Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande*. igi Hedervärda BondeStåndet har uti ProtocollsUtdrag den 13 nästlidne December öfverlemnat till Utskottet ett Anförande af Riksdagsmannen J. M. Wessing, deruti yrkas, att enär de som till Markegångssättningarne blifvit kallade af Medbröders förtroende och a£ Kongl.
Maj:ts i LandsOrterna tillsatta Högsta Styresmän, bäst böra vara i tillfälle att känna de i Länen gångbara priser, och äfven tilltros ett samvetsgrant förhållande, Kongl.
KammarCollegium helt och hållet måtte befrias ifrån dess ägande åtgärd vid de årliga Markegångssättningarnej hvarjemte Hedervärda Ståndet uti ProiocollsUtdrag den 23 sistlidne
December ytterligare remitterat ett Anförande af Riksdagsmannen Gustaf Gustafsson från Södermanland, innehållande, jemnte instämmande häruti, det tillägg, att tiden till Markegångssättningarnes upprättande måtte blifva framflyttad ifrån November till Januari månad, vid hvilken tid alla varupi-iser kunna vara mera stadgade, än så tidigt på Hösten, då Allmänheten icke hunnit uttröska sin Säd eller afyttra sina Victualievaror.
Yid handläggningen häraf, har Utskottet först skärskådat de serskildta stadganden, som rörande Markegångs-Taxornas upprättande blifvit utfärdade, och derefter trott sig böra i korthet upprepa de åtgärder, som härvid äro föreskrilna.
Den nu gällande förordningen, rörande detta ämne, stadgar; ”att, innan Markegång sättes, och då Städernas Torgpris blifvit uppgifne, skola Kronofogdarne i Länet B 'tv. o.ch Ejton.'
Uté.. ier^. för hvarje Härad göra sig noga underrättade, om varupriset, och de samma uppgifva t i il de| ’ werl eliga varde, hvarje persedel i ort p då ägt eller äger, och. för hvilket pris.
.den, till sala ha'les; att dessa varupris, sedan da af Kronofogdarne blifvit underskrifva, och af , bofaste samt inom Häradet boende tro,värdi-, ga män bestyrkte, i hvilket ändamål äfven Räntegifvare fö anlitas, bora till Kongl, Maj;ts:
Befallningshafvande i Länet insändas, och vidi MarkegångsTaxans upprättande jemte Torgprisen i öfvervägande tagas, hvarvid de
Deputerade, sorn skola bestå af alla Stånden i Riket, och med iakttagande af de i Förordningen den i October 1810 utstakade grunder, kun,-* na väljas, hälften af Rente tagare och den andra hälften af Rentegifvare, må vara ahetaget, att ej allenast pröfva de uppgifna, prisens; förhållanden emot de i Orten verkeligenj gångbara varuvärden, utan ock att dervid hafva afseende på det föregående och löpande årets; vext. bergning och beskaffenhet, samt i anledning så val deraf, sorn hvad eljest om dep tidens gängse pris med visshet kunde upp-, gifvas, så inrätta Markegången, att a ena sidan Kongl. Majrts och Kronans samt Indel-, ningshafvarens rätt måtte blifva bevarad, och.
S den andra Rentegifvare ej emot skäl o,ch billighet betungas.”'
Då, genom dessa noggran-, stia föreskrifter, den sorgfälligaste uppmärksamhet synes vara fästad derå, att så väl Kongl. Maj:ts och Kronans som Rentetagareg och Rentegifvares rättigheter och skyldighet ter må i möjligaste måtto blifva iakttagne, har - Hest)* och Ekon.
Betänkande». lflg Utskottet trott, att någon granskning af den sålanda verkställda Markegångssältningen ej bör vara nöden, heldst erfarenheten visat, att den genom Deputerade i Länen föreslagna Markegång, efter en sådan granskning, blifvit så betydligen förändrad, att
Deputerades åtgärd synes nästan helt och hållet varit onyttig eller förfelat sitt ändamål.
