Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ja det är en annan sak; fastän den liknar
(Det knackar.)
Bertha så hjertligt från mig!
Då gå vi!
Farväl alltså och au revoir!
Farväl då, efter ni är så rädda af Er.
CARL och DOKTORN.
Farväl Axel! CARL (till AXEL).
Du stannar väl här inne åtminstone?
CARL (går, ruskande på, hufvet).
TREDJE SCENEN. AXEL ensam, målar.
(Det knackar).
MODELLEN (in).
Så, är ni här igen!
Ännu har frun inte kommit.
MODELLEN.
Men klockan är snart tolf, och jag måste bort
har väl varit något förhinder på ateliern.
Så, så!
Ja, det var förargligt, men, hm, det
FÖRSTA AKTEN MODELLEN.
Det är fem francs som vanligt!
AXEL (betalar).
Ni kan ju stanna en stund i alla fall.
Ja, om jag behöfs! AXEL.
blick!
Jo, vill ni vara så god och sitta ner ett ögon-
MODELLEN (går bakom skärmen).
FJERDE SCENEN. AXEL ensam.
Ritar och hvisslar.
Strax derefter BERTHA.
Nå goddag kära du, är du hemma ändtligen?
BERTHA.
Ändtligen! AXEL.
Ja, modellen väntar!
BERTHA (rörelse).
Nej! nej!
Har han varit här igen?
Du hade beställt honom till klockan elfva.
KAMRATERNA BERTHA.
Sa' han det?
Ja, men jag hörde att du beställde honom i går!
oss inte gå; du vet, det är ju sista timmarne, och
Det är möjligt, men i alla fall, professorn lät
man är orolig.
Du är väl inte ond på mig, Axel?
och han tar fem francs, i alla fall, för ingenting!
Men det här är andra gången,
oss qvar.
Hvarför ska' du gräla på mig igen?
Aldrig...
Kan jag hjelpa det nu att professorn håller
Har jag grälat på dig?
Har du inte...
mig... förlåt mig att jag trodde det var ditt fel! BERTHA.
Jo, jo, jo, jag har grälat på dig!
Förlåt
honom med?
Så är det bra då! -- Men, hvad betalte du
FÖRSTA AKTEN AXEL.
som Gaga lånat af mig.
Jo det är sant, jag fick igen de tjugo francs
BERTHA (tar fram en hushållsbok).
skrifva in dem!
För ordningens skull.
Det är dina pengar, så du gör naturligtvis hvad du vill med dem, men efter som jag skall sköta finanserna, som du vill, så... (skrifver) "Femton francs in; fem francs ut, modell".
Jaså, du har fått igen dem.
Kom så ska' jag
Nej hör du; det var tjugo francs in! BERTHA.
Ja, men här är bara femton! AXEL.
Ja men det var tjugo francs in. BERTHA.
Kan du neka det?
Ja men det är bara femton in, här, på bordet.
francs på bordet!
Det ligger...
Nej, nej, jag nekar inte.
Det ligger femton
Hvarför grälar du så?
Har jag...? -- Karlen väntar?
KAMRATERNA BERTHA,
Ställ i ordning är du snäll! AXEL (arrangerar estraden; ropar åt skärmen).
Är ni afklädd än?
MODELLEN (bakom skärmen).
Strax, min herre!
BERTHA (stänger dörren; lägger ved i kaminen).
Nu får du gå ut!
AXEL (dröjande).
Bertha!
modell?
Är det alldeles nödvändigt detta, med naken
Det är alldeles nödvändigt!
Jaså! BERTHA.
Det ämnet ha vi väl grälat till slut!
Men det är otäckt i alla fall (går till höger).
BERTHA (tar penslar och palett; ropar åt skärmen till).
Är ni färdig?
Hvem är der?
Jag har modell!
ABEL (utanför).
Abel!
Med nyheter från salongen!
uppskjuta séansen! -- Axel!
Abel är här med nyheter från salongen!
Från salongen! (till modellen).
Kläd på Er! vi få
(Axel in; ABEL, WILLMER; Modellen går oförmärkt under följande scen).
FEMTE SCENEN. DE FÖRRE, WILLMER.
WILLMER.
ABEL.
God dag, go vänner!
I morgon börjar juryn sina arbeten.
-- Se här Bertha har du pastellerna! (plockar fram packet ur fickorna).
De voro väl dyra?
