Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1 öfrigt och för den händelse Borgare- och Bonde-Stånden, hvilka hegge Riks-Slånd afslagit Utskottens utlåtande N:o 69, icke heller skulle gilla förevarande förändrade utlåtande, få Utskotten, till beredande af tidsbesparing vid frågans ytterligare behandling, ej allenast inbjuda Preste-Slåndet alt den, i öfverensstämmelse med syftningen af Ridderskapet och Adelns återremiss, nu föreslagna förändring i det af Preste-Ståndet gillade utlåtandet N:o 69 godkänna; utan ock, under förmodan, att denna inbjudning af Preste-Ståndet antages, äfvensom att förevarande utlåtande af Ridderskapet och Adeln godkännes, och frågan sålunda, sedan i afseende på gratifications-anslaget två Stånd stannat emot två, jemlikt 69 §.
Regeringsformen, bör genom votering i Förstärkt Stats-Ulskott afgöras, för en sådan omröstning föreslå följande voterings-propositiou:
Den, som, på sätt Utskotten tillstyrkt, bifaller, att Rikets Ständer, med afseende å Adjuncten Ramströms, genom inrättandet och vidmaglhållandel af Stockholms Lyceum, ådagalagda förljenster om ungdomens bildande, å Riksgälds-Contoret till Kongl. Maj:ts
Nådiga disposition anvisa en summa af TreTusende Riksdaler Banco, samt, med tillkännagifvande häraf, hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att Kongl. Maj:t, derest, efter anställande undersökning om den vid nämnde Lyceum följda läromethod och den framgång, densamma må hafva vunnit, Adjuncten Ramström skulle finnas vara förtjent af ifrågavarande uppmuntran från Statens sida, täcktes låta berörde 3000 R:dr såsom gratificalion till honom utbetala, röstar Ja; den, det icke vill, röstar Nej.
Stockholm den 13 Maj 1845, 4 Stals- samt Alinia Besv.- och Ekon,-Utskottens Memorial, N\o 118, N:o 118.
Ant. till Exp.-Uuk. d. i3 Maj, kl. C> e. m.
Memorial, i anledning af Riks-Ständens skiljagliga beslut, i frug a om Lärare-Seminariers inrättande och anslag dertill m. m.
Enligt från samtlige Riks-Stånden ankomne Protocolls-Utdrag, har Utskottens Utlåtande N:o 89, rörande väckt fråga om Lärare-Seminariers inrättande m. ra., blifvit af Högloft.
Ridderskapel och Adeln den 19 nästlidne April bifallet, utan annan förändring, än att uti sista punkten deraf ordet läroprof i stället för ordet läroprofvet skulle införas, samt orden: och att det nu anbefallda läseprofvet vid Stiftetis Läroverk, i följd deraf, må upphöra, uteslutas; af Högv.
Preste-Ständet den 16 afslagel; af Vällofl.
Borgare-Ståndet den 9 bifallet, samt af Hederv.
Bonde-Ståndet den 7 af slaget, med undantag af 3:dje punclen, deri Utskotten tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes i Nåder förordna, att indigenats-rätten, vid ansökningar till Läraresysslor vid Rikets Elementar-läroverk, måtte upphöra, hvilket tillstyrkande blef af Ståndet gilladt.
Utskottens tillstyrkanden, i afseende å Lärare-Seminariers inrättande och det derför erforderliga anslag, äro sålunda gillade af tvänne Stånd, nemligen Högloft.
Ridderskapet och Adeln samt Yälloft.
Borgare-Ståndet, men deremot af de öfrige tvänne Riks-Stånden afslagne; och som frågan, rörande omförmälde anslag, är helt och hållet beroende på sjelfva hufvudfrågan, eller huruvida de föreslagne Lärare-Seminarierne borde inrättas eller icke; men i denna sednare fråga, som är af ekonomisk natur, tvänne Riks-Stånd stannat mot två, anse Utskotten så väl densamma, som den deraf beroende frågan om anslag till de föreslagne Seminarierne böra förfalla.
