Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den första och, må hända, största be« tänklighet, som Utskottet haft att öfvervinna, beträffar gränsen för den nu ifrågavarande reform af Styrelseverken, Utskottet har haft att välja mellan tvänne alternativer: det ena, att, med hufvudsakligt bibehållande af hittills gillande former och methoder, endast söka utvägar att minska antalet af Embeten och Tjänster, hvarigenom tillfälle kunde blifva till Löners indragning åt Stats-Verketj det andra, att, med afseende på förändrade förhållanden och samtids samt efterverlds gemensamma kraf, föreslå en alldeles ny form, en hell och hållet förändrad organisation.
Det har ej undfallit Utskottet, att, när år 1809 den fråga först väcktes, som, efter flerahanda olika framställnings, och behandlingssätt, å nyo blifvit vid mx påstående Riksdag föremål för Riksens Ständers och detta Utskotts handläggning, något annat ändamål dermed troligen icke åsyftades, än indragning af öfverflödiga löner, till minskning i StatsVerkets utgifter.
I öfverensstämmelse Serskildta Utskottets Betäntanclen.
657 med denna åsigt, tyckes icke heller något tvifvel då hafva uppstått om tjenligheten af detditintiIls antagna Administrationssättetj och den år 1811 nedsatta Comitén, hvars instruetion icke ålade någon skyldighet att föreslå en förändring från grunden, synes i allt hafva utgått från den princip, att CollegialSty1-elsen i det hela vore nyttig, lampelig och fullkomlig, så vidt nemligen fullkomligheten kan tänkas i förening med vissa rnedgiftaa ofullkomligheter.
Äfven Riksens Ständer vid 18i2 års Riksdag tyckas stillatigande hafva erkänt, att en sådan föreställning dittills Varit allmän 5 men, då de å ena sidan gillade Comitterades åtgärd, såsom med GrundLagen öfverensstämmande, anhöllo de å dea andra hos Kongl. Majit om tillförordnande af en ny Comité, som, ulan hinder af gällande Lagar och Författningar, ägde att inarbeta och Föreslå ett nytt sätt för de allmänna ärendenas behandling, efter som dett tttnde finnas nyttigast och tjenligast; ett bevis att man för framtiden uppgifvit tron på den Förutnämda fullkomligheten.
Ifrån denna tidpunkt, då man äfven till öfverflöd hunnit blifva öfvertygad otti svårigheten, eller omöjligheten, att göra indragningar af tjänster, med bibehållande af redan befintlige Administrationsformer, har också ständigt den föreslagna Embets- och Tjensteregleringén blifvit sedd ifrån en helt annan synpunkt än förut, och besparingen genom indragning af Tjenster upphört att nämnas som htiivudändamål, hvilket deremot blifvit 558 Serskildta Utskottets Betänka/iden. satt i en förmonligare och lämpligare inrättning af den inre Styrelsen, tili vinnande af mer skyndsamhet, enhet och ordning i de allmänna ärendenas gång.
Delar en bekant sak, att göromålen i Collegierne, om än icke sjelfva målens antal, är efter år ökat sig i en förvånande progression» hvadan äfven klagan icke sällan försports öfver målens långsamma afgörande, i synnerhet inom de Verk, som mest är© öfverhopade.
Till någon del skulle väl detta kunna tillskrifvas SollicitationsPlacatets mindre noggranna handhafvande eller underlätet åläggande af böter för onödig Rättegång m. m.; men ovedersägligen bör hufvudskälet sökas uti något fel i sjelfva inrättningen och Författningarnas ökade antal och mångtydighet.
Så länge detta fortfar, måste det öfverklagade onda stiga i ett multipliceradt förhållande, till dess hela machin;n sluteligen stadnar af sig sjelf.
