Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungörelsen den 14 Januari 1824 och de af Kongl. Majit sedermera utfärdade öppna
Bref på oktroj för enskilda banker intagna uttryckliga stadgande att Staten ej under någon förevändning må vara inblandad i dessa bankers företag, syntes Stats-kontoret böra såsom välgrundadt bibehållas, Statskontoret ansåge det väckta förslaget icke heller i dess mera inskränkta form böra bifallas.
Hvad sålunda i förevarande ämne förekommit har Stats-Utskottet tagit i öfvervägande, hvarvid Utskottet, då ändamålet med de af Revisorerne ifrågaställa särskilda åtgärder varit att sälta Stats-kontoret i stånd att vid alla tillfällen kunna verkställa de utbetalningar detsamma åligga, förskaffat sig upplysningar om nämnda verks penningeställning under den sednare tiden samt härvid inhemtat, att några svårigheter derunder ej mött för Stats-kontoret alt behörigen fullgöra sina liqvider samt alt för närvarande detta embetsverk lill Riksgälds-kontoret icke allenast förskottsvis utbetalt 1,000,000 R:dr af 1861 års ännu ej till siffran kända öfverskotlsmedel samt jemväl är i tillfälle att innan kort i vidare afräkning å dessa medel leverera en betydligare summa, utan ock till sistnämnda verk redan öfverlemnat hela det för innevarande år belöpande, ehuru först under den sednare hälften af nästkommande år till betalning förfallna, bidrag till beslridande af do å Riksgälds-kontoret anvisade utgifter, utgörande 2,039,790 R:dr.
Häraf visar sig således att den förut öfverklagade kassaförlägenheten för Statskontoret icke under den sednare liden inträffat eller för närvarande eger rum.
Ehuru ett så beskaffad! förhållande till någon del må tillskrifvas den införda förändringen i sättet för bokföringen af bränvinsskatten måste likväl den förmånliga penningeställning, hvaruti Stats-kontoret nu befinner sig, anses hufvudsakligen härröra af den omständigheten att statsinkomsterna under nämnda tid lemnal betydliga öfverskott; och det kan derföre, enligt Utskottets tanka, ingalunda med någon visshet antagas, alt frågan om beredande af full trygghet emot möjligen under vissa förhållanden inträffande kassaförlägenhet för Stats-kontoret genom ofvannämnda förändring med bränvinsskattens debitering blifvit fullständigt löst.
Då emellertid denna förändring ännu ej kunnat visa sin verkan å Stats-kontorets behof af ytterligare rörelse-kapital, samt lämpligheten af de utaf Revisorerne föreslagna åtgärder, dels 16 Slats-Utskottels Utlåtande JM 21. alt de förvaltande verken för sina utgifter skulle utställa invisningar till inlösen af Räntekammaren, dels att genom ofverförande af en del extra anslag lill Statskontorets utgiftsstat en statsfyllnadssumma måtte detta embetsverk beredas, kommer att pröfvas i sammanhang med i enahanda syfte väckta och till Utskottet remitterade motioner, har Utskottet, som här nedan yttrar sig öfver det särskildt väckta förslaget om användande af postremissvexlar vid leverering af statsmedel, ansett något utlåtande i frågan för närvarande icke erfordras.
Beträffande derefter Revisorernes förslag angående postremissvexlars användande vid leverering af statsmedlen, anser Utskottet, i likhet med Rovisorerne, att en betydlig fördel skulle vinnas, derest vid penningeremisser dylika vexlar finge begagnas, utfärdade af enskilda banker eller filialbanker.
