Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För Skeppsbyggerilnrättningar har äfven inom Vällofl.
BorgareStåndet nedsättning eller lindring i Bevillningen blifvit yrkad, åtminstone för de år, då något arbete icke förehaf* ves ; men, då denna Bevillning är föreslagen i flere Casser, hvaraf de minsta, så ofta Byggnader eller Reparationer verkställas , skäligen synas böra äga rum, och i brist af allt tillfälle till Arbetsförtjenst den följd ofelbart inträffar, att någon Bevillning blott för sjelfva inrättningen icke bör äga rum, anser Utskottet någon förändring eller utsträckning af den på detta ställe stadgade beräkning, icke böra vidtagas. §. 6. a Mom.
Utskottet kan ej annat än vistorda den Anmärkning vid detta Morn., som en värd Ledamot inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln yp. pat, i afseende på den Gäldenären tillagde ersättning till högre belopp, än den afgift, sorn han sjelf får vidkännas , så vida nemligen in - BevillningsUtsk.
Betänknnden. 35
I tecknad fast Egendom är i fia ga, och detta förhållande hade visserligen icke undfallit Utskottets uppmärksamhet , om det ej ansett den i 18X5 ars BevillvillningsStadga influtne och af Riksens Högloft.
Ständer godkände Redaclion så tillförlitlig, att den icke fordrade vidare undersökning; men deremot företer sig den olika beskaffenhet med instuckne penningar i Handel och Rörelse, att, då för de sistnämnde erlägges Fem Procents Bevillning, den äfven ostridigt bör till lika belopp Gäldenären godtgöras, på hvilka grunder Utskottet vågar föreslå en förändrad Redaction i detta Moment, af sådan lydelse:
"Som likväl Låntagaren endast förskottsvis erlägger den Bevillning , hvilken för atlanta Medel belöper , vare det hans ovilkorliga rätt, att detta Förskott af Langifvarm återfå, på det sätt, att 2 R\dr af hvarje 1000 R;drs Capital, och i förhållande dertill för mindre Län, a får ages på Räntan , då skulden i gjord eller annan fast Egendom är intecknad, men 5 Procent å Räntan för de Capitaler, hvilke icke mot en sådan säkerhet blifvit utlånte eller i Rörelse instuckne, under vilkor i begge desse fall, att Ränta till Sex Procent är bestämd.
Låntagare åtnjute detta afdrag &c.'‘
För öfrigt kan BevillningsUtskottet icke, lika med en värd Ledamot i Väl loft.
BorgareStåndet, anse erfarenheten hafva besannat olämpligheten af detta Beskattningssätt eller att det i Moraliskt hänseende medfört menliga följder, utan är det tvertom det enda antagliga ocli möjliga band på den ersättningsskyldighet, sora Borgenären åligger.
Icke heller förestäl. 'g5a flevillningsUtsh.
Betihikanden. ler Utskottet sig, att dess vidfogade tillägg, att Dom eller Utslag icke må utfärdas, förr än säljer upplysning otn verkställigheten af föregående föreskrift blifvit inhemtad, möjligen, på sätt samina värda Ledamot befarat, kati förorsaka sådane olägenheter, sorn motväga nyttan af den Controll, som härigenom åsyftas, hvarföre ock Utskottet förblifver vid dess i denna del redan afgifne Förslag , hvars redbarhet icke af klart framställde skäl blifvit vederlagd, 6 §.
Då det endast tillhört BevillningsUtskottet att föreslå det Liquidationssätt, som emellan Borgenärer och Gäldenärer, med anledning af Författningens ändamål, borde äga rum, hafva andra grundsatser icke kunnat antagas, än de, sorn öfverensstämma med rättvisans fordringar, utan anseende till personen, eller i sådan ställning någon åtskilnad kunnat göras, emellan publika Cassör och enskilta Personer, , då de hegge utlåna sina Penningar och derföre taga 6 Procent , hvilket Utskottet också förmodar vara tillräckligt a t försvara dess åtgärd , och vederlägga de flera i detta ämne , så väl inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, som hos Högvördige PresteStåndet och Vallofl.
