Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var ock på synoder, som reformationen genomfördes och fastställdes i de protestantiska staterna; och de hafva jemväl sedermera ansetts såsom väsentliga momenter i den Evangeliska kyrkans författning, ehuru de i flere länder ej vunnit någon utveckling.
I Sverige har äfven tillförene kyrkans lära, lithurgi och ordning blifvit reglerad vid allmänna kyrko-möten.
Flere hölios nemligen i 16:de seklet; och på piötet i Upsala 1593 utgjordes ledamöterne af icke blott Biskopar och presterskap, utan ock af fullmäktige för de verldslige stånden.
Emedlertid har stats-författningens beskaffenhet haft till -följd alt kyrkans angelägenheter hufvudsakligen blifvit behandlade vid Riksdagarne af PresteStåndet, under benämning Clerus Comilialis, så att allmänna kyrko-möten inom Riket ej kommit lill någon stadga.
Uti närvarande tidpunkt, då rörelsen inom kyrkan tilltager, då stridigheter i afseende på religions-begrepp och kyrkliga bruk städse förekomma, då, inom församlingen, uppenbaras ett alltjemt vexande andligt behof, är det likväl af vigt, att ett lillfälle beredes församlingen att uttala sina åsigter och bilägga menings-slridigheter i omförmälda ämnen, och således att den institution, genom lag befästes, som för sådant ändamål i den Krisina församlingen blifvit erkänd.
Det är ock af sådan anledning, som
Kyrkolags-kommittén funnit sig böra föreslå ett allmänt kyrkomöte, för behandlingen af församlingens lilhurgiska angelägenheter; och andra än rent kyrkliga ärenden höra ej eller lill ett allmänt kyrkomöte, hvadan Utskottet således ej kan, i enlighet med motionärens förslag, tillstyrka, det undervisningsfrågor jemväl må af dylikt möte upptagas, äfven örn hinder deremot ej läge i Stals-författningeu. 6 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 4B.
Det förslag, hvilket Utskottet, på grund af ifrågavarande motion, här nedan framställt, har alltså den begränsning, som nu är antydd.
Men det afviker dessutom i flere omständigheter helt och hållet från motionärens.
Utskottet har nemligen, med afseende å den lagstiftnings-rätt i en del kyrkliga mål, som Konungen, enligt grundlag, ensam eger utöfva, ansett kyrkomöte hvarken höra sammanträda i annat fall, än Konungen förordnar, eller upptaga andra ärenden, än Konungen till mötet öfverlemnar, eller kunna tillerkännas annan magt, än att i dessa ärenden afgifva utlåtanden.
Ändamålet vinnes dock genom det tillfälle, som härmedelst beredes församlingen att uttala sina åsigler i sådana kyrkliga angelägenheter, som den närmast rörer; och vid mötets sammansättning har Utskottet derföre ansett lekmännen böra representeras af lika stort antal, som presterskapet.
Dessa äro de hufvudsakligaste grunderna för Utskottets förslag, deri Utskottet äfven upptagit, att kostnaden för kyrkomöte skall af allmänna medel gäldas.
Sådant blefve väl en följd af institutionens antagande; men det är af vigt, att grundsatsen ullryckes i den lag, hvarigenom samma institution erkännes såsom ett moment af vår kyrkoförfattning och i slikt hänseende regleras.
Huru och till hvad belopp kostnaden skall utgå, är åter ett ämne, som hvarken bör blifva föremål för berörde lag eller ligger inom den i grundlagarne utstakade sphaeren för Lag-Utskottets verksamhet, I följd af hvad Utskoltet sålunda anfört, får Utskottet, med anledning af Herr von Hartmansdorffs ifrågavarande motion, vördsamligen tillstyrka, det måtte Rikets Ständer för sin del besluta följande Förordning.
Anguen de all mänt ky r komöte. $ /.
