Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid slutet af 1600-talet undergick bergslagets tillstånd en betydlig förändring derigenom att den gamla koppargrufvan 1687 instörtade och dess då varande trenne serskilde öppningar sammanrasade lill en stor så kallad stöt.
Det arbete, som, i följd deraf erfordrades för att få grufvan ren och tillgänglig, under det afraden, hvaraf likväl en fjerdedel, eller 300 skeppund, blifvit 1650 eftergifven, måste, oaktadt den inträffade olyckshändelsen, af fjerdeparls-egarne utgöras, blef så kostsamt och betungande, att större delen af de mindre förmögne bergsmännen alldeles kommo af sig och skiljdes från besittningen af sina grufve-delar af den orsak, att de icke kunde, efter den lidens författning, ställa borgen för afradens utgörande, 8 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 37.
A. hvadan deras förra grufve-delar dels tillföllo andra bergsmän, dels til! ett antal af 300 fjerdeparter lemnades öde, och af hvilka kronan saknade afrad.
Den utväg måste då från statens sida vidtagas, att egarne till bergsfrälse-jorden i socknarne nämast grufvan, hvilkas frälsefrihet af ålder varit förenad med skyldigheten att idka grufve-delar och för dem utgöra afrads-koppar, ålades att antaga de flesta gruf-delarne, hvaremot de bergsfrälse-egare, åt hvilka, i brist af borgen, någon grufve-del icke kunde anförtros, förpligtades att för hvarje spanland jord utgöra tre dagsverken med häst och karl, till grufvans rengörande från stalp och gråberg.
Förmedelst dessa och andra åtgärder, som af grufve-styrelsen vidtogos, under det regeringen dels beviljade bergslaget åtskilliga förmåner och eftergifter, dels tillika på det sätt underlättade bergsmännen i deras betryck, att, genom Kongl, brefvet den 9 Februari 1692, dem tilläts erlägga afrads-kopparen med vissa korgar malm, som af hvarje ”vindning” skulle afslås och försäljas, dröjde det icke länge, innan, hvad beskattningen angick, kronan kunde återställas i åtnjutande af den bestämda afraden, samt den till fjerdedelen af tillverkningen fastställda tionden, hvaremot sjelfva tiliverkningsbeloppet väl de lörsta åren elter grufveraset, på ett eller annat tusende skeppund koppar när, närmade sig till den förut erhållna afkastningen, men ifrån den liden undergick successiv förminskning.
Högstberörde Kongl, bref, hvilket tillskyndade bergsmännen stor fördel, dergenom att de undgingo ställa caution för atraden, och således utan svårighet kunde emottaga de öde grufdelarne, förorsakade likväl väsentlig förändring uti bergslagets gamla författning, i så måtto, dels att fjerdeparlerne fingo ett visst värde, så att de började gå i handel och byte, då de förut endast medförde en villkorlig nyttjande rätt, som tillika med frälsefriheten kunde förloras, icke allenast genom brott, utan äfven genom arbetets sonande samt oförmögenhet att ställa borgen för afraden, dels derigenom, att bergsfrälsets nära samband med grufvan till en del upplöstes och frälset blef nästan fritt från allt ansvar för afraden, som lades på hela grufvan och dess egare samfäldt, samt slutligen att genom detta Kongl, bref grundlädes söndringen af bergsfrälset och fjerdeparlerne från bergsmans-ståndet.
Oaktadt förändringen i sättet att uppbära afraden, blef likväl denna afgift alltför tryckande och måsle år 1718 till hälften nedsättas, och 1721 helt och hållet eftergifvas, på det att afgiften af hvart 4:de skeppund af tillverkningen så mycket säkrare måtte kunna erläggas.
Denna Stais Utskottets Utlåtande, N:o 37, Litt. A.
Denna ränta utgick ook efter nämnda beräkningsgrund till år 1770, då den förmedlades till livart 8:de skeppund, samt nedsattes ytterligare genom Kongl resolutionen af den 5 Mars 1805 lill hvart 10:de skeppund, hvilken tionde-koppar, jemte den vanliga bevillningen samt några skeppund säkallad strömsafrad till Fabin stad upplåtne, äro de enda för kronan återslående qvarlefvorna af de förr henne tillfallande betydliga inkomsterna från Stora Kopparberget.
