Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Protocoll, 12 och 12 (siel) momentet, hvarvid anmärktes at samma sak i det ena tilstyrktes och i det andra afstyrktes utan anförda skäl.
För den 3 Januarii 1815.
Krigsberedningens, 24:de punkten angående Handlanden Benedicks lefverance til Kronan af fläsk. 38 puncten rörande Lieutenant
Addes fordringsanspråk, lades på bordet.
(För den 5 :te Junii 1813, 1 :a puncten.) Förteckning på Protocoller hvari Berednings Protocoll äro åberopade titan utsatta data.
Den 5 lunii 1813, 1 :a och 22 puncten.
— 6 Iulii 1S13, 1 :a puncten. — 29 Mars 1814. 1 :a puncten. (— 10 Maji 1814.
2. mom.) — 7 Febr. 1815.
1 :a puncten.
Secreteraren anmodades at anskaffa de handlingar som finnas citerade i Beredningens protocoll för den 4 :de December 1812, om förnekad fardagsrätt å så kallade Bohemman i Blekingen.1 Utskottet åtskiljdes.
In fidem G A Silverstolpe.
' Vilka åtgärder sekreteraren med anledning härav kan hava vidtagit, är obekant.
Ärendet behandlades i utskottet ånyo den 10 juni, se nedan sid. 627—628.
612 I)en 6 Juni 1815 97.
Den 6 Juni 1815.
Den 6 :te Junii 1815.
Plenum, då alla Utskottets Ledamöter voro närvarande, undantagande Herr Rothoff Herr Biskopen D :r Rosenstein, Herr D :r Wijkman, Riksdagsmannen Anders Danielson.
Den til öfverseende af de til Utskottet inlemnade förslag til ändringar i Grundlagarna nedsatta Beredningen, inlemnade dess öfver berörde förslag författade utlåtande. (bilägges)1 lades på bordet.
Härefter bortgeck Herr Silverstolpe.
Anmäldes af Herr Munck af Rosensköld, och lades på bordet för at ytterligare i Utskottets Plenum granskas, följande Protoeoll ifrån Kammare Expeditionen.
För den 3 Dec. 1812.
Mom. 1. och 2. om anmärkt efterlåtenhet i verkställandet af Riks. Ständers beslut.
För den 10 Dec. 1812, mom. 8. i anledning af Riddarehus
Directions underdåniga ansökning om utförande af en kungörelse rörande skyldigheten för ätterna at inlemna Genealogier.
För den 17 Dec. 1812 om General Amiralen Pukes lönings sätt såsom Statsråd.
För den 22 Junii 1813 och den 5 Mars 1814, innehållande stridiga beslut, i anledning apotheks anläggande i Carlshamn och Carlscrona.
Ankomne Prot: Utdrag uplästes.2 Utskottet åtskiljdes.
In fidem G: A: Silverstolpe. 1 I marginalen: N:o 1.
— Beredningens protokoll, som är bilagan 1, avtryckes efter detta pleniprotokoll.
Här återfinnes det ovan, i noten sid. 610 omtalade utdraget ur R. o. A:s protokoll av den 3 juni.
Bilagor till protokollet den 6 Juni 1815 613 1.
Beredningsprotokollet den 31 Maj 1815. 2y;0 i den 6 Junii.1 Justeradt den 6 Junii. A: G: Silverstolpe.
Protoeoll hållet i Coiistitutions Utskottets Beredning för de til Utskottet inkomna förslag til ändring i Grund lagarna, den 31 Maji 1815.
Närvarande Herr Silverstolpe.
Herr Munck af Rosensköld.
Herr D :r Falk.
Herr D :r Agrell.
Herr Borgmästar Kjellander.
Herr Borgmästar Ullberg.
Riksdagsmannen Hyckert.
