Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Svenskt Banco för hvarje Riksdaler; att dessutom honom förbehölles 5 procent såsom provision och till bestridande af öfrige kostnader; samt slutligen, att om Baneo-Slyrelsen ej inom den 3o nästpåföljde Maji gifvit honom tillkänna, att silfret borde levereras, Contractet ansågs för annulieradt och han erhölie såsom, skadeersättning 2 procent på den contraherade summan.
Detta anbud, hvilket föranledde vidlyftige öfverläggningar inom Banco-Styrelsen, dervid ålskillige medlemmar af Stockholms HandelsCorps jemväl i ämnet rådfrågades, blef den 17 November 1831 af Banco-Fullmägtige enhälligt afslaget i dess dåvarande skick, men åt 5 Ledamöter af Banco-Sljn-elsen öfverlemnades då att uppgöra ett Contraförslag, för att till Grosshandlaren Wigert framställas.
Det Contraförslag, som i anledning häraf uppgjordes, innefattade följande Hufvudmomenter, nemligen: a) att levereringen af ofvan uppgifna belopp skulle verkställas kostnadsfritt för Banken, senast 4 månader från den dag då Banco-Fullmägtige derom underrättade leveranteuren; b) att i betalning skulle erläggas för hvarje Silfver-Specie härstädes levererad 1 R:dr 2f skilling Hamburger Banco och 6 skill.
Svenska Bancosedlar; dock att, i händelse någon post skulle komma att levereras under annan årstid än emellan den i5 Maji och i5 September, leveranteuren förbehölles en serskild ersättning för ökad transportkostnad' af 1 sk.
Svenska Bancosedlar; c) att nämnde betalning skulle på det sättet erläggas, att, så snart någon leverance blifvit fullgjord, skulle genast utgifva* den derföre i Svenska Bancosedlar utställde del af betalningen, 6 sk.
Svenskt Banco, Banco-Utskottcts Betänkande N.-o 12. för hvarje levererad R:dr Svenskt Silfverspecie, äfvensom ersättningen för ökad transportkostnad, om den ifrågakomme; men att för återstoden, eller i Rrdr 2f sk.
Hamburger-Banco för hvarje levererad Rrdr Svenskt Silfverspecie, skulle, under samma dag någon leverering blifvit fullgjord, utgifvas en förbindelse, ställd i Rikets Ständers Banks namn, till Leveranteuren eller ordres, att sex månader å dato betalas, såsom återstående liqvid för det samma gång levererade silfver. d} att Leveranteuren, om han åstumlade, egde, vid utfärdandet af omförmälde förbindelser, lyfta Bancosedlar till ett belopp af högst 96 sk. för hvarje R:dr Svenskt Specie, som blifvit levererad, under vilkor att å förbindelserna antecknades beloppet af de lyflade Svenske Bancosedlar, med förklaring, att de ovilkorligen skulle Banken återgäldas då förbindelserne infriades eller valuta derföre till innehafvaren aflemnades. e) att liqviderne i Hamburger-Banco verkställdes med vexlar, utställde eller endosserade af Banken och betalbara i Hamburg, senast ä den dag förbindelserna förföllo; dock med åliggande för Innehafvaren att, inom 6j dagar före förfallodagen, dem i Banken uppvisa, samt medförbehåll, att om silfverutvexlingen vidtoge innan förbindelserna förföllo, Banco-Fullmägtige, derest de så för godt funno, kunde infria dem efter i33 sk.
