Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län skulle, på sätt nu är vordet uppgifvet, vara betagna den af dem tillförene åtnjutna rättighet att å dessa Krono-parker erhålla utsyning af virke för sina kneckt-stugors uppbyggande» en sådan rättighet målte varda dem lill fortfarande begagnande i Nåder tillerkänd, i likhet med hvad i afseende på åtskilliga mililiae-boställens utsyningsrätt å samma parker redan lärer i Nåder vara medgifvet.
Stockholm den 12 Mars i84o.
Antom till Fxp.
Utsk. den 12 Mars, kl. 4 e- m Utlåtande, angående väckt fråga, antingen om de till Boställen åt Chef erne för Blekinge och Södra Möre Båtsm, tns-CompagnK er fordom upplåtna Krono-hemmans försäljande till Skatte, eller ock om förändring i tillsynen å samma hemman.
Under anförande af det förändrade förhållande, som i senare tider inträffat med de, Cheferne for Bhkinge och Södra Möre Båtsmans-Compagnier, genom Kongl.
Resolution af den 27 Apiil 1685. anslagna 7 st.
Bohemman, sedan dessa hemman blifvit utarrenderade oell Cheferne, i stället för de (ill Stals-Verket ingående arrende-afgifterne, å Flottans Stat erhållit beslämda penninge-arfvoden, har Herr 11. 1.
Christ jersson, genom en hos Valiofl. 6 Slals-Utskoltels Utlåtande N.-o 2.3. Borgare-Ståndet väckt motion, fäslat Rikets Ständers uppmäiksamhet derå, att, oansedt berörde förhållande, Befälhafvande Amiralen i Cailskrona likväl, tvertemot dess embetes bestämmelse, enligt Kongl.
Brefvet af den 5 December 1829, fåll sig ålagdt att bevaka och anmäla erforderliga förnyelser af borgens-förbindelserne för arrendena af nämnde hemman samt, i följd deraf, jemväl låta anställa husesyner å desamma; och ehuruväl Kongl. Maj:t, under den 19 Juli i83a, i Nåder föroidnat, att Förvaltningens af Sjö-Ärendena befattning med dessa hemman skulle på Kongl.
KammarCollegium ensamt öfverflyttas, samt derjemte förklarat, att Nådigt beslut komme att serskildt meddelas angående hvad som, vid bevakandet af Kongl. Maj:ts och Kronans rätt i afseende på hemmanen och deras utarrenderande, borde iagltagas, skulle dock något sådant beslut ännu icke vara utfärdadt; hvadan Förvaltningen, utan afseende på den sedermera utkomna Mililiae-Boställs-Ordning, hvarigenom alla äldre, dylika Boställen rörande författningar blifvit upphäfna, hänvisat lill ofvan åberopade serskilda Nådiga föreskrifter.
Men som arrende-medlen (ör ifrågavarande Bohemman ingingo till Statsverket och Befälhafvande Amiralen hvarken skulle kunna i liandräckningsväg ställas under Kongl. Kammar-Collegium, eller omedelbarligen hörsamma och verkställa dessa föreskrifter, så och enär, på sätt ett Kongl. Majlis, motionen bilagda Nådiga Utslag ådagalade, Staten, såsom följd af det numera föreskrifna sältet för verkställigheten af tillsynen å meranämnde Krono-lägenheter, redan förlorat ett icke obetydligt belopp, har motionären hemställt, att dessa 7 stycken Bohemman, tillika med det, genom Kongl. Brefvet den 19 Juli i832, i alldeles enahanda förhållande ställde Båtsmans Compagnie-skrifvare-boslället
Råda i Östergöthland, måtte, efter nu ingångna arrendens slut, till skatte försäljas, eller, i annat fall, helt och hållet ställas under Kongl. Mujlts vederbörande Befallningsliafvandes tillsyn, på sätt 5a §. i nu gällande Militiae-Boställs-Ordning innehöll.
