Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
"Ansökning om förordnande för landtmätare till förrättande af laga skifte skall inlemnas till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande; och bilägges dervid en förteckning på hemmanen i skifleslaget, deras natur och egare samt de sednares vistelseort.
Hafva samtlige uti förteckningen upptagne delegare i skifteslaget underskrifvit ansökningen, utfärde Kongl. Majtts
Befallningshafvande genast det begärda förordnandet.
I annat fall varde ansökningen utställd till förklaring med de delegare, hvilka icke uti densamma deltagit, dervid dem förelägges att inom viss kort tid med yttrande inkomma, vid äfventyr, att, derest sådant försummas, förordnande ändock varder meddeladt.
Möta desse delegare med svar och förenar sig mer än halfva antalet af delegarne uti valet af samme förrättnings man ; varde då förordnande utfärdadt för den landtmätare, de fleste delegarne sålunda begära, der hinder deremot icke möter.
Kommer ej svar inom, den bestämda tiden, meddele Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande förordnande för den landtmätare, som i ansökningen föreslagen är, eller, om hinder deremot förefinnes, för den, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande dertill finner lämpligast.
I fråga om annan landtmäteri förrättning skall ansökningen om förordnande för landtmätare äfven ingifvas till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande; och må jordegare icke vägras att erhålla den landtmätare, de begära, så vidt sådant lämpligen ske kan.
Ej må förordnande annan landtmätare meddelas
,än den, som, enligt hvad serkildt föreskrifvet är, eger landlmäterigöromål på eget ansvar förrätta. 7 Cap. 1 § af Herr Professor Fries: alt uti denna §, som afhandlar, huru 7 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskollens Betänkande, N.-o 14. råskillnader mot angränsande byar och hemman, hvilka gå i bugler och luökningar, må, till besparing i hägnadsbesväret och lättnad i bäfcien, knuna ledas efter räta linier, — icke kommit att tagas i betraktande, att stadsjord kan möta egor å landet, och att behofvet af-råskilnads rätande till jemn linea dervid äfven kunde uppstå.
Genom saknad af bestämd föreskrift, huru i sådant fall skall förfaras, hade liändt, att, ehuru två jordegare, af hvilka den ene områdde stadsjord och den andre en derintill angränsande ega på landet, frivilligt öfverenskommit om rågångens rätande och genom begagnadt behörigt
Jandtmätarebiträde fått gränsen sig emellan reglerad, så hade likväl både Stads- och L indtauctoritelerne, då de båda egarne velat åt förrättningen förskaffa vederbörlig stadfästelse, förklarat sig, i brist af uLtrycklig lag, icke kunna den begärda fastställelsen meddela.
För afhjelpande af lagens brist i detta hänseende bar motionären föreslagit ”det tillägg eller den lagförklaring, att hvad stadgadt är om råskillnads reglerande emellan egor på landet, äfven må gälla, dä desse möta stadsegor.” Utskotten, som, lika med motionären, anse behofvet af oformlige rågångars rötning icke vara mindre, då egor å landet mola stadsjord, än då byar och hemman hvarannan angränsa, kunna väl, vid öfvervägande af hvad i andra likartade fall hittills ansetts tydligt och klart, ej annat finna, än att med lagstiftarens mening måste antagas öfverensstämma, att förevarande § skall vara tillämplig ej mindre i den förra, än uti den sednare händelsen; men då bestämdt stadgande derom saknas, hemställa Utskotten vördsamt, alt, till undanrödjande af all tvetydighet i nämnde hänseende, ett nytt moment i slutet af ifrågavarande § måtte tilläggas af följande lydelse:
Hvad om rågångs rätning emellan byar och hemman sålunda stadgadt är, gälle äfven, då stadsjord möter egor å landet, 14 C a p. 4 §, af Nils Nilsson från Wermlands
Län: all den uti nämnde §, sådan den lyder i Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 18J2, lemnade föreskrift, alt landtmätare, efter afslutadt skifte, skall till dtdegarne utlemna alla under skiftet förda protocoll, afslutade föreningar, jemte egograderingslängden och häfdebeskrifningen, icke uppfyllde det härmed afsedda ändamål, —att sätta delegarne i tillfälle alt om förrättningen eihålla den närmare kännedom, som vore nödig för alt tillse, om skäl till klagan deremot förefunnes 8 Las, - samt Allm. Besv.- och Ekon -Utskottens Betänkande j N.o nj. eller cj_ — enär den öfver skiftet upprättade charta icke på samma gång a fle urna des.