Svenska Bancosedlar för hvarje Rrdr Hamburger-Banco; f) att Banco-Fullmägtige skulle ega rättighet, att uppskjuta den öfverenskomna silfverlevereringen lill år J.833, under vilkor att Leveranteuren i sådan händelse derom senast den 3o Junii i832 underrättades; och att af Banken erlades till Leveranteuren, såsom ersättning, 1 -l procent af ievereringssumman med io,5oo Rrdr, hvaraf liqviden, efter Fullmägtiges options-rält,, finge verkställas med Hamburger-Banco, Riksdaler för Riksdaler; §y alt i händelse Banco-Fullmägtige, inom den 3o- Junii i83a, hvarken tillsagt Leveranteuren om någon leverering för år i832, eller underrättat honom om levereringens uppskjutande till år 1833, ansågs Conträdet förfallet; likasom om Binco-Fullmägtige, efter alt hafva, på sätt blifvit förbehållet, uppskjutit levereringen till år i833, icke inom denj 3o Junii i833 underrättat Leveranteuren om levereringens verkställande; och skulle Banken erlägga såsom ersättning, i händelse contractet återginge år i832, arne procent af leverering s-summan med 14,000 Rrdr, eller om återgången inträffade år 1833, 3 procent med 21,000 Rrdr Svenskt siifver-specie, i begge fallen med afdrag för hvad sorn redan kunde vara erlagdt 1 ersättning för levereringens uppskjutande till år i833,ochni«d >4 Banco-Utskoltets Betänkande IV.o 12. förbehåll för Banco-Fullmäglige af options-rätl till denna ersättnings liqviderande med Hamburger Banco, Riksdaler för Riksdaler; samt b) att Leveranteuren vid Contractets undertecknande skulle anskaffa antaglig borgen till Bankens säkerhet för 3 procent af Leverance-summan.
Banco-Fullmägtige, som, efter emottagandet den 20 October 1831 af Grosshandlaren AVigerts anbud, den 29 i samma månad erhållit BokslutsCommissariens uppgift öfver Silfver-fondens dåvarande förhållande till Sedelstocken, läto sedermera den 24 påföljde November, med ledning af Boksluts-Commissariens sislberörde uppgift, uppgöra ytterligare calcul öfver tillgångarne till silfverköp, af hvilken calcul sig vissde, att silfverbehofvet .då uppgick till circa 826,500 R:dr, men före hufvudsakliga pröfningen af det upprättade contra-förslaget blef, den 28 November nyssnämnde år, upplyst, att så väl uti de uppgifter öfver Vexel-Bankens ställning samt förhållandet emellan den reela Fonden och utelöpande Sedelstocken, som den 3o Junii och 3i December i83o samt den 3o Junii 1831 blifvit Allmänheten meddelade, som ock uti omförmälde, af Boksluts-Commissarien den 29 October lemnade uppgift, det misstag egt rum, att den, såsom lån på guld- och silfver-panter, utevarande summa icke kommit att från Sedelstocken afdragas, hvarigenom, vid sistnämnde tid, blifvit i den utelöpande Sedelstocken inberäknade ej mindre än 324,640 R:dr 45 sk.
B:co utöfver hvad dertill borde räknas, enligt de i Banco-Reglementet 4 Art.
1 Afd. §. 5 stadgade grunder, efter iakttagande af hvilken rättelse, verkliga silfverbehofvet calculerades till 743,906 R-‘dr 38 sk. 6 rst., hvilken summa tillgångarne, enligt då uppgjord calcul, medgåfvo att anskaffa till ett pris af 143 sk. 4 ist.
B:co för hvarje Silfver-Riksdaler, hvaremot Silfret, enligt Contra-förslaget, skulle hafva kommit att kosta omkring 147 sk. 4 rst., eller vid pass 62,000 R:dr B :co utöfver hvad tillgångarne då medgåfvo.
