Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När så icke skett, anser jag det vara såsom prejudikat vådligt att i dylika fall, som detta, der icke större bevekande omständigheter förefinnas, beträda en bana, som i en framtid skulle kunna orsaka staten betydligare förluster, än den, sorn uti nu förevarande fall kan ifrågakomma/4
Uti denna reservation instämde grefve Mörner, C. G. Stals-VtsJtetlets Utlåtande, iV;o 277. 23, Ank..till Exp.-Utsk. d. 24 Juli 1851, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition, angående försäljning och utbyte af Christianstads f d. fästning tillhörande mark. (I. A.)
Af högstberörde från samtlige Riksstånden till Stats-utskottet remitterade proposition (N:o 55 i Asta samlingen af bihanget lill Riksståndens protokoller) inStemtas, att, sedan Kongl. Maj:t linder den 8 Februari 1847 i nåder förklarat, att
Christianstad skulle upphöra att räknas bland rikets fästningar och stadens innevånare derefter i underdånighet anhållit, att de utanför den afinanda vestliga delen af staden befintliga fästningsverk, såsom hinderliga för en ändamålsenlig vcrställighet af Kongl.
Maj:ts nådiga beslut om ny tomtreglering i Christianstad, finge utkastas och till staden öfverlåtas, har Kongl. Majit genom nådigt bref af den 7 November 1848 förordnat, att de ifrågaslällda fästningsverken skulle raseras och derigenom uppkommande tomtplatser åt staden tills vidare upplåtas emot erläggande till Kronan af årliga tomtören, samt under den 19 Februari 1850, vid slutlig pröfning af frågan arn lämpligaste sättet lör verkställande af Christianstads fästnings rasering, i nåéssx 24 Stats-Vtslsottets Utlåtande, A’: fl 277. beslutat, att så väl ofvannämnda verk, som den fästningen tillhörande hufvudvall skola genom stateus försorg och på dess bekostnad raseras efter en viss af Kongl. Majit tillika fastställd plan, men att deremot fästningens södra esplanad samt dess norra och södra utanverk med deri behndig sten, äfvensom den Allo tillhörande mark i vester och öster om fästningen, böra i laga ordning uppmätas, graderas och värderas, för att derefter kunna användas såsom vederlag för annan, Kronan icke tillhörig, mark, som ansetts behöflig till beredande af större utrymme för garnisonens i Christianstad årliga öfningar; vid hvilket förhållande och då, utom de redan åt Christianstads innevånare emot årliga tomtörens erläggande tills vidare upplåtna delar af fordna fästningsverken, genom de öfriga vallarnes och fästningsverkens rasering, ett betydligt utrymme för stadens bebyggande samt nya gators och planteringars anläggande än ytterligare uppkommer och försäljningen af dertill tjenliga platser och sten påräknats lemna tillgång till raseringskostnadens betäckande, Kongl.
Majit nu i nåder täckts föreslå Rikets Ständer att medgifva, det de tomter och platser, som genom Christianstads fästningsverks rasering dels redan uppkommit och dels under raserings-aibetenas fortsättande hädanefter uppkomma samt för Kronans behof icke erfordras, må, sedan de erhållit den indelning och utstakning, hvartill den af Kongl.
Majit nådigst fastställda stadsplan förauleder, samt blifvit uppskattade och värderade, äfven med afseende å den grundmur och sten, som i dem förehnnes, åt staden Christianstad under eganderätt emot en för hvarje tomt eller plats, i förhållande till dess sålunda åsätta uppskattningsvärde, bestämd lösen öfverlemnas; hvarjemte Kongl. Maj.t, enär för det i Christianstad förlagda Wendes artilleri regementes vapenöfningar funnits nödigt att på den staden och byarne deromkring tillhörande vestra fäladsmarken erhålla ett exercisfält och en skottiinea af tillräcklig storlek, likaledes i nåder föreslagit Rikets Ständer att medgifva, att, för så vidt, efter pröfning af införväntadt underdånigt förslag lill arealens bestämmande, den mark, som i ersättning för garnisonens gamla skottiinea och exercisfält dels redan är och dels ytterligare kan varda Kronan af vestra fäladsmarken tilldömd, skulle befinnas för ändamålet otillräcklig, det bristande utrymmet må Kronan tillvinnas på det sätt, att till fäladsmarkens egare under eganderätt öfverlåtes så stor del af Kronans ofvanberörde söder och norr om fästningen belägna mark, som efter behörig uppmätning och gradering - 'Slats-'Utsköltels Vildt ande, fiko '211. dering kail finnas flen tili utbyte deremot utsedda jordrymd af fåladsmarken i värde motsvara.
