Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om hvarje folks tillvaro såsom nation förulsätter stadga i de förhållanden, som trygga dess sjelfständighet, huru mycket nödvändigare skall den ej vara för Sverige, som, fattigt och ringa befolkad!, likväl ej kan undgå att utöfva ett inflytande på det norra Europas angelägenheter.
Dess Statsförhållanden äro derföre ej så enkla; ej heller de insigter ringa, som måste påräknas inom representationen, och utan garantier lära väl de Riksstånd, som fordrat dem, icke lemna Riket åt okända inflytelser, för att sjelf villigt gå sin upplösning lill mötes.
Vid sådant förevetande, hvad annat att göra, än att taga frågan, sådan den står hos de myndigheter, hvilka i första hand skola deröfver besluta? d. v. s. att medgifva åt Borgare- och Bonde-Stånden all den frihet i valsättef, som står tillsammans med Sveriges urgamla författning, och deremot .bibehålla de öfriga Riks-Stånden vid den delaktighet i sjelfva representationen, som de fördra.
Man kan ej ne ka, att både medgifvandet och förbehållandet uttrycka en aktning för andras åsigter och för den personlighets-priucip, man förklarar sig villig att hylla.
Denna lösning af frågan, grundad på dess sanna politiska ståndpunkt, kan af hvarje Riks-Slånd godkännas, utan att någondera bland dem der igenom uppoffrar sin princip, eller väsendtligen för sin del frånträder något fattadt beslut.
Ståndsvalen kunde derigenom öfvergifvas af tvänne Riks-Stånd, lill så vidt Sveriges qvalitativa val-census sådant medgifver, och den progressiva principen hade blifvit tillämpad på de delar af representationen, hvilka hyllat densamma, hvarigenom allt missnöje med Ståndsrepresentationen från deras sida komme att sakna allt sken af billighet.
Väl fortfore inom dessa Riks-Stånd en qvalitativ census alt vara gällande, såsom af ålder; men denna census är så liberal, att 1840 års ConstilutionsUlskott ej allenast i sitt första förslag, utan äfven i den nu förkastade vallagen, gjort inskränkningar deruti.
Större svårigheter erbjuder visserligen bildandet af den andra Karna-- ren.
Den fortsätter, att Ridderskapet och Adeln skall inskränka sin representationsrätt genom Ståndsval och genom intagande af orepresenterade inom denna halfpart af representationen.
Utan billiga jemkningar och medgifvanden i Riks-Ståndens nuvarande rätt.gheler, är dock ingen reform möjlig på laglig väg.
Men hvarken detta Stånd eller Presle-Slåndet synes
Hur till Conslitutions-Utskottcls Memorialj No 26. böjdt alt, under nuvarande förhållanden, upplösa si".
Man kan ej eller beräkna, hvilka prof af hållfasthet, Sveriges statsskick kan vara ämnadt alt i framtiden undergå; meri väl hör nian anspråk och ser framställningar göras, hvilka ej ens stå tillsammans med den rättsgrund, hvarpå de byggas, än mindre erbjuda de, genom sättet, hvarpå de framträda, en borgen för folkets sanna och lugna framskridande uti upplysning och välstånd.
Qm Ridderskapet och Adelns osöndrade fortvaro kan blifva af vigt för Riket, under det att outredda rättsbegrepp ihärdigt vilja göra sig gällande vid de vigligaste samhällsfrågors lösning; så torde det icke eller vara likgiltigt för representationen att inom sig ega kyrkans, vetenskapernas och undervisningens målsmän.
Den kunskap och erfarenhet, hvaraf Rikets Embetsmän äro i besittning, synes också vara af vigt for en national-representalion, som vill införa nya förmer i alla grenar af statsförvaltningen.
Man kan derföre antaga, att dessa båda Riks-Slånd icke vika från de åsigter, hvilka gåfvo sig tillkänna vid det hvilande reform-förslagets förkastande.
