Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Götha kanal; och det vore således icke endast de provinser, genom hvilken banan sträckte sig, som deraf finge skörda fördelarne, utan den koinme äfven alt bereda tillfälle till en blifvande jernvägs-förbindelse med Norge.
Råde i politisk och militärisk synpunkt, vore det alltså af vigt att få en jernväg fullbordad, som, på samma gång den sammanband
Rikets hufvudstad med den förnämsta hamnen vid vestra kusten och de största inre sjö-kommunikationerna, gjorde det möjligt att, i behofvets stund, till hufvudstaden sammandraga de trupper, hvilka äro förlagda uti de manga landskaper, hvarigenom banan skulle löpa.
I detta hänseende egde den vestra jern-stambanan ett stort företräde framför den Skånska.
För öfrigt vöre det likaledes af synnerlig vigt, att, om någon gång sådana förhållanden skulle inträffa, att det blefve nödvändigt att bringa i säkerhet
Rankens redbarheter jemte de många andra dyrbarheter, som i hufvudstaden förefinnas, hastigt kunna förflytta dem till de inre delarne af landel och då ega en jernväg, som ledde in uti den provins, der Rikets stora central-fästning är belägen.
Den omständigheten, att det ännu vore oafgjordt om den påbörjade Köping-Hultbanan komme att fullbordas eller ej, borde icke inverka på frågan huruvida banan emellan Slockholm och Götheborg hade företräde i jemförelse med andra banor, ty om det skulle visa sig, att förstnämnda jernväg icke blefve af det bolag, som derå erhållit oktroj, utförd inom den derför bestämda och snart jf tilländagående tid, förfölie sagde oktroj, i hvilket fall Staten naturligtvis skulle blifva lika oförhindrad att utföra denna som den öfriga delen af ifrågavarande jernbana.
Af dessa jemte flera anförda skäl, har det yrkande framställts, att Utskottet måtte tillstyrka Rikets Ständer att, med bifall till Kongl. Majrts Nådiga Proposition om utförandet af den utaf Kongl. Maj:t i främsta rummet föreslagna jernvägen emellan Stockholm och Götheborg, vid innevarande Riksmöte anvisa medel för denna jernvägs-anläggnings påbörjande.
Utan att egentligen vilja underkänna giltigheten af de skäl, som för en jernvägs sträckning i den nu uppgifna riktningen sålunda blifvit anförda, hafva de ledamöter af Riks-Stånden, hvilka förordat en jernbanas anläggande emellan Skåne och Wettern, hufvudsakligen andragit, hurusom det onekligen skulle blifva af synnerligt gagn, om en sådan kommunikation kunde åstadkommas fran den sydliga delen af landet upp till den medlersta samt hufvudstaden.
En jernväg, sträckande sig från Stats-Utskollels Utlåtande, M 533. f Skåne genom Småland, skulle tillskynda dessa provinser stora ekonomiska fördelar.
Småland vore ett fattigt, skogrikt samt föga odladt landskap, men just den omständigheten, att det vore ett fattigt land, borde företrädesvis påkalla Rikets Ständers behjertande af dess behof.
Då hela trakten söder om Wettern, eller hela den stora, 25 mil breda del af Sverige, som är belägen söder om en från Götheborg till Westervik dragen linea, helt och hållet saknade vatten-kommunikationer, så måste erkännas, att innebyggarne i medlersla delen af denna landsträcka hade att kämpa mot de största svårigheter vid utförandet af sina produkter.
Det vore gifvet, att det föga lönade sig odla ett land, derifrån transporten af jordbrukets alster till kusterna blefve så dyr, att ilen medtoge största delen af den vid försäljningen af samma alster påräknade vinst.
Följden häraf vore också den, att, ehuru stora tillgångar på odlingsbar mark förefunnes inom denna provins, egendomsvärdet derstädes vore särdeles lågt.
Inom Skåne vore åter sädesproduktionen högst betydlig, så att ensamt under loppet af nästlidne är, fastän skörden der då var ganska medelmåttig, omkring 300,000 tunnor spanmål hade utskeppats från hamnarne i Malmöhus län.
Det vore derföre synnerligen vigtigt, att, då missväxt i Småland och den öfriga medlersta delen af landet inträffade, en lätt och hastig kommunikation med detta bördiga och sädesrika landskap funnes att tillgå.
