Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
J 16 kamonin O t) S.
alltid Stockholm.
Regeringsgatan [1767] Vänner F R.
E N C B L O M.
tfer, Nijsilf- tfer- o. Gra- nat-arbeten • l ä » 11 ^12 f Förlofnings- och Vigselrin- gar.
Be- ställning och reparationer utföras med omsorg.
[1503] Stockholms största sortiment A x e l LitstrÖm.
[1423] Guld-, Silf- Breflåda.
Gallus ombedes snarast på nytt insända sin adress till Redaktionen.
Treårig prenumerant.
Arbeten afsedda för Beatrice-utstäflningen i Firenze befordras ge- nom Iduns byrå till expositionens president, grefve Gubernalis.
Kostnaderna debiteras utställaren.
Ebba Lundgren:, Pamdelsgat.
35, torde uppge tydlig adress för erhållande af de rekv.
ex. Skand.
» Syrenerna blomma » är just spard lör rätta tiden.
18-aring.
Kommer i tur och ordning.
Den mindre uppsatsen antages.
An- gående den större svar i nästa n:r.
--- is — 1) Ja, inom de närmaste dagarna.
2) Åtminstone delvis.
ärade läsare 2 Återbetaln af halfva pitalet v: döden.
1 rekommenderar n Ålder sista födelse- dag.
N:r 3 8 7.
Plårgarn afbrunt nöthår kan fär- gas med anilin och får en färg, som sitter bra i.
Till hvarje 8V2 kg.
fages för 50 Öre anilin.
Ettan.
N:r 4 4 4.
För att få behålla nyfödda kalf- var vid lif och trefnad skola de till föda ge- nast efter födseln erhålla af moderns mjölk — såsom varande naturligt — och detta i rik- ligt mått, ej, såsom merendels nu är fallet, mjölk från andra kor och kanske äfven skum- mad.
Denna diet är nödvändig för kalfven i minst 14 dagar — sedan kan man öfvergå till skummad mjölk — men som alltid bör vara uppkokt, innan den gifves till föda.
En viktig sak är, att kalfven straxt efter föd- seln gnides torr med halmviskor samt place- ras på en, med halm belagd, torr plats.
Gammal landtman.
Mask i blomkrukor försvinna snart, om fosfors stickor nedstickas i kanten af krukan.
N:r 476.
Rif ostkanterna fint, blanda dar- uti så mycket sherry, tills en deg uppstår, som arbetas till den blir slät, packas i bur- kar och ätes pä smörgåsar.
N:r 4 98.
Småbröd.
107 gr. smör tvättas litet i vatten, hvarefter det röres en stund.
Sedan iröras 213 gr. fint socker, 3 äggulor och 1 ägghvita samt sist 268 gr. hvetemjöl.
Degen kanas ut ungefär så tjock som en två- krona, tages ut med mått och gräddas i ej för varm ugn.
Efter behag kan smak tillsät- tas på bröden med vanilj, cedroessence eller några bittermandlar.
— Billiga, men ändock mycket goda små- bröd erhållas af följande beskrifning: 300 gr. smör, 425 gr. socker, hbO gr. mjöl arbetas tillsammans med 5 å G skedblad grädde, ut- kallas och tagas med mått, öfverstrykas med ägg och beströs med socker och mandel.
Fru Petrée.
N:r 4 9 9.
Furst heter specialisten i Lund.
En annan specialist, en af de erkändt skick- ligaste, är D:r Victor Lange, Nörregadc 21.
KÖpenliamn.
Eeseda.
N:r 5 0 1.
Vacker och originel är onekligen en hörnhyila i träsnideri (naturstil).
Men då en sådan ej utan färdighet i nämnda konst kan göras, erbjuder sig undertecknad, om så skulle önskas, förfärdiga en dylik.
Dagmar, adr.
Fristad.
Gör en stomme af tunna bräd- bitar, 6 eller 8 till antalet, 10 tum långa, 3 tum breda i öfre och l /: » tum i nedre kanten samt foga dem tillsammans.
Sätt i den sma- lare ändan (botten) en längre, någorlunda tjock träkloss, hvilken nedborras i foten och fäsfes med lim.