Af alla handlingar, deraf skiftets beskaffenhet kunde bedömas, vore nemligen ingen väsendtligare än chartan, emedan man endast deraf
Unge en rätt 'åskådlig, sammandragen öfversigt af förhållanden, som eljest ej, utan den största svårighet, kunde inhemtas.
Nu vore det dock denna handling, som undauhölles dem, hvilkas rättighet till en stor del berodde på kännedomen deraf, och då samma handling i sjelfva verket tillhörde det skifteslag, på hvars bekostnad hon blifvit upprättad, kunde motionären ej inse, hvarför skifteslaget ej skulle vara berättigadt att deraf mhålla del; hvadan motionären föreslagit, att till Sk/ftes Stadgans ofvanberörde stadgande måtte göras det tillägg, att landtmätaren ovillkorligen bör, utom de handlingar j han enligt nämnde stadgande är pligtig meddela, lemna del aj den öfver skiftet upprättade charta.
Det lärer icke kunna bestridas, att ju, om deu öfver skiftet upprättade charta, antingen renoverad eller i concept, kunde genast vid samma tillfälle, som ölrige handlingar, till delegarne utlemnas, sådant skulle leda till lättnad för delegarne i bedömandet af skiftets beskaffenhet och måhända afböja många af missförstånd uppkommande tvister.
Å andra sidan bör likväl icke eller förbises, att landtmätaren under den korta sommartiden, då han måste sysselsätta sig med mätningar och arbeten ute på marken, icke utan en kännbar uppoffring af en för honom dyrbar tid, samt deraf uppkommande dröjsmål med skiftets afslutande, deraf delegarne sjelfve kommo att erfara den största olägenheten, skulle kunna företaga renovering af chartor, livilket ock derföre blifvit i Instructionen såsom vintergöromåi för landtmätaren bestämdt och i enlighet hvarmed 17 Cap. 2 § Skiftes-Stadgan jemväl utsätter tiden för renoverad chartas öfverlemnande åt delegarne till ett år, efter det skiftet blifvit faststält.
Vid betraktande således af fördelarne å ena samt olägenhelerne å den andra sidan al ett åliggande för landtmätaren att genast aflemna renoverad charta, hafva Utskotten funnit de sednare vara öfvervägande; hvadan Utskotten anse en sådan föreskrift skäligen icke kunna meddelas.
Att åter förpligta landtmätaren att till delegarne utlemna concept-chartan skulle, enligt Utskottens förmenande, icke vara förenligt hvarken med delegarnes eller med landtmätarens rätt och säkerhet, enär chartan genom en mindre noggrann vård och medfart lätt kunde blifva opålitlig och obrukbar, om ej helt och hållet förstörd; och hemställa Utskotten således, att Nils Nilssons ifrågavarande förslag måtte lemnas utan af* seende. 18 Cap. 9 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut skottens BetänkandeN.o 14. 18 Ca p. Kalf d Pe\te£ Jonsson fr^n Skaraborgs län: att, då det vore en känd sak, det
Haradsliofdingarne i allmänhet funnos så upptagne af andra embetsgöromål att skiftes-ärendena, hvilka enligt förevarande
S äro dem an iTiit t3 frg° f t,iUbIaka’ S3mt Hof-R^erne, tillmehnför jo”dbruket, icke sällan forordnade der anställde unga extraordinarie tjensteman som i jordbruket voro alldeles okunnige och oerfarne, att egodelni„“en i ordinarie domhafvande^ ställe handlägga, men det vore af stor ”vigt att dessa ärenden till gagn och nytta för jordbruket väl handlades ifråeava rande § måtte erhålla följande förändrade lydelse: ’ ltråSava* Första
Domstol i skiftes-mål å landet är Egodelnines rftn Tm n t förande i Rätten-väljer hvarje härad genom socken Jmbui inför ZrZ lJT,n °ttpä dennes kallehen mi länd,braket och Skiftes, verket sktckhg och kunnig person.
