Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemte en upplysande utredning, af hithörande förhållanden, hvarigenom ytterligare ådagalägges, huruledes berörde olägenheter icke kunna afhjelpas, med mindre uti grunderna för denna del af beskattningen beredes någon väsendllig förenkling, utsträckt jemväl till de räntor, som äro till löner m. fl. behof anslagna, framställes uti det närlagda betänkandet tvänne alternativa förslag att bringa detta vigtiga ärende till verkställighet: det enaj att de på skattläggning grundade ordinarie räntor i alla delar af riket bestämmas att utgå i penningar tili ett, för hvarje i Jordeboken särskildt upptagen egendom sammanfördt belopp, hvarvid skulle iakttagas, att den andel deraf, som af markegång beror, beräknas efter medium af det för kronans räntor gällande markegångspris för de 20 åren 1824—1843, likväl med jemkning tili fullt skillingtal, på sätt tillika serskildt uppgifves; och det andra, att utbyta de nuvarande mångfaldiga ränlepersedlarne mot ett mindre antal, hvarmed skulle sålunda tillgå, att, sedan de räntor, som hittills varit i persedlar och tjenstbarheter utsatte, blifvit efter enahanda grund, som i första alternativet omförmäles, eller medium af markegångsprisen för åren 1824—1843, uträknade, — såsom ränta i penningar upptages ej mindre sammanlagda beloppet af hvad hittills på sådant sätt, oberoende af markegång, blifvit godtgjordt, än äfven hvad af öfriga,, efter markegång förvandlade, andelen öfverstiger fullt riksdaler-tal; dock att vid summans utförande mindre tal än skilling uteslutes, samt att återstoden af den efter markegång beräknade ränteandelen förvandlas till det mindre antalet persedlar; att, till vinnande af möjligaste enhet, lika persedlar för hela riket bestämmas och dertill antagas spanmål och smör, den förra beräknad uti Norrland i korn, men i öfriga delen af riket till hälften råg och Kongl.
Proposition, N:o 66. 7 hälften korn, med den propotion emellan berörde olika varupersedlar, att spanmålen motsvarar ungefärligen två-tredjedelar af värdebeloppet; samt att, på det allmän grund för denna förvandling måtte erhållas, för hvarje län uträknas, huru stor qvantitet af nämnde persedlar, som efter förut omförmälda medelpris för tjugo år belöper på En riksdaler, enligt nya rnynlsystement, dock att den andel, som icke utan svåra bråk skulle kunna sålunda i persedlar beräknas, upptages såsom fyllnadspenningar i kontant: allt på sätt af kommitterade serskildt upprättade uträkningar närmare utvisa.
Lika med kommitterade anser Kongl. Maj:t en, på ett eller annat sätt tillvägabragt, förenkling af persedelskatten utgöra ett bland de hufvudsakligaste vilkoren för vinnandet af det åsyftade andamålet: enkelhet i räkenskaperna, lättad kontroll å så väl debitering sorn uppbörd och redovisning samt möjligaste inskränkning i de vid uppbördsverket anställde tjestemäns antal.
Det är äfven obestridligt att delta ändamål fullständigast skulle vinnas, om, enligt det af kommitterade framställda första alternativ], förenkligen utsträcktes ända derhän, att all på skattläggning grundad, i ordinarie räntan ingående, persedelskatt blefve lill en gång för alla bestämd penningeränta förvandlad; men häremot förekomma vigtiga betänkligheter, enär det visar sig, att värdet af sådana hemmanräntor som hittills utgått efter markegång, enligt förslagsberäkning, uppgår till det nog betydliga beloppet af omkring i,5oo,ooo r:dr, hvarå, i händelse af dessa räntors förvandling till lix penninge-skalt, kunde i en framtid, genom möjligen stigande varuvärden, uppkomma en för staten kännbar brist, hvilken då måste genom beskattning i annan väg fyllas.
Den fördel, staten nu eger, att för en del af sina inkomster vara oberoende af vexlande varuvärden, medför ej heller för de skattskyldige någon egentlig tunga, enär ett förhöjdt värde å räntepersedlarne, förutsatt att de bestå af sådana varor, som utgöra alster af jordbruket, tillika måste hafva till påföljd jordegendomens så väl ökade afkastning som stigande värde; Och Kongl.
Majit anser af dessa förenade anledningar hemmansräntornas förvandling till penningar, åtminstone för det närvarande, icke böra ifrågakomma.