Till fot använder man en alrot, hvilken gores fri från bark.
Fäst se- dan medels lim på blomhuset små svampar, rötter, etc.
Det hela bronseras sedan.
N:r 5 0 7.
Ett utmärkt medel for hårväxtens befrämjande är: » Eau de Quinin » (d. v. s. kinavatten) från Ed.
Pinaud i Paris.
Det köpes i Stockholm i F. Gelins parfymmaga- sin, adr.
5 Malmtorgsgatan.
N:r 5 0 8.
Låt äggen blifva 8 å] 0 dagar gamla, innan de kokas, då med all säkerhet mjölkvasslan är borta.
N:r 5 1 0.
I fall guipurespetsar är detsam- ma som filetguipure, kan Convallaria få det gjordt för billigt piis af Beda Ad — s, n:o 3 i * re st gärdsgatan n. b.
(S.)
N:r 5 i 5.
Något sätt att » krympa ljus- bruna glacéhandskar » vet jag icke.
Mera prak- tiskt vore väl att klippa af dem rundtorn hvarje.
finger en sömsmån och sedan sy om dem.
Engis.
r g s g a t a S T O C K H O L M af spetsknyppling T Knyppeltråd af linne, bomull och silke uti alla förekommande nummer samt Knyppeldynor, Knyppelpinnar, Knyppelnålar och Knyppeimönster ex- pedieras uti större eller mindre poster pr efterkraf till alla platser inom riket.
Babatt vid större köp!
Priskurant på begäran.
A l e x a n d e r s o n, [1695] Vadstena.
Mon Guldmedalj London 1884 Plus Ultra.
Guldmedalj London 1885, Prisbelönad Prisbelönad Antwerpen Köpenhamn 1885.
1888. af ~ - * - Ä g Ett nytt, osvikligt, smärtfritt lik- tornsmedel (bättre än Collodin och alla andra liktornsmedel) borttager full- komligt liktornar med roten inom kor- taste tid.
Inlagdt i eleganta karton- ger har Deletor den stora fördelen fram- * för alla dylika medel, att man stän- • digt bär det på sig.
Hvar och en som har liktornar skall skatta sig " lycklig efter att hafva användt Dehtor.
® Hvarje kartong kostar 1 kr., som in- sändes som postanvisning eller i spar- - märken.
telegrafadress » De- letor », Upsala, Valcsalatorg 27 och OS- teborg, Magasinskvarteret 1 &amp; 2.
[1340] H m M Ovanligt billigt!
Eleganta herr SOlDiaiTOCKar pr.
13,so Stickade HerMstar - » l duss.
9,oo HelylleDaikoltOr, sorterade &gt; ^ duss.
9,oo Helylle DanMstar &gt; | duss.
7,5o Vackra KlMliagSlU » $ duss.
7,5b Fina saimetsscnalar — » i duss.
5,25 st. Tegasclialar,fyrk.o.
afi.
» | d u s s.
7,50 BarnKlMiiingar, h e l y l l e — » | d u s s.
3,00 Vackra BaiUMtOr - » \ duss.
3,75 Stora IMe-bOlållllKar » | duss.
4,50 Hellinne SerVietter -.
» lduss.
3,00 Alb.
Jonsson, k a Drottningg:.
3, Göteborg [1655] B o m u l l s - Innehåilsföptecknlng:.
Anne Charlotte Leffler, duchessa di Caia- nello; af J. N — g.
— Vårfest; poem af Joh.
E. Kléen.
— Tillkännagifvande.
— Om en enkel och huslig uppfostran; en tidsbild af F. v. Bulow.
— Iduns månadsrevy; af Otto Sjögren.
— Klädedräkten och våra barns helsa; prisbelönt wvar å frågan X V I I, af Ln.
— » Tjugonde århundradet »; nyaste pa- riaerchic, kåseri af Richard Eaufmann.
n:r.).
— Striden om hjärtan; ur ett kvinnolifshistoria; af Johan Nordling.
V I: Poeten på vindskam- maren.
Förslag till matordning för veckan 4 — 11 maj.
— Inläggningar — Efterrätter.
— Läka- reräd.