En sådan åtgärd skulle utan tvifvel blifva för den allmänna rörelsen af synnerligt gagn, hufvudsakligen i det afseendet att vid tiden för den allmänna kronouppbörden i landsorten penningarne icke derifrån droges ulan komme alt der qvarstanna äfvensom att härigenom kunde förekommas de förluster, hvilka äfventyras genom betydliga penningesummors befordrande med posten; och då Utskottet likaledes i öfverensstämmelse med den af Revisorerne yttrade åsigt anser att det för Staten är förenadt med ringa våda alt ikläda sig den risk, som ansetts åtfölja postremissvexlars användande för öfversändande af statsmedel, helst såsom Rovisorerne jemväl erinrat, både enskilda bankerna och filialbankerna, såväl på grund af delegarnes solidariska ansvarighet, som i följd af det sätt, på hvilket dessa banker förvaltas och kontrolleras, ega all den säkerhet, som i ofvanberörda häuseende kan anses erforderlig, samt föröfrigt
Revisorernes förslag afser postremissvexlars begagnande endast vid de tillfällen, då sådant utan särskild kostnad eller olägenhet kan ske, tvekar Utskottet icke alt instämma uti berörda förslag och får således, i enlighet dermed tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anhålla, att de genom Kongl. Förordningen den 9 September 1847 meddelade föreskrifter angående vederbörande embetsmyndighelers skyldighet att vid penningeförsändningar begagna anvisningar af Rikets Ständers bank och dess Lånekontor, erhålla sådan utsträckning att det må vara allmänna verk och inrättningar samt myndigheter, som ega [ribrefsrält, tillåtet att, der sådant utan särskild kostnad eller olägenhet kan ske, vid penningelörsändningar begagna postremissvexlar utgifna af bankinrättningar, som Kongl. Majit oktrojerat äfvensom af deras direktioner behörigen bemyndigade kontor samt ställde att, vid uppvisandet å d.en ort, dit vexeln skall afgå, betalas till den person eller myndighet, till hvilken vexeln är afsedd alt öfversändas; dock under vilkor, att i fråga om prenningeförsändningar emellan sådana orter, som afses Stats-Ulskottets Utlåtande JV2 21. 17 uti ofvanberörda Kongl. Förordning, Rikets Ständers Banks och dess Lånekontor anvisningar böra begagnas. § «• (1860 års Rev.-ber. pag. 29, 1S61 års Rev.-ber. pag. 23.)
Jemte förmälan hurusom, i likhet med hvad af 1859 års Revisorer blifvit anmärkt, Karta-sigillata-omkostnaderna uppgått till högst betydliga belopp, utgörande för år 1858 nära 8Y2 procent af försäljningssumman, hafva Revisorerne likaledes funnit, alt denna provision till Landskamererare och Landträntmästare, hvilka ega att hvar lör sig undfå 2 procent af hvad inom året uti Kronans kassa i stämpladt pappers-afgift influtit, i flera län utgått med vida högre belopp, än som i staten härför beräknats, samt hemställt, att Rikets Ständer vid regleringen af utgifterna under Riks-statens 6:te Hufvudtitel ville tillse, att vid beräkningen af nämnde tjenstemäns aflöningsförmåner den dem tillerkända provision å Karta—sigillata-medlen upptages till belopp, närmare motsvarande hvad denna inkomst i verkligheten utgör, så att
Statens kontanta tillskott till deras aflöning i förhållande derefter må kunna minskas.
Enär Kongl. Maj:t uti sin till Rikets nu församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, tillkönnagifvit
Sig vara sinnad alt, sedan vissa infordrade upplysningar ingått, till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition i fråga om definitiv lönereglering för Landtstaten, jemte förändring i nu gällande stadganden om dess pensionering, samt Revisorerries ofvanberörda framställning lämpligen torde böra i sammanhang härmed tagas i öfvervägande, vill Utskottet framdeles vid reglering af anslagen under 6:te Hufvudtiteln deröfver meddela yttrande. lltrikes-Departementet. § 12. (1860 års Rev.-ber. pag. 38.)
Efter att hafva dels meddelat hurusom, i öfverensstämmelse med Kongl. Majrts nådiga Bref den 27 April 1858, förvaltningen af samtliga å Riksstatens 3:dje Hufvudtitel beviljade anslag från och med den 1 Juli berörda år öfvertagits af Kongl. Utrikes-departementet och ombesörjts af den inom uämnda Departement inrättade afdelning för kameral-ärenden, dels ock redogjort för räkenskapens ställning, — hafva Revisorerne anmält, att den öfver räkenskapen afgifna redogörelse Bi/i. till It.
Prat. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Åfd. 8 lläft. 3 1!l Stats- Utsk olle t$2 Utln tande M 21. varit upprättad och undertecknad nf en i’egenskap af Chef för Kameral-afdelningen inom Departementet anställd Norrman; hvilket förhållande synts Revisorerne mindre lämpligt, då bemälde tjensteman, såsom icke Svensk undersåte, svårligen kunde vara (ör sina åtgöranden vid nämnda redovisning efter Svensk lag ansvarig.
Som emellertid, enligt hvad Utskottet inhemtat, detta förhållande numera upphört, torde af sådan anledning förevarande anmärkning få förfalla. § 13- (1861 års Rev.-ber. pag. 32.)
Revisorerne hafva fästat uppmärksamhet å det förhållande att, då, enligt hvad svårligen kunde undvikas, de medel, som från båda rikena för 3:dje Hufvudtileln utgå, i Kongl.