Deremot finnér Kongl. Majit dessa skatters förenkling, utförd med behörigt afseende å ej mindre bibehållandet af förenämnde fördel för staten, än de skattskyldiges rätt att icke genom förenklingen blifva åbragte större tunga, än som åtföljer förut stadgade räntebestämmelser, vara både lämplig och af verkligt behof påkallad; Och Kongl. Maj:t, som, vid pröfningen af de angående sättet för en slik förenklings 8 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, N:o 66. utförande uppgjorde särskilda förslag, ansett det, som i skatte-reglerings-kommitteens underdåniga betänkande blifvit, i Öfverensstämmelse med pluralitetens åsigt, såsom andra alternativ framstäldt, och hvilket tili sitt hufvudsakliga innehåll här ofvan finnes intaget, närmast uppfylla nyss antydda fordringar på rättvisa och billighet, öfverlemnar alltså och under åberopande af de i betänkandet anförde och i närlagda Stalsråds-protocoll för den 21 nästlidne Oktober vidare utvecklade skäl, till Rikets Sanders bifall berörde förslag, att bringas till verkställighet i sammanhang med de förändringar i afseende på sättet för grundskatternas utgörande samt de indeldaräntornas disponerande m. m., som Kongl. Maj:t nu jemväl föreslår, samt under iakttagande vid räntereduktionen af de serskilda bestämmelser, som kunna blifva en följd af möjligen skeende jemkningar i det vid sistförflutna Riksdag antagna, men ännu icke till verkställighet befordrade, nya myntsystem, derom en förnyad proposition nu blifvit af Kongl. Maj:t till Rikets Ständer aflålen.
För öfrigt gillar Kongl. Maj:t och öfverlemnar i följd deraf jemväl till Rikets Ständers godkännande och bifall, hvad kommitterade i underdånighet tillstyrkt, ej mindre i afseende på krono- och kyrko-tionden, hvilken Kongl. Maj:t, lika med kommitterade, anser icke böra undergå annan förenkling, än att den del deraf, som är utsatt i andra persedlar än spanmål eller uti andra sädesslag, än sådana, hvaraf den i allmänhet inom hvarje ort utgöres blifver till spanmål af sistnämnda slag reducerad, än ock rörande de i öfrigt i sammanhang med ränteförenklingsförslaget förekommande serskilda frågor, nemligen: om förenklingens utsträckning jemväl till de qvarnar, sågar och fisken åsätta persedelräntor; om bestämmande till visst belopp i penningar af den såkallade ost-skatten i Herjedalen; om förvandling till ständig penningeränta al preslernes bland ordinarie räntor upptagna utlagor; om ränleförenldingens utförande i stora Kopparbergs län, i afseende hvarå Kongl.
Maj:t åberopar
Dess, angående upphörande af Fahlu bergslags dispositionsrätt öfver kolräntorna derstädes serskildt till Rikets Ständer ailåtna nådiga proposition; om upphörande af den inom vissa delar af nyssberörda län under benämning af Fahlu kungsgårdshjelp utgående serskilda ränta, emot samtidigt upphörande af derför medgifven lindring i bevillningen; om afskaflfande af den byggnadsskyldighet till öfversle-boslället vid Dahl-regementet, som nu åligger allmogen i Näsgårds fögderi; om förvandling m. m. af den vissa hemman åliggande dagsverksskyldighet, så vidt den är i hemmanens ränta inbegripen; om särskilda iakttagelser vid ränteförvandlingen i afseende - Kongl.
Proposition, N:o 66. 9 ende på den i Fährentuna härad af Stockholms län utgående s. k. drängespanmål, och i allmänhet för hemman, hvilkas räntor äro till större eller mindre del indelta; om framdeles skeende skattläggningar och om upphörande deraf för lullmjölqvarnar, hvilka hädanefter anläggas eller icke redan blifvit grundränta åsatte; om förvandling af de till ordinarie ränta hänförliga af~ gifter, hvilka utgå af städernas jord, samt slutligen om upphörande af den i Skåne utgående så kallade Halmstädjeafgiften.
Hvad serskildt beträffar frågan om sättet för framtida godtgörande af den dagsverksskyldighet, som icke är i hemmanens ränta inbegripen, anser Kongl.