Härtill komme dessutom, att, i fall så olyckligt skulle inträffa, att, under ett utbrutet krig, di Sveriges kuster vore blockerade, hungersnöd uppstode inom Rikets norra provinser, blefve det, i anseende till saknaden af kommunikations-linie inom landet, omöjligt att understödja de nödlidande med de södra landskapernas öfverflödiga spanmåls-tillgångar.
Med hänseende till kommunikations-väsendet inom
Skåne, borde jemväl tagas i betraktande beskaffenheten af detta landskaps vägar, de der, till följd af bristande tillgång på grus samt den ofantliga trafiken, med största svårighet och alldeles icke på ett tillfredsställande sätt kunde underhållas.
Dessa förhållanden åstadkomma ock större hinder för kommunikationerna i Skåne, än inom någon annan provins af Riket.
En annan omständighet, sorn äfvenledes borde tagas i öfvervägande, vore de af Rikets nu församlade
Ständer redan beslutade förändringar i lagstiftningen för bränvins-lillverkningen, hvilka förändringar för allmogen i Skåne och en stor del af Småland, som hittills i ganska vidsträckt skala idkat denna handtering, komma att medföra stora olägerdieter och förluster, i anseende till svårigheten att i oförvandlad form utföra jordens produkter.
Vid be dömandet af jernvägs-frågans ekonomiska sida, borde slutligen tagas i beräkning sannolikheten deraf, att de föreslagna jernvägarne skulle kunna bära sig.
Härvid förekom således i afseende på den nu ifrågavarande jernvägs-anläggningen, att Skåne vore den tätast befolkade provins i Sverige; att allmogen derstädes, till stor del, vore välmående, hvadan kunde antagas, att den komme att mera allmänt än i andra orter begagna sig af jernvägen.
Dessutom skulle det betydliga antal personer, som för närvarande, vid företagande af utländska resor, vanligen nödgades antingen fara på ångbåt till Stettin eller Lybeck, eller ock kanalvägen till Götheborg och derifrån 8 Stais-Ulskollets Utlåtande, M 353. till Köpenhamn, ostridigt föredraga begagnandet af en jernväg emellan södra kusteft af Skåne och Jönköping, framför den långa färden öfver ett ofta stormigt haf; och för öfrigt komme säkerligen utländningar att oftare än hittills besöka Sverige, om dess kommunikations-anstalter hlefvo förbättrade.
Äfven i militäriskt hänseende, skulle denna jernväg blifva af ganska stor vigt, helst som det vore högst angeläget att sätta de södra delarne af landet i direkt beröring med Carlsborgs fästning, hufvudpunkten för Rikets centralförsvar, och på samma gång göra det möjligt att, i fall Rikets sjelfbestånd hotades, hastigt kunna sammandraga trupper från den ena delen af landet till den andra.
Om krigsoroligheter inträffade under den tid segelfarten på Öster sjön vore öppen, kunde trupptransporter från öster till vester, eller tvärtom, visserligen ske å Götha och Trollhätte kanaler.
Måste åter antingen trupper föras från medlersta delen af Riket till Skånska kustens eller Carlskronas försvar, eller borde trupper från dessa trakter föras till medlersta Sverige, och dessa transporter skulle verkställas landvågen, komme ovilkorligen behofvet af en dit ledatide jernväg att ganska märkbart låta känna sig.
En annan omständighet borde härvid ej heller förbises, nemligen att vid Landskrona lunnes den enda örlogsbamnen emellan Götheborg och Carlskrona, hvilken hamn följaktligen borde sättas i förbindelse med det inre af landet, hvilket också komme att ske genom den föreslagna jernvägen.
Då fråga vore om inrättande af nya kommunikations-anstalter i ett land, borde dessutom tagas i betraktande både de förut i landet befintliga dylika anstalter och hvilka delar af landet, som kunde vara i största behof af förbättrade kommunikations-medel.
Vid en i sådant afseende företagen jemförelse af landskapernas belägenhet, visade sig, att de liesta Norrländska provinserne hade sitt läge utmed hafvet och dessutom genomskures af närmare deras utlopp segelbara och för öfrigt åtminstone flottbara floder.
Upland vore åter på Irenne sidor omgifvet al Östersjön samt Mälaren, och den i hjerta t af provinsen inskjutande Mälareviken under lättade i hög grad varu-forslingen sjöledes. Westmanland, som i söder jemväl gränsade intill Mälaren, vore derjemte till hela sin bredd genomskuret af Strömsholms kanal.
