Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För undanrödjandet af omförmälda hrister i nuvarande organisation af beväpningen, hade hinder hitintills mött deruti, att gammal materiel funnits till så stor myckenhet och att denna måst genom begagnande tillgodogöras, men detta hinder kunde numera anses hafva upphört, enär tidens fordringar gjorde anskaffandet af åtskillig ny materiel af annan beskaffenhet till en oafvislig nödvändighet; och syntes derföre tiden nu vara inne att vidtaga erforderliga åtgärder till åstadkommande för framtiden af den för försvarsverket så vigtiga enhet och gemensamhet i beväpningen, samt efter plan och system tillämpa de nya uppfinningar eller förbättringar, som förtjena att antagas; — ett ändamål sorn säkrast och mod minsta kostnader kunde vinnas genom bildande af en för landt- och sjöförsvaret gemensam, sjelfständig och permanent Komité, hvars åliggande skulle vara: att bestämma den lämpligaste konstruktionen å kanoner, gevär, pistoler, blanka vapen, ammunition och lavetter samt passande bestyckning för fästningar och fartyg; att uppgöra reglemente för vapnens handterande eller för den egentliga skjutningen, samt utgifva skjut-tabeller, äfvensom anskaffa, kontrollera och besigtiga alla vapen; hvarförutan denna Komité skulle låta sig angeläget vara, att med största uppmärksamhet och noggrannhet följa nya uppfinningar eller förbättringar i krigsmaterielen så inom- som utomlands, med skyndsamhet tillegna sig dessa och deröfver afgifva betänkande samt anställa do försök, som af omständigheterna påkallades.
Derjemte skulle Komitén för ett allmännare spridande af kunskapen om beväpningen redigera en tidskrift samt på det Komiténs skicklighet och förmåga måtte kunna bedömas, om sin verksamhet årligen till Kongl. Maj:t afgifva underdåniga rapporter, hvilka skulle åtfölja Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer.
Och på det Komitén jemväl måtte blifva i tillfälle att verka för åstadkommande af system i do förenade rikenas beväpning i förhållande till hvarandra, borde den sättas i förbindelse med någon motsvarande auktoritet i Norge.
Beträffande organiserandet af omförmälde Komité, som borde hafva sitt säte i Stockholm och benämnas ” Vapon-komité”, skulle dess ledamöter utgöras af Officerare af arméen och flottan, till lika antal från hvardera, hvilka ledamöter borde vara permanenta, med dem lemnad öppen rätt att genom vederbörande anhålla om tillfällig 40 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. förstärkning för upplysningars meddelande och försöks anställande.
Komitén horde vidare, med afseende å dess verksamhet, fördelas i underordnade Komitéer, såsom en Artilleri-komité, en Handvapens-komité och så vidare, äfvensom hvarje detalj af de ämnen, hvarmed Komitéen hade att sysselsätta sig, skulle först utarbetas af en hland ledamöterne och sedan behandlas i den underordnade Komitén, innan slutlig pröfning kunde ifrågakomma, så att, om t. ex. en kanon skulle antagas, frågan derom handlades först af detalj-officeren, derefter af Artilleri-komitén, som hade att utreda ärendet, samt slutligen af hela Komitén, som egde att bestämma, huruvida projektet förtjenade att underkastas försök.
Särskildt skulle för Komitén gälla såsom regel, att ingen kanon finge antagas med mindre, än att den kunde begagnas både till lands och sjös och ej förr, än man med densamma i lavett skjutit 1,000 skott, samt att alla gevär, pistoler m. fl. vapen skulle vara lika för arméen och flottan, äfvensom Komitén jemväl i öfrigt städse skulle sträfva till vinnande af den största möjliga enhet i beväpningen.
