Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Wid öfverläggningen häraf har Utskottet inhemta!, att sedan , vid rBad års Riksdag-, inom Hedervärda Bonde-Ståndet, flera motioner blifvit väckte om återförening af Jemtland med Wester Norrlands samt Her jeådalen- med Gefleborgs
Län, sådant likväl icke föranledde till någon annan åtgärd ifrån Rikets Höglöfl- Ständers sida, än alt, hvad beträffade B Allm, Bero. och OeCon.Vtsk.
Betänkande N.o 39• frågan om Herjeådalens läggande under Gefleborgs Höfdingedöme, Rikets Ständer, under den 20 Dec. 1823, till Kongl. Maj:t afläto en underdånig skrifvelse, med hemställan, att, efter det ej mindre Herjeådalens invånare, än Kongl.
Mapts Befallningshafvande i Gefle och Östersund öfver förslaget hörde blifvit, Kongl.
Maj:t täcktes vidtaga det beslut, sorn i Kader pröfvades ‘bäst och nyttigast', samt att Kongl, Majrt under den 20 Januari 1824 i Kader förklarat, att Kongl. Maj:t, på flere Nådigst anförde skäl, funnit frågan härom böra förfalla och sålunda icke kunde till Rikets Ständers ofyanberörde hemställan lemna dess Nådiga bifall.
Utskottet anser, att hvad Riksdagsfullrnägtigen Rutberg anfört, rörande de olägenheter, sora skola uppkommit genom inrättandet af den serskilda Länsstyrelsen i Jemtland, torde förtjena föga afseende.
Sådana omständigheter, sorn individers mislyckade oeeonomiska företag eller deras mer och mindre benägenhet, att nred hvarandra yppa tvister och lättheten att dem utföra, lära icke med skäl kunna utgöra motiv för bedömandet af en Länsinrättnings nytta eller umbärlighet.
Detta måste bestämmas ifrån andra mera vigtiga grunder, och utur en sådan synpunkt finner Utskottet, att
Jemtland i hög grad företer behofvet af en serskild Länsstyrelse.
Redan detta lands geografiska belägenhet, såsom varande, igenom höga bergssträckor, afskiljdt ifrån närgränsande provincer och i allmänhet med dessa af en olika natur, synes tala för dess bibehållande ■ såsom eget Höfdingedöme och dess behof af en egen Styresman.
Detta behof styrkes ock ytterligare deraf, att de anstalter för Jemtlands odling och befolkning, sorn genom Afvittringsverkets och Nybygges-Svstemets införande blifvit derstädes vidtagne , fordra en närmare uppsigt, så vida hvad redan i den delen blifvit tillgjordt icke skall förfalla, innan det för Provincen medfört åsyftad fördel och hvilket, enligt Utskottets öfvertygelse, sannolikt skulle inträffa, om vården af så väl dessa, som öfrige Provincens angelägenheter, uppdroges åt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i VesterNorrlands Län, hvilken, af andra vigliga embets-åligganden inom ett vidsträckt
Län, redan förut är tillräckligt sysselsatt, för att kunna med-, lanna inseendet öfver ännu en Proyince, belägen på 20, 30 a 40 mils afstånd ifrån dea ort, der lian eger sitt säte, Tages härvid jemväl i betraktande, att Jemtland i allmänhet erbjuder mångfaldiga tillfällen för närings-företag; hvaribland förnämligast kan nämnas dess outtömliga skogstillgångar, dess raineralstreck, hvilkas bear - Allm* Besv, och Oecon- Ul-sk.