Sistberörda förmedling beviljades dock icke utan eftergifter å bergslagets sida.
Dessa bestodo uti indragningen till kronan af åtskilliga utaf de bergslaget från äldre lider förunnade förläningar, nemligen: l:o) ordinarie grufvehjeipen af Ofvan-Siljans fögderi, eller 1400 stafrum ved ifrån Mora och Elfdalens socknar, anordnade till krono-schaktens sänkande, i värde utgörande efter 1843 års markegångspris 3,004: 8. — 2:o) dagsverks-ränlan, eller kronans behållna dagsverken af Kopparbergs, Säthers och Nedan-Siljans fögderier, anslagna till Yedhygslen å Daglösetäglen, och hvilka dagsverken, ulgörande ett antal af 5,600^'-niels, bergslaget till kronan betalte med 5 sk. 4 rst. banko, men efter sistnämnde års markegångsvärde, 25 sk., emellan hvilket pris och det af bergslaget beräknade, skillnaden gör 19 sk. 8 rst., eller tillsammans 2,298: 7. 7. 3:o extra-ordinarie grufve-bjelpen af Kopparbergs, Säthers, Ofvan- och Nedan-Siljans fögderier, bestående dels af 3,023 oell |:dels dagsverken, dels af 1664 och | stockar af olika storlek, varande markegångsvärdet härå . . 4,188: 23. 8. 4:o) kolräntan från häradsfjerdingen i Leksand 1,150 stigar, tilldelade konst-staten utan lösen, men efter marke gångspris uppskattade till 2,611: 22. — eller tillhopa r:dr 12,102: 13. 3. 5:o) ränte- och mantals-kolen, uppgående lill något öfver 33,000 stigar, hvilka bergslaget egde lösa, de indeldte kolen 8,991 och | stigar med 20 sk. sligen, och de öfrige efter 6 sk. 8 rst. stigen.
De privilegier, bergslaget efter 1805 års förmedling fick bibehålla, och ännu åtnjuter, bestå utaf: a) rättigheten att utaf de skattskyldiga erhålla så väl ränte- som Bih. till R.
Prot. 1847 $ 1848. 4 Sami. 1 Afd. 13 Uäft. 2 10 Stats-Utsliottets Utlåtande N:o 87 Hit.
A. mantals-kolen in natura, emot erläggande af betalning derför enligt markegångspris, hvilket dock icke till fullo blifver kronan lillgodoberäknadt, emedan en nedsättning deri, i afseende på kronans behållna räntekol, 13,351 och l stigar, eger rum, till det belopp, som uppkommer af det så kallade progressiva lösningspriset, som åter bestämmes genom en årlig tillökning af 2 sk. på hvarje stig, intilldess rnarkegångspriset upphinnes, och hvilken nedsättning eller skillnad emellan sistnämnde pris och progressiva lösningspriset utgjorde år 1843 24 sk. 4 rst. per stig, eller i summa 6,768 r:dr 22 sk. 8 rst., till förlust för kronan, men vinst för bergslaget, eller rättare för egarne till de 71 nummer kopparhyttor, å hvilka prisskillnaden, bildande den så kallade hytte-revenyen, fördelas; b) köpekols-rättigheten inom det, genom Kongl, resolutionen den 2 Juli 1816, för bergslaget fastställda koldistrikt, hvilket, i afseende på gränsorna, icke är detsamma som skatlekols-distriktet, emedan det sednare upptager, dels hela området af Leksands och Rättviks socknar, dels ock de till köpekols-distriktet icke hörande Sälhers och Husby socknar, men deremot icke kan sägas omfatta Aspeboda och Thorsängs socknar, hvarifrån ej utgöras, och innehåller köpekols-distriktet, enligt af styresmannen för afvittrings verket, kommissions-landtmätaren Setterqvist_, till Kongl, undersökningskommisionen, meddelade uppgifter, 505,181 tunnland; c) vedhygster-räntan, eller den, med 5 sk. 4 rst. af hvarje spanland bergsfrälse-jord utgående afgift, tillsammans 1,165 r:dr 15 sk. 2 rst., hvarförutan denna jord är underkastad en obestämd förbindelse att, vid olyckstillfällen, äfven på annat sätt bidraga till grufvans och kopparverkets upprätthållande; d) kronans deltagande med ett och ett halft skeppund i den af bergslaget, till aflöning åt presteiskåpet, utgående så kallade prostekopparen; e) af rads-kassan, hvilken åter uppkommit derigenom alt, sedan de •A:delarne af malmen, hvilka förr tillhörde kronan, blifvit åren 1718 och 1721 eftergifne, samt af afradsmalmen bildats en kassa till kopparverkets understöd och andra serskilda behof.
