Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då låns meddelande lill halfva beloppet af det egendomar å landet åsätta taxerings-värde i allmänhet icke anses serdeles äfventyrligt för långifvare, så och på det att den tili lån för jordegare serskilt bestämda andel af Bankens tillgångar må, äfven framgent, till hela sitt belopp för det afsedda ändamålet utgå, har jag för min del deremot icke dragit i betänkande tillstyrka, att, i händelse ifrågavarande låne-tillgång hädanefter icke skulle, enligt förut stadgade vilkor, kunna utlånas emot inteckning i fast egendom, hvad som sålunda af låne-anslaget vore obegagnadt, måtte, efter enahanda grunder, få utgifvas såsom lån till ett belopp, motsvarande halfva taxerings-värdet å den derför intecknade landtegendom.”
Uti denna reservation hafva instämt: Herr Friherre Stjernstedt, Herr Major Nordenankarj Herr Förste Expeditions-Secreteraren af Zelle'n och Herr Rådman Gråå.
Af Herr Rådman Hammar: ”Mot Högloflige Utskottets fattade beslut att bestrida städernas invånare, utom Stockholm, belånings-rätt på sina hus till mer än -|:del, då Utskottet likväl för belåning af fastighet på landet allmänt utsträckt denna rätt till halfva egendomsvärdet, måste jag mig reservera, och det af följande skäl:
För belåning å hus i Rikets städer, utom Stockholm, är föreskrifvet: att egendomen skall vara försäkrad uti något allmänt Biandstods-Bolag inom Riket och de föreskrifne afgifterne derföre betalde, samt att låntagaren icke får ifrån nämnde Bolag utgå förr, än hela lånet blifvit Banken godtgjordt och betaldt.
Vidare: att
Banken skall ha första inteckning och låntagaren styrka, att han hvarken innehar förmynderskap eller är Uppbördsman af allmänna medel; hvarförutan han jemväl måste ställa god och antaglig borgen för all den brist, som panten möjligen vid en skeende försäljning kan under - 12 Banco-Utskottets Betänkande, N.o 8/f - stiga Bankens fordran; och öfver nämnde löftesmäns fortfarande vederhäftighet skola vederbörande Magistraler årligen meddela Banken intyg, eller, oni sådant betyg ej lemnäs kan, åligger det låntagaren promt skaffa andre vederhäftige löftesmän, vid j åföljd, att egendomen eljest till godtgörande af Bankens kraf, varder försåld.
Uti dessa åtgärder synes mig ligga så ampla föreskrifter till betryggande af Bankens säkerhet, äfven med utsträckt belåningsrält till halfva försäkringsvärdet å hus i städerne, att Utskottet saknat allt skäl för dess afslag på min framställning i detta hänseende; och jag hoppas derföre också en förändring härutinnan, då ärendet uti Riks-Ståndens plena till afgörande förekommer; så att äfven städerne må vinna någon lättnad vid belåning af sina hus och gårdar, i likhet med hvad för landet nu tillstyrkt blifvit.”
I förestående reservation förenade sig Herrar Rådmännen Fridstedt och Lindblad. N:o 84.
Ank. till Exp Utsk. den ti Septkl. 1! f. rn.
Betänkande i anledning af väckte förslag till förändrade föreskrifter, , i afseende på Bankens fastighets- samt skiftes- och odlings-lånerörelse.