Siats-Utskottet, lill hvars utlåtande nu anförda motion blifvit remitterad, får i sådant afseende äran yttra, att Utskottet anser sig för närvarande icke kunna tillstyrka något serskildt undantag, för ofvan uppgifna hemman, från hvad förfatlningarne i allmänhet stadga, rörande boställens försäljande till skatte; hvadan Utskottet alltså hemställer, att den härom nu väckta fråga må förfalla.
Beträffande deremot motionärens alternativt gjorda framställning, angående ifrågavarande hemmans ställande under Kongl. Majlis Befallningsbafvandes tillsyn; så enär det, enligt 62 §. i Militiae-Boslälls-Ordningen af den Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 23. 7 23 Januari 1836, åligger Kongl. Majrts Befallningshafvande, att, under Kongl.
Kammur-Collegii inseende, serskildt genom
Kronobetjeningen handlialva tillsynen öfver alla till Siats-Verket indragna boställen, hvilkas afkastning tillfaller Kongl. Maj:t och Kronan, anser Utskottet sig, med anledning af berörde framställning, böra föreslå, att, till vinnande af enhet i behandlingen af härvid förekommande frågor och större säkerhet för behörigt bevakande och vårdande af det allmännas rätt, Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder förklara, att den, genom nu gällande Mditiae-Boställs-Ordning, Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande uppdragna befattning med tillsynen öfver alla till Stats-Verket indragna boställen, jemväl bör omfatta de till bostäder för Cheferne rn. fl. Tjenstemän vid Bålsmans-Compagnierne i fordna tider af Kongl. Maj:t och Kronan upplåtna, men nu mera för Stats-Verkets läkning utarrenderade hemman och lägenheter.
Stockholm den ia Mars 1840.
TRYCKT HOS J, A. WAl.lBI», 18 4 0. Siats-Utskottets Utlåtande , IV.-o 24. 1 N:o 24.
Ank. till Exp. Utså. den 16 Mars, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af söht eftergift af det Staden Öregrund beviljade lane -understöd, eller förlängning af de derför stadgade betalnings terminer.
Sedan för återuppbyggande af de allmänna byggnaderna i Staden Öregrund, efter den Staden år 1829 öfvergångna eldsvåda, Rikets då församlade Ständer beviljat nämnde Stad ett räntefritt låne-understöd af 5000 R:dr, hvilket, elter de första 10 årens förlopp, borde, vid hvarje års slut, med en tiondedel af lånebeloppet återbetalas, samt hela lånet följaktligen före slutet af år 1849 vara inbetaldt; så har Öregrunds Stads Fullmägtig vid denna Riksdag Herr J. IV. Gezelius, uti ett hos Vällofl.
Borgare-Ståndet afgilvet och lill Stats-Utskoltet remitteradt anförande, anmält, att Staden nu mera vore alldeles urståndsatt att, på det sålunda föreskrifna sättet, återgälda omförmäldte, lill uppförande af en Rådhus- och Skolbyggnad samt Boställshus för Kyrkoherden använda låne-understöd.
Redan från längre tid tillbaka hade Öregrunds på en vidsträckt och fördelaktig sjöfart fordom grundade välmåga mer och mer aftagit samt lemnat runi för en allmän fattigdom, intilldess Staden, serdeles under sistförflutna decennium, nedsjunkit i dess nu varande, till fullkomlig upplösning gränsande tillstånd.
Dertill hade flera samman verkande orsaker bidragit, och i synnerhet den, genom Finlands skiljande från Sverige, föranledda samt för Öregrund högst menliga förändringen i handels- och sjöfarts-förhållandena emellan Svenska och Finska Städerne vid Östersjön.
Dessutom hade åtskilliga från äldre tider Öregrunds
Stad tillerkände serskilda förmoner, i afseende på tullbehandlingen af andra vid Östersjöns kuster belägna Städers fartyg, upphört, i följd af senare utaf tidens kraf och det allmännas fördel påkallade författningar.
