Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1 Uti det underdåniga utlåtande, som Förvaltningen den 27 December 1860, i anledning af dessa och andra rörande Flottan af Revisorerne gjorda framställningar och anmärkningar, till Eders Kongl. Majit afgaf, anfördes, i afseende på bokföringssättet, att Förvaltningen visserligen ansåg, att till redovisningens fullständighet hörde, att derigenom ådagalades hvad kostnaden för hvarje arbete, vare sig för nybyggnad eller underhåll utgjort, men att Förvaltningen tillika vore af den tanke, att ett dylikt redovisningssätt ej borde utöfver vissa gränser, med hänseende till arbetets beskaffenhet och ändamål, tilllämpas, emedan, i annat fall, redogörelserna skulle få ett alltför stort och onödigt omfång.
På det att kännedom måtte kunna vinnas dels om underhålls- och reparationskostnaden för de vid Flottans stationer befintliga fartygen af sådan cert, som antagligen komme att för närmaste framtiden bibehållas, och dels huru dylika kostnader lämpligast kunde redovisas, förordnade Förvaltningen i skrifvelser till Befälhafvarne vid Flottans 41 — 322 — stationer den 27 Mars 1863, att tillsvidare borde å årliga underhålls- eller reparationskostnaden för vissa fartyg och andi a sådane, sorn möjligen kunde komma att af Förvaltningen bestämmas, samt för deras inventarier m. m. en på arbetsjournalerna grundad summarisk uppgift, vederbörligen granskad, till Förvaltningen insändas med de från stationerna för hvarje förflutet år ingående liqviderna öfver statsanslagen, hvilka uppgifter skulle till en början upprättas för följande fartyg, nemligen: vid Karlskrona station, för ångfregatten Vanadis och fregatten Norrköping samt ångkorvetterna Gefle och Thor, för de begge sednare från den tid de å dem då pågående reparationsarbetena blifvit fullbordade, och för de båda förstnämnde från den tid Befälhafvande Amiralen funne lämpligt bestämma, samt vid Stockholms station, för dem bland dervarande fartyg, hvilka voro af samma klass som kanonångslupen Svensksund, med beräkning af kostnaden från den tid Stationsbefälhafvaren ansåg lämpligt bestämma.
Ifrågavarande uppgifter borde visa värdet af alla materialier, effekter och dagsverken, som åtgått för hvarje fartyg eller fartygs-cert, med inventarier m. m., underhåll eller reparation, oberoende af titeln å det anslag, hvaraf kostnaden blifvit bestridd, dock att i underhållskostnaden icke inberäknades utgifterna för fartygets dagliga värd å stationen.
För hvarje fartyg borde dessutom anmärkas, om under den tid, för hvilken underhålls- eller reparationskostnaden uppgafs. det utrustats till eller afrustats från sjöexpedition samt, i det ena eller andra af dessa fall, huru länge expeditionen varat; och öfverlemnades i öfrigt till Stationsbefälhafvarne att angående journalers förande och extraherande m. m. meddela de föreskrifter, som pröfvades för ändamålet nödiga, dock utan att derigenom redan anbefallda sätt för statsanslagens redovisande förändrades.
' Om så beskaffade underhållskostnads-uppgifter, sorn de ofvan omförmälde, hvilka, enligt derom gifna föreskrifter, från stationerna inkommit beträffande de fartyg, för hvilka de borde afgifvas, äfven upprättas för andra fartyg med den nybyggnadskostnad, som i Revisorernes framställning antydes, och alla dessa uppgifter, som jemväl böra upptaga nybyggnadskostnaden, åtfölja den berättelse, som, enligt nådiga cirkuläret den 14 Augusti 1841, ärligen skall af Förvaltningen afgifvas, för att Rikets Ständers Revisorer tillställas, så torde hvad de i sin merberörda framställning hufvudsakligen afsett, eller att med lätthet kunna Suna hvarje fartygs nybyggnads- och underhållskostnad, kunna uppnås utan uppläggning af särskilda konti för hvarje fartyg i sjelfva hufvudböckerna, hvilket, på skäl, som af stockholms Stationsbefälhafvare blifvit i dess afgifne underdåniga yttrande i denna fråga anförde, Förvaltningen anser vara mindre både lämpligt och till redighet i en dylik räkenskap ledande; instämmande Förvaltningen jemväl i samma Stationsbefälhafvares uttalade mening, att blankett-trycks användande för hufvudboken och kassfiräkningen snarare medför olägenhet, än någon egentlig fördel.
