Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lindberg i allmänhet utfört de honom i tjenslen anförtrodda värf; — hvarefter Kammarrätten afgifvit det underdåniga utlåtande, att, då Kammarrättsrådet Lindberg, enligt egen uppgift, vid nu framskriden ålder, befunne sig med familj i mycket torftiga omständigheter, hvilken uppgift vunnit stöd deraf, att han år 1853 saknat lösegendom lill gäldande af Kronans fordran, samt Lindberg uti Statens tjenst tiilbragt en lång tid, hvarunder han, enligt ofvan anförda vitsord, i allmänhet med nit och skicklighet fullgjort sina åligganden, syntes, vid betraktande äfven deraf, att vid innevarande riksdag andra tjenstemän vid Läns-styrelse beviljats eftergift af ersättning, likaledes ådömd i följd af underlåtenhet alt tillse Kronans rätt, Lindbergs underdåniga ansökning vara förtjent af behjertande, likväl sålunda, att all fråga om eftergift af de 1,000 R:dr, som Stats-rådel af Wingård betalt och hemmanen Elfvetorps nuvarande arrendator i husröle-ersättning redan uppburit, skulle förfalla och Lindbergs befrielse från betalnings-ansvar följaktligen, om den medgålvos, afse blott återstoden 1,874 R:dr 11 sk. 3 rst.
På de af Kammarrätten anförda skäl och med afseende på hvad i målet lör öfrigt förekommit, bland annat derom, alt husröte-ersättning för hemmanen Elfvetorp blifvit Kammarrättsrådet
Lindberg till last förd till högre belopp, än hvartill deras fullständiga bebyggande med nya hus, enligt numera förändrade föreskrifter, är vid sednare
Syn upptaget, har E. K.
M:t väl funnit skäligt, att Lindberg befriades frän någon del af det honom ådömda ersättnings-ansvar, men denna eftergift af Statens fordran borde likväl icke skäligen omfatta mer än hvad som skulle utgöra en behållen inkomst för Statskassan, eller sträckas derhän, att nuvarande boslälls-arrendatorns genom laga kraftvunnen dom belastade rätt derigenom komme alt lida inträng eller ådraga Kronan rättegång och möjligen en kontant utgift, från hvars godtgörande Lindberg då vore på förhand frikallad. E. K.
M:t har följaktligen icke i vidsträcktare mån bifallit den af Lindberg i förevarande mål gjorda ansökning, än att E. K. M:t till Rikets Ständer i Nåder öfverlemna!, huruvida icke anledning må förefinnas lill sådan eftergift af Kronans fordran hos Lindberg, att sedan lian lill Kronan inbetalt återstoden af de här ofvan omförmälda 1,382 R:dr 30 sk. 6 rst.
B:ko, hvilka vice Häradshöfdingen Laurell, såsom nuvarande arrendator af hemmanen Elfvetorp, fåll sig genom Svea Hof-rälts dom den 6
Mars 1856 tillerkända, äfvensom den derigenom stadgade ränta, och sedan det åklagaren i målet tillkommande arfvode jemväl utgått, Lindberg måtte från erläggandet af det belopp, som derutöfver borde Kronan tillfalla, befrias; och skulle, i händelse af sådan eftergift för Lindberg, äfven den ansvarighet, som för samma belopp borde i andra rummet drabba Statsrådet af Wingård och blifvit i den efter honom uppkomna konkurs bevakad, komma att förfalla.
Efter öfvervägande häraf, och då vid flera föregående tillfällen samt äfven tinder innevarande riksmöte Rikets Ständer, när serskilda förhållanden påkallat ett skonsammare bedömande af de förseelser, i följd hvaraf vederbörande embets- och tjenstemän blifvit till ersättnings-skyldighet dömde, funnit godt efterskänka Stats-verkets fordrings-anspråk å vida betydligare belopp än det, som nu är i fråga, hafva Rikets Ständer, med afseende å de särdeles bevekande omständigheter, som förekomma till stöd för den af Kammarrättsrådet Lindberg sökta eftergift, medgifvit den af E. K.