Till allmänt kyrko-möte sammanträde Svenska kyrkans ombud, du Konungen nödigt prof var, å lid och ort, sorn lian utsätter. $ * Svenska kyrkans ombud vare: samtlige Biskopar i stiften eller, der någondera af dem har förfall, i hans ställe främste ledamoten i stiftets Lag-Utskottets Betänkande, N:o 4B. 7 dom-kapitel; Pastor Primarius i Stockholm; fyra bland theologiska fakulteter nes ordinarie lärare, två från hvart af rikets universiteter; en vald ordinarie prestman från hvart stift, samt från Stockholm; så ock tretio af lekmän valde ombud, minst ett från Slockholm och två från hvart stift, samt de öfrige fem från det eller de stift, hvarifrån Konungen, med afseende å förhanden varande förhållanden, finnér ett större antal af ombud behöjligt.
Chefen för Ecklesiastik-departementet må ock vid mötet närvara och deltaga i öfver/äggningarne, men ej i de beslut, som mötet, efter tliy här nedan sägs, eger fatta.
Vid mötet föres ernet af Erke-biskopen eller den bland öfrige Biskopar, sorn Konungen, för den händelse att Erke-biskopen har förfall, dertill i nåder f örordnar. $ S.
Vid hvart af rikets universitetcr välja de till theologiska fakulteten hörande Professorer och ordinarie Adjunkter inom sig da ombud, som för den fakulteten skola viii allmänt kyrko-möte til/städesvara.
Val af Prestman till ledamot vid mötet sker i den ordning, som för val af Riksdagsman inom Preste-Ståndet stadgad är.
Lekmännens ombud skola så väljas, att hvart gäll i prosteriet uppdrager åt en å sockenstämma utsedd valman att på samma ort, dag och sätt, som prosteriets presterskap, röst till val af onlbud afgifva.
Hand/ingarne för begge valett skola insändas till dom-kapitlet, sorn, efter ds fleste afgifne röster ne, för ombuden utfärdar fullmakter. $ 4.
Allmänt kyrko-möte. tillkommer endast att upptaga sådana kyrkliga mål, som Konungen till detsamma öfverlemnar.
Ej ege dock mötet i dessa mål någon beslutande rätt; utan har det allena att utlåtanden deri till Konungen afgifva. \ / $ b. Har Konungen infordrat allmänt kyrko-mötes utlåtande i fråga om antagande af ny Psalm-, Evan ge/ii- eller Kyrko-handbok eller Katekes, börti de af mötets medlemmar, som till Preste-Ståndet höra, öfver frågan betänkande afgifva, innan utlåtande beslules. 8 Lag-Utskottet* Betänkande, N:o 42. $ 6.
Vid beslut till utlåtande ege hvarje mötets röstberättigade ledamot lika röst.
Åskas omröstning, då skall den sluten anställas. $ 7.
Kostnaden för allmänt kyrko-möte skall af allmänna medel gäldas.
Reservationer: af Herr Grefve Sparre, E., af Herr Carleson, E., af Professoren Bring, som yttrade: ”1 likhet med Lag-Utskottets majoritet är visserligen jag. öfvertygad, att Svenska kyrkan lika litet som någon annan kan helt och hållet undvara Synoder.
Då likväl dessa, om det beslående förhållandet mellan Stat och Kyrka och i sammanhang dermed hela kyrko-författningen icke skall i grunden rubbas, hos oss omöjligen kunna blifva annat än, hvad äfven Utskottet föreslår, blott rådgifvande, i utomordentliga läll af Konungen sammankallade församlingar, så synes mig en särskild lagstiftning med afseende på dem vara både öfverflödig och i viss mån för sjelfva det åsyftade ändamålet hinderlig.
OLvifvelakligt eger Konungen, oaktadt derom, intet finnes uttryckligen stadgadt, full rättighet alt när som helst påbjuda ett kyrko-möte.
