Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sådant förhållande anser Utskottet, alt, i händelse sistnämnde
Riksstånd icke skulle finna för godt att uti Preste- och Bonde-s tändess beslut instämma, frågan måste afgöras genom omröstning i förstärkt Stats-Utskott, och lär i sådant hänseende föreslå följande voterings-propositioner: ”Den, som, lika med Preste- och Bonde-stånden, vill, att af de besparingar, som vid innevarande års slut uppkomma å de vid föregående riksdagar anvisade medel lill folkundervisningens befrämjande, en summa af 80,000 R:dr må afsättas och i Riksgälds-kontoret tills vidare blifva innestående; samt att, derest inom nästa riksdag sådane åtgärder, i följd hvaraf en fond, genom folkskole-lärarnes och församlingarnes bidrag, hildas inom hvarje serskildt stift, till de förres pensionering, ställes under förvaltning af en utaf fofkskole-lärarne stiflvis utsedd direktion under stiftstyrelsens öfverinseende och kontroll, reglementen, byggda på vissa allmänna grunder, upprättas samt af Kongl. Maj: t fastställas, varda i ett eller flere stift vidtagna, Kongl.
Maj:t då må ega att, med beräknande af summans billiga fördelning emellan rikets alla stift, af sagde belopp tilldela ett proportionerlig! bidrag för en gång till grundfond åt hvarje sålunda tillkommen pensions-anstalt”, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej.
Nej, ”besluta Rikets Ständer, att af de besparingar, som vid 1851 års slut uppkomma och de vid föregående riksdagar anvisade medel till folkundervisningens befrämjande, en summa af 80,000 R:dr må afsättas och i Riksgäldskontoret Lills vidare blifva innestående”.
St,:s Prof. 1850 & 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 54 Hiijt.
STOCHHOLM, tryckt hos isaac marcus, 1851 Slals-Utskotlets Memorial, 1Y.-o 337.
1 N:o 337.
Ank. till Exp. Utsk. den 22 Aug. 1851, kl. 8 e. m.
Memorial, angående verkställd omröstning i anledning af Rilis-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande ätskillige med Statsregleringen gemenskap egande frågor.
Sedan de utaf Stats-Utskottet, uti dess serskilda Memorialer Nås 304, 313 och 336, afgifne förslag till voteringspropositioner, rörande åtskilliga med statsregleringen sammanhang egande frågor, blifvit dels af samtlige, dels af trenne Riksstånd godkände, så liar förstärkta Stats-Utskottet, i den ordning 69 § Regerings-formen föreskrifver, denna dag anställt omröstning öfver följande, sålunda antagne, propositioner: usta voteringen, (enligt Memorialet N:o 304). ”Den, som, lika med Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, vill, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att de, till aflöning för skolmästaren och underhåll af frielever vid Lycksele skola, anslagne 541 tunnor spanmål måtte för de ändamål, hvartill de äro afsedda, af vederbörande, som äro deraf delaktige, lå fortfarande in natura uppbäras, med bibehållande af de rättigheter, som i afseende å spanmålens forsling hittills egt rum”, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, ”besluta Rikets Ständer, på sätt Stats-Utskottet föreslagit, att hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla, att, oansedt den i nåder anbefallda öfverflyltningen på statsverket af ifrågavarande 541 tunnor spanmål, desamma dock för de ändamål, hvartill de äro afsedda, måtte af vederbörande, sorn deraf äro delaktige, få, efter fastställdt markegångspris, lösas vid närmaste kyrkoherberge, med bibehållande vid de rättigheter, som, i afseende å spanmålens forsling, tillförene författningsenligt egt runi.”, Dih. till R.
Prof. 1850 & 1851. i Sami. i Afd. 2 Band. 55 Iläft. Stats-Vtskotlels Memorial, N;o 337.
Voteringen har utfallit med 64 Ja och 54 Nej, samt en sedel kasserad; i följd hvaraf, och som Ja vunnit, Rikets Ständer heslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll. a:dra voteringen, (enligt Memorialet N:o 313).
