Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ar det dock tänkbart att förnuftigt folk kunna nedlägga sina penningar i dessa fastigheter för att med svett och möda få tillsammans en sä ringa inkomst, under det de utan allt besvär med all säkerhet erhålla 5 å (i procent, om de utlåna dem.
Vidare bör hågkommas att hela drift- och rörelsekapitalet vid ett jordbruk icke alls tages i beräkning vid egendomens taxering och beskattning, lika litet som all den personliga verksamhet egaren deraf med sin familj på densamma utvecklar.
Helt annat är förhållandet med egare till andra fastigheter; de taxeras särskildt för allt hvad de göra.
Att 3 öre på 100 R:dr taxeringsvärde är alldeles för litet, kan man för öfrigt af mänga andia förhållanden finna.
Redan den omständigheten att alla Sveriges jordbrukare tillsammans, ehuru de obestridligen innehafva landets utan all jemförelse största modernäring, blott betala 27 procent af bevillningen efter 2:dra Art., eller precis detsamma som ensamt städerna Stockholm, Göteborg och Norrköping tillsammans också erlägga, antyder uppenbart att ett fel är begånget.
Gör man jemförel.serna i detalj, blir detta ännu mera märkbart.
En person, taxerad till 2,000 R:dr inkomst för kapital eller arbete, intager sannerligen icke någon lysande ekonomisk ställning; men mäste dock betala i bevillning och komunalskatter absolut lika mycket som en jordbrukare, hvars egendom är upptaxerad till 66,666 j R:dr.
Skulle vidare Bevillnings-förordningen strängt och rigtigt tillämpas, mäste hvarje gerningsman och torpare, ja sjelfva statdrängen, taxeras till 400 R:dr inkomst och således betala i Kalr i bevillning under det egaren till ett hemman på 3,000
R:dr blott betalar 90 öre.
Här kan således det bakvända förhållande inträffa, att tjenaren får större utskylder än sjelfva husbonden.
— Det är icke flir att tillskansa fastighetsegare icke tillhörande jordbruket någon lindring, ännu mindre för att tillskynda landtbrukaren någon förhöjd börda, jag påyrkar förändringen.
Både lindringen och förhöjningen äro i och för sig sjelfva så obetydliga, att ingen kan fästa sig dervid.
Men förändringen är nödvändig för genomförandet af en rigtig princip, sorn redan nu utöfvar ett stort inflytande på kommunalskatterna.
Annu nödvändigare blir deri, om bevillningsprocenten af en eller annan anledning som lätt kan inträffa, skulle komma att höjas.
Blott den obetydliga omständigheten att fråga väcktes om bevillningens höjande med 600,000
Ii;dr för att aflyfta skjutsbördan från landtbruket, väckte bland hufvudstadens innevånare en stor uppmärksamhet, dä Stockholm, som ensam betalar 18 procent af hela rikets bevillning, derigenom under nuvarande bestämmelser skulle fått en tillökning i sina skatter af icke mindre än 108,000 R:dr ärligen.
Pä grund af hvad jag nu anfört vågar jag vördsamt föreslå att §:n sålunda ändras, att punkten: ”Denna bevillning utgår: — — — — — — — — — af samma värde,” förändras till följande lydelse: 60 Bevillnings-Utskottets Betänkande J\i‘ 9.
Denria bevillning, utgöres med fyra öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af den fasta egendomens uppskattningsvårde.
Skulle Rikets Ständer antaga detta förslag, torde sista punkten af denna §, äfvensom sista momentet af den följande, böra återremitteras, för att i enlighet dermed omredigeras.
Deremot tror jag att § 6 af instruktionen i detta hänseende kan förblifva oförändrad. 8 8.
Då inkomst af kapital och arbete, ej öfverstigande 400
R:dr, vid sistlidne riksdag förklarades fri frän bevillning, var utsigten dermed tydligen den, att den egentliga arbetsklassen i och för sin med svett och möda hopskrapade arbetslön ej skulle sortera under 2:dra Art., dels derföre att denna arbetsklass för sådan inkomst redan förut genom kapitationsafgifterna var mer än nog beskattad, dels också emedan det skulle för taxeringsmännen blifva nära nog omöjligt att medhinna sina äfven derförutan mödosamma arbeten, om de också mäste sysselsätta, sig med dessa otaliga och oupphörligt skiftande småsummor, som i och för statsintraderna föröfrigt icke egde den ringaste betydenhet.
