Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
ReträfFande extra statsanslagen till cellfängelse-byggnader, hafva Revisorerne dels anmärkt, att kostnaden för redan färdiga fängelsebyggnader i räkenskaperna in- och utbalanserades, ehuru, enligt Revisorernes tanke, dessa kostnader'rätteligen bort, efter byggnadsarbetenas fullbordan, ur räkenskaperna afföras, dels fästat uppmärksamheten derå, att icke mindre än 55,949 R:dr 43 sk. 7 rst. vid 1853 års slut innestodo obegagnade af de medel, som för åren 1852 och 1853 blifvit för ifrågavarande ändamål anvisade; — med afseende å hvilka anmärkningar Styrelsen uti det afgifna underdåniga utlåtandet erinrat, att, om fängelsebyggnads-reformen betraktades såsom ett helt för sig, det svnles vara i sin ordning, att de derför använda kostnader årligen balanserades intilldess reformen blifvit fullbordad, likasom det torde vara af intresse att på ett ställe hafva alla kostuaderne sammanförda, samt alt det af Revisorerne såsom iuneslående uppgifna beloppet, 55,949 R:dr 43 sk. 7 rst., utgjorde summan å kassa-konto i hufvudbokeu, hvaremot den balanserade behållningen endast uppginge tili 18,466 R:dr 24 sk. 8 rst ; — och får Utskottet, vid betraktande af hvad sålunda förekommit, hemställa, att vid den underdåniga förklaringen må bero.
Stockholms stads kronoräkenskaper och lunens landsböcker. § 45.
(Rev.-ber. pag 171, 172.
Vid granskningen af Stockholms stads kronoräkenskaper hade Revisorerne funnit dessa upprättade efter en annan method, än den, som vid allmänna verks och inrättningars räkenskapsföring vanligen löljes; och då nämnde räkenskaper icke vore bragla i någon öfverensstämmelse, hvarken med rikshufvudboken eller med de specialräkningar för Stockholms stads särskilda uppbördstrakter, som funnes desamma bifogade, hade det icke varit för Revisorerne möjligt att kontrollera summorna, ultin att i sådant afseende uppgöra särskilda omslut, men delta förhållande skulle, enligt hvad Revisorerne anfört, komma att försvinna, i händelse föreskriften i Kongl. Brefvet den 15 Februari 1855 om upprättande af nya formulär för samtliga de förvaltande verkens räkenskaper blefve tillämpad! äfven på Stockholms stads kronoräkenskaper.
Beträffande åter länens landsböcker hafva Revisorerne likaledes fästat uppmärksamheten på bristande öfverensstämmelse mellan dessa och rikshufvudboken samt derjemte anmärkt att, då landsböckerna utgjorde endast ett sammandrag af kronouppbörden i länen, och landtränteriernas specialräkningar åter innefattade redogörelse för sjelfva kassans ställning, så funnes för närvarande icke någon sådan räkenskap för länen, der inkomster och utgifter i sin helhet redovisades; och borde, enligt Revisorernes yttrade åsigt, landsböokerne uppgöras i enlighet med de i det fastställda nya formuläret för riks - Stals-Uts/cottets Utlåtande N.o i8.
43 hufvurlboken intagna generalräkningar med länen, i hvilket afseende Revisorerne jemväl hemställt, alt uppgörandet af de genom ofvanberörde Kongl.
Bref föreskrifna nya formulär borde, hvad länens landsböcker beträffade, sålunda verkställas, att förslag dertill blefve af vederbörande redovisningsskvldige, i öfverensstämmelse med förut nämnde generalräkning, upprättade och af Kongl.
Statskontoret granskade samt derefter Kongl.
Maj:ts nådiga pröfning underställde, — i sammanghang hvarmed Revisorerne utlrvekt den önskan, att alla Statens räkenskaper måtte komma att uppställas efter kalender-år.
