Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den sednare föreskriften åter är både till forin och beskaffenhet fullt laglig; åsyftande att så vidt möjligt, kunna undvika begagnandet af JJankens i allo tillerkände förmonsrätt , till minskning uti de gemensamma tillgångarne; men hvarigenom å andra sidan en del af MalmöDisconts Galdenärer tillfälligtvis försättas i sämre belägenhet än de öfrige.
Banco-Utskottet anser väl af det föregående vara satt utom all tvifvel att Herrar Banco X7ullmägtiges omförmälde åtgärder varit grundade på en billig omtanka för så väl Bankens som Allmänhetens rätt och bästa, men så vidt desse åtgärder innefatta en återhållen verkan af Allmänna Dagens stadgande, kunna vederbörande Domare och Executorer ej anse sig hindrade, att sådant oaktadt härutinnan enligt
Lag förfara, äfven om desse, åtgätder vurrne BancoIJlskottets och Riksens Ständers confirmation.
På sådan grund, och sedan enligt anmälan, ett dylikt exempel nyligen vid Göta Canal Bolags Discont-Verk inträffat, tror Utskottet sig blifva föranlåtit att upphäfva Herrar Fullmägtiges i förstberörde hänseende fattade Beslut, och föri sätta saken i det skick den var innan samma Beslut vidtogs; X sammanhang hvarmed likväl då blifver oundgängeligt. det Herrar Banco Full - Banko.UtsJiottets Betänhanden'.
Fullmägtige tillika få sig ålagt, att i dess ställe genom vidtagande af alla lagliga steg söka förvara Bankens rätt och säkerhet.
Och anser Utskottet sig härvid ej böra fördölja, att sådant i verkställigheten skulle kunna leda dertill, att Discont-Direktionérne, under ovisshet så val örn Resultatet af Domarens pröfning i sinom tid angående Fordringsägares prioritet, sorn tillgångar iaes tillräckelighet för att bevara allas lag-' liga rätt, sage sig nödsakade att inställa alla vidare liqvidationer; hvaraf åter andra, ej minr dre beiänkeliga följder vore att befara.
BankoUtskottet finnér fördenskull det tillägg vid en föreskrift härom till Herrar Bariko-Fullmägtige vara af nöden, att i händelse, derest blott för. fallne Lån, och deraf endast de, sorn Låntagarne vilja till fulla beloppet infria, fingo till slut-liqvid med Discont1 Verkens egne papper, komma i fråga, Fullmägtige då, uti de återstående tillgångarne skulle anse sig äga säkerhet för Bankens försträckningar, så beskaffade säkerhets-steg måga I möjeligaste måtto undvikas som, innan Riksens Ständer uti hufvud-ämnet hunnit besluta* kunde gifva anledning till Dis« kont-Verkens Conkours-mässiga behandling.
Banko-Utskottet har ej bordt underlåta att hos de respektive
Stånden vördsamt anmäla resulsatet af dess brydsamma öfverläggningar 1 desse afseenden; och afvakta för verkställigheten Riksens Ständers förordnande.
Någre Ledamöters särskilde meningar blifva - so Banko-Utskottets Betänkandtri. enligt förbehåll, härvid bifogade.
Stockholm den aa:dra December 1817.
Mag. Palmquist E. A. Almquist. L. J. Lundgren.
Jacob Eriksson. G.
\ 1 Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Ständers Banko-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 22 December 1817.
S. D. Herr Professoren Agardh anförde: ”Di jag, i fågan om de föreskrifter som Herrat Bankofullnaagtige af Högloft.
Banko-Utskottet begärt till bevarande af Bankens säkerhet i den crisis som inträffat för Göta Canals Discont, redan från början af öfverläggningarne yttrat en ifrån det nu fattade beslutet skiljaktig mening , får jag härmedelst utveckla de grunder hvarföre jag icke kan instämma i detta beslut eller i det vördsamma betänkande som till följe deraf till Riksens Högloft.