— Prisfrågorna X V I — X V I I I.
Tättin- gens utgång.
— Prisfrågor XIX — XXI.
~r; K l ä d n i n g s t y g e r j från de finaste engelska och ' franska till svenska handväfda ' från 4 0 ö r e pr meter hos, IC.L 1 Lundbei?!
1 M t Drottninggatan U i.
I trW Profver sändas I på begäran.
[1816] Arraks-Punsch Medaille belönad med d ' 0r C3rlXl€3L7C3CLG&lt;XSt,l.J (Första priset) vid Verldsutställningen i Paris 1898.
[1719] s arsamma P Fruar Gammalt ylle och ull emottages dag- ligen till spanad, väfning af tyger, scha- lar, filtar m. m. OBS.
Hvar och en får sitt ylle tillbaka i form af garn eller väfnader.
Nedsatt spånadsafgift.
Ett parti filtar realiseras från 5,75, Telefon 26 53.
Jiildur ^Andersson, [1361] född Sundeman.
IDUN 18Ö0 227 ombesörjer genom fullt kompetenta personer uppköp i alla möjliga branscher g r a t i s åt Iduns abonnenter o c h för uppdrag åt andra m o t en obetydlig saker skickas mot efterkraf ersättning.
och få returaeras (d o c k genast) m o t Alla fraktkostnaden.
v ^.
• ' S v a r t helsiden Merveilleux från 1:68 pr meter JNv * / Svart helsiden Merveilleux l:ma från 3 kr.
pr X^?
^ s y ^ ^ Svart helsiden Faille från 2: 1 0 pr meter
pr meter ^ ^S^ / halfsiden Atlas till brudklädn.
Stockholm, Iduns Tryckeri N; r 39 Fredagen den 1 oktober 1897.
(510) Prenumerationspris pr å r: Idun ensam Iduns Modet., fjor ton dagsup pl.
Iduns Modet., manadsuppl Barngarderoben kr.
» » » 5 5 3 3 Byrå: Klara södra kyrkog.
Amelie Fagerlund dottern att ägna sitt intresse åt mindre lyckligt lottade medmänniskor, hvartill ock rikligt tillfälle gafs efter den ödeläggande brand, som öfvergick residensstaden i Värm- land år l ß 6 5.
I Karlstad hade emellertid den unga frö- ken Amelie i vice häradshöfdingen C.
A d.
Fagerlund påträffat den man, som skulle blifva hennes följeslagare genom lifvet.
Bröllopet firades den 11 juli 1872 i Jön- född Ekström.
Då fru Amelie Fagerlund visserligen utan stränghet, men dock med otvetydig bestämd- het uttryckt den anhållan, att den korta lefnadsteckning, som skall åtfölja hennes bild i Idun, ej måtte blifva vare sig inväfd eller beströdd med blommor, så vilja vi, i likhet med en hvar, som kommit inom JULIA SVEDELIDS född Azelius.
AMELIE FAGERLUND född Ekström.
räckvidden af hennes vänliga auktoritet, försöka att efter bästa förmåga ställa oss hennes önskan till efterrättelse.
Fru Amelie Fagerlund är född i Stock- holm den 16 oktober 1848.
Hennes för- äldrar voro dåvarande k. sekreteraren i ci- vildepartementet Carl Ekström och hans maka Hildegard Boheman, dotter af den framstående entomologen professor Carl Henrik Boheman.
I en syskonkrets, bestående af 4 systrar och 2 bröder, samt omgifven af talrika släk- tingar och vänner, tillbragte hon sin första ungdomstid i hufvudstaden, där hon äfven erhöll en vårdad uppfostran.
Föräldrahemmet förlades därefter under några år till Karlstad.
Fadern hade näm- ligen år 1864 befordrats till landshöfding öfver Karlstads län, hvarifrån han efter förloppet af 6 år förflyttades till landshöf- dingeplatsen i Jönköping, hvilken befatt- ning han innehade under de följande 20 åren.
Bedan i de första undgomsåren bör- jade den allmänt af hållna landshöfdinge- HANNA SPARRE född v o n Baumgarten.
köping efter familjens flyttning till detta samhälle.