Enär, på sätt Utskottet här ofvan uti 11 § meddelat, Kongl. Majit, vid början af innevarande år, i nåder förordnat en af Kongl. Stafs-kontorels tjenstemän att, under detta Embetsverks inseende, uppgöra förslag till nya formulär för samtliga de förvaltande verkens samt alla redovisande enibets- och tjenstcmäns räkenskaper, och då de utaf Revisorerne i ofvan omförmälda hänseende framställda anmärkningar och förslag redan blifvit delgifne Kongl.
Stals-kontoret, som med afseende derå förklarat sig framdeles, efter närmare utredning och sedan formulär-arbetet vidare framskridit, skola meddela yttrande i ämnet, lärer vid sådant förhållande, någon åtgärd å Rikets Ständers silla, med anledning af ifrågavarande anmärkningar, icke finnas erforderlig. § 46.
(Rev.-ber. pag. 172.) Af Revisorerne är vidare anmärkt att, ehuru Kongl. Majit, under år 1850, i sammanhang med fastställandet af nytt formulär för landsböckerna, förordnat att vederbörande skulle åt de i dessa räkenskaper förekommande äldre balanser egna den utredning och handläggning, hvarigenom desamma mätte blifva lill slut befordrade, qvarstodo dock i flera län, enligt landsböckerha bifogade special-räkningar, äldre poster, en del till högst ringa belopp, så alt exempelvis inom Götheborgs- och Bohus län, under litell "öfverlevereringar” en mängd dylika poster från äldre år balanserades, deraf de flesta å blott runslycks- och skillinglal; af hvilket förhållande Revisorerne hemlat anledning lill den framställning, att sådana äldre balansposter, hvilka ej öfverstiga ett visst mindre belopp, borde efter någon bestämd lid, t. ex. 10 år, få i räkenskaperna afskrifvas.
I afseende å denna Revisnrernes framställning, får Utskottet erinra, att hvad beträffar sådane balansposter, som tillkommit i följd af bristande redogörelse och således utgöra Stals-verkets fordringar hos uppbördsmännen. någon viss lid för dessa fordringars afförande ur räkenskaperne icke lämpligen synes böra fastställas, utan torde det, såsom hittills, böra ankomma på vederbörande att i hvarje fall, efter speciel granskning, anmäla till afskrifning de fordringsbelopp, för hvilka någon godtgörelse icke kan vara för Slats-verket att påräkna.
Vidkommande åter de af Revisorerne exempelvis omförmälda s. k. öfverlevereringar, eger ett motsatt förhållande rum med dessa balansposter, hvilka i allmänhet tillkommit sålunda att rcdogörarne, vid kronouppbördens insändande, aflemnat densamma i runda summor, hvarigenom inträffat att det levererade beloppet i någon mån öfverstigit uppbördens verkliga belopp, — varande således dessa balansposter uppbördsmännens fordringar hos Statsverket; och då Utskottet, lika med Revisorerne, anser lämpligt, att ifrågavarande balansposter, sorn vanligen utgöra mindre belopp, efter någon viss tid blefve ur räkenskaperna afförda, finner Utskottet sig föranlåtet hemställa: att Rikets Ständer mätte uti afgående skrifvelse underdänigst anhålla, det Kongl.
Majit täcktes i nåder meddela sådauc föreskrifter, 44 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 18. hvarigenom dylika äldre balansposter må kunna, efter någon lämplig kortare tid, ur kronans räkenskaper utgå. § 47.
(Rev.-ber. pag. 172.)
