Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti den underdåniga förklaring, som Öfver-direktören för mi nt- och kontrollverken i anledning af Revisorernes berättelse afgifvit, är uti detta ämne, bland annat, anfördi, alt probering och stämpling af grosstråd eller sådan grof silfvertråd, hvaraf den mer än hårfina tråden till galoner och dylikt utdrages, vore fullkomligt onödig, enär gulddragaren icke ulan stor förlust för sig sjelf kunde ens försöka alt draga så fin Iråd af annat, än i det närmaste alldeles rent silfver, eller ock af ren och mjuk koppar, i hvilket sistnämnde hänseende jemväl anmärkts, all oäkta gulddragare-arbeten af förgylld koppar, lika litel, sorn andra koppar-arbeten, varit underkastade någon kontroll-behandling; alt denna konlrollering äfven vore onyttig, emedan stämpling af råämnet icke bevisade del ringaste om beskaflenheten af den färdiga varan, derå icke något spår af stämpeln möjligen kunde finnas; att ofvanberörde 1758 års kungörelse icke kunde handhafvas, enär endast tillverkaren sjelf kände, huru mvckel af denna vara, han tor sitt behof ärligen använde; samt att nämnde författning, som på nära 40 års tid icke varit tillämpad, ursprungligen tillkommit för alt bereda kontrollverket en tillökning i sina då knappa inkomster, men hvaraf detta verk, sedan stämpel-afgiften för guld- och sil i vern i'beten år 1818 blifvit, förhöjd lill sitt nuvarande belopp, icke vidare bade hellof.
Pä grund af dessa upplysningar och då, med afseende å utgången af omlörmälda anmärkningsmål, det synes föga sannolikt, att någon tillämpning af oftanämnde 1758 års kungörelse vidare kan ifrågakomma, anse Rikets Ständer alt, derest icke andra, flir Rikets Ständer okända omständigheter skulle föranleda lill en motsatt åsigt, samma författning, hvilken, enligt hvad Rikets Ständer inhemta!, tillförene gifvil anledning lill tlvlika anmärkningar med enahanda påföljd, som den nu af Kammar-rätten ogillade, borde formligen upphäfvas; hvilket, på det förhållandet härmed må komma alt i vederbörlig ordning utredas, Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Post-verket..
Å de lill Post-verket influtna, uti räkenskaperna i särskildt konto redovisade assurans-afgifter för rekommenderade bref, af hvilka medel ersättningar utbetalts för de genom förluster af dvlika bref mislade penningar, uppgående år 1852 till 3,784 Ridr 39 sk. 9 rist och år 1853 lill 5,782 Ridr 15 sk. 3 rist. hafva, enligt hvad Revisorerne funnit, betydliga behållningar uppstått, hvilka år ifrån år tillväxt, så alt desamma, utgörande vid 1852 års början 45,561 Ridr 7 sk. 10 rist. uppgått vid 1853 år ingång lill 69.688 Ridr ,26 sk.
I rist. och vid samma års slut lill 94,765 Ridr 30 sk.; i anledning hvaraf, och med hänsigt lill de under sednare åren ofta förekommande poströfverierna, Revisorerne hemställt, att de å ifrågavarande afgifter uppkommande öfverskott, för sä 118 Expeditions-Utskotlels Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 64. vidt de ansågos icke behöfva för blifvande ersättningar reserveras, mätte användas till post transport enias betryggande.
I öfverensstämmelse med hvad Revisorerne sålunda yttrat, anse Rikets Ständer det vara af vigt, att åtgärder till befordrande af postföringens säkerhet vidtagas, och alt
Postverkets för andra utgifter icke påräknade tillgångar i tramsta rummet användas för delta ändamål; men då äfven andra oförutsedda, ehuru angelägna hellof kunna yppa sig, till hvilkas afhjelpande ifrågavarande öfverskottsmedel behöfde anlitas, hafva Rikets Ständer funnit icke vara lämpligt, att samma medel blifva till något visst föremål ovilkorligen anvisade, hvarföre Rikets Ständer endast i så måtto instämma uti Revisorernes förevarande framställning, alt Rikets Ständer hos E. K.
