Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande åter TuIIgarnsfordringarne, så stadgades, då de 1772 uppkommo, för inuehafvarne deraf en annan och större rätt än de aldre Skattcrättsfordringarne agt, och i följe hvaraf de ända till år i8oq njutit den att få inrymme till och med i Kungsgårdar, hvarå flere ditintills gifne
Resolutioner vittna» idet skulle efter min tanka vara en orättvisa, om sedan Kungsgårdar efter ett af R.
St!r numera vidtaget beslut, ej mera få härtill användas, förlusten af sådan deras fordna rätt icke ersattes genom annan för - \
Betänkandet!, N:o 275. 335 mån, oell jag tror derföre att Tullgarnsfordringar icke böra nekas till oell med förmånsrätt till betalning i jord, der sådan ersättning äger rum, framför vanliga skalterättsfordringar.” ”Återstår att tillse huruvida RegeringsFormcns 77 §. lägger hinder i vägen för nu ifrågavarande hemmans användande till den fordrade betalningen.
Sedan der Blifvit med sine serskilde tittlar uppräknade flere Kronans Egendomar, som icke få Kronan afhändas titan R.
Sl!rs samtycke, bland hvilka alla sådana hemman icke upptoges, står der äfven såsom inbegripne i förbudet orden öfrige Kronans Lägenheter.
Om det är riktigt, som jag ofvanföre sökt visa, att Författningarna icke innehålla i allmänhet förbud att använda så beskaffade hemman lika med andre Kronohemman till betalning af Kronans skuld i jord: om erfarenheten äfven visat, att äfven efter 1809 Kronohemman, som också äro Kronans Lägenheter, på delta sättopåtaldt af Ständer begagnats, utan att Ständerne hvarje gång som fordom under en viss tid af 1720 års Regeringsform, dertill gifvit sitt bifall, och om det måste vara i sig sjelf en stor skillnad i behandlingssätt imellan sådane Egendomar och Domainer, som af ålder tillhört Kronan samt för Dess räkning varit administrerade, å ena sidan, och å den andre sådane, hvilka i administrativ väg vid ett uppkommet serskildt behof blifvit från enskilde köpte för Kronans räkning; så kan jag icke tyda 77 §. så vidsträckt, att icke K.
M:t utan anmälan hos R.
Sl:r kan pröfva, om ineranamude hemman enligt Förlättningarne måga till Sö - 336 Stats-Utskottets kanderne öfverlemnas i betalning för deras fastställde fordringar; och jag tror det så mycket mera, som St:rne dels sjelfve och innan Sökanderne uppgåfvo desse hemman, gaf anvisning på dem såsom användbare till detta ändamål, dels förklarat, att med desse hemman de åtgärder borde vidtagas, som äro föreskrifne för öfrige ledige Krono-lägenheter, dels slutligen 1823 gillat StatsUtskottets yttrande i anledning af gjorde motioner angtde Guldverket, hvaruti, under åberopande af R.
Det kan visserligen icke undfalla äfven mig, att Kronan möjligen kan på ett mera fördelaktigt sätt använda egendomen antingen genom försäljning eller arrende, och alt Sökanderne som 1782 begärde, att den förlorade qvarnen skulle inköpas för 666 R:dr 32 sk., hvarföre den då var såld, men hvarå afslag följde, skulle, om de vinna deras önskan få en vinst, som andra icke erhålla; men emedlertid är Statens skyldighet gifven att betala sin skuld, verkställigheten deraf hvad Sökanderne angår redan länge uppehållen, och för öfrigt vederbörande Embetsverks skyldighet att tillse, det Sökanderne ej få mer af dessa hemman än som svarar mot hvad de hafva att fordra.” ”På alla dessa skäl skulle jag för min del tillstyrka, att Sökanderne för deras godkända och nu B e t ä n k a n cl c n , N:o 275.
