Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionen anhållit, hädanefter fa utbetalas i början af det år, hvars utgifter anslaget vore alsedt alt betacka, eller åtminstone qvartalsvis under samma år, allt med förbindelse för Direktionen alt, så snart årets räkenskaper blifvit afslutade, hos Rikets Ständers Fullmäktige i Riksgälds-konloret behörigen ådagalägga, om liela anslaget eller huru stor del deraf varit för ändamålet behöflig!, samt dä, i händelse det erhållna beloppet icke Algått, öfverskottel återlemna.
Genom den i högstberörda Nådiga Proposition lemnade utredning öfver förhållandet med Arméens Pensions-kassa, hafva Rikets Ständer funnit ådagalagdl, att nämnda kassa under nuvarande förhållanden icke kan uppfylla sin bestämmelse att pensionera Arméens äldre befäl, så vida icke verksamma åtgärder vidtagas till densammas understödjande: men om, å ena sidan, Slaten i viss mån är skyldig tillse, att del med pensions-kassan afsedda ändamål icke förfelas, och statsverket i sådant afseende redan mäst vidkännas icke obetydliga uppoffringar, hafva Rikets Ständer, A andra sidan, ansett Slaten Expeditinns-Utskotlets Förslag till underd.
,\:0 62.
131 afven vara berättigad att. vid medels anvisande tor, ifrågavarande pensionering, bestämma Sädana vilkor, sorn, åtminstone i någon mån, må anses kunna bidraga till betryggande af kassans fortfarande verksamhet oell bestånd.
Ett förhållande, siiri ofta loranlcdt till anmärkningar och pä hvilket jemväl Rikets Ständers sednast församlade Revisorer fästat särskild uppmärksamhet, enär det ansetts ega menligt inflytande på kassans tillgångar, är den rättighet, som blifvit militäre embetsmål) medgifven, att, på samma gång de uppbära lön för civil tjenst eller åtnjuta underhåll Irån Allmänna Indragnings-staten, äfven uppbära pension från Arméens Pensionskassa
Om, hvad som älven vinner strid af det för berörda kassa gällande reglemente, pensioneringen hufvudsakligen bör afse att lemna eli tarfligt underhåll ål den ur tjenst afgångne embets- och tjensle-mannen, så att denne i en mera framskriden ålder, dä krafterna aftaga, icke råkar i nöd och bekymmer för sitt lifsuppehälle, mäste en dylik tillåtelse vara mindre lämplig.
Annu mera betänkligt förekommer detta förhållande, då erfarenheten visar, att enahanda förmån jemväl förunnas de militärer, som, efter erhållen pension ur Arméens Pensions-kassa. antingen erhållit höga och väl lönade civila Ijenster eller ock, efter afskedstagande^ från sistnämnda beställningar, med betydliga pensioner på Rikets Allmänna Jndragnings-slat förflyttas och hvilka således minst kunna anses varå i behof af understöd från en pensions-anstalt, Ilvars tillgångar allt mer och mer blifva otillräckliga lör dermed afsedda ändamål.
Rikets Ständer, som jemväl erfarit, ali dylik förmån icke är medgifven delegare i Civil-slatens pensions-inrättning, hafva derföre trott någon åtgärd böra vidtagas till afhjelpande af det missförhållande, som sålunda eger rum i afseende å Arméens pensionering och som onekligen ofördelaktigt inverkar på pensions-kassans ställning, hvadan, såsom vilkor för beviljandet af de bidrag, hvilka nu blifvit af E. K. M:t för Arméens Pensions-kassa ifrågasatte, Rikets Ständer, för sin del, beslutat, alt delegare i Arméens Pensions-kassa, sorn hädanefter erhåller civil elier annan tjenst med aflöning på Rikets stat, elier uppföres på Allmänna Indragnings-staten, eller på annat sätt af Staten pensioneras, icke är berättigad att, så länge han innehar sådana aflönings- eller pensions-förmåner, sorn årligen uppgå till Tre Tusen R:dr Runt, åtnjuta den honom i Arméens Pensions-kassa tillkommande pension; deras rätt likväl oförkränkt, hvilka redan innehafva pension i nämnde kassa och. såsom nu anställde i civil tjenst, framdeles kunna tillträda pension å Allmänna Indragnings-staten.
