Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Discontens utlå, ningar skulle, efter 6 för hundradet gäldas, men icke få afdragas vid Lånets uttagande, utan först vid för fa! lotiden betalas.
Upprinnelsen till
Discont-räntans afdragande vid Ijåriens utgifning härleder- sig från
Disconteringens forsta ursprungdga natur, att på enskildas skuldebref, vexlar , accepter eller andra förbindelser, sorn icke äro förskrjfne med ränta, meddela Lån; och ehuru detta skäl icke nu mera är egentligen tillämpligt till härvarande Discont-rörelse, anse Utskotten en förändring häruti icke vara förenlig med den nuvarande Bokförings - methoden ; hvarförutan Utskotten icke heller kunnat finna skäl att, då allt öfrigt, som till utlåningen efter den egentligen såkallade
Discont-methoden hörer, bibehålles, endast ändra'och borttaga det vnsendtligaste, eller räntans afdragande på förhand, hvarigenom den egentliga disconteringen, eller beläning af utan ränta löpande skuldförbindelser, skulle försvåras.
Och då således det må, Banco Utskottets Betänkan den.
$2 $ ste anses ostridigt, att ett län af Banco Disconten, efter den ränte-heräkning, som hittills egt rum, medfört för den, sorn sig deraf skolat begagna, de uti Utskottens förra Utlåtande omförrnälde ökade kostnader emot 1/3n, som af enskilde kunnat erhällas, tvärt emot hvad s.orri för öfrige låne-bif inden frän Rikets Stan. ders Banque nr sta rigat! t; hafva Utskotten ej funnit annat mede! att göra de allmänna lårieanstalterne, afvert i detina del, så tjenlige sorn möjligt för ändamålet af att. bibehålla ert liflig penninge röre'.se, samt i någon märt afhjelpa den oundvikliga förlägenheten under öfvergängen från en för vida utsträckt skuldsättning till redbarare förhålla tiden emefan medborgare, än det, att minska ränte-beräkningens hvarmed således närmast varit afsedt, att, äf. ven genom denna gren af de allmänna Iåneanstalterne, någon förmån måtte tihskyndas landets näringar och rörelse till en lättad utredning af enskildas invecklade förhållanden, ehuru med mindre vinst för Banquen.
På des«a grunder, jemte dem, sorn Utskottens förra Utlåtande upptager, förmodade ock Utskotten snarare, a t deras Förslag om Discout-räntans nedsättning skulle blifva ansedt såsom bidragande till lindring uti enskildes förlägenhet, ari såsom en uppmuntran till en skuldsättning, som dessförutan icke skulle hafva egt turn.
Aro allmänna Lane-biträden nödvändiga, och måste de fortfara att utgifvas, så böra otvifvelagtigt de dermed förenade vilkor vara sådane, att de ej genom sjelfva sättet öka lidandet» Banco~Vtskottets Betänkanden'.
Utskotten tro ock för sin del icke, att särde«< les många, för deri obetydliga vinsten af er» half procent å elen högsta Låne-sumina, 6000» B:dr,som hittills at en enda person fått meddelas, skola finna* bugade, att underkasta sig allt det besvär och äfventyr, sorn medföljer en sammansatt upplånings- och utlånings - rörelse; och tillfället af vinst för den, sorn linner med sina grundsatser öfverensstämmande^ att taga -högre ränta än lagen förmår, är genom det förra stadgandet om Diseont-räntar» lika litet, soto genom det nu föreslagna, tillintetgjördt.
O-m åter flereJ hvilka eljest icke skulle begagnat lane-tillgången i Di scott ten, genom den mindre ränte-beräkningen, skulla föranledas att der upptaga ian, i stället för att söka dylika af andre enskilde, skall sådant icke kunna hafva annan följd-, än att Disc.onten får så mycket säkrare hypotheker; och de enskilde capitaine, hvilkas fästande härigenom ersättes, blifva tillgänglige för den öfriga lane-rörelsen i landet, eiler för ett, kanske nyttigare, direci användande i produetiva näringar genom capital- egarna sjelfva; så vida sorn icke slutligen kanske till och med härigenom skalle kunna beredas den ali manna nedsättning af enskilda emellan gångbar penninee-ränta, som Utskotten, på sätt de förut anfört, vågat att, ehuru på långt afstånd, beräkna, såsom en möjl i-g följd af den åtgärd de föreslagit.
En värd Ledamot af det Vällofl.