337 i rine hafva nde fordringar måtte få inrymme i så stor del af de begärde Kronans tillhörige hemman, som svarar deremot, sedan likväl, på sätt Författningarne i allmänhet föreskrifva, denna motsvarighet blifvit utredd ; och emellertid kunde hemmanen för Kronans räkning på ett år utarrenderas.” Hvarförutan till Utskottet blifvit remitterade nedannämnde hos H. R. o. A. väckte motioner, nemi.: a) Af \\v Bråkenhjelm j P. Ri., att enär de till Ädelforss Guldverk inköpte hemman samt öfrige dertill anslagne hemman och lägenheter genom Arrenden endast försämras och vanskötas, hvarigenom afkastningen af dem i en framtid för Kronan blifver liten eller ingen, samma hemman och lägenheter måtte för Kronans räkning genast afyttras och köpeskillingen derföre ingå uti SlatsCassan; hvarjemte, beträffande de GuldVcrket tillhörige Kronohemman, Hr Bråkenhjelm föreslagit, att ingen annan förändring med dem måtte vidtagas, än att Konungens Befh:de i Jönköpings
Län finge besörja om Åboledighetens fyllande, i fall Guldverket med Åborätt något sådant hemman haft sig anslaget; samt att Räntan för desse Kronohemman hädanefter omedelbarligen hemfaller till Kronan; dock. att, i ofvanåberopade fall af åboledighet, först utrö-, nas borde, huruvida Åborätten från början af Kronan för Guldverkets räkning varit inköpt, eller Kronan i och för densammas erhållande fått vidkännas förlust, hvilken i sådan händelse skulle af den blifvande Åboen, genom erläggande af städja, så vidt ske kunde, ersättas. 338 Stats-TJtskottets b) Af Hr Rothliebj C.
Stil- vid 1818 ars Riksdag beslutat, att de under Ädelforss Guldverk lydande Hemman skulle användas till godtgörande af Herrar af Wetterstedts oell Adlerbrants anmälte frälse- och skatterättsfordringar, och i öfrigt vara användbare för lika beskaffade kraf, samt de under Ädelforss lydande fastigheter ej kunna annorlunda betraktas än såsom varande af Krono-natur, enär desamma icke finnas bland Rikets Kungsgårdar uppförde och följagteligen kunna, såsom saknande åborätt, till Skatte inlösas, bestämt stadgande måtte meddelas, att det nämnde Egendom underlagde Pauliströms Bruk med tillhörande Hemman, vore under R.
S:rs berörde förordnande inbegripet och äfven användbart till liqviderandc af bytesfordringar, serdeles som dageliga erfarenheten visade med hvilken stränghet
Staten utfordrade bytesbristcr med ränta på ränta, hos den enskilte medborgaren, och denne således efter alla rättsgrunder, äfven vore berättigad att utfå sine lika beskaffade kraf hos Staten; och cj Af Hr Aeller brant , Th.j som, under åberopande af R.
Kronofordringar jemte andra lika beskaffade kraf, gjort framställning 0111 nödvändigheten af samma liqvids verkställande, på det Hrr Adlerbrant och af Wetterstedt ej längre mätte blifva i saknad af deras lagliga lätt och vär - Rctnnkanden, N:o 27$.
