Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är onekligen L Konungens magt att ifrån StatS-Rads-Embetct, likasom frän andra förtroendetjcnster, entlediga; men det är sannolikt, att dä det ej kan betagas Nationen att med 35 Z:s slutmening till rättesnöre bedöma, huruwida Rikets tjenst sädant fordrat, Konungen lärer taga i alfwarligt öfwerwägande de följder och det uppseende, hwartill skulle föranleda utöfwandet af denna höga rätt utan skäl och således i form af misbruk emot personer, ägare af Nationens förtroende och aktning.
Jemförelse!: wisar snart skillnaden emellan werkligc Stats-Nads-Lcdamöter och sädane, hwilka blott pä behaglig tid och sä till jagandes för tillfället deras Embeten förcstä; olägenheten af ett permanent Stats-Räds möjliga urartande till en ombytlig Conseil; wädan af brist pä anseende hos StatSNädet wid de tillfällen af Negerings-magtens, enligt 39, 40, 41 och 42 Z8, laglikmätiga utöfwande, dä det samma wore sammansatt eller blandadt af andre än werklige Stats-Räds-Embetcn innchafwande Personer.
Pä sädane och de flere skäl.
Ständer utförligare täcktes intaga af de Ledamöters anföranden till bilagde Protocoll, hwilka grundlagt pluralitctens tanka.
Memorial N:o 8. 181 har Utskottet slädnät i det beslut: 1:o att till Riksens Högloft.
Ständers afgörande wid nästa Riksdag hemställa en förändring i NegeringsForinens 20 §, hwarigenoin den ma erhålla följande ordalydelse:
Uti fredstider skola de mäl som fran KrigS-Domstolarne dragas under Konungens pröfning uti Högsta Domstolen företagas och afgöras.
Twänne Militaire Personer af högre grad, dem Konungen härtill utser och förordnar, böra med Domarcjäf och answar och utan särskildt arfwode sädane mäl i Högsta Domstolen öfwerwara och deröfwer rösta, dock ma Domarenas antal icke öfwerstiga atta.
Under Krig förhälles härmed efter KrigsArticlarne; 2:o att med afstyrkande af bifall till Extra Stats-Räds constituerande, och till förebyggande af tillfällig framtida owerksamhet hos Regeringsmagten, föreslå, det efter inhämtad erfarenhet, under den till nästa Riksdag framflytande tidrymd, om werkliga behoswet af Stats-Rädens större talrikhet.
Ständer dä, sä wida erfarenheten detta behof besannat, mä förstärka Stats-Nädet med en eller twänne werklige Ledamöter, med wilkor dock, att denna sräga alldeles mätte förfalla, i händelse Riksens Högloft.
Ständer skulle, emot Utskottets afstyrkande, bifalla Extra Stats-Räds constituerande.
Slutligen fär Utskottet wördsamt wid handen gifwa, att, ehuru Negerings-Formeus 84 § endast stadgar, det yttrandet öfwer ett ej gilladt Project till förändring eller förklaring af Grundlagarne bör Författaren meddelas, likwäl och dä Herr König sädant ej yrkat, har Utskottet trott wara lämpligast och pä intet sätt stridande emot berörde §:s mening att till Riksens Högloft.
Ständer öfwer - 182 Expeditioner till Riks-Ständen. lenina sitt utlåtande öfwer ämnet i hela betz sammanhang, i synnerhet som Utskottets tillstyrkande i afseende pä den ena delen af fragan warit naturligen grundadt pä afstyrkandet i hwad den andra delen beträffar.
Stockholm den 23 Augusti 1809. I,.
Nannorlioim. ck.
Lilkversparro.
O. 8i1v6rsto1p6. O. Nornor.
Carl v. UoZSnstoin. Carl O. Xorclin. 8von ^Visi^mnn 6:son.
I)aniel lZdorstsin. ck. O. Calin. luckors ck:8vn. Il^olrort.
Näts l?6ll1'880N.
PÄ^errus.
Ständers Constitutionö-Utffotts Protokoll den 23 Augusti 1809.
