Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Q O: ® X) ca Cl R:dr 3,556 3,556 Klereciets underhåll.
R:dr 799 799 R:dr 295 295 R:dr 60 60 R:dr 1,1 54 1,154 R:dr 1,417 R:dr 300 1,417 300 Cr. CR ST 3 R:dr 1,917 R:dr 5,100 250 40 5 ss BI R:dr 23,270 17 1,425 12 253 1,917 5,390 24,987 L.
J- Gardell.
Till Berättelsen öfver Gottlands Län för åren 1848—18o0< KONGL MAJsTS BEFALLNINGSHAFV ANDES Uti Calmar C ä n till KOHGL. MJLJsT i m tule*'finnighet nfgifnn li li 11 lils -1! i; liirr i; l s i; för åren 1S48, 1849 oell 1850.
T. A. KORSTEDT &
SÖKER, Kongl. Boktryckare. . s-.v, ..i; .'i*'
Underdånig berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Calmar Län för åren 1848, 1849 och 1850. § 1.
JLänefs allmänna beskaffenhet.
Under den tidrymd, sorn denna underdåniga berättelse omfattar, har Länet icke undergått någon förändring i afseende på gränser eller indelning; och hvad landets allmänna beskaffenhet angår, är icke något att hufvudsakligen tillägga den uti 1837—1841 årens underdåniga femårsberättelse intagne beskrifning, helst annan förändring i der omförmälda naturförhållanden icke ägt rum, än den, som kan hafva härflutit af de alltjemnt fortgående odlingarne af sjöars och kärrtrakters utdikning, samt af de hårdt medtagne skogarnes glesnande, — omständigheter, hvilkas närmare vidrörande tillhörer andra afdelningar af denna underdåniga berättelse. § 2.
JLänets invånare.
År 1847 utgjorde
Länets folkmängd 192,091 personer, deraf 93,211 manuell 98,880 qvinkön.
Den uppgick år 1850 till 94,635 man- och 99,868 qvinkön, eller tillsammans 194,503 personer.
Under mellantiden af tre år har befolkningen således ökats med 2,412 personer.
Under de näst förut förflutne 6 åren hade folkökningen utgjort 10,054 personer.
Folkmängdens ökning har således under de tre år, som nu äro i fråga, varit något mindre, än föi’ut.
4 Ofvannämnde, år 1850 beräknade, folkmängd har, med hänsigt till olika ståmlsklasser, varit fördelad på det sätt, att:
T*ö°oV deraf tillhört den egentliga arbetsklassen, eller sådana hushåll, som sakna eget jordbruk eller andra näringsmedel, än deras arbetskraft, tttöV 8 8 Bondeståndet, ro ötf 8 8 Borgareståndet, tooo 8 8 ofrälse Ståndspersoner, iooo 8 8 ägare af jordlägenheter utan åsatt mantal, toVö 8 8 Gemenskapen af krigsfolket, Torro 8 8 Presteståndet, samt xo3oo 8 8 Ridderskapet och Adeln.
Vid jemförelse emellan dessa förhållanden och de i förra berättelsen upptagna visar det sig, att den starkaste folkökningen äfven under nu ifrågavarande tidrymd ägt rum inom arbetsklassen.
Länets fasta egendom, bestående af hemman, frälseräntor, lägenheter, bergverk, fabriker och manufakturier, qvarnar och sågar samt hus i städer och köpingar, var, med hänseende till taxeringsvärdet, år 1850 fördelad emellan olika ståndsklasser på det sätt, att de hvar för sig innehade fastigheter till följande uppskattningsvärden, nemligen:
Ridderskapet och Adeln 3,261,798.
Presteståndet 209,801.
Borgareståndet 1,201,804.
Bondeståndet 10,263,072.
Ofrälse Ståndspersoner 1,115,869.
Embets- och Tjenstemän? boställen .... 634,742.
Andra personer 241,710.
Summa B:ko R:dr 16,928,796.
I afseende på befolkningens allmänna sedlighetstillstånd, får Landshöfdinge-Embetet underdånigst åberopa hvad derom blifvit i sednaste underdåniga berättelsen anförd t.
