Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nämnde betänkande, hvari Utskottet tillstyrkt, att Rikets Ständer icke måtte, med bifall till en af Herr Norin i detta ämne väckt motion, till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse, med anhållan, att en undersökning om behofvet af fyr-anläggningar å berörde ställen måtte ske, och sedermera de åtgärder, hvartill omständigheterna kunde föranleda, i dessa afseenden vidtagas, har blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet, men af de 5:ne öfriga Riks-Stånden återremitterad!, hufvudsakligast på grund af gjord anmärkning, att, då den begärda undersökningen icke blefve förknippad med några större kostnader, och det ändamål, hvarför den ifrågasatts, vore af stor vigt för sjöfartens betryggande, Utskottet icke bort afstyrka densamma, hvarförutan, hvad serskildt beträffade den af Utskottet åbe - 8 Allm, lie sv.- och Ekon.-b Lskottets Memorial, jS:o 71, ropade uppgift derom, att skäret Skomakaren eller Simpnäs klubb
Vöre för fyranläggning mindre tjenlig, inom dö 5:ne Riks-stfinden anmärkts, att sådant icke vore med rälta förhållandet öfverensstämmande, hvilket inom det Hederv.
Bondeståndet blifvit af riksdags-fullrnäktigen Matts Persson ytterligare bestyrkt genom ett af åtskillige närboende personer undertecknadt intygande, att en fyr-anläggning derstädes kan verkställas utan serdeles stora kostnader.
Hvad sålunda anmärkt blifvit har Utskottet i noggrannt öfvervägande tagit, men deraf icke kunnat hemta anledning alt frångå hvad Utskottet i sitt betänkande N:o 17 vördsamt anfört och hemställt i afseende pä förslaget om vidtagande af undersökning och förberedande åtgärder för en fyr-anläggning å Agön, utan får detsamma vidhålla, så mycket heldre, som nästan alla emot betänkandet rigtade anmärkningar hufvudsakligen gällt den 2:dra punkten deraf, eller Utskottets afstyrkande, angående ifrågastäldt behof af en ledfyr å skäret Skomakaren.
Beträffande deremot nämnde punkt, anser Utskottet, att, då dess utlåtande egentligen var grundadt på den förutnämnde uppgiften om de svårigheter, som möttö för en fyr-anläggning derstädes, men inom Riks-stånden blifvit upplyst, att dessa hinder ej äro af den betydenhet, sorn Utskottet, till följe af från Norra Lots-distrikts-chefs-embetet lemnad upplysning, haft skäl att antaga, Utskottet, vid sådant förhållande, och enär det icke kan bestridas, att en ledfyr å berörde skär eller annan tjenlig plats i grannskapet deraf blefve af väsendtlig nytta för sjöfarande, i anseende till dess läge vid inloppet från Alands haf till Stockholms skärgård, sig böra frångå sitt i förra betänkandet afgifna utlåtande i denna del, och vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att en undersökning om behofvet och möjligheten af en fyr-anläggning å skäret Skomakaren eller Simpnäs klubb eller å annan tjenlig plats i granskapet deraf må företagas, samt att Kongl. Majit sedermera täcktes i anledning deraf vidtaga de åtgärder, hvartill omständigheterna kunna föranleda.
N;o 71.
Ank. lill E*p.
Uisk. d. »2 Apr, kl. lem.
Memorial, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande N:o31.
Borgare-ståndet har till Utskottet återremitterat betänkandet N:o 31, i anledning af väckt motion, om bestämmande af minimi- och maximi-belopp vid ut - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial, N:is 72 och 73. 0 utarrendering af Lunds akademi-hemman; men som Ridderskapet och Adeln samt Preste-sländel bifallit betänkandet och Bonde-ständet låtit vid Utskottets i detsamma gjorda tillstyrkande bero,' samt beslut i den väckta frågan sålunda redan än fattadt, sfi kan åtcrremissen icke föranleda till någon Utskottets åtgärd.
Ank. till Exp. Ulsk. d 22 April, kl. 1 e. m.
Memorial, i anledning af ulerremiss utaf Utshottels hetiinhande, N:o 49.