Riksdagsmannen Anders Nilsson. 1 :o Föredrogos2 i et sammanhang frenne Memorialer af Herr Johan Lamberg, samt af Riksdagsmännerna Anders Nilsson och Anders Åberg,3 hvaraf i de tvänne första yrkades stadgandet i grundlagen af en sådan skillnad mellan Lagtima och Urtima Riksdag, at vid de sednare inga andra öfverläggningsämnen måtte kunna förekomma, än de hvilka Konungen föresloge såsom egentelige föremål för Riksens Ständers sammankallande; hvaremot derjämte skulle stadgas at lagtima Riksdag borde hvart femte år hållas, antingen någon urtima Riksdag derimellan inf olle eller ej.
Nilsson hade dessutom föreslagit at hufvudstaden ej nödvändigt skulle vara den vanliga Riksdags orten, hvartil hail trodde andra städer närmare våra nya fosterbröder bättre vara passande.
Anders 1 Denna anteckning är en signering av handlingen såsom bilaga till pleniprotokollet den 6 juni. 2 Stycket fr. o. m. orden Föredrogs i et t. o. m. orden Scandinaviska Riket återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 1064. 3 Jfr ovan sidd. 571, 585 och 591. 614 Bilagor till protokollet den 6 Juni 1815 Åberg hade deremot bestridt alla dessa yrkanden, och ansett de i afseende härå nu gällande stadgar til alla delar böra oförändrade bibehållas.
Ledamöter togo de å ömse sidor anförda skäl under behörig pröfning, och stadnade, i afseende på den första frågan om skillnads görande i Ständernas befattningar vid Urtima och lagtima Riksdagar, i det beslut, at til Högl.
Utskottet anmäla: at Beredningen för sin del ej finner skäl den föreslagna förändringen tilstyrka enär den anser angeläget, at Konungens propositions rätt och Riksens Ständers motions rätt, alltid mot hvarandra måtte stå i et jämnt förhållande.
Beredningen fann sig til denna tanka så mycket mera föranlåten, som derest Riksens Ständers motionsrätt vid Urtima Riksdagar inskränktes, det vore en möjlighet, at en styrelse, som ville hindra Ständerna at den utöfva, lätt skulle påfinna at aldrig kalla annat än Urtima Riksdagar, och at om såsom correctiv deremot man faststälde, at Lagtima Riksdag i alla fall på bestämd tid skulle hållas, man derigenom ej vunne annat, än möjligheten af för täta Riksdagar, när en lagtima kunde inträffa innan eller strax efter en urtima Riksdag.
Äfvenledes ansåg
Beredningen ingen ändring böra tilstyrkas i afseende på Riksens Ständers vanliga samlingsort, gillandes de af Riksdagsmannen Aberg anförde skäl, hälst beredningen trodde, at uttrycket hufvudstaden gör all förändring öfverflödig, om än hända skulle at Sveriges närmare förening med Norrige gjorde Stockholm til en otjenlig hufvudort för det Scandinaviska Riket. 2 :o Föredrogs et Memorial af Herr Tham, Pehr, innehållande förslag at Herrar Statsråd, Justitia Råd, Stats Secreterare &c skulle få inträde i Riksens Ständers utskott.1 Beredningen ansåg en sådan förändring i Grundlagen alldeles stridande mot den i detta afseende deri allmänt rådande anda, at ej åt redogörande updraga revisionen öfver allmänna ärendernas förvaltning. 3:0 Föredrogs et Memorial af Riksdags fullmägtigen för Cristinehamn Herr Landgren, hvari yrkades at Presidenter i Hofrätterna borde ställas under opinions nämndens dom.2 Beredningen ansåg detta förslag ej förtjäna något afseende, då dels Hofrätterna äro domstolar, hvilkas beslut kunna underställas Kongl: Maj:t[s] och Högsta Domstolen[s] granskning, dels deras presidenter, såsom domare, äro i samma belägenhet och lika ansvar underkastade, som Hofrätternas öfrige Ledamöter. 4:o
Et ifrån Ridd. och Ad. til Utskottet remitteradt Memorial3 1 Se ovan sid. 577.
2 Se ovan sid. 569. 3 Jfr ovan sid. 571.
Bilagor till protokollet den 6 Juni 1815 615 af Herr Spaldencreutz, innehållande förslag til åtskilliga förändringar i Riksens Ständers Iustitie Ombudsmans Instruction.