Af de inkomue fögderiberättelserne torde dock böra tilläggas följande:
Frän Norra och Södra Tjusts härader: ”De timade gröfre brotten synas hafva blifvit begångne af öfverilning och ögonblickliga ingifvelse!' samt böra icke kasta någon skugga på folkets sedlighet i allmänhet, som är tillfredsställande och god.
Benägenheten för starka drycker är, ehuru den ymniga tillgången på bränvin gör frestelserna till missbruk deraf många, säkerligen i aflagande.
I delta hänseende återstår dock ännu för menniskovännen mycket att både önska och hoppas.
Pauperismen har utan tvifvel ur denna källa erhållit och erhåller ännu sin förnämsta näring.
För öfrigt uppenbarar sig bland folket vördnad för Guds ord samt deraf följande kärlek och omtanka för christelig ordning.
Det så öfver - klagade rättegångsbegäret hos allmogen tror jag vara i aftagande och rättegångarne skulle ovilkorligen i betydlig mån minskas, derest icke hvarje nämndeman hade rättighet att utgifva stämningar.
Lättheten alt erhålla stämningar gör att mången småsak, hvarom förlikning annars träffades, nu drages under HäradsRätlens pröfning.
Konkurser synas nu vara mindre allmänna, än under förra qvinqvenniet, ehuru de dock äro flera, än hvad förr i tiden var brukligt.” ”Folkets bildning är otvifvelaktigt i stigande.
Det visar sig i dess större benägenhet för snygghet; dess färdighet i åtskilliga husslöjder och dess företagsamhet i odlingar m. m., i inredande af sina boningshus till mera heqvämlighet, i allmännare kännedom af skrifkonsten m. m.” Från Tunaluns, Sefvedes och Aspelands fögderi: ”Sedligheten har, under de förflutna tre åren, hvarken förbättrats eller försämrats, ty, så vidt utrönas kunnat af de från Härads-Rälterne ankomne brottmålsförteckningar samt
Kronolänsmännens uppgifter rörande utförde åtal för begångne förbrytelser, utgöra dessa ungefärligen samma antal för hvarje år, som förut.
Särskildt får jag nämna, det några gröfre brott, såsom mord och rån, högst sällan förekomma; utan förnämligast upptaga ransakningar om stölder och slagsmål domstolarnes protokoll.
Dessa sednare slags brott, hvilkas tilltagande i antal måste tillskrifvas det allt mer och mer hos allmogen stigande begäret efter starka drycker, höra till ordningen för dagen och tima vanligtvis alltid vid marknader och andre folksamlingar och som oftast af svår beskaffenhet, af det skäl att vanan att begagna knifvar till tillhygge blifvit allmännare.
Det ofta öfverklagade rättegångsbegäret hos allmogen har jag trott mig finna vara något i aftagande; och hvad angår inträffade konkurser, är det sällan att sådana komma i fråga ibland bondeståndet.
Deremot tyckes benägenheten för yppigt lefnadssätt allt mer och mer gripa omkring sig inom samma klass och mången bonde uppoffrar allt, för att kunna lefva och synas såsom en herreman.” Ii Från Norra Möre, Stranda och Ilandbörds häraders fögderi: ”Hvad sedligheten hos tjenste- och arbetsfolk i allmänhet angår, torde ännu vara mycket att önska till deras förbättrande.
Någi’a gröfre brott, såsom mord, rån, hemgång och mordbrand hafva på de sednare åren icke varit anbängige vid domstolarne, med undantag af ett fall af mordbrand, som varit åkäradt, men ej kunnat i bevisning ledas.
Deremot hafva slagsmål, stölder och andra mindre brottmål varit nära lika, örn icke mera talrika, än under de fem föregående åren.
Inom Handbörds härad, synnerligast i Högsby, Långemåla och Fliseryds socknar, äfvensom uti Bäckebo, Åby och Christvalla socknar inom Norra Möre härad, är ungdomen mer än annorstädes i öfrige socknarne af fögderiet begifven på rusgifvande drycker, dem man icke sällan ser personer vid 12 å 14 års ålder börja att allt för mycket anlita.