I afseende derpå, att af den till årstjenst vid Flottans station i Stockholm uppfordrade båtsmansstyrka årligen kommenderas 25 man tili handräckning vid krigsskolan pa Karlberg, artmärkes uti 2 af Revisorernes berättelse, att den tjenst, hvari desse båtsmän användas vid nämnde skola, både är främmande för och stridande emot det ändamål, för hvilket de af staten och roten underhållas, samt att båtsmän destoheldre böra från dylik tjenstgöring befrias, som den ingalunda befrämjar deras yrkesskicklighet.
I likhet med Stockholms Stationsbefälhafvare. anser Förvaltningen den gjorda anmärkningen vara välgrundad.
I förberörda berättelse förekomma derjemte åtskilliga andra af Revisorerne, med — 323 — anledning af deras besök i Karlskrona, gjorda framställningar, i afseende på hvilka Förvaltningen nu får underdänigst anföra följande: l:o.
Hvad angår Revisorernes uttalade åsigter rörande sjöfästningarne vid Karlskrona och de föreslagna åtgärderna för desses förstärkande, finner Förvaltningen sig icke vara i tillfälle att kunna derom ingå i pröfning, hvilken dessutom icke torde detta embetsverk tillkomma. 2:o.
I betraktande deraf, att, enligt de af Chefen för Sjöförsvars-departementet framställde »grunder för ombildning af Sveriges sjöförsvar», Eders Kongl. Maj:ts Flotta skulle komma att bestå af ett, i jemförelse med hvad nu är förhållandet, mindre antal, men mera tidsenliga fartyg, samt att endast få af dessa torde blifva af trä och komma att byggas på varfvet i Karlskrona, då deremot de öfrige lättast oell fördelaktigast kunde förfärdigas vid enskilde mekaniska verkstäder, hafva Revisorerne ansett, att timmermans- och handtverkspersonalen vid nyssnämnde station kunde betydligen minskas, och att »största fördel vore att i stället vid förefallande behof tillfälligt antaga fria arbetare, hvilka, ehuru deras dagspenning sannolikt blefve högre än den, som nu beräknas för Kronans fasta manskap, likväl skulle befinnas billigare i längden, emedan de endast aflönades för den dag, de arbetade.» Förvaltningen är, för sin del, af den tanke, att, till följd af den ofvan antydda förändringen i sjökrigsmaterielen, en betydlig inskränkning af den med fäst aflöning vid Flottans varf anställde timmerinanspersonalen visserligen kan och bör ega rum, och har sättet för en sådan inskränknings tillvägabringande jemväl redan blifvit af Eders Kongl. Maj:t genom nådigt bref den 3 Juni ;8t>'j föreskrifvet; men dels är behofvet af de ordinarie timmermännen beroende af det antal fartyg, som måste underhållas, och dels synes det vara mindre lämpligt att till denna varfspersonals minskande genast och på en gång vidtaga någon utomordentlig åtgärd, såsom t. ex. förflyttande af en del af densamma på indragningsstat, i hvilket fäll sannolikt ingen af dem, som å sådan stat uppfördes, komme att förr än med döden derifrån afgå, samt att Kronan skulle af den indragna personalen draga föga nytta, äfven om denna personal fortfarande skulle ega tjenstgöringsskyldighet.
Hvad åter beträffar smeder och andra metallarbetare, anser Förvaltningen sig böra till alla delar instämma i hvad Befälhafvande
Amiralen rörande behofvet af en sådan ständig personal yttrat, samt att den, långt ifrån att inskränkas, torde finnas böra ökas, helst för framtiden svårligen kan påräknas att för verkställande af de arbeten, som i och för den ifrågasatta nya krigsmaterielens af jern underhåll erfordras, fullt skicklige och erfarne arbetare skola kunna, då de som mest behöfvas, från enskilda mekaniska verkstäder erhållas, äfven emot en ganska hög aflöning.