"Den, som vill, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, att Kongl. Maj:t täcktes låta närmare undersöka beskaffenheten af den Kanslirådet Krutmeyer tillhöriga samling af gravyrer, samt, derest den helinnes ega sällsyntare konsthistoriskt värde, låta densamma inköpa oell till Kongl. Bibliotheket öfverlemna, äfvensom att Rikets Ständer för detta ändamål ställa till Kongl. Maj:ts nådiga disposition en summa af högst 12,000 r.dr, att från Riksgälds-kontoret utgå,” röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner
Nej, kommer berörde fråga att förfalla.
Resultatet af omröstningen har varit 63 Ja och 56 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll. 3:dje voteringen, (enligt Memorialet N:o 336). ”Den, som, lika med Preste- och Bonde-stånden, vill, att af de besparingar, som vid innevarande års slut uppkomma å de vid föregående riksdagar anvisade medel till folkundervisningens befrämjande, en summa af 80,000 r:dr må afsättas och i Riksgälds-kontoret tills vidare blifva innestående; samt att, derest inom nästa riksdag, sådane åtgärder, i följd hvaraf en fond, genom folkskole-lärarnes och församlingarnes bidrag, hildas inom hvarje serskildt stift, till de förres pensionering, ställes under förvaltning af en utaf folkskole-lärarne stiftsvis utsedd direktion, under stiftsstyrelsens inseende och kontroll, reglementen, byggda på vissa allmänna grunder, upprättas, samt af Kongl.
Maj:t fastställas, varda i ett eller flera stift vidtagne, Kongl.|Maj:t då må ega att, med beräknande af summans billiga fördelning mellan rikets alla stift, af sagde belopp tilldela ett proportionerligt bidrag för en gång till grundfond ål hvarje sålunda tillkommen pensionsanstalt,” voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Stats-Utskollets Memorial, Av o 557. o vinner Nej, ”besluta Rikets Ständer, att af de besparingar, sohl vid 1851 års slut uppkomma å de vid föregående riksdagar anvisade medel till folkundervisningens befrämjande, en summa af 80,000 r:dr må afsättas och i Riksgälds-kontoret tills vidare blifva innestående.”
Och som denna votering utfallit med 62 Ja och 56 Nej, samt en sedel kasserad, hafva Rikets
Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll.
Hvilket förstärkta Stats-Utskoltet skolat för Rikets Ständer anmäla.
Stockholm den 22 Augusti 1851. STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1851. Stals-Utskottets Utlåtande, N-o 338. 1 N:o 338.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Aug. 1851, kl. (5 e. ra.
Utlåtande, i anledning aj erhållna återremisser å Betänkandet N:o 273, angående rusthållarnes inom liungsöhrs fögderi befrielse från erläggandet af nu utgående lösen för dagsverken, hvilka af deras stam-hemman utgöras.
(L A.)
Uti förenämnde Betänkande, N:o 273, hade Stats-Ulskottet, med anledning af viickt motion, på anförda skäl, tillstyrkt Rikets Ständer att medgifva, det rust hällarne i det så kallade liungsöhrs län må, från och med år 1852, befrias från erläggande af hittills utgående lösen för de räntedagsverken, hvilka af deras stamhemman utgöras, under iakttagande dervid, att af den hemmanen i Kungsbarkarö socken i ersättning för räntedagsverkena förunnade kronotionde-spamnål, så stor del, som af rusthålls-stamhemman nu uppbäres, i stället till statsverket åter indrages, samt med skyldighet för ruslhållarne att, derest ifrågavarande dagsverkens användande framdeles skulle blifva för Kongl. Maj:t och kronans räkning behöiligl, desamma då utgöra emot sådan betalning efter länets markegång, som för kronodagsverke!] åtnjutes; hvilket Utlåtande blifvit af Bonde-ståndet bifallet, men af de 3:ne öfriga Riksstånden ålefremitleradt.
De anmärkningar inom Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, hvilka föranledt återremisserna, utgå hufvudsakligen från antagandet, att det utaf Konung Carl XI rusthållare i liungsöhrs län år 1080 gilda löfte om något annat soula»ement för de från rustningen undantagna räntedagsverkena redan vore uppfylldl, Uih. till R.
Sl:s Brot. 1850 & 1851. 4 Samt. 1 Afd. 2 Band. 56 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 338. derigenom att dessa rusthållare sedermera skola erhållit derefter lämpade högre augmentsräntor.
