Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlcitande, i anledning af anviärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 105, angående skyldighet för Gäldenär att sin skald med Arbete aftjena m. m.
LagUtskottets ifrågavarande onder den '21 sistl.
Junii afgifne Betänkande, sorn vid föredragning hos IJögv.
PresteStåndet, den 2 Julii enligt ankommet ProtocollsUtdrag, blifvit afslaget, roen af Hederv.
BondeStåndet den 5, i sistnämnde månad Bifallet, har af Högloft.
Ridderskapet och Adeln saint VälloH.
BorgareStåndet Blifvit LagVtskottiti Bttånkandétt. *057 till Utskottet återremitteradt; och de an* märkningar hvilka dertill föranledt hafva blifvit framställde:
Ridderskapet och Adeln af Herr Ehrenborg Casper, som ansett flere grannlaga ämnen ingå uti frågan om Gäldenärs Arbets-skyldighet; att vid bestämmandet af denna skyldighet äfven måste afgöras med hvad slags arbete han skall aftjena sin skuld, hvilken efter hvar och ens förmåga mäste vara olika, emedan det vore lika svårt för en Tjensteman att med gröfre arbete, som omöjligt för en Landtman att med skrifvande åstadkomma sin skulds afbetalande; Att, örn en Gäldenär är gift och har famille, hans förbindelse att med arbete underhålla den bör gå i bredd med eller framföre skyldigheten, att på så sätt afbörda sin gäld; likasom billigheten påkallar, att Legostämma eller LandtboContract icke genom sådane arbets-skyldigheter brytes; att om ett stadgande rörande skulds aftjenande med arbete skall ega rum, så bör det likväl icke göras till föremål för Exeeutorns pröfning, heldst, så i afseende på skuldens tillkomst som sättet och tiden att aftjena den, så många grannlaga omständigheter ingå i pröfningen, att det bör tillkomma
Domaren att härom bestämma; att Utskottets förslag åtminstone bordt inskränka sig till lösa personer utan famille, på samma sätt som 1807 års
Förklaring om böters aftjenande med arbete, samt att enär det åberopas, att man underka - ?.og?T iJigVtikoftHs Tletilnkanden, star sig ett lika tvång genom Bysättning, det, i händelse B y s ä t tn i ngs S t u d g a 11 d e t är i Behof af åtskilliga modifikalioner, vare lämpligare att vidtaga elern, än att infora en ny origtighet.
I afseende på Utskottets i Betänkandet meddeldle utlåtande öfver B. i k sdagsFu11 mä g l i gen Joli a n nes A11 d er s s 011 s förslag, att sådane pantförskrifningar elley afhandlingar, hvarigenom Gäldenärer till rätta Borgenärers förfång, sill Egendom till andre personer öfverlåta, måtte genom Lag förklaras ogillde, har Herr Ehrenborg vi-, dare anmärkt, att ehuru särskilde omstän-» digheter i särskildte fall kunna vara af den beskaffenhet, att tvistande om förmånsrätt icke kail undvikas, vore dock ett stadgan-, de nödigt och nyttigt att sorn pantförskrifi» ningen endast lemna förmånsrätt när pan„ ten i handom höfves, så bör ej Exeoutorn se sig hindrad af Pantförskrifni ngar uU af Gäldenärs Egendom, då den finnes qv-ar* varande i hans bo; äfvensom, då någon säljer sin lösegendom , men köparen qvar» lemnar den hos Säljaren såsQm ett deposG tum, borde sådant; ske i vittnens närvaro, hvilka vid yppande fråga kunde intyga köpets verklighet, när och med hvad vi G kor det skett; hvilket skulle i någon mån styrka den allmänna Crediten, heldst Borgenärer nu ofta blifva bedragne derigenom, att penningar lemnats åt personer, som synts hafva rikt Lösörebo, men hvilket vid blifvande utmätning befunnits jemte kreatur, växande gröda m. m. redan va - Ldg Utskottets BttifakantiCtf, 1059 fa
