Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu Rikets Ständer vid innevarande riksdag i gällande bevillningsstadga icke vidtagit sådana förändringar, som i någon anmärkningsvärd mån kunna inverka på bevillningens belopp, visar sig häråt, att med full visshet bör kunna beräknas att, med bibehållande af nu stadgade afgifts- och procentbestämmelser för bevillningen efter Andra artikeln, bevillniugen i sin helhet icke skall komma att understiga den fastställda statsbristsumraan, 2,600,000 R:dr, Bih. till R St.
5 Sami. 1 Afd. 21 Häft.
Bevillning s-Utskottets Metnorud N:o 21.
I öfverensstämmelse härmed hemställer Utskottet, att de i nu gällande hevillningsstadga bestämda algifts- och procentbelopp, de der icke redan blifvit af Rikets Ständer ändrade, må förklaras fortfarande vara gällande, samt att stadgan och dertill hörande instruktion för taxeringsförrättuingarne må, med de ändringar Rikets Ständer vid innevarande riksdag deri vidtagit, slutligen fastställas och till Kongl, Maj:t i underdånighet öfverlämnäs, med anhållan att Kongl, Maj:t täcktes låta densamma på vanligt sätt till allmän efterrättelse kungöra.
Pä Häglof!.
Ridderskspet och Adelns ledamöters vägnar:
På Högvördig» Preste-Ståndets ledamöters vägnar: J.
På Välloli.
Borgare-Ståndets ledamöters vägnar: P. Murén.
På Hedervärda Bonde-Ståndets ledamöters vägnar: J. Holm.
Erik Ljungstedt, STOCKHOLM, x-byckt hos N, Maugus. 1863, REGISTER olver Bevilliiings-IJlslioittets HHuukatido», UtJav laiKleei och Mcmorialcr under l&iksclageii aren *862} och *863, Nummer å Betänkandet.
Bevillning, Allmänna, Betänkande, angående 9. — — , » Utlåtande, i anledning af återremiss i vissa delar af Be tänkandet N:o 9, angående 14. — — , » Memorial, i anledning of Biks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående . . 16. — — , • » Memorial, angående verkställda omröstningar, i anled ning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i frågor rörande 21. — — , » Betänkande, med förslag till bevillningssummans utgö rande 27.
Beräkning, Betänkande, angående beräkningen af tullmedlen, postmedlen, stäm pelpappers-afgiften och bränvinsbrännings-medlen 26.
Bränvinslillverlening, Memorial, rörande verkställd omröstning i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående afgiften för 12.
Bränvin och Sprit m. m., Betänkande, angående tullbestämmelserna för ... . 17. — — — — , Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande tullbestämmelserna för 22. — — — , Memorial, i anledning af verkställd omröstning, angående tullbestämmelserna för 23, thh till R.
Prof. 1862 A. 1863. 5 Sami. 1 Ajli. 22 Wiji. 2 I* •
Nummer å Betän kandet.
Folkskole-afgift.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om närmare bestämmelser i afseende på utgörandet af 2. BI.
Hundar, Betänkande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af bevill ningen för . . . 5. 14.
Kansli-personal, Memorial, angående tillökning af Utskottets 1.
Kurhus-afgiften, Betänkande, angående 4. M. Mantals- och Skattskrifning, Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående vissa förändringar i Kongl. Förordningen den 20 Juli 1861 om mantals- och skattskrif ningarnes förrättande 10.
Motion, Memorial, angående äterlemnande af 3. w*.
Portot jor enkel brefvigt, Betänkande, i anledning af väckt motion om nedsättning af 6. 8.
Stämpelpappers-afgiften, Betänkande, angående 7.
— , Utlåtande, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet N:o 7, angående 11. 3 Nummer å Betankandet.
Stäinpelpappers-afgiften, Memorial, i anledning al' Riks-Ståndens skiljaktiga beslut angående .......... 15. — — , Memorial, rörande verkställda omröstningar, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut angående . . 20. T. Tullbevillningen, Betänkande, angående 8. — — , Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, an gående tullbevillningen, samt af återremisser uti vissa delar af Betänkandet N:o 8 13. — — , Memorial, i anledning af verkställda omröstningar, angående ifrå gaställa förändringar i föreskrifterna om 19.
Tullregleringsfråga, Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i en 18, A. Allika, Utlåtande, angående införseltullen å 24.
— , Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om införseltullen å 25.
BIHANG TILL PROTOKOLL VID Laglinsa Riksdagen i Slockholm Arén tm$2 och mm.
FEMTE SAMMWQEW* 2.~ Alt!eleiingeli:
Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi- m. fl. Utskotts gemensamma Memorial, Utlåtanden och Betänkanden.
Bevillning»-, Lag- samt Allm. Besv.- ock Ekon.-Vuk. Mern. J\'ii 1.
1 Ank till Exp.-Utsk den 28 Febr. 1863. kl. 10 t. m. Memorial.
Till biträde vid behandlingen al de till Sammanfatta Bevillnings-, Lag- och Ekonomi-Utskottet hörande ärenden har Utskottet antagit en särskild Sekreterare, hvilken den 24 innevarande månad inträdde i tjenstgöring: hvilket Utskottet lär hos Rikets Ständer anmäla.
Rå Höglofliga Ridderskapet och Adelns På Högvördiga Preste-Ståndets Ledamöters vägnar, AXEL RAPPE. Ledamöters vägnar, A. F. SONDÉN.
Pä Vällofliga Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar.
L. V.
HENSCHEN.
På Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar.
PAUL ANDERSSON. O. J.
Hultgren.
Prat. 1862 A 1863 5 Sami. 2 Afd. 1 Haft. 1 2 Sammans.
Bevillnings-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtsk. Bet. J\A> 2. JW 2.
Ank. till Exp.-Utsk. den 21 April 1863, kl. 10 f. m.
Betänkande, angående vilkoren för bränvinstdlverkmng.
Då de motioner angående detta ämne, hvilka, enligt 43 § Riksdagsordningen, varit föremål för Sammansatta Bevillnings-, Lag- och Ekonomi-Utskottets öfverläggning, afse särskilda delar af nu gällande författning angående vilkoren för b rän vinstillverkning, har Utskottet funnit lämpligt att, i stället att på en gång redogöra för hvarje motion i dess helhet, särskildt vid hvarje § i författningen till besvarande upptaga alla deremot framställda anmärkningar.
För åtskilliga redaktionsförändringar af mindre betydenhet anser sig dock Utskottet ej behöfva att särskildt redogöra, helst alla förändringar, för att lättare falla i ögonen, blifvit i bilagda författningsförslag med kursiv stil utmärkta.
Bland oinförmälda motioner är det likväl en, hvilken, såsom varande af allmännare syftning.
Utskottet ansett sig böra först bemöta, nemligen Anders August Anderssons från Östergötlands län inom Bonde-Ståndet gjorda framställning (motionen N:o 365), att Rikets Ständer måtte, med upphäfvande till vissa delar af Kongl.
Maj:ts nådiga Förordning den 26 Oktober 1860, angående vilkoren för bränvinstillverkning, i stället, hvad angår husbehofsbränning eller mindre bränneri, till kraft och verkan återställa den af år 1857 förut i samma ämne gällande förordning, med öppen rätt för Rikets Ständer att bestämma bevillningen på denna näringsgren enligt de grunder, som kunna finnas mera med rättvisa och billighet öfverensstämmande.
Utskottet får härvid erinra att, på sätt i Utskottets vid sistlidna riksdag afgifna Betänkande N:o 4 blifvit närmare utredt, orsaken, hvarföre den intill är 1861 för såkallade mindre brännerier medgifna beskattning efter pannerymden öfvergafs, låg i det otillfredsställande resultat, pannerymdsbeskattningen alltid måste medföra.
Då härtill kommer, att bränvinstillverkning med enkel redskap, beskattad efter pannerymden, motarbetar ett rationelt bedrifvande af handteringen samt föranleder tillverkaren till slöseri med bränsle och råämnen, vore det ingalunda välbetänkt att åter införa en så ändamålsvidrig och föga tillförlitlig beskattnigsmethod; hvadan Utskottet hemställer, att Anders August Anderssons ifrågavarande framställning mätte lemnäs utan afseende.
Bevillning»-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. 2.
De delar af gällande författning, för hvilka Utskottet, i anledning af väckta motioner eller eljest nödiga ansedda förändringar, har att redogöra, äro § 1.
Då i 1 morn. af denna § dels några öfvcrflödiga ord förekomma, dels ordet ”berättigad” blifvit användt i stället för ”behörig”, hemställer Utskottet, att momentet måtte erhålla den förändrade lydelse bilagda förslag utvisar.
Enär det synes obilligt att förbjuda praktiserande läkare, hvilka icke äro i Statens tjenst, att, utöfva bränvinstillverkning, hemställer Utskottet, att detta förbud må ur författningen utgå.
Uti en inom Högvördiga Preste-Ståndet väckt motion (N:o 29) har Herr Doktor Emanuelsson anfört, att det i denna § stadgade förbud för embets- och tjenstemän att tillverka bränvin lätteligen kunde eluderas sålunda, att handteringen för deras räkning utöfvades af arrendatorer eller brukare af deras jord.
Tillförekommande af detta sätt att kringgå författningen, äfvensom för att betaga ifrågavarande
Statens tjenare frestelsen att gynna och skydda sina arrendatorer vid bränvinstillverkningen, har motionären föreslagit, att ofvannämnda förbud måtte utsträckas jemväl till arrendatorer och brukare af egendom, tillhörig desse embets- och tjenstemän.
Men utom det att man i allmänhet icke bör förutsätta, att embetsoch tjenstemän skulle söka att under annans namn och ansvar utöfva eller deltaga i en handtering, som blifvit deni förbuden, äro de, för den händelse de skulle göra sig till sådan förbrytelse skyldige, underkastade det ansvar allmän lag i dylikt fall stadgar.
I öfrigt torde icke blotta farhågan att desse embets- och tjenstemän kunde känna sig frestade att obehörigt tillgodose sina arrendatorer intressen innefatta tillräckligt skäl att beröfva de sednare en rättighet, hvilken de af ingen annan orsak gjort sig förlustige; hvarföre Utskottet hemställer, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 8 2.
Uti sin här ofvan omförmälda motion har Anders August Andersson, enär det för jordbrukaren vore olägligt att redan den 15 Oktober, innan ännu höstarbetet är fullbordadt, börja bränvinsbränning och då årets sista nu tillåtna bränningstermin icke heller alltid vore fullt lämplig, yrkat det tillägg till denna §, att den, som under hösten vill drifva ångbränneri blott en månad, inå ega att beräkna denna termin från och med den I till och med den 30 November.
Vidare är vid denna 8 yrkadt af Anders Andreasson från Elfsborgs län (motionen N:o 115), att bränvinstillverkning endast ina ega rum under två terminer, nemligen från den 1 Mars till den 15 April samt frän den 1 November till den 15 December; af Pehr Nilsson från Christianstads län (motionen N:o 15), att tiden för bränvinsbränning mätte inskränkas till 2 månader om året, med valfrihet under månaderna Januari, Februari, Mars.
November och December; af Anders Pehrsson från Christianstads län (motionen N:o 38), att tiden, under hvilken bränvinstillverkning bör tillåtas, må inskränkas till 2 månader hvarje 4 Sammans.
Bevillnings-, Lag- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Utsk. Bet.
2. år; att tillverkaren får valfrihet under tre månader, nemligen från den 15 Januari till den 15 Februari, från den 15 Oktober till den 15 November och från sistnämnde dag till den 15 December; samt att tillverkning må tillåtas antingen en, en och en half eller två månader, ingen termin dock understigande en månad; samt af Ola Olsson från Blekinge län, att tillverkningstiden måtte inskränkas till två månader ärligen och tillverkaren eg a rättighet att bränna, vare sig under en, en och en half eller två månader.
Till stöd för dessa motioner har hufvudsakligen blifvit anfördt, att den utsträckning i tiden för brån vinstill verkningen, som för närvarande egde rum, om än medförande gagn för dem, som kunde drifva tillverkningen i större skala, dock icke medförde någon fördel, utan tvärtom skada för den mindre bemedlade jordbrukaren, som endast hade till syftemål att genom bränvinsbränning förbruka egna och närmaste grannars produkter.
I anledning häraf torde böra erinras, att man med den nya lagstiftning, som i afseende å bränvinshandteringen med är 1855 trädde i verksamhet, just haft till syftemål att skilja bränvinshandteringen från jordbruket och låta den samla sig i ett mindre antal fabriker.