Hvad beträffar 3:dje puncten af Utskottens förenämnde Utlåtande, eller frågan om indigenats-rättens uppbäfvande, så enär Irenne Riks-Stånd, nemligen Högloft.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Utlåtande, N:o 118.
5 Slutligen och som Utskottens tillstyrkan i Utlåtandets f^Ae. eller sisla punkt, angående läroprofvet för dem, som vilja förvärfva rättighet att vid Rikets Elementar-läroverk såsom lärare anställas, blifvit afslagen af Jheste- och Bonde-Stånden, men bifallen af Ridderskapet och Adeln, med och af Borgare-Ståndet utan förändring samt således i denna fråga två stånd stannat mot två; alltså och då densamma icke eger något oskiljagtigt sammanhang med Lärare-Seminariers inrättande, och det dertill föreslagne anslags beviljande, än mindre derför utgör något villkor, utan endast innefattar uttryckandet af en önskan om beskaffenheten af de läroprof, som, i händelse sådane seminarier komme att inrättas, boule genomgås af dem, som ville förvärfva rättighet att vid Rikets ElementarLäroverk såsom lärare anställas, anse Utskotten, att omförmälde fråga, jemlikt 75 §.
Stockholm den i3 Maj i845.
Af Herr von Axelsson, Georg Julius: ”En stor del anslagsfrågor innebära äfven organisationer.
Organisation och anslag stå i dylika frågor i elL oskiljagtigt samband med hvarannan, och lika litet som det boide komma ifråga att bestrida, det anslaget är hufvudsaken vid frågans afgörande, lika litet skulle det säkerligen kunna falla något Riks-SLåtid in att ogilla organisationen, (förutsatt, att den ej är absolut skadlig) om ej kostnad för staten dermed vore förenad.
Alla anslagsfrågor böra således såsom sådane behandlas, de må innefatta organisationer m. fl. andia bindande omständigheter eller ej.
Förevarande fråga, som af t vänne Riks-Stånd blifvit bifallen och af tvänne afslagna, hade i min tanka, enligt 3o §. 3 mom.
Riksdags-Ordningen och 69 §.
Regeringsformen, bordt förekomma i förstärkt Stats-Utskott, och intet fall torde kunna uppgifvas, då en anslagsfråga af dylik beskaffenhet blifvit annorlunda än på detta sätt afgjord, men väl otaliga exempel derpå, att sådane frågor blifvit föremål för votering i förstärkt Stats-Utskott, hvarpå jag vill nämna: anslag lill Instructions-compagnier; lill ångkraftens använ - 6 Stals- samt Allm. Bcsv.- och E/iOn,-Utskottens Utlåtande, N:o 11g. dande på seglande fartyg; lill arfvode åt en adjungerad ledamot i Svea och fyra i Götha Ilof-Rätt m. fl., hvilka anslag alla innebära en organisation , likaväl sorn det ifrågavarande till Lärare-seminariers inrättande.’'
Af Herr Valleij, som ansåg, att då anslagsfrågan, hvarmed den om seminariers inrättande egde oskiljagtigt sammanhang, måste vid det förhållande, att i beslutet 2 Stånd stannat mot 2, jemlikt 69 §.
Af Friherre Tersmeden, Friherre Reuterskjöld, Herr Munck, Herr Professor IVahlberg, Herr Norin, Herr Linström och Herr /Vedberg.
Ank. till Exp.-Ulsk. deo i3 Maj, kl. 6 c. m.
Utlåtande, i anledning af väckta frågor om anslag till folkundervisningens befrämjande.
Sedan Utskotten uti sitt, med anledning af väckta förslag till ändringar uti Kongl. Stadgan, angående folkundervisningen i Riket af den 18 Juni 1842, afgifna betänkande N:o 40, förklarat, att Utskotten, i afseende å den af åtskiilige motionärer jemväl äskade förhöjningen af anslaget till folkundervisningen, skulle afgifva serskildt Utlåtande; så gå Utskotten nu att sådant fullgöra.