BorgareStåndet framställde Anmärkningar, derutaf Utskottet icke finner minsta skäl till rubbning i dess fattade öfvertygelse och uppgifne Förslag; Geth, om än Riksens Höglofl, Ständer skulle anse de bevekande skäl, som blifvit förebragte , af den vigt, att befrielse från Bevillriings-ersättning må äga rura , förmodar Utskottet likväl , att en sådan befrielse icke må sträcka sig till det obe - JBevillnirigs- ZJtsk.
JBetiinianden.
353 stämda uttrycket af Cassör, som äro anslagne ad pios usus, hvaraf tillämpning för de fleste Cassör rnöjeligen skulle kunna härledas , utan blifva» inskränkt endast till Arméens PensionsCassa och Amiralitets-Krigsmans Cassan, för hvilka en sådan förmån inom rätter Motionstid blifvit i fråga ställd , och hvarmed OrdensCassan eller Kyrkornas Cassör och Medel , för hvilka äfven lindring blifvit sökt, efter Utskottets tanka, icke kunna jemföras, hvaremot StipendiiFonder ovedersägeligen innefattas ibland den, sorn till Fattige Barns undervisning äro anslagne och i BevillningsStadgan undantagne.
Ständer nu mera stadgat sitt Beslut, rörande' de i Riket varande serskildte Disconter, har Utskottet trone sig böra inskränka delta Mom. till följande Redaction: ” Pidare erlägges Bevillning åf alla Actie Verk med 5 Procent af ilen utdelning, som icke ofverstiger Sex af Hundrade ; får hvad deröfver utdelas, erlägges Be. villningen med 10 Procent.
Den af en värd Ledamot inom Högvöré dige PresteSråndeet skedde framställning af möjligheten, att genom' ett afpassadt spelsätt pa flere Sedlar förminska Statens inkomster af vinster på NummerLotteriet, har väckt Utskottets uppmärksamhet och föranledt till den förändring i Redactionen, som Utskottet nu får den äran föreslå, af sådan lydelse: vAf vinster pä Num• 354 BevilluingsVtsk.
Betänkanden. merLotteriet och dy like andre Inruttwngar, Fem Pro. cent, da af giften utgår från och med w till och med 50 K:dr; »2«z dä den stiger deröfver, erlägges 75 Procent; Likväl alltid med afdrag af det insatta beloppet. " V. Art. 1 §.
Härvid är af en värd Ledamot inom Hög* lofl.
Bidderskapet och Adeln anmärkning gjord om olägenheten deraf, att hvarje Skattskyldig skall uppföras i Mantal, der han största delen af året sig uppehåller; men , då denna Föieskrift endast är ett Alternativ emot den förut meddelte om Mantalsskrifning och Taxering der man är bosatt, och desse Förrättningar väl på något ställe mäste ske, så vida icke eljest all Skattskyldighet skall undvikas, sa synes den* na Anmärkning sakna anspråk på afseende. 2 §.
I stället för nu stadgade Utrednings- , Taxerings- och Pröfnings-Comrnitéer, har samma varda Ledamot förment, att blott en enda Ta* xerings Gomittée, lika så val som före I8og, kunde göra tilfyllest, och de betydliga, till icke mindre än 80,000 R:dr föreslagne kostnader , sålunda undvikas.
Men härvid torde Kevillnings-Utskottet få erindra , att Beskattnings-sättet nu är byggdt på helt andra grunder, än de, som före den af den värde Ledamoten uppgifne Tidpunct voro gällande, alt verkställigheten och handhafvandet af dessa grunder fordra en mera noggrann utveckling, säkrar» pröfning och allmännare sammanjämkning till BevillaingsUtsL
355 förvarande af den Skatfskyldiges rätt och en järn* nare fördelning af hvars och ens bidrag tilt Statens bestånd, att de nu föreskrifne Committéer således, långt ifrån att vara öfverflödiga , fast hälldre hvar i sin mon är» nödige och nyttige ; och att de af Utskottet föreslagne omkostnader, hvilke likväl, i händelse öfverflöds-Artikeln bortgår, tåla någon förminskning, icke endast till dessa Committéer, utan derjemte till flera i 6 Art. 5 §. 11 Mom. stadgade
Utgifter och i öfrigt oumgängliga afskrifningar m. m. äro anslagne, hvadan ock Utskottet ingalunda kan dela den värda Ledamotens framställning eller densamma i någon måtto tillstyr ka. § 2.
