Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det senare beslutna vill deremot, att Bank, fastän med mångfaldiga ansvarigheter bunden, ändock skall vara förbjuden att begagna någon slags credit, ulan nödvändigt förpligtad att ega full valuta i sina hvalf, innan den får utställa en enda förbindelse af hvad slag som helst.
Jag anser detta stadgande fullkomligen Bankvidrigt.
Också tviflar jag, att det i någon Bankinrättning står att igenfinna.
Bankrörelse måste i synnerhet och par excllence höra till capitlet om handel.
Handel är ingenting annat än en fri bemedling mellan producent och consument.
Bank åter är bemedlingen af sjelfva bytesmedlet, penningen.
Handel utan förtroende, det vill säga utan credit, är en contradiclion.
Ännu mera Bank, som hvilar på erediten i högsta instantien, penninge-credilen.
Alt förmena en Bankrörelse all slags credit, och att stadga detta genom ett formligt laghud, mäste fördenskull innebära en orimlighet.
Hvarföre stiftar sig ett Bank-Bolag, om det icke får röra sig med någon enda -utgifven förbindelse, som icke har motsvarande inneliggande valuta.
Eller kan det beböfvas något serskildt tillstånd att begagna verkliga förhand varande capitaler jemt opp, men 4 Jior lill Banco- och Lag-Utsk.
JV.-o 2. aldrig en skilling derutöfver; och detta äfven då Bolagsmännen skola vara kända för verklig förmögenhet, skola i vissa fall ställa sig under solidarisk ansvarighet och allmän control?
Ett vanligt Handels-Bolag lemnar ju alldeles inga sådana garantier.
Men hela verlden vet, att det drifver sin rörelse till betydlig del med credit; och ingen enda drager i betänkande, blott på denna grund, att blifva dess kund.
Huru långt skulle det ock väl kunna komma, om det icke fick utsträcka sina affairer ett enda steg utom den valuta, som ligger inne på contoret?
Och om äfven denna vore föga betydlig emot dess utelöpande förbindeler, skall då icke dess utestående stora fordringar få tagas i minsta beräkning vid bedömandet af dess soliditet?
Lag fordrar man nu, att Bolags-Banker aldrig få göra någon affair, som icke fullt motsvaras af innestående cassa, aldrig få begagna sin credit, oaktadt det just är sjelfva crediten, eller det allmänna förtroende de taga i anspråk, då de förena sig under Lagens föreskrifter, under offentlig tillsyn , med försäkran örn vederhäftighet, ja solidariskt ansvar, med tillskjutna och i all mänt förvar ställda tillgångar, med årlig och stundlig redovisnings-skyldighet.
Och för alla dessa uppoffringar skulle de få njuta den i sanning högst oförväntade fördelen, alt få utgifva förbindelser jemt svarande emot den conlanta valutan, som de äro förpliglade att hafva inneliggande i sin eassakista, men icke det ringaste derutöfver på credit.
Jag måste bekänna min oförmåga, att inse, huru någon slags handelsrörelse, ännu mera, huru någon Bank kan stå tillsammans med sådana grunder.
Alt gränser behöfva bestämmas för Bankers creditrörelse, och alt sådant är vid denna rörelse af stone vigt, än all annan handel, är obestridligt: och denna varsamhet är, sorn mig synes, i hela denna Lag för öfrigt ganska strängt iakttagen.
Men att gränserna blifva så trånga, alt dessa inrättningar skola hafva allsingen credit alt begagna, lärer icke kunna med några rimliga skäl redovisas.
Jag anser fördenskull äfven för det andra detta stadgande, sådant det nu lyder i 6:le punkten, göra nästan alin andra garantier öfverjlödiga orättvisa och härda.
Då en Bankinrältning förbinder sig att alltid hafva innestående medel fullt ut svarande emot alla dess utelöpande förbindelser af hvad namn som helst, huru kan man fordra någon ytterligare säkerhet?