Södermanland på 3:ne sidor omgifvet af Hjelmaren, Mälaren och Hafvet, inneslöt en mängd vattendrag, som dels voro, dels kunde blifva med hvarandra och med hafvet förenade.
Det till Hjelmaren i öster, och Wettern i söder gränsande samt på föga afstånd från Wenern belägna Nerike bade genom kanaler och jernvägar sina, i vestra delen af provinsen befintliga, bergverk sammanbundna med Rikets stora inre vatten-kommunikationer.
Detta landskaps nordliga trakter blefve snart genom Norajernvägen förenade med Örebro, och, derest Köping-Hultbanan fullbordades, komme sistnämnda provins att inom kort genomskäras af en jernvägs-stamlinia.
Wermland vore, genom sina stora vattendrag och medelst de frikostiga understöd, Rikets
Ständer beviljat till smärre kanaler och jernvägar derstädes, satt i en lätt och beqväm förbindelse med den dertill i söder gränsande Weuern.
Östergöthland, omgifvet på ena sidan af Wettern och på den andra af Östersjön, med dess djupa, flera mil i landet inträngande Stats-Ulskottels Utlåtande, M 535. 9 inträngande vikar, Slätbaken och Blåviken, vore lian öster till vester genomskuret af Götha kanal och erhölle snart en ytterligare sjökommunikation genom de vattendrag, som ifrån Wimmerby-trakten leda ända till närheten af Linköping.
Westergöthlands nordliga del, hvilken inneslöts af Wenern och Wettern, vore likaledes genomskuren af rneranämnde kanal.
Alla dessa provinser ega således redan eller hade snart att förvänta förmånliga kommunikations-anstalter, och det vore egentligen endast den södra delen af sistnämnda landskap samt i allmänhet hela södra delen af Sverige, som deraf vore i saknad.
Vid koinmunikations-väsendels ifrågaställa förbättring borde följaktligen, ur billighetens synpunt, ostridigt denna del af Riket i främsta rummet komma i åtanke.
Med stöd af hvad sålunda blifvit anfördi och med åberopande af Herr von Troils i ämnet afgifna motion, hafva några ledamöter af Riks-Slånden ansett alt, i fråga om stambanors anläggande, jernvägen från Skånska kusten lill Wettern borde i främsta rummet företagas samt medel för denna jernvägsanläggning af Rikets Ständer beviljas.
Andra ledamöter hafva åter tillstyrkt, att de medel, som för jernvägsföretag komme att ställas lill Kongl. Maj:ts nådiga disposition, bordo lä användas till samtidigt företagande af de begge egentligen omtvistade jernvägs-linierne eller både af nyssnämnda stambana och af stambanan mellan Stockholm och Götheborg. i fråga om den summa, som för utförande af rneranämnde jernvägs-stamlinier kunde erfordras, hafva de fleste ledamöter af Riks-Stånden, som härom sig yttrat, ansett det af Friherre Åkerhjelm, jemte flere reservanter emot Utskottets betänkande, föreslagna belopp af 9 millioner Riksdaler böra anvisas, enär otvifvelaktig! ganska mycket härmed borde kunna uträttas, och svårligen en större summa kunde under tiden intill nästa Riksdag på ett fullt ändamålsenligt sätt användas.
En och annan ledamot har dock förordat en ännu högre summa af till och med 10 millioner Riksdaler.
— Beträffande åter sättet för ifrågavarande medels användande, hafva skiljaktiga meningar inom Riks-Stånden yppats, i det en del ledamöter föreslagit, att de medel, hvilka sålunda beviljades, borde till Kongl. Maj:t öfverlemnas, för att disponeras af Kongl.
Maj:t, som bäst vöre i tillfälle bedöma i hvad ordning arbetet å någon af de i den nådiga Propositionen omlörmälda jernvägs-stamlinier borde utföras, hvaremot andre ledamöter, som, af anförda skäl, funnit mindre lämpligt, att Kongl. Maj:t ensam skulle nödgas bestämma företrädet mellan dessa linier sinsemellan, yttrat den åsigt, att Rikets Ständer, då det gällde att ordna de vigtigaste och dyrbaraste kommunikations-anstalterna inom landet, borde Öppet tillkännagifva hvilken af dessa stambanor de ansågo bora i främsta rummet företagas.