För dessa åter skulle en inskränkning i den nu medgifna bränningstiden endast medföra förlust och olägenhet; hvadan Utskottet, som i afseende å ifrågavarande handtering icke vågar förorda tillämpning af den för näringarna i allmänhet antagna grundsats af största möjliga frihet, anser någon annan förändring i den nu medgifna tid för bränvinshandteringens utöfvande ej vara af behofvet, påkallad, än att, till gagn för dem, som skulle vilja börja handteringen å andra tider än de, som hitintills varit föreskrifna, eller fortsätta den under sex eller tio veckor, hvarje termin må bestämmas till en half månad och terminernas antal följaktligen blifva tio, på sätt bilagda förslag närmare utvisar; hvilket till Rikets Ständers godkännande hemställes. S 4.
Anders August Andersson, Anders Andreasson, Pehr Nilsson och Ola Olsson hafva uti sina ofvan omförmälda motioner yrkat, att den minsta tillverkning på dygn, för hvilken anmälan skulle få ske, måtte bestämmas till 100 kannor.
Såsom hufvudsakligt skäl för denna nedsättning i tillverkningsbeloppet har så väl i ofvannämnda motioner, som vid föregående riksmöten anförts, att flere mindre jordbrukare derigenom skulle beredas tillfälle att medelst bränvinstillverkning tillgodogöra sina egendomars produkter.
En dylik nedsättning skulle mellerud innefatta en återgång från den i bränvinslagstiftningen på sednare tider till allmän belåtenhet beträdda bana, hvars ändamål, såsom ofvan är nämndt, just varit att skilja bränvinshandteringen från jordbruket och göra denna tillverkning till föremål endast för fabriksrörelse.
Då härförutan det af motionärerne afsedda syfte, genom rättigheten att bilda bolag för bedrifvande af brännerirörelse, står att vinna på ett sätt, som, utan att afvika från nämnda rigtning, för de mindre jordbrukarne säkerligen är vida förmånligare än att hvar för sig drifva en dylik handtering, finnér Utskottet i dessa omständigheter fullgiltiga skäl att tillstyrka bibehållande af ett stadgande, som jemväl af föregående Ständer ej ansetts böra ändras; och hemställer Utskottet alltså, att hvad i omförmälda motioner är vordet yrkadt icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
.JVst 2. 5 § 5.
I denna g stadgas, att på samma egendom å landet eller gård eller lägenhet å stads område bränvin icke samtidigt får tillverkas i flera än ett bränneri, hvarjemte i 2 mom. den förklaring lemnäs, att med egendom å landet här förstås hemman, hemmansdel eller lägenhet, försedd med egen ladugård, der utfodring sker.
Enär det icke synes lämpligt att ålägga den, som för idkande af bränvinsbränning såsom fabriksrörelse inköper en för rörelsens bedrifvande nödig jordrymd, att derstädes jemväl uppföra ladugård och utfodra kreatur, hemställer Utskottet, att den i denna § förekommande förklaring af ordet egendom ina ur författningen utgå. § 6.
Sedan Kongl. Maj:t genom kungörelse den 12 Juli 1861 förklarat, det flera till bränvinstillverkning berättigade egare eller innehafvare af i mantal satt eller särskildt skattlagd jord må förena sig i bolag om bränvinstillverkning, har detta stadgande blifvit här intaget, hvarjemte i 8 § föreskrift lemnats, huru af sådant bolag tillämnad tillverkning skall anmälas; hvilket torde godkännas. § 7.
I fråga om besvärs anförande öfver beslut angående sökt rättighet att utöfva bränvinstillverkning hänvisar denna g till nu gällande Fabriks- och Handtverksordning; men då det i allmänhet icke är lämpligt att i en författning meddela hänvisning till bestämmelser i en annan, med hvilken hon för öfrigt icke står i något sammanhang, samt dessutom vid innevarande riksdag fråga uppstått om ändring i nu gällande Fabriks- och Handtverk sord ning, har Utskottet här utsatt, hvarest och inom hvilken tid dylika besvär må anföras; hvilket till bifall hemställes. § 8.
Vid denna § har Anders August Andersson yrkat, att tiden, inom hvilken bränvinstillverkning skall anmälas, mätte bestämmas till en månad förr än tillverkningen skall börjas; och sorn det stundom kan vara svårt för en bränvinstillverkare att sex '-eckor på. förhand bestämma tillverkningens myckenhet samt det numera utan svårighet torde låta sig göra att pä en månads tid anskaffa erforderligt antal kontrollörer, får Utskottet föreslå, att tiden, inom hvilken tillämnad tillverkning skall anmälas, må bestämmas till tretio dagar före de terminer, under hvilka tillverkaren vill handteringen företaga. § 15.