Utrikes-departementcts räkenskap sammanfördes, svårigheter vid Uppgöra nde af Rikshufvudboken uppstått att bestämdt särskilja de belopp, som verkligen utgjorde Svenska Statsverkets bidrag, samt hemsta dt, det vederbörande räkenskapsförare målto förständigas att, när årets räkenskaper för
Departementet dädanefter afgåfves, bifoga ett sammandrag, utvisande ej mindre de belopp, hvarmed Sveriges bidrag till de för
Departementet anvisade utgiftstitlarne för året utgått, än ock den behållning, som å hvarje anslag möjligen lorefunnes.
Till meddelande af sådana upplysningar, har väl, efter hvad Utskottet erfarit, i Kongl.
Utrikes-departemenlets räkenskap sedermera upprättats ett särskildt konto, som likväl icke fullt motsvarat dermed afsedda ändamål; och ehuru vid sådant förhållande, det Synes Utskottet af behofvet! påkalladt, att en mera ändamålsenlig åtgärd i berörda hänseende vidtages, får likväl, med afseende derå att förslag till nytt formulär för Departementets räkenskap inom kort lärer afgifvas, uti hvilket det an märkta förhållandet utan tvifvel blifver tillbörligen uppmärksammadt, Utskottet hemställa att Revisorerftes förevarande ffarifställning för närvarande icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § *4. (1861 års Rev.-ber. pag. 32.) Af Revisorerne är vordet anmärkt, att verifikationer saknats för följande af Kongl. Utrikes-departementet anordnade belopp, nemligen till expektanslöner, 15,679 R:dr 91 öre; till rese- och kurirkostnader 14,783 R:dr 28 öre och till extra utgifter 18,751 R:dr 98 öre Efter hvad Revisorerne upplyst skull ' sådant härröra Stals-Utekottets Utlåtande M 21.
19 från ett stadgande i 4 § af Kongl. Maj:ts nådiga Instruktion för Chefen för Kameral-afdelningen i nämnda Departement, enligt hvilket berörda utgifter, liksom de så kallade hemliga utgifterna, som för revisionsåret uppgått till 16,051 R:dr 38 öre, borde i detalj endast för Kongl. Maj:t redovisas, samt endast Protokolls-utdrag sedermera bifogas till bestyrkande deraf att sådan redovisning egt rum.
Vidare är af Revisorerne utredt, att sedan Kongl. Maj:t uti sin till Rikets år 1856 församfade Ständer aflåtna nådiga Proposition angående regleringen af utgifterna under 3:dje Hufvudtiteln äskat ett anslag af 70,000
R:dr till »skrifmaterialier och expenser samt extra utgifter» och till stöd för denna framställning åberopat ett af Chefen för nämnda Departement afgifvet, den nådiga Propositionen bilagdt underdånigt memorial, deruti, bland annat, i afseende å redovisningen af samtliga Departementet genom bidrag från såväl Sverige som Norrige tillhörande medel, Departements-chefen hemställt att sedan räkenskaperna för året blifvit afslutade och inför Kongl. Maj :t anmälde, desamma, med undantag af dem, som anginge rese- och kurirkostnnder, expektanslöner och tillfälliga uppdrag, telegrafporto och hemliga utgifter, finge aflemnas till granskning i Kongl, Kammarrätten, äfvensom i afskrift, dock ulan bifogade verifikationer, öfversändas till Kongl. Norska regeringens Revisions-departement, för att derefter delgifvas Rikets Ständers Revisorer samt Norska Statsrevisionen; så hafva Rikets Ständer bifallit den nådiga framställningen, hvad anginge anslagets belopp och dispositionen af medlen, men deremot, ehuru dithörande frågor, enligt hvad Stats-Utskottets i ämnet afgifna betänkande gåfve vid handen, blifvit med noggrannhet pröfvade icke meddelat något särskildt yttrande beträffande
Departemenls-chefens ofvanberörda förslag, angående sättet för medlens redovisning; och enär Revisorerne funnit giltig anledning saknas till antagande, att ifrågavarande anslag finge redovisas i annan ordning än den, som för allmänna medel stadgad är, hafva Revisorerne å detta förhållande fästat uppmärksamhet.