Att genom anskaffning af mera ändamålsenliga och lätthandterliga mekaniska inrättningar å varfvet samt dessas koncentrerande så vidt möjligt är, äfvensom lämpliga transportvägars anläggande m m., arbetena derstädes skola kunna med en daglig personal, som till antalet är mindre än den nu använde, bedritvas, är visserligen obestridligt, men förr än berörde anskaffning och anstalter kunnat åstadkommas samt fartygens antal, enligt den ofvan antydda planen för sjöförsvaret, blifvit derefter reduceradt, lärer någon betydligare inskränkning i nyssnämnde personal svårligen kunna ega rum. 3:o.
Frågan om bevakningens å varfvet uppdragande åt en särskild för ändamålet inrättad poliskår är icke ny.
Redan den 1 Juli i 859 har Förvaltningen i skrifvelse till Chefen för Sjöförsvars-departementet öfveriemnat och förordat ett af Varfs-chefen — 324 — vid Karlskrona station upprättadt och af Befälhafvande Amiralen insändt förslag till en dylik poliskårs bildande; och får alltså Förvaltningen underdånigst åberopa sin ofvan omförmälda framställning i ämnet. 4:o Revisorernes yttrade åsigt, att till tjenstgöring vid station uppfordrade båtsmän icke böra användas till släparbeten, utan under uppfordringen sysselsättas med vapenöfningar och göromål, hörande till sjötjensten, öfverensstämmer med hvad i de vid Eders Kongl. Maj:ts till Rikets nu församlade
Ständer aflåtna nådiga proposition angående sjöförsvaret fogade »grunder för detsamma» förmäles, att båtsmännen böra danas till militärtjenst samt skonas från släparbeten; och torde något underdånigt yttrande från Förvaltningens sida alltså icke i denna punkt erfordras. 5:o Hvad Revisorerne anfört om ändamålsenligheten deraf, att å Flottans varf må finnas fullständiga verkstäder för att kunna afhjelpa de tillfälliga skador till maskineri, skrof eller pansar m. m., som jernfartygen må hafva lidit, och hvilka arbeten, enligt hvad erfarenheten gifvit vid handen, skulle falla sig öfverdrifvet dyra, om de verkställdes vid privata verkstäder, lemnar ett ytterligare stöd åt Förvaltningens här förut yttrade mening, att ett tillräckligt antal skickliga och vana smeder och andra metallarbetare böra vara vid Flottans varf ständigt anställde, för att kunna påräknas till de af Revisorerne omförmälda iståndsättningsarbetens verkställande utan tidsutdrägt, så att icke, för hvarje gång någon dylik iståndsättniug förekommer, dervid behöflige arbetare måste, emot en hög aflöning, förhyras från privata verkstäder, hvilket, om det ock städse kunde ske, såsom likväl ej kan förutsättas, tilläfventyrs kunde medföra olägenheter för ej mindre den privata verkstadsegaren än ock för Kronan, i händelse arbetare undandroges enskild mekanisk verkstad, der arbeten och beställningar för Flottans egen räkning voro under utförande. 6:0
I afseende på Revisorernes framställning beträffande Skeppsgosse-kårens kasern och skola, äfvensom angående observatorium, får Förvaltningen underdånigst åberopa hvad i dess underdåniga skrifvelse den 3 sistlidne Oktober, angående medels-behofven å riksstatens femte hufvudtitel under nästa statsregleringsperiod, punkten 17, blifvit yttradt och tillstyrkt, angående af Befälhafvande Amiralen föreslaget uppförande af en byggnad, innehållande ej mindre ett observatorium samt rum för sjöinstrumenters ändamålsenliga förvarande, än äfven lokaler för alla undervisningsverken vid stationen, med undantag af skeppsgosseskolan, hvilken derefter skulle uteslutande begagna den lokal, som för närvarande är upplåten såväl till denna skola som till den förberedande och till navigationsskolan.
Revisorerne förmäla väl, att de reglementariska föreskrifterna, rörande såväl kompetens för läraretjensterna som undervisningens ordnande och bedrifvande, påkalla väsendtliga förändringar; men då icke ens antydes i hvilka afseenden eller i hvilken rigtning sådane förändringar borde ega rum. har Förvaltningen nu icke funnit tillräcklig anledning att ingå i någon pröfning om och i hvad. mån det för skeppsgosseskolan den 27 November 1860 utfärdade reglemente bör förändas. 7:o
Revisorerne hafva slutligen fastat uppmärksamhet dervid, att inloppet till ankarplats å redden vid Flottans hufvudstation saknar ledfyrar till vägledning för nattetid ankommande fartyg, hvilka nu, äfven med lots ombord, utanför grunden måste afvakta dagen för att kunna inlöpa, hvilket förhållande Revisorerne funnit så mycket anmärkningsvärdare, sora högst tvenne smärre fyrlanternor ansågos vara behöfliga och såväl anläggnings- som underhållskostnaden borde blifva ringa.