I likhet med flera andra af större eldsvådor hemsökta Städer, hade
Öregrund icke fått tillgodonjuta någon lindring i dess Statsbidrag, utan hade tvertom oafbrutet ända till nuvarande tid måst, i följd af den ojemna fördelningen af Städernes Båtsmanshåll, vidkännas en vida mera tryckande börda, än Rikets flesta Städer.
Oaktadt Öregrund, enligt den nu mera verkställda regleringen, ansetts endast böra Dih, till R.
Prot, 184.0. 4 Sami, 1 Af deln, 6 Haft, 2 Slals-UlskoUets Utlåtande, N:o 24» ansvara för friels Båtsmans-nummer, har dock Staden alltlntintills varit nödsakad hålla 9 Båtsmän och såsom vacance-afgift för dem utgöra 450 R:dr 12 sk. för år 1838, eller nära enahanda summa, som hela den från Staden utgående bevillning efter 2 Art.
Således hade Öregrunds Stad, under de 10 år, som förflutit, sedan ofvanherörde eldsvåda inträffade, varit nödsakad att, utöfver hvad som vid en skälig fördelning af Städernes Båtsmanshåll kunnat SLaden åläggas, i vacance-afgift till Kongl. Maj:t och Kronan erlägga en jhdelar af hela byggnad s-lånet motsvarande summa af 4000
R:dr, fastän bevillnings-taxeringsvärdet å Stadens samtliga hus och gårdar sistnämnde år endast uppgick lill ett sammanräknadt belopp af 33,314 R:dr 24 sk., och den Staden tillhöriga åkerjord allenast medgaf omkring 14 tunnors årligt utsäde; anhållande Herr Gezelius , att Rikets Ständer, med behjertande af dessa, jemte flera andra, till ådagaläggande af detta samhälles betryckta tillstånd, anförda förhållanden, måtte bevilja afskrifning och eftergift af ifrågavarande låne-understöd, eller åtminstone, lill förekommande af Stadens fullkomliga upplösning, medgifva den förlängning af de föreskrifna återbetalnings-terminerne, att, i stället för den stadgade årliga afbetalningen med 10 procent, densamma finge verkställas med 5 procent å det primitiva capilalet, hvarigenom hela lånet skulle, inom 1859 års slut, vara till fullo inbelaldt.
Hvad sålunda blifvit anfördt oell föreslaget, har Utskottet tagit i behörigt öfvervägande; men ehuruväl den torftiga och utblottade belägenhet, deri Öregrunds Stads invånare, med högst fa undantag, för närvarande sig befinna, är allmänt känd, anser Utskottet sig dock, sådant oaktadt, icke kunna, vid delta tillfälle, mera än eljest, frånträda den vigtiga grundsats, att de af Rikets Ständer, vid låne-bilrädens beviljande, meddelade föreskrifter och fästade villkor böra hållas i orubbad' helgd, helst medgifvande af serskildta undantag och eftergifter olvifvelakligt skulle framkalla ytterligare anspråk i enahanda hänseende, för hvilka någon gräns icke vore att motse.
För öfrigt torde, vid bedömmandet af nu förevarande fråga, ej eller böra lemnäs ur sigte, att, genom utsträckning till 20 år af betalningstiden för ifrågavarande räntefria lån, Staden Öregrund endast i den derför belöpande ränta efter 5 procent skulle erhålla en hela capital-beloppet motsvarande eftergift, samt att några serskilda, ändring i de stadgade betalnings-vilkoren påkallande omständigheter icke för nämnde Stad inträffat, sedan lånet af Rikets Ständer beviljades, äfvensom att, i följd af den Stats-Utskoltfts Utlåtandej No 24, 3 numera verkställda regleringen at Städernas Båtsmans-håll, nämnde Stad redan blifvit tillerkänd en efter dess nuvarande belägenhet lämpad lindring i den alltför tryckande börda, som Staden i detta afseende förut ålegat.
