Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
727 gar, och dernäst på de åtskilliga slutföljder, hvilka, till hufvudsaken alldeles icke hörande, likväl dermed blifvit oskiljaktigt framställda, och således betydligen försvårat omdömet i det hela; tvänne omständigheter, af hvilka, vid all slags öfverläggning, den senare merändels blifver en säker följd af den förra.
Med ett tyst förbigående så väl vid de inkomna anförandens upptagande, som vid deras besvarande, af de mindre öfverlagd» satser och ordalag, hvartill en del af Memorialens författare låtit sig hänföras uti sin ifver för den goda saken, och hvarigenom dea fått det obehagliga, och alldeles icke behöriga, utseende af något visst Stånds sak, kan Utskottet likväl icke underlåta att vidröra en ■eller annan af dessa hänförelser, och söka ådaga'ägga de misstag och orätta synpunkter, sorn deraf föranledas.
I Sverige är det jorden, och ej någon viss Samhcälls-Class, som skjutsar.
Sedan, efter nu gällande grundlagar, hvarje Svensk man äger rättighet att besitta ali slags jord, och således Bonden lika ofta kan vara ägare af Säteri-jord, som Frälseman, Prest eller Borgare af Kronoskatte, samt då erfarenheten visar, att den så kallade Herremannen ofta äger ett vida större Hemmantal af sådan jord att ansvara, än bonden; så kan Utskottet härutinnan icke inse något sammanhang med den yrkade satsen, att 728 Besv. och Ekon.
Skjutsningsbesväret är ett Onus, som endast drabbar det Hedervärda BondeStåndet.
Skaile ater syftningen ledas derhän, att
Banden alltid blifver den, som lägger handen vid Sjelfva skjutsningen, det är: ikläder B i g beskaffenheten af Forman; så sker detta under den aktningsvärda egenskap af Arbetare, det vill säga, den seni på sådant sätt redeligen förvärfvar sin utkomst, och ej i egenskap af något visst Stånds Ledamot.
Att vara Forman, lärer således blifva den arbetande Classens lott, hvad heldst skjutsinrättning man ock må vidtaga.
Och, då Svenske Odalbonden icke egentligen karakteriseras deraf, att han blott är Jordbrukare, ty det äro äfven ofta de andra Stånden, utan deraf, att han på en gång är sjelf' ägare, arbetande Jordbrukare och Lagstiftare, ett * förhållande, sorn, sa • ^et och fördelaktigt, framför alla andra utmärker vårt Fosterlands Statsförfattning; så synes detta Hedervärda Stånds interesse blifva illa bevakadt, om man, genom höjning eller sänkning a£ dess ståndpunkt uti Samhället, ville rubba grundvalen för dess tillvarelse såsom eget Riksstånd, och derigenom förblanda dess medlemmar uti de öfriga högie eller lägre SamhäilsCiasserna.
Då Utskottet å ena sidan visserligen inser de olägenheter, som i sedligt afseende härflyta af det sätt, hvarpå detta Orms, särdeles Hållskjutsen, nu är inrättadt, samt alfvarligt önskar, att dervid måtte vidtagas någon fördelaktig förändring; kan det likväl, å den andra, ingalunda medgifva, att, såsom Besv. och Ekon.
Betänkanden. JQ.() Jet uti Rikdflgsfnllmägtigen Långbergs Memorial påstås, Sveriges Allmoge, i och får sjelfva Skjutsinrättningen, blifvit föraktad och förnedrad.
Detta instämmer alldeles icke med det omdöme, Som både in- och utländska resande fällt öfver denna aktningsvärda Allmoge, som är sjelfva grunden för vårt samhällsbestånd.
Tvärtom, bevisar aila tiders Historia, och de i våra dagar utkommande resebeskrifni.-gar, att just vår skjutsinrättning är den, sorn af Utländningen varit förmonligast bedömd.
Genom denna inrättning hafva den Svenska Allmogens urgamla dygder, ärlighet, öppenhet, gästfrihet och tjenstaktighet blifvit af Utländske män kände och beprisade, såsom nadonaidrag, de der icke äga samma upphöjda rum hos andra nationel-.
Skjutsningsbesväret icke åtföljer all slags jord, utan att vissa, så benämnda privilegierade hemman äro derifrån undantagne, hvaruti ändring, såsom en priliminaire-åtgärd, äfven blifvit påstådd af Riksdagsmannen Wessing’, så, ehuru icke Utskottet anser sig kunna detta, såsom privilegii-mål, directe upptaga, bör det likväl fästa uppmärksamheten derpå, att denna åsigt icke heller hänför frågan mera till det ena, än det andra Ståndet, så vida, enligt hvad ofvan är anfördt, detta privilegium icke afser ägaren, utan sjelfva hemmanet.
Att åter rubba en sådan jordens uråldriga natur, hvarigenom olika onera blifvit olika hemman älagde, skulle i detta, ej 730 Betv. och Ekon.
Bctlinkanäen. mindre än i alla andra sådana hänseenden, vara högst vådeligt för, äganderätten och den säkerhet, hvarje enskild, såsom dess första fordran af sa mhälls-inrättningen, äskar att finna orubbelig.
Det torde vara lika farligt för allmänna säkerhetens bestånd, att beröfva någon de förmoner, hvarunder han, med derefter afpassad köpeskilling, sin egendom innehafver, som att befria någon ifrån, och på andra öfverflytta de skyldigheter, han s eif genom fritt val iklädt sig vid inköp af det hemman, hvars jord han gagnar.
Sedan Utskottet, dertill uppmanadt af de inkomna Memorialens vidt omfattande fram* ställningar, således sökt afleda de frågor, hvil: a bortblanda sjelfva hufvudsaken eller åtminstone gifva öfverlag gningarne derom en orätt rigtning 5 så hillver det sökta resultatet, att skjutsningsbesväret är ett onus, som allestädes tillhörer jorden på landet, och äfven i Städerna, der jord finnes, eljer dett borgerliga rörelsen.
Det verkelig» öfverlaggningsämnet bl ifver då, om denna tunga, i det skick den nu ar, fean förenas med jordbrukets bestånd och huruvida, samt på hvad Sätt den i thy fall bör förändras, så att landets rörelse och öfriga näringar icke deraf lida för våldsam skakning.
Ehuru de olägenheter, som åtfölja nu varande inrättning, blifvit uti de ingifna Memorialen med nog mirka färger skildrade, lärer likväl af ingen kunna betviflas, att Skjutsinrättningen är, utan jemförelse med något annat, den tyngsta börda för Svenska jordbruket.
Det éx Besv. och Ekon.
731 ej först i dag, man erkänt denna sanning, och Utskottet skulle tro sig förgäfves upptaga tiden med anförande af bevis för en sats, om hvars fullkomliga enlighet mod förhållandet och dagliga erfarenheten den allmänna öfvertygelsen redan stadgat sig.
Utskottet anser derföre hcg t önskelig!:, att några författningar och deraf följande utvägar vidtagas, hvilka, om de ej genast och för närvarande kunna afhjelpa det enda, åtminstone uti en framtid öppnade för Jordbrukaren några i detta hänseende mildrande utsigter.
Upphäfvandet af en inrättning, som från urminnes tider, samt i så många Sekler tillhört nationen, och liksom införlivat sig, ej mindre med sättet att sköta handel och näringar, än med sjelfva folkets vana och lynne, synes böra med stor varsamhet företagas, om ej brytningen skall blifva för' stark, resultaterna falska, och det goda ändamålet just derigenom förfelas.
Af de tvänne utvägar, sorn i detta fall framställa sig, nemligen enskilta Entreprenader af skjutsinrättningen, sorn den nu är, och Allmänna.
Forvagn ar % tror Utskottet Riksens Höglofl.
Ständer hufvudsakeligen böra fästa sig vid det sednare, då den förra, tillstyrkt af 1809 års Ständer, och på flera ställen utbjuden, samt äfven försökt, icke synes hafva uppfyllt hvad man väntat, ehuru den i en framtid, och sedan Saken kommit i vederbörlig fart, troligen 732 Besv. och Ekon. Ut!K. Bctankanden. här, som i andra länder, blifver det säkraste botemedlet.
Då Utskottet således tillstyrker en hos Kongl.
Maj,t underdånigst skeende önskan, att, i enlighet med hvad Herr nf Vingård och Riksdagsfullmägtigen Longberg föreslagit, försök måtte anställas på en eiler flere af de största Stråkvägar med en Forvagnsinrättning, som någorlunda svarar mot behofvet; anser det af lika vigt, att denna önskan åtföljes af es underdånig hemställan om föregående undersökning efter Kongl. Maj:ts höga godtfinnande, antingen genom Dess Befallningshafvande uti dit hörande
Län, eller genom någon annan publik auctoritet, till hvilken ärendets befordran i dat hela uppdrages.
Utskottet kan icke skilja' sig ifrån den öfvertygelse, att sakens framgång, så vigtig den äfven i och för sig sjelf må vara, hufvudsakligen beror på en sådan förberedelse, hvarförutan denna, annars härstädes alldeles okända, anstalt skall misslyckas genom föreningen af de nu gällande fördomar, och do svårigheter, som ofelbart skola yppas vid en oförberedd verkställighet.
Det reglementariska af en sådan inrättning, de noggranna calculer, som böra anställas, och de öfverenskommelser, sorn böra uppgöras till hafvand® af alla förekommande hinder, allt detta beror så hufvudsakligen på local-förhållanden, att hvarken Utskottet, eller Riksens Höglofl.
Den till - Best) ock Ekon.
Utsk, jBetänkandert. 733 styrkan, Utskottet i detta afseende gifvit, skil. jer sig icke frän. det förfarande, Herr af Vingård uti sitt nu ingi fria Memorial yrkat, mer än- uti den omständigheten, att • undersökningar, och derefter vidtagande anstalter böra verkställas genom publica auctori teter.
Att sådant kan utföras genom någon enskild Comité, hvars Ledamöter vore utan arfvoden för så mödosamma omsorger, och hvilken saknade, de hjeipemedéi, Embetsman, äga till Underrättelsers samlande och nödiga ordres utfärdande, anser Utskottet föga troligt.
Hvad åter sjelfva inrättningen och de reglesnentariska föreskrifterna beträffar, instäm» -.mer Utskottet uti alldeles samma tankar, med dem Memorialets författare sa väl nu, sorn vid förra Riksdagen yttrat, och hvilka föranledi åå varande Ekonomi-Utskotts
Re-, tänkande om Frakt- och Forvagns-inrättningen, hvilket blef af Riksens Högloft.
Stander gilladt och antaget.
Ehuru fördelen af denna inrättning icke kan sättas i tvifvelsmål, och således Statens dertill skeendeallmänna bidrag,hvarförutan dea knappast låter sig tänkas, synes' vara på sitt rätta ställe, till undanrod jande af de- tyngder, hvarmed Jordbruket basvaras 5 så kan likväl leks Utskottet förneka vigten af Högloft.
Statsutskottets vid samma Riksdag afgifna Utlåtande, att detta bidrag icke kan bestämmas, eller någon tillgång för en inrättning af denna art anslås, förr än planen hunnit utarbetas, och ett bestämdt förslag, för Riksens HögBiJmg till Riks§t, Prof, 18*7-18*81 8■■d«_ Saml, JHfer 93, 94. 654 Best). och Ekon. litsle.
Betänkan den. 1 oH. Ständer framläggas.
Men, åå företaget alltid blifver för vågsamt för enskilda, och för kostsamt och betungande för Staten, att med blotta penninge-undergtöd besörja5 så iinr» r Utskottet intet hinder möte, att, till lättnad för bada, och såsom hjelpemedel till sakens nödiga fart, den nu varande Hållskjut» sen, der den finnes, och i vidrigt fall reservesk-utsen må, på sätt Riksdagsfullmägtigen l ongberg uppgifvit, få använda* till förväg* n&rnes förskaffande, efter skedd undersökning om dess användbarhet på hvarje serskild Jocal.
Likväl, då Utskottet tillstyrker der^a utväg, tror defsig böra beledsaga den med tvänne uttryckliga förbehåll : det ena, att, till undvikande af collision, och intill dess det blifver utrönt, huruvida Forvagns» inrättningen kan uppfylla nu gällande Skjuts» ordnings ställe, Håll- och Reserveskjutsen icke a morlunda dertill upptages, än att deraf öfverblifva tillräckliga medel till repandes forts
La lfa ada efter förra författningen 5 det andra, att allmänna postinrättningen dermed för det närvarande icke må sammanblandas, ej heller de,densammas förskaffande rörande stad» gaudeni någon mon rubbas, ehuru det må ankomma på undersökning, huruvida båda inrättningarne kunna förenas, och derigenom blifva ett stöd för hvarandra inbördes.
Men misstag i nu anförda omständigheter skulle ej allenast kunna förorsaka den vådligaste Stagnation uti hela landets rörelse, utan äfven alstra en fortfarande fördom emot inrättningen, sorn Eesv. och Ekon, Utsk, Betänkanden, 735 tillintetgjorde alla de goda följder, kvilka dermed blifvit åsyftade.
Sedan Utskottet i allmänhet, och efter all den omfattning, ämnet,för det närvarande tillåter, yttrat sina tankar öfver möjligheten att förvandla nu varande skjutsfdifattning till den med Jordbrukets fördel enlignre Forvagns-inrättningen 5 så återstår att afgifva serskildt utlåtande öfver de motioner, som blifvit väckte lii! ändringar och förbättringar i denna författning, med bibehållande af det skick dsn nu äger.
1:0 Gemensamt uti flera Memorialer yrkas Skjutsiegans förhöjning, af en del till obestämdt, af en annan till utsatt belopp a£ 16 till och med 24 sk.
Banco milen, under olika förbehåll at delta gällande pris, dels för landet, dels för Staden, dels för beggedera.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskott vid 1815 års Riksdag, uti sitt då öfver detta yrkande afgifna Betänkande, hvilket äfven af Respacliva RiksStåndens pluralitet blef till alia daler godkändt, så fullständigt utredt detta ämne, att nu varande Utskott icke finner något till sakens ytterligare utredning nödigt att tillägga, så får Utskottet, med åberopande deraf, såsom fullt öfverensstämmande med dess egen öfvertygelse, endast afstyrka bifall till den sökta förhöjningen.
Betänkande med noggranna calculer blifvit visadt, att skjutslega'., jemförd med 50 års Markegång på Spanueuiål och ökedagsverken, 73^ Besv. och Ekon, Utsk.
Betänkande».. är fullt svarande mot hvad den i alla tider varit, oberäkaadt den alldeles ej förmonliga men väl menliga verkan, dess tillökning medför för jordbruket, under Jemnadt afseende pä den kortsyntes beräkning af ögonblickets vinst, och ingen förändring sedermera inträffat i något af dessa hänseenden; så finnes intet skäl förevara, att nu, mera 5a förr, tillstyrka en sådan förhöjning.
Utskottet kan likväl icke underlåta anförandet af en anmärkning, hvilken, mer än alla andra, framställer detta förhållande i ett klarare ljus.
Om fullt alfvare förefinnes, att, medelst införande af Forvagnsinrättningen, lindra jordbrukarens tunga af närvarande skjutsningsanstalt, samt afleda dess håg ifrån denna för dess åkerbruk oftast skadliga biförtjenst; så skulle denna syftning rakt motarbetas genom skjuts]egans förhöjning, i det skick saken nu är.
Att uti ett och samma Memorial yrka båda dessa alternativer, synes icke medföra full eonseqvence, då det ena snarare föröker kärleken för gamla vanor, än bidrager till att lifva hogen till undanrödjande af de med det nya förslaget oskiljaktigt förbundna svårigheter'.
Ett helt annat förhållande visar sig, när forvagnsinrättningen en gång kommer till stadga och blifver allmänt antagen.
Då uppkommer en naturlig fordran af betydlig skillnad i priset imellan att färdas med denna inrättning och Ileservskjuts, eller hvad sorn då kommer att motsvara Extrapost, om någonsin Forvagnen *kall blifva allmänt begagnad.
Men för när - Beil), oeh Ekon, Utsk, Betånkandeii. varande, och intill dess, tillstyrker Utskottet» att skiutalegan matte förblifva, så i Staden sorn på Landet, Hvad den nu stadgad är. 2:0
A»r gästgifvaregårdar o h skjutsnio g.sanstalter måtte ,af.skaffas på de småvägar, der sådane nu onödigt finnas, till icke ringa försvårande för jordbruket, äfvensom att afståndet okas till omkring tvänjae mil emellan hvarje qvarblifvande Gästgifveri, har äfven blifvit yrkadt.
Utskottet kan icke annat äo instämma uti denna önskan, sorn redan vid föregående Riksdagar varit framförd och bifallen, hvarföre det äfven lärer ankomma på Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande, att efter Localförhållanden och skedda undersökningar, i den ordning Författningarne utstaka, med Länets innevånare samråda och beslut fatta, efter den föranledaing Länets rörelse fordrar. 5:0 Till det påstående, att ingen, sorn har egna hästar, utom Embets- och Tjenstemän, dä de resa i Embetsärender, måtte äga rättighet att vid sin bortresa taga Gästgifvarskjuts på närmare afstånd än 5 mil från sitt hemvist, kan Utskottet icke tillstyrka bifall.
Det har val ej undfallit dess uppmärksamhet, att missbruk kan göras af denna rättighet^ men ett i Lagen stadgadt totalt förbud skulle i vissa fall å motsidan medföra ännu Större olägenheter, hvarföre säkrast förblifves vid dé, i detta fall, nu gällande föreskrifter. 4:0
Lika förhållande tror Utskottat * inträffa med den af Riksdagsmannen Lars Olsson yrkade motion, att en skjutsskyldig aldrig 738 Besv. och Ekon, Utsk.
Eetänhanclen. må kunna åläggas annorstädes, än vid gäst» gifvaregården, emottaga den resande.
Em» bets- o h Tjenstemän skulle i detta fall, om man ock åsidosatte alla enskildta förhållanden, sakna medel till fortkomst ifrån det ställe, dit deras förrättningar kallat dem.
M«', då Utskottet derföre tillstyrker, att nu varande Författningar äfven i detta fall må vara pallande, anser det likväl några af de derifrån oskiljaktiga olägenheter
Kunna förekommas igenom det stadgande, sorn Kongl.
Maj:ts höga bifall torde underdånigt böra hemställas:
Att icke Gästgifvare vore skyldig lemna hästar till något ifrån .sjelfva ©mbytet afskildt ställe, utan på skriftelig reqvisition af Husvärden, eller den dess ställe företräder, hvilken ifrån det ögonblick, då skjutsen på dess gård anländer, ikläder sig Gästgifvarens pligter och ansvar, såväl uti hvad som angar den rasandes Pass, fortkomsträttighet och öfriga uppförande, som de Skjutsandes rättigheter och skyldigheter, i enlighet med hvad Lag och Författningar härom bjuda. 5:0
Att *på alla orter, så vidt möjligheten raedgifver, ernå noga likstämmighet uti Landets Lagar, anser väl Utskottet, lika med Herr Prosten Osterman, vera af mycken vigt.
Men att, i afseende på nu varande GästgifveriFörfattningars olika tillämpning uti olika Län, uppdraga Kongl.
KamxnarCollegium någon Revision utaf dessa serskildta stadgaaden, samt derefter skeende utarbetning af en för hela Riket uti alla min - Eesv. och Ekon. TJtsk.% Betänk anden.
739 dre detailler allmänt gällande likstämmig förordning, kan Utskottet icke linna vara af nöden, utan anser Kongl. Maj:ts Gästgifveri Ordning af 1754» jemte förfclaringarne ax
År 1766 och 1809, med flere i detta hänseende utfärdade Kongl. Bref och Påbud lemna tillräckliga föreskrifter, med undantag af hvad som i Ekonomiska och mindre Policemål är öfverlemnadt åt hvarje serskild Länstyrelse, att efter olika lokalförhållanden förordna.
Min ds t tror Utskottet vara lämpligt, att i närvarande tidpunkt anställa en sådan revision, dä a las väntan är, riktad på ,en förändring i Skjutsväsendet, som troligen äfven skall påkalla behofvet af en, ined derå fästadt afseende, förnyad och förbättrad Gästgifveriförfattning 6:0
Någon förändring uti hvad.
Kongl, Brefvat af den 28 Juni 1809 uti 6:te punkten föreslår, alt ejler en häst ej må åka mer än en perlan jemte Skjutsbonden, eller att gångpenningar ej i annat fall. bora mottagas än då Ridhäst nyttjas, linner Utskottet icke eller skäl att tillstyrka.
Att föreslå någon tillökning uti de skjutsandes skyldigheter på en tid, då med så mycken anledning denna tunga för åkerbruket öfverklagas, 6yneS hvarken vara consequent eller, lämpligt.
Men, till undvikande af de uti Herr Liljehorns Memorial uppräknade flere olägenheter, uppkommande deraf, att ofta ingen inställer sig till hästens återtagande, utan en resande nödgas fara ensamj anser Ut - 740 Besv. och Ekon.
Eetänkanäen, skottet den förklaring vara nödig, att, .såsom en motsvara'd ' skyldighet, den skjutsande bor åläggas ovilkorligen medfölja när och så ofta han dertill af erin resande påkallas,. 7:0 Att, i enlighet med Herr Elgenstjcrnas hemställan, ros Kongl. Maj:t i underdånighet an å’Ia om utfärdande af en författning, sorn tilläte vederbörande Landshöfding gar att förändra Reserveskjutsen. tili Hållskjutsskyldigbet, tiar derom af jordägaren begares, finnér Utskottet så mycket mindre''nödigt, sorn 8 §. uti of vananförde Kongl. Maj:ts Nådiga 'förklaring af den 11 December ijfö, Jemte flere derom utfärdade stadgande»!, tydell. y en utstakar, huru Konungens Befallningslnafvand*. ''böra förfara, för att i laglig ordning, afhjelpa en.'befunnen olika fördelning af skjutsningsskyldighéten.
Att åter, när som heidst, och utan förebringande af andra skäl, än sjelfva tungan, hvilken likväl ingått i beräkningen vid hemmanets inköp, få reservskjutsen förbvtt föra cle skadliga följder, ätt all Reservskjuts, dertill påkallad af belägenheten, skulle vid någon Gästgifvaregård kunna alldeles försvinna, hvilket gjorde omöjligt att skjutsen på sådant ställe uppehålla.
Slutligen, och i sammanhang med detta ämne, bör Utskottet yttra sig öfver de tvän» ne Motioner, rörande lindring uti forselskyldigheten af fångar och förhöjning uti kronoskiutslegan} Men, då Kongl. Maj:t. uti dess Proposition till Riksens Höglo!!.
Ständers Statsutskott af den 15 Januari inneva - Besv. och Ekon.
741 rande år, i Nåder föreslagit ett nytt Regis® mente, med dertill erforderligt anslag af Statsmedlen för fångars forslande, och denna Nådiga Proposition uppå StatsUtskottets tillstyrkan blifvit af Riksens Högloft.
Ständer bifallen, hvarigenom ali direct tunga af fångföVselskyldighetcn för de till detta ändamål an l ■ slagne hemman upphört, så kommer denna lill Ekonomiutskottet remitterade motion ätt alldeles förfalla.
Hvad atar beträffar den till lika belopp med Gästgifvériskjutsen yrkade förhöjning uti kronöskjutslegan; så, och ehuru denna förhöjning, såsom utgående af Statsmedlen, äfven egentligen tillhörer flög!.
Statsutskottets Utlåtande, ansar likväl Utskottet för sin del den icke heller för Jordbrukaren medföra någon serdeles fördel, i betraktande deraf, alt hvad som ä ena sidan vinnes uti en förhöjd lega, förloras å den andra medelst förökad bevillning, och i samma proportion förhöjda priser på kronospannmål och de flere effecter, hvilka vanligen med Kronoskjuts forslas.
Hvad Utskottet i alla dessa serskildta hänseenden anfört, varder, jemte flera Ledamöters enskildt yttrade tankar, Riksens Högloft.
Stockholm den 17 Aprill 1818. 742 Besv. och Ekon.
Betänkanden, Transsumt af Protocollet,hållet i Riksens Bog. ty lo fl.
Ständers Allmänna Besvärs- och JE* konomi-TJtskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 17 Apri l 1818.
Q ^krifteliga anföranden och reservationer inlemnades 1:0 Af Riksdagsfullmäktige Carl Fredr.
Berg från Bohus Län och J.
Andersson från Skaraborgs Län, så lydande: ”Den reservation, jag och flere af mina Stånds-bröder emot Höglofl.
Utskottets Betänkande rörande yrkad ändring i Skjutsinrättningen, förhöjning af Skjutsiegan, tn. m. anmält, få vi härigenom förnya, under närmare anförande'af grunderna för vår serskilda mening i ämnet.
Vi hafva ej be höft öfvertyga® derom, att skjutsfrågan icke utgör någon ståndssak, i hvilket fall dess afgörande icke vore något önskoingsmål, utan vi veta nogsamt, att det är jorden, och icke någon viss innehafvare af den, som Skjutsningens Onus är ålagdt.
Märkeligt är likväl, attingen af BondeStåndet motsagt de motioner om lindring deri, som äro gjorda, äfvensom att intet af de öfriga Respectiva Stånden billigat dem.
D tta förhållande visar nog, hvilken saken närmast rörer.
Väl veta vi, att i senare tider andra Jordbrukare än Bönder lagt sig till skjutshemman, och' att
Skjutslegans trllvägabragte förhöjning från denna period Jtan dateras.
Om afseendet på vår sak, eller Besv. och Elon.
743 på. elem, som deri blifvit deltagande, ti! lynnnit o‘s besogde fördel, Isan icke här utredas.
Utskottet funnit för mycken värma, eller något mindre väl valdt uttryck i de Memorialer i ämnet, sorn från vårt Stånd inkommit, så vill det icke anslå, att fästa oss vid ett misslyckadt drag, om det ock skulle kunna finnas på en annars saint och skönt tecknad tafla.
Våra medbröders r.it, redlighet och Fosteri ands-kär •
O lek äro oss kände, och en anmärkning på deras Stil vore tn otacksamhet emot deras möda.
Då Riksdagsmannen Longberg säger, att vi genom Skjutsinrättningen blifvit Uraktade och förnedrade, har han haft tankan mera fästad på d t behandlingssätt, Skjutsbonden ofta röner, och de icke likgiltig^ följderna deraf, än på det philosophiska i saken.
Sjelfva slafven blir icke förnedrad, 'då han ger vika för våldet, och, om BondeStåndet funne sig förnedra dt'genom skjuts-inrättningen, hvad skulla hindra oss att afkasta en hörda, som då vöre lika stridande emot våra naturliga rättigheter, som den nu är emot våra borgerliga?
Om genott?, intrång på dessas område vi äga en af utländningar för-7 träffas befunnen Skjuts-inrättning, så ersättas vi föga af hans derpå slösäde beröm, dä vi icke äro okunnige om den bedröfliga contrasten i det vitsord, han lemnar åt vårt Jordbruk, som genom nämnde inrättning sä mycket lidit.
Under det vi följa Betänkandets gång, anmärka vi derefter det lätta sätt, hvarpå 744 Eesv. och Ekon.
Utskottet kommit från pröfningen af elen så kallade privilegierade jordens yrleade deltagande i Skjutsningsbesväret.