Men då, enligt sakens natur, nyssnämnde rättighet endast ganska sällan och i olika fall af mycket olika anledningar lärer bl il va begagnad; så skall, om det oaktadt en bestämd form för kyrko-mötenas sammansättning m. ni. föreskri Ives, denna, snart sagdt hvarje gång, då fråga väekes om ett sådant molé, befinnas mer eller mindre otjenlig, och således intet kyrko-möte kunna hållas, innan lagen derom först hunnit af Riksens Ständer lörändras.
Derföre torde bäst och naturligast vara, alt härvid icke på lörhand stifta lag, utan för hvarje särskildt tillfälle låta de omständigheter, sorn påkalla en Synod, också fritt bestämma beskaffenheten aT dess lorm.
Och är det på dessa grunder, sorn jag icke med min röst kunnat bidraga till det hufvud-resullut, hvartill Utskottet i detta Betänkande kommit."
Af Lag-Utskottets Betänkande, N:o 43. 9 Af Riksdagsfullmäktige!} Erik Eriksson från Gefleborgs län, som utlät sig: ”Då Kongl.
Maj:t icke är förhindrad att genom Rikets Ständer inhemta folkets opinion och tankar så väl i kyrkans angelägenheter, som allt annat, hvilket till Rikets och folkets sannskyldiga nylla hörer; så kan jag icke inse behofvet af särskilda kyrko-mölen, följaktligen icke eller den nu föreslagna författningen.” Af Riksdagsfullmäktige!!
Johannes Nilsson från Götheborgs och Bobus län, som instämde med Riksdagsfullmäktige!» Erik Eriksson, saint af Riksdagsfullmäktige!!
Olof Persson från Gefleborgs län, med anmälan, aLt han vid ärendets afgörande icke varit tillstädes.
HS:o 43.
Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Aug. 1854, kl. 7 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion, angående ändring i Kyrko-lagens 25 Kapitel, om Prestmöte.
Utom det allmänna kyrkomöte, hvarom talas i föregående Betänkande, hafva Stifts-synoder blifvit erkände såsom behörige institutioner i ^den krisina kyrkans författning.
De borde, jemlikt äldre kyrkomötens beslut, hållas årligen i hvart stift af Biskopen med Clerus; och härpå grundas de sladganden, som angående Prestmöte äro gifne i 25 Kap. af 1686 års ännu gällande Kyrko-lag.
Uti samma Kap. stadgas, att Prestmöte skall i hvart stift årligen hållas både med Kyrkoherdar och Kapellaner samt fortfara i tredagar; att dagligen bör förrättas Gudstjenst; att under de första två dagarne bör disputeras "antingen öfver de iheses, som af prteside äro lörfattade och i ConBih. till II. st.
Prat. 1853—54. 7 Sami. 1 Afd. 22 Haft. 2 10 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 43. sistorio öfversedde, eller någon Artikel i Augsburgiska bekännelsen, eller ock någon Auclore locorum comraunium,” samt oreras, allt på bestämda tider, för hvilket ändamål
Biskopen bar alt vid hvart tnöle för det kommande utse prteses, respondenles och opponentes jemte den, som orera skall; samt alt på tredje dagen undersökning skall företagas om försam lin - garnes tillstånd i hela stiftet, i hvilket afseende livar prost skall inlemna skriftlig berättelse oin hvad som i hans prosteri, sedan sista möte, förelupit, och särskildt om de mål, dem lian ”ej fördristat sig alt algöra och utreda;” hvarefter det åligger Biskopen alt utdela råd och förmaningar i af* seende på prestembelels värdiga och samvetsgranna handhafvande.
Af Kongl. Cirkulärbrefvet den 13 Oktober 1G96 finner man ock, alt vid prestmöte bör förekom ma ”examen oell repetition; och det har äfven varit öfligt, att,i_vid dylika möten, anStälles förhör med det lägre presterskapet i de ämnen, hvarom de företrädesvis böra ega kunskap.
