Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom behofvet, som under alia förhållanden utgör en mägtig häfstång, har dessutom en slags anvisning på en dylik verksamhet blifvit leornad derigenom att afvittrings-landtmätarne, i följd af obekantskap med de i Författningarne bestämda vilkor för nyttjandet af kronojord, ej sällan vid skatlläggningsberedningen tagit möjligheten af skogsprodukters afsättning i beräkning, då få lägenheter lili åkerodling fö ref mili i Is.
Än mindre har ändamålet med nyhyggcsliikleluingen vunnits, då nybygges lägenheter, såsom ofta nog händi, blifvit upplåtne åt byalag elier bruks—och andra bolag samt åt en vihr annan trädvarubandlande.
En del af de sednare slagens nybyggare nedsätta väla lägen liderne så kallade landtbonde!', men denna benämning uttrycker icke deras rälla sysselsättning, ilian liela tillställningen går vanligtvis ul på skogens skattande.
Under sådana förhållanden är den påföljd icke svår att förutse, alt, då nybvggeslägenheterne en gång, efter de till 2(1 ä 50 år beviljade frihetsårens förlopp, skola inträda i skatt, man skall linna många om ej de liesta förvandlade till ödeshemman, och deras loria direkt eller indirekt antagne åboer med hustrur och barn hemfailne ibland antalet af kommunernas fattighjon, der sådant icke förut inträffat; och jag kan derföre icke annat än beklaga, alf, under det jag, i hvad på mig beror, söker förekomma orsakerne lill en fortsättning af de menliga loijderne, jag nödgas erkänna otillräckligheten af de medel, jag eger alt tillgå för att bola de följder, som redan inträffat.
De för trädvaru-afsätlningen högst förmånliga konjunkturer, sorn under de begge seelnaste åren egt rum, i följd hvaraf priserne å t. ex. 14 fots 3 tums 9 tums bräder höjts från de förut vanliga 3 llrdr till 6 ä 8 R:dr banko för tolften, hafva naturligtvis mäktigt bidragit att öka skogarnes anlitande. 40 Enligt uppgift från tullkamrarne i Länet, hafva, oberäknad! nvacl af skogsprodukter inom orten förbrukats och de betydliga qvantiteter dels plankor och bräder, dels tjära och pottaska, som afsändts till Stockholm och andra inrikes orter, under loppet af år 1843 följande trädvaror, uppgående i värde efter låg beräkning tili omkring 380,000 R:dr Banko, ifrån tullplatserne inom Länet direkt till utrikes orter utskeppats:
Master och spiror st. 2,441 Bjelkar af diverse dimensioner — 21,567 Sparrar — 6,638 Hela bräder tolfter 57,330*. .
Halfva d:o — 3,069| Brädstump — 6,913^ Bandstakar st. 3,458 År-ämnen — 956 Sågade ribbor tolfter 29 Tjära tunnor 260J utom andra trädvaruartiklar till ringare belopp.
Saknande fullständiga upplysningar om de qvantiteter trädvaror, som ifrån Länet afgått till Stockholm för att derifrån exporteras, vågar jag icke kalkylera beloppet deraf, men det ofvan anförda torde vara tillräckligt för att visa, att denna binärings idkare icke slumrat.
Enligt förteckningar öfver utfärdade förpassningar å så kallad praemieved, har deraf under året till hufvudstaden från Länet afföris 3,010 7 famnar.
Ved-afsändningen till Stockholm skulle utan tvifvel ansenligt ökas, om tillfälle kunde yppas, att inom eller invid hufvudstaden erhålla ett upplagsstäile för ved från denna ort, hvarom underdånig framställning genom ortens riksdagsfullmägtige blifvit gjord, men som Eders Kongl. Maj:t, i anseende till af vederbörande uppgifna lokala hinder, ej kunnat bifalla.
Att döma af den betydligare reqvisition af för träds fällning och aftrumning tjenlige sågar, efter af Kongl.
