Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer täcktes hos Kongl Maj:t i underdånighet anhålla, att enahanda föreskrifter kunde lill ömsesidig rättelse i förevarande afseende, Nybyggarne och Lapparne emellan, äfven inom de Öfrige Norra provincerne varda i Nåder utfärdade.
Vidkommande dernäst den af Motionairen i 3 Mom. gjorda framställning, att, på den efter föregångna utbrytningar öfverblifna och till Nybyggens upptagande otjenliga allmänna marken, Lapparne må ega frihet att lägra sig och obehindradt begagna bete för sina Renhjordar, äfvensom att, under transportfärder, betesrättighet ej må vara dem förmenad inom de Nybyggens utmarks - områden, sorn ligga närmast farvägen; så, och enär tillgodonjutandet af denna rättighet, både i förra och senare afseendet, utgör, efter Utskottets tanka, ett nödvändigt vilkor för Lapparnes bestånd, får Utskottet vördsamt tillstyrka, alt Rikets Högloll.
Ständer ville hos Kongl. ia Besv. och Oecon.
Utsk. Utl.-de. N.-o Si.
Maj:t i underdånighet anhålla, icke allenast, att vid verkställigheten utaf afvittringarne måtte iakttagas, att nödiga områden af den allmänna marken blifva till så kallade vinter-stamhåll för Lapparne afsatte, utan också, att dels vederbörande Konungens Befallningshafvande måtte anbefallas att icke bevilja rättighet till
Nybyggens anläggande inom de sålunda till vinterstamhåll för Lapparne afsatte marker, med mindre högst vigtiga omständigheter dertill föranleda, dels genom allmän Författning måtte stadgas Lapparnes Betesrättighet under transportfärder inom de Nybyggens utmarksområden, som ligga närmast farvägen.
Hvad åter Motionairens i 4 och sista Mom. af dess förslag yttrade öfvertygelse angår, om nödvändigheten, att, till förekommande af Lapp-Allmogens både physiska och moraliska förstörelse, utfärda en sträng författning mot det missbruk af brännvin, som hos denna allmoge skall råda, får Utskottet vördsamt förklara sig vara betänkt att öfver detta ämne yttra sig, i sammanhang med det Utlåtande, som det tillkommer Utskottet att afgifva öfver de flere under loppet af innevarande Riksmöte väckta Mo - Besv. och Occon.
Utl:dc N.o 81.
13 tioner, rörande tillverkning och förbrukning af brännvin, hvilka till Utskottets handläggning Öfverlemnade blifvit.
Slutligen och hvad den af Herr Boy framställda önskan beträffar, att, till uppgörande af en gräns emellan Nybyggena och Lapparne, Rikets Höglofl.
Ständer ville afsätta en fond, som ställdes under Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes tillsyn; har Utskottet bordt upplysa, att, sedan Rikets år 1818 församlade Ständer, uti Skrifvelse den j5 Junii nyssnämnde år, hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhållit, att, efter föregången undersökning, en viss gränslinea mot Lappmarken kunde blifva bestämd, inom hvilken något Nybygge ej borde få anläggas, Kgl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens
Län, som blifvit häröfver hörd, under den 27 Maji 1828 i underdånighet förklarat sig icke kunna styrka till bifall å Rikets Ständers anhållan, dels på den grund, att, om Lapparne endast få begagna deras vinterstamhåll, det ej kunde befaras, att Lappska folkstammens utrotande skulle blifva en följd af Nybyggares obehindrade inflyttningar i Lappmarkerne, och dels af det skäl, att ett bestämmande af ifrågavarande gräns skulle, i Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes tanka, i4 Besv. och Oecon.