Borgareståndet har vackt fråga örn en ytterligare nedsättning af Discont räntan å lån, som pä de Banco
Ulskölteis
Be tank anden. inu vanliga ornsättnings-tider beviijas; men dertill hafva Utskotten icke funnit någon giltig anledning, då de särskilda närings grenar, hvilkas uppmuntrande och understöd man sökt genom allmänt föriags-biträde tillvägabringa, redan äro med låne-tillgångar till nedsatt ränta försedde.
Och hafva Utskotten icke heijer ansett sig böra tillstyrka Infall å de flere framställningar, sorn blifvit gjorde orri olika större ränieberäkaing vid Discont - iåns ut lemnande till detri, sorn hade sil t hern vist uti dért Stad, der
Discont-utlaningen skedde, elior pä visst afstånd derifrån, an sorn skulle blifva pallande för dem, hvilka, på längre afstånd boende, kunde anses vara i behof att betjena sig af curnrr;issio,riaire vid lånets uttagande och således finge vidkännas ökad kostnad genom dess arfvode;. likasom örn den före slagne räntenedsättningens inskränkning, att endast galla för iånen från Discont 'Inrättningen i Stockholm, inen icke för ds nya sädane, som uti landsorterne kunna blifva inrättade-
Ett dylikt förordnande skulle, utom det att det i verkställigheten -skulle inöta oöfver vinne! iga svårigheter, om drt blefve sträckt till alla blifvande
Discont - Contoir, äfven dessutom för mycket afvika från den allmänna grundsatsen, att bereda hvarje medborgare i samhället en lika förmån af satnhälis inrättningarne, utan afseende derpå, om hans enskilda ställning satta boudin i tillfälle att draga deraf jemnförelsevis större fördel än andra.
Efter sträng analogie med en sådan olikhet, borde då äfven g? 6 Banco-Utskottets
Bctänkanden - hvar och en, sorn harle en rättegångssak eller annat mai att vid publikt Ämbetsverk utföra, erlägga mindre afgifter, allt efter sorn hans hemvist och öfriga omständigheter satte honom i tillfälle, att med olika besvär oell kostnader besörja sina angelägenheter.
Utskottens tredje Förslag, eller det om nedsättning af straffräntan vid fördröjd inbetalning, har äfven blifvit bestridt, på den grund, att sådant skulle orsaka större -oordentlighet vid lånens omsättning, oell derigenom större besvär och förluster genom ökade lagsökningsåtgärder, oell borttaga den noggrannhet uti omsättningarne, som bör egä rum , så framt den jemna tillgång till uppfyllande af . ella säkre lånesökarnies behof skall finnas, som sjelfva naturen och ändamålet af en Discont - Inrättning fordra; och har ömsom blifvit föreslagit straffräntans bibehållande vid 12 procent af lånesurnman, så att den egentliga öfverräntan skulle, efter nedsättning af dea ordinarie, utgöra 7 procent, ömsom dess fastställande till 9, 10 och 11 procent eller 3, 4 r, eller 6 procent öfver den ordinarie, ali t efter sorn till samma Förslag hort eller icke hört nedsättning af den ordinaira räntan.
— Någre Ledamöter af det Vallöf].