Utskottet anser sig således icke kunna tillstyrka, hvarken den nu föreslagna eftergiften af omförmälde, Staden Öregrund beviljade lån, eller någon förlängning af de, vid detta Iåns meddelande, derför stadgade belalnings-terminer.
Af Herr P rosten Björkman:
Stats-Utskoltets nu genom omröstning tillstyrkta afslag på Öregrunds Stads begäran af förlängd betalningstid å sitt af Slaten erhållna Ian både obilligt och orättvist: obilligt, enär af Molionärens anförda skäl Öregrunds nödställda belägenhet icke kan nekas och den begärda uppoffringen å Statens sida är så ringa; orättvist, då 9å mången annan Stad med vida större tillgångar och vida mindre olyckor förr fått sig beviljadt, hvad nu af så kallad princip anses böra afslås.
Här visar sig, huru högsta rättvisa, i olid tillämpad, ofta blifver högsta orättvisa.
Öregrunds Stad, som, byggd på kala bergsklippor, omgifves af en steril, nära obefolkad landsbyggd; som, utan sjöfart, utan handel, utan stadsmanna-näringar och utan åkerbruk, länge aftynat; som, i stället för att underhålla | Båtsman, ända till denna lid nödgats för 9 Båtsmän, ett sorgligt minne af upphördt välstånd , till Slaten årligen utbetala 450 R:dr Banco, nära hela Stadens Bevillningssumma; som efter liden eldsvåda, endast understödd af ett mindre Statslån, med berömvärda egna uppoffringar återuppbyggt sina allmänna hus, och som nu knappt hunnit börja hemta sig efter ända hittills tåligt burna tyngder och uthärdade ansträngningar; denna Öregrunds Stad, som, under sistförflutna 10 åren oupphörligt sviken i sina rättmätiga förhoppningar om befrielse från berörde orimliga Bålsmans-beskatlning, nu ser sina cassör tömda till sista skarfven, anhåller hos Rikets Ständer om allenast förlängning af inbetalningen å nämnde lån; anhåller, att detta lån, hvilket jag, med anledning af ändamålet för dess användande, anser helst helt och hållet borde efterskänkas, från och med innevarande år må få återgäldas med 5 procent af capitalet, i stället för med ursprungligen föreskrifne 10 — och denne anhållan afstyrkes af Högloflige Stats-Utskottet, endast för att vidhålla en princip, för att på den mest utblottade, den af Staten sjelf mest utsugna 4 Stats-Utskottets Utlåtande , N.-o 25, Stad visa, huru primitiva låne-villkor aldrig böra eflergifvas?!
Jag'vädjar från detta Högloft.
Utskott lill de Respective Riks-Stånden, med förfrågan, om dylikt afslag är billigt och rättvist, eller åtminstone om icke ett bifall till den framställda begäran vore mera billigt och mera rättvist.
Uti denna reservation instämde Hrr Carlberg och Wallej, äfvensom Herr Kammarherren Hallenborg förklarade, att Herr Kammarherren hufvudsakligen förenade sig med Herr Prosten Björkman.
Ankom till Exp. Utsi», d. 16 Mars kl. 1 e. m» Utlåtande, angående vacht förslag att, till minne af Carl von Linné, i hans födelseort anlägga en Inrättning för trädgår ds-odlingens befrämjande.
Till Stats-Utskottets utlåtande har Hedervärda Bonde-Ståndet remitterat en af Riksdagsfullmägtigen från Kronobergs Läns Svett Heurlin väckt motion, deruti han erinrat, hurusom andra länder, genom fester och minnesvårdar, hedrat vår store landsman Carl von Linnes minne, likasom de tillegnat sig hans upptäckter, hvaremot hans fädernesland, lill vårdande af denne märkvärdige mans minne, jemförelsevis gjort allt för litet och Svenska Staten icke något.
På det ställe, der han föddes, och egde sitt barndomshem, har hans landsmäns erkänsla icke egnat honom någon minnesvård.