Är icke denna enda nog stor, för att kunna lemna åt en Bankstyrelse full frihet alt i öfrigt handla, som den behagar?
Den enda control, som ytterligare erfordras, vore att tillse, det vilkoret uppfylles, således blott en så tält som möjligt skeende revision, som försäkrade om cassans beständiga fulla motsvarighet emot de utelöpande credit-papperen.
Nu har man deremot reglemcnlerat utan allt behof och utan all rimlighet.
Man har fordrat ett visst Hör till Banco- och Lag-Ulsk.
N.-o 2. 5 minimum af teckningen; man har föreskrifvit, att delegarne skulle vara kalida för vederhäftighet och förmögenhet, eller att de skola ingå i solidariskt ansvar; man har påbjudit, att de skola i Bankers början insätta ända till 5o procent, att deras
Directeurer skola personligen ansvara, i händelse af tillfälligt bristande eassatiligång, att de skola oupphörligen inspecteras af offentliga magten; och detta allt, sedan man i första rummet, såsom allmän bestämmelse förklarat, att de icke få utställa ett enda credit-papper, utan motsvarande innestående reel valuta.
I sanning torde ett så långt sträckt misstroende lill sundt förstånd ocb vanlig redlighet hos ett Handels-Bolag förgäfves i någon annan lag sökas.
Säkert synes emedlertid, att, om emot all förmodan något Bank-Bolag kunde förmå sig att organiseras på vilkor, att dess cr edit skulle vara ingenting annat, än dess contanta cassa, så skall det väl dock ingalunda derjemte underkasta sig alla dessa onödiga, harda och orättvisa conlroler, som, med det förstnämnda vilkoret förenade, icke annorlunda kunna anses, än som orimliga och löjliga vexationer.
Och delta är ändlligen mitt tredje och hufvudsakliga skäl emot den 6:te punktens nu beslutade förändring.
Jag anser den nemligen i nuvarande skick motarbeta alla Iiolags-Bankers inrättning.
Det är klart, att dessa inrättningar, likasom alla handelsföretag, icke kunna uppstå eller fortsättas, ulan gifven utsigt till vinst.
Men härtill fordras ju nöd vändigt begagnande af credit, hvilken här är totalt förbjuden.
Huru skulle capilalisten, faslighets-egaren, den förmögne fabrikanten kunna förmås alt inlemna sina penningar eller pantsätta sin egendom i en rörelse, der han alldeles icke får högre ränta, än som faller på sjelfva det insatta capitalet, men ingen ränta på den derigenom tillvägabragta crediten: och måste dock för detta nöje bekosta en dyr förvaltning, äfventyra liera förluster ocb slå under beständig control och ansvarighet?
Skall han icke held re förvalta sitt capital sjelf, utan alla dessa afbi änningar, utan alla dessa äfventyr och morlificationer, och dervid behålla räntan oafkortad, kanske ock af tillfälligheter förökad och förhöjd.
Ty ibland de många goda verkningar, som väl inrättade Banker medföra, är äfven den, att de döda procenleiiet.
Capitalerna, som i alla fall hafva sina gifna vägar, dem ingen mensklig lagstiftning tillstänger, hafva inga farligare medtäflare, än Banker.
Vinna dessa förtroende, så äro capitalerna förlorade, så vida de icke lorena sig med dem.
De måste fördenskull välja denna utväg, om äfven mindre vinstgifvande, än deras egen arbitraira despotism.
Vin. slen under Lagen blir väl mindre: men den blir säker, och likväl skälig.
Och då den blir den enda för dem möjliga, mäste de bålla den till godo.
På detta indirecla sätt skall procenteriet försvinna, då det directe trotsar alla 6 Tior lill Banco- och Lag-Utsk.
IV.-o 2. samhällets magter.
Jag tror mig för denna digression ega en ursäkt, om deraf kan visas, huru nödigt och nyttigt det vöre, äfven i nyssnämnde afseende, att offentliga Bolags-Banker icke möttes af för mänga och för svära hinder.