Hvad derefter vidkommer E. K. Mös Nådiga framställning om anvisande af medel till betäckande af den i Arméens Pensions-kassa befintliga brist, för åren 1852—1855, och hvarom vidare förmäles uti 1, 2 och 3 mom. af högstberörda Nådiga proposition; så hafva Rikets Ständer, under nyss anförda förbehåll, funnit sig böra bifalla hvad E. K. M:t så i ena sorn andra hänseendet behagat äska och föreslå, likasom Rikets Stun der, i öfverensstämmelse med E. K.
M:ls i 4 mom. gjorda begäran, medgifvit, att för åren 1856 och 1857 en årlig tillökning af 21,000 R:dr B:ko eller 31,500 R:dr Runt må ega rum i det vid förra Riksdagen åt pensions-kassan årligen under Irenne år beviljade kreditiv af 36,000 R:dr B:ko, alt i mån af behof anlitas, nied skyldighet för pensionskassan att till
Riksgälds-kontoret afstå det pensions-kassan för hvartdera al dessa år tillkommande förhöjda vederlag lör de till statsverket indragna rusthålls-afgiflerna.
Beträffande dernäst E. K.
Mils alternativt framställda förslag, alt lör nästa statsreglerings-period, eller åren 1858, 1859 och 1860, antingen ett nytt kreditiv af 57,000 R:dr B:ko, motsvarande 85,500 R:dr Runt måtte å Riksgälds-kontoret anvisas, eller, derest sådant icke funnes lämpligt, det nuvarande statsbidraget, 36,000 R:dr B:kn eller 54,000 R:dr R:mt, biefve oförändradi, med den skillnad likväl, att detsamma skulle erhålla egenskapen af förslags-anslag, hafva Rikets Stander, då, enligt uppgjorda kalkyler, kassans utgifter beräknats komma alt uppgå till förstnämnda belopp, lunnit det först 132 Expeditions-Utskottets Förslog till underd.
Skrifvelse N:o 63. framställda alternativet företrädesvis böra antagas, hvadan Rikets Ständer, i öfverensstämmelse härmed, för pensioneringens upprätthållande under åren 1858, 1859 och 18(50. för hvartdera al berörde år å Riksgälds-kontoret anvisat ett kreditiv af 57,000 R:dr B.ko eller 85,500 R:dr Runt, med skyldighet för pensions kassan ali lill Riksgälds-kontoret afstå det kassan för hvartdera af dessa tre år tillkommande förhöjda vederlag för de lill statsverket indragna rnsthålls-afgifterna.
Slutligen och dä det visat sig, att olägenheter för pensions-inrällningen uppkommit af den utaf Rikets Ständer förut meddelade, föreskrift, att statsbidragen icke få lill kassan utbetalas, förr än behofvet deraf blifvit med afslutade räkenskaper stvrkt, hafva Rikets Ständer i sä måtto biträd!. E. K.
M:ts i berörda hänseende, gjorda Nådiga framställning, ali Rikets Ständer medgifva, att de anslag, som för åren från och med 185(5 redan blifvit beviljade eller nu komma ali beviljas, må fä, så vidt de ej förut iiro utbetalda, f/viirln/svis utbetalas, dock med förbindelse för kassans
Direktion ali, så snart det. årets räkenskaper, för hvilket anslaget är afsedt, hunnit afslutas, hos Fullmäktige i Riksgälds-kontoret behörigen ådagalägga, om hela anslaget eller huru stor del deraf varit. för ändamålet behöflig!, samt atl, i händelse det Ivflade beloppet icke åtgått, öfverskottet då återlemna.
Slockholm den 25 April 1857. ]%:o <13.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 22 April 1857.