Denna kassa stod under Kongl.
Bergs-kollegii förvaltning till år 1824, då bergslaget, genom Kongl, brefvet den 11 Maj samma år, erhöll öfver densamma en i så måtto friare dispositions-rätt, att fonden fick, ulan ränta, i bergslagets kassor innestå, dock med vilkor att 56,000 r:dr banko deraf framdeles skulle blifva tillgänglige att för kopparverkets behof vid större olyckshändelser användas, dels oek Stals-Utskotteti Utlåtande, N:o 37 Litt. A. 11 alt kassan fullgjorde utbetalningen af de anslag, som, enligt förra förordnanden, borde deraf utgå och hvartill hörde, utom bergs-rådmännens aflöning, äfven de 1200 r:dr, som genom Kongl, brefvet den 29 December 1820, efter vederbörandes börande, blifvit anvisade såsom lön åt föreståndaren vid Fahlu bergs-skola, förnämligast med afseende på den nytta och förmån, serdeles i anseende till koppar-processens bättre bedrifvande, sorn. ansågs kunna, genom bergs-skolans inrättande i Fahlun, bergsmännen och bergslaget i allmänhet tillskyndas; f) den afradsfrihet, bergslaget lillgodonjuter, enligt äldre Kongl, bref och sednare resolutioner, dels för all den koppartillverkning, som antingen af malm från åtskilliga nyare grufvor utom Stora Kopparberget, eller genom slagg-smältning åstadkommes, och hvilken tionde frihet icke är något annat kopparverk medgifven.
Denna förmån är ingalunda ringa, emedan under sednare tiden den sålunda skattefria koppar-tillverkningen vanligen utgjort omkring 500 skeppund, samt ofta betydligt öfverstiga detta belopp.
Af de Stats-Ulskoltel tillhandakomna vidlyftiga handlingar, bar 131- skottet inhemlat, i afseende på förbållandet, så väl med årliga kopparafkastningen vid Kopparberget, som angående den inkomst deraf, kronan hvarje år tillfallit, dels i tionde- eller tullkoppar, dels i afrad för en tidrymd af 200 år, hvarunder noggranna räkenskaper blifvit förda och ännu finnas i behåll, följande:
Under första perioden, eller från och med 1641 till och med 1690, utgjorde hela koppar-tillverkningen 646,157 skeppund 6 lisp. 15 mkr, eller i medeltal årligen 12,92d: 2. 18-^. under andra perioden, eller från och med 1691 till och med 1740, besteg tillverkningen sig lill 348,854 skeppund 14 marker, eller i medium 6,977: 1. 17?. under tredje perioden, eller från och med 1741 till och med 1790, uppgick tillverkningen till 260,129 skeppund 15 lisp. 8 marker, hvaraf årliga medium gör .... 5,202: 11. 18
Kronans inkomst har under dessa serskilda perioder vissel ligen vant större och mindre, i mån af årliga tillverkningen, men tillika beroende af 12 Stats-Utskottcts Utlåtande, N:o 37 Litt.
Å. de grunder, som för beskattningen varit bestämde; intraden har utgjort^ enligt medelberäkning, för hvarje år; Under första perioden Tiondekoppar Afradskoppar Stimma skeppund, lisp. mkr, skeppund, lisp. mkr. skeppund lisp. mkr. 2979. 2. 61 941. 14. 12. 3920. 16.