Och det svåraste af aila är ovedersägligen, att de med alla på dem lagda ansvarigheter icke få begagna någon credit.
Man invänder val, att den insatta och innestäencle grundfonden, som är här föreskrifven, kan få allt framgent, intill tecknings-summans sista skärf, beslå i säkerheter, inteckningar m. m., utan att contanter erfordras annorlunda än till vexling.
Men härtill svaras först, att flera delegare sakna fastighet, och måste sålunda betala' in contant, andra åter hafva sina fastigheter förut intecknade för allt hvad de kunna bära, andra åter hvarken kunna eller vilja besvära sina egendomar med nya gravationer, som skola komma under Domstolarnas och Landshöfdingarnes pröfning.
I alla fall skola sådana successiva inlemningar af säkerhetshandlingar åstadkomma för Bolagsmännen sådana oupphörliga omvägar, besvär och förluster, som nödvändigt skola bålla deni tillbaka från inrättningar, der ingenting är alt vinna, men mycket alt förlora, och der de för öfrigt måste låta sig fästas för en längre tid.
Skulle ock en Bankinrättning varda på nu antagna grunder stiftad, så skola säkerligen Bolagsmännen, till bibehållande af den insatta grundfondens oförminskade belopp, hellre, än alt underkasta sig det vidlöftiga besväret lill säkerhetshandlingars anskaffande gång efter gång, inbetala den erforderliga quoten contant.
Men i sådant fall säger sig sjelft, att Bolagets vinst förminskar sig; och hvad märkligt är, men lika klart, att vinsten blir mindre, ju större rörelse Banken drifver.
Exempel upplyser det bäst.
En Actie-Bank stiftas med 4 millioners teckning.
Före Bankens öppnande insättas i allmänt förvar säkerheter för 25 procent, eller 1 million, och inom första årets förlopp inbetalas contant 25 procent eller 1 million.
Under första året antages utlåningen stiga till 1 million, som efter 5 procent gifver 5o tusen R:drs ränta.
Derifrån afräknas minst 2 procent omkostnader.
Rester sålunda 3 procent loista årets netto-inkomst på r million contant.
Andra året antages sedelemission kunna gå till maximum, eller den af delegare insatta grundfonden, 2 millioner.
Räntan blifver då efter samma beräkning 8 procent af 1 million contant.
Tredje året börjar invexlingen minska contauta cassan till exempel till hälften I samma moa skall nu utlåningen nedsättas till samma belopp, för alt motsvara endast hvad sorn innestår.
Således blir räntan endast 51 procent på den insatta millionen: hvilken ränta mer och mer nedsjunker i mon afcassans förminskning.
För att kunna fortsätta Bankrörelsen, måste nu delegarne åter insätta till ex. a5 procent, eller 1 million.
Men då den egentliga räntevinsten en - Hor till Banco- och Lag-Vtsk.
JY.-o 2. 7 dast uppkommer på den delen af grundfonden, sorn blifvit insatt i säkeibetshandlingar, hvilken, enligt hvad förut är nämnd t, kan beräknas lill 3 procent af i million, eller 3o tusen Riksdaler, så måste nu denna räiitevinst blifva relativt mindre, då den fördelas på 2 millioner contant insatts, än pä 1 million.
Snart mäste äfven den sisla eller 3:dje contanta millionen infordras, så vida eljest rörelsen skall kunna fortsättas.
Då måste förrberörde räiitevinst ytterligare fördelas på 3 millioner, sorn gör jemt 1 procent af bela den contanla insatsen, utom de 5 procent, som genom utlåningen inbringas.
Förhållandet kan lätteligen blifva sådant, som bär är framstäldt.
Yid solidariska Banker blifver det ännu mera nedstående att, för en så vidsträckt ansvarighet, icke kunna åtnjuta någon credit-utvidgning.