Landtbruks-Akademien pröfvad och godkänd modell, som blifvit innevarande år genom Hushållnings-Sällskapet gjord, är anledning förmoda, att detta arbete- och virkbesparande verktyg skall komma att inom orten vinna förtroende.
Använ - 41 Användande af stengärdesgårdar såsom stängsel förekommer väl sällan men dock något mera nu än förr.
I öfrigt följes allmänneligen det inom skogbärande orter vanliga, men skogödande sättet lör gärdesgårdars uppförande, af sönderklufven ungskog med stör.
Omkring svedjeland göres stängseln vanligen af de träd och ris, som icke belt och hållet blifvit af elden förtärde.
Det förr öfliga och med stor skogsålgång förenade bruket af näfver och takved till takbeläckning upphör småningom, sedan man numera nästan allmänt börjat å nybyggnader begagna ett för omkring 30 år sedan först lill orten infördt sätt, att dertill använda så kallade takstickor af en alns längd, 4 å 5 tums bredd samt omkring | tums tjocklek.
En kubikaln af detta slags stickor, hvarå det vanliga priset omkring Hernösand varit 40 sk. å 1 R:dr Rgs, är tillräcklig att betäcka 8 qvadratalnar tak, och detta taktäckningssätt är således billigt på samma gång, som del är skogbesparande, och har visat sig särdeles varaktigt.
Halm- och torftak nyttjas högst sällan.
Inom släderne börjar man mer och mer begagna papperstak i stället för brädtak, som eljest, i anseende till dyrheten inom orten af taktegel, allmänt brukats.
På bränntorf torde sannolikt ymnig tillgång kunna erhållas ifrån den myckenhet myror, som inom Länet finnes, men mig veterligen tillgodogöres den ingenstädes inom Länet.
Af de förr omnämnde Kronomarkerne hafva Länets Afvittrings-Landtmätare under sistförflulna fem åren uppmätt 260,172 tunneland 22 kappland, samt derjemte uppgått 642,310 alnar rågångar. d) Bergsrörelsen.
Såsom jag ofvan haft
Nåden anföra, finnes inom det till Länet hörande fasta land ingen grufva, som ansetts värd bearbetning.
^ Ui den på Ulfön nyligen upptagna jernmalmsgrufva, tillhörig bruksegare inom Länet, hafva under år 1842, 2,000 S& malm brutits.
Antalet af förut i Länet privilegierade jernförädlingsyerk har under detta qvinqvennium ökats med 3:ne, hvarå privilegier blifvit utfärdade och ivu äro under byggnad nemligen:
Mo jernbruk med 600
S^, tillhörigt grosshandlaren i Hernösand J. C. Kempe, samt Björkå och Forsse masugnar, tillhörige, den förra Herr Stals-Sekrelerareu och Riddaren Friherre J.
Nordenfalk och den sednare Häradshöfdingen W. Enblom, begge beräk Femårs-berättelse fran Wester-Norrlands Län. & 42 nade på tillgodogörande af malmer från grufvor utom Länet.
Vid åtskilliga af de äldre privilegierade jernverken har tillstånd till smidets utvidgande blifvit meddeladt, så alt den privilegierade stångjernstill verkningen inom Länet vid 85 st. härdar vid detta års slut utgör 43,007 Skeppund.
Dessutom äro privilegierade 28 st. spikhamrar, 12 knipp- och räckhammare samt 6 ässjor för tillverkning af hvarjehanda svartsmide!!.
Utom vid Lögdö masugn, der Ulfö malm användes, äro öfrige masugnar inom Länet, i afseende på malmbehofvet, i enahanda kategori med de ofvannämnde nyligen privilegierade.
De äldre masugnarne äro dock alla så belägne, att kostnaden för malmernes ditforslande från grufvor utom Liinet blifver jemförelsevis ringa.
Under sednast slutade blåsning vid Bollsta masugn i södra Ångermanland tillverkades öfver 10,000 tackjern.