Om dé skulle medgifva upphörandet af deras nuvarande sjelfbestånd, för att ingå i den andra Kamaren, så ligger redan deruti en uppoffring, nemligen af hvarje Stånds eget Veto i Grundlagsfrågor. 114 § Regerings-Formen kan bibehållas, med undantag af de förändringar i hvarje Stånds representationsrätt, hvilka blifva en följd af detta förslag.
De medborgare, hvilka icke äro representerade, tillhöra den dass inora de Europeiska samhällena i allmänhet, hvilken uppträdt såsom handelns och industriens eller ock såsom vetenskapernas idkare och civilisationens sakförare.
Sverige har att tacka en i allmänhet fri författning och stora Konungars vishet för den lyckan, att, under utvecklingen af sina representationsformer, denna mägtiga och inflytelserika medborgare-class småningom kunnat till stor del införlifvas med densamma.
, Den återstående delens upptagande skall fullborda denna förening, hvarigenom Svenska Nationalrepresentationen kommer att innesluta all den upplysning och förtjenst, all den skicklighet och förmögenhet, som detta laud har att erbjuda, och af hvilka elementers naturliga verksamhet och rigtning skall alstras den princip, som, försonande och upplysande, skali upplösa striden emellan det förflutnas rättigheter och det tillkommandes billiga önskningar.
Upptagandet af orepresenterade medborgare inom båda Kamrarne skall äfven verka förmedlande emellan dem.
Öm dessa civilisationens och förmögenhetens re O presentanter utveckla det inflytande uppå Sveriges lagstiftare, soffi de hittills visat sig hafva ulöfvat på de Europeiska Staternas öden i allmänhet; >4 TIur lill Conslilutions-Llskollels Memorial, N.o 16. så lärer vä!
.deras fullständiga införiifvande med vår nalional-representation ej vara utan vi^l för Smides Irarntid.
Sättet, hvarpå Ridderskapet och Adeln samt Presterskapet skola constituera sig till delaktighet uti denna Ramare, må bero afserskiidte ståndsordningar.
Sådana äro icke främmande för nuvarande representation (jemför 12 § R. O.å, De böra förbehålla åt dessa Stånd rättigheten att serskildt valja ett Riddarhus och ett Ecclesiastik-Utskott, för att i allo förfoga, såsom dem godt synes, med ärenden, hvilka blott röra ettdera af dessa Stånd.
Till följd af det föregående kommer denna Ramare i öfrigt att bestå utaf några Ledamöter, hvilka Kongl. Maj:t eger att utse för hvarje Riksdag,’samt af hälften af de orepresenterade.
Maj:t skall utse några ledamöter af Nationalrep-resentalionen följer redan deraf, att Konungen eger att tilldela Adelskap; men en sådan rättighet synes derjemte vara nödvändig för utvecklandet af Regeringens åsigter, och till försvarande af dess åtgärder, på det att tidningspressen under Riksdagarne ej måtte kunna antaga en ställning emellan Regering och Folk.
Under förutsättning, ali Pi este-Ståudet inom sig upptager vederbörligen qvaiificerade representanter från Elementar-läroverken och att egare af hus 1 städerna eller af stadsjord eller af fabriksinrättning på landet, då egaren i stad erhållit burskap, liksom fiskelägen, som betala conlingent, ega alt sända vederbörligen qvaiificerade representanter till Borgare-Ståndet, återstå orepresenterade från landt- och sjöförsvaret, Domstolarnes ledamöter och tjenstemän, andre civile eller förvaltande embetsmän, hvilka ega lön^på Stat, Läkare i Statens tjenst eller med befordringsrätt samt fastighetsegare på landet, hvilka icke till något Riksstånd höra, men äro qvaiificerade, i öfverensstämmelse med Sveriges gamla författning och nuvarande census.
Dessa orepresenterade indelas uti valkretsar och välja lika många Riksdagman lill hvardera Kamaren.