BorgareStåndet hafva deremot, å en annan sida, yrIcat hela stadgandets upphäfvarule, så att ingen straffränta skulle ega rutn , men lagsökningen för
Lånet genast, efter underlåten betalning vid förfallodagen, vidtagas. Banco-Utskottets Betilnkanden. 827 Utskotten, hvilka uti det afgifne Utlåtande, efter hvad de vaga förmoda , fullständigt upptagit skälen, så väl för bibehållandet äf något stadgande om straffränta, sorn för dess förminskande från förutvarande belopp, till undvikande af billi ge klagomål öfver ett, endast för åstadkommandet af det allmänna penninge-verkets vinst, orsakadt lidande för enskilde, hvilkas egna förvållande detta lidande väl ofta, men icke alltid, kan t i 1 Is k rifva s ; finna sig nu ej till hvad de sålunda förr anfört kunna tillägga något, såsom svar I de gjorde erinringarne, förutan allenast den anmärkning,’ hvaraf rigtigheten troligen ej lärer förnekas, att säkert ingen, som ej är utur stånd att betala sitt lån vid förfallodagen, underkastar sig frivilligt den ökade utgiften af straffränta, derföre, att den utgör allenast a procent och. icke mera öfver den vanliga; men att åter lör den, som oundvikligen mäste försumma inbetalningen pä förfallodagen, derföre, att handa ej har tillgångar dertill, väl nödvändigheten, irien icke möjligheten, af denna inbetalning blifver ökad genom det strängare vite, sorn för underlåtenheten utsättes - Slutligen äro äfven emot Utskottens uti detta Utlåtande förekommande Förslag, att särskilde Afdelningar af Banco-Disconten må in» rättas uti Staden Götheborg, samt inom Rikets södra landskaper, hvilkas styrelse och verksamhet skulle blifva fullkomligt enahanda rnet} Banco-Utskottets Bettin banden. det öfriga Banco-Discont Verkets, flere anmärkningar inom de irenne respecfive .Riks Stånden framställde; hvarvid , dels såsom varnande exempel för dylika Inrättningars skadlighet är aberopadt Filial Disconternes fall, tillika med de förluster för Staten, som detsamma orsakat; dels sökt att visa obehöfligheten af någre ytterligare -anstalter till spridande af Dan i Randsorterne, hvilkas innevånare snarare borrie vänjas ätt afhålla sig från Dan af allmänna medel, än genom lättade tillfäPen föranledas dertill, enär alla billiga önskningar och anspråk, sorn i denna'del kunde göras, genom Banco-Discont ens 'nuvarande organisation kunde fyllas, utan att någon t.y kostnad til! de nya Contoirens inrättning och administration behöfde ytterligare mindska den vinst af Disconteringen , som til! andra angelägna ändamål vöre påräknad; dels har det ock blifvit erinradt, örn de betydliga och nästart oöfvervirtnerliga svårigheter, som controllen mot äfventyrliga missbruk af de rättigheter,
som måste lemnäs desse från den öfriga Banco ■ Styrelsen så vidt åtskiljde Contotren, skulle medföra ; hvarföre, såsom ett nödvändigt vilkor för antagandet af Förslaget, blifvit fordradt, att dessa högst nödiga controller, och i allmänhet hela sättet, hvarpå verkställigheten skulle beredas, mätte uppgifvas; och slutligen är inom det Hedervärda Bonde - Ståndet hemstäldt , att, otti sådane lattade Dane-tillgångar åt
Rikets västra och södra orter bereddes, äfryen de norra, som vore deraf uti lika, om ej Enrico - Utstiotets Eettinkfinden.
Sa 9 Slöfre, beliof, måtte erhålla det uppfyldt, genom en äfven till denna trakt af Riket sträckt utgrening af Banco-Disconten.
Dä Utskotten redan i sitt förra Utlåtande, på ett sätt, sorn Utskotten ännu icke kunnat anse vara vederlagdt, framställt skälen till sitt Förslag, och dr ssa samma skäl dessutom af flere Leda möter inom Riks Standen, vid Utlåtandets föredragning, blifvit såsom svar å anmärkningarne ytterligare utvecklade,, så att föga något uti detta mycket -omtvistade ämne återstår att anföra, sorn icke tillförene blifvit flere gånger upprepadt; inskränka sig Utskotten nu att förnämligast påkalla en noga re uppmärksamhet på skilnaden ejnellan f. d.
Filial-Discotiterne och de af Utskotten nu föreslagne Afdelningar af Banco Diskonten, hvilka påståtts vara olika benämningar af samma sak.
Häremot förekommer dock, att, då Fonderne till de förre egentligen vore samlade af enskildes medel, ökade genom deri Lane - rätt i Banquen, som desse enskilde erhållit, utgöra åter Låne-tillgångarne i de sednare en del af Banrjuens egen fond, som eljest skolat på annat sätt Utlånas; att, då ytterligare Filial-Disconteipie erriottogo enskildes Clapitaler till förräntande, och derigenom råkade uti vidsträcktare Creditförhållanden, hvilka slutligen blefvo för dessa Inrättningars bestånd menliga, sådant icke kan vid de nya Discont-Contoiren ega rum, samt att de missbruk, som, genom utgifvande af Assignationer utan motsvarande fond, tillförene egt ruin, medelst kloka föreskrifter, säkerligen kunna vid nu ifrågavarande Inrättningar förebyggas. 709 Banco-Utskottets Beiänhanden.
Då Banco-Utskottet, till hvars föreslående Reglementet för de nya
In rätt tångarne egentligen hörer, redan äfgifvil det Förslag, sorn af Utskottet i sådant afseende blifvit utarbetadt, komma Riksens Ständer bäst i tillfälle att bedöma, huruvida någon farhåga för nya missbruk med skäl börega rum eller icke.