I sammanhang härmed liar Utskottet lill pröfning forehaft en hos Borgare-ståndet af hr C. J.
Ek väckt motion, deruti, med anledning af staden Christianstads be* liof af utrymme för tilldelande af vederlag åt åtskilfige tomtegare vid vestra smalgatan, hvilka genom den efter eldsvådan år 1847 i nåder fastställda nya tomtregleringen fått sina tomter förminskade, anhålles, att så stor del af den Kongl. Majit och Kronan tillhörige, men numera, sedan fästningsvallen i denna trakt blifvit planerad, för Kronan icke behöfliga mark, som för nämnde ändamål kunde åtgå, måtte till staden under full eganderält upplåtas, emot en, efter jordens verkliga värde bestämd, lösen, eller ock, i händelse beslut skulle fattas om förutnämnde jordplans försäljning å offentlig auktion, att etl slikt försäljningssätt snart måtte ega rum samt att, såsom vilkor dervid, måtte varda föreskrifvit, att staden, derest enskild man skulle stadna för högsta anbudet, eger rätt att, emot erläggande af proportionerlig andel af inropssumman, få på sig öfverlåten den jordarea-, som till ofvannämnde vederlag åtgår.
Af ofvanåberopade Kongl, bref den 19 Februari 1850 har Utskottet tillika inhemtat, att, enligt af chefen för ingeniör-korpsen gjord beräkning, skulle till raseringens fullbordande erfordras 1*2 år och ett årligt anslag af omkring 3,200 r:dr, men om, med afseende å stentillgången i utanverken, bastionernas murar icke rifvas, utan infyllas i jordmassorna till framtida åtkomst, kunde raseriugen verkställas inom 11 år nied 3,000 r:dr årligt auslag; hvaremot försäljningen af byggnadsplatser och sten blifvit, såsom tillgång till kostnadens ersättande, beräknad till en summa af 47,166 r:dr.
Som Utskottet funnit den af Kongl. Majit föreslagna disposition af den, till följd af ifrågavarande fästnings raserande, för Kongl. Majit och Kronan obehöfliga mark leda till ömsesidig fördel så för Kronan, som för staden Christianstad, och då de derför inflytande medel lämpligen kunna användas till betäckande af de för raseringens verkställande erforderlige kostnader, anser sig Utskottet, under förutsättning af medlens behöriga redovisning, böra tillstyrka, Rikets Ständers bifall till högstberörde nådiga proposition.
Då, genom bifall till hvad Kongl.
Majit i den nådiga propositionen föreslagit Bih. till R.
Prot. i850 $ i85i. 4 Sami., i A/d., 2 Band., 35 Hä/t. 4 26 Stats-Uiskot tets Utlåtande, N:o 278. det uti ofvanomförmälda, af hr Ek väckta, motion åsyftade ändamål blifvit vunnet, anser Utskottet någon vidare åtgärd, till följd af denna motion, från Rikets Ständers sida icke vara erforderlig.
Stockholm den 24 Juli 1S51.
Ank. till Exp.-Utsk. den 24 Juli ISSI, kl. 2 e. m. \ Utlåtande, i anledning af vackt motion om de så kallade Hvitfeldtska stipendii-hemmanens försäljning till skalle. (I. A.)
Uti en hos Bonde-ståndet väckt och derifrån till Stats-utskottet remitterad motion hafva riksdagsfullmäktige Olaus Eriksson, Johannes Nilsson, Tobias Lind, Lars Rasmusson och Erik Christensson från Götheborgs och Bohus län velat fästa Rikets Ständers synnerliga uppmärksamhet å de anmärkningsvärda förhållandena med de Kongl, och Hvitfeldtska stipendii-hemmanen i Bohns län, hvilkas 600 åboer, sied torpare och tjenstefolk utgörande 6000 personer, ehuru alla svenska medbor - StaU-UhkofteU Utlåtande, fho 278, 97 ‘gare, likväl, enligt motionärernes förmenande, ieke åtnjöto skydd af svensk lag, hvadan och då flerfaldiga försök, att bringa reda i dessa förhållanden, hittills fruktlöst aflupit, tiden nu vore inne att högljudt öfverklaga de ännu fortgående ingreppen i denna allmoges rättigheter och yrka en genomgripande reform i dess beklagansvärda ställning.