Den stadga, hvarefter de hittills icke representerade skola välja sina Riksdagsmän, bör vara i öfverenstemmelse med grundlagarna författad och bero af Kongl. Maj:t och Riksens Ständer, hvarvid 3 Stånds mening utgör Riksens Ständers beslut.
Stanna 2 Stånd mot 2, bör beslutet fattas i förstärkt Constitutions-Utskott..
I denj händelse, att Constitutions-Utskottet under uh pågående Riksdag icke skulle vara i stånd att inför Riksens Ständer framlägga ett fullständigt lagförslag i denna del;så kunde grunder till denna stadga af Riksens Ständer antagas och lill Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna*, med anhållan om Nådig Proposition till Rikets härnäst sammanträdande Ständer i detta ämne.
De SLåndsordningar, som för antagandet af detta förslag blifva nödiga, böra af hvarje Riksstånd utarbetas, i öfverenstämmelse
Hor till Conslitulions-Ulskottets MemoriaIV.-o 26. med Grundlagarne och i detta hänseende undergå Constitutions-Utskcttets pröfning samt vidare handläggning; men i öfrigt underställas Kongl. Maj:tsNådiga sanction.
Ora en så enkel lösning af denna vigtiga reformfråga förtjenar något afseende, följer redan af det föregående, att båda dessa Kamrar måste tillerkännas enahanda politiska rättigheter och makt.
Detta förslag tenderar å ena sidan alt ordna de återhållande element, som förefinnas inom nuvarande Nationalrepresentation, samt, å den andra, att lemna rum för all den utveckling af nationens industriella och formella framskridande, sorn kan fortgå i lugn, utan att omskapa Svenska folkets egendomliga och liäfdvunna författning.
För att gifva dessa, sins emellan olika, men för folkets sanna väl lika väsendlliga, rigtningar af ett upplyst tänkesätt, tillbörlig kraft och stadga, bör hvarje Kamaren ega Veto; hvadan ingen Riksförsamling med afgörande rätt kan medgifvas.
Häraf följer, att frågor af sådan art, att de icke kunna förfalla och vid behandlingen hvaraf den ena Kamaren stannar i olika beslut mot den andra, måste öfverlemnas till afgörande med Riksens Ständers rätt af ett Utskott, sammansatt utaf lika många ledamöter från hvardera Ramaren.
Denna form för beslutens fattande hindrar likväl icke öfverläggningens gemensamhet.
Under denna samfällighet kunna de af Konungen utsedde representanter meddela upplysningar och rättfärdiga sitt handlingssätt inför hela representationen, äfvensom om de, i afseende på beslutens fattande, blott skulle tillhöra den ena Kamaren.
Konungen kunde ock utse serskilte
Ombud för serstilte ärenden, för att i denna Riksförsamling tillhandagå med upplysningar, dock utan att i besluten deltaga eller dem öfvervara.
I allmänhet erbjuder detta öfverläggningssätt hvarje åsigt, kunskap, erfarenhet och intresse ett fritt tillfälle att verka gemensamt på alla nationens representanter.
Måhända borde Kongl. Makts Nådiga Propositioner, äfvensom vissa motioner, föredragas inom denna blott delibererande församling; möjligtvis äfven, i vissa fall, remiss kunna genast beviljas.
Utskottet skulle göra något afseende på detta förslag till ändring och förbättring af grundlagarne, hvilket jag härmedelst, i öfverensstämmelse med 56 och 81 §§ Regerungs-Formen, vördsamt öfvérlemnar; framkallas vä! derjemte llere förbättringar i formerna för Riksdagsörendens handläggning utöfver dem, jag föreslår.
Men då ämnet rörer RiksdagsOrdningens grund, torde, i afseende på förslagets pröfning inom Högloft.
Utskottet, bäst vara att icke föranleda en vidsträcktare öfverläggning, än sam ^ lordras, för att lägga förslagets idé 1 full dag.