Majit lämpligast, att beslut härom fattas i sammanhang med frågan om upphörande af dylika tjenstbarheters fullgörande in natura, hvilken sednare fråga kommer att blifva föremål för serskild nådig pröfning, i anledning af de förslag i detta hänseende, som blifvit hos Kongl. Majit framställda.
Angående dispositionen af Ordinarie räntor, Kronotionde och boställen , hvartill höra frågorna: aJ om de för ordinarie afkortningarnes upphörande ytterligare erfor derliga åtgärder; samt bJ om nödiga förändringar i afseende å dispositionen af indelta räntorna och tionden samt utarrenderade boställen.
Ilvad kommilterade i förstnämnda afseende i underdånighet föreslagit och hemställt och hvilket är af beskaffenhet att af Kongl. Majits pröfning allena bero, har Kongl. Majit till alla delar gillat och bifallit, samt i anledning deraf, på sätt närlagda protokoll för den 21 sistlidne Oktober utvisar, redan meddelat för verkställigheten erforderliga föreskrifter.
Beträffande dernäst frågan om nödiga förändringar i afseende å dispositionen af indelta räntor och tionde samt utarrenderade boställen, har Kongl.
Majit funnit det icke kunna bestridas, hvad som äfven blifvit af Rikets Ständer vid serskilda tillfällen och sednast vid sistförflutna Riksdag erkändt, att det sedan äldre tider begagnade sätt att till embets- och tjen stemäns aflönande eller vissa inrättningars underhåll rn. m. anvisa Kronans räntor att af vederbörande sjelfva uppbäras, icke allenast i betydligare mån Bih. till R.
Brot. 1847 & 1848 1 Sami. 1 Afd. 18 Baft. 2 10 Kongl. Maj-.ts Nåd.
Proposition, N:o 66. invecklar räkenskaperne, ulan ock, på sätt redan blifvit anmärkt, under tillämpning af nu gällande stadganden angående sättet för grundskatternas utgörande, är för räntegifvaren serskildt betungande, jemte det indelniugshafvaren äfven å sin sida kan ega flera anledningar
Lill missbelåtenhet, enär dess ränte- och tionde-anslag icke utfalla förr än flera månader efter utgången af det år, för hvilket de äro beräknade, samt i öfrigt kan, i följd af tredska eller bristande tillgång hos den skattskyldige, inträffa, att lefvereringen deraf än längre fördröjes eller alldeles uleblifver ra. m.; men, om det alltså å ena sidan är ovedersägligt, att genom indelningarnes indragning till statsverket både enkelhet i förvaltningen och lättnad för de skattskyldige skulle uppkomma, äfvensom att det indelta löningssättet är förenadt med olägenheter äfven för indelningshafvaren, bör dock å andra sidan tillses, att föi ändringen, under behörigt afseende på statens tillgångar, utföres på ett sätt, som innefattar full rättvisa både emot räntegifvaren och indelningshafvaren, och hvarigenom icke nya olägenheter, i de förut befintliges ställe, framkallas.
Hvad nu angår kommitterades förslag rörande indragning lill statsverket mot bestämda ersättningsbelopp i penningar af de indelta löneanslag, som direkte äro för vissa tjenster anvisade eller afsedde, samt de löneanslag till indelta armeen, hvilka af lönings-direktionerna disponeras till fördelning emellan löntagarne; så är detta förslag utan tvifvel ändamålsenligt för beredande af en bättre ordning och större enkelhet i afseende å så väl uppbörd, som räkenskap; men dervid förekommer emedlertid, att lönerna, serdeles inom militias-stalen, redan nu äro för de flesta tjenstemän otillräcklige, hvarförutan hvad som här ofvan blifvit anmärkt, i fråga om förvandling till penningar af statens behållna räntor, äfven måste vara gällande i afseende på einbets- och Ljenstemäns löner, hvilka, om den del deraf, hvars belopp hittills varit beroende af varuvärdet, bestämmes till viss penningesumma och varuvärdena sedermera stiga, skulle blifva än mera otillräckliga för lefnadsbehofven.