Endasten enkel sten har der blifvit upprest på en obemedlad Tjen stemans bekostnad.
Svenskarne hade, oansedt deras fattigdom, i fordna tider genom ansträngningar funnit och borde ej eller nu sakna utvägar, då fråga var om stora företag till befrämjande af Nationens gagn eller ära.
Allt hvad som hedrade Svenska Folket, kunde alltid påräkna dess sympatier, och mera än något annat skulle ett enkelt och icke kostsamt, men värdigt national-monument åt von Linne hedra della folk.
Det värdigaste monument åt honom vore otvifvelakligt det, som vore mest beslägtadt med hans vetenskap.
Ett sådant, af allmänna medel Stats-Utskotlets Utlåtande j 2V:0 25. b bekostadt monument, skulle dock ej behöfva alt ensamt hafva till syftemål att vara en ärofull gård åt den utmärkte landsmannen; äfven en fördel af icke ringa inflytande för hans hembyggd kunde dermed förenas.
I detta afseende och enär trädgårds-odlingen (horticulturen) i Småland befunne sig på en ganska låg ståndpunkt, fastän sinne härför icke mer der än annorstädes saknades, har Motionären föreslagit: l:o att det hemman ^idels mantal Råshult i Stenbrohults Socken af Kronobergs
Län, hvarest Carl von Linné föddes, måtte varda för allmänna medel inköpt, till anläggande af en inrättning för trädgårds-odlingens (horticullurens) befrämjande i denna ort; 2:o att en föreståndare för denna inrättning måtte anställas, hvilken innehade nämnde hemman, såsom lön och emot de förbindelser, hvilka, genom ett blifvande reglemente, kunde honom åläggas; 3:o att en trädgård måtte derstädes, på Statens bekostnad, anläggas för odlande af sådane vexler, som kunde vara af större allmän nytta i landlhushåilningen; 4:o att en enkel minnesvård måtte i denna trädgård uppresas åt verldens störste Naturforskare; och 5:o att inseendet öfver inrättningen måtte uppdragas åt Kronobergs Läns Ilushålls-sällskap.
Ulskoltet instämmer visserligen fullkomligt i Motionärens yttrade åsigt om Svenska Nationens förbindelse, att egna ett tacksamt minne åt den man, som, i högre grad än någon annan, bidragit att sprida Sveriges vetenskapliga ära och anseende; men då Utskottet jemväl, lika med Motionären, anser den värdigaste minnesvård åt en sådan man vara den, hvilken eger det närmaste samband med den vetenskap, som varit hans verksamma mödors och skarpsinniga forskningars uteslutande föremål, så föreställer sig Utskoltet, att Sveriges störste Naturforskare icke kan erhålla någon mera värdig gärd af sina landsmäns fortfarande agtning och erkänsla, än det nit och den värma, hvarmed undervisningen i Naturvctenskaperne af Nationen vårdas och befrämjas.
Ur denna synpunkt och med afseende dessutom på de flere väsendlliga betänkligheter, som förekomma emot det af Riksdags-fullmägtigen Heurlin nu framställda förslag, anser Utskottet sig icke kunna derå tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Stockholm den 16 Mars 1840. 6 Stals-Utskottets Utlåtande} N-'o 26.
Anti. till Exp. Lisk dea 16 Mars kl. 1 e. m.
Utlåtande, angående ett föreslaget låneunderstöd af allmänna medel, för anläggningen af den nija vägen emellan Borås Stad och Fläshjums Gästgifvaregård.
(Rjjs Afd.)
Till Stats-Utskottets ullålande har Hedervärda Bonde-Slåudet temitterat en af lliksdags-fullrnägtigen från Elfsborgs Län Henrich Hansson väckt motion, deruti lian anfört, hurusom, för beredande at en lättare commu nica tion emellan Städerna Götheborg och Borås, en ny väg af 26,410 alnars längd blifvit anlagd, genom ett för detta ändamål bildadt Bolag, som, enligt Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 21 Juni 1834, är berättigadt att, intill dess Bolagets utgifter för väganläggningen blifvit godlgjorda, uppbära den genom samma Nådiga Bref bestämda väg-afgift.
