Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna din önskan får alltså inte understödjas blott af din fåfänga, den måste också underordna sig din eftertanke, hvari egentligen det karaktäristiska i ditt yttre ligger, och huru du kan bidraga att låta det m e d för- del k o m m a till uttryck.
För att nu börja m e d dräkten, är det inga- lunda nog, att denna i o c h för sig är vacker o c h smakfull, utan den måste vara bägge delarne just för din person.
Om du alltså redan i det alldagliga lifvet endast bör bära, hvad s o m » klä- der » dig, d. v. s. framhäfver dina förtjänster ocli döljer dina brister, så gäller detta i än högre grad vid séancen hos fotografen.
Toalettkonstens o c h den goda smakens allmänna lagar göra sig naturligtvis gällande äfven här.
Det är icke lämpligt att vid fotograferandet bära en alldeles ny dräkt.
V e c k e n i en redan nyttjad toalett smyga sig bättre o c h ledigare ef- ter din gestalt än i en n y — en allt för begag- nad dräkt, s o m redan förlorat sin fason, väljer du naturligtvis ej heller — o c h vidare medför en spritt ny klädning, s o m ännu ej hunnit bli riktigt ett m e d din person, lätt det oangenäma intrycket af något uppsträckt o c h utpyntadt.
Af samma skäl må din toalett gärna vara mo- dern, blott icke hvad man kallar » h ö g m o d e r n ».
Hvarje modeöfverdrift gör dig dubbelt märk- bar på en afbildning, o c h du gör väl i att und- vika dem, ej endast därför att de oftast gå stick i stäf emot den estetiska känslan — så t. ex. äro de moderna vida ärmarne en fasa för alla fotografer — utan äfven emedan de hastigast bli föråldrade o c h bilden därefter, sedan m o d e ' nycken är förbi, ter sig snart sagdt parodisk Helt o c h hållet fritt tar sig ansiktet bäst ut; en rund, stor hatt bör undvikas redan för den skugga, som den ovillkorligen kastar öfver an- siktets öfre partier.
En nätt o c h vacker liten kapotthatt kan däremot bilda en rätt klädsam ansiktsram för unga fruar; dock är en hatt, vare sig sluten eller rund, tillåtlig endast på knäbil- der, aldrig på bröstbild.
Bör porträttet visserligen ej göra intrycket af något uppklädt, så må du därför dock icke låta fotografera dig i en allt för hvardaglig dräkt.
En bild, s o m j u saknar rörelsens o c h färgens behag, behöfver flere yttre medel för att tilltala än personen själf; drag därför försorg o m att g e n o m någon lämplig tillsats: en blomma, ett band, ett stiligt smycke, en vacker spets höja toalettens verkan.
En mörk, enfärgad klädning kräfver framför allt en genom kontrasten verk- sam komplettering, under det en ljus, liflig toa- lett g e n o m dylika tillsatser lätt gör ett för bro- kigt och oroligt intryck.
De dagar, då man nästan utan undantag lät fotografera sig i svart, äro förbi; nu för tiden äro, särskildt för unga flickor, ljusa dräkter m y c - ket m e r omtyckta.
Detta har sin förklaring i de framsteg, s o m fotograferingskonsten gjort, ty o m förr i världen hvarje ljus klädning tog sig ut s o m en mjölsäck eller en hvit plätt, göra nu de färgkänsliga plåtarne det möjligt att få fram de finaste nyanser i de ljusa toaletterna, så att till o c h med utpräglade brunetter ej behöfva dra sig för att låta fotografera sig i sin bruddräkt.
Att många färger förändra sig vid fotografe- randet är bekant.
E ö d t o c h gult bli mörkare, grått o c h blått ljusare, det sistnämnda emellanåt till o c h m e d alldeles hvitt.
V i d enfärgade toa- letter kan man j u lätt ta hänsyn härtill; för fler- färgade o c h mönstrade tyger förändrar den ena eller andra färgens oberäknade framträdande el- ler dämpande ofta verkan till den grad, att det alltid är bäst att i denna punkt på förhand råd- göra med fotografen.