Vilja flera härader förena sd om ts ssras ä -“»•"-Ä Emot detta förslag hafva Ola Jeppsson från Blekinge
Län samt förre Talmannen Anders Ericsson från Örebro Län invändt, att det säkert skulle be komma parter,ie vid Egodelnings-rätterne ganska illa, om SdföranSeme i desse Ratter icke hehofde hafva undergått juridisk examen, enär de frågor som vid dem behandlades, kräfde juridiska insigter lika mycket, om ei mer an andra Domstols-ärenden; och hafva Jon Andersson från Upsala L^n Ephraim Larsson och Petter Haraldsson från Elfsborgs
Län samt förre ^Talmannen Pehr Ertksson frän Wermlands
Län instämt uti denna På de emot förslaget sålunda anförde skäl, hvilkas giltighet Utskotten anse icke kunna jäfvas, och då Hof-Rätterne icke lära underlåta altTn p igt likmätigt, till vicaner for ordinarie ordföranderne i Egodelnings-rätteriie utse de skickligaste personer, som äro att tillgå, samt det dessutom, enligt ifrågavarande §, står invånarne i hvarje ort fritt att h„« £ i Ma]:t . underdånighet begära att serskild person för store eller S distnct ma till ordförande i Egodelnings-rätt i nåder utses, hvarigenom Bih. till R.
7 Sand., 2 Afd.
4 Höft. 2 to Z«g- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.-o l4- de af motionären öfverklagade olägenheter, om de förefinnas, bäst kunna afhjelpas; hemställa Utskotten, att Petter Jonssons förslag icke må bifallas, i Stockholm den 22 November 1844.
Af Herr Eklund, J. F.: ”Vid jemnförelse af stadgandena i 2 Gap. 1 och 3 §§ af skiftes-författningen, visar det sig tydligen, att lagstiftaren genom föreskrifterne att, när ansökning om förordnande för landtmätare till förrättande af laga skifte inlemmas till Konungens Befallningshafvande, det begärdte förordnandet genast skall utfärdas,samt att landtmätaren så skyndsamt som möjligt skall företaga förrättningen, haft för afsigt att bereda en snar verkställighet af det äskade skiftet, till förekommande deraf att egorna i skifteslaget må af delegare deri försämras, i händelse förrättningen under en längre tid blefve uppskjuten.
Delta lagsliftarens syftemål kommer likväl helt och hållet att förfelas genom den tidsutdrägt, som kan föranledas genom tvist emellan skifteslags-delegarne om kndtmätares förordnande; hvadan, till förebyggande af de olägenheter och den skada, som häraf kan blifva en följd, jag ansett den yrkade förändringen i 1 § af skiftesstadgan icke böra understödjas”.
Med Herr Eklund instämde Herr v. Troil, S., Herr Prosten Car~ länder, Herrar T horn, Boberg, Berglund, Åkerberg och Lager ste dt, samt Johan August. Zetterberg från Stockholms Län, Carl Ersson från Westerås Län, Nils Strindlund från Wester-Norrlands Län, Anders Trysén från Östergöthlands
Län, Pehr Olsson från Upsala Län och Jonas Kylander från Wermlands Län. Af Herr Professoren Doctor Beocel.