Vällod.
Borgare-ståndet har till Utskottet återremitterat betänkandet N:o 49, i anledning af väckt motion om ändring i tiden för väglagningar; men som Preste- och Bonde-stånden afslagit detta betänkande, hvilket deremot är af Ridderskapet och Adelil bifallet, samt den sålunda väckta frågan, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, kommer att förfalla, anser Utskottet återremissen icke föranleda lill någon dess vidare åtgärd.
Ank. till Exp. Disk. d, 22 April, kl. 1 c. m.
Memorial, i anledning af ulerremiss af Utshottels hel linh ande, N:o 50.
Utskottets berörda betänkande, afgifvet i anledning af motioner om upp hörande al eller lindring i de tullafgifter, som Kongl.
Danska.regeringen uppbär för fartyg, som passera Öresund, har af Vällod.
Borgare-ståndet blifvit återremitleradt, i hvad det samma angår den af vice talemannen A. Brinck i frågan väckta motion; meri, som de öfrige Riksstånden samma betänkande i hela dess vidd bifallit, och beslut uti ifrågavarande ärende sålunda redan är fattadt, altsä anser Utskottet återremissen icke föranleda till någon dess vidare åtgärd.
Bill lill R.
Fröt. 1847 och 1848.8 Sami. 17 Baft. 2 10 st lim.
B est).- och Ekon.-Utskottets Betänkande, Nto 74, N:o 74.
Anlt. till Exp. UlsU. den 22 April. kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af vacht motion om bötesansvar för den bevuringssktjldige, hvilken försummar att inställa sig till bevärings-cxersis.
Riksdagsmannen Jöns Ersson från Wermlands län har, uti ett till hederv.
Bonde-ståndet ingifvet och derifrån till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottets behandling remitteradt memorial, anfört: alt, «efter hvad för honom blifvit berättadt», dét oskick, serdeles inom Öfre Elfdals härad af Wermland, lärer innästlat sig, att heväringsskyidige ynglingar icke inställa sig vid de årliga mönstririgarne och följaktligen icke eller vid vapenöfningarne.
Då emedlertid detta oskick, hvilket, y>su vidt den meddelade berättelsen är sanfärdig,» lärer gått så långt, att icke halfva antalet af heväringsskyidige inställt sig vid den beramade mönstringen sistlidet ar, förorsakade icke allenast stora ledsamheter inom orten, utan äfven ett ganska betungande besvär för kronobetjeningen och i synnerhet för fjerdingsmänncn, hvilka nödgades genomtåga hela distrikier från by till by för att samla beväringsynglingarne till inställelse å bestämd dag i Carlstad, ehuru detta besvär ofta vore förgäfves, emedan de heväringsskyidige afrest till aflägsna orter, syntes det motionären, enär den nuvarande påföljden för den tredskande att, i händelse han anträffas, erhålla fri skjuts till Carlstad och sedan derifrån till öfningsmötesplatsen, om han approberas, vore alldeles ändamålslös att förmå honom till inställelse, och att annat, mera mot ändamålet svarande, ansvar borde stadgas, såsom penningeböter af 1' riksdaler i silfvermynt, eller, vid saknad tillgång till böterne, förvandling deraf till annat lämpligt straff.
Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit har Utskottet ansett sig böra vördsamt upplysa, att, jemlikt 18 § i Kongl, kungörelsen den 27 October 1812 angående utsk ri fn i ngssättet och inrättningen af beväringsmanskapet, är vordet stadgadt, att nämnda manskap skall, sedan det till tjenst blifvit uppbådadt, vara underkastadt samma lydnad och skyldigheter, som åligga Kongl. Maj:ts öfriga krigsmakt, enligt författningar och krigsartiklarne, efter hvilka äfven förbrytelser deremot komma att straffas; och då derjemte genom 7 mom. af Kongl, brefvet den 50 Mars 1815 blifvit föreskrifvet, det vederbörande åligger att genom tidiga kungörelser sammankalla beväringsmanskapet att på utsatta dagar, vid tjenligt vite, ovägerligen tillstädeskomma, synes det Utskottet, att tillräckliga stadganden redan finnas till förekommande af de olägenheter, som motionären genom den gjorda framställningen åsyftat att få undanröjda, hvadan Utskottet, enär de Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, JSI:o 75.