Under andra perioden 1605. 8. 14f 590. 16. 5. 2196. 4.
Under tredje perioden 981. 15.
IVö — — — 981. 15.
Under fjerde perioden 394. 4. 16,1 — — — 394. 4.
Hvarförutan, under första perioden, utgått till kronan serskilda skatter under rubrik af skjutsfärds-, skeppshjelps-, qvarntulls koppar m. m., tillhopa 1234. 6. 1'7.
Vidare innehålla räkenskaperne, angående kopparhandleringen vid Stora Kopparberget, samt afkomsten för fjerdeparts-egarne, efter medelberäkning åren: tunnor 1801—1810 har uppfordringen utgjort 105,426 1811—1820 — . ..
. . 144,840 1821—1830 — . . . . 157,486 1831—1840 — . . . . 1.35,008 sedermera år 1841 — .... 126,646 1842 — . . . . 120,589 1843 — . . . . 109,874
Af förr berörde uppfordring har i medeltal åren 1801—1810 malm erhållits 110,713 1811—1820 — . . . . 96,376 1821—1830 — . . . . 81,675 1831—1840 — . . . . 54,679 samt år l84l — 58,569 1842 — . . . . 53,912 1843 53,206 Stais Utskottets Utlåtande, N:o 37 Litt. A. 1.3 Genom förbrukning af den erhållna malmen bar skeppund per medium åren 1801—1810 åstadkommits koppar 4,133 1811—1820 . . . . — 3,914 1821—1830 . . . . — 3,469 1831—1840 . . . . — 2,250 för år 1841 . . . . — 2,411 1812 .... — 2,414 1843 ....
— 2,503 Uppfordrings samt grufve-bryt- malmens värde vid nings-omkostnaderne i medeltal rnalm-auklionerne r:dr sk. rst. 1801—1810 för 1 lunna — 13 2 för 1 lunna 1811—1820 . — . . — 16 3 . ” . . 1821-1830 17 6 . ” . . 1831-1840 . — . . — 21 9 . - .
. lör år ib4l . — . . — 27 3 . 1842 . — . . — 28 8 . ” . . 1843 . - . . — 28 5 . ” . .
För tillverkning af 1 skeppund koppar har åtgått malm: efter medelberäkning åren 1801 —1810 tunnor 27,09 1811—1820 ” 25,27 1821—1830 ” 23,68 18.31- 1840 ” 25,02 för år 1841 ” 24,28 1842 ” 22,06 1843 ’’ 21,21 Häraf visar sig att uppfordringen varit störst under decenniet 1801 — 1810. eller 165,426 tunnor, och lemnat den största qvantitet malm, eller 110,713 tunnor, hvilken likväl varit så svag, att deraf icke kunnat till verkas mer än 4133 skeppund koppar, hvadan till 1 skeppund utgått 27,09 tunnor malm; att under de löljande åren så väl uppfordrings- som malmbeloppen mer och mer minskats, men i stället tilltagit, de sednare, i fyndighet, så att år 1843, då 109,874 tunnor uppfordring lemnat endast 53,206 tunnor mahn, deraf blifvit tillverkade 2,503 skeppund koppar eller ett skeppund af blott 21,24 tunnor malm, hvarå uppfordrings- och gruf - r:dr sk. rst. 1 9 6 1 35 2 2 7 6 2 20 4 1 38 3 1 45 4 l 46 5 14 Stats-Utskotteis Utlåtande, N:o 37 Litt.
Å. brytningsomkostnaderne utgjort 28 sk. 5 rst. tunnan, och priset vid malmauktionerne varit 1 r:dr 46 sk. 5 rst. tunnan, samt således något stigit efter perioden 1801—1810, då de förra belöpte' sig lill 13 sk. 2 rst. tunnan och det sednare till 1 r:dr 9 sk. 6 rst. tunnan, hvaremot malmpriset, som under 1821—1830 uppgått till 2 r:dr 7 sk. 6 rst. och under åren 1831—1840 till 2 r:dr 30 sk. 4 rst. tunnan, fallit.