Hör lill Consti utions-Vtskoltcts Memorial, IV.-o 76.
Alt väcka elt förslag, hvilket i samma mon rubbar grunderna för en» skiltes förhållande till samhället, som det förändrar, utvidgar eller inskränker olika samhälls-classers deltagande i lagstiftningen, vore vågsamt, om icke grundlagarnes stillare i deni nedlagt den vishet, att deras förändring ej kan beslutas vid samma Riksmöte, hvarunder den föreslås.
Men oaktadt all den trygghet, detta stadgande ingifver, skulle jag dock icke vågat elt försök af så invecklad art, om dess principer varit uttalade uti hittills kända reformförslag.
Men om de ideer, jag framställt, i ringaste mon utvidga fältet för opinionernas täflan, så har mitt arbete icke varit fruktlöst, ty förr än hela omkretsen af ämnet blifvit genomsökt och kändt, lärer det vara bäst alt icke slifta nya lagar.
De åligganden, äfvensom den magtutöfuing, hvilka tillhöra Riksens Ständer, hafva blifvit lika fördelade emellan Hamrarne; och likväl hafva skäl, talande för en olika fördelning, ingalunda varit mig okända.
Conseqvensen synes äfvenledes hafva fordrat afseende häruppå i ett förslag, som hemtar större delen af Kamrarnes beståndsdelar från olika medborgare-classer.
Vcrkningarne af en Statsmagts sammansättning "ånyo" kunna dock aldrig på förhand beräknas med säkerhet, och få ej eller betraktas såsom ett äfventyr.
Dea återhållsamhet är derföre naturlig, som icke vågar alltför stora reformer, innan erfarenheten ådagalagt inflytelsen af dem, som bordt vidtagas, för att intaga orepresenterade medborgare och söka en öfvergång till ett enklare sätt för Riksens Ständers verksamhet.” Af Herr Cederschjöld, P. G: ”1 stället för motiverade reservationer mot serskilda delar af Utskottets nu afgifna förslag, får jag åberopa följande:
Förslag till Nation al-Representationens Förändring, sorn jag sjelf till Utskottet ingifvit, samt anhålla, att det må till RiksStånden fä åtfölja. § i.
National-representation bör utgöras af dess nuvarande f>- ra Stånd, blott i någon mon förändrade, och ett nytt femte Stånd, som tord# kunna kallas Allmänt.
Vill man hoppas Riksens Ständers bifall lill en förändring af National-Represeutationen, så måste hvart serskildt
Stånd i Hör till Constitutions-Utskottets
Memorials H-o 16.
17 i möjligaste måtto bibehållas vid dess nu egande representations-rätt.
Förändringen bör derföre tillvägabringas, icke genom fullkomligt förstörande af de gamla Stånden, utan blott genom deras högst nödiga och minsta möjliga förändring samt tillägg af ett nytt femte Stånd.
Det är helt visst blott på sådant sätt, sorn ett förslag till förändrad National-representation kan, såsom 81 § i Regerings-Formen fordrar af hvarje förslag till Grundlags-förändring, blifva ”möjligt att 'verkställa Till detta förslag har jag för öfrigt nu blott velat antyda de allmänna grunderne. § 2- Ridderskapet och Adeln.
Altérnativ (ja.
Alternativ (b.
Ridderskapet och Adeln skall re- Alla Adelsmän, mot hvilkas Rikspresenteras, enligt nu gällande Rid- dagsmanna-behörighet Riksdags-Ord darhus-Ordning, blott med den skill- ningens 18 § icke lägger något hinnad, alt ingen der kan vinna säte der, skola inom sig välja 60 Repre och stämma, som icke skattar till sentanter för Ståndet.
Staten af fastighet eller inkomst minst 15 R:dr B;co.
Motiv för Alternativet (ja.
