Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande således frågan, huruvida de nämnda Kongl. Brefven den 1 Mars 1820, den 24 Januari 1835 samt den 6 Oktober 1820 innehålla sådana föreskrifter, som inskränka denna allmogens i Skåne, Blekinge, Halland och Bohus län medgifna rättighet till samrådsval, utan att förslag dervid behöfver vara upprätladl; så synes af ordaly - Expeditions-Utskotlels
Förslag lill unden].
Skrifvelse N:o i240.
193 ordalydelsen i de två förstnämnda nådiga Brefven, hvilka tillkommit i följd af enskilda tvistemål, att de afse sådana Klockare-val, dervid Kyrkoherde och församling icke kunnat om en och samma person sig förena; hvadan och då Kongl.
Brefvet den 6 Oktober 1820 endast innefattar bestämmelser, dels derom att, der förslag skall upprättas, prestman må derå uppföras, dels angående de så kallade
Klockare-presternes rättighet att för sig hafva subsliluler, Rikets Ständer ansett, alt dessa Kongl. Bref icke böra äga något inflytande vid tillämpningen af 78 § i 1734 års Kongl. Resolution, hvilken, enär den icke eller annorledes blifvit i grundlagsenlig ordning upphälven eller förändrad, sålunda fortfarande har gällande kraft; och hafva, vid sådana förhållanden, samt i öfverensstämmelse med hvad E. K. M:t, uti Dess svar pä Rikets Ständers vid 1850 och 1851 årens riksdag i ämnet, gjorda underdåniga hemställan, i Nåder yttrat, Rikets Ständer väl funnit, att de rättigheter, som i afseende å val till Klockare serskildt tillkomma allmogen uti ifrågavarande provinser, äro genom gällande författningar tillräckligt bestämda, men då, sedan dess, det visat sig, att de äsigter, som legat lill grund för Götheborgs Konsistor» år 1835 utfärdade
Cirkulär om o vilkorligt upprättande af förslag, och hvilka åsigler std i uppenbar strid med allmogens rättigheter samt icke äga stöd af 1835 års i Cirkuläret åberopade Kongl. Bref, vunnit och, efter all sannolikhet, fortfarande komma alt vinna tillämpning, enär vederbörande ansett sig förpligtade att ställa sig samma Cirkulär lill efterrättelse, få Rikets Ständer hos E. K.
M:t i underdånighet anhålla, det täcktes E. K. M:t, till undanrödjande af allt missförstånd angående innehållet af de, genom 78 § i Kongl. Maj:ts nådiga Resolution på Allmogens besvär den 17 December 1734, församlingarne, i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län medgifna särskilda rättigheter i afseende å Klockare-val, i Nåder låta utfärda en förklaring, hvarigenom församlingarnes rätt i berörda hänseende varder satt utom allt tvifvel.
Bih. till l\.
Prot. 1850—1858. 10 Sami. i Afd. 2 Band. Supp/. 25 194 Expedilions-Utskottels Forsing till underd.
Skrifvelse N:o 241. i\
;o 211 Upplåst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Fehr. 1888.
Preste-ståndel den 1 Mars — Borgare-ståndet den 1 — — Bonde-ståndet den l — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående en rättelse i Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse rörande regleringen af Riks-statens Fjerde Hufvud- Titel. S. A. K.
I den underdåniga skrifvelse hvilken Rikets Ständer under den 27 sistlidne Januari till E. K. M:t allålit, angående regleringen af utgiflerne under Riksstatens Fjerde Hufvud-Titel, har af misstag influtit, det Rikets Ständer bifallit E. K.
M:ts nådiga framställning, att till underhållande af bevärings-manskapets beklädnad, i följd af detta manskaps utsträckta exercis, måtte anvisas en summa ai’ 378,000 R:dr, beräknad för tvänne är med 189,000 R:dr hvartdera året.
Rätta förhållandet är emedlertid att Rikets Ständer för ifrågavarande föremål anvisat ett belopp af 252,000 R:dr R:mt, att utgå med en tredjedel ärligen under hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860.
Hvilket, för rättande af ofvanberörda felaktiga uppgift, Rikets Ständer härmedelst få i underdånighet anmäla, med anhållan tillika, att denna rättelse måtte jemväl iakttagas så väl i den förteckning å beviljade extra slats-anslag, hvilken förekommer i slutet af åberopade underdåniga skrifvelse, som äfven i dessa anslags slutsumma, hvilken alltså förändras från 2,905,031 R:dr 5 öre till 2,779,031 R;dr 5 öre.