Och har, på grund häraf, motionären föreslagit: — att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition om organisation och stat för en för landt- och sjöförsvaret gemensam Yapen-komité, enligt här ofvan anförda grunder; — att, på det emellertid någon tidsutdrägt i fråga om organisation af vårt försvar ej måtte ega rum, Rikets Ständer måtte vid beviljandet af de utaf Kongl. Maj:t i Dess nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof till anskaffande af refflade gevär och kanoner begärda anslagen af tillhopa 522,000 R:dr Rant fästa det vilkor, att af dessa anslag en summa af 100,000 R:dr skulle användas till försök af en på ofvanberördt sätt organiserad provisorisk Komité, som genast skulle företaga nödiga experimenter till utrönande af den lämpligaste konstruktionen af ett fullkomligt lika reffelgevär för arméen och flottan, en större fartygs- och fästnings-reffelkanon och en passande refflad fältpjes med dertill hörande lavetter och ammunition; — samt att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj: t anhålla, att allt vidare anskaffande af nya vapen och ny materiel för arméen och flottan måtte inställas till dess tjenliga modeller blifvit af den ifrågavarande Komitén antagne; — varande dock detta förslag, i hvad angår anvisandet af medel för den ifrågaställda provisoriska Komitén, af motionären sedermera, i anledning af framställd anmärkning, att det icke vore billigt, att medlen för den ifrågaställda Yapen-komitén utginge ensamt från 4:de
Hufvudtiteln och att det för sjelfva vapenfabrikationen erforderliga anslaget icke lämpligen kunde minskas, i så måtto förändradt, att Herr Brakel uti ett tillägg till den först afgifna motionen föreslagit, det omförmälda för den provisoriska Komitén erforderliga anslag måtte varda särskildt anvisadt.
Af Utskottet tillhandakommet protokolls-utdrag, angående den hos Ridderskapet och Adeln i detta ämne uppkomna öfverläggning, inhemtas, bland annat, att de talare, som härutinnan yttrat sig, nemligen Friherre F. Wrede samt Herrar F. M. af Klint, C. B.
Lilliehöök och G. M.
Stjernsvärd, väl ansett, att en på lämpligt sätt organiserad Vapen-komité, hvars verkningskrets vore inskränkt till att i förekommande fall endast undersöka och utlåta sig öfver framställningar, rörande ny krigsmateriels antagande, innan anskaffandet af sådan kunde ifrågakomma, skulle för försvarsverket med afseende å erforderlig enhet i beväpningen medföra icke oväsendtliga fördelar, — men deremot funnit bildandet af en Yapenkomité efter de af motionären uppgifna grunder böra afstyrkas, hufvudsakligen i an - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
41 i anseende till den vidtomfattande verkningskrets en sådan Komité skulle erhålla, hvilken påkallade en större mångsidighet i kunskaper hos Komiténs ledamöter, än man skäligen kunde fordra.
Hvad särskildt beträffade den del af motionen, som afsåge inställande af nya vapens och materiels anskaffande till dess Komitén hunnit att utse och fastställa tjenliga modeller, har blifvit anmärkt, att sådant skulle föranleda dertill, att vapenfabrikationen i riket komme att för en längre tid alldeles afstanna, enär, äfven under förutsättning att motionärens organisation störslag i öfrigt vore riktigt, dock en längre tid måste åtgå, innan den ifrågaställda Komitén kunde hafva genomgått och granskat alla särskilda vapenmodellcr samt förenat sig om en bestämd åsigt i afseende på hvarje vapens ändamålsenligaste konstruktion; — och har, förutom andra anmärkningar emot detta förslag, hvilka Utskottet, till undvikande af större vidlyftighet, ansett sig kunna förbigå, Friherre Wrede erinrat, hurusom den af Herr Brakel omförmälda brist på system och enhet i bcväpningen ingalunda vore så stor eller till sina verkningar af det menliga inflytande, som motionären antydt.
Tvärtom vore genom 1831 års Kalibersystem de fördelar i ej ringa mån uppnådda, hvilka motionären åsyftat, och särskildt den, att ali ammunition för artilleripiecerna kunde användas vid hvilket af artillerierna som helst, äfvensom olikheten i kalibern å fästningspiecerna icke sällan vore beräknad med afseende å lokala omständigheter och sålunda med ett klokt beväpningssystem väl öfverensstämmande.
Ehuru Utskottet ingalunda kan förneka, att åstadkommandet och bibehållandet af systematisk enhet och gemensamhet i de särskilda delarne af beväpningen måste för landets försvarsväsende vara af synnerlig vigt, har likväl Utskottet, efter noggrannt öfvervägande af hvad såväl motionen som de i anledning deraf afgifna yttranden innehålla, funnit skäl för den farhåga, att organiserandet och underhållet af en permanent Yapen-komité, enligt de af Herr Brakel föreslagna grunder, skulle möta flera svårigheter och föranleda så betydliga kostnader, att fördelarna antagligen ej skulle deraf motsvaras, hvilken åsigt jemväl vinner stöd af den omständigheten, att åtskilliga i ämnet hemmastadda ledamöter af Ridderskapet och Adeln hafva emot lämpligheten af motionärens förslag i och för sig, utan afseende på kostnaderna, framställt väsendtliga anmärkningar.
Utskottet har i öfrigt föreställt sig, att det åsyftade ändamålet kunde på ett mera lämpligt sätt, åtminstone i någon mån, uppnås derigenom att, vid fråga om ny krigsmateriels anskaffande, för hvarje särskildt fall ombesörjes den undersökning och pröfning af sakkunnige män, som kan finnas nödig, innan nya uppfinningar eller förbättringar blifva definitivt antagna, I öfverensstämmelse härmed skall Utskottet icke underlåta, att till Rikets Ständer göra framställning om sådan pröfning och undersökning, när anledning dertill i särskilda fall förekommer; — men, på grund af dessa åsigtor och öfriga här ofvan anförda skäl, föranlåtes Utskottet att nu hemställa, det Herr Brakels motion om inrättande af en permanent Yapen-komité ej måtte af Rikets Ständer bifallas.
1859 Sf 1860. 4 Sami. 1 A/d. 29 Häft. 6 42 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
Utskottet går nu att meddela yttrande angående de landtförsvarets behof, för hvilka tillfälliga eller extra anslag ansetts erforderliga; — i afseende hvarå följande framställningar förekommit: Artilleri-behof. 34:o.
Enligt hvad ofvan åberopade Stats-Rådsprotokoll innehåller, (pag. 19) hade, under anförande hurusom refjlade kanoners öfverlägsenhet i jemförelse med de hittills vanliga, uti flera hänseenden numera blifvit ådagalagd, Departements-chefen med afseende å vigten och nödvändigheten, att Svenska artilleriet icke förblefve i saknad af ett skjutvapen, sorn inom främmande arméer börjat införas, fästat Kongl. ]YIaj:ts uppmärksamhet på angelägenheten af sådana skjutvapens anskaffande för fält-artilleriet, i hvilket hänseende, ehuru General-fälttygmästaren föreslagit inrättande af fem sådana batterier, Departements-chefen dock ansett, att anskaffningen till en början kunde inskränkas till behofvet för tre batterier.
Beträffande kostnaden för hvarje batteri, hade densamma väl icke kunnat bestämdt uppgifvas, enär konstruktionen af den nya materielen ännu icke vore slutligen uppgjord och följaktligen icke heller något kostnadsförslag å denna kunnat upprättas, — men en summa af 24,000 11:dr hade antagits blifva för batteriet erforderlig; — och har Kongl. Maj:t, i anledning häraf, föreslagit Rikets Ständer att, tili anskaffning af refflade kanoner, med dertill afpassade lavetter och öfriga fordon för 3 fält-batterier, anvisa ett extra anslag af 72,000 R:dr, att under åren 1801, 1862 och 1863 med en tredjedel årligen utgå.
Enär, efter hvad Utskottet inhemtat, skjutvapen af ifrågavarande beskaffenhet blifvit under de sistförflutna åren anskaffade för de flesta arméer uti Europas öfriga Stater, och då erfarenheten af de sednaste krigshändelserna uti norra Italien så fullständigt bekräftat dessa vapens öfverlägsenhet, att de numera anses oumbärliga för hvarje artilleri, såvidt någon verkan deraf skall påräknas emot fiender, hvilka äro med dylika vapen försedda, så torde nödvändigheten fordra, att äfven Sverige utan uppskof tillegnar sig omförmälda nya uppfinning.
Beträffande denna fråga, har likväl Utskottet ej kunnat undgå att fästa uppmärksamhet såväl vid den uti Stats-Rådsprotokollet anförda omständighet, att konstruktionen af den nya materielen ännu icke blifvit slutligen uppgjord, som ock på hvad uti b ii t ofvan (i nästföregående punkt) omförmälda motion blifvit anmärkt i afseende på angelägenheten deraf, att erforderlig enhet och öfverensstämmelse i vapnens konstruktion må blifva iakttagen.