Den afkomst fjerdeparls-egarne tillfallit under innevarande århundrade bar utgjort i medeltal som följer: af Grufvan för åren 1801 till och med 1810 r:dr b:ko 27: 8/5 1811 fy 1820 >f 40: 38.
IM 1821 ff 1830 37: 6. ‘12 3 2 5 1831 fy 1840 ff 25: 46.
O 9 io 1841, 1842 ” och 1843 ff 2: 32. af de så kallade Enskilde verken, nemligen Avesta, Gustaf llbs silfververk, de tid efter annan anlagda jernverket!, halfva vitriols-, svafvel- och r;dr sk. rst. dukater silfver r:dr specie. tidskiftet 2: 20. 4 i 5 ff 21 ff ff 8: 31. ll-1- 1 O 1 IO ff 2,5 » ff 4: 32. 3 IO ff 2,1 fy ff 17: 19. 4 3 20 ff ff andra ” tredje fjerde under åren 1841 och 1842. 30: — — — ” — hvarförutan de fjerdeparts-egare, hvilka sjelfve icke idka bergsbruk, utan öfverlemnat sina fjerdeparter åt de så kallade brukande bergsmännen, erhålla, utom fjerdeparts-revenyen, en extra inkomst, beslående af den arrende-afgift de kunna af brukande bergsmännen sig betinga, och hvilken afgift årligen utgjort, under den sednare tiden, 6 r:dr 32 sk. b:ko.
Ehuru de Stals-Utskotlet tillhandakomne räkenskaper öfver bergslagets ställning icke sträcka sig längre än till och med år 1843, och Utskottet alltså icke är i tillfälle alt öfver förhållandet, efter sistnämnde år, uppgöra någon, på officiella handlingar grundad, beräkning, enligt hviken bergslagets närvarande belägenhet kan bedömas, har Utskottet sig likväl tillförlitligen bekant att utdelningen från grufvan uppgått, under år 1846 för hvaije fjerdeparts-egare, till nära 30, r:dr eller 29 r:dr 8 sk., samt att, efter all sannolikhet, utdelningen för nästförflutne år 1847 kommer att stiga till Slals-UukolteU-U Hatande, N:o 37 Litt, A.
15 emellan 40 och 50 r:dr h:ko, hvaraf följaktligen kan slutas, att bergslagets tillstånd i betydlig mån förbättrats, hvilket äfven vinner stöd af den omständighet, att priset å fjerdeparter, som varit nere lill 1000 r:dr, nu mera stigit lill 1150 r:dr brko.
Vid utredande af den vigtiga frågan, huruvida sådana omständigheter äro för handen, som böra föranleda till den sökta, och af Kongl, Maj;t i nåder föreslagna, nedsättningen i koppar-räntan, torde icke böra lemnäs utan afseende Stora Kopparbergs bergslags s. k. enskilda verk, hvilka utgöra en hufvudbeståndsdel af bergslagets egendom och tillkommit till understöd för hufvudvcrket, Stora Kopparbergs grufva, hvarmed de slå i ett oskiljaktigt sammanhang, ehuru de förvaltas af en serskild, utaf grufve-rätten oberoende direktion.
De verk bergslaget egde redan på 1700-talet äro Svartnäs masugn och jernbruk med ett då priviligieradt smide af skeppund 660.
Davidshytte jernbruk ” 150, Avesta kopparverk Gustaf 111 silfververk Sedan bergslaget, af förekomna anledningar, funnit sig föranlåtet att mer och mer utvidga sin jernverks-rörelse, har afkastningen af de äldre enskilda verken först blifvit använd lill nya masugnars och stångjernsverks-inrättningar, och sedan dessa efter hand kommit i gång, och hunnit lemna någon behållen inkomst, har äfven deras* afkastning, det enas efter det andras, blifvit ytterligare disponerad till nya jernverks-anläggningar samt de äldres underhåll, förbättrande och utvidgning, i följd hvaraf, under åren från och med 1801 lill och med 1820, ingen utdelning af jernverkens afkastning till fjerdeparls-egarne egt rum, under perioden från 1821 till 1830 blott för några få år, samt sedermera endast från och med år 1835.