Utan att gå vare sig sanningen eller grannlagenheten för nära, tillåta vi oss anmärka, att det här var tvänne ung- domsvarma hjärtan, som funnit hvarandra, att vidare både brud och brudgum voro mycket sympatiska personligheter, som hade
IDUN 310 1897 Människa, du är ett k o l; Gud är din eld och ditt ljus: du är svart, mörk, kall, om du ej är i beröring med h o n o m.
i J. Sche / fel.
många vänner och bland dem äfven Svea rikes ärkebiskop, hvilken företog en sär- skild resa till Jönköping för att viga de unga, som stått högt i hans gunst från den tid han var biskop öfver Karlstads stift.
Sistnämnda år flyttade den unga famil- jen till Gefle, hvarest den blifvande lancls- höfdingen, sedan han Dågra år tjänstgjort som länsnotarie, befordrades till landssekre- terare.
Ar 1889 inträffade emellertid en ny flyttning, då landssekreteraren i Gefle förordnades att på grund af landshöfding Grolls inkallande i statsrådet förestå lands- höfdingeämbetet i Kalmar län, hvilket för- ordnande år 1896 efterträddes af utnäm- ning till samma ämbete.
Under det år som sedan dess förflutit har fru Amelie Fagerlund tillvunnit sig ett odeladt erkännande för det sätt, hvarpå hon utfört sitt maktpåliggande och inga- lunda lättskötta värf som husfru i landshöf- dingeresidenset.
I föräldrahemmet hade hon i sin moder haft den bästa föresyn, icke minst i fråga om det sätt, hvarpå en lands- höfdings maka bör fullgöra sina åligganden.
Jämte denna värdefulla erfarenhet var hon emellertid i besittning af personliga egen- skaper, som tycktes göra henne särskildt danad för hennes nya ställning: en aldrig svi- kande lynnets friskhet i förening med denna äkta kvinnliga själfbehärskning, hvilken är i stånd att stundom göra själfva tröttheten osynlig, ett förstånd, som ej blqtt räcker till för hem och familj, utan också för att ordna och leda inom en landshöfdingmakas öfriga piktområden, en smak, som sätter henne i stånd att, som det heter, repre- sentera, dock utan den lyx, som icke minst i landsorten så ofta bländar svaga ögon, när den lyser från samhällets höjder, ett hjärta, som ömmar för lidande och nöd, men som därjämte kan eldas för lifvets större frågor och icke minst för fosterlan- dets angelägenheter, och slutligen denna världsvana, som tillåter henne att ledigt och utan nedlåtenhet närma sig en hvar, men som därjämte lika ledigt och älskvärdt utstakar gränser, som ej få öfverskridas.
Under dylika förhållanden torde det väl vara tämligen själf klart, att en hvar som träder inom hennes tröskel också känner sig synnerligt väl ti ' 1 mods.
I likhet med de flesta landshöfdings- fruar har fru Amelie Fagerlund inom re- sidensstaden trädt i spetsen för en del en- skilda välgörenhetsinrättningar eller för- eningar för allmännyttiga ändamål.
Hon är sålunda ordförande i styrelsen för Bern- hardinaskolan och Hushållsskolan, en varmt intresserad medlem af Sjukvårdsföreningen samt äfven ordförande i Försvarsföreningen m. m.
Likaledes har hon haft sin viktiga andel i bildandet af det dramatiskt-musi- kaliska sällskap, som under de senaste åren m e d eller utan samband med musikförenin- gen å Kalmar teater gifvit föreställningar för välgörande ändamål och hvilket sällskap sedermera på egen hand utvecklat sig så, att det för närvarande äger att uppvisa flere framstående musikaliska och drama- tiska förmågor, som under andra förhållan- den antagligen icke blifvit upptäckta.
In- komsten af en bland dessa amatörföreställ- ningar användes till inköp af svenska flag- gor till härvarande läroverk och folkskola samt en smakfull fana till läroverkets ung- dom att begagnas vid firandet af foster- ländska högtidsdagar.