Under tiden och intill dess detta slutliga resultat hunne inträffa, skulle nödvändigt, tid efter annan, ökning i Verkens personal blifva nödvändig, för att åtminstone medhinna de angelägnaste göroxnälen, och, om man således det ena året gjorde en indragning af några Tjänster» hvarigenom Staten bespardes några få tusende Riksdaler, skulle man dock ofelbart ett annat år finna sig i nödvändighet att skapa nya, med troligen dubbel kostnad emot Serskildta Utskottets Eetiinkanden.
465 den man kort förut velat undvika.
Särskilta Utskottet, som noga öfvervigt alla härvid förekommande skäl och förhållanden, är fullkomligen öfvertygadt, att det vore ett arbet utan ändamål att uppgöra project till Embetens och Tjensters indragning, så lähge Inrikes Administrationssättet är detsamma som hitintills; och att det följakteligen vore i högsta måtto olämpligt, att påkosta medel till exhållande af ett sädant förslag.
Försöket är en gång företaget, och den underdåniga framställning, som af Riksens Ständer vid 1812 års Riksdag gjordes, utvisar tillräckligt, huru liten anledning man trodde sig äga, att vara tillfreds med verkan deraf.
Utskottet endast den utväg att söka möjligheten af ett förhållande, der de ändamål, som genom den inre Administrationen böra uppfyllas, voro vunna på det genaste och kraftigaste sätt, genom den minst sammantrasslade utgrening af Styrelsemakten ifrån dess medelpunkt till alla delar af Statskroppen.
Harvid fuage då lemnäs å sido hvarje afseende på hittills gällande former, tilldess utrönt Idof, om dessa kunde inträffa pä det resultat, som möjligen vinnes.
Utskottet har förehaft detta arbete, och dervid med synnerlig tillfredsställelse erfarit, att den organisation, som Utskottet ernar föreslå såsom den lämpligaste, ehuru den afviker ifrån den nuvarande i många delar, likväl på det närmaste nstämmer med den första formliga plan i ' 66a Serskildta Utskottets Belänkanden, detta afseende, som inom Fäderneslandet blifvit fattad, och som i sjelfva verket utgör fundamentet för närvarande tids Administrationssätt, hvars ofullkomligheter just bestå uti lika många afsteg från denna äldsta in* rättning.
Då Rikets Collegier genom 1C3/}. års Regeringsform erhöllo sin första egentliga utbildning, utgjorde de icke några Instnntier under Rådet utan endast särskilta afdel■ningnr deraf; hvarföre de ock kallades Riksens Consilia.
Innehafvarne af de lem höga RiksEmbeten, Drotset, Marsken, Amiralent Canzleren och Skattmästaren, styrde hvar sin afdelning af Rådet, och det så, att Justitie Ärenderua hörde under Drotset, som presiderade i IlofRätten, KrigsRådet elier KrigsCollsgium under Marsken, AmiralitetsCoilegium under Amiralen, CanzliCollegium under Canzleren, saint Kanitnar-Collegium,, eller RäkneKamrnaren, med alla dithörande saker» under Skattmästaren.
Dessa Råds-afdelningar handlade å Konungens vägnar, med skyldighet att årligen, emellan Kyndelsmessan och Fasdagstiden, inför honom göra redo. för sina åtgärder.
RiksEmbetena, med deras Collegier, voro således ursprungligen icke annat, än hvad man nu för tiden kallar Minist erial Departement er.
Vid öfverlägguingar i lullsutet Råd inför Konungen, voro ■Serskildta Utskottets Betänkanden. 661 alla Ministrarne (CollegialCheferne) på en gång tillstädes, och händelser nämnas, då alla fern Coilegierne sammankallades att rådgöra.
På detta sätt vanns den enhet och helhet i Styrelsen, som merändels är förenad med Ministerialförvaltr.ing. Hvar och en Styrelsegren hade i Rådet sin man, som fullkomligen kände dess tillstånd och således kunde med en blick öfverskåda hela dess sammanhang med alla de öfriga grenarne, vid de otaliga frågor, i hvilka den ena oundvikeligen måste hafva inflytande på den andra.
