Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Missgernings-Balken, hafva Rikets Ständer funnit nödigt att, till beredande af mera enhet i lagskipningen, det tillägg bör uti 45 §. inflyta, att, i händelse den der omnämnda förbrytelse, nemligen brännvinsminutering af den, som till sådan icke är berättigad, sker å sön- eller annan helgedag, de i §. stadgade böter skola fördubblas, dock så, alt de icke i något fall öfverstiga 40 R:dr.
Då det icke är med god ordning förenligt, att handel med brännvin i parti bedrifves å helgedag, har af sådan orsak och till förtydligande tillika af redaktionen, 47 §. erhållit den förändrade lydelse förslaget utvisar.
På det att sådana personer, som icke äro till brännvinsminutering berättigade, ej må, såsom stundom skall hafva inträffat, medelst föregifvande af uppdrag frän dem, som till en sådan minutering erhållit tillståndsbref, samt medelst förevisande utaf afskrifter, tagne af dessas tillståndsbref, bereda sig tillfälle att vid marknad eller annan sammankomst, utan åtal verkställa brännvinsminutering, har i 48 §. det tillägg skett, att, då vid marknad, auktion eller annan sammankomst brännvinsminutering med serskildt tillstånd eger rum, den utminuterande alltid skall med Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes tillståndsbref i original vara försedd, vid äfventyr, att minutering eljest såsom oloflig anses.
Uppställningen af 49 §. lydande sålunda: »Beträdes någon, under den lid han är under tilltal för oloflig brännvinsförsäljning, med fortsättning af samma förbrytelse, skall han för hvarje gång plikta det belopp, som för den olofliga brännvinsförsäljningen, efter dess serskilda art och beskaffenhet, blifvit bestämdt, »skall, efter hvad Rikets Ständer inhämtat, hafva föranledt sådan tillämpning af detta stadgande, att den, som medan han stålt under åtal för oloflig brännvinsminutering, vid serskilda tillfällen olofligen försålt brännvin, blifvit, då han derför på en gång tilltalats, fälld att för hvarje tillfälle, då sådan försäljning skett, ja till och med för hvarje serskild försäljning utgifva det för oloflig brännvinsminutering stadgade bötesbeloppet, hvarigenom den bötessumma, som sålunda på en gång fidömts, kunnat uppgå till ett ganska stort och i förhållande till naturen af de åtalade öfverträdelserna, oskäligt belopp.
Till förebyggande häraf för framtiden, är i förslaget, efter orden »skall han för hvarje gång» tillagdt: »stämning derför uttages och honom delgifves.»
Då Exp editions-Utsko t leli Förslag till und.
Då i mål angående oloflig försäljning af brännvin köpare icke alltid bör och enligt allmän lag ej heller alltid skulle kunna anses för jäfvigt vittne, helst handeln kan hafva skett under sådana omständigheter, att för köparen ali anledning saknats till den förmodan, att den som försäljningen verkställt icke skulle varit dertill berättigad, samt stadgandet i förordningens 55 §., att köpare ej ma till vittne antagas i fråga om försäljning af det brännvin, han sig sjelf tilibandlat, följaktligen är allt för ovilkorlig!;, hafva Rikets Ständer, som dessutom ansett hvad t§:n innehåller uti ett ämne, som egentligen tillhör allmän lag och rättegångsordning, ej lämpligen hafva sin plats uti en af ekonomisk natur varande författning, sådan som den angående vilkoren för tillverkning och försäljning af brännvin, funnit denna §. böra från förordningen utgå.
Till förtydligande af förordningens 57 §, (som alltså motsvarar i förslaget den 56:te), hvilken §. innehåller, att allt hvad i samma författning finnes stadgadt, om utminutering af brännvin skall gälla äfven för andra brända eller distillerade spirituösa drycker, är, efter orden »brända och distillerade» tillagdt: in- eller utländska.