St andre personer sali It eller pantförskrifvet, Herr Friherre Boije, Ludvig, har, i frågan örn Gälclenärs arbetsskyldighet, instumdt uti Herr Ehrenborgs mening och tillagt, alt då Borgenär utfordrat sist sin rätt till arbete hos Gäldenären, bör lian dock icke ega rätt att efter godtycke behålla eller släppa Gäldenären, för att hans arbete sedermera åter utfordra, hvilket vore en vexation , titan yara förpligtad att arbetet i en fortsättning uttaga vid påföljd af rättighetens förlust; och Herr Grefve Löwenhjelm, Carl, har yttrat, att det främsta af de tvifvel, som hos Herr Grefven uppstått om nyttan af den före,? slagna Lagen om Galdenärs arbetsskylclig* het, är, att den icke synes tillämplig lör pila Glassér af Medborgare, hvilket bör vara grunden för all
Lag, utan mera synes rigtad emot den lägre eller arbetande Classen, samt att cn sådan Lag lätt kan leda till vexationer som icke kunna förer lommas, äfven till andra missbruk, enär någon, sorn vore skyldig en större summa och derföre fruktade bysättning, kunde hos någon vän ingå en sinnulerad skuld, för hvilken lian blefyg tvingad till arbete, ela Borgenären ginge i mistning af sin rättighet, emedan Bysättning icke kunde ega yum då en skuld med arbete afijenades.
Hos Yällofl. BorgareStåndet hafva flere Ledamöter, under åberopande af de skäl, hvilka innefattas uti Herr Arfvidsons yid Utskoftets Betänkande bifogade gårr io6o Lagutskottet!
BttHnkantieif, skild ta yttrande, ansett någon rättighet för Borgenär att, utom de i Lagen Stadgade särskildta fall, tvinga Gäldenär till afarbetande af sin skuld, icke böra ega rum; hvarjemte Herr Hagander anmärkt den olika ställning, hvaruti olika Gäldenärer befinna sig i afseende på förmågan och vanan att förrätta arbete, samt att det ligger i sakens natur, att någon fullkomligen rättvis princip svårligen i denna fråga skulle kunne etableras; Och Herr Monthan bar tillagt, att olika meningar varit tillämpade, dels om ArbetsDomars åläggande, dels huruvida en BysättningsDom kunde verkställas på en person, som efter arbetsdom vore under en annan Borgenärs disposition, och att härvid det missbruk skett, att Gäldenärer, hvilka varit dömde till Bysättning, för att fria sig derifrån, öfverenskommit på lindriga vilkor med någon enskild Borgenär som å dem tagit ArbetsDom, och sedan tillåtit dem att under försvar att vara i tjenst, njuta fullkomlig frihet, och sålunda trotsa de öfrige Borgenärernes ofta rättvisa harm och billiga anspråk, att genom Bysättning dels straffa Gäldenären dels åtkomma undansnillade tillgångar; hvaremot Herr Cederborg, under åberopande af dess Reservation hos Utskottet, med flere Ledamöter ansett arbetstvång för ringare skulder vara vida lämpligare än Bysättning och att således skulder till mindre belopp, eller så vida de icke öfverstiga 5o R:dr böra, Lagutskottets Betänianden, 1061 Vid bristande tillgång, genom arbete aftjenas.
LagUtsbottet, som, i anledning afförrberörde anmärkningar, till förnyad pröfning företagit de frågor, som varit föremål för det återremitterade Betänkandet, får nu , hvad först angår det af Herr Ehrenborg föreslagna Lagstadgande, i ändamål, att betaga Gäldenärer utvägen att, genom tillställde Pantförskrifningar eller köp, Lill verkliga Borgenärers förfång, från Utmätning skydda sin Egendom, yttra, att enär Lagen icke tillägger fordringsegare emot lös pant förmånsrätt, utan så vida Panten i handom hafves, deraf, utan behof af särskildt Lagstadgande, efter Utskottets tanka, följer, att pantförskrifven Egendom, hvilken, då Gäldenär för annan Domfäst skuld Utmätning undergå skall, uti Gäldenärs bo finnes qvarlemnad, icke bör från utmätning undantagas.