Hos Fullmägtige har härvid under öfvervägande tagits, huruvida ej den klokhet och,omtanka, Rikets Ständer förklarat sig af Fullmägtige förvänta, i händelse af mötande oförutsedda hinder för Realisationens verkställighet, fordrade, att för det silfver, som skulle uppköpas, icke på förhand utgifva mer sedlar, än att den stadgade proportionen vore bibehållen i den stund Silfvervexlingen började; i anledning hvaraf först till pröfning förekommit, om, vid beräkningen af Sedelstocken, den dag Allmänna Silfverulvexlingen komme att börja, endast borde afses Sedelstockens då högsta möjliga belopp, efter de beräkningsgrunder 5 §. af 4 Art. 1 Afd. af Banco-Reglementet stadgar, eller om vid denna beräkning äfven skulle tilläggas alla de summor i Svenska Banco-sediar, som, efter allmänna Silfver - Banco-Utskoitets Betänkande N:o is. i5 vexlingens början, kunde, i och för ofvanberorde, den 28 November 18?)r, under pröfning varande silfverköp, komma att utgå; hvilken fråga, medelst 6 nej emot 4 ja> blifvit så afgjord, alt vid beräkningen af Sedelstocken den dag allmän Silfverulvexling komrae att börja, äfven borde tilläggas alla de summor i Bancosedlar, som, efter allmänna Silfverutvexlingens vidtagande, kunde, i och för då under pröfning varande silfverköp, komma alt utgå.
Hvarefter det af Comiterade upprättade, här ofvan intagne, Contraförslag samma dag, eller den 28 November 183r, till slutlig pröfning förekom, och blef, vid anställd omröstning emellan 10 då tillstädes varande Fullmäglige, af 7 Ledamöter afslaget, förnämligast af de anförde skäl, dels att värdet i Bancosedlar af Hamburger Banco, vid liquidations-tiden icke kunde på förhand bestämmas, och fara således vore, att de anvisade Fonderne kunde finnas otillräcklige, dels ock att det framställda förslaget icke vore annat än en låne-operation, emot en obilligt hög ränta, enär möjligheten att, utan förlust, verkställa den ifrågavarande leverancen af silfver berodde på en osäker förutsättning, det Kongl. Majit komme att medgifva Silfvervexlingens början få månader efler af Fulimägtige gjord anmälan, att alla förberedande åtgärder voro fullbordade, men, vid den ofördelaktiga liandels-conjuncturen och allmänna ställningen, ingalunda vore bestämdt afgjordt, att Banken år >832 Liefve till Silfverutvexling öppnad, och, i motsatt fall, följden skulle blifva, att en ej obetydlig summa af Bankens metalliska tillgång vore att anse såsom bortskänkt.
Ett annat anbud till leverering af 5to,ooo R:dr Silfver funnes väl sedermera den 22 December 183 r vara bos Banco-Fullmägtige anmäldt, men till i5o sk. pris, och af sådan beskaffenhet i öfrigt, att Fulimägtige, med undantag af en dåvarande Ledamot, Herr Öfv.
Hjerta, vid anställd omröstning, genast förklarat sig ej kunna derå fästa något afseende.
Till följd hvaraf Banco-Fullmägtige, uti skrifvelse af den 29 derpåföljde December, hos Kongl. Majit i underdånighet tillkännagifva, att Fulimägtige, oaktadt alla bemödanden, dittills icke förmått fullborda de för Silfver-utvexlingen nödige ansedde, af Rikets Ständer anbefallde, förberedande anstalter.
Men en af Banco-Fullmägtige, framlidne Grefve v. Schwerin,— som, redan den 3 Mars 1831, då till pröfning förekommit ett anbud å i5o,ooo Ridr Silfver, anmärkt, att, efter Grefvens tanka, enda sättet till förekommande af Cursens kastningar under sommaren nämnde år varit, att de större Handelshusen i Stockholm och Götheborg fördelade hela leverancen sig emellan, till ett emellan dem och Banken öfverenskommet pris, men i6 Banco-Utskollets Betänkande N.o 72. att sådant icke synts kunna tillvägabringas, om parLielt accord till liögfc pris, och före den, i då utgångne annoncen bestämda tiden lill anbuds aflemnande, af Fullmägtige afslutades, hvilket sannolikt skulle leda till 'Wexel-cursens stigande; samt vid sedermera förefallne silfverköpsfrågor, i öfverensstämmelse med den sålunda yttrade åsigt, förklarat, det Grefven, •för sin del, funne origtige alla Silfverfonds-förstärknings-åtgärder, som gingo ut på att draga in i Bankens hvalf de små silfver-poster, som kunde finnas i Svenske mäns fickor och skåp, emedan det vore på productionen och utrikes handeln, som dessa åtgärder borde grundas, antingen de utgjorde föremål för enskildes eller för National-bankens speculation, — har följd häraf sig reserverat, så väl emot åtskilliga af de sedermera anställde partiela silfverköp, som ock deremot, att Fullmägtige, då Beslut, den 7 April i83r, vid togs, att utsträcka concurrencen till utrikes ort, förlängde tiden för inländska män till leverancens verkställande, hviken mesur Grefven ansett hafva curs-stegring till följd, och blifva skadlig för Handeln och Näringarne.