Stockholm den 1 Mars 1858. Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse N:o 242.
195 iV.o « Upplnst och godkändl hos Kidd. och Adeln deri 27 Febr. 1R38.
Preste-ståndet den 1 Mars — Uorgare-slåndet den l — — Konde-ståndet den 1 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om Stockholms befästande å landsidorna.
(Sla(s-Ulsk:s Ull. N:o 236 och Mein.
N:o 268 samt Först. Stats-Ulskrs Mern.
N:o 276.) S. A. K.
Vid innevarande riksdag hafva åtskilliga förslag blifvit framställda, rörande det angelägna deri, att medel anvisades till påbörjande af Stockholms befästande å landsidorna, hvilket ämne äfven utgjort föremål för ett af Chefen för Landlförsvars-Departementet till E. K.
M:t afgifvet och uti del E. K.
Mils nådiga Proposition angående Stats-verkels tillstånd och behof åtföljande Statsråds-protokoll intaget underdånigt Yttrande, i syftning att ådagalägga nödvändigheten af en sä beskaffad förstärkning utaf hufvudstadens försvar, och i afseende hvarå, såsom af delta yttrande tillika inhemlades, E. K.
M:t jemväl hade åt serskilda kommitterade i Nåder uppdragit alt uppgöra och lill E. K.
M:t inkomma med underdånigt förslag, jemte kostnads-beräkningar, huru Stockholm kunde, på ändamålsenligaste sätt, förses på landsidan med belastade verk, tillräckliga att i lärans stund betrygga hufvudstaden från en möjligen skeende öfverrumpling.
Rikets Ständer, som fått sig meddeladt det af ofvannämnde Kommiltée, efter riksdagens början afgifva underdåniga Utlåtande, med tillhörande fullständiga förslag och ritningar till Stockholms befästande, hafva funnit denna fråga vara i hög grad förtjent af uppmärksamhet.
Del kan nemligen icke förnekas, att Sveriges ställning i militäriskt hänseende nu är helt annorlunda än den var före år 1809.
Sverige ägde dä ännu qvar Finland och detta utgjorde den förmur, som vid hvarje krig med rikets östra 196 Expeditions-Utskott ris Förslag till anderd.
Skrifvelse, Nio 242. granne måste mottaga det första anfallet, och som genom sitt motstånd gaf moderlandet tid att samla sina krafter och bereda sig lill ett starkt försvar.
Denna förmur är nu förlorad och Svenska folkel måste vara beredt på möjligheten, ali i händelse af ett anfall öster ifrån, nödgas moia fienden inom det gamla hufvudlandels egna gränser.
Visserligen omgifves Sverige af hafvet, men hvarje tanke pä att helt och hållet grunda ett lands försvar på förhindrandet af en fiendtlig landstigning mäste numera såsom felaktig förkastas, och då ej ens den största af alla sjömakter vågar i detta hänseende uteslutande förlita sig på sin flotta, så vore det ännu mindre möjligt för en svagare makt att på sådant sätt skydda sig mot en starkare.
Då således möjligheten af en fiendtlig landstigning måste medgifvas, är del ock klart alt fienden, om han har flitt val, skall företrädesvis rigta sitt anfall mot den punkt, som tillåter honom att med ens tillfoga landet det kännbaraste slag; och om en punkt finnes, som i sig förenar stor militärisk och politisk vigt, och genom hvars intagande han kan på en gång djupt förödmjuka landel och gifva dess försvar ett svårt sår samt i hög grad befrämja sina egna vidare anfallsrörelser, så skall han säkerligen företrädesvis utse denna punkt till mål för sitt anfall och anstränga sig i det yttersta att söka bemäktiga sig densamma.
Men på Sveriges kust finnes icke någon punkt, hvilken till den grad som Stockholm förenar nämnda egenskaper, dels genom sitt läge, dels såsom varande rikets hufvudstad.