Man behöfde då icke befara, att, genom Rescripter till det ena Colle* gium, gripa in i det andras verkningskrets.
Detta Administrationssätt, ifrån hvilket man, under tidernas längd, allt mer och mer aflägsna! sig, med bibehållande af en skenbar likhet i benämning och form, är i grunden detsamma, som gäller inom de flesta vår tids val organiserade Stater, och later ganska väl förena sig äfv en med de liberalaste Constitutioner, hvarpå England redan länge, och Frankrike efter dess regeneration, gifvit i ögonen fallande exempel, Att historiskt utveckla, huru i Sverige det nyssnämda aflägsnandet fränden ursprungliga inrättningen bragt StyrelseVerkén i deras nu allmänt öfverklagsde skick, anser Utskottet för öfverflödigt.
Det närvarande står j ali sin skärande contrast emot det förflutna, och de ifrån Styrelsens medelpunkt mer och mer lösryckta Collegierna befinnas i ett synbart, föga lyckligt bemödande att uppehålla sig under tyngden af alla de särskilta ålig - 66&
Serdkhlta Utskottets Betänkanden. gand en, som denna söndring och deraf nödvändigt följande omgång vid sa! einas behandling, gjort så svåra att uppfylla.
För att ur denna förlägenhet hjelpa ej mindre Administrationen sjelf, än dem, som af densamma äga rätt att fordra kraftiga och skyndsamma åtgärder, gifves det, efter Utskottets tanka, ingen annan utväg än den, ett, med strängt frånskiljande af alla, tid efter annan, gjorda tillsatser, åter införa den ordning, som vid Collegiernas egentliga organisation stiftades, och derjemte, genom ali domsrätts öfverlemnande till de Ordinarie
Domstolarne, försäkra den enhet, som borde råda i den egentliga Lagskipningen , men som svårligen
Iian vinnas uti ett chaos af myndigheter, hvilka ömsom korsa och upphäfva hvarannan.
Den nu gällande Grundlagen har åter omgifvit Konungen sned ett Råd, bestående af Nio Ledamöter, sned dem åliggande skyldighet att upplysa alla förekommande frågor och gifva rådslag vid Besluten.
Vore dessa Herrar i tillfälle, att genom en närmare inspection af de, i alla fall, allt för mycket splittrade Styrelsegrenarne, taga speciell kännedom af de förekommande ärendena, skulle det för dem utan tvifvel vara lättare att fullgöra en sådan pligt.
Antager man som ett hufvudvilkor, att alla Judiciela frågor skiljas från Collegiernas befattning och hänvisas till de Or - Serskildta Utskottets Betänkanden. 665 dinarie Domstolarne, hvilka då, om så beIiöfdes, kunde förses med en större personal, så lär något hinder icke möta för indragningen af alla förstnäinde Verks Presidents- och Ledamotstjenster, såsom för ingen del erforderliga, men snarare hinderliga, vid allmänna frågors behandling, hvilka ntan tvifvel aro mer belåtne att skötas af en, än ai flere.
Styrelsen af Collegierna kunde då öfverlemnas åt Ledamöter af Stats-Radet, med benämning af Ministrar, såsom Inrikes Minister, KrigsMiaister o. s. v. — Desse Chefer, eller Ministrar, komma då att stå i spetsen af förvaltningen, och vöre i tillfälle att öfverskåda det stora hela.
I deras närvaro skalle alla ämnen, sorn höra till deras befattning, föredragas inför Konungen i StatsRådet, hvarigenom de hnge en närmare kännedom af alia Styrelsens grenar, och således enhet och fasthet derutinnan borde beredas.
Det »kulle vid första ögonkastet kunna synas vådligt, att öfverlemna åt en enda person hela den makt och det inflytande, som förut varit fördeldt på ett helt Collegium.