I denna § är stadgadt, att den minsta tid, hvarför någon må sig till brän - 6 Sammans.
Bevillnings-.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. JW 2. vinsdistillering anmäla, skall vara en half månad; men då någon olägenhet icke kan uppstå derigenom att distillering under kortare tid skri-, tillstyrker Utskottet, att berörda stadgande må ur författningen utgå. 8 19.
Vid denna § är yrkadt, inom Preste-Ståndet, af Doktorerne Sandberg och Säve, a?t tillverkningsafgiften mätte höjas till 75 öre, samt. inom Bonde-Ståndet, af Pehr Nilsson och Anders August Andersson, att den mätte nedsättas till 50 öre.
Då det till stöd för den yrkade nodsättningen anförda skäl, att bränvinstillvorkarne för närvarande ej kunna sälja sin vara utan förlust, vederlägges af den omständighet, att tillverkningen snarare är i till- än aftagande, anser sig Utskottet ej behöfva att åt detta yrkande egna någon vidare uppmärksamhet.
Hvad åter angår den ifrågasatta förhöjningen, har Utskottet visserligen icke förbisett, att rusdryckers fördyrande är ett verksamt medel till dryckenskapsbegärets stäfjande, samt att denna omständighet, särdeles i betraktande af bränvinets närvarande låga försäljningspris, äfvensom financiela skäl, tala för tillverkningsafgiftens höjande.
Härvid mäste man dock ihågkomma, att denna afgift så väl i Preussen, der den utgår efter inäskekarens rymd. som i Danmark, är betydligt lägre än hos oss samt att äfven denna låga tillverkningsafgift vid utförsel till främmande land återfås.
Vid sådart, förhållande är att befara, att, så länge bränvinskonsumtion eger rum i lika hög grad, sorn för närvarande är fallet, en förhöjning af 1 öre för kannan, såsom föreslaget blifvit, skulle befrämja införsel af främmande spritdrycker.
Att en oloflig sådan, redan med nuvarande afgift, eger rum. är troligt och just af denna omständighet tror sig Utskottet hemta stöd för den åsigt att man icke utan trängande skäl bör öfverskrida ett belopp, som redan visat sig högt nog. för att med utsigt pä vinst locka till oloflig införsel.
Huru vida Statsverket har behof af ökad inkomst af bränvinshandteringen, ligger utom Utskottets befogenhet att utreda; men då afgiften för brär.vinstillverkningen icke ensamt eller ens hufvudsakligen bör betraktas ur synpunkten af de intrader den medför, anser Utskottet ej heller de financiela skäl, som härutinnan kunna andragas. böra tillerkännas ett öfvervägande inflytande vid frågans bedömande.
Då härtill kommer, att hvarje förändring i afgiften skulle i väsendtlig mån motverka den stadga, som för bränvinshandteringen liksom hvarje annan näring är behöflig, hemställer Utskottet, att tillverkningsafgiften ina fortfarande förblifva vid det belopp, hvartill den för närvarande är bestämd. § '20.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion (N:o 32) har Herr von Mentzer. C. F., yrkat, att dä någon begagnar sig al rättigheten att erlägga tillverkningsafgift för halfva terminen i sender, kontrollör må ega att inställa tillverkningen intill dess den öfriga delen af beloppet medelst qvitto visas vara erlagd.
Vid det förhållande att ansvar finnes bestämdt för den, som utöfvar anmäld bränvinstillverkning, innan afgift blifvit i föreskrifven ordning erlagd, anser Utskottet som derjemte finner en sådan åtgärd, som motionären föreslagit, såsom icke i allmänhet med kontrollörens funktioner öfverensstämmande, ej böra åt honom uti Sammans.
Bevillnings-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. JW 2. 7 detta särskilda fall uppdragas, Herr von Mentzers motion icke förtjena afseende; hemställande Utskottet i öfrigt, att denna §, hvilken blifvit omredigerad i öfverensstämmelse med Utskottets vid § 2 framställda förslag, mätte erhålla den förändrade lydelse bilagda förslag utvisar. § 21.