”Då vitsord åt den, som skifta vill, på ganska goda skål, är den grund-ide, hvilken icke allenast bestämdt uttalad, utan ock val motiverad, genomgår hela skiftes-stadgan; har jag icke lemnat min röst för den föreslagna förändringen, att, på sjelfva de första stegen till laga skifte, fråntaga skiftessökande detta vitsord» genom stadgandet, alt alla deltagare i skifteslaget skola höras öfver hans ansökning om förordnande för landtmätare.
I stället för att i lagstiftningsväg för de skiftande menigheterne undanrödja hindren, underlätta åtgärderna och påskynda skiftet, inlägger det 11 Lag- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande j ZV.-o 74. föreslagna stadgandet, genom nya omvägar, en retarderande kraft, det öppnar förut okända och oförsökta stridsbanor för grannar, livilka under striden missvårda den jord, som påkallar att skiftas, och uttömma sjelfve emot hvarandra krafter, bestämda för högre ändamål”.
Af Fredrik von Zweigbérgk från Skaraborgs län: ”Genom det förslag till förändring i 2 Cap. 1 § i 1827 års skiftes-stadga, sådan den lyder 1 Kongl.
Kungörelsen den 9 Juni 1832, som de sammansatte Utskotten lemnat, nernl. att alla delegare i skifteslaget skola höras och vara berättigade föreslå landtmätare, skall utan tvifvel krångel, chicaner och uppehåll i ett begärdt laga skifte uppstå, så medelst, alt om de fleste icke önska skifte, [är för dem genom detta stadgande beredd den största lätthet till uppehåll deri, ty ingenting blir lättare, än vidtala en annan landtmätare emot skälig vedergällning att emottaga förordnandet med vilkor att ej skiftet fullborda.
Han håller ett och annat sammanträde, men dervid blir det. _, Kylt förordnande måste sökas, nya krångel uppstå och med ett ord, ett skifte skall pa delta sätt kunna uppehållas i oändlighet, — Betänkandet är dessutom inconsequent derigenom att det heter: ”hafva samtliga uti förteckningen upptagne delegare underskrift ansökningen, utfärde Konungens Befallningshafvande förordnandet, i annat fall skall den communiceras.
Nu hafva bland 10 delegare 9 underskrift ansökningen; men ej den 10:de, då skall den icke desto mindre communiceras, ehuru Utskotten förut förklarat alt om flere än] hälften förenat sig om en landtmätare, skall denne förordnas”.
Herr Grefve Mörner, C. G. ”Beträffande
Utskottets förslag till förändring utaf 2 Cap. 1 § uti 1827 års Skiftes-stadga, delar jag pluralitetens åsigt, att samtlige delegare i Skiftes-lag böra lemnas tillfälle att öfver ansökningen om förordnande för landtmätare till Skiftes-förrättning sig yttra, innan det begärdta förordnandet utfärdas; men att dervid tillägga dem någon rösträtt och bestämma, atl af voteringens utgång skall bero hvem, som bör erhålla förordnandet, anser jag deremot i hög grad olämpligt, såsom efter all sannolikhet grundläggande många tvister både om grunden för rÖstberäkningen och om sättet för omröstningens verkställande, och äfven möjligen föranledande till uppehåll med det begärdta Skiftets verkställande, derest de fleste delégarne sammansätta sig om alt utse en Skiftesman, som redan förut är af göromål öfverhopad eller som af andre orsaker kan finna sig föranlåten att med långsamhet handlägga ärendet.
Emot Utskottets förslag, sådant det nu är framsläldt, nödgas jag således reservera mig.” J» Lag- samt Allm• Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N-o i4- Emot den af Utskotten beslutade förändring af 2 Gap. 1 § Skiftesstadgan, har Herr Friherre Hamilton sig jemväl reserverat.
Herr Lector LV^allman har, under åberopande af de uti dess motion anförde skäl, emot Betänkandet sig reserverat, Nils Nilsson från Wermlands län har jemväl, på grunder, som uti dess motion finnas upptagne, reserverat sig emot Utskottens beslut, i fråga om landtmätares skyldighet att vid skiftes slut, jemte öfrige handlingar af» lemna en copia af concept-chartan.