M:t i Nåder föreslagna befrielse för Kammarrättsrådet Lindberg från erläggandet af Kronans Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse IS:o 232. 169 Kronans återstående fordran å det honom till betalning ådömda ersättnings-belopp, samt jemväl för sin del beslutat, alt Lindberg frilages från all ansvarighetjjäfven för det belopp af 1,000 R:dr utaf den fastställda ersältnings-summan, sorn Statsrådet af Wingård i lifstiden inbetalt, samt alt, i händelse bemälde Statsråds sterbhus eller länsinnehafvare bos Lindberg uttaga dessa 1,000 R:dr, Lindberg berättigas alt sagde belopp af Statsverket återbekomma.
Stockholm den 25 Februari 1858. %io »3*.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 22 Febr. 18S8.
Prcsle-slåndet den 24 — — Borgare-ståndet den 24 —■ — Bonde-ståndet den 24 — — Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående ersättning för ökad tjenstgöring af Li/bevärings-regementet.
N:is 231 och 265 samt Först. Slats-Utsk.
N:o 274.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, enligt hvad i underdånig skrifvelse, angående regleringen af ulgifterne under Riks-stalens Fjerde Hufvud-Titel, blifvit anmäldt, funnit sig ej böra lemna bifall till E. K. M:ls Nådiga framställning om lön-tillökning för den vid Lif— bevärings-regementet anställda personal, men tillika beslutat, att utsträckning i allmänna bevärings-manskapets exercis-tid skall ega rum, har hos Rikets Ständer blifvit yrkadt, alt någon ersättning måtte beredas de olficerare, hvilka i följd häraf måste tjenstgöra under det andra bevärings-mötet, samt att, dä della bevärings-möte påginge under 14 dagar, hvadan traktamentet, enligt 1851 års Rese-reglemente, för den dervid tjenstgörande personalen utgjorde 1,354 R:dr 50 öre, hvartill komme dels förhöjning, jemlikt Kongl. Förordningen den 13 Mars 1857, med 50 öre per dag för 33 personer, tillhörande nämnde Reglementes 7:de och 8:de klasser, eller 231 R:dr, dels 3j- ralioner Bih. till R.
Prol. 1856—1858. 10 Sami. 1 Afd. 2 Band. Supp/. 22 170 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 233. för Stabens hästar, utgörande i penningevärde 630 R:dr, eller tillsammans 2,215 R:dr 50 öre R:mt, detta belopp måtte för olvanberörde ändamål af Rikets Ständer anvisas.
Och få i anledning häraf Rikets Ständer, som funnit ifrågavarande framställning billig, i underdånighet anhålla, det E. K.
M:t täcktes till beredande af en djlik ersättning, anvisa de besparingar, som möjligen kunna uppkomma genom de från regementet afgående officerares löner, eller, om sådant icke kan ske, utaf del å Riks-staten uppförda förslags-anslag till bevärings-manskapels vapenölningar för ifrågavarande ändamål använda det belopp, som uppgifvits dertill vara erforderligt, eller 2,215 R:dr 50 öre Runt.
N:o 933.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 22 Febr. 1858.
Preste-slåndet den 24 — — Rorgare-ståndet den 24 — — Bonde-ståndet den 24 — — Rtkels Ständers underdåniga Skrifvelse, angående löneförhöjning ål Statens embets- och tjenstemän m. fl. för år 1857.
N:o 80, 251 och 267 samt Först.
Slats-Ulsk:s Mern.
N:o 275.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer i underdånig skrifvelse, den 22 Augusti sistlidet år anmält sitt beslut i fråga om medels anvisande (ill gralifikalioner åt Under-officerare med vederlikar vid Arméen och Flottan samt den sednares Handtverks-, Timmermans- och Machinist-staler, för hvilka, äfvensom för Embets- och Tjenstemän i allmänhet, E. K. M:t, i den vid innevarande riksdag allåtna nådiga Proposition angående Stals-verkets tillstånd och behof, äskat, att den för nu ingångna Stalsreglerings-period föreslagna lön-förbättring måtte få beräknas och utgå äfven för år 1857 samt härtill erforderliga medel af Rikets Ständer anvisas med tillsammans 2,171,983 R:dr 94 öre Riksmynt, fä Rikets Ständer nu i underdånighet sig yttra öfver den del al ifrågavarande nådiga framställning, som rörer öfriga stater och korpser.