Hvad åter den anförde ökade kostnaden angår, hafva Utskotten ide ansett den kunnat komma i beräkning, i jemnförelse med den Otvifvelaktig! större inkomst af
Discont-rörelsen, sorn skall blifva en följd af dess fördelning till otterne, och ej allenast betacka den ökade förvaltnings kostnaden, utan troligen äfven derutöfver. lemna en behållning, som eljest uteblifvit* såsom en följd hvaraf Utskotten icke heller kunnat finna skäl, att tillstyrka det gjorde Förslaget, att söka ersättning för dessa kostnader, genom en för Lån, ■ utgifné vid dessa särskilde Discont'Contoir, upptagen högre ränta, än for dem, sorn hufvud Contoiret här i Stockholm meddelade.
Och slutligen, rörande hemställan om en
Discont-inrättning äfven i norra orterne, hafva Utskotten ej funnit framställningen derom vara följd af sådane skäl, som kunnat ådagalägga anstaltens nödvändighet och nytta, emot den kännedom Utskotten för öfrigt, trott sig ega, om desse norra orters locala beskaffenhet, deras invånares antal, lynne och yrken, hvilka för det närvarande icke omfatta någon så liflig rörelse, att densamma kan anses påkalla en allmän Lane - anstalts tillvarelse i någon särskild inom dessa orter belägen plats.
I ordningen Bancti~Uts}öttets Bettinkanderi' X ordringen efter detta följer Utskottens Utlåtande, hho 2 7, bilagdt under Litt. G., angående Banquens utlåningar
I Guld- och Silfver, metaller eller andre varor; hvaruti Ut» skotten hufvudsakligen föreslagit bibehållandet af de härom gällande stadganden, till deras föremal, utan att inlåta sig uti framställningar, rörande dö större eller mindre förändringar vid sjelfva verkställigheten, hvartill anledning kunde finnas, och hvilket på. särskildt afgörande, sedan BanCö-Utskottet med .tJöisIag derom inkommit, borde bero.
Den anmärkning, sorn emot Utskottens förslag i denna del blifvit gjord uti det HögVördiga Preste-Ståndet, söker ådagalägga, dels den skadliga verkan på alla Varu-värden och. alla beräkningar af andra borgerliga förhållanden, sorn ett genom desse låns utgifvandö och återbetalning ökadt eller minskadt RörelseCa* fåtal i Sedlar skulle medföra, dels den min* dre nytta, sorn i allmänhet skulle vara att af sjelfva Lånen förvänta, derigenom att varorhes uppläggning, i afbidanpå bättre conjunctur, medför en högst oregelbunden Utförsel, under det importen oafbrutet fortgår, hvilken omständighet oundvikligen höjet cötlrsen, då deremot én stark utförsel på en gång af allt det insamlade, vid en inträffad förmånlig conjuncturs förändring, ovilkorligen måste orsaka Ceursen* hastiga och betydliga fallande; hvarförutan' uppmärksamhet ock blifvit fästad på hindret för metäll-förädlingen, genom tillståndet att Bihang titt Riks.
Prot. 6,te 3amU N;o 47» «3* Baneö-UtskotteiS
Betänk an ilen. beläna råa metaller, och på det olika Sätt, hvarpå England uppmuntrat productionen genom exportpremier, sorn lästa försäljandet till billiga priser af producierr.e, och det nu förevarande, inoin Sverige länge brukliga, att sätta tillverkaren i stånd, att af utlärningen tilltvinga sig högsta möjliga betalning.
Om det måste anses vara en ovedersäglig sanning, att uti Sverige, såsom ett i all. mänhet på Capitaler och förlag icke rikt land* med särdeles omsorg måste beredas en så mycket tnera ökad användbarhet till detta ändamål af allt det , sot» utgör en verklig del af Nationul-förmögenheten, ulan att det allmänna penningeväsendets, och derigenom sjelfva Capltal-värdets, beskaffenhet undergår någon skadlig rubbning; och om det icke kan förnekas, att en liflig afsättning af Sveriges export-varor till utländningen, hvilka utgöra en mera verkelig del af BörelseCapitalet för den allmänna verldshandelen, än någonsin Brnquens Sedlar kunna anses vara, åstadkommer ett hastigare återgående af de i tillverkade producter fästade Capitalerne, till lifvande af ny Närings-verksamhet och åstadkommande af ny production, samt att en ökad betalning för dessa varor af utländska köparen, antingen med penningar eller andre varor, i samma mån ökar detta återgående Capital; om det vidare, med afseende härå, icke kan med skäl påstås, att Sverige i detta fall är i samma belägenhet som England, hvarest en samlad Capital förmögenhet finnes, och hvars till en onaturlig höjd drifna manu - Banco-XI tshottcts Betänianden. 833 factur - system, för att kunna besti, fordrar en del konstlade anstalter, hvilka äro icke så mycket beräknade på att lifva industrien inom det egna landet, som fastmer på att hindra dess tillväxt i andra länder; om alla dessa satser måste anses ega sin fulla rigtighef, så förmoda Utskotten, att slutföljder från dem skola utan svårighet härledas, hvilka fullkomligen skola kunna undanrödja de befarade vådorne af en ojemnhet 1 RörelseCapitaiets belopp, hvilket, om afseende dervid icke hafves allenast på 2 i Ifrån af Banquens Sedelstock, och på det egna värde Sedlarne genom deras sällsynthet erhålla, utan äfven på den varu-omsättning inom landet, sorn med RörelseCapitalet måste bestridas, tvärtom, genom ingen annan anstalt lämpligare, än just genom denna export - beläning, bibehålles vid deri punct, sorn behofvet för tillfället alltid säkrast bestämmer, Framställningar inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt det Vällofl.
BorgareStåndet klandra deremot yttrandet, att någon utsträckning af varu-beläningen genom Banquens medel icke borde ega rum till andre Exportvaror än dem, hvarföre belänirigsrätt hittills Varit medgifven ; och äro dels åtskillige Varor uttryckligen uppgifne, som för denna utsträckning framför andre borde blifva föremål, dels i allmänhet yrkadt, att åt BancoSty reisen måtte öfverlåtäs rättigheten och omsorgen, att, efter nu erhållande allmänna föreskrifter, i afseende på förvarandet under säker Controll af Export-varor i allmänhet, saint deras värdes tryg - 834 Baneo~XJtskottett BttilitJtanden. gade bibehållande utan all tillfällig försämring, bestämma hvilka exportabla effecter, som böra kunna få belänas, samt de försigtighets-rnått, sorn härvid i öfrigt kunna finnas nödige ait i* akttaga.
Under de af detta ämnes förnyade skär-1 skådande föranledde öfverläggningar, hafva rneningarne inom Utskotten varit delade, och, vid anstald votering , tvänne Stånd stadnat emot tvänne Stånd, på det sätt, att t vänne funnit det icke kunna bestridas, att mångfaldigt flere än de af Sveriges export-varor, hvilka nu i Banquen få belänas, likaväl som dessa ega de för en sådan beläning erfoderlige egenskaper, item. ligen, att med ett allmänt erkändt värde, som latt ufrönes, förena beskaffenheten att utan förstöring eller försämring detsamma en län* gre tid bibehålla, samt att kunna under publik vård förvaras, och utan lång och kostsam omväg i penningar förvandlas.
Med anledning häraf, och stödjande sig dessutom på de afse* enden, som här förut blifvit anförde, rörande nyttan af export-beläning i allmänhet, hafva dessa tvänne stånd iporn Utskotten funnit sig föranlåtne, att så vida frångå den i Utskottens förra yttrande förekommande hemställan, att inga andra, än visse uppgifne export - varor, måtte få genom Banquen belänas, som de ansett det i stället böra tillstyrkas, att Banco* Styrelsen, med fästadt särdeles afseende å Ilanquens säkerhet, znå ega att bevilja Lån, efter enahanda grunder, sora för Lånen å Exporta bie Metaller hittills varit gällande, uppå Banco-Utskottets Betänkande. 835 alla, inom Riket producerade, ej förskämning underkastade, egentliga Export-varor, under vilkor, att de skola vara i Stapel-Städerne, antingen i Magazin af Sten, eller på Städerne* vanlige Upplagsplatser, enligt intygande af vederbörande Auctoriteter och på deras ansvar, förvarade, samt, med undantag af Metall-effe. eter, brandförsäkrade; med iakttagande för öfrigt af den särskildta, härefter lämpade, Instruetion i detta afseende, som tillhörer BancoUtskottets enskilda befattning att föreslå.