Besv,- och Ekon.-Utskottens Memorial, N.o i o, t N:o 15.
Ank. till Exp. Utsk. den 4 Be c, kl 6 e. m.
Memorial, rörande TJlskottens Betänkande, N:o 'j, i anledning af väckt motion om vidtagande af f örsigtighetsmått emot catholicisrnens utbredande.
Vid förehafd pröfning af Comminister Janzons i berörde ämne väckte motion, deruti lian, bland annat, föreslagit att, i fråga om blandade äktenskap, stadgas måtte, att lysning bör afkunnas i begge bekänrielsernes kyrkor, samt att Luthersk prest skall densamma utfärda och för dess laglighet ansvara, hafva Utskotten uti deras ofvannämnde, af samtlige Riks-Stånden bifallne, Betänkande, med uttryckligt godkännande af berörde framställning, tillstyrkt Rikets Ständer att bos Kong!.
Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af stadganden i ämnet, i enlighet med af Utskotten dertill upp» gjordt förslag; men som vid uppsättningen af desse stadganden den, jemväl vid Betänkandets justering förbisedde, oegentlighet inträffat, att bestämd föreskrift icke kommit att inflyta derom, att lysningen skall utfärdas af Luthersk prest, hvilken Således blefve för dess laglighet ansvarig, och saknad af den ifrågavarande föreskriften möjligen vid författningens tillämpning kan föranleda missförstånd om hvad som, efter Utskottens åsigt, med det nya förslaget åsyftas; så hafva Utskotten ansett sig böra, med tillkännagifvande af det inträffade förhållandet, vördsamt hemställa: att, vid slutet af första punkten af de utaf Utskotten föreslagne lagbestämmelser måtte få inflyta följande ord: samt att lysningen utfärdas af den Lutherske presten, som för densammas laglighet ansvarar.
Tdl följd hvaraf nyssberörde punct skulle komma att erhålla denna lydelse : i:o att, vid blandade äktenskaps ingående, lysning afkunnas såväl uti kyrkan inom den församling, tjvinnan tillhör, som inom den, till hvilken mannen hörer, samt att lysningen utfärdas_ af den Lutherske presten, som för densammas laglighet ansvarar.
Stockholm den d December 1844.
Prot. 1844' 7 Sami. i Afd. 5 Haft» 1 ® Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskoltens Betänkande > IV.-o i6i N:o 16.
Ank. till Exp. Utsk. den 4 Dec.j kl. 6 e. m.
Betänkande} i anledning af väckt fråga om beredande af strängare cont roller emot missbruk vid gårdfariliandelns idkande.
Hederv. Bonde-Ståndet har till Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens gemensamma behandling öfverlemnat två af Lars Pettersson från Blekinge Län och Johannes Samuelsson från Jönköpings
Län i detta ämne väckte motioner, deruti, efter framställning af de missbruk, som gemenligen skulle åtfölja gårdfarihandel^ derigenom att den begagnades såsom medel att bland allmoge och tjenstefolk sprida utländska lyxartiklar samt, förmedelst lättsinnigt ingångna köp och uppväckt praktlystnad, föranledde skuldsättning och fattigdom, hafva motionärerne till hämmande af dessa missbruk föreslagit, Lars Pettersson> med hvilken Gustaf Appelqvist från Blekinge Län sig förenat, att strängare controller i afseende på nämnde handels bedrifvande måtte bestämmas derigenom, att ett ansenligt vite, såsom t. ex. Ett Hundra Riksdaler Banco, jemte varans förlust, utsattes för den, som vid utöfningen af dess lofliga gårdfari- och landthandel befunnes innehafva och till salu utbjuda andra varor, än dem, som äro af inhemsk art och landels egne producter, samt Johannes Samuelsson: att gårdfarihandlande skulle anses skyldig att, hvarhelst han anträffades, för hvem det begärde, framvisa sitt pass, jemte dervid fogad förteckning å de varor af ortens tillverkning, han till försäljning medförde; atl, om gårdfarihandlande innehade andra, än de i samma förteckning upptagne varor, eller icke vore med någon förteckning försedd, honom skulle åligga att medfölja till närmaste Kronobetjent i orten, som hade att den brottsliga till laga ansvar befordra; och alt gårdfarihandlande, som till q vinfolk eller barn å landsbygden utborgade varor, som bevisligen icke voro af egen eller af allmogens afvel och tillverkning, skulle vara sin fordringsrätt i thy fall förlustig.