Häraf inhemtar man således, hurusom ändamålet med omförmälda, i Kyrko-lagen föreskrifna, mölen är att undersöka och befordra presterskapets bildning samt att lemna den lefvande erfarenheten tillfälle att uppgifva verkningar och löljder af gällande ordningar och stadgar, att öfverlägga om utvägar för afhjelpande af tilläfventyrs befintliga brister, samt alt åstadkomma enbet och ordning i kyrkans förvaltning.
Preste-Ståndet ingifvet och till Lag-Utskottet öfverlemnadt memorial har emedlertid Herr Biskopen Fahlcrantz anmärkt, all ehuru preslmötets bestämmelse följaktligen borde vara, å ena sidan, alt lifva och vidmakthålla andan, nitet, studium hos presterne sjelfve samt gifva enhet och kraft åt deras verksamhet och, å den andra, att, genom det såmedelst underhållna andliga lifvet bos presterne, öfva inflytelse på församlingen i sin helhet, syntes likväl detta mål ej kunna vinnas, med afseende å de forinela föreskrifter, sorn i afseende på mötet äro gifne.
Ett främmande språk, eller det latinska, begagnades så val vid den föreskrifna disputationen, som vid det yngre presterskapets examinerande; och derigenom bundos tankarne, hvadan det som sades vanligen blefve ”omoget och trivialt.”
Dessutom vore dispulalions-ämnet ej fritt samt disputalions-formen mindre lämplig för saken; och förhöret med det yngre presterskapet vöre ”ett tomt skådespel och skulle i hvarje skick, åtminstone så länge frågorna förut publiceras, blifva eli sveksamt medel att utröna kunskaper och lifva studier, samt dessutom genom sin offentlighet felande i billig aktning mot dem, hvilkas lärare-behörighet redan vore erkänd.”
I dessa förhållanden syntes ock orsaken förtfinnas dertill, alt preslmölen nu mera högst sällan blifva hållna.
Genom någon förändring i nu föreskrifna former, joni för sin tid tilläfventyrs voro tjenlige, borde dessa mölen dock kunna Lag-Utskottets Betänkande, N:o 43.
11 leda till åsyftade ändamålet.
En fri diskussion på modersmålet öfver ett ämne af högre vigt och intresse skulle nemligen mera väcka och underhålla andan och nitet samt bildningen, än nu föreskrifna disputation och förhör; och om tiden för prestmöte bestämdes till hvart tredje år, kunde emellan hvar riksdag prestmöte i alla stiften ega rum, ”hvarigenom Clerus coinitialis ännu närmare qvalificerades lill en representation af Svenskå församlingen.”
I följd häraf har Herr Biskopen föreslagit, ”att, i stället för de hittills anbefallde disputationer och examina, måtte vid prestmöten föreskrifvas, eller åtminstone tillåtas, diskussioner — alltid på modersmålet och utan tviste- eller förhörs-form — öfver theoreliskt eller praktiskt vigtiga kyrkliga ämnen, hvilka, af Biskopen gillade, af den på samma sätt som hittills tillsatte praeses, helst i bestämda punkter eller frågor indelade, minst trenne månader före mötets början offentliggöras; att vid ventilationen samma sätt och ordning iakttages, som nu vid riksdagsförhandlingarne; alt dessa akter sjelfva och de dervid förda protokoller tillhöra offentligheten; alt det må af Biskopen bero, huruvida nya, förut ej publicerade ämnen må för tillfället till behandling upptagas; samt slutligen alt prestmöten skola endast hvart tredje år hållas.”
I syftningen af denna motion hafva flere af Högv.
Preste-Ståodels ledamöter instämt; och efter pröfning af ämnet har Utskottet slädnät i den åsigt, som ligger till grund för nedanstående lagförslag.