11 af motionären i öfrigt antydde oordningarne i afseende pä beväringsmanskapet inom Wermlands län, i Utskottets tanka, icke torde utgöra föremal för Rikets Ständers handläggning, vördsamt hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets liöglofl.
Stockholm den 520 April 1848.
Ank. till lixp. lltsk. d. 22 Apr. kl. l c. m. lietiinkande, i anledning af väckt motion om bildande af fonder till understöd för beväringsynglingar, hvilka kom menderas i fält.
Ronde-ståndet ingifvet memorial, som till Utskottets handläggning blifvit remitteradt, har riksdagsfullmäktige!» Olof Johansson från Stockholms län anfört, att, ehuru erfarenheten numera visat bevärings-inrättuingens stora nytta och värde, hälst derigenom alstrats en allmännare, lefvande patriotisk anda, alltid verkande till samhällets väl, vissa olägenheter likväl derifrån härflutit, hvilka dock, utan rubbning af inrättningens grund, håde kunde och borde afhjelpas.
Såsom sådane har motionären anmärkt dels det missförhållande, som uppkommer vid jemförelsen emellan den indelde soldaten och beväringsynglingen, enär deras åliggande i afseende på fäderneslandets försvar befmnes nästan lika, men deras rättigheter deremot högst olika; den indelda soldaten undfår nemligen vid sitt inträde i krigstjensten, hvilket alltid dessutom beror af hans fria vilja, icke allenast en hög lega af rotehållet, utan äfven ständigt underhåll för sig och de sina, så väl under krig, som då han under fredstid endast hålles i beredskap till fäderneslandets försvar, och hvarigenom hans bergning samt ställning i samhället befinnes alltid betryggad; hvaremot beväringsynglingen, som vid bestämd ålder mäste antingen köpa sig fri från sin beväringsskyldighet, eller i saknad af medel dertill, sjelf träda i tjenstgöring och i händelse af krig skiljes från föräldrar och anhörige samt äfven från den fädernejord, han egt förhoppning att en gång få besitta, ej har den ringaste ersättning för sin lika med indelde soldaten mödosamma och besvärliga tjenstepligt mot fäderneslandet; — och dels att, ehuru alla medborgare borde, en hvar i mån af sina vilkor, gemensamt bidraga till fäderneslandets försvar, sådant likväl icke alltid funne tillämpning i afseende å allmänna beväringen, såsom exempel hvarpå motionären andragit, att om, vid ett krigs ut - 12 Allm. Besv.- och Eko/i.-Utskottets Betänkande, N:o 75. brott, den ena bonden endast egde söner, den andra endast döttrar och den tredje inga barn, den förstnämndes i beväringsåldern stadde söner mäste skiljas frän åldrige föräldrar, hvilka derigenom komme att försättas icke allenast uti ett hjelplöst tillstånd, utan äfven i den djupaste sorg, för att se sina söner kanhända för sista gången gå ifrån föräldrahemmet, hvaremot de andra, som hafva endast döttrar eller inga barn, få sitta i ostörd ro, utan att vidkännas någon annan tvngd vid landets försvar, än utredningen af sin roteringskarl, ett onus, hvilket äfven den förre, ehuru han förlorat sina söner, måste vidkännas.
Under tillkännagifvande, att afsigten med dessa framställningar ingalunda vore alt vilja klandra bevärings-inrättningens principer, än mindre att söka förringa denna försvarsanstalt eller ifrågasätta dess fortfarande, har motionären, som deremot vore innerligen öfvertygad om inrättningens nytta och nödvändighet för rikets trygghet och anseende, endast velat ådagalägga några, efter hans tanka, förhanden varande missförhållanden, de der borde, så vidt möjligt kunde ske, undanrödjas, samt i sådant afseende föreslagit, alt en författning måtte utfärdas, som ålade hvarje mantalsskrifven person i alla kommuner, det vare sig socken, stad eller län, att, efter förmögenhet eller annan beräkning, sammanskjuta något visst belopp årligen till en fond, hvilken kommunen inom sig borde vara pligtig att vårda och förvalta på enahanda sätt, som alla andra till socken eller stad hörande kassor; och skulle af denna fond vid ett påkommande krig till kommunernas beväringsynglingar, hvilka blefve kommenderade i fält, utdelas en lämplig summa, efter fondens storlek, till ett understöd, att antingen begagnas till lega, i händelse desse ville sätta andre karlar i sitt ställe, eller ock till hjelp under fälttåget.