Ulskotten, som tagit berörde förslag i öfvervägande, få i anledning deraf erinra, att samma ämnen, äfvensom frågan om gårdfarihandelns afskaffande, varit föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet och pröfning vid alla Riksdagar sedan år 1815, med undantag endast af sisliidne Riksdag, samt att, till följd af Rikets Ständers förnyade framställningar, än att den Städerne Borås och Ulrica?hamn samt allmogen i sju Härader af Elfs - Lag- samt Allm.
Besv - och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.o 16• 3 borgs
Län från längre tid tillbaka förunnade rättighet att utöfva gårdfarihandel matte helt och hållet upphäfvas, och än — att, då invånarne från nämnde landsort icke syntes mera än hvarje annan medborgare böra formenas att, huru och på hvad sätt de för sig funno formenlig.*, afyttra egne producter och t.
Iverk,ungar, - sådane åtgärder likväl måtte vidtagas som kunde finnas nödige till förekommande af de missbruk, vid eårdfaribandelns utöfvande som kunde ega rum, så att endast det lofliga deraf komme att qvarstå, Kongl. Maj.-t, för beredande af nödige controller i afseende pa utolningen af ifrågavarande handelsfrihet, tid efter annan meddehtt serskilde JNadiga stadganden genom följande författningar, nemligenKongl.
Forordmngarne den 5 Juni 1822, den 29 November 1826, den 29 Augusti 1827 och den 7 Juli 1828, Kongl.
Kungörelsen den 6 Maj 1830 Kongl.
Rescriptet samma dag samt Kongl. Brefvet den 12 December 183l’ Kongl. Förordningen den 5 Juni 1822 stadgar, bland annat, i afseende pa allmogens gardfan-handel: alt gårdfari-handelsresor ej få företagas af mera an en person från hvarje skatllagd eller besuten hemmansdel; alt en sådan person skall vara försedd med pass på bestämd kort tid, för erhåiande hvaraf erfordras frejde- och sundhetsbevis; att vid passet skall vara bifogad fullständig förteckning på de varor af ortens alster och tillverkningar, som till försäljning få medföras; att dessa varor skola, före utvandringen, vid narmaste Tullkammare uppvisas, stämplas och med förteckningen jemnforas; alt nytt pass icke får utfärdas förr, än det gamla blifvit återstå lid t ; att passet bor innehålla uppgift om de orter, som få besökas och liden, inom hvilken innehafvareu bör till hemorten återkomma; att passet bo. hos Borgmästaren 1 hvarje Stad, som besökes, eller, der Landshöfdinge R“', dren“ 9n a !"ail.ds'Canzliet fö,eles och bevis derom passet åtecknas; !tt gårdfarihandlande derjemte är pligtig att, då han af Krono- eller Tulibe tjent anträffas, uppvisa sitt pass och låta besigtiga det gods, som han medför, dervid det åligger den Krono- eller Tullbetjent, som en sådan besinning forrattar, att å passet anmärka, huruvida allt befunnits i enlighet med dess innehåll ; att gårdfarihandlande, som finnes medföra inhemska varor hvilka icke aro af allmogen i orten tillverkade, skall, för ett sådant missbruk af dess handelsrättighet, bota en tredjedel af dessa varors värde, och att om lian medforer utländska, till införsel tillåtna och förtullade, varor, desamma ä,m forbrutne, och rättigheten till vidare gårdfarihandel förverkad; ifrån hvilka förbud dock blifvitundantagne sådane mindre partier af i allmän het lofaifne handelsvaror3 hvilka såsom påtagligen ämnade till gårdfarihandlande,ns eget ellei hans hushalls behof, blifvit af honom under resan upphand - Las samt Allm. Etsv.- och Ekon Utskottens Betänkande, N,o i8.