Detta betänkande innefattar 3:ne hufvud-' momenter om hvilka, hvar för sig jag vördsammast utbeder mig få yttra min mening. 1:0 Sedan Banko-Fullmägtige af en aktningsvärd omtanka för Bankens säkerhet, gifvit Direc tio - Jianko-Utskottets Betänkanden. 21 tlonen för Götha-Canal
Discont den föreskirft, att ej i afbetalning å sina fordringar emottaga egna sedlar, har det befunnits , att denna föreskrift icke enligt allmän
Dag kan göras gällande.
Utskottet liar derföre ansett denna föreskrift böra upphäfvas men, i stället för att till Banko-Fullmägtige directe gifva denna sin mening tillkänna, hemställt densamma till Riksens Ständers egen pröfning och afgörande.
Da Riksens Höglofl.
Ständer icke har någon lagskipande makt, och, fastän sjelfve lagstiftare, dock icke kunna göra hvarken en Lag för tillfället, eller en Lag med retroactiv verkan , så kan jag för min del icke inse, då Lagens stadgande är klart och tydligt, hvarföre denna Lags tillämpning till ett redan inträffadt fall skall hemställas till Riksens Ständers pröfning innan en deraf omedelbart följande föreskrift, meddelas Banko-Fullmägtige till en rättelse som de i hvarje ögonblick behöfva.
Den villrådighet som hos Banko-Fullmägtige derigenom uppkommer, och det uppskof i målets rätta behandling som deraf blifver en följd, äro så mycket mera vådliga, som Discont-Directionen, genom Rättegångar, som dels redan inträffat, dels till mängd förutses, är i yttersta behof af en bestämd laglig och ändamålsenlig föreskrift.
Det är icke blott kostnaden för rättegångarne som härvid bör väcka uppmärksamhet utan äfven den förvillelse och oreda som derigenom i Discontens affäirer uppkommer, samt i synnerhet de hinder, hvilka hvarje timmas uppskof kastar i vägen , för en jämn och åt älla lika rätt meddelande ut - Banko- Utskottets Betänkanden. utredning.
Min vördsamma mening är derföre ö 11 den, att Banko-Utskottet icke bör besvära Ständerne med anhållan orri en föreskrift sorn det redan äger i allmän Lag, och sorn det icke står i Ständerneå Constiiutionella makt att förändra Utan i stället genast underrätta Banko-Fullrnägtige att det anser hvad de för Bankens säkerhet vidtagit numera tjena till intet utan måste ersättas genom andra och kraftigare åtgärder, 2:0.
Uti nämnde vördsamma betänkande till Lik sens Höglofl.
Ständer har BankoUtskottet hemställt huruvida det bör vidtaga någre mått och steg till bevarande af Bankens säkerhet för dess anspråk, på tillgångarne i Götha-Canals Discont, Lika litet som jag kunnat jnse någon grund hvarföre Banko-Utskottet förfrågat sig hos Rikets Ständer om en Lag bör anses gällande eller ej, äfvenså litet finner jag hagot slags skäl för den fråga om Banko-Utskottet bör sörja för bevarandet af Bankens rätt och säkerhet. X samma stund sorn Banko-Utskottet formerat sig, blef det dess heliga åliggande att uppfylla den skyldighet sorn det nu tycktes sätta i fråga eller icke känna.
Jag finner detta så mycket mera betänkligt jorn, under det denna fråga göres, discuteras, besvaras, oell svaret erriottages af Banko-Utskottet, meddelas Banko,-Fullmägtige , samt slutligen efter denna omgång till verkställighet företages, en tid förlöper genom hvilkens utdrägt just Bankens säkerhet möjligtvis skulle komma att äfventyra, .Tåg för min del kan ej instämma deruti, att BankoUtskottet, i stället för att Banko-Utskottets Betiinkanden'.
23 att handla i ett kritist Ögonblick, förnöter tiden med frågor, hvilkas svar det redan tillräckligen kanner, eller åtmindstone förutser.
Min vördsamma mening är tvertom den, att till BankoFullmäktige genast den föreskrift bör alga, att de äga med största skyndsamhet och drift att bevaka Rankens rätt och säkerhet, samt med detsamma en anmälan till Riksens Ständer om vidtagande af detta steg. 3:0.