Preste-Slåndet den 22 — — Borgare-Ståndet den 22 — — Bonde-Ståndet den 25 — — Eikels Ständers underdåniga skrifvelse, om medels anvisande för fortsättningen af arbetena a vestra och söd< a jernväg rstambanorna under innevarande dr.
(Stals-Ulsk:s Utlåtande N:o 55.) S. A. K. Medelst Skrifvelse lill Rikets Ständers Stats-Ulskott af den 20 nästlidne Mars bar E. K.
M:t i Nåder tiilkännagifvit, alt Chefen för Statens jern vägs-bygg nadcrOlVer sten Expeditions- U/s/in/tets Forsing till underd.
Skrifvelse N.o 65 133 m. m. N. Ericson, vid afgifvandel af sin berättelse om de å vestra och södra stambanorna intill 1856
Ars slut verkställda arbeten, aflemna! förslag til! fortsättning under innevarande
Ar af arbetena a dessa banor: varande uti detta förslag arbetena upptagna alt fortgå å vestra stambanan på en längd af 17 J. mil emellan Götheborg och Gotha kanal, samt erfordra en beräknad kostnad af . . . .
B:ko R.dr 2,268,007: 24. 10. och å södra stambanan på sträckan mellan Malmö och Sjunnerup i norra delen af Malmöhus län, hvarför kostnaden beräknats lill B:ko R:dr . 1.059.259: 45. 8.
Då från dessa kostnads-summor, tillhopa ....
B: k o
R.dr 3,327,267: 22. 6. afräknades dels de vid slutet af sistlidne
Ar befintliga kassa-behållningar och öfriga smärre tillgångar, uppgående till 413,934: 6. 6. dels ock det af Rikets Ständer redan förskottsvis anvisade belopp B:ko R:dr 333.333: 16. — 747,267: 22. 6. komme under delta år att ytterligare erfordras ....
B:ko R:dr 2,580,000: — — hvilken summa borde utgå vid följande terminer, nemligen: den 1 Maj, för vestra stambanan . . B:ko R:dr 500,000: „ södra . ., ,. 400,000: 900,000: — deu 1 Juli, „ vestra . ,. „ 600,000: ,, södra 55 ... . ..
„ 400.000: 1.000.000: — den 1 September, för vestra stambanan .
. ,/ „ 300 000: södra „ . 200,000: 500,000: — den 1 November, „ vestra ,. . „ „ 150.000: W södra „ . „ „ 30,000: 1.80.000: — Summa B:ko R:dr 2,580,000: — —•
Derjemte hade Öfverste Ericson, under anmälan alt högst betydliga utgifter nu förestode, enär redan 2,300 man private arbetare inställt sig vid vestra och 600 man vid södra stambanan, samt. auktioner blifvit ullvsta för uppförandet på entreprnnd af sex stationshus och ett stort antal banvaktare-slugor m. m., hvarförutan uppköp a! ett större parti inaterialier och inslrumental-effekter påginge, i underdånighet anhållit, att, till förekommande af ett skadligt, afbrott i arbetena å dessa håda stambanor, åtminstone det anslag af 900,000 R:dr B:ko, sorn, enligt det af honom uppgjorda förslag, borde utgå den l instundande
Maj, måtte med säkerhet vara alf vid denna tid till Arhets-chefcns disposition påräkna.
Efter omförinälandet af Chefens för Statens jernvägs-bvggnader sålunda i underdånighet gjorda anmälan om behofvet af ytterligare medel till de redan påbörjade jernvägsarbetenas fullföljande, har E. Ii.
M:t, sorn meddelat Sin Nådiga stadfästelse å den uppgjorda planen till berörde arbetens fortsättning under innevarande år, fäslat SlalsCtskotlets uppmärksamhet på angelägenheten deraf, alt ofvannämnda belopp, 2,580,000 R:dr B:ko eller 3,870,000 R:dr Runt, oberoende af de. beslut Rikets
Ständer för öfrigt kunde komma ali fatta i anledning af E. K.