Vid denna § är yrkadt af Pehr Nilsson från Christianstads län, att det må vara bränvinsbrännare tillåtet att, i stället att förskottsvis erlägga tillverkningsafgift, anskaffa och till Konungens Befallningshafvande aflemna till vederhäftigheten af domaren eller kronofogden i orten styrkt borgen för afgiftens betalande inom tre månader efter tillverkningens slut; af Anders Pehrsson frän Christianstads län, att bränvinstillverkare, som vill erlägga afgiften i förskott, må ega att derför ställa af Konungens Befallningshafvande, domaren eller kronofogden i orten godkänd borgen af minst två personer, de der, en för begge och begge för en. borga såsom för egen skuld, att afgiften inom tre månader efter tillverkningstidens slut varder till vederbörande uppbördsman erlagd; af Ola Olsson från Blekinge län, att borgen må få ställas för afgiften och densamma betalas till Kronofogden i orten; af Jöns Persson från Blekinge län, att tillverkningsafgilten må få erläggas hos Kronofogden eller anses erlagd, då bevis frän postkontor företes, att beloppet blifvit under öppen rekommendation pä postkontoret aflemnadt, för att insändas till landtränteriet eller landshöfdinge-embetet; samt af O. Torell frän Elfsborgs län, att det må sia bränvinstillverkare fritt att från närmaste postkontor direkte till landtränteriet insända afgiften; att postkontorets qvitto å de afsända medlen må gälla som bevis, att afgiften blifvit betald, intill dess qvitto frän ränteriet, kommer tillverkaren till handa, samt att det äfven må stå tillverkare fritt att till Kronofogden i orten inbetala afgiften, då tillverkaren företer det i 8 § föreskrifna bevis.
Hvad först angår motionärernes förslag, att bränvinstillverkare. i stället att behöfva förskottsvis erlägga afgiften, skulle berättigas att för densamma ställa borgen, så, enär bristande ordning och punktlighet i uppfyllande af ingångna förbindelser utgör en hos oss allmänt öfverklagad olägenhet, hvars afhjeipande just utgör kreditlagstiftningens svåraste uppgift, synes allt skäl vara för handen att undvika en bana, som utan tvifvel skulle öka nämnda olägenhet.
Då vidare afgiftens erläg ■ gande förskottsvis innebär dels en säkerhet för Kronan att bekomma densamma, dels ett helsosamt band pä dem, sorn kunde vara hugade att försöka en handtering, hvilken de möjligen egde hvarken kapital eller skicklighet att sköta, tillstyrker Utskottet, att hvad motionärerne i ofvannämnda syftning yrkat måtte lemnäs utan afseende.
Vidkommande deremot yrkandet, att tillverkningsafgiften må få erläggas hos Kronofogden eller anses erlagd, då bevis företes, att den blifvit under öppen rekommendation aflemnad pä postkontor, för att insändas till landtränteri eller landshöfdinge-einbete, så kan det icke bestridas, att ifrågavarande afgifts erläggande i ränteriet, på sätt nu är föreskrifvet, lör tillverkaren medför stora olägenheter, i det han för nämnda ändamål nödgas att antingen sjelf fara en ofta lång väg till länets re - 8 Sammans Bevillnings-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet.
2. sidensstad eller ock derstädes anlita kommissionär.
Begge dessa utvägar förorsaka besvär, kostnad och tidspillan och anlitande af den sednare utvägen skulle, utan afsändarens eget förvållande, kunna för honom medföra stora ekonomiska förluster.
Att, pä sätt motionärerne yrkat, medgifva afgiftens erläggande hos Kronofogden skulle, särdeles i de större fögderierna, icke föranleda till anmärkningsvärd lättnad i besväret, helst denne tjensteman ofta befinner sig stadd på resor, hvarjemte denna utväg, i anseende till afgiftens betydliga belopp, synts Utskottet mindre lämplig.
Deremot får Utskottet, till afhjelpande af den öfverklagade olägenheten, föreslå, att tillverkare må vara berättigad att från postkontor i bref under öppen rekommendation till Konungens Befallningshafvande insända afgiften, åtföljd af uträkning öfver tillverkningsbeloppet: att landträntmästare skall vara skyldig att öfver afgiftens mottagande utfärda qvitto och. der så äskats, detsamma, efter behörig annotation i landskontoret och mot erhälien godtgörelse af tvä Riksdaler Riksmynt, tillverkaren i rekommenderadt bref tillsända, samt att tillverkning i dylikt fall må börjas, då tillverkare med postkontorets qvitto styrker, att afgiften blifvit der aflemnad. § 22.