Vid granskningen af Götheborgs- och Bohus läns landsbok, hafva Revisorerne fästat uppmärksamheten dervid, att för utbetalningen af den pension, 600 R:dr årligen, som, genom Kongl, brefvet den 20 Januari 1824, blifvit i nåder tillagd dykeri-kommissarien 0. I. Westbeck, emot vilkor, att han icke allenast hvarje år skulle undervisa och tilldana fyra elever i den af honom uppfunna kansten att verkställa bergningar å djupet, ulan ock till trycket befordra en fullständig beskrifning å berörde konst med alla dertill hörande ritningar, annan verifikation icke funnits räkenskapen bilagd, än Westbecks qvittenser å de qvartaliter uppburna medlen, hvaremot bevis, alt berörde undervisningsskyldighet af Westbeck fullgöres, saknades, liksom upplysning 0111 det föreskrifna arbetet blifvit utgifvel; — men som Utskottet dels haft tillfälle taga kännedom om en år 1829 i Götheborg hos Samuel Norberg tryckt beskrifning öfver de af Dykeri-kommissarien Westbeck uppfunna bergnings-instrumenter samt den method han vid sina bergnings-arbelen begagnat, och dels i öfrigt inhemtat, att Westbeck numera är omkring 90 år gammal och lider af svår döfhet, får Utskottet, med afseende å dessa förhållanden, hemställa, att ifrågavarande anmärkning må förfalla.
Skiften och afvitiringar. § 48.
(Rev.-ber. pag. 176.
Förkl. pag. 304.)
Sedan Rikets Ständer vid sislförflutne Riksdag, med anledning af 1853 års StatsRevisorcrs derom gjorda hemställan, hos Kongl. Maj:t anmält sin underdåniga önskan, att, till vinnande af likstämmighet i redovisningen för auslaget till Skiften och Afvittringar, särskilda redogörelser, i likhet med hvad för Jemtlands och Kopparbergs län egde rum, borde för dej;öfriga norra länen afgifvas, så hafva sednast församlade Revisorer anfört, att någon föreskrift om dylika redogörelsers vederbörande meddelad; — men då, enligt hvad Utskottet inhemtat, Kongl.
Maj:t redan den 27 Januari 1854 aflåtit nådig befallning till vederbörande om iakttagande af det redovisningssätt för ofvanberörde anslag, hvarom Rikets Ständer hemställt, lärer, vid sådant förhållande denna anmärkning böra förfalla, å 49.
(Rev.-ber. pag. 176- Förkl. pag. 305.) Beträffande den vid 1853 års Siats-Revision likaledes väckta och af Rikets Ständer vid påföljande Riksdag hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälda, men af sist församlade Revisorer förnyade framställning derom, att särskild underdånig berättelse angående Skiftes- och Afviltrings-verkels fortgång måtte före hvarje Stats-Revision till Kongl. Maj:t afgifvas för alt Revisorerne tillställas, har Utskottet inhemtat, alt, sedan Ofver - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 18. 45 Direktörs-Embetet vid Landtmäleriet, uli afgifven underdånig förklaring i anledning al 1855 års revisions-berättelse, ansett nödigt all, för beredande af erforderlige materialier till sådane berättelser, de från länsstyrelsen^ inkommande uppgifter rörande verkställda arbeten och deras resultaler blefve tabellariskt uppställda.
Maj:l under den 27 Juni innev. år meddelat Nådig fastställelse å de af Öfver-Direktören uppgjorda formulär till dylika tabella riska uppgifter; — och då i följd häraf en sådan berättelse öfver Storskiftes- och Afvitlrings-verkens fortgång, som Rikets Ständer och deras Revisorer ansett önskvärd, lärer komma att till nästinträflande Statsrevision uppgöras, finner Utskottet förevarande framställning icke till vidare åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
Landtbruks-Akademien, Ultuna Landtbruks-Insiitut, Allmänna Institutet flir döfstumma och blinda. § 50.
(Rev.-ber. pag. 177, 234, 235.
Förkl. pag. 306.)
Med afseende derå, att Kongl.
