Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
J o r d g u b b s s y l t.
425 gr. röda vinbär kokas till saft, däri 1 kilo 700 gr. socker, kokas till tjock lag, hvarpå 1 kilo 275 gr. jordgubbar iläggas samt under skumning kokas en kvart.
En knifs- udd salicylsyra är bra att tillsätta, förhindrar jäsning o c h mögling.
Förvaras i burkar.
S m u l t r o n g l a c e.
l,.s liter smultron sönderkros- sas o c h sockras, står i 6 å 7 timmar.
vat- ten, litet socker uppkokas o c h hälles öfver bären, massan får kallna, silas g e n o m hårsikt, hälles i dosan o c h behandlas s o m vanlig glace.
Att i halfrusen vaniljglace inblanda smultron är utmärkt, vanligast är dock att servera smultron till glacen.
Ett lätt användningssätt är att af bären koka kompott.
För egen del föredrar jag smultronen i deras 213 naturliga tillstånd, nätt upplagda på en flat kri stallskål, rundt o m garnerad små vinrankor eller vinbärsblad serverade m e d socker o c h gräddvisp.
Frusen vaniljgrädde är desto bättre.
Kanske de fleste af läsarinnorna haf va dessa be- skrifningar förut o c h blott tänka: » Detta kunde jag! » m e d en liten rynkning på en mer eller min- dre aristokratisk näsa.
Jag vädjar till mina med- systrar, de unga fruarna, o m de vilja skänka mig » ära o c h förnöjelse ».
Då vågar jag mig m e d mera lugn in i blåbären!
Tulla.
Ganska nätt är den saga, s o m » Bien » berättar o m jordgubbarnes uppkomst, o c h vi vilja ej undan- hålla den för våra läsarinnor: Det var en gång, som ju alla sagor börja, för många, många år sedan en ståtlig, ung prins, hvil- ken, tumlande o m på sin snöhvita gångare, läm- nat sitt jaktfölje o c h förirrat sig i en s k o g; han var varm o c h törstig, m e n upptäckte ingen källa att svalka sig med.
Då stod m e d ens framför h o n o m, såsom uppsprungen ur jorden, en jungfru så skön o c h fin s o m en n y p o n b l o m m a.
I sina hvita händer höll h o n ett stort daggbestänkt blad, bräddadt m e d smultron, hvilket h o n räckte prin- sen.
Han åt däraf o c h tyckte sig aldrig vid sin faders konungsliga b o r d hafva känt något ljuf- vare.
» H v e m är du, väna m ö?
K o m m e d mig till mitt slott o c h blif mitt vif. » » Nej, herre konung; mera än edra skatter äl- skar jag solen, luften o c h friheten — jag är na- turens dotter o c h vill ej lämna min fader.
Men se här några plantor, låt sätta d e m i edra träd- gårdar s o m ett minne af mig. » Och så uppstod efter lång odling våra » jord- gubbar ».
Vi tro ock, det b ö r kunna roa våra läsarinnor att läsa hvad - iBisingegumman- » säger.
Naturen, skrifver hon, dukar nu sitt stora bord, och första nordiska fruktanrättningen äro de dof- tande o c h välsmakande smultronen.
De äro ej ymniga, deras tid är kort o c h naturens store mä- sterkock har anrättat d e m så smakligt, att den mänskliga omdaningskonsten endast förstör deras finaste arom.
Så tycker j a g; m e n s o m jag är blott en enfaldig, fattig landtgumma, så torde jag ej begripa civilisationens framsteg i smakfrågor.
Jag vill dock påstå, att det finnes smultronpoesi likaväl s o m blomsterpoesi, o c h att smultronen äro smakens blommor.
K a n någon lämpligare liknelse än den o m smultron o c h mjölk tillämpas på den friska ungmöns hy?
Tegnér, s o m tvifvelsutan var en smultronätare, låter smultron passera bland Fritiofs fästmanspresenter.
M e n detta var i den gamla goda tiden, då den ståtlige kämpagestalteii ej ansåg under sin värdighet att böja ryggen för att plocka smultron till sin käresta.
Hvar finnes nu den Fritiof, s o m ville framträda m e d ett smultron eller ett smultronstrå till sin käresta?