Så val Grefve von Schwerin, som Herr Öfverste-Lieutenanten Hjerta, hafva ock, vid den underdåniga skrifvelse Banco-Fullmägtige, under sistberörde dato, eller den 7 April i83i, till Kongl. Maj:t aflåtit, i underdånighet bifogat serskilde skrifvelse!’, deruti desse Ledamöter fästat Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet derå, att Banco-Styrelsens bemödanden för anskaffandet af det belopp uti metallisk valuta, som, enligt Rikets Ständers Beslut, erfordrades till förökandet af Bankens redbara Fond, säkerligen skulle betydligen underlättas, och de hinder, som då, för ögonblicket, sig företedde, hastigt undanrödjas genom ett förklarande af Kongl.
Maj:t, som försäkrade allmänheten om Myntvexlingens snara verkställande, efter det alla förberedande åtgärder af Banco-Fullmägtige blifvit tillvägabragte.
Äfvensom ej mindre Grefve von Schwerin än Herr Öfverste-Lieutenanten Hjerta och Herr Kammarherren Rosenblad reserverat sig emot pluralitetens Beslut, hvarigenom ofvanupptagne, i anledning af Wigertska anbudet uppgjorde, Contra-förslag blifvit nfslaget, enär någon annan utväg, än bifallandet af en så beskaffad transaction, icke då mera återstode, för att, genom anskaffande af det i den stadgade proportionen bristande silfret, kunna fullgöra det af Rikets Ständer uti 9 §.
1 Afd. 4 Art. af BancoReglementet gifne ovilkorliga bud, att Banco-Fullmägtige skulle, efter det alla förberedande åtgärder blifvit fullbordade, senast vid 1831 års slut, hos Banco-Utskottets Betänkande N.o fl. lios Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan om utsättande af tiden, då allmänna silfver-utvexlingen skulle taga sin början, samt såmedelst uppfyll a hvad Rikets Ständer, uti den af Konungen sanctionerade Myntbestämnings-Lagen, Svenska Folket högtidligen lofvat och försäkrat; i anledning hvaraf dessa 3:ne Ledamöter jemväl låtit vid Banco-Fullmägtiges underdåniga skrifvelse af den 29 December 1831 till Kongl. Majrt åtfölja deras serskilde meningar, hvarigenom de förklarat, att de ansågo de mötande hindren icke vara af svårare beskaffenhet, än att, såsom de fattat Rikets Ständers gifne föreskrifter, undanrödjandet af dessa hinder legat inom gränsen af Banco-Fullmägtiges rätt, samt, på sätt det af Fullmägtige förkastade Contraförslag, i deras tanke, klarligen ådagalade, kunnat verkställas utan menlig verkan hvarken på Bankens eller det allmännas interessen; och att de således trodde, att Banco-Fullmägtige hade kunnat, inom utsatt tid, inkomma med den dem ålagde underdåniga hemställan.
Hvarförutan Grefve von Schwerin, som till Fullmägtiges Protocoll för den 29 December i83i, under form af reservation, aflemnat en närmare utredning af de förhållanden, hvarpå Grefven grundat sin serskilda mening, uti en lill Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman den 17 Januarii i832 ingifven skrift, med öfverlemnande af en afskrift af nämnde reservation, under förmälan, att Grefven ansåge det factum, som inträffat, att nemi.