Friheten, kunde man säga, råkar dervid allt för mycket i fara, och dörren torde, innan nan föreser, dymedelst öppnas för förtryck och despotism.
Denna fruktan förmodar Utskottet hafva sin 664 Serskildta Utskottets Bctänkarden» rätta grund i en förväxling af de tvenne si vidt skilda begreppen om en Despotisk och en Gonstitutionell Statsinrättning.
Under en Envåldsregering, der Regenten» vilja är den högsta Lag, der Statens Embetsman äro ingen annan än honom ansvarige för sina handlingar, och der således ingen annan motvigt finnes för Embetsmamia-förtrycket än Regenten# öfverlägsna förstånd, vaksamhet och kärlek till rättvisan, der är en MinisterialFörvaltning visserligen farlig och i samma ögonblick
För» derflig, sorn Regenten upphör att äga någondera af de nyssnämda egenskaper.
Stat betraktas derföre sorn en klenod hvarje privilegieradt forum, hvarje Collegium eller Embetsmanna-Corporation, som genom den i dess natur grundade långsamheten och betänksamheten vid ' ärendens afgörande, bildar ett slags efterhängsen mot» kraft, hindrande, så långt den förmår inflyta, den utan uppehåll framåt verkande Minis teriak Styrelsen.
Men i Constitutionella Stater är ett sådant för» trögnings-systern Icke blott öfverflödigt, utan verkeligen skadligt.
Organismen är der icke Serskildta Utskottets Betänkanden.
<505 jemförlig med ett mechaniskt verkande Machim-ri, sorn, för att icke löpa för fort, behöfver här och der en blyvigt till rörelsens justerande den är tvärtom fett lefvande helt, der rörelsekraften mäter och bestämmer sig sjelf, och der jemvigten endast kan rubbas af tillfälliga eiler yttre hinder, dem man derföre, långt ifrån att vidhäfta, bör vara angelägen att undanrödja.
I Sverige, under dess nu gällande lyckliga Fundamental-Lagar, ära Ronungens Rådgifvare och Föredragande Nationen ansvarige inför Lagen.
För att med värdighet och billighet kunna utkräfva en sådan ansvarighet, måste Nationen satta dessa högsta maktens närmaste Otganer i möjlighet att uträtta allt det goda, som de, efter sitt bästa förstånd och vilja, kunna förmå.
Något annat hinder bör för dem icke finnas, ■ J-j - ^ v. än det moraliska, som AnsvarigbetsLagen, rätt styliserad, alltid håller i paralell med deras handlingar, Deremot böra alla materiella tyngder, lemningar från äldre mer och mindre ofullkomliga Regerings principer, borttagas. Coliegierne, sådana de nu äro, bära intet tycke af den Regeringsform, under hvilken de existera.
Fordom granskades deras Protocoller och Berättelser af Ständernas Deputationer; men nu kan Nationen af dem ingen reda fordra.
Deras Ledamöter kunna, sorn billigt är, endast till följe af undersökning och dom, straffas; Men, då nu gällande Regeringsform, deruti alik de äldre, icke utsätter något forum för en sådan undersökning, så kan, i brist af Domstol, något lag - 666 Serskildta.
Utskottets Beteiakanden. ligt åtal emot
Collegier aldrig äga rum5 och likväl ligger i deras händer det hufvudsakliga af hela den inre Styrelsen, och domsrätten medborgare emellan i alla frågor, sorn icke äro rent civila eller critninella.
Öfverlemnäs denna deras domsrätt till de ordinarie domstoiarne, så blefve, enligt hvad ofvan föra är yttradt, den vidsträcktare makt, som för Ministrarne medgåfves, endast af inflytande på allmänna frågor, hvilka, långt ifrån att derigenom utsättas för en ofullkomligare behandling, ofelbart skulle vinna både genom skyndsamheten och den likstämmighet i grundsatser, som nödvändigt blefve gällande.