Nej, nu- tidens Fritiof böjer ryggen i lagom vinkel o c h framräcker en jättebukett åt sin Ingeborg.
Efter hvad jag tycker mig förstå, så äro, i de flesta fall, våra unga Fritiofars smakorgan så im- pregnerade af Bachi safter o c h tobak, att det är nästan nedsättande för de finsmakande smultro- nen att k o m m a öfver sådana läppar.
Nyligen b j ö d jag en ung man på nyplockade, delikata smultron; han lade ett par skedblad däraf på sin tallrik, sedan stödde han armbågen m o t bordet och satt en stund i djupa tankar, under det att han ideligen n ö p i sina glesa mustaschstrån.
Då han betackade sig för gräddan, s o m jag räckte honom, frågade j a g: » Min unga herre vill omedelbart njuta af den luktens o c h smakens — jag vill gärna säga — poesi, s o m finnes i dessa rara bär, o c h förtära dem precis såsom Skaparen anrättat d e m?
» » H m!
», sade han, » så m o r Annika pratar!
Jag sitter o c h tänker på smultronpunsch. » Sedan b j ö d jag en gammal skumsynt ungkarl på smultron, men han svarade energiskt: » Kära m o r Annika, lägg de där bären på en butelj, korka den väl o c h låt smultronen smälta i solskenet, så får ni en förträfflig ögonstärkande vätska. » » Du alla goda gåfvors gifvare! » suckade jag, » förlåt deras profanation af en af de mest väl- smakande af dina gåfvor. » Risingegtimman.
Carl J o h a n s o n s Möblering o c h Dekorering Sängar o c h Sängkläder, Möbeltyger, af v å n i n g a r verkställes stilriktigt och elegant.
M ö b lerings-Affär.
Största urval af aorf.a.
Mattor o c h Gardiner m.
Drottninggatan 4 5.
1 och 2 t r
IDUN 214 Bland öfriga insändare vilja vi med erkännande framhålla en mycket fullständig samling smultron- recept från fru H. L — m, hvilken dock är alldeles för vidlyftig att här nu genast meddelas.
M e d tacksamhet ha vi öfversändt den till redaktrisen af vår » Hjälpreda », fru Mathilda Langlet, på det att h o n efter hand må kunna för Iduns läsar- innor tillgodogöra sig af de rika praktiska skatter, den helt visst innesluter.
Och nu hoppas vi på g o d o c h välvillig fort- sättning!
» O m hallon o c h blåbär » till den 10 dennes, » o m lingon » till månadens slut — o c h tio kronors pris för hvardera uppgiften — så var ju parolen!
Välkomna, kära läsarinnor!
% En ängel genom rummet gick.
år ordades en gång i själfull Om det fördoldas underbara, Man gick till grunden — ingen Med sinnelifvets fradgetomma 0 Man undrade, om växelverkan krets värld.
var tillfreds Jlård.
fanns, Om himlen ömmade vid jordens ve, Om änglavingen sänkte sig med glans Ännu, som fordom, mot Gctsemane.
Då På En En blef där plötsligt tyst — ett sällsamt hvarje tunga lades — någon såg lilja nicka öfver vasens rand, darrning skaka draperiets våg.
Man kände klart, alt, dold för En ängel sakta genom rummet dödlig gick.
Anna band d a g e n g ö r a sig gällande i fråga o m en kvin- nas hårklädsel.
D e hvardagliga, handtverks- mässiga talangerna, de outtröttliga imita- t ö r e r n a k u n n a n ö j a s i g m e d att a r r a n g e r a en kvinnas hårklädsel i öfverensstämmelse med d e m ö n s t e r, s o m b l i f v i t f a s t s t ä l l d a af bruket o c h tryckts i facktidskrifter.
Konst- nären b e m ö d a r sig däremot, hvarje g å n g h a n k l ä d e r h å r e t p å e n af m o d e t s f u r s t i n n o r, att k o m p o n e r a o c h s ö k e r e n l y c k l i g inspira- tion, hvars ingifvelser han sedan kontrolle rar o c h k o r r i g e r a r m e d f ä s t h ä n s y n till karak- t ä r e n af o c h u t t r y c k e t i d e n i f r å g a v a r a n d e skönhetens ansikte, hufvudets naturliga kon- turer, dragens hufyacllinier o c h stilen i d e n dräkt h o n bär.