Såsom stöd för detta antagande har, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den betänkandet vidfogade reservation, blifvit anfördt, att sedan det år 1680 gällande indelningsverk de påföljande åren undergått betydliga förändringar och högre augmentsräntor blifvit rusthållen tilldelade, hade Kongl. Maj:t, uti Dess derå den 31 December 1687 meddelade stadfästelse, förklarat, att ingen derefteråt skulle ega att någon vidare afkortning eller ersättning emot ödesmål eller hvarjehanda förmedling pretendera, utan skulle indelningsverket och rullan oforändradt och orubbadt förblifva då och i tillkommande tider, vid äfventyr af strängt straff för den, som medverkade till någon rubbning derutinnan; att det af den sålunda å indelningsverket meddelade stadfästelse ville synas, att åtminstone den, som meddelat 1680 års löfte, funnit saken, medelst den sedermera skedda indelningen, ordnad i öfverensstämmelse med billighetens fordringar; att en ordentlig undersökning, genom jemförelse emellan regements-räkenskaperne, indelningslängderner och rustnings-rullorne före och efter 1680, säkerligen skulle leda till det resultat, att dessa rusthåll erhållit ersättning för räntedagsverkenas undantagande utur rustningsräntan, genom förhöjning i beloppet af denna ränta; att, ehuru detta förhållande skulle vara utredt genom den år 1815 hållna undersökning, hvarken Krigs- och Kammar-kollegierne uti deras sednare utlåtanden, eller Utskottet synas hafva fästat behörigt afseende å denna undersökning, på grund af hvilken Kammarkollegium, i underdånigt utlåtande af den 20 December 1815, afstyrkt nådigt bifall till en då i enahanda syfte af ruslhållarne gjord underdånig ansökning, hvilken derefter blifvit af Kongl. Maj:t, under den 13 Februari 1816, afslagen.
Vidare har blifvit anmärkt, att uppgiften om en vid Kungsöbrs kompani befintlig ränte bris/, nära motsvarande värdet af de dagsverken, för hvilka rusthållarne begärt befrielse, grundade sig på ett missförstånd, enär indelningen icke skett hvarken efter visst mantal eller öresland eller efter visst daler-tal af räntan, utan med hänsigt till hemmanens godhet, och förmåga att bära den med rustningen förenade tunga, hvilket jemväl syntes deraf, att hemmantalet för ett rusthållsnummer inom Kungsöbrs län omvexlar emellan 1 och 3-i mantal samt räntan från 52 till 86 daler; och att följaktligen den ringare totalsumman af rustningsräntorne vid Kungsöbrs kompani ingalunda bevisade, alt rusthållarne vid de efter år 1680 vidtagne förändringar med indelning vid Lifregementet icke skulle erhållit det utlofvade soulagcmentet, helst sådane skiljaktigheter i skaltläggningsmethoderne inom Ulfsunds län och öfrige delar af Westmanlands län sig företedde, att någon jemförelsegrund i berörde hänseende icke Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 338. 3 förefunnes; hvarjemte blifvit anmärkt, att Utskottet syntes hafva betviflat giltigheten af skälen för sitt tillstyrkande, då Utskottet tillerkänt rusthållarne endast de dagsverken, hvilka ingå i stamhemmanens räntor, ehuru, under förutsättning att det gifna löftet icke vore uppfylldt, rättigheten till dagsverksräntan vore lika obestridlig för augmentshemmanen, som för slambemmanen, emedan rustning hålles så väl för de förra, som förde sednare; hvadan Utskottet genom sitt beslut skulle tillerkändt dem endast half rättvisa.
Inom Borgare-ståndet har deremot icke några bestämda anmärkningar emot Utskottets tillstyrkande blifvit framställda, utan är betänkandet från nämnde riksstånd återremilteradt endast i ändamål att erhålla närmare utredning af frågan.
Med anledning af dessa återremisser har Utskottet, hvad först beträffar anmärkningen, att Konung Carl XI:s år 1680 gifna löfte skulle vara uppfylldt genom de högre augmentsräntor, hvilka kort derefter blifvit ruslhållen tilldelade, tagit närmare kännedom af så väl läns-räkenskaperne för åren före och efter nämnde tidpunkt, som de serskilda indelningsverken och dermed sammanhang egande författningar, samt dervid inhemtat: att under 1680- och 1690-talen betydliga förändringar i afseende å rusthållens och augmentsräntornes reglerande egt rum, men att sådant icke inskränkt sig lill nu ifrågavarande Kungsöhrs kompani eller endast till Lif-regementet, utan omfattat hela kavalleriet.