Om denna handpenning icke motsvarade den verkliga uppoffringen å beväringsynglingens sida, kunde den ändå innefatta ett offentligt erkännande af den billiga rättvisa, att man satte värde på hans tjensteåliggande och åtminstone vittnade om, att man ej alldeles sorglöst lemnade honom åt sitt öde.
Ilvad sålunda förekommit, har Utskottet i behörigt öfvervägande tagit, och får, till bemötande af motionärens gjorda framställning derom, att bevärings-soldaten icke skulle åtnjuta den ringaste ersättning för sin tjenstgöring, vördsamt upplysa, att, jemlikt 15 § i Kongl, kungörelsen den 27 Oktober 1812, angående utskrifningssättet och inrättningen af beväringsmanskapet, Kongl. Maj:t i nåder förordnat, att ”då beväringsmanskapet till verklig tjenstgöring uppbådas, skall detsamma af Kongl Maj:t med erforderlig beklädnad, beväring och annan utrustning förses, samt så väl under sådan tjenstgöring, som då det till öfnings vinnande blir sammandraget, dess underhåll besörjas, i likhet med hvad den öfriga arméen bestås.”
Då det derjemte, enligt 4 § i högstberörda Kongl, kungörelse, A lim.
Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, A.-o 76. 13 beror på Kongl. Maj:t, ”att, vid skeende anmälan, i nåder pröfva de ömmande omständigheter, som lör någon persons befrielse från beväringsskyldigheten kunna förefinnas,” är alltså en dylik händelse, som den motionären ifrågasatt, eller att en son måste lemna orklösa föräldrar och vården om deras egendom, efter Utskottets tanka, förebyggd och synes ej kunna inträffa, så vida förhållandet icke förtiges; och får Utskottet slutligen, i afseende på motionärens yrkande om bildande af fonder till understöd för beväringsynglingar, hvilka kommenderas i fält, jemväl tillkännagifva, att Kongl. Majit, genom 25 § af nyssberörda Kongl, kungörelse, i nåder bland annat stadgat, att beväringsmanskapet skall ega lika rätt till grat ia ler och pensioner, som ordinarie soldater och sjömän i lika belägenhet; och att Kongl.
Majit vill för öfrigt, i anledning af Rikets Ständers önskan, hafva uppmuntrat rikets innevånare att, genom frivilliga sammanskott, samla invalidkassor, hälst inom små distrikt, till ytterligare understöd för blesserade af beväringsmanskapet eller de i krig stupades enkor och barn.
Då sålunda både i ena och andra hänseendet af hvad motionären framställt och yrkat, föreskrifter redan förefinnas till vederbörandes efterrättelse, anser Utskottet några ytterligare stadganden uti ifrågavarande fall icke vara af behofvet påkallade, utan får, på sådan grund, vördsamt tillstyrka Rikets Ilöglofl.
Ständer, att Oluf Johanssons motion icke må till någon Rikets Ilöglofl.
Ank. lill Exp. Utsk. d. 22 April, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af vackt motion om anvisande af understöd lill resor i främmande länder åt arbetare i de inhemska fabrikerne och handtverk er ier ne.
Under anförande, hurusom det för industriens förkofran här i landet vore af stor vigt, att skicklige arbetare i de inhemska fabrikerna och handtverkerierne erhölle understöd till resor i främmande länder, och enär en dylik förmån sällan af allmänna medel bereddes den förtjente arbetaren, har herr I(.
A. Almgren uti ett till Vällofl.
Borgare-ståndet ingifvet memorial, som till Allm.