Redan år 1836 har den nya vägen kunnat till allmänt begagnande upplåtas, och år 1838 från Bolaget till enskilda väghållare afsynas.
Emedlertid hade detta arbete, intill sistnämnda års slut, för Bolaget medfört en kostnad af 28,987 R:dr 20 sk. 4 r:st., hvilken summa komme att ökas med ännu återstående utgifter för förändringen af en stenbro och fullbordandet af de för väg-afgiftens uppbärande erforderliga byggnader.
Då nyssberörde afgift hitintills icke kunnat utgå och under nuvarande förhållanden aldrig skulle komma att upphöra, utan i all framtid betunga ortens invånare med en mer tryckande börda, än för dylikt ändamål någorstädes inom'Riket förefunnes, har Motionären ansett något bidrag från Statens sida vara af högsta behof påkallad t; och har han i sådant hänseende föreslagit, att ett räntefritt lån af 10,000 R:dr Banco mätte varda Bolaget för nya \äganläggningen emellan Borås Stad och Fläskjums Gästgifvaregård beviljadt, emot säkerhet af borgen, som af Kongl. Maj:'s
Befallningshafvande i Länet för hvarje år godkändes, och emot återbetalnings-skyldighet, sedan Bolaget medelst väg-afgiften fält sina förskott godlgjorda.
Utskottet erkänner den stora vigten för det allmänna af ändamålsenliga förbättringar i communications-medlen inom landet, och anser de enskilda uppoffringar och bemödanden, som egnas åt dylika serdeles gagnande förelag, vara förLjenta af allmän uppmuntran och erkänsla, Slals-Utskottets Utlåtande, N.-o 26. 7 linner Ulskoltel sig likväl icke kunna tillstyrka något serskildt Statsbidrag för nu ifrågavarande, emot erhållandet af derför äskade förmoner, redan i egenskap af ett enskildt industriföretag, verkställda väg-anläggning, helst den, såsom vilkor derföre, medgifna afgift af dem, hvilka begagna den nya vägen, sannolikt i allt fall måste, för godtgörande af de derå ned lagda kostnader samt det nu sökta låne-underslödet, till en aflägsen framtid fortfara.
Med afseende härå och enär beviljandet af omförmäldte länebiträde ofelbart skulle föranleda mångfalldiga anspråk på tillgodonjutande af enahanda allmänna understöd för dylika företag inom andra orter af Riket, får Utskottet hemställa, att den af lliksdags-fulimägtigen Henrick Hansson nu väckta fråga om ett lån för ofvanberörde väg-anläggning måtte förfalla.
Tiyckt hos J. G. Hellsten, 1840. Stuts-Utskoitets Utlåtande, N-o 27, i N:o 27.
Anis. till Exp. Etsk. den 19 Mars kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af äskadt anslag får en Handbok i de för menige man vigtigaste delar af allmänna Lagen.