Den rörelse och tillfälle lill biförtjenster för allmogen, jernverk alltid bereda inom de orter, der de äro belägne, kan ej annat än fördelaktigt inverka på dessa orters välstånd; och äfven ur denna synpunkt är det således högeligen att beklaga, att nuvarande konjunkturer för bergsrörelsen äro så ofördelaktiga, alt de privilegierade smiden redan på flera ställen blifvit minskade och än vidare torde komma alt inskränkas.
Härförutan har dessutom en särskild svårighet i afseende på denna rörelses bedrifvande vid några jernverk inom Länet inträffat, att den omkring dessa verk boende skogegande allmogen, som förut betjenat bruken med kolning, i följd af de uppstegrade prisen på trädvaror, ansett för sig bättre att på sådan tillverkning använda sina skogar samt derföre dels upphört med kolning, dels, då de fortfarit dermed, betydligen ökat kolprisen.
Sådant har åter tvingat bruksegarne att anstränga sig för kols anskaffande genom egen kolning, dels på egna skogar, dels af köpt flottved, der lokalen så medgifvit, och dels af sågbakar, der sågverk vid bruken finnas.
Vid Lögdö-verken i Medelpad begagnas en efter nyare konstruktion uppförd kolugn.
Enligt formuläret för denna underdåniga berättelse åligger det mig att uppgifva de tillgöranden, som ägt rum för bergsrörelsens befrämjande och understöd.
Ledd al den åsigt att de åligganden, sorn i berörde afseende kunna tillhöra en administratif myndighet, böra inskränka sig till ett undanrödjande, så vidt ske kan, af existerande hinder för näringens i öfrigt åt enskildes omtanka öfverlemnade utveckling; men att sådant åter icke må åsidosättas, har jag härutinnan endast att anföra, att jag med kännedom om den nuvarande svåra och ogynnsamma konjunktur för nämnde handte - 43 rings idkare, samt med afseende derå, att densamma, i likhet med andra fabrikshandteringar, icke allenast är belagd med grundskatt, utan äfven vid bevillningens bestämmande ovilkorligen bör betraktas såsom i viss mån vinstgifvande, ansett mig böra föreslå sednast församlade Pröfnings-Komite, att
Lill det i Bevillnings-förordningen bestämda minimum, utsätta den bevillning, som af jernverken inom Länet borde utgå, hvilket förslag ock blifvit af Pröfnings-Komitén godkändt.
Antalet personer, sysselsatta vid bergsrörelsen, som år 1832 utgjorde 720 samt år 1838 920, uppgår detta år tili 1,020. e') Fabriker, Bruk och öfriga Näringar.
Skeppsvarf å landet belägna utgöra enligt tabellen 2:ne, nemligen Wifsta och Svartviks i Medelpad, men härtill bör ytterligare läggas skeppsbyggerierna vid Kor Ilia mix å Hemsön, vid Åbord samt vid Bollsta, ehuru de, då skeppsbygge derstädes icke bedrifves för lega, ulan endast för egarnes enskilda räkning, ej varit bevillning underkastade och af sådan anledning ej blifvit i tabellen upptagna.
Under de sednasle 5 åren hafva blifvit byggda vid Wifsta, 4 fartyg om tillsammans . . . • 734 lästers drägt. Svartvik, 5 d:o om — .... 753 d:o Ko rf hamn, 3 d:o om — ....
4/4 d:o Åbord, 2 d:o om — .... 241 d:o Bollsta, 2 d:o om — .... 440 d:o, tillsammans alltså å landet byggda 16 fartyg om sammanräknade 2,642 lästers drägtighet, af hvilka det största, byggdt å Wifsta varf, mätte 402 läster, 3 öfver 200, 10 emellan 1 och 201) samt endast 2:nc under 100 läster hvarldera, alla beräknade på utrikes sjöfart.