När en kvinna gjort sin t o a l e t t, i n g å r coiffuren däri s o m d e t d e k o r a - tiva elementet, hvilket f ullständigar det hela o c h g i f v e r d e t d e n sista f u l l ä n d n i n g e n.
Vi s k u l l e k u n n a s ä g a, att le grand coiffeur i c k e har n å g o n egen friseringslokal, utan endast sina särskilda hållstationer.
H a n tillbringar sina dagar i en elegant v a g n, s o m för konst- n ä r e n o c h h a n s g e n i från t o a l e t t r u m till t o a - lettrum.
U n d e r kvällens l o p p tittar h a n in p å o p e r a n f ö r att u t r ö n a, h u r u madame la marquise t a g e r s i g u t i sin coiffure v i d e n j ä m f ö r e l s e m e d la pelite baronne Zabidon.
Tid efter a n n a n f ö r e t a g e r h a n m e d a n l e d - n i n g af n å g o n s t o r b a l e n r e s a till L o n d o n, M a d r i d eller W i e n, t y h a n å t n j u t e r e u r o p e - i s k t r y k t e o c h h a n s t a l a n g är e f t e r s ö k t, h v a r - h e l s t d e t g ä l l e r att u p p t r ä d a m e d d e n h ö g s t a elegans.
blick, Knutson.
Parisiskan af Theodore Child.
Från engelskan för Idun af Eugène Draghi.
D e s t o r a t o a l e t t a r t i s t e r n a ä r o o c k s å ska- pande konstnärer m e d beundransvärd talang.
Tecknare o c h kolorister på s a m m a gång, såsom den fulländade konstnären b ö r vara, å s t a d k o m m a d e k o m p o s i t i o n e r af o j ä m f ö r l i g o m v ä x l i n g, h v i l k a i f r å g a o m stil g å i g e n o m hela skalan från d e n kraftiga h a r m o n i e n hos figurerna p å d e florentiska f r e s c o m å l - ningarna, rikedomen hos den venetianska p r a k t e n o c h e n k e l h e t e n i linier h o s m e d e l - t i d s d r ä k t e r n a till d e t ä l s k v ä r d a, l ä t t f ä r d i g a b e h a g e t h o s k j o l a r n a p å " Watteaus taflor o c h den oändligt l o c k a n d e yppigheten hos våra d a g a r s t o a l e t t o c h u n d e r k o s t y m e r.
D e t gif- v e s i s a n n i n g i n g e n a r t i s t v a r e s i g af m a n - l i g t eller k v i n n l i g t k ö n, s o m m e r a s a t t s i g i n i o c h f u l l s t ä n d i g t g å t t u p p i s i n k o n s t än d e parisiska toalettkonstnärerna o c h modisterna — o m icke möjligtvis de parisiska hårkonst- närerna.
P å hårklädselns o m r å d e finnas n ä m l i g e n o c k s å m ä s t a r e, h v i l k a å s t a d k o m m a r e n t af g e n i a l i s k a p r o d u k t e r, o c h d e t t a därtill g e n o m u t ö f n i n g af s a m m a f ä r d i g h e t e r s o m d e f o r m - gifvande konstnärerna.
En m a n sådan som A u g u s t e P e t i t, h å r k l ä d s e l n s W o r t h, är a r t i s t ända ut i fingerspetsarna; en person m e d u t s ö k t fin k ä n s l i g h e t, s k a r p o c h s n a b b iakt- t a g e l s e f ö r m å g a o c h rik s k a p a r k r a f t.
Fram- för allt m å s t e s m a k o c h k ä n s l a v i d a m e r ä n b l o t t o c h b a r t h ä n s y n till m o d e t f ö r I l i k h e t m e d le grand couturier är le grand coiffeur e n p r o d u k t af d e t a n d r a k e j s a r d ö m e t och d e t galleri af s k ö n a eller k v i c k a d a m e r, hvilka voro drottningar på festerna i Tui- lerierna, C o m p i e g n e o c h F o n t a i n e b l e a u: ma- d a m e de Portalés, madame de Gallifet, m a r k i s i n n a n d ' H e r v e y d e S a i n t - D e n i s — d e s s a d a m e r af s t o r a v ä r l d e n, h v i l k a k a l l a d e till lif t r a d i t i o n e r n a af e n s a m h ä l l s l y x, s o m s t o d i h a r m o n i m e d d e n lättfärdiga, tank- lösa o c h öfverspända regime, hvilken skapade det m o d e r n a Paris, baron H a u s s m a n s Paris, den m o d e r n a njutningslystnadens hufvudort, det paradis för den eleganta världens n ö j e n, h v i l k e t o e m o t s t å n d l i g t l o c k a r till s i g alla, som k ä n n a åtrå efter v i s t e l s e n p å p l a t s e r, där n ö j e t vinkar.