Tack snälla Gaga; Hur mycket kostade de?
Kamraterna.
KAMRATERNA WILLMER.
Åh, inte vidare! BERTHA.
Jaså, de börja i morgon redan.
Hör du Axel! AXEL.
Ja, min vän! BERTHA.
Vill du vara mycket snäll!
Mycket!
Jag vill alltid vara snäll mot dig, min vän! BERTHA.
Hör nu, du känner ju Roubey?
som man kallar goda vänner.
Ja, jag träffade honom i Wien, och vi blefvo
Du vet att han sitter i juryn.
Ja, nu blir du ond.
Jag vet det!
Jaså du vet det!
Gör mig inte ond då!
FÖRSTA AKTEN BERTHA (smeker honom).
Du vill inte offra något för din hustru!
Inte! AXEL.
Gå och tigga?
Nej, det vill jag inte!
men för din hustru?
Inte för dig, för du kommer nog in ändå,
Bed mig inte!
Jag skulle egentligen aldrig be dig om något!
offra...
Jo, om saker som jag kan utföra utan att
Din manliga stolthet!
Låt gå för det ordet.
jag kunde hjelpa dig.
Men jag skulle offra min qvinliga stolthet om
Ni har ingen stolthet!
Axel! AXEL.
Se så, förlåt, förlåt!
säkert icke tycka om att jag kom in på salongen.
Du är bestämdt afundsjuk på mig!
Du skulle
in, tro mig om det Bertha.
Det skulle vara min högsta glädje om du kom
du refuserades!
Skulle du äfven bli glad om jag kom in, och
Jag måste känna efter!
(Lägger handen på venstra sidan).
Både derför att jag målar bättre än du, och derför... BERTHA (går några slag på golfvet).
Det skulle bestämdt kännas obehagligt!
Bestämdt!
Säg ut du, derför att jag är fruntimmer! AXEL.
kännes som om ni skulle göra intrång, komma och marodera der vi ha slagits medan ni satt vid spisen!
Förlåt mig Bertha att jag talar så, men så komma tankarna.
Ja, äfven derför!
Det är underligt, men det
precis!
Ser du att du är lika som alla andra herrar,
Som alla andra!
Jag hoppas väl det!
tiden!
Så var du inte förr!
Och du har blifvit så öfvexlägsen på sista
något som inte vi gjort förut!
Det är väl derför att jag är öfverlägsen!
Gör
Skäms du inte!
ner!
Bertha lugna dig!
(Han ger henne en blick, som hon söker tyda).
BERTHA (kastar om).
Se så, se så, god vänner!
Nej, men kära vän-
ett ögonblick!
Tycker du att min ställning i ditt
Axel, låt oss vara vänner!
Och hör på mig
hus -- för det är ditt -- är behaglig?
Du ger mig under det du sjelf icke får råd att ta någon un-
mitt uppehälle, du betalar mina lektioner hos Julian, dervisning.
Tror du att jag kan se hur du sitter
och släpar ut dig och din talang med dessa ritningar och bara får måla på lediga stunder.
Har du haft råd att taga modeller ens, under det du betalar mina med dryga fem francs i timmen.
Du vet icke sjelf huru god, huru ädel, huru uppoffrande se dig släpa så för mig.
Ack, Axel, du kan icke är jag för dig?
I hvad egenskap är jag i ditt du är, men du vet också icke huru jag lider af att känna hur jag skall ha det i min ställning.
Hvad hus?
Åh, jag blygs när jag tänker på det?
Hva, hva, hva!
Är du inte min hustru?
Jo, men...
Nå, nå?
Men, du underhåller mig!
Nå, ska man inte göra det?
vi skulle inte ha det så!
Vi skulle ju vara kamrater!
Jo, förr, i gamla äktenskap var det så, men
derhålla sin hustru?
Hvad är det för prat, ska inte mannen un-
hjelpa mig.
Jag är icke din likställige, när vi ha det så här, men jag kunde bli det, om du ville förödmjuka dig en gång, en enda gång!
Inte är
Jag vill inte det!
Och du Axel, du måste
du ensam om att gå till en juryman och fälla ett det vore en annan sak, men för mig.
godt ord för en annan.
Om det vore för dig sjelf, Nu ber jag dig så vackert jag kan.
Lyft upp mig dig, jag skall aldrig plåga dig mer med att påminna om min ställning, aldrig Axel!
ur min förnedring, till din sida, och jag skall tacka
Be mig inte, du vet ju huru svag jag är!