I afseende på det förslag at Riksens Ständers Iustitiie Ombudsman skulle åläggas, at under loppet af hvarje Riksdag efterse och granska huruvida Ständernas alla önskningar och beslut i de från Ständernas utskott utgående expeditioner blifva rigtigt uttryckta, trodde
Beredningen at en sådan upsigt vore öfverflödig och til och med mindre passande, enär dylika expeditioner alltid af Riksens Ständer i deras Plena justeras, innan de til Kongl: Maj :t afgå, och att en inrättning af controll på controll kunde behöfva sträckas i oändlighet, om ej et mål derföre fastställdes, hvilket mål ytterst måtte böra sökas hos principalerna sjelfve.
Et stadgande hvarigenom det updroges Iustitite Ombudsmannen at vaka deröfver, at
Konungens beslut och utkommande författningar blefve enlige med Riksens Ständers önskningar, ansåg Beredningen innebära et kraftlöst controllerings sätt öfver den verkställande magten.1
Om dessa anmärkningar medgifvas ansåg Beredningen alla öfriga af Herr Spaldencreutz föreslagna ytterligare med de förra förslagen i sammanhang stående mått och steg af sig sjelfve böra förfalla. 5 :o Et Memorial2 af Riksdagsmannen Anders Larsson, innehållande förslag, at vid beräkning af Riksdagsmanna arfvoden, alla inom Bonde Ståndet som bebo och äga Frälsehemman deri böra deltaga.
Beredningen, som ansåg skyldigheten at i denna afgift deltaga böra vara svarande mot rättigheten at välja och väljas til Riksdagsman, trodde det af författaren åsyftade ändamål bäst kunna ernås, om Utskottet skulle hos Riksens Ständer tilstyrka det förslag til ändring i 15. §.
Riksdagsordningen, at den så construerades: »Allmogen i hvart härad välje, efter hemmantalet, til Riksdagsman af Bondeståndet, den, inom häradet boende och besuten, Krono Skatte, Frälse eller Säteri hemmansägare &c.» hvaraf skulle följa enligt de i 17 §. förut befintliga ordalag, at enär alla dessa kunde välja och väljas til Riksdagsmän, de äfven i betalningen af Riksdagsmanna arfvode skulle deltaga. 6 :o Et Memorial3 af Herr Borgmästaren Kjellander, innehål - 1 Här har ursprungligen stått: ... »innebära ett controllerings sätt öfver den verkställande magten, dit Riksens Ständers myndighet aldrig bör sträckas, liggandes det i Kongl.
Majit eget nådiga skön at öfver önsknings mål, oberoende af Riksens Ständers mening, taga hvad beslut honom nyttigast synes».
Detta har först underkastats en rent formell ändring, i det orden »liggandes det» ändrats till »häldst det ligger».
Vidare har en mer genomgripande omredigering skett, i det att meningen ändrats till: »et annat ytterligare controllerings sätt öfver ... än den som Grundlagen stadgat».
Slutligen har detta överkorsats och ersatts med textens nuvarande lydelse.
2 Se ovan sid. 569. 616 Bilagor till protokollet den 6 Juni 1815 lande åtskillige anmärkningar vid Tryckfrihets förordningen, nemi. a) om obilligheten at utgifvare af Dagblad och Periodiske skrifter alltid skola anses såsom författare, om de än skulle kunna upgifva den verklige.1 Beredningen, som medgaf obilligheten af detta stadgande, trodde sig böra tilstyrka en så lydande ändring i Tryckfrihets förordningens 1. §. 7. moment. »Utgifvare af Dagblad och Periodiska skrifter vare alltid, i afseende på ansvaret, ansedd såsom författare, derest han sig ej med dennes namnsedel försett, eller ej kan på annat sätt, bevisligen upgifva Författaren, åliggandes Utgifvaren &c». I sammanhang dermed borde i 8:de Mom. samma §. efter ordet upgifvet tilläggas: »Kan utgifvare förete namnsedel å Författaren til den åklagade artikeln, eller på annat sätt Författaren bevisligen upgifva, vare han för författare ansvaret frikänd».