Utskottet kan för öfrigt ej finna annat, än att den Markegång, som i sjelfva
Länet upprättas, bör för det samma vara den mest passande, och der tjena till efterrättelse, i synnerhet da de noggrannaste anstalter till utrönande af dess rätta belopp vidtagas, i förening med. ■ de största säkerhetsmått till iakttagande af inbördes rättigheters orubbade helgd.
På sådana grunder tror Utskottet sig böra tillstyrka, att den i Länen, på föreskrift ne sätt, stadgade Markegång bör för hvarje
Län orubbad blifva gällande, och ej af någon Auctorité kunna förändras, samt att i följd häraf, Kongl. Maj:ts och Rikets KammarCollegii befattning med Markegångs Taxorna hädanefter må komma att upphöra i alla andra fall, än då fråga är om Riksmarkegån. gens upprättande, eiler upptagande och afdömande af de besvär, som antingen af enskilda Rentegifvare och Rentetagare, eller å fromma Stiftelsers vägnar, eller af Kongl. KarnmarCollegii AdvocatFiscal, till iakttagande af Kongl.
Maj:ts och Kronans rätt, kunna anföras; hvarföre Kongl. Colleginm, i sådant afseende, på vanligt sätt bör erhålla del af Cornmitterades åtgärder.
JQ4 Besv. och Ekon.
Eetänkancten.
Vidkommande åter det gjorda yrkandet» att tiden för Markegångssättningen må framflyttas till Januari manad, så får Utskottet härvid erinra, att flera Ekonomiska Författa »ingar äro af den beskaffenhet, att de i vissa fall måste tillskynda mindre olägenheter, hvilka, om de genom nya stadganden rättades» ostridigt skulle medföra ännu större svårig-. heter, än dem man velat undvika.
Ur denna synpunkt torde äfven närvarande fråga böra betraktas.
Det hufvudsakligaste skälet, som för Marke gångssättningens framflyttande till Januari månad anföres, är att alla varupriser vid denna tid kunna vara mera stadgade, än tidigt på hösten, då Allmänheten icke hunnit uttröska sin Säd, eller afyttra sina Victualie-, varor.
Utskottet vill medgifva, att detta på-, stående i visst hänseende ej saknar grund; men enär härvid torde kunna anmärkas, att grödan redan i November är inbergad, och genom proftröskningar lätteligen kan utrö* nas, i hvad nion Säden är gifvande eller icke, och Spannemålspriset derigenom någorlunda säkert förutses, hvarjemnte, hvad Victualievarorna angår, priset derå äfven torde kunna temmeligen nära bestämmas, ehuru någon full säkerhet hvarken då eller i Januari månad kan vinnas, enär erfarenhet ådagalägger, att priserna ofta flere gångor om året kunna förändras; Och då härtill läggas de grunder, som Ekonomiutskottet äfven vid 1815 års Riksdag åberopat, nämligen nödvändigheten, att en så lång tid bestämmes, emellan dagen för Markegångssättningen, och den dag då Ees v. och Ekon.
Betänkande». ifij Rentetagare och Rentegifvare böra lenina hvarannan underrättelser om Tiondeafraden eller Rentan skall in natura eller med penningar utgöras, samt att då Besvär blifva öfver Markeglngssättningen anförda, desamma ej allenast kunna hinna vara af Kongl. KammarCollegium pröfvade, utan äfven bemäldte Kongl. Collegii beslut binna att till vederbörandes underrättelse allmänneligen kungöras, innan Terminen för tillsägelsen om sättet för Rentornas utgörande infaller; ■ anser Utskottet sig äga grundade anledningar att ej tillstyrka bifall å den i detta afseende väckta motion.
Stockholm den ro Febr. i8t8.
N:r 49 Jiiksens Höglofl.
Ständers Allmänna Be~ svärs~ och EkorwmiUtskotts
Betänkande i anledning af väckt fråga om Boskapsajvelns uppmuntrande i Blekinge, "Uti ett till Hedervärda BondeStåndet ingifvet, och derifrån tili Utskottet remitteradt Memorial af Riksdagsmannen Måns Pärsson från Blekinge anföres: att sedan Kongl.
