Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sjelfva Utskottets yttrande i svar å en vid detta stadgande gjord anmärkning visar uttryckligen, att Utskottet alldeles icke afsett, att creditiv-behållningen , hvarå anvisning icke ingått, skulle inberäknas i den sedelstock, hvars belopp ansågs böra inverka på metalliska cassan.
Lftskottetyttrar nemligen: (1. c. sid. 68.) ”1 anledning dernäst af den anmärkning, att ett beviljadt ”Cassa-Creditiv, om än icke begagnadt, skulle föranleda till hållandet af en ”större silfvercassa, emedan det aviserade beräknades i sedelstocken, anser ”sig Utskottet böra fästa uppmärksamhet derå, att sjelfva rättigheten ”eller contractet icke innebär någon skuldsättning, utan att först, då in”visningar till större eller mindre del blifvit å creditivet utställda, är Ban”ken förbunden att efter erhållen avis hålla erforderliga medel till hands, ”och det måste i sistnämnda fall äfven vara i sin ordning, att aviserade ”invisningar i Bankens calcul betraktas lika med sedelstock.’
(Hvilket större bevis kan erfordras, att sjelfva det Utskott, som föreslagit den nya definitionen på sedelstock, ej derunder ansett böra förstås hvad som i kraft af contract om creditiv kunde komma att utgå, men ännu icke utgått, med undandag endast för det speciela fall, om hvilket här serskildt blifvit stadgadt.)
Jag tror mig sålunda hafva fullständigt ådagalagt, att, ehvad man alser beslutets bokstaf, Bankens brukliga terminologi eller klart uttryckta meningen af de förslag, som legat till grund för besluten, creditiv-behållningarne icke kunna inberäknas i sedelstocken, med undantag endast för det fall, hvarom serskildt är stadgadt. 2:0
Rtt en sådan förändring i beräkningen af sedelstocken i betydlig mon rubbar de förhållanden, som legat till grund för vigtiga af Rikets Ständer fattade beslut. 1 sådant fall anmärka vi: a) Bland andra hufvudgrunder för Bankens blifvande rörelse hafva Rikets Ständer beslutit: (i anledning af io:e punkten i Banco-Utskottets Utlåtande N:o 16) ”att då metalliska cassan, hvari äfven ”får inberäknas omyntadt silfver och guld, ej öfverstiger |:delar ”af sedelstocken, må denna sistnämnda i intet fall ökas.”
Detta hud är så positivt, att, sedan detta förhållande inträffat, BancoStyrelsen icke utan ansvar kunde, för något ändamål, låta den minsta sedel utgifva*, hvilket åter komme att stå i strid med både andra lagbud oeh J3au( o-Utskottets Betänkande N:o g8. all fortsättning af Bankens rörelse.
Det blir således en af den nya BancoSlyrelsens vigtigaste åligganden att förekomma, att ej sedelstocken nedgår till denna punkt, men ju mera man vid beräkningen lagger till den så kallade sedelstocken, ju större blir dess förhållande till metalliska cassan, och således ju förr uppnår man ofvannämnda punkt, hvars minst svåra följd vore att påkalla onödig skuldsättning utrikes och öfriga till metalliska cassans förstärkande anvisade åtgärder.
Alt tillägget af crediliv-béhållningarne ej komme att verka obetydligt, visar bifogade afskrift af första veckorapporten till Bancofullmägtige enligt nya uppställningen och som visar en härigenom tillkommen förhöjning i sedelstocken utöf ver ali Vexel-Bankens verkliga skuld både för sedlar och depositioner af nära i3 hundra tusen R:dr Banco, och ännu större skulle verkan blifva, när flera års besparade vinster, inbetalningar från Riksgälds-Contoret och indragningar å Discontfonden komme att anvisas åt creditiv-fonder, dels för sådan lånerörelse, som, enligt sin natur, är till sitt belopp så ombytlig sorn en verklig handelsdiscont, dels för cassa-creditiv, hvars begagnande vore underkastadt icke mindre ombytlighet.
Äfven visar denna tabell, att, efter sådan beräkning af sedelstocken, skulle, utan att afse annan inverkan på denna senare, knappast behöfvas 2 millioner
R:dr silfver-uttagning i metallisk valuta, förrän metalliska cassan komme till ofvannämnde proportion af ^:delar till sedelstocken. b) Vidare hafva Rike,ts Ständer i sina beslut, rörande 23:e och 3o:e punkterna af oftanämnda Utlåtande N:o 16, anvist ovilkorligen till Banken inflytande dels capital-afbetalningar, dels vinstmedel, till ett troligt belopp under 5 år af sammanräknade 4 millioner R:dr B:co, att, för hvad de icke för silfverköp äro hehöflige, användas i lämplig lånerörelse.