Utsk. vara skadligt och oförenligt med den högre Stats-Oeconomiska beräkning, som kunde grundas på ett framtida begagnande af de inom Norrbottens Lappmarker belägna rikhaltiga och outtömliga Jernmalmsberg; ty om dessa någonsin skulle kunna verksamt bearbetas, vore odling, bebyggande och befolkning af det omkring och nedanom dessa berg belägna Landskapet ett nödvändigt hufvud vilkor, som man framför allt borde söka att uppnå ; hvarefter Kgl. Maj:t, som funnit det sålunda af Dess Befallningshafvande afgifna underdåniga yttrande välgrundadt, genom Skrifvelse till Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegium, den 5 November sistberörde år., i Nåder förklarat
Sig icke finna lämpligt, att Rikets Ständers meranämnde anhållan bifalla.
Och som Utkottet icke funnit några skäl vara anförda, som kunna föranleda, å Rikets Höglofl.
Ständers sida, en underdånig önskan om förändring i hvad Kongl. Majrt, på sätt berÖrdt är, Nådigst beslutat, kan Utskottet icke eller å Herr Bojs framställning Rikets Höglofl.
Stockholm den Mars 1829.
Utl.dc. N.o 82. i5 N:o 82.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om förändring i nu gällande föreskrifter, angående tiden för väglagning.
Tili Utskottets handläggning har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln remitterat ett af Herr Rothlieb, C. A., till nyssnämnde Riks-Stånd ingifvet Memorial, derutinnan han, under åberopande af erfarenheten, att nu gällande föreskrifter om vägars grusning och påfyllning sommartiden vore olämplige derföre, dels, att Landlmannen då vore sysselsatt med åkerbruket, och dels, att ändamålet med väglagnings-arhetet den tiden förfelades, helst vägarne blifva tunga och grusämnet bortryckes, föreslagit återgång till gamla ordningen, som bestämmer vägarnes egentliga iståndsättande vid hösttiden efter skörden; varandes, vid föredragningen af detta ärende till remiss, af Herr Grefve Horn, Claés Fredric, hemställdt, alt grusningstiderne måtte blifva af väglotts-egarnes fria vilja beroende, utan iakttagande af annan föreskrift, än den, att vägen blifver tillräckligt god. iG Besv. och Oecon.
Utl.-de. N.-o 82.
Detta har Utskottet i öfvervägande tagit, och dervid inheratat att, i Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegii Kungörelse d. 4 Aug. 1818, utfärdad till följd af Kongl. Majrts
Nådiga befallning, föranledd af Rikets Ständers underdåniga hemställan, föreskrifves, att den allmänna väglagningen och grusningen får ske ifrån vårens början och till den 1 Julii, då den bör vara ovilkorligen fulländad, deraf således följer, att verkställigheten kan utan ansvar lill sistnämnde dag uppskjutas, då mer än halfva sommaren förflutit; men, som grusningsoch andra, i synnerhet finare, fyllningsämnen, påkörde sommartiden, icke kunna bereda någon fasthet åt vägen, emedan de, under vanligtvis den tiden inträffande torka, af vindarne bortföras, hvarigenom ändamålet med väglagningen går förloradt, och väghållningsbesväret för framtiden försvåras; samt, med bibehållande af en sådan väglagnings-ordning, vägarne, de der i allmänhet äro svåra de öfriga tiderna af året, icke en gång om sommaren blifva lätta och beqvämliga att färdas, anser Utskottet allmänna vägarnes lagning och grusning lämpligast böra verkställas om våren och vara fulländad innan vägarne upptorkat, emedan de då äro mest tjenliga till emottagande af fyllningsämnen; dock att, i hän - Besv. och Oecon, Utsk. i händelse, genom vattenskärningar eller andra tillfälligheter, sådane skador, efter det vägjagningen för sig gått, inträffa, som genast fordrade hot, väglolts-egarne tillförbindas, att om dessa skadors afhjelpande ofördröjligen föranstalta.
Men oaktadt Utskottet, för sin del och på nu anförda skäl, hyser den öfvertygelse att väglagnings- och grusnings-arbete i allmänhet skulle lämpligast kunna vårtiden verkställas; likväl, och som det icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, att undantag böra ega rum för de Rikets provincer, hvarest antingen climatets hårdhet och långvarig vårkyla kunde gora väglagnings-arbetet, under vårtiden, omöjligt eller åtminstone icke varaktigt, eller ock der detta arbete, om det skulle verkställas samtidigt med åkerberedning och såning, hlefve för väglottsegarne i högsta måtto betungande, hvaremot det för dem vore beqvämligare, att om hösten efter slutad skörd företaga väglagningen; alltså har Utskottet trott sig böra vördsamt hemställa, om icke Rikets Högloft.
Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdå - Bih. till R.
Prot. 1828 och 182g. 8 Sami. 2 l5:e H. t.
Utsk. nighet anhålla, att, med ändring i ofvan åberopade Kammar-Collegii Kungörelse, Kongl. Maj:t skulle täckas, i öfverensstämmelse med Kongl. Brefvet den i3 September 1790, i Nåder stadga, att all grusning och fyllning
A allmänna vägarne skall verkställas, antingen bittida om våren före den 24 Maji, eller ock sent om hösten emellan den 1 och 24 Oetober, efter ortens skiljaktiga beskaffenhet, samt att om sommaren ingen annan väglagning må ega runi, än den, som i anseende till utskärningar och större tillfälliga brister kan vara nödig; börandes valet emellan de af Utskottet sålunda föreslagne terminerne, inom hvilka väglagnings- och grnsnings-arbetena, antingen vår eller höst, skola verkställas, få af väglotts-egarne sjelfve bero; i hvilket afseende Kongl. Majrts vederbörande Befallningshafvande skulle ega, att Häradsvis låta höra de väghållnings-skyldige, samt derefter bestämma den af förenämnde 2:ne terminer, som pluraliteten af de inom Häradet boende väghållnings-skyldige ansett med deras beqvämlighet och fördel mest förenlig.
Betv. och Oecon.
Cederström förklarade sig så mycket mindre kunna för sin del tillstyrka att väg-lagning finge ske i Maji månad, som denna tid dertill vore alldeles olämplig, emedan grusningen då skulle inträffa på samma gång med sådden; utan tillstyrkte Herr Friherren det stadgande, att väg-grusningen i allmänhet skulle ske om hösten inom October månads slut, då den, efter hvad erfarenheten visat, blefve af största varaktighet och Landtmannen {äfven hade mest tid att densamma verkställa.
Utlåtande, i anledning af gjord hemställan, att
Directionen öfver Danviks Hospital måtte förklaras oberättigad att uppbära Recognitionsafgift till Hospitalet, vid upplåtelseBrefs utfärdande på Besittningsrätten af dess hemman.
Till Utskottets handläggning liar det Hedervärda Bonde-Ståndet remitterat ett af 3o Besv. och Oecon■ Utsk. Utl:de. N.o 83, Riksdags - Fullmägtigen från Upsala Län Eric Jansson till bemäldte Riks-Stånd ingifvet Memorial, af innehåll, att, vid försäljning af sådane hemman och lägenheter, som innehafvas under Skattemanna - rätt, men emot förbindelse att till Danviks Hospital i Stockholm utgöra årliga räntan, Diréctionen öfver nyssnämnde Hospital skall hafva gjort anspråk på en recognitions-afgift, uppgående till 3 procent af köpeskillingen.
Till stöd för dessa anspråk hade väl
Directionen åberopat ett af Kongl. Maj:t, under den 21 Julii 1813 i Nåder Utfärdadt
Bref; men som detta aldrig blifvit till trycket befordradt, och icke eller, i öfverensstämmelse med det för efterlefnad af en Lag oeftergifliga vilkor, blifvit allmänligen kungjordt, så har Motionairen, sorn ansett ofvanberörde Nådiga Bref endast angå Danviks-Hospitalets enskilda Egendomar, men icke rimligtvis kunna lämpas tili de hemman och lägenheter, deraf Hospitalet endast åtnjuter räntan, föreslagit, att, till förekommande af Directionens "framtida prejeri-försök,"
Hospitalet mätte genom ett allmänt stadgande förklaras oberättigadt, att, vid försäljningen af ifrågavarande hemman, den yrkade recognitions-afgiften uppbära.