Majit i Nåder behagat infordra Dess Befallningsfiafvandes i nämnde Län underdåniga yttrande om sättet att uppmuntra Boskapsskötseln inom samma province, samt Landthushållningssällsbapet i orten äfven deröfver afi i{}<$ Besv. och Ekon.
JJtskBetankancken, gifvit sitt betänkande,, skall derigenom blifvit utredt, att, då slag tore atur elter fredens återställande och ett deraf föranledt. inskränktare behof, icke kunna så fördelaktigt afyttras, sorn svarade emot Örtens production, samt någon saker afsättning med insaltade kött icke vöre beredd; så hade såsom följd inträfFat dels att creaturens värde fallit ända till vanpris, och debatt denna gren af bandt-- hushållningen, såsom icke behörigen uppmuntrad , ej heller blifvit uppdrifven till den höjd», som annars varj(; möjlig.
I sådant fall anser Riksdagsmannen Eoskapsafveln lämpligast kunna uppmuntras genom en förmonlig afsättning af saltadt kött; men tror ett stort hinder derigenom höra häfvas, att Finnarne förbjudas hit i landet föra antingen kött eller andra victualievaror, så länge sådana, med tillbörlig säkerhet om afsättning, inom oss sjelfva kunna, anskaffas, eller ock så hög tull
I deras varor bestämmas, att de icke vidare blifva i stånd, att, såsom hittills skett, vid mindsta täfling, genom prisets nedsättande tillskansa sig denna handel.
Enär Utskottet äger sig bekant, att å flere orter af Riket,/förnämligast i Blekingen, Boskapsskötseln utgör en - hufvudsaklig näringsgren, på hvars förkofran dessa orters välstånd och trefnad i betydlig nion bero, har Utskottet fästat allt det afseende på den väckta motionen, som den tyckes förtjena; men då Utskottet vid målets pröfning inhämtat, att uti 17 §. af det emellan Sverige och Ryssland den 17 September 1809 i Fredrics - Pest), oell Ekon. UtsJ-\
Betänk anden, 1(57 hamn aFslutade fredsFördrag, uttryckligen är yordet öfverepskommet och stadgadt, att handeln emellan båda Rikena ej skall under hvad förevändning som heldst, kunna beläggas med förbud eller andra afgifter än dem, $om före nämnde krig »unnat vara pålaggde, hvilka handelsförhållanden,genom Kongl. Kungörelsen den 26 Juni 1811, samt den under den, 40, September 18,17 slutne, additionel* akten till Fredstractaten i Fredrikshamn, blifvit ytterligare förnyade; Och alldenstund ifrågavarande handelsartiklar äro uti afvan-, pämnde Fredsfördrag uttryckligen upptagne, anser Utskottet ej för sig tillständigt, att ingå uti något hufvudsakligt tillstyrkande rörande detta ämne; Men då Utskottet äger den lyckliga kännedom, att Kongl. Majit under Dess, öfriga omsorger för landets väl äf< yen fästat
Nådig omtanka på utvägar, hvarigenom Riket, så mycket som möjligt, må blifva oberoende af sådana Utländska pro-, du eter, på hvilka det äger erforderlig till-, gång inom sina gränsor; så hyser Utskottet den underdåniga öfvertygelse, att Kongl, Majit, då tid och omständigheter det medgifva, lärer vidtaga sådana mått och steg, sorn Kongl.
Majit kan anse mest tjenliga till det åsyftade ändamålets befrämjande.
Dock varder detta Utskottets Utlåtande till Riksens Pöglofl.
Ständers egen pröfning vördsamt öfyerlemnadt.
Stockholm den 10 Februari 1818, i§8 Ecsv. och Elkon.
Baänkandm.
N:r 50.
Ständers Allmänna Besvärs.- ochEkonomiUtskotts Yttrande i anlednir.g af Prosten lornanders
Memorial om undersökning efter stenkål -på Öland, U"ti remiss af den 2dra sistlidne Januari har Högvördige PrestStåndet till Höglofl.
Statssamt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens gemensamma åtgärd remitterat ett Memorial af Herr Prosten A. Fornander: om undersökilings anställande på Oland till finnande af stenkol, jemte yrkadb anslag härtill af Statsmedlen.
Genom meddeladl ProtocollsUtdrag ifrån den af Stats- samt Ekonomiutskottens Ledamöter sammansatta beredning, till hvars handläggning detta mål var förvist, har Utskottet blifvit underrättadt, att detsamma redan blifvit, förmodeligeu efter enskildt Remiss, af Höglofl, StatsUtskottet afgjordt och betänkandet derom vunnit samteliga Respective RiksStåndens bifall.
Vid ett sådant förevetande, och dä Ekonomiska nyttan af Stenkols uppfinning icke kan betviflas, men således endast frågan blifver om anslag dertill af Statsmedel; så har Utskottet ingen ytterligare åtgärd att häruti vidtaga, än att om sakens förhållande lemna Riksens Höglofl.
Ständer sitt vördsamma tillkännagifvande.
Stockholm den 18 Februari 1818.
Betänkanden. iQy N:r 51, Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs* och EkonomiUtskotts utlåtande om en fri Tackjernshandel. ■f^iksdagsmannen från Örebro Län Eris Ericsson har uti Memorial, som blifvit ingif-» vet i Hedervärda BondeStåndet, och derifrån till detta Utskott remitteradt, förnyat hvad han vid sista Riksdag andragit, nämligen att, fastän en fullkomlig frihet i Tackjernstill verkningens försäljning redan vid 1809 och 1810 årens Riksdag blifvit yrkad, skall likväl i detta ärende någon åtgärd icke vara vidtagen; Och har han, med åberopande af flera uppgifna skadliga föl ider af den öfverklagade inskränkningen, nu föreslagit:
Att hvar och en må få köpa och säl ja tackjern af och till hvilken han åstundarj Att Bruksägaren må lemnäs rättighet att fylla sitt behof genom hvad sort af denna vara, han för sig nyttigast finaerj Att handlanda och andre personer må kunna uppköpa, upplägga, försälja och utföra tackjern till den ort, hvar och en för sig anser tjenligast, samt att näringen således lossas från de bojor, som egennytta eller skråanda tillskapat.
Härmed hafva sig förenat Riksdagsmannen Pehr Pehrsson från Gammelhyttan af Örebro Län jemte öfriga Fullmägtige från Bergslagsorterna.
Utskottet får anmäla, att Allmänna Besvärs* och Ekonomiutskottet, rörande denna *90 Besv. och Ekon. XJtsk.
Betänkanden. fråga, vid iöl5 års
Riksdag afgifvst de§§ betänkande-, deruti finnes attfördt, att, då Riksens Höglofl.
Ständer redan vid 1809 och i8io årens Riksdag i underdånighet ahmäii dess finskan oell förslag-, att en fri handel tued Tackjern inom Riket må i Nåder, på ärr* förda grunder, under vissa villkor, tillåtas-, och då det blifvit i underdånighet öfverlåtet åt Kongl. Majrt, sorn i Nåder inhemtat Des*s och Rikets BergsGollegii, jemte öfriga véderbörähdes underdåniga yttranden
Och förklaringar i detta ämne, att, med afseende å Rikets allmänna ställning, bestämma både sättet och tiden för denna Dess Nådiga pröfning underställda frågas afgörande, enär Kongl, Majit i sin vishet anSer Bergsharidteringens sanna fördel det fordra; Iså troddé Utskottet Sig icke äga anledning, att till ny pröfning upptaga detta mål, utan böra tillstyrka, det saken måtte förblifva vid hvad då redan var tillgjordt; Men sorn den önskade åtgärder, i anledning af hvad sorn redaft för längre tid i detta afseende blifvit heiristäldt, ännu icke följt, finnér Utskottet anledning att tillstyrka, det Riksens Höglofl, Ständer ville förnya denna Deras underdåniga anhållan derom, att Kongl.