Icke heller kan Utskottet inse någon giltighet i den värde Ledamotens anmärkning eroot den i detta Mom. lämnade föreskrift för Jordägare, att uppgifva det värde å dess Egendom, hvartill han anser den böra uppskattas, blott för det, att dessa uppgifter stundom lämnas utan afseende, enär det lika möjligen kan hända, att särskildt kännedom eller särskildta omständigheter föranlåta en ägare till en sidan uppgift utöfver det värde, som i saknad deraf Berednings Committéen kunde åsätta, i hvilket förra fall Comittéen, enligt 16 Mom. i denna ovilkorligen är förbunden att följa ägarens uppgift, hvadan ock Utskottet anser det vara bäst, att det vid Bevillnings Stadgans föreskrift i detta fall må förblifva. a §• 22 Morn.
Jemväl har Utskottet ifrån tvänne värde Ledamöter innom Hoglofl.
Ridderskapet och EevillningsVt&h. Betänkanden.
Adeln och en annan vard I,edamot inom Högvördige Prästeståndet, så väl som af åtskilliga värde Ledamöter innom det Hedervärda BondeStåndet, fått emottaga Anmärkningar i ett ämne, som Utskotset trott vara tillräckligen upp
Man har påstått, att detta Förslag vore Constitutions-vidrigt, likasom det mera stridde emot Comstitutionen, att betrygga Bevillningens utgående, än att fördela den, och man vill anse för motsägande de faststälde Bevillningsgrunder, det som endast har säkerheten ideras tillämpning till föremål.
Att Eevillningen för Jordbruket är hög i förhållande till niringar och öfriga inkomster, torde icke vara lika lätt att bevisa, sorn att påstå, åtminstone lära de röster vara få till antalet, hvilka af fullkomlig öfvertygelse klandra den fördelning af Statens bördor, som i detta afseende blifvit vidtagen; och de Firtancielle förhållanden, som nu äro för hand, tyckas icke heller vid jemförelse af .Landtmanna-varors försäljningspris skäligen föranleda till en allmän nedsättning af Fastighetsvärdet.
Att det genom särskildte tillfälligs ‘ . omstäti"
Betänkan deri, 357 omständigheter , såsom ägarens gäldbundna tillstånd eller försäljning på Utmätnings- Aucfioner, kati för eit eller annat Hemman falla under dess rätta belopp, bör icke rättvisligen förändra principen i det hela, eller förminska den nya ägarens skylldighet att erlägga Bevillning efter rät'a värdet i förhållande till andra Hemman af lika godhet, hvilket äfven Utskott tet i Redactionen af den lill flemmans-Uppskattningen meddelte föreskrift sorgfälligt före» kommit.
Någon anledning till den farhåga, sorn 1» från olika synpunct^r blifvit yttrad, att ifråga* varande Minimi Tabell kan medföra mycken oreda vid dess tillämpning, i synnerhet ökade tyngder förde Sk3ttskyldige af Landshöfdingarnes förbindelse att hvar för sitt Län lefverera en viss Summa och en deraf förorsakad Uppskattning af de verkelig» i Orten gängse och af myntförändringen beroende värden, vida öfver hvad Egendomar t andra Län blifvit uppskattade ; och att genom denna Tabell Taxe:ingsmännens åtgärd blott inskrankes att fördela, ej att ålägga Bevillning, så au Berednings och TaxeringsCommitteerne hädanefter blifva öfvérflodigej kan Utskottet för sin del icke finna; tvärtom torde det, vid närmare granskning af dessa omständigheter, falla begripligt, att Minimi- Tabellen, långt ifrån att förorsaka oreda, snara-e skall verka till ordning och säkerhet, då alla förflutne arens beräknings summor för hvarje
Län deruti äro anförde och således en auvis - Bihang tili Riks-St.
Prot. igig-igig. ^:te Sami.