N;b /f-0- 9 bearbetande' bor kunna lemna betydlig vinst, samt de medel för en förmonlig boskapsskötsel, sorn inom provincen foretin näs.; att i Jemtland , under senare tider, flera väganläggningar blifvit företagne, hvaribland må nämnas den, medelst hvilken en obehindrad communication med Norrige blifvit öppnad genom trakter, som förut varit mindre tillgänglige, samt at-t ökade tillfällen härigenom blifvit beredde för afsättningen af Jemtlands naturprodueter och alstren af dess invånares industriela foretag, finner Utskottet, att denna province, sorn bör kunna påräkna en fortgående tillväxt i folkmängd, jemte utvägar för densammas bergning, jemväl bör ega en serskild Läns-styrelse , sorn med drift och omtanka sköter dess allmänna angelägenheter, samt är i tillfälle alt pröfva och föreslå de åtgärder, hvilka för provincens förkofran ytterligare äro af noden.
Åf dessa anledningar får Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets H. Ständer, . att Riksdagsfullmägtigen Rdtbergs förslag icke måtte till någon åtgärd föranleda.
Och lärer, vid detta förhållande, något utlåtande öfver RiksdagsfuUmägliges ifrån Jemtland framställning, att, i händelse Jemtland återförenas med WesterNorrhmds
Län, Herjeådalen måtte läggas under Gefleborgs Höfdingedöme, icke erfordras.
Dock varder sådant allt till Rikets Höglofl.
Ständers eget upplysta hepröfyande öfverlemnadt.
Stockholm den \q April i934.
Ankom till Exp. Utsk. den 17 April kL 6 eft. m; Betänkande, i anledning af väckt motion, om städer nes befrielse ifrån ' inqvartering vid Recrutoch Remont-möten, . Ifrån Wällofl. Borgare-Ståndet har till detta Utskotts handläggning blifvit
Kemitteradt ett memorial af Herr C. U, Hallgren, sorn anmärker, ätt Recrut- och Remont-möten hållas i vissa städer, hvilka dervid Bill, till R, St, Prot. \834> 8 Sami. 2, cj;de Häftet, 10 'Ailm.
Betänkande N,o 4'• besväras med inqvartering, och då en sådan tunga, efter Motionairens tanka, icke är grundad på gällande Författningar, utan härleder sjg ifrån beqvämlighet hos Befälet, hemställer Motionairen, att släderne måtte ifrån berörde onus befrias.
Denna motion har Utskottet i öfvervägande tagit; och som Kongl-.
Resolutionen den 2 Maji 1826‘ innehåller, att med rätta förståndet af Inqvarterings-Ordningen den 6 Julii 1720 öfverensstämmer, att fri inqvartering i städerne endast och allenast tillkommer tågande och garnisonerande trupper af Kronans Manskap med deras Befäl och Stater, samt af» mönstrade besättningar med Befäl ifrån Kronans fartyg; alltså och då Recrut- och Rcmont-möten icke kunna härtill hänföras, samt jemväl i betraktande kommer, att, enligt TAgOrdningen af den i5 Sept. 1791, städerne vid truppers durchmareher genom landet, böra, så vidt möjligt ske kan, förskonas ifrån nattläger af trupperne; anser Utskottet, att städernes befrielse ifrån Recrut- och Remonl-mötens hållande derstädes samt dervid åtföljande inqvarterings-skyldighet redan är lagligen så gifven och bestämd, att något ytterligare stadgande derom icke erfordras, samt att» i händelse missbruk i detta afseende någorstädes skulle ega rum, desamma icke lära sakna rättelse, då anmälan å vederbörlig ort derom göres; på grund hvaraf Utskottet vördsamt hemställer, att motionen, såsom icke påkallande vidare åtgärd, måtte förfalla.
Stockholm den 17 April 1834- N:o 4*1.
Ankom till Fxp.
Utsk. den 17 April kl. 6 eff. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion, om åtskillig e förändringar i Jude-Reglementet.
Till Utskottets handläggning har ifrån Högloft.
Ridderskapet och Adeln blifvit remitteradt ett memorial af Herr af Robsahm} Carlr som anmärker, att nu gällande Reglemente för Judiska Nationen, af den 27 Maji 1782, i stället att ingifva hit inflyttade Judar interesse för deras Allm.
Bejv och Oecon.