Sedan Utskottet, af förekommen anledning, infordrat Banco-Fullmägtiges yttrande, huruvida erfarenheten visat, det föreskri (terne uti 195 §. af nu gällande Banco-reglemente voro lämplige samt i motsatt fall föreslå de förändringar, som kunde leda till det af Rikets Ständer med samma föreskrifter åsyftade ändamål, hafva Banco-Fullmägtige sig utlåtit: alt, då den till 300,000 R:dr
Banco bestämda fond för skiftes- och odlings-lån under senast förfin t ne åren varit föga anlitad, och af nämnde lån vid sistlidet åts slut endast en summa af 37,693 R:dr 6 sk. 3 r:st varit utestående, samt således | delar af nämnde anslag icke blifvit begagnade, sagde utlåning borde upphöra, i den nion utestående lån blefvo slutbetalde; att, omförmätde anslag dock borde i annan väg göras fruktbärande och användas tili förstärkande af den för fastighets-belåningen anvisade fond, som från det uti 189 §. af Banco-reglementet bestämde circulalions-capilalet af 4/780,000 R:dr Banco borde okas tili B anco-Utskottets Betänkandej N:o 84> jemt 5,000,000 R:dr samma mynt; att, lill följd, förmodligen af stadgandet i nyssåbeiopade §:s 2:dra punkl, mom.
Litt. d., hvarigenom högsta summan för fastighets-lån från Banken blifvit bestämd lill 6000 R:dr, egare af större bruks- och landt-egendomar, icke ansett förmonligt att endast för nämnde belopp låta inteckna sina fastigheter, utan från andra allmänna Verk och Cassör sökt lån, om icke på så förmonliga vilkor, som i Banken, likväl till större belopp; men att, derest en del af omförmälde utlånings-fond intecknades i fastigheter af betydligare värde, sådant dock vore med Bankens sanna fördel förenadt; i enlighet hvarmed, Banco-Fullmägtige hemställt: 1:j att de uti B inco-reglementels 195 §. omförmälda skiftes-och odlingslån icke vidare må från Banken ulgifvas, och att, i den nion de utevarande liqviderades, denna fond malte upphöra; 2:o att elen till fastighets-belåningen anvisade fond mätte ökas från 4,780,000 lill 5,000,000 R:dr Banco; 3:o att maximi-summan för lån emot pant af fast egendom måtte höjas till 12,000 B:dr Banco, att utgifvas, ela låniillgången derigenom icke helt och hållet medtages för dem, som söka lån å högst 6,000 R:dr, hvilka alltid börtie ega företräde, och synnerligast sådana lånsökande, som till Bankens säkerhet låtit inteckna fastigheter, hvilka nyligen ingått uti allmänna skiften.
Vidkommande Bunco-Fullmägtiges hemställan, att de uti 195 §. omförmälde skiftes- och odlings-lån icke vidare må från Banken utgifvas och att den för fastighets-belåningen anslagne fond måtte ökas från 4,780,000 R:dr till 5,000,000 R:dr samt medel för en sådan ökning vinnas genom öfverflytt— ning af 220,000 R:dr från skiftes- och odlings-läne fonden, så, ehuru större delen af den för skiftes- och odlings-lån afsalte find, 300,000 R:dr legat ofruktbar, ocb derest Rikets Ständer bifalla Utskottets uti Utlåtandet N:o 83 afgifna tillstyrkan af utsträckt belåningsrätt å fast egendom på landet till halfva taxeringsvärdet, den anvisade fonden för fastighcts-låne-rörelsen sannolikt blifver otillräcklig samt således det vore ändamålsenligt alt till nästberörde fond öfverflytta större delen af de medel, sorn äro afsatte för att användas till skiftes- eller odlings-lån , har Utskott! t dock icke kunnat instämma i Bauco-Fullmägtiges hemställan, att den för sistnämnde lån afsatte fond må helt och hållet upphöra, hvarigenom det med densamma åsyftade understödet till jordbruks-näringen skulle aldeles försvinna, utan får hos Rikets Högloft.
Ständer tillstyrka, att circulations-capitalet uti låne-rörelsen mot inteckning i fast egendom förökes med 220,000 R:dr af dt n för skiftes- och odlings-lån bestämda circulations-summa 300,000 R:dr, hvilken, till följd deraf, Banco-Ulskollets Betänkande N.-o 84• neclsältes till 80,000 R:dr, samt alt berörde 80,000 R:dr komma att användas till utlåning efter enahanda grunder, som finnas stadgade uti 195 §, af nu gällande Banco-reglemente.