Såsom nytt moment skulle derefter komma följande: »Domaren äge at namnsedeln genast öpna, och at på hvilketdera af ofvannämnde sätt den rätta parten sålunda blifvit känd, honom &c.» Ytterligare skulle i sammanhang härmed föreslås den förändring i 4 §. 7 Moment. »Utgifvare af Dagblad och Periodiska skrifter, hvilka i det fall, som i 1 §. 7. Mom. är stadgadt, äro underkastade författare ansvar» &c — b) Om instämmande i den af Högw.
PresteStåndet gjorda anmärkning vid 1 §. 6 Morn., hvarigenom de, hvilka såsom vittnen påskrifvit en namnsedel, ålades författare ansvar, derest författare uteblefve.
Beredningen föreslog i anledning deraf följande förändring i berörda moment — — — — — — — — — — — — — —. »svenske medborgare, hvilke, i händelse skriften inom laga tid åtalas skulle, författare ansvar åligge, så vida författarens namn och hemvist befunnes origtigt upgifne eller i sedeln saknades.
Det följande, ifrån eller ock, til och med uteblefve föreslogs at utgå.
Beredningen åtskiljdes.
1 Efter orden ... uppgifva den verklige, ha ursprungligen stått några meningar av följande lydelse, som överkorsats, varpå texten fortsatts så som ovan: »Beredningen, som medgaf obilligheten af detta stadgande trodde sig böra tillstyrka en så lydande ändring i tryckfrihetens la §. 7de Momentet.
'Utgifvare af Dagblad och Periodiska skrifter vare alltid, i afseende på ansvaret, ansedde såsom författare <derest de ej kunna lagligen författaren uppgiva)’ & c. I sammanhang dermed trodde beredningen at 4 5 7 momentet så borde förändras:
'Utgivare av Dagblad och Periodiska skrifter, hvilka i det fall som i 1 § 7 Mom. är stadgadt, äro underkastade författare ansvar’ &c». Bilaga till pleniprotokollet den 6 Juni 1815 617 2.
Beredningsprotokollet den 5 juni 1815.
J usteradt den 6 Junii.
A : G: Silverstolpe.
Den 5 Junii 1815.
Närvarande.
Alla Beredningens Ledamöter.
Justerades Protocollet för den 31- Maji.
Företogos tvänne af Frih.
Stael von Hollstein den 19 Maj til Utskottet inlemnade memorialer, rörande ändringar i Tryckfrihets lagen.1 Beredningen fann författaren först hafva yrkat en tydelig bestämmelse af meningen i ordalaget smädeliga uttryck.
I anledning häraf trodde Beredningen, efter noga öfvervägande detta uttryck vara tilräckligen begripligt för sunda förnuftet, ehuru det väl genom advocatur under nuvarande rättegångssätt i tryckfrihets mål kunde göras tvetydigt.
Beredningen ville derföre tilstyrka, at ingen ting härvid gjordes, innan Riksens Ständer fattat sit beslut om införande af en Jury i tryckfrihets mål, efter hvilket hela anmärkningen af sig sjelf torde förfalla.
Den andra anmärkningen såsom stäld emot uttrycket ämbetsman i och för ämbetet, ansåg beredningen ej förtjena någon upmärksamhet.
Rörande den 3 [anmärkningen] emot 3 §.
12 mom. om rubriquerna lögnagtiga upgifter och vrängda framställningar, at de sednare ej kunde äga rum utan de förra, och hvaröfver en tydeligare definition begärdes, fann sig beredningen i afseende derå ej kunna göra någon tilstyrkan, häldst beredningen föreställde sig at författare sjelf skulle finna uttrycket begripligt, enär det af en Jury skulle bedömas, inför hvilket advocatoriska uttydningar ej ägde rum.
Stael anmälda förmodan at flera anmärkningar framdeles skulle kunna göras ansåg beredningen ej behöfva uptagas. 2 Föredrogos tvänne Memorialer af Riksdagsmannen J: M: IVcssing, 3 om en jämnare fördelning af ägendomars onera til staten.
1 Jfr ovan sid. 579 och 581.
2 Ursprungligen har stått:
De öfrige häri gjorda anmärkningar ansåg beredningen etc.
3 Ett av memorialen är tryck i C. U. M. 1810—1815, sid. 1068.
Endast ett memorial av Wessing förekommer bland bilagorna till utskottets pro - 618 Bilaga till pleni protokollet den 6 Juni 1815 Beredningen, som i de deri gjorda förslag ej fann något som kunde leda til förändring i något grundlagens stadgande, ville för Utskottet förklara, at det trodde utskottet ej kunna sig med de i memorialen väckta frågor på något sätt befatta.
Föredrogs en remiss ifrån det högwördiga Preste Ståndet, i anledning af Konungens gifna nådiga sanction til förändringen i 14 §. af lusti tia?
Ombudsmannens instruction rörande granskningen af hans diarier, i sammanhang hvarmed Hans Kgl. Maj :t i nåder yrkat,1 at samma stadgande skulle införas i de §.§. af Regerings formen och Riksdags Ordningen som angå Constitutions Utskottets göromål och Iustitia?
Ombudsmannens val.
Beredningen fann at det nu af Konung och Ständer gifna förordnande väl icke vore et grundlagsstadgande: men at det dock vore i sin ordning om det i ofvannämnde §.§. i grundlagen uptoges.
Den ville derföre föreslå, at i dessa §.§. af Utskottet utarbetades de nödiga tilläggen, hvilka Utskottet i laglig form nu skulle til Riksens Ständer öfverlemna för at vid nästa Riksdag kunna afgöras.
I följe häraf ville beredningen föreslå i 53. §.
Reg. formen et så lydande tillägg efter orden förda Protocoll: äfvensom Riksens Ständers Iustitice Ombudsmans sedan sista Riksdag förda diarier, och til Riksens Ständer med utlåtande öfver dess ämbets förvaltning inkomma.
Vidare til 96. §.
Reg. formen vid slutet.
»Äfvenledes bör Iustitia?
Ombudsmannen vid hvarje Riksdag sina, sedan den sist förflutna förda diarier til Constitutions Utskottet för att granskas inlemna.» Vidare vid slutet af 29. §.
Riksdags Ordningen. »Constitutions Utskottet äge äfven at infordra och granska de af Riksens Ständers lastitia?
Ombudsman, sedan sista Riksdag förda diarier, och med utlåtande öfver dess ämbets förvaltning til Riksens Ständer inkomma.»
Til 63 §. af Riksdagsordningen, i 2 :dra mom. efter ordet väljes af Riksens Ständer, »sedan Constitutions Utskottets utlåtande öfver dess ämbetsförvaltning inkommit.» Beredningen åtskiljdes. tokoll.
Ordandet om tvenne memorial har möjligen sin förklaring i den omständigheten, att W. först väckte frågan om onera i bondeståndet, som ju remitterade ärendet till konstitutionsutskottet (jfr ovan sid. 606), och därpå, då utskottet ej kunde lagligen handlägga en sålunda väckt fråga, ingav ett memorial direkt till utskottet, som sålunda faktiskt fått mottaga två memorial av Wessing, ehuru det förra av dem ej kunde föranleda yttrande.
1 Jfr ovan sid. 610., noten!
Den 7 Juni 1815 619 98.
Den 7 Juni 1815.
Justerat Rudolp Cederström. 1815. den 7. Junii Plenum då alla Utskottets Ledamöter, utom Herr Bergs Rådet Rothoff och Riksdags mannen Anders Danielsson voro närvarande.
Protocollerne för den 2. och 6. i denna Månad justerades.
Herr Baron och Ordföranden 1 tillkännagaf att l tskottet vore samladt, för att yttra sig rörande de ämnen som förut blifvit i Utskottet upläste utur åtskillige på bordet lagde Stats-Råds Protocoll öfver Handels och Finance Ärender och företogs hvart och ett till afgörande särskildt, sålunda: Rikets Allmänna Ärenders Berednings Protocoll för d: 19.
Junii samt Stats Råds Protocollet för den 15.
Julii 1812.