Då af Kongl. Maj:ts vid innevarande riksmöte aflåtna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof inhemtas, att Kongl. Majit funnit skäligt föreskrifva att de i Ulrikes-departementets räkenskaper uppförda expektanslöner, godtgörelser för tillfälliga uppdrag, rese- och kurirkostnader samt beskickningarnes extra utgifter från och med nästkommande år skola underkastas de allmänt gällande grunder för statsmedels redovisning, dock under förutsättning att behöriga qvittenser af de personer, hvilka från Utrikes-departementets
Kameral-afdelning emottagit medel lör ofvanberörda ändamål, anses vara såsom verifikationer lillfyllestgörande, får Utskottet af sådan anledning hemställa, alt anmärkningen må förfalla. 20 Stats-Utskottets Utlåtande JY1 21.
Postverket. § 15- {1860 års Rev.-ber. pag. 54.
Ctlåt. pag. 294.)
I sammanhang med den redogörelse Revisoreme meddelat rörande de åtgärder, som af Kongl.
General-Poststyrelsen vidtagits till beredande af en snabbare och mera utsträckt poslkommunikation, hafva 1860 års Revisorer fästat uppmärksamhet på behofvet af en mindre betungande och på samma gang ändamålet mera motsvarande försändning med posten af tidningar, portofria skrifter och brefpaketer, hvartill, enligt Revisorernes tanka, åtminstone under en del af året flerfaldiga ångbåtslägenheter lemnade ett dittills alltför ringa begagnadt hjelpmedel; hvarjemte Revisorerne antydt åtskilliga utaf hufvudgrunderna för den sålunda föreslagna postbefordringens anordnande.
Jemte framställning af de svårigheter, som yppats för användande af ångbåt såsom posttransportmedel, förklarar Kongl.
General-Poststyrelsen uti nfgifvet underdånigt utlåtande, att, sedan numera genom Kongl. Kungörelsen den 26 Oktober 1860 grunderna för posters förskaffande med ångfartyg blifvit fastställda, hvari genom alla dithörande uppgörelser i väsendtlig mån underlättats, de regelbundna ångbåtslägenheterna framgent komme att alltmer användas för fortskaffning af en stor del postförsändelser, der detta stöde tillsammans med allmänhetens betjenande och nödig hushållning å Postverkets sida Att Kongl General-Poststyrelsen under sednare åren vidtagit flera vigtiga åtgärder till beredande af en mera tidsenlig postkommunikation vill Utskottet icke bestrida, men, enligt Utskottets tanka, både kan och bör ännu mera i berörda hänseende åtgöras, synnerligast genom ett vidsträcktare begagnande af ångbåtar och jernvägar såsom transport-medel.
All den lättnad, hvartill dessa nya kommunikationsmedel gifva tillfälle, synas böra vid posternas fortskaffning beredas de skjutsskyldige och tillika de billiga fordringar på en större snabbhet och lätthet i förbindelserna, som vid en stigande utveckling göra sig gällande, i möjligaste måtto uppfyllas.
Särskildt synes det vara af vigt, att tidningarne, hvilka numera utgöra den tyngsta delen af poslförsändelserno, måtte företrädesvis med begagnande af ångbåt och jernväg fortskaffas, äfvensom att tryckta skrifter i korsomslag, i likhet med hvad i andra länder eger rum, kunna, mot en billig afgift, af posten befordras på de talrika linjer, der ångbåts- eller jernvägsförbindelse finnes.
Då Utskottet funnit Revisorernes i detta ämne gjorda framställning förtjent af uppmärksamhet, har Utskottet, som delar Revisorernes åsigter härutinnan, trott sig böra hemställa, Stats-Ulskottets Utlåtande JM 21. 24 att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla det vederbörande måtte undfå nådig befallning att vidtaga ändamålsenliga anordningar i afseende å försändningar med posten af tidningar, brefpaketer och tryckta skrifter, samt att då ångbåts - och jernvägskommunikationerna numera ega en ganska betydlig utsträckning, sådana lägenheter företrädesvis och der så lämpligen ske kan dertill må användas.
Veterinärinrättningen i Stockholm. § 16.
(1861 års Rev.-ber. pag. Sa.)
Jemte förmälan, hurusom vid besök å Veterinärinrättningen Revisorerne, efter tagen kännedom om förhållandena derstädes, icke funnit annan anledning till anmärkning, än att inrättningens tillgångar syntes otillräckliga för dess fullt ändamålsenliga ordnande, hafva Revisorerne framhållit den omständigheten, att inrättningen vore helt och hållet i saknad af ett tjenlig t stall för nötboskap och mindre djur.