En orsak härtill anses vara försummelse hos föräldrar, husbönder och målsmän, som ofta lemna ungdomen, synnerligast på helgedagar och lediga stunder, allt för mycken frihet.
Vanligen instämmas af hvarje Kronolänsman inom fögderiet omkring 100 brottmål om året af mer eller mindre svår beskaffenhet.” Frän Södra Möre härads fögderi: ”Folket i allmänhet är af ett godt och fredligt lynne.
Slagsmål och våldsgerningar af öfverilning, begångne under fylleri, jemte till det mesta smärre stölder, utgöra allmänna beskaffenheten af brotten.
Dock äro gröfre, öfverlagda brott, tyvärr, ej utan exempel.
Så hafva 2:ne mord i förening med rån och försåt blifvit begångna, för hvilka förbrytarne undergått dödsstraff medelst halshuggning.
Den ene af desse förbrytare, förre bonden Jonas Svensson från Lindås af Madesjö socken, hade gått i försåt för en undantagstagare i nämnde gård samt mördat oell rånat honom.
Det är all anledning, att han dertill blifvit lockad och legd af undantagsgifvaren, ehuru denne ej kunnat lagligen öfvertygas om delaktighet i brottet.
Den andre missdådaren, Peter Danielsson från Långaström, dömdes förlustig lifvet för det han, bland många andra förbrytelser, vid inbrott hos afskedade Båtsmannen Stare i Gårdsryd, och då denne satte sig till motvärn, dödat honom med ett pistolskott samt derefter misshandlat
Stares hustru och föröfvat rån.” ”Brottens antal hafva eljest under förflutna 3:ne åren varit mindre än under de 3:ne föregående, hvartill orsaken egentligen får sökas deri, att orten ej varit träffad af missväxt under förstberörde år, hvilket förhållande, och då folket i allmänhet haft sin bergning, föranledt till en betydlig minskning i tjufnads- och snatteribrotten, som eljest utgöra den talrikaste klassen af förbrytelser.
” ”Processlystnaden synes äfven hafva minskats, hvartill man kan sluta deraf, att Tingen under sistförflutna 3:ne åren erfordrat endast 18 å 20 rättegångsdagar, då förut ända till 30 sådana under hvarje Ting voro behöflige.
Konkurser hafva äfven varit mindre vanliga än under föregående tid.
”Deremot synes yppighet i lefnadssätt vara i starkt tilltagande.
De förmögne bönderne depensera mycket på sin klädsel, åkdon och dylikt, vilja lefva öfver sitt stånd, förtära ofta utländska drycker och hafva på sednare tiden visat en bedröflig lust för hazardspel, hvilket öfvas under deras besök i Calmar.
Det olyckligaste är att de mindre förmögne följa detta exempel, utan att beräkna sina tillgångar, hvilket ofta föranledt till ruin för dem och deras familjer.
Landthandeln och gårdfarihandeln underlätta också betydligt tillfredsställandet af det allmänt rådande begäret efter lyx och njutningar.” Frun Olands Norra Mot: ”Några brott af särdeles svår och ovanlig beskaffenhet hafva de trenne sednare åren icke här inträffat utom ett år 1850 föröfvadt dråp och det uti Mars månad samma år, å Böda kronopark i Böda sockens norra del, af några byars inbyggare derstädes företagne öfverdåd och våld, hvilket förfarande för en del skyldige medfört en rättvis bestraffning och lemnat en helsosam varning åt mindre välsinnade personer der i orten.” ”Rättegångsbegäret kan icke sägas hafva tilltagit, utan förhåller sig dermed lika som de föregående åren, och de fleste vid domstolen förekommande tvistemål afse rättsanspråk af obetydligt värde samt någon gång knappast motsvarande rättegångsbesväret.” ”Här torde ock böra anmärkas, att ehuru genom de flerstädes å landet öppnade handelsbodar varuomsättningen underlättats och blifvit i alla afseenden mera liflig än förr, till stor fördel för den idoge och omtänksamme, har likväl landthandeln ledt till elände och undergång för de obetänksamme och lättjefulla, genom beqvämligheten att dels emot utbyte af varor och dels emot kontant åtkomma snart sagdt alla öfverflödsartiklar.” Från Olands Södra Mot: ”Att folkets bildning synes vara i tilltagande, hvilket tillskrifves folkundervisningen: att den allmänna sedligheten likväl icke kan sägas hafva gått 8 framåt: att ifrån flera socknar klagas deröfver, att den nu i flera öppna bodar idkade landthandeln visat ett menligt inflytande på folkets både ekonomiska och moraliska tillstånd: att förmögenheten i öfrigt är någorlunda jemnt fördelad, så alt betydlig rikedom eller stor fattigdom sällan förekomma: alt konkurser äro sällsporde och att yppighet i lefnadssätt och klädsel synes vara i tilltagande.”