Herr Baron Cederström, Jacob anförde uplysnings vis att anmärkningen haft afseende på de skäl hvarigenom Allmänna Beredningen afstyrkt Stapelstads rätt för Staden Falkenberg, ehuru denna förmån blifvit tillstyrkt för åtskillige andra Städer.
På framställd Proposition förföll anmärkningen.
Protocollet för d: 9 September 1812. angående Tull nedsättning på et partie vietriol.
Herr Professor Munck af Rosensköld erindrade, att frågan härom väcktes af Herr Bergs Rådet Rothoff och trodde att med afgörandet borde dröjas till dess Herr Bergs Rådet komme tillstädes, hälst lian torde hafva ännu flere skäl till anmärkningen, än nu i en hast kunna inses.
Herr Biskopen Doctor Rosenstein, som för sin del fann Herr Bergs Rådet Rothoffs anmärkning af mindre vigt, utbad sig att få fästa Utskottets upmärksamhet på beskaffenheten af de anmärkningar som kunna blifva föremål för Utskottets uptagande, och ansåg Herr Biskopen, jemlikt Grund-Lagens stadgande, sådane anmärkningar endast äga rum i anseende till gröfre brott, som strida emot GrundLagens tydeliga föreskrift.
För min del finner jag det vara. i följe af 29. §.
Riksdags Ordningen och 107. §.
Regerings formen, 1 Stycket fr. o. m. orden Herr Baron och Ordföranden t. o. m. orden Rikets sannskyldiga nytta (se nedan, sid. 622) återfinnes i C. U. M. 1810 —1815, sid. 926 ff. 620 Den 7 Juni 1815 Constitutions Utskottets ovillkorliga skyldighet att anmärka om Stats Rådets Ledamöter eller någon Stats Secreterare brustit att iagt[t]aga Rikets sannskyldiga nytta eller ieke med oväld nit skicklighet. och drift sitt Embete utöfvat, såsom t: ex: då någon skadelig Författning blifvit tillstyrkt, eller en exclusiv förmon blifvit förnekad en person, som blifvit beviljad för en annan, utan anförde skäl, m: m: och jag tror att anmälan bör i sådane fall göras hos Riksens Ständer, som sedan kunna frikalla vederbörande från anmärkningen, hvilket ej tillkommer Utskottet.
Den vid Protoeollet gjorda anmärkningen blef af Utskottet afslagen.
Protocollerne för d: 30 September 1812. och 23.
Januarii 1815. angående tillåten införsel af Bomulls varor till Götheborg.
I en så vigtig och till sin nytta altid åtminstone tvåtydig sak, som den ifrågavarande, hade Stats Secreteraren bordt anse för högst nödigt att höra något vederbörligt Publikt Werk, som likväl icke skett, och då man hvarken med någon säkerhet kunnat påräkna, att den utsatta Tullen af 20 procent skulle komma Stats-Cassan till godo eller det varit troligt att sådane varor på hvilka blifvit lagd en så hög Tull, skulle exporteras, då de emot 1/.2. procents afgift, ändå beräknad efter en för låg Tull-taxa, kunde till framtida utförsel upläggas, finner jag att Stats Rådet och den föredragande, uppå de skäl de åberopat i sitt tillstyrkande ej i akttagit
Rikets sannskyldiga nytta eller med oväld, nit, skicklighet och drift sitt Embete utöfvat, i synnerhet som den gifna tillåtelsen sedermera, utan förekommande förändrade skäl och omständigheter måst återkallas.
Jag kan icke en gång tro, att den föredragande Stats Secreteraren af ett rent upsåt att dermed gagna, föreslagit Författningen, ty då hade han, nog känd för sina stora insigter i dessa ämnen, ej som bevekande skäl åberopat, att en del af de med 20 procent förtullade varor skulle blifva utförde till andra Länder, det vill säga att Handlande skulle kunna ealeulera så illa, att de heldre ville betala den dryga Tull afgiften än den ringa nederlags afgiften, för att sedan få varorne exporterade.
Herr Professoren Doctor Wijkman.