Besvärs-och Ekonomiutskottets handläggning blifvit remitteradt, hemställt, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att af de under Kommers-kollegii för - 14 Allm. Besv.- och Ek o n. - Li ts k o
Itc is Betänkande, N:o 76. vältning ställda, till manufakturernes befrämjande anslagna, allmänna medel, ärligen må anvisas minst sex reseunderstöd, lill ett belopp af 5 å 500 r:dr b:ko hvardera, åt arbetare inom fabrikerne, och ett lika antal sådane understöd åt arbetare i handtverkerierne, samt att vederbörande fabriks- och handtverksföreningar mätte ega föreslå de personer, som af ifrågavarande understöd företrädesvis borde komma i åtnjutande; och har herr Wahlgren med motionären sig förenat, under yrkande derjemte, att åtminstone ett af de föreslagna årliga rcseunderstöden må tilldelas arbetare inom manufakturerne i Eskilstuna.
Utskottet har tagit detta ämne i behörigt öfvervägande, och får i anledning deraf vördsamt anföra, att
Utskottet anser såsom ett synnerligen verksamt medel till utbildandet af vårt lands fabriks- och handtverksindustri, om åt skicklige arbetare i fabrikerne och handtverkerierne tillfälle, medelst serskilda åt dem anvisade understöd, beredes att, under resor samt arbete å fabriker eller verkstäder i lrämmande länder, inhemta upplysning om industriens framsteg derstädes, och förvärfva sig en fullständigare kännedom af de till sina yrken hörande ämnen, för att sedermera i de inhemska näringarne kunna tillämpa de i berörda hänseenden gjorde iakttagelser, och använda en sålunda vunnen större konstfärdighet.
Den uppmuntran genom dylika understöd, som här i landet redan blifvit åt idkare af vetenskaper och sköna konster förunnad, och de fördelaktiga verkningarne deraf, erinra ock om en nödig omtanka att på sådant sätt äfven befrämja utvecklingen af ifrågavarande för landet så vigtiga industrigrenar.
Då Utskottet således för sin del godkänner motionens syftemål, har Utskottet likväl, i afseende på det af motionären föreslagna antal af reseunderstöden och deras belopp, funnit höra i betraktande tagas, hurusom, derest omförmälda, under Kommers-kollegii förvaltning ställde medel skulle i större mån anlitas till sådana understöd, tillgång möjligen komme att saknas til! befordrande jemväl af andra för fabrikerna och slöjderna nyttiga ändamål, samt att, ehuru Utskottet anser, att högsta beloppet, hvarmed ett så beskaffad t. understöd må utgå, bör bestämmas till 500 r:dr b:ko, likväl nödigt är, att, med iästadt afseende å dels möjligheten för den med understöd försedda arbetaren att genom arbete å fabrik eller verkstad å utrikes ort kunna erhålla bidrag till sitt uppehälle, dels den mer eller mindre vidsträckta resa eller den längre eller kortare tid, sorn för idkare af olika handteringar erfordras för vinnande af det med reseunderstödet afsedda ändamål, understödets belopp i förhållande derefter lämpas.
Börande i öfrigt, enligt Utskottets tanke, en lika fördelning af det antal understöd, som kan vara att tillgå, emellan arbetare i hvardera af förenämnde industrigrenar ega rum, samt företrädesrätt dervid lemnäs åt arbetare i de yrken, för hvilkas ändamålsenliga utöfning teckniska insigter erfordras.
Besvoch Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 70. 15 Beträffande vidare motionärens framställning, det fabriks- och handtverksförcningarne må ega föreslå de personer, som af rcseunderstöden borde komma i åtnjutande, så, enär dessa föreningars verksamhet endast sträcker sig till vården af de inom städerna befintliga fabrikers och handtverkeriers angelägenheter, men billigt och af vigt är, att förmånen af dylika understöd äfven tillgodokommer arbetare uti å landet anlagd fabrik eller verkstad, har Utskottet icke kunnat berörda framställning biträda, men deremot trott i detta afseende lämpligast vara, att åt de arbetare i fabrik eller verkstad, i stad eller å landet, som önska att af ifrågavarande understöd blifva delaktige, öppet lemnäs att sina ansökningar derom till Kommers-kollegium ingifva, samt att nämnda Kollegium må tillkomma att, efter inhemtad kännedom angående de sökandes skicklighet och frejd, i enlighet med ofvan antydde grunder, hos Kongl. Maj:t i underdånighet föreslå så väl dem af sökanderne, hvilka af den sökta förmånen kunna anses förtjenle, som ock beloppet af det understöd, hvardera af dem må tilldelas.