BERTHA (omfamnar honom).
min bön!
Se så, se inte så stolt ut nu, utan var mensklig!
(Kysser honom).
Jo jag ska be dig, be dig tills du uppfyller
AXEL (till Willmer).
merna äro ena rysliga tyranner?
Hör du Gaga, tycker du inte att fruntim-
WILLMER (plågad).
Jo i synnerhet när de äro undergifna!
inte sant.
Så; på med svarta rocken nu, och kom sedan hem till middan, så ta vi ut tillsammans och äta.
Se så, är det vackert väder igen!
Du går ju Axel,
Hur vet du att Roubey tar emot nu?
Tror du inte jag har tagit reda på det?
Ja, men du är ju en intrigante, Bertha! BERTHA (tar fram en svart bonjour ur skåpet).
ingenstans.
Se här är svarta rocken!
Nå det måste man vara, annars kommer man
säga karlen?
Ja, men det är förskräckligt.
Hvad ska jag
Säg att, att, att din hustru -- nej -- att du väntar en kristning...
Du kan väl hitta på något på vägen.
Fy Bertha!
Nå säg, att du kan skaffa honom en orden! AXEL.
Nej du skrämmer mig, Bertha! BERTHA.
sera dig, så du ser presentabel ut.
Känner du. hans hustru?
Säg hvad du vill då!
Kom nu ska jag fri-
Inte alls!
BERTHA (borstar hans hår med lugg).
lär ha mycket stort inflytande, men hon tycker inte om fruntimmer.
Då ska du låta presentera dig för henne.
Hvad gör du nu med mitt hår?
FÖRSTA AKTEN BERTHA.
Jag friserar dig så som herrarne nu bruka.
Ja, men jag vill inte det!
går till chiffoniern och tar fram ett etui, i hvilket ligger Ryska Annæorden, som hon vill sätta i knapphålet).
Nu är du fin!
Lyd nu mig bara!
(Hon
aldrig orden!
Nej Bertha, nu går du icke längre!
Jag bär
Men du har tagit emot den!
bär den aldrig.
Ja, ty jag kunde icke återsända den, men jag;
frisinnadt att vilja undertrycka den individuela friheten att mottaga utmärkelser?
Tillhör du något politiskt parti som är nog
ratkrets som lofvat hvarandra att icke bära meriten på rocken.
Nej, det gör jag inte, men jag tillhör en kam-
Men som ha mottagit salongsmedaljer!
Hvilka icke bäras på rocken!
Hvad säger du om det Gaga!
en otjenst med att gå brännmärkt, och exemplet jag kan inte ta bort dem från de andra.
Så länge det fins utmärkelser, så gör man sig
lär ingen följa.
Tag bort dem, gerna för mig, men
tjenta än jag gå utan, så nedsätter jag dem med att bära tecknet.
Ja, men när kamraterna som äro mera för-
ingen det, och du har icke brännmärkt någon.
Men när det inte syns under paletån, så vet
under rocken, så bär du den icke på rocken.
Det har Bertha rätt i.
Du bär din orden
tar ni snart hela armen.
Jesuiter!
När man gifvit Er ett finger, så
SJETTE SCENEN. DE FÖRRE, ABEL (in; klädd i pels och skinnmössa).
Se der ha vi Abel!
Kom nu och slit denna tvist.
FÖRSTA AKTEN ABEL.
Gaga?
Hvad gäller frågan?
God dag Bertha, god dag Axel.
Hur mår du
ej törs för sina kamrater.
Axel vill icke bära sin orden, derför att han
är ju en naturlag bland de många.
(Sätter sig vid ett bord, tar upp sitt tobakspaket och rullar cigaretter).
BERTHA (fäster bandet i Axels knapphål och lägger stjernan i etuiet).
Naturligtvis gå kamraterna före hustrun, det
men jag fruktar han hellre vill skada mig!
Han kan gagna mig, utan att skada någon,
galen.
Inte anser jag det vara något brott att
Bertha, Bertha!
Men ni gör ju mig alldeles
bära det der bandet, och inte har jag aflagt någon ed att ej göra det, men det har ingått i våra föreställningar att det är fegt icke våga gå fram sin väg utan.
den här gången, du går min!
Omanligt, förstås!
Men du går ju ej din väg
qvinna, som offrat dig sitt lif!