Betänkande N:o 4*- nya Fädernesland och göra dem till nyttiga Statsmedleiumar, deremot påtagligen skall lända derhän, att
Judarne endast äro schackrare och för samhället skadjige, i anledning hvaraf Motionairen, vilan att anse liden för Judarnes totala emancipation ännu vara inne, dock tror en granskning af Jude-Reglementet vara af nöden, samt föreslår följande förändringar deruti; 1:0 att Judar, sorn lolligen i Riket inkommit, må lemnäs tillstånd, att ingå i hvad slags handtverk som helst, med rättighet, då de fullgjort föreskrifne vilkor, att vinna burskap och detsamma i ordentlig verk-, stad utöfva; 2:0 att dem icke matte förnekas att söka förkofran och befordran i alla slags lit.teraira och vetenskapliga företag, och 3:o att det måtte lemnäs desse Judar öppet, att bosätta sig hvarhelst i landet de önska, med rättighet att bruka jorden och förvärfva den.
Hvad sålunda blifvit anfördt har Utskottet i öfvervägande tagit, dervid, beträffande första frågan, Utskottet får vördsamt erinra, att Judarne redan, enligt det utfärdade Reglementet, jemte friheten att inrätta fabriker, hafva öppna salubodar, saint för_egne och sine trosförvandters behof idka visse näringar, äfven ega att lära handtverk och arbeta för daglön hos Christen mästare, hvaremot deni är förbjudet att inrätta egne verkstäder, eller sjelfve söka och vinna mästarebref; och alldenstund, för den föreslagne rättigheten att vinna burskap, möta de hufvudsakliga hinder, att Judarne, i anseende till deras trosbekännelse, icke kunna aflägga den föreskrifna Borgare-eden, och att, om burskap dem beviljades, dermed äfven skulle åtfölja rättighet att välja och blifva valde till Riksdagsmän, jemte åtskilliga andra borgerliga förmoner, hvilka dock, enligt gällande Grundlagar och Författningar, endast tillkomma dem, sorn bekänna sig till den Christna läran; fördenskull, och ehuru Utskottet, lika med Motionairen, inser nyttan deraf att, genom tillök ta friheter, ingifva har bosatta Judar nit för Rikets väl och bästa; finnér dock Utskottet sig icke kunna tillstyrka någon utvidgning af de rättigheter, sorn Judarne, i berörde afseende, redan åtnjuta.
Då deremot .hvarje utväg, att, genom undervisnings erhållande i vetenskapliga ämnen, vinna en högre bildning, så mycket heldre bör stå medlemmar af Judiska Nationen öppen, som sådant otvifvelaktig! skulle i betydlig mon medverka att införlifva dem med deras nya Fädernesland och bibringa dem interesse för dess sannskyldiga bästa, har Utskottet ansett sig ega fullt skäl tillstyrka den underdåniga anhål - Allm.
Besv. och Oecoiu Ut sk.
Betänkande Jf.'o J2.
Ian af Rikets Ständer, att Kongl. Maj:t täcktes i Kader förklara, att de Judar, som med vederbörligt tillstånd i Riset inflyttat, och sig härstädes bosatt, samt deras barn må ega frihet att besöka och njuta undervisning vid alla publike Skolor samt Gymnasierne och Academierne i Riket, med vilkor, att de underkasta sig gällande SkolOrdning och Lagar3 så att, i afseende å undervisningens meddelande, något undantag för Judar icke eger rum.