Majit har ej heller kunnat förbise den vigtiga omständighet, att statens nuvarande tillgångar svårligen torde medgifva anvisande af den betydliga summa, som skulle erfordras för utbetalning förskottsvis hvarje år af lösen för de tiil embets- och tjenstemanna staterna anslagna löningsräntor och tionde, ett förskott, hvartill Rikets Ständer, då de vid sista Riksdag beslöto indelningarnes indragning emot ersättning efter för 5 år i sender bestämd medelmarkegång, ej heller anvisade nödige medel; Och är Kongl. Majit fördenskull samt med jemväl Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o GG. 11 hemtadt stöd af Rikets Ständers sislberörda beslut, af den tanke, att, med undanlag för landt- och skolstaterna, hvilkas löner nu äro föreslagna att omregleras, annan förändring i hittills gällande stadganden i afseende å löneindelningarne lör det närvarande icke bör komma i fråga, än att desamma vedei hörande tiilgödokomma efter samma grund, som för Kronans behållna räntor och tionde nu af Kongl. Majit i allmänhet föreslås med serskild godtgörelse af staten för forsellön, samt att först i den mån omreglering af lönerna vid sislberörda stater, likasom vid landt- och skolstaterna, kan komma alt ske, det må ankomma på pröfning i hvarje serskildt fall, om, vid verkställighet af sådan reglering, förändring hör ega rum, så att löneanslagen en gång för alla bestämmas till visst belopp i penningar, enligt de af kommitterade i detta afseende föreslagna grunder, äfvensom Kongl. Majit anser lämpligast, att, intilldess dessa ränte- och tionde-anslag sålunda kunna, i mån af skeende löneregle. ingar, varda mot visst belopp i penningar utbytte, med uppbörden af samma anslag på hittills vanligt sätt lörhålles, så att löneinnehafvarne ega att hvad dem elter stadgade grunder tillkommer sjelfva eller genom egna vederbörande uppbördsman direkte af de skaLLskyldige uppbära, börande hvad angår sådana utarrenderade boställen, hvilkas arrenden äro anvisade till aflöning, frågan om indragning deraf, likaledes, i Kongl.
Majits tanke, blifva beroende på pröfning i sammanhang med de serskilda löneregleringarne, samt, på sätt Rikets
Ständer äfven för deras del beslutat, de till regementena anslagna utarrenderade boställen , intilldess en slik lönereglering i afseende på indelta arméen egt rum, eller åtminstone tills vidare, förblifva under vederbörandes disposition, och alltså regementslönings-direklionerna fortfarande ombesörja uppbörden och fördelningen emellan vederbörande löntagare af de inflytande ar rend eafgif terne.
För öfrigt anser Kongl. Majit, till iakttagande vid hvarje skeende förändring med de indelte lönerna, böra stadgas och iakttagas: att för de ordinarie embets- och tjenstemän, uti hvilkas fullmakter eller konslitutorialer serskildt förbehåll ej blifvit gjordt, förändringen först vid deras afgång från tjenslen träder i verkställighet, såvida de icke sjelfve, derom hörde, förklara sig nöjde, att den dessförinnan försiggår; att uti regleringen härmed icke inbegripas sådana tjenslebefattningar, för hvilka lönerna utgå af de lill serskilda inrättningars disposition ställde anslag, samt att de anslag, hvilka framdeles kunna varda anvisade i stället för indragna indelningar, erhålla 12 Kongl. Majrts Nå.
Proposition, N:o 66. lika helgd, som indelningsverket, så att de icke utan Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut må kunna förändras.
Vidkommande åter de indelta anslag, som äro anvisade dels till åtskilliga allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser, dels till enskilde inrättningar och personer, äfvensom de räntor och tiondeanslag, hvilka tillgodonjutas i följd af vissa hemman åtföljande besvär, så föreslår Kongl. Maj:t till Rikets Ständers godkännande, hvad kommitterade rörande grunderna och vilkoren för indragningen af dessa anslag i underdånighet hemställt, eller att sådana inrättningar, som med statsmedel underhållas, såsom Krigsakademien, invalidbusfonden, militiae-boställskassan, Strömsholms stuteri ib. fl. må i allmänhet och på sätt för hvarje inrättning serskildt kan varda bestämdt, erhålla ersättning medelst bestämda kontanta anslag, beräknade efter medelmarkegångspris för de sista Tio åren före indragningen, med tillägg af forsellön å spanmål: att i afseende å de till öfriga allmänna verk och inrättningar samt kyrkor och fromma stiftelser anvisade anslag, äfvensom augmentsräntor och anslagen till gästgifverier, färjor och färjkarlar, postbönder och brefbärare, samt de räntor och den tionde, som släder åtnjuta, förfares sålunda, att, hvad tionden beträffar, af den del, som kunnat till leverering in natura uppsägas, beräknas för framtiden så stor qvantitet inom hvarje markegångsdistrikt, som uppgår till fullt tunnetal, hvarföre sedermera erhålles lösen till det belopp, de skattskyldige årligen erlägga, hvarjemte anvisas visst kontant anslag ej mindre för forsellön, der sådan förut kunnat ifrågakomma, än för den del af tiondeanslagen inom hvarje distrikt, som öfverskjuter fullt tunnetal, äfvensom för sådan tionde, som nu löses efter bestämda priser; samt att för hemmansräntor erhålles enahanda lösen, som de skattskyldige, enligt hvad Kongl. Maj:t nu i öfrigt föreslår, skulle komma att för hvarje år erlägga, och dessutom nyssnämnda kontanta anslag för forsellön; att nödiga åtgärder må, på sätt och i den ordning kommitterade uppgifvit, vidtagas, på det äfven de ränte- och tiondeanslag, som af enskilde verk och inrättningar samt personer innehafvas, må, efter med vederbörande träffad öfverenskommelse, kunna indragas; samt alt de årliga ersättningarna uLbetalas sålunda, att godtgörelsen för augmentsräntorna och anslagen till gästgifverier, färjor och färjkarlar samt postbönder och brefbärare för hvarje år liqvideras vid den tid det påföl - Kongl. Majus Nåd.