Först då blefve det möjligt för nationen att till fullo begagna sin rättighet, att af StatsRådet fordra redo för den inre Styrelsen.
Hvarje Minister skulle då blifva för sitt Departement specielt ansvarig, oell ej blott det som kunde vara origtigt anbefaldt, men äfven hvad som vore försummadt eller underlätet, blefve ett föremål för beifran.
Departementerna att utmärka sig för drift, ordning o~h skyndsamhet, och på detta sätt skulle lifvet återvända i Statskroppens minsta delar, och skicklige Embetsmäns danande blefve deraf en otvungen följd.
För att visa det utseende, som den administrativa delen af RiksStyrelsen, efter denna organisationsgrund, skulle komma att erhålla, får Utskottet framställa följande allmänna fördelning al de hittills varande Styrelseverkens göromål på de nya Departemen» Serskildta Utskottets Uetänkanden. 66j terne, hvarvid dock Utskottet vill söka und« vika detaljer, sorn icke tillhöra dess af Riksens Höglofl.
Ständer gima uppdrag.
Alla Ärenden af icke judiciel natur, som hittills tillhört Kammar-Coilegium, Cormnerce-Collegiutn och Allmänna MagazinsDirectionen, komina att bestridas af Inrikes Ministern.
Allt hvad som rör allmänna hushållningen, näriugarne och handeln bör beredas och afgöras på ett ställe, och den kanhända alltför länge medgifna splittringen af dessa i oskiljaktigt sammanhang stående elenienter af den allmänna välfärden upphöra.
Ett stort steg göres dymedelst till ernående af det länge sökta förhållande, der ingen näring uppmuntras eller understödjes på den andras bekostnad, utan hvarje särskilt endast betraktas som en del af ett större helt och vårdas och befrämjas endast i den mån den bidrager till detta helas uppkomst och flor.
Bergs- och Sundhets-Collegierne upphäfvas, och, då den vetenskapliga grund, på hvilken deras egenteliga göromål hvila, förutsätter Inspection af dertill särskilt qualilicerade personer, så komma bergshandteringen och Medicinalväsendet, att, lika med Landtmäteriet och Postverket, ställas under hvar sin Chef, hvilka åter närmast bero af Inrikes Ministern.
Det måste, enligt Utskottets tanka, stadgas som regel, att hvarje, äfven den mindsta afdelning af den Inrikes CivilStyrelsen kommer att bero af denna Minister, heldst, genom den method för uppbörden och redovisningen af Statens medel, som 662 Serskildta Utskottets Betånkanden, nedanföre uppgifves, en särskilt FinanceMinister torde kunna umbäras*
Till följe häraf komma ej blott de Militie-Cameral-Ärenden, som hört under KrigsCollegium och Sjöförvaltningen, att handläggas i Inrikes CivilDepartementet, utan aila för särskilta htishållningsdelar förordnade Directioner och Comitéer antingen upplösas och införlifva* med afdelningar af detta Departement, elier» om de af localomständigheter blifva nödige att bibehållas, likväl alltid ställas under Inrikes Ministerns directä inseende, så att de af honom erhålla befallningar och till honom inkomma med Berättelser och redogörelser» Tabellverket och hvad i öfrigt hörer till den Statistiska kännedomen af Rikets styrka och inre tillstånd, bör, under lians inseende, vara på ett ställe förenadt, I anseende till Tullstyrelsen anser sig Utskottet icke böra föreslå annat» än att densamma» ehvad någon förändring deraf, till följd af hos Riksens
Ständer redan väckta motioner» kan komma att äga rum eller ej, bör stå under Inrikes Ministern» Men, hvad angar den Canzdi- och Contoirs-Eetjening, som tillhör de Verk, hvilka, enligt detta förslag, komths att indragas, så lär, sedan antalet af de Tjenstemän, hvilka efter MinisterDepartementernas organisation oundgangeligen behöfva*» samt beskaffenheten af de nya underafdelningarne eller Contoren och Arbetsordningen derstädes hunnit att af den blifvande Comité n bestämmas, denna gamla Betjening bomma att i Departementerne användas, efter behof samt den Tjenstegrad gch skicklighet, Serskildta Utskottets Betankanden.