Enär åter vid ulmätningstillfälle fråga uppstår, antingen att allt, eller någon del af hvad i Gäldenärs bo finnes, förut blifvit till annan man försåldt, fastän köparen detsamma såsom depositum hos Säljaren qvarlemnat; så måste i detta fall köpets verklighet och vilkoren dervid, så vida köparens företrädesrätt till Egendomen skall blifva gällande, behörigen styrkas; och har Köparen försummat, att genom vittnens tillkallande vid köpet , bereda sig möjligheten för en sådan bevisning; så torde den påföljd vara gifven, att ali io&£ Jn^Ut skot tets BetHnknniien. verkön af det föregifna köpet, till hinder för Utmätningen, förfaller, På desse ytterligare grunder förblif* ver Utskottet vid dess yttrande i Bettin* det, att någre särskildte stadganden Lill de ifrågasatte missbrukens luimmande, hvarken erfordras, eller lämpligen kunna vid* tagas.
I frågan dernäst örn Gäldenärs skyl* dighet, att, vid bristande tillgång, sin skuld med arbete aftjena, har Utskottet af hvad emot lämpligheten af detta tvångsmedel blifvit an fö reit, icke trott sig finna skäl, att frånträda den öfvertygelse, att delsam* ina är vida tjeniigare än bysättningstvånget.
I)et skulle otvifvelaktig!, särdeles, för Medlerninarne af den arbetande folkclassen, sorn merendels behöfva förskotter af deras husbönder, men för återbetalningen icke kunna erbjuda annan säkerhet än deras arbetsförmåga, och emot hvilka, an vän* dande af Bvsättning ofta vore utan ända* mål, öppna lättare Credittillfällen, i den män försträckningsgifvame blifva försök* rade att genom Gätdenärens arbete blifva skadeslöse; och örn än arbetstvånget icke alltid nied fördel för Borgenären kunde användas emot Gäldenärer af öfrige lblkclasserne, torde någon betänklighet vid dess antagande i allmänhet destomindre af denna anledning uppstå, som, enär By* sättningstvånget i alla fall blefve bibehållet, det ankommer på Borgenären» att välja hvilkendera af dessa utvägar han kan fm* La^Utskoittts Betättknriåeti.
1065 na för ändamålet tjenligast; hvarmed anmärkningen, att arbelsskyldigheten endast bordt tillämpas på löst Folk* jemväl torde anses besvarad.
Då Utskottet föreslaget, att det arbete, hvartill Gäldenär skulle hållas, borde vara sådant sorn kunde å-tadKonimar och vara lämpligt, tror Utskottet sig tillräckligen hafva antydt, att arbete som vore oförenligt med Gäidenärs lefnädsvrke eller för honom kunde blifva overkställbar!, icke skulle komma i fråga ; dock torde det närmare förtydligande af denna Utskottets åsigt böra tillstyrkas, att arbetet bor vara tyenligt och sådant sorn skäligen kan Gäldenär affot dras I anledning af Herr Grefve Löfwclili jelin s yttrande, har Utskottet jemväl fästat uppmärksamheten derå, huruvida, då en Borgenär förut fått Gäldenär förpliktad till arbete, annan Borgenär må vara berättigad att få Gäldenär bysatt, oaktadt å-rbets-skyldigheten för förra Borgenären ännu icke upphört; men då, i delilia fråga Ledamöterne af Högloft.
Itidderskapet och Adeln samt Högv.