Af denna anledning har också blifvit yrkadt, att förenämnde anslag af 5 millioner Riksdaler borde odeladt anvisas för utförande af den utaf Kongl. Maj:t föreslagna jernvägen från Stockholm till Götheborg, samt af en ledamot, att denna summa, hvilken borde af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret upplånas, måtte så fördelas, att 3 millioner Riksdaler komme Bill. lill R.
Prot. 1885 & 1884.
4 Sami. 1 Afd. 5 Band. 13 Haft. 2 10 Stats-Utskottels Utlåtande, M 533. att användas för en bana mellan Malmö och Jönköping med utgångspunkt från förstnämnde stad och i öfrigt med den riktning och enligt den plan, som af Kongl. Maj:t fastställdes, och högst 2 millioner Riksdaler användas för den jernväg, som komme att anläggas från Götheborg till det ställe i Westergöthland, Kongl. Maj:t kunde finna lämpligt bestämma och hvarifrån sedermera denna bana kunde sättas i förbindelse vare sig med Stockholm eller med Jönköping.
Inom Bonde-Ståndet har åter den åsigt blifvit uttalad, alt, så vida understöd för jernvägs-anläggningar inom riket skulle af Rikets Ständer beviljas, medel härtill borde anvisas alt utgå af öfverskottet å den blifvande bränvins-afgiften; anseende sig Utskottet dock emot detta yrkande böra särskildt erinra, att Rikets Ständer, genom trenne Stånds bifall till hvad Utskottet i l:a och 2:a punkterne af dess Betänkande JVs 272 uti sådant hänseende föreslagit, redan beslutat, att de medel, som utöfver befintliga och disponibla tillgångar erfordras och af Rikets Ständer beviljas till jernvägs-anläggningars bekostande eller understödjande, skola medelst upplåning för Statens räkning anskaffas.
Under erinran, att någon egentlig anmärkning hos Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Stånden icke blifvit framställd emot hvad Utskottet i 6:te punkten af oftanämnde betänkande hemställt, får Utskottet, sedan nyssbemälte trenne
Riksstånd enligt deras i detta afseende hufvudsakligen sammanstämmande beslut bifallit den i Utskottets Utlåtande M 273 tillstyrkta upplåning emot fonderade stats obligationer, förnya sin i samma punkt gjorda hemställan, att Rikets Ständer, såsom svar å Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående Statens medverkan för jernvägars anläggande, så vidt högstberörde
Proposition afser anskaffandet och anvisandet af erforderliga tillgångar för utförande af de jernvägs-företag, som anses böra genom Statens försorg och på dess bekostnad verkställas, måtte hänvisa till de beslut, hvilka, i fråga om nämnde upplåning, redan äro eller ytterligare varda vid denna Riksdag af Rikets Ständer fattade, samt komma att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas.
Stats-Utskottef har, i sitt, angående Statens medverkan för jernvägs-anläggningars åstadkommande, förut afgifna utlåtande redan uttalat sina åsigter om vigten, nyttan och nödvändigheten för Sverige att tillegna sig sagde kommunikations-medel, såsom ett bland de verksammaste och angelägnaste vilkoren ej allenast för den inre rörelsens tidsenliga utveckling utan äfven för detta lands natur- och slöjd-produkters framtida afsättning på verldsmarknaden under den der rådande, ständigt tillväxande, tällan med andra länders likartade alster.
Enligt hvad de hos Riks-Stånden förefallna diskussioner nogsamt ådagalägga, hafva dessa åsigter blifvit enstämmigt godkända af de ledamöter, som i diskussionerna härom deltagit.
Deremot har Utskot - Slats-Utskotlcls Ullålande. J\i 353.
11 tets framställning om uppskjutandet af större jernvägars eller stambanors anläggande genom Statens försorg, intill dess de af Utskottet föreslagna undersökningar och utredningar rörande sådana jernvägars riktningar, anläggningssätt och beskaffenhet hunnit föregå, icke blifvit inom någotdera af Riks-Stånden bifallen.
Yid sådant förhållande, och då det måste åligga Utskottet att fästa behörigt afseende å Rikets Ständers genom de beslutade återremisserna otvetydigt uttryckta önskan och vilja, att en eller annan af de under innevarande Riksdag ifrågaställa stambane-anläggningar skall ofördröjligen företagas, har Utskottet funnit sig föranlåtet frånträda sitt förra yttrande, hvad påbörjandet af dessa anläggningar samt anslåendet af dertill erforderliga medel beträffar.