Men under lörlidet år, då den nya Bevillningsförordningen för första gången tillämpades, vanns mer än tillräcklig erfarenhet derom, att detta minimum var allt för lågt tilltaget.
Så hafva gerningsmännen i det ena häradet blifvit taxerade till bevillning, men i det andra befriade; timmermännen i den ena och andra staden pä samma sätt behandlade, och sä i oändlighet förhållandena varit skiftande alltefter som taxeringsmännen på olika ställen fästat olika afseende, än pä författningens anda, än på dess bokstaf och pä verkligheten.
Om denna afsigt skall genomföras är nödvändigheten af minimisuminans förhöjande lätt visad.
I Bevillnings-Utskottet framlemnades en specifik uppgift på att stattorparens i Skåne sammanlagda inkomster, om de rätt beräknas, uppgingo per medium till 413 R:dr.
I det aflägsna Norrbottens län betalas tili den simpla dagsverkare)!
2 R:dr i dagspenning.
Med de utomordentligt lättade kommunikationer, så i andligt som i materielt. hänseende, hvilka nu bland oss linnas, är det också sjelfklart att, priserna på allt och öfver allt skola utjemnas och att således den egentlige arbetaren hvar som helst har temligen lika inkomst samt att denna inkomst håller sig mellan 4 och 5 hundra R:dr om året.
Deraf följer också tydligen att det är nödvändigt att höja minimisumman till 500 R:dr.
Men blir minimisumman höjd, är det lika nödvändigt att det skattefria beloppet höjes från 300 till 400 R:dr.
Billighet och rättvisa bjuda att det belopp af inkomsten, som redan förut är mer än tillräckligt betungadt genom personela afgifter, ej ytterligare tryckes genom bevillning.
Detta gäller visserligen alla lika, som i ekonomiskt hänseende stå på en så låg grad af lycka, som emellan 500 och 1,800 R:dr i inkomst: men i synnerhet gäller det löntagare, hvilkas inkomst till punkt och pricka är gifven och fö)' hvilka taxeringsmännen sakna all utväg att visa misskundsamhet.
För afbrottets skull vill jag endast anföra att en stackare med blott 600 R;dr lön. enligt Bevillnings-förordningen före den af år 1860. blott betalde 1 R:dr 50 öre i bevillning, men nu mäste erlägga denna summa dubbelt.
För 1,000 R:dr lön, betaldes då 5, nu 7 R:dr, o. s. v. Med anledning af hvad jag nu antydt vågar jag föreslå att första punkten af denna paragraf i Utskottets Betänkande erhåller följande lydelse: Bevillnings-Utskottets Betänkande ,yW 9. 61 Bevillning för inkomst af kapital eller arbete eger icke runi, när den skattskyldiges sammanräknade årsinkomster understiga Femhundra Riksdaler; öfverstiga de icke Ett tusell åttahundra R:dr åro Fyrahundra
R:dr af inkomsten från kapital eller arbete fria från bevillning. § 25. mom. 5.
Detta stadgande anser jag icke allenast öfverflödigt, utan rent af skadligt; öfverflödigt derför att i § 28 finnes sorn förslag åtminstone infört att taxeringsmännen ega rättighet från hvarje myndighet, således ock från Magistraterne, infordra de upplysningar der finnas tillgängliga, och skadligt emedan det på indirekt sätt tvingar den skattskyldige att lemna uppgift pä sin inkomst och således nödgar honom att taxera sig sjelf, d. v. s. vittna i egen sak.
Med hvad rätt
Magistraterne nu mera kunna infordra uppgifter pä fabrikanternes arbetare och tillverkningsbelopp och värde, sedan all kontroll genom stämplingens upphörande är borttagen, känner jag icke, men säkert är att dessa uppgifter komma att äfven i statistiskt hänseende förlora ali betydenhet, om de inblandas med beskattningen.
Efter min åsigt bör således detta moment helt och hållet förkastas och uteslutas.” Af Herr Sv. Renström: ”Dä vid tillämpningen af den nu gällande Bevill ningsstadgan tvister uppstått om, på hvilket ställe bevillning för inkomst skall påföras fabriksbolag, sorn bedrifva rörelse på 2:ne ställen, och kommunernas rätt, i afseende på sådana bolags kommunala utskylder, derpå är beroende, har jag yrkat, att ett förtydligande i detta hänseende mätte ske i 9:de § af den nu föreslagna nya Bevillnings-stadgan, men som detta mitt yrkande icke blifvit af Utskottet bifallet, nödgas jag häremot reservera mig.