Om, hvad som icke är sannolikt, största delen af denna summa icke behöfde för silfverköp använ das, komme den troligen att af Banco-Stvreisen, (sorn måste ega den disponibel) anvisas till fonderna för lånerörelse på kort tid, och då skulle ovilkorligen följden blifva, att alla de oftast betydliga behållningar, som på sådana crediti v blefve innestående, väl skulle inberäknas bland den så kallade sedelstocken, men i det hela utgjorde en verklig förminskning i den verkligen utelöpande, det vill säga: i verkligheten skulle med visshet en årlig indragning i sedelstocken, utan motsvarande silfver-utgifning, ega ruin af i medeltal omkring 800,000 R:dr, men deremot ganska ovisst den motsvarande sedel-utgifningen, hvilket obestridligen vöre ett för rörelsen icke välgörande strypsystem, helst innan crediten hunnit skapa Banco-UtsJcottets Betänkande N:o gS. 18 andra utvägar till ersättning för dem, hvars tillslutande en mindre upplyst allmänhet möjligen kunde tillskrifva realisationen, ehuru de visserligen icke i den ringaste mon för dess bestånd erfordras, och sålunda ådraga denna högst välgörande åtgärd en oförtjent ovilja.
I afseende på kopparskiljemynts-pollelternas skiljande från Riksgäldssedclstocken, dit de lika så litet höra som de efter samma myntfot utmyntade, nu gångbara kopparskiljemynten tillhöra Banco-sedelstocken , anser jag ordningen fordra en sådan utgallring (vid bokföringen), hvarigenom behofvet upphör att vid sedelstockens beräkning fråndraga deras balancerade värde.
I anledning af hvad jag nu haft äran anföra, får jag, till intagande på sina vederbörliga platser i det blifvande Banco-Reglementet (i 5:e Artikeln efter nuvarande uppställning) föreslå: 1:0
Vid i834 års bokslut iakttages, att å den serskildt i Vexel-Banken på Riksgälds-Contorets räkning N:o 2 innestående fond för Riksgäldssedlarnes inlösen afFöres det bland dem inberäknade beloppet af kopparskiljemynts-polletter, hvaremot likaledes afföres bland Bankens tillgångar deras balancerade metallvärde. 2:0 Att för Bankens inom linien förda fordran hos Riksgälds-Contoret för vid 1823 års slut utelöpande Riksgäldssedelstock, som Banken då till inlösen öfvertag, afföres i iS34 års bokslut beloppet af de deri inbegripna kopparskilje mynts-polletter na. 3:o Öfver Bankens sedelstock bör till Fullmägtige för hvarje vecka ingifvas omständlig uppgift, hvarvid, i anledning af hvad i §§. (de hvari besluten i ira och 23:e punkterna af Betänkandet N:o 16 införas) iakttages, att till sedelstocken räknas: 1:0
Bänkens egna utelöpande sedlar; 2:0 den på serskild deposit-räkning i Vexel-Banken insatta fond, motsvarande beloppet af utelöpande Riksgäldssedel-; 3:o depositioner i allmänhet, innefattande allmänna och enskilda Verks och personers för insatta medel på räkning i Vexel-Banken innestående behållningar; 4:o aviserade, men ännu icke i Vexel-Bankdn inlösta assignationer å outtagna behållningar å de cassa-creditiv, som kunna beviljas, dock med afdrag dels af de förskott, hvilka blifvit från Banken utlemnade till invexling af förslitna smärre sedlar i landsorterna, dels af sådana transportsedlar, hvilka såsom otydliga icke kunnat under sina numror afföras, dels ock, så länge de af Riksgälds-Con - Banco-Utskottets Betänkande N:o 98. tbret utgifna, ännu utelöpande kopparskiljemynts-polletterna under Riksgäldssedelstocken inberäknas, af deras balancerade metalliska värde. 4:o Alla hittills i Låne-Banken till Banco-Styrelsens disposition deponerade summor böra öfverflyttas på lämpliga räkningar i Vexel-Banken. 5:o I Vexel-Banken föres serskild räkning öfver de creditiv, som blifvit eller kunna blifva vissa allmänna eller enskilda Veik anvisade, på så sätt, att det beviljade creditivet påföres vederbörande
Verk såsom ett saldo vid räkningens öppnande.