Herr Expcditions-Sccrcteraren Friherre Carpelan anmäldes wara hindrad af Embets-göromäl och Herr Bergs-Nädet von Stockenström hafwa till landet afrcst.
Till slutligt öfwerwägande och afgörande företogs nu den af Auditeurcn Herr Per König, uti ingiswet Memorial, wäckta fraga om konstituerande af Extra Stats-Nad; och upplästes härwid ä nyo det af Herr Niddarhus-Secretcraren Silverstolpe tvid Utskottets sista sammanträde aflemnade
"Den wäckta srägan om personers provisoriska tillförordnande, att i nägot StatS-Näds frän - Bilaga till Mem.
N:o 8. 188 warö bestrida betz göromål, har, L följe af Domareoch Ncgerings-magternas olika beskaffenhet, naturligen delat sig i twänne, nemligen: I:o
Om ett sädant tillförordnande ma kunna äga rinn inom Högsta
Do »isto len, enär, enligt 20 Z Ncgcrings-Formen, uti densamma under fredstider företagas och afgöras nial, som fran KrigsDomstolarne dragas under Konungens pröfning, i hwilka fall twänne Militaire Ledamöter af StatsNädct böra sädana mäl öfwcrwara och deröfwer rösta. 2:o Om inom sjelfwa Stats-Rädet i allmänhet ett sädant förordnande ma äga rum.
I analogie med hwad jag tillförene yttrat mig, att Justitice-Nadcn, såsom i sin befattning inskränkte inom Doinare-magten, hwaruti Konungen blott med 2 röster deltager, och säledes uteslutne frän befattning med egentliga NegeringS-ärender, ma wid Riksens Ständers sammankomster njuta Niksdagsmanna-rätt, skulle jag för min del ej anse någon olägenhet uppsta af den första fragans bejakande, blott de wilkor derwid fästadcs, att de nödwändigt Militaire personer, Konungen för berörde krigsmäl inom - Högsta Domstolen constituerade, icke ägde säte och stämma i Stats-Nädet, och wore underkastade Domare-jäs och answar.
Jag skulle sä mycket heldre bejaka densamma, som jag tror att, vin Stats-belägenheten medgifwit otz en tillräcklig tid till klyfwande af den mängd wigtiga frägor, hwaraf en del blott likasom i utkast finnes i Negerings-Formcn, sä hade wi förmodligen genast föreslagit något stadgande enligt med det, som mr är i fräga, och icke sammanblandat Stats-Rädets och Högsta Domstolens befattningar.
Beträffande äter den andra frägan, tillstär jag öppenhjertigt min öswertygelse wara helt annan. 184 Expeditioner till Riks-StLnden. och utbeder mig Utskottets tälamod tvid en något utförligare framställning af de skäl, htvarpä den sig grundar.
Enligt 34 § RegeringS-Formcn, innehafwa Stats-Ministrarne och Stats-Naden wcrklige Embeten, uppförda i Rikets Stat: de hafwa ock till följe häraf redau blifwit med bestämda löner för-- sedde.
I 35 § säges, att de hafwa förtroende-sysslor, hwarifrän Konungen mä dem entlediga, när Han pröfwar Rikets tjenst det fordra.
Dessa stadgandcn innebära wäl onekligen den mening, att Stats-Nädets Ledamöter icke hafwa CommiSsioner, efter orden Embeten och Sysslor tydligen nämnas: det will säga, att de innehafwa tjenstcr, sa permanenta som förtroende-tjenster kunna wara, fran hwilka de icke, såsom fran blotta kommissioner, kunna entledigas blott ester godtycke och behag, utan af ett gifwet skäl, det nemligen, att Rikets tjenst sadant fordrar; och wid hwilket entledigande är fästad en sadan wigt att, enligt 35 H, Stats-Rädet är förpligtadt deremot underdåniga föreställningar göra, om det sinner sig skäl dertill äga.