Alt sedan GuldVerket blifvit nedlagt, och ändamålet med de dertill gjorde anslag af Kronan tillhörige hemman och lägenheter således upphört, desse ej kunna betragtas annorlunda, än som vanliga Kronohemman, då de icke funnos bland Kungsgårdar uppförde samt följagteligen voro skatteköp underkastade; och att, då enligt hvad Handlingarne upplyste, åboiätt till desse Hemman icke funnes, utan företrädesrättigheten till skatteköp tillhörde den förstbjudande, lösningsrätten tillkornme Hrr Adlerbrant och af Wetterstedt, så mycket säkrare, som, utom dem, veterligen icke någon i berörde afseende sig anmält. 2:0 Att, då bemälde Herrar i liqvid om Skatteköpeskillingen erbjudit såkallade Tnllgarnsräntor, hvilka gåfvo förmånsrätt till Skatteköp framför deni som dylika räntor icke ägde, de följagteligen äfven voro på denna grund till ifrågavarande lösen företrädesvis berättigade, serdeles som de på desse hemman, bestående af 5 \
Sl:r gifvit retroacliv 34o Stats-Utskottets verkan åt 1809 års RegeringsForra , hvarigenom Kungsgårdar förklaras vara från Kronan inabulienabla; samt 3:o
Tullgärhsräntor tillika medförde den hittills obestridda rättigheten till promt immission i odisponerade Kronohemman, det följagteligen vere klart, att liqviden ej kunde föregå, utan måste uppgöras efter sjelfva immissionen; varande af Hr Bråkenhjelm, P. II., i anledning af sistnämnde Motion hufvudsakligen anmärkt, att skatteköp af Frälse- och Skattehemman vore orimligt; att det för Kronan vore helt annat att inköpa Skatte- och Frälsehemman, för att dermed liqvidera Kronofordringar, än att afbida åboledighct å Kronohemman, emedan Kronan i förra fallet ginge miste örn Köpeskillingen å sjelfva dessa hemman, hvilken ej på långt när uppvägdes af köpeskillingen för Skatterätten i Kronohemman, samt slutehgen, och hvad som synes göra Hr Adlerbrants påstående fullkomligt obilligt, att Kronan under den tid hon varit ägare af dessa hemman, nedlagt betydliga Summor uti byggnader af Hus och Vattenverk samt andra1 anläggningar, å dessa hemmans ägor, hvilka för en Köpare gåfvo dessa hemman ett helt annat värde, än det som uppkomme genom beräkning af blotta jordegendomens räntebelopp.
Sedan K. M:t, på sätt ofvanberördt är, redan i Nåder förordnat, alt Ädelforss GuldVerk skall för Kronans räkning nedläggas; att såsom en följd deraf, alla i afseende på Bergverksrörelsen derstädes, utkornne
Författningar skola förfalla och att de tjenstbarhe - Betänkanden, N:o 2j5. 34t ter oell skyldigheter till GuldVerket, hvilka ålegat Allmogen i de deromkring belägne Socknar böra upphöra, äfvensom K.
Proposition , som de i ämnet väckte enskilte motioner, pröfva huru så väl Ädelforss Egendom med de under Guld Verket, lydande hemman och lägenheter som Pauliströms Jernbruk med tillhörigheter må på det för Staten nyttigaste sätt användas.
Brefvet till KammarCoIlegium af sistnämnde dag utstakar', nemligen genom införsel uti odisponerade Kronohemman eller lägenheter; hvar - 342 Stats-Utskottets före R.
St:r i underd. anhållit, alt fordringsegarne kunde härutinnan varda förhulpne till sin rätt, när de uppgifva så beskaffadt hemman eller lägenhet, saint att de måtte för sine Tullgarnsfordringar godtgöras på lika sätt, eller genom enahanda qvittning på oliqviderade underd.
Frälse- Ränte- eller Skalterättsskulder till K. M:t och Kronan, allt i den ordning författningarne föreskrifva; och hafva R.
Sl:r således, efter Utskottets tanka, gifvit en bestämd anvisning å de under Ädelforss lydande (lemman till godtgörande af Sökandernes hos Staten egande ostridiga fordran, uti hvars utbekommande de redan en längre tid blifvit uppehållne anser ock Utskottet de af ifrågavarande Hemman och Lägenheter, som K.
I afseende på användandet af den del af så val Ädelforss som Pauliströms Jernbruk med underlydande hemman, som återstår, sedan CanzliRådet af Wetterstedt och IIofRättsRådet Adlerbrandt blifvit för deras fordringar förnöjde, så instämmer Utskottet uti den af K.
M:ts ofvan intagne Nådiga Proposition uppräknade Hemman och Lägenheter, må, efter föregången värdering för Kronans räkning på öppen Auction till den mestbjudande försäljas, Frälse-och Krono-heraman såsom Krono-skattc med åsatte räntor, och Köpeskillingen emot ställd och godkänd säkerhet under Sex år med §:del om året utgå, samt antagandet af de skeende anbuden på K. M:ts Nådiga pröfning bero; dock att, om ett eller flere af desse Hemmau till Boställen för Civile eller LandtStatsTjenstemän i orten, som deraf äro i behof och böra med sådane förses lämpligen kunna anslås, sådant må förut, efter K. M:ts Nådiga pröfning, kunna ega rum. 4 B. 23 I 344 Stats-Utskottets
Och anser Utskottet de i ämnet gjorde Motioner och afgifne yttranden af Herrar Rothlieb, Adlerbrant och Bråkenhjelm vara genom desse Utskottets vördsamma yttranden besvarade.