Skrifvelse, N:o 233. 171 Då Rikets Ständer, i anseende till den betydliga stegring i lefnads-kostnaderna, som under de sednare åren egt rum, funnit sig böra, för nu ingångna slalsreglerings Eeriod, bevilja löneförbättringar åt statens Embets- och Tjenstemän i allmänhet, har illigheten svnis fordra, att sådan förbättring äfven för nästlidet år, hvarunder behofvet deraf redan i hög grad gjort sig kännbart, medgifves i den mån Statens tillgångar det tillåta; och då Rikets Ständer redan i alseende å den i förberörda underdåniga skrifvelse oinförmälda personal fastställt löneförbättringen för år 1857 till viss procent af skillnaden mellan den gamla aflöningen och den, som med innevarande år tillträdes, hafva Rikets Ständer funnit enahanda grund äfven böra tillämpas för de öfrige stalerne och korpserne, ehuru
Statens nuvarande tillgångar icke medgifvit anvisandet af så hög procent, som för nämnda personal, utan synes det Rikets Ständer, att, om löneförhöjningen till embets- och tjenstemännen för år 1857 bestämmes till 50 procent af den tillökning i förut innehafvande aflönings-förmåner, sorn vid nu skedda statsreglering blifvit dem tilldelad, detta är hvad som under närvarande förhållanden, med förenadt afseende på löntagarens billiga anspråk och en nödig sparsamhet med Statens medel, skäligen kan beviljas.
För utrönande af den utgifts-summa, som häraf skulle föranledas, hafva Rikets Ständer låtit uppgöra specifika beräkningar, utvisande att följande belopp erfordras, nemligen : för Andra Hufvud-Titeln . 71,268: 7. Tredje D:o i . . . . 37,805: 31.
„ Fjerde D:o 242,113: 69.
„ Femte D:o 134,256: — „ Sjette D:o 209,750: 98.
„ Sjunde D:o 51,004: 90.
„ Åttonde D:o 214,010: 62. eller tillsammans R:mt R:dr 960,209: 57. hvilken summa visserligen, då beräkningarne ej kunnat uppgöras med full noggrannhet, endast är att betrakta såsom approximativ, men dock bör blifva för ändamålet tillräcklig, emedan de beräknade beloppen, i anseende till vissa tjenstemäns qvarstående vid sina indelningar, äfvensom till följd deraf, att för de tider af nästlidet år, hvarunder embeten och tjenster ställ vakanta, den belöpande löneförhöjningen besparas, icke kunna komma alt till fullo utgå.
Vid ifrågavarande beräkningar är iakttaget, att der vid den nya stats-regleringen löneförhöjning icke är beviljad för sjelfva tjensten, ulan en viss summa i stället anvisats lill E. K.
M:ts disposition, såsom i fråga om Kanslister och Kopister i allmänhet, för de civile tjenstemännen inom Krigs-hofrätlen, för Minister-staten, för Underbefäl och Subaltern-officerare vid indelta arméen m. fl., bar å en sådan summa tillökning för år 1857 blifvit, efter ofvan angifna grund, beräknad.
För innehafvare af arfvoden utaf den beskaffenhet, alt de måste betraktas såsom verklig aflöning och icke utgå blott till ersättning för tillfälligt arbetsbiträde, är dylik förhöjning för sistlidne år af dessa arfvoden äfven uppförd.