Detta har Utskottet i öfvervägande tagit j och hvad först angår Eric Janssons Besv. och Oecon.
Utsk. anmärkning, alt det åberopade Kongl. Brefvet icke skall vara allmänligen kungjordt; så, och då det är vordet upplyst, att meranämnde Kongl. Bref, hvaraf Directionen öfver Danviks Hospital, under den 8 April 1820^ tillställt Kongl.
Majrts Befallningshafvande i Upsala, Stockholms, Vestmanlands och Södermanlands
Län en afskrift, blifvit uppå Directionens anmodan, kungjordt i dessa Län, inom hvilka Danviks-Hospitalets hemman äro belägne, anser Utskottet, vid ett sådant förhållande, högstberörde Nådiga Bref hafva vunnit all nödig och laglig offentlighet.
Vidkommande derefter liufvudsaken, får Utskottet vördsamt upplysa, att Danviks Hospital, allt ifrån Stiftelsens början, egt options-rätt till de derunder lydande donerade hemman, då de ifrån en till annan innehafvare blifvit försålde, samt att emot det options-rätten icke blifvit begagnad , men Stadfästelse-Bref å innehafvande
Dispositions-rätten meddeldte, tillträdarne af sådane, genom köp, åtkomne egendomar erlagt recognitions-afgift, efter öfverenskommelse, eller ock förbandit sig till högre årliga räntor, antingen i Spannmål eller contanla penningar, så att något Danviks-hemman icke gått ifrån en till annan egare, utan att Styrelsen öfver Hospitalet, efter pröfning, antingen åter inlöst hem - 32 Dc.sv. och Occon.
Utl:de. N.-o 83. manet, eller fastställt det derom afslutade köpet.
I förra fallet har hemmanet blifvit, till Inrättningens förmon, åt högsta bjudaren försåldt eller utarrenderadt, men i det senare, eller då sådant med säker fördel för Hospitalet ej kunnat verkställas, har vänlig öfverenskommelse träffats om besittnings-rätten emot olika vilkor, men merändels alltid emot en recognition, beräknad efter 3 procent af köpe-skillingen; och å denna recognitions-beräkuing har Directiouen öfver Hospitalet, uti underdånig Skrifvelse af den 7 Junii 1813, anhållit om Kongl. Maj:ts Nådiga Sanction.
Enär nu Kongl. Maj:t, i Dess Nådiga Bref, af den ai Julii nyssnämnde år, uttryckligen förklarat Sitt Höga Bifall till den af
Directionen sålunda gjorde underdåniga anhållan, i afseende på alla de hemman, vid hvilkas försäljande Danviks-Hospitalet eger lösnings- eller options-rätt, och hvilken lösnings- eller options-rätt
Utskottet anser vara desto billigare, som, å ena sidan, hemmanen blifvit donerade till upprätthållande af en välgörande Inrättning, och, å den andra, hvarken köpare eller säljare böra eller kunna sakna kännedom om de onera, som med besittningen af Danviks-Hospitals hemman äro förenade, en kännedom, hvarefter vilkoren i tillgörande afliandlingar kunna på förhand Besv. och Oecon.
Vilde.
N.o 83. 23 och utan förnärmande af någonderas rätt bestämmas; så linner Utskottet, för sin del, Eric Janssons förslag något afseende icke förtjena.
Slutligen, och med anledning af Motionairens yttrande, att han åsyftat förekomma Directionens "framtida prejeri-försök," har Utskottet, med åsidosatt bedömande af det mer eller mindre lämpliga i ett sådant yttrande, endast ansett sig höra vördsamt tillkännagifva sin mening, att, om den händelse skulle kunna inträffa, att Directionen antingen, då köp om hemman, vid hvilkas försäljande Hospitalet eger lösnings- eller options-rätt, anmäldes till stadfästelse, fordrade af tillträdaren högre recognitionsafgift, än den till 3 procent af köpe-skillingen Nådigst fastställde, eller också gjorde anspråk på någon recognition, efter föregångne köpe-afhandlingar om andra hemman och lägenheter, hvaraf endast räntan utgöres till Hospitalet, men vid hvilkas försäljande Inrättningen någon Iösningsoch options-rätt ej eger, sådane förfoganden, å Directionens sida, skulle innefatta missbruk, med tillrättavisning hvaraf Rikets Högled.