Som att litet bevis på landshöfdingskans representativa förmåga må nämnas, att sistnämnda fana öfverläm- nades till ungdomen af henne själf i ett tal, framfördt med kvinnligt behag, men därjämte med en kraft och en säkerhet, som icke alltid kännetegknar ett » jung- frutal ».
I en krets af släktingar ech vänner fi- rade hon sistlidne sommar den 25:te års- dagen af sitt lyckliga äktenskap, i hvilket hon äger trenne söner, af hvilka den äldste är underlöjtnant vid Norrlands artillerire- gemente.
Mot samhällets höjder — de må nu be- finna sig i hufvudstaden eller i landsorten — riktas ju städse många pilar, äfven så- dana som äro förgiftade, om icke af hat, så åtminstone af småsinne och afund, men huru otroligt det än må låta, har den som tecknar dessa rader aldrig försport, att nå- gon inom Kalmarorten ens försökt att af- skjuta någon dylik pil mot henne, som för den kvinnliga spiran inom residensbyggna- den i Kalmar, kanske just emedan bemälda spira är omlindad med något liknande de små, behagfullt formade, doft- och färgrika föremål, som hon så mycket håller af på hvarje lämpligt ställe utom i sin egen lef- nadsteckning.
O. S. Julia Mathilda Svedelius född Azelius.
Den som haft förmånen njuta af den gästfrihet, som i rikt mått öfvas af Örebro läns nuvarande höfding, herr Axel Svede- lius, har minst af allt kunnat undgå att lägga märke till den stämning af trefnad, som så osökt inställer sig vid besök i detta vackra hem, där smak utan flärd uppen- barar sig i allt och där den besökande städse kan påräkna det förekommande bemötande, som utgör den bästa kryddan på alla fest- ligheter i landshöfdingens salar lika väl som i den enskildes mera anspråkslösa hem.
Och att den världserfarne, alltid frynt- lige höfdingen just i denna del, i sin sträf- van att sprida trefnad omkring sig både i och utom sitt hem, har den bästa med- hjälparinna i sin maka, är lika allmänt kändt som erkändt.
Här behöfver ingen anse sig förbisedd: det vänliga ordet och det vänliga leendet räcka till för alla.
M å n - gen husmoder i den ställning som fru Sve- delius skulle säkert känna som en rätt be- svärlig börda att » representera » så som öf- ligt är på Örebro slott; men därom har intet försports och intet förmärkts, icke ens då, när en nu lyckligt öfvervunnen ohälsa satte värdinnans icke öfver sig stora kraf- ter på prof, för hvilka andra skulle ryggat tillbaka.
Dock, det är icke blott i sin egenskap af husets härskarinna som fru Svedelius framstår som berömvärdt mönster i kvinn- liga dygder, i jämnmod och hjärtegodhet.
Som landshöfdingens ' maka har hon i stor omfattning tagits i anspråk för mångahanda ändamål i välgörenhetens och andra loE- liga intressens tjänst.
Och icke heller här har fru Svedelius tvekat att ställa sig i spetsen och direkt pålägga sig mödor och omsorger, för hvilka hon helt visst en och annan gång bort vara befriad.
Öfver allt lyser igenom det vänliga sinnelaget, den medfödda dispositionen att gagna, glädja och göra andra allt godt man kan.
Julia Mathilda Svedelius, dotter af kassören vid Hargs bruk i Eoslagen Azelius och hans ännu lefvande maka Mathilda Gezelius, är född 1840.
Efter fadrens död 1848 upp- fostrades hon i Stockholm och ingick 1862 äktenskap med dåvarande löjtnanten vid väg- och vattenbyggnadskåren Axel G. Sve- delius.
Det unga paret nedslog sina bopå- lar först i närheten af Örebro, där löjtnant Svedelius verkade i sitt yrke till 1871, då flyttning skedde till Dalarne.
Aren 1875 — 1 8 7 9 tillbragtes i Filipstad och ytterligare halftannat år i Göteborg, under hvilken tid Svedelius ordnade och ledde trafiken på Stora Bergslagsbanan.