PresteStåndet, såsom enda möjliga medlet att förekomma ensidiga öfverenskommelse!’ aine personer emellaii till tredje maris förfång, ansett deli Borgenär , som å Gäldenär erhållit Bysatt* iiiiigsUtslag vara berättigad att derå erhålla verkställighet, utan hinder deraf, ont Gäldenär hos annan Borgenär förut skulla vara till arbete inställd; hvaremot Leda» icö4 LitgVtskotttts Bet/inkandetli möterne af Vällofl. Borgare- och Heder.
BondeStånden ansett Borgenärs rätt tili.
Gäldenärs person böra blifva lika gällande, antingen arbets-skyldighet eller Bysättning blifvit
Gäldenären ådömd, samt att följaktligen Gäldenär, som först blifvit dömd till arbete, icke bör kunna för annan Borgenärs räkning bysättas, innan den Borgenär, som förut arbetsdom vunnit, antingen blifvit för sin fordran genom arbetet förnöjd, eller ock anspråket på Gäldenärs arbete frånträdt, samt i denna fråga Tvänne Stånd således stadnatemot tvenne, så varda de olika rneningarne, såsom alternativer, till Riksens Högloft.
Ständers vidare pröfning framställde.
Då Lagen icke stadgar skyldighet för Borgenär att under Gäldenärs bysättning draga försorg för Gäldenärs Hustrus och barns underhåll, så finnér Utskottet en sådan skyldighet ej eller böra åläggas Borgenär, sorn för Gäldenär hos sig i arbete instäld; Och kan Utskottet slutligen icke inse något hinder med mindre Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, äfvenså väl som
Domaren, må vara behörig att pröfva Borgenärs påstående att för Domfäst skuld få Gäldenär, i brist af annan tillgång, till arbets-skyldigliet förpligtad.
Under åberopande i öfrigt af Utskottets Betänkande, samt med bifogande af några Ledamöters särskildta yttranden , hemställes dock allt detta Riksens Högloft.
Stockholm den zG Augusti 1823.
LnglJtskotttts Betänkanden.
I0G5 Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloft.
Ständers Lagutskott den ip Augusti 1823. S. D. Till svar u de anmärkningar, som föranledt åtterremissen af Utskottets Betänkande N;o io3, angående Gäldenärs förpliktande, att sin skuld med arbete aftjena; förenade sig nu Utskottets fleste Ledamöter om det yttrande som innefattar uti Utlåtandet N:o 170.
Herr Grefven och Ordföranden deremot åberopade dess Betänkandet föl jakti— ga särskildta yttrande; äfvensom Herrar Hagander, Cederborg och Hjertström förnyade deras förut, dels då Utskottets Betänkande beslöts, dels då detsamma af Väl]ofl.
BorgareStåndet återremitterades, afgifne yttranden.
Herr Ribbing uppläste ett så lydande skriftligt anförande:
På grund af dels hvad Utskottet anfördt, dels livad särskildte RiksStåndens Ledamöter anmärkt, men sorn bär till motiver sammanstäldt möjligen skulle anses såsom en otjenlig vidlyftighet, anser jag att en mildring i den för Gäldenär nog vidsträckt föreslagne skyldighet att med arbete aftjena sin skuld borde ega rum genom följande så lydande tillägg vid 3 § 16 Cap. HandeljBalken: ”Ilar Gäldenär som saknar tillgång till sin gälds betalande, för den Skuld som sökes icke vunnit befrielse eller bar sådane olyckor som i föregående § upptagne ioö6 LagVtskotfti B/tånkandtn. {limas i cl; o öfvergått Gäldenär sedan lian sig i skuld satt och betalning utföst* vara skyldig att t alla de fall der bysaltniiig för gäld äger rum densamma hos Borgenäs ren eller å aiivist ställe i orten afljena med tjenligt arbete och sådant söm med dess yrke och förra lefnadssätt är förenligt, dock pr öfve domaren om för särskildta omständigheter , såsom sjukdom eller ålder* befrielse derifrån måega rum.
Har Gäldenär hustru och barn sohl understöd tarfva* gånge af hans arbetsförtjenst så mycket, sorn till (lerås nödtorft öundgängeligen fois. dras, dock icke öfver två tredjedelar deraf.