Banko-Utskottet har slutligen sökt att väcka Riksens Ständers uppmärksamhet på den omständighet att, om alla lagliga åtgärder för bevarandet af Bankens säkerhet vidtagas, Disconten möjligen skulle kunna bringas till ett concours-tillstånd, hvilket såsom menligt för en mängd medborgare borde i det längsta undvikas,’ och i stället endast sådane åtgärder komma i fråga som kunde försäkra Banken om dess rätt, utan att sätta
Disconten i detta tillstånd.
Äfven häruti nödgas jag vara af skiljaktig mening.
Disconten redan är bragdt derhän , att den icke kan i ordentlig väg infria sina egna sedlar eller betala sina skulder , så kan jag icke anse annat, än att den redan är i ett slags cessions-tillstånd, allmänneligen bekant och kungjordt.
Om detta åter är formelt och lagligt samt inför vederbörlig
Domstol tillkännagifvit, är en fråga sorn ej nu tillkommer mig att besvara.
Emedlertid har detta besynnerliga tillstånd, att å ena sidan icke honorera sina egna obligationer, men å andra sidan ännu indraga sina fordringar , äfven haft den besynnerliga följ - Banko-Utskottets Betänkanden. följden, att dess Obligationer iklädt sig form af fordringar, och på detta sätt sökt att blifva realiserade.
Men rut är det klart, att orri Obliga, tionerna icke i en form inlösas, de ej keller i en annan till inlösen böra emottaga*.
Derige. norn att Disconten redan förklarat sig blott i ett halft cessionstillstånd, har den afven måst genom en annan ovanlig åtgärd nemligen hypothiseringen af Obligationerne befria sig från sin betalnings skyldighet, i den enda väg som för agarne af dylike Obligationer stöde öppen.
Då det nu är gifvit, att äfven denna utväg icke gäller, så måste nödvändigt ojämnhet uppkomma i betalandet af dess skulder.
En del persöner kunna nemligen erhålla valuta för Dis cont-reverserne, under det en annan del mäste ännu gå miste derom.
Disconten vill göra alla lika tätt, måste den förklara sig i ett lagligt och fullkomligt suspensions-tilistånd, hvilket redan den dag då den upphörde att ;n. fria sina sedlar, bordt taga sin begynnelse
Ju längre dermed fördröjes, desstomera äfventyrnr, likaså väl Bankens rätt, sorn en mängd enskildtes.
Nu är det Banko-styrelsens ovillkorliga pligt att både bevaka Bankens säkerhet, och tillika gifva Discont-Direktionen bestämda föreskrifter för dess föihållande, och det är tillika säkert, att Banko-styrelsen, i denna dubbla egenskap, både måste se på egen säkerhet, och på en jämn utdelning af rättvisan åt de uti Discont- Affaireine inveklade medborgare, samt tillse, att ej den ena vinner fördelar som den andre saknar.
Det följer således deraf, att för ernie n - Banko-Utskottets Betänkanden.
55 mendet af bada dessa ändamål, Banko-styrelsen mäste så fort sorn möjligt, sätta Disconten i det skick, att alla erhålla lika utdelning, antingen den blir full eller icke, det är, försätta Discon. ten i ett lagligt concours-tillstånd.
Den enda grund jag ännu bort anföras, emot ett sådant steg, är att derigenom en mängd låntagare skulle nödsakas att genast utbetala sina lån, då de annars äga att småningom, genom insättningar göra det.
Om detta vore en nödvändig följd, så skulle jag visserligen draga i betänkande, att yrka min särkildta mening; men jag anser den, långt ifrån att vara nödvändig, tvert om ganska lätt förekommen, endast genom en så långt uppskjuten proklama-dag, att
Stäriderne innan dess hinna att besluta orri alla privata
Disconters tillkommande öde.