Öf lige bergslaget] tillhörige, här efteråt omförmälde, verk har bergslaget förskaffat sig: ...
År 1802. jsmidesliliökning vid Svartnäs med ” 345* 1805.
Nybruket och Norra bruket under Svartnäs ” 1800 16 Slats-Utehottets Utlåtande N:o 37 Litt. A.
Halfva vilriol-, svafvel- och rödfärgs-verket skeppund vid Fahlun 1866.
Halfva Löfsjö masugn, Rosshytte smide och andel i masugn . ” 100. 1811.
Snöå Bruk ” 900. 1818.
Tanså masugn 1819.
Noraå bruk ” 1,800. 1823.
Avesta jernverk ” 1,350. 1827.
Ågs masugn (nedbrunnen 1844) .... 1830.
Andersfors under
Snöå bruk, ” 1,350. 1837.
Eriksfors under d:o bruk, ” 1,500. 1839.
Korså bruk ” 3,150. utgörande alltså sammanlagda smidet vid de enskilde verken sk:pd 13,045.
EfLer det den framställning i afseende på Stora Kopparbergs bergslags uppkomst, utveckling och närvarande ställning, Utskottet funnit erforderlig, nu egt rum, anser likväl Utskottet, innan det meddelar hufvudsak ligt yttrande, angående förmedlingen i koppar-räntan, en redogörelse öfver det skick, hvari den väckta frågan om upphörande af allmogens, inom en del socknar i Stora Kopparbergs län, skyldighet att in natura till bergslaget leverera deras ränte-och mantals-kol, sig befinner, böra föregå, hvarigenom Utskottet kommer i tillfälle alt öfver dessa, med hvarandra nära förbundna, ämnen, i ett sammanhang sig utlåta.
Genom den undersökning, som, tillföljd af Rikets Ständers derom framställda begäran, blifvit af kommitlerade år 1844 förrättad, har blifvit upplyst, huruledes skalle-allmogens skyldighet alt förse kopparverket med kol och ved icke blott är forngammal, utan synnerligen härleder sig från den tid, då konungarne sjelfve började deltaga i kopparbergs-bruket, i följd hvaraf serskilda aftal och konlrakter emellan kronan och allmogen om vissa prestationer och tjenstbarheter å den sednares sida i och för denna bruksdrift afhandlades och uppgjordes; till bestyrkande hvaraf blifvit åberopade privilegierna af 1347 och 1499, konung Guslaf I:s bref den 28 Februari 1545, konung Erik XlV:s bref den 21 Oktober 1562, den 23 Februari 1563 och den 3 Maj 1566; Carl IX :s, i egenskap af riksföreståndare, den 7 Augusti 1602, på allmogens egen begäran, gifna försäkran, att han för deras årliga utlagor icke ville annat än kol och ved af den fordra, samt derefter Sials-Utskottets Utlåtande, N:o 37 Litt, A, 17 derefter, i egenskap af konung, den 2 Januari 1606 oell den 27 Mars samt 18
December 1607 till allmogen aflåtna bref, hvarigenom hemmans-räntekolen bestämdes till en och en half stig af livart spanland jord, eller 24 stigar af belt hemman, samt derjemte af allmogen förbehölls, att hvarje par folk eller hjonelag, som hade häst, skulle emot reda betalning hjelpa till att framföra en stig kol och ett stafrum ved, hvarefter, genom Kongl, brefvet den 14 April 1610, bekräftades, att de så kallade hjonelagspenningarne borde af allmogen i Dalarne och Nedra Bergslagen med kol och ved afbördas.
Af konung Gustaf Adolf vidtogs likväl, enligt Kongl, brefvet den 26 Februari 1617, den förändring, att hemmansränte-kolen, enligt allmogens erbjudande, skulle förböjas med 2:ne stigar och således i framtiden utgå med 26 stigar af helt mantal, inberaknadt ovissa gärder, men hvarje mantal eller hjonelag deremot årligen vid Kopparberget endast upplåta konungen lill köps en stig kol efter gamla måttet, ”den konungen strax betala ville’’ med reda penningar efter 3 mark för stigen, då svarande emot den tidens gångbara värde derå.