Fru Margarelha Hvitfeldt hade nemligen på 16G0:talet testamenterat tili Götheborgs gymnasium 146 hela hemman, med föreskrift, dels att inkomsten deraf skulle användas till underhåll åt 30 fattige gymnasister från Bohus län, dels att åboerne å de 140 mantal, som voro så kallade arbetshemman och ät hvilka åboer hon gaf evärdelig, okräukbar besittningsrätt, icke skulle betungas med andra utskylder än grundränta och nödige dagsverken för skötseln af hufvudgårdarne Sundsby och Åby. Konung Carl XI hade sedermera reducerat tredjedelen af godset, men återskänkt detsamma under frälserätt, med någon ändring i dess bestämmelse. 0- aktadt åboernes arbetsskyldighet, enligt donaiionsbrefvets innehåll, ingalunda bordt vara tryckande, då vid hufvudgårdarne, tillhopa sex mantal, funnos en mängd jordtorpare, hade styrelsen eller det så kallade kuratelet öfver denna stiftelse likväl af bönderna utpressat ej mindre än 42,840 mans- och 9,800 öke-dagsverken, hvilka sedermera till en del förvandlats i penningar och riktat disponenterna.
Sedan Rikets Ständer vid 1810 års riksdag med saken tagit befattning hade likväl kuratorerne medgifvit några inskränkningar i sina rättigheter, hvarpå följde dagsverksskyldighetens förvandlande till en viss spanmålsafgift, som inbringade gymnasium 9,000 r:dr banko årligen.
Genom en Kongl, förordning af år 1815 hade visserligen sättet för godsets förvaltning och böndernas förhållande till kuratelet blifvit bestämdt; men denna författning
Förblef kraftlös, derigenom att kuratelet derjemte bibehöll och tillämpade sin år 1767 upprättade så kallade fogde-instruktion.
Från denna tid vore ock stiftelsens historia af den mest upprörande beskaffenhet.
Utan iakttagande af laga former och på grund af husesyner, som bönderna aldrig afvetat, vräktes dessa från sina hemman, somlige för husröta af 1 r:dr 16 sk., några för husröta å andras hus, några för sådan, innan de tillträdt hemman, och andra för det de ej reparerat hus, som enligt egodelningsrätts beslut skulle flyttas inom ett par månader e. s. v.
Åboskapet lemnades då till fremmande personer, och hela familjer, i synnerhet värnlösa barn, störtades på fattigvården. 28 Stals-Vtskoltels
Vild lande, N:o 278.
Efter de hittills gjorda vanmäktige försöken att förhjelpa gymnasii-hemnvans allmogen utur sin betryckta ställning, återstode nu endast att å denna allmoge öfverflytta egande-rätten till dess åboende hemman.
För den skull hafva motionärerna föreslagit: att de så kallade gymnasii-hemmanen i Bohus län måtte, emot en köpeskilling i medeltal beräknad till 1000 r:dr banko för ett helt mantal, försäljas till de bönder, hvilka dertill bekommit sitt åboskap genom laglig arfsrätt; att der någon sitter i annans taga eller blott är på behaglig tid antagen till åbo, må han, så länge honom vederbör, sitta oqvald å hemmanet, som sedan ulbjudes till inlösen af rätte arfvingar; att köpeskillingen bör erläggas inom fern år, men att redan från första året köparen disponerar hemmanet, då köpesumman qvarstår såsom första inteckning i hemmanet; samt att den för närvarande till stipendii-kassan af hemmanen utgående årliga ränta och dagsverks-skatt må för evärdeliga tider åt kassan, bibehållas.
Fördelarne af ett sådant köp vöre, i motionärerncs tanka, utomordentliga för så väl stipendii-kassan, sorn allmogen.
Den sednare skulle, befriad från ett lagstri s digt godtycke, komma till välstånd och kassau åter skulle i sina inkomster få en tillökning af 7000 r:dr banko, eller räntan at de 140,000 r:dr,_ som blefve köpesumman för jordegande-rätten.