Broderier, pärlor, ljusa spetsar, sammetsbesätt- ning te sig fördelaktigt; allt för obestämda o c h förtonande färger liksom oklara mönster göra sig ej gällande.
Ylletyger bilda vackra, mjuka v e c k; sammet o c h siden göra g o d effekt g e n o m sitt färgspel, men atlas är för styft o c h af för stark glans.
Stärkta saker göra sig stelt o c h oklädsamt.
A f stort inflytande på fotografien o c h af ännu mera omedelbar verkan är hårklädseln.
Äfven här gäller att iakttaga den goda smakens all- männa lagar o c h följa modet endast så tillvida, som detta låter sig bringa i samklang m e d ditt utseende.
Ett ledigt arrangeradt, lätt vågadt hår gör sig i allmänhet bättre än ett slätstruket och glättadt.
Bär en ung flicka håret rakt tillbaka- struket o c h i hängande fläta, är det lämpligt att lägga fram ändan af flätan öfver ena skuldran, ej blott för att framhålla hårets fägring, utan äf- ven för att detsamma åtminstone på ena sidan ej må ligga för stramt efter hufvudet.
Unga flickor klädas för öfrigt ofta n o g förträffligt af ett utslaget, i lätt oordning anbragdt hår.
D o c k må man vid denna pittoreska » oordning » ej gå så långt, att vederbörade få utseendet af vild zigenare eller indiansquaw.
Å n viktigare än både dräkt o c h hårklädsel är naturligtvis ansiktet själft.
» Ja, » menar du, » det står nu tyvärr inte till att ändra, det får man ta, sådant det är! » Insåge blott alla detta or- dentligt, skulle m y c k e n m ö d a besparas fotogra- fen, ty just b e m ö d a n d e t att se annorlunda ut än man är medför de olyckligaste resultaten.
Fotografens uppmaning att ge ansiktet ett all- deles naturligt uttryck är tyvärr lättare gifven än följd.
Medvetandet att våra drag nu skola fästas på bilden ger så lätt åt dessa något an- strängdt och tvunget, och den bestämda riktning, s o m anvisas vår blick, gör denna stel o c h stir- rande.
En erfaren fotograf känner också, hur denna nödda orörlighet stör anletets behag, o c h han förstår — för att ej låta ditt ansikte antaga denna stelhet, utan bibehålla dess smidighet — att samtala m e d dig ända in i det åtgörande ögonblicket o c h att begagna en gynnsam sekund för bildens tagande, kanske utan att du själf anar det.
Ett direkt skratt kläder ej, då det förvränger ansiktet för m y c k e t på bredden.
Däremot för- skönar mycket ett leende, s o m ligger mer i ögo- nen än kring munnen.
Sammanpressade läppar ge ansiktet ett hårdt uttryck; bäst är att lindrigt skilja dem åt, s o m o m man just skulle till att tala.
Ju enklare ställningen är, dess bättre motsva- rar den den goda smaken; äfven för många o c h påfallande accessoirer verka ofint.
Alla dessa tropiska landskap, vildt romantiska klipp-partier o c h balustrader, dessa på alla kråkvinkel-fotogra- fier stereotypa blomsterkorgar, vaser o c h palm vippor äro af högst vulgär effekt.
En svagt för- tonande bakgrund, på hvilken ett par växt- eller landskapskonturer nätt o c h jämnt antydas, är nu också det af m o d e t mest gouterade.
Innan du går till fotografen, gör du klokt i att klargöra för dig själf, om ditt ansikte gör sig bäst i fjärdedels, half, trefjärdedels, en face eller profilbild.
Och om spegeln härvid ej ger dig nö- dig ledning, kunna n o g tidigare fotografier hjälpa dig.
Profilbilder äro i allmänhet intressantast, dock ägna de sig blott för ädelt o c h skarpt skur- na ansikten, i synnerhet måste näsan vara väl- bildad.
För fylligare damer äro bröstbilder, för smärta knästycken att föredraga.
Helfigur begagnas föga i våra dagar, då fötterna i allmänhet verka oskönt.
Endast när dräkt, ställning o c h min på så sätt harmoniskt sammansmälta o c h du själf g e n o m hållningens behag och uttryckets vänliga natur- lighet arbetar fotografen i händerna, kan det bli h o n o m möjligt att i porträttbilden uppnå idea- let: att icke blott låta din yttre f.ysiognomi kom- m a till förmånligaste verkan, utan äfven ge en bild af din inre personlighet, din andliga indi- vidulitet.
Att detta må lyckas dig vid nästa » sittning », ärade läsarinna, därtill önskar jag dig bästa fram- gång.
Helene Stöld- — *
En familjetidninff sådan som Idun, spridd och läst i de vidaste leretsar öfver hela lan- det, måste ovillkorligen vara det allra lämpligaste och närmast till hands liggande organet för alla tillkännagifvanden om födde, förlofvade, vigde och döde .. För visso är det just damerna in- om familjerna, som med det lifligaste intresset följa dessa tilldragelser inom hemmets värld, hvilka ge- nom det knappa annonsspråket dock uttrycka och innebära så mycket, och annonser af detta slag, in- förda i Idun, träffa där i vidare utsträckning den intresserade familjepubliken öfver hela vårt land än genom något annat svenskt tidningsorgan.
Under rubriken » Familjemeddélandeni) ha vi där- för anslagit en bestämd plats på andra sidan i vår annonsbilaga för dylika annonser och för dem fast- ställt ett pris, som rätt mycket understiger vårt annars beräknade annonspris eller för födelse- annons kr.
* Genom fyra släktled.
Några små kulturbilder från Småland, för Idun tecknade af L.
(Forts, o c h slut.)
M en h o n teg m e d sin smärta, liksom h o n t e g a t m e d sin l y c k a, o c h d å p r o s t i n n a n i n ä s t a ö g o n b l i c k r o p a d e till h e n n e: » M ä r t a, Märta, j a g tror d u g l ö m m e r julbullarne i u g n e n, » s k y n d a d e h o n från sin lilla k a m m a r e m e d d e t b å r d t h o p k r a m a d e b r e f v e t i fickan.
O c h j u l b u l l a r n e b l e f v o ej b r ä n d a o c h i c k e e n m i n f ö r r å d d e d e n u n g a h j ä l t i n n a n s tår- lösa smärta.
Här hade j u icke varit en » r i n g f ö r l o f n i n g », s å l e d e s b e h ö f d e ej h e l l e r slutscenen bli k ä n d, o c h Märta b e g r o f i t y s t h e t sin g r u s a d e u n g d o m s d r ö m.
Det var först i en långt senare tid h o n för en närstående vän omtalade den.
I p r ä s t g å r d e n r u s t a d e s s a m t i d i g t till b r ö l l o p.
E n af d ö t t r a r n a g i f t e s i g n ä m l i g e n m e d e n u n g p r ä s t i n o m stiftet.
D e n n a g å n g var det v i s s e r l i g e n h j ä r t a t s o m talat, m e n i n o m d e n g a m l a prästsläkten r å d d e eljes kastväsen- det icke m i n d r e strängt än i I n d i e n: en p r ä s t d o t t e r kunde ej t r ä d a i ä k t e n s k a p m e d en m a n, s o m icke var präst.
Märta h a d e hela året u n d e r prostinnans tillsyn m e d intresse arbetat på d e n vackra utstyrseln: linneskåpet skulle blifva rikligen försedt o c h dukar o c h servetter, handdukar, örngott o c h lakan lågo nu gläsande hvita o c h m a n g l a d e i l å n g a r a d e r f ä r d i g a att in- packas, och under det Märta och den unga bruden sysslade härmed, utbrast d e n senare g å n g p å g å n g i j u b e l ö f v e r sin l y c k a.
» M e n, » a f b r ö t h o n sig s l u t l i g e n, » h v a r f ö r skall j a g tala m e d dig h ä r o m, Märta, d u vet icke h v a d d e t är att älska, o c h o m d u ä n för- står allt a n n a t, f ö r s t å r d u i c k e h v i l k e n l y c k a s o m ligger häri. » Märta teg, o c h den lyck- l i g a b r u d e n a n s å g d e n n a t y s t n a d f ö r ett e r k ä n n a n d e af h e n n e s s i s t a o r d.
På detta första bröllop i prästgården f ö l j d e u n d e r d e n ä r m a s t e åren ä n n u ett o c h s l u t l i g e n ett t r e d j e, o c h så h a d e » a l l a dufvorna, » s o m prosten sade, » flugit ut ur dufslaget. » Märta såg härpå utan afund, g l a d m e d d e g l a d a o c h m å n o m att g e n o m sin k ä r l e k f y l l a t o m r u m m e t i h e m m e t, d ä r n u d e e n s a m m a makarne åldrades tillsam- mans.
D e t tjänande sinnet hos Märta h a d e k o m m i t till allt s t ö r r e u t v e c k l i n g, s e d a n h o n icke mer d r ö m d e o m n å g o n äktenskaplig tycka f ö r s i g själf, m e n l y c k a n s m ö g s i g ä n d å, så att s ä g a, ö f v e r h e n n e, i d e t d e u n g a f a m i l j e m ö d r a r n a s l y c k a k a s t a d e sin reflex ö f v e r h e n n e o c h d e u p p v ä x a n d e bar- n e n i deras h e m blefvo n y a föremål för hennes kärlek.
O c h l å n g t ifrån att h e n n e s lif s k u l l e k ä n n a s t o m t, v a r d e t t u s e n g å n g e r r i k a r e ä n d e t s j ä l f v i s k a lif, s o m så o f t a lefves i världen o c h prisas s å s o m d e n h ö g s t a g r a d af l y c k a.
hennes pröfvande blick.
O c h h o n å sin s i d a k ä n d e sitt g a m l a h j ä r t a k l a p p a af f r ö j d, hvar gång h o n hörde de muntra rösterna och de hurtiga stegen i trappan, o c h skyn- d a d e att ö p p n a m e d sitt alltid g l a d a: » V ä l - k o m n a, b a r n, n u s k o l a v i se till, o m j a g h a r n å g o t g o d t att b j u d a p å.
» Å r e n g i n g o o c h i Märtas m ö r k a hår glänste redan en o c h annan silfverstrimma.
H o n hade öfverskridit zenit, m e n i n g e n tänkte därpå, ty ännu alltjämt var h o n s a m m a Märta s o m f ö r r.
D å inträffade o v ä n t a d t o c h till s o r g f ö r v i d s t r ä c k t a k r e t s a r, att d e n så a l l m ä n t vär- d e r a d e p r o s t e n b o r t r y c k t e s af d ö d e n.
P r o - s t i n n a n f ö l j d e h o n o m s n a r t efter, o c h så v a r det lyckliga hemmet upplöst.
Själf b a d h o n m å n g e n g å n g i sitt h j ä r t a: » K ä r e H e r r e, låt m i g g å k v a r, så l ä n g e j a g k a n v a r a d e m till n å g o n n y t t a, o c h s e n g i f mig skollof. » D e t r e u n g a h e m m e n t ä f l a d e n u o m att få t i l l ä g n a s i g M ä r t a.
H o n h a d e b l o t t att välja emellan d e m, o c h h o n valde det, där h o n t r o d d e s i g m e s t k u n n a t j ä n a, t y att tjäna var ännu på ålderns dagar hennes l i f s b e h o f, o c h u n d e r m e r ä n ett t i o t a l af år var hon äfven här en trogen hjälp för den af s j u k d o m o c h ö f v e r a n s t r ä n g n i n g f ö r s v å gade husmodern.
Barnskaran slöt sig m e d f ö r t r o e n d e till M ä r t a, s o m n u f ö r d e s s a s m å u p p r e p a d e alla r o l i g a s a g o r, h o n e n g å n g b e - r ä t t a t f ö r d e r a s m a m m a.
T i l l allas n a m n s - o c h f ö d e l s e d a g a r b a k a d e h o n åt d e m russin- k a k o r m e d n a m n p å o c h s t ö p t e till j u l e n, såsom seden varit i morföräldrarnes hus, präktiga grenljus.
O c h n ä r d e s m å så tagit de första stegen på kunskapens v ä g o c h b ö r j a d e läsa, v a r d e t M ä r t a, s o m ö f v e r - v a k a d e läxläsningen o c h så g o d t h o n k u n d e förklarade bibliska historien, under det h o n s t o p p a d e d e r a s s t r u m p o r eller s t i c k a d e n y a åt d e m.
K o m så e n t i d, d å g o s s a r n e s k u l l e s k i c k a s till l ä r d o m s s k o l a n i s t a d e n, e n t i d, s o m m e d - förde oroliga dagar o c h nätter för m o d e r n, s o m b ä f v a d e t i l l b a k a f ö r t a n k e n p å alla fres- telser o c h faror, s o m skulle m ö t a det o b e - fästade barnasinnet.
» Märta, » sade h o n en d a g efter e n s å l u n d a g e n o m k ä m p a d n a t t, » M ä r t a, d u måste följa m i n a gossar o c h b e r e d a ett h e m åt d e m; åt i n g e n i värl- d e n a n f ö r t r o r j a g d e m så g ä r n a s o m åt dig.
D u skall g e n o m d i n k ä r l e k s k y d d a d e m f ö r m y c k e t af s t o r s t a d e n s o n d a.
Du skall f o s t r a d e m till d u g a n d e m ä n, d u, s o m af e g e n e r f a r e n h e t k a n s ä g a d e m så m y c k e t o m a r b e t e t s v ä l s i g n e l s e.
D u skall l ä r a d e m b e t y d e l s e n af ett g o d t h e m o c h v ä r n a o m barndomsminnena.
M ä r t a, d u vill j u f ö l j a dem? » O c h u t a n t v e k a n o c h u t a n att r y g g a till- b a k a för u p p d r a g e t s s t o r h e t eller d e s j u t t i o årens t y n g d, svarade Märta ö d m j u k t o c h enkelt » j a ».
O c h så p a c k a d e h o n i n g o s - sarnes kläder, skolböcker o c h leksaker samt s i n a e g n a s m å t i l l h ö r i g h e t e r o c h f o r v i d ter- minens början m e d sina små skyddslingar till s t a d e n, d ä r h o n åt d e m o r d n a d e ett h e m i öfverensstämmelse m e d det h e m de l ä m n a t.
O c h här t r i f d e s d e g o d t o c h u t v e c k - l a d e s till k r o p p o c h själ, u n d e r b i b e h å l l a n d e af d e t ä k t a b a r n a s i n n e, s o m a l l t j ä m t f ö l j t dem.
S ö k t e n å g o n k a m r a t l o c k a d e m till af s t e g från r ä t t a v ä g e n, h e t t e d e t s t r a x: » N e j, nej, icke kunna vi göra Märta ledsen, » och så m ö t t e de m e d d e t g o d a s a m v e t e t s frid Visst kände h o n sig emellanåt trött o c h b e s v ä r a d af a l l e h a n d a ålderdomskrämpor, m e n sinnet ändrades e j, o c h yttrade n å g o n e n u n d r a n, att h o n ä n n u o r k a d e m e d d e t eller d e t, s v a r a d e g o s s a r n e, n ä s t a n förnär- m a d e å hennes vägnar: » M ä r t a blir aldrig gammal. » O c h s k o l l o f fick h o n, m e n i c k e f ö r r ä n hennes u n g a vänner en solig v å r d a g hälsat h e n n e m e d d e n hvita mössan.
Då kände h o n l i k s o m de, att s k o l g å n g e n var slutad, o c h å t e r v ä n d e m e d d e m till h e m m e t i präst- g å r d e n, där f ö r ä l d r a r n e m e d t å r a r i ö g o n e n tackade den g a m l a för outtröttligkärlekstjänst intill fjärde led.
O c h M ä r t a l o g sitt b l i d a s t e leende o c h sade sakta: » N u behöfs j a g ej m e r.
N u får j a g g å.
» O c h efter n å g r a v e c k o r s stilla a f t y n a n d e, u p p f y l l d t af l j u f l i g a d r ö m m a r, fick g a m l a M ä r t a, v i d f y l l d a 8 0 år, sitt s k o l l o f.
* U r notisboken.
Bidrag till Stockholms flickskolor.
Stock- holms stadsfullmäktige, s o m ansett det vara i k o m m u u e n s välföistådda intresse att de högre skolorna för kvinnlig u n g d o m sättas i stånd att på ett fullt tillfredsställande sätt fylla sitt ända- mål, hvilket svårligen kunde ske, utan att de er- hölle det af k o m m u n e n s bidrag beroende stats- understödet, ha nu bifallit att Wallinska skolan, L y c e u m för flickor, Södermalms och Östermalms högre läroanstalter för flickor samt Ahlinska sko- lan o c h Kungsholms elementarskola för * flickor en hvar skall erhålla ett årligt understöd för åren 1897 — 1899 af 3,000 kr.
af stadens medel samt dessutom A t e n e u m för flickor o c h Öster- malms nyssnämnda f lickhögskola 500 kr.
hvardera för anordnade kurser i huslig ekonomi, äfvensom den af fröknarna Anna Sandström, Maria L o d i n o c h Thalia Schoug ledda skolan 2,000 kr., allt under förbehåll att statsunderstöd till lika stort belopp beviljas dem.
De lefvandes gärning.
Fröken Fredrika Hassel, Svenska lärarinnornas pensions förenings f. d. räkenskapsförare, fyllde den 1 dennes 80 år.
H o n uppvaktades på förmiddagen af forna o c h nuvarande medlemmar af pensionsföreningens styrelse.
Fröken Hilda Caselli, i egenskap af styrelsens f. d. ordförande, frambar å de öfrigas vägnar till den gamla ett hjärtligt tack för hvad h o n verkat o c h varit för föreningen.
Under 20 års tid, till 1884, ägnade fröken Hassel oafbrutet tid o c h krafter åt pensionsinrättningens tjänst.
M e n h o n gjorde ej blott det, s o m ålåg henne s o m rä- kenskapsförare.
Föreningen står till fröken Has- sel i den djupaste tacksamhetsskuld, ty det är förnämligast g e n o m hennes insiktsfulla o c h ener- giska organisationsarbete, s o m föreningens eko- nomiska ställning blifvit i h ö g grad solid o c h för dess dälegare gynnsam.
Trots de 80 åren åtnju- ter fröken Hassel en ganska g o d hälsa, o c h — hvad mera är — hon äger ännu det varmaste intresse för det lif, s o m rör sig omkring henne.
— Geheimerådinnan Alexandra de Labensky, född Bergien, änka efter framlidne ryske envoyén vid hofvet i Darmstadt verkliga geheimerådet Camille de Labensky, fyllde i söndags 92 år.
Den vördade gamla damen är m o d e r till ledamo- ten af första kammaren frih.
K l i n c k o w s t r ö m s maka, m e d hvilken dåvarande militärattachén i Wien, öfverstelöjtnanten frih.
Klinckowström 1863 vigdes i Darmstadts slottskapell.
Bruden var då hoffröken hos ryska änkekejsarinnan Alexandra
F e o d o r o w n a o c h kejsarinnan Maria Alexandrowna.
Geheimerådinnan har under många år varit bo- satt i hufrodstaden.
A quarante ans.
Af De dödas eftermäle.
Sista m e d l e m m e n af ätten Crusenstolpe, fröken Charlotte Catharina Omsenstolpe, har aflidit i Stockholm af de skador h o n erhöll, då h o n en dag i förra veckan öfver- kördes af en velocipedryttare, ett telegrambud.
Fröken O. k o m gående Kommendörsgatan från Humlegårdshållet, medan velocipedryttaren åkte Grefturegatan uppåt.
Det var just i själfva skär- ningen af dessa gator den olyckliga sammanstöt ningen inträffade, v i d hvilken fröken C. kastades omkull o c h m o t trottoarkanten erhöll ett sår å högra tinningen.
Af polis fördes hon till läkare, som ägnade henne den första vården, hvarefter h o n fördes till Sabbatsbergs sjukhus.
Fröken Crusenstolpe var född 1826 o c h dotter till den bekante skriftställaren, assessorn Magnus Jakob Crusenstolpe.
— Den 30 september afled härstädes i en ål- der af 77 år fru Maria Mathilda Sterky, f. Moll.
Den aflidna hade två gånger varit gift, första gången m e d grosshandlare C. F. Bohnstedt, an- dra gången m e d f. d. ministerresidenten i Ham- burg Sterky, hvilka båda aflidit före henne.