669 hvar och en kan äga5 de ofverflödiga ater att behålla på IndragningsStat de löner, hvarå de erhållit Fullmakter, till dess de till annan tjenst med motsvarande lön kunna förhjelpas.
Uppbörden afStatsVerkets Inkomster,hvilken hittills tillhört Statskontoret, kunde derifrån flyttas till Riksgäldskontoret, som då blifver det ställe, der alla publika Intrader, ej mindre de Ordinarie än Bevilloingen , inflyta.
I stället för de hittills å RiksStaten befintliga HufviidTitlar, får hvarje Minister sitt anslag, hvarunder de till upprätthållande och förkofran af de honom underlagda Styrelsegrenar beviljade medel uppföras och uaderafdelas.
Beträffande redovisningen för allmänna medel och Revisionen af alla räkningar öfver om händer häfd uppbörd, hvilken nu sker hos KammarRätten, har Utskottet stadnat i den öfvertygelse, att densamma hvarken bör vara beroende af någon bland de disponerande Embetsmännen, hvartill samtelige Mitmtrarne komma att höra, eller stå under en enda persons inflytelse.
Utskottet, som härvid öfvervägat, att Riksens Ilöglofl.
Ständer förbehållit sig att taga kännedom deraf, huru de till Statens tjenst anslagne Summor förvaltas, men tillika trott sig inse, huru o* tillräcklige de hittills bruklige Ständernas Revisioner äro, får i anledning deraf föreslå, om icke KammarRättens RevigionsContoir 6jo Serskildta Utskottets Bctcinkandetu kunde ställas under RiksgäldsContoirets inse*» endje; till granskning ät HandSingarne och medel; då, i fall tvist mellan Redogörarne och Revisionen uppstår, densamma, efter fulländad utredning, borde i vanlig
På detta sätt komme Riksens Ständer i. tillfälle, att genom en af deras Fullmäktige fortsatt ständig Revision, öfvertyga sig om Statsmedlens rätta användande, hvarom, med den hittills följda methoden, tillförlitlig kunskap svårligen lär kunna vinnas.
LandtArméens samtelige ärenden komma att öfverlämnäs till en Krigsminister, som hos sig förenar de särskilta myndigheter, hvilka hittills innehafts af Presidenten i KrigsCollegio och GeneralAdjutarten för Arméen.
Likaså öfvertager en Sj öMinister styrelsen af Flottornas ärenden, då den nu varande Förvaltningen, äfvensom GcneralAdjutantsExpeditionen för Flottorna, komma att upphöra.
Utskottet har visserligen ansett för möjligt, att dessa bägge Ministerier kunde förenas under en persons inseende; men, då tilläfventyrs det ena vapnet kunde derigenom någon gång blifva gynnadt på det andras bekostnad, och någon egentlig besparing dessutom icke kan af ett sådant sammanslående föreses, har Utskottet trott sig böra för hvarje af dessa FörsvarsVerkets hufvuddelar föreslå en särskilt Minister med underlydande Betjening och egen AnslagsTitel, hvarmed sannolikt det Allmänna skall blifva bäst belåtet.
Beträffande personalen i ds collegiaJa disposition under dess Hufvud-Titel ställda Serskildta Utskottets Betänkanden. 6ji Verk, sorn af dessa bägge Ministerdepartemenfcer komma att ersättas, åberopar Utskottet hvad ofvanföre rörande Inrikes Departementet blifvit yttradt.
Då en del af den befattning, som i andra Länder tillhör Ministern för den allmänna upplysningen, i Sverige redan utöfvas af HofCanzderen, tror sig Utskottet böra föreslå, att denne Embetsman äfven öfvertager det öfriga, och såsom Minister ansvarar för beredningen och utarbetningen af alla mål, som röra den Allmänna Upplysningen, Litteraturen, Uppfostringen och Ecclesiastique-Verket.