Majit ined afseende å Riksens Ständers vid flere Riksdagar yttrade underdåniga önskan, täcktes fatta Dess nådiga beslut, till befrämjande af eri friare Tackjernshandel, Dock Varder detta Riksens Höglofl, Ständers eget upplysta ompröfvande vold* Bess. och Ekon.
191 Satnligen understäldt Stockholm dett 10 Februari 1818.
N:r Riksens Höglo fl. Ständers Allmänna Besvärs* och EkonomiZJtskotts Betänkande, i anledning af väckt fråga
Ont förbud emot införande af utländskt spunnet Bomulls* garn* Tm detta Utskotts handläggning har Vä!lofl, BorgareStåndet, genom ProtocollsUtdrag af den 2 sistlidne månad remitterat Herr Lindes i Ståndet upplästa Memorial om förbud mot införsel af Utländskt spunnet Bomullsgarn.
Såsom skal till denna motion haf Herr Linde anfört: ilo Att sådana yrken böra befordras* hvilka af Ovinnokönet, till och med i MedelClassen, kunna öfvas, såsom icke gifvande en ringa vinst på Handelsvågen, i anseende till Coursens fällande, och såsom medverkande att afhjelpa de brister, hvilka genom sysslolöshet uppkomma; 2:0
Att uti Hiket befinnas, utom de större spinnerier, som i Fahlun, Leksands, Gagnefs, Åhls och flere Socknar uti Stora Kopparbergs
Län, samt på andra orter äro anlaggde, flere Mekaniska Bomullsspinnerier* hvarigenom sysselsättas öfver 2000 personer, hvilka komma att sakna bergning, om fri in - 192 Bcsv. och Ekon.
Betänkandéit. försel af Engelskt Bomullsgarn skall fort* faraj 5:0 Att Bergslags ArbetarneS i Fahlun efterlemnnde Enkor och barn, stadde i största fattigdom, hafva vid de der befintliga 2na större Spinnerier, en betydlig hjelp och arbets* förtjenst, hvilken, jemte Spinnerierna, förme* nas skola upphöra i samma Ögonblick, sorn, det Engelska Bomulisgarnet kan säljas för bättre pris.
Till bestyrkande af dessa Uppgifter, hat Herr Linde äberopat de till Kongl. Gömmer* ceColIegium inlemnade berättelser öfver till* verkad spånad af Bomullsgarn uti Fahlun och nästgränsande Socknar år 1816, hvaraf befinnes, att vid Rådmannen Korsbergerä privilegierade Spinneri varit sysselsatte 1096* vid Fabrikören Bergmans 511 och vid Nota* rien Corneers 298 personer, och att förmo* deligen ett lika stort antal dessutom varit sysselsatt till spånad, dels genom Handlande och Hushåll i Fahlun, dels ock genom Cornmissiojnairer, hvilka ifrån andra orter åtagit sig att anskaffa Bomullsgarn»
Uti hvad sålunda blifvit andraget, hafva Herrar Arfvidsson, Vestin och Ebel genom munteliga anföxanden till BorgareStåndets Protocoll den 2dra i sistlidne månad, hvaraf Utdrag remissen åtföljt, sig till alla delar förenat, med hemställan, det Rikets församlade Ständer ville deltaga i underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t derom, att införseln af Engelskt Bomullsgarn måtte, så skyndsamt sorn möjligt, förbjudas, ^ heldst som de förmenat Best), ock Ekon.
Betanhcinden.
Sig med säkerhet förutse, det effi fortfarande tillåtelse i detta afseende, fullkomligen skall ruinera de här i landet anlagda Bomullsspinnerier.
Utskottet, som erkänner de svårighetef, hvilka ej sällan möta vid afgörande af ämnen af denna beskaffenhet, der flere
Allmänna intressen synas i strid med hvarandra, anser sig böra fästa Riksens Höglofl.