Från den förra omständigheten har särskildt hemtats anledning till den såväl af en Riksdags-fullmägtig i Bonde-Ståndet, Carl Anders Larsson, som äfven inom Utskottet framställda åsigt, att för innevarande statsreglerings-period ej påkallades ett så betydligt anslag, som Kongl. Majit härtill äskat, enär tvifvelaktigt vore, huruvida de nya.vapnen, sedan deras konstruktion först blifvit pröfvad och fastställd, kunde under denna tid hinna anskaffas.
Utskottet finner emellertid angeläget, att införandet af denna nya krigsmateriel vid vår armée icke fördröjes längre än omständigheterna oundgängligen fordra, och har derföre — under förutsättning att de förberedande åtgärderna kunna utan allt för mycken tidsutdrägt varda afslutade — väl ansett hela den begärda summan böra af Rikets
Ständer under nästkommande trenne år tillhandahållas, men tillika trott sig böra tillse, att de utaf bemälde motionär i nyssnämnda hänseende framställda anmärkningar ej lemnäs helt och hållet å sido, enär det onekligen måste Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
43 vara af vigt, att det betydliga kostnadsbelopp, som härtill erfordras, ej må, utgifvas, innan den lämpligaste konstruktionen af denna nya oell dyrbara krigsmateriel blifvit med all noggranhet undersökt och pröfvad.
I följd häraf får alltså Utskottet hemställa, att det äskade anslaget 72,000 riksdaler, måtte beviljas att utgå under nästkommande trenne år, på sätt Kongl.
Majit i nåder förordnar, dock med förbehåll, att de nya vapnen ej anskaffas förr än af Kongl. Majit utsedde sakkunnige män, efter föregången undersökning, afgifvit underdånigt yttrande och förslag till den konstruktion af berörda vapen, som kan finnas för det Svenska artilleriet mest lämplig och ändamålsenlig. 35:o.
Till anskaffning af rid- och anspanns m. fl. persedlar föp tvänne tolfpundiga reservbattericr har Kongl. Majit vidare äskat ett anslag af 66,000 Riksdaler att utgå under åren 1861, 1862 och 1863 med en tredjedel årligen; — och då, enligt hvad
Departements-cliefen härvid upplyst, af befintliga fem reservbatterier endast två ännu äro med fullständig utredning försedda, finner Utskottet skäligt tillstyrka, att do begärda medlen måtte anvisas att utgå på sätt Kongl. Majit föreslagit. 36:o.
Enär det påräknade antalet af reservgevär för arméen ännu icke på långt när vore fylldt, samt den föreslagna årstillverkningen, 4,000 st., erfordrades för arbetets uppehållande vid gevärsfaktorierna, har Kongl. Majit funnit nödigt, att anslag fortfarande beviljades för anskaffning af 4,000 st. refflade infanteri-gevär under hvart oeh ett af åren 1861, 1862 och 1863, för hvilket ändamål således, efter beräkning af 37 Riksdaler 50 öre för hvarje gevär, äskats ett extra anslag af 450,000 Riksdaler, att utgå årligen med en tredjedel under nästkommande statsrcglcrings-period.
— I afseende härå har dels inom Borgare-Ståndet Herr Björck yttrat den åsigt, att ifrågavarande anslag kunde nedsättas till 300,000 Riksdaler, dels uti Bondc-Ståudet Riksdags-fullmägtigen Garl Anders Larsson yrkat, att icke några medel för detta ändamål borde af Rikets Ständer anvisas.
A sistberörda framställning, som åsyftar att all gevärstillverkning för Kronans räkning skulle upphöra, kan emellertid Utskottet desto mindre fästa afseende, som det obestridligen är angeläget, att arméens gevärs-förråd årligen erhåller någon tillökning, så att det beräknade behofvet för förrådens kompletterande framdeles må kunna fyllas; — men då under de trenne år, som nuvarande statsregleringsperiod omfattar, för gevärstillverkningen varit att tillgå vida betydligare anslag, än Rikets Ständer tillförene dertill beviljat, torde någon olägenhet icke kunna uppkomma derigenom att anslaget, såsom Statsverkets närvarande ställning påkallar, varder något nedsatt; och får derföre Utskottet hemställa, att, till anskaffning under nästkommande statsreglerings-period af 8,000 st. refåade infanterigevär, måtte af Rikets Ständer beviljas ett extra anslag af 300,000 Riksdaler Riksmynt, att med en tredjedel årligen utgå.