13 jande, då uppbördsstämmor för hemmansräntorna hållas, men att alla öfriga utfalla vid slutet af det år, för hvilket de beräknas; viljande, i händelse dessa grunder varda af Rikets Ständer godkände, Kongl. Maj:t, sedan vederbörande embetsmyndigheter blifvit hörde samt afgifvit den närmare och fullständigare utredning af förhållandena, som, med afseende å härvid förekommande flerfaldiga och af serskild beskaffenhet varande omständigheter, må finnas af nöden, i nåder besluta angående de vidare åtgärder, sorn för till vägabringande af omförmälda reglering erfordras.
Angående sättet för hemmansrcintornas och kronotiondens utgörande.
Enligt hvad redan blifvit antydt, anser Kongl. Majit en af de väsendtligaste olägenheterne af nu gällande grunder för hemmansräntornas och tiondens utgörande vara det missförhållande emellan skattebeloppet och de skattskyldige egendomarnes afkastning, som uppkommer genom skyldigheten att antingen utgöra persedel-skatterna in natura eller lösa dem efter för året fastställda markegångspris, och hvilket har till påföljd, att skattebeloppet ökas i samma mån, som felslagna skördar eller missväxt minska tillgångarna till dess utgörande.
Så länge omständigheterna icke medgifva upphörande af all skatteberäkning i persedlar, är derföre, i Kongl. Maj;ts tanke, bland alla ifrågaställde förändringar i nuvarande beskattningssystem den, som åsyftar undanrödjande af förenämnde olägenhet medelst fastställande af medelpris till grund för räntepersedlarnes och tiondens lösande, företrädesvis förtjent af uppmärksamhet; och Kongl. Majit, som derjemte delar de i skatte-reglerings-kommittens underdåniga betänkande framställda åsigter,så väl i fråga om lämpligaste sättet för bestämmande af ett dylikt medelpris, som angående nödvändigheten deraf, att de skattskyldige, för tillgodonjutande af härmed förknippade fördelar, frånträda rättigheten att utgöra persedelskatterna in natura, hvilket Kongl.
Majit dessutom betraktar såsom ett oeftergifligt vilkor för ej mindre den föreslagna ränteförenklingens tillvägabringande, än indelningarnes öfvertagande af stats-verket, anser Sig, på grund häraf och utanomgången af de skattskyldiges hörande, destohellre böra till Rikets Ständers bifall öfverlemna kommitterades i nu omförmälda hänseende afgifna förslag ellen att så väl tion den j sorn de i hemmansräntorne ingåiende persedlar böra ovillkorligen lösas med penningar efter för feni år i sender bestämdt j pål nästföregående 10 års markegång grundadt, medelpris, 14 Kongl.
Proposition, N:o 66. sorn de förändringar i afseende på sättet och tiden för markegångsprisens framtida bestämmande, dem Kongl. Maj:t, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med kommitterades härutinnan afgifna yttrande, här nedan föreslår, böra lemna all erforderlig säkerhet derför, att någon förlust, vare sig för räntegifvare eller räntetagare, genom upphörande af skattepersfedlarnes lefverering in natura icke uppkommer; börande likväl, på sätt kommitterade tilllika i underdånighet hemställt, förrberörda medelpris första gången bestämmas endast för tiden till och med år 1850 efLer markegången för åren 1836—1845; äfvensom det blifver en följd af hvad Kongl. Maj:t här ofvan i afseende på indelningarne föreslagit, att, enligt nu gällande stadganden, tillsvidare kommer att förfaras med utgörandet af dve räntor och den tionde, som innehafves af indelningshafvare, hvilka uti fullmakter och konstitutorialer äro försäkrade om orubbad t bibehållande af samma räntor och tiondeanslag, och icke vilja åtnöja sig med deras godtgörande efter medelpris.
Hvad serskildt beträffar kommitterades i sammanhang härmed framställda lörsiag i fråga om lösande efter medelpris jemväl af den span mål, som för ständiga rote-vakanser i Skåne utgår, äfvensom af häst-vakansspannmålen, finner Kongl. Majrt, lika med kommitterade, sådant böra bero al vederbörandes eget begifvande, men anser derjemte, att en del rusteller rotehållares obenägenhet att afsäga sig rättigheten tili nämnda spannmåls levererande in natura icke bör hindra medgifvande för de öfrige alt få sin spannmål med penningar efter medelpris liqvidera; hvadan Kongl. Majit är af den lammke, att förslaget angående räntornas och tiondens lösande efter medelpris bör äfven å rote- och hästvakans-spanmålen vinna tillämpning, i den måim samtlige delägare i ett eller flera serskilda rusteller rote-lmåll sådant medgifva.
Angående inkomsterne af Statens egendomar.
I öfvei’ensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t föreslagit i fråga örn ingående lill stats-verket, emot bestämda ersältnings-anslag, af åtskilliga verks oclrn inrättningars uppbörder, öfverlenmnar Kongl. Maj:t till Rikets Ständei's bifall demm likartade reglering i afseende på till serskilda behof anslagna krono-arrenden, som kommitterade i denna punkt af deras underdåniga betänkande tillstyrkt, eller att alla arrenden af statens egendomar, som Kongl. Maj:ts Nåd.
15 äro till serskilda ändamål anvisade, må, i utbyte mot kontanta anslag, varda till stats-verket indragna, med undantag af de fall, då arrendena skola in natura till vissa inrättningars underhållande utgöras: dock att sättet och tiden för förslagets bringande i verkställighet må blifva föremål för ytterligare pröfning, sedan en närmare utredning af hit hörande förhållanden hunnit tillvägabringas; och föreslår Kongl. Maj:t derjemte, i enlighet med kommitterades hemställan, att de till stats-verket ingående arrenden må för framtiden antingen bestämmas i penningar eller, då sådant icke anses lämpligt, utsättas i spanmål eller sådana persedlar, hvaraf hemmansräntorna komma att bestå och hvilka persedel-arrenden sedermera böra lösas med penningar efter det för hemmansräntor och tionde gällande medelpris; anseende Kongl. Maj:l deremot kommitterades förslag i fråga om utarrenderings-åtgärdernes förenkling åtminstone tilis vidare kunna förfalla, i följd af den förnyade författning örn utarreudering af kungsgårdar och andra kronolägenheter, som under den 1'7 Juli innevarande år blifvit, i öfverensstämmelse med Rikets sednast församlade Ständers beslut, af Kongl. Maj:t utfärdad.
Angående Markegångs-sättningen.
I anseende tili det för uppsägningsrättens begagnande samt räntornas och tiondens derefter skeende debitering erforderliga rådrum, måste markegångs-sättningen nu verkställas hösttiden, då årets gröda ännu icke är allmänneligen aftröskad och afkastningen deraf alltså icke tillförlitligen känd, samt då någon väsendtligare spanmålshandel ej heller förekommit, så att priserna hunnit stadga sig.
Genom räntornas och tiondens lösande etter medelpris, hvarpå löpande årets markegång ieke kommer att inverka, upphör åter allt hinder för markegångssättningens framflyttning till en lämpligare tid af året, då priserna äro stadgade, och då kontrollen mot för hög eller lör låg markegång jemväl bör underlättas af allmänt kända och utan svårighet ådagalagda förhållanden, i utbyte mot det betryggande i nämnde hänseende, som nu förefinnes uti den för indelta räntegifvare och räntetagare bibehållna ömsesidiga uppsägnings-rätten.