Yrkanden om en dylik förhöjning af berörde anslag från och med 100,000 R:dr till och med 275,000 R:dr, hafva blifvit inom Hederv.
Bonde-Ståndet väckle af Riksdagsfullmägtige Tobias Lind från Götheborgs och Boh us Län, Ola Svensson från Malmöhus Län, Peter Jansson från Skaraborgs Län, Lars Magnus Knutsson och Anders Jansson från Östergöthlands Län, Per Mattsson från Wester-Norriands Län, Nils Peter Petersson och Niklas Nilsson från Calmare Län, Lars Norrby från Gottlands Län, Anders Eriksson och Johan Peter Andersson från Elfsborgs Län samt Sven Stats- samt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottens Utlåtandej N:o 120, 7 Jansson från Jemtlands Län; innehållande berörde förslag jemväl framställningar om fördelning af det anslag, som kunde komma att af Rikets Ständer för ändamålet beviljas.
Till besvarande af nämnde motioner, torde Utskotten endast böra anföra, hurusom ändamålet med med deruti gjorda förslag redan synes vara uppfyldt, derigenom att Rikets Ständer beslutat: att en afgift af 12 sk. för hvarje mantalsskrifven mansperson och 6 sk. för qvinna skall
Lill folkundervisningens befrämjande utgå inom hvarje socken i Riket; att dessutom en summa af 20,000 R:dr årligen, till och med det år, då nästa Riksdag slutas, skall å Riksgälds-Conloret ställas till Kongl. Majrts
Nådiga disposition, att, i nion af behofvet, utbetalas såsom understöd till folkskole-lärares aflönande inom de socknar, der, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, statsbidrag för sådant ändamål, i följd af serskilda omständigheter och förhållanden, kan blifva erforderligt; samt att Kongl.
Vid det här ofvan anmälda förhållande, få Utskotten tillstyrka, att förenämnde motionärers yrkanden om förhöjda anslag till folkundervisningens befrämjande icke måtte till någon vidare åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
Ank. till Exp.-Utsk. d. i3 Maj, kl. 6 c. rr» Utlåtande, i anledning af vacht fråga om en del af den så kallade Helgonsky Idens användande till folkundervisningens befrämjande.
Sedan vid sistlidne Riksdag Kongl. Majit uti Nådig Proposition öfverlemnat till Rikets då församlade Ständer, att, af allmänna medel åt Ca - 8 Stats- samt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N',o 120. thedral-skolan i Lund anvisa elt årligt penninge-anslag, motsvarande de 1,047 tunnor Helgonskyldskorn, som, jemlikt Kongl. Brefvet den 24 Mars 1824, borde af klockarnes i Lunds Stift Helgonskylds-säd indragas och till den beslutade Calhedral-skolans i Lund inrättande användas; hvarigenom de församlingar, från hvilka berörde spantnål eljest skulle utgöras, komrne i tillfälle att använda den samma till inrättande eller förbättrande af sina folkskolor; samt Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 19 Junii 1840, jemte beviljande af ett årligt anslag af 3,856
Rdr 45 sk. 4 rst< 611 nämnde Cathedral-skola, hvarigenom skolans behof af berörde Helgonskyld komme att upphöra, tillika förklarat, att, då det vore af högsta vigt, att församlingarne bereddes tillfälle att inrätta folkskolor eller förbättra de redan varande, för hvilket ändamål den förut till Cathedralskolans behof afsedda andel uti Helgonskylden lämpligen borde kunna användas, Rikets Ständer beslutat, att de församlingar inom Lunds Stift, af hvilkas Helgonskyldskorn påräknats bidrag till Cathedral-skolan i Lund, borde, såvidt de förbunde sig att uteslutande till folkundervisningens befrämjande inom församlingarne använda samma bidrag, bibehållas vid oqvald besittning deraf; så har Kongl. Majrt, efter föredragning af Rikets Ständers omförmälde underdåniga skrifvelse, låtit under den 27 Juli 1840, i Nåder meddela Consistorium Ecclesiaslicum i Lund samt öfrige vederbörande till behörigt iagttagande och underdånig eftenättelse, hvad Rikets Ständer, på sätt nämndt är, beslutat.
