Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under den 22 Februari 1851 har, med anledning af Hedemora, Folkärna, By och Grytnäs socknemäns ofvanbcrörde ansökning om förvandling af den kolränta, som till Avesta bruk erlägges, Bergslaget afgifvit särskildt underdånigt utlåtande, hvaruti, med åberopande af det mellan Kronan och Bergslaget den 12 November 1777 om Avesta f. d. kronobruk afslutade köpekontrakt, och den, bergslaget deruti tillerkända, rättighet att nyttja brukets kolhandels-privilegium i berörde socknar samt uppbära kolskatterna derstädes emot betalning för de indelda räntekolen efter markegång och för de kronan behållna, efter 16 sk. för tolftunnestigen, Bergslaget i underdånighet yttrat, att, med hänsigt till skogs- och kolprivilegiernas i allmänhet stora värde, det icke billigen kunde ifrågasättas, att Bergslaget skulle, utan särskild ersättning, afstå de på köpeaftal grundade skogsprivilegierna för Avesta, hvilka dessutom ej hade någon gemenskap med Fahlu kopparverks privilegier; hvadan Bergslaget förbehållit sig att, emot afstående af de oindelda räntekolen, 2,880 l/2 stigar, få af Statsverket årligen uppbära skillnaden mellan derå bestämda lösningspris och blifvande markegångspriser i Näsgårds fögderi, och hvilken skillnad, år 1850, uppgått till 6,001 R:dr 2 sk:r; men deremot, såsom en ringa och billig ersättning för afträdande af lösningsrätten till de indelda räntekolen, omkring 3,650 stigar, äfvensom köpekols-rällen i de fyra socknarne, fordrat för garning af kronans räntekoppar full garlön, hvilken, jemte transportkostnad från Fahlu kopparvåg till Avesta, år 1851 utgjorde i allmänhet 3 R:dr 40 sk:r per skepp:d, då garlönen åter för kronans tiondekoppar vore, genom förberörde köpekontrakt, bestämd till blott 24 sk. per skepptd, om kopparen förädlas, och till 36 sk. när densamma utgår i garkoppar. 20 Slals-Ulskollels Utlåtande, J\! 64, Lill. B.
Slutligen har, u.i ett den 1 Mars 1851, i anledning af samtliga till millet hörande ansökningar och betänkanden, afgifvet underdånigt yttrande, Stora Kopparbergs Grufve-Rätt, med erkännande af billigheten i skogsegarnes yrkande på frihet att, der förmånligast finnes, afyttra sina skogseffekter, förmält sig anse inlösen af de privilegier, hvarigenom, denna frihet inskränktes, cj kunna åligga någon annan än Staten, som gifvit dem.
Att Bergslaget icke velat afstå alla sina privilegier och förmåner utan undantag, samt hufvudsakligen förbehållit sig sina rättigheter i afseende å bergsfräl^e-jordens skogar, har jemväl Grufve-Rälten funnit »väl befogad!»; och förmodades bifall dertill ej möta hinder, enär bergsfrälse-jordens egare säkerligen ej skulle, om' de blefvo hörda, medgifva förändrad beskattning å sin jord.
Då Bergslagets köpekols-distrikt voro bestämdt efter ett kolbehof för 5,000 skepp:d årlig koppartillverkning, hvartill densamma de sednare åren nära uppgått, samt skillnaden mellan hvart 10:de och hvart 30:de skepp:d af nyssnämnde qvantitet utgjorde 553V3 skepprd, sorn, efter 120 R:dr per skepp:d, motsvarade 40,000 R:dr, vore delta tvifvelsutan en mycket hög lösepenning för
Dalallmogens befriande från tungan af Bergslagets privilegier och äfven en hög ersättning för hvad Bergslaget komme att förlora, så vidt upphörandet af skattekolens natura-prestation, jemte kolhandelns frigifvande, icke föranledde större och hastigare’ stegring af kolpriserna, än eljest skulle inträffa; och sorn denna stegring kunde antagas till 32 sk. per stig, och alltså för Bergslagets kolbehof, af omkring 70,000 stigar, uppginge till 46,666 R:dr 32 sk., så skulle Bergslaget blott derigenom förlora årligen 6,666
R:dr 52 sk., oberäknadt ersättningen lill hytte-egarne, eller den s. k. hytte-revenyen, sanit det genom virkeshandelns frigifvande stegrade priset å öfrige skogseffekter, hvadan Grufve-Rätten ansett Bergslaget hafva härutinnan gjort allt hvad billigtvis kunde fordras.