M:ts under den 28 sistlidne November aflåtna Nådiga Proposition, angående större jernvägs-anläggningars utförande, varder alt tillgå vid de af bemälde
Chef föreslagna terminer, på det att afbrott i årets arbeten å vestra och södra stambanorna måtte förckommas.
134 Expeditions- U Iskot tels Förslag till anderd.
Rikets Sländer hafva tagit denna fråga i öfvervägande, och då, enligt hvad E. K.
M:t behagat i Nåder tillkännagifva, ulom de 500,000 R:dr R:mt, hvilka Rikets Ständer redan, i afräkning å de särskilda anslag, sorn under denna Riksdag kunna för Statens jernvägs-bvggnader varda beviljade, anvisat för fortsättningen af arbetena å vestra och södra stambanorna, enligt de för dem fastställda riktningar, ytterligare anvisning af medel ofördröjligen erlordras, på det att arbetena A ofvannämnde, till följd af Rikets sednast församlade Ständers fattade beslut, af Staten företagna jernvägs-anläggningar mätte under innevarande år kunna oafbrutet fortgå, samt det onekligen för dessa arbetens ändamålsenliga bedrifvande måste i flera hänseenden vara af synnerlig vigt, att beloppet af de anslags-summor, som under detta år få lill arbetenas fortsättande användas, varder utan vidare tidsutdrägt bestämdt och anvisadt, helst dessförinnan hvarken alla erforderliga förberedande åtgärder för arbetsplanens utförande kunna vidtagas, eller dertill nödvändiga effekter och materialier anskaffas, hafva Rikets Ständer funnit skäligt att, i ytterligare afräkning å de anslag lill Statens jernvägs-bvggnader, som under nu pågående
Riksdag kunna komma att beviljas, anvisa följande anslags-summor att, i män af behof, under loppet af innevarande år frän Riksgälds-konloret utgå för fortsättningen och fullföljandet af arbetena å vestra stambanan, genom Skaraborgs län, emot Götha kanal, och å södra stambanan, genom Malmöhus län, emot Finja-sjön, nemligen: efter Maj månads ingång ....
Runt R-.dr 1.350,000: — efter Juli månads ingång . . . . „ „ 1,500,000: — efter September månads ingång . . „ „ 750,000: — och efter November månads ingång . . „ „ 270,000: — eller tillsammans R:mt R:dr 3,870,000: — af hvilken summa må användas för vestra stambanan Två Millioner Trehundra Tjugufem Tusen R:dr och lör södra stambanan En Million Femhundra Fyratiofem Tusen R:dr R:mt.
Hvilket Rikets Ständer fä i underdånighet anmäla; framhärdande &c.
Stockholm den 25 April 1857. Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse N:o 64. 135 %:o 04.
Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 22 April 1857.
Presle-Ståndet den 22 — — Borgare-Ständet den 22 — — Bonde-Ståndet den 25 — — /likets Stunders underdåniga Skri/velse, i Jråga om anläggande aj en elektrisk undervatlens-lelegraf emellan Skåne och on Rugen.
Besv:s o. Ekon-Utsk:s Ellide N:o 11). S. A. K. Jemte framställning om behofvet deraf, alt de inom Riket anlagda elektriska lelegraf-ledningarne, som redan egde betydlig utsträckning och antagligen koinme att ytterligare utvidgas, erhiille en ny förbindelse med öfriga Europeiska telegraf-systemer, med hvilka de hittills hade samband endast genom de Danska telegraf-linierne samt den emellan Skåne och Seland befintliga undervattens-telegraf, anlagd på Sveriges och Danmarks gemensamma bekostnad samt med åtagande af Sverige alt, så framt från dess sida beslöles alt verkställa eller tillåta någon direkt telegraf-förbindelse med en utanför
Danmark liggande punkt i Östersjön, söder om norra spetsen al Hertigdöme!