Hvarje dagsverke beräknas
Gäldenär till godo efter tharkegångspris, inen blott ett halft deraf om inåt på stället eihålleS.
Ar arbete sådant sorn tinder vanlige dagsverken ej hänföras kän, vare beräknadt efter i orten gångbart pris* och må äfven dera vid skäligt afdrag för erhållen föda ega rinn.
Äro flere Borgenärer, som på eli gång af Gäldenär yrka arbete, skilje
Domaren deni emellan och bafve deli fö rea träde till arbete, söm till betalning företräde eger-.
Till Gäldeiiärs person bafve den alltid företräde som bysättning yrkar framför den, sorn arbete påstår.
Och då det förra kan af Konungens Befallningshafvande åläggas; må till det sednare alldrig döminus utan efter
Domarens bepröfVande. ” t händelse denna redaction komme att antagas* LagUtskottcts Betänkande». to6f borde äfven öfverskriften å i 6 Cap. Han* delsBalken erhålla följande lydelse: ”Huru.
■Gäldenär må gods sitt till dess Borgenärer på en gång afstå» saint huru gäld må med arbete aftjenas; så oek om them sorn för ,'gäld rymma.”
Jag förutser-, att mångeni första ögonblicket skall finna obilligt, att elen som yrkar Gäldemärs insättande i by sättnings* bäck te skäll hafva företräde framför den» sorn medelst arbete vill lemna Gäldenär tillfälle, att sin skuld aftjena; men detta stadgande är nödvändigt till att förekomma det bedrägliga förfarande, att för en fingerad skuld erhålla en Arbetsdom, sorn möjligen knnde utsträckas till bela lifstiden och såmedelst undan Borgenärerne draga Gäldenärs persön Och Pehr Bengtsson reserverade sig jemväl emot det beslutade Utlåtandet samt ansåg Arbetsskyl* dighet för Gäldenär luke böra ega rum* Utsuperå, lÉx Protocollöj Joh. Jac. Klemm, .iiåi jirjirjfA i,ngUtslottets Betänkande* §g io68 Lagutskottets Baånkanden.
N:o 171 i Ankom den 14 Sept. i823i Betänkande i anledning af flere gjorde Motioner angående, dels af skaffande, dels inskränkning af Borgenärers Bysättningsrått för skuld, den Gäldenär en ej mäktar godtgöra.
Ridderskapet ooh Adeln har till Lagutskottet remitterat: 1:0 Herr L.
Hammarskölds
Meihorial* deruti yrkas afskaffande af det stadgande som bjuder, att Gäldskyldig, hvilken ej förmår att betala, må af Borgenär berofvas sin frihfet och bysättas, beldst detta stadgande är till sin grund orättvist, till sin verkan obilligt, till sine följder förderfligt, för Borgenärer af intet gagn, men för Staten högst betungande; Vid utvecklingen af detta ämne liar Herr Hammarsköld, bland annat yttrat: att låntagaren i sjelfva Verket ingått Contract med långifvaren om återbetalning* å viss utsatt tid, af en förskjuten summa med ränta derå, att då Contract ej gifver rättighet till annat än det hvarå det lyder, kan revers ej lemna fördringsegäre rätt till annat än penningar, eller deras värde, eller, der sådant ej finnes, till betalning genom behållningen af låntagarens arbete, allt after arten af det han förstår och kan åstadkomma ; att häcklande endast bör ega LagUtskottets Betänkandcn.