Med afseende å vigten och fördelarne för det allmänna af det stora kopparverkets fortgång och emedan derstädes ett vida större behof af virke och kol än å något annat ställe vöre »på en enda punkt koncentreradt», har Grufve-Rälten instämt i Bergslagets äskande af bestämdt förbud mot nya koltärande verks anläggning på mindre afstånd än två mil från Stora Kopparberget, och derjemte hemställt, att i Nåder måtte anbefallas sträng kontroll och tillräcklig uppsigt derå, att skogarnes bestånd icke äfventyras, samt i öfrigt fästat uppmärksamhet å angelägenheten deraf, att kolprivilegierna för Avesta icke indroges, så vida tionde-nedsältning ej vunnes för råkopparn vid Stora Kopparberget.
Vid betraktande af hvad i delta ämne förekommit, hade Kongl. Maj:t funnit de förändringar, tiden medfört i flera afsecnden, fordra ett ytterligare öfvervägande af detta, för Stora Kopparbergs
Läns inbyggare vigtiga, ärende.
Sedan folkmängdens tillvext stegrat behofvet af utvidgade näringskällor, hlefve friheten att begagna dem, som naturen i denna ort bereder, så mycket dyrbarare för befolkningeus bergning; Siats-Utskottets Utlåtande, Al 64, Litt.
B. 21 sedan angränsande orters
Ulligare rörelse alltmer närmat sig de aflägsnare bygderna i detta län, hade hågeu att verksammare deltaga uti häraf uppkommande fördelar jemväl derstädes tilltagit; och sedan en mindre välbetänkt skogshushållning i en del trakter, samt forlönernas stegring gjort tjenslbarheterna till Stora Kopparberget mera svåra och betungande, hade olägenheterna utaf jordegande-rältens inskränkning, genom Bergslagets privilegier, visat sig alltmera påfallande.
Maj:t har derföre ansett förevarande, på hela provinsens välmåga inverkande, fråga vara af den stora vigt för det allmänna, alt Staten borde, medelst billig lindring i kopparverkets nuvarande högre beskattning, medverka till dess lösning på ett sätt, som, jemte detta verks framlida upprätthållande, befordrade provinsens välstånd och vidare utveckling till framtida förkofran, hvilka båda ändamål kunde vinnas, om de allmänna beskattningsgrunderna tillämpades så väl på kopparverket, som på jordegarne, utan att förhållandet för någondera blefve beroende af förpligtelse till den andra.
Om således, emot frånträdande å Bergslagets sida af dess, undantagsvis och till förfång för ortens skattskyldige inbyggare ännu innehafvande, särskilda rättigheter och förmåner, Stora Kopparbergs
Bergslags beskattning kuude förmedlas till öfverensstämmelse med den, genom Kongl.
Förordningen den 21 Juni 1831, stadgade allmänna grund för beskattning å de bergverk, af hvilka viss procent å tillverkningen skall, såsom tionde lill kronan, utgöras, komme Statens uppoffring, genom den årliga kopparräntans minskning, alt tillskynda det allmänna en länge önskad fördel af bättre ordnade förhållanden och af skatte-allmogens förbjelpande till en friare och mera rättsenlig disposition af hemmanens skogar och deras afkastning; hvarförutan jemväl någon direkt ersättning för statsverket måhända kunde påräknas genom oafkortadt ingående af den, från Bergslagets privilegii-tvång befriade, allmogens utskylder.
Maj:t har derföre ansett att, så vida Stora Kopparbergs
Bergslag vore villigt att, såsom vederlag för kopparräntans förmedling från hvart 10:de till hvart 50:de skepp:d af årliga koppartillverkningen, afstå från alla Bergslaget tillerkända eller af detsamma hittills åtnjutna privilegier och förmåner, dels i afseende å levereringen af skatteallmogens räntekol vid Stora Kopparberget och Avesta bruk, dels ock i andra hänseenden, som härmed ega gemenskap, skulle en härom träffande öfverenskommelse lör framliden lända till ömsesidig båtnad; och har Kongl. Maj:t behagat i Nåder föreslå, det Rikets Ständer måtte bemyndiga Kongl. Maj:t, att lata med Stora Kopparbergs
Bergslag formligen uppgöra erforderligt aftal om koppartiondens nedsättning efter nyssberörde grund, under vissa uti den Nådiga Propositionen (pag:. 37—39); uppgifna hufvudsakliga vilkor och bestämmelser.
Stats-Utskottet, som tagit detta, för så väl kronan och det allmänna, sora Bergslaget och Dalallmogen vigtiga ärende i sorgfälligt öfvervägande, har dervid, utom 22 Stats-Utskollets Utlålande, M 64, Lill.
U. hvad ofvan är anfördt och handlingarna i öfrigt innehålla, inhemta!, bland annat, hurusom koppartillverkningen vid Stora Kopparberget utgjorde: åren 1641 —1690 i medeltal årligen 12,923 skepp:d. » 1691—1740 » * 6,977 » » 1741—1790 » 5,202 » » 1791—1800 » 5,699 » » 1801—1810 » 4,133 » » 1811—1820 » 5,914 » » 1821—1830 » 5,469 n » 1851—1840 » 2,250 » » 1841—1850 » 3,394 » år 1851 » 4,922 » år 1852 » 4,889 » efter tillgängliga handlingar upprättade, tabell utvisar hela koppartillverkningen af malm från så väl Stora Kopparberget, som upptagna nya grufvor samt af slagg från gamla hyttevarp åren 1843—1852, uppgått i medeltal till 4,341 skepprd årligen, så alt koppartillverkningen under berörde period betydligen tilltagit, samt vid Stora Kopparberget varit åren 1851 och 1852 nära dubbelt större än åren 1843 oell 1844.
Kronans inkomst af kopparverket har jemväl under berörda årtionde, i samma förhållande, ökats, och belöpte sig de båda sednaste åren deraf till nära 500 skepp:d.
Utdelningarne till fjerdeparts-egarne hafva likaledes, under ifrågavarande tidrymd, ickp obetydligen stigit, hvarjemte fjerdeparternas försäljningsvärde, som före nyssnämnde decennium nedgått till 1,000
R:dr, sedermera höjt sig till 1,400 å 1,500 R:dr.
Lägges nu härtill, alt koppar-försäljningspriserna, hvilka, enligt Stats-Kontorets protokoller vid auktioner å Kronans koppartionde, uppgått i medeltal, för åren 1843—1852, til! 132 R:dr pr skepp:d, under sistlidet år stegrats ända till 173 R:dr, och med allt detta jemföras länets markegångspriser å kol, i hvilka priser förhöjningen varit mindre betydlig, så visar sig att Bergslagets åren 1831—1840 ofördelaktiga konjunkturer, som varit eh följd af de i grufvan åren 1830, 1831 och 1833 inträffade ras, jemte flera missgynnande omständigheter, numera upphört och Bergslagets ställning blifvit vida förmånligare.
Under dylika förhållanden bör således icke belviflas, att Bergslaget, som tillförene ansett betänkligt att antaga de å statens sida gjorda förslag om nedsättning i kopparräntan, mot vilkor af samtlige privilegiernas afstående, nu mera skall
Hnna sin fördel dermed förenad, alldenstund värdet af kopparräntans förmedling stiger i samma mån sorn koppartillverkningen och försäljningspriserna derå.
Ehuruväl statsverkets uppoffring genom kopparräntans nedsättning följaktligen äfven ökas, anser dock Utskottet de uti den Kongl.
Propositionen samt i öfrigt under frågans behandling anförda skäl för genomförande af den länge ifrågasatte och för det af naturen mindre gynnade länet samt dess idoga befolkning, ofelbart gagneliga förändringen i beskatt - Stals-UlsUollcts Utlåtande, M 04, Lill. B. 23 ningssättet vara så öfvervägande, att en kraftig medverkan dertill, äfven med uppoffring, är å statens sida af omstähdigketerne påkallad.
Blott på detta sätt kan en, från privilegiernes band frigjord, lifligare industri inom detta län uppstå och orten komma i åtnjutande af fördelarne utaf den, genom Kongl. Förordningen den 27 April 1846, i allmänhet medgifna fria kolhandeln.
Bilaga till Mem.
N:o 11 287 Adeln: att de allmänna stadgar och förordningar, hwarom Konung och Ständer gemensamt beslutit, wäl böra undertecknas och utfärdas af Konungen allena, men r ingressen äberopas, att beslutet af Kongl. Maj:t och Riksens Ständer gemensamt är fattadt. §74.
Ridderskapet och Adeln: frägas, hwarföre beskattningsfragor ef äro upptagne, jemte de grundlagsfrågor, som ej kunna afgöras utan genom fyra Ständs sammanstämmande beslut. 8 75.
Preste-Ständet: söresläs följande ändring: all af Riksens Ständer, efter afdemwerkställd granskning, uttryckligen gifwen decharge eller srikän - sakens natur och öfwerensstämmer med hwad hittills brukligt warit, undantagaude hwad Oeconomiska nial beträffar, hwarom Konungen ensam besluter. 8 74.
Swaras:
Detza ämnen äro af särskild beskaffenhet.
Grundlagsfrågor fordra alltid samtliga Ståndens enhälliga beslut; deremot kunna beskattningsfragor någon gäng afgöras genom irenne Ständs pluralitet, äfwensom af wederbörande Utskott, i föreskrifwen ordning förstärkte.
I öfrigt finnes ett tillägg i H:n intaget. 8 75.
Tydlig decharge kan ej alltid gifwas.
Det som lemnäs oanmärkt kari anses haswa wunnit en tyst decharge.
Emedlertid har Utskottet gifwit tz:n en förändrad redaktion.
288 Expeditioner till Riks-Ständen. uclse fran widare answarighet för det således granskade och godkände skall gälla för ewärdeliga tider etc. 8 76.
Ridderskapct och Adeln: om det stadgande, att första momentet af denna § alltid bör före Riksdagen femte Riksdagskallelsen och äfwen wid Riksdagens slut offentligen kungöras.
Ridderskapct och Adeln samt BorgareStändet: yrkas det tillägg i §:n, att utöfwer wanliga Garnisonen fa ef troupper finnas sammandragne eller sammandragas pä 10 mil nära det ställe, der Ständcrne äro samlade. 8 77.
Ridderskapct och Adeln: föresläs ett förordnande att Riksdags - 8 7.6. Utskottet tror att Riksdagsmäns helgd är allmänt känd, och inga förefallna wäldsamheter göra detta kungörande nödwändigt. Regerings-Formens 14 § lemnar
Konungen högsta befälet öfwer Krigsmagten.
Något mihbruk af denna magt är ej att förmoda och skulle, i händelse det befarades, wisserligen ef kunna förebyggas genom den uttryckligaste Lag.
Defiutom kunde mähända någon gäng trouppernes närwaro blifwa nödwändig till oordentligheters förekommande. 8 77.
Genom ett tillägg i 8:ns början är detta tydligare utmärkt.
Bilaga till Meni.
N:o 11 289 »läu äfwen efter Riksdagen ej mä kunna tilltalas för deras Riksdagsgöromäl.
Preste-Ständet: att näst efter orden Ledamöter instämt kunde följa: dock härunder icke inbegripen den händelse, som Negerings-For mens 84 H och Riksdags-Ordningens 29 § omtala.
Borgare-Ständet: att, i händelse en Riksdagsman begär ett groft brott och gripes ä bar gerning, han da, utan föregäcndc ransakning, ma kunna häktas. 8 78.
Ridderskapet och Adeln: om ett undantag för Ridderskapets och Adelns Ledamöter i frägan om ledighets erhållande frän Riksdagsgöromälen, samt att i allmänhet ingen Riksdagsman mä förmenas att Riksdagen biwista.
Bonde-Ständct: att, dä nägon Riksdagsman will frän Niksdags-orten Ehuru sädant synes öfwerflödigt, dä i de äberopade 8:ne fräga är om författares answar, hwilket är helt annat än det man äger som Riksdagsman, har dock Utskottet, i enlighet med anmärkningen, infört en tilläggning i Z:en.
Denna erindran synes grundad, och en föreskrift härom har i H:en funnit rum. 8 78.
I H:en har, med anledning häraf, ett tillägg influtit.
Anmärkningen är iakttagen. 19 290 ' Expeditioner till Riks-Ständen. afresa, bör Ständcts bifall genom ProtocollsUtdrag honom meddelas, hmarefter, om han är Ledamot i Utskott, nytt mål genast ma företagas. 8 79.
Ridderskapet och Adeln: att, i den händelse Konungen skulle önska Riksdagens förlängande, det mätte mara Honom obenäget att derom till Riksens Ständer afgifva nädig Proposition. 8 8».
Ridderskapet och Adeln: att efter orden pä Rikssalen uppkalla kunde tilläggas: hmarmid förhälles såsom mid Riksdagens öppnande.
För öfrigt äro följande anmärkningar och förslag gjorde, hmilka ej kunna hänföras till nägon miss §.
Ridderskapet och Adeln: att den som till Riksdagsman blifmer kal - 8 79.
Konungens rätt i denna del tyckes mara Honom sörbehällen genom Regerings-Formens 109 F, der orden dä skall Konungen kunna Riksens Ständer Åtskilja synas innebära, att Han, dä omständigheterne sadant fordra, kan detta åtskiljande fördröja. 8 89.
Iakttaget.
En sädan
Ed har mera afseende pä allmänna undersätliga pligter än egent - Bilaga till Mem. N:o 11.
291 lad eller i följd af sin börd ämnar Riksdagen biwista, men icke förut fwurit Konungen och Riket tro och huldhet, borde en fadan edgång fullgöra, innan honom uti Ståndet kunde tillätas inträde.
Att Utskottet mätte föreslä ett formulaire till Ed, forn omyndig Konungs förmyndareäga attaflägga.
Borgare-Ständet: att i Riksdags-Ordningen niätte bestämmas, huru tvid inträffande Thronödighet bör förhällas med Thronföljares utkörande.
Slutligen har i Borgare- och Bonde-Ständen blifwit yrkadt, att Representations-frägans afgörande borde föregä Riksdags-Ordningens antagande, eller Åtminstone sättet föresläs, hwaruppä de ännu orepresenterade kunna winna inträde. liga Riksdagsmanna-äliggandcn.
Den torde aldrig owilkorligcn behöfwas och har hittills Åtminstone ej warit nyttjad af Allmogen, som derföre ej warit mindre trogen.
Utskottet har redan gätt härom i författning; skolandes ett sädant formulaire till Riksens Ständers pröfning ofördröjligen öfwerlemnas.
Utskottet har i anledning häraf föreslagit en särskild §, som torde kunna inflyttas emellan 60:de och 61 88- Denna fräga, som nästkommande Riksdag' skall afgöras, hör ej egentligen till Riksdags-Ordningen, hwilken, jemnlikt Regerings-Formens 85 8, luid denna Riksdag kommer att fastställas och Medes mäste öfwerensstämma med gällande författningar.
Det tillkommer de Representanter, som nu äro, att stifta lagarne, och först dä, när Representationen undergätt förändring, kan Riksdags-Ordningen för - 292 Expeditioner till Riks-Ständen. ändras i de till Representationen hörande delar.
In Hillevi Bilaga till Mem.
Förslag till ändringar och tillägg i den projekterade Riksdags-Ordningen. 8 6.
Ester utfärde Stats-Rädet: i den omyndige Konungens namn. 8- 8 I stället för Hnfwudstaden: Riksdagsorten.
^ 8 Tillägg ivid 8:ens slut:
I de Härader, der Domhaswanden är afFrälse-Ständ,sörordnes afHofRätterne Ofrälse Walförrättare för Bonde-Standet.
Otti tiden för de Riksdagar, till hwilka Konungen Ständerne kallar, lärer Konungen i näder HofNätterne förständiga.
Om tiden ater för sädane Riksdagar, till hwilka Stats-Rädet eller ock, enligt Regerings-Formens 95 F, de i densamma nämnde wederbörande kalla, aligge det dem att HofRätterne underrätta. 8 12.
Förändras salunda: efter ordet representeras: enligt Riddarhus-Orduingen, hwilken, likasom öfrige Stands-Ordningar, bör wara i öswerensstämmelse med Grundlagarne författad.
N-o 11. 293 8 l3.
Äbo och Borgo Stift utgä.
De öfrige Stiften sända en Fullrnägtig mindre; således för Upsala Stift Fyra Kyrkoherdar, Linköpings
Fyra, Skara Tre, Strengnäs Tre, Westeräs Fyra, Wexiö Twä, Lunds Tre, Götheborgs Twä, Calmare En, Carlstads En, Hernösands Twä, Gottlands En.
Orden den de sjelfwe aflöne utgå. 8 14.
I första Mom. förändras orden äge att sända till: wälje.
Andra Momentet erhåller följande ordalydelse:
De öfrige Rikets Städer äge att sända Fullmägtige af Stadens rätte Borgare eller ock sadane Stadens Magistrats-personer, som borgerlig näring idka och för densamma borgerlig tunga draga, och Fahlu Bergslag af Fjerdeparts-ägare, som tillika äro brukande Bergsmän.
Walen skola ske inför Magistraten, pa sätt ä hwarje ort hittills öfligt warit, och beräknes rösterne efter hwad hwar och en af de wäljande till Staden stattar, samt för Fahlu Bergslag efter fjerdepart grufwedelarne.
Annorlunda än genom ordentlig omröstning af Borgerskapets eller af detsamma utsedde Electorer ma Riksdags-Fullmägtig icke kallas.
Götheborg äge rätt att sända Tre, Städerne af första Classen: Norrköping, Carlscrona, Gefle, och af andra Classen: Upsala, Malmö, Calmar, Westerwik, Westerås, Uddewalla och Wisby, hwardera Twä, samt alla öfrige Städer, jemte Fahlu Bergslag, hwardera en Fullmägtig.
Blifwer någon
Stad i andra eller första Classen uppflyttad, njute ock rätt att sända twänne Fullmägtige.
Alla Städer af de 294 Expeditioner till Riks-Ständen. twänne högsta Classerue ware förbundne att sända minst en Fullmägtig; men af de öfrige kunna Tiva, högst Tre, der deni sä godt synes, förena sig om en person, hwilken dock mäste wara till Riksdagsman wald för den Stad, der han sjelf Borgare är.
Ingen mä för Städerne till Riksdagsman utses, som ej minst Tre är warit Borgare i Staden, ej eller nägon för Fahlu Bergslag, som ej lika tid warit derstädes brukande Bergsman. 8 15.
Efter ordet wälje: efter hemmantalet.
Efter wilja stera Härad: inom samma Län. 8 >7- I stället för Domhafwanden: Walförrättarcn.
Wid tznis slut ester bestämda: hwilka medel för Borgarc-Ständet as Magistraterne, och för Allmogen af Kronofogdarne utan särskildt arfwode skola uppbäras och redowisas. 8 >8- I stället för och att söra: eller att föra.
I slutet af Z:en, i stället för eller den eljest något nesligt straff bliftvit adömdt: eller för något nesligt brott till straff skyldig. 8 19.
I stället för Domhafwanden: Walförrättarcu.
Efter jemte egen: och wederbörandes af honom infordrade förklaringar.
Bilaga till Mein. N:o 11.
S85 8 20.
Erhåller följande ordalydelse frän orden sig ej inställer:
Åge ingen magt att tala ä de förut uärwarandes beslut.
Ingen ware likwäl förwägradt att tvid Protocolls-jnsteringen fa anmärkt, att han warit sränwarandc och i beslutet ej deltagit. 8 21.
.Wid slutet tillägges: Wid anteckningen och dä inträdes-pollett erhälles, tilldeles äswen hwarje Ledamot ett exemplar af Rikets Grundlagar, pä det ingen mä, till sin undskyllan, okunnighet derom förebära. 8 23.
Förändras till följande lydelse:
Samma dag dä Riksdagens öppnande knngöreS, utnämne Konungen Landt-Marskalk för Ridderskåpet och Adeln, samt till Taleman för PresteStändet Erkebiskopen eller, om han är sjuk eller fränwarande eller hans Embete ledigt, nägon annan af Biskvparne.
Sedan Borgare- och Bondc-Ständen, hwart för sig, pä behörigt sätt blifwit constitneradc, Legäre de hos Konungen, medelst Deputationer, deras Talemän, hwilka Konungen dä sörordne.
Enär Landt-Marskalk eller Talemän under Riksdagen, af sjuklighet eller andra anmälda laga förfall, hindras att föra ordet, företrädes deras ställen, hos Ridderskapct och Adeln af den ester Matrikeln förste närwarande Grefwen, och i de öfrige Ständen af Vice Talemän, hwilka likaledes wid Riksdagens början as Konungen utnämnes.
Under det Borgare- och Bonde-Ständen samlas och innan deras Talemän förordnade äro, föres tills widare ordet, hos Bor - 296 Expeditioner till Riks-StLnden. gare-Ständet af Huswudstadens förste Fullniägtig, och i Bonde-Standet af den närwarande Ledamot, som de flesta RMmöten biwistat.
Da, i händelse as underläten kallelse af Stats-Rädct, de i 10 ^ nämnde wedcrbörande till Riksdag kalla, äge Ridderfkapet och Adeln att nämna Landt-Marskalk, och de öfrige Ständcn, hwart för sig, fina Taleman.
Landt-Marskalk och Talemän aslägge inför Konungen följande Ed: "Jag N. N., utnämnd och förordnad att tvid detta allmänna Riksmöte ivara Landt-Marskalk (Taleman för Preste-, Borgare-, Bonde-Standet), lofwar och swär tvid Gud och Hans Heliga Evangelium, att jag will och skall, med all min förmåga, upprätthålla och förswara Konunga-Magten och Riksens Ständers rättigheter, i öfwcrensstämmelse med Len af Konung och Riksens Ständer den 6 Junii 1809 till efterlefnad antagne Regeringsform.
Jag skall ock ställa mig till Ovilkorlig efterlefnad Rikets öfriga gällande Grundlagar (för LandtMarskalkeu: samt den antagna Riddarhus-Ordningen).
Detta allt lofwar jag att troligen hälla: sä sannt mig Gud hjelpe till lif och själ!"
De i denna
Ed upptagne föreskrifter gälle äfwen för dem, som kunna komma att LandtMarskalks eller Talemäns ställen företräda. 8 24.
I Bvnde-Standets Cancelli, i stället för Tre Cancellister: Fyra.
Wid §:us slut tillägges: Skulle i något Utskott eu talrikare betjening oundgängligen tarfwas, anmäle Utskottet sädant hos Standens Plena, hwilka derom förordne.
Bonde-Standets Secreterare äge att, förrän han sitt Embete tillträder, följande Ed inför Ständet aflägga: "Jag N. N., utnämnd och förordnad att Bilaga till Mern.
N:o 11. 297 wid detta allmänna Riksmöte wara det Hederwärda Bonde-Ständets Secreterare, lofwar och swär wid Gud och Hans Heliga Evangelium, att jag will och skall med all min förmåga iakttaga KonungaMagtens och Riksens Ständers rättigheter, i öfwercnsstämmelse med den af Konung och Riksens Ständer till efterlefnad antagne Regerings-Form af den 6 Junii 1809.
Jag skall ock ställa mig till owilkorlig efterrättelse Rikets öfriga gällande Grundlagar, och ej till det Hederwärda Bonde-Ständets Protocvll, utan min uttryckliga- anmärkning och reservation, föra eller föra lata, ännu mindre till expedierande befordra eller befordra lata, något som emot de gällande Grundlagar stridande är.
Äfwen skall jag, wid Riksdags-ärenderncs afgörande, med goda råd och underrättelser samt upplysningar om hwars och ens Lagliga rättigheter och skyldigheter, Ständets Ledamöter tillhanda ga, samt med all min förmåga söka att bringa desta ärender till ett med Grnndlagarnc instämmande slut.