Den föreslagna census är icke beräknad på vinnande af endast såsom Representanter, som i sjelfva verket äro oberoende och af en sjelfständigare cåracter: ty erfarenheten har tillräckligen lärt mig, att caracterens sjelfständighet alldeles icke står i förhållande till förmögenhets-omständigheterne.
Utan det har skett blott för att lemna allmänheten ett slags synlig borgen för sannolikheten af en sådan sjelfständighet: och dertill har jag trott någon högre census, än den föreslagna, icke erfordras.
Motiv jör Alternativet (b.
Att genom val constituera Riddarhuset, anser jag för min del mindre lämpligt, utan tror det vara nyttigt, att Ridderskapet och Adeln bibehålles vid sitt oberoende af den för tillfället rådande opinionsvinden.
Detta alternativ har jag likväl trott mig böra upptaga af skyldig aktning för andras mening.
Prot. 184Ö. 3 Sami., 15 Haft, 3 i8
Hör till Constitutions-Utskottets Memorial, N.o 26. § 3. Preste-Ståndet.
Alternativ (a.
Alternativ (b. Preste-Ståndet skall förblifva 0- Preste-Ståndet skall förändras på förändradt, utom det, att Commini- det sätt, att Biskoparne och Pastor strarne derifrån uteslutas, samt Uni- Primarius upphöra att vara sjelfskrifversitetens och Vetenskaps-Academi- na; men med rättighet att väljas ens rätt sända Riksdagsmän minskas såsom Kyrkoherdar; att Kyrkohertill hälften, så att de blott få sända darnes antal ökas med en person för hvar sin.
Hela Ståndet kommer så- Stockholms stad samt Calmar och lunda att utgöra 60 ledamöter.
Carlstads stift; och slutligen att en Comminister sändes af Stockholms stad och hvart stift.
Hela Ståndet kommer sålunda att utgöra 60 ledamöter.
Motiv för Alternativet (a. Comministrarne hafva så föga begagnat sin hittills egande representationsrätt, att de tyckas höra lätt kunna alldeles försaka den.
— Universiteten hafva, så vidt jag vet, aldrig skickat mer än hvar sin ledamot: och i Vetenskaps-Academien är de ofrälse civila ledamöternes antal så ringa, att de tyckas kunna tillräckligen representeras af en enda.
— Ståndet komme sålunda att hesta af Sjelfskrifne 13:
Kyrkoherdar 44: och Academister 3i eller tillsammans
Motiv för Alternativet (b. Biskoparne och Pastor Primarius torde göra så mycket mindre svårighet att försaka sin sjelfskrifvenhet, som de helt visst kunde göra sig säkra att blifva valde såsom Kyrkoherdar.
Att Kyikoherdarnes antal ökades för Stockholms stad samt Calmar och Carlstads stift, synes vara billigt, i förhållande till antalet från de öfriga stiften.
— Att Comministrarne allmännare inginge i Preste-Ståndet, kunde vara nyttigt isynnerhet för deras egen politiska bildning till blifvande Kyrkoherdar.
— Uteslutningen af Universitetens och Vetenskaps-Academiens ledamöter åsyftar blott att göra Ståndet mera rent Presterligt.
Ståndet komme sålunda att bestå af:
Kyrkoherdar 47 och Comministrar 13: eller tillsammans 60.
Hor till Constitutions-Utskottets Memorialj N-o 36. § 4.
Alternativ (b. Borgerskapet i Rikets samtliga Stä- Icke blott det egentliga Borgerskader skall inom sig eller Städernas pet, utan äfven alla andra husegare Magistratspersoner välja 60 Repre- samt idkare af handel, sjöfart, fabrik, sentanter för Borgare-Ståndet. handtverk och andra lofliga närings fång i Städerne och de större Köpingarne skola tillsammans välja 60 Representanter för Borgare-Ståndet.