Deremot, då Banko-Utskottet fattat det beslut, att Låntagare äga tills vidare rätt att inbetala sine Lån uti Disconternes sedlar, så kan jag, för min del, ej inse annan följd, än att dels Bankens säkerhet under denne tid dageligen förminskas, dels att några Fordringsägare komma att genast fa sine Discont-Obligatiuner realiserade till full valuta; under det att andre med bekymmer vänta af sluteliga utredningen, huruvida de kunna fordra detsamma.
— Man kan såsom exempel blott tänka sig Malmö
Discont, der ett deficit af en half million är gifvit, och der, när dess obestånd upptäcktes, således Fordringsägarne fått vidkännas omkring 20 procents rabatt.
Nu deremot, sedan man bestämt nyss - 5 G Banko-Utskottets
Betänk anden. nyssnämnde liqvidations-sätt, förminskas tillgångar ne hvarje dag, och de Obligationer sorn, sedan alla Hån blifvit inbetaldte, ännu till slut återstå, skulle möjligtvis erhålla ingen motsvarande valuta.
Med Götha-Canals
Discont är väl förhållandet annorlunda, då dervid alltid en ordentelig förvaltning ägt rum; men äfven dervid äro ännu så många frågor outredde och dess tillkommande öde genom inträffad crisis ännu så obestämdt, att Riksens Högh Ständer, utslaget må blifva huru som hälst, böra sättas i fullkomligt tillfälle och äga fria händer att göra alla sa lika rätt som möjligt.
Jag får således på alla dessa skäl, grundade på min känsla af rättvisa, och på känslan af de pligter jag ilclädt mig, den stund jag inträdde i detta samfund, ännu en gång förklara att jag för min del yrkar, det Banko-Utskottet till Banko Styrelsen genast gifver den föreskrift, att D isconten måste försätta sig i ett lagligt suspension* tillstånd, intill dess Riksens Ständer sjelfva hinna att derom vidare förordna’’ Herr Borgmästaren Holm yttrade ”Uti den Skrifvelse, som i följd af Utskottets och Riksens Högl.
Ständers beslut i detta ämne skulle komma att afgå till Herrar Banko-Fullmägtige, anser jag ingen annan föreskrift böra meddelas, än att
Fullrnägtige erindras att i laglig väg bevaka och iakttaga Bankens rätt, emedan jag finner, att om någon serskildt föreskrift nu gjordes, skulle Discont-Direktioneme deraf finna sig bundne - Banho-Utsiottets Betänkande». 27 ne och 1 vissa fall befinna sig i samma ställning sorn Utskottet nu ämnat förändra, och hvaraf skulle hända, att bemälte
Direktioner framdeles kunde anse sig icke haft fria händer för eit med Eagarne enligt handlingssätt, och då Banken i detta fall icke har någon rätt att föreskrifva Lagar, utan endast att stalia sig lagar se till efterrättelse; så tror jag ej att någon ny Instruktion nu må äga rum.
Häruti förenade sig Herr Grosshandlaren Wideberg.
Och skulle dessa särskilta meningar, eulig1 gjordt förbehåll, till de Kespektive Stånden åtfölja.
Ut supra In fidem Protocolll G. Helsingius.
Nu 3.
Rikets Ständers Banko-Utskottets
Betänkande i anledning af de anmärkningar som innom de Respective Ständen blifvit gjorde, vid Utskottets Memorial af den 22 December 1817 i fr ägan om Liqvid med Discont-Verkens egne Sedlar för Län och Omsättningar.
Enligt Utdrag af de respektive Ståndens Protokoll under den 3o:de sistledne
December samt den 2tdra och 5:te uti innevarande månad, har Banko-Utskottets Betänkande af den 2 2 December 1817, i frågan om liqvid med Dis - 28 Banko-Utskottets Betänkanden.
Discont-Verkens egne Sedlar för Lån och Omsättningar, med anledning af åtskillige, så i af. seende på Formera som Ämnets hufvudsakliga behandling gjorde anmärkningar, blifvit till Utskottets förnyade handläggning äterförvist.
Anmärkningar innefattas egentligen uti följande omständigheter: ] :o (Högl.
Herr Friherre Cederström J.)