Då Utskottet således anser sig nu böra tillstyrka Rikets Ständer att redan vid denna Riksdag bevilja och anvisa nödiga medel, på det att ej allenast de för jernvägs-stamliniers anläggande erforderliga förberedande åtgärder under mellantiden intill Rikets Ständers nästa sammankomst måtte kunna vidtagas, utan äfven sjelfva arbetena å dessa stamlinier dessförinnan mätte kunna påbörjas och, såvidt omständigheterna lämpligen medgifva, fortsättas samt utföras, får Utskottet, i fråga försl om det belopp, som för nyssberörde ändamål bör af Rikets nu församlade Ständer anvisas, yttra, alt Utskottet, efter öfvervägande af härvid förekommande förhållanden, finner sig böra instämma i hvad uti sådant hänseende blifvit inom Riks-Stånden allmännast yrkadt, eller att detta belopp måtte bestämmas till 5,000,000 R:dr Banko.
Vidkommande derefter sättet för de sålunda föreslagna medlens användande, hafva, enligt hvad de emot Utskottets återremitterade betänkande afgifna och här ofvan anförda anmärkningar innehålla, hufvudsakligen Irenne särskilda meningar inom Riks-Stånden uttalats, nemligen: att dessa medel borde få antingen af Kongl. Maj:t disponeras för arbetens verkställande å någondera af de i Dess nådiga Proposition uppgifna jernvägs-stamlinier, eller uteslutande användas till utförande af den utaf Kongl.
Maj:t företrädesvis förordade stambanan mellan Stockholm och Götheborg, eller ock fördelas för samtidigt anläggande af både nyssnämnde, stambona och den mellan Jönköping och Malmö eller någon annan stad på skånska kusten föreslagna stambana.
Den först omförmälda meningen kan Utskottet dock ej dela, enär Utskottet anser, att Rikets Ständer desto hellre böra bestämma och uttala sin åsigt om de jernvägsanläggningar, för hvilkas företagande och utförande Statens medel anvisas, som ej mindre betydligheten af de uppoffringar, hvilka å det allmännas sida erfordras för dessa företags fullbordande, än det inflytande desamma komma att utöfva på landets ekonomiska ställning och industriella förhållanden synas med skäl påkalla begge statsmakternas pröfning vid afgörandet af frågan om hvilka delar utaf riket företrädesvis böra komma i åtnjutande af de med nämnde anläggningar förenade fördelar. 12 Stats-Ulskottels Utlåtande, Jtä 333.
Pä sätt under öfverläggningarne om denna (råga redan inom Riks-Stånden yttrats, kan naturen sjelf anses hafva utstakat tvenne utaf hufvudlinierna i Sveriges blifvande jernvägs-system, såsom jemförelsevis mera vigtiga och angelägna än de öfriga, hvarföre dessa hegge jernvägsliniers anläggning således svnes böra först och främst verkställas.
Den ena af nyssberörde stamlinier är den, som, i riktning från vester till öster, skulle komma att genomskära hela riket samt ledas genom dess medlersla och äldsta delar.
Den andra linien åter skulle sammanbinda den vid sjön Welterns södra ända belägna staden Jönköping med någon af rikets sydligaste bamnoch handelsplatser.
Genom förstnämnda jernbanan skulle, såsom under åberopade diskussioner är yttrad t, en förening beredas emellan hufvudstaden samt rikets andra stad Götheborg, hvilken, i anseende till dess synneiligen fördelaktiga läge och dess sällan afbrutna sjöfarts-förbindelse med verldens största marknadsplatser, vunnit en öfvervägande och under sednaste tider betydligen ökad vigt för Sveriges utländska handel.
Vidare skulle en i sådan riktning anlagd jernväg komma att ej allenast öppna förbindelse mellan de provinser, från hvilka landets hufvudsakligaste bergsprodukter hämtas, och hvarest bergsbruks-rörelsen förnämligast idkas, utan äfven derjemte sammanbinda såväl Nordsjön och Östersjön, som rikets största insjöar och vigtigaste vatten-kommunikationer.
Salunda skulle härigenom erhållas en isynnerhet under de årstider, då sistnämnde kommunikationer icke kunna begagnas, för rörelsen högst nödvändig förening mellan de orter, från och till hvilka dessa leda.
Då nu ej heller synes vara att befara, det ju icke trafiken på den föreslagna jernvägen skall kunna underhållas äfven under den öfriga delen af året eller under den tid, då sjöfarten samt landets export- och import-handel, likasom personal-rörelsen, äro mest lifliga, skulle denna jernväg alltså komma att medföra den dubbla fördelen, att både underlätta kommunikationerna och göra dem oberoende af de naturhinder, som för närvarande tidtals försvåra eller förhindra desammas fortgång.