För Wifsta och Svartviks varf, som tillsammans sysselsätta 154 arbetare, är de der byggda skeppens värde beräknadt till 34,/OO R:dr Banko. 2:ne Glasbruk finnas inom Länet, tillhörande ett gemensamt bolag, nemligen Skönvik, beläget i Medelpad vid hafskusten, och Sandö, vid Ångermanelfven i södra Ångermanlands Fögderi.
Aid det förra sysselsättas 95 arbetare, deraf 6 denne höst från Böhmen införskrifne för utöfvande af taf - felg]åstil! verkning.
Viel det sednare tillverkas endast grönt glas af, enligt uppgift, 16 arbetare.
1842 års tillverkningsvärde vid begge bruken beräknades till 53,066 R:dr Banko.
De äro begge gynnade af ett fördelaktigt läge, sä i afseende pä vedtillgäng, som transport af produkterne.
De till ett antal af 218 i tabellen upptagna i alla delar af Länet spridda skattlagda Sågverkens tillverkning är ofvan under artikeln Skogen uppgifven.
Husbehofssågarne uppgifvas vara 131, men uppgå sannolikt till högre antal.
Beloppet af tillverkningen dervid tilltror jag mig ej att kalkylera.
Vid Westanå pappersbruk i Medelpad hafva detta år 7 arbetare varit sysselsatte, oell i uppgiften till Kongl.
Kommers-Kollegium för år 1842 upptogs nämnda års tillverkningsvärde lill 2,566 Rid r Banko.
För öfrigt finnas å landet följande fabriker, i Medelpad: 1 Repslageri med 2:ne arbetare och 450 R:dr i tillverkningsvärde och 1 Färgeri med 2 arbetare och 550 R:dr i tillverkningsvärde; i Södra Ångermanland: 1 Lädergarfveri och 1 Färgeri med tillsammans 4 arbetare och 1,100 Ralv påräknad inkomst, 1
Po 11 aske
Ca lein er ugn samt ett nyligen anlagdi Ölbryggeri; i Norra Ångermanland: 1 Lädergarfveri, 1 Färgeri samt 3:ne
Hästmånglare af hvilka en är förenad med en blekningsanstaltef ter utländskt mönster.
Några Tegelbr uk drifvas val, deraf 1 å Hernön nära Hernösand i något större skala, men i allmänhet inskränkes och försvåras denna tillverkning af bristande tillgång på tjenlig lera.
I Alnö socken finnas 8 stycken Kalkugnar, sorn tidtals äro i verksamhet och anses lemna ringa vinst.
Ibland ortens binäringar intager linnetillverkningen främsta rummet.
Den idkas öfver* allt i Länet så, att det egna bchofvet fy lies och ofta något öfverskott till afsalu erliåUes, men i större skala förnämligast inom en del socknar af Norra Ångermanlands Fögderi.
Dessa socknars tillverkning af linare lärfter daterar sig. från äldre tider.
Redan vid 1747 och 1751 arens Riksdagar utsattes premier för näringens uppmuntran och dylika premier af allmänna medel utgå ännu årligen,, år 1842 med ett belopp af 4,508 Ridr 25 sk. 6 rst.
Banko, och utdelas på grund af en för lärfterne bestämd klassfördelning i mån af deras mer eller mindre finhet och godhet.
År 1777 45 tillverkades redan inom Nitra socken 30,229 alnar premielärfler.
Oberäknad denna premieutdelning, bar lärflstillverkningen tid efter annan dels af Regeringen, dels af Rikets Ständer njutit uppmuntran genom tilldelande åt skicklige idkare af Siifverpjeser, Skådepenningar o. s. v. Denna vigtiga och på desse orters välstånd märkligt inverkande industrigren, hvilken med utmärkt fäderneärfd skicklighet af både karlar och qvinnor ulöfvas, är dock numera i aftagande, så att under detta qvinqvennium, jemfördt med det nästföregående, premielärftslillverkningen minskats med omkring 20,(XX) alnar.
