äfvensom lånen för Arboga-åns och Köpings-åns uppmuddring; § 69, angående de för hamnanläggningar vid städerna Carlstad, Falkenberg och Strömstad beviljade lån; § 70, angående lånet för hamnbyggnaden vid färjestaden på Öland; § 71, angående lån för hamnbyggnaderna vid Grenna, Helsingborg, Åmål och Carlstad samt för uppmuddring af segelleden mellan Piteå och lastageplatsen Löfholmen . äfvensom för upprensning af Rottne-ån; § 72, angående lånet för slussanl^ggningar vid Dejefors och Forshaga; § 73, angående lånet för jernvägsanläggningen mellan Christinehamn och Sjöändan; § 74, angående de två lån, som beviljats för jernvägsanläggningen mellan Nora och Ervalla; § 75, angående det för Norbergs-jernvägens fullbordande beviljade lån; § 76, angående de tvänne lånen för Wessman—Barkens jernvägsanläggning; § 77, angående de beviljade lånen för Gefle—Dala jernvägens anläggning; samt § 78, angående länen för jernvägsanläggningarne mellan Hudiksvall och sjöarne Dellen samt mellan Söderhamn och sjön Bergviken, m. m., äro lika lydande med §§ 65—76 i nu gällande reglemente. § 79, angående det vid 1859—1860 års riksdag beviljade lån för jernvägen mellan Borås och Herrljunga grund r sig på Stats-Utskottets af Rikets Ständer bifallna Utlå tande N:o 102. § 80, angående de beviljade lånen för jernvägsanläggningar mellan Ystad och Eslöf, Helsingborg och Årup, Landskrona och Eslöf, Christianstad och Hessleholm samt Wexiö och Alfvestad; Stats-Utskottets Memorial Jfå 125. 7 § 81, angående lånet för byggandet af jernväg från hamnen vid Köping till Uttersberg med grenbana till sjön Lillsvan; samt § 82, angående lånet för jeruvägsanläggning mellan Herrljunga, Wenersborg och Uddevalla, grunda sig på de uti §§ 169 och 170 af Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente meddelade föreskrifter. § 83, angående lånet för en jernbro öfver Svartån;