Då härigenom inträffade att sådana kreatur mera sällan kunde till behandling på stället emottagas och följaktligen elevernas praktiska öfningar uti nötkreaturs sjukbehandling måste inskränka sig förnämligast till hvad som under tillfällig praktik inom och i närheten af hufvudstaden kunde inhemtas, hafva Revisorerne funnit uppförandet af ett ändamålsenligt stall för nötboskap af behofvet pä kalladt; hvarjemte Revisorerne hemställt dels att inrättningen måtte få disponera åtminstone ett par hästar med åkdon, på det, vid inträffande sjukdomsfall utom staden, en del elever kunde, åtföljde af läraren, blifva i tillfälle alt draga fördel af dennes undervisning vid sjukbehandlingen; dels att ett mindre antal mjölkboskap målle uppsättas vid nämnda inrättning på det att undervisning i dessa djurs vård och behandling skulle derstädes kunna meddelas.
Som likväl sådan utredning i ämnet saknas, på grund hvaraf Utskottet skulle kunna pröfva ändamålsenligheten af den föreslagna åtgärden, samt Utskottet dessutom föreställer sig att, när sådant af behofvet påkallas, Kongl.
Majit icke lärer underlåta att, rörande dessa frågor hos Rikets Ständer göra nådig framställning, får Utskottet hemställa att vid Revisorernes ifrågavarande förslag icke måtte fästas något afseende 2 2 Ståls-Utskottets Utlåtande M 21.
Krigs-kolleginm. § 17- (18GO års Rev.-ber. pag. 76.
Utlåt. pag. 309.)
I sammanhang med den af Revisorerne meddelade redogörelse öfver otillräckligheten af förslagsanslagen till rese- och traktamentskostnader, hafva Revisorerne särskildt anmärkt dels att för en Krigs-rätt i Landskrona, anbefalld i och för undersökning om förhållandet med några artilleristers vägran att iakt taga inställelse vid en bibelförklaring, till hvilken Krigs-rätt åtskilliga ledamöter från Christianstad varit kommenderade, blifvit uti rese- och traktamentskostnader utgifvet tillsammans 837
R:dr 91 öre Rmt, hvilket belopp, vid det förhållande att en så beskaffad undersökning måhända kunnat undvikas, i sådant fall varit staten besparad; dels alt till Fältläkaren A. F.
Almqvist utgifvits ett belopp af 338 R:dr, utgörande honom tillkommande rese- och traklamentskostuad för inställelse vid generalmönstring med Jemtlands Hästjägarekorps å Frösön, en utgift, hvilken, enligt Revisorernes tanka, i väsendtlig mån kunnat minskas om, i stället för Almqvist, som varit bosatt i Piteå och för inställelsen vid mönstringen måst företaga en resa af sammanlagdt 142 '/2 mil, någon annan i närheten af mönstringsplalsen boende läkare beordrats eller anmodats att vid denna förrättning tillstädeskomma och läkarebefattningen dervid utöfva.
I fråga härom har Kongl.
Krigs-kollegium anfört att det icke tillhörde bemälda Kollegium alt vllra sig öfver behofvet eller nödvändigheten af den hållna Krigs-rätts-undersökningen, äfvensom att, då någon erinran vid siffran af den ut betalade rese- och traktaments-ersätlningen icke förekommit, Kollegium allenast ville meddela, det sådan ersättning på grund af Kongl. Brefven den 8 December 1832 och den 27 April 1833 tillkommer Auditören och Officerare vid Wendes Artilleri-regemente, då de beordrades till Landskrona för att deltaga i Krigs rätter.
— Vidkommande anmärkningens sednare del, så har Kongl.
Maj:t genom nådigt Bref den 18 December 1845 föreskrifvit, att en af de inom hvarje militärdistrikt förlagda Regementsläkare skulle förordnas att under benämningen Fältläkare bestrida de åligganden, som tillförene enligt nådiga Brefvet den 16 September 1817 tillhört Brigad-läkarne, och bland annat: »alt öfvervara regementenas generalmönstringar» Enär således Regementsläkaren Almqvist, hvilken är tillföro'dnad Fältläkare i femte militärdistriktet, i sådan egenskap bort öfvervara 1838 års generalmönstringar med Jemtlands Häst- och Fältjägare-korpser, samt Fältläkarens åligganden lika litet kunnat åt annan läkare anförtros, som Almqvist sig desamma undandraga, ansåg Kollegium anmärkningen böra få förfalla. Stats-Ulskoltels Utlåtande M 21. 25 Ehuru Utskottet finnér hvad Revisorerne sålunda anfört förtjent af uppmärksamhet, anser likväl
Utskottet den gjorda framställningen icke kunna till någon åtgärd från Rikets Ständers sida föranleda.
Flottans stationer i Carlskrona och Stockholm samt depot i Göteborg. § 18.
(1860 års Rev.-ber. pag. 104.
Utlåt. pag. 319 o. 322. 1861 års Rev.-ber. pag. 92. Utlåt. pag. 310 o. 311.)
Beträffande det bokföririgssätt, som vid redovisningen för anslagen till Flottans materiel tillämpades, hafva Revisorerne anmärkt, att detsamma vore otillfredsställande i så måtto, att räkenskaperna endast visade, huru nämnda anslag dels blifvit använda till uppköp af materialier m. m., som ingått uti förrådet i en gemensam massa, och dels utgått i utbetalningar för dagsverken, samt att ingen möjlighet funnes att spåra dem uti specifikationer för hvarje verkstäldt arbete.
Vidare och då redovisningen för anslagen till Flottans underhåll och nybyggnad icke omfattade någon fördelning eller kostnadsberäkning öfver utgifterna för dagsverken och åtgångna materialier, som underhållet af hvarje särskildt fartyg erfordradt, och icke eller redogjorde för de nybyggnader, hvartill nybyggnadsanslagen blifvit använda, vore med ett sådant redovisningssätt icke omöjligt, att ju icke anslagen till Flottans nybyggnad blefve använda till Flottans underhåll eller tvärtom.
I sammanhang härmed hafva Revisorerne yttrat den åsigt, att hvarje fartyg borde hafva sitt särskilda konto, upptagande dels kostnaden för fartygets såväl byggnad som underhåll, medelst en noggrann specifikation öfver de för detsamma under året utgifna belopp för dagsverken, dels uppgift å qvantiteten af förbrukade malerialier, upptagna i värde efter medelpris, äfvensom den slutliga utgiftssumman borde balanseras från det ena till det andra årel, men sådan balans icke inflyta i Stationernas redogörelser för året i annan mån, än att deri intages endast utgifterna för hvarje fartyg under samma år; och hafva Revisorerne, under yrkande om nödvändigheten af ett derefter lämpadt, förändradt bokföringssätt, hvarigenom, bland annat, bedömandet af ändamålsenligheten utaf de till modeller föråldrade segelfartygens vidare underhåll underlättades, ansett att åt en Kommitté borde öfverlemnas att utarbeta förslag härtill för att kunna medhinnas intilldess Rikets Stander dernäst åter sammanträdde.
Uti sina med anleduing häraf afgifna underdåniga utlåtanden hafva Kongl.
Förvaltningen af Sjö-ärendena samt Befälhafvande Amiralen i Carlskrona anfört att 24 Siats-Utskottets Utlåtande JU 21. nybyggnadsanslagen särskildt redovisats hvad anginge de för nybyggnaderna uppköpta nödiga materialier, dels genom afföring på nybvggnadstiteln dels ock genom särskilda liqvider, som efter arbetets slut uppgjordes och tili Kongl. Förvaltningen insändes, hvaremot alla använda dagsverken af timmermän och handtverkare med deras underbefäl, som hafva sin aflöning på särskild stat, icke, såsom ske borde, inberäknats i kostnaderna.
— I öfrigt hufvudsakligen instämmande med Revisorerne, hafva myndigheterna erinrat derom, alt det af Revisorerne förordade bokföringssätt tillförene varit b-gagnudt, men, i följd af det år 1836 i nåder fastställda reglemente'för styrelsen och ekonomien vid Flottans stationer, förändrats till det nuvarande, hvarmed afsetts förenkling i göromålen och åstadkommits minskning i civila tjenstemannapersonalen vid Flottan.
De genom förslagets antagande tillökade göromålen, af hvilka likväl extrahering ur arbets- och dagsverksjournalerna m. m. kunde underlättas genom begagnandet af tryckta blanketter komme i allt fall att erfordra ett ökadt antal tjenstemän, äfvensom det ifrugaställda redovisningssättet icke borde utsträckas äfven lill roddfartygen och de mindre ångbåtarne.
Med afseende å hvad sålunda blifvit fork la rad t, hafva 1861 års Revisorer ansett sig endast böra hemställa, att hvarje fartyg af större cert måtte erhålla särskildt konto.
Enär, enligt hvad Utskottet förut meddelat, nyligen afgifvits förslag till hufvudbok för Kongl.
Förvaltningen af Sjö-ärendena, Kongl.