Du har en representativ skuld, Axel, till den
Jag känner på mig att det ni säger är falskt,
KAMRATERNA
men jag har icke haft tid ock kraft att tänka ut svaret, ty det fins ett svar!
Det är som om ni skulle kasta nät omkring mig medan jag sitter fördjupad i mitt arbete.
Jag känner hur nätet lägger sig om mig, men min fot trasslar in sig
när jag vill sparka undan det.
Vänta ni, bara jag får ha mina händer fria, så tar jag upp min knif om!
Jo, jag skulle göra en visit.
Ta hit och skär sönder Era garn.
-- Hvad var det vi talte mina handskar och min paletå!
Farväl Bertha!
Farväl! -- Det är sant!
Hvar bor Roubey.
WILLMER, ABEL, BEHTHA (på en gång).
Sextiofem rue des Martyrs! AXEL.
Det är strax här bredvid! BERTHA.
Nå känns offret så tungt?
Alldeles i hörnet!
Tack Axel, att du går!
trött af Ert prat och att det ska bli skönt att komma ut.
Jag känner ingenting annat än att jag är
SJUNDE SCENEN. WILLMER, ABEL, BERTHA.
Ni vet inte af att han är refuserad!
Det är synd om Axel!
Det är synd om honom
Och jag då?
du skrefs på ditt eget nämn med fransk stafning kommer du först på o.
Det är inte afgjordt om dig än; efter som
Det fins alltså hopp ännu för mig!
Ja för dig, men inte för Axel! WILLMER.
Nu ska vi få se! BERTHA.
Hur vet du att han är refuserad då?
visste det.
Och jag var smått rädd att få bevittna en scen när jag kom hitin; men han har sålunda inte fått underrättelsen än!
Hm, jag träffade en "hors concours", som
rigtigt säker på att Axel träffar madame Roubey och icke monsieur.
Nej, inte hvad jag vet!
Men, Abel, är du nu
har ju ingenting att säga, då deremot madame är ordförande i målarinnornas skyddsförening.
Hvad skulle han med monsieur att göra, den
Alltså: jag är icke refuserad -- ännu!
göra godt.
Han har en rysk orden, och Ryssland är mycket populärt i Paris.
Men det är synd om Axel i alla fall.
Nej, som du hör, och Axels visit kommer att
rum på salongens väggar.
Det är så många fruntimmer som bli refuserade, så att en herre också kan tåla vid att få känna på't.
Men kommer jag nu in, då få vi nog höra huru han har målat min
Synd!
Hvarför det!
Alla kunna ju inte få
tafla, huru han har lärt mig, huru han har betalt, mig vid, för det är inte sant.
mina lektioner.
Men det kommer jag inte att fästa
Nu ska vi få se på det ovanliga!
serad, att vi komma att få se något mycket van-
Nej jag tror, antaget att jag icke blir refu-
Men jag är ändå rädd för den stunden.
Något säger mig, att det icke blir bra emellan Axel och mig mer.
ni blef likställiga.
Och det var just då det skulle bli bra, när
rare, och din mycket behagligare när du får sälja och kan försörja dig sjelf.
Jag tycker er ställning skall bli mycket kla-
Den skulle bli!
Vi fa väl se!
ÅTTONDE SCENEN. DE FÖRRE, PIGAN (med ett grönt bref).
är det!
Ett grönt bref, till Axel!
färligt; detta är ändock en tröst för mig, om det går mig illa!
Han är refuserad!
Ja, men det är ju för-
Der är det!
Men om det går dig bra?
BERTHA (paus).
Det svarar du inte på?
Nej, det svarar jag inte på.
du är öfver!
Derför att då är jemvigten rubbad, emedan
Öfver!
En hustru öfver sin man, sin man!
Åh! WILLHER.
Det är icke för tidigt att ett exempel statueras.
Du var på frukosten i dag?
Var det roligt?
Åhja.
Nå när ska du anmäla min bok Abel? ABEL.
Jag håller just på med den! WILLMER.
Och det blir vackert?
skall du lemna fram brefvet?
Mycket vackert! -- Nå Bertha, hur och när
han inte träffat madame Roubey, och har hon inte uträttat ärendet, så lär hon ej göra det sedan han fått detta slaget.
Det är just hvad jag går och tänker på?
ABEL (reser sig).
taga revanche på dig.
Jag tror inte Axel är så oädel att han skulle
för gick han nyss när jag skickade honom?