I första momentet af nämnda §, hvilken blifvit bibehållen oförändrad, säges, att bevillning för inkomst skall påföras bolag, der bolagets rörelse förnämligast drifves, eller, ifall sådan bestämd ort icke förefinnes, der bolaget har sin styrelse; och i andra momentet, att denna bevillning skall påföras fabriksegare, handlande eller annan näringsidkare, der fabriken är belägen, eller handeln, yrket eller näringen idkas.
Dessa, till en del mot hvarandra stridande, stadganden hafva föranledt till att en del taxeringskomitéer ansett, att bevillningen för inkomst skall påföras fabriksbolag, der bolaget har sin styrelse; och andra äter, att denna bevillning skall påföras sådana bolag, der fabriken är belägen.
Efter mitt förmenande, är ingendera, tydningen af berörda stadganden rigtig.
Så vidt jag kan inse, kan behörig rättvisa icke vederfaras de särskilda kommunerna på annat sätt, än att en del af bevillningen påföres dylika bolag, der de hafva sin styrelse, och en del, der fabriken är belägen, i mån af rörelsens beskaffenhet på hvartdera stället.
Då nu fabriksbolag finnas, sorn hafva sin styrelse på annat, ställe än der fabriken är belägen och som på det ställe, der styrelsen finnes, uppköper eller från utrikes orter införskrifva rudimaterierna till fabriken samt försälja fabrikaterna, betraktas denna rörelse af många såsom den förnämligaste dessa bolag bedrifva, under det att andra anse förädlingen af fabrikaterna för att vara den förnämligaste.
Under dessa omständigheter kan jag, för min del, icke inse, att någon billig eller rättvis grund finnes för, att hvarken pä ena eller andra stället påföra ett sådant bolag bevillning för hela inkomsten å rörelsen pä båda ställena, utan anser jag, att bevillningen bör fördelas på sätt jag redan nämndt. 62 Bevillnings-Utskottets Betänkande 9.
Huru denna fördelning skall kunna verkställas, är en sak, sorn icke är möjligt för lagstiftaren att kunna bestämma, och synes mig derföre vara lämpligast, att åt. belägen sjelfva öfverlemna, att till bevillnings-beredningarne uppgifva huru fördelningen bör ske, så att t, ex. om bevillnings-beredningen uppskattar ett bolags hela inkomst till 20,000 Il:dr, eller bolaget sjelft uppgifver en sådan inkomst, bolaget må vara berättigadt, att fördela denna summa såsom bolaget kan finna vara rättvist.
Dock bör kalkylen häröfver, i min tanke, så uppgöras, att såsom vinst pä fabriken beräknas den behållning som uppstår, sedan fabriken blifvit godtgjord för förädlingen af fabrikaterna, efter hvad det skulle kosta bolaget att få dessa fabrikater tillverkade på annan främmande fabrik, och att resten af inkomsten pä hela rörelsen beräknas såsom uppkommen pä det ställe, der styrelsen har sitt säte.
På grund af hvad jag nu anfört får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer mätte besluta, att i 9:de §:n af den nu föreslagna Bevillnings-stadgan ett nytt moment införes af följande lydelse:
Bevillning för inkomst af kapital eller arbete påföres: — — Bolag för bedrifvande af fabriksrörelse, som har sin styrelse på annat ställe, än der fabriken är belägen, och som på det ställe, der styrelsen finnes, uppköper eller från utrikes orter införskrilver rudimaterierna till fabriken samt försäljer fabrikaterna, för den vinst, som derpå uppstår, på det ställe der styrelsen finnes, och för vinsten på fabriken, beräknad efter den behållning som uppstår, sedan fabriken blifvit godtgjord för för adli ngen af fabrikaterna, efter hvad det skulle kosta bolaget att få dessa fabrikater tillverkade på främmande fabrik, på det ställe der fabriken är belägen.
Sak samma vare, om en skild person bedrifver en lika rörelse på 2:ne ställen.” Af Herr Al.
Swartz: ”Hvad första punkten i § 8 beträffar, så inskränker jag mig till att instämma i Herr Lindeströins reservation angående denna punkt, och till ater mig derefter öfvergå till § 9.