H o n sörjes nu af två barn i första o c h fyra i andra giftet samt flere barnbarn.
Utom af familjekret- sen k o m m e r den ädla o c h varmhjärtade kvinnan äfven att saknas af en stor vänkrets samt af de talrika fattiga, bland hvilka hon i tysthet utöf- vat en storartad välgörenhet.
Under sin ung- d o m intog den aflidna g e n o m sin skönhet o c h sitt behagfulla väsen en framstående plats inom vårt stockholmska o c h efter sitt andra giftermål under många år inom Hamburgs societetslif.
Under de senare åren lefde h o n i stilla tillbaka- dragenhet bland o c h för de sina.
— Den 2 dennes afled härstädes efter en längre tids sjuklighet fru Adele Haasum, född Jones, gift m e d chefen för Blekinge bataljon, öfverste- löjtnant James D. Haasum.
Den aflidna, s o m i sin u n g d o m gjorde sig bemärkt i hufvudstadens sällskapskretsar så väl för en mindre vanlig fägring o c h intagande umgängessätt s o m för sin vackra sångröst, har sedan några år jämte familj varit bosatt i Ronneby, hvarest hon ej minst ge- n o m sin medkänsla för samhällets fattiga, till hvilkas förmån h o n då o c h då arrangerat kon- serter o c h föreställningar, förvärfvat allmän sym- pati.
En tilltagande sjukdom, struplungsot, tvang henne helt nyligen att i hufvudstaden söka lä- karhjälp, ehuru förgäfves.
H o n var omkring 45 år gammal- o c h sörjes af make o c h sju barn.
Fru Ida Aalberg-Yx- kulls gästspel gaf oss denna gång endast tvänne karaktärer: den Sudermannska kråkvinkelfrun i » Undangömd lycka » o c h, s o m en dennas mot- sats o c h likväl i grunden — den allmänt kvinn- liga, djupa, till sist segrande moderskänslan — så nära frände, Odette, den Sardouska demi- mondestjärnan, med blixtlikt sken fallen från samhällets höjder.
Båda voro i den talangfulla konstnärinnans kraftigt färglagda framställning af högt intresse.
Om den förra ha vi redan ta- lat.
» Odette » blef nu afslutningen på den finska gästens allt för korta besök.
I synnerhet i tredje o c h fjärde akterna — vid återseendet m e d den u p p v u x n a dottern o c h in- för öfvervinnelsen o c h offret af sig själf för den- nas lycka — presterade Ida Aalberg ett djupt känsligt o c h öfvertygande spel, som måste gripa alla hjärtan.
Hyllningen var också den mest varma o c h hjärtligt stämda.
Odettereprisen gaf oss för öfrigt tillfälle återse några af våra egna bästa krafter i förträffliga uppgifter.
Så är hr Fredriksons Béchanel fort- farande glänsande o c h oemotståndligt spirituel, fru Hartman s o m den unga flickan alltjämt lika intagande ungdomlig.
En vinnande värdighet hvilar öfver hr Uillbergs grefve de Clermont, o c h hr Skånbergs sympatiske Philippe sekunderas för- träffligt af fröken Janson s o m hans täcka lilla hustru.
Nu är fru Aalberg redan rest, o c h det är skada, ty denna » Odette » hade säkerligen kunnat gå många gånger.
Kan icke fru Björke- gren-Fåhrseus förmås att ännu en gång framträda i sin gamla glansroll?
Hilma Ang-ered Strandberg.
Hvar k o m m a drömmarna ifrån?
Någon har sagt, att kvinnan vid trettio år har sin rätta tid — sin intressantaste period, m e n jag förnam ingenting särskildt den tiden.
Inga känslor, inga tankar kvarstå s o m märken i mitt minne.
All- ting hade samma färg.
Aren sprungo åstad — och jag blef 40 40 å r!
När jag var ung, så — o m jag då alls trodde, att jag kunde upp- nå denna hiskliga ålder, — var jag viss o m, att allt då skulle vara slut, sagan för länge sedan ändad, det underbara, som naturligtvis måste inträffa, redan upplefvadt, tillvaron en torr skrämmande öken.