Hvad Motionairens sisla förslag angar, så förekommer härvid, att, enligt ofvanberörde Reglemente, Judarne icke få etablera sig annorstädes, äir i Stockholm, Götheborg och Norrköping, eller drifva handel å landet, och alt Kongl. Kungörelsen den 10 Sept. 1828 förbjuder dem, att, utan Kgl. Majlis serskilda Nådiga tillstånd, afsluta köp om jord, bergsbruk, rnanufacturinrättningar och andra lägenheter å landet, och sorn en stor del af de i Riket vistande Judar förnämligast drifva handel med galan leri varor och hvarjehanda andra öfverflödsartildar, samt, vid detta förhållande, deras bosättning i Rikets smärre städer, eller på landet, troligen skulle föranleda lill utbredande af luxe ibland allmogen och de mindre bemedlade folkclasserne, anser Utskottet betänkligt, att för närvarande tillstyrka någon ändring uti de stadganden, som i delta afseende redan finnas, och får alltså vördsamt hemställa, att riiotionen i denna del icke måtte viima bifall.
Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemna^.
Stockholm den 17
April r834- N:o 42.
Arkom till Exp. Utsk. den 17 April kl. 6 eft. m.
Betänkande y i anledning af vackt fråga om Artillerihästars begagnande i stället för Kronoskjuts, till forsling af Kronans spanmåls- och mjölförråd för vissa Garnisonsorters behof.
Hedervärda BondeStåndet har till Utskottets handläggning remitle* Allni.
Besv• och Oecon.
Betänkande iTfo- 42>- rif fa t Riksdägsfullmägtigen Jöns Jönssons från Christianstads Län memorial, hvaruti finnes anfördt, att då ej mindre stor kostnad för Kronan, äsi betydlig olägenhet och tidsspillan för jordbrukare är förenad med det nu vanliga sätt, att å Kronoskjuts,, till och från qvarnar transportera de å visse garnisonsorter, för Kronans manskap och fångpersonalen, nödige spanmålsförråd, så att för dylik forsling emellan Christianstads fästning oell Torsebro qvarnar månadtligen begagnas omkring 60 par hästar och under Maji och Junii, då Artilleriets exercice inträffar, 8o- till roo pär i månaden; men å en del garnisonsorter en mängd Artilleriehästar underhållas, hvilka 8 å 9 månader af året, för att vara tjenstbar», som oftast rastas,, utan att till tjenstgöring användas, det efter Molionairens tanka skulle för både Kronan och de skjutsskyldige vara gagneligt, att artilleriehästar och Kronans lastvagnar begagnades till ifrågavarande transporter, hvilket ock föreslagits, men att, under den tid exercicen påstår, forslingen, såsom hittills, borde med Krono-skjuts eller emot beting verkställas.
Hvad sålunda blifvit fiamställdt har Utskottet tagit i öfvervägande; och sorn Artilleriehästars användande till ifrågavarande transporter så mycket mindre torde på deras tjenstbarhet medföra ofördelaktigt inflytande, som de hästar, hvilka af en del rusthållare i flere landsorter för ArlillerieRegementenas behof anskaffas och underhållas emellan exercicetiderne, då de af Rusthållarne vårdas , få såsom dragare begagnas , samt erforderlig tillgång på vagnar i de garnisonsorter, der ArtillerieRegementen, äro förlagde, icke lärer saknas, men i annan händelse, utan betydlig uppoffring, kunna anskaffas; alltså anser Utskottet sig böra vördsamt tillstyrka, att Rikets Högloft.
Ständer hos Kongl. Maj:t frambära den underdåniga önskan, alt ifrån de garnisonsorter, der Artilleriehästar på Statens bekostnad underhållas, desamme, jemte Kronans vagnar och manskap, måtte begagnas för transporter af spanmålsförråd, som för garnisonens och Kronans behof förmales, och eljest, enligt hvad hittils öflrgt varit, skulle med Kronoskjuts fortskaffas; äfvensom; att, i händelse på något ställe antalet af Artillerie-hästar icke skulle vara så tillräckligt, att denna forsling, jemte öfrige göromål, hvartill de egentligen begagnas, dermed kan Verkställas, hästar för ifrågavarande ändamål borde anskaffas '«4 Allm.
Bc-åv. och Öecon. UM.'
Bltänlande iV.o 43. och underhållas för de medel, sora nu till ersättning för transporter med Krono-skjuts utbetalas; dock att kostnaden härföre icke må öfverskrida det hittills för Kronoskjutsningen vanligen utgående belopp.