I det republikanska Paris ä r o f ö r u t s ä t t n i n g a r n a f ö r u t v e c k l i n g af l y x icke längre desamma, s o m de voro under k e j s a r d ö m e t, m e n „de t r a d i t i o n e r, h v i l k a lif- v a d e praktlystnadens konstnärer o c h deras beskyddare, kvarlefva ännu oförändrade, o c h kejsardömets tongifvande d a m e r äro ännu modets behärskare o c h härolder.
Dessa kvinnor ä g n a d e sig mera uteslutande o c h m e d d j u p a r e i n s i k t åt s t u d i e t af h v a d m a n kallar e l e g a n s o c h åt v å r d a n d e t af ett s k ö n t y t t r e ä n k a n s k e n å g r a af d e E v a s d ö t t r a r, s o m lefvat före d e m här på jorden, o c h de frambragte en fulländad h a r m o n i s k enhet, en o r i g i n a l i t e t i k o m p o s i t i o n e n, e n stilfull- het, s o m ännu aldrig blifvit öfverträffad o c h som m a n brukar beteckna m e d uttrycket chic.
Hemligheten i detta obestämda något s o m m a n kallar ehie l i g g e r d e l s i p a r i s i s k a n s e g e n d o m l i g a b e g å f n i n g o c h dels i en aldrig s v i k a n d e a c k o m m o d a t i o n s f ö r m å g a o c h sträf- v a n d e t efter att m e d d e g i f n a t i l l g å n g a r n a i fråga o m materiel s k ö n h e t å s t a d k o m m a a b s o l u t e l e g a n s o c h e n fullhet af l i f g i f v a n d e behag.
D e t t a i d e a l står t i l l r ä c k l i g t h ö g t att framkalla o c h lägga beslag på en k v i n n a s hela energi, o c h endast en genialisk o c h viljekraftig k v i n n a har tillräcklig styrka att hålla ut o c h aldrig t a g a miste o m målet.
1895 E n s å d a n k v i n n a är d e n s k ö n a m a r k i s i n n a n d ' H e r v e y d e Saint-Denis.
Låt oss tänka o s s h e n n e i h e n n e s t o a l e t t r u m, n ä r h o n sitter f r a m f ö r e n s p e g e l m e d tre g l a s y t o r, m e d a n den m e s t p o e t i s k a o c h i n s p i r e r a d e grand coiffeur i P a r i s k l ä d e r h e n n e s hår f ö r o p e r a - b e s ö k e t.
I m a r k i s i n n a n s t o a l e t t r u m är allt f u l l k o m l i g t p r a k t i s k t a n o r d n a d t; d ä r före- k o m m e r i n g e n o n ö d i g d e k o r e r i n g, i n t e t öfver- flöd af m ö b l e r.
P å e n a s i d a n af r u m m e t f i n n e s en a l k o v, s o m i n n e h å l l e r b a d k a r e t o c h a p p a r a t e r f ö r alla m ö j l i g a s l a g af d u s c h, p å m o t s a t t a s i d a n finner m a n e n m å n g f a l d af s k å p o c h l å d o r f ö r l i n n e t, p å d e n t r e d j e s i d a n b e f i n n e r s i g ett f ö n s t e r o c h m i d t e m o t spegeln i tre plan.
D e t h e l a är s j ä l f v a e n k e l - h e t e n, b l o t t o c h b a r t ett l a b o r a t o r i u m.
Och h v a d annat skulle det v a r a?
Hemligheten i d e n s k ö n h e t s o m v a r a r t r e t t i o år l i g g e r i c k e i att s m i n k a k i n d e r n a, d ö l j a r y n k o r o c h m e d l ö s l o c k a r e r s ä t t a hår s o m fallit af, u t a n i att i c k e h a b e h o f af att t i l l g r i p a d y l i k a medel.