Enär de 220,000 R:dr, hvilka från skiftes- och odlings-låne-fonden skulle blifva öfverflyttade, utgjort en lånetillgång för landet, har Utskottet ansett med billighet öfverenslämmande, att de äfven hädanefter komma fastighetsegare å landet i lane väg tillgodo, men att deremot den för lån på egendom i städerne utom Stockholm anslagne fond borde bibehållas vid dess ungefärliga belopp, endast till summan jemnadt; i enlighet hvarmed Utskottet får hemställa, att af det sålunda till 5,000,000, R:dr
Banco förökade circulationscapitalet för utlåning på fast egendom, 4,236,000 R:dr hållas tillhanda för inteckningar i egendom å landet och 764,000
R:dr för inteckningar uti hus och iord i städerne utom Stockholm.
Hvad slutligen beträffar Banco-Fulimägliges hemställan, att högsta beloppet för lån emot pant af fasta egendomar måtte från 6,000 R:dr höjas till 12,000 R:dr Banco, att utgifvas, då låntillgången derigenom icke helt och hållet medtages för dem, som söka lån å mindre summor, eller högst å 6,000 R:dr, hvilka alltid böra ega företräde, och synnerligast sådane lånsökande deribland, som till Bankens säkerhet låtit inteckna fastigheter,hvilka nyligen ingått uti allmänna skiften; så och ehuru det vid många tillfällen kunde inträffa, att tillgång, utan andras förnärmande, funnes för erhållande af lånbelopp, som öfverstego 6,000 R:dr; likväl, enär de större af sådan anledning beviljade lånen uti en framtid skulle försvåra möjligheten för de mindre fastighets-egarne att erhålla delaktighet i fonden, finnér Utskottet sig icke böra biträda denna hemställan, utan anser, att högsta tillåtna lånebeloppet, så länge fonden icke öfverstiger 5,000,000 R:dr, bör förblifva 6,000 R:dr; och kan Utskottet icke eller i öfrigt tillstyrka, alt någre vissa fastighets-egare må framför andra ega företrädesrätt till låns erhållande från den till utlåning på fast egendom anslagne fond.
I sammanhang härmed har Utskottet ansett sig böra Rikets Ständers bepröfvande underställa nedanupptagne af Bankens understyrelse, uti dess till Utskottet afgifne Berättelse, gjorde framställningar, nemligen: l:o att, vid genomgående af Line-Canzliets Diarier och Anordningsböcker för de senast förflutna tio åren, det skall visat sig, att mer än hälften af de under dessa år ulgifne och till ett sammanräknadt belopp af 2,525 st. uppgående lån, inskränkt sig inom ett lånebelopp af 500 R:dr Banco, och att den stora tillväxt uti låne-nummern, sorn i senare tider uppkommit så - Banco-Vtikotlels Betänkande t N:0 84- i5 ledes vore föranledd af det för lån emot pant af fastigheter bestämda nog låga minimi-lånebeioppet, livilket, jemlikt 189 §. mom. litt. d i nu gällande Banco-Reglemente, utgör 150 R:dr Banco; samt att, då lån å smärre summor oftast förorsakade mera besvär, än de å högre belopp, emedan de säker helsha nd lingar, som för de små lånen måste anskaffas, voro de mest vidlyftiga och invecklade, skulle, efter Commissariatets öfvertygelse, genom bibehållande af detta låga minimi-lånebelopp, göromålen inom det Departement af Banco-Yerket, som hade att besörja ifrågavarande lånerörelse, årligen förökas och otvifvelagtigt leda till förhöjning uti Verkets förvaltningskostnader; på grund hvaraf Commissariatet hemställt, att emot pant af fastigheter hädanefter icke måtte utgifvas lån å mindre belopp, än 500 R:dr Banco.