Enahanda förhöjning är jemväl för samma år beräknad att utgå till Underbefälet vid Wermlands Fältjägare-regemente, hvilket icke, i likhet med dess vederlikar vid de andra värfvade regementena, genom Rikets Ständers i ofvanberörde underdåniga skrifvelse anmälda beslut, erhållit nämnda förmån, al den anledning, att detta regemente icke tillhör de garnisonerande trupperne, om hvilkas underbefäl då ensamt var fråga. 172 Expeditions-Utskottats Förslag lill underd.
Skrifvelse N:o 255.
Äfvenledes hafva bland dem, som anseds böra komma i åtnjutande af oftanämnda förhöjning, blifvit upptagne Kapell-predikanlerne i Norra och Södra Finnskoga samt Bogens och Lekvattnets församlingar i Wermland, för hvilka tjenstemän lönetillökning vid den nya stalsregleringen blifvit af Rikets Ständer beviljad.
För vissa, Sjette Hufvud-Titeln tillhörande, stater af en större omfattning, såsom Landt-staten m. fl. är 1857 års förhöjning beräknad summariskt för de särskilda ijenstegraderne, i anseende dertill, att de för följande åren åt personalen vid dessa stater beviljade löne-tillökningar så väl i E. K.
M:ls nådiga Proposition, som i den af Rikets
Stander vidtagna reglering utaf utgiflerne under nämnda Hufvud-Titel blifvit pä enahanda sätt upptagna.
Beträffande lärame vid Elemenlar-läroverken, har ifrågavarande förhöjning äfven för deni blifvit summariskt uppförd på det sätt, att, sedan från den af Rikets Ständer beviljade anslags-tillökningen afräknals dels hvad deraf belöper för alla nva lärarebeställningar och ett mindre antal vakanta lärare-platser, dels det till arfvoden åt Bibliothekarie!- vid de högre Elementarläroverken anvisade belopp, dels ock den lill ersättning för den upphörda termins-afgiflen beviljade fyllnad i anslaget för nämnda läroverk, förhöjningen för år 1857 blifvit beräknad å återstoden utaf anslags-tillökningen.
Slutligen har ock, i likhet med hvad förut är beviljadt för Under-befälet vid Artilleri-batteriet i Norrland, jemväl för öfrige löntagare vid detta batteri blifvit uppförd löneförhöjning med ett belopp af 395 R:dr 75 öre, att från Norrbottens Hästjägaresqvadrons-fond utgå.
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit i underdånighet anlördt, hafva Bikets Ständer alltså å Riksgäldskontoret anvisat och till E. K.
M:ts disposition ställt en jemnad summa af 960,000 R:dr R:mt, att till sådane Statens embels- och tjenstemän samt betjente, ål hvilka Rikets Ständer för de år, dea nya stalsregleringen omfattar, beviljat lönntillökning, antingen direkte för Ijensterne eller genom vissa belopps ställande till E. K.
M:ts disposition, för år 1857, gralifikationsvis, i mån af behof utbetalas sålunda, alt beinälde löntagare erhålla 50 procent af beloppet utaf den tillökning utöfver förut innehafvande aflönings-förmåner, som vid den nva stalsregleringen blifvit dem tilldelad, dock att från ifrågavarande förmåns åtnjutande undantages sådane löntagare, hvilka, qvarstående vid sina indelningar, under berörde år uppburit sin aflöning antingen in natura eller efter årets markegång; hvarjemte Rikets Ständer medgifvit, ali en summa af 395 R:dr 75 öre
Runt må på enahanda sätt utgå af Norrbottens Hästjägare-sqvadrons-fond till de löntagare vid Artilleri-batteriet i Norrland, hvilka icke redan fått en dylik förmån sig tillagd.
Expedit iöns-Utskottets Förslag lill underd.
N:o 23 å. 173 JVo S34.
UpplSst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 24 Febr. IRSIS.
Presle-slåndel den 24 —- — Horgiire-slSndet den 24 — — Bonde-siåndel den 2S — — Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, angående eftergift aj
Ixro nans rätt till duna-arf efter Furaren Eillis Jrånshi/jda hustru Charlotta Hindberg.
(Slals-Ölsk:s Ull. N:o 261). S. A. K.