Nyttan af Prestmöten, ändamålsenligt ordnade, är lika uppenbar, som att det ändamål, dermed åsyftas, svårligen kan uppnäs med ett strängt iakttagande af de föreskrifter, som nu äro meddelade rörande dessa möten.
Visserligen finnes ej någon uttrycklig lag derom, att den anbefallda disputationen skall ske på latin; men bruket har dock gjort delta till lag.
Att helt och hållet afskaffa dispulations-formen, har Utskottet emedlertid ansett betänkligt; men då densamma är den hufvudsakliga, sorn nu är medgifven för utbyle af tankar oell åsigler, och då den af lagen blifvit till ämnet begränsad, bar Utskottet, som, lika med motionären, funnit en friare diskussion oell ett friare val af ämnen derför jemväl böra tillåtas, föreslagit, att liden för disputationen må bero af Biskopen; hvaremot
Utskottet helt och hållit biträder motionären om olämplighelen af examina eller förhör vid prestmöten.
På sätt af det föregående inhemtas, äro ej heller några förhör i Kyrko-lagen påbjudna.
Det synes dock, som skulle de redan af ålder egl rum, ty så äro de omnämnde i 1G96 års ofvanåberopade Cirkulär.
Men om de under förflutna tider gagnat, är likväl oslridigt, alt de numera öfvergålt tili en död lorm och följaktligen, såsom gagnlösa, gerna kunna upphöra. 12 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 43.
Efter hvad anmärkt blifvit, har det tilläfventyrs varit omförmulda band pä prestmötens förhandlingar, som vallat, alt de mer och mer kommit ur bruk.
Men om man än lossar dessa band och dermed undanrödjer de hinder, som för närvarande förefinnas emot dessa mötens välgörande verkningar, synes det dock, ,som skulle deras årliga återkommande ej vara ändamålsenligt.
Derföre har Utskottet föreslagit, alt prestmöte skall hvart tredje år hållas.
Derigenom sättes presterskapet i tillfälle att vid livart möte kunna meddela en rikare erfarenhet och att bättre bereda sig för upplysning och deltagande vid mötets förhandlingar; hvarförutan det är att befara, att årliga möten lätteligen kunde leda lill minskning i intresset för sjelfva instituti meu.
Med nu antydda förändringar i afseende på föreskrifterna om lid och sätt för prestmötens hållande, synas de kunna utöfva det fördelaktiga inflytande, sorn dermed varit åsyfta dt, för hvilket ändamål Utskottet dock ytterligare ansett berättelser vid hvarje riksdag böra till Presle-Slåndet ingifvas om hvad som förekommit vid rje möten, hvilka sedan näslförutgångna riksdag blifvit hällne.
Bemälde Riks-Stånd sattes derigenom i bättre tillfälle att såsom Clerus comitialis öfverskåda kyrkans angelägenheter och således att vidtaga de åtgärder, hvartill det i sin nyssnämnde egenskap kan finna sig befogadt; och beredandet af ett dylikt tillfälle har synbarligen äfven varit afsigten med motionärens framställning, med anledning af hvilken Utskottet således vördsainligen tillstyrker, att Rikets Ständer, för sin del, mätte besluta en sä lydande Förordning; Med ändring af hvad Kyrko-lagen i 25 Kap. innehåller, angående lid och sätt för prestniötes hållande, samt hvad i öfrigt derom är vordet meddelad t j stadgas, att
Biskop skall hvart tredje är presterskapet i sitt stift till prestmöte sammankalla ; att Biskopen eger inskränka tiden för den i berörde kap. föres kr ifna disputation; att det o/liga, i Kongl. Cirkulär-brefvet den 15 Oktober 1G96 omtalade förhör med det lägre presterskapet ej vidare nui ega rum; attj utom de i åberopade kapitels 7 § af sedda ämnen, må under gemensam öfverläggning vid mötet komma sådane allmänna, Jör det kyrkliga lifvet vigtiga frågor, sorn af Biskopen eller med hans tillåtelse, framställas; samt att de i sistberörde § Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 44.