Fortifikationsbchof. 37:o. Till fortsättande af Carlsborgs fästnings byggnader äro för innevarande statsreglerings-period anvisade 100,000 Riksdaler årligen.
Beträffande detta arbe - 44 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. tes fortgång meddelas uti den Kongl. Propositionen (pag. 20) att Chefen för
Ingeniör-korpsen ansett det vara för försvaret af stor vigt, att denna hufvudfästning med det första försättes i det skick, att den blir sluten medelst slutvärnets fullbordande och sålunda erhåller sin första egenskap af fästning.
Detta ansåges blifva till f-delar färdigt vid 1860 års slut; och till dess fulländande beräknades åtgå 450,000 Riksdaler.
I följd häraf och med antagande, att dermed icke borde uppskjutas längre än högst tre år, hade hemälde Chef i underdånighet hemställt, att för detta ändamål måtte under nästa statsreglerings-period anslås nyssnämnda summa; men Kongl. Maj:t, som funnit de af Chefen för Ingeniör-korpsen för fästningsbyggnaderna begärda anslag vara större än Statens nuvarande tillgångar kundo för detta ändamål medgifva, har, ehuru erkännande fördelen af fästningsbyggnadsarbetenas skyndsammare bedrifvande, ansett sig icke höra af Rikets
Ständer äska hela de ifrågaställa anslagsbeloppen; hvadan Kongl. Maj:t föreslagit, att för fortsättande af Carlsborgs lästningsbyggnad måtte beviljas 300,000 Riksdaler, att under åren 1861, 1862 och 1863 utgå med en tredjedel årligen.
Under anförande, hurusom meningarne vore ganska delade om fördelen af fästningar i allmänhet, har Riksdags-fullmägtigen Garl Anders Larsson afstyrkt allt vidare anslag för ifrågavarande ändamål, äfvensom Herr Björck anmärkt, att, så vida medel härtill skulle fortfarande anslås, en lullständig plan för arbetets afslutande inom någon bestämd tid borde framläggas.
I detta afseende har Utskottet af Chefen för Ingeniör-korpsen erhållit åtskilliga upplysningar, ej allenast angående beskaffenheten af det system för befästningarne i allmänhet, som för lång tid tillbaka blifvit antaget, och derefter under flera decennier småningom bringats till verkställighet, utan ock beträffande planen för Carlsborgs fästningsbyggnad samt deröfver uppgjorda kostnadsberäkningar, hvilka dock ej torde vara lämpligt att här meddela.
Då emellertid Utskottet, på grund af hvad sålunda inhemtats och den Kongl.
Propositionen i ämnet innehåller, är öfvertygadt ej mindre om angelägenheten, att denna fästningsbyggnad fortsättes med all den skyndsamhet, som med afseende på tillgångarnes begränsning kan åstadkommas, utan ock att nedsättning af den för innevarande statsreglerings-period begärda anslagssumma skulle förorsaka en för arbetets fortgång enligt den antagna planen menlig tidsutdrägt, hvarigenom kostnaderna äfven komma att ökas, har Utskottet följaktligen ansett sig böra tillstyrka beviljandet af det anslag, Kongl. Maj:t för detta ändamål äskat. 38:o.
I afseende på fästning sbyggnads-arbetena vid Carlskrona, har, enligt ofta åberopade Stats-Rådsprotokoll (pag. 20), Departements-chefen anfört, att, jemlikt den fastställda planen för försvaret af redden derstädes, med de af Rikets Ständer vid förra riksdagen beviljade medel, arbetet nu fortgingc å tornet på klippan eller skäret Godnatt, hvilket af Chefen för
Ingeniör-korpsen ansetts hinna att fullbordas under loppet af åren 1861, 1862 och 1863, derest nödigt anslag för detsamma blefve anvisadt; och vore befästnings-arbetet för reddens försvar sedermera afsedt att fortsättas på de enligt nämnda plau bestämda punkter.
Med hänseende till de förhöjda kostnader som arbetskommenderingar medförde, hade Chefen för Ingeniör-korpsen ansett, att årliga anslaget för det nu pågående arbetet i Carlskrona skärgård, hvilket under innevarande statsreglerings-period utgör 80,050 R:dr, borde för den nästkommande eller åren 1861, 1862 och 1863 förhöjas till 90,000 R:dr, i öfverensstämmelse hvarmed Kongl. Maj:t föreslagit att ett extra Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
45 anslag af 270,000 Ridr mätte beviljas att under nyssnämnde tvenne år utgå med en tredjedel årligen.