Man hade nemligen under de föregående krigen funnit, att våra grannars kavalleri, i jemförelse med del Svenska, var i liera hänseenden uti bättre skick, hvarföre regeringen hlef betänkt på, att afhjelpa de befunna brislfälligheterne, genom att anskaffa starkare hästar och kostsammare rustning m. m.j men som den ränta, rustningshemmanen var påförd, ej tålde ytterligare tillökning uti rustningsbesvären, var ej annat att göra, än att antingen utse större eller fördelaktigare hemman, än de förra, eller ock genom andra hemmansräntor uppfylla den brist, som de förr indelte vid denna tillökning uti rustningen måste vidkännas.
(Se Frosten Inledning till Svenska Krigs-lagfarenheten, Usta delen pag. 75.)
De förhöjningar i rustningsräntorna, hvilka, af sådan anledning, vid ofvanomförmälda tid egde runi,' hafva, hvad de 3 inom Westmanland förlagde kompanierne af Lif-regementet beträffar, skett i den progression, som inhemtas af nedanstående tabell, i hvilken rustningsräntorne för ett rusthåll blifvit i medeltal utförde för de serskilda åren nemligen: 4 Slats- Utskottets Ullålande, N:o 338. | 1679. 1684, 1687. 1691.
| Dalci Öre pgr Daler Öre pgr Daler Ore pgr Daler Ore PB>’ för öfverste-löj tilan tens kompani!
43 7 56 57 26 71 18 „ Östra Westmanlands d:o | 34 23 43 11 2 58 24 68 7 ,, Kungsöhrs d:o | 33 7 44 7 22 45 23 17 63 8 18
Häraf visar sig således, att förhöjningarnc icke ensamt eller i någon betydligare mån tillfallit
Kungsöhrs kompani; ty då tillökningen för öfverste-löjtnantens kompani proportionsvis varit något lägre, har den deremot för Ostra Westmanlands kompani varit högre än för Kungsöhrs.
Således lärer icke af detta högre rustningsdalertal kunna dragas den slutsats att den utlofvade ersättningen till rusthållarne vid Kungsöhrs kompani verkligen ingått i denna förhöjning.
För motsatsen tala deremot åtskilliga omständigheter.
För det första finnes icke i de sednare Indelningsverken någon anteckning för dessa rusthåll att denna ersättning kommit dem till godo, hvilket annars alltid finnes vara noga iakttaget, såsom vid rusthållen i Kungsbarkarö socken och vid flere andra, då dylika ersättningar, ofta lill obetydliga belopp, blifvit rusthållen tillagde.
Vidare förekommer, att, sedan rusthållarne några år efter det ersättningen för ifrågavarande dagsverken förmenas hafva blifvit dem gifven, undandragit sig utgörandet af samma dagsverken, och detta förhållande, äfvensom att konungen muntligen förklarat rusthållarne böra dagsverkena utgöra, blifvit af inspektoren på Kungsöhr hos dåvarande landshöfdingen i länet anmäldt, så ansåg denne sig höra i underdånighet anhålla om skriftlig resolution i ämnet; hvarefter Kongl. Maj:t, uti nådig resolution af den 5 Maj 1696, förklarade, det rusthållarne skulle vara skyldige samma dagsverken att prestera till bemälde kungsgård, äfven så väl som de, hvilka på knektehållet äro indelte, ”medan eljest det skulle falla den på knecktehållel avslagna allmogen alltför svårt sådant allena förrätta”
Häraf synes man vara fullt berättigad att draga den slutsats, det ersättningen för dessa dagsverken icke kunnat hafva varit under de föregående åren gifven, emedan rusthållarne då icke gerna kunnat undandraga sig fullgörande af en skyldighet, för hvilken de kort förut erhållit ersättning, och om detta likafullt skett, hade troligen afslaget grundat sig på helt andra skäl, än som blifvit anförde i den nådiga resolutionen, hvilken påtagligen utvisar, att den, som gifvit merbeinälda löfte icke ansett detsamma vid denna tidpunkt varu uppfylldt; och sedermera har det icke kunnat Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 338. ske, enär det Indelningsverk, som då gällde, är lika med det, som år 1717, provisionaliter upprättades och ännu oförändradt är till efterrättelse gällande.