Och då frågas, 0111 de förmögne faslighets-egare, de driftige närings-idkare, de kloke penningemännerna skola känna sig synnerligen frestade att, först med stort besvär inteckna sina fastigheter eller ock fästa sina disponibla papper, och derefter successivt inbetala 3 millioner contant på terminer, som icke säkert kunna bestämmas, derjemte vara underkastade en mängd bestyr och besvär med Bolagsstämmor, revisioner, resor, Dit ecteursval, creditivs-accorder, allmänna opinions flucLuationer, till och med solidarisk ansvarighet roed en stor massa okända delegare, m. m., endast för en inkomst af netto 6 procent på sina penningar, och detta äfven i lyckligaste fall och med vilkor af inga inträffande förluster: då de deremot alla kunde sitta i stillhet vid sina pulpeter och förtjena måhända i o å 12?
Skola de icke med åtlöje betrakta en Lag, som till utseendet viii hjelpa näringarna och tygla procenteriet, men i sjelfva verket bevisar omöjligheten deraf, genom sin oan vändbarhet?
Vill man Bolags-Banker, så mäste man medgifva dem credit.
Garantierna emot denna eredils missbruk måste vara stränga och väl beräknade, sådana, som i öfrigt detta Lagförslag, i min öfvertygelse, uppställt, men icke orimliga, som utesluta allt bruk af credilen.
Man har anfört exempel ifrån 18(7 af Gölha-Ganal-Discont.
Onekligen är effecten af denna jemförelse väl beräknad.
Mången torde ock hafva vid den framställda skräckbilden bäfvat tillbaka.
Den, som djupare ser in i förhållandet, låter dock ej skrämma sig afen jemförelse, sora saknar ali grund och rimlighet.
Eller i hvad del hade nämnde
Discont likhet med dehär föreslagna Banker?
Den summa, som Bolagsmännen tecknat, var den väl bestämd för Disconten, eller tillhörde den icke canalbyggnaden?
Likaså alla insatserna af grundfonden?
Yar icke canalbyggnaden
Disconfens förnämsta och största låntagare, som ock slutligen stannade i nära 1,100 tusende R:dr skuld, som måste afskrifvas?
Hvilka garantier hade denna Discont för sin .8
Hör till Banco- och Lag-Ulsk.
JV.o 2. sedelutgifning, då till och ined, genom allmän författning, dess credilpapper gjordes gällande i allmänna uppbörden?
Hvad ansvar fanns bestämdt för Dixectionen eller för Bolags-männen, i händelse Disconlen upphörde att betala?
Man kan icke jemföra eri inrättning, som egde en credit ulan all begränsning, så till summa som lill ansvar, med de 1111 ifrågavarande, som blifva behörigen begränsade på alla sidor.
Om man nu ville besluta, att, emedan den förstnämnde rörelsen hade en credit ulan gränser, så skola Bolags-Bankerna hafva allsingen credit, så vore visst skillnaden emellan dessa penningeverk ganska bestämd.
Men hufvudsakiiga skillnaden skulle dock troligen blifva den, att Gölha-Canal-Discont, som hvar man och i synnerhet Rikets Ständers Banco-Utskott väl vet, verkligen existerat, men Bolags-Banker deremot aldrig skulle kunna uppkomma, åtminstone aldrig med framgång fortgå.
För min del har jag den öfvertygelse, alt, sedan Bolags-Bankernas ansvarigheter blifvit så skarpt bestämda, som i detta Lagförslag, ingen proportion behöft bestämmas för deras sedelulgifning, utan alt denna kunnat ulan fara öfverlemnas åt
Bolagens och deras styrelsers egen klokhet och förutseende.
Men då denna frihet ansågs för vida sträckt, så bär jag icke velat göra svårighet vid det af de Högloft.
Utskotten först antagna stadgande, som inskränkte sedelutgifningen inom den af delegare insatta grundfonden.