Stats-utskottet, som erfarit,, att fråga om skatteköp af förenämnde slipendii-hcmman för närvarande är hos Kongl. Maj:fe anhängig samt att Kammar-kollegium den 14 Oktober nästlidet år derom afgifvit underdånigt utlåtande, har deraf hufvudsakligen inhemtat följande.
Uti underdånig skrifvelse af den 7 September 1848 hade Bonde-ståndet framställt den önskan, att åboerne å stipendii-inrättningens hemman måtte, emot skyldighet att allt framgent lill stipendii-fonden årligen utgöra såväl den gamla grundskatten, som ock en sednare tillkommen så kallad kornskatt, samt efter erläggande af lämplig löseskilling, undfå eganderätt till samma hemman;, i hvilket afseende Bonde-ståndet hemställt om aflåtande af nådig proposition till Rikets Ständer.
Stipendii-inrättningens kuratorer, hvilka, jemte underdånig skrifvelse den 30 December 1848, aflemnat förslag till instruktion för inrättningens förvaltning,, hade vid samma tillfälle, då uppmärksamhet bordt fästas på hvarje omständighet, som kunde lända till stiftelsens fördel, funnit sig icke kunna med tystnad; förbigå den fråga Stats-Utskotte/s Utlåtande, ^:o 278'.
W sorn lian åboenies å Hvitfeldtska stipendii-hemmanen sida förnyade gånger variif vackt, om rättighet för dem att lösa hemmanen till skatte, hvilken fråga kuratorerna ansett kunna och böra betraktas olika för den del af godset, som varit reduktions underkastadt, samt af Konung Carl XI till inrättningen donerats, och för den del, som icke varit reduktion underkastad; och då afhändandet af denna sednare del vore stridande emot uttryckliga föreskriften i testamentet, funno kuratorerna sig icke tillständigt, att om ett sådant afnändande väcka något förslag eller dertill gifva någon anledning; men enär de till den donerade delen af godset hörande hemman icke torde kunna betraktas annorlunda än såsom af krono-natur och testamentet måste, i afseende å dessa hemman, genom den af Konung Carl XI dermed vidlagne åtgärd hafva förlorat all kraft och verkan, ansågo kuratorerna rättigheten att lösa berörde hemman till skatte kunna, utan hinder af testamentet, medgifvas och således endast vara beroende af vederbörande målsmäns för stipendii-stiftelsen begifvande och bifall från statens sida; hvadan och uppå flera anförda skäl, kuratorerna ansågo sig skäligen kunna gifvas anledning dertill, att frågan i den inskränktare omfattning, som härmed afsåges, ånyo upploges; i hvilket afseende kuratorerne hemställt att, derest frågan skulle finnas förtjent af nådig uppmärksamhet, Kongl. Maj:t om densamma samt sättet och vilkoren för skatteköpets verkställighet, täcktes höra gymnasii-styrelsen samt öfriga vederbörande, hvarefter beslut i ämnet kunde fattas; Uti infordrade uuderdåniga utlåtanden hade Landshöfdinge-embetet i Götheborgs och Bohus län i allo instämt uti kuratorernas förslag, men Konsistorium i Götheborgs stift deremot afstyrkt all skatteförsäljning.
För egen del har Kammar-kollegium häröfver i underdånighet yttrat, att om skatteförsäljning vöre en åtgärd, som kunde hafva till påföljd att beröfva stipendiiiniättningen något af den inkomst, om hvars åtnjutande den blifvit genom testamentet försäkrad, kunde eller borde en sådan åtgärd icke komma i fråga att vidtagas.
Men en slik påföljd af skatteförsäljningen kunde lika litet dermed åsyftas, som deraf inträffa, om den på behörigt sätt verkställdes.
Tvertom måste skatteförsäljningen medföra för stipendii-inrältningen ej blott oförminskad inkomst, helst hvad af hemmanen förut utgjorts, äfven dädanefter borde oafkortadt utgå, utan äfven ökade tillgångar genom de för lien månen inflytande köpeskillingar, och för åboerne betyd— 30 Slntz-Ulsfiottels VtWande, A.o 2TS. iiga, Iä*t insedda fördelar, hvaraf de under nuvarande förhållanden lika litet äro, soia kunna vara i Åtnjutande.