— 325 — L fråga om ledfyrars anläggning vid inloppet till Karlskrona redd har Lotsdirektören redan inkommit med framställning i sitt betänkande rörande användande af lotsoch fyrinrättningens besparade medel för tillvägabringande af åtskilliga förbättringar inom fyrväsendet, hvilket betänkande blifvit af Förvaltningen i underdånig skrifvelse den 21 Oktober 18ii4 till Eders Kongl. Maj:t öfverlemnadt, och hvarvid Förvaltningen, instämmande i Lotsdirektörens förslag om tvenne ledfyrars inrättande vid Karlskrona, underdanigst anhållit, att framdeles få till Eders Kongl.
Majit inkomma med närmare framställning om såväl denna som andra fyranläggningar, allteftersom de ansägos böra til verkställighet befordras ch medel dertill kunde beredas.
Förvaltningen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormaktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter: C. S. ANNERSTEDT. J. B. KLEMAN. C. A. SUNDIN. C. E. HOLM.
Referent. ' j s_ A. Falkenstedt.
Amiralens i Karlskrona underdåniga utlåtande öfver hvad i 1865 års revisionsberättelse förekommer, rörande Flottans räkenskaper och förvaltning.
Underdånigst utlåtande.
Sedan Eders Kongl. Maj:ts Förvaltning af sjö-ärendena, genom remiss den 21 sistlidne November å transsumt af Rikets Ständers Revisorers underdåniga berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863, infordrat Befälhafvande Amiralens underdåniga utlåtande, får jag, i följd deraf och sedan jag olver de delar af den underdåniga berättelsen, sorn angå varfsdetaljen, infordrat Varfs-chefens yttrande, nu i underdånighet anföra: — 326 — Hvad den i första punkten af den underdåniga berättelsen gjorda anmärkning vidkommer, att ett sålunda förändradt bokföringssätt borde vid Flottan införas, att hvarje fartyg, hvars nybyggnad uppginge till 20,000 R:dr eller derutöfver, borde erhålla sitt särskilda konto för nybyggnads- och underhållskostnad, så delar jag helt och hållet denna åsigt.
Eders Kongl. Maj;ts Förvaltning af sjö-ärendena har ock redan uti dess skrifvelse den 27 Mars 1863 anbefallt, att särskilda reparations- och underhållsjournaler skola föras för ångfregatten Vanadis samt ångkorvetterna Gefle och Thor jemte fregatten Norrköping; och hafva uträkning å dessa fartygs underhållskostnader blifvit till Kongl Förvaltningen insände både år 1864 och innevarande år för de näst för utgängne åren, och komma sådana uträkningar jemväl att afgifvas för de nyligen till stationen ankomne tornfartyget John Ericson samt kanonångsluparne Hogland och Ingegärd, men någon föreskrift att intaga dessa underhållskostnader uppå särskilda konti i stationens hufvudbok har ej blifvit meddelad, och har således detta hittills ej heller egt rum, fastän det lätteligen kunnat ske.
Deremot kan jag ej finna, till hvad synnerlig fördel det skulle lända, att hufvudbok och kassaräkning fördes å tryckta blanketter eller att någon lättnad derifrån vore att hemta.
Eders Kongl. Maj:ts nådiga reglemente för styrelsen och ekonomien vid Flottans stationer har redan uti 282 § l:a mom. den föreskrift, att för alla sådana handlingar, deri kolumner och titlar blifva oförändrade, böra blanketter tryckas, och i följd af denna nådiga föreskrift, underlåta ej vederbörande kontor att begära blankettryckning, så snart någon lättnad dymedelst kan åstadkommas.
Beträffande Revisorernes besök i Karlskrona och på Flottans dervarande varf, så måste man erkänna riktigheten af de tillkännagifna åsigterna om varfvets stora utsträckning och de derinom varande verkstäders, maskiners och inrättningars spridda lägen; och anser jag, att för framtiden, när nya byggnader eller inrättningar å varfvet uppföras, sådant bör ske under iakttagande, att dylika olägenheter, så vidt möjligt är, undvikas, äfvensom att emellertid, till afhjelpande af de för handen varande, tidsenliga transportvägar och lämpliga transportmedel böra åstadkommas, då nödiga anslag till bestridande af kostnaderna derför kunna afses.
Beträffande åter Revisorernes anmärkning, att den å varfvet använda personal synes vara alltför stor i jemförelse med det rin^a antal fartyg, hvaraf örlogsflottan för närmaste framtiden kommer att bestå, samt att antalet ordinarie timmermän och handtverkare skulle mycket kunna minskas, och i stället extra arbetare vid förefallande behof för tillfället antagas, far jag, med erinran derom, att indragning af timmermän redan, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref den 3 Juni 1862, egt rum i mån af skedd afgång, men att deremot den ä varfvet anställda smedspersonal, deraf flere, i brist på erforderligt antal maskinister, användas vid skötandet af varfvets och de hemmavarande ångfartygens maskiner — visat sig otillräcklig, i följd hvaraf extra smedsgesäller måst antagas, på det de, under sednare åren, tilltagande metallarbetena skolat kunna medhinnas. samt att således det redan kända behofvet af en tillökning i smedernas antal blifver större i samma mån, som smidesarbetena komma att tillväxa, äfvensom att dä det sannolikt skulle blifva förenadt med största svårighet att vid behof erhålla sistnämnde slags arbetare med nödig vana och skicklighet i yrket, helst den skicklige arbetaren otvifvelaktigt söker sig en fast ställning, och endast den opålitlige eller oanvändbare blefve för tillfälliga behof att tillgå, — i motsats till hvad Revisorerne antydt, tillkännagifva min åsigt vara, att det i allmänhet erforderliga antalet af metallarbetare icke böra såsom tillfälliga arbetare antagas, utan tvärtom på stat uppföras Hvad bätsmansstyr - — 327 — kan särskilt vidkommer, får jag underdånigst meddela, att det väl understundom för någon kort tid, då båtsmän blifvit uppfordrade för att utgöra besättningar ä till expedition utkommenderade fartyg eller när desse från expedition återkommit, kan inträffa, att i förra fallet, innan fartygen från varfvet utlagt, och i det sednare, innan de till hemlof berättigade hunnit hemförlofvas, hvartill någon tid åtgår för uppbudande af skjuts och skriftvexling derom med vederbörande Konungens Befallningshafvande, en större styrka kan finnas härstädes, än som för varfsarbetena oundgängligen är behöflig, dock beredes alltid full sysselsättning åt det öfverfiödiga äntalet, och inträffade just ett dylikt förhållande under Revisorernes besök härstädes.
Dessutom mäste erinras, att uti den för varfstjenstgöringen vanligen uppfordrade båtsmansstyrkan inbegripes artilleri-exercisskolans manskap, nattvakare. bodkarlar och vid kompanierna tjenstgörande rapportkorporaler samt de i sjukhus, bageri, magasiner och kaserner anställde eller, med ett ord, alla på stationen befintliga uppfordrade båtsmän, hvarigenom, och då dessutom afdrag göres för sjuke, mediciuanter, permitterade och arresterade, de å varfvet verkligen tjenstgörande båtsmännen uppgå till ett vida mindre antal, än man föreställer sig.
För den händelse att båtsmännen, i enlighet med den af Revisorerne uttryckta åsigt, icke skulle användas till släpsysslor eller till handtlangare i verkstäderna m. m , sä skulle följden blifva, att annat för Kronan vida dyrare arbetsmanskap till förrättande af sådane sysslor måste, vare sig å ordinarie eller extra stat, antagas.
Då Varfs-chefen redan under den 9 Juni 1859 föreslagit en varfspolis, instämde Befälhafvande Amiralen jemväl i denna åsigt och ingick i skrifvelse den 10 Juni samma år till Kongl. Förvaltningen af sjö-ärendena med framställning härom jemte förslag ä kostnaden, och uppgick aflöningsbeloppet för 12 personer, hvaraf kåren skulle bestå, till 11,232 R:dr årligen.
Denna kår var afsedd för den inre bevakningen å varfvet, dertill hittills båtsmän varit använde, nemligen tillsynen öfver dockportarne och fartygens förtöjningar, utgörande af pumpvakt i Flottan, upprätthållandet af föreskrifven ordning, upptäckandet af uppkommande eldfara, äfvensom tillsynen deröfver, att tillgrepp ej föröfvas.
En sådan poliskår skulle för varfvet vara af stor fördel, äfven om den komme att medföra en högre kostnad än den nuvarande bevakningen; men den inre bevakningen i öfrigt, äfven den yttre vid varfvets stränder, hvilken sistnämnde fordrar en större personal i anseende till varfvets vidsträckta område, hvilken bevakning hittills blifvit bestridd till en del af marin-regem entet och i öfrigt, å de ställen, der marinsoldater, i följd af deras otillräcklighet eller andra omständigheter, icke alltid varit använde, måst anförtros åt båtsmän, anses fortfarande kunna och böra ät båtsmän öfverlemnas, helst deras begagnande för en sådan bevakning tillhör deras tjenstgöring, hvarförutan till nattvakare utses sådane pålitlige båtsmän, sorn i följd af högre ålder icke kunna till exercis eller sjötjenst eller vid svårare arbeten användas
Genom inrättande af en varfspolis, skulle ock, såsom Revisorerne funnit önskligt, manskapets visiterande vid utgåendet från varfvet kunna afskaffas, ehuru berörde visitationer äfven pä sednare tid visat si» vara behöflige.
Yid Revisorernes besök uppgick den bevakning å varfvet, som utgjordes af båtsmän, till endast 59 man, hvaraf trenne voro tillfällige och sedermera, såsom icke vidare behöflige, indragits, hvarjemte utom varfvet voro, utöfver den af särskilt kommenderadt manskap bestående bevakningen i sjukhuset och å kasernerna, anställde såsom nattvakare dels vid stängsel-liniernes flottar och dels vid tillfällige materialupplag å Stumholmen och vid nya sjukhusbyggnaden, till hvilka ställen varfspolisens verksamhet icke — 328 — skulle komma att sträcka sig, 9 båtsmän, hvilka dock, när bevakningen derstädes icke vidare blifver behöflig, komma att till tjenstgöring vid varfvet återgå.
Med afseende på hvad Revisorerne andragit, angående dels varfvets ordnande såsom ett rustnings- och reparationsvarf, och dels vindbryggors och mastkranars ersättande af tidsenligare iättskötta mekaniska inrättningar, torde böra nämnas, att Kaptenen vid mekaniska kåren och riddaren E.
Sasses nu i nåder anbefallde utländska resa har till ändamål inhemtandet af erforderliga upplysningar, till ledning ej mindre för uppgörandet af plan och förslager till metallverkstädernas förändring och ordnande, på det att uti desamma jemväl svårare maskindelar och större ångpannor m. m. må kunna tillverkas och repareras, än ock för anskaffandet af till sagde verkstäder behöflige maskiner, verktyg och mekaniska inrättningar samt för uppförandet å varfvet af en mastkran, hvadan alltså förberedande åtgärder i den af Revisorerne angifna syftning redan blifvit vidtagne.
Karlskrona, Befälhafvande Amiralens kansli den 20 December 1865.
EHNEMARK. G. Trägårdh, Varfs-cliefens i Karlskrona infordrade yttrande öfver hvad Rikets Ständers Revisorer anmärkt, rörande Flottans varf vid Karlskrona station.
Till Befälhafvande herr Amiralen.
Sedan Befälhafvande herr Amiralen, medelst remiss den 25 sistlidne November, med ett genom Kongl. Förvaltningens af sjö-ärendena kommunikations-resolution af den 21 samma, månad Befälhafvande herr Amiralen till utlåtande meddeladt utdrag af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse, angående verkställd granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863, infordrat mitt yttrande öfver hvad Revisorerne anmärkt, rörande Kongl. Flottans härvarande varf med hvad dertill hörer; så får jag, med återställande af remissakten, nu vördsamt anföra:
I likhet med Revisorerne och delande de af dem uttalade åsigter i afseende på varfvets stora utsträckning och de derinom varande verkstäders, maskiners och inrättningars spridda lägen, anser jag, att för framtiden, när några nya byggnader eller inrättningar å varfvet uppföras, sådant bör ske under iakttagande, att dylika olägenheter, så vidt möjligt är, undvikas, äfvensom att emellertid — till afhjelpande af de för handen varande — tidsenliga transportvägar och lämplige transportmedel böra åstadkommas, då nödiga anslag till bestridande af kostnaderna derför kunna afses.