Betänk anden, N:o 276. 345 N:o 276.
Utlåtande, i anledning af' väckt Motion om förhöjning i PlanPenningar till Öflandehults Hemman för Ädelforss Guldgrufvor. (U.-A.) I Memorial, som till Utskottet blifvit remitteradt, bar RiksdagsFullmäktigen Peter Pehrson från Jönköpings
Län andragit, att på Öflandehults Hemmans Ägor, hvarest Ädelforss Guldgrufvor, enligt Landtmäteri delning äro belägne, flere större Grufvor och sänkningar blifvit upptagne, livarigenom, jemte Stenmalmens uppläggande, bästa betes-marken vid Hemmanet skall gått förlorad; Hvadan och då nu mera, efter Grufvornes nedläggning, genom Hemmanets skoglöshet, de största svårigheter uppkommo för fredhållningen omkring alla Grufliålen äfvensom för Folks och Kreaturs vård, Motionären hemställt,' att de, enligt i afskrift bifogadt Contract af d. 26 Oct. 1743, bestämde PlanPenningar till Öflandehults hemmans åboer af 4 Dal.
S:mt årligen måtte antingen förhöjas efter nuvarande mynt-förhållande eller ock utgöras i enlighet med ett likaledes bilagdt Syne-och Värderings-Instrument, hvaruti kostnaden för iståndsättandet och underhållet af den för fredhållningen nödiga stängsel blifvit upptagen till io R:dr 16 sk. 6 r:st.
Finnande Utskottet frågan om innestående Planpenningars utbekommande, såsom beroende på handläggning af vederbörande EmbetsVerk, efter derom i behörig ordning skeende anmälan, icke vara föremål för någon II.
Förslag om Bergslagsprivilegiernas indragning för de orter, der Bergsmanna-yrket icke såsom tillförene idkas, uppkomne fråga, om Skinnskattebergs Bergslags i Westerås Län utläggande till Landslag, har K. M:t genom Kådig Remiss d. i3 November sisth år, med öfverlemnande till StatsUtskottet af alla till målet hörande handlingar, förklarat sig vilja inhemta R.
Betänkan den, Nto 277. 347 Till en början får Utskottet rörande Kronans härunder beroende rätt, upplysa, att uti Skinnskattebergs Bergslag, sorn utgöres af Skinnskattebergs, Gunnilbo och Heds Socknar, åtnjuter hvarje helt Mantal Kronooch Skatte-befrielse från följande räntor, nemligen: 1) Landttågsgärden, som utgår med J tunna spanmål, § sommarlass hö och 5 kärfvar halm. 2) Vinterkörslor 1 R:dr 32 sk.; 3) Vindekörning 1 R:dr; 4) Vaskekörning, 18 sk.; samt 5)
Och utgöra ofvanberörde, Skinnskattebergs af 6o-,*g Mantal bestående Bergslag, förunnade friheter, beräknade i penningar efter medium af io års Markegång, med afdrag af Malmkörningen, tillhopa 2,723 R:dr 5 sk. 2 1 :st. årligen, deraf för Skinnskattebergs socken om 38J mantal, belöper 1,787 R:dr 11 sk. 2 r:st. för Gunnilbo om ii§ mantal 520 R:dr i3 sk. 7 r.-st. och för Ileds Socken om gjg mantal i$.i5 R:dr 3osk.gr:st. eller 45 R:dr för hvarje hemman.
JJe första Privilcgéer, hvarpå ifrågavarande Socknars friheter sig grunda, äro icke kände men uti en K.