Utskotten genom ett senare beslut gjort deruti den hufvudsakiiga förändring, alt denna motsvarande del af grundfonden skulle icke blott vara insatt utan äfven innestående, hvarigenom sålunda vid minsta invexling bela Bankrörelsen måste afstanna, får jag emot ett sådant beslut mig reservera, och yrkar, alt den tille punkten måtte återställas lill dess första lydelse så lunda:
Offentlig Bolags-Banh må icke utställa creditsedlar, in visningar eller förbindelser af hvad beskaffenhet sorn helst, till högre sammantaget belopp, än som svarar emot den af delegare insatta grundfond i c ont anta medel och hypotheker. — — — <— — — — — — — Denna min reservation, hvars vidlyftighet af ämnets vigt torde lill någon del ursäktas, anhåller jag mätte få de Höglofl.
Utskottens Betänkande åtfölja, för alt Rikets Ifögloflige
Ständers upplysta pröfning vördsammast underställas.”
Med Herr Biskop Hedrén förenade sig Herrar Stuart> BogemanZander och Rubin > den sistnämnde med tillkännagifvande, att han ej varit närvarande då beslutet i 6 §. fattades.
Herr Friherre Stjernstedt: ”Jag reserverar mig emot förenade Utskottens beslut i 8:dc §., der det blifvit stadgadt, att Bolags-Banker skola inlösa sina lior lill Banco- och Lag-Utsk.
Betdnk.
IV.-o 2. 9 sina creditsedlar med Rikels gångbara mynt.
Så länge Rikets Ständers Bancosedlar kunna erhålla värdighet af Rikels gångbara mynt, anser jag, att genom
Lag bör stadgas skyldighet för Bolags-Eanker, att med verkligt eller metalliskt mynt inlösa sina förbindelser.
Något hinder för ett sådant stadgande kan ej hemlas från 7a §.
Regeringsformen, som väl säger, att Rikels Ständers Bancosedlar må för mynt erkännas, men alldeles icke, ali de vid alla tillfällen derföre skola erkännas.
—Mina skäl, hvarföre jag anser ofvannämnde skyldighet böra åläggas Bolags-Banker, anhåller jag alt här närmare få utveckla.
De utgå från en åsigt, hvars r ig tighet redan vid föregående Riksdag erkändes af förenade Stats- och Banco-Ulskottcn i deras Bet.
N:o 1, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikels Ständer, angående myntvärdets upprätthållande, och hvaraf följande torde förtjena att i minnet återföras.
”Det finnes dock ett inkast af högre vigt att göra i anledning af ofvan ”angifne resultat af Bankens historia, det nemligen: alt en Bank, slående "under ledningen af en auctoritet, som anser sig berättigad att sjelf och en”sam stifta Lagar för sin förvaltning, aldrig kan erbjuda lika garanlie med en ”Bank, som innehafves och förvaltas af enskilde män, bundne af Lagar, som ”utgått från en opartisk Lagstiftande magt.
Detta inkast kan icke vederläggas. ”Men,” tillägga Utskotten längre fram: ”Banken är, under närvarande förhållande, medel, icke ändamål, och åt en kommande lid måste öfverlemnas, ”att, i afseende på Bank- och creditväsendets definitiva reglerande, göra er”farenhetens dyrt köpta läror i sin helhet gällande.”
Då man nu synes vara hågad att ingå på ett Bank- och Creditsystem, bundet nf lagar sorn åtgått från en opartisk lagstiftande magt, borde man ihågkomma dessa af erfarenheten dyrt köpta läror, och icke göra BolagsBankernas skyldighet, att med verkligt mynt inlösa sina förbindelser, beroende af Riks-Bankens vilja eller förmåga att med metalliskt mynt inlösa sina.