Från Göteborg flyt- tades verksamheten till Uddeholm, där ma- jor Svedelius öfvertagit disponentskapet och där hans maka under en mera än tolfårig vistelse fick godt tillfälle att som outtrött- lig och förekommande värdinna i ett hus, där främlingar från skilda håll så inom som utom landet ofta samlades, förvärfva den vana och erfarenhet, som sedermera såväl kommo henne till pass, då mannen år 1893 förflyttades till landshöfdingesto- len i Örebro, i hvars åldriga » fyrkant » med sina minnen från Engelbrekts och Vasarnes dagar hon nu så väl förstår att sprida hem- trefnådens solljus inom de gamla, till ut- seende dystra murarna.
V. Ö. Hanna Sparre född von Baumgarten.
I det väna Östersund innehas landshöf- dingestolen sedan blott ett par år tillbaka af ett nytt höfdingepar, men den korta tid landshöfdingen frih.
Sparre och hans fri- herrinna tillbragt i dessa nordliga bygder har varit mer än tillräcklig att vid dem binda alla jämtars hjärtan.
Friherrinnan Johanna (Hanna) Julia Sofia Sparre föddes i Wexiö den 27 nov.
Hennes för- äldrar voro öfverstelöjtnanten P.
B. von Baumgarten och hans maka, född Aschan.
Den 15 oktober 1861 ingick hon äktenskap med friherre Knut Ulfson Sparre och sedan början af 1896 utöfvar hon värdinneskapet i Östersundsresidenset.
» Med en ädel karaktär förenar friherrin- nan Sparre ett flärdlöst och vänfast väsen och är ett mönster som maka och moder.
Hon har under den korta tid, hon vistats här, redan gjort sig afhållen och förvärfvat många vänner » — så lyder det i all sin enkelt knappa form dock så vältaliga ut- låtande, vi inhämtat från hennes residens- stad.
Af friherrinnan Sparres tre barn är sonen löjtnant vid k. flottan och lärare vid Sjö-
IDUN 1897 krigsskolan samt den äldre af döttrarna gift med notarien i järnvägsstyrelsen H. Rydin.
diga, kunna påräkna ett välkommet bidrag till flyttningskostnaderna.
Med min tunga notpacke under armen (tjänare bära ej gärna tunga bördor i dessa tider), men lätt i hågen gaf jag mig i väg till närmaste antikvariat, framställde med friskt mod mitt ärende och betonade särskildt föolslagon s p å d o m.
med förlåtlig stolthet, att jag bland de ut- bjudna musikalierna ägde Beethowens sym- (Ur diktsamlingen » Skärgårdsminnens, belönad med fonier och Mozarts samtliga operor, allt för hedersomnämnande af Svenska Akademien.)
fyra händer.
Jag misstog mig dock grufligt, då jag trodde att två sådana faktorer som » e t år då verkligen synd och skam våra största kompositörers alster i fyrhän- att sådant folk ska få lefva, » dig sättning skulle höja affärens begärlighet.
sad ' långlotsänkan Beata Stam Jag erhöll en medlidsam blick och en öf- om måsterlots Sjöbergs Eva.
verlägset delgifven försäkran, att » ingen i dessa tider ger något för klassiska operor » — symfonier skall man nu icke tala om, och att » Hon tjänte i Stockholm hos en kamrer.
komma med fyrhändigt.
» Man spelar icke för hundrafernti om året.
fyrhändigt numera. » — Fanns däremot någon Till jul och midsommar fick hon mer — lättare musik för två händer, så.
finns någon af er som försmår ' et f Jag lämnade några bitar, som blifvit medtagna som fyllnadsgods, och gick med Hon gick i galoscher, oar klädd i hatt packen under armen; tunga hade tankarna, och hörde på vaktparaden, tung bördan blifvit.
» Fyrhändigt spelas icke då farsgubben, stackarn, här hemma satt mera » • — orden ringde i mina öron som och lade långref på fladen.
texten till en sorgehymn.
Spela då icke mödrarna längre med sina Och nu, kära söta, nu reser hon bort barn, icke syskonen med hvarandra!?
Jag från ståten och kommer om månda ' minnes, hvilken kläm » förra tiders barn » till Per sin åter, och inom kort, lade in i de enkla, men så vackra melo- kan tänka, ska bröllopet stånda.
dierna, i Diabellis a quatre mains, huru stolta, huru utan fruktan de uppträdde för Jag aldrig för människor ofärd spår, att på födelsedagar och andra festligheter det ingen sagt, som mig kände — till familjens glädje låta höra sig, när mam- men lita på mig, innan nästa vår ma eller äldre syster eller bror tog » basen » det blir ett grufligt elände.
och ansvaret på sig.
Huru annorlunda tog den sig nu ej ut, den enkla visan: » Jag ser Ser han något ut?
Han år svart som en korp uppå dina ögon, att du har en annan kär, » och hon så hvit som ett lakan, — då syster, som gått och läst, trampade och ingenting har han mer än sitt torp, in » känsla » i den med dammaren, än när så nog blir det smått om kakan.- » man ensam satt och öfvade in stycket, takt för takt, utan att höra hvad det skulle föreställa.
Och marscherna sedan, » Du Så spådde den gamla med dyster håg, gamla du friska » eller » Mandom mod » m.
fl., men fick ej sin spådom gilla — och längre fram alla de trefliga operamelo- dierna, symfonierna, som liksom satte en i fjol jag med egna ögon såg höjande arom på hemkvällarna, när lampan Per Johanssons nybyggda villa.
tändes på arbetsbordet och husfadern med händerna på ryggen stod mediterande fram- Visst år han svart som en korp i hyn för brasan och vid tonerna inväntade ögon- (det redan nog år beskrifvet), blicket för spjällets stängande.
men lyckligtvis ej med mörklagd syn han skådar på människolifoet.
Och Eva, som tjänat i sta ' n en gång, år stoltast bland skärgårdsmatronor — kamrern hyr villan hoar ny säsong och ger trehundrade kronor.
Döende toner.
^ o m jag stod i begrepp att flytta från en våning, den jag länge bebott, till en annan, fattade jag det välvisa beslutet att göra mig af med en mängd öfverflöds- artiklar, af hvilka jag, när jag gick till rätta med mitt minne, fann mig under gångna tio år ej haft den ringaste nytta, samt dessutom en del dubletter i notväg, särdeles fyrhändiga noter.
När jag så erinrade mig att i fönstren af åtskilliga af hufvudstadens antikvariat ha läst: » Böcker och musikalier uppköpas till högsta pris, » kände jag mig helt lättad vid tanken, att genom att afyttra det öfverflö- Gamle Beethowen, Haydn, Mendelsohn, Gounod, Brahms, ja, själfve Strauss — när jag ser de gamla slitna pärmarna, inom hvilka edra mästerverk förvaras, blir min blick varm, min hand berör er som en smekning, ett tack, ej blott för edra melo- diers skönhet och harmoni, utan ock för den trefnad och harmoni, som genom dem komma hemmet till del.
Konstlöst utförda, verkade do dock sammanhållande, bildade de en gyllene länk i hvardagslifvets kedja.
Att inlära för att virtuosmässigt kunna utföra ett musikstycke, det må nu vara af större eller mindre värde, är ju ej att för- kasta, men det tar bort mycken tid och man blir därigenom förtrogen med blott ett få- tal af de musikens heroer, o m hvilka en väl uppfostrad person ej gärna vill med- gifva sig sakna kännedom.
Har man däre- mot från barndomen blifvit van att, om ock blott som belöning för väl öfverspeladt och utfördt lektionspensum, a prima vista gå igenom för ålder och kunskaper passande kompositioner, så har man öfvat ögat vid att snabbt läsa nya noter och man skall fram deles finna, att denna förmåga blir källan till många stunder af gemensam njutning och 311 en vederkvickelse, som ej behöfver köpas med årslånga dyrbara lektioner.
Man lär sig känna och uppskatta såväl de klassiska kompositionerna som nutidens himlastor- mande musikgenier; den glada, lätta musi- ken för dagen behöfver ej heller blifva främmande för den, som i ett ögonblick kan » draga igenom » den.
Bröder och systrar, mödrar och barn, visst skolen I nu som förr spela fyrhändigt med hvarandra!
Det » skär ej in så ofta i lifvet, det är ej så svårt kanske att där rätta sig efter hvarandra, när man lärt att göra det vid pianot.