Fullmägtige offentligen förklarat: det de icke fullbordat de för silfver-utvexlingen af Rikets Ständer anbefallde förberedande anstalter, vara af natur, att Banken och dess Credit, samt, med detsamma, det allmänna deraf kunde lida skada, dels fästat Herr JustitiasOmbudsmannens uppmärksamhet på det sålunda inträffade förhållandet; dels framställt sin tanke derom, att denna fråga, såsom möjligen varande icke blott reglementarisk, eller endast rörande Principal och dess Fullmäglig, samt af så inskränkt natur, att Principalen, när hän 3 år derefter råkade sin Fullmäglig, kunde uppgöra saken med honom såsom han för godt funne, skulle kunna höra under lagskipande magiens område, dels med afseende på Justitias-Om budsmannens åliggande, att göra Rikets Ständer uppmärksamme på sådane gällande Lagar, som icke vore nog bestämda eller stodo i strid med hvarandra, anmärkt, att stora brister måste finnas i de Lagar och Instructioner, hvilka blifvit stiftade för de Autoriteter, som hafva med Banken att göra, om det varit Lagarnes Bih. till R.
Fröt. j834■ & Sami. 1 Afd. 3 gde Häftet. Baneo-Utskoltets Betänkande If.-o 12. fel, att, vid i83o års Revision, flere män med anspråk på aktning för rättsinnighet och insigt kunnat finna sig förpligtade, att i sina reservationer, såsom afvikelse från Lag och Instruction, inför Rikets Ständer och Nationen angifva de föreskrifter, som pluraliteten af i83o års Revisorer i afseende på silfverköps-åtgäFderna , meddelat Rikets StändersFullmägtige i Ranken; om det varit Lagarnes fei, alt, bland Banco-Fullmägtige, den ena trott, att Fullmägtige, genom förklaranden, gifna af Revisorer i frågan om silfverköp för Bankens räkning, icke behöfde anse sig begränsade i deras rätt, att, med iakttagande af hvad Rikets Ständer sjelfve i dessa afseenden stadgat, ensamme besluta; en annan deremot, att enär Revisorer föreskrefvo, så återstode intet annat, än att i ali stillhet lyda utan invändningar^ dels ock slutligen förklarat, det HerF Justiliae-Ombudsmannen torde finna, att, om Bank-credit vöre något verkligt och behöfde vård, hvilket 4 §•
Ansvarighets-Lagen och 18 §. af Banco-Regleraentets i Art* syntes förutsätta, så mäste dylika uppträden och tvister förebyggas.
Af hvilken skrift Juslitice-Ombudsmannen femnat Fullmägtige del, och i anledning hvaraf Fulfmägliges Protocoll i ämnet blifvit utskrifne och Justitiaj-Ombudsmannen tillsände; utan att
Fullmägtige i denna fråga erhållit något ytterligare meddelande från Justitise-Ombudsmannens sida* Och hafva Banco-Fullmägtige, hos Rikets Ständers tSS» församlade Revisorer, uti då afgifven Berättelse, anmält, att, ehuru den friare verksamhet, hvartill Banco-Fullmägtige vid hvarje förekommande händelse skulle kunnat anse felg genom Rikets Ständers föreskrifter berättigade, ef genom de af i83o års Revisorer gifne, här ofvan intagne, generela förklarande» kunnat hämmas, enär pluraliteten. af Banco-Fullmägtige förenat sig derom, att i frågan om silfverköp för Bankens räkning ieke utaf Revisorernes omförmälde yttranden anse sig begränsade i deras rätt att, med iakttagande af hvad Rikets Ständer sjelfve i dessa afseende» stadgat, ensamme besluta, vore likväl intet tvifvel underkastadt, alt i förening med de flere omständigheter, som under åren i83t och i832: kunnat direct inverka på vexellillgångarne och r naturlig väg föranleda silf— verprisens höjande, berörde förklaranden från Rikets Ständers Revisorer ef obetydligt bidragit att försvåra och motarbeta en önskad verkställighet af det åt Banco-Fullmägtige gifne uppdrag: ”att efter det alla föreskrifne förberedande åtgärder blifvit fullbordade> senast vid i83i års slut hos Kongl. Majit göra underdånig hemställan om utsättande af tiden, då allmänna silfverutvexlingcn skulle taga sin börjanemedan Banco-Utskottels Betänkande IV.-o 73.
J9 det varit Från dessa, genast genom trycket allmängjorde, förklarande» som en rigtning erhållits att efter individuell godtfinnande kunna framställa Rikets Ständers bestämda stadganden såsom vilkorliga och underkastade tillfälliga uttydning;»-; hvarigenom, i och med detsamma, en väckelse blifvit gifven för dem, hvilkas interesse» och önskningar stodo i strid med de fattade besluten om penningeväsendets ordnande, att, genom ett methodiskt bearbetande, tillvägabringa ett lägre och lägre sedelvärde i förhållande till det utländska myntet, dymedelst bereda ett uppskof, hvarpå förut knappast någon tänkt och äudlligen, i grund deraf, framträda med det påslående, att Lagar, ehuru i behörig 01 dning stiftade och af Konungen sanctionerade, vore att anse som en nullitet, sedan de, genom inträffade förhållanden, måst under någon tid sakna tillämpning.
Äfvensom Grefve von Schwerin fästat i832 års
Revisorers uppmärksamhet på den af honom lill Banco-Fullmägliges Protocoll för den 29 December 1831 afgifne, här ofvanomförmäld.*, reservation, uti hvilken Grefven,— jemte förklarande, att, om det sätt, hvarpå pluralileten af r83o års
Revisorer sökt att främja den beslutade realisationens fortgång, finge räknas bland antalet af timade olyckor, Grefven icke förmått upptäcka någon, som, i hänseende till sina möjliga följder, kunde kallas större, anmält att, bland åtgärder eller rättare bland underlåtenheter, hvilka Grefven, för sin del, hufvndsakligast tiliskrefve att de uppdrag, som Fullmägtige af Rikets Ständer einottagit, icke blifvit inom bestämd tid utförde, vore den ena, att
Fullmägtiges expedition icke blifvit organiserad i enlighet med hvad Fullmägtiges erhållna vidsträckta uppdrag fordrade, och den andra, alt Fullmägtige dröjde för länge med inköpet af det för vexlingens begynnande behöfliga silfret, i hvilket hänseende Grefven anmärkt, att ett förslag, sådant som det, hvilket under de alne sista månaderne före ultimatu terminen kom i fråga, hade, tidigare påtänkt, kunnat uppgöras under vida förmonligare vilkor.
Rikets Ständers år i83a församlade Revisorer hafva, efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, förklarat, att det ej kunnat undgå
Re visorernes uppmärksamhet, att, äfven efter upptäckandet af den origtighet som egt rum vid sammanfattandet af ofvanberörde a:ne efter hvarandra till trycket befordrade halfårs-uppgifler angående Vexel-Bankens ställning,'och hvilken åstadkommit förvillelse i beiäkningen af det belopp utelöpande sedlar, som, till |:delar, skulle med siifverlillgång beläckas, Fullmägtige syntes hafva saknat säker kännedom om Bankens ftö Banco-Utskottttt Betänkande N.o 12* ■verkliga silfverbehof, hvaraf likväl en noggran beräkning bade varit nödvändig, för bedömandet, huruvida de till silfverköp anvisade medel voro för ändamålet ti11räcklige; att beträffande de orsaker, som vållat, att proportionen mellan silfver och sedlar, icke genom de anvisade och begagnade medleu blifvit vid den af Rikets Ständer bestämda lid uppnådd, hade hos Revisorerne i betraktande kommit, att de förhållanden, som egde rum, då Rikets Ständer härutinnan fattade deras Beslut, sedermera i betydlig moa förändrat sig, så att Yexelcursen redan under Riksdagen, och ännu mera efter dess slut, börjat märkligen stiga, och denna stegring, endast med få afbrott, allt till Revisionen år i832 fortfarit samt haft till omedelbar följd: att för hvarje Riksdaler af de anvisade fonderne en mindre silfverqvantitet stod att erhålla än påräknadt var; att på de af Banco-Styrelsen flere gånger förnyade kungöranden ganska få anbud ingått och ändtligen, att det anbud, som mot slutet af år 1831 ingifvits, nära uppgående till den för Banken behöfliga summa, så väl som det i anledning deraf uppgjorda Contraförslag, äfven om de flere deremot, i andra hänseenden förekomne betänkligheter blifvit undanröjde, likväl, blott i och för bristande tillgångar icke bort eller kunnat å Banco-Styrelsens sida antagas; vid hvilket förhållande Revisorerne ansett sig, utan att behöfva ingå i ett närmare bedömande af merberörde förslags serskilda vilkor och förbehåll, ega full anledning alt gilla pluraiitelens, till afslag derå, fattade beslut; och att Revisorerne alltså funnit frukllösheten af de bemödanden Fullmägtige användt för att till verkställighet befordra Rikets Ständers föreskrift i afseende på tiden, inom hvilken reela fonden borde vara uppbringad till det af Rikets Ständer bestämda förhållandet emot Sedelstocken, icke kunna Fullmägtige tillräknas såsom följd af någon deras försummelse i det dem anföi trodde ansvarsfulla kall.
BIHANG till Samtlige Riks-Ståndens $ Protocoll* Innehållande de Handlingar, Hvilka till Riks-Stånden blifvit aflemnade, såsom Konungens Nådiga Propositioner, Riksens Ständers Utskotts Betänkanden och Förklaringar, samt Riks - Ståndens Protocolls - Utdrag vid Urtima Riksdagen i Stockholm 1825, Åttonde Samlingen.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande. 2,:dra Bandet, STOCKHOLM, Tryckt hos Elmén och Granberg, J. P. Lindks Enka, F. B. Nestius, Z.
H(eggström, A. E. Ortman, samt a Ecksteiriska och Mar quar riska Boktryckerierne, 1823 och 1824.
BIHANG till samtliga Biks-Ståndens Protocoll Vid Lagtima Riksdagen i Stockholm 1823.
' !* Åttonde Samlingen, innehållande Allmänna Besvärs- och Ekonorai^Utsfottets Betänkanden.
Sednare Bandet. 9»-o <***. aoooeoooöcooaoooooo o 0000000a coooocoo v». STOCKHOLM, 1823, hos Zacharias Haeggström. ' : JV:r 142.
Ankom den 11 Juli ig2§i Xjtlåtande, rörande väckt fråga, otti stadgandet af vissa föreskrifter, i afseende på upprättandet af Debetsedlar och meddelandet af förbud för Häradsskrifvare, att fordra betalning för Abo förändringars antecknande i Jordboken, samt gamla och bräckliga personers uteslutande ur Mantalslängden, ti Memorial, soot tlederv.
Bande-Ståndet till Utskottets Utlåtande remitterat, harRiksdägsFulImägtigen Pehr Tonsson, från Christianstads län, sökt fästa uppmärksam" het på nödvändigheten af en sådan utförlighet i de till Skattskyldige lifgifvande Debetsedlar å Krono utskylder, att fullkomlig controll å Debiteringens rigtighet måtte kunna vinnas, till hvilken utförlighet Pehr Jönsson ansett höra, att i DebetsedBihang till RiksSt.
Fröt. 1823, Olde Sami.
JShr 59» c32 Resi), och E,kon.
Betänkanden.' larna blifva upptagne: fastighetsvärden, alla de Skattskyldiges antal, samt kannerymden å brännvinsredskap; och har Pehr gönsson särskildt föreslagit, att Häradsskrifvare, vid förlust af deras tjenster, måtte förbjudas, att hädanefter, som hittills, fordra betalningar för Åbo-förändringars och Köpeafhandlingars påskrifvande, samt gamla och bräckliga personers uteslutande ur Mantalslängden.