Dessa räkningar få ingalunda sammanblandas med dem, som föras öfver insatta medel, men bör för hvar och en af de förra till Fullmägtige hvarje vecka aflemnas uppgift, utvisande behållningen. 6:0
Fullmägtige ega att, efter förslag från Commissariatet, fastställa formulaire for vecko-rapporterna.” Hvad af Motionairen sålunda blifvit yttradt och föreslaget har Utskottet noga öfverväga t, med rådfrågande tillika af Rikets Höglofl.
Ständers beslut, i anledning af Utskottets under N:o 16 afgifne Utlåtande, så vidt detsamma rörer ifrågavarande ämne, samt dervid inhemtat, att ehuru, enligt i:a punkten af berörde Utlåtande, Utskottet tillstyrkt, och Rikets Ständer bifallit det förklarande, att ”med sedelstock bör förstås alla Bankens förfallna skulder,” har likväl Utskottet å pag. 35 i nämnde Utlåtande yttrat den af Rikets Ständer ej heller ogillade åsigt, att, vid beräkningen öfver reela fondens förhållande till sedelstocken, Bankens förfallne ränteskulder för dagen dock icke behöfde iakttagas; med hvilket undantag afsigten varit, att ifiågavarande beräkning skulle, utan tidsutdrägt och märkbar tillökning i göromålen för Bankens Tjenstemän, kunna när som helst uppgöras och Öfver-Styrelsen meddelas.
I betraktande häraf och då nämnde afsigt ej skulle kunna vinnas , dterest de flerfaldiga af Motionairen specificerade mindre betydliga poster, hvilka uti räkenskaperna balanceras, såsom Låne-Bankens förfallna skulder, måste uti hvarje sådan beräkning serskildt upptagas och redovisas, samt upplyst blifvit, dels att sammanlagda beloppet af alla dessa redan förfallna skuldposter, hvilka numera kunna komma i fråga att vid anfordran betalas, icke uppgå till 5o,ooo R:dr, och således, jemväl med inberäkning af upplupne och outtagne räntor, understiger summan af Bankens Vanligen utestående förfallna räntefordringar, dels ock att en stor del af berörde skulder under en längre tid, utan någon betydlig förändring till deras belopp, i räkenskaperna qvarstått, har Utskottet, i fullkomlig öfverensstämmelse med dess Banco-UisiotteU Betänkande N:o g8. i5 förut yttrade åsigt, i afseende på afdragen för ränteskulderne, trott ett reglemenlariskt stadgande erfordras, hvarigenom vid beräkningen öfver sedelstocken må kunna derifrån uteslutas, ej mindre upplupne än outtagne räntor å de af Banken upplånte medel, än äfven Låne-Bankens förfallna skulder , sedan för inlösen af densammas utelöpande invisningar och till betalning förfallne äldre räntebärande skuldförbindelser, en viss lämplig summa blifvit å serskild räkning i Vexel-Banken insatt , och på behöriga räkningar derstädes öfverförde de till Bancofullmägtiges disposition förut i LåneBanken deponerade summor.
Yid pröfning dernäst af frågan, huruvida från Banken beviljade, men icke begagnade creditiv böra uti sedelstockeninberäknas, har Utskottet ansett det vara klart, alt, i och med detsamma Rikets Ständer, med bifall till Utskottets i 22:a punkten af åberopade Utlåtande under Litt. a. (pag. 89), i afseende på låne-understöd medelst cassa-crediliv, beslutat, att beloppen af de å creditiven dragna assignationer, hvilka med görligaste första borde Banken aviseras, skall ”inberäknas uti Banco-sedelstocken , så snart sådan avis ankommit/’ måste derigenom äfven vara afgjordt, att behållningarne å dylike creditiv icke böra uti sedelstocken inberäknas, utan såvida och till det belopp assignationer derå verkligen äro utställde och Banken aviserade.