Resolution af d. 26 JVov. 1660 finnes stadgadt "så - 348 Stats-Utskottets som Allmogen uti Skinnskattebergs Bergslag {inhålla att de måge som andra Bergslager för Krigsbjelpen förskonte vara; så ville K.
M:t dem allenast, som Bergsbruk dersammastädes idka och drifva, med Bergslagsfrihet benåda, men de öfriga skola derunder icke vara begripne.”
Till hyttornas ö‘deläggande har orsaken uppgifvits vara: att 6 st. nedlagts för att bereda kol-tillgång för i Socknen belägne Riddarhytte Kopparverk; att 2:ne blifvit flyttade till hyttorna i VVesterbergslagen och Nerike; att 6 äro öde mot skattejern, enligt K.
Resolutionen 1692, hvarigenom ägaren af Skinnskattebergs Bruk, Hr Presiden - Betan ka n den, N:o 277.
34o ten m. m.
Bibehållandet af Bergslagets Privilegier har äfven blifvit tillstyrkt af så väl Bergmästaren i orten som af K. M:ts Befthde och K.
Bergscollegium har uti dess underd. yttrande anfört, det Collegium ansåge några sådana skäl ej vara för handen, ”sorn böra föranleda till ortens utläggande till Landslag, helst outredt är, om icke betydligare tackjernsblåsning kan 35o Stats -U t skottets jemte sniidena effectueras och dessutom vissa jemk11 ingar i afseende pä Privilegierne och deraf följande skyldigheter redan skett, sorn icke utan en noggrannare pröfning torde böra rubbas.” Hemställande K.
Bergscollegium fördenskull att en Commissionsförrättning i ämnet af 2:ne Collegii Ledamöter måtte få äga rum. K. KammarCollegium har åter, på den grund att Gunnilbo och Heds Socknar icke uppfyllt den med bergslagsfriheten förenade skyldighet till grufve-brytning och tackjerns-tillverkning samt då friheterne ej kunde vara gifna för stångjernssmide här mer än annorstädes, tillstyrkt desammas upphörande; och tillika yttrat, det Collegium, hvad Skinnskattebergs Socken angick, ej hyste någon betänklighet att, i anseende till tackjerns-tillverkningens ringa belopp, äfven för denna tillstyrka indragningen af Privilegieina; men att, då åtskilliga förhållanden bär förekornmo, som iarfvade närmare utredning, Collegium ansåg undersökning derom böra föregå, men denna verkställas endast af Bergmästaren i orten, hvarefter Collegierne borde ytterligare sig i ämnet utlåta.
Hvad sålunda förekommit samt hvad de Utskottet tillställda handlingar i öfrigt innehålla, har Utskottet, behörigen öfvervägat och då, hvad nu först angår Gunnilbo och Heds Socknar, Bergslags-privilegier icke få begagnas för stångjerns-tillverkning, och några tackjerns-hyttor hvarken nu finnas eller tillförene varit anlagde i Gunnilbo och Heds Socknar, hvilka således icke i någon måtto uppfylla eller fullgöra den Betänkan cl en, N:o 277. 351 med Bergslagsprivilegiers åtnjutande förenade skyldigItet, har Utskottet skolat, med stöd af K.
KammarCollegii tillstyrkande, vördsamt hemställa: aLt deiest ifrågavarande 2:ne Socknar icke skulle inom någon viss af K.
M:t förelagd tid, fullgöra den med Bergslags-privilegiers åtnjutande förbundna skyldighet till tackjernsblåsning till sådant belopp, som motsvarar den derföre förunnade lindring i skattebidrag, privilegierna må upphöra och socknarne öfvergå till Landslag med alla dervid förbundne utskylder och onera, med rättighet likväl för Socknarne till befrielse från de afgifter och besvär, de hittills, i egenskap af Bergslag, fått vidkännas.
För denna hemställan hemtar Utskottet ytterligare stöd deraf, att, på sätt K.
KammarCollegium uppgifvit, Gunnarskogs Bergslag i Wermland, der förhållandet varit enahanda som uti ifrågasatte Heds och Gunnilbo Socknar, till följd af K. M:ts Nådiga beslut af den i3 December 1825, blifvit till Landslag utlagd.