Hvad den åberopade räntebristen tor Kungsöhrs kompani beträffar, medgifver Utskottet visserligen, att någon sådan, utsatt i vissa dalertal, af många orsaker bl ifver högst svår, om icke omöjlig, att bestämma, likasom i allmänhet alla beräkningar och slutsatser, hvilka vilja dragas utaf dessa, af hvarjehanda anledningar, ofta högst varierande och godtyckliga bestämmelser; men frågan härom anser Utskottet kunna lemnäs helt och hållet å sido vid behandlingen af della ärende, ehuru det icke lärer kunna bestridas det den omständigheten, att Kungsöhrs kompani har lägre räntebelöpp, än öfrige inom provinsen förlagd é kompanier, äfven med antagande att andra orsaker dertill medverkat, måste tala mera för den åsigten, att ersättningen icke blifvit gifven, än folden motsatta.
Också har den ledamot af Krigs-kollegimn, hvilken, i afseende å begagnandet af detta skäl, varit af skiljaktig mening med pluraliteten, icke af denna omständighet ansett sig förhindrad att, i Hufvudsaken instämmande med dö öfriga ledamöterna, tillstyrka nådigt bifall til! den underdåniga ansökningen.
Emot så väl Kollegiernas sednare utlåtanden, som
Utskottets förra betänkande i ämnet har blifvit anmärkt, att alltför ringa afseende fästats å den undersökning, som år 1815 i Kammar-kollegium föregick Kongl. Maj:ls under d. 13 Februari 1816 meddelade nådiga afslagå en då i enahanda syftning gjord underdånig ansökning.
Utskottet får, af sådan anledning, upplysa, att denna undersökning, på sätt af Kollegiernas i Utskottets förra betänkande intagna utlåtande af den 22 December 1841) inhemtas, icke lemnar några bidrag lill frågans utredning.
Uti in ford rädt underdånigt utlåtande af den 19
Maj 1815 meddelar landshöfdinge-cmbetet i Westerås län den uppgift, att genast vid första upprättandet af indelningsverket inom Westmanland för Kongl. Lifregementet, blefvoså välde såkallade jordchoks- som hemmantals dagsverkena å hvarje rusthåll i Åkerbo härad Kongl. Maj:t och kronan förbehållna att till stuteri-ängars afhergande användas, och att dessa dagsverken således aldrig derstädes varit inhegripne under ruslhållens öfrige heinmansränlor, som till rustningens upprätthållande varit anslägne, utan hade, med afseende på detta undantag, augmentsräntorne för rusthållen blifvit derefter lämpade.
Med åberopande af dessa uppgifter och utan vidare utredning af frågan tillstyrkes afslag å den underdåniga ansökningen, så väläf Kammar-kollegii Usta provins-kontor, i memorial af den 15 Augusti 1815, som af Kammar-kollegium uti underdånigt utlåtande af den 20 December samma år, hvilket sednare legat till grund för Kongl. Maj:ts ofvan åberopade nådiga bref af den 13 Februari 1816.
G Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 338.
Hvad beträffar den anmärkningen att, i händelse man antager, att den utlofvade ersättningen kommit ruslhällarne till godo, den borde dem tillerkännas för §å väl de i augmentshemmanens, som i stamhemmanens räntor ingående dagsverken, så för Utskottet härvid erinra, att då Kongl.
Maj:t, uti] det ofvan åberopade nådiga brefvet af den 16
December 1680, förklarat sig benägen att förskona rusthållarne från dagsverkenas' utgörande ”för deras gårdar, antingen de dem sjelfva åbo, derföre rida eller rustning bålla,” synes uttrycket: ”deras gårdar” icke kunna afse de hemman eller andra lägenheter, såsom qvarnar och utjordar m. m., af hvilkas räntor rusthållarnes gårdar eller stamhemmanen erhöllo, under namn af augment, understöd till vissa större eller mindre belopp, ofta utgörande endast några få daler; hvartill kommer, dels att konung Carl XI, vid det ifrågavarande löftets gifvande, icke bestämdt utlofvade ersättning, fullt motsvarande de rustningsräntan frångångne dagsverkenas värde, utan endast ett ”soulagement” för den tunga, dessa rusthåll derigenom fått vidkännas, och dels att den år 1680, under namn af augment, i rustningsräntorne ingående andel i allmänhet var högst obetydlig, emot hvad den nu är.