M:t i underdånighet anhålla om meddelande af den Nådiga föreskrift, att de å oinförmälda assurans-afgifter redan befintliga och framdeles uppkommande öfverskott, i den mån de icke för blifvande ersättningar behöfva påräknas, företrädesvis användas för vidtagande af sådana åtgärder, som lända lill postföringens betryggande.
Kri"s-kollegiitrn.
Af Revisorerne är vordet anmärkt, att, enligt den vid uppställningen af Krigskollegii hufvudbok iakttagna grundsats, densamma innehåller särskilda kon ti för hvart och ett af Rikets Ständer beviljadt anslag, med samma benämningar, hvarunder anslagen uti Riks-staten förekomma, hvilka kooti i allmänhet redovisade endast lör de af dessa anslag bestridda utgifter, men icke upploge de kostnader, som derutöfver för etiahande ändamål blifvit anvisade å andra anslag eller särskilda kassor, så att t. ex. det konto, hvilket benämndes Lifgardet, till
Häst, endast innefattade redogörelse för det å 4:de Hufvud-liteln uppförda anslag till samma regemente, ehuru utgifter till ganska betydliga belopp för regementets behof utannrdnals från åtskilliga andra uppgifna anslag.
Till följd häraf, och då i allmänhet utgifterna icke vore uti hufvudbokens kooti specificerade, ulan vanligen sammanförda under en enda gemensam rubrik, lemnnde hufvudboken således icke kännedom 0111 samtliga utgifterna för meranämnde regemente, utan måste man, för alt vinna en sådan, genomgå en betydlig del af verifikations-haiidlingarne till Kollegii räkenskaper.
Enär enahanda förhållande inträffade äfven med flertalet af öfriga anslagskonti. och Revisorerne följaktligen icke kunnat af Kolleen hulvudhöeker vinna upplysning 0111 kostnaden i sin helhet för något af de föremål, som tillhörde Kollegii redovisning, hafva Revisorerne, till afhjelpande af denna olägenhet, framställt del förslag, alt hufvudboken, förutom den redovisning, densamma nu innehåller, jemväl på eli ställe skulle redogöra för samtliga kostnaderne till de särskilda föremål, som tillhöra Krigs-kollegii förvaltning. med uppgift derjemte, till huru stor del utgifterna för hvarje föremål frän det ena eller andra anslaget utgått.
Af Krigs-kollegii underdåniga förklaring hafva Rikets Ständer inhemta!, att hvad Revisorerne uti oinförmälda hänseende äskat, kail i sammanhang roed det årliga bokslutet åstadkommas, ine 11 all likväl delta, från den egentliga redovisningen afskiljda statistiska arbete komme alt medföra så betydligen ökadl besvär och behof af lid för Kollegii Boksluls-kontor, alt. för ifrågavarande uppgifters utarbetande och sammanläggande med hufvudboken, oundvikligen erfordrades, all ett arfvode, motsvarande afiöningen för en tjensteman inom lägsta Ijenstegraden, blefve slälldt lill Krigs-kollegii disposition.
Då meddelandet af sådana uppgifter, som här blifvit ifrågaställa, rörande kostnaderna för de särskilda föremål, hvilka ingå uti redogörelserna från Krigs-kollegiutn skulle för Rikets Ständer och deras Revisorer i betydlig mån underlätta granskningen och bedömandet af den vigliga och omfattande förvaltning, som tillhör delta embetsverk, Expcditions-Vtskollels Förslag lill underd.
Skrifvelse IS:o 61. 119 få Rikets Ständer, som ämna alt framdeles, i sammanhang med statsregleringen, taga i betraktande, huruvida någon särskild godlgörelse för ifrågavarande arbete må vara af behofvet påkallad, underdånigst anhålla, det E. K.
M:l täcktes i nåder anbefalla vederbörande föranstalta derom, alt, i sammanhang med de årliga boksluten, sädane uppgifter varda meddelade, som linnas erforderliga, för alt
Krigs-kollegii hufvudböcker må lenina upplysning örn samtliga koslnaderne tili hvart och eli af de särskilda föremål, för hvilka Kollegium afgifver redogiirelse, och huru dessa kostnader på de å 4:de H ufvud-1 i t el n uppförde anslag varit fördelade och utgått.
Enär någon upplysning om beskaffenheten eller beloppet af de särskilda utgifter, för hvilka de i Krigs-kollegii räkenskaper under benämningen: ”kontant behållning, reserverad till vidare anordnande”, upptagne medel, blifvit i hvarje läll reserverade, icke kunnat af räkenskaperna inhemtas, men en, om ock endast approximativ beräkning af samma utgifter vid hufvudbokens afslulande, mäste hafva blifvit uppgjord för alt kunna bestämma de summor, hvilka, jemlikt Kongl. Brefvet den 26 Oktober 1850, bordt för nämnde ändamål innehållas, hafva Revisorerne hemställt, all, bland verifikationerna lill de konli, der dylika behållningar förekomma, äfven mätte bilögas särskilda beräkningar öfver de utgifter, för hvilka de innehållna medlen äro afsedda all användas.
— Och sorn Rikets Ständer af den underdåniga förklaringen inhemlal, all hinder icke möler för åvägabringandet af en sådan fullständig redovisning, fa Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, ali föreskrift om iakttagande af hvad i detta hänseende blifvit af Revisorerne föreslaget mätte vara vederbörande i nåder meddelad.
Enär de lill E. K. M:t och Kronan numera indragna räntor af f. d. öfversle-indelningen vid det upplösta Adelsfane-regemenlet, äfvensom ölVerskollel å indelningsräntorna vid Bohus läns regementes södra elfer rust hälls-bataljon, jemlikt Slals-konlorels derom meddelade föreskrifter, blifvit, på sätt räkenskaperna utvisade, från vederbörande Laudtränlerier insända direkte till Krigs-kollegium, ulan all, såsom Kongl. Kungörelsen deri 15 Oktober 1828 innehåller, försl ingå lill Slals-konloret, hafva Revisorerne gjort hemställan om rättelse härutinnan, så alt medlen, sedan de i vanlig ordning inlevererats lill Slats-knnlorel, af detsamma blefve lill Krigs-kollegium anordnade; och är af Slats-konlorel i anledning häraf i underdånighet anlördt, all, ehuru genom den omnämnda åtgärden Krigs-kollegium kommit i tillfälle all öfver medlen förfoga pa del sätt och lill de ändamål, E. K.
M:t i nåder bestämt, Stals kontoret likväl, derest sådant i nåder anbefalldes, skulle föranstalta om ali dessa räntor blefve insända lill Räntekammaren, för att sedermera, genom anordning derå, Krigs-kollegium lillgodokomma.
Ständer anse den för uppbörden af statsmedel i allmänhet iakttagna ordning, alt desamma först böra uti Slals-kassan inflyta för all derifrån till vederbörande verks och myndigheters disposition anordnas, älven böra i nu förevarande fall tjena till efterrättelse, få Rikets Ständer underdanigst anhålla, alt E. K.
JVl:t läcktes meddela vederbörande nådig föreskrift om verkställande af den rättelse, hvarom Revisorerne i afseende å uppbörden af ofvanberörda indelningsräntor gjort framställning. 1*20 Expeditions- U Isko Hels Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 6f Med .'inledning af den, enligt Revisorernes åsigt, orikliga tillämpning, som eller hvad räkenskaperna utvisade, egt rum i afseende å stadgandet uti 1 § 8 inom. af Kongl.
Majlis Nådiga Reglemente den 11 Augusti 1812, angående uppbörd och redovisning af spanmål, proviant och furage,persedlar vid Kronans magasin och sjukhus samt under sjöexpeditioner om skeppsbord, hafva Revisorerne vttral, att en Nådig förklaring vore af behofvet påkallad, rörande rätta förståndet af samma stadgande, som är af följande lydelse: »Då den här bestådda afskrifningen blifvit uppbördsmannen lill godo beräknad, svare han derefter för all å uppbörden uppkommande brist, sedan likväl persedlar, hvilka vid räkenskaps-slutet utfallit med öfverskott, blifvit qvitiade efter värdet mot dem, hvarå brist uppstått.
Skulle uppbördsmaunens redogörelse utfalla med öfverskott, som af vederbörande Ekonomi-administration godkännes och fastställes, inlösas de till Kongl. Majit och kronan efter medelpriset af upphandlingen; hvaremot det skall vara en uppbördsman ovilkorligen förbudet att om öfverskotlen al sin uppbörd in natura disponera.»
Vid granskningen af Carlsborgs fästnings räkenskaper hade Revisorerne funnit, det förenämnda stadgande så blifvit tillämpadl, att uppbördsmannen, när hans redovisning utfallit med öfverskott å vissa artiklar, och sedan å andra persedlar uppkommen brist blifvit deremot qvittad, erhållit godlgörelse af Kronan för alli derefter befintligt öfverskott, äfven om detsamma uppgått till högre belopp, än den medgifna afskrifnings-proccnten.
Likaledes hade, efter hvad räkenskaperna för hegge revisions-åren utvisade, de vid straff- oell arbets fängelserna å Norrmalm och Långholmen då anställde redogörare, utöfver dem tillkommande afskrilnings-procent å ullevererade artiklar för fangarnes räkning, lillgndofört sig ersättning för inlrällade öfverskott, hvilken ersättning ofta uppgått lill högst betydliga belopp.
Enligt"
Revisorernes åsigt, hade meningen med del anförda stadgandet uti 1812 års reglemente icke kunnat vara någon annan, än alt, med afseende å de förluster, som i de liesta fall måste uppkomma vid ulminulering af varor, hvilka blifvit i större qvantiteler till magasinerna inlevererade, uppbördsmäunen skulle vara försäkrade om en billig ersättning, ungefärligen svarande emot den minskning, som för de särskilda varupersedlarne kunde antagas verkligen uppkomma, hvilken ock derför blifvit fastställd till olika belopp för olika varor; och att således de bestämda procent-beloppen borde anses såsom maxima, utöfver hvilka någon vidare ersättning till uppbördsmannen icke skulle ifrågakomma; och åberopades jemväl, lill stöd för denna tolkning, följande stadgande uti lil § af Kongl. Majlis den 11 Juni 1841 utfärdade Nådiga Reglemente för Dess Flotta, i afseende å hushållningen uch redovisningen under sjö-expeditioner: ”Lagliga proviantöfverskolt äro de, som tillkommit genom behållna afgångs-procenter och böra provianluppbördsmännen, i liqvid med Kronan, lillgodokomma, sedan bristerna, hvarmed räkningen sig slutar, blifvit, Kronan godlgjorda.»
Enär nemligen sislberörda författning icke upphäfde eller förändrade, utan endast närmare utvecklade och förklarade samt, med hänsigt till hushållningen under sjö-expeditioner, tilläde mera detaljerade föreskrifter lill de uti 1812 års reglemente förekommande allmänna stadgande!), hvilka ännu vore gällande för uppbörden så väl vid förråder lill lands, som om skeppsbord, syntes häraf löija, att med de uti samma reglemente omförmälde »öfverskott» ursprungligen afsetls endast de, som genom afskrifning tillkommit.
Men då det emellertid visat sig, att en vidsträcktare tydning af ifrågavarande stadgande varit antagen i alseende å uppbörden och redovisningen vid Carlsborg samt fängelserna å Norrmalm och Långholmen, och samma förhållande måhända egt ruui vid andra Kronans - Expeditions-Utskottets Förs/nu till anderd.
Skrifvelse N:n 61.
121 nans magasiner, hade Revisorerne (minil sig föranlätne hemställa, del Rikets Ständer mätte hos E. K.
M:t i underdånighet anhålla om utfärdande af den Nådiga förklaring, alt stadgandet uti 1 § 8 morn. af 1812 års afskrifnings-reglemente hör vid uppbördsförvaltningen å Kronans magasiner och sjukhus tillämpas och förslås pä samma sätt, sorn genom 111 § af 1841. års reglemente är i afseende a sjö-expeditioner föreskrifva!.
I anledning häraf har Krigs-kollegium. uti sin underdåniga förklaring, dels alltväl, alt det af Revisorerne, pä grund af Carlsborgs fäslnings-byggnads räkenskaper, anmärkta förhållande icke skulle utgöra eli undantag frän allmänt anlagen praxis, utan tvärtom öfverensstämma med hvad hittills gemenligen iakttagits ej blott vid landt- och sjö-försvarets, ulan jemväl vid öfriga publika magasin och förråder och dels. till stöd för sin, Irån Revisorernas åsigt skiljaktiga tolkning af berörde § och mom. uti 1812 års afskrifnings-reglemenle, anfört, bland annat, alt 1812 års ännu gällande afskrifningsreglemente uti 1 § 8 moni. bestämdt tillerkände magasins-uppbördsmän ersättning för de vid räkenskaps-siu el å proviant- och fourage-arliklar befintliga öfverskott, som af vederbörande ekonomi-administration godkännas och fastställas, ulan afseende derå, alt samma öfverskott å en eller annan artikel öfverstiger den uppbördsmamien liiikommnnde afskrifirngs-procenl; alt. ett dylikt förhållande med öfverskott lätteligen kunde inträffa derigenom, att leverantörer, för att undvika risken af undermål eller brist vid leveransens tullgörande, lemnade större eller mindre öfverskott å den levererade varan, ehuru uppbördsmannen, della oaktadt, endast hade att redovisa den bestämda betalda qvanlilelen; alt eli sådant förhållande med öfverskott deremot icke kunde cga rum vid proviantering under sjö-expeditioner, emedan proviant-ariiklarne då till bestämda qvantileter aflemnades till fartyget frän Ktönans magasin och jemväl lill bestämda belopp under de strängaste kontroller dagligen utminuterades; alt vederbörande proviant-uppbördsmän vid sjöexpeditioner komma i åtnjutande af en vida större afskrifnings-förmån, än uppbördsman vid Kronans magasin och sjukhus, dels derigenom, alt de äro berättigade icke allenast lill lull afskrilnings-procent å utminuterade proviant-artiklar, utan jemväl lill hälften al belöpande dylik procent A proviant, som allemnas lill annat fartyg eiler vid sjö-expeditionens slut öfverblifvit och återlcvereras till Kronans magasin, dels ock derigenom, att 1812 års reglemente tillerkänner uppbördsmamien till sjös en större afskrifnings- eller utminuterings-proeent å vissa proviant-artiklar, än som till iands bestås; att den vederbörande uppbördsmän och redogörare vid Kronans magasin och sjukhus, genom 1 § 8 mom. i 1812 års afskrifnings-reglemente, utan annat vilkor, än ekonomi-administrationens godkännande, tillförsäkrade rättighet lill ersättning för alla å uppbörden enligt redogörelsen befintliga öfverskott destomindre syntes med skäl kunna eller böra inskränkas, som desse tjenstemän, jemlikt samma Nådiga författning, voro förpligtade att ovilkorligen ansvara för all å uppbörden uppkommande brist; samt ali, derest den ifrågaställa förändringen i nu gällande föreskrifter skulle hafva till följd allmän tillämpning af 1841 års åberopade reglemente för sjö-expeditioner i afseende ä uppbördsmäns rätt lill ersättning för öfverskott å proviant- oell fourage-persedlar. detta sannolikt skulle medföra förlust för Slaten,
om afskrifnings-proceuterna vid magasinen förhöjdes till likhet med hvad om skeppsbord beslås, men deremot innebära en, efter Krigs-kollegii åsigt, ej på billighet och rättvisa grundad inskränkning i magasins-uppbördsmännens rättigheter och fördelar, i händelse den lägre procenten bibehölles, ehuru godlgörclsen för alla befintliga öfverskott koinme att inskränkas. Deremot har Styrelsen olver Fängelser och Arbels-inräilningar i Riket i underdånighet anfört, alt Styrelsen härutinnan hyste enahanda åsigt, sorn Rikets Ständers Revisorer; hvadan Styrelsen ock i underdånig skrifvelse den 21 Februari sistlidet år, hos Bilt. till II.
Vrot. 1866 & 1851. 10 Sami. 1 rlfd. 16 122 Expeditions-Utskottets Förstäf] till underd.
Skrifvelse N:o 61. E. K. M:l. hemställt, alt nyssnämnde § uti 1841 Ars reglemente mätte i afseende å fångvård ens förråder få tillämpas.
Beträffande den af beinälde Styrelse sålunda, i enahanda syftning, som Revisorernes förevarande framställning, väckta Iråga, hafva Rikets Ständer inhemta!, alt, vid afgifvande af sitt utlåtande i anledning af flere vid granskning i Rammar-rätten af Styrelsens hufvudbok förekomne anmärkningar beträffande lagligheten af sådane öfverskott, som vederbörande redogörare, utöfver den fastställda afskrifnings-procenten, sig tillgodoberäknat, Styrelsen, i saknad af någon uttrycklig föreskrift, som inskränkte redogörarnes ifrågavarande förmån inom den bestämda alskrifnings-procenten, och då den motsatta åsigten hemlade stöd af ett mångårigt, utan klander lemnadt förfaringssätt vid redovisningen, funnit sig föranlåten yttra den mening, att de gjorda anmärkningarne borde förfalla, men att Styrelsen, i betraktande deraf, alt högstberörde Nådiga Reglemente, angående afskrifnings-procenten, icke torde afse att i någon väsentlig mån bereda redogöraren inkomst, utan blott ersättning för den minskning af uppbörden, som genom mätning m. m. kunde uppkomma, ansett sig böra hos E. K.
M:t göra underdånig hemställan, all den afskrifnings-procenl, som uti de för fångvården fastställda stater blifvit i Nåder medgifven, måtte hädanefter få beräknas och utgå i öfverensstämmelse med föreskrifterna uti reglementet af den 11 Augusti 1812, jemlörde med lil § uti reglemente! den 11 Juni 1841.
Lii det underdåniga utlåtande, sorn Kammar-rätten, i anledning af bemälde Styrelses nu anförda underdåniga hemställan, på Nådig befallning afgifvit, har Kammarrätten hufvudsakligen anfört, att då de persedlar och varor, som uti allmänna magasin förvarades, uteslutande vore Kronans egendom, följaktligen den för tillsyn derå anställde uppbördsman icke kunde tillerkännas laglig befogenhet alt för sig behålla eller beräkna sig tillgodo någon del af dessa, endast åt honom till förvaltning anförtrodda varor och persedlar, i annan eller vidsträcktare mån, än som af förrådets egare, Kronan, vore uttryckligen medgifvet; att då 1812 Ars reglemente medgäfve redogörare att åtnjuta afskrifnings-procent, i följd hvaraf han, vid yppad brist i förrådet, egde beräkna beloppet af samma procent såsom en tillgång, samt denna författning sålunda noga utsatt den punkt, vid hvilken redogörarens ersältnings-skyldighet skulle vidtaga, i händelse af inträffande brist, så vore intet skäl för handen, att ej stadgandet angående afskrifningsprocenl likaledes åsyftat alt utstaka gränsen för den förmån”, som vid öfverskott i förrådet borde redogöraren tillkomma; och ansåge Kammar-rätten, på dessa och öfriga anförda skäl, att 1812 års afskrifnings-regleincnte, fastän ej med så bestämda ordalag, som lil § uti Reglementet för flottans sjö-expeditioner, redan innefattade den dermed öfverensstämmande föreskrift, Ilvars utfärdande såsom förklaring blifvit ifrågaställd.
Rikets Ständer, som i afseende å förevarande ämne dela den åsigt, hvilken såväl Rikets Ständers Revisorer, som Styrelsen öfver Fängelser och Årbets-inrätlningar i riket och Kammar-rätten sammanstämmande uttalat, att nemligen oftanämnde stadgande uti 1812 års afskrifnings-reglemente icke bordt tillämpas på annat säll, än 1841 års Kongl.
Reglemente för sjö-expeditioner föreskrifver, Gona emellertid det förhållande, alt en motsatt tillämpning, enligt hvad såväl Krigs-kollegium, som Styrelsen öfver Fängelser och Arhets-inrättningar anfört, under en följd af år ulan anmärkning egt rum vid de flesta Kronans magasin och förråder, tydligen ådagalägga behofvet deraf, att en Nådig förklaring af meranäinnde stadgande, i öfverensstämmelse med ofvan anförda åsigt, varder utfärdad; hvadan och då, med anledning af Krigs-kollegii yttrade mening, alt nu ilrågaställda förändring i uppbörds-redovisningen vid Kronans magasin skulle innebära en på billighet och rättvisa ej grundad inskränkning i inagasins-uppbördsmannens rättigheter och fördelar, endast torde behöfva erinras, att om någon väsentlig minskning af nämn - Expeditions-Utskottets Forsing tili underd.
Skrifvelse iV.-o 64.
123 de förmåner derigenom skulle uppstå, det icke bör möta svårighet att bereda uppbördsniäntien ersättning för denna förlust genom en förändrad löne-reglering, hvilket, äfven om någon uppoffring för statsverket deraf biefve en följd, vore vida lämpligare, än alt bibehålla den hittills iakttagna tillämpningen af ifrågavarande stadgande, hvilket kunde synas innebära ett godkännande å Statens sida af en så beskaffad förvaltning, hvarigenom uppbördsmannen årligen redovisar och lillgodoför sig behållningar, de der svårligen kunna hafva uppkommit annorlunda, än pä Statens eller ock enskilde af uppbörds-lörvaltningen beroende personers bekostnad, Rikets Ständer, i betraktande af hvad sålunda förekommit, funnit sig böra hos E. K.
M.t i underdånighet anhålla om utlärdande af den Nådiga förklaring, att stadgandet uti 1 § 8 mom. af 1812 års afskrifnings-reglemenle bör vid uppbörds-lörvaltningen å Kronans magasin och sjukhus tillämpas och förslås på samma sätt, som genom lil § af 1841 års reglemente är i afseende å sjö-expeditioner föreskrifvel. t&zsrrjter t» . . . . Uti Krigs-kollegii, med anledning af Revisorernes nyss omförmälda anmärkning afgifun underdåniga förklaring är, bland annat, äfven upplysning meddelad rörande orsaken till det betydliga öfverskott å a/tikeln hö, som uppbördsmannen vid Carlsborgs krono-magasin fått sig tillgodo beräkna, hvilket öfverskott, enligt den underdåniga förklaringen, skall hafva härrört deraf, att allt hö för Carlsborgs fästnings behof, efter gammalt i orten gängse bruk, levererats med beräkning af 25 skålpund på lispundet, ehuru uppbördsmannen från förrådet utlemna! och uti sin redogörelse debiterat nämnde artikel endast efter 20 skålpund på lispundet.