1059 runi för brott; att de-, sorn begagna sig af Bysättningsrätten, äro till största delen Procentare-, hvilka; efter att hafva gifvit valuta knapt till två tredjedelar för en skuldsedel, söka, 'genom detta tvångsmedel; utprässå eil ytterligare bckrande vinst af hög ränta; att bysättning ej bidrager till Utkräfvändé af betalning kos en oförmögen Gäldenär, enär det än mera urståiidsätter honom, att genott! omtanka och arbete go* ra rätt för sig, samt tillskyndar Borgenären och Staten kostnad i och med detsamma galdenären bringas i förderf; att bysättning, såsom medel i fordringsegarens hand, att tillfredsssälla sill harm och hämd lystnad, innefattat en obillig grymhet; att i denna tid af allmän förlägenhet är lättare att uttala äii efterlefva deii regelil; att man bör akta sig för procentare oell betala sin skuld å förfallodagen; att den ilf Herr Hammarsköld föreslagne Lagförändringen ej borde hafva retroactiv verkan teller sträcka sig till redan Utgifne skuldförbindelser : 2:0 Herr G. Grönhn^em Memorial deruti, bland annat, hvaröfver särskildt Betänkande redan är meddelt, tillstyrkeS; att enär bysättning är eli obillig bestraffning, då låntagaren af oförsedde händelser kommit på obestånd och aldrig med uppsåt velat försumma sin skulds gäldande; och anledning följaktligen icke är, att genom bysattning kunna framlocka dolda skatter; bör Domaren i executiva mål liaf - Iö?o Lagutskottett Bttänkanden'. va magt, att från hysättning beskydda dell, som, enligt all sannolikhet, hvarken uppsåtligen velat skada sine Borgenärer eller har undangömde tillgångar: 3:o
Den del af Herr Grefve Hårds, den 2/ sisth Februnr ii afgifne Memorial, deruti yttras: ”9:0
Hvad bysättlrfxig—angår är jag långt ifrån att tillstyrka dess afskaffande.
Der personlig säkerhet är gifven måste den kunna ntkräfvas och hysättning är ett nödvändigt correctiv emot bedräglige speculationer.
Att vilja ersätta detta genom ett stadgande, om oförmögen och tredskande gäldenärs arbets-skyklighet vore förgäfves, och dessutom skulle derigenom ett slags lifegenskap kunna beredas, som bör undvikas.
Gäldenärs arbets-skyldighet är också mig vetterligen blott medgifven i ett enda fall, som HandelsBalken i 16 Gap. 3 §. bestämmer.
Jag anser tvärtom lämpligt, alt stadgandet om Utslags verkställande, sorn dömmer till bysättning, utan afseende på besvär, hvilket stadgande icke alltid efterlefves , blifver upplifvadt.’'
Yid öfverläggning hos Ridderskapet och Adeln, i anledning af Herr Hammarskölds Memorial, har bemäkle Motionair vidare utvecklat ämnet samt förklarat, att han icke åsyftat upphäfvande af bysättnings rätten uti vexel mål, enär egenskapen af Handelsförhållande fordrar och alltid egt hårdare yttre tvångsmedel, än de som förr blifvit använde och böra användas i andra executiya mål eller i fråga om Lagutskottets BttHnkanaett» X071 Utsökning af fordran grundad på revers» li varom Herr Hammarskölds Memorial handlade , hvarjemte Motionairen öfverlemnat åt Lagutskottet att reglera rättigheten till låntagarens arbete och vinsten deraf, så, att den ene medborgaren ej göres till den andres slaf, och Långifvaren försäkras om en successiv betalning.