! förra afseendet är densamma att betrakta såsom en vägknut, der förbindelserna norr och söder om Mälaren samt från.- norra och södra delarna af landel sammanstöta; och bildar Stockholm äfven den vattenport, som förenar Mälaren med Saltsjön, samt utgör således en vigtig utgångspunkt för .operationer jemväl sjöledes, hufvudsakligen med afseende å vattenförbindelsen på Mälaren. 1 egenskap af Rikets hufvudstad är Stockholm vigtig, såsom säte för Statens styrelse och de myndigheter, från hvilka förvaltningens trådar öfver hela landet utgå, för Rikets Ständers Bank, Arkiver, samlingar och dyrbarheter af mångfaldiga slag: hvartill kommer, att staden Stockholm innesluter en betydlig del af landets handelsoch näringsverksamhet; att den innehåller förråd af alla sing, en dyrbar krigsmateriel, synnerligen för flottans räkning; att den erbjuder beqväm inqvartering och underhåll för en större aimée, samt att den betydliga förmögenheten bos innevånarne skulle gifva fienden ökade medel i händerna till krigets fortsättande, hvilka alla omständigheter göra bufvudstaden till ett af de mest betydande föremål för en fiendes operationer.
I samma män som detta'är förhållandet, måste det äfven vara af yttersta vigt, att bufvudstaden kan försvaras mot en fiendes första och oförmodade angrepp, helst det är otvifvelaktig!, att ett sådant anfall kan i tysthet förberedas och utföras inom loppet af några få dagar och således innan tillräcklig truppstyrka hinner sandas till dess alvärjande.
Af de upplysningar rörande denna del af frågan, hvilka Rikets Ständer inhemta), visar sig ovedersägligt, att
Stockholm för närvarande icke är till räckligt skyddadt mot ett angrepp af sådan beskaffenhet.
På sätt i ofvanomförmälda Stats-Råds-protokoll yttras, kan visserligen, sedan befästningarne i skärgården blifvit fulländade, bufvudstaden anses vara i säkerhet för öfverrumpling af en direkte mot Slockholm uppseglande fiendtlig flotta: men antalet af de ställen ä Svenska kusten i Stockholms grannskap, der en fiendtlig flotta kan kasta ankar och landsätta en armée korps, är alltför stort, för ali med någon visshet skulle kunna beräknas, hvilken af dem fienden kommc att välja, och ännu mindre vore det möjligt att genom befästningar förekomma en sådan landstigning.
Erfarenheten bar ock visat, alt denna väg till Stockholm ingalunda är obekant.
Numera har ångan slagit bro öfver håfven, och ett måttligt stort vatten, sådant som Östersjön, långt ifrån alt erbjuda en svagare Exp r. (lili otis- U Is k olif is Förslug lill underd.
Skrifvelse, N:o 242.
197 granne något säkert skydd mot den stå ika res angrepp, ari tvärtom den beqvämaste anfallsväg denne kan önska.
Det möter numera för den lill sjös öfverlägsen fienden löga svårighet ali låta sina Eskadrar utlöpa (rån skiljda hamnar, der de (ill löre t a get sils edda* Inippor i Ivslhel gålt ombord, för all pa bestämd lid, oberoende af 'ind och väder, inträda vid den utsedda landstigningspunkten, der älven debarkeringen, elter hvad under sednaste kriget i Europa blifvit visadl. låter sig verkställa med en löitiL ej anad hastighet.
Eli fiendtlig här, sålunda landsatt på ett afstånd Irån Stockholm, som, om lian vänder sig mot norra sidan nf staden, ej uppgår till mera än a t) mil, men sorn deremot i söder kan förminskas ända till 20,000 alnar, behöfvei t j, för att från landningsstället kunna anrycka mot hufvudstaden, medföra hvarken piovianl eller annat bagage, ulan kan genast anträda marchen, endast lörsedd med nödiga vapen, emedan han i Slockholm finner allt hvad han derutöfver liar al nöt,en. l)e beräkningar öfver den lid. som åtgår alt sammandraga trupper till hiilvudsladen, hvilka blifvit i Landtförsvars Departementet uppgjorda och Rikets Sländei degifua, utvisa ock att del ej är möjligt alt nog hastigt dit samla en tillräcklig 1™PP' styrka för alt afvända ett dylikt anfall.
Och äfven sedan de frän Stockholm utgående jernvägar blifvit fulländade, förändras ej detta förhållande, förr än staden deijemle blifvit försedd med sådana befästningar, hvarigenom dylika öfverrumplmgs-föisök kunna af en mindre truppstyrka tillintetgöras.
Då, men också först i sådant bill, ät det som dessa hastiga kommunikations-medel rätt kraftigt komma alt ingripa i föisvaiel.