Med afseende derå, att gästgifverier finnas, de der på försäljning af spirituösa drycker inbringa lika stor förtjenst som andra tillåtna näringsställen, för hvilka den högre beskattningen bör ega rum, hafva Rikets Ständer ansett maximibeloppet af den för sådan försäljning utgående bevillning, hvars bestämmande utgör föremål för förevarande författning, böra i förordningens 58 §. (motsvarande i förslaget den 57:de) för gästgifverierna utsättas lill lika belopp eller Etthundra R:dr, som för de öfriga näringsställena der är bestämdt.
Af Ven hafva Rikets Ständer funnit de i sista momentet af nyssnämnde §. förekommande ord, ”vid marknader, regementsmöten, auktioner och andra sammankomster”, böra utbytas emot följande, mera omfattande uttryck: då trupp är sammandragen, vid marknad, auktion eller annan sammankomst.
Uti sista momentet af förordningens 59 §. (den 58:de i förslaget) är införd en förändring, som varit en nödvändig följd af dem, som egt rum uti 20 och 34 §§. af förordningen.
Enligt sista momenteL af förordningens 63 §., hvilket moment innehåller, att till redskap, som anses förbrutne, räknas brännvinspanna med kittel, pannebröst, hatt, pipor, slang och annan afkylningsredskap, mäskvärmare och rektifikationsredskap samt hvad konstredskap som helst, dock ej till större del, än som olofligen nyttjas eller innehafves, kunna för bränvinsbrännare, som tillverkat brännvin väl icke med Bih. till B.
Prof. 1850 & 1851. 10 Samt. 1 Ajd. 80 634 Expeditions-UIskottets Förslag till and.
Skrifvelse, N:o 199. större, men med annorlunda beskaffad redskap, än till begagnande hvaraf han var lagligen berättigad, endast de delar af redskapen som är olagligen konstruerad, förbrutna dömas.
Då likväl den olagliga brännvinsbränningen icke låtit sig verkställa, med mindre än att jemväl andra delar af redskapen dervid tillika blifvit begagnade, och hvilka delar kunna vara just de, som egentligen hafva något värde, hafva Rikets Ständer ansett orden ”sorn olofligen nyttjas eller innehafvas” böra utbytas emot: som nyttjas vid förseelser eller olofligen innehafves; hvarjemte till redaktionens förtydligande, ordet ”med” emellan ”brännvinspanna” och ”kittel”, blifvit uteslutet.
För att icke behöfva att, såsom hittills skett, på hvarje ställe i författningen, der något penninge-belopp förekommer, utsätta, alt det i bankomynt beräknas, har vid slutet af densamma införts ett allmänt stadgande härom och har slutligen uti det vid författningen fogade formulär till mätnings- och stämplings-bevis å brännvinsbränningsredskap iakttagits den ändring, som bör blifva en följd af redaktionsforändringen i 17 §.
Med anmälan om hvilket allt Rikets Ständer, få i underdånighet anhålla det E. K.
M:t täcktes bilagde förslag i nåder godkänna samt låta författning i enlighet dermed till allmän efterrättelse utfärda, att gälla från och med 1852 års ingång.
Stockholm den 23 Augusti 1851.
Expedition»-Utskottets Förslag till md.
Skrifvelse, N.o 199. 635 Förslag till Förordning9 angående vllhoren för tillverkning och försäljning af Brännvin, Forsta Artikeln.
Om Brännvinsbrännings-rättig heten. §• l Brännvinsbränning af hvad tjenligt ämne sorn helst, skall med den pannerymd samt emot de afgifter och öfriga vilkor, bär nedan föreskrifvas, vara tillåten under sex månader af året, nemligen Januari, Februari, Mars, April, November oeh December, så framt icke högst vigtiga omständigheter föranleda inställande af denna tillverkning.