D e n äkta parisiskan har, s å s o m v i få v e t a af d e n p o e t, h v i l k e n g r u n d l i g a s t s t u d e r a t h e n n e, i n t e t att skaffa m e d d e n - t i s t e r eller m e d p e r s o n e r, s o m sälja s k ö n h e t s - m e d e l o c h löshår, o c h h o n tvättar sig i rent vatten s o m en nunna.
Därför kan hennes toalettrum icke vara annat än enkelt, l i k s o m en s t o r m å l a r e s atelier o f t a i d e t y t t r e t e r sig a l l v a r l i g ä n d a till s t r ä n g h e t, t y parisi- s k a n s t o a l e t t o c h d e n d a g l i g a v å r d e n af h e n n e s y t t r e är r e s u l t a t e t af s m a k, k ä n s l a o c h i n s p i r a t i o n, l i k s o m e n taflas eller ett s k u l p t u r v e r k s s l u t l i g a f u l l ä n d n i n g u t g ö r fruk- t e n af k o n s t n ä r e n s o a f l å t l i g a o c h s t r ä n g a själfkritik.
T a c k v a r e d e n n a s t ä n d i g a själf- kritik har parisiskans yttre aldrig en roman- t i s k eller a l l d a g l i g p r ä g e l, t y h o n k a n h v a r - k e n g ö r a s i g s k y l d i g till ö f v e r d r i f t eller för- sumlighet.
Hennes toalett är fulländad, h e n n e s h å r k l ä d s e l är p o e t i s k, o c h h u r y t l i g s k ö n h e t e n h o s d e n e n a eller a n d r a ä n rnå v a r a, b ä r h o n d e m så f u l l k o m l i g t o b e s v ä r a d t, s o m o m h o n aldrig burit n å g o t annat.
Kvinnor; Karholm.
sex tidspsyhologiska porträtt af Laura Då denna b o k för vid pass ett år sedan först utkom i sin tyska originalupplaga, väckte den en berättigad uppmärksamhet såväl g e n o m sin obestridligen högst talangfulla form, s o m än mera g e n o m den ovanliga, den lifligaste opposition väckande uppfattning, den söker häfda gent emot den moderna kvinnoemancipationen.
Icke minst bör den kunna påräkna uppmärksamhet i sven- ska kvinnokretsar — särskildt sedan den nu på Ad.
Bonniers förlag äfven föreligger i svensk öfversättning — då författarinnan, ehuru tyska till börden, är i äktenskap förenad m e d en svensk man, den kände skriftställaren Ola Hanson, o c h då tvänne af de sex psykologiska kvinnoporträtt, som tecknas för att belysa hennes egendomliga ståndpunkt i den brännande kvinnofrågan, fram- ställa oss så nära stående personligheter s o m A n n e Charlotte Edgren-Leffler o c h Sonja Kova- lewsky.
Detta korta omnämnande afser på intet vis att vara något uttalande för eller m o t för- fattarinnans teorier, utan vill blott påkalla våra bildade läsarinnors uppmärksamhet för det i hvarje händelse läsvärda arbetet, o c h anföra vi därför endast följande korta utdrag, s o m i sig kan sägas sammanfatta bokens tendens: » Kvinnan är så väl i andligt s o m kroppsligt hän- seende snarlik en kapsel öfver ett tomrum, hvilket först måste utfyllas af mannen.
H o n vet intet o m sig själf, hon vet intet o m mannen, hon känner ingenting o m lifvets stora, tysta oföränderlighet — lifvets djupa hemligheter uppenbaras för henne endast g e n o m hennes samlif m e d mannen.
Men ett behof h o s vår tids kvinnor — o c h ofta hos
I DU N vår tids bästa kvinnor — går just ut på att und- vara mannen.
Och kvinnan, som af den oför- änderliga naturen blifvit afsedd att vara ett käril, ur hvilket ett innehåll växer upp, vill nu i stället vara ett innehåll, ur hvilket likväl intet kan växa, ty det innehåll, med hvilket hon försöker fylla sin tomhet, är ett främmande, oorganiskt, för- ståndsmässigt innehåll.
Det tragiska i denna villfarelse, innebär ingenting storslaget, den är endast tröstlös, sorglig och tärande, o c h liksom den är t o m och ihålig i sig själf, så meddelar den åt kvinnan, som hemfaller åt den, en tom- het, i hvilken hon försmäktar.
Likväl känner kvinnan, o c h särskildt den produktiva kvinnan, ofta en okuflig längtan efter denna tomhet, o c h mannen blir för henne så väl till det inre som till det yttre lika främmande, som om han vore en varelse från en annan värld. » 215 Teater.
Djurgårdsteatern gaf i tisdags för 25:e gången utstyrselstycket » Jorden rundt på 80 dagar ».
Samma pjäs uppföres ytterligare endast denna vecka.
Tisdagen den 9 d:s uppföres för första gången det amerikanska.
4-akts-lustspelet » Texas Jack », hvilket på båda sidor o m oceanen rönt ovanlig framgång.
Idun Skiss för Lindhé.
(Forts.) H a n såg på sin k l o c k a, gång och ruskade på den.
Sophie Adlersparres jordfästning ägde rum i tisdags kl. ' / o 3 e. m. å flottans begrafnings- plats på Djurgården, hvarest den aflidnes make, k o m m e n d ö r Adlersparre, förut är jordad.
Hofpredikanten Wissnell förrättade jordfästnin- gen o c h höll m e d anslutning till Davids 62:a psalm ett gripande griftetal, däri tolkande den af- lidnas långa o c h vackra lifsgärning.
A ' den blom- sterhöljda kistan märktes en praktfull bukett m e d breda hvita sidenband från drottningen, och blanp de öfriga må nämnas: från Fredrika Bremerför- bundet en stor lagerkrans m e d band i de svenska färgenia, från Handarbetets vänner, Nya Idun » m e d varmt tack för ädel lifsgärning », Förenin- gen för gift kvinnas äganderätt, Stockholms läse- salong, professorskan A n n a Hierta-Ketzius, justi- tierådinnan B.
Olivecrona, professor S. Ribbing, fröken L. v. Krsemer, fru A n n a Wallenberg, i von Sydow, fröken Ellen K e y, fröken Selma Lager- löf » till min goda o c h moderliga vän m e d tack och välsignelse », o c h många flere.
En dotterdotter till drottning Victoria af England prinsessan Aribert af Anhalt, s o m jämte sin gemål några dagar uppehållit sig i Stockholm, afreste i måndags till Tullgarn.
Det furstliga paret, s o m reser inkognito under namn af grefven o c h grefvinnan Milnsterberg, ämnar härifrån begifva sig till Norge.
Fru Nybloms öfvergång Ull katolicismen.
Med anledning af denna af oss förut omnämnda, ganska uppseendeväckande tilldragelse har nu professor N y b l o m till tidningen Fyris lämnat den upplysningen, att någon propaganda i detta fall aldrig varit verksam, hvarken här i Sverige eller utomlands.
» Böjelsen för den katolska tron har min hustru ägt, så länge jag känt henne, eller allt från vår första bekantskap i Kom våren 1862, » säger professor N., som därjämte förkla- rar, att denna böjelse under årens lopp oemot- ståndligt växt, » men att den först nu efter ett tredjedels sekel sökt sig uttryck äfven i den yttre bekännelsen beror på särskilda, nu ej längre existerande familjehänsyn, m e d hvilka offentlig- heten ej har att skaffa. » * En ny svensk näktergal.
En ung Halm- stadsflicka, Klara Wallentin, s o m 1891 vid 16 års ålder for till Amerika, har där, liksom förut i hemorten, väckt uppmärksamhet g e n o m sin vackra röst.
En amerikansk tidning berättar, att två musikaliska damer i East Hampton i Connecticut nu åtagit sig hennes uppfostran, samt att hon för närvarande åtnjuter undervisning vid musikakademien i Boston, där professorn blifvit öfverraskad af hennes omfångsrika o c h fulltoniga röst.
Den amerikanska tidningen tillägger: » Mu- sikaliska personer ha förutsagt, att Klara Wal- lentin torde bli en icke ovärdig efterträdarinna till en Kristina Nilsson o c h en Jenny L i n d ».
såg ännu » Om d u börjat tänka, gläder det m i g verk- l i g e n — d e t är i n t e f ö r t i d i g t.