Om Bolags-Banker skola lemna en större säkerhet än den Riks-Banken kan erbjuda, måste naturligtvis en inhiberad silfvei utvexling af den senare ej lemna den förre rätt att med ett i värde fallande papersmynt inlösa sina förbindelser, ty i sådant fall qvarstår ju alltid den osäkerhet man förebrått Rikels Ständers Bank, Lillökt med möjligheten af ett obestånd, som äfven den bäst inrättade Bolags-Bank kan vara underkastad.
Ett inkast anhåller jag att här på förhand få upptaga: nemligen, alt det nödvändiga behofvet af Riks-Bankens sedlar icke skulle erhållas, om det af mig föreslagna stadgandet blefve antaget; jag tror, alt detta inkast skall Bihang, till R.
Prol. iS34, 6:te Sami. 2:dra Afd.
1 '5 a 10 Hor till Banco- och Lag-Utsk.
N~.-o 2. förfalla, om man besinnar, att ingenstädes finnes anbefalld t eller ens lärer kunna anbefallas, alt Bolags-Banker skola hafva sin cassa i Riks-Bankens sedlar, men alt det deremot af flerehanda skäl synes ©tvifvelaktigt, alt de skola finna sin fördel uti att bålla metallisk cassa så länge silfver-utvexlingen från Riks-Banken oafbrutet fortgår; först då, om af en eller annan orsak den senares creditsedlar skulle börja falla i värde, torde Bolags-Bankerna finna med sitt interesse föienligt, alt med dem inlösa sina egna förbindelser.
Dessutom, torde jag få fästa uppmärksamheten derpå, alt något förbud aldrig yrkats eller åsyftats för begagnande af hvilka creditsedlar som helst vid liqvider emellan Bolags-Banken och dess fordringsegare, när båda parterna dermed linna sig belåtna.
Slutligen anser jag mig äfven böra förklara, att jag visserligen icke i ringaste målto betviflar viljan eller förmågan hos Rikets Ständers Bank att för närvarande fullgöra sina förbindelser, men hvad sorn redan tvänne gånger skett kan visserligen i en framlid ännu en gång förnyas, och fastän de åtgärder, som Rikets Ständer vid denna Riksdag vidtagit, otvifvelaktigt äro egnade alt återföra och befästa det förtroende, som föregående misstag gjort vacklande, så fattas dock ännu de Lagar som borde betrygga allmänhetens lätt för kommande Ständers möjliga magimissbruk.
Ännu finnes icke i Lag bestämdt, huru Piikets Ständers titlofvade garantie för Banken skall fullgöras och tillämpas, och ännu algöras de vigtigaste eganderätls förhållanden genom Reglementen från Riksdag lill Riksdag af en enväldig och genom den slutna voteringssedeln ännu mera ansvarslös Lagstiftning.
Under sådana förhållanden har jag trolt, att framliden ej bör emotses med alltför mycket tillförsigt, och alt man med fästadt afseende härpå bör ordna gränsorna för credilfören in gar nes välgörande verksamhet.” Herr Professor Grubbe: ”-Jag instämmer hufvudsakligen i Herr Biskopen Hedréns leservation, och tror, i likhet med honom, att om en Boiags-Banks utelöpande creditsedlar
Lill sitt sammanräknade belopp aldrig skulle få öfverstiga den summa, som i Banken finnes innestående i conlanta penningar och räntebärande papper eller andra säkerheter, så skulle Bankrörelsen derigenom blifva inskränkt inom alltför trånga gränsor.
Della af Utskottens pluralitet tillstyrkta Stadgande skulle således i min tanka motverka uppkomsten af de för industriens lifvande nyttiga och behöfliga Inrättningar, om hvilka här är fråga.
Emedlertid, ehuru jag tior mig inse olämpligheten af detta Stadgande, och ehuru jag äfven finner det mindre ändamålsenligt, att Banken skulle åläggas alltid bålla en contant cassa i bestämdt förhållande lill dess credilsedelmassa, synes det mig likväl till allmänhetens betryggande lior till Banco- och Lag-Utsk.