Widare äro, enligt 9 och 106 HZ, StatsRadets
Ledamöter för sina råd underkastade answar, och ett answar, som af Riksens Ständer kan yrkas.
Än widare äro de uti åtskilliga HZ högtidligen satte till wärdare af wissa Nationens dyrbaraste rättigheter.
Skulle Constitutionens mening i alla dessa särskilda fall kunna anses wara annan, än att wisa Nationen Konungen omgifwen med bestämda Nädgifware, förmögne att widmagthälla bäde plan och laglighet i Hans regering, och icke amovible annars än för Nationens skull, hwars säkerhet storligen Billiga till Mein. N:o 8. 185 ligger förwarad i Styrelsens enhet och jemnhet, och hwars tillfredsställelse deri, att hon läng tid i sönder wet hwilka personer genom sina räd bidraga till hennes styrelse?
Wart Regeringssätt är wisligen sammansatt af de tre magtcrna, den Monarkiska eller Konungens, den Aristocratiska eller StatsRadets, och den Dcmocratiska eller Ständernes.
I den Aristocratiska magtens hand ligger jcmnwigten mellan de andras, emedan det är den, som sä till jagandes mognar till Systcme Konungamagtens genom Ncgcrings-ärendernas natur mängfaldiga wiljor.
Existerade ej Stats-Nädct, sa skulle antingen Konungen kufwa Ständerna eller Ständerna Konungen.
Worc Stats-Nadet mer än Konungens Nädgifwarc, sä skulle det börja med att kufwa Konungen, och förmodligen sluta med att kufwa Ständerna.
Men skulle Konungen, utan stora skäl, kunna göra Stats-Rädet ofta ombytligt, sä skulle den i tvärt Regeringssätt lagom afmätta Aristocratiska magtens förmäga icke just genast upplösas, mtn genom omkastningar i styrelsegrunder sä rubbas, att Negcrings-Systcmct förrycktes, att jemnwigten derigenom sörswunne, och de såmedelst samlade National-missnvjen smäningom stege till den höjd, att Konungamagtcn försattes i den yttersta wäda.
Jag sluter häraf, att det wore redan farligt, om Konungen lätt skulle kunna amovera StatsRäd.
Ännu större blefwc faran, om Han ägde att, i ett eller flere Stats-Räds fränwaro, constituera andra.
Derigenom öppnades tillfället att utan all gräns amovera de wcrklige frän sin befattning, utan att aniovera dem frän sina Embeten; Stats-Nädets föreställningspligt, uaturlkgtwis äsyftande Rikets wäl, ej personernes, sörswunne; de pä obestämd tid amo - 186 Expeditioner till RikS-StLnden. verade Stats-Räden ätnjöte sina löner, och de tillförordnade njöte blott dem de förut innehade; det oberoende och den frihet fran korruption, som är meningen att sinna hos de anständigt lönte StatsNäden, kunde ej skäligen förwäntas hoS de konstituerade; en wälwiljande
Konung skulle anmanda förordnanderättcu med skäl och med mätta, men en annan skulle säkert misibruka den; den wädliga inrättningen af en Conseil skulle aterträda i stället för ett Nåd; Riksens Ständer skulle sä en mängd personer att yrka answarighet emot: och hivem kan beräkna följderna af de strider härutaf skulle uppkomma?
Nekom således ej att, enligt Negerings-sättets esprit, Stats-Näden böra wara, sä mycket möjligt är, pcrmanente.
Det är ä en annan sida sannt, att detta ord ej finnes i Constitutiouen uttryckt.
Det kan äfweu sättas i fräga, huruwida ej en oförbudcn sak mä medgifwas säsom loflig.
Men äfweu här finnes ett rättesnöre att följa: det är, att om det oförbudna stär i tydlig öfwerensstämmclse med Lagens esprit, bör det wara fullkomligen tillätet; och är förhällandet twärtom, bör lika säkert det oförbudna för otillätligt anses.
Det sednare fallet har synts mig här pätagligen inträffa.
Och skulle nägon, efter ostvan anförda slutledningar, till en upplysande grund mer för sin ofwertygelse, wäcka den fräga, om tvär mening, dä wi föreslogo de stadgande» i Coustitutionen, hwilka röra Regeringsmagtcn, werkligen tvär, att StatsRäden borde wara i möjligaste mätto permanente, dä, fastän wi ock wore ensamme innehafware af tvär hemlighet, skulle ändock moraliteten bjuda ost förklara, att sadan tvär denna mening: och i alla fall skulle wi ej kunna neka det för ost sjelfwe.
Men. torde man inwända. om ett eller annat Bilaga till Mem. N:o 8. 187 Stats-Näd i migtiga befattningar More fränmarande, sä skulle, hmad ganska skadligt är.
Regeringen möjligtwis kunna blifma omerksam.
Detta motskäl är utan tmifwcl mycket betänkligt.
Jag har deruppå ej anuat att smara, än att personer alltid böra mika för grundsatser, och bland grundsatser den migtigastc alltid räda osmer de öfrige»
Denna migtigastc syues mig här mara den, att Grundlagens föreskrift mä cfterlcfmaS, efter bokstafsmeningen, der den är klar, och i midrigt fall efter andemeningen ärligen tolkad.
I förewarande fräga finnes endast den sednare: den mä dä upplösa knuten: och dä det bör Mara en äfmcn gällande grundsats, att Styrclsemagten aldrig kan afstadna, bekäuuer jag mig i Grundlagen ej finna annan upplösning häraf, än den, att Stats-Näden aldrig mä wara fräuwarande sä, att omerksamhet möjligen kan inträffa.
Wisser!igen kunde fall gifmas, dä nägot mist Stats-Näd more tjenligare än mängcn annan att anmändas i befattning pä annan ort, än der Styrelsen residcrar, och malet emellan tmänne migtiga beslut blefme onekligen dä ganska brydsamt; men kan en sadan anmändning ej äga rum utan halt i Negeringsärcndernes gäng, dä mä heldre en annan, äfwen mindre skicklig person, till denna befattning utses, än att en enda länk af Regeringssättet rubbas ur det skick, den af Grundlagen undsätt.
Det undfaller mig misscrligcn ej, att en Konung, som mille utan Marsamhet nyttja sina Mcrkliga rättigheter, kunde titt en Mist grad omintetgöra Grundlagens syftning till en nägorlunda permanence af Hans Stats-Näd, derigenom att
Han tätt och ofta utöfmade sin magt att förafskeda Ledamöter af det samma.
Men oberäknadt, att denna magt, efter min fulla öfwertygelse, heldre borde 188 Expeditioner till Niks-Ständen.
Honom lemnäs, än att den Monarkiskt magten blefwe för mycket bnnden, är det föga troligt, att mangen Konung skall wäga utöfwa den samma utan skäl, som Stats-Rädct kan eller bör gilla.
Sker sädant med orättwisa, och äfwen sjelfwa StatsRädct det gillar, sä lärer den lidande, när han warit en sa högt uppsatt man, ej sjelf sakna en röst, och ej sina wänners, och slutligen ej Nationens.
Sker det ater med rätta, eller för att anwända en sädan Ledamot i en befattning, der han nägon gäng kan wara Riket nyttigare, än säsom Statö-Näd, dä ligger i utöfningen af denna rättighet ett rent correctis mot det felaktiga af en owilkorligcn permanent inrättning.
Men skulle ock nägon Konung öfwer all mätta förafskeda sina Stats-Näd, dä är det ett mindre wädligt alternativ, att Han pä ett skadligt sätt utöfwar, enligt med lagen, den rätt Honom är tillerkänd, än att sjelfwa Lagen i det ringaste jemkas ur sin ursprungliga form, att nya wägar till farligare missbruk öppnas och Regeringssättet fär en rigtning, som aldrig war tillärnad och aldrig borde det wara.
Men mine yttranden öfwer de twänue här framställda frägor mä nu äga eller sakna grund, äterstär likwäl en särskildt, den, hurnwida dessa srägor kunna wid denna Riksdag afgöras eller ej.
Jag skall ej häröfwer wara »vidlyftig.
Jag skall genast nämna, att jag är af den nekande tanken.
Den första frägan innefattar tydligen en förändring i Grundlagen, den andra en förklaring öfwer den samma: i bägge fallen igenfinnes förswaret för min ranke i 81 och 83 ZZ af Regcrings-Formcn.
Att äter söka oförmärkt infoga en sädan förändring och en sädan förklaring uti någon ännu under detta Riksmöte tillgörande Författning, anser jag för en skicklighet icke wärd att lägga i wigtskälen emot ett uppenbart och moraliskt handlingssätt.
Bilaga till Meni. N:o 8. 189 Jag får slutligen tillägga, det jag hört be- i rättas, att Konungen, som naturligen bäst kän- ! ner olägenheten att sakna tlllräckllge Rädgifware, Sjelf skall hafwa någon gäng förslagswis yttrat en önskan, i afseende pä berörde förklaringar.
Jag tillstär fritt, att när en Konung med sä upp riktig wälwilja för Nationen, yttrar en önskan, sä will det ärliga och goda i Hans afsigtcr gerna bemägtiga sig min böjelse.
Men jag förmodar mig känna Honom, säsom Han will af sina undersätcr kännas, da jag nu förklarar, att jag tror Honom anse Lagen öfwer Sig, likasom öfwer dem, och en under säte, uppdragen det kall att yttra sig om denna Lags mening, icke mindre wärd Hans aktning, för det han i en sädan stund äsidosättcr sin egen känsla och sin äfwen renhjertade Konungs > önskan, för att täta sitt lugna begrepp om hwad j rätt är ensamt afkunna omdömet.
Detzutom kom- ^ mer till äfwentyrs en tid, dä hwarje Medborgare kallare än nu kan pröfwa srägor af denna beskaffenhet.
Jag har föreställt mig denna eftertid säsom närwarande och ej welat blottställa mig för den mihtankan att hafwa följt andra ledningar, än min upplysnings-grads och min skyldighets.
Men derföre wördar jag lika ärligen hwar och en annans till äfwentyrs skiljaktiga öfwertygelse i desa ämnen, och tror, efter en pröfwad erfarenhet, att inom detta Utskott ingen Ledamot finnes, forn icke öfwerwäger dem lika uoggrannt och menar Fäderneslandet lika wäl.
Efter allt hwad jag nu haft den äran anföra till afslag pä frägan om Stats-Näds constituerande, mäste jag likwäl bekänna, det jag wihcrligen anser som en möjlighet, att sjukdom eller utomordentliga tillfälligheter kunde nägon gäng göra det nu i Grundlagen stadgade antal af Konungens Rädgifware otillräckligt, i synnerhet tvid de wigtiga tillfällen. 190 Expeditioner till Riks-Ständen. dä Stats-Rädcts Ledamöter böra i Plenum sig yttra.
En och annan ibland osi insago genast wid Grundlagens sammanfattande denna möjlighet, och yttrade sig finna det nu stadgade antal af Ledamöter något för inskränkt.
Men omständighcterne kemnade osi ej rådrum att fullständigt öfwerwäga alla de stora föremålen för war pröfning: och detta Llcf ett ibland dem wi med hast mäste ösiverfara.
Jag wägar derföre nu Höglvfl.
ConstitutionsUtskottet underställa, om icke, till säkert och fullkomligt förebyggande af tillfällig framtida owerksamhct hos Negcringsmagtcn, det kunde hos Riksens Ständer wid denna Riksdag föreslå, att, efter inhämtad erfarenhet under den till nästa Riksdag framflytande tidrymd om werkliga bchofwet af StatsNadcts större talrikhet.
Ständer dä, sä wida erfarenheten detta behof besannat, mä förstärka Stats-Nädct med en eller twänne werklige Ledamöter, jemte bokstafligt förklarande, att konstituerande af Stats-Näd aldrig i något fall mä äga rum; hwarförutan jag gerna för min del bifaller föresläcndct af den förändring i Regerings-Formen, att Konungen mätte äga att, wid krigsmäls afgörande i Högsta
Domstolen under fredstider, dit förordna twänne Militairc Ledamöter, hwilka ej kunna hafwa säte och stämma i Stats-Nädet, och hwilka böra wara underkastade
Domarejäf och answar:
Och äro desia de enda sätt, hwarpä jag trott mig kunna, i förcwarande frågor, förlika min böjelse att afhjelpa Grundlagens brister med det nödwändiga afscendet pä desi beställd och Regeringssättets.
" Häruppä yttrade sig Herr Assessoren Gahn som följer:
"Som jag tror det hwarken wara stridande emot Constitutionen, eller nägvn ny tilläggning der - Bilaga till Mem. N:o 8. 191 till, att Konungen anses berättigad, dä bchofwet sa fordrar, constitucra vicarierande Stats-Räd, likawäl svin det nödwändigt är Hans rättighet att till alla öfriga Embeten i Riket constitucra Nicaner, samt dä tillika det är as nodell att saken nia utan tvetydighet wara afgjord; sä är min tanka, att den häröfwer wäckta fräga kan wkd denna Riksdag decideras, samt erhålla ett mera uttryckligt stadgande derigenom, att äfwen dc konstituerade Stats-RädenS answarighet, såsom wcdcrbör, intages i den Answarighetslag, som för Stats-Nädct bör upprättas."
I anledning af Herr Assessoren Gahns anförda mening, det i fräga »varande ämne wore af sädan egenskap, att dess afgörande wid denna Riksdag alldeles ej kunde anses stridigt med Grundlagens esprit, framställde, efter någon stunds öfwerläggning, och i enlighet med hwad derunder blifwit yttradt, Herr Ordföranden Expeditions-Secreteraren Friherre Mannerheim följande proposition: "Bifaller Utskottet, att frägan om Extra StatsNäds constituerande och hwad dermed gemenskap äger mä anses innefatta förändring eller förklaring af Grundlagen, hwarom Riksens Ständer ej förr än wid nästa Riksdag kunna besluta?" Hwilkct af Utskottets Herrar Ledamöter bejakades; hwarwid likwäl Herr Assessoren Gahn förblef wid sin yttrade tanka.
Sedan denna preliminaire fräga salunda blifwit afgjord, äterskreds till skärskädande af sjelfwa huswudsaken; och uppläste Herr Lagmannen Silfversparre, ett sä lydande Memorial: "All
Lag bör wara författad i korta och tydliga ordasätt.
Widlyftighet och obestämda uttryck gifwa merändels anledning till förtydningar: men som emot detze ändock nästan inga försigtighetsmätt, ingen mensklig omtanka äro tillräckliga, dä 192 Expeditioner till Riks-SlLnden. olika uppfattade begrepp eller ensidiga afsigter oftast förmå bortblanda Lagens rätta mening pä ett sätt, som likwäl icke saknar allt utseende af sanning; sä har Lagstiftaren »visligen söreskrifivit, att Lagen bör följas efter dest bokstafliga innehäll.
I synnerhet är detta stadgande högst nödigt i afseende pä Grundlagar, »vid htvilkas tillämpning högre och stridigare interesse»» eljest desto snarare skulle förorsaka dristiga och spetsfundiga tolkningssä.tt; fördenskull stadgar äftvcn 83 Z i Negerings-Formen, att inga förklaringar af densamma annorlunda än efter foreskriftvcn ordning äga rum, och att Grundlagarne skola efter deras ordalydelse i hivarje särskildt fall tillämpas.
Skulle i dem saknas föreskrifter rörande omständigheter och särskilda fall, hwilka »nan »väl kan föreställa sig jason» möjliga, inett erfarenheten deremot wisat nästan aldrig inträffa, dä icke genom okunnighet eller ingrepp emot
Constrtutionen sakerne hindras att gä deras rätta gäng, har Lagstiftaren heldre bordt lemna sädant obemäldt, än att, genom sä till sägandcs pa blotta suppositioncr grundade föreskrifter, framlocka tillkonstlade händelser, som eljest nästan icke blefive att förmoda.
Sälunda hade till exempel aldrig 1720 ärs NegeringsForm supponerat, att Rädct genom en hastig bortgäng af dödsfall, sjukdom eller annorledes skulle kunna göra Negeringen emellan Riksdagarne »'»»actif.
Efter den derpä följande Negerncnts-Författningen tvär äftven sä litet förutsedd nägon dylik Vacance inom Rädct, eller sedermera Högsta
Domstolen, till hinder i allmänna sakernas handhafwande.
Wär nu gällande Regerings-Form omförmäler icke heller den händelse, dä pä samma sätt Stats-Nädet skulle kunna blifwa incomplett och dymedelst, isynnerhet under en Förmyndare-Regering eller Thronledighct, hindra Niks-Styrelsens gäng.
Sädane Bilaga till Mein.
193 och andre alldeles owanliga händelser förutsätta lika owanliga åtgärder, som bestämmas af tiden da de inträffa, och kunna icke gerna Llifwa ett föremål för den allmänna Lagstiftningen.
Högst sällan skall wäl en sadan belägenhet sig förete, da Grundlagen tagcs i dest rätta sammanhang och bokstafligen följes.
Men härwid mäste noga iakttagas att, när Lagen bjuder i allmänhet, förutsätter den alltid, fast icke alltid med särskilda ord, de facta, de medel, hwarförutan werkställighetcn icke ivid alla tillfällen blefwe möjlig.
Och dä jag nu inskränker tillämpningen aff denna, som jag tror, rigtiga princip till det ämne, hwarom här är fraga, sa wisar det sig tydligen att Negerings-Formens förordnande om inrättningen af ett Stats-Näd stödjer sig pä den owilkorliga satsen, att detta Näd, answarigt efter särskilda Stadgar, hwilka utmärka dest läge och bestämmelse i Staten wara af helt annan beskaffenhet än Embetsmännens och Collegiernes, utgör en i öfrigt alldeles inamovible Corps, sä länge Konungen ej, pä det sätt Negerings-Formens 35 § föreskrifwer, högtidligen entledigar nägon Ledamot.
Sä länge detta ej föregätt, är det hwarje Ledamots rätt, och i wista fall hans pligt, att biwista alla Stats-Nädcts öfwerläggningar utan särskild kallelse.
Följaktligen och enligt Negerings-Formens 5:te samt 8:dc
M bör och kan han ej emot sin wilja skiljas temporairt frän sin befattning; och emot Grundlagens tydliga ordalydelse böra aldrig Stats-Nädets Ledamöter sä kunna, under nägon slags förevändning, skingras, att sakernas allmänna och ordentliga gäng deraf lider nägot hinder.
Dcste uti nystnämnde 5 Z uppräknade Nio Ledamöter jemte de föredragande äro personligen i kraft af deras höga kall Riksens Ständer answarige, 13 194 Expeditioner till Rikö-StLndm. att Konungen ej saknar de upplysningar och räd, Han i sina Negeringsonisorgcr tarfmar.
Oui Grundlagens mening Marit, om den kunnat mara, att desia Ledamöters ställen kunde företrädas af andre, sä hade det säkerligen blifmit utsatt pä enahanda sätt, som angäendc de föredragande; men tydligen förmärkes, att detta icke marit Lagstiftarens mening.
Den föredragande har, jemte ansmarigheten för sina radslag inför Ständerne, ett särskildt Einbetsmanna-ansmar inför Konungen.
Men hmar skulle ansmarigheten sökas, hmilkcn controle nog kraftig emot misibruk funnes wäl hos en constituerad Stats-Nädets Ledamot?
Utan egentligt samband med denna Corps, torde ej känslan bli den samma för desi hufmudsakliga bestämmelse af Statens Wäktare till bcmarande as Ständers rätt och till sanningens framhafmande för Thronen.