Och ehuru det olika förhållande eger rum emellan nyssnämnde cassacreditiv och de för närvarande vissa allmänna Verk och Inrättningar i Banken medgifne creditiv, alt Banken om assignationer, dragne å dessa senare, icke erhåller någon kunskap förr än de till inlösen företes, likväl, då det ej kan nekas, att, på sätt Utskottet redan i Utlåtandet N:o 16, pag. 68, jemväl yttrat, blotta medgifvandet af rättigheten att utställa invisningar icke innebure någon skuldsättning, utan detta först mäste anses inträffa sedan creditiv-rättigheten blifvit begagnad, medelst utfärdande af invisningar till större eller mindre belopp, i hvilken stund skyldigheten för Banken onekligen inträder, att hålla erforderliga medel för desse invisningars inlösen tillhanda, men en föreskrift, hvarigenom, med förändring af det hittills uti detta hänseende antagna sätt, nuvarande creditiv-innehafvare skulle åläggas skyldigheten att avisera de å creditiven dragna assignationer, icke synes mot ändamålet svarande, enär assignationer å nuvarande creditiv, vanligen lydande å större summor, icke bland allmänheten circulera, utan genast, efter deras utfärdande, till Banken ingå, har Utskottet desto mindre kunnat tveka att instämma uti den af Motionairen yttrade åsigt, att outtagne behållningar å beviljade creditiv icke böra i sedelstocken inberäk - i6 Banco-UIskottets Betänkande AVo g8. nas, som den händelse sannolikt aldrig inträffar, att alla innehafvare af creditiv på en gång till liela det beviljade beloppet begagna deras creditivrätt och således, genom inberäknandet uti sedelstocken af alla på beviljade creditiv outtagne behållningar, sedelstocken komme att visa sig vida högre än den i sjelfva verket vore, hvilket ingalunda skulle öfverensstämma med. andan och syftningen af Rikets Ständers redan fattade beslut, i anledning af livad Utskottet i Utlåtandet N:o 16 hemställt.
Men under det å ena sidan Utskottet trott sig böra vidblifva den öfvertygelse, att innestående behållningar å creditiven icke böra uti sedelstocken inberäknas till högre belopp, än som motsvarar derå utställde aviserade oinlöste assignationer, hvaraf naturligtvis äfven foijer, det Rikets Högloft.
Ständers föreskrift, ”att, då metalliska cassan ej öfversliger |:delar af sedelstocken, denne sistnämnde uti intet fall får ökas,” icke ovilkorligen måste tillämpas till de fall, då sedelstocken, i händelse af tillägg till de å creditiven outtagne behållningar, komme att öfverstiga omförmälde af Rikets Ständer, vid fråga om utsträckning af Bankens lånerörelse, bestämda proportion emellan sedelstocken och metalliska cassén, har Utskottet å andra sidan funnit högst nödvändigt, att vid sådane tillfällen, då förökning af sedelstocken, enligt de af Rikets Höglofl.
Ständer fastställde grunder, kan komma i fråga, beloppet af de å creditiven innestående behållningar noga afses, på det att icke, genom craditivens anlitande i betydligare riton, sadelstocken måtte erhålla en sådan tillökning, att den uppbringades till ett, i jemförelse med metalliska cassan allt för högt belopp, hvarföre Utskottet trott det blifva nödigt i Reglementet föreskrifva, att, vid förekommande frågor om cassa-cred ili vs beviljande eller lånerörelsens utsträckning, beloppet af outtagne behållningar å de förut meddelad"? creditiven bör noga afses.
Den af Motionairen föreslagna och, enligt hvad Utskottet inhemtat, af Banco-Styrelsen redan vidtagne anstalt, att öfver de creditiv, som blifvit vissa allmänna eller enskilda Verk och Inrättningar anvisade, föras i Vexel-Banken serskilde räkningar, vid hvilkas öppnande det beviljade creditivet varder vederbörande
Verk såsom ett saldo till godo fördt, har Utskottet, såsom ledande till större ordning och reda i räkenskaperna, samt lättnad vid pröfningen och bedömandet af Bankens ställning, ansett böra äfven för framliden fortfara, dock att nämnde saldo hädanefter, i händelse af bifall till hvad Utskottet ofvan föreslagit, icke kommer alt upptagas i beräkningen af den förfallna Vexel-Banco-skulden, börande omförmälde räk - Banco-TJtslottets Betänkande N:o g8. *7 räkningar icke sammanblandas med dem, som föras öfver insatte medel i allmänhet.
Deremot anser Utskottet något stadgande i Reglementet, när och huru uppgifter om behållningarne å creditiven eller inträffande förändringar uti sedelstocken skola Fullmäglige meddelas, icke af behof påkalladt, dådet alltid måste vara Fullmäglige obelaget att föreskrifva , så väl formen för de rapporter eller uppgifter i afseende på Bankens rörelse, hvilka de till upplysning eller ledning för sina åtgärder kunna finna för godt alt ifrån vederbörande infordra, som tiden för dylika rapporters eller uppgifters afgifvande.