Uli en den 15 näsllidne Januari lill Rikets Sländers Slals-Ulskotl aflålen skrifvelse har E. K.
M:t behagat i Nåder meddela, hurusom ett af Inspektoren Johan Kindberg i Köping den 31 December 1822 upprälladt testamente, af hufvudsakligt innehåll, alt efter hans död qvarlåtenskapen skulle tillfalla hans hustru Catharina Åkerman och efter jemväl hennes frånfälle öfvergå lill deras dotter, Föraren Pihls frånskilja hustru, Charlotta Kindberg, men efter den sistnämndas död skiftas i tre lika delar, hvaraf en tillkommer mannen Kindbergs närmaste slägtingar, den andra Catharina Åkermans närmaste slägtingar och den tredje Köpings stads fattige, blifvit be vakadl och lillämpadt både efter Kindbergs år 1824 och efter hans hustrus år 1834 timade död samt elter Charlotta Kindbergs frånfälle den 28 Oktober 1840 ånvo anmäldt hos Rådslufvu-rällen i Köping, som den 16 pä följde November föreskref, att testamentet borde Johan Kindbergs oell Catharina Åkermans närmaste slägtingar såsom Charlotta Kindbergs arfvingar delgilvas, med föreläggande af ett års klandertid, vid talans förlust.
Sedan berörda testamente, med sådant föreläggande, blifvit alla de kända sterbhus-delägarne meddeladt och tre gånger, sednast den 27 Januari 1841, införd t i Sveriges Stats-lidning, till efterrättelse för de okända släglingarne, utan att dessförinnan eller sedermera någon anförvandt lill Johan Kindberg kunnat uppgifvas eller sig anmält, förrättades den 13 Juli 1842, af' två Magistrats-ledamöler i Köping, arfskifte efter Charlotta Kindberg, af hvars behållna qvarlåtenskap, upptagen till 5,074 174 Expeditions- Utsi'o t tets Förslag till underd.
Skrifvelse, iY :o 234.
R:ko, en tredjedel utskiftades på Catharina Åkermans slägtinger, en tredjedel tillerkändes de fattiga i Köping och den tredjedel, eller 1,691 R:dr 24 sk.
B:ko, som, enligt Johan Kindberg» testamente, skulle tillkommit hans slägtingar, ansågs, i brist af sådana, hemfalla till E. K. M:l och Kronan såsom dana-arf, enligt 15 Kap. 1 § Ärlda-Balken.
Enär denna arfskiftes-handling skriftligen godkändes af Charlotta Kindbergs alla kända arfvingar på mödernet, hade all vidare rätt till de Kronan sålunda tillerkända dana-arfs-medlen blifvit, i derom sedermera uppkommen tvist, genom Svea Hof-rätls laga kraftvunna dom den 12 Juni 1855, frånkänd Catharina Åkermans nedannämndc liander, nemligen: aflidne brodern Erik Olssons son Erik Fagerström i Åltorp och döttrar Anna och Catharina Fagerström, aflidna systern Maria Olsdotters son Lars Olofson i Arboga, aflidna systern Brita Olsdotters sonsöner Anders Andersson i Tveta och Lars Andersson Björklund i Ågesta samt de bägge sistnämndes syster Carin Andersdotter, gift med Jan Elik Janson i Stentorp.
Dessa Catharina Åkermans (rander hade nu, sjelfve eller genom behöriga målsmän, hos E. K. M:t i underdånighet anhållit om vidtagande af sådana åtgärder, att Kronans rätt till omförmälda dana-arfsmedel, tillika med derå upplupen och vidare upplöpande ränta, måtte varda på sökanderne öfverlåten, helst
Kronan icke syntes böra vidhålla en henne genom skiftesmäns uppenbara misstag tillagd fördel, hvaraf sökanderne gått i misstning endast till följd af en, med hänsigt till deras samhälls-ställning, förlåtlig okunnighet; — och enär, vid arfskifte! efter Charlotta Kindberg, arfvingar sig anmält samt, vid sådant förhållande, någon del af qvarlåtenskapen icke lagligen bordt, såsom dana-arf, Kronan tilläggas, har E. K. M:l, efter Kammarkollegii hörande, säl funnit anledning icke för Kronan saknas till eftergift å samma dana-arf: men då, enligt hvad upplyst blifvit, Kronan icke uppburit någon ränta å ifrågavarande medel B:ko R:dr 1,691: 24. och Kammar-kollegii Advokatfiskals-embele deraf åtnjutit i aklo rats-arvode 12 procent med . „ 202: 47. har E. K.