Då sistnämnda § förekom till granskning af Utskottet in pleno yppades olika åsigter orri rätta tillämpningen af föreskrifterna angående bolags påföring af bevillning för inkomst af kapital eller arbete, och hemställde jag derföre till Utskottet, om det icke vore angeläget att genom någon förändring af redaktionen gifva denna § en större tydlighet, samt deltog med åtskillige andre Utskottsledamöter uti yr kande, att nämnda § i sådant syfte mätte varda återremitterad till den afdelning af Utskottet, som haft den förberedande granskningen af Bevilinings-förordningen sig uppdragen.
Majoriteten fann emellertid den ifrågasatta förändringen obehöflig och vägrade af sådan anledning den begärda äterremissen.
För min del kan jag dock icke låta bero vid denna majoritetens uppfattning af saken, utan vägar vördsamt underställa Rikets Ständers pröfning följande af mig numera formulerade förslag tili förändrad redaktion af § 9.
Bevillning för inkomst af kapital eller arbete påföres-. den som drifver fabrik, handel eller annan näring, der fabriken är belägen, eller handeln, yrket eller näringen idkas: Bevillnings-Utskottets Betänkande JW 9. 63 dock skola handlande i Stockholm för den handelsrörelse, de derstädes idka, taxeras inom den församling, der de äro mantalsskrifne ; bolag för försäkringsinrättning, kanal, jernväg eller annan i afseende å rörelsens beskaffenhet dermed jemförlig anstalt, der rörelsen förnämligast drifves, eller, i fall sådan bestämd ort icke förefinnes, der bolaget har sin styrelse; egare af fartyg, hvaruti flere hafva del, der hufvud- eller korrespondent-redaren, eller, om sådan ej finnes, der skepparen är mantalsskrifven; hvar och en annan skattskyldig, der han är mantalsskrifven.
Med detta förslag åsyftas att göra ostridigt, att bolag, som drifver fabriksrörelse, skall påföras bevillning i samma ordning som andre fabriksidkare och att de särskilda bestämmelser, som §:n innehåller om bolag, gälla endast för bolag nn d rörelse af särskildt antydd beskaffenhet.” 64 Bmllnings-Utskottets Betänkande J\V 9.
Förslag till ändringar i gällande Bevillnings-Stadga.
Sveriges Rikes Ständers Bevillning lör år 1864 och påföljande år, intill slutet af det år, under hvars lopp ny BevillningsStadga af Rikets Ständer fastställd blifver.
För all inom Riket belägen fast egendom — med undantag af Statens — erlägges af egaren bevillning efter fastighetens uppskattade värde.
Af vederbörande innehafvare erlägges bevillning: a) för kronohemman och kronolägenheter, hvilka besittas med åborätt; b) för Staten tillhöriga hemman, hemmansdelar och lägenheter eller särskilda byggnader, som antingen äro till boställen eller eljest på lön anslagna, eller ock till begagnande mot lifstidsstädja upplåtna.
Denna bevillning utgår: l:o. för jordbruksfastighet med 3 öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af uppskattningsvärdet; och 2:o. för all annan fastighet med fem öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af samma värde.
Från utgörande af ofvanstående bevillning befrias menigheter, akademier, vetenskapliga samfund, allmänna undervisningsverk och barmhertighetsinrättniugar för dem tillhöriga byggnader, så framt dessa i hyror eller på annat sätt icke lemna egaren någon - Bevillning s-Utskottets Betänkande JS/b 9. 65 gon inkomst; men, i motsatt fall, uppskattas sådana byggnader till värde i förhållande till inkomstens belopp och utgöres bevillning derför efter ofvan bestämda grunder.
Från utgörande af ofvanstående bevillning befrias jemväl egare af kanal, jernväg och annan farväg för den mark, sorn upptages af kanal- och vägsträckan, äfvensom för sjelfva kanal- och vägbyggnaden.
Prol.-Uldrag den 28 Mars 1863.
299 Punkterna 27 till och med 29.
Biföllos. 30 ■punkten.
Punkterna 31 till och med 38.
Biföllos; hvarjemte Utskottets särskilda anmälanden vid slutet af 33:dje och 35:te punkterna, sidd. 39 och 40, lades till handlingarne. 39:de punkten.
Utskottets, sid. 55, först gjorda hemställan.
Sednare tillstyrkandet, sid. 55.
Punkterna 40 till och med 44.
Tabellen litt. B. Godkändes med de ändringar, som föranledas af StSndets från Utskottets förslag skiljaktiga beslut.