Afd ) Under anförande, hurusom många, serdeles yngre personers hela timliga välfärd blifvit förspilld genom brott, begångna af okunnighet om handlingarnes påföljd, samt en mängd förstörande rättegångar uppkommit, i anseende till obekantskapen med de i allmänna lagen stadgade rättsprinciper, bar Riksdagsfullmägtigen från Skåne Sone Pehrsson, såsom ett medel af väsendtlig nytta för befrämjande af folkets bättre upplysning och ökade sedlighet, föreslagit, att, till erhållande af en kort, redig och lättfattlig handbok i de för menige man vigtigaste delar af ej mindre Civil- än Criminallagarne, en belöning af 1,000 Rdr måtte af Rikets Ständer utsättas för ett så beskaffadt, af Tryckfrihets-Comiteen godkändt arbetes författande, äfvensom erforderlige medel lin släs för tryckning af 100,000 exemplar af detta arbete, hvilket, emot ett lågt pris, borde allmänheten tillhandahållas. Stats-Utskottet, som emottagit Hedervärda Bonde-Ståndets remiss å denna motion, jemte ett deraf föranledt yttrande af Riksdagsfullmägtigen fråp Wermland Jöns Ersson, får, till följd häraf, äran förklara, att, om ock Utskottet ansåg något bidrag af allmänna medel erfordras för författandet och utgifvandet af en sådan bok, som motionären synes åsyfta och hvilken, derest den motsvarar det uppgifna ändamålet, otvifvelaktigt skall, genom sin utvidgade afsättlighet, på ett fullt tillfredsställande sätt, godtgöra författare-besväret och tryckningskostnaderne, Uskottet likväl i allt läll ej skulle anse sig böra tillstyrka Stats-anslag för ett dylikt arbete i en tidpunkt, då nationen omsider lärer kunna förvänta en, efter i många fall förändrade grundsattser utarbetad, ny Civil- och Criminal-Lag.
Utskottet lår således hemställa, huruvida icke ifrågavarande motion må utan afseende lemnäs.
Reservation af Riksdagsfullmägtigen Sone Pehrsson: ”Utan att vilja bestrida, att ju
Christendomskunskapen är den nödvändigaste för hvarje medborgare, och Bih, till R, St.
4 Sami, 1 Afdela, 7 Haft» ‘1 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 28, den, som, rätt förstådd och tillämpad, kraftigast afhåller från begåendet af brott, kan jag dock icke gilla det påstående, som uti eLt vid min motion fogadt anförande af Jöns Ersson från Wermlands
Län synes vilja göra sig gällande, nemligen att denna kunskap skulle utesluta all annan.
Ändamålet med min motion finnes tydligen vara att framkalla en Lärobok för allmogen, innehållande en kort systematisk framställning af de såväl Civila som Criminela lagar, hvilka för närvarande äro gällande i Sverige, äfvensom af de vigtigaste Polis-författningar.
Jag har sökt i motionen framställa, att mången yngling bland allmogen, äfven om han rätt väl lärt sin Cateches, bryter af okunnighet emot dylika författningar och stundom, i brist af böter, föres lill en correctionsinrättning, der han i bofvars sällskap inledes på brottets bana.
Att söka motverka en sådan okunnighet skulle, i min tanka, leda till samma ädla ändamål, som den af enskilde medborgare i en af Sveriges södra provinser inrättade räddnings-anstalt for vilseförda barn, derom Utskottets Ledamöter nyligen, genom en utdelad skrift, erhållit så glädjande underrättelse.
Jag har äfven den öfvertygelse, att många Rättegångar uppstå genom allmogens okunnighet om Lag, om formen för contracler m. m., och då jag härtill lägger allmogens förbindelse att, i sin mon, såsom Riksstånd bidraga till lagarnes förbättring (hvilket svårligen kan ske utan att känna dem), så kan jag ej annat än inse den stora nödvändigheten af en Lärobok, sådan jag föreslagit, och hvilken jag tror förtjena att genom någon uppmuntran från Statens sida framkallas.
Skulle, mot förmodan, Utskottet icke tillstyrka min motion, anhåller jag, att dessa tankar måtte, i egenskap af reservation, få åtfölja Utskottets betänkande.” Genom serskilde Remisser från Ridderskapet och Adeln, har StatsUtskotlet fått emottaga följande derstädes väckte motioner, nemligen:
Anis. lill Exp. Utsls. den 19 Mars, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om indragning af Kongl. Nummer-Lotteriet samt angående åtskillige dermed gemenskap egande ämnen.
(I. A.) Stats-Utslwttets Utlåtande, No 28. 3 l:o af Herr von Troil, Ernil, som anfört, att då, enligt gällande författningar, hasard-spel, såsom i moraliskt hänseende fördömliga, äro inom
Riket förbudna, detta förbud desto hellre syntes böra utsträckas lill Kongl.