Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag delar fullkomligt med Herr Friherre Wirsén den öfvertygelsen, att det skadliga inflytande Låne-Systémet haft på Mynt-värdet icke genom indragning af Mynt-representativer kan 248 Stats- och Banko-Uisjtottens Betänianden. afhjelpas, emedan foljderne af en sådan indragning för den allmänna välmågan skulle vara vida skadligare, än Lane - Systemets fortsättande; men jag tror mig äfven kunna gå så långt, att anse sjelfva Låne-Systémet , om det finge en rigtig ledning, kunna vara ett kraftigt medel till befordrande af Landets välmåga.
Denna mening får jag framdeles tillfälle att närmare utveckla.
Någ ra frågor anser jag först böra besvaras.
Ar det af Utskottens Beredning föreslagne Låne-Systéme, hvartill Banken ensam skulle lemna fond, verkeligen bättre än det hittills gällande, hvari Banken endast till någon del varit medverkande ?
Uppkommer genom den af Beredningen föresbgne method verkeligen ingen indragning af det nu utelöpande Rörelse-Capitalel ?
Förflyttas ej derigenom de nu mera spridde Låne-tillgångarne till vissa Classer af Samhalkts medlemmar?
I afseende på den första frågan, lärer böra markas, att om
Banken sättes till den enda förläggaren för alla Allmänna Lane - tillgångar , skola antingen alla på de meddelade
Lånen årligen upplöpande räntor utur rörelsen försvinna, eller mäste Banken genom nytt utlånande af dessa influtna räntor ständigt utvidga Låne-Systémet och öka sina fordringar, ehuru Rörelsekapitalets belopp dervid förblifver oförändradt.
I det förra fallet synes det ej svårt, att förutse verkningarrte af en strypning på Landets Näringar, och i det sednare möter otvifvelaktig! den betänkligheten, att Banken in©m en korrt tid Stats■ och Banko-Utskottens Betankanden.
349 tid skulle absorbera all Landets egendom, ty,' nar ur enskildes händer ränte-beloppet i Banken inflyter, och sedan genom ny utlåning ökar Bankens fordringar, mäste räntorne, som af Landet dit skola inga, i en statk progression ärligen ö« kas,, och tillgångarne i samma rnon minskas, ej allenast till full ränte-betalning, utan äfven slutligen till befrämjande af varu-bytet inom Landet, och säkra följden vore att Banken blefva "Rikets största, om ej enda Capitalist. 1815 ars Riksdags-Beslut har skänkt oss en nylig erfarenhet, huru dessa utvidgade utlåningar ur Banken’ af Strinder kunna anbefallas, och, när förlägenhet inträffar, är det alltid sannolikt, att en så vig och beqväm utväg helst vidtages.
Men utgifna Sedlar, som ej hafva annan verklig fond än enskildes skulder, måste i samma men föilora i värde som de enskildes skulder förökas, emedan förmågan att betala vid anfordran i samma mon minskas, och, om så verkeligert förhåller sig, synes mig som Bankens förvandlande till ensam förläggare för Statens Allmänna Låne-Systéme, förr ellet sednare skulle blifva vådligt för dess soliditet.
När deremot Utlånings Capitalet inom ett Land a£ enskilde personer presteras, återgår den upplöpande räntan alltid ånyo i rörelsen, och Rörelse-i Capitalet, förflyttas endast derigenom emellan en-i skilde personer, och kan af alla innehafvare till ny produetion användas; häraf synes mig följa» att
Diskont-rörelser, drifne af enskilde, på eger*1 fond, med biträde af Allmänna Medel, hafva et£ mindre skadligt inflytande på Landets financiella ställning, än Diskonter, som af Banken ensamt Bihang till Rih-St.