År 1848 voro i länshäktet förvarade 1,279 personer.
Om derifrån af - räknas:
Transportfångar, ej tillhörande detta Län .... 88, Bysatte personer 10, Lösdrifvare och försvarslöse 338, De sorn för böter undergått enkelt fängelse ....
190 gog så återstår ett antal af 653 per soner, hvilka varit häktade för egentliga brott.
År 1849 nedgick de häktades antal till 942, deraf transportfångar, bysatte personer, lösdrifvare och så kallade bötessiltare utgjorde 463, egentliga brottslingar 479.
År 1850 utgjorde fångarnes antal endast 808.
Under ofvannämnde rubriker afräknas 461, hvarefter återstå, för egentliga brott häktade, blott 347.
Dessa zilferförhållanden synas visserligen hänlyda på någon förbättring i folkets sedliga lif, men rätta orsaken lill fångpersonalens minskning torde likväl vara att söka i den omständighet, att de under år 1847 i följd af missväxten högt uppjagade pris på födoämnen sedermera och synnerligast under åren 1849 och 1850 betydligen nedgått, hvarigenom tillfällen till ärlig utkomst blifvit beredde den del af befolkningen, som saknar andra näringsmedel än sitt arbete.
Åt folkskoleundervisningen synes man nästan öfverallt i Länet egna ett tilltagande nit.
Antalet af både skolor och lärjungar har betydligen ökats.
Förhållandel iuhemtas närmare af följande uppgifter för år 1850: Fogde - i 9 Antal Folkskolor.
Antal barn, sorn äro i skolåldern.
Antal barn, De (ill Folksko- F ö g d e r i e r. ’ Fasta.
Flyttbara. sorn be- vistat sko- lorna. lorna anslagne statsmedels belopp.
Tjusts Tunaläns m. fl. häraders . 16 31 4,838 3,057 R:dr. 3,460 sk. 12 rst. 14 19 5,366 3,819 3,680 42 Norra Möre m. fl. häraders . 12 11 6,108 3,849 2,966 15 3 Södra Möre härad 7 18 5,863 4,029 2,561 1 5 Ölands Norra Mot 9 6 2,522 1,483 1,495 31 8 Ölands Södra Mot 5 13 2,300 1,982 1,345 42 — Summa 63 | 98 26,997 18,219 15,510 — 4 År 1847 uppgick folkskolornas antal till endast 96, hvari undervisning Jemnades åt 11,387 barn.
På dessa tre åren hafva således tillkommit 65 nya skolor och de undervisade barnens antal har ökat sig med 6,382. § 3.
Nnrinyarne.
Jordbruket fortfar att vara Länets hufvudnäring och har under de tre år, hvarom nu är fråga, gjort icke obetydliga framsteg, dels genom utvidgade odlingar och dels genom förbättringar i brukningsmethoderna.
De betydligaste nyodlingarne hafva uppkommit genom utdikning af mossar eller kärr.
Uti en å gränsen emellan Södra ljust och Sefvedes härad belägen större sjö, Yxnern, har, genom utloppens upprensning, vattenytan blifvit icke obetydligt sänkt, hvarigenom vid stränderna vunnits flera hundrade tunnland torr mark, som lärer kunna odlas.
Fråga är å bane att ännu mera aftappa denna sjö.