Af hvad sålunda blifvit anfördt. synes att
Stockholms vigt såsom strategisk punkt och rikets hufvudstad allvarligt fordrar dess förseende med beläsliiingaii, löi att dymedelst hindra en fiende att genom öfverrumpling bemäktiga sig hufvudstaden, samt derifrån fpra sina operationer längs Mälaredalen in i hjertat af landet, likasom (et ock är mer än sannolikt, att sådana skyddande befästningar genom sin blotta ti vaio skola vara tillräckliga, att i de flesta fall från Stockholm afvända anfall af denna ait, hvilka sällan vägas, der utsigten til! framgång saknas.
Hvad åter angår beskaffenheten af de befästningar, sorn skulle eilordias ti della måls ernående, föreställa sig Rikets Ständer, och hafva funnit donna sm löieställning styrkt af det betänkande, den lill frågans utredande sednast i nådei ti kommitté nfgifvil, att det ej skulle erfordras att af Slockholm kihla en slai t u - Yudfästning. innesluten inom en sammanhängande förskansning al fioidubblu imer, enligt nutidens fullständiga fästnings-systemer.
Mot en så beskaffad befästning synas mångå skäl förekomma, såsom först stadens stora omfång, som har till fö jc alt cn dylik befästningslinie, äfven om den ej anlades så långt utom staden, alt denna t. ve skyddad mot ett bombardement. likväl skulle blifva ganska vidsträckt och i lö je deraf erfordra en högst betydlig anläggningskostnad.
Vidare skulle en sådan lastnings besättning medtaga en alltför stor del af stridskrafterne och sålunda föl mveiel öisvaga den i fält stående aktiva arméen, och slutligen skulle Stockholms vigt 0( i inflytande på krigsföretagen, redan i sig sjelf nog betydlig, derigenom lätt växa tid en alltför stor höjd, så att ilen till och med kunde komma att öfverväga hela det omgå landels, hvilket icke vöre önskvärd!.
Rikets Ständer instämma derföre uti den af ineibema - da Kommittérade yttrade åsigt, att de befästningar, hvilka kring Stockholm koinme. ali utföras, borde inskränkas till några permanenta stöd för de stridskrafter, sam öisl äro att lill hufvudstadens försvar tillgå.
Ett vigtigl vilkor vöre, att dessa veik uppfördes pä ett tillräckligt afstånd från stadens omkrets, för ali hindra fienden bomhaidera hufvudstaden, samt slutligen att de finge den grad al styrka och fasthet, att ienden ej lyckades eröfra dem utan alt företaga en ordentlig belägring.
Af lvommiléens betänkande, jemte detsamma bifogade ritningar och förslag, öfver hvilkas ta ti - 198 Expedit!
Olis-Utsi-o Itc ts Förslag till anderd.
Skrifvelse, IS:o 242. ska anordningar och öfriga detaljer Rikets Ständer visserligen icke äro i tillfälle alt afgifva något omdöme, har likväl inhcmtals, att uppfyllandet af de här ofvan framställda vilkor icke möler några svårigheter, äfvensom alt de i anseende tili Stockholms belägenhet kunna uppnås med en jemförelsevis måttlig kostnad, hvilken Komtnitlérade beräknat lill en summa af 3,650,000 R:dr B:ko.
Af denna summa är beräknadt en och en half million till befäslningarne å den för öfverrumpling mest utsatta och följaktligen alltid i första hand vigtiga södra sidan, omkring 1 million för norra sidan och 332,000 R:dr, allt banko, till försäkrande af iidoppet till Södertelje, samt återstoden till spridda verk vid stränderna af Mälaren och Värtan, till stöd för skärgårdsfartygen, in. rn.
Utom de ständigt giltiga, rent militäriska skäl, som här ofvan blifvit anförda för Stockholms försäkrande medelst befästningar mot öfverrumpling, finnas äfven andril, af mera politisk natur, och på närvarande förhållanden beroende, som synas Rikets
Ständer böra i hög grad verka dertill att det vigtiga företaget ej längre uppskjutas.
Dessa skäl äro dels den vida större osäkerhet, som, jern fördi med de nästförflutna 40 åren, under de sednasle liderna inträdt i alla politiska förhållanden inom Europa, dels och i synnerhet den förändrade ställning
Sverige sedan den så kallade November-traktatens ingående intagit till Europas stormakter och sina närmaste grannar.
Den kraftfulla värdighet, med hvilken de förenade rikenas utländska politik leddes under den sednasle striden i Europa, och hvilken politik var lika egnad att tillvinna sig nationens bifall som utländska makters aktning, skall utan tvifvel äfven för framtiden, fortfarande tillförsäkra Sverige det anseende och den grad af inllylande, som genom dess geografiska läge och verkliga styrka med rälla tillkommer det.
Men för en makt, som icke kan utveckla större stridskrafter än Sverige, är det af så mycket större vigt, att nationen kraftigt understöder landets Regering i dess bemödanden att vårda rikets anseende.
Om det nu synes svårt för ett land, att med framgång upprätthålla sin värdighet och bevaka sina angelägenheter, så länge det endast beror på en mäktig fiendes vilja, att. genom ett hastigt anfall besätta landels hufvudstad och sålunda tillfoga det ett högst kännbart sår, så måste det för Rikets Ständer vara en pligt att genom afvärjandet af möjligheten till en dylik förödmjukelse, uttala en allvarlig protest mot hvarje tänkbart försök af fremmande makt till otillbörligt inflytande på Sveriges politik eller till vinnande af syften, oförenliga med Sveriges fördel.
Ehuruväl E. K.
M:t i betraktande af de betydliga anslag, som vid denna riksdag måst hos Rikets Ständer äskas, icke velat för nu ingångna Statsregleringsperiod göra framställning om något anslag till Stockholms befästande, hafva likväl Rikets Ständer, enär genom E. K.
M:ls nådiga omsorg en fullständig utredning skett af denna fråga samt af Stats-Råds-Protokoliet öfver Landtförsvars-ärenden den 14 Oktober 1856 frågans vigt blifvit ytterligare upplyst, funnit angelägenheten deraf, alt åtgärder ulan uppskof vidtagas för alt medelst befästningar betrygga hufvudstaden för fieudtliga anfall.
Beträffande åter beloppet af de medel, sorn för ifrågavarande ändamål böra anvisas, sä, enär befästningarnas utförande icke lämpligen kan ske på en gång å de serskilda befäslningspunklerna, äfvensom åtskilliga förberedande åtgärder erfordras, innan det egentliga arbetet kan taga sin början; samt tillförlitlig upplysning vunnits derom, att. ett årligt belopp af 100,000 R:dr R.mt är allt hvad sorn under nästkommande 2:neår behöfver användas för ett ändamålsenligt ordnande af det första arbetet, hafva Rikets Ständer, lill utgående från Riksgäldskontoret, anvisat en summa af Eli Hundra Tusen R:dr R:mt för hvnrldera af åren 1859 och 1860 att, enligt E. K.
M:ts nådiga disposition, i mån af behof, användas för vidtagande af förberedande åtgärder lill Stockholms förseende med befästningar samt till påbörjande af dessa befästningar å huf - Expeditions-Utskotten Förslug till underd.
Skrifvelse N:o 245.
199 vudsladens södra sida; — jemte anmälan hvarom, Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K.
M:t härigenom i underdånighet anhålla, att vid nästkommande riksmöte få emottaga nådig framställning med förslag till ifrågavarande befästnings-arbetens vidare utförande.
Stockholm den 1 Mars 1858. %:o 94.3.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Febr. lss*.
Preste-slåndet den 1 Mars — Borgare-ståndet den 1 — — Bondc-slåndet den 1 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående etl rese-anslag lill Grefve Th. Rudenschöld.
(Stats- m. fl. Utskotts Bet:de N:o 19.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit hemställdt, att, då erfarenheten visat behöfligheten deraf, alt det anslag, som vid sisllidne riksdag beviljades Grefve Thorsten Rudenschöld för resor i ändamål alt sprida kännedom om den af honom uppgjorda plan för folkskole-undervisningen, samt att tillhandagå med råd och upplysningar i afseende å denna plans praktiska utförande, finge fortfarande utgå, helst Grefve Rudenschölds biträde i nämnda hänseende blifvit så anlitadt, att han ej medhunnit besöka alla de församlingar, som derom honom anmodat, nytt statsanslag för enahanda ändamål måtte beviljas och, på grund af numera förändrade förhållanden, förhöjas till 1,500 R:dr, och hafva, på grund af hvad sålunda förekommit, Rikets Ständer medgifvit, att ett årligt rese-anslag af 1,500 R:dr Runt må för nu ingångna statsreglerings-period till Grefve Thorsten Rudenschöld från Riksgäldskontoret utgå.
Stockholm den 1 Mars 1858. 200 Expedit/o n s- lits k otte Is Förslag till underd.
Skrifvelse N:u 244.
I%T«o £44.
Uppläst och godkiindl hos Ridd. och Adeln deri ‘17 Fehr. 18B8.
Presle-ståndet den l Mars — Borgare-ständet den 1 — — Bondc-slåndel den 1 — — Rike/s Ständers underdåniga Skrif velse, örn alarhelande af Jorsing lill ny Konkurs-lag.
(L;ig-Utsk:s Bet:de N:o 65.) S. A. K.
Under de öfverläggningar, som hos Rikets Ständer egt rum angående kreditlagstiftningens förbättring har uppmärksamheten företrädesvis blifvit fästad vid beskaffenheten af nu gällande konkurslag, öfver hvars brister klagan länge försports såväl inom som utom representationen.
De anmärkningar, som deremot blifvit framställde äro riktade emot de grundsatser, på hvilka lagen livi la r, och hvilkas oförenlighet med alfärslifvels behof och intressen synas bekräftas deraf, alt man i åtskilliga fremmande länder ölvergifvit dessa grundsatser och antagit andra, hvilka närmare ansetts öfverensstämma med koi i k urs-lags lillu ingens ändamål.
Redan i uppfattningen af en i konkurstillstånd försatt gäldenärs ställning synes detta ändamål vara i gällande konkurslag förbisedt.
Deri förekommande stadganden, som förbjuda en cessionant alt förr än första dom i saken gifven är, vistas utom sitt bus, och sorn berättiga borgenärer att hålla honom under bevakning, antyda tillvaron af eli anklagelsetillsländ, som drabbar den redlige gäldenären likasom den oredlige.
Åtgärden att vid iråkad t obestånd tili borgenärernes förnöjande afträda sin egendom har sålunda i stället att innefatta ett af rättkänslan påkalladt steg, ådragit gäldenären misstankar om mindre redlighet, för att ej säga straffbar oärlighet, och följden Expeditions-Utsköttets Förslag till undcrd.
Skrifvelse N:o 244.
201 följden har varit den, att gäldenärer ofta sökt, genom alla upptänkliga medel, i det längsta hålla sig uppe, hvilket åter, då sådant ej vidare låtit sig göra, verkat derhän, att deras ställning försämrats lill borgenärernas skada.
I åtskilliga andra Europeiska staters konkurs-lagar har ock den gäldenär, som finner sig nödsakad alt sina betalningar inställa, blifvit vid ansvar förpligtad att sin egendom afträda, hvaremot vår konkurslag, i § 1, gör sådant beroende af gäldenärens vilja, hvilket öppnar tillfälle för närboende borgenärer att blifva gynnade på de öfriges bekostnad.
Ett åläggande i denna del sorn synes således öfverensstämma med, ej allenast gäldenärens, ulan äfven borgenärers samt följaktligen den för affärslifvet sä vigtiga allmänna kreditens interesse.
Såsom icke mindre menligt för affärslifvet liar man anmärkt den omständighet att, enligt nu gällande konkurslag den redlige affärsmannen, då fråga uppstår om uppgörelse med borgenärer, är ställd i beroende af hvarje serskild fordringsegares godtycke.
I de mångfaldiga tillfälligheter, hvilka en affärsman är underkastad och hvilka, utan lians eget förvållande, kunna föranleda hans obestånd, igenfinnes den ursprungliga anledningen lill de serskilda lagar, hvilka i afseende ä honom mildrat den stränga exseculions- och fördringsrätlen, samt erkänt såsom billigt detta beneficium cessionis bonorum, sorn innefattar en laglig eftergift af den gäld, hvilken en redlig affärsman icke kan betäcka genom afträdande af hela sin förmögenhet: en förmån, hvilken likväl några länders nyare lagstiftningar upphäft och deremot på ett annat med borgenärernas anspråk mera förenligt sätt sökt alt ersätta genom en sådan ordning oell sådana vilkor för uppgörandet af ackord mellan gäldenären och hans borgenärer, hvarigenom det blir möjligt för den förre att ulan äfventyr för de sednare, men likväloberoende af en endas godtycke, afbryta iråkad konkurs.
Affärslifvets fordringar i afseende å denna lagstiftning äro företrädesvis säkerhet, alt afträdd egendom varder till borgenärers förmån rätt förvaltad, och att hvar och en deraf erhåller hvad honom tillkommer, samt skyndsamhet i de åtgärder, som för ändamålet fordras.
Då man jemför hvad vår konkurslag härutinnan innehåller med de föreskrifter, som derom öro gifna i åtskilliga utländska lagstiftningar, synas dessa sednare ega ett gifvet företräde.