Landtbruks-Akadeiniens räkenskaper icke undergå granskning i Kongl. Kammar-Rätten, hafva Revisorerne funnit sig föranlåtne inhemta upplysning om denna Akademis uppkomst och beskaffenheten af de medel, hvilka till dess inrättande och underhåll blifvit anvisade, samt i sådant afseende meddelat en utförlig framställning, hvilken Utskottet dock till undvikande af vidlyftighet här torde kunna förbigå, med anmälan endast, att Revisorerne, på grund af de anförda upplysningarne, funnit det vara uppenbart, att de medel, som blifvit använda lill Landtbruks-Akademiens grundläggning och underhåll, till väsendtlig del utgjorts af Statsmedel, hvarföre och då denna Akademi vore alt betrakta såsom en af Rikets allmänna inrättningar, Revisorerne ansåge del vara principenligt och med god ordning öfverensstämmande, att årliga redogörelsen för dess inkomster och utgifter, i likhet med hvad som egde rum vid andra allmänna verks och inrättningars räkenskaper, hädanefter blefve lill granskning i Kongl.
Kammar-Rätten aflemnad.
Vid afgifvande af infordradt underdånigt utlåtande i anledning af denna framställning har Kongl.
Landthruks-Akademien, jemte öfverlemnande af sin Förvaltnings-Kommittees betänkande i ämnet, deruti Kommittéen, på anförda skäl, dem Utskottet anser sig icke heller behöfva nu upptaga, uttalat en från Revisorernes åsigt helt och hållet skiljaktig mening, nemligen att omförmälde, till Landtbruks-Akademiens grundläggning använda medel icke i någon mån kunde anses utgöra Statsmedel, för egen del, med instämmande uti Förvaltnings-kommittéens yttrande, såsom ytterligare skäl för samma åsigt underdånigst anfört, att då uti Landtbruks-Akademiens räkenskaper inginge, bland annat, redovisningen för inkomster och utgifter vid skötseln af Akademiens jord eller det så kallade experimentalfältet, hvarigenom en del af räkenskapen omfattade landtmannaindustri, och ehuru det vore kändt af hvar och en, som befattat sig med landtbruk, att dervid dagligen förefölle smärre utgifter af den natur att de icke kunde verificeras, lika litet som detta kunde ske vid alla smärre försäljnfngar af landtbruket produkter, vågade Akademien likväl ej göra sig förvissad, att icke denna oundvikligen uppkommande brist på verifikationer skulle anses såsom fel i räkenskapen och blifva föremål för anmärkningar af Kammar-Rättens revisorer, samt Akademien sålunda invecklas i tvister af lika onyttig som tidsödande beskaffenhet; — hemställande derför Kongl.
Akademien, att, enär 46 Stats-UIskottets Utlåtande N:o 18. tillämpningen i detta fall af det uti Kammar-Rätten vanliga granskningssätt skulle helt och hältet göra utöfvandet af den ifrågavarande rörelsen omöjligt, det sätt för granskningen af Akademiens räkenskaper, som Kongl. Maj:t, pä grund af Rikets Ständers derom gjorda underdåniga framställning, uti dess nådiga skrifvelse af den 1 Augusti 1845 fastställt, måtte äfven framgent få fortfara.
Utan att ingå i bedömande, huruvida de till Kongl.
Landtbruks-akademiens grundläggning ursprungligen använda tillgångar egentligen böra anses såsom Statsmedel eller icke, finner Utskottet, enär Akademien otvifvelaktig! måste betraktas såsom en af Rikets allmänna inrättningar, och obestridligt är, att denna inrättning sedermera blifvit med Statsmedel understödd, dessa omständigheter innefatta tillräckligt skäl för den åsigt, att
Akademiens räkenskaper icke borde vara undandragna den granskning, som för alla andra allmänna verk och inrättningar är föreskrifven.