I detta ämne har Utskottet fått emottaga en af Kongl. Maj:t den 6 innevarande månad afbiten nådig
Skrifvelse jemte åtföljande utdrag af samma dag uti Stats-Rådct hållet protokoll öfver Landtförsvars-ärenden; — varande, enligt hvad detta protokoll innehåller, af Dcpartemcnts-chefen i underdånighet anmäldt, att sedan Chefen för Ingeniör-korpsen uti underdånigt memorial af den 5 Augusti 1859, vid omförmälande af de befästnings-arbeten som under ”nästa statsreglerings-period” bordo å Carlskrona redd verkställas, uppgifvit, att det nu pågående arbetet å tornet på klippan ”Godnatt” ansåges hinna fullbordas under loppet af nämnde period, samt detta förhållande, i följd häraf, vid föredragning af underdånigt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, blifvit af Departemcnts-chefen åberopadt, hade uti nämnde Proposition till fortsättande af fästningsbyggnads-arbetena vid Carlskrona blifvit af Kongl. Maj:t äskadt ett extra anslagsbelopp af 270,000 Riksdaler, att utgå under åren 1801, 1862 och 1803 med 90,000 Riksdaler årligen; men då, enligt hvad Chefen för Ingeniör-korpsen nu anmält, uti hans förberörda memorial genom skriffel kommit att inflyta ordet ”anslags-period” i stället för ordet ”år”, hemställde i underdånighet Uepartcments-chefen, att Kongl. Maj:t täcktes aflåta nådig skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott, med tiilkännagifvande, att ofvanberörde extra anslag vöre afsedt icke för befästningen å klippan eller skäret ”Godnatt”, hvilken redan under innevarande år borde kunna fullbordas, utan för befästande af skäret ”Kurrholmen”, hvilket arbete, enligt planen för Carlskrona redd-försvar, derefter komme att företagas; — och bar Kongl. Majit uti högstberörda nådiga Skrifvelse behagat meddela Utskottet, att omförmälda anslag är afsedt till befästning å skäret Kurrholmen.
Enär ändamålet med de af Rikets Ständer redan till icke obetydligt belopp anvisade medel för försvaret af Carlskrona kommer att helt och hållet förfelas, om detta arbete, såsom Riksdags-fullmägtigen Carl Anders Larsson påyrkat, nu skulle afbrytas, då endast en af de särskilda befästningar, som ansetts nödiga, kommit till utförande, har Utskottet ej kunnat å berörda framställning fästa afseende, hvaremot Utskottet ej heller funnit skäl att förorda den af Chefen för Ingeniör-korpsen föreslagna tillökning uti den först beräknade kostnadssumman, som var upptagen till 80,050 R:dr årligen under frenne år; — och tillstyrker således Utskottet, att till ofvan uppgifna ändamål måtte för nästkommande statsreglerings-period beviljas ett extra anslag af 240,150 R:dr att med en tredjedel årligen utgå. 39:o.
Sedan Waxholms fästning blifvit färdig, har, såsom den Kongl. Propositionen vidare innehåller (pag. 20), befästningsarbetet i Stockholms skärgård förflyttats till Rindö och tagit sin början med uppförandet af skansen elter fastställd plan.
Enligt den af Chefen för Ingeniör-korpsen uppgjorda beräkning, skulle befästningarne å Rindö medföra en kostnad af 458,000 R:dr B:ko eller 687.000 R:dr Runt; och hade bernälde
Chef nu i underdånighet hemställt, att till fortsättande häraf under åren 1861, 1862 och 1863 måtte anvisas lika belopp som under nuvarande statsreglerings-period eller 90,000 R:dr årligen; — men Kongl.
Majit bar ansett anslaget för ifrågavarande befästningar kunna inskränkas till 50.000
R:dr årligen eller tillsammans för alla tre åren 150,000 Ridr. 46 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
I afseende på det sålunda anmälda anslagsbehofvet har inom Riks-Stånden anmärkning- icke förekommit; och Utskottet, som finner någon ytterligare nedsättning af det utaf Chefen för
Ingeniör-korpsen härför begärda belopp ej skäligen kunna ifrågaställas, tillstyrker således, att Kongl. Maj:ts i detta hänseende gjorda framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. 40:o.