N:r^6,^g. 358 BtvillningsUtskt Betänkandert. ning hvarje BeredningsCommittée lemnad till dess af olika förhållande påkallade åtgärd; att icke Landshöfdingarne egentligen , utan alla BevillningsCommittéerne fått sig ålagdt tillsynen öfver motsvarande BevillningsSumma, och, om de förstnämnde skulle sträcka deras befattning utöfver rätta förhållandet, den tillräckligen är motvärkad af TaxeringsCommitféérha* enskildta och BröfningCominittéernas med Landshöfdingen ge-* mensamhia Beskattningsrätt; att Taxeringsmännens åtgärd vid alt detta, i stället för att vara blott Mechanisk , fordrar vida mera uppmärksamhet och granskning än till förene, då TaxexingsFöreskrifterne icke lämna i deras
Val, att slumpvis eller efter godtycko bestämma Hemmansvärdet, utah tvärtom innefattar det åliggande att individuellt eller för enskildte Hemman höja eller sänka efter olika förhållanden, och denna utredning visserligen icke utan en noggrann jämnförelse och sorgfällig urskillning låter sig verkställa, men en gång i rättmätig och Vederbörlig form tillväga bragt, med undantag af de smärre förändringar, som uppkomma och utan svårighet stå att afhjelpa, väl synes till nästa Biksdag kunna blifva gällande utan fruktan för Jordbrukets Undergång, då det är föga sannolikt , att 'dess producter skola falla i värdet, åtminstone ej under förhållandet till motsvarande behof , då förökade Näringsfriheter gifva hopp om en växande productions förmåga, och då erfarenheten visat att flere
Län allt ifrån år 18la burit en i det närmaste oförändrad Bevillning.
Hvad för öfrigt angår den oriktighet och JjevillningstJtSk.
Jietänk anderi. 35^ Opålitlighet i den foreslagnä MinimiTabelleri * som flere Ledamöter innom det Hedervärda jflondeStåndet trott sig kunna härleda ifrån bristande kännedom af Hemmanens olika förhållande till hvarandra i det ena Länet emot det andra, och deri deraf följande omöjlighet att kunna jämka dem till motsvarande belopp ; Si bör Utskottet upplysa döt HederVätdä Ståndet* att, om fråga Vore att ett Hemman i det ena
Länet till värdet jemt skulle svära emot ett Hemman i det andrä efter hVärderas förmåner* den omöjlighet i verkställigheten visserligen ägde rum*
Som blifvit befarad 1 meri nU är föremålet endast ät( jemkä Stadens bördor émellart Likets PröVineer i allmänhet, på det deri éna icke må ständigt falla Och en annan antingen Stiga eller blifva oforändrad i dess Skattskyldighet* derigenom en obestridlig ojämnhet i allmänna bördor i bredd med Statens förlust Uppkommer* Oell fo'r ert så Allmän öfversigt liar Utskottet icke saknät tillräcklig vägledning, dels åf dess från spridda Landsorter varande Ledaroötérå enskildta kännedom* dels ode isynnerhet af de Statistiska upplysningar * äorri RiksgäldsContoirets årliga Sammandrag öfver BeVilirtingen vidhanden gifva.
För déri, sorn uppmärk-' samt och oväldigt granskär dessä Sammandrag* Skall det icke blifva Svårt, ätt öfVéttygas, det Östergöthlands
Län * hvilket i Änmärkningarné till exempel blifvit änfördt, sjunkit 1 dess Hem* mansvärde innom 4 åt ifrån 30 till 2ö
Millio* ner*
Utan sådprte allmänna och fortfarande olyckor, sorn till en så berydlig nedsättning kunnat föranleda, och thymedelst visserligen förlo - 360 BevillningsZJtsL Betänkanden. rat jemvigten i dess förhållande till alla öfrige
Län i Riket och i synnerhet till dem, sorn antingen bibehållit eller föga nedsatt deras Hera* inansvärden; och att detta förhållande således borde återföras till den ståndpunct, hvarvid Skattskyldigheten för dem alla bör vara fästad, att nemligen den ena provincen icke bör mera än den andra afvika ifrån den Beskattning, hvilken de vid första grundläggningen sig åtagit.