Kurland, då, innan en sådan tillåtelse gåfves, återbetala bela del belopp af omkring 42,000 R:dr R:mt, hvarmed Kongl. Danska Regeringen i berörda utgift deltagit, har hos Rikets Ständer blifvit föreslaget, att, till afhjelpande af nämnda behof, en direkt telegraf emellan Sverige och Tyska Öslersjö-kusten måtte inrättas, särdeles som afslåndet från Skåne lill ön Rugens norra udde endast utgjorde omkring 12 tyska mil, samt det möjligen kunde motses all denna telegraf-ledning blefve al Kongl. Preussiska statsverket, på eget bekostande, fortsatt öfver Rugen lill staden Stralsund, der Europeiska telegraf-nätet, genom utgrening från Berlin, vidtoge, hvarförutan till stöd för förslaget tillika förekomme, alt, efter hvad förhållandet med inkomsten af telegraferne under Öresund och å det Danska landtområdet lät förmoda, den utgift, som erfordrades för anläggningen af ifrågavarande telegraf och, derest denna komme alt utgöras af tre trådar, svutes kunna beräknas till 13G Expeditions-Visko t tels Förslug lill underd.
Skrifvelse N:o 64. högst 25,000 R:dr R:mt för hvarje tysk mil, vore alt anse blott såsom ett förskott, hvilket inom få år ersattes, hvarefter anläggningen lemnade riklig vinst.
A den sålunda väckta frågan om utvidgande af ofvan omlörmälda enda förbindelse emelian Svenska telegraf-verket och de öfriga Europeiska telegrat-inrättningarne, likasom a de vigtiga och allmänt insedda fördelarne af väl ordnade elektriska telegrafer hafva Rikets Ständer fästat behörig uppmärksamhet samt dervid inhemta!, huruledes det betydliga antal af depecher frän både Sverige och Norrige, som uteslutande på de
Danska telegraf-linierna måste till utlandet befordras och detta i den ordning de ankomma, hittills vållat alltför stor tidsutdrägt med depechernas förskaffande, hvarjemte mindre säkerhet i afseende på deras innehåll blifvit en följd af depechernas nu erforderliga omskrifning flera gånger.
Dessa olägenheter skulle kunna i icke ringa mån undvikas, derest en uridervallens-lelegraf emellan Skåne och någon lämplig Preussisk ort vid Östersjön anla<les oell sattes i förbindelse med elektriska telegraf-verket i Berlin.
Enligt de meddelanden, Rikets Ständer erhållit, åtgår nu vanligen för afsändande af en enskild depeche till Paris och för erhållande al svar derå nära eli dygn, hvaremot sådant skulle kunna ske på endast några timmar, i händelse telegraferingen kunde verkställas öfver Berlin.
Men utom den betydliga vinst i lid, en sådan lelegraf-linie medförde, vunnes äfven en icke ringa fördel derigenom, alt. telegraf-förbindelsen emellan Sverige och det öfriga Europa blefve oberoende af de omständigheter, hvilka den Danska telegraf-linien öfver Bällerue kan vara underkastad.
Rikets Ständer hafva derföre ansell det vara särdeles önskvärdl, att den föreslagna undervaltens-telegrafen måtte, så *'ort sig göra låter, varda anlagd.
Dock som, för vinnande af detta mål, flera förberedande åtgärder, de der icke äro af Rikets Ständer beroende, måste föregå, såsom underhandlingar med främmande inakle", inlösen af Danmarks andel i Öresundska telegrafen, uppgörande af koslnadsförslagen för anläggningen af den nu ilrågasliillda 111. m., få Rikets Ständer, utan att för närvarande anvisa några allmänna medel till förelagets utförande, nu i underdånighet endast anhålla, alt E. K.
M:t täcktes laga det gjorda förslaget 0111 anläggande af en elektrisk undervallens-lelegraf emellan Skåne oell ön Rugen i Nådigt öfvervägande, samt derefter vidtaga de åtgärder, hvilka, med anledning deraf, E. K.
M:t kan i Nåder finna lämpliga.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm deri 25 April 1857.
N:o Expeditions-Utskottets Förslår/ till unrlerd Skrifvelse N:o G5. 137 Uppirist och god Ii andt hos Itidd. och Adeln den 22 April 1857.
Preslé-Sländct den 22 — — Borgare-Ståndet den 22 — — Bonde-Ståndet den 25 — — il i kris S/Unders under dan i'* a Skrifvelse, i anledning aj väck/ fråga om Styrelse- och Förraltnings-rerkens reorganisation.
Besvts o. Ekon-Utsk:s Bet:de N:o 09). S. A. K.
Hos Rikets Ständer liar i betraktande kommit, hurusom behofvc! af en ändarnftIsen Iigare och enklare organisation af Stats-förvaltningen och Styrelse-verken allt ifrån början af vårt. nyaste statsskick utgjort föremål för uppmärksamhet å sfi väl representationens sorn Regeringens sida.
De förslag, som i anledning deraf blifvit utarbetade, hafva legat till grund för den år 1840 antagna förändring af Stats-Rådets sammansättning, hvarigenom den så kallade
Departemental-stvrelsen infördes, bland hvars iiufvudsakligaste syftemål var att ställa
Deparlemenls-cheferne i spetsen hvar och en för sin förvaltningsgren, för alt kunna med närmare uppmärksamhet följa alla dithörande angelägenheter samt öfvervaka verkställigheten af meddelade föreskrifter.
Del. synes ock då, till närmare utveckling af det antagna systemet, fordras, att de
Regeringen underordnade förvaltnings-myndigheterna erhålla en derefter lämpad organisation.
En förändring uti arbetsordningen inom dessa verk, hvarigenom den ofta öfverklagade långsamhefcn uti ärendenas handläggning kunde blifva undanröjd och nödig skyndsamhet, uti förvaltningsbeslyrens behandling befordras, synes likaledes erforderlig.
Att, under tiden efter införandet af Stats-Rådets ofvan omförmälda nya organisation, behofvet af en dvlik förändring ej heller undfallit E. R.
M:ls uppmärksamhet, synes af de Nådiga meddelanden i detta hänseende Rikets Ständer vid 1844 års Riksdag erhållit.
De regleringar inom cmbetsverken, som sedermera blifvit verkställda eller ifrågakommit, hafva likväl egentligen varit inskränkta till blott jemkningar uti personal- och löne-slalerne, och sålunda bar hufvudfrågan, eller beredandet af förändring uti sjelfva organisalions-syslcniet och Bih. till R.
Prof. 1856 $L 1857. 10 Sami. 1 A(d. 18 138 Expeditions-Utskottets Förslag lill vnderd.
Skrifvelse N:o 65. ändamSlsenligaste sättet för dess tillvägabringande, ännu icke vunnit lösning.
Behofvet af en sädan lösning, redan tillräckligen påkalladt af ämnets stora vigt, har dock blifvit ännu mera oafvisligl nu, dä, i följd af sednare tiders stegring af alla lefnadskostnader, en betydligare förbättring af Statens tjenslemäns aflöning synes blifva oundgänglig, samt det säledes är af ytterligare angelägenhet alt noga tillse, huruvida icke, genom förenkling uti förvaltningen, embels- och tjenstemanna-personalen mä kunna inskränkas sä, att, utan alltför mycket ökad tunga för Staten, hvar och en kan tilldelas tillräcklig vedergällning för sin möda.
Rikets Ständer äro emellertid icke i tillfälle att ingå i närmare utredning om beskaffenheten af de organisations-förändringar, som kunna vara erforderliga och lämpliga, samt ännu mindre att derför uppgöra fullständiga förslag.
Dock har del icke undfallit Rikets Ständers uppmärksamhet att, för så vidt Iråga kunde blifva om en förändring, åsyftande att införa en uti åtskilliga andra länder bruklig så kallad Minister-styrelse, hvarigenom förvaltnings-ärendena blefve afgjorda af Deparlements-cheferne, och Departementen säledes organiserade med
Byråer endast för ärendenas beredande, en dylik förändring hvarken vore öfverensstämmande med våra grundlagar eller i öfrigt förenlig med den säkerhet, att äreuda behörigen handläggas, som är afsedd derigenom, att denna handläggning iir öfverlemnad åt embets- och tjenstemän, hvilka, sjelfständigt verkande, äro för sina åtgärder i laga ordning ansvarige.
En dylik organisation skulle ock möta ett väsentligt hinder uti ärendenas mängd samt olämpligheten af att åt
Departements-cheferne öfverlemna en vidsträckt, med redovisnings- och ansvars-skyldighet förenad medels-förvaltning.
Deremot torde det ofvan antydda ändamålet kunna vinnas derigenom, alt de behöflig» förvaltnings-verken, måhända med ett eller annat undantag, såsom särskilda afdelningar förenades med
Departementen under Departements-chefernes högsta chefskap och inseende.
Behandlingen af dithörande ärenden och rättigheten att derutinnan besluta borde likväl då, under behörig ansvars-skyldighet, tillhöra der anställde embels- och tjenstemän, antingen kollektivt, der ärendenas vigt och beskaffenhet funnes böra dertill föranleda, eller, då fråga endast vöre om verkställighets-åtgärdcr eller mindre vigtiga ärenden, af vederbörande afdelnings-chefer, allt efter hvad vid uppgörandet af förslag till till den nya organisationen kunde finnas lämpligast.
Enahanda trygghet vid ärendenas handläggning, som med de nuvarande formerna är afsedd och hvarvid det allmänna tänkesättet med skäl fäster mycken vigt, skulle sålunda ändock vinnas.
För vidtagandet af en dylik förändring synes dock tillika erfordras, alt åtskilliga sådana frågor, angående tillämpningen af gällande författningar i beskaltnings-ärenden eller utgörandet af allmänna onera, som ännu handläggas och genom utslag afgöras af vissa kollegier, blefve skiljda ifrån de departemental förvaltnings-afdelningarne.
Till den del desamma icke ansåges böra blifva föremål för behandling vid allmänna domstolarne, på lika sätt som ålskillige år 1828 dit öfverflyttade ärenden, hvarvid likväl i mångå och tilläfventyrs de flesta fall betänklighet torde möta, skulle de måhända kunna öfverlemnas till afgörande af den redan befintliga kamerala öfverdomstolen, Kammar-rätten, sorn sålunda komme ali. behandla alla frågor om tillämpning af beskaltnings-förfatlningarne och utgörande af allmänna onera.
Enligt hvad redan blifvit yllradt, afser emellertid hvad Rikets Ständer sålunda i underdånighet anfört hvarken att, i sakens nuvarande outredda skick, uttala någon bestämd åsigt om sättet lör de ifrågasatta förändringarne, eller att derom framställa förslag; men Rikets Ständer hafva trott sig böra dermed antyda de anledningar, som förekommit, att, vid ärendets utredning af sakkunnige personer, det åsyftade ändamålet skulle kunna vinnas.
Härtill kommer dock ytterligare att, då frågan om behofvet af en ändauiålsenligare organisation af styrelse-verken och formerna för deras verksamhet en Expeditions-Utskottets Forsing till underd.
139 längre lid varit föremål för uppmärksamhet både inom och utom representationen, det, äfven under förutsättning af möjligheten att, vid densammas fullständiga utredning och pröfning, någon väsentlig förändring uti det nuvarande systemet finnes icke kunna åstadkommas, i alla händelser synes vara af vigt, alt denna maktpåliggande fråga bringas till slutligt afgörande.
Endast derigenom blifver det ock möjligt att undanrödja de betänkligheter, hvilka eljest, hädanefter såsom hittills, torde återkomma vid behandlingen af förslag till nya löne-anvisningar för de till stats-förvaltningens olika grenar hörande embcts- och tjenste-män.
Med afseende å allt detta få Rikets Ständer alltså i underdånighet anhålla, det E. K.