13 föreskrifna cmbetsberättelser skola omfatta den frän sednaste prestmöte förflutna tid; kommande hvad i öfrigt an°äende prestmöte är vordet förordnadt att till efterrättelse lända; och bör vid hvarje riksdag berättelser om hvad som förekommit vid de sedan sista riksdag hållna prestmöten ingifvas till Preste-Ståndet, som, i anledning deraf, vidtager de åtgärder, hvilka af omständigheterna påkallas.
Stockholm den 29 Augusti 1854, » X:o 44.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 1» Aug. 1854, kl. 7 a. m.
Utlåtande, i anledning af äterremiss af Utskottets Betänkande N:o 21, öfver väckt motion om förändring af hvad 15 kap.
Arfda-balken stadgar om dana-arf.
Den fråga, sorn utgör föremål för berörda Betänkande, hvilket bifallits af Högloflige Ridderskapet och Adeln under den 17 nästlidne Maj, af-Hög v. Preste-Slåndet under den 29 förutgångne April och af Heder v. Bonde-Ståndet under den 24 sistnämnde månad, har under den 27 samma månad blifvit af Vällofl. Borgare-Ståndet återremitterad till Lagutskottet, i anledning af Herr Henschens anmärkning, att, ehuru han vackt motion i samma ämne, som i Betänkandet blifvit behandladt, Utskottet likväl underlåtit att, på sätt ske bordt, deruti jemväl besvara denna motion. 14 Lag-Utskottet »Utlåtande, N:o 44.
Genom densamma skulle nemligen Herr Henschen föreslagit, att dana-arf måtte tillfalla efterlefvande maka eller, om maka ej lefver efter, den kommun, inom hvilken den aflidne vid dödsfallet har sitt hemvist, samt lill slöd derför åberopat de skäl, hvarpå Herr Machel, hvars motion i omförmälda Betänkande är vorden besvarad, grundat sitt framställda, men af Utskottet afstyrkta förslag i enahanda syftning.
Bland de flera Memorial, hvilka öfverlemnals till Utskottets Utlåtande, finnes jemväl ett af Herr Henschen, som vidrör det förhållande, att någon dör utan skyldeman.
Delta Memorial är till sitt innehåll i korthet antydt uti Utskottets under N:o 5 afgifna Betänkande.
Den anmärkning, sorn nu blifvit gjord, påkallar emedlertid en närmare redogörelse derför.
Sedan deri blifvit dels föreslaget, att de al Lag-beredningen samt särskilda af Konungen förordnade kommittéer utarbetade förslag till Allmän Civil-, Kriminal- och Kyrko-lag, Sjölag samt Krigsförfattningar, så vidt de ega tillämpning på medborgare utom krigs-ståndet, måtte antagas, dels ock framslälldt ett så lydande yrkande:
"att om vid denna riksdag göres motion om ändring i eller upphäfvande af något stadgande, hvilket eger oskiljaktigt sammanhang med någon föreskrift, om hvars ändrande eller upphäfvande fråga ej väckts, denna fråga må anses härmed väckt,” förklarar motionären det han ”särskildt tager sig friheten lill Lag-Utskottets synnerliga gunst och åtanka rekommendera Lag-beredningens förslag” i åtskilliga delar, bland annat, i Ärfda-Balkens 1 Kap. 26 §, enligt hvilken efterlefvande make är arfvinge, der arfsberätligad skyldeman ej finnes, och Kronan skall taga död persons qvarlåtenskap, om make ej är till, — med hemställan dock om icke efterlefvande make bör hafva arfsrätt framför aflägsne sido-arfvingar, samt kommunen, vare sig socken, pastorat, stad eller län, der den aflidne vid dödsfallet har sitt rätta hemvist, taga arfvet om maka ej lefver efter; i sammanhang hvarmed motionären väckt fråga om förändrad domstols-organisation, samt föreslagit straff å den, sorn visar uppenbar grymhet vid behandling af egna eller andras kreatur; under lillkännagifvande slutligen, alt motionären ville i en särskild skrift framdeles utveckla skälen för sin framställning.