Den, som går vidare i tillämpningen häraf, skall också erfara, att, fastän ofvannärnde län nu fin* ge vidkännas en tillökning af nära 3 Millioner emot hvad det utgjort år 1816, det likväl er* hållit 7 Millioners afkortning emot 1813, och 2 Millioner under den största nedsättningen år ISI4, och den, som ändå tviflar, skall i 1810 års Sammandrag finna, att Östergöthland efter den då gällande lindriga Uppskattnings-melhode , redan var ansedt till nära 23 Millioner och följakteligen nästan lika ined hvad Utskottet nu föreslagit, hvaremot andre län för det närvarande stå i vida högre proportion till den tidens Hemmansvärden, och, orri det kan sägas, att ett eller annat Hemman i Elfsborgs län möjligen är så godt som något i Östergöthland, så torde det likväl vid åsigt af det hela, och med kännedom af Provincernas olika godhet, falla hvar man i ögonen, att, då efter 1816 års Sammandrag médelvärdet af ett Hemman, i den förre Provincen belöper sig till 3,500, och i den sednare blott utgjort 4000 R:dr, den jemna beskattning, rättvisan påkallar, icke blifvit iakttagen.
Vid det öfverslag af särskildfe läns JBevillningsSummor, som en värd leda* BevillningsUtsk.
Betänk anden, 361 mot innom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln fö-? rebragt, liar den hufvudsak liga skillnad, som af cessa Provincers olika Hemmantal uppkommer, undgått dess uppmärksamhet, hvilken skillnad vid en närmare jemförelse säkerligen skall gifva ett mindre oskäligt resultat, än den värde Ledamoten sig föreställt; Och, örn det icke kan bestridas, att, på sätt en värd Leda» mot innom Hedervärda BondeStåndet anmärkt, åtskillige till ett emot hela Östergöthland obetydligt antal Hemman blifvit lagde innom Gö" tha Ganals Område; Så torde det deremot böra medgifvas, att arbetet vid berörde Canal tillfört den Provincen så betydliga Summor och så stor förtjenst, att Afsättningen och Land;tmanna- rörelsen där bort vara mera liflig än annorstädes, och följakteligen Hemmanens värde stiga vida öfver den förlust, som i deras numeraire inträffat.
Det är väl också yrkadt, att, då en MinimiTabell för Landet ät- föreslagen , den äfven i afseende på Stadsjorden bort äga rum ; men härvid företer sig det olika förhållande, att, då Fastighetsvärdet å Landet ifrån 1813 till 1816 fallit ifrån 350 till 268 Millioner, värdet af Hus, Tomter och Stadsjord, under samina tid, stigit ifrån 44 till 47 Millioner, hvaraf den slutföljd, Utskottet antagit, att i samma nion, som en Minimi-afgift för det förra värdet vore oumgänglig, en dylik gräns för det sednare skulle ofelbart lända till en minskning, som dessutom i en allt mer tilltagande Brandförsäkring tillräckligen är motverkad och i sådan följd ingalunda akt befara. £03 JitviftningsUtsk, Betänkanden.
Utskottet har tilläfventyrs varit vidlöftigare | ptyicklingen af detta ämne, än dess förut nog tydeliga framställning kunnat fordra ; Mea Utskottet anser det af större vigt, än att pågot tvifvelsmål skulle lemnäs öfrigt.
Deruppå hejm r icke allenast säkerheten för den af Ilandet påräknade bevillning, med deraf följande trygghet emot täta Riks dagar, titan också en jämn fördelning af U,skyldeme emellan alla Orter } Riket.
Deraf skulle äfyen den väsendtliga fördel inträffa, att, om någon oförsedd sk i 1 jack» tighet i Hetnmansvärdet i afseende pi särskilda ta Dan skulle sig förete, Riksens Höglofl.
Ständer vid nästa Riksdag blifva i tillfälle att deråt gifva den rättelse och jemkning, som af omständigheterna påkallas, hvartill, i saknad af den utväg Utskottet föreslagit, både ali upplysning och ali ledning förgäfves vöre att vänta, ReyillningsUtskottet kan således icke nog vördsamt och pog enträgit hemställa, att dess åsigt i denna del matte vinna Riksens Höglofl, Ständers ynnestfulla bifall, och icke utan de mäst trängande skäl peli det mäst alfvarjiga flf' yervägande förändra?.
Utskottet har med yttersta omsorg tänkt sig jn i detta ämne ; Det har noga insett både dess svårigheter och dess fördelar, och kan med trygghet försäkra, att de förra skola i märkelig mqn öfvervägas af de se» nare, t)ra de grunder för HemmansTaxerin. gen, som U.sko tet framställt, sorgfälligt handhafvas, äger Utskoitet det säkra hopp, att min. sta farhåga fö'- Bevillmngens utgående utