Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaledes hafva försök blifvit gjorda med plantering af mullbär splantor, deraf Hennes Maj:t Enkedrottningen under våren 1859 förärat Hushållnings-Sällskapet 200 stycken; och ehuru plantorna något tagit sig, har likväl försöket, i anseende till klimatets stränghet, slagit så ut, att det ej gerna kan mana till efterföljd.
Inom länet finnas få större sågverk, hvarföre den skogsförödelse, som i nästföregående berättelse anmärkts såsom för handen inom länet, icke gerna kan tillskrifvas dylika anläggningar, ehuru de visserligen i sin mån bidraga dertill genom den för skogsägaren lättade, mången gång icke af nödvändighet eller behof påkallade, utvägen att till dem afsätta sina skogsprodukter.
De i norra delen af länet belägna större sågverk förbruka hufvudsakligen dels egne, väl skötte, skogar, och dels sågtimmer, som från skogrika trakter i andra län uppköpas; och från dessa sågverk utföras äfven plank och bräder i betydlig myckenhet.
Af skogseldar har länet under femårsperioden icke synnerligen varit hemsökt.
Den betydligaste, uppkommen genom bristande tillsyn vid jordbränning, har inträffat å skogen till Krägga gård i Öfver-Grans socken och ödelagt 8 å 10 tunnland.
I öfrigt hafva endast några mindre skogseldar förekommit, hvilka dock ej förorsakat anmärkningsvärd skada.
På sätt i denna berättelse förut är antydt, kan såsom regel antagas, att, der laga skifte ägt rum, stängseln snarare ökats än minskats, och att skogarne derigenom betydligt medtagas lider intet tvifvel.
Allmogens vana att utmärka lands-, härads- och byvägar vintertiden med unga gran- och tallträd inverkar äfven högst menligt på skogarnes bestånd, på hvilket missbruk Länsstyrelsen derföre uti utfärdad kungörelse fästat länsboernas uppmärksamhet.
Detta, i förening med den i allmänhet öfverdrifna afverkningen, har äfven stegrat priserne på skogsprodukter; och med säkerhet kan antagas, att skogseffekter i allmänhet stigit 40 procent under de sista 10 åren. D) Rofdjurs utödande.
Såsom verksamt bidragande att åstadkomma förminskning i rofdjurens an- Tab. N:o tal äro ©tvifvelaktigt de belöningar, som de fleste härader utfäst till den, som utom skallgång dödade rofdjur.
Dessa belöningar äro till beloppet i särskilda delar af länet ganska olika, så att för varg betalas från 10 R:dr till och med 45 R:dr, för vargunge från 6
R:dr 75 öre till och med 30 R:dr, för lo från och med 5 R:dr till och med 30 R:dr samt lika belopp för dödad unge af sistnämnde djur, för räf från 2 R:dr till och med 5 R:dr, för räfunge från 1 R:dr till och med 5 R:dr, samt för örn, uf och hök från 37 öre till och med 1 R:dr. 16 Upsala län.
Endast i norra delen af länet, med undantag dock af Wendels socken, är belöning af 30 R:dr utfästad för dödad björn.
Grunden för deltagande i dessa belöningar är förmedlade mantalet, men äfven andre än ägare och brukare af hemman, såsom torpare, backstugusittare med flere, hvilka äga kreatur, erlägga afgifter, ehuru till mindre belopp.
Efter det debitering af dessa afgifter försiggått, uppbäras de af Kronans uppbördsman vid de årliga uppbördsstämmorna.
Undantag från denna regel äger rum i Wendels socken, der afgifterna erläggas till sockenkassan efter 50 öre på hvarje förmedladt mantal.
Torpare och backstugusittare med flere, hvilka äga ko, betala der lika med ägare af i mantal.
Nästan hvarje vinter anställes skallgång å dertill inrättade jagtplatser samt vårtiden så kallade letskall efter vargungar.
Varggårdar samt varg- och räfgropar underhållas äfven, förutom det att åtskilliga andra sätt, såsom saxar, beten samt stockfällar, användas att fånga eller döda dessa fiender till husdjuren.
Angående antalet af husdjur, som under perioden blifvit af rofdjur dödade, hafva uppgifter visserligen blifvit infordrade och äfven från några orter inkommit, ehuru på dem icke kunna grundas beräkningar af ens något värde. i:o 7. E) Bergs- och brukshandtering.
N:o 7 lemnar upplysning om antalet, så väl af samtlige grufvor, bergverk och bruk inom länet, som ock af den personal, hvilken vid femårsperiodens slut varit upptagen af denna handtering; och som beloppen af bergs- och brukshandteringens produkter finnas fullständigt upptagne uti Kommerse-Kollegii årliga berättelser, anser Länsstyrelsen redogörelse härför i allmänhet icke erforitt. g. derlig; men, beträffande åtgången af brännmaterial vid de inom länet anlagda bruk och bergverk, så meddelas, enligt vunna upplysningar, att vid nedannämnde verk åtgått det belopp kol, som i nedanstående tab. Litt.
G. linnes upptaget.
Bergs- och bruksrörelsen har under femårsperioden fortgått utan andra större vexlingar, än dem, som under periodens senare år i bruksrörelsen förorsakats af brist på nödigt driftvatten, men denna olägenhet, som i icke obetydlig mån hämmat brukens gång, har, åtminstone hvad angår Löfsta, Gimo och österby bruk, numera blifvit för framtiden afhjelpt genom anläggande af ånghammare vid dessa bruk, hvilka hammare dock användas endast när vattenbrist inträffar, och smidet sålunda icke kan drifvas med de vanliga vattenhamrarne.
I afseende å Dannemora grufvor har anmärkts, att malmtillgången derstädes kan anses vara i aftagande, ehuru malmfångsten under de år, denna berättelse afser, blifvit något ökad, i följd af nyanlagde ändamålsenligare uppfordringsverk samt åtskillige förbättringar i arbetssättet.
Malmfångsten, som under åren 1851—1855 utgjorde i medeltal 105,615 Sktc, har nemligen under åren 1856—1860 uppgått till 604,050 Sktt eller i årligt medeltal 120,810 Ska.
Hela brottuppfordringen utur dessa grufvor har under ifrågavarande fem år utgjort 771,751 baljor å 5 kubikfot eller 482,344 kubikalnar; och då 482,344 kubikalnar löst berg blifvit uppbrutne Tab.
Litt. G. Åtgång af kol vid nedanstående bruk. 185 6. 1857. 1858. 185 9. 18 60.
Österby bruk 10,512 9 4,245 3 8,921 11 1,735 5 12,759 2 Löfsta bruk 8,193 6 8,069 9 7,111 9 3,807 — 6,949 — Åkerby bruk (under Löfsta) 57 6 58 10 6 8 57 2 58 6 Hillebåla bruks masugn (under Löfsta) 4,828 8 — — 3,601 11 — Tobo bruks masugn (under Löfsta) — 3,627 i T — — 5,032 11 Gimo bruk 5,219 8 5,660 8 3,151 3 4,363 8 6,970 10 samt årligen vid Söderfors bruk 12,000 till 15,000 läster, vid Ullfors, Strömsbergs, Carlholms och Wattholma bruk för hvartdera 2,500 till 3,000 läster, vid Elfkarleöns bruk 4,000 läster samt vid Wesslands, Hyttö och Harnäs masugnar, de år blåsning derstädes ägt rum och hvilket vanligen sker vid Wessland hvart tredje samt vid Hyttön och Harnäs hvart annat år, för hvardera masugnen 5,000 till 6,000 läster.
Fabriker. 17 med en malmvinst af 604,050
Sk® samt en kubikaln i malmhopen gifver 3 Sk® malm, så följer deraf, att malmen utgjort 41,34 procent i volum af hela brytningen eller 8,51 procent mera än under de senast föregående åren.
Hela grufveförlaget, eller kostnaden för malmens brytning och uppfordring, har under åren 1856—1860 uppgått till en sammanräknad summa af 1,010,363 R:dr 51 öre R:mt, nemligen i kontanta pen ningar 736,700 R:dr 2 öre, spanmål 260,124 R:dr 99 öre, och materialier, leinnade in natura, 13,538
R:dr 50 öre, eller i medeltal för året 202,072 R:dr 70 öre; och har malmens brytningspris sålunda per medium uppgått till 1
R:dr 67 öre
Sk® eller 18 öre högre än under nästföregående qvinqvennium.
Malmen från såväl
Dannemora som öfrige grufvor inom länet forslas, emot lega af ortens allmoge, förnämligast vintertiden till omkringliggande bruk i detta samt Stockholms och Gefleborgs län.
Brukens brännmaterial uppköpes till någon del af omkringliggande allmoge, men tages hufvudsakligast på brukens egna skogar, derifrån det forslas af brukens underlydande landtbönder och torpare, hvilka, enligt de emellan dem och bruken upprättade kontrakt, jemväl äro skyldige, att dels mot, dels utan lega forsla brukens tillverkningar från bruken till de särskilde lastningsplatserne, hvilka äro för österby bruk Kallerö lastageplats i Börstils socken af Stockholms län, för Löfsta bruk Ängskärs lastageplats i Hållnäs socken af detta län, för Gimo bruk Husbacka lastageplats invid staden östhammar, för Söderfors och Elfkarleöns bruk Skutskärs lastageplats i Elfkarleby socken, för Ullfors, Strömsbergs och Carlholms bruk Snatrabodarne i Wesslands socken, samt för Wattholma bruk Upsala stad, från hvilka lastningsplatser jernet föres till Stockholm, för att vidare utskeppas till utlandet.
De mindre verkens produkter afse egna behof eller aflemnas till de större bruken samt afsättas jemväl till någon del i orten.
Under femårsperioden hafva vid
Dannemora grufvor 7 personer ljutit döden, i följd af olyckshändelser under grufarbetet, nemligen 1856 tre, 1857 en, 1858 två och 1859 en.
Utaf de handteringar, som afse sådan produktion af råämnen ur mineralriket, hvilken mera närmar sig hus- och hemslöjden, förekommer inom detta län endast kalkstensbrytning, men har denna handtering under perioden, likasom tillförene, varit af ringa omfattning.
Fabriksinrättningarnes tillverkningar, hvilkas qvantitet och värde icke i allmänhet kunna med tillförlitlighet uppgifvas, afse inom detta län hufvudsakligen fyllandet af innevånarnes eget behof, och afsättas derföre genast å den ort, der de tillverkas, eller i närmaste stad, samt endast till jemförelsevis obetydlig del å orter utom länet.
Det tegel, som erhållits från länets 26 tegelbruk, har icke varit tillräckligt för behofvet, utan har tegel måst hemtas från andra orter.
Vid pappersbruket Lingonbacka i Järlåsa socken består tillverkningen hufvudsakligen af för hand gjordt tryck-, kardus-, pås-, tak-, förhydnings- och makulatur-papper, som till det mesta afsättes på Upsala; och har under perioden tillverkningsvärdet utgjort årligen omkring 10,000 R:dr Runt.
Under tiden för denna berättelse har invid Upsala stad å dess ägor anlagts en kakelfabrik, hvarigenom en i orten länge öfverklagad brist blifvit afhjelpt, samt tillfälle beredts att i någon mån tillgodogöra orten den i stadens grannskap befintliga, erkändt ypperliga, kakellera.
Bränvinsbränning har under perioden fortgått: år 1856 från den 15 Oktober till den 15 December vid 18 större brännerier, deraf 16 gått begge må naderna, samt 2:ne mindre brännerier; år 1857 samma tid vid 18 större brännerier, hvilka alla varit i gång begge terminerna, samt 2:ne mindre; år 1858 under fem bränningsmånader eller från den 15 Januari till den 15 April och från den 15 Oktober till den 15 December vid 17 större brännerier, deraf 15 drifvits två månader och 2 endast en må nad, äfvensom vid 1 mindre bränneri; Landsh.-Emb. uti Upsala län und. ber. för åren 1856—1860. 3 18 Upsala län.
Fiske. år 1859 likaledes under fern bränningsmånader vid 15 större brännerier, deraf 5 gått tre månader, 4 två månader och 6 en månad; år 1860 vid 14 större brännerier, deraf 3 drifvits under tre månader, 7 under två månader och 4 under en månad.
Sammanlagda tillverkningsbeloppet liar utgjort: år 1856 vid de större brännerierna 600,2021 kannor, med en afgift af 316,267
R:dr 69 öre, samt vid de mindre 1,502 » med en afgift af 751 R:dr; år 1857 vid de större brännerierna 736,3661 » med en afgift af 368,857 R:dr 19 öre, samt vid de mindre 1,502 » med en afgift af 751 R:dr; år 1858 vid de större brännerierna 632,7371 » med en afgift af 382,344 R:dr 26 öre, samt vid ett mindre bränneri l,802f » med en afgift af 1,081 R:dr 60 öre; år 1859 528,6181 » med en afgift af 318,254 R:dr 23 öre; år 1860 513,1581 » med en afgift af 308,411 R:dr 99 öre R:mt; och har vid de större brännerierna största, minsta och medeltillverkningen varit: år 1856 största 59,6481 kannor, minsta 10,7961 kannor, och medeltalet 33,344|| kannor; » 1857 » 59,4581 » » 21,0201 » » » 40,909H » » 1858 » 61,9411 » » 15,1101 » » » 37,219|f » » 1859 » 74,7551 » » 13,090 » » » 35,241^ » » 1860 » 81,234 » » 8,610 » » » 36,654^ » Handtverkerier idkas hufvudsakligen i städerna, men icke heller der till sådan omfattning, att handtverksalster i någon betydligare mån kunna utom länet afsättas; och utgöras handtverkare på landet nästan uteslutande af så kallade gerningsmän eller sådane, som idka handtverk såsom försörjningsmedel.
I afseende å sistnämnde klass af handtverkare har, hvad angår Upsala stad, anmärkts, att sedan följderna visat sig af ett obetänkt sträfvande efter oberoende, antalet af de personer, som i staden idka handtverk såsom försörjningsmedel, under perioden icke obetydligt nedgått.
Binäringar idkas såsom tillförene föga i de flesta trakter af länet.
De väsendtligaste förekomma inom norra delen och bestå der af fiske, kolning och körslor.
Fisket i skärgården och Dalelfven utgöres hufvudsakligen af lax, strömming och neijonögon, samt är under vanliga år temligen indrägtigt.
Elfkarleby kronolaxfiske gifver i årligt arrende 920 lispund salt lax, som löses efter markegångspris; och uppskattas laxfisket inom Elfkarleby socken till minst 3,500 lispund och strömmingsfisket inom samma socken till omkring 1,000 tunnor, samt strömmingsfisket inom Löfsta och Hållnäs socknar till omkring 1,200 tunnor om året.
Vid stränderna af sjön Mälaren, likasom i allmänhet inom södra och mellersta delarne af länet, bedrifves fisket fortfarande merändels endast till husbehof.
Under perioden har, i afseende å fisket i Mälaren, emellan vederbörande strandägare i detta samt Stockholms, Södermanlands och Westmanlands län, efter för sådant ändamål hällne sammanträden, träffats öfverenskommelse om närmare föreskrifter för bedrifvande af fisket i nämnda sjö, till förekommande af dess utöfvande på sådana sätt, som Upsala län.
Binäringar och husslöjd.
Landväga kommunikationer.
19 skada fisket, hvilka föreskrifter blifvit för detta län af Länsstyrelsen fastställde och under den 22 Juni 1857 till vederbörandes efterrättelse kungjorde.
Jagt å nyttigt villebråd idkas hufvudsakligast för nöje.
Kolning verkställes såsom tillförene förnämligast för jernbrukens behof af den i närheten af bruken boende allmogen.
Körslorna afse dels i de norra orterna forsling af malm, tackjern, kol och ved m. m. för brukens räkning, i hvilket hänseende upplysts, att från Dannemora grufvor år 1860 utforslats 128,449 Sk® malm och under tiden 1856—1860 i årligt medeltal 109,078 Sk®, samt dels transport af säd till Gefle, Westerås och Stockholm samt från Gefle och Stockholm återforor af varor för handelns behof i närmaste stad.
Tjära och salpeter tillverkas fortfarande obetydligt, och biskötseln har icke gjort synnerliga framsteg.
Beträffande slutligen husslöjden, så är densamma inom detta län af högst ringa betydenhet; väl tillverkas något linne-, bomulls- och ylleväfnader; men tillverkningen är icke tillräcklig ens till fyllande af innevånarnes egna behof. 4.
Koinumnikations-mistalter oell varubyten. A) Landskommunikationer.
Länets allmänna vägar, å hvilka syn förrättas af kronobetjeningen hvarje Tab. N:o höst, äro i allmänhet jemna och fasta.
De åtgärder, som under perioden vidtagits till vägarnes förbättring, hafva bestått endast i ordentlig och omsorgsfull grusning samt på åtskilliga ställen stensprängning och vägarnes utläggning för vinnande af laglig bredd.
Under femårsperioden hafva följande nya och förbättrade vägar blifvit fulländade och afsynade, nemligen en väg inom Bro härad, omlagd i sammanhang med sänkning af den så kallade Dalkarlsbacken och fyra andra backar inom nämnde härad, till hvilket sänkningsarbete bidrag af Staten erhållits med det uti tab.
N:o 8 o uppgifna belopp; vidare inom Långtora socken af Lagunda härad den så kallade Als- och Ås-vägen, gående o förbi Jädra och Als byar till Westmanlands län, för bekostandet af hvilken väganläggning kommunen tillskjutit 519 R:dr Runt, samt slutligen inom Hagunda härad den så kallade lilla Hagby-vägen emellan Säfva gästgifvaregård i Gryta socken och Hagby sockens fattigstuga; och har af de två nyssnämnde nyanlagde vägarne den så kallade Als- och As-vägen redan blifvit till gemensamt underhåll på häradet indelad, hvaremot underhållandet af lilla Hagby-vägen, som fullbordats i början af år 1860, för de första fem åren öfvertagits af åtskillige hemmansägare i Gryta och Hagby socknar emot bidrag af häradets öfrige väghållningsskyldige innevånare med 2 R:dr 50 öre af hvarje mantal.
Vägpenningar uppbäras icke inom detta län.
Under perioden hafva endast tvenne större broar blifvit fullständigt ombygda, nemligen den så kallade Tenstaå-bro i Tensta socken af Norunda härad, hvilken bro, förut af träd, nu blifvit uppförd af sten med trenne hvalf, samt den så kallade Ärna-bro i Gamla Upsala socken, Waksala härad; och hafva dessa broombyggnader helt och hållet bekostats af kommunerna.
Bropenningar uppbäras, enligt fastställde taxor, vid Nyqvarns bro i Tillinge socken, hvilken bro bygges och underhålles af Statsverket; Ekolsunds bro i Husbysjutolfts socken, hvilken bro bygges och underhålles af ägaren till Ekolsunds gård; samt Flottsundsbro vid Fyrisåns utlopp i Mälaren, och Elfkarleby eller Carl XIII:s bro öfver Dalelfven i Elfkarleby socken, hvilka sistnämnda båda broar ägas af enskilda bolag.
Vid femårsperiodens slut fanns inom detta län endast en färja, som vid Hjulsta skjutsombytesställe i Enköpings-Näs socken begagnas för öfverfart af Agnessund emellan Upsala och Södermanlands län, och för hvilken öfverfart färjepenningar af de resande erläggas.
Antalet grindar å vägarne inom länet vid periodens slut är Länsstyrelsen icke i tillfälle att uppgifva, enär på de i detta hänseende inkomna uppgifter någon säker beräkning icke kan verkställas, vid det förhållande att kronobetjeningen vid beräkningen deraf utgått från olika grunder, så att någre upptagit endast de 20 Upsala län.
Skjuts- och postbefordring.
Sjökommunikationer. grindal’, sorn funnits på de allmänna landsvägarne, under det andra åter beräknat icke allenast dem, utan äfven grindarne å härads- och socknevägarne; och som enahanda grunder hafva följts vid uppgifterna om antalet broar vid periodens slut, gäller, i afseende å dem, samma omdöme.
Något nytt gästgifveri har icke under perioden anlagts, hvaremot ett gästgifveri blifvit flyttadt, nemligen ifrån Grans by i Grans socken till det af
Håbo häradsboer för sådant ändamål inköpta Bålsta rusthåll i samma socken, å hvilket sistnämnde ställe gästgifveri- och skjutshållningen tagit sin början den 20 Januari 1858; utgörande våglängden från Bålsta till närmast belägna gästgifvaregårdar, Tibble U mil, Litslena lf mil och Tunalund lf3 mil. o Ar 1860 var skjutsen upplåten på entreprenad vid 22 af länets 28 gästgifvaregårdar; och hafva entreprenaderna fortfarande visat sig vara synnerligt fördelaktiga, såsom på flerahanda sätt medförande betydlig lindring uti det för den eljest skjutsningsskyldiga allmogen tryckande skjutsningsbestyret.
Postskjutsen har under femårsperioden bestridts antingen af innehafvare af postskjutsskyldige hemman eller ock af gästgifvare eller andre personer efter derom emellan dem och postverket träffade aftal.
Kronobrefbäringen, som inom detta län icke är särdeles betungande, enär på de fleste ställen bref krono betjeningen emellan lätteligen kunna med allmänna posterne fortskaffas, har, der kronobrefbäring erfordrats, af vederbörande i vanlig ordning fullgjorts.
Varuforsling ingår icke såsom näringsgren för detta läns innevånare i vidsträcktare mån, än som blifvit omförmäldt i sammanhang med berättelsen om länets binäringar, hvarföre ock nu hänvisas till de upplysningar, som härutinnan redan blifvit meddelade.
Sjöfart vid länets
Östersjökust drifves endast af mindre seglande fartyg och hufvudsakligen för utförande af de i länets norra del belägna jernbrukens tillverkningar.
Någon egentlig kusthamn finnes icke, utan endast för brukens räkning vid kusten anlagde lastageplatsen, hvilka utgöras af Skutskärs i Elfkarleby socken, Snatrabodarna i Wesslands socken, Lötens i Löfsta socken och Ängskärs lastageplats i Hållnäs socken.
Under perioden har å Björns klippor i skärgården utanför
Hållens by i Hållnäs socken uppförts ett nytt fyrtorn.
De hufvudsakligaste trafildinierna för sjökommunikationen äro: 1) Från Upsala stad, genom Fyrisån till dess utlopp i en vik af Mälaren, kallad Ekoln, f mil från staden, samt vidare öfver Mälaren till Stockholm, å hvilken trafiklinie, som beräknas innefatta en längd af omkring 12 sjömil, och der fartyg lastade till högst 8 fots djup få framgå, under femårsperioden gjorts regelbundna turer dagligen af tre ångfartyg, »Carl von Linné» och »Prins Gustaf», hvardera om 60 hästars kraft, och »Upland» om 32 hästars kraft, hvilket sistnämnda fartyg år 1860 utbytts mot ett nytt »Upsala» om 30 hästars kraft.
Dessa ångfartyg, som varit afsedda för såväl person- som varutrafik, hafva under åren 1856 —1860 i medeltal gjort 454 ordinarie resor årligen, dervid i medeltal 27,845 passagerare medföljt; och utgjorde år 1860 passagerare-afgifterna 71,015 R:dr 50 öre och afgifterna för fraktgods 32,186
R:dr 85 öre eller tillsammans 104,102 R:dr 35 öre Runt; Segelleden å Fyrisån, hvars underhåll och förbättrande bekostas af en hamn- och grundpenningskassa, till hvilken afgifter erläggas för segelledens begagnande, har varit öppen: år 1856 från den 26 April till den 1 November, » 1857 » » 28 April » » 1 November, » 1858 » » 1 Maj » » 15 November, » 1859 » » 15 April » » 1 December, » 1860 » » 1 Maj » » 16 November.
Post- och telegrafinrättning.
Handel. 21 2) Från Enköpings stad genom Enköpings å, som medelst uppmuddring gjorts segelbar intill åns utlopp i en vik af Mälaren, kallad Svinnegarnsviken, samt vidare öfver nämnda sjö till Stockholm, å hvilken trafiklinie, sorn beräknas innefatta en längd af 12 sjömil, ångfartyget »Enköping» om 25 hästars kraft under perioden gjort regelbundna turer, vanligen tre gånger i veckan.
Kanalen eller den upprensade delen af ån håller i längd 6,250 alnar samt kan befaras af 71 fots djupgående fartyg.
För farten derå betalas viss afgift, enligt fastställd taxa, hvilken afgift ingår till en särskild kassa, som uteslutande användes till kanalens underhållande; Ofvannämnde kanal har varit till fart öppen: år 1856 från den 30 April till den 10 November, » 1857 » » 15 April » » 15 December, » 1858 » » 21 April » » 7 November, » 1859 » » 7 April » »23 November, » 1860 » » 28 April » » 28 November. 3) Från örsundsbro i Fröjeslunda socken genom Örsunds å till dess utlopp i en vik af Mälaren, kallad Låsta viken, samt vidare öfver nämnda sjö till Stockholm, å hvilken trafiklinie ångfartyget »örsundsbro» om 16 hästars kraft samt med 5 pråmar om tillsammans 57 lästers drägtighet, af hvilka dock endast 1, högst 2, på hvarje resa medtagits, från Augusti månad 1856 och sedermera fortfarande under femårsperioden gjort regelbundna turer emellan Örsundsbro och Stockholm.
Detta ångfartyg, som i medeltal gjort 55 resor årligen, hvarvid ett icke obetydligt antal passagerare medföljt, har dock hufvudsakligen varit afsedt, för varutransport emellan förutnämnde orter.
Underhållet af den ^ mil långa farleden från Örsundsbro till åns utlopp, i hvilken farled 5 å 6 fot djupgående fartyg kunna framgå, bekostas af en för sådant ändamål bildad hamn- och grundpenningskassa; 4) Från Ekolsund i Husbysjutolft^ socken öfver Mälaren till Stockholm, å hvilken linie ångfartyget »Ekolsund» om 25 hästars kraft under perioden gjort regelbundna turer.
I sammanhang med kommunikationsanstalterna meddelas slutligen, att vid periodens slut postinrättningarnes antal utgjorde fyra, nemligen Upsala, Enköpings, Tierps och Ekolsunds, hvilka samtliga varit inrättade före år 1856, äfvensom att vid periodens slut inom detta län funnos tvenne telegrafstationer, en i Upsala och en i Enköping, af hvilka den sistnämnda stationen anlagts år 1858 samt öppnats den 28 Okt. samma år.
C) Sjöfart och handel.
Under femårsperioden hafva vid de å länets Östersjökust timade sjöskador Tab. N:o 9. förolyckats fem fartyg; men något menniskolif icke blifvit spilldt.
Länets hufvudsakligaste afsättningsprodukter, utom de från bruken och bergverken, äro spanmål, hö, halm samt skogs- och mindre ladugårdsprodukter; och utgöra de förnämsta afsättning sorterna inom länet städerna Upsala och Enköping samt utom länet Stockholm, Gefle, Westerås och till en del äfven Sala.
Varubyten förekomma endast vid fiskelägen och i städerna, dervid förnämligast strömming utbytes mot spanmål.
Gårdfariliandeln, som bedrifves af kringresande Westgötar och Dalfolk, hvilka förse allmogen, de förre med bomullstyger och de senare med småkräm, fortfar att vara i aftagande.