Sedan Ridderskapet och Adeln, vid den 26:te dennes skedd föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande M 66, angående reglering af utgifterna under Riks-statens fjerde Hufvudtitel, afslagit Utskottets hemställan i sednare delen af 10:de punkten och för sin del beslutat, alt ett belopp af 4,900 R:dr årligen skulle, såsom extra anslag under nästa statsregleringsperiod, ställas till Kongl. Maj:ts disposition, för att användas till löneförbättring åt
Lifbevärings-regementets nu qvarvarande befäl i kapitens- och löjtnants-graderne, beslöt Ridderskapet och Adeln vänligen inbjuda de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti det beslut Ridderskapet och Adeln sålunda fattat.
Vid föredragning af ej mindre Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 21, i anledning af väckta motioner om skjutsningsbesvärets ordnande än äfven ett från Högvördiga Preste-Ståndet ankommet Protokolls-utdrag, M 242, innehållande inbjudning lill de öfriga RiksStånden att förena sig uti Preste-Ståndets i frågan fattade beslut, för så vidt det rörde Utskottets tillstyrkanden främst å sidan 14 och å sidan 21, fattade Ridderskapet och Adeln här nedan antecknade beslut: 300 Prot.-Utdrag den 28 Mars 1863.
Utskottets främst å sidan 14 gjorda hemställan i fråga om gästgifveri-, håll- och reserv-skjutsens samt postskjutsens skiljande från jordbruket m. m.
Med afslag å såväl Utskottets hemställan som ock Preste-Ståndets i afseende derå gjorda inbjudning, beslöt Ridderskapet och Adeln för sin del, att å sjette Hufvudtiteln må upplöras ett årligt reservationsanslag, stort 100,000 R:dr Riksmynt, att, stäldt till Kongl. Majis disposition, användas till lättnad för skjutsningstungan i de fall, der den genom entreprenad bestrides och befinnes särdeles tryckande; och skulle de öfriga Riks-Stånden vänligen inbjudas att i detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena.
Utskottets sednare hemställan å sidan 14, angående kungs- och kronoskjutsen.
Ridderskapet och Adeln förklarade, att njlgon ändring i afseende å kungsoch kronoskjutsningsbesväret icke borde vidtagas.
Utskottets förslag till reglering af befordringen utaf post och resande samt till gäldande af den derför erforderliga kostnad.
Ifrågavarande förslag förklarades hafva förfallit till följd af det beslut Ridderskapet och Adeln i afseende å Utskottets första hemställan fattat.
Utskottets å sidan 21 afgifna hemställan, angående betäckandet af kostnaderne för skjutsningsbestyrets öfvertagande af Staten.
Jemväl denna hemställan ansågs hafva förfallit genom Ridderskapet och Adelns i första punkten fattade beslut.
Utskottets å sidan 22 gjorda tillstyrkande i fråga om poslskjutslegan.
Utskottets sista yttrande.
Blef jemväl återr emitteradi.
S. D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets Betänkande, JVi 28, i anledning af väckta motioner om ändring i föreskriften rörande ogift qvinnas myndighet.
Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Betänkande, JV2 31, i anledning af dels Kongl. Majlis nådiga Proposition om antagande af en författning angående allmänt kyrkomöte, dels ock enskild motion i enahanda ämne.
Preste-Ståndef, som biföll Utskottets hemställan om afslag å Prosten Sondéns motion, stadnade med afseende på författningsförslagets särskilda §§ i följande beslut: § 1.
Godkändes. § 2.
Godkändes med den ändring, att de på raden 8 förekommande orden: velt från Stockholm och ett från hvart län samt öfriga fem» utbyttes mot orden: »ett frän Stockholm, ett från Wisby stift, tre från Hernösands, två frän hvartdera af de öfriga stiften samt fem.» Prot.-Utd.rag 301 § 3.
Godliändes. § 4.
Godkändes enligt den af Utskottet föreslagna lydelse. § s. Mom. 1.
Förändrades till följande lydelse: »Med iakttagande, att hvarje pastorat anses tillhöra det stift, hvarinom moderkyrkan är belägen, må två eller flera pastorat inom samma stift och valdistrikt om gemensam elektor sig förena.»
Derefter tillsattes ett nytt tredje moment, så lydande: »Vid val af lekmännens ombud utgöre Stockholms stad och Wisby stift hvartdera ett, Hernösands stift tre och de öfriga stiften hvartdera två valdistrikt.
De särskilda valdistrikten inom stiften bestämmas till sitt omfång af Konungen.» Mom. 3 (blifvande mom. 4).