Hvilket dock Rikets Höglo!!.
Ständers egen ompröfhing härmed vördsamt underslälles.
April 1834- IST:o 43.
Exp. Utsi. den 19 April kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt motion, att jord» och strandcgares rätt till hafsfiske mätte uti den under utarbetning varande nya Fiskeri-stadgan 'blifva bibehållen, Hedervärda Bonde-Ståndet här till Utskottets Utlåtande remitterat en a! Hans Hansson ifrån Götheborgs- och Bohus
Län väckt motion, att Rikets Högloft.
Ständer mätte hos Kongl. Maj:t göra den underdåniga hem. ställan, att ingen rubbning eller förändring i nu gällande Författningar, angående jord- och strandegares rätt till hafsfiske måtte vidtagas uti den under arbete varande nya Fiskeri-stadgan, utan desse vid de dean tillagde förmoner och enskilde fisken varda bihehållne; och hafva Lars Hansson och Johannes Johansson ifrån berörde Län med Motionairen sig förenat; hvarjemte Nils Strindlund yttrat den önskan, att i den nya Fiskeri-sfadgan enskildes fiskesrätt i elfvar och liafsskär måtte erhålla någon utvidgning och bevaras ifrån intrång af Kronan, helst det ofta skall hafva inträffat, att Kronan på hvarjehanda sätt tillegnat sig enskildes fisken, utan att återvinning, der den eljest sannolikt bort lyckas, ens kunnat försökas af rätte egaren, i anseende till dermed förenade betydliga kostnader.
Utskottet bär tagit i öfvervägande hvad sålunda blifvit anförd t och dervid inhemtat, att Kongl. Maj:t, som, under den 3i Augusti sistlidna år, i Nåder anbefallt Cominerce-Coilegium, att utarbeta och lill Kongl. Alim, JSetv. och Otc ort.
Ul~k. Betänka,.- de N.o 43* Maj :ls Nådiga pröfning insända förslag lill ny Fiskeri-stadga, i sammanhang dermed, beträffande frågan om slraudegares rätt lill fiske vid Nordsjön, behagat serskildt infordra Högste Domstolens yttrande, luiru långt ifrån stranden en dylik rätt, om den verkligen förefinnes, rättvisligen må kunna yrkas, samt huruvida den i något fall må omfatta upptagandet af musslor eller skal till agn för storfiske; hvilket utlåtande för närvarande på Högste Domstolen är beroende.
Och enär den af Hans Hansson väckta fråga salunda redan utgör föremål för Kongl. Majrls
Nådiga uppmärksamhet, och i sinom lid lärer blifva af Kongl. Maj:t, efter omständigheterne, i Nåder pröfvad och afgjord, samt, i Utskottets tanka, en framställning hos Kongl. MajU, sådan Motionairen åsyftat, vid detta förhållande, icke vöre lämplig, anser Utskottet Hans Hanssons motion icke böra till någon Rikets Högh Ständers åtgärd föranleda.
Hvad angår Strindlunds framställning, alt genom den nya Fiskeri' stadgan enskildes rätt till fiske i elfvar och hafsskäl- matte utvidgas samt bevaras ifrån intrång af Kronan; så, enär allmänna Lagen samt serskilda Författningar utstaka gränserne för så väl Kronans, som enskilde jord-och strandegares fiske-rättighet, samt densamma, utan någon serskild anmälan, lärer, uti de delar sådant pröfvas nödigt, komma att ytterligare bestäm? mas i merberörde under bearbetning varande stadga; äfvensom och. då det af Strindlund omnämnde "intrång,” hvilket Kronan skall hafva tillskyndat enskilde, icke är vordet närmare uppgifvet, finner Utskottet sie sakna skäl tillstyrka Rikets Högh Ständer, att å Strindlunds framställning fästa afseende.
Hvilket allt Rikets Högh Ständers egen upplysta pröfning vördsamt underställes.
Stockholm den 17 April 1804.
Bcsv. och-.Occon.
Betänkande NjO 44- &T:o 44.
Utst. d. 19.
April kl. * • eft. m.
Betänkande, i anledning af vackt fråga om utsättande af belöning för författandet af ea ny Catecheti för ménige man.
Till delta Utskott Ivar Högloft.
Ridder sk apel och Adeln remitterat en af Herr Cederschiöld vackt motion, hufvudsakligen af det innehåll: att, sa länge insigt i Salighels-läran är den enda kunskap Samhället fordrar af menige man, beskaffenheten af den dertill begagnade Lärobok är af yttersta vigt; att de många i senare tider gjorda försök lill omarbetning af den urgamla Catechesen nogsamt bevisa dennes mindre lämplighet, så till innehåll, sorn form, i förra hänseendet, genom en mängd af dogmatiska spetsfundigheter, sorn deri skola linnas, i det senare, genom ämnenas mindre goda ordning samt framställningssättet i frågor och svar, såsom allt för mycket lämpande sig till utanläsning; att deremot en Lärobok i Christendomen för menige man bör innehålla först en kort betraktelse öfver naturen, dernäst öfver menniskans ursprungliga tillstånd och hennes fall, samt slutligen medlen till hennes upprättelse o. s. v.; att dessa ämnen böra till formen strängt logiskt indelas, och utan frågor och svar framställas i aphorislisk korthet med Biblisk enkelhet; samt slutligen, att till vinnande af en sådan förändring Rikets Högloft.
Ständer borde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utsättande af 2 å 3ooo
Rdrs belöning för den, sorn inom vissa år författade en, emot ändamålet nöjaktigt svarande, ny Lärobok i Christendomen för menige man.
Vid pröfningen af delta ämne, liar hos Utskottet förekommit, att
Utskottet visserligen inser angelägenheten deraf, att den egentliga undervisnings-boken i Christendomen, eller Catechesen, ernår all möjlig fullkomlighet, men att Utskottet derjemte finner den af Motionairen föreslagne utväg icke vara lämplig för ändamålets vinnande.
Utskottet får i detta afseende fästa Rikets Högloft.
Ständers uppmärksamhet derpå, att utarbetandet af ett förslag till Cateches, som skulle uppfylla alla rättmätiga anspråk, är ett företag af den egna beskaffenhet, att det, minst af alla, torde kunna framkallas genom lockelsen af en yttre och tillfällig belöning.
Dertill erfordras, utom ett förvärfvadt grundligt studium af Christendoruslärans urkuu - Ållin.
Bcsv. och Oécön.
Betänkande N:o 44- eler, der jern le en egen förmåga och inre kallelse, för alt kunna meddela åt framställningen deraf all den enkelhet, ailmän-fattlighet och enfald, sorn för ändamålet béböfves': en kallelse, sorn, der den finnes, hemfar hela sin bevekelsegrund från sjelfva ämnets värde, men der den saknas, af inga yttre medel kan . uppväckas. Härtill kommer, att Motionairen icke uppgifvit, hvilken sorn borde pröfva ett sådant förslag eller på hvars omdöme belöningens tilldelande skulle grunda sig; men, äfven under förutsättning, alt pröfningsrällen skulle komma ätt utöfväs af sådane personer, sorn böra anses för behörige domare i detta afseende, så torde det likväl kunna befaras, alt den, sorn föletoge utarbetandet af ifrågavarande förslag, med beräkning att derföre vinna belöningen, skulle troligen hafva i syfte att lämpa framställningssättet i öfverensstämmelse med den , åsigt, som lian förmodade hos sina domare vära eller blifva den gällande.