CanzdiStyrelsen blefve då öfverflödig, och dess göromål borde fördelas efter deras olika natur på Utrikes och Inrikes Ministerns samt HofCanzle Departementer.
Då desse nu uppräknade Ministrar eller Chefer komma att, hvar i sitt Departement, låta i Contoren eller Bureauerna bereda de till dem öfverlemnade saker, för hvilken åtgärds ofelbara vidtagande de blifva specielt ansvarige, sä bör äfven Allmänna Ärenderna» Beredning, såsom en då mera öfverflödig och, endast tidsutdrägt förorsakande inrättning, upphöra.
I dess ställe skulle en StatsRådsBeredning kunna förordnas, bestående a£ StatsSecreteraren, som kommer att f föredrga ås utredda målen inför Konungen, samt de StatsRåd, sorn icke öfvervarit samma mål i Bihang till RiksSt, Prat. *8‘7->8^8, Q-‘U Sami. &/;;■ 85, 36. 672 Serskildta Utskottets Betänkanden.
Departemerterna.
En KrigsBeredning kunde Konungen jemväl efter behag tillsätta.
StatsExpeditionerne af Konungens Canzli böra vara Tre, nemligen en för Kammaroch Handels^renden, hvilka icke böra åtskiljas, en för KrigsÄrendena samt Ecclesiastique Expeditionen, hvars Stats-Secreterare föredrager de af HofCanzleren beredda mål.
ColonialÄrendena, såsom icke underkastade en lika behandling med de öfriga, utan ofverl emnade till Kongl. Maj.ts eget Nådiga afgörande, kunde af Utrikes Ministern öfvertagas och skötas med Kongl.
StatsSecreterarne förblifva i lika ansvarighet som hittills5 och deras förhållande till Collegierna såsom förberedande autoriteter, lider ingen förändring deraf, att dessa Verk hädanefter komma att styras af en Minister, j stället för en corps Ledamöter med deras President.
Utom StatsSecreterarens eller den Föredragandes contrasignation lära från Konungen utgående expeditioner böra vara försedda äfven med vederbörande Ministers underskrift, emedan, likasom StatsSecreteraren ansvarar för målets rigtiga föredragning och Expeditionens enlighet med Protocollet, Ministern blifver derföre ansvarig, att ärendet är af honom vederbörligen beredt, så vida det passerat hans Departement.
Beträffande den så kallade LandtRegeringen, tror Utskottet, att någon egentlig Serskildta Utskottets Betänkanden.
675 förändring derutinnan icke lätteligen kan vidtagas.
Det lär komma att bero af den gränsskillnad, som den blifvande Comitén, i samråd med LagComitén, kan utarbeta mellan de Juridiska och Ekonomiska angelägenhelerne, huruvida Landshöfdingarnes domsrätt skall förblifva vid hvad hittills varit förordnadt, eller om någon ändring deruti bör äga rum.
Jägeri Staten anser Utskottet kunna indragas med undantag af någon mindre Betjening till vårdande af de betydligare Kronskogarne, och Bergmästarnes judiciella göromål kunna på Landet skötas af HäradsRätterna, samt i Sala och Fahlu Bergslager af dessa Städers EådstuguRätter, äfvensom Bergsfogdarnes befattningar kunna öfvertagas af KronoFogdarne.
Landshöfdingarne blifva pligtige att i förekommande frågor communicera sig med vederbörande Ministrar, och, i anseende till deras Embeten, stä till Inrikes Ministern i samma förhållande, som nu till KammarCollegium, blifver en följd af den nya Inrättningens natur.
Vid hvarje års slut komma Ministrarne, hvar för sig, att utgifva en tryckt Berättelse om Ärendenas gång inom deras Departementer.