För begynnelsen af detta moment antogs följande förändrade lydelse: »Samtlige de inom ett valdistrikt utsedde Elektorer skola på kallelse sammankomma inför en inom distriktet boende, af Domkapitlet förordnad valförrättare.
Vid detta sammanträde skola Elektorerne, medelst slutna sedlar, hvar för sig till ombud föreslå en å kyrkostämma röstberättigad man.
Falla dervid rösterna» etc. (lika med förslaget.)
4 (blifvande mom. 3).
Mom. 3 (blifvande mom. 6).
Godkändes allenast med utbyte af ordet »Öfverst åthul laren» till »Stockholms stads Konsistorium.» § 6.
Godkändes i öfverensstämmelse med Utskottets^,förslag. §§ 7, 8 och 9.
Godkändes. § 10.
Godkändes med tillägg af ordet »Bibe/ofvei sättning» framför ordet »Psalmbok» å 2:dra momentets Usta rad. § U Godkändes enligt den af Utskottet föreslagna lydelse, likaledes med jillägg af ordet »Bibelöfversättning» framför ordet »Psalmbok» å 2:dra momentets törsta rad. §§ 12 och 13.
Ståndet vördsamt och vänligen inbjuda de öfriga Riks-Stånden att biträda hvad Preste-Ståndet i frågan sålunda beslutat.
D Föredrogs ånyo och afslogs Lag-Utskottets Betänkande, JM 28, i anledning af väckta motioner om ändring i föreskrifterna rörande ogift qvinnas myn dighet S. D. Föredrogos ånyo Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets nedannämnda Betänkanden: JM 3, i anledning af väckta motioner om ändringar i nu gällande föreskrifter rörande vilkoren för afsöndring af jord. 302 Prot.-Utdrag den 28 Mars 1863.
Bifölls med undantag al' det å sidorna 4 och S förekommande förslag till underdånig skrifvelse, hvilket afslogs.
JYs 6, i anledning af väckta motioner om ändring af gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar.
Utskottets hemställan, sidan IS, om aflåtaride af underdånig skrifvelse, rörande förklaring af Kammar-kollegii cirkulär den 4 Mars 1823, afslogs, hvaremot Betänkandet i öfriga delar bifölls. S. D.
Föredrogos ånyo Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets nedan omförmälda Betänkanden och Memorial:
JV° 104, i anledning af väckt motion derom, att, vid blifvande reglering af presterskapets löneinkomster, tionde icke måtte beräknas af tullmjölqvarnar, åtminstone ej i de förra Danska provinserna Skåne, Hallaud, Blekinge och Bohus län.
JVs 10S, i anledning af väckt motion om nedsättande af en Komité för uppgörande af förslag til! omorganisation af straffanstalterna i riket.
JVs 106, i anledning af Preste-Ståndets återremiss af Utskottets Betänkande JM 44.
Med anledning af Utskottets anhållan företogs till pröfning nyssnämnda Betänkande M 44, i anledning af väckta motioner om åtgärders vidtagande med afseende å grindars uppförande öfver allmänna vägar, och blef detsamma af PresteStåndet bifallet.
M 107, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande M 87.
S. D. Efter förnyad föredragning bifölls Expeditions-Utskottets Memorial, JV2 9, angående upprättande af register öfver de inom Riks-Slånden väckta motioner.
Upplästes inkommet Protokoll, hållet vid Preste-Ståndets Elektorers sammanträde denna dag, och inhemtades deraf, att till Suppleant blifvit utsedd i Expeditions-Utskottet:
Kyrkoherden Wennerström, hvilken Suppleant eger att vid inträffande förfall för ordinarie ledamöter i sagda Utskott, uppå anmälan af Ståndets främste närvarande Utskotts-ledamot, derstädes inträda och tjenstgöra, hvarom Protokolls-utdrag i vanlig ordning expedieras skulle. •i.- i 8 Från Hederv. Bonde-Ståndet.
S. D. Efter föredragning af Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Ulskottetä Betänkande M 5, i anledning af motioner om ändringar i nu gällande föreskrifter, rörande vilkoren för afsöndring af jord, beslöt Bonde-Ståndet att återremitföfä'samma Betänkande, méd uttryckande af den åsigt, såsom utgörande flertalets af Ståndet gemensamma tanke, att ej mindre § 5 i 2:dra Kap. af Kongl.
Prot.-Utd.rag 303 Förordningen den 19