I afseende å den uti reservationen lemnadc uppgift, att ett lika beskaffad! undantag från vanlfga förhållandet med de i rusthållens räntor ingående dagsverken jemväl skulle ega rum i afseende å dagsverken, utgående af hemman i Dingtuna socken, får Utskottet upplysa, att förhållandet visserligen är sådant i afseende å en del augmentshemman i nämnde socken; men att deremot, enligt hvad 1696 års räkenskap för Westerås län utvisar, så väl jordeboks- som hemmantals dagsverkena af de hemman inom Dingtuna socken och Tuhundra härad, hvilka äro rusthåll, blifvit med öfrige räntorne af samma hemman till rusthållarne upplåtne, hvilket förhållande ännu fortfar.
Genom hvad Utskottet sålunda anfört anser Utskottet sig hafva visat, att genom de emot förra betänkandet framställde anmärkningar någon bevisning icke åstadkommits derom, att, i motsats mot hvad Utskottet antagit, det af Carl XI år 1680 rusthållarne gifna löfte om soulagement blifvit uppfylldt.
Till följd af den i anmärkningarne framställda ganska rikliga åsigt, alt del icke varit räntans dalertal eller hemmanens mantal, utan deras godhet och naturliga förmåner, jemte llere andra förhållanden, hvilka numera svårligen kunna utredas, som vid indelningsverkens upprättande bestämt rusthållens storlek, förfaller äfven grunden för de beräkningar och slutsatser, man] velat draga af ränlornes (jlika belopp, vare sig att jemförelsen anställes emellan rusthäll inom samma kompani eller emellan olika kompanier.
Dessa jemförelser kunqa på sin höjd leda till mer eller mindre sannolikhet för någon viss Stäts-UtskoItets Utlåtande, N.-o 338. 7 åsigt, men icke till någon bevisning, aldraminst när, såsom uti förevarande fråga är händelsen, bestämda fakta tala för en annan uppfattning af förhållandet.
Utskottet saknar alltså all anledning att frånträda sin i förenämnde, af ett Riksstånd godkända, betänkande yttrade åsigt; hvadan Utskottet förnyar sitt i samma betänkande afgifna tillstyrkande.
Likväl och då den minskning uti Stats-verkets inkomster, som genom bifall tilt motionen kan föranledas, är, jemförelsevis med hela summan af den kronan behållna del af indelta räntorne, föga betydande, samt dessutom beloppet beror af markegången och årligen visar olikheter långt större, än beloppet af ifrågavarande dagsverkslösen; så hemställer Utskottet, att det beslut, Rikets Ständer i denna fråga fatta, icke matte medföra någon förändring uti den beräkning af Statsverkets inkomster, som Utskottet föreslagit och Rikets Ständer godkänt.
Stockholm den 22 Angusti 1851.
Reservation: af Herr Grefve Mörner, C. G. D.: ”Medåberopande af min, vid Utskottets förra Retänkande N:o 273 afgifna, reservation, för jag emot Utskottets nu ifrågavarande sednare Utlåtande mig reservera.
Uti della sistnämnda äro visserligen åtskilliga förhållanden nu mera upptagna och medgifna, hvilka uti det första voro dels förbigångna och dels, på grund af Krigsoch Kammar-kollegiernas yttrande, förnekade, men, det oaktadt, har Utskottet ansett sig höra vidhålla sin förut i sjelfva saken uttalade mening.
Då det emellertid varit för mig omöjligt, att kunna godkänna de slutsatser, hvartill Utskottet kommit, och dessutom åtskilliga omständigheter förefinnas, hvilka jemväl denna gång icke blifvit af Utskottet uppmärksammade, ehuru de, enligt min åsigt, äro af hufvud - 8 Ståls-Utskottets Utlåtande, N:o 338. saklig vigt för frågans opartiska bedömande, har jag ansett mig böra i korthet angifva de hufvud-momenter, hvaruppå min, från Utskottets pluralitet skiljaktiga, mening sig stödjer.
Dessa momenter äro: