Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag af Högvördiga Prest-Ständets ProtocoJl vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 7.de .Mars 1815- S. D. -Lifvadt af underdånigste vördnad och tacksamhet för alla de visa och kraftfulla anstalter, igenom hvilka Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen under Eörsynens ledning upprättat, befrämjat och stadgat Fosterlandets ära, sällhet och sjelfständighet, samt under fullkomligaste öfvertygelse, att de öfriga respectiva Stånden och bela Svenska Folket dela enahanda tänkesätt, har Prest-Standet för sin del ansett Riksens Ständers första skyldighet vid detta Riksmöte blifva att igenom en stor Reputation af samtliga Riks-Stånden inför Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen frambära underdåniga lyckönskningar till Sveriges och Norriges förening, samt tolka hela Nationens lifli - Den 7 Mars 101 lifligaste underdåniga erkänsla och vördnad för alla de välgerningar, hvilka Konungen och Hans Kongl. Höghet Kronprinsen detta urgamla Rike bevisat; hvarjemte och då Ståndet med verklig förtrytelse af Tidningarne trott sig finna, att åtskilliga, ehuru visserligen vanmägtiga , försök torde varit å bane i afseende på f. d. Konung Gustaf Adolphs Sons och Arfvingars förmente rätt till Svenska Thronföljden, Ståndet trott det tillhöra Riksens Ständer, att emot dem högtidligen ådagalägga sina oryggliga tänkesätt; med ytterligare försäkran om vår trogna tillgifvenhet för Konungen, Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen och Dess Efterkommande, samt om vår fasta föresats, att intill sista blodsdroppan försvara
Dess rättigheter och våra Grundlagar; och såsom en följd häraf hos Kongl. Maja underdånigst anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t låta utröna sanna beskaffenheten af ue Konungahus och Riksens Ständer förnärmande steg, sorn å f. d. Kongl.
Eamillens vägnar berättar, hafva blifvit vidtagna, samt intill dess sådant utredt är, med sequester låta belägga all f. d. Kongl.
Famillens härvarande egendom och frivilligt gifna underhäll!
I hvilka beslut de respectiva Med-Ständen skulle vördsamt och vänligen inbjudas att sig med Prest-Ståndet lorena, Ut Supra, Ex Protocollo J. U, Almqvist.
Ut - loa Den 7 Marg.
Utdrag af Högvördiga Prest-Ständets Protocoll vid Urtima Riksdagen i Slockholm den 7 Mars 1815- S.
D, I ett sammanhang föredrogos Höglofl.
Ridderskapets neli AdelnsProtocolls-TTtdrag afden 3:dje dennes, rörande Tryckningen af samtliga RiksStåndens Protocoll jemte dit dertill hörande Bihang, samt medel för Trycknings kostnadens bestridande, tillika rned Vällofl. Borgare Ståndets Protocolls Utdrag i samma ämne af den 4 dennes.
Efter öfverläggning härom, och ehuru Ståndet, med anledning af Riksdags.Odningens 5g §, anmodat dess Secreterare al t genast besörja omTryck - ningen af Ståndets Protocoll för innevarande Riksdag, har Prest - Ståndet likväl i så måtto med Höglofl.
Ridderskapet och Adeln instämt, att det åt blifvande Stats-Utskottet velat uppdraga, att till Riksens Ständer inkomma med utlåtande, rörande Tryckningskostnadens bestridande och något bestämdt stadgande härom för framtiden, äfvensom angående Tryckningen af det till Riks Ståndens Protocoll hörande Bihang.
Ex protocoll 0 J, U. Almqvist.
Ut - Den 7 Man. 103 Utdrag af Väll afl. Borgare-Så ndets Protoc/l, J uliet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 7:de Mars ISIS S. D. Sedan .Borgare-Ståndet, som fried sina respectiva Med-Ständer för Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet
Kronprinsen delar lika känslor af underdånig vördnad, kärlek och tillgifvenhet, genom i dag emottagne Deputationer från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt det Hedervärda Bonde Siandet, blifvit förekommet att föreslå den underdåniga Tacksägelse-Adressen till Kongl. Maj:t, i afseende på Hess visa och Nådiga omvårdnad för Biket, samt Ha'ns'Kongl.
Höghet Kronprinsens ärofulla bemödanden för Sveriges lycka och sjelfständighet; så skulle, genom en nu afgående Deputation, Borgare-Ståndet instämma med respectiva MedStänderna, samt med Hög. lofl.
Ridderskapet och Adeln sig till alla delar förena, så väl angående den föreslagne Tacksägelse Adres-sen, som ock uti beslutet i anledning af f. d. Konunga.Famillenr. förhållande och *ättigheten att från Sverige njuta arf och underhåll.
Rvbsahml
Uf i o J.
T)en 7 Mars.' Utdrag af Hedervärda Bonde-Ständets P rote coll vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 7 Mars 1815. S. D. Beslöt Bonde-Ståndet att vördsammeligen och vänligen inbjuda sina hög-respectiva Med-Ständer att med Bonde-Siåndet, genom en stor Deputation, inför Hans Maj:t Konungen tolka egen och hemmavarandes underdåniga, lifliga tacksamhet, för den vishet och fasta ståndaktighet, hvarmed Hans Kongl.
Maj:f under det framfarna vådliga tidskiftet skyddat Svenska Folkets sjelfbestånd och frihet; samt likaledes hos Hans Kongl. Höghet KronPrinsen , för det under århundraden sällsynta, ådagalagde hjeltemod, hvarmed Flans Kongl. Höghet sjelf trotsat krigets hotande faror, för den faderliga omvårdnad, med hvilken han i striden framfört och derutur lyckligen segrande återfört Fosterfandets
Sönér och tappra försvarare, och härigenom ej mindre grundlagt Svenska namnets upprätthållande, an jemväl återskänkt det samma en länge saknad glans och ära, samt derjemte lagt säker grundval för Skandinaviska Halföns frarri' gena sjelfständighet och sällhet; hvarom de öfriga respectiva Stånden skulle lemnäs vördsam och vänlig underrättelse.
Ut - •
Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protocoll vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 7 Mars 1815- S D 9 ‘--'om Allmänna Tidningarne omtala den högst förunderliga händelse, att f. d.
Konungen Gusraf Adolph, vid Congressen i Wien, skall gjort skriftlig protest, rörande sin sons förmenta pretention till Svenska Thronen, samt att Hofvet i Baden i sä måtto tyckes understödja denna inbillade arfsrätt, som, enligt deras offentliga Tidning, f. d. Prins Gustaf, vid samma Hof, skall kallas Prins af Sverige ; så har sådant ej annat kunnat, än väcka uppmärksamhet hos hvarje Svensk trogen undersåte, som ännu har i friskt minne förflutna händelsers lopp, som vet hvilka kraftiga steg äro vidtagne för att utesluta f. d. Konungens Barn ftån Svenska Thronen, sorn. älskar och vördar den lagliga Regering, hvi Iken, efter den fastställde och heligt besvurne Successionsordningen, Folket enhälligt insatt, och som, genom så många redan ådagalagda välgerningar mot Riket och Nationen, gjort sig berättigad till Folkets hela vördnad, kärlek och tillgifvenhet; och ehuru Bonde-Ståndet är fullt öfvertygadt, att de af f. d. Konungen och Badenska Hofvet gjorda steg ej verka annan känsla hos Svenska Folket, än harm och förtrytelse, och ej medföra ett ögonblicks villrådighet, så har likväl Bonde-Ståndet ansett nödigt, för att öfvertyga hela Europa om ståndaktigheten af det till anseende och sjelfständighet återförda Svenska Folkets caracter, och N:o 14. 15. att io6 Den 7 Mars. att Riksens Ständer hafva samma tänkesätt, samma kraftfulla vilja nu, som år tgio, då vår nuvarande dyre Kron-Prins och Dess manliga arfvingar valdes till vår åldrige, älskade Konungs Efterträdare på Svenska Thronen, att Riksens Ständer samfält hos Kongl.
Maj:t i underdånighet bönfalla, att Stor-Hertigliga Badenska Hofvet förmås till en tydlig declaration om sina afsigter i detta ämne, och att, i händelse Förklaringen ej finnes nöjaktig, Kongl.Maj:t i nåder täckes med seqvester belägga, ej allenast all den arfsrätt, som kan tillfalla f. d. Prins Gustaf, efter Högstsalig Hennes Maj:t Enke-Drottningen, utan ock den pension, som honom hittills af Riket varit tilldelad; hvarom de respectiva MedStånden skulle, genom detta Protocolls Utdrag, vördsamt och vänligen underrättas.
Ex Protocollo Olof Werlin. .
Berättelse om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit, sedan sista Riksdag; Gifven Stockholms Slott å Rikssalen , den 6 Mars i8ij.
F) märkeliga år, som förflutit sedan Kongl. Maj;t såg Svea Rikes Ständer inför sin Thron församlade, hafva varit så rika på stora och ovanliga händelser, att deras minne förmodligen aldrig ur häfderna kommer att utplånas.
Svårligen lärer ett föregående exempel kunna uppsökas af £)en 7 Maré: 107 af en så håstig och så välgörande förändring, sorn den Europa, rinder denna korta tidrymd, erfarit.
Erån höjden af en Thron, byggd på segrande vapen och af LydKonungars Throner omgifven, herrskådö en kraftfull
Man, från Niemen till Tajo, från Sundet till Calabriens yttersta gränsor.
Ryssland. skyddadt genom sin magt, Sverige genom sitt afskillda läge, England genom sin 'nationalanda och hundrade seglar på hafvet vundna, samt den Spanska halfön genom sina söners mod, voro ännu de enda länder, der Franska Örnarna ej hunnit att befästa sitt välde, och der antingen i blodiga strider, eller ock endast på afstånd, ljudet af deras ledares bud förspordes.
Men huru länge hade denna lemning af Europas frihet kunnat motväga lyckans och öfvermodets kraft, om det fruktansvärda Härtåg nått målet för sina beräkningar, som Kejsar Napoleon, i Juni månad 18 12, rigtade emot Ryska Riket?
Då var ett tvifvelsmål om Allherrskarens framgång, yttradt äfven i förtroliga kretsar, med personlig fara förbundit, eller ock stämpladt som en fanatisk villa; och det syntes, sorn de underkufvade Folken, genom egna uppoffringar, endast sökte att vidga området för ett ok, sorn då först upphörde att vara kränkande för någon, då det för alla blef gemensamt.
Men en Högre
Magt hade annorlunda beslutit: det blod som flutit för en jern Hare fördelning af Staters krafter och för en derigenom uppkommen säkerhet för de svagares bestånd, skulle ej vara spildt förgäfves.
Den förädling Folken v un* Den 7 Mars. vunnit, de lagar de sig gifvit, de styrelseformer dein flere århundraden tillskapat, borde ej, utan afseende på luftstrek eller sedvanor, sammansmälta till ett liflost helt, bildadt af svärdet och på dess fortfarande lycka beräknadt.
Ur skötet af de Länder, der naturen med sparsamhet skänker sina gåfvor och der samhällslifvets förfining ej hunnit att förslappa den Nationliga kräften , sktille utgå ett krigiskt folk, som, i förening med elimat och förtviflan, förmådde att hvälfva tillbaka Söderns beherrskare från Moskwas stränder till Seinens.
Det under oket böjda Europa hörde den ena dagen omtalas Napoleona triumfer och såg, den andra, verkan af Försynens dom ofver hans härar.
Småningom vaknade sjelfstärrdighetens anda hos Folken; Preussens ädla söner sträckte mot en älskad Konungs
Thron bedjande händer, ej för att förvärfva fredens, med slafveriet förbundna, skydd emot farorna, men för att fordra svärd och anförare mot förtrycket.
Sedan denna heliga eld, med blixtens hastighet, sträckt sig till alla classer af medborgare, till Tysklands alla Folk, och af Österrikes mägtiga biträde, af det stolta Britanniens stora uppoffringar och segrande vapen, hämtat både näring och vård, öppnades, för Europas befrielse, de ljusare utsigter, hvars lyckliga utveckling, det varit A7år tid förbehållit att erfara.
Sverige, som Napoleon, genom inbrottet i Pommern sökte att förskräcka, hade i en tid då allt var lydbarhet, vågat höja en fri och oberoende stämma.
Dess ställning, vid utbrottet af v kriget Den 7 Mars. 109 kriget mellan Ryssland och Frankrike, skulle nödvändigt blifva den mest betänkliga.
A ena sitlan sökte Frankrikes Regent att förmå Riket till ett anfallskrig emot Ryssland, å den andra böd försigtigheten att ej lyssna till Napoleojns bedrägliga löften.
Stora Britannien, hvars fogliga behandlingssätt emot Sveriges sjöfart under den tid, då Riket befann sig i ett tvunget krigstillstånd emot denna Magt, Kongl.
Maj:t ej nog kan erkänna, hade rätt att vänta en bestämd upplysning öfver Sveriges politiska system.
Att under denna de Europeiska Hufvudmagternas brytning utverka och. bibehålla en fullkomlig neutralitet, var, med tillämpning af dea nya tolkning Statsläran hade vunnit, att bereda sig dubbla anledningar alt våldföras.
Ett val borde således ske, och huru vigtigt skulle det ej blifva för Sveriges både närvarande och tillkommande val!
Allt sedan Riket, genom ett olyckligt krig, såg sig beröfvadt tredjedelen af sitt område, äg, de det för sitt bestånd, såsom sjelfständig Stat, ingen varaktig borgen.
Det hade under loppet af detta krig, äfven af Danmark blifvit angripit och kunde således tillskrifva denna Magt en väsendtlig del i Fäderneslandets gjorda förluster.
Dessa fortsattes genom Svenska Handelns ofredande, och genom tillämpning på densamma, af ett försvars-system rigtadt emot en tredje Magt. lia Den j Mars.
Magt.
Ett sådant tillstånd kunde derföre ej fortfara.
Stängdt mellan fjällarne o h hafvet, skulle Sverige, vid försvaret emot möjliga fiendiliga anfall, alltid sönderdela sina stridskrafter.
Föreningen med Norrige borde således blifva den egentliga grundvalen för Sveriges politik, och det högsta målet för dess bemödanden.
Ingen Inbyggare lärer väl funnits på denna halfö, häftad vid den Europeiska Continen» ten genom en landsträcka, den ett hardt luftstrek försvarar, som icke vid en blick på Chartan frågat sig , hvarföre bebos denna jordrymd a.f tvenne Folk och dertill af tvenne ofta fiendiliga Folk?
Då till denna endast geographiska anmärkning lades de ännu vigtigare, af samma ursprung, af samma Religion, af samma språk, af samma frihetsanda och af samma National-lynne, borde för den fördomsfrie mannen ej uppstå någon annan önskan, än den, att förbinda sig ined Broderfolket på andra sidan fjällen, för att gemensamt försvara ha Iförts stränder, och derigenom gemensamt fästa sjelfständigheten inom dess sköte.
Men detta Sveriges hufvudförernål hade förmodligen länge saknat sin utveckling, om icke Försynen förlänat Kongl. Majtf och Riket en Förste, sorn deltagit i beredandet af de stora händelser, åt hvilka Europa är skyldigt sin nya tillvarelse-
Från det ögonblick han lemnade Frankrikes ärelystna Regent, visste hart ait mata vidden af de nya pligter Kongl Majus och Syenska Folkets förtroende honom ålagt; han föyd« tili Den 7 Mars7 111 till Sverige sjelfständighetens och motståndets lära, och, under kallt bedömmande af Rikets sannskyldiga intresse, förstod att, genom öfvertygelse och kraft, leda äfven National-fördomarne till det stora resultat, våra önskningar så län. ge förgäfves hade påkallat.
Om, vid Frankrikes fredsbrott emot Ryssland, Sverige ännu hade varit i besittning af de länder det genom freden i Fredrikshamn förlorade, hade det, uppfordradt att deltaga i striden, ej behöft fästa något pris vid sitt biträde, utan endast kunnat grunda sitt beslut på beräkningen af krigets vådor och framgångens ära.
Men nu var det Regeringens pligt att tänka och handla annorlunda, och denna pligt uppfylldes.
Sverige hade på hundrade år endast gjort förluster; dess krig, som blifvit förde på Tysk botten, hade alltid varit olyckliga.
Majit kunde således icke till stora och fruktade faror öfverlemna sin Son och större delen af Sveriges krigsmagt, utan att i förväg hafva försäkrat
Riket om sådane villkor, som, äfven vid en olycklig utgång, hade i Nationens ögon rättfärdigat försöket, och visat den, att man ej glömde dess intressen, då man, på en främmande strand, drog i härnad för Folkens.
Af alla dessa förenade anledningar, slutades, i April månad år i8i2, och befästades närmare genom mötet i Abo, i Augusti månad samma år, emellan Hans Majestät Ryska Kejsaren och Hans Kongl.
Höghet Kron-Prinsen, det förbund - lis Den 7 Mars. bund med Ryssland, hvarigenom denne Magts garantie blef gifven till Konungariket Norriges förening med Sverige, dess activa medverkan lofvad till vinnande häraf, och dervid uttryckligen stadgadt, att innan Svenska Arméen skulle öfvergå till Tyskland, för att till dess befrielse bidraga, föreningen borde vara verkställd.
En Armée af 3 5,000 man Ryska Troupper blefställd under Hans Kongl. Höghet Kron - Prinsens befäl, och deraf det antal som erfordrades, bestämdt att nyttjas emot Norrige.
Sverige, som redan i Augusti månad 1811, hade samlat sin Armée för att, i förening med Ryska troupper, gifva vigt åt sina ingångna förbindelser, kallades snart från denna föresatts genom de krigshändelser, som förde Kejsar Napoleon till Moskow.
Hen Ryska Hjelpcorpsen öfverlemnades nu till Kejsar Alexanders disposition, och gick, under Generalen Grefve Wittgensreins befäl, att hufvudsakligen bidraga till Napoleons missöde.
Sveriges krig uppskjöts till våren, men, under loppet af vintren, öppnades nya underhandlingar med Englang, som hittills endast hade slutit ett Fredsfördrag med Sverige, utan att ingå i någon förbindelse rörande Norrige.
Denna förbindelse, s,om innefattade Stor -Britanniska Hofvets garantie på Norriges besittning, samt löfte om understöd af dess flotta i detta ändamål, blef likväl snart, genom det i Mars månad 1813 afslutade Förbund, en följd af det begifvande, hvaruti Sverige ingick, att öfverföra sin härsmagt till fasta landet, för att Den 7 Mars. 113 att der deltaga i kriget och att dymedelst sätta föreningen med Norrige, i andra ordningen med handels na.
Med Preussen afslutades, i April ir.änad, cn efier lika grunder lämpad Tractat, sa att Sverige, vid utbrottet af dess krig emot Frankrike, hade Rysslands, Englands och Preussens garantie på besittningen af Norrige.
De krigshändelser, hvarigenom, under loppet af trenne månader, Tyskland befriades och Franska Örnarna, i blodiga och ärofulla strider, af segrande vapen trängdes frän Schlesiska gränsen till
Rhen, äro för val kände att nu behöfva upprepas.
Sedan Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen hade med Sveriges bundsförvandter delat de la. grar , som evigt skola utmärka denna minnes, värda tid, vände han sin blick emot Norden, för att der tillkämpa sig den enda belöning han eftersträfvade.
Freden i Kiel blef en frukt af detta hartig, och, såsom följder af densamma, blef Norriges förening med Sverige erkänd och bekräftad, så val i den med Österrikiska Hofvet i Februari månad 1814 afslutade Alliance-Tractat, som i den sedermera mellan Sverige och Frankrike, den 30 Maj, undertecknade fred.
Då Svenska Arméen, efter att hafva uppfyllt Sveriges förväntan, skyndade sig från Holstein tillbaka till Rhenströmmen, för att påskynda verldens fred, hejdades den af det oväntade motstånd, sorn väcktes af Norriges Ståthållare och som hotade att tillintetgöra alla förhoppningar för framtiden.
Kongl, Den 7 Mars. Kongl.
Majit hade, i Dess första Proclama, tioner till Norrska folket, lemnat en borgen pä den Kegeringslära, som af Kongl. Majit, i afseende pä detta Folk, skulle följas.
Ingen Svensk man kunde eller borde förmoda, att dä Kongl. Majit gick att göra sina rättigheter gällande, desse kunde afvika frän de grundsatser, hvarpå Sveriges Statsförfattning är uppförd.
Den medgaf icke införandet af en förhatlig envåldsmagt i Norrige, hvarigenom Sveriges frihet alltid varit hotad, och vid jemförelsen af båda Folkens rät. tigheter, en oundviklig söndring dem emellan förr eller senare hade uppkommit.
Norrmännen hade således i Sveriges Grundlag den säkraste borgen för deras egen, och Kongl Majit kan, med liflig känsla af hvad Sverige ägde rätt att fordra och Norrige att hoppas, samt med lugnt medvetande af sina afsigters renhet, yttra, att, om meningen varit att pålägga Norrmännen ett förhatligt ok, och dä de rest sig att möta förtrycket, hade de, hos hvarje redlig Svensk man, fun-nit den säkraste af deras bundsförvandter.
Majit öfverlemnade sig länge åt det ljufva hopp, att, utan någon blodsutgjutelse, tillvinna sig ett Folk, hvars lycka Konungen endast eftersträfvade att befästa, men slutligen måste !'Han gripa till vapen, då ingen fredlig öfverenskommelse , genom- ett fortfarande misskännande och en förhållen upplysning om Konungens afsigter, var att tillvägabringa.
Kongl, Majit gick sjelf att, jemte KronjPrinsen och Hertigen af Södermanland, dela med Sven - Den 7 Alars, Svenska Arméen och Flottorna krigets faror, ej i afsigt alt vinna någon ny lager, rpen för att, från ett närmare håll, bjuda frid och försoning.
Att detta olyckliga inbördes krig, i alla dess rys. liga följder, af Kongl. Majit och Hans Kongl, Höghet Kron-Prinsen behjertades, och art de, vid försla_ anledningen till fredliga tänkesätt å Norrska sidan, genast fällde de vapen, sorn en. dast böra vara ämnade att, gemensamt med de Norrska, försvara en gemensam sjelfständighet, derom vittnar den i Moss, under den 14 Aug, sistlidet år, afslutade Convention och de grun, der på hvilka den är uppförd.
Majit hade, i kraft af densamma, förbehållit sig rättigheten att, genom tillförordnade Commissarier, om villkoren för” den blifvande föreningen mellan båda Händer, under, handla med Norriges Rikes Stor-Thing.
Den Grundlag för Konungariket Norrige som, till följe af förbemälte Underhandling, blef öfverenskomn-. en och stadfästad, antogs å Kongl. Majits Commissariers sida, med förbehåll af Sveriges Ri. ltes Ständers Constitutionela rätt, i de delar, sorn medföra förändring eller jemkning i Sveriges Rikes Regeringsform; och blef, under den 10 No, vember, af Kongl. Majit, med lika förbehåll» bekräftad och besvuren.
Majit ämnar, innan kort, till Rikets Ständer öfverlemna Dess nådiga Proposition i detta afseende, och det är med liflig känsla af Försynens nåd, som vakat öfver detta urgamla 1 ^ ^ KU n6 JDen 7 Mars.
Elke, och, efter pröfningarnas och olyckornas tid, låtit en ny dag uppgå öfver Norden, sorn Kongl.
Majit gör sig förvissad, att den förening, som nu lyckligen blifvit stiftad emellan Scandinaviens båda Riken, skall, af inbördes kärlek, och inbör fertroende, emot alla tidens och lyckans skif. t an bt fästas.
Det gifves ej mer, på Scandinaviens O någon lager, värdig att pryda krigarens hjessa, än den sorn vinnes mot fiender, som vilja beträda vår strand.
Nyttan af Rikenas förening, den småningom bibringade öfvertygelsen om Folkens värde, skall en dag utplåna minnet af det blod som flutit i inhemska strider
Må det blifva ett försoningsoffer för det långa hundraåriga hat, som söndrat Nordens tvenne folk. slag; och på det fält, der krigets åskor dånat, fridsamma bröder, med uppfyllda förhoppningar, mötas! Kongl.
Majit går nu att, ifrån vigtiga händelser och yttre förhållanden, kalla Rikets Ständers uppmärksamhet på Kongl. Maj:ts åtgärder, i afseende på Rikets inre styrelse.
Sedan, med afseende på det yttrade behof, vet af en ny och förbättrad Psalmbok, en Comité blifvit tillförordnad, med Erke-Biskopen till Ordförande samt till Eedamöter vittre och kunnige så väl Prester som Eekmän, hvilken borde granska, förbättra och efter behof vet omarbeta och föröka samlingarna till nya Kyrkosånger, har denna Comité hunnit så vida med dess arbete, att, med Konungens bifall, ett Förslag till en ny Psalmbok blifvit af trycket ut gif - Den 7 Marsi 117 gifvit, med anmodan till en hvar som det åstun* dar att inkomma ined anmärkningar.
Ät nämde Comiié har Kongl.
Maj:t sedermera uppdra* git att öfverse Evangeliiboken, för att sätta densamma i likställighet med den nya KyrkoHandboken.
Genom Kongl. Majus föranstaltande har år 1813 utkommit en Samling af Författningar och Stadgar, hvilka ändra eller förklara Kyrkolagen af år 1686 och ännu äro till efterlefnad gällande.
Äfven har genom dertill utsedde kunnige män, en Samling blifvit utarbetad, som fortsätter och rättar de tillförene utgifne Samlingar och Förordningar, hvilka årligen fran Predikstolarne skola uppläsas.
Om Presterskapets åtgärd vid Mantalsskrif. ningar, samt hvad iakttagas bör i afseende på Förhörsböcker och Prestbevis, har en Förordning blifvit utfärdad den 28 October i8n Den 29 April 1813, har Kongl. Maj.t genom Bref till Kammar-Collegium, Stats-Contoiret och Kammar-Bätten, samt Circulaire till Landshöfdingame och Consistorierne stadgat de grunder, hvilka böra följas vid pröfningen af Presterskapets Vederlag samt behaglig
Tids- och Förlänings*.
Spannmål, och sistnärnde Spannmålsindragning eller bibehållande.
Med tillämpning deraf har åtskillig, så beskaffad Spannmål, dels redan blifvit indragen, dels till indragning, vid Inpehafvarnes afgång, fastställd.
Som Deii y Mavs.
Sorn Riksens Ständer begärt en fullständig underrättelse om beloppet af denna Spannmål i Riket, så har under sistnämnde dag tillika befallning afgätt till Landshöfdingar och Consistorier, att för hvarje Stift inkomma med fullständiga uppgifter, åtföljde af Handlingar och upplysningar rörande Vederlagen och Förlänings - Spannmålens första uppkomst och fortfarande.
Dessa uppgifter äro mödosamma och fordra mycken tid.
Flera hafva likväl redan inkomrnit och till Karn; mar-CoIlegii granskning blifvit öfverlemnade.
Det är först sedan alla Berättelserna blifvit insamlade, som de samma kunna Riksens Ständer föreläggas.