M:t endast så tillvida i nåder fästat afseende å sökandernes ofvanberörda anhållan, att E. K. M:t nådigst föreslagit Rikets Ständer, del Kronans erhållna andel af ifrågavarande dana-arf, utgörande en summa af B:ko R:Jr 1,488: 25.
Ett Tusen Fyra Hundra Åtlatioåtta Riksdaler tjugofem skillingar Banko, målto, till för mån för sökanderne, efterskänkas.
Efter erhållen del af de till detta mål hörande handlingar, hafva Rikets Ständer, vid pröfning af ärendet och med afseende å de uti den nådiga skrifvelse!! omförmälda förhållanden, funnit skäligt bifalla hvad E. K. M:t i ofvannämnda hänseende behagat i nåder föreslå.
Hvilket, såsom svar i ämnet, Rikets Ständer få bos E. K.
Expeditions- Utskottets Förslog till underd.
Skrifvelse N:o 235. 175 i\:o 935.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 24 Fehr. 4858.
Preste-ståndet den 24 — — Borgare-ståndet den 24 — — Bonde-ståndet den 25 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i Kongl.
Kungörelsen den 20 November 1845, i fråga om ersättning till vittnen.
(Stats- och Lag-Ulsk:s Bet:de N:o 52.) S. A. K. Genom E. K. M:ts Nådiga Kungörelse den 20 November 1845 har blifvit stadgadt, att föreskriften i 17:de Kapitlet 5 § Rättegångsbalken derom, att den, som vittne påkallat, skall betala dess resekostnad oell läring, äfven bör tillämpas i gröfre, för allmänna säkerheten vådliga brottmål, som af allmän åklagare åtalas, och alt följaktligen den, hvilken allmän åklagare, å tjenstens vägnar, åberopat till vittne i djlikt mål, och som sig inställt vid domstol, belägen på minst tre mils afstånd från vittnels hemvist, bör, derest vittnet det äskar och domaren pröfvar sådant skäligt, tilläggas ersättning af allmänna medel för dess rese-kostnad och uppehälle med högst 16 skillingar banko för hvarje dag, som i och för resan samt vistandet vid domstolen erfordras, jemte skjutspenningar för en häst fram och åter, i de händelser, då den tilltalade antingen icke kan lill ansvar dömas eller ock sak Pälles, men saknar tillgång att ersättning utgifva; dock att, om den tilltalade Irikännes, och åtalet finnes vara utan skäl anstäldt, nämnda ersättningsskyldighet åklagaren åligger.
Då under innevarande riksdag fråga förekommit om utsträckning af den vittnen i brottmål sålunda medgifna ersättningsförmån, hafva Rikets Ständer, vid pröfning häraf, icke förbisett de olägenheter, sorn esomoftast tillskyndas obemedlade personer, hvilka nödgas att, i och för vittnesmåls utläggande i gröfre brottmål, tillsätta flera dagar utan att, enär de icke äro boende på fullt tre mils afstånd från ransaknings-stället, 176 Expeditions-Utskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 236. derför erhålla någon godtgörelse.