Utskottet har icke heller kunnat dela Molionairens åsigt, att en serskild
Cateches borde begagnas för menige man; och alldenstund det är en bland Christendomens uteslutande egenskaper, att dess sanningar i deras ursprungliga, enkelhet äro lika mycket passande och tillfredsställande för alla samliälls-classers behof, så lärer det .vara äfvenså magt påliggande, sorn i sakens natur grundad!, att den Lärobok, sorn för den första och egentliga undervisningen deri befiiines tjenlig till ändamålet, och i sådant afseende an ta,ges, ber begagnas gemensamt af alla Stånd och alla Classer i samhället utan åtskillnad.
På desse skäl anser
Utskottet sig icke kunna tillstyrka Rikets Högloft.
Ständer att bifalla Herr C c der seht öl ds förslag om utsättande af en belöning, för att tillvägabringa en ny Lärobok i christendomen för menige man.
Deremot och som Utskottet finner både nyttigt och behöfligt, att den nu antagne Catechesen öfverses och dess möjliga brister afhjelpas; får Utskottet begagna detta tillfälle för att vördsamt hos Rikets Högloft.
Ständer tillstyrka en underdånig anhållan om Kgl.
Majrts Nådiga befallning till Presterskape! att inom sig utse en eller flere deputerade, för att utarbeta förslag till de ändringar och förbättringar i nämnde Lärobok, hvilka kunna befinnas nödige, och hvilket förslag borde vara 'Bill. lill R.
Prot, i334. 8'-de Sami. g:de Häftet, 3. >8 'Allm, &esv> och Oecon, JJtsk.
Ko 44* färdigt att antagas vid samma tid, som den xiya JBibel-öfversättningen.
Dack varder detta, jemte arne Ledamöters serskilda meningar, Rikets Höglofl.
Ständers egen upplysta pröfning härmed underställdt.
Slockholm den 9 April 1834- Reservationer: 1:0 af Grefve Horn: ”Ehuru jag lemnat min röst tili den afUtskoW tet gjorda hemställan om behofvet af en öfversedd och förbättrad Cateches i öfverensstämmelse med nya Bibel-öfversättningen, delar jag likväl icke Utskottets mening, att uti detta tillstyrkande ligger ett antagligt skäl för förkastandet af Herr Cederscliiölds motion.
Det är, enligt min tanka, intet föremål af högre vigt för lagstiftningen än folkundervisningen; då, i det hela betraktadt, Staten icke är annat än en uppfostrings-anstalt och eger ingen’’ sann betydelse eller varaktig grund, utan den allvarligaste omfattning af mensklighetens heligaste sak, eller den religieust moraliska bildningens framsteg.
Den låga ståndpunkt, på hvilken densamma sig nu befinner i vårtjfädernesland, är öfverflödigt att ådagalägga^ jag vill endast åberopa deu allmänna röstens fordringar på skärpta police-lagar och band på industri-utvecklingen, till utrotande af den vederstyggliga fylleri-lasten, sorn man påstår hafva blifvit nationel.
Månne ej detta öfverklagade onda har sin rot uti den bristande hyfsning, sorn hos allmänheten alstrar falska begrepp om menniskans moraliska värde , och den grad af bildning , som lyfter henne utur den råaste sinnlighetens djuriska tillstånd; månne den ensamt bibringas barnet af den dogmatiska religions-undervisningen?
Jag tror det icke, och tyckes hafva alla liders erfarenhet till stöd för min mening.
Mig synes att skillnad bör göras emellan en till de första begreppen i religionen och sedoläran lämpad Lärobok och en dogmatisk Cateches; den förra ämnad till barnets första undervisning under föräldrars eller målsmäns handledning; den senare lika nödvändig till Presterskapets som allmänhetens efterrättelse vid tillämpningen af den salighetslära, hvartill vår kyrka bekänner sig; hvarföre Catechesen måste vara uppställd efter en politisk-religieus åsigt, i full öfverenstämmelse med Kyrkans yttre betydelse; hvadan också den presterliga undervisningen uti denna likasom all Theologisk kunskap påfordras, för att leda lärjungens begrepp uti abstractionens vilseförande rymder.