Jo, derför att jag var hans hustru.
För en annan skulle han aldrig ha gått!
Oädel?
Ädel!
Hvar-
för en annan?
Skulle du ha tyckt om i fall han gjort det
mer tillbaka!
Farväl med Er, nu få ni gå, innan han kom-
Just min tanke!
Ja nu får vi bestämdt gå!
Adjö med Er!
NIONDE SCENEN. DE FÖRRE.
PIGAN anmäler FRU HALL.
Se så, hvem kan det nu vara?
ABEL, WILLMER.
Adjö Bertha! (De gå).
TIONDE SCENEN. BERTHA.
FRU HALL (utstyrd, men slarfvigt klädd, och med äfventyrligt utseende).
FRU HALL.
känd!
Det är ju fru Alberg född Ålund?
Jag vet inte om jag har den äran att vara
Ja, det är jag, var så god och sitt!
KAMRATERNA FRU HALL.
trött, jag har gått i så mycket trappor, håhåjaja!
Jag tror jag svimmar.
Mitt namn är Hall!
Åh min Gud, jag är så
Hvarmed kan jag vara Er till tjenst?
icke sant.
Fru Alberg känner en Doktor Östermark;
Ja, det är en gammal vän till mig!
jag var gift med honom förr, men vi skildes.
Jag är en frånskild hustru.
En gammal vän, ja!
Se lilla fru Alberg,
Det har han aldrig sagt mig!
Nå, sådant talar man inte om.
Han har sagt åt mig att han var enkling.
inte så angelägen om att det blir bekant.
Nå, ni var en ung flicka då, och han är väl
mark var en hederlig man.
Och jag som alltid trodde att doktor Öster-
rigtigt fin herre ska jag säga!
Jo det var just den rätta det.
Det är en
Nå, men hvarför talar ni om detta för mig?
höra.
Ni är ledamot af föreningen?
Jo, vänta fru Alberg lilla, vänta ska ni få
Jo, det är jag!
Vänta nu bara!
Hade ni barn!
Två barn; två döttrar, fru Ålund! BERTHA.
på bar backe?
Och han lemnade er
tig summa om året, som inte räckte till hyran en
Han kastade åt mig en fat-
gång!
Och nu när flickorna äro vuxna och ska
ut i lifvet, nu skrifver han att han är ruinerad, så att han icke kan skicka mer än hälften.
Är det inte fint?
Nu just, när flickorna äro vuxna och ska ut i lifvet!
om några dagar
Vet ni, min fru, att ni har lagen på er sida och att domstolen kan tvinga honom att betala!
Och han skall tvingas!
Jaså, man går och skaffar barn till verlden och
Han kommer hit
släpper dem sedan handlöst med den stackars öfvergifna modren!
Åh, han ska få se på annat!
Vill ni ge mig er adress?
FRU HALL (lemnar ett visitkort).
mig, om jag ber er om en liten tjenst.
Goda fru Alberg!
Ni blir väl icke ledsen på
nast skrifva till sekreteraren...
Ni kan lita på mig fullkomligt.
Jag ska ge-
sekreteraren svarat, har jag och mina fattiga barn kanske blifvit kastade på gatan.
Goda fru Ålund, ni kan väl inte låna mig, en obetydlighet, vänta nu bara! en småsak, på en tjugo francs.
Ack ja, ni är så oändligt god, men innan
min man som försörjer mig tillsvidare, och jag får nog veta af det.
Det är bittert att äta nådebröd dra dagar för mig också! när man är ung, men det kanske kan komma an-
Nej, min fru, jag har inga pengar.
FÖRSTA AKTEN FRU HALL.
mig, då är jag en förlorad menska.
Hjelp mig för himlens skull!
Ack kära, goda fru Alberg, ni får inte neka
Är er nöd stor och allvarsam?
Och det frågar ni!
foniern).
Ni ska få dessa pengar till låns!
(Hon går till chifTjugo, fyrtio, sextio, åttio!
Fattas tjugo.
Frukosten!
Hvar har jag gjort af dem?
(Skrifver i hushållsboken).
Färg: tjugo; diverse: tjugo, --
Tack goda fru Ålund, tack kära frun!
Farväl och lita på mig!
Se så, nu har jag icke tid med er längre i
FRU HALL (osäker.)
Vänta lite bara!
Nej, nu måste ni gå!