N.-o 2. nödigt, alt Banklagen må innehålla något moment, ämnadt att förebygga ett, eljest möjligt, alltför stort missförhållande mellan beloppet af Bankens utelöpande credilsedlar och summan af dess, i händelse af Bankens upplösning, användbara tillgångar.
Om man, för att med ett exempel upplysa förhållandet, föreställer sig en Aclie-Bank, som utgifvit credilsedlar lill ett belopp af fyra millioner Riksdaler courant, svarande emot en dylik af Actie-egarne insatt summa i contanla penningar och räntebärande papper, och man vidare tänker sig denna Bankens primitiva grundfond successivt förminskad genom creditsedlars dagliga inlösning 0. s. v., men medgifver Banken rättighet att, oaktadt denna grundfondens förminskning, genom nya sedlars lifgifvande alltid hålla sin creditsedelmassa vid dess primitiva belopp af fyra millioner Riksdaler; så skulle det möjligtvis kunna hända att, vid Bankens slutliga upplösning, dess återstående grundfond nedsjunkit till föga mer än de tjugufem procent af dess ursprungliga belopp, hvilka vid Bankens stiftande blifvit nedsatte i allmän vård, och öfver hvilka Bolaget ej egt fri disposition.
I sådant fall skulle, vid skeende utredning, Bankens tillgångar till inlösning af en till fyra millioner Riksdaler uppgående sedelmassa ej utgöras af mera än dessa tjugufem procent af den insatta grundfonden tillika med de låntagares lill Banken afgilna skuldförbindelser, mot hvilka credilsedlarne blifvit utgifne; hvilka tillgångar, ehuru vid första påseende tillräckliga, likväl, i följd så väl af de förluster Banken kunde lida på sina låntagare, som af omkostnaderna vid Bankens utredning, i sjelfva verket kunde blifva otillräcklige till inlösandet af alla de utelöpande credilsedlarne.
Till förekommande hartif skulle jag vilja föreslå ett Stadgande, genom hvilket hvarje Actie-Bank må åläggas alt, utom de under allmän vård nedsatte tjugufem procent af de utelöpande sedlarnes totalbelopp, alllid vara försedd med minst tjugufem procent deröfver i contanta penningar, räntebärande papper m. m., ställde" under Bolagets egen disposition, så att vid en skeende utredning alltid en summa, motsvarande femtio procent af de utelöpande sedlarnes totalbelopp må linnas för att betäcka de möjliga förlusterna på Bankens utlåningar och kostnaden af dess utredning.
Detta Stadgande, hvars verkliga iakttagande skulle controleras, så väl genom de årliga Bolagsstämmorna, som genom de hvarje månad till Stats-Secreteraren för Handeln och Financerne ingående redovisningarne, skulle på ena sidan, såsom mig synes, bereda allmänheten en tillräcklig säkerhet mot eljest möjliga förluster vid Bankens upplösning, och likväl på den andra lemna åt Bankrörelsen den grad af frihet, som erfordras för att göra densamma tillräckligt lönande för delegarne.
I hänseende åter till de solidariska Bankerna, hvilka genom delegarnes solidariska ansvarig - Hör till Banco- och Lag-Utsk.
IV.-o 2. liet lemna allmänheten en garanlie, hvilken Actie-Bankerna sakna, skulle det här föreslagna stadgandet måhända vara mindre behöfligt.
Likväl skulle jag, för att ännu ytterligare mot förluster betrygga innehafvarne af dessa Bankers eredilsedlar, vilja yrka, alt äfven de solidariska Bankerna alltid borde vara försedde med åtminstone tjugufem procent af sina utelöpande sedlars belopp i contanta penningar och räntebärande papper m. 111., hvaröfver coulrolen, likasom vid Aclie-Bankerna, tillhörde de årliga och månadtliga redogörelserna.” Herr Sahlin förenade sig med Herr Professor Grubbe, och Herr Fahlhem hufvudsakligen med Herr Biskop Hedrén och Herr Professor Grubbe.