Vid innevarande Riksdag har Riksdagsfullmägligen Pehr Jönsson från Christianstads Län, uti elt till Hederv.
Bonde-Ståndet ingifvet, till Stals-Ulskottet remitleradt memorial, anfört: alt den rättvisa, som, genom ofvanberörde åtgärd, kommit de församlingar till godo, från hvilka Helgonskyldskorn, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 24 Mars 1824. skulle hafva utgått till Lunds Cathedral-skola, icke sträckt sig till eller vederfarits de församlingar inom Lunds Stift, som voro belägne inom 2:ne mil från städerne, och hvilka församlingar, enligt ett af Konung Christian den IV meddeiadt förordnande, som genom Malmö
Recess af år 1662 bekräftades, ännu måste utbetala sin Helgonskyld till städernas skolor; att dessa väl icke kunde undvara den inkomst, som den anslagna Helgonskylden beredt dem, men att det likväl i motionärens tanke vore orättvist, att kringliggande landlförsamlingar skulle löna lärare åt städernas invånare, då de sjelfva voro 1 största behof af den utgående Helgonskylden för sina egna barns undervisning, samt städernas invånare icke lemna de - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 120. 9 de något bidrag lill lärares aflöning hvarken vid Lärdoms-skolorna eller Academien; och har på sådane skäl Motionären föreslagit, valt Allmogen äfven i de församlingar, som ligga inom tvänne mil från Städerna och ännu till deras skolor betala Helgonskyld, mätte derifrån befrias och hädanefter njuta lika rätt med alla andra församlingar, att nemligen få använda Helgonskylden till upprätthållande af folkskolorna i deras egna församlingar, samt alt Lärdoms-skolorna må, i stället för Helgonskylden, erhålla motsvarande anslag af Statsmedel, hvarigenom deras underhåll icke komme att trycka allmogen meia än landets öfriga invånare.” Sedan Stats-Utskottet, för behandling af detta ärende, sammanträdt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, hafva Utskotten gemensamt tagit detsamma i öfvervägande, och få sitt utlåtande deruti nu afgifva.
Utskotten icke varit i tillfälle att nog tillförlitligen och fullständigt utreda förhållandet med ifrågavarande Helgonskyld eller den rätt på grund hvaraf de inom Lunds Stift belägne Städers skolor åtnjutit och för lärares underhållande åtnjuta Helgonskyldskorn från de inom tvänne mils afstånd från samma städer varande församlingar; men Utskotten synes det billigt, att då den helgonskyld som af öfrige församlingar inom Stiftet, jemlikt högstberörde Kongl. Bref af den 24 Mars 1824, bordt utgå till Lunds Cathedral-skola, blifvit vid dessa församlingar bibehållen, under vilkor, att till folk-undervisningens befrämjande inom församlingarne användas, jemväl ifrågavarande inom 2:ne mil från städerna belägna landtförsamlingar få åtnjuta enahanda förmån; och få Utskotten med anledning deraf vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes, efter anställd undersökning, dels om den rätt, på grund hvaraf i Lunds Stift varande Städers skolor åtnjuta helgonskyldskorn af de inom 2ine mil från städerne belägne Landtförsamlingar, och dels till huru stort belopp denna helgonskyld till skolorna utgår, låta vid nästinstundande Riksdag till Rikets Ständer öfverlemna den Nådiga Proposition i ämnet, som Kongl. Majit kan finna vara af omständigheterna påkallad.
St, Prot, 18^5, 4 Sami, 2 A/d, 24 Haft, % 10 Stats- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, IV:o 121.
Ank. till Exp.-Utsk. d. i3 Mnj, kl 6 c. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga att afgifterna för skolväsendets ordnande måtte gemensamt med kronoutskglderna uppbäras.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet har till behandling fått emottaga en af Herr Biskopen Hallström inom Högv.
Preste-Ståndet väckt motion, att när församling för sitt skolväsendes ordnande åtagit sig någon personel afgift, densamma må, om församlingen sådant äskar och hos Konungens Befallningshafvande anmäler, gemensamt med kronoutskylderna uppbäras, under uppbörsmanna-ansvar, samt vid samma tid, sorn dessa till Ränterierne ingå och aflevereras, till vederbörande Skolstyrelse, jemte behörig redovisning, aflemnus.
Sedan Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten, för frågans behandling, sammanlrädt med Stats-Utskot.tet, hafva Utskotten gemensamt tagit densamma i öfvervägande; och som Rikets Ständer vid innevarande Riksdag bifallit, att hälften af den s. k. skyddsafgiften må till folkundervisningen användas, samt, derest en församling eller menighet å något ställe skulle besluta och öfverenskomma om något ytterligare bidrag till folkundervisningens befrämjande, Rikets Ständer, på sätt nämndt är, bifallit, det, efter Utskottens åsigt, desto heldre bör ankomma på församlingarne eller menigheterne sjelfva, att om uppbörden af ett sådant ytterligare bidrag draga försorg, som dels en dylik uppbörds öfverlemnande till vederbörande kronobetjente skulle orsaka dem ett ökadt ej obetydligt besvär, hvarför de säkerligen ej skulle underlåta att fordra ersättning, och dels kronobetjeningen icke skulle kunna så hastigt, som omständigheterne stundom torde fordra, verkställa nämnde uppbörd, utan tidsutdrägt dermed ega rum; alltså få Utskotten afstyrka Herr Biskop Hallströms berörde motion.
Stockholm den 13 Maj 1845* Stats- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens UtlåtandeN:o 122. 11 N:o i22.
Alik. till Exp.-Utsk. d. i3 Maj, kl. 6 c. m.
Utlåtande, i anledning af åtcrrerniss å Utskottens Betänkande N:o 9o, angående vackt fråga om underhållandet af Ilallsnäs Bro.
Enligt från samtlige Riks-Slånden ankomne Protocolls-Utdrag har nämnde Betänkande blifvit bilället af Högloft.
Ridderskapet och Adeln den 9:de och af Hög v. Preste-Ståndet den 7:de, men deremot återremitterad t af Vällofl.
Såsom skäl för återreinissen har blifvit åberopadt, att då egaren af Hallsnäs hemman förr egt, att, för underhållandet af färja öfver det der varande sund, åtnjuta frihet från rotering, det syntes, sorn skulle Westra Häradsboer, hvilka blifvit ålagde att öfver sundet uppföra bro, böra inträda i enahanda förmon, som egaren af Hallsnäs egt, emedan Kronan eljest skulle skörda en vinst derigenom, att skyldigheten i berörde hänseende blifvit öfverflyttad på Häradsboerne, hvilket ansågs vara desto mera obilligt, sorn Slaten icke tillförne haft alt påräkna någon rotefrihets-afgift af Hallsnäs.
Utskotten, som tagit i öfvervägande hvad sålunda blifvit anfördt, få med anledning deraf anföra, att Utskotten, som ej haft tillgång till den i motionen åberopade 1684 års Ekonomiska Commissions handlingar, icke kunnat erhålla upplysning om den serskilda anledning, hvarföre egaren af Hallsnäs hemman då skall blifvit ålagdt att, emot frihet från rotering, ensam underhålla färja öfver Ilallsnäs sund, om hvilken anledning motionen icke heller gifver någon upplysning; att redan genom de före 1734 års
Lag i fråga om byggandet och underhållandet af broar och vägar, gällande lagar och författningar, hvaribland må nämnas Gripsholms Stadga af den 29 April 1575, det varit föreskrifvet, "att alla äga bro bygga och väga rödja, så then sorn mindre äger i by, som then mer äger, och ingen vare therför fri hvarken frelst eller ofrälst”; och att i 25 Cap. 8 §.
Lag, stadgas att "alla, som å landet hemman ega eller bruka skola, vägar lödja och broar bygga.’’ 12 Stais- samt Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottens Utlåtande, N-.o 122.
Och då sålunda det synes Utskotten uppenbart, att, sedan Kongl. Maj:t genom Utslag den 6 April 1824 förklarat, att bro skulle byggas öfver Hallsnäs sund al samtlige Westra Häradsboer gemensamt, häradsboerne icke i detta hänseende ega någon annan eller större skyldighet änden, som allmänna Lagen påbjuder, samt Hallsnäs hemmansegare sjelf yrkat att blifva befriad från åliggandet att hålla färja öfver Hallsnäs sund, emot åtagande att ingå uti rotering; alltså och då, i allt fall, Westra Häradsboer, derest de anse sig ega lagligen grundade anspråk på den förmon, som motionen åsyftar, ega att derom sin talan i vederbörlig ordning utföra; finna Utskotten, med stöd jemväl af hvad de i sitt omförmälde Utlåtande anfört, sig icke böra frångå det afstyrkande af motionen, som Utskotten i samma utlåtande meddelat.
Stockholm den 13 Maj 1845. STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Berg, 1845.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utshottens Utlåtande, tf:o 123. 1 N:o 123.
Änk. till Exp.-Utsk. den 13 Maj, kl. 6 é. m.
Utlåtande, angående rättighet för brukare af mensal-hemman att lösa desamma till skatte.
Riksdagsfullmägligen Tobias Lind från Götheborgs och Bobus
Läll bar lili en bos [lederv. Bonde-Ståndet väckl, till Utskotten remitterad motion, föreslagit, att Kongl. Förordningen af deii 19 September 1723 mätte förändras på det sätt, alt innehafvare af mensal-hemman blefve tillåtet att lä dessa, lika med krono-hemman, till skatte förvandlade, med rättighet likväl för pastorerne, alt åtnjuta den af mensal-hemmanen vanliga inkomsten, hvilken tillåtelse, enligt motionärens tanka, skulle, utom andra fördelar, medföra den, att då sådane hemmans innehafvare finge rätt alt öfverlåta hemmanen på skyld eller oskyld, eller egde säkerhet, att besittnings-rätten efter deras död öfverginge till arfvingarne, de skulle bättre bruka dessa hemman än för närvarande eger rum.
Till stöd för molionen, har uti ett serskildt, den 5 sisllidne Oclober af motionären lill Heder v.
Bonde-Ståndet ingifvet, till Utskotten jemväl remilteradt, anförande blifvit yltradt, att det vore egentligen ordalagen i Kongl. Förordningen, den 19 September 1723, som i allmänhet ledde till den tolkning, att mensal-hemman icke skulle få till skatte köpas.
Det vore väl bekant, att i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län hela regleringen med presterskapets aflöning redan skedt på 1500:lalet och alt vid deu tid provinserna afträddes till Sverige, denna reglering redan varit så stadgad, att förhållandena, i afseende derå, icke ansågos obestämda.
Då dessa landskaper införlifvades med Sverige, blef den försäkran gifven, att jordens natur, onera och skyldigbeter, äfvensom presterskapets aflönings-sält och rättigheter skulle förblifva oförändrade.
Det vore jemväl kändt, och genom Lunds Landabok tydligen bestyrkt, alt af mensal-hemman endast räntan varit anslagen till presterskapet, och att någon slädjo-ralt icke varit presterskapet medgifven, utan hade en sådan rätt, der den utgått, ansetts Bih. till R.
Prat. 1845, 4 Sami. 2 Afd. 25 Hiift. 1 2 Stats- samt Allm. Besv.- och Eicon.-Utslccltcns Ullutande, N:o 123. tillhöra kronan, under hvars dominium mensal-hemman alltid, funnes antecknade.
Äfven i de gamla Svenska provinserna syntes mensal-hemmanen icke hafva varit anslagne åt presterskapet under samma villkor, som deras boställshemman, utan hade blott räntan eller landtgillet utgått ”såsom hjelp till annexen’'.
Brefvet den 1 Februari 1659, städsel-ären och foder-nöten, sedan stadgande i samma syftning redan förut under den 7 April 1597 blifvit meddeladt.
Till stöd för motionärens åsigt i förevarande fråga kunde tillika åberopas Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 25 Maj 1720, § 54, lydande sålunda: ”Preste- och aunex-bönderne i Skåne blifva förskonte för att gifva ny penninge-slädja åt en ny 'kyrkoherde, emedan presterskapet icke ens är befogadt att affordra någon städja af dem; ty de äro piiré kronohemman, som intet böra städjas, — och skulle bonden vara skatte, så bör han så mycket mindre gifva någon städja”. —-
Och har motionären, under påstående att Kongl. Förordningen den 19 September 1723 icke vore å mensal-hemman tillämplig, tillika uti sitt omförmälde anförande, hvaruti Ståndets samtlige Riksdags-fullmäglige från Skåne instämt, förklarat, att, efter hans tanka, det vore både rättvist och klokt, om ”i Skatteköps-förordningens andu”, det stadgande meddelades, att mensal-hemman finge till skutte-hemman försell jas, då pastor dertill sitt samtycke lemnade, och med villkor, att. de årliga af gifter i ränta eller hndtgille m. m, som nu utginge, bhf ve för framtiden åt efterträdaren försäkrade, jemte en årlig afgäld, svarande mot en trettiondedel af den städja, som sist erlagd varit; förmenande motionären, att genom ett sådant stadgande presterskapet ingenting skulle förlora, men åboen deremot vinna en betryggad besittningsrätt och det allmänna hafva fördel af en större produetion på dessa hemman.
Då varande Stals- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskott afgåfvo deröfver sitt betänkande, hvaruti yttrades, bland annat, följande: ”Genom 4 mom. i presterskapets privilegier den 16 October 1723, är presterskapet lörsäkradt om bibehållandet vid indelnings-slomar och annex, att dem bruka, häfda eller häfda låta; och som denna dispositionsrätt öfver berörde hemman skulle väsendtligen inskränkas genom den yrkade rättigheten, all lösa hemmanen lill skatte, hvilket också redan genom Kongl. Förordnin - Stats- samt Allm Desv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande.
N:o 123- 3 gen den 19 September 1723 är bestämdt förbjudet; så är det uppenbart, att de åberopade privilegierna skulie, genom den föreslagna Författningen, rubbas och presterskapet få vidkännas en minskning af dess i behörig ordning fastställda löne-föi möner”.
På grund häraf funno Utskotten sig böra afstyrka bifall till det väckta förslaget.
Då berörde betänkande blef af Irenne Riks-Slånd godkändt, och några skäl nu icke blifvit anförde, som föranledt Utskotten att frångå den åsigt i della ämne, som äro i samma betänkande uttalade, så lä Utskotten, jemte meddelande af den upplysning, att, utom det förbud för mensal-hemmans försäljande till skatte, som innehålles i ofvanberörde Kongl. Förordning den 19 September 1723, det blifvit genom Kongl. Resolutionen på presterskapets besvär den 23 December 1747, föreskrifvet alt då, lill skatte försålde preste-stomar och mensalier, säljas utom börd, de må af kyrkorne eller församlingarne åter inlösas och af presterskapet sedermera oqvaldL nyttjas, att skatteköp å annex- och mensal-hemman i Skåne och Halland ovillkorligen, och i Bohus