M:t och Kronan altså gått i mistning af sin tillständiga rätt, tillstyrker Utskottet jemväl den underd. anhållan: att vederbörande måtte i Nåder förständigas tillse, huruvida enahanda fall kunde i andra orter hafva inträffat, på det ej dylika missförhållanden, i händelse de förefinnas, icke må vidare fortfara, till 352 Stats-Utskottets till inskränkning i Kronans inkomster och till förlängning af en ojemnhet i beskattning, som borde och kunde vara undanröjd.
Hvad sedan angår Skinnskattebergs Socken, hvarest, såsom ofvan är nämndt, tackjernsblåsning år 1686 idkats vid 18 hyttor och tillverkningen uppgått till 4,382 Skeptd t3 Lisptd, men hvars hela Tackjernsproduetion numera är inskränkt till allenast en hytta och, efter medium af de 10 sistförflutna åren, utgjort endast 45 Skeptd i3 Lisp:d ; så ehuruväl häraf vill synas att Staten af den io:de, som erhålles af detta obetydliga Tackjernsqvantum, undfår så ringa ersättning för de till Bergsbrukets befrämjande uppoffrade hemraansräntorne till det här ofvan uppgifne belopp af 1,787 R:dr 11 sk. 2 rist. årligen, att Privilegierna för en med sådan förlust för Staten idkad handtering, borde äfven för Skinnskattebergs Socken indragas; likväl och som härvid förekommer, dels att åtskillige hyttor inom Skinnskattebergs Socken till bedrifvande af Riddarhytte Kopparverk, ined behörigt tillstånd blifvit nedlagde och dels att, enligt det af Bergmästaren i orten hållna Protocoll vid sammanträde med Hemmansegarne, så olika meningar och intressen funnits rådande, att somlige tillkännagifvit sin önskan att den hittills sjelftagna friheten att sällan blåsa må förvandlas till en verklig rättighet emot Skattejerns erläggande och andre åter att tackjernsblåsningen icke måtte få nedläggas; så anser Utskottet, lika med hvad K.
M:t för bedömande af den i sammanhang dermed väckta fråga: huruvida Nyeds Socken, bestående af 3ojj Mantal bör anses förlustig sina Bergslagsprivilegier, i Nåder infordrat ej mindre Ilemmansägarnes än alla vederbörande EmbetsVerks underd.
St:rs underdåniga yttrande och i sådant afseende genom Nådig Remiss af den i3 No v. sisth år, handlingarne till Statsutskottet öfverlemnat.
Utskottet har funnit denna fråga under dess behandling hafva iråkat en serdeles vidlyftighet genom serskildta omständigheter, sorn, i Utskottets tanka, nu icke väsendtligen inverka på hufvudfrågan och derföre endast i korrthet här omnämnas.
Redan år 1807 hade nemi. en i Wermland tillförordnad RoteringsCommission inkommit med förfrågan, huruvida Nyeds Socken, hvilken på grund af Bergslagsprivilegierna dittills varit från all rotering befriad, skulle till ordinarie Rotering upptagas, enär någon Malmbrytning eller hyltebruk icke idkades och orten Bctänkandcn, N:o 278.
M:t i Nådigt Bref af den 19 September samina år, i afseende på alla oafgjorde Roteringsfrågor, förklarat ibland annat, att ingen ny eller ökad rotering efter 80 §.
M:t inkommit med underd. ansökning, att den af R.oteringsCommissioncn ifrågasatte rotering af Nyeds Bergslag måtte, såsom stridande mot dess privilegier och Regeringsformen, förfalla.
RegeringsFonnen viii tydligen bestämde i hvad ordning standig rotering kan tillkommaj men deremot och som det blifvit utredt och medgijvet, att Nyeds Socken icke är verklig Bergslag j sä fann K.
M.t deraf följa att hemmanen ej böra undgå erläggandet af den eller de (fgifter ^ sorn oroterade hemman efter Författningarna utgöra j äfvensom Nyeds Socken ej kan undandraga sig en sä beskaffad rotering} som genom 33 §. af 1810 års Riksdagsbeslut 'är stadgad.