Svårighet uppstår väl att efter allmän rättsgrund bestämma ett visst afstånd för berättigande till ersättning; men dä, med vidhållande af hittills gällande allmänna åsigt om medborgares skyldighet att, rörande förbrytelser emot rättssäkerheten, utan godtgörelse aflägga vittnesmål, här således icke är fråga om något egentligt berättigande från den enskildes sida, utan fasthellre om en nödig försigtighet al samhället, att tillse, det uppfyllande af de pligter, detsamma pålägger, må kunna ske utan den enskildes skada och lidande, alltså, och med afseende derå, alt den, sorn lill vittne åberopas och bor på en mils afstånd från ransakningsslällel, i de fleste fall måste för vittnesmålets afläggande tillsätta flere än en dag, hvaremot det på kortare afstånd från ransakningsstället boende vittnet icke kan i allmänhet anses behöfva för sådant ändamål tillsätta mer än en dag, få Rikets Ständer hos E. K.
M:t i underdånighet anhålla, att, genom utfärdande nådig Kungörelse, med ändring afKongl. Kungörelsen den 20 November 1845, angående ersättning lill vittnen i brottmål, mätte varda stadgadt, hvad Rikets Ständer, för deras del, äfven beslutat, alt den genom berörda nådiga Kungörelse vittnen i gröfre, för allmänna säkerheten vådliga brottmål tillerkända ersättning af allmänna medel bör utgå till vittne, som inställt sig vid domstol, belägen på minst en mils afstånd frän vittnets hemvist.
Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 24 Febr. 1858.
Preste-ståndel den 24 — — Borgare-ståndet den 26 — — Bonde-ståndet den 26 — — Rikets Ständers underdåniga Skrijvelsc, i anledning uf förekomna framställningar angående utvidgad religionsfrihet m. m.
(Lag-Utsk:s Behn N:is 46 och 61.) S. A. K.
Uti nådig proposition af den 30
Maj sistlidne år har E. K. M:t behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, hurusom under de omsorger E. K.
M:t egnat åt brottmåls-la gens - Expeditions-Utskoitets Förslog till underd.
Skrifvelse N:o £36. 177 gens Förbättring, det icke nndfiillit E. K.
Mös uppmärksamhet, att de stadgande», som i allmänna lagen och serskilda från äldre lider tillbaka gällande författningar innefattas, rörande dé så kallade religions-brolten, synts påkalla förändring.
Den påföljd af landsförvisning och förlust af all arfsrätt här i riket, sorn föi öfvergång från ÉvangelisktLulherska läran till annan trosbekännelse stadgas i 1 kap 2 § Kyrkolagen och 1 kap. 3 § Missgernings-halken, ansåge E. K.
M:t böra försvinna, äfvensom och då ej heller med syftningen af 16 § Regerings-formen öfverensslämde, att hinder lägges för svenska kyrkans medlemmar att utom den offentliga gudstjenslen sammankomma för gemensamma andaktsöfningar, såvida ej vid dessa sammankomster något företages, sorn strider mot ordning eller sedlighet, E. K.
M:t likaledes ansåge Plakatet af den 12 Januari 1726, angående förbud mot serskilda religions-sammankomsler, jemte de (lera föreskrifter, som i samma ämne blifvit meddelade, böra till all kraft och verkan upphäfvas.
M:t sålunda funne de band, hvilka vära lagar hittills lagt på religions-friheten, böra lossas och lemna rum för en efter nuvarande tids rättsbegrepp lämpad fördragsamhet, hade E. K. M:t likväl icke förbisett angelägenheten deraf, att å ena sidan den medgifna friheten icke må blifva en uppmuntran till lättsinne eller otro, och att å den andra sidan fritt utrymme ej må lemnäs åt det af verldsliga »fsigler ej sällan ledda omvändelse-nitets försök att för sina lärosatser tillocka sig, anhängare, hvadan uti det lagförslag, som, i den nådiga propositionen intaget, lill Rikets Ständer öfveriemnades, vore införda de inskränkningar i en obegränsad bekännelse- och lärofrihet, som för nämnda ändamål synts lämpliga.
I fråga åter om sältet huru de Svenska medborgare, som vilja söndra sig från statskyrkan, må kunna ansluta sig till annat i riket befintligt tros-samfuud eller bilda serskilda församlingar, äfvensom i fråga om sådana församlingars förhållande till statskyrkan och det borgerliga samhället, hade E. K.