Förevarande anmärkning medgifver jag vara den vigtigaste som här blifvit gjord, emedan jag ej anser den beviljade införseln af Bomulls varor till Götheborg vara Licens, utan ett Monopolium.
Såsom medlem af Särskildta Utskottet har jag haft tillfälle att inhämta huru betydligt denna tillåtelse bidragit till Luxens kringspridande och dragit penningar från närande till lucratifa ändamål, hvilket jag anmärker i afseende å sjelfva sakens skadlighet, utan att finna anledning att förmoda det Föredragandens upsåt med sitt tillstyrkande varit elakt.
Herr Biskopen Doctor v. Rosenstein.
Man bör påminna sig
Den 7 Juni 1815 621 1812. års Handels ställning, då inga Fartyg kunde skickas genom sundet, utan att blifva upbringade och nästan all handel drefs genom Transito på Götheborg, derifrån varorne fördes Landvågen.
Den ifrågavarande Licensen var påkallad för tillfället och kunde först sedan den af Riksens Ständer år 1812. föreslagna Comitéen till Tull taxans omarbetning blifvit hörd, af Konungen extenderas; äfvensom man finner att denna Licens ej varit stridande emot Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse af d: 23 Julii 1812. angående vidtagande [af] anstalter att beskydda Rikets Fabriquer.
Herr Commerce Rådet Egge.
Med fullkomlig öfvertygelse att allmänna säkerheten är förvarad uti Domare Magtens oberoende, och Stats Rådets samt Stats Secreterarnes ansvarighet, anser jag likväl det icke vara öfverensstämmande med rätts eller klokhets principe att i andra fall denna ansvars skyldighet påyrka, än i sådane der Constitutions tydliga föreskrifter blifvit öfverträdde eller Rikets sanna väl, eller enskildte Medborgares rättigheter uppenbarligen våldförde och således icke i de frågor som i mer eller mindre nion bero af opinionen.
Anmärkningar i dessa ämnen ifrån Utskottet, der alla i Regeringens granskning ingående och på beslutet verkande omständigheter och uplysningar omöjligen kunna kännas, torde i längden finnas med föra en för Constitutions bestånd och Ärendernes oafbrutna gång vådelig och obehaglig verkan, och det är under en sådan åsigt jag för min del önskade att Högloft.
Utskottet täcktes utöfva sin anmärknings rätt i synnerhet i alla de Nederlags rättigheten och handeln rörande ämnen, bifallne och verkstälde under en tidepunkt, då Sverige icke egenteligen kunde sägas äga en actif handel. Herr Doctor Wijkman.
Då jag känner Herr Stats Secreteraren Baron Wirséns nit sällsynta skicklighet och verkliga förtjenster, kan jag ej tvifla på redligheten af hans upsåt i denna sak, men då jag endast betraktar sjelfva saken anser jag densamma betänkelig, då, utan vederbörandes hörande ett slags Monopolium infördes för Götheborg, hvarigenom luxen utbreddes så, att flere utländske öfverflöds varor som förut knappast voro kände till namnet i vissa Folk Classer, blefvo nödvändighets varor, och hvarigenom rörelse-Capitalet blifvit dragit från Åkerbruket och Xäringarne.
Herr Baron Cederström Jaeol) ansåg frågan bestå uti bestämmande af tillåtelsens beskaffenhet, som Herr Baron ansåg vara Monopolium, emedan en förmån här blifvit beviljad en Stad eller Corporation, hvarigenom den, med andras uteslutande, innehaft en för Landet tryckande vinst.
Denna tillåtelse har varit skadlig derigenom, att den ej varit allmän, då hvar och [en] individ kunnat oagtadt den hindrade
Sjö farten verkställa sina Handels företag, och concurreneen nedsatt priserne, hvarföre Herr Baron ansåg Stats-Rådet och den föredragande, sorn ej tillstyrkt en generel in - 622 Den 7 Juni 1815 försel af Bomulls-varor emot Tull, ej hafva iagttagit Rikets sannskyldiga nytta.
Borgare Ståndets Talman Herr Directeuren oell Riddaren Schwan upkom, och blef åhörare af öfverläggningen.