Då Utskottet således härutinnan instämmer med Revisorerne, har Utskottet likväl icke kunnat förbise giltigheten af Kongl. Landtbruks-Akademiens gjorda erinran, alt vid en förvaltning, sådan som denna Akademis, hvilken icke har ekonomisk vinst till omedelbart föremål, en alltför speciel granskning skulle kunna medföra väsendtliga olägenheter; men Utskottet föreställer sig, att det med Revisorernes framställning åsyftade ändamål, öfverensstämmelse med i allmänhet iakttagen ordning, torde kunna vinnas, utan att nödvändigt medföra de deraf befarade menliga följder; i hvilket afseende Utskottet alltså löreslår: alt Rikets Ständer, uti afgående skrifvelse, underdånigst anhålla, det Kongl. Maj:t, jemte meddelande af nådig befallning, att Kongl. Landtbruks-Akademiens räkenskaper hädanefter skola till Kongl. Kammar-rätten för behörig granskning öfverlemnas, täcktes tillika i nåder föreskrifva, alt denna granskning bör hufvudsakligen afse siffran och det formela af räkenskaps-förhållandena, men icke utsträckas till bedömande af den ekonomiska förvaltningen.
I sammanhang härmed och då räkenskaperna för Ultuna Landtbruks-Institut och Allmänna Institutet för döfstumma och blinda icke heller undergå granskning i Kongl. Kammar-rätten, men sådant, enligt Utskottets tanke, desto hellre bör ske, som dessa inrättningar äro i åtnjutande af Slats-anslag, får Utskottet hemställa, att underdånig framställning härom jemväl måtte af Rikets Ständer aflålas; dock som enahauda förhållanden, med hänsigt till förvaltningen, hvilka här ofvan, beträffande Kongl.
Landtbruks-Akademien, äro omförmälda, jemväl ega rum vid Ultuna Landtbruks-Institut, torde äfven för detta Institut samma förbehåll i afseende å granskningens omfattning böra af Rikets Ständer i underdånighet föreslås.
Danviks Hospital. § 51.
(Rev.-ber. pag. 203.
Förkl. pag. 314.)
Sedan vid flere föregående Statsrevisioner blifvit anmäldt, att Danviks Hospital från längre tid tillbaka egt oafslutade liqvider med dels sina egna tjenstemän, och dels Länsstyrelserna i Upsala, Stockholms, Södermanlands och Vestmanlands län för utestående fordringar uti bemmansräntor och arrenden, sandkörningsmedel m. ni., samt i an - Stats-Utskotlets Utlåtande K:o i8. 47 ledning häraf vid 1853 års Statsrevision den upplysning blifvit meddelad att, efter det en del af berörde fordringar blifvit godtgjord, Direktionen beslutat bos Kongl.
Kammarrätten göra anmälan om afskrifning af återstoden, hvarför liqvid icke skulle vara att påräkna; så hafva sednast församlade Revisorer anmärkt, alt ännu i 1853 års räkenskaper en betydlig del af berörde balansposter återfunnes, samt att, enligt hvad Revi sorerne derjemte inhemtat, utom hvad anginge åtskilliga belopp i en upprättad rescontreringsliqvid emellan
Danviks hospitalsfond och aflidne redogörarens för samma fond konkursmassa, äfvensom en år 1853 inkommen afskrifningsfråga, angående 10 tunnor 14 kappar hvete, icke något ärende rörande afskrifning blifvit af Hospitalsdirektionen till bemälde embetsverks handläggning öfverlemnadt.
[Jti häröfver afgilven underdäning förklaring har Direktionen anfört: alt, sedan den betydligaste delen af ifrågavarande poster redan blifvit från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms, Södermanlands och Westmanlands län redovisad med 1,011 R:dr 41 sk. 3 rst. b:ko, utredandet af det återstående fordringsbeloppet, utgörande omkring 920
R:dr, hvaraf det hulvudsakligaste bestode af aflidne Hospitalsinspektoren Tranas gjorda missföringar i räkenskaper och underlätet iakttagande af gifna föreskrifter och beslut, hvarigenom betydligare summor redan hort ur räkenskapen hafva utgått, ännu fortfarande vore under handläggning, beroende på verkställande noggrann undersökning af så väl räkenskaperna för 22 år eller från och med 1817 till och med år 1838, sorn af de till grund för deras upprättande befintliga handlingar och skrift— vexlingar med Kongl.
Maj:ts ofvanbemälde Befallningshafvande; samt att denna utredning, så fort tiden sådant medgåfve för hospitalets fåtaliga, med de dagliga göromålen ständigt sysselsatta tjenstemän, skulleaf Direktionen till Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rält ingifvas.
Med afseende å hvad den underdåniga förklaringen sålunda innehåller, finner Utskottet sig böra hemställa, att förevarande anmärkning icke må lill någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
Drottninghuset. § 52.
(Rev.-ber. pag. 204.)
I afseende å den hos förre redogöraren vid Drottninghuset, Kamereraren Johan Möller, år 1853 yppade balans, hafva Revisorerne meddelat åtskilliga af
Direktionen erhållna upplysningar angående de åtgärder, som för utredandet af detta balansmål blifvit vidtagne, hvaraf, bland annat, inhemtas att, sedan Möller i April månad 1853 från Riket afvikit och utur
Drottninghusets kassakista tillgripit säkerhelshandlingar för ett sammanlagdt belopp af 36,700 R:dr, Direktionen, uppå derom hos Ofvcrståthållareembetets kansli gjord ansökning, erhållit qvarstad å Möllers i hufvudstaden befintliga tillgångar, intilldess Möllers bo blifvit försatt i Konkurstillstånd, hvarefter
Direktionen uti nämnda konkurs bevakat
Droltningshusets fordran i följd af ifrågavarande balans; att af Direktionen sökta inteckningar uti de Möller förut tillhöriga egendomarne Kusta och Molneby, äfvensom Direktionens yrkande om åläggande för innehafvarne af ofvanomförmälda säkerhelshandlingar att dem till
Drottninghuset återställa, blifvit af vederbörande Underrätter ogillade, hvaremot
Direktionen erhållit förmånsrätt uti Möllers konkursmassa för det deruti bevakade beloppet, hvilka sistnämnde tYänne frågor likväl, 48 Stals-Utskottets Utlåtande N:o 48. till följd af anförda besvär emot domstolarnes utslag, ännu icke vore slutligen afgjorda; att Möllers balans blifvit af Kammar-Rätten, genom utslag den 10 Juli 1855, fastställd till 37,354 R:dr 36 sk.
B:ko, att med ränta återgäldas, uti hvilket beslut dock åtskilliga af Möllers borgenärer i underdånighet sökt ändring; att Direktionens ordförande, såsom säkerhet för den andel i balansen, sorn kunde blifva honom ålagd att betala, till Drottninghuset nflcmnal en förbindelse å 10,000 R:dr b:ko jemte åtföljande hypothek, samt att, sedan sysslomannen i Möllers konkurs yrkat ogillande af det, natten före Möllers afvikande, upprättade salubref, hvarigenom han till sin svärfader, numera aflidne vice Konsuln och Handlanden P. D. Janson, försålt egendomen Molneby, Kongl.
Rof-Rätlen, der sysslomännen i detta hänseende fullföljt talan, bifallit deras ofvanberörde yrkande.
Enligt de underrättelser, som vidare blifvit Utskottet i detta ämne meddelade, äro så väl Kongl. Kammarrättens utslag den 10 Juli 1855 som Kongl. Hof-Rätlens dom, i fråga om lagligheten af berörde egendoms försäljning, af Kongl. Majit i nåder fastställda.
Vid sedermera anställd anktion har den fasta egendomen försålts för en summa af 62,100
R:dr, hvilken, efter afdrag af iuleckningarnes belopp, 33,040 R:dr lemnade en återstående behållning för konkursmassan af 29,060 R:dr Biko, hvarjemte för försåld lösegendom influtit 1,675 R:dr 36 sk; och då Drottninghuset för sin fordran erhållit förmånsrätt i konkursen efter 17 kap. 8 § Handels-Balken, samt åtskilliga mindre belopp ytterligare skola vara för konkursmassan att tillgå, lärer
Drottninghuset med säkerhet kunna påräkna att blifva betäckt för Möllers uppbördsbalans.