Motiv för Alternativet (a. Borgare-Ståndet komme icke alt undergå någon annan väsendtlig förändring, än den att Idkarne af Bergsbruk derifrån afskiljdes, emedan deras interessen äro vidt skiljde från Städernes och deras Borgerskap.
De böra icke finnas obenägne att till det inskränkta antalet af 5 Representanter utträda ur Borgare-Ståndet, då de kunna vara nästan säkre att till ett vida störe antal vinna inträde i det Allmänna Ståndet, hvarest de borde finna sig mer på sitt rätta ställe, i anseende till större öfverensstämmelse så väl i bildning och intressen.
Motiv för Alternativet (b.
Borgare-Ståndet synes böra bevaka icke blott det egentliga Borgerskapets interessen, utan Städernas i allmänhet och Stadsmanna-näringarnes isynnerhet. § 5.
Bonde-Ståndet skall förblifva oförändradt; men blott förminskas till 60 personer.
Bonde-Ståndet torde väl icke göra svårighet vid Ståndspersonalens förminskning till jemlikhet med de öfriga Stånden. § 6.
Allmänna Ståndet.
Allmänna Ståndet skall utgöras af 60 ledamöter, genom val utkorade, af Rikets alla Öfriga förut orepresenterade inbyggare, som af fastighet eller inkomst skattade till staten minst 5 R;dr B:co.
Då Allmänna Ståndet vore ämnadt att förnämligast ao Hor till Constilutions-VIskottets Memorial, IV.-o 36. inrymma de vanligen så kallade Ståndsper sone rrte> har Ijag trott deras representationsrätt icke kunna lämpligare begränsas, än genom dea utsatta census. § 7.
Om alternativet b) af 2:dra § antoges och Ridderskapet och Adelns personal blefve liktalig med de öfriga Ståndens; så skulle hvar ledamot af alla 5 Stånden hafva elt visst Riksdagsmauna-arfvode af Statsmedlen.
Men om alternativet a) af samma 2;dra § antoges, samt Ridderskapet och Adelns personal sålunda blefve obestämd; skulle för Ridderskapet och Adeln endast anslås Riksdagsmanna-arfvodeu för 60 personer, hvilka Ståndet sjelf egde att utse.
Men de, som erhölle ett sådant arfvode, skulle vara plietige att qvarblifva vid Riksdagen lill dess slut.
Riksdagsmännen erhölle underhåll af allmänna medell skulle de säkrast linna, att de voro representant ter, icke för irågot visst Stånd, utan för hela ",Svenska Folket.” Arbets-Ordning. § 8.
Alla motioner skola göras och Konungens Propositioner anmälas hos samtliga Stånden, församlade i ett rum.
Under sådane förhållanden kunde man hoppas, att många motioner genast förkastades, eller åtminstone blefve med mångsidigare anmärkningar beledsagade till vederbörande Utskott, och åtminstone vara säker, att intet Utskott blefve besväradt med mer än ett exemplar af hvar motion. § 9.
Alla Utskotts-utlåtanden skola först discuteras hos hvart Stånd serskildt, men utan rättighet att då deröfver besluta.
Etter 8 dagars förlopp skall Utlåtandet föredragas inför samtlige Stånden, församlade i ett rum, till gemensam öfverläggning och fattande af beslut.
Om votering då begäres, skola Stånden åtskiljas för att genast hvart for sig votera öfver den gemensamt godkända propositionen.
Genom den förberedande öfverläggningen finge hvart
Stånd serskildt tillfälle alt betrakta säkert i förhållande till sitt enskifta intresse; men det skulle ej då få belsuta, till undvikande af ensidighet och förhastande.
— De 8 dagarnes uppehåll äro beräknad t till lugnande af de sinnesrörelser, som möjligen kunnat uppbrusa i de serskildta Stånden.