-- -- -- Ja det var detsamma! -- (Går).
ELFTE SCENEN. BERTHA ensam.
Strax derpå AXEL.
det gröna brefvet i sin ficka när hon hör honom komma).
BEETHA (stoppar
Redan gjordt!
Nå träffade du henne -- honom.
det var så mycket bättre det.
Jag gratulerar dig Bertha!
Din tafla är redan antagen!
Jag träffade icke honom, men henne.
Nej, hvad säger du!
Den är inte afgjord än, men då går den också med all säkerhet.
Är du så viss på det?
Naturligtvis...
men gratulera mig då!
Åh jag är antagen!
Så roligt, så roligt.
att jag sa jag gratulerar dig!
För öfrigt, man
Har jag inte gjort det?
Jag tyckte precis
skall icke sälja skinnet förrän man har skjutit björn.
FÖRSTA AKTEN Att komma in på salongen är ingenting.
Det är en slump!
Det kan bero på hvad bokstaf ens namn börjar med.
Du kom på O efter som du jade med M så går det alltid lättare.
stafvade på franska och när bokstafveringen bör-
namn började med O som jag kom in. AXEL.
Jaså, du vill säga att det var derför att mitt
Inte precis bara derför!
för att ditt namn börjar med A.
Nå, om du blir refuserad, så är det väl der-
Inte precis bara det, men äfven det, till en del?
du går och gäller för.
Du är afundsjuk.
Hör du, jag tycker icke du är så ädel som
huru det gått för mig ännu.
Hvarför skulle jag vara det, när jag ej vet
Men när du får veta det!
BERTHA (tar fram brefvet).
KAMRATERNA AXEL (tar sig i venstra sidan och sätter sig på en stol).
som jag icke väntat.
Det var högst obehagligt!
Hva! -- -- -- (Bemannar sig).
Det var ett slag,
Nå, så får väl jag hjelpa dig nu!
ner att det börjar växa ett stort hat mot dig här inne.
Du ser skadeglad ut, Bertha.
Åh jag kän-
en framgång, men när man är bunden vid en menniska som ej kan glädjas åt ens lycka, då har man svårt att känna medlidande med hennes olycka.
Jag ser glad ut, kanske, derför att jag haft
som om vi blifvit fiender nu.
Kampen om ställaldrig vara vänner mer.
Jag vet ej hur det är, men det förefaller mig
ningen har kommit emellan oss, derför kunna vi
ser att den dugligare segrade i kampen.
Kan icke ditt rättvisa sinne böja sig, då du
Du var icke den dugligare!
Juryn måtte ha tyckt det ändå!
än jag!
Juryn?
Men du vet väl att du målar sämre
Är det så visst det!
betade under gynsammare omständigheter än jag.
Du hade icke ritarbete, du fick gå på atelier, du. hade modeller, och du var fruntimmer!
Ja, nog är det visst.
Men för öfrigt, du ar-
Jo, nu får jag höra det, att jag lefvat på dig... AXEL.
det, om du ej går och talar om det sjelf.
Oss emellan, ja, men verlden får icke veta
mig, hvarför lider du ej af att en kamrat, en manlig kamrat, gått in med mindre meriter.
Åh det har verlden redan fått veta.
Men säg
tagit er med kritik utan på känn, och derför har jag aldrig tänkt öfver vår ställning mot hvarandra.
Nu när skon klämmer till, förefaller det mig som om vi icke vore kamrater, efter som jag kan erfara det som om ni ej hade här att göra.
En kamrat är en mer eller mindre lojal konkurrent, dan vi gjorde drabbningarne, och nu när vi
Ser du vi ha aldrig
vi äro fiender.
Ni ha legat bakom buskarne medukat bordet, slår ni er ned som hemma hos er!
gonsin?
Åh fy!
Ha vi fått vara med i strider nå-
icke kunnat.
På vårt område der du bryter in,
Ni ha alltid fått, men ni ha icke velat, eller
skulle tekniken gå igenom hela sin utveckling och fulländas af oss, innan ni kommo fram.
Och nu köper ni seklernas arbete för tio francs i timmen på en atelier och för pengar som vi med vårt arbete förvärfvat.
Nu är du åtminstone inte ädel, Axel! AXEL.
ner mig som en gammal sko... men nu är du öfver mig, nu står jag inte ut att vara ädel
När var jag ädel?
Jo när jag lät dig trampa
längre.