Stockholms Allmänna Bomhus.
(Rev.-ber. pag. 210.)
Beträffande den vid 1851 och 1853 års Stats-revisioner omförmälda, under den 28 December 1850 till Justitie-Kanslers-Embelet remitterade fråga om åtgärders vidtagande emot den samma år upplösta Direktionen öfver Barnhuset, på grund af de emot bemälde
Direktion framställda anmärkningar rörande nämde inrättnings förvaltning, hafva sednast församlade Revisorer, som förskaffat sig del af Juslitie-kanslerns den 1 Juni 1854 lill Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelse för nästföregående år, innefattande slutlig redogörelse för handläggningen af detta ärende, derutur meddelat en utförlig framställning af Juslitie-Kanslers-Embetets i målets vidtagne åtgärder; och ehuru Utskottet ansett sig vid detta tillfälle icke behöfva inför Rikets Ständer fullständigt redogöra för innehållet af Revisorernes ifrågavarande framställning, till hvilken Utskottet således, i afseende å nämnde frågas behandling uti dess särskilda omständigheter, får hänvisa, har Utskottet likväl trott sig böra omnämna, alt della vid flera föregående Statsrevisioner och Riksdagar afhandlade ärende numera blifvit slutligen afgjordt derigenom, att Justitie-Kanslers-Embetet förklarat sig finna grundade skäl och omständigheter icke vara för händer till åtals anställande emot Allmänna Barnhusets Direktion, för hvad i ena eller andra hänseendet blifvit emot dess förvaltning anmärkt och erinradt.
Upsala Kongl. Universitet. % 54.
(Rev.-ber. pag. 215.)
Enär, bland de underdåniga utlåtanden och förklaringar, som åtfölja den tryckta och till Rikets Ständer öfverlemnade revisions-berältelsen, icke finnes någon underdånig för - Slats-Utskottcts Utlåtande N:o 18.
40 förklaring i anledning af de vid Upsala Akademis räkenskaper förekomne anmärkningar, har Utskottet ansett sig böra omförmäla, att en sådan förklaring är den 19 April innevarande år af Konsistorium Akademicum afgifven och af Kanslers-Embetet lill Kongl, Maj:t insänd samt derefter jemte revisions-berättelsen blifvit
Utskottet meddelad; och som Utskottet af denna underdåniga förklaring inhemtat att hvad Revisorerne anmärkt, beträffande några felaktigheter vid dels Akademiens expens-medels-räkning och dels räkningen å bestridda utgifter vid ombudsmans-expeditionen, redan medfört åsyftad rättelse, torde ifrågavarande anmärkningar icke till någon vidare åtgärd föranleda.
Kon sistor ierne. § 55.
(Rev.-ber. pag. 217) Med anledning af Revisorernes gjorda anmälan, att det vid föregående Statsrevisioner omförmälda, af Kongl. Slals-Kontoret i underdånighet afgifna förslag till nya formulär för Konsistoiiernas räkenskaper fortfarande vore på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning beroende, har Utskottet inhemtat den upplysning, att, sedan Kongl. KammarRätten och Konsistorierne blifvit i ämnet hörde, samt, i anledning af dervid förekomne anmärkningar, ett i vissa delar jemkadt men till sina hufvudgrunder oförändradt förslag till ifrågavarande formulär blifvit hos Kongl. Stats-Kontoret ånyo uppgjordt, Kongl. Maj:t, under den 17 sistlidne September, funnit godt sistberörde förslag i nåder gilla och fastställa, alt från och med 1858 års början tjena vederbörande till efterrättelse, hvarjemte Kongl. Maj: t
Nådigst meddelat åtskilliga föreskrifter beträffande Konsistoriernas och Elementar-Läroverkens redovisning, tiden för räkenskapernas aflemnande till grankning m. fl. dermed sammanhang egande ämnen; — hvilket Utskottet ansett sig böra för Rikets Ständer omförmäla. § 56.
(Rev.-ber. pag. 217.)