Men deremot hafva åter tvänne Stånd, med fullkomligt erkännande af den nytta belåningen i Eanquen af exportable effecter medförer, 1 ikväl funnit så väsendtlige hinder möta för stadgandet af lika bestärnde, och med Banquens säkerhet lika förenlige, vilkor för Rån uppå Sveriges öfrige export - varor, sorn för dem, hvilka hittills njutit
Råne rätt, att de på denna grund ansett nämnde rätt icke böra eller kunna utsträckas utöfver hvad hittills■ vanligt varit, och Utskottens förra Utlåtande innefattar.
Och varda desse tvänne alternativa Utlåtanden i ämnet till Rikets Höglofl» Ständers pröfning, jemnlikt 38 §. uti Riksdags-Ordningen, sålunda härigenom öfverlemnade* Ibland de yttranden, som, i detta ämne afgifne, blifvit från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln remitterade, förekomma äfven Förslagen derom, att det måtte stadgas något särskildt med Banquens säkerhet förenligt sätt, 836 BancoO’ Utskottets Betänkanden - hvarigenom den, som upptagit
Län på varor, upplagde under publique vård å andra ställen än i Stockholm, kunde sättas i tillfälle att genast vid Låne-beloppets aflernnande på säkert ställe, åter inträda i sin fria dispositionsrätt af varan, utan att behöfva afbida omgången af brefvexling till och från Stockholm, och äfventyra att, genom den tids-utdrägt, hvartill denna omgång föranledde, flere fördelaktige afsättnings-lillfällen ginge förlorade ; hvilket nu skulle afhålla de fleste försigtige handlande utom Hufvudstaden, att begagna sig af belåningen, såsom icke erbjudande en emot de nämnde hindren svarande vinst ; och är i så dant afseende föreslaget, dels att Lnne-beloppet måtte kunna, till relaxations-erhållande af varan, fä deponeras uti närmast belägna LandtBänteri eller hos annan publique Auctoritet, dels att, om ett BiscontContoir i Götheborg skulle komma att blifva inrättadt, detsamma då äfven måtte kunna erhålla befattning med emottagande af relaxations-summorne förde uti Götheborg upplagde, 1 Banquen belänade, effecter.
Ehuru ett fullkomligt bestämmande af de åtgärder, hvilka kunna anses nödige att vidtaga, till afhjelpande af hindren för ett lika förmånligt begagnande af Låne-rätten på exportvaror, utan afseende på stället der de finnas i öfrigt under behörig vård upplagde, ej‘ kart annat än tillhöra de mera utförlige Reglemeritariske föreskrifterne för verkställigheten af belägringen; hafva dock Utskotten, sorn fullkomli - Banco-XJtslottets Btthnbanden. 837 gen Insett vigten att undanrödja ofvaonämnde, i mänga afseenden betydliga, hinder för den fullkomliga nytta till befrämjande af en större liflighet i rörelsen, som en utvidgad export-beläning förmodas medföra, funnit sig, för att, i den del sådant genom en allmännare, och för Banquens säkerhet ingalunda äfventyrlig, åtgärd kan åstadkommas, dertill medverka, böra inför Rikets Ständer framställa, om Icke de Di scont-låne contoir, sorn Utskotten föreslagit böra uti Dandsorterne inrättas, äfven må erhålla uppdrag, att emottaga de summor, hvarmed Dån å exportable effecier inbetalas, samt deröfver utfärda bevis lill varans obehindradt) afhemtning.
Anmärkningar vid detta Utlåtande, inom det Vällofl.
BorgareStåndet och det Hedervärda BondeStåndet, hafva vidare blifvit sfäldg emot Utskottens i Utlåtandet, för deras yttrandes fullständighets skuld, framstälde åsigt af den till BancoUtskottets enskilda behandling remitterade frågan , örn beläning af Tackjern; men då detta ämne framdeles kommer att, i anledning af BancoUtskattets särskildt derom afgifvande Betänkande, sorn innefattar dess slutliga svar på den erhållna Remissen, ytter-’ ligare till Rikets Ständers pröfning förekomma, hafva Utskotten nu icke ansett sig behöfva att vid de gjorde anmärkningarna uppehåll» sig.
BantoTJtskottels Betänkanden, Utskottens Utlåtande, N:o 28, bilagdt under Filt.
H , angående Fastighets, och Odlings]5n, hvilket afven blifvit af alia RiksStåriden återrerriitteradt, innefattar först det på flere uppgifna sk ii 1 grundade tillstyrkandet, att inga nya Odlings ian böra från och med nästa år utgifva*, men inbetalningen af de redan utgifne fortgå , enligt förut stadgade vilkor.