Ständers uppmärksamhet derpå, att om å e» na sidan, genom en fri införsel af Engelskt Bomullsgarn, Svenska BomullsSpinnerierna. måste vidkännas en mindre gynnande afsättning, så är det å den andra icke mindre säkert, att af ett gifvet förbud de menliga följder i framtiden icke skola uteblifva, som alltid uppkomma genom hämmande af den fria Concurrencen, i afseende så väl på varuprisets bestämmande, som på konstflitens tillvext och Producternas godhet.
Då det medgifves, att Handspinneriérna ä£ Bomull omkring Fahlun och några andra Landsorter måste lida genom införseln a£ dst Utländska garnet, bör det tillika märkas, att denna följd redan uppkommit genom inrättandet af Mekaniska Spinnerierna i Sverige.
Ingen Bomullsspånad för hand kan, hvarken i godhet eller lindrigt pris, täfla med den Mekaniska, och denna spånad bland Allmogen måste således i samma mort blifva mindre lönande, som våra mekaniska Spinnerier fortfara att utvidgas.
Den måste sale" des, hvilket ej ka° vara svårt, småningom Bihans tili JUhffy, Ftfhl8*71*8*8,8;«1< Smh 2$, etf» Besv■ och Ekon.
Betankandeit. utbytas mot finare Spånad af lin * eller, sorn vore än fördelaktigare för det Allmänna, mot väfnader af alla slag, hvilket redan med mycken framgång begynt att ske.
De skäl, som man vill hemta af HandelsBalancens undervigt och verkan deraf på Yexelcoursen, förfalla helt och hållet, då juan besinnar, att värdet af det garn, sorn importeras, måste vara mindre än värdet af de väfnader, som deraf tillverkas inom Riket, och hvaraf all införsel utifrån nu genom Kongl. Maj:ts Nådiga och visa beslut är förbjuden.
Detta förbud och den stora Consumtion af sådana varor, som äger rum bland alia Glassér af Nationen, gör således en stör mängd af garn nödvändig, som ännu omöjligen kan af några få hittills inrättade Mekaniska Spinnerier anskaffas, hvilka likväl genom andra jnedel böra på allt sätt uppmuntras, och äfven redan genom författningarna njuta den uppmuntran, att de Utländska . gröfre garnsorterne äro belagde med 25 procent i tull och de finare med en, i proportion af finheten minskad afgift.
Härtill kommer äfven, att, då ej blott Kongl. Majus egen Nådiga uppmuntran, utan äfven Kongl.
LandtbruksAkademiens och LäneHushållnings Sällskapare,as förenade åtgärder synas hafva bidragit hos Allmänheten till en högre uppdrifven konstflit uti hemvHfda tygers förfärdigande af finare och vackrare mönster, samt fastare sammansättning, än förut varit kändt och öfvadt, denna nu 2esv. och Ekon, Etsk.
BkSnkandén. började öch så lyckliga sinnesstämning kitfide nedsättas antingen genom brist på Bomullsgarn af vederbörlig finhet» hvilket är så öUndgängeligen nödigt till sådana tygets för* färdigande» eller öok genom ett så öfverdrift
Vet pris, att de talrika kring landet spridda ådoga Husmödrar och ogifta
Qvinnor icke kunna förena tillverkningen med deras Utkomst, hvarken till beklädnad, eller än min* dre till försäljning.
Örn derföre Utländska Bömullsväfnaders införsel i Sverige en dag skall kur.na upphöra, anser Utskottet Bomtall&spånaden ännu behöfva mycken förbättring och förökelse inom Landet, och tror att tillåtelsen för införsel af Engelskt gern emot eh temmelig betydande Tuilafgift ej bör upphöra, förr än Svenska Bomullsväfvetiernä 'sjelfva medgifva, det
Inländska spinseln är bade tillräcklig och förfinadnög» för att underhålla deras garnbehof.
På dessa anförda skäl, anser
Hg ej äga anledning att tillstyrka förändring uti Kongl. Maj:ts gifna Nådiga tillstånd för införseln emot bestämd Tull af Utländskt Bomullsgarn, så mycket mindre, sorn, på deii, korta tid denna författning ägt rum, redan en märkeligeh tilltagande industri i väfnader beVist dess välgörande verkan» och i allt fall täta ombyten af Ekonomiska författningar synas vara både emot erfarenheten och allmänna opinionen stridande.
Dock Varder detta Riksens Högloft.
Ständers eget upplysta öm* pröfvande understäldt.
Stockholm den iB Febr, 18i8. l$C Ben’, och Ekon.
N:r 55.
Ständers Allmänna Besvärs< och EkonomiUtskotts
Betänkande rörande en förbättrad Posternas reglering på åtskilliga Orter i Riket, samt vissa öfverklagade olä genheter vid Postföringen e. mellan Norrige och Dannemark.
IT ■ '-'ti detta ämne hafva följande handlingar blifvit till Utskottets handläggning remitterade:
BorgareStåndet: 1:0 Eft Memorial af Herr J. U. Vinberg, deruti anföres, att redan länge en förbättrad
Posternas reglering varit af behofvet påkallad, hufvudsakligen i Södra och Östra delarne af Götha Rike, der de Corresponderande Invånarne lika länge varit underkastade olägenheter af Postens närvarande långsamma skick, hvilka olägenheter, under lifligare handelsförhållanden, till en del kunnat afhjelpas genom Expresserj men då en ej obetydlig kostnad dermed varit förenad, hade denna utväg blott vid serskildta vigtigare tillfällen kunnat begagnas, då deremot närvarande inskränktare rörelse sällan lemnar tillfälle till ersättning för dylika kostnader.
Såsom exempel på den öfverklagade långsamma Postgången anmäles vidare: att man i vissa delar af Riket kan, 24 timmar sednare än Posten bör vara aflemnad på PostContoiret, sända ett gående bud, sorn hinner inhemta den på 6 mils afstånd, hvilken Eesv och Ekon, Utsk, Betänhanden, väg den således tillryggalagt under loppet af ij dygn, och hvilket förhållande skall in-, träffa med afgående Södra och Tyska Posterna emellan Carlshamn och Christianstad: att 5 dagar behöfvas, för att 18 mils väg transportera den ankommande Tyska Post från Helsingborg, sorn passerar genom Carlshamn' att Inrikes Städer emellan Poster, som 2ne serskilda Postdagar afsändas, ankomma på en gång till sin bestämmelse, och att likaledes från samma ort 2 poster på olika postdagar affärda* titan att på mellantiden någon motsvarande el* l(er tillbakagående Post afgår, hvilket skall vara händelsen med Posten emellan Carlskrona och Carlshamn.
I anledning af allt detta yrkar Memorialets författare en jemnkning häruti, som han anser vara både behöflig, billig och önskad. 2:0
Ett anförande af Herr F. T. Eneroth, deruti öfver&lagas, att på den stora Landssträeka af mindst 12 mils längd och bredd, från Norrska gränsen till Städerna Carlstad och Åmål, ej mer än en Post i hvarje vecka finnes, och hvilken postgång skall vara så inrättad, att den endast afsett beqvämligheten på Carlstad och der ofvanföre belägna orter, men alldeles icke på Götheborg, Uddevalla och södra delen af Sverige, hvaraf handt, att Correspondenter, som blott hafva 5 mil till Åmål, måst afbida Postens fart uti till och med 25 mils krökning från nämnde Stad till deras Ort, hvarifrån Postgången är lika lång, när brefven måste besvaras.
Såsom grund för dessa besvär anföres, alt ifrågavarande trakt, Vesterlandet i Vernieland kallad, äger inom sig en stor folkmängd och mån - Besv. och Ekon.
Betänkantfen. ga Jernverk, derifrån Communicationer med Stapelstäderna Götheborg och Uddevalla skall vara åtmindstone lika nödig, sorn med Norra Orterna, heldst försäljningen af Jern och trädefFecter alltid sker åt förstnämnda Städer, och hvarföre äfven ej sällan enskilda Expressermåste afFärdas till närmaste FostContoir i Åmål, för så väl emottagande, sorn afFärdande af angelägnare bref; hvilka olägenheter den nyligen uti nämnds