Vet du att denna motgång älven ändrar
vår ekonomiska ställning!
Jag kan icke tänka på och får lof att bli ritare på allvar.
att måla mer, utan måste afstå från mitt lifs dröm,
sörjer jag mig sjelf.
Det behöfver du inte; när jag får sälja, för-
ning vi ingått?
Äktenskapet skulle vara bygdt
För öfrigt...
Hvad är det för slags före-
på gemensamma intressen, vårt är bygdt på stridiga.
ut och äter middag; går du med?
Det der får du grubbla på ensam; nu går jag
FÖRSTA AKTEN AXEL
Nej, jag vill vara ensam med min sorg.
-- -- Det är sant, vi ha ju utlyst sammankomst när du har fått sorg.
Och jag måste ha sällskap till min glädje. --
till i afton här hos dig!
Det går väl inte an nu,
Låt dem komma.
Det är inte roligt, men det måste väl ske.
BERTHA (klär sig för att gå ut).
som om du vore feg.
Men du måste bli med, eljes skulle det se ut
mig lite pengar innan du går.
Jag skall bli med er, var lugn! -- Men ge
Det är slut i kassan.
Slut?
Ja, pengar ta slut också.
Kan du låna mig tio francs?
BERTHA (tar upp portemonnäen).
Tio francs.
Om jag har!
Här ska du
få! -- Kommer du inte med?
Man ska tycka det ser underligt ut!
vagnen!
Nej vet du.
Jag behöfver tid på mig
Och spela det besegrade lejonet för triumf-
att lära min rol till eftermiddagens föreställning.
Adjö med dig då! AXEL.
Får jag be dig om en sak!
mera obehagligt än annars!
Kom inte hem drucken!
I dag skulle det vara
Hvad rör det dig, hur jag kommer hem.
med en slägting, efter som du bär samma namn att se en rusig qvinna.
Jo, jag känner mig solidarisk med dig såsom
som jag, och dessutom är det ännu mig så vidrigt
Hvarför är det vidrigare än att se en rusig man?
ses utan förställning.
Kanske derför att ni inte tåla
går inte med?
Adjö med dig din gamla pratmakare! -- Du
(Går).
AXEL (stiger upp, och tar af sig bonjouren för att byta rock).
ANDRA AKTEN. (Samma dekoration som förra akten.
Ett stort bord med stolar omkring midt på golfvet; på bordet skrifdon, papper, och ordförandeklubba).
FÖRSTA SCENEN. AXEL sitter och målar.
ABEL bredvid på en stol rökande.
Nå de ha slutat middan och håller på med kaffet nu?
Dracks det mycket?
Bertha skroderade och var obehaglig.
är du inte?
Säg mig en sak, Abel, är du min vän eller
N-ja, det vet jag inte.
Nej det kan du inte.
ANDRA AKTEN AXEL.
Jag tycker det käns så.
stånd och som man kan räsonnera med, hör du, säg hur det käns att vara fruntimmer!
Är det så förskräckligt.
Hör du Abel, du som har ett manligt för-
ABEL (skämtsamt).
Ja naturligtvis!
Det käns som att vara neger.
att jag har en passion att söka billighet och rättvisa.
Hör Abel -- Du vet
för går det dig aldrig väl.
Jag vet att du är en svärmare -- -- och der-
ingenting?
Men dig går det väl -- -- för du känner
Ja. AXEL.
att älska en man?
Abel, har du verkligen aldrig något behof af
Har du aldrig funnit någon?
Det är så ondt om män.
Nå tycker du inte att jag är en man?
Du! -- Nej! AXEL.
Det inbillar jag mig.
och går klädd som en qvinna.
Är du en man!
Du som arbetar åt en qvinna,
Jag, klädd som en qvinna!
hon har fadermördare och polkahår; akta dig; hon tar snart byxorna af dig!
Du har ju lugg och går barhalsad; medan
Så du pratar!
tigger pengar af henne och hon ställer dig under
Och hvilken ställning har du i ditt hus?
Nej, du är ingen man!
Men det var
ANDRA AKTEN derför hon tog dig, när hennes affärer voro derangerade.
Du hatar Bertha; hvad har du fått emot henne!
en släng af den der passionen för rättvisa?
Jag vet inte, men jag har kanske också fått
Hör du, tror du inte på din stora sak, du!
tro på numera!
Stundom förefaller det mig som om det gamla var förmånligast.