På ägorne till Öfverrum i Norra Tjusts härad har en mindre Berättelse öfver Calmar
Län för åren -ISiS — tSSO. 2 10 sjö, Bodasjön kallad, blifvit med en kostnad af 7,000 frdr B:ko totalt urtappad, hvarmedelst vunnits 80 tunnland odlingsbar mark.
Vid samma egendom har ytan af sjön Ryfven blifvit sänkt 3 alnar under förra medelhöjden.
Arbetet har kostat 6,600 R:dr
B:ko och lemnat till resultat 110 tunnland odlingsbar jord af god beskaffenhet.
Förberedande åtgärder äro vidtagne för sänkning af den stora sjön Windomen i Norra Tjusts härad, deraf påräknas en landvinning af flera hundrade tunnland.
Vid Fingetorp i Gärdserums socken och samma härad har en sjöaftappning redan blifvit verkställd och lemnat betydliga odlingslägenheter.
I Tunaläns härad har man också sysselsatt sig med aftappning af flere smärre insjöar och kärr, hvarigenom vunnits mycken odlingsbar jord.
De uti förra underdåniga berättelsen omförmälda fem, med statsanslag understödda, utdikningsföretag hafva fortgått och till en del blifvit fullbordade.
På de större egendomarne i Länet har man allmänt infört ett mera rationelt jordbruk än tillförene och allmogen har börjat att följa exemplet.
På slättlandstrakterna af Länet är det numera icke sällsynt, att finna åkerjorden lagd i vexelbruk, så att en del deraf bär klöfver eller andra foderväxter, hvarjemte allmogen börjat att allmännare begagna plogen och andra förut här i orten mindre vanliga redskap till jordens ändamålsenligare brukning.
Man ser också nu oftare, än förr, allmogens åkrar vara genomskurna af erforderliga diken.
På flera herrgårdar har man börjat med anläggning af täckta diken.
Skiftesförrättningarne hafva fortgått med oförminskad drift och de fleste af Länets Landtmätare hafva haft sin tid fullt upptagen.
De flesta byar och samfälligheter hafva redan undergått laga skifte och inom många hemmansnummer är åbodelning verkställd.
Den underdånigst bifogade tabellen upptager förhållandet med utsäde och skörd af hvarjehanda sädesslag och potates.
Med ledning deraf har Landshöfdinge-Embetet, för att utröna i hvad mån skörd och utsäde af- eller tilltagit, uppgjort en lika beskaffad jemförelse, som den, hvilken finnes intagen i sednaste underdåniga berättelsen; och denna jemförelse, hvilken äfven nu är förenad med uträkning huru mycket af spanmåIs-och potatesskörden skulle, vid jemn fördelning, belöpa på hvarje individ af Länets befolkning, utfaller sålunda: 11 Medelförhållande under ett år.
Utsådde tunnor.
Skördade tunnor efter afdrag för utsädet. 1842- -47. 1848- -50. 1842—1847. 1848—1850. 1842—1847. 1848—1850.
T:r. K: pr. T:r. K:pr.
Hvete Råg Korn Blandsäd och Hafra Ärter 2,090 43.092 30.092 9,306 1,606 2,289 46,317 31,116 11,328 1,807 10,817 197,738 144,905 34,897 7,249 11,583 224,373 130,214 42,899 7,537 1 2 1 24 6 1 1 2 5 21 7 1 Summa säd 86,186 92,857 395,606 416,606 2 2 2 4 Potates 64,576 58,411 316,344 258,675 1 21 1 11 Enligt de uppgifter, på hvilka ofvanstående beräkning är grundad, har under nu ifrågavarande tidrymd årliga sädesafkastningen blifvit omkring 20,000 tunnor större, men potatesskörden deremot 58,000 tunnor mindre, än under åren 1842—47.
Då man jemför de under bägge dessa tidrymder uppgifne medelbeloppen af utsädet, sä vill det synas, som om nyss anmärkta skillnad hade sin enklaste förklaringsgrund i det förhållande, att odlingen af potates blifvit mera inskränkt än tillförene, och att den derigenom besparade jorden i stället användts till sädesodling.