Vidkommande slutligen det af Motionairen framställda förslag, att från den för Riksgäldssedlarnes inlösen å serskild räkning i Vexel-Banken innestående fond måtte afföras beloppet af de bland dessa sedlar inberäknade kopparskiljemynts-polletter, samt att deremot det i räkenskaperna bland Bankens tillgångar balancerade värdet af kopparn uti desse polletter måtte afskrifvas, har Utskottet inhemtat: att, enligt Rikets år i8a3 församlade Ständers beslut, en emot Riksgälds-Conlorets vid nyssnämnde års slut utelöpande sedelstock, (kopparskiljemynts-polletterna härunder inbegripne) svarande behållning af 4.025,095
R:dr 39 sk.
Banco blifvit å omförmälde serskilda räkning i Vexel-Banken insatt, med hvilken behållning så väl alla utevarande Riksgäldssedlar, som de skiljemynts-polletter, hvilka antingen invexlades eller på annat sätt ingingo till Riksgälds-Contoret, skulle inlösas; att, lill följd af hvad Rikets Ständer vid sistförflulne Riksdag förordnat, ifrågavarande till Riksgälds-Contoret inflytande polletter skola till Banken aflemnas, hvarföre också ej allenast värdet af kopparn uti desse polletter sedermera blifvit såsom en Bankens tillhörighet uti räkenskaperne uppfördt, utan ock detta Verks ibland dess osäkra fordringar inom linien balancerade fordran af Riksgälds-Contoret för ofvanberörde till Riksgäldssedlarnes inlösen afsatta fond, med motsvarande belopp 56,684 R:dr i5 sk. 10 r. minskad, så att densamma derstädes finnes upptagen till 3,968,411 R:dr a3 sk. 1 r.
Och emedan för inlösen af Riksgäldssedlarne och skiljemvntspolletterna, hvilka sistnämndes myntvärde uppgår till 1 i4>956 R:dr a sk. 3 r. Riksgälds, eller 76,637 R:dr 17 sk.
Banco, någon annan tillgång icke finnes än omförmälde fond, hvilken, i fall den, på sätt Motionairen föreslagit, komme att med sistberörde summa minskas, möjligen, om ock mindre sannolikt, kunde blifva för det dermed afsedde ändamål otili— Bihang lill R■ St.
Fröt. 1834 och 1835- 6:te Sami.
Usta AJd. 2-dra Band. 3 27-de Häftet. i8 B ane o-Utskottets Betänkande N'.o g8. rneklig; så och enäi’ de polletter, sorn till Riksgälds-Contoret ingå, skola till Banken aflemnas, samt för öfrigt något giltigt skäl, till ändring af hvad Rikets Höglofl.
Ständer vid föregående
Riksdagar uti ifrågavarande hänseende beslutit, icke förekommer, har Utskottet ej funnit skäl till afförandet af af polletternas kopparvärde från Bankens beräknade tillgångar, eller till deras nominalvärdes afdragande från merberörde uti Vexel-Banken för Riksgäldssedlarnes inlösande afsatte fond.
I öfverensstämmelse med hvad Utskottet nu anfört och de af Rikets Höglofl.
Ständer , rörande detta ämne , redan fattade beslut innehålla, har Utskottet uppgjort och får härmedelst till Rikets Höglofl.
Ständers pröfning och stadfästelse öfverlemna följande förslag till reglementariska stadganden, alt på lämpliga ställen i det nya Banco-Reglementet införas. §• (imotsvarande 6 i 4 Art. 1 Afd. af nu gällande Reglemente.)
Såsom sedelstock skola hädanefter uti beräkningarne öfver Bankens ställning upptagas och anses alla densammas skulder, deruti således inberäknade : a) Bankens egna utelöpande sedlar; b) den på serskild räkning i Vexel-Banken insalta fond, motsvarande beloppot af utelöpande Riksgäldssedel’, jemte de från RiksgäddsContoret utgifne kopparskiljemynts-polletlerne; e) depositioner i allmänhet, innefattande allmänna och enskilda Verks eller personers, för insatte medel på räkning i Vexel-Banken, derstädes innestående behållningar; och d) aviserade, men icke inlösta assignalioner å beviljade crediliv uti Banken.
Härifrån böra dock afdragas: v 1:0
De förskott, som blifvit från Banken utlemnade lill förslitne smärre sedlars invexling i landsorterna; 2:0 sådana transportsedlar, hvilka, såsom otydliga, icke kunnat under sina numror afföras, utan i stället blifvit af Låne-Banken infriade; och 3:o metalliska värdet af ofvanberörde kopparskiljemynts-polletter.
Och skola likaledes ifrån sedelstocken, vid beräkningarne öfver densamma, uteslutas upplupna men outlagna räntor å de af Banken upplåuta medel äfvensom Låne-Bankens förfallna skulder, sedan, för inlösen af den sistnämndes utelöpande invisningar och uppsagde samt till betalning förfallne äldre räntebärande skuldförbindelser, en viss lämplig summa blifvit å serskild räkning i Vexel-Banken insatt, och på behöriga räkningar derslä* Banco-Utslottets Betänkande N:o gS. des öfverförde de till Bancofullmägtiges disposition förut i Låne-Banken deponerade summor. §’ Ehuru innestående behållningar å beviljade creditiv icke böra uti sedelstocken inberäknas till högre belopp, än som motsvarar derå utställde aviserade men icke inlösta assignationer, skall dock vid de tillfällen, då beviljandet af nja cassa-creditiv eller utsträckning af lånerörelsen kan, utan rubbning af det stadgade förhållandet emellan metalliska cassan och sedelstocken, komma i fråga, beloppet af de oultagna behållningarne å de förut meddelade crediliven noga afses. §•
Öfver de creditiv, som blifvit vissa allmänna eller enskilda Verk och Inrättningar anvisade, föras i Yexel-Banken serskilde räkningar, vid hvilkas öppnande det beviljade creditivet varder vederbörande
Verk såsom ett saldo till godo föl dt , hvilket saldo dock icke kommer att i beräkningen af den förfallna Vexel-Banco-shulden upptagas.
Stockholm den n Februarii 1835.
Reservation af Herr Helsingius: ”Då hufvud vilkoret för bibehållande af ett återvunnet förtroende eller retablerad credit måste vara ett fortsatt noggrannt iakttagande af de beräkningar, hvarpå man grundat sina anspråk på nytt förtroende; och då det lika litet lärer kunna bestridas, alt en Sedel-Banks fortfarande existence, helt och hållet beror på fortfarande credit, som det kan nekas, att den nu påbörjade realisationens bestånd] helt och hållet beror på ett oförminskadt förtroende lill Rikets Ständers Bank; så anser jag det vara hvarje Representats åliggande att noga tillse, det den garantie för beståndet, som Rikets Ständer beslutat, genom bestämmelsen af hvad med sedelstock bör förstås, vid beräkningen af den proportion deremot i silfver, som bör finnas, då sedelrörelsen får utsträckas, och som blifvit för hela nationen framställd, nu icke i någon mon förminskas; och det är i öfverensstämmelse med dessa åsigter, hvilka jag hoppas vara delade af samtliga Riks-Stånden, som jag föranlåtes anmäla min vördsamma reservation emot Högh Banco-Ulskotlets nu afgifne tillstyrkande, att Banco-Styrtlsen, vid beräkningen af sedelstocken, skulle få afdraga hvad som befinnes vara outtaget, äfven af sådana creditiv, hvilkas totala belopp , utan all ad visering, hvad 20 Banco-Utslotlels Betänkande N:o gS. dag som helst kan ulassigneras, och i följd deraf genast från Banken för längre tid utgå antingen i sedlar eller i silfver, nemligen Riksgälds-Contorets, Jern-Contorets och Manufactur-Discontens m. 11. creditiv, hvilka sammanslagne begagnade summor, ofta inom ganska kort tid, kunnat differera på G å 700,000 R;dr och derutöfver.
Enligt i:a punkten af Banco-Ulskotlets Betänkande N:o 16, hafva Rikets Ständer beslutat, att med sedelstock bör förstås alla Bankens förfallna skulder, och, till förekommande af så förvillande beräkningar, som 1829 uppgjordes, serskildt deribland inräknat och omnämnt Depositionerna och Riksgäldssedlarne m. m., och då nu med förfallen skuld ingen lärer kunna förstå annat, än sådan, som vid anfordran skall betalas, hvilket just är förhållandet med hela beloppet af här ofvan nämnde creditiv, så visar sig för mig klart, att, hvad som nu ti 11styrkes, uppenbart strider emot Rikets Ständers förut fattade beslut, och skulle således komma att förminska den gärantie , Bankens sedel-innehafvare en gång erhållit, så mycket mera sorn jag inom Banken fått den upplysning, att dessa creditiv ofta till nära deras fulla belopp varit begagnade, och, med undantag af de obetydliga för Brand-Contoren och Sparbanken, förmodligen på samma sätt komma att begagnas.