Ständer icke kunna sig befatta, och hvilka missbruk vederbörande ega, att i laga väg och ordning beifra, om de sig dertill befogade finna.
Allm. Besv.- och Oec.-Utsh.
Bet. N.o 84• * N:o 84.
Betänkande, i anledning af vickta Motioner rörande Forvåsendet samt Gästgifveri - skjuts- anstalterna.
U,i detta ämne hafva till Utskottet blifvit remitterade: 1:0 från Högloft.
Ridderskapet och Adeln: 2:ne Memorial af Grefve Horn, Claes Fr., jemte Anföranden till Ridderskapets och Adelns Protocoll vid de, i anledning deraf, uppstådda discussioner af Grefvarne Posse, Arvid, Mörner, Carl, och Hans Exc. Herr Grefve Löwenhjelm, C. A.; af Friherrarne Wrangel, Henning, Rudbeck, Alex., Ridderstolpe, Fredr., Anckarsvärd, C. IL, Löfvenskjöld, Säl., och Fock, B. JV.; samt af Herrarne Hjerta, Gust., Tham, Wollrath, Riben, C. W-, Nordenankar, G., Anckarsvärd, Aug., Rosenblad, Bernh., Lefren, J. P., och af Lundblad. 2:0 Från Wällofl. Borgare-Ståndet: serskildta Memorial af Herrarne Kleman ech Lewton; samt Bih. till R.
St Fröt. 1828 och 182g. 8 Sami., 1 A/d, l6:de Häftet. i i Allm. Besv.- och Oec.-Ulsk.
N.o 84- 3:o Från Ilederv.
B onde-Ståndet: 21 Motioner, nemligen af Bengt Nilsson från Örebro Län; Viee-Talmannen Jon Jonsson, Nils Insulin från Stockholms Län, Eric Ersson från Stora Kopparbergs
Län, Anders Hakansson från Elfsborgs Län, Johan Bengtsson från Vester-Norrlands Län, Hans Hansson från Gefleborgs Län, 2.'ne serskilda Motioner, Johan Eric Jansson från Wermlands Län, Ola Jeppsson från Blekinge Län, Anders Andersson från Upsala Län, 2:ne Motioner, Göran Andersson från Westerås Län j Anders Danielsson irån Elfsborgs Län, Anders Jansson från Westerås Län , Olof Olofsson från Östergöthlands Län, Tufve Larsson från Christianstads Län, Anders Nilsson i Lilla Isie från.
Län, Eric Andersson från Westerås Län, Sven Pehrsson från Stockholms Län och Eric Norberg från Westerås Län.
Utskottet, som trott, att ett fullständigt upprepande af dessa Motioner och Anföranden skulle leda till en lika öfverflödig som tröttande vidlyftighet, har i stället sammanfört deras innehåll under följande hufvudfrågor, nemligen i i:o
Om en forvagns-inrättning, i förening med postföringen, bör organiseras?
Allvi. Besv.- och Occ.-Utsk.
N.o 84. 3 2:0 Om
Kronoskjuts-besväret under fredstid skall upphöra och Kronans samt publika Autoriteters transporter lill lands verkställas genom beting* eller-, i fall Kronoskjutsnings-besväret finnes böra fortfara, hvilka anstalter till de skjutsnings skyldiges lättnad må kunna vidtagas? 3:o
Om någon allmän författning, i afseende på den så kallade Kungs-skjutsen * må vidtagas, antingen på den grund, att detta besvär icke skulle stödja sig på Lag* eller i afseende på beredande af lättnad i utgörandet deraf? och 4:o
Hvilka anstalter till en förbättrad, reglering med Gästgifveri-skjutsen må vidtagas, och i sammanhang dermed, om-, och i hvilka fall* förhöjning i Skjuts-legan må ega rum?
Utskottet, hvars Utlåtande således i första rummet bör omfatta dessa generela frågor, hvarefter i ordningen följa sådana speciela* som Utskottet ansett böra serskildt upptagas och besvaras* får, i afseende på i:sta punkten, öm en förvagnS-inrättning, gifva tillkänna , att Utskottet framdeles kommer att, gemensamt med Bevillningsutskottet, häröfver sig yttra i sammanhang med afgifvande Utlåtande, i anledning af 4 Allm. Besv.- och. Occ.-Utsk.
N.-o S.f. till bägge Utskotten remitterade frågor om Postföringen , hvarföre Utskottet densamma nu förbigår.
De öfriga frågorna har Utskottet deremot nu tagit i noggrannt öfvervägande, och dervid funnit sig icke kunna annat än fullkomligen dela den tankan, att skjutsnings-besväret, i dess närvarande skick , är af ett högst ofördelaktigt inflytande både i oeconomiskt och moraliskt hänseende; dock mindre i det förra än i det senare; ty om än skjutsen på ganska många ställen medför förlust för den skjuts-skyldige, finnas likväl orter, der den anses genom skjuls-legan ersatt, och till och med sådana , hvarest den betraktas såsom en förmon, ehuru visserligen illa beräknad, då dervid afses den tid och arbetskraft, som genom skjutsningen dragas från den skjutsskyldiges egentliga yrke, jordbruket, och den förkofran, som skulle detsamma tillflyta, om ett motsvarande antal boskap vid gården kunde framfödas i stället för de hästar, som i och för skjutsningens skull icke kunna undvaras.
Deremot är det skadliga af skjutskarlens sysslolösa vistande på gästgifvare-gårdarne alltid lika.
Den ofelbara följden deraf är sedeslöshet, förenad med tröghet och lättja vid arbeten, hvaraf de förderfliga exemplen så hastigt och Allm. Besv.- och Oee.-tJlsk.
Bet. flf.o 84• 5 så lätt sprida sig bland de lägre folkel asser uu„ och hvarpå i synnerhet de orter, der mycken hållskjuts eger ram, framställa bedröfliga bevis.
Utskottet finnér således, att behofvet påkallar en reglering med skjuts-väsendet, hvarigenom de närvarande olägenheterna må undanrödjas och för framtiden förekommas.
Erfarenheten har likväl visat, att de flere och mera än en gång förnyade försök, som, i sådant ändamål, blifvit gjorda, icke medfört de önskade resultaten; och för sin del är Utskottet äfven af den öfvertygelse, att för det närvarande, eller på en gång, någon sådan förändring icke kan med skjuts-väsendet vidtagas, att ju icke derefter likväl mycket skall återstå att i denna del önska.
Gamla inrättningar, som, ehuru felaktiga, dock genom sin ålder vunnit ett slags helgd, och som under tidens lopp vid sig fästat interessen, hvilka, sedan de en gång fått göra sig gällande, icke i en senare tid böra eller kunna förbises, anser Utskottet med varsamhet böra behandlas, om ej större ondt och flera oredor skola blifva att befara, än dem man vill häfva och förebygga.
Hvart steg framåt, det vill säga: hvarje med klok beräkning vidtagen förändring i sådana fall, kan deremot icke förfela sitt mål, som är \ 6 Allm. Besv.- och Occ.~Utsk.
N.o 84. verklig förbättring; och Utskottet tror så mycket hellre, att, äfven i det förevarande, mera bör vara fråga att taga ett eller annat sådant steg, än om en hastig och total omstöpning af det närvarande, som Utskottet är öfvertygadt, att de rättelser, tiden sjelfmant medgifver, skola, i samma mon nyttan deraf hinner visa sig, i sin ordning leda till andra och så vidare allt framåt, så att omsider de ifrågavarande anstalterna skola uppnå den fullkomlighet de naturliga förhållanden medgifva, utan att den varit föregången af sådana alltid skadliga skakningar, sorn af ett brådstörtadt upphäfvande af det från ålder bestående äro lika säkra sorn oskiljaktiga följder.
Ifrån, dessa allmänna synpunkter går Utskpttet nu att närmare utveckla och besvara de frågor, hvilka fördetta Utlåtande äro de egentliga föremålen; och dervid förekomma först de uti andra punkten örn den så kallade Krono-skjutsen.
Grefve Horn anser, att
Krono-skjutsen under fred utan svårighet bör kunna upphäfvas; att
Krono-transporterne böra ske sjöledes utmed kusterna och på inre vattenvägar, så vidt sig göra låter, och att, der dessa sluta, bör med omtanka och klokhet, genom accord, beredas utvägar för Allm. Besv.- och Occ.-Vtsk.
N.o 84- transporter af Kronans effecter, på lika sätt som det sker för private personers.
Anckarsvärd har yttrat samma öfvertygelse.
Den kan likväl icke i hela sin vidd delas af Utskotlet; ty äfven under fredstid inträffa omständigheter, då transporter af Kronans effecter och manskap höra ske med den skyndsamhet, att tiden ej medgifver betings uppgörande derom med enskilde; och upplnifvandet af rättigheten att begagna Kro,no-skjuts skulle dessutom öfverdrifvet uppjaga forlönerna, hvarigenom Staten komme att vidkännas, en ökad utgift, som icke kunde beräknas, och deraf nya Statsbidrag blefve en följd.
Utskottet kan derföre icke tillstyrka, att Kronoskjutsskyldigheten afskaffas.
Deremot synes billigheten påkalla, att möjlig lindring bieredes de Kronoskjuts-skyldige, Och som det icke är skäligt, att Krono-skjutsen godtgöres mindre än vanlig Gästgifvare-skjuts, och Kronan i detta fall ej bör; hafva bättre rätt än den enskilde, helst enahanda besvär bör lika gäldas, tillstyrker Utskottet, att
Krono-skjutsen hädanefter betalas lika med allmän Gästgifvare-skjuts, så väl för hästar som vagn, äfvensom Utskottet föreslår, att, i stället för det de Krono-skjuts?kyldige, enligt nu gällande Författningar, 5 Allm. B«sv.~ och Oec.-Utsk.
N.o S/j.. böra afbida en transport i 8 timmar utan betalning, och derutöfver 4 timmar för betalning, väntnings-tiden hädanefter må inskränkas till 4 timmar utan betalning, och utsträckas lill 8 derutöfver emot betalning, beräknad till lika belopp för timmen, sorn för väntning af Gästgifvare-skjuts är föresluifvet.
För öfrigt böra Landshöfdingarne erhålla befallning, att vid marche-routernes Uppgörande för foror för Kongl. Majrts och Kronans räkning beräkna arne timmars körning på hvarje mil, jemte en timma till omlassning på hvarje station.
Utskottet tror, att härigenom all, för det närvarande, möjlig lindring i Krono-skjutsnings-skyldigheten blifver beredd, helst Kongl. Majrt redan, genom Kongl.
Brefvet den 7 Julii 1818, i Nåder anbefallt vederbörande att så ställa Kronans transporter, att de, så vidt sig göra låter, alltid gå sjöledes, och om dertill äfven komme , hvad Utskottet för sin del tillstyrker, att nemligen vederbörande Kongl. Majrts Befallningshafvande erhölle Kongl. Majrts
Nådiga befallning, att, när tid och omständigheter det möjligen tillåta, och det kunde ske utan drygare kostnad för Kronan, söka att träffa serskildta accorder med enskilde om Krono-transporterne , med öppen rätt att utsträcka dessa accorder till transporternes verkställande så långt utom Lä - Allm. Besv.- och Occ.-Utsk.