Prat, 1S17— 1S1S. ijim Stvil, Kar 53,34» 250 Stats- och Banko-Utskottens Betänkanden. i förläggas, och att de, hvari Banken icke al
Is deltnge, ofelbart vore de enda Diskont-Inrättningar, sorn aldrig på mynt-värdet kuride hafva något skadligt inflytande.
Rörande den andra frågan, huruvida genom det af Beredningen uppgjotde Förslag, ieke en betydlig indragning af det utelöpande RörelseCapitalet skulle äga rum, torde jag få framställa följande uppgifter.
Vid sistledne Riksdag, da Riksens Ständer beslöto, att det då i omlopp varande RörelseCapitalet, utan minskning, till år 1820 skulle orubbadt bibehållas, bestämdes, att Banken skulle sine på Stats-Skulden inflytande Ränte- och Capital-afbetalningar åter utlåna, emot inteckning i Fastighet och till Odlings-Lån; hvarjemte Credit i v e t för SpanUemåls.
Di rectionen ökades.
Diskonternes ITtlånings-summor ultimo December 1 8 14, faststäides såsom maximum för Diskonternes rörelse, och skulle Götha Canal-Diskonts-rörelse utvidgas, i samma mon, sorn Götheborgs Diskont, vid dess Octroytids annalkande slut, indrogs.
Dessa maxiini-summor voio: för Götha CanalDiskont 4,781,717 R:d 44 sk. 1 isst, for Götheborgs 2,311,896 R:d 20 sk. & r:st., för Malmö 1,842,433 B:d 26 sk. 8 r:st, tillsammans 8,935, 547 R:d 43 sk. 5 r:st.
Af denna Total-summa äro likväl redan till ultimo December sistledit år 2,284,140 Rul 37 sk. b rist, ur rörelsen försvundna, oberaknadt den indragning, sorn derefter i Diskonterne ägt rum till ultimo
Mars delta är, sorn gör circa 300,000 R:d Sättet huru det skett, är lätt forklaradt, dä man vet, att endast Gotha Canal-Diskont månailigen , under lfa, ■— Stats- Och Banio-Utsiotens Betänltanden. 351 en läng tid, indragit omkring loo,oooR:d, och Götheborgs Diskont, i anseende till sin förestående upplösning, minskat sin rörelse.
Fortsattes denna indragning ytterligare, i enlighet med det förevarande Förslaget, så inträffar en inskränkning i det omlöpande Capitalet af 8,935,’ 547 R:d 43 sk. 5 rist. och således långt större än den i Beredningens Förslag upptagne summa af omkring 4,000,000 R:d.
Vid beräkningen af den minskning, Rörelse-Capitalet redan undergått, bör man äfven göra afseende på förändring gen i myntets värde, då det spriddes, emot nu:
Alla varu.priser stegrades, dels genom hastigheten, hvarmed Bankens Förskott till Staten utsläpptes, dels genom varu-productionens förminskning, enär för Bankens säkerhet en allt för hastig
Amortissemerit föreskrifves; en beräkning på bestämd summa af denna minskning i RörelseCapitalet, i jemförelse med varu-värdet, är omöjlig, men den måtte vara i jämt förhållande tillmyntets värde, då och nu, jemförd med varuqvantiteten.
Beträffande slutligen den 3:dje frågan, och då Beredningen föreslagit, att de medel, sorn genom Diskont-indragningen till Banken inflyta, genom ökade bidrag till Manufactur-Diskonten och Dån på exportabla effecter, åter skulle utgifvas, lärer svårligen kunna bestridas, att sådant endast vore en flyttning af Låne* tillgångarne , snart sagdt uteslutande, till de Handlandes disposition, emedan större delen af Landets Manufacturister nödgas hafva köpmän till förläggare,1 hvilka för deras räkning oftast begagna rättigheten till Lån pi exportabla effecter, äfvensom 552 Stats- och Banko.
Utskottens Betänkanclen, i Manufactur - Diskonten.
För mia del kan jag icke inse den fördel, det allmänna kan vinha genom en sådan flyttning af Lane - tillgångarna till en inskränkt Glass af Medborgare, fran hela Massan af Sveriges Invånare, hvaribland utan tvifvel en myckenhet medlemmar af andra Glassér, i beräkning på möjligheten att vinna biträde af Diskonterne, inrätta sine enskilda företag. iNär härtill lägges, att hela
Diskont-rörelsen blefve concentrerad på en Ort, nemligen Stockholm, blefve dess begagnande först sannolikt företrädesvis öppet för dem, som voro närmast, för de mera aflägsna betungadt med dryga utgifter, och sluteligen, enär det alåge
Diskont-styrelsen, att med utlåningarne gå försigtigt tillväga, alldeles undandragit en mängd i aflägsna Landsorter boende personer, hvilka af 'Diskont - styrelsen ej kunna vara nog kände, äfvensom det är sannolikt, att af samma skäl denna Styrelse, oaktadt bästa vilja, komme att bevilja Lån åt personer, hvilkas förmåga att återbetala, först allt för sent blifvit upptäckt.
I hvad jag nu anfört till besvarande af de framstälda frågorne, tror jag mig åtminstone i allmänhet hafva motiverat mina tvifvelsmål, rörande nyttan af det föreslagna sättet, att reglera Låne-Systemet.
Om såsom en fördel deraf, skulle anses, att dess Förvaltning vunne i säkerhet, när den åt Banko-styrelsen uppdrogs, synes mig denna fördel ej motväga den våda, jag sökt visa; och om frågan allenast vore, att söka denna säkerhet, tviflar jag ej att den ju, äfven med Låne-Inrättningarnes -bibehållande i deras nu var Stats- och Banfto-Utskottens Betänkanden.
255' rande form, genom lättare och mindre vådliga anstalter skulle kunna ernås.
Men då meningarne synas vara eniga, att Låne-systemets skadeliga inflytandepå myntvärdet ej genom en hastig indragning af myntrepresenlativerne kan afhjelpas, lärer äfven det resultat ej blifva särdeles tvistigt, att i Landets närvarande ställning, den lill ändamålet bäst ledande
Finance-plan skulle bestå deri , att underhålla Låne-systemet, genom medel, sorn åt myntreprecentativerne återgåfve credit och förtroende.
Sedan ett land med Credit - mynt blifvit öfversvämmadt, kan den redan verkade skadan ej annorlunda botas, än genom den långsamma förkofran, som tillskyndas Näringame, dåde under en oafbruten gång få använda de medel de innehafva, och deraf draga den största möjliga fördel.
Landet försmägtar genom hastiga ombyten af Finan ce-systeme : all nöd öfvervinnes i 1 längden, om lugn och säkerhet beredes den nödstälda, att med återhämtade krafter frambringa nya utvägar till sin förkofran; det är mot sakens natur att försöka hastigt verkande medel.
Det representativa myntet behåller jemt det värde det kan hafva, i förhållande till X-andets varuproduction.
I den mon denna production ökas, stiger myntets värde, och först derefter kan en realisation blifva möjlig, som kan komma verkligheten närmare, än att blott stå på papperet.
Om man såsom hufvudgrund antoge , att söka återföra det utgifna Credit - myntet i full circulation, genom sådane mått och steg, hvilka återgåfve de genom Statens förut gjorda anstalter befintlige Låne-inräitningat sadan kraft , att 8 54 Stuts- och Banko-Utekottens Betänkanden. de, enligt allmän Lag och ingångne Contrakters lydelse, skulle kunna uppfylla sina förbindelser, anser jag för en naturlig följd deraf, att när man höll en noga uppsigt öfver Clredit-verkens förvaltning, hvarigenom sä väl bedrägerier som ensidigheter och oförsigtigheter undanröjdes, Nationen äter betryggad i sina enskildta förhållanden, lärd af erfarenheten orri det vanskliga af vinglerier, skulle bemöda sig, att genom sin arbetskrafts användande realisera credic - myntet.
Att en fullkomlig
Näringsfrihet vore ett hufvudvilkor för möjligheten af en sadan anstalts lyckliga utgång, behöfver lika litet anmärkas, som det här är stället att utreda hvad dermed förstås; men att dess införande är oumgängeligt för Statens möjliga förkofran , att alla mått och steg , som dessförutan vidtagas, endast bibehålla förlägenheten under en annan form, tror jag här böra besinnas.
Går nu bemödandet ut på, att genom den väckta mennisko - kraftens riktning till Landets inre förkofran långsamt bereda en ny ordning, så lärer äfven deraf vara en följd, att ändamålet bäst vinnes, i den mon enskildes närvarande förhållanden minst' rubbas , och hvar Samhälls medlem, på den mer eller mindre fördelaktiga punkt han nu står, endast vinner säkerhet att af oberäkneliga tillfälligheter ej nödgas nedfälla händerne och blifva ett offer för sin godtrohet till de anstjiter, som af Nationens Representafiter en gång blifvit vidtagne.
Jag anser ^ålunda minst vådligt, att i samina Diskont-väg som hittills , låta samma summor, som af 1815 års Ständer bestämdes, utlånas: och att dessa utlåningar, enligt bestämda Stats-och Banko-Utskottens Betänkanden.
255 föreskrifter, så väl till beloppet som method, matte ske fran de orter, kring hvilka rörelsen redan, under flera års vana, samlat sig, oc.h hvilka, utgörande Sveriges medlersfa och södra del, utan tvifvel för det närvarande aro de mest productiva.
Jag ingår ej här i detailler om Styrelsens inrättning, om sättet att reducera de utelöpande rnynt-representativerna till allenast ett slag o. s. v. Jag tror mig allenast böra anmärka, att, då till hela denna operation icke annat än temporaira förskott af Banken erfordras, medförde dessa steg ingen varaktig tillökning i Banken^ sedelstock, och man undveke all den våda jag ofvanföre tror mig hafva hevisat vara oskiljaktig från Bankens förvandlande till ensam långifvare för Statens räkning åt dess enskilda medlemmar.
Detta steg anser jag genast ledande till afhjelpande af ögonblickets nöd: denna hjelp är ock den möjligaste, ty den, som vinner tid, vinner allt.
Endast derigenom kan vår älskade Konung blifva satt i tillfälle, att genom envis Stats-Hushållning befordra Landets inre välstånd.
Ju mindre vi genom ensidiga bestämningar af Lane tillgångarnes utdelning gifva en positiv rigtning åt blott vissa Näringars understöd, desto kraftigare kan Styrelsen öfverse och gynna det hela, desto säkrare kan den verkställande Magten påräkna , att de anslag, Staten till dess dissposition öfverlemnar , både till riumerair och varu-värde orubbade skola hållas henne tillhanda , och desto mera obehindradt skola en Faderlig Konungs åtgärder'använ. das, att genom ett jämnt skydd för aila lagliga 256 Stats« o eli Banlto-Uts&ottens Betäniandenl intressen, återställa lugn och förtroende inom Samhället, Men man invänder: skola da Landets Näringar beständigt bero af Discont-Inrättningar, som af Staten understödjas?
Jag, har blott tillstyrkt dem,.såsom nödvändiga för ögonblicket, då jag ansett dem , som på sådant sätt redan finnas , ej utan våda för en svår skakning genast kunna upphäfvas , och tror . att det är bafre nu genom Statens understöd afhjelpa deras iråkade tillfälliga förlägenhet, än att Staten, som redan i dem deltagit , nu skulle öfvergifva dem , och lämna dem åt sitt öde , för att dymedelst tvingas att låta Banken ensamt förlägga Ijån-Systémet.
Men i sammanhang med det understöd , sorn nu därtill fordras och bör beviljas, står otvifvelagtigt en plan, att i sinom tid sklja Staten ifrån allt deltagande däri , och göra dess Finance-verk oberoende af enskildes, samt enskildes hushållning oberoende af Statens biträden.
Bankens så kallade soliditet beror utan tvifvel af dess återförande till den ställning , att den åter kan blifva en VexelBank , och med fullt uppfyllande af sina förbindelser, en Depositions Bank.
Iean sannolikt icke vinnas förr , än Banken skiljes från all Discont-rörelse , och Ständerne ej mera befinna sig i en beständig frestelse , att gGiiont fabrication af endast nya Sedlar använda dess Credit för tillfälliga ändamål.
Att nu bestämma tidepukten , när Banken från all
Discont-rörelse skulle skiljas , är efter allt utseende omöjligt.
Kommer genom det nu föreslagna understöd Credit-myntet i full eircu - Stats- och Banko- Utskottens Betänkanden. 257 lation, och Filial-Disconterne fullt ut kunna uppgöra sina Liiqvider , är deras successiva indrag-' ning utan tvifvel mojlig, i den mott enskilda Associationer bilda nya Discont-Inrättningar , sorn utan annat stöd af Staten , än blotta Lagens hägn i executiv väg, ärsätta de afgående.
Vid de tillfallen, Banken nödgas göra en hastig indragning af sine Sedlar från någon viss gren af rörelsen , bör man alltid vara betänkt på deras lifgifvande i annan väg, i afseende hvarpå jag för min del alldeles bestrider, att det skulle ske genom enskilda Lån, under hvad form som hälst, utan däreinot föreslås, att det då verkställes genom anslag till allmänna företag, såsom nödiga Fästnings byggnader, Flottans iståndsättande , Strömrensningar m. rn., så att de säkert användas till frambringande af arbete, en method hvarigenom Landets tillgångar ökades genom ny product och Statens behof äfven någon gång kunde fyllas, utan betydlig förhöj-' ning af allmän Bevillning.
Möjligen kunde en successiv amortering af Sedel stocken under vissa omständigheter vara verkställbar; men utan tvifval är tidepunkten dertill ännu icke inne.
Den utelöpande Sedel-1 massans realisation fordrar äfven vaksamhet , och kan på sin höjd för det närvarande för framtiden beredas.
I den mon närings-frihet och ett jemt mynt-förhållande befordrar
Landets odling , kan man närmare nalkas möjligheten af en realisation.
När under en fullkomlig
Handels-concurrence och en utvidgad arbetsflit penninge-rörelsen blir liflig , och andra Länders Specie-mynt i naturlig ordning , äfven 258 Slats- och Banko-Utskottens
Betänk anden. i byle mot vara producter circulerar till Norden, dä kan småningom Specie-myntet begynna intaga Pappers-representativernes rum , och genom denna ersättning , och endast derigenom, kunna de Utan skada försvinna ur rörelsen.
Genom tvungna åtgärder vinnes ej ändamålet : en konstig ordning kan införas , men den räcker blott ett ögonblick ; och när den brytes , har man att befara ytterligheter, i följe af olägenheter, man genom en föregående ytterlighet verkat.
Några föreskrifter för Banco Styielsen till activat åtgärder, för att öka Verkets Silfver-fond , anser jag derföre onödiga.
De äro öfverflödiga , enär Fullmägtiges Instruction redan förut innehåller, att de , vid Bankens förvaltning , skola oafbrutet sträfva till realisationens befordrande, men de voro såsom positiva föreskrifter skadliga, om, när tiden till deras åtlydnad inföllo, ornständigheierne ej efter beräkning jemkat sig , eller ock undergått en altför oförväntad förändring.