Dessutom skulle en sådan jernväg för den inre delen af de landskap, densamma kommer att genomgå, bereda den hittills derstädes saknade förmanen af ömsesidiga förbindelser ej allenast med landels i flera hänseenden betydligaste stapelort, Götheborg, och de, på föga afstånd från denna stad belägna, fabriksidkande, folkrika trakter af Westergöthland, utan äfven med landets öfriga på bergs- och andra natur-alster mera rika provinser.
Dessa förbindelser skulle än vidare kunna utsträckas medelst ändamålsenligt anlagda bibanor, hvilka genom de ofvanberörda stambanornas utförande ofelbart komme alt framkallas, men ulan denna omöjligen forde kunna lemna ersättning för sina anläggningskostnader.
Beträffande åter den lämpligaste utgångspunkten för påbörjandet af den stambana, som, fullbordad, skulle komma att förena Götheborg med hufvudstaden, har Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad som vid återremisseroa inom Riks-Ständen blifvit yrkadt, ansett, att den bör väljas så, att den delen af meranämnde stambana, som nu skall anläggas, så vidt möjligt är, blif— ver för den allmänna rörelsen mest fördelaktig och kominer att utgöra någonting Stats~Utslcoltets Utlåtande, M 335.
13 helt för sig.
Rörelsens riktning utåt från öster till vester och tvärtom inåt, jemte Götheborgs redan vunna stora betydelse såsom handelsstad, har, i förening med önskan alt kunna uppfylla ofvannämnda ändamål, hos Utskottet stadgat öfvertygelsen om denna stads synnerliga lämplighet såsom utgångspunkt.
Med hänseende till nu anförda förhållanden och i betraktande derjemte af de många vigtiga fördelar i både militäriskt och politiskt hänseende, som en jernbana mellan Stockholm och Götheborg erbjuder, helst från denna hana måste utgå den framdeles säkerligen ifrågakommande jernvägs-anläggningen mellan de förenade rikenas hägge hufvudstäder, anser Utskottet stambanan mellan förstnämnde 2:ne städer vara den, hvars anläggning i främsta rummet bör befordras lill verkställighet, för hvilken åsigt
Utskottet dessutom eger ett ytterligare stöd genom det af BorgareStåndet, vid återremitterandet af Utskottets förra Utlåtande, uttryckligen meddelade, härmed öfverensstämmande, förklarande.
Vidkommande den andra af de stambanor, derför stats-anslag under innevarande Riksdag yrkats, eller jernbanan mellan Skånska kusten och Wetter», hvilken hana också Borgare-Ståndet, genom sitt meddelade beslut i anledning af Utskottets i Utlåtandet JM 274 härom afgifna yttrande, förklarat »böra under nu inträdande stats»regleringsperiod erhålla anslag», förekomma följande för denna jernbanas anläggning talande omständigheter, hvilka synas Utskottet ingalunda böra af Rikets
Ständer lemnäs utan afseende vid bestämmandet af de stambanor, som företrädesvis skola genom Statens försorg utföras.
Genom en jernväg från någon af Skånes hamnplatser till Jönköping, blifver först kornmunikations-systemet inom Sverige fullbordadt till sina hufvuddrag, hvilka, efter hvad. naturen sjelf anvisat, höra åsyfta att förena de stora insjöarne inom medlersla delen af riket med hvarandra och med de haf, som på Irenne sidor omgifva landet.
Härigenom erhålles ock en, det inre af landet genomgående, hufvudkommunikations-led, hvilken inom en (öga aflägsen framtid kommer att sträcka sig från Skånska kusten ända intill bjertat af Dalarne, och hvars inflytande på landets kommerciela och industriel förkofran måste blifva högst välgörande, hvarjemte samma kommunikationsled otvifvelaktig! äfven i strategiskt hänseende blir af stor vigt.
Dessutom komma genom en sådan jernväg flere delar af riket i åtnjutande af den förbättring i deras kommunikations-anstalter, som de hittills saknat och hvaraf de för närvarande äro i högsta behof.
Småland skall då kunna inom Skånes sydliga delar afsätta sina skogs-, bergs- och ladugårds-produkler, samt derifrån under inträffande missväxter få sina spanmålsbebof fyllda.