Att förväntas bordt, det Utskottet skulle i ett sammanhang förelägga Riksens Ständers Plena, regleringen af Rikets penninge-verk, och den för Diseonterne; samt att ej, genom väckande af partiella, till sin Natur icke preliminaira frågor, Beslut skulle af Utskottet föreslås, som möjeligen kunde blifva hinderlige då frågan i sin vidd kommer att behandlas.' 2:0 (Vätlofl.
Ståndet Herr Kjellander) Att, ehuru de inom Vällofl. Borgare-Ståndet förekomne öfverläggningar härom, blifvit till Statsbch Banko-Utskotten remitterade, Banko-Utskottet, utan att hafva hört förstnämnde Utskott, och utan förbehåll att framdeles vidare sig yttra, inkommit med ett enskildt utlåtande öfver blott en del af de deruti framsställde Ämnen, hvarom båda Utskotten anses hafva bordt ett samfällt Betänkande till Riksens Ständer afgifva. 3:0 (Högö.
Präste-Ständet.
H:r Prosten Kolmodin.
) Att antagandet af Banko-Utskottets förslag skulle till betydlig del i förväg afgöra frågan huruvida Banken skall inlösa och ansvara för Disconternes utgifne Sedlar. 4:0 (Högl.
Ridd. och Adeln■ H.r Lagerhjelm P.) Att Utskottet icke bordt afvakta Riksens Stan - Banko-Utskottets Betnnkanden. ag Ständers förordnande för att göra Fullmägtige uppmärksamma på 4 Cap. 7 §.
Utsökning*- Hålken, helst 87. och 88- §§:ne Regerings-Formen utstakade den ordning uti hvilken Lag skall förändras; och lika litet behöft afvakta Riksens Ständers förordnande för att lagligen låta bevaka Bankens rätt, men att deremot frågan om olägenheterne af DiscoRt-Verkens Konkurs-tillstånd, syntes böra tillkomma den sammansatte Fördelningen af Stats- och Banko-Utskotten, att i sammanhang med Kongl. Maj:ts aflåtne Nådiga Proposition om Penninge-väsendet och myntvärdets upprätthållande, till pröfning upptaga. f,:o (Herr Lagerhjelm P).
Att, om
Utskottet ej sjelf velat eller kunnat bedöma hvad som rörde Bankens säkerhet, Utskotteis åliggande varit att deröfves infordra Banko Fullmägtiges tankar, och dem till Riksens Ständer framföra; i stället att låta verkställigheten bero af Fullmägtiges omdöme i denne del. 6:0 {H:r Friherre Cederström J.)
Att, ehuru fullmägtiges åtgärd; att förbjuda liqvider i Disconterne med deras egne sedlar, blifvit af Utskottet ogillad, hemställan till Riksens Ständer likväl göres att besluta, det endast de som vilja helt betala sina Lån, finge desamme med Discont-Sedlar liqvidera, men att till ränta och afbetalning vid Omsättningar, de ej skulle emottagas; hvilken fråga, om skillnad i rättigheten att med gäld afbetala eller fullt betala gäld, syntes vara af den grannlaga beskaffenhet, att den bordt antingen uppskjutas, eller i annan väg, nemligen såsom en förändring i Allmänna Lagen väckas. 7:0 3o BankoUt slottets Betänkandeti. 7:0 [Högt.
Ridd. och Addri: H.-r Grefve Vl Platen Ii.) {Vallöf..
Borgare Ståndet Herr Leffer).
Au, rnetl afseende å det ringa antal T.an sorn. fullt betalas, mot dem som omsättas, billigt oell nödigt vore, det Discont-papper tili båda Ope* rationerne finge användas. 8:0 (Vallöf. Borgare-Ståndet: H:r Leffer] Videberg och Arfvidsson).
Att Banken ej .natte söka förskaffa sig någon säkerhet eller förmånsrätt framför Öfrige Kreditorer.- hellst Banken af Disconterne haft hetydelig vinst; och hvad Götha Kanal
Discont angår, syntes äga tillräckelig säkerhet uti sjelfva Kanal-Verket, hvars värde årligen i betydelig rnon okas. g:o (Högh Ridd. och Adeln.- Herr.
Friherre Cederström J.)
Att ingen Autoritet kUnde, sedan Riksens Ständer äro samlade , utan deras bifall vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom
Discont-verken tvingades till Concours, emedan desse verks öde helt och hållit beror af de beslut Riksens Ständer derom komma att fatta. 10:0 (Högv.
Preste-Ståndef.
Prof. Agardh).
Att Bankens rätt och säkerhet bordt af Bankostyrelsen, såsom af Ständerne egentligen för detta ändamål tillsatt, utan några andra bi-afseenden, bevakas.
Hvadan ock nödigt vore , det Discont - Verken försättas i en så beskaffad fullkomlig stagnation, att en riktig utredning deraf kunde ske, lagliga prioriteter bevaras, oell allas rätt lika utdelas: en ställning innefattande allt det goda som åsyftas med ett konkurs-tillstand, utan att behöfva medföra dess olyckliga följder. 11:0 (Höge. PreSte-Ståndet Hr.
Prosten Fröberg).
Att, derest icke Riksens Ständer såsom Banko-Utskottets Betdnkanden'. 31 Lagstiftandé makt gemensamt ined Konungen kunna äga nog myndighet att inhibera verkan af en applicerad
Lag, hvars tillämpning redan från början lägger ett tvångsband på deras öfverläggningar; enda utvägen till afböjande af högsta orättvisa vore, att antingen förmå
Discornerne att förklara sig i Concurs.tillstånd, eller om de sådant vägra, göra d£t å deras vägnar, intill dess afgjordt blifvit, på hvad sätt med de stora massorne bör förhållas. l2:o [Hederv. Bonde-Stdndet).
(Viillofl.
Borrare - Stdndet Hr.
Schvan H. N).
Att Banko
Utskottet som vore i lika tillfälle med fullmägtige att pröfva, huruvida Discont-Verkens tillgångar innefatta full säkerhet för Bankens försträckningar, bordt meddela bestämde föreskrifter, rörande de säkerhetssteg, sorn vid nävaran:' de förhållanden äro af nöden. 13:0 (Högl.
Ridd. och Adeln.- Hr.
Grefve v} Platen, B).
Att en odeterminerad föreskrift i detta hänseende, skulle, genom misstag, kunna vålla Concours, och deraf följande Curatel för ett Verk, som efter all anledning, ännu torde äga tillgångar till full betalning och att af sådan anledning
Bankens säkerhetsmått kunde förklaras bestå uti en närmare tillsyn vid administrationen och utredningen, genom ett bankens Ombud på stället. 14:0 (Ilögv. Preste-Ständet Hr.
Prof. Forsell).
Att tillåtelsen såsom Hypothek få deponerara Discont-Verkens egne sedlar, redan vors ett i afseende på Bankens säkerhet och allmän rättvisa nog förlångt sträckt medgifvande; och att 34 Banko-Utskottets Betänkanden. alt Banko
Utskottet då så mycket mindre bort med upphäfvande af samma föreskrift, tillåta full qvittning. ic,:o (Hr.
Prof. Forssell).
Att från deri stund
Directionerne upphörde att betala, och derigenom kunde anses hafva förverkat styrelserättigheten, hvilken i samma stund tillhörde
Diconternes kreditorer, Rikets, Bankens och allmänhetens rätt fordrat, det de ock bordt skiljas från all befattning med sina skulder och fordringar; men då detta icke skedt, yrkas en skyndesam underdånig anhållan hos Kongl. Majit att det genast måtte verkställas, samt att ali utredning af dessa stora concours-massor måtte hvila, till dess Rikets Högloft.
Stander i behörig ordning yttrat sig öfver Kongl. Majrts nådiga proposition, huru dermed förfaras bör. lfi.o (Högl.
Lagerhjelm P).
Att om Riksens Ständer biföllo hvad Utskottet uppgifvit som Resultat af sihe brydsamme öfverläggningar, Banken likafullt efter sannolik beräkning, grundad på Discont-papperens nuvarande värde mot Banko-Sedlar, skulle komma att förlora omkring
En half million: och att Banko Utskottet följakteligen genast med uphäfvande af den preliminair-åtgärd Banko-Fullmägtige vidtagit, borde låta lagligen bevaka Bankens rätt , utan att härom vidare inhämta Riksens Ständers förordnande.
Och har i sammanhang härmed : 17:0 Den mening utaf Utskottets Betänkan-’ de blifvit fattad, som skulle liqvid med
Discont-papper blott för förfallne men ej för hädanefter förfallande
Lån vara medgifven.
Då Banko-Utskottets Betänkanden.
Då Banko-Utskottet nu åligger besvara hvad sålunda vid dess förra Betänkande erinddrat blifvit, tror Utskottet sådant lämpeligast kunna verkställas genom ett omständligare framläggande af de Fact a, som till Utskottets ifrågavarande anmälan föranledt.
Banko-Fullrnägtige hade under den 16,23. och 25 Oktober 1817 lemnat Directionerne öfver Malmö och Götha-Kanals
Disconter den föreskrift:
Att, enär fråga vid liqvider för Län och Omsättningar uppstode om inbetalning af hvardera Verkets egne Treprocents Reverser eller Assignatioher, deras emottagande val ej borde vagras, men att dylike papper tills vidare ej kunde annorlunda anses, än såsom Hypothek för en blifvande slut-liqvid, lill befrielse under tiden från fordrings kraf.
Kommandes emedlertid Ornsättningarrie att i fastställd oafbruten ordning fortgå: och borde i öfrigt Lagsöknings-åtgärdernc utan att vara inskränkte till blott Fataliers bevakande, lämpas efter hvad Direktionerne under fästadt afseende pä Allmänna Penninge-Ställningen i Riket, pröfvade Diskont-Verkens säkerhet och fördel 1 hvarje förekommande fall erfordra.
Götha-Kanals Discont-Direktionen gjorde vid detta förordnande åt skil 1 ige Anmärkningar (Lit. A), och erhöllo i anledning deraf under den 6 November från Batiko-Fullmägtige ytterligare föreskrift af innehall: Att Fullmägtige vid förnyad pröfning funnit den öfvertygelse hos sig stadgad, dels, att upprätthållandet af Götha Bihang till Riks-St.
1817—iSiS- 5am/.'
,N;r 5, 6. Banko-Utskottets Betänkanden'. tha Kanal Diseonts Kredit, efter den passiva ställning hvaruti Verket en gang blifvit försatt, livarken kunde anses beroende af Banko-Styrelsen eller Directionerne, utan ensamt af de anctallter Riksens Ständer kunde finna lämpligt L afseende på dess framtida verksamhet vidtaga; dels, att den åtgärd Fullmägtige funnit af nöden, vore det enda vilkor för möjligheten att emedlertid bibehålla verkets effectiya tillgångar till dess egenteliga Fordringsägares gemensamma disposition; och sålunda ej kunde anses oförenlig med Allmänna Fagens föreskrifter.
Derjemte tillkännagåfvo Fullmäktige, att då deras vidtagne åtgärder ej mindre rörande Götha CanalD iscont än i allt öfrigt, blefvo underkastade Hiksens Ständers profning, de ej eller borde lemna obemäldt, det Fullmägtiges rättighet, till meddelande af föreskrifter för Götha Canal-Discont enligt Förfaftningarne ej var af annan egenskap, än att påföljden afen bristande efterlefnad å Directionens sida i alla hänseenden berodde af blifvande Riksens Ständers pröfning; och att Directionerne således härigenom ej vore betagit att för Verkets och det Allmännas bästa efter öfvertygelse vidtaga , hvad de i bvarje serskildt fall ansåge sig kunna försvara; men att det vid slikt förhållande ej kunde tillböra Fullmägtige att ingå uti sådane smärre detailler af Discontförvaltningen, som allena borde ankomma på Administrationens egna omtanka och godtfinnande.