Om Närings-utvägarne inom landet lättas , om handeln och concurrencen kunna vinna full liflighet, bör man ej tvifla, att metalliskt mynt småningom hos oss kan blifva gångbart; och innan den allmänna ordningen hinner återställas till den grad, att denna förkofran blifver möjlig, är det god tid att betänka de Författningar, som till Realisationens befordrande erfordras, och till det förenklande af det metalliska myntet till ett för alla igenkänligt märke och en viss qvantitet af metall af en viss finhet, hvarigenom varors sanna förhållande lättare kan mätas , och i 'samma nion befordra det refila myntets större användbarhet i löre Isen.
Stats- och Banko-Utskottens Betänkanden.
259 Riksens Ständers åtgärd vid Finance-regleringen tror jag således nu böra inskränka sig till ett på samma grunder bygdt understöd för det vacklande Credit - systemet.
Detta består i att gifva lif åt alla förut fattade beslut.
Disconternes Liqvider böra genom Bankens mellankomst verkställas, och derigenom det utelöpande myntet med full credit äter sättas i rörelse.
Genom visa reglementarisk.!
Författningar och era officiel! tillsatt Gfver-uppsigt öfver Dtsconternes Förvaltning, bör det allmänna betryggas för de händelser, som nu stört
Disconternes credit.
Enär alla fordrings-ägare få njuta laglig ratt, skall ingen tvekan mera uppstå örn mynt-representativernas värde, och de förskott Banken dertill gör, och, om så finnes nödigt, till mynt-representativernes reduction till ett enda slag, skall i det närmaste gäldas , när genom Creditens återställande möjligheter fattas för Gäldenärer att betala sine Skulder.
Skulle till och med vid en slutlig Liqvid Banken göra någon förlust , tror jag mig utan fara af misstag kunna påstå, att den fej korinne att svara på långt nar mot beloppet af den vinst, Banken redan haft och ännu ytterligare af Discont.rörelsen kommer att indraga, samt ännu mindre mot den Landet skulle göra, om, genom ett jemt förhållandes återställande', Regeringen finge fria händer att under lugnet framkalla arbets-fliten och välmågan.
Om grundidéen för denna min framställning rätt blifvit fattad, tviflar jag ej, att ju dess utarbetning i detail skall finnas förbunden’ rr.ed allenast få svårigheter.
Man tnå ej göra afseende på den invändning, au derigenom få. eller S60 Stats- och Banko-Utskottens Betänkanden. så godt som inga nya anstalter blifvit vidtagne till ordningens återförande, hvaraf man skulle lunna befara, att ett redan vackt missnöje ej skulle qväfvas, utan fortfara att motarbeta det allmänna förtroendet.
En Nation L förlägenhet, fattar lätt i den hand, som utsträckes till dess räddning; och den räddade, som återfinner sig i samma belägenhet , som före den hotande olyckan, minnes med glädje och tacksamhet att han undsluppit vådan.
Den dag kan ock ej vara långt aflägsen, då Nationen med erkänsla skall erhindra sig, att dess Fullmägtige, utan bäfvan i faran, stadigt hållit samma kosa , och ulan att vackla mellan ombytande Systémer, låtit sakerne, under Lagens hägn , utreda sig sjelfva, bibehållit enskilda personer orubbade vid sin rätt och förmågan att fullfölja sina yrken , samt för framtiden stadgat det hopp, att icke hvarje
Biksdags-kallelse skall vara en signal till hvälfningar i medborgares entkildta förhållanden.” Herr Profesoren Agardh uppläste likaledes ett skrifteiigen författadt yttrande, hvilket lyder, som följer: ”Jag gillar i allmenhet den fram ställning HöglofL Finance-Beredningen gjort af Banco-rörelsens feglering.
Ett och annat finner jag mig dock i korrthet böra anmärka , såsom icke öfverensstämmande med min åsigt deraf.
Jag kan ej instämma uti den allmänna sats att Låne-systemets utsträckning har de farliga följder , som man nu så ofta hör, såsom deraf härflytande, öfverklagas.
I Länder , som äro fattiga på Capitaler, är detta system nödvändigt emedan producenten ej där är sin egen förläggare.
I Sverige äro äfven ett inskränkt antal Stats- och Banco- Utskottens Betänk anden.
261 privata sorn kunna vara det.
Således blir det de offentliga Cassorne, sorn mäste förskjuta Producenten dess erforderliga Capital.
Ju större förlags-Summorne äro, desto större mäste också productionen blifva.
Ju mera derföre det nu ofverklagade Läne-systemet i denna väg utsträckes, ju mera skall varu-productionen, och således välmågan tilltaga, då, i motsatta fallet af dess inskränkning, följderna bli lika menliga för de enskilda, som för Ilandet.
Det är således icke X.åne-Systemets utsträckning i allmänhet , som är skadlig, utan ett utlånande af Capitalen till andra personer och corporationer än producenter.
Det var i detta afseende, Discoriterne gjort skada, men denna skadlighet ersattes ganska betydeligen derigenom att äfven Näringarne hade sin andel uti Discont-Lånen ; hvilket bevises klarligen af den ökade productionen i de Provincer, där Diskonterne i synnerhet verkat.
Man jämföre blott Skåne, sorn', under de sista 20 åren, kanske med 25 Procent ökat sin prodiiction, och aldrig utan Malmö Discont kunnat verkställa sina otaliga enskiften; man jämföre det med en och annan Province som, aflägsen från
Disconten, ännu befinner sig på samina grad af production, som för 20 år tillbaka.
Man må ej till bevis för motsattsen åberopa den närvarande förlägenheten i de Provincer, där Disconten förut spridt verksamhet och lif.
När Dånen indragas, för att ej mera utgå, undandragas äfven förlagen, hvarigenom productionen måste hämmas.
Felet i detta afseende var således icke
Disconten» existence, men dess indragning.
Om man genom en klok författning 262 Stats- och Banko-Utskottens Betänkanden. tillika vetat förekomma Penningarnes användande till accorder, till arneublement, till yppig lefnad, hvilket bör vara en följd af erhållet öfverskott*, men ej af lanta Capitaler, så hade Disconterne ännu bort bibehållas; Och den tid skall kanske komma, måhända snart, då man nödgas återtaga dem, eller åtminstone surrogater derföre.
Under denna mellantid är likväl förlusten oersättlig, som åstadkommes genom J,åne-rorelsens concentrering inom Hufvudstaden.
Da Provinser, som nyss blomstrade i stigande välmåga, skola åter sjunka tillbaka i fattigdom och svaghet, under det den nödpenning, sorn de med sina sista krafters ansträngning förtjena, skall användas att uppehålla Hufvhdstadens rikedom och yppighet.
Vid den reglering af Eåne-rörelse n, som Beredningen föreslagit, synes mig följande anmärkningsvärdr.
Då Province- D isconternes Låne-rörelse af öfver 7 Milloner på en gång inställes, så synes mig ovilkorligen nödvändigt, att på annan väg en ny tillgång till Lån öppnas.
Förlägenhet och svårigheten att inbetala Discont-Lånen inom 5 år är tydlig, eller rättare omöjligheten gifven med bibehållandet af en mängd oskyldiga individuers välstånd ; jag kan således icke annat än för min del instämma i Konungens Nådiga Proposition, att hela den summa, som af Banken förut blifvit använ d i D iscont-rörelse, åter utgår antingen som Discont-Lån eller som FastighetsLån.
En serskild anledning för Banken att icke inskränka Lnne-Körelsen, är att Banken åtagit sig Discoaternes Utredning.
Om ej till - Slats och Banko-XJlskottens Betänkanden 263 falle till
Lån gifves för de i Disconten invecklade personer, sä blifva icke blott många af dessa personer ruinerade, utan äfven Bankens förlust vida större än man nu påräknat, genom <Ien mängd Banqueroutter, som blifva en följd, af