Då rudimaterien, linet., fortfarande och till fulla behofvet erhålles inom de lärflstillverkande socknarne sjelfva, och deras innevånares förkärlek för denna sysselsättning är densamma som förr, kan anledningen till minskning icke sökas i annat, än en försvårad och mindre lönande afsättning, oaktadt afnämarnes antal inom orten ökats i så målto, att, då lärfterne förr nästan uteslutande uppköptes pä marknaderne i orten af Hernösands handlande, ske uppköpen nu till största delen af spekulanter ibland allmogen, som sedermera lemna ali moda ospard för den ytterligare afsättningen, dels pä flere Städers marknader och dels i Stockholm, jemväl medelst kringvandrande i husen.
Såsom hufvudorsaken åter till den för afsättningen ofördeiaktiga konjunkturen, anser man det i sednare åren ökade användandet af bomullsväfnad eller så kallad Schilling till sådana behof, hvartill lärft förut nästan uteslutande användls.
Denna uppgift är väl saini, men torde egentligen äga sin tillämpning i fråga om gröfre lärfter, hvaraf endast en mindre del tillverkas; men om man betraktar det numera utredda förhållandet, att det finare Norrländska lärftet kan tillverkas och med fördel försäljas för billigare pris, än lärfter tillverkade i Tyskland och Belgien, ej blott af handspånad garn, utan äfven af masell inga rn, och att det bär i orten läxande linet är vidare vackrare och till finare spånad mera tjenligt, än det, hvartill de utrikes tillverkarne hafva tillgång, borde den del af ortens tillverkning, som icke nöjaktigt betaltes inom Riket, kunna med vinst exporteras.
Häremot möter likväl det hinder, alt lärftstillverkarne inom orten, dels i följd af saknad kunskap, dels i följd af liknöjdhet, icke vårda sig om att genom ändamålsenlig blekning och appretering gifva det, till sitt inre, goda och ärligt tillverkade lärftet, det yttre fördelaktiga utseende, som utmärker den utländska lärftsproduktionen och gör del af konsumenter företrädesvis eftersökt, lill stöd för riktigheten al' denna förmodan må jag anföra, dels att, sedan en i Arnäs socken boende lärftshandlande, som på egen bekostnad för några år sedan besökte de orter i Tyskland, der lärftstillverk - uing i slörre skala iclkas, för att om sättet för dess utöfning taga kännedom, efter sin återkomst inrättat en mekanisk mangel och en blekningsanslalt, har del lärft som å dessa inrättningar, ehuru ännu ofullkomlige, blifvit beliandladt.
, vid dess försäljning i hufvudstaden icke allenast haft lätt afgång, utan äfven betingat högre pris än vanligt lärft af samma slag, och dels deraf, att en större lärftshandlare i Berlin, till hvilken jag öfversändt åtskilliga prof ver å lärft af ortens tillverkning, med derå utsatta här gångbara priser, i anledning deraf meddelat mig det yttrande, att så väl han, som hvarje kännare måste inse och medgifva lärfternes goda qvalitet, men att deras yta vore allt för litet lockande för att vinna detaljköpares bifall.
Det bör icke heller lemnäs utan uppmärksamhet, alt utöfvandel af denna näring till en del sker på bekostnad af åkerbruket, som icke skötes med den omsorg som vederborde, dels i följd deraf, att äfven manspersoner sysselsätta sig med spånad, föredragande ett föga ansträngande arbete vid spinnrocken omkring spiseln framför de göromål ute, hvartill en omtänksam jordbrukare aldrig saknar anledning, och dels derigenom att lärftslill-verkningen framkallar en, relatift till åkervidden, måhända för utsträckt odling af linet, hvilket, i likhet med andra oljeväxter, nog mycket mattar jorden om det för ofta återkommer; äfvensom alt qvinnorna i de hushåll, der lärftstillverkning idkas, ej sällan till den grad sakna skicklighet i nödige husliga slöjder, alt de låta förfärdigandet af sine kläder, strumpstickning m. m., besörjas af främmande personer emot betalning; och jag har i följd af dessa förhållanden kommit lill den öfvertygelse, alt, derest icke lärftslillverkningen kan gifvas den riktning, alt dess produkter kunna så väl till det inre sorn yttre fullt uthålla täflan med utländska fabrikater, på samma gång sorn man lillegnade sig de upptäckter, som utrikes blifvit gjorde och begagnas i afseende å en ändamålsenligare skötsel och beredning af linet samt lättnad i arbetet vid sjelfva tillverkningen, det vore för de lärflstillverkande socknarnes innevånare fördelaktigast, om denna binäring helt och hållet öfvergåfves och dertill nu använde krafter i stället egnades åt jordbruk och boskapsskötsel.
Skulle deremot, genom uppmuntran oell kraftigt understöd af allmänna medel, i förening med nit och håg hos allmogen, att vilja tillegna sig af erfarenheten i andra länder godkände förbättringar, denna näring erhålla en ändamålsenlig riktning, är jag för min del förvissad, att dess idkande skall bära rika frukter, ej blott för ofvannämnde socknars innebyggare, ulan äfven, genom dess framskridande lill andra orter, för landel i all - 47 mänhet.
I öfverensstämmelse med dessa åsigter, har ock en underdånig framställning i ämnet till Eders Kongl.
Maj:t blifvit i början af detta år af Länets Hushållnings-Sällskap gjord, och, efter det nästan samtidigt dermed Eders Kongl. Majrts Landtbruks-Akademi, med lifligt intresse för näringens upphjelpande, fästat Eders Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på nödvändigheten af åtskillige åtgärders vidtagande för sådant ändamål, har Eders Kongl. Maj:t under loppet af delta år täckts i Nåder förordna, icke alle nast att utrikes godkände spinnstolar och häcklingsmaschiner skulle för allmänna medel inköpas, utan äfven uppfinnaren af en ny fördelaktig spinnmelhod på allmän bekostnad inkallas, för att i utöfningen deraf samt andre delar af näringen lemna undervisning.
Allmogen emotser nu med tack sam förtröstan resultaterna af dessa Eders Kongl. Maj:ts landsfader liga tillgöranden.
För bedrifvande! af Tjärubränning och Pottasketillverkning lemna Länets skogar rika tillgångar, och dessa binäringar, med uppmuntran hvaraf början gjordes af härvarande Läns-Styrelse för omkäing 10 år sedan, och för hvilket ändamål Eders Kongl.
Maj;t, uppå i underdånighet gjord hemställan, år 1840 beviljat 1,000 R:dr Banko och år 1842 lika summa, att af Hushållnings-Sällskapet såsom premier utdelas, äro således för orten naturliga.
Såsom erfordrande ringa förlag äro de dessutom tillgänglige för utöfning äfven af den fattigare klassen och skola säkert, sedan kunskapen om deras utöfning blifvit allmännare spridd och då, hvad tjärubränningen angår, materialerne för tillverkningen, stubbar och rötter, vanligen utan all ersättning slå till verkarne till buds, betydligt öka sig, då svagare skördar inträffa och man blifver mera i behof än nu att genom binäringar förskaffa sig uppehälle.
Jag är ej i tillfälle att uppgifva qvantitetcn af poltaske- och tjäru-tillverkningarnc för hela Länet; men att de inom några soeknar äro betydlige och der böra anses fullt hemmastadde, anser jag mig kunna sluta dels deraf, att, då exporten af pottaska från Sundsvalls Tullkammaredistrikt år 1839 allenast utgjorde 267 Lisp., har den under de 3 sista åren uppgått i medeltal till 4,725 Lisp. årligen, och dels deraf, ätt, enligt till Hushållnings-Sällskapet inkomna bevis för premiers erhållande, inom en mindre socken, Björna i Norra Ångermanland, år 1842 tillverkats 354 Lisp. pottaska och 1,293 tunnor tjära samt detta år 940?
Lisp. pottaska och 1,174 tunnor tjära. 48 Jagt och Djurfång idkas numera inom Länet mindre betydligt och endast såsom näring i en del af Ångermanlands fjälltrakter, der skogsfågeln vanligen om hösten fångas i giller.
Fiske har deremot sedan äldre tider utgjort en vigtig binäring.
Strömmingsfisket idkas vid hafskusten, af Fiskare-Societeterne i Länets städer, äfvensom i Gefle , och af på kusten bosalie, såkallade strandfiskare, dels emot arrende till Kronan inom gebiten för de regala fiskena, och dels lill följd af öfverenskommelse med enskilde, då desse på grund af skatlemannarätt områda fiskevattnet.
Det säges under de begge sednare åren hafva lemnat någorlunda god afkastning, sorn till största delen åtgår till fyllande af ortens behof oell afyltras på marknaderne.
Öfverskottel, deribland Geflefiskarenas fångst hell och hållet ingär, försäljes utom Länet.
Laxfiske idkas med fiskebragder af flera olika slag i alla de elfvar i Länet, som hafva sitt utlopp i hafvet.
Detta slags fiske har innevarande år gifvit god afkastning, men säges i allmänhet hafva varit vida ymnigare fordom, hvilket man tillskrifver dels obehöriga, ofta öfverklagade tilltag af en del närmare elfvarnes utlopp boende fiskeegare eller arrendatorer alt inrätta deras fiskebragder så, att laxen hindras gå längre upp 1 elfvarne för att der lägga sin rom, och dels försumligheter vid de många i sednare tider tillkomna sågverken, att förhindra sågspåns nedflylande i elfvarne, derigenom elfsbolten småningom betäckes så, att derpå befinteliga vegetabiliska ämnen blifva för fisken oåtkomliga.
1 ändamål alt förekomma dessa å laxfisket inverkande omständigheter, äro väl författningar emanerade, stadgande förbud och böter, men svårigheten att deråt bereda efterlefnad har länge varit erkänd och redan år 1836 föranledt Eders Kongl.
Maj:t, ali, på sätt i förra femårs-berättelsen omnämnes, anbefalla undersökningar och förhör med fiskeegare och arrendatorer vid Härads-Rätlerne i ändamål att bereda frivilliga öfverenskommelser, förenade med utsatta vilen, till hindrens undanrödjande.
Dessa undersökningar hafva dock först innevarande år kommit att äga rum, så ali verkningarne deraf ännu ej kunna bedömas.
Utöfver den lax, som inom Länet konsumeras, dels färsk och dels saltad, afsälles icke obetydligt årligen till hufvudstaden och inkomsten häraf har ökats, sedan, genom den liilvägabragte ångbåtskommunikationen emellan Stockholm och flere hamnar i Länet, tillfälle yppats ali få försälja fisken genast efter fångsten.
Annu mer än sjelfva fisket hafva de inkomster, Kronan deraf dragit, under sednare - 49 nare åren förminskats, dels i följd deraf alt en del laxfisken, som förr alla ansetts vara regala, tid efter annan blifvit genom rättegångar fråndömde Kronan och tillerkände strandegande Skatlemän, och dels, fastän i ringare mån, deraf att vid auktioner å kronofisken spekulanterne ej sällan för arrendets nedsättande påhitta den väl beräknade utvägen, att heldre förena sig i bolag om arrendet, än att öfverbjuda hvarandra.
Så t. ex. känner jag ett bolag laxfiske-arrendalorer af öfver 60 personer, fastän arrendet till Kronan endast utgör en tunna lax.
Salpetertillverkningen har inom Länet årligen aftagit och har innevarande år nedgått ända lill 26 Lisp. 6 skålp.
Man anser det af Kronan bestämda lösningspriset för lågt, och mången finner derföre större fördel alt använda boskapsurinen till artificiel gödselberedning.
Om någorstädes på landet Handel kan sägas florera, så är det i provinsen Ångermanland och särdeles i norra fögderiet deraf, hvars allmoge har en afgjord böjelse för detta slags rörelse.