Fastän, såsom ofvan är omförmäldt, under nämnde konungs regering, kronans deltagande både i grufve-driften och kopparbruket vid Fahlun upphörde, lick likväl bergslaget tillgodonjuta de hemmansränlor af kol och ved, jemte mantalskol, som kronan hade förut sig förbehållit.
Tid efter annan har allmogen utan framgång begärt få utgöra sina natura-prestationer i kol och ved med penningar.
Genom Kongl, plakatet den 16
Maj 1721 påbjöds, alt ej allenast allmogen i socknar, som under Stora Kopparberget och Avesta voro lagde, borde ej mindre dädanefter än tillförene, efter förra resolutioner och gammal vana, utgöra sina utlagor till dessa verk i kol, ved och dagsverken in natura, utan ock att de af allmogen, som ingen skog egde, icke desto mindre skulle vara förpligtade att af sina grannar skaffa sig kol, till skatternas afbördande.
Denna prestalions-skyldighet in natura bestämdes ännu mera genom Kongl, förordningen den 12 Oktober 1725, enligt hvilken allmogen i Stora Kopparbergs län, som blifvit kopparverket anslagen, förpligtades att på första åkeföret hvarje år afleverera sin skatt i kol vid stadgadt ansvar; och blef icke allenast de skattskyldiges i Näsgårds län begäran alt få erlägga ränte-kolen med penningar efter kronovärde samt mantalspenningarne i redbart mynt, men ej i kol, genom serskilde resolutioner den 18 Augusti 1730 och 21 Mars 1734, afslagen, utan ock genom Kongl, reskriptet den 16 JaIiih. till R, St.
Fröt, 1847 cf 1848 4 Sami, 1 Afd, 13 Iläft, 3 18 Stats-Utshottets Ultåtande, N:o K7 Litt.
A. nuari 1754 förklaradt, alt 1721 års plakat om kol-prestationen in natura till Kopparberget och Avesta icke vore genom Kongl, brefvet den 22 December 1741 upphäfvet.
Vidare är förordnadt, medelst Kongl, brefvet den 22 Februari 1790, att allmogens vid föregående årets riksdag framställda begäran att, i stället för mantals- eller qvarnlulls-skatlen, få densamma med penningar, efter 12 sk. personen, betala, icke kunde bifallas, hvarjemte, uppå riksdagsfullmäktiges för allmogen i Kopparbergs, Säthers, Nedan-Sdjans och Räsgå rds fögderier, vid 1815 års riksdag gjorde anhållan om befrielse från mantaJs-kolens leverering in natura, genom Kongl, bref af den 1 Mars 1820, blifvit förklaradt: ”alt Kongl. Maj:t funne betänkligt denna begäran ”bifalla, dock som mantals-kolen, oaktadt de under längre tid förblandats med ”sk alte-k olen eller den verkliga hemmansränta)), ursprungligen utgjort en efter ”gångbar! pris till persedel förvandlad manlalspenninge- eller fordom så kallad ”qvarnlulls-afgift, och mantalspenningarne, i egenskap af kapitationsskatt, icke ”skäligen borde utgå in natura, med högre, efter värdet af persedeln räknadt, belopp än det, hvartill de i allmänhet voro bestämda alt kontant erläggas, profvare Kongl. Maj:t skäligt i nåder förordna, att den del af dal-allmogen, som aflåter ”mantalskol in natura till Stora Kopparbergs bergslaget, skulle af detsamma ”njuta full ersättning för kolens värde efter årlig markegång, samt alt i sådant ”ändamål bergslaget borde, vid hvarje år skeende liqvidation, från markegångs”värdet afdraga den prestations-skyldige allmogens mantalspenningar med ”ansvarighet för deras inbetalning lill kronan, hvarefter det blifvande öf”verskottet skulle samma allmoge i kontant tillkomma, och sådant ulan att ”den lindring i bevillningen, som förbehållits dal-allmogen i och för man”talspenningarnes afbördande med kol, derföre må upphöra.’’