356 S t a t s - U t s k o 11 e t s
Det sluille väl synas som frågan om Bergslagsfrihetens Upphörande härigenom blifvit en gang för alla sluteligen afgjord, destohällre som högstberörde Resolution äfvenledes såvida gått i verkställighet utan motstånd, sorn Rotefrihetsafgifter blifvit uppburne för de 2tne åren i8i5 och 1816, hvilka närmast efterföljde den fred, då de af Bergslaget redan uppsatte extra RoteringsSoIdater frigåfvos.
Likväl visar det sig af handlingarne, att Vederbörande ej allenast reclamerat de redan erlagde RotefrihetsAfgifterne, hvarom tvänne mål uti K.
Att som
Bergsamtet har för nyttigt ansett alt
Nyed blifver
Bergslagj i anseende dertill att de intet annat hafva att Betänkande!), Nio 278.
357 uppehålla, sig med än allenast af strömmar och skog; så efterlåtes och beviljas, att Nyed skall hädanefter allt stadigt vara Bergslag , njuta bergslagsfrihet, alldeles på sätt och vis som andre Bergslager äro privilegierade vordne.
Dessa Privilegier, hvarigenom Socknen befrias från ordinarie rotering, hafva vid flerfalldiga tillfällen blifvit stadfästade med tillägg i K.
M.ts tionde deraf rigtigt erlägga/' samt i den af år 1720: JJSå vida senare Förordningar ej äro deremot•
’ Enligt Handlingarnes föranledande har sedan år 1755, då en inom Socknen befintlig masugn flyttades till Hedenskog inom Philipsstads Bergslag, någon tackjernstillverkning icke ägt rum eller tionde blifvit erlagd, och jernmalm har derinom aldrig funnits.
— Såsom skäl för Bergslagsprivilegiernes bibehållande uppgifves nu, att
Privilegierne aldrig blifvit gifne i och för malmbrytning och hyttedrift; att Staten hade en motsvarande vinst af de inom Socknen befintliga 7 serskilta Jernbruk dervid idkas smide af Plåtar, knippjern och spik samt af icke mindre än 7000
S® stångjern årligen; att, ehuru socknen för närvarande är väl odlad, den dock icke skall kunna draga ständig rotering, utan jemte brukshandteringen sannolikt komma att gå under om Privilegierne upphäfvas och nu gällande föreskrifter för Kohl-handeln inom orten förändras eller borttagas.
Om Bergslagsfrihet för Nyeds socken bör fortfara eller ej, inskränker sig alltså till att deröfver meddela yttrande.
Föremålet för den af R.:s St:r år 1818 väckta allmänna fråga om indragning eller jemkning i Bergslagsprivilegierne var att tillse, huruvida Bergslagerne uppfyllt och kunde för framtiden uppfylla sina för Privilegierne åliggande skyldigheter med grufbrytning och tackjerns-tillverkning och att, i motsatt fall, Privilegierne skulle jemkas eller indragas.
St:rs berörde anhållan således icke har någon direet tillämpning på Nyeds bergslag, enär den, för Bergslagsprivilegiers tillgodonjutande, ej haft sådane förbindelser sig älagde och alltså icke eller, genom dessas uraktlåtande, kunnat anses förmånen förlustig; saknar Utskottet skäl att för Nyeds Bergslag tillstyrka de hittills åtnjutna
Rese r v a t i o n:
HartmansdorffEnär Bergslagsfriheten åt Nyeds Socken blifvit gifven derföre, att ortens inbyggare endast hade strömmar och skogar att lefva af, såsom orden lyda, och Nyeds Socken deremot nu, enligt såväl Collegiernas och K. M:ts I>e~ failningshrdes yttrande som Bergslagets eget medgifvande, är en af de mest frugtbara och sädesrika orter i Länet, hvadan skälet och vilkoret för Privilegiernas meddelande, eller ortens fattigdom och ofrugtbara beskaf - Betänkande n, N:o 278, 279.