Herr Grefve C. A Löfwenhjelm bar, såsom medelväg, att tillfredställa rättvisan och undvika barbari, hemstäldt, örn icke bysättnings rätten kunde inskränkas till en viss tid af år, nog lång, att betaga den lättsinnige och oredlige, som vill tillskansa sig andras egodelar, all nytta af en dylik uträkning, och nog korrt, för att icke förvandla en sådan bestraffning till lifstids— straff, eller betaga den olyckliga allt hopp att återfå en frihet, som han icke gjort sig skyldig att förlora; hvarjemte Herr Grefven förklarat sig icke kunna godkänna Herr Hammarskölds förslag, alt den skyldige skulle med arbete bos fordringsägare 11 aftjena sin skuld, heldst ett sådant stadgande skulle medföra flere olägenheter, och förnärma andre fordringsegares lika billiga anspråk* Herr Casper Ehrenborit har trott sig finna följande betänkligheter emot Herr Hammarskölds förslag, nemligen: att man i närvarande tid heldre bör söka genom kraftiga bestämda och till Borgenärs snara godtgörande ledande författningar stärcka, än genom sådanes undanrödjande försvaga Allmänna I(i\rUtsk»ttets Bethnknnicn, Crediten och försvåra penninge tran sa c ti o*, ner; att när Gäklenärev dagligen genom fingerade köp, pantförskrifningar eller andre a {'handlingar söka att undanhålla sin egendom från utmätning, lär emot desse försök enda och vanligen verkande Cornéer ti vet varg bysätlning; att Herr Hammarr skölds princip ej är förenlig med rättsr begrepp, emedan den, som brutit sift löfte att återställa en annans låntagne till-, börighet, och sorn ej har löst eller fast eller lön att betala med, eller kan öfverenskomma med Borgenären om hans godtr görande med sådant arbete, sorn denn^ kan begagna och Gäldenären förmår utgöra , mäste anses närmast i likhet med en lös person, förfallen aft träda i häckte; hvarförutan det beror på den bysatte, att, genom sitt försättande i Cessions tillstånd påkalla
Domarens pröfning, huruvida han må anses berättigad, att från detta häckte entledigas; och instämde Herr Ehrenborg för öfrigt uti hvad Herr Grefve Löfvenhjelm yttrat derom, att häcktandet ej borde räcka öfver en viss, tid, eller ock ett vidsträcktare utrymme lemnäs för Domarens pröfning, än det ConcoursLagen nu medgifver; Men Herr Ehrenborg bär likväl trott sådane modificatjoner ej vara af den angelägenhet, att icke med deras vidtagande kan anstå tills den nya Lagen utfärdas; då de lämpligast kunna ske i sammanhang med, och behörigt förhållande till öfrige Lagbestämmelser, LtigUtskottets Betänkandett.
Herr IVollrath Tham har erinrat, att det af Herr Hammarsköld omnämnde procenteri ej skall vara kändt i Landsorterne, ehuru penninge förlägenheten der är tryckande och skulle blifva det än mer om hysättnings Lagen upphäfdes: att oredlig
Gäldenär ofta genom densamma blifvit förmådd, att betala sin skuld, dertill ej tillgång, men redlig vilja felats; och har Herr Tham för öfrigt förenat sig med Herr Ehrenborg. Herr A. von Franeken, har instämt uti Herr Thams yttrande, med. tillägg, att uti en tid, då allmänt klagas öfver brist på credit är Herr Hammaskölds förslag ej tjenligt och särdeles menligt för den, som vid låns upptagande ej har annan säkerhet att lämna än sin person.
Hederv, BondeStåndet har jemväl till Lagutskottet remitterat ett Memorial, af R i k dag s Fullin äg t ig e n Jonas Nilsson jrån Carlstads Län, deruti, bland annat hvarom här ej är fråga, yrkas, att det må åligga Borgenär sorn söker Bysättning antingen å Cessionant, hvilken ej blifvit fälld till ansvar föjr svekfullt förfarande, eller å annan Gäldenär, som ej har någon synbar tillgång, att dervid uppgifva de skäl, som föranleda ansökningen, då det tillkommer vederbörande i målet dömande myndighet, att, i händelse bysättning beviljas, ålägga sökanden bestå sådan, efter omständigheterne lämpad, underhållskostnad, som 1 einnar nödtorftigt uppehälle, och att derjem - I07-#
LbgXhskotms Bet&nkmckti, %e draga försorg för den bysattes bushåll» så att detsamma ej faller Staten till last.
Efter företagen granskning af hvad så-» lunda blifvit tillstyrkt och yttradt; tror Utskottet sig först böra. fästa Riksens Hög» lofl.