Ått spanmålsafkastningen i verkligheten varit större, än nu är uppgifvet, torde dock med säkerhet kunna antagas, helst kändt är, att från de flesta trakter af Länet afsättas betydliga qvantiteter spanmål till andra orter, jemte det att en icke ringa mängd säd dels förvandlas i bränvin och dels användes till kreaturens utfodring.
Af den för åren 1848—50 uppgifna medelskörden skulle, vid jemn fördelning på Länets alla hemman, belöpa på hvarje fullt hemman följande skörd för ett år, nemligen af Hvete 3 T:r 15 K:r. »
Råg 66 » 12 » » Korn 38 »22 » » Hafra och Blandsäd 12 » 25 » » Ärter 2 » 8 » Summa Säd 123 T:r 18 K:r. och af Potates . . .76 »29 » 12 hvilka qvantiteter uppenbarligen äro ringare, särdeles hvad Råg, Korn och Potates angår, än som vanligen på de flesta hemman i detta
Län skördas.
Under de tre år, som äro i fråga, har Länet varit förskonadt från någon allmännare missväxt.
1 de flesta trakter, synnerligast på slättlandet, har dock potatesen gifvit klena skördar och lidit af sjuklighet, som försvårat dess förvarande öfver vintern.
Utom de i tabellen upptagne sädesslag, odlas, fastän mindre allmänt, äfven andra, såsom bohvete, som ofta förekommer i sandjordslrakterna af Handbörds och Aspelands härader, vicker, som mångenstädes brukas, egentligen blott till grönfoder, samt rapps, som odlas endast å en och annan herrgård.
Af rotfrukter hafva rofvor och kålrötter åter börjat komma mera i bruk sedan man funnit att polatesskördarne slagit fel.
Markegångsvärdet i medeltal under åren 1848—1850 har på fasta landet af Länet varit å Råg 7 R:dr 32 sk. och å Korn 5 R:dr 25 sk. 4 rst.
B:ko tunnan, samt något mindre på Öland.
År 1850 funnos inom Länet följande antal sockne-spanmåls-magaziner, nämligen: Fögderie r. W . 09 55 B £s. ^ a '
Fond af Summa spanmål Tunnor.
Tjust Tunaläns in. fl. härader Norra Möre m. fl. dito Södra Möre Ölands Norra Mot 14 11 13 13 8 Tunnor. 2,652 985 1,268 2,269 586 Tunnor. 60 271 844 478 306 2,712 1,256 2,112 2,747 892 Summa 59 7,760 1,959 9,719 I Ölands Södra Mot, hvarest år 1847 voro endast två magaziner med en fond af 55 tunnor tillsammans, finnes nu icke något sockenmagazin.
Vid jemförelse för öfrigt emellan ofvanupptagne förhållande oell det, som omförmäles i sednaste underdåniga berättelsen, visar det sig, att hela antalet af Länets socknemagaziner under åren 1848—1850 ökats med 3 och att sammanräknade spanmålsfonden vunnit en tillökning af 1,130 tunnor.
Nästan alla dessa magaziner äro så inrättade, att utlåning af säd derifrån verkställes hvarje vår, ehvad orten lider af spanmåisbrist eller icke, och hvad som lånas skall, 13 med en vänta af 2 till 4 kappar på tunnan, återbetalas samma års höst.
Räntevinsten användes till hvarjehanda kommunala behof, såsom fattigvård, skollärare-aflöning m. m.
Dessa inrättningar äro således i sjelfva verket endast på vinst beräknade låneanstalter, och de anlitas företrädesvis af torpare och inhyses folk, för hvilka, om missväxt infaller emellan utlånings- och förfallotiderna, återbetalningen stundom blifver ruinerande.
Endast några få magaziner äro mera ändamålsenligt inrättade.
I sammanhang med jordbruket torde en öfversigt höra lemnäs af bränvinsbränningen, hvilken dermed i allmänhet står i förening.
Under år 1850 var förhållandet följande:
F ö g (1 e r i e r.
Antal briinvinspannor.
Samman- räknade kanne- rymder.
Beskattningens belopp i Bankomynt. l:a klass. 2:a klass. 3:e klass.