I öfverensstämmelse med de af Utskottet sålunda uttalade åsigter, får Utskottet vördsamt tillstyrka, det Rikets Ständer mätte i underdånighet anhålla, alt, på det de i fabrikerne och hondtverkerierne här i landet anställde arbetare, som visat sig ega utmärktare anlag och insigt i sitt yrke, må kunna i främmande länder ytterligare utbilda sin skicklighet, Kongl.
Majit täcktes i nåder bifalla: att serskilda understöd, hvartdera ej öfverstigande 500 r:dr b:ko, årligen varda af de till manufakturernes befrämjande tillgänglige allmänna medel åt sådane arbetare anvisade; att, jemte det antalet af dessa årliga understöd må rättas efter tillgångarne å nämnda medel och lika fördelas emellan fabriks- och handtverksarbetare, vid valet af dem, åt hvilka en dylik förmån bör tilldelas, de arbetare måtte ega företräde, som sysselsätta sig med sådana yrken, för hvilkas utöfning teckniska kunskaper erfordras; att ansökningar om ifrågavarande understöd skola ingifvas till Kommers-kollegium, som har att, efter inhemtad noggrann kännedom om sökandernes skicklighet och frejd, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla dem, som af understöd kunna anses förtjente, och angående understödets belopp sig yttra; att nämnda Kollegium i öfrigt må ega föreskrifva de vilkor, som för betryggande af ett ändamålsenligt användande af de beviljade understöden kunna finnas nödige; samt att, derest Kongl. Majit behagade till förevarande underdåniga hemställan lemna nådigt bifall, sådant måtte komma till fabriks— och handtverksidkares kännedom, i städerne genom dervarande fabriks - 16 Allm. Desv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, A":o 77. och handlverksföreningar, och å landet genom Kongl. Maj:ts befallningshafvande i länen.
Hvad angår herr Wahlgrens yrkande, att ett af de årliga understöden må tilldelas manufakturi-arbetare i Eskilstuna fristad, så, enär, i enlighet med hvad ofvan hemstäldt blifvit, fabriks- och handtverksarbetare derstädes äro oförhindrade att, lika med arbetare å andra fabriker och verkstäder i riket, sig till reseunderstöds erhållande anmäla, och alltså, efter sig företeende omständigheter, kunna af den sökta förmånen komma i åtnjutande, samt då någon anledning till ovilkorlig företrädesrätt dervid för fristadens manufakturister icke förekommit, anser Utskottet sig sakna skäl alt å herr Wahlgrens berörda vrkandc tillstyrka serskildt afseende.
N:o 77. Ank. lill Etp. Ulsk. d. 22 Apr., kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion, angående förändring i sättet och vilkoren för varors och andra effekters försäljning u auktion inom hufvudstaden.
Besvärs- och Ekonomi-utskottets handläggning har från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln blifvit remitterad en af herr /fjerta, Lars, väckt motion, deruti omförmäles, hurusom i flera andra länder, mera än hos oss, begagnas den för handel och rörelse serdeles underlättande method att försälja varor och egendom å auktion till den högstbjudande, hvilket försäljningssätt i motionärens tanka otvifvelaktigt skulle, åtminstone uti hufvudstaden, komma mera i bruk, än hitintills, om det icke vore förenadt med de kostnader, hvilka äro en följd deraf, att försäljningen skall ske genom stadens auktionskammare.
Sålunda erlägges, i afgift till staden, för de så kallade hus-auktionerna och de egentliga stads-auktionerna 3 procent af varornas värde, antingen de äterropas eller icke, hvartill komma diverse algifter, dem bruket infört, ehuru de cj omnämnas i reglementet.