DA således en skatteförsäljning skulle, efter Kammar-kollegii åsigt, på cit märkligt sått befrämja icke blott testamentets hufvudföremål, utan äfven den deruti tillika uttryckta välvilja för åboerne, och testamentet, lika med hvarje annan handling, om hvars tydning och tillämpning olika meningar sig yppa, företrädesvis borde tydas och tillämpas i öfverensstämmelse med de tankar, författaren eller upprättaren rimligast kan antagas hafva hyst, och till vinnande af det ändamål, som åsyftats, ansåg Kollegium uti testamentet icke förefinnas något hinder för Kongl. Majit, under hvars protektion hela donationen vore ställd, att en sådan skatteförsäljning i nåder besluta, lika litet som ordalydelsen i öfriga delar af testamentet lagt hinder i vägen för de från samma ordalydelse afvikande åtgärder, som förut, i fråga om godsets förvaltning och inkomsternas användande, blifvit vidtagne; hvadan Kollegium, som ej kunde dela den af Bonde-ståndet uttalade mening, att ärendet är af beskaffenhet att tillhöra Rikets Ständers åtgärd, underdånigst tillstyrkte, att Kongl. Majit måtte 1 nåder täckas besluta, det egande-rätten till de stipendii-inrättningen tillhörande hemman och lägenheter skall åt åboerne upplåtas, samt att, i händelse af nådigt bifall dertill, underdåniga yttranden och förslag om sättet och vilkoren för verkställigheten af en sådan upplåtelse samt de vidare omständigheter och föreskrifter, sorn dervid kunna vara att iakttaga, måtte i första rummet af kuratorerne, Konsistorium och Konungens befallningshafvande afgifvas.
Då sålunda frågan om Hcitfeldtska stipendii-hemmanens försäljning till skatte, sedan vederbörande blifvit derom hörde, nu är på Kongl. Majits nådiga pröfning beroende, anser Utskottet motionäremes i samma syftning väckta förslag icke för närvarande böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda •Stockholm den 24 Juli 1851.
Stats-Viskottels Vllåtande, 2V to 279. 31 N:o 279.
Ank. till Exp.-Utsk. den 23 Juli 1851, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion att det vid Arvika Köping belägna Öfverjägmästare-bostället
Gate må vid nuvarande innchafvarens afgång öfverlåtas till nämnde köping. (I A.) Under anförande, hurusom Arvika köping, hvilken vore af stor vigt för öfre delarne af Jösse, Nordmarks och Gillbergs härader såsom omsättningsplats för landtmannavaror och för omkringliggande bruken, såsom lastningsplats för deras jern och trädeffekter, saknade ej mindre behöfligt utrymme för nya tomtplatser, än ock nödigt mulbete, har riksdagsfullmäktigen Pehr Hansson från Wermlands län, uti ett från Bonde-ståndet till Stats-utskottets behandling remitteradt memorial, föreslagit, att det nära invid köpingen belägna, öfverjägmästaren i Wermlands län anslagna och med qvarnar till 9,000 r:dr taxerade boställe, ett helt mantal Gate, mätte vid nuvarande innchafvarens afgång till Arvika köping öfverlåtas, eller, i händelse denna uppoffring från statens sida ansåges för stor, få af köpingen, på vanligt sätt, till skatte köpas och under skattskyldighet innehafves.
I afseende härå får Utskottet upplysa, att motion af enahanda innehåll blifvit vid förra riksdagen väck*, med anledning hvaraf Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 4 Februari 1848, anhöllo att, derest innevånarne uti merberörde köping skulle till Kongl. Maj:t inkomma med underdånig ansökning af lika syfte med det af motionären väckta förslag, Kongl.
Majit då täcktes, så vida Kongl.
Majit, efter ve - Si Stats-VIskdtlits
V[låtande, Ti: o 2T9. derbörandes hörande, ansåge framställningen förtjena nådigt afseende, till Rikets Ständer aflåta nådig proposition i ämnet:; samt att åtskillige innevånare i köpingen derefter i underdånighet anhållit, att då Arvika köping vore anlagd endast på J mantal af krono-skattchemmanet Sohlberg, med en areal af blott 5 tunnland 18 kappland, som uteslutande upptages af köpingens 96 tomter, jemte gator och allmänna platser, samt icke lemnade utrymme för köpingens vidare tillvext och förkofran, än mindre till mulbete för innevånarnes kreatur, Kongl.
Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig proposition, att öfverjägmästare-bostället
Gate antingen måtte vid dåvarande innehafvarens afgång från tjeusten, till Arvika köping såsom lagfången egendom öfverlåtas på de vilkor, Kongl.