Tjust 752 33 5 14,083 7,577 2 4 Tunaläns m. fl. härader . . 909 3 3 15,296 4,903 34 2 Norra Möre m. fl. d:o . . . 876 2 4 14,972 5,154 5 6 Södra Möre härad 546 1 o 12,073 5,209 47 1 1 Ölands Norra Mot 40 0 1 1,019 1,228 4 1 4 Ölands Södra Mot 7 1 1 247 202 2 — Summa 3,130 42 16 57,690 24,275 37 3 Den sednaste underdåniga berättelsen innehåller icke någon uppgift pa bräll vinspannornas antal och rymd eller derför erlagd beskattning, och det faller sig således svårt att göra någon fullständig jemförelse emellan förhållanden under de två tidrymder, som denna och förra berättelsen omfatta.
Det torde dock kunna antagas, att den minskade potatestillgången äfven föran ledt någon minskning i antalet af mindre, hos allmogen brukliga hränvinspannor i första klassen, men det är icke troligt, att en sådan nedsättning al de mindre bränvinspannornas antal föranledt någon motsvarande förminskning af Länets hela bräll vinsproduktion, hvilken tvärtom synes, genom anläggning af större bränneriet och ett mera allmänt användande af säd till bränvinsfabrikationen, hafva något stigit.
— Eljest skulle troligen bränvinet icke hafva kunnat, såsom under åren 1848—50 varit förhållandet, halla sig i det låga 14 priset af 32 å 36 sk. r:gs kannan, under det att, åtminstone vårtiderne, de allmännaste prisen å dertill använde råämnen varit för råg 15 R:dr, för korn 12 och för potates 5 å 6
R:dr samma mynt tunnan. hoskafs sköt sein, ehuru den fortfar att utgöra en af Länets hufvudnäringar, är likväl icke på långt när uppdrifven till den höjd, hvartill den, med afseende på lokal- och naturförhållanden, borde kunna komma.
Endast från skogstrakterne och från några socknar af Öland säljas kreatur samt smör och ost i någon större mängd.
I öfriga delar af Länet är produktionen af denna närings alster knappast motsvarande ortens och Länets städers eget behof.
I Calmar och Westervik importeras årligen från utlandet en mängd oberedda hudar samt icke obetydliga qvantiteter talg; och denna import motväges icke af de mindre partier smör och ost, som årligen från detta Län skickas till Stockholm och andra inrikes orter.
Forskar man efter orsakerna till det i allmänhet mindre goda tillstånd, hvari boskapsskötseln inom länet sig befinner, så erfar man, att dessa orsaker äro, inom'skogstrakterna, omtankans och arbetets alltför ensidiga riktning åt skogsafverkningen, hvarunder dragoxarne utmagras, jordbruket försummas och halmtillgången minskas, så att kreaturen ofta strax efter snöns bortgång måste utsläppas att söka en både otillräcklig och osund näring på den kalla och fuktiga marken, samt på slättlandet deri öfverhandtagna bränvinsbränningen, som föranledt uppodling af allt för mycket jord till åker, på ängens och betesmakens bekostnad.
Antalet af underhållna kreatur utgjorde, enligt tabellerne: Arén Åren 1842-47. 1848—50.
Hästar 22,258 .... 21,543.
Oxar 27,239 .... 28,733.
Kor 55,498 .... 57,924.
Ungboskap . . . 29,463 .... 31,086.
Får 86,681 .... 90,907.
Svin 30,810 ... 33,540.
Getter 747 .... 575.
Vore de till grund för tabellerna lagda uppgifter fullt noggranna och tillförlitliga, så skulle man deraf komma till det resultat, att antalet af hästar och getter något, ehuru obetydligt förminskats, men att deremot mängden af oxar, kor, ungboskap, får och svin ökat sig i icke ringa mån.
Denna tillväxt synes dock alltför betydlig för att hafva uppkommit under en tidrymd af 15 endast tre år, och skillnaden torde således till en del böra tillskrifvas uppgifternas oriktighet.
Om det sednast uppgifna antal kreatur jemnt fördelas emellan Länets 3,365 hemman, så belöpa d:raf på hvarje hemman 6 å 7 hästar, omkring 8 oxar, » 17 kor, » 8 å 9 ungnöt, » 27 får och » 10 svin.