Den tid af året under hvilken brännvinsbränning är tillåten, indelas i tre serskilda terminer af två månader i hvardera, nemligen:
Januari och Februari, Mars och April, samt November och December. o Astundar någon att börja brännvinsbränningen den 15 Oktober i stället för den 1 November, må sådant efter derom hos Konungens Befallningshafvande gjord anmälan, stå honom öppet, i hvilket fall den sista brännvinsbrännings-terminen af året räknas från och med den 15 Oktober intill dea 15 December. §.
2. llättigheten till brännvinsbränning skall på landet åtfölja hemman och hemmansdelar, med åsatt mantal efter jordeboken, bebyggda, med serskild åbo försedda utjordar och andra lägenheter, hvilka uti ordinarie eller extra ordinarie rotering deltaga eller vakansafgift utgöra, äfvensom icke roterade, men med serskild ränta 636 Expcditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 199. till kronan eller till innehafvare af dess rätt belagda torplägenheter, samt i städerne, den till hvarje stads område hörande jord; dock tillkommer denna rättighet icke den jord, som i taxeringsvärde ej uppgår till Trehundra Riksdaler, utom i de händelser, som §§. 6 och 7 upptaga. §• 3.
Den brännvins-pannerymd, hvarmed tillåtes att bränna, skall bestämmas efter hemmanets, hemmansdelens, lägenhetens eller stadsjordens värde vid 1847 års taxeringar, under iakttagande, att, såsom grund för brännvinsbrännings-rättigheten, värdet af åbyggnaden ej får i taxationen ingå till högre belopp, än som motsvarar högst en fjerdedel af jordens taxeringsvärde.
För hemman, hemmansdel, lägenhet eller stadsjord, i värde från och med 300 R:dr till och med 500 R:dr, må, kokrummet oberäknadt, begagnas en pannerymd af 20 kannor, [jr ett värde öfver 500 R:dr till och med 750 R:dr 25 kann » B B 750 B » 1,000 B 30 B » B B 1,000 B B 2,000 B 35 B » B B 2,000 B B 3,000 » 40 B » » B 3,000 B B 4,000 D 45 B * B B 4,000 B B 5,000 B 50 B » » B 5,000 B B 6,000 B 55 B B B 6,000 B B 7,000 B 60 B » B B 7,000 B B 8,000 B 65 B B B 8,000 B B 9,000 » 70 B B » B 9,000 B B 10,000 B 75 B B B B 10,000 B B 11,000 B 78 B » » )) 11,000 B B 12,000 B 81 B B B B 12,000 B B 13,000 B 84 B B B B 13,000 B B 14,000 B 87 » » B B 14,000 90 B §• v
Mer än en brännvinspanna af 90 kannors rymd, eller flere pannor, hvilkas sammanslagna rymd öfverstiger 90 kannor, kokrummet oberäknadt, må icke uti ett verk eller å samma egendom nyttjas.
Expeditions-Utskotlets
Föi'slag till und.
Skrifvelse, N.-o 199.
Vid brännerier af annan än vanlig beskaffenhet, eller så kallade konstbrännerier, får sammanräknade kannetalet af alla dit hörande pannor, mäskvärmaren oberäknad, icke öfverstiga den högsta pannerymd, hvarmed brännvinsbränning med enkla pannor är tillåten.
Såsom kokrum får beräknas två kannor för hvarje brännvinspanna om 40 kannors rymd och derunder, samt tre kannor dä pannerymden öfverstiger 40 kannor.
Brännvinsbrännings-redskap må icke, oberoende af innehafvande jord och utan afgift, begagnas för åstadkommande af så kallad förbränna för ättiksfabrikör.
Innehafvare eller brukare af flera hemman, hemmansdelar eller lägenheter, som lill brännvinsbränning berättigade äro och af innehafvarens folk och dragare skötas, vare öppet lemnadt att, så vida hemmanet, hemmansdelen eller lägenheten är försedd med egen ladugård, der utfordring sker, på hvardera af dessa egendomar idka brännvinsbränning sned så stor panna, som emot jordvärdet svarar.
Skulle åter innehafvare eller brukare af flera till brännvinsbränning berättigade hemman, hemmansdelar eller lägenheter, vilja på ett ställe utöfva brännvinstillverkningen efter deras sammanslagna värde, vare sådant tillätet, under vilkor, dels att dessa egendomar äro så belägne, att afståndet från det ställe der brännvinsbränningen utöfvas, ifrån åbyggnad till åbyggnad räknadt, icke är längre än en mil, dels att pannerymden i intet fall får öfverstiga det i §. 4 bestämda maximibelopp.
Brännvinsbrännings-rättighet för jord å landet må icke i något fall förenas med brännvinsbrännings-rättighet för jord i staderne, eller efter sammanräknadt taxeringsvärde på ett ställe utöfvas.
På landet vare tvänne eller flere äboer å samma hemman eller å serskilda hemmansdelar eller lägenheter, dä dessa äro inom samma socken och högst på på en fjerdedels mils afstånd från hvarandra belägne, obetaget att, efter behörig anmälan vid mantals- och skattskrifning^, och emot samfäldt erläggande af den pa gemensamma brännvinsbrännings-redskapen belöpande afgift, sin brännvinsbrännings-rättighet utöfva med en gemensam panna på den af dessa hemmansdelar 638 Expeditioiis-UtikotteU Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 199. eller lägenheter, sorn dertill uppgifves, hvilken panna dock aldrig ma öfverstiga högstao tillåtna pannerymden.
Aboer å sådane hemman, hemmansdelar eller lägenheter på landet, som icke uppgå till 300 R:dr i taxeringsvärde, men i öfrigt hafva de egenskaper, som, enligt §. 2, erfordras för rättigheten att utöfva brännvinsbränning, åtnjuta äfven samma förmån, med vilkor alt det sammanslagna jordvärdet uppgår till minst 300 R:dr.
Brännvinsbränningsrättighet må ej å annor man öfverlåtas, utan i sammanhang med jorden. §. 7.
Af de flesta röstegande innevånarne i hvarje stad, der jorden tillhör staden, ina det bero, att i den ordning, som uti hvarje stad för beslut om stadens inkomst eller utgift iakttages, bestämma huruvida den brännvinsbränning, hvartill staden efter värdet af de serskilda jordlotterna är berättigad, skall åt dessas innehafvare upplåtas, eller för stadens gemensamma räkning utöfvas, och om brännvinsbränningen skall ske med serskilda pannor efter hvarje jordlotts värde, eller ock i ett eller flera sammansatta verk efter alla eller flera jordlotters sammanslagna värde; men i de städer, der jorden är med eganderätt fördelad på stadens innevånare, må det ankomma på det beslut, sorn ibland dem af pluraliteten, beräknad i mån af jordvärdet, fattas; och i den händelse förhållandet är blandadt, skola enahanda grunder följas, likväl under förbehåll, att brännvinsbränning i stad ej må utöfvas med panna af mindre rymd än trettio kannor, samt att, derest Kongl.
Majit ej, i betraktande af serskilda omständigheter, annorlunda redan forordnat eller framdeles förordnar, §. 4 af denna författning skall tjena till efterrättelse, i afseende på den högsta pannerymd, som af sådana föreningar må begagnas, börande för öfrigt, vid utöfningen af städernes brännvinsbrännings-rättighet iakttagas, att de brännerier, som hädanefter anläggas, varda utom stadens staket, på lämpligt afstånd från andra byggnader, uppförda i enlighet med stadens Byggnads- eller Brandordning. §. 8.
Vid de årliga mantalskrifningarne uppgifves såväl stället hvarest, som ock det eller de hemman, hemmansdelar eller lägenheter, för hvilka brännvinsbränn - Expeditions- Uts kotte ts Förslag till und.
639 ningen skall utöfvas, äfvensom pannerymden, enligt hela det af justeraren asatte kannetal, med utsättande af den klass, hvartill pannan, jemlikt justerarens hetyg, hänfores, samt huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga; och vare det en och hvar, lill brännvinsbränning berättigad, obetaget att anmäla sig till brännvinsbränningens utöfvande, antingen för alla de till brännvinsbränning tillåtna månader af året på en gång, eller för en eller två terminer deraf; skolande i sednare fallet, bestämdt uppgifvas, hvilken eller hvilka terminer dertill begagnas; och kommer afgiften för brännvinsbränningen att i förhållande derefter beräknas.
Ej vare skattskyldig förbunden att vid mantalsskrifningen uppvisa stämplingsattest, icke heller mätnings-betyg, undantagande å ostämplade tackjernspannor; och ege han dessutom rätt att hänvisa till den förra året uppgifna pannerymden, med åliggande att för uppgiftens riktighet ansvara; dock bör i den skattskyldiges debetsedel för hvarje år af vederbörande införas, så väl beloppet af den pannerymd, hvartill han sig anmält, som ock det fastighetsvärde, hvarefter brännvinsbränningen får ega rum, till upplysning om den pannerymd, som på grund deraf får begagnas.
Den mantalsskrifningen förrättar vare skyldig att, med afdrag, enligt §. 4, af kokrummet, afgiften i behörig ordning påföra, ehvad pannorna äro inmurade eller lösa, med uteslutande af bråk i pannerymds-beräkningen. §• 9.
Alla de pannor, som af någon till brännvinsbränning berättigad begagnas, vare sig å en tomt eller i en byggnad, eller under samma tak eller å samma egendom, skola väl, för nödig säkerhets vinnande, till rymden serskildt uppgifvas, men vid debiteringen bör deras rymd ovilkorligen sammanslås, med afdrag af kokrum för pannerymden, och denna grund jemväl följas vid redogörelsen, i afseende på pannerymden, sä väl af Taxerings-kommitéerne och Konungens Befallningshafvande, sorn af Stats-kontoret; dock må den sålunda sammanslagna pannerymden aldrig öfverstiga det i §. 4 bestämda maximi-belopp. §• io. Mantals- och skattskrifvarc skola omedelbart efter hvarje mantals- och skattskrifnings slut och före afresan från förrättnings-stället, socknevis upprätta och till vederbörande kronobetjente, för hvars och ens distrikt, aflemna förteckningar å alla dem, som 640 Expeditions-Utskottets Förslag lil/ and.
Skrifvelse, N.-o 199. sig till brännvinsbränning anmält, hvilka förteckningar, hvarå skall utsättas, hvilken eller hvilka terminer brännvinsbränning af hvar och en utöfvas, pannerymden och den klass, til! hvilken redskapen hänföres, samt huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga, höra inom åtta dagar i församlingens socknestuga eller å annat lämpligt ställe anslås.
Dessutom åligge det mantals- och skattskrifvare att, för hvarje mantals- och skattskrifning, inom Januari månads utgång insända dylika förteckningar till Konungens Befallningshafvande, som bör deraf lemna vederbörande dol för kontroll och eftersyn, och att inom samma tid låta enahanda förteckningar tillställas dem, hvilka skola försegling af brännvinsbrännings-redskap verkställa. §. 11.
Den som berättigad till brännvinsbränning, sig dertill vid mantalsskrifningen antingen icke angifvit eller ock anmält sig till mindre pannerymd, än hvartill han egt rätt, må, om han sedermera åstundar brännvinsbränning för en del af eller för hela värdet utöfva, antingen under hela den tillåtna tiden, eller under någon af de i §. 8 omförmälda terminer, anmäla sig derom hos Konungens Befallningshafvande, sorn eger att det sökta tillståndet meddela, så vida sökanden styrker sig hafva behörigen till kronouppbördsmannen erlagdt belöpande pannerymds-afgift, beräknad i förhållande till ofvannämnde tid.
A de tillstånds-resolutioner på tillverkning af brännvin, hvilka mellan mantalsskrifningarne sålunda af Konungens Befallningshafvande utfärdas, skola dessa, till rättelse vid afgiftsdebiteringen, låta vid hvart halförs utgång fögderivis upprätta och tili vederbörande häradsskrifvare aflemna fullständiga förteckningar, innehållande alla de uppgifter, som för afgifternes debitering äro af nöden.
Ändra Artikeln.
Om Brännvinsbrännings-redskapen. §. 12.
Med enkel brännvinsbränningsredskap förstås en sådan, som består af en panna för mäskens kokning, af en till pannan hörande så kallad hatt och afkvl nings - Exp e di tians- lils k o lie is Förslag till und.
641 nings-redskap för den uppkommande brännvins-immans afkylande.
Hatten, inberäknad löst eller fastsittande rör, som sammanbinder pannan med afkylningsredskapen eller mäskvärmaren, får icke, utan med vilkor, som i §.
16 mom. 2 säges, innehålla mer än trefjerdedelar af pannans rymd j och må lösa halsar ej för brännvinspannans förening med hatten användas.
Afkylningsredskap får bestå af pipor, slang eller kylare.
Med mäskvärmare förstås en sådan inrättning vid brännvinshrännings-redskap, i hvilken mäsken, genom den fran pannan utgående ångan, förberedande uppvärmes, så att, då den derefter slås eller tappas i brännvinspannan, uppkokningen och således afverkningen sker fortare än eljest.
Mäskvärmaren vare tillåten af hvad form eller ämne som helst, men får ej innehålla mer än en femtedel utöfver pannans rymd, ej heller så inrättas, att den åstadkommer någon rektifikation, med mindre sådan inrättning uppgifves såsom rektifikations-apparat $ och må änga hvarken från brännvinspannan, eller på hvad annat sätt som helst, insläppas uti den i mäskvärmaren inneslutna mäsken, utan blott derigenom ledas medelst rör.
Med rektifikations-apparat förstås den del af brännvinshrännings-redskap, hvarigenom en större eller mindre del af produktens vattenhalt afskiljes under sjelfva brännvinsbränningen, så att afrinningen utkommer starkare eller mera sprithaltig, än då en sådan inrättning icke begagnas.
Rektifikations-apparat må bestå i klarkula, tallriks-apparat, eller hvilken annan inrättning som helst, utgöra serskild redskap, eller inneslutas i någon del af brännvinshrännings-redskapen. §. 13.
Genom begagnande af förenämnde 3:ne redskapsdelar, enskildt eller sammansatte, uppkomma följande 4 klasser:
Första Klassen:
Redskap i denna klass lar ej innehålla, ej heller till den fogas, någon inrättning, som afser eller kan tjena, hvarken såsom mäskvärmare till mäskens förberedande uppvärmning, eller, såsom rektifikations-apparat, till klarning eller så kallad rektifikation, utan måste afrinningen, för att blifva brännvin, omkokas i samina panna.
St.-s Prot. 1850 & 1851. 10 Sami. 1 Afd. 81 642 Expeditions-Utskoltets Förslag lill und.
Andra Klassen:
Består af enkel redskap med mäskvärmare.
Tredje Klassen:
Består af enkel redskap med rektifkahons-apparal.
Fj erde Klassen:
Består af enkel redskap med både mäskvärmare och rcklif kahons-apparat; hvartill kommer Femte Klassen:
Innefattande all sadan redskap, vare sig- den så kallade pistoriska apparaten, eller af annan uppfinning, som icke kan hänföras till någon af de föregående fyra klasserna.
Vid brännvinstillverkning med redskap i hvardera af förestående fem klasser ma parman drifvas genom eldens verkan, antingen omedelbart på pannan, eller ock medelbart genom vattenånga från serskild panna, som antingen omgifver den förra eller är ställd på större eller mindre afstånd från densamma.
För redskap, som drifves med ånga, gäller, hvad redskapens sammansättning och förhållandet emellan dess serskilda delar vidkommer, ingen annan af de uti §.
12 gifna föreskrifter, än de, som beträffande batt, rör och halsar uti 1 mom. af samma §. förefinnas.
Vid redskap i första och andra klasserna får hvarken i mäskvärmaren eller annorstädes lankrum inrättas, ej heller spritångorna, sedan de utgått frän hattröret, ledas i uppåt gående riktning. §. 14.
En hvar, som brännvinsbrännings-redskap tillverkat, vare vid bot af 33 R:dr 16 sk. skyldig, innan han samma redskap från sig lemnar, ej mindre att förse panna och hatt, äfvensom då löst bröst, rektifikations-apparat eller mäskvärmare tillhöra redskapen, dessa sistnämnde apparater, med stämpel af sitt namn, hemvist och årtalet, då den förfärdigats, än ock att besörja, det de varda uppmätte och stämplade af dertill förordnade justerare, för hvilka tillverkaren noga bör uppgifva redskapens beskaffenhet till alla dess delar.
Missleder han dervid med falsk uppgift, vare bot samma.
Skrifvelse, N:o 190.
Dä förändring af brännvinsbrännings-redskap, genom nya bottnars eller af tappningsrörs insättande, hattens ändring till form eller rymd, anbringande af mäskvärmare eller rektifikations-apparat, eller annorledes vidtages, skall redskapen ånyo af justeraren mätas och, om rymden undergått förändring, ånyo stämplas och den förra stämpeln utplånas, samt nytt mätnings- och stämplings-bevis uttagas; och vare den, som ändringen verkställt, skyldig att, på sätt och vid ansvar, som i mom.
1 stadgas, om uppmätningen och stämplingen föranstalta.
A brännvinspannor af tackjern, som hädanefter gjutas, hör pannervmden och hruksstämpeln, jemte årtalet, utsättas i pannans öfre kant, vid ansvar för bruksegaren, som ofvan stadgadt är. §. 15.
Till uppmätning och stämpling af nya, eller förändrade, eller förut ej uppmätta och stämplade brännvinshrännings-redskap, förordne Konungens Befallningshafvande ett behöfligt antal af landtmätare eller justerare, och tilldele dem vissa distrikt, lämpade efter hvars och ens hemvist; och vare för denna förrättning sådan justerare lika ansvarig, som för målkärils justering i allmänhet.
Uti de städer, hvarest eller i hvilkas grannskap någon landtmätare icke är boende, må till justerare för brännvinsbrännings-redskapens mätning och stämp ling en magistratsperson kunna antagas. §. 16.
Brännvinspannor skola vid mätningen vara försedda med löst bröst, då sådant linnes, och med hatt eller stängselskifva och rör samt öfriga tillbehör, som enligt nästföljande §. äro underkastade stämpling.
Pannans hela kubikinnehåll mätes med vatten eller annat flytande ämne till öfversta kant eller läckande brädd.
Om halten är försedd med en eller flera luckor eller någon annan öppning, än ängröret, skall den vid mätningen påsättas och redskapen uppmätas till öfversta luckans eller öppningens nedre kant, till så stor höjd, som mäsk deri kan inrymmas.
Hatten med ångrör skall äfven till hela sitt kubikinnehåll uppmätas och, om den innehåller mer än tre fjerdedelar af pannans rymd, fyra sjundedeler af öfverskotlet läggas till pannerymden.
Den fals, som är ämnad att nedskjutas i 644 Expeditions- Utsko t te ts Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 199. pannan, ingar ej i mätningen till större del, än hvarmed den öfverstiger en och en half tum.