Maj:t kunde finna skäl i nåder bestämma, eller ock, derest hinder skulle möta för dess öfverlemnande till köpingen såsom donation, få af köpingens innevånare i föreskrifven ordning till skatte lösas.
Sedan, till följd af nådig remiss å denna underdåniga ansökning, samtlige vederbörande infordrade underdånig»-? yttranden afgifvit och Kongl. Maj:ts befallningshafvande i länet dervid upplyst, att sökandernes uppgift om köpingens inskränkta vidd vore oriktig, enär dess areal utgör 53 tunnland 11}^ kappland och icke pålänge behöfde utvidgas för anskaffande af nya byggnadsplatser, har Kongl. Maj:ts och rikets Kammar-kollegium, uti underdånigt utlåtande den 6 Februari 1849, vid det sålunda upplysta förhållande, tillstyrkt nådigt afslag å sökandernes underdåniga anhållan att få sig anslaget det köpingen icke ens tillgränsande bostället Gate; hvarefter Kongl. Maj:t, vid föredragning af detta ärende den 19 Oktober 1850, i betraktande af hvad anfördt och upplyst blifvit, och då afkastningen af hemmanet Gate, vid nuvarande innehafvarens afgång, bör till skogsplanterings-kassan ingå och således är för serskildt ändamål disponerad, förklarade
Sig icke hafva funnit skäl att å Arvika köpingsboers ofvanbcrördc underdåniga framställningar fästa nådigt afseende.
Med anledning af hvad sålunda förekommit, hemställer Utskottet, att den i samma ämne nu väckta motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
^Slockholm den 24 Juli 1851.
N:e t * Stals-Utshollets Utlåtande, JN;o 280. 33 Ank. till Exp.-Utik. d. 25 Juli 1851, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om nedsättning af räntan å Lanefors qvarn i Kinda härad af Östergöthlands län. (I. A.) Uti cn frim Bonde-ståndet till Stats-utskottels behandling remitterad motion, har riksdagsfuilmäktigen Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands län, under förmälan hurusom Lanelors tullmjölqvarn med fyra par stenar inom Kinda härad af nämnde län, till följd af uppgifven större mäldetillgång, än i verkligheten finnes, blifvit skattlagd till alltför hög ränta, föreslagit, att Rikets Ständer ville besluta nedsättning af berörde ränta till det belopp, sorn bör enligt författningarne utgå, efter den mäldetillgång, qvarnen, enligt motionen bilagde uppgifter, i verkligheten eger, eller 10 tunnor hvete, 407 tunnor 16 kappar råg och 83 tunnor 16 kappar korn, tillhopa 501 tunnor spanmål; hvartill motionären, uti ett till Utskottet remitteradt ytterligare anförande gjort det tillägg, att, i händelse den sökta nedsättningen icke nu skulle kunna medgifvas, Rikets Ständer då ville hos Kongl, *Uaj:t i underdånigBih. till R.
Prat. iS50 f i85i. * Sani., I A/d., 2 Band., 35 Hä/t. 5 34 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 280. het anhålla, det ny undersökning måtte i behörig ordning anställas för bestämmande af den ränta, som, med föranledande af den verkliga mäldetiligången, bör ifrågavarande qvarnlägenhet åsättas.
Till stöd för denna framställning har motionären anfört, att sedan innevånarne inom åtskilliga socknar af förenämnde härad länge fått vidkännas svårigheterne deraf, att de i orten belägna tullmjölqvarnar icke voro tillräcklige för ortens behof, och af sådan anledning anläggningen af Lanefors qvarn kommit i fråga, men egarne af de äldre qvarnarne sökt lägga hinder i vägen derför, hade flere personer, hvilkas hemman äro belägna helt nära sistnämnde qvarnar, för att motverka detta hinder, antecknat sine hemman till den påtänkta nya qvarnens mäldelag, icke i afsigt att sedan begagna densamma, utan i föreställningen af behofvet af ett större förmalningsbelopp, än författningarne föreskrifva för meddelande af tillstånd till anläggande af tullmjölqvarn, samt för att, genom beredande af tillstånd till anläggningen, erhålla större tillfälle till förmälning vid de äldre qvarnarne* att, af sådan orsak, ett så stort antal antecknade sig att begagna Lanefors qvarn, att densammas årliga förmalningsbelopp vid den år 1842 af