Någon sådan utveckling har emedlertid icke kommit Utskottet tillhanda.
En dylik ledning hade dock vari-t nödig för en rätt uppfattning af meningen med framställningen åtminstone i vissa delar.
Alt motionären, i sammanhang med yvkaudet alt
Lag-beredningens förslag till civil lag måtte »ntagas, särskildt ti\V Utskottets ”synnerliga gunst och åtanka rekoramen - Lag- Utskottets Utlåtande, N:o 45.
15 deråt’* vissa delar deraf, under hemställan om förändring eller modifikation af hvad Beredningen föreslagit, på sätt skett i hänseende till efterlefvande makes och kronans omförmälda rättigheter, lärer svårligen kunna tydas så, som hade lian yrkat särskildt antagande af dessa delar, för den händelse alt det hela icke skulle antagas, eller annorlunda än ett utmärkande af de partier, hvilka, enligt motionärens åsigt, antingen borde modifieras eller företrädesvis förtjente uppmärksamhet.
Ilar emedlertid meningen varit den förra, så synes likväl uttrycksformen varit alltför obestämd.
I allt fall hafva, pä sätt ofvan är anmärkt, tre Riks-Slånd bifallit Utskottets utlåtande i anledning af Herr Machels yrkande, att Kronans rätt lill qvarlåtenskap eller död person, som ej efterlemnar laga arfvinge och hvars egendom således blir dana-arf, måtte öfvergå på kommunen; och då tre Stånds mening i frågor af denna beskaffenhet utgör Rikets Ständers beslut, samt hvad Herr Henschen i enahanda syftning må hafva framställt destomindre kunnat föranleda annat yttrande i ämnet, än det Utskottet redan afgifvit, som han till grund för framställningen endast åberopat de af Herr Machel anförda skäl, får Utskottet till Vällofliga Borgare-Ståndets vidare åtgärd vördsamt öfverlemna återremitterade betänkandet.
Lag- Utskottet» Utlåtande, JY:o 45.
S:o 43- Ank. till Exp.*Ut*k. d. 29 Aug. JS34, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar mot Utskottets Betänkande JS:o 15, öfver väckt fråga om nytt formulär till vittnesed.
Berörda betänkande, uti hvilket Lag-Ulskollet föreslagit, att det i 16 § af Rättegångs-balkens 17 Kap. innefattade formulär lill vittnesed måtte förändras och förkortas, bar, enligt lill Utskottet ankomne, protokolls-utdrag, blifvit bifallet af Vällofliga Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, men afslaget utaf Höglofliga Ridderskapet och Adeln.
Högvördiga Preste-Slåndet åter liar förvisat frågan lill ny behandling af Utskottet, på grund af åtskilliga mot förslaget framställde anmärkningar.
Då, med afseende på Höglofliga Ridderskapet och Adelns nyssnämnda beslut, frågans utgång hos Rikets Ständer beror på dess slutliga pröfning hos Högvördiga Preste-Slåndet, tillhör det följaktligen Utskottet alt till närmare granskning upptaga de framställda anmärkningarne.
Desamma gå emedlertid hufvudsakligen derpå ut, att Utskottets förslag vore hållet i alltför allrnänneliga ordalag och saknade derför den förtjenst gällande vittnesed innebar, att, genom upptagande af särskilda omständigheter, såsom vänskap, skyldskap, svågerskap, hat eller afund, m. n>., påminna vittnet ”åtminstone om några af de klippor, på hvilka den svaga menniskans sanningskärlek vanligen strandar;” äfvensom alt, om någon förändring i omförmälda ed kan komma i fråga, densamma bör inskrän - Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 45.