» en » H v a d är h e r r a r n e s k l o c k o r?
» f r å g a d e h a n tveksamt.
» Tio. » » Så m å.
» H a n h ö l l p å att h e j d a d e sig.
svära en d r y g ed, tidning _J Idun och du » D e t intressanta sällskapet har k o m m i t mig att g l ö m m a t i d e n, » f o r t s a t t e h a n m e d ett f ö r s ö k att h å l l a g o d m i n.
» V i ha pas- s e r a t d e t n e d g å e n d e t å g e t för e n h a l t i m m e s e d a n, u t a n att m ä r k a d e t.
» » O c h j a g s o m frågade dig, » sade E v a upprörd.
» D e t är i n g e n o l y c k a s k e d d, lilla v ä n, v i stiga ur v i d nästa station o c h invänta mor- gontåget.
E t t litet ä f v e n t y r, d e t är allt- sammans, och en t i m m e längre i angenämt sällskap. » H / r A u.
, » Allt h a d e varit l y c k a d t utan din envishet, » f o r t s a t t e h a n.
» H a d e v i r e s t f r a m till F.
., h a d e v i h a f t ett p r ä k t i g t h o t e l l o c h allt v i behöft. » » Hvarför opponerade du dig inte? » » Du g l ö m m e r, att v i i n t e v o r o e n s a m m a i kupén. » » D e t har d u rätt i, » svarade direktören.
» N e j!
L å t o s s s t i g a ur så f o r t s o m möjligt.
J a g reser i n t e e n b i t l ä n g r e, » sade E v a beslutsamt.
» Jag behöfver den inte. » Hon v e k i h o p o c h lade d e n öfver en hård oformlig d y n a h o n funnit inne i väntrum- met.
Hon stod fortfarande upprätt — s o m det t y c k t e s f ä r d i g att s p r i n g a af d e t i g å n g varande tåget.
» M a n k u n d e l i k a g ä r n a l i g g a p å ett brä- d e, » s a d e h a n, i d e t h a n l a d e s i g n e d, ka- stade pälsen öfver axlarna o c h slöt ö g o n e n.
» Hvarför stannade jag tänkte h o n m e d bitterhet.
Det djupa inte Ater en hvissling och saktad hemma? » fart.
» Ö p p n a, ö p p n a f ö r all d e l!
» r o p a d e h o n g e n o m det n e d d r a g n a fönstret, redan innan tåget hunnit stanna, o c h när h o n stod på platformen, kände h o n sig l i k s o m befriad u r ett f ä n g e l s e.
D i r e k t ö r e n f ö l j d e efter, u r s t å n d att d ö l j a s i n f ö r a r g e l s e, o c h a f s k e d e t b l e f så h a s t i g t och snöpligt s o m möjligt.
Eva stod kvar o c h såg det ormlikt buk- tande tåget m e d sina s k i m r a n d e ljuspunkter f ö r s v i n n a i m ö r k r e t, så g i c k h o n in i d e n lilla s p a r s a m t u p p l y s t a v ä n t s a l e n.
Från kaminen s t r ö m m a d e en osande, obe- h a g l i g v ä r m e, o c h g o l f v e t b a r h a l f v å t a mär- k e n efter s m u t s i g a f ö t t e r.
Vid ena v ä g g e n fans en hylla m e d vatten- karafm o c h glas, på d e andra tidtabeller, puffar f ö r å t s k i l l i g a i n d u s t r i e l l a f ö r e t a g s a m t en k a r t a ö f v e r S v e r i g e s j ä r n v ä g a r, o c h m i d t p å g o l f v e t ett b o r d, h v a r p å l å g o e n statska- lender o c h en bibel.
Mode- s å g ej m y c k e t i n b j u d a n d e ut, m e n t ä n k t e e j d ä r ö f v e r, d ä r h o n m ä t t e golf- m e d hastiga steg.
H e l s t af allt h a d e v e l a t g å h e m till f o t s.
A t t sitta stilla vänta syntes henne omöjligt.
Direktören k o m in.
» Satans håla!
Det 1 _ N / M X V V finns i n t e så m y c k e t H ^ ^ Ä - Ä^ fullgod.