— Vid den gemensamma öfverläggningen skulle saken betraktas från aila sidor och alla de upplysningar vinnas, som kunde erfordras till fattande af ett i möj - lior till Contitulions-UtsliOUels Memoriali, N.o 26. 21 ligaste måtto moget beslut. •—•
Om votering begärdes, så skulle, genom dess anställande hos alia Stånden öfver den gemensamt godkända propositionen, alla sammanjemknihgar öfver jbesluten undvikas. --— Och genom voteringen Ståndsvis finge de serskildta Stånden bibehålla sin rätt att göra sine enskilda åsigter gällande. § 10.
Till bifall skall i alla allmänna ärenden fordras 4 Stånds samiriansiammande samtycke. Motiv, Den stora majoriteten af 4 Stånds sammanstämmighet är beräknad alt bilda Representationens återhållande kraft.
Att genom ett så kalladt tyåkamar-system uppdraga en sådan återhållande kraft åt den ena Kamaren skulle helt visst vara hos oss alldeles omöjligt i brist på dertill erforderlige elementer.
Och det gifves förmodeligen intet annat land, än England, hvarest sådane elementer finnas.
De bestå nemligen icke blott i de ofantliga JVIajoraten, utan förnämligast i folkets snart sagdi religiösa vördnad lör dess Öfverhus, som af ålder representerade Engelska folket, innan dess Parlament ännu blef intälLadk.
Men likväl bar äfven Englands Öfverhus i oroliga tider icke förmått hejda Parlamentets påträngning, såsom t. ex. i Cromvelis tid, då Öfverhuset nästan alldeles skingrades, och representationens hela magt ganska länge utöfvades af Parlamentet allena, till dess äfven detta slutligen blef af Cromvell med våld upplöst, då han icke längre behöfde detsamma.
— Sjelfva den ädla känslan af jemlikhet är hos Svenska folket för allmänt utbredd och lör djupt rotad, för att tillåta inrättandet af en mindre Representant-Kamaie, hvars återhållande kraft skulle erkännas och vördas, äfven vid de tillfällen, då den ville göra sin rätt gällande mot den större Kamarens tillfälligtvis uppbrusande folkyra.
Den enda möjligheten alt hos oss hilda en återhållande kraft inom Representationen är helt visst att gifva de sius emellan jemlika Stånden magt att återhålla hvarandra, nemligen 2 tillsammans mot de 3 andra, den ena gången i en sammansättning, och nästa gång kan hända i en annan. § 11.
Men till uppgörande af nya grunder för bevillningens fördelning, eller förändring af de gamla, skall fordras bifall af samtlige Stånden.
Detta vore nödvändigt, för att hindra fyra Stånd att genom beskattning förtrycka det femte. § 12.
Och till ändring af Grundlag skall fordras ett sammanstäm - 22 Hör till Constitutions Utskottets Memorial, N:o 26. mande bifall af alla fern Stånden vid 2 nästföljande Riksdagar samt Konungens samtycke.
Detta stadgande är öfverenstämmande med ande-meningen i vår nu gällande Regeringsform. § 13.
Frågor deremot, som icke kunna förfalla, måste afgöras genom 3 Stånds sammanstämmande beslut. § 14.
Stånds contingent till bildande af Utskotten bör för minskas, i samma mon Ståndens antal ökats, så att Utskottspersonalen icke förstoras, utan snarare förminskas något. § 15.
Inom Utskotten bör all granskning helst fördelas på Afdel ningar, bestående af 1 eller 2 ledamöter af hvart Stånd, och de der gjorde anmärkningarne föredragas till pröfning i Utskottets plenum. — Utlåtanden olver Kongl.
Propositioner eller enskilda Riksdagsmäns motioner, sorn blifvit till Utskottet remitterade, skola tillvägabringas på det sätt, att den erhållna handlingen först uppläses och discutteras i Utskottets plenum, samt sedan öfverlemnas åt en eller flere, högst fem ledamöter, med åligande att uppsätta förslag till det begärda utlåtandet, och detsamma till afgörande i Utskottets plenum föredraga.