Ap- att om nå-ot af det medförda godset ar utländskt och till inför \ f 11 nrk tillåtet men tulllörsnilladt, detsamma äfven skall vaia sel förbjudet, eller ock tillätet men im pårdfari-handels-rattighet, förbrutet och innehafvare,,, r»U °u.t »« *'
,n_ och ^ „f hetenTZ. andra hänseenden ytterligare begränsad och controllerne „,ot d“S StfÄliT ansvar redan finnes stadgadt ter gärdfariUa vid saaai ntbiuder andre varor, an sadane, handlande, som me oier 0 | delta ansvar, läropadt efter för hvilka äro , hans h »rott l.Uve kade och ^ ( lU| a„dta d ^klTfven ädelse', »‘f förunnade handelsrättigheter och tull-lagar, redan Ä stlgl åt, det hor anses fö* *>£££%■ börligen ti Hampas, och ic e ■*'■* P mjssföl,jlåuande emellan förbrytelse och tan alt derigenom e upp. . f p. ,p, föresbi liter likaledes re Ä’t att medhafva Pass och för teckning öfver de varor, han medför och .tt namn e oiägenhe no- och Tullbetjente uppv.sa; och h ad ang,r j^. ^ terna af varors utborgning, Kongl. torord*» 8 eller uti föräldrars lifstid att förskrifningar, soin ^ föräldrar eller anhörige njuta underhåll8 äfve/som’ andra afhandlingar om lösegendom, som af sädane undeihall, a/venS! förbindelse till betalning, hvarigenom ifråga att ulfä lagligen genien mäue len,™ «- D-remo" erfarenheten visat, att den gärdfari-handlande, en Uviemot , j - <099 förunnade rättighet att for eget ligt Kongl. Förordningen den 5 Jon, 1822, oru. na de ra, g » hehnf medföra säd,ne mindre par ler cd, lemn.r uiiiäiVtil eludemnde af det för din, i allmänhet stadgade förhud åt Us' """
Mm- “* Baiaim<k ,7_ t andra, än i hemorten tillverkade varor Uinpför . • TT , förekom mande af dylika missbruk , i S° ’ Sa anse Utskotten, till således vördsamt föreslå, ’ Iiaill,l< e 1 attighet böra upphöra och få au Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse lins K r anhålla, att den ^årdt„r~; 1 .. n ? **'i/veise nos Konst. Mai:t den 5 Juni 1822 ^med^ifnT "tt' l* *enom ^engl.
Förordningen medföra mindre partier af T ,// Z fi Sina handelsresor hemort icke tillverkade handel “ l°Mne> i deras ^h ZärdfaridlZvt
Tf ^ hafva några andra varor "n
Under hfndelsresorne med rättigade att drifva handel ° l ape* lvilka de äro be egen räkning beZnaoch) me*undanlta* endast af hvad de för Stockholm den De c°eu£ Töj.’ ^ ^ deras klädnad.
N:o 17. dnk. till E.rp.-Vtsk. den 4 Dec. kl. 6 e m BetUni BjggZn!a BatkJ^ tilUS8 till 5 S skottets be h a m/l i ng* ‘ rem
J tt erad t "afföra n de/ ° h u^r 6 ^He rr^ t'jT /"
L^U'' förmenande att stadgandet i förenämnde- lagrum ”att * *ker?er8> »«I.r
,öå 1,11 boskaps bet uppeifvas förr än hva,J V “ a,l8 ocl* åker icke «JTiT JtEfSJ?** •** «”<*«“ »rsäfie ide vore förbudet ett om l,öste„ till betande insl»"'’ 'i"”1 *“ derlS<!"°"‘ nan person tillhörig, åker, som då blifvlt t