I anledning af denna framställning, får Utskottet anföra, att, ehuru, såsom Commissariatet äfven förmält, det måste medgifvas, att löga, om ens någon, fördel tillskyndas innehafvare!! af ett lån å blott ett eller annat hundrade R:dr, emedan de kostnader, som äro förknippade med ej mindre anskaffandet utaf erforderliga säkerhetshandlingar, än äfven fullgörandet af den årliga inbetalningsskyldigheten, uppgå till ett jemförelsevis ganska betydligt belopp; har Utskottet likväl, vid det förhållande, ali, om Commissariatets hemställan bifölles, alla de, hvilkas fastigheter icke vöre taxerade till minst 1,000 R:dr Banco, skulle, derest Utskoltels, uti Utlåtandet No 83, framställde lörslag bifalles, vara betagne möjligheten att erhålla lån från Banken emot pant af deras fastigheter, samt att, till följd deraf, den mindre jord-egaren, hvilken möjligen vöre i största behof att af lånefonden erhålla de!, derifrån skulle blifva utesluten, —■ ansett det af Commissariatet föreslagne minsta lånebelopp vara alltför högt; och kan således icke biträda delta förslag.
Men då det nuvarande minimi-beloppet är nog lågt samt det, i händelse, enligt nyssberörde förslag, fastighet får till halfva taxerings-värdet belånas, icke skulle blifva med Bankens säkerhet förenligt att utlemna lån emot pant af egendomar, hvilka endast äro uppskattade till ett värde af 300 R:dr; har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, alt minimi-beloppet för lån emot pant af fast egendom måtte förhöjas till 200 R:dr Banco. 2:o Att, till undvikande för framtiden af den betydliga tillökning i göromål, som vid anmaningsräkningars utfärdande, ränte-uträkningars och bokföringens verkställande uppkomme deraf, att lån utgifvas å hvilken summa som helst inom det bestämda maximi- och minimi-beloppet, endast denna summa slutar sig på fullt Riksdalertal, lån ej annorlunda måtte utgifvas, än i6 Banco-Utsketlcts Betänkandej N.o 84• å följande slutsummor, nemligen: 16: 32, — 33: 16, — 50: — 66: 32, — 83: 16 och 100 R:dr, eller ock endast å fullt 10:tal Riksdaler utöfver minimi-beloppet.
Med gillande af det senare förslaget tillstyrker Utskottet, att lån emot pant af fast egendom i städerne och på landet ej annorlunda få utgifvas, än å fullt 10:tal Riksdaler utöfver minimibeloppet. 3:o Att, sedan Chefen för Låne-Canzliet hemställt, att fördelning af B mco-lån icke måtte, såsom ledande till minskning i Verkets säkerhet, tillåtas i annan händelse, än då den afsöndradrade delen af panten vid primitiva lånets beviljande haft serskildt taxerings-värde sig åsatt, samt blifvit för visst belopp intecknad , Commissariatet, som icke kunnat dela den af bemälde Chef yttrade åsigt, det Banken, genom fördelning af lån, bör kunna lida någon minskning i den säkerhet, Banken der förinnan egde uti den pant, emot hvilken det lån utgått, hvarå fördelning sedermera begäres, enär på hvardera delen icke kunde få qvarstå större belopp, än derå kunnat, såsom serskildt lån, primitivt utgå, af sådan anledning, ej kunnat i vidsträcktare målto biträda Chefens för Låne-Canzliet hemställan, än alt fördelning af lån måtte ega rum endast såvida den del af panten, som genom fördelningen frånskiljes, ingått i primitiva lånesurnman för minst så mycket, som det minimi-belopp, hvilket varder fastslälldt.
Banco-Fullmäglige hafva, uti häröfver afgifvet Utlåtande, förklarat, att de, jemte instämmande uti hvad Commissariatet, i afseende på Låne-fördeiningar, sålunda yttrat, ansett sig böra tillstyrka, att, till förekommande deraf, att uti en act, tillhörande ett fördeldt lån, icke måtte saknas en fullständigt intecknad förskrifning, som i och för sig sjelf är tillfyllestgörande för Bankens säkerhet, — såsom vilkor för bifall till skeende Låne-fördelningar, uttryckligen bör föreskrifvas, alt den nya eller fördelnings-reversen, skall serskildt intecknas, med det bestämda förbehåll, att samma inteckning gäller med förmonsrält från primitiva inteckningens datum.
Uppå de af Commissariatet och Fullmägtige anförde skäl, hemställer Utskottet, att uti Banco-Reglemenlet mätte inflyta följande föreskrifter: vid de tillfällen, då hos
Banken sökes att få ett lån omsatt genom fördelning, hvarmed förstås, att, när en pant, hvarå lån ifrån Banken är vordet meddeladt, genom försäljning eller på annat sätt öfvergått till serskilde egare, desse hos Banken begära alt hvar för sig få den på hvars och ens hemmanslott belöpande andel af lånet fördeldt och på eget namn omsatt, iagtlages: Banco-Utskottets Utlåtande, N.o 84. 17 a) att elen del af panten, sorn genom fördelningen frånskiljes, ingått i ursprungliga låne-summan för minst så mycket, som det mini mi-belopp, hvilket får såsom lån emot pant af faslighet från Banken utgå; b'\ att den eller de fråndelade fastighets-lotlerne, hvarför sig, intecknas med enahanda förmonsrätt, som Banken förut i den odelade panten innehaft.
Slockholm den 14 September 1840.
Af H err Stuart:
'På de skäl, som af Banco-Fullmäglige blifvit anförde, har jag ansett, att Banco-Utskottet bordt hos Rikets Högloflige
Ständer tillstyrka, det högsta beloppet för lån emot pant af fast egen lorn måtte från 6,000 R dr förhöjas till 12,000 R:dr Banco och sålunda icke delat Utskottets i detta hänseende yttrade åsigt.”
Häruti hafva instämt Herr Baron Stjernstedt, Herr Bråkenhjelm och Herr Bogeman.
Af Herr Lagerbjelke: ”Det är att befara, det föreslagna stadgandet, angående låqe-o nisa ilning genom fördel n ng, skall, såsom en Banken rörande special-lag i delta hänseende, anses göra undantag från inteckningslagens allmänna föreskrifter örn fördelning; helst det, till det allmänna Verkets förmodade förmon föreslagna fördelnings-sättet skenbarligen har rättvisa för sig; och det olika sätt, hvarpå nämnde lagar stiftas och hafva inflytande på hvarandra, lältligen kan förbises.
Om derföre, vid eh sökt omsättning, hvardera af den delade fastighetens lotter, efter emellan egarne dertill tiälfad öfverenskommelse, blefve, utan senare intecknings-hafvares hörande och medgifvande, med hvar sin del af den gemensamma Bankens intecknings-summa belastad, mot det alt det öfriga af inLecknings-beloppet förfölle i denna fastighets-lott; så skulle antingen Banken sjelf eller andra inteckningshafvare komma att lida:
Banken, om, som säkeit är, 18 §.
Intecknings-stadgan tillämpades vid uppkommande tvist; andra intecknings-hafvare, om nu föreslagna lag blefve ansedd som undantags-lag från Intecknings-stadgans föreskrifter.
Oin också Bankens styrelse sörjer för, att inga lån på nyss supponerade sätt få omsättas, torde likväl stadgandet inlocka mången i kostnader, åsyftande en sådan omsättning.
Detta allt kunde likväl genom en ringa redactions-förändring afhjelpas.
Men föreslagna stadgandet att å skuldsedel meddela inteckBih. till R.
Fröt. 1840. 6 Sami. 1 Afd. 25 Haft. 5 18 Banco-XJtskottels Utlåtande} N:o 85. ning, med förmonsrätt flere år före dess utgifvande, synes hvarken vara med intecknings-lagens föreskrifna former eller med rättvisa förenligt.
Det är föreskrifvet, alt, då inteckning sökes, från hvilken tid förmons-rätt räknas, skall skuldehandlingen förevisas
Domstolen, som derå tecknar bevis, när inteckningen beviljas; och å sjelfva hufvudskriften skall
Domstol äfven teckna bevis om skedd förnyelse, enligt 23 §.
Intecknings-stadgan.
Dessa firo de enda af lagen medgifna sätt för inteckning och förnyelse.
Förnyelsens förrberörde form hade likväl ej behöft vara ensam sådan, om gäldenären, fastighets-egaren och senare intecknings-hafvare medgifvit förnyelse och förmonsrätt, derest ingen annans rätt, än deras, dervid vore beroende.
Som likväl föreskriften är ovillkorlig, synes det, att lagstiftaren härmed velat bevara andras rätt; och dessa äro de, som hafva tysta förmons-rätter; ty för dem kan det icke vara likgiltigt, att vid en concurs komma i tillfälle att få se och pröfva den handlings beskaffenhet, hvarå första intecknings-beviset skrifvits, men det skulle ej kunna ske, om Domaren, utan deras hörande, finge utgifva bevis om inteckning eller förnyelse å en ny skuldsedel, med utsättande, att den egde förmonsrätt från inteckniugs-dagen af den gamla, troligtvis snart derefter förstörda, skuldsedlen.
Det af Utskottet tillstyrkta förslag är sålunda oförenligt med Intecknings-lagens på goda skäl stödda grundsatts, att en intecknings-handling ej må medföra förmons-rätt för längre tid tillbaka, än från den, då denna handling första gången företeddes för Domstolen; och att denna handling, men ingen annan, för bibehållande af nämnde lätt, måste minst hvart 10 år för Domstol uppvisas och påskrifvas.”
Uti denna reservation instämde Herr Borgmästaren Helledaij och Riksdags-fullmägtigen Per Paulsson från Skåne. N:o 85.
Utsk. den i5 Sept. j kl 4 e Utlåtandeöfver väckte motioner angående låns utgifvande från Banken j emot pant af stor skiftade hemman i Dalarne.
Enligt ankomne protocolls-uldrag af den 15 Februari och den 7 Mars innevarande år, har Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottets behandling öfyerlemnat dels en af Anders Olsson från Slöra Kopparbergs
Län väckt nio - Banco-Utskottets Utlåtande, N.o 85. tion, deruti, under anförande, att den lösningsrätt, som, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 17 Augusti 1804, angående storskiften och strömrensningar i Stora Kopparbergs
Län, medgifves egare af obesutne delar, hittills sällan blifvit begagnad, och icke eller hädanefter, ehuru nyttig den än för Dalarnes förkofran skulle vara, lärer kunna befordras, derest icke tillgång på förmonliga penninge-lån kunde beredas allmogen, är vordet föreslaget, att af Bankens tillgångar måtte afsätlas en fondj derutur allmogen i de socknar inom nämnde
Län, der storskiften blifvit verkställde, kunde på högst 10 år, emot 4 procents ränta och årlig afbetalning på capitalet, erhålla lån, åtminstone till halfva beloppet af deras egendomars värde, efter hållen värdering, då de derom sig anmäla oall behörigen styrka, att de, för förvärfvande af obesuten del inom samma besutenhet, behöfva lånen, äfvensom att sökanderne till sådane lån måtte ega att hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande inlemna sina låne-documenter, med bifogande dervid af laga kraftvunne arfskiften och Jagfarne köpe-handlingar, samt styrka, att de i ofvan-berörde ändamål behöfva medlen, och att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, jemte vitsord härom, borde insända låne-handlingarne till Banken, samt att Banco-Styrelsen, om låne-handlingarne befinnas rigtige, måtte vara skjddig att öfverskicka de bifallna lånen för sökandernes räkning till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet, dels en af Didric Wesström ifrån ofvannämnde
Län gjord framställning, att hemmans-egarne i redan skiftade socknar och i de, som framdeles storskiftas, måtte, emot inteckning i sina hemman, erhålla amortissemenls-lån i Rikets Ständers Bank, om möjligt, mot 3 procents ränta oeh 2 procents årlig capital-afbetalning och att lån-ansökningarne samt medlen borde gå genom Konungens Befallningshafvande, som tillkom att i första hand pröfva säkerheten och att tillse, det medlen blefvo till deras ändamål använde, samt att lån-beloppet borde blifva hälften af besutenhetens eller hemmanets värde, hvilket af Kronofogden med biträde af tvänne ojäfvige Nämndemän och Landtmätare borde bestämmas.
Sedan Utskottet i ämnet infordrat Banco-fullmägtiges utlåtande, hafva Banco-fullmägtige, efter erhållen upplysning, att med den gjorde framställningen om låns meddelande från Rikets Ständers Bank emot pant af storskiftade hemman, icke åsyftades så beskaffade låne-biträden, som under benämning af skiftes- och odlings-lån omförmälas i §.
195 af nu gällande BancoReglemente, utan vanliga fastighets-lån med en procents lägre ränta, samt skiljagtig behandling, i afseende på handlingarnes pröfning och låne-beloppets bestämmande, att de fastighets-andelar i Dalarne, motionen omfattade, skulle vara så beskaffade, att en så kallad besutenhet kunde bestå af 6 a 8 delega - 20 Banco-Utskotlets Utlåtande} N.o 86. re, hvilka jemväl kunde hafva små tegar i andra gårdar, men alt de fleste af dessa delar sammantagne icke vore så stora eller uppgingo till det sammanlagda uppskattnings-värde, att, emot pant deraf, minsta beloppet af nu utgifvande fastighets-lån derå kuude meddelas, i följd häraf och då det föreslagna sättet att grunda låne-summan på en af Kronofogden, jemte honom föreslaget biträde, öfver panten upprättad värdering, vore mindre tillförlitligt, såsom beroende på tillfälliga, af locala föihållanden förorsakade, beräkningar, helst det utgående låne-beloppet borde, såsom tillförne, företrädesvis bestämmas efter något visst års, fastigheten åsatt, taxerings-värde, såsom på ett allmännare och mera ändamålsenligt sätt tillkommet, samt enär Konungens B.f a 11 n i n gsli a f v a n d e s mångsidiga befattningar troligen desto mindre medgåfvo denna embets-myndigbet att ingå i pröfning af dylika låne-handlingar, som granskningen af desamma, hvilken lämpligast borde tillhöra de Bankens embetsman, som för handläggningen deraf skulle ansvara och redovisa, icke allenast vore ganska tidsödande, utan äfven, synnerligast hvad ålkornst-handlingarne angick, förutsatte juridiska insigter och en noggrann bekantskap med de deruti förekommande, ofta ganska invecklade, förhållanden, på nu anförda skäl tillstyrkt afslag å motionen.
Då Utskott't, lika med Banco-fullmägtige, funnit, att de af Riksdags-fullmägtige Anders Olsson och Didric Wesström framställde förslag icke innefatta nödig säkerhet för Banken, men deremot skulle medföra besvär och olägenheter för ej mindre Banco-styrelsen, än Konungens vederbörande Befallningshafvande, bar Utskottet ansett sig icke kunna Lill samma förslag tillstyrka bifall.
No 86.
Utsk den i5 Sept. kl. /£ e. m. Utlåtandey Öfver väckt motion, angående Förskotts-låm meddelande från Banken för Strömrensningar., Sjö- ock Mjraftappningar samt i stort företagna odlingar.
Under den 14 sistlidne Mars har Hederv.
Bonde-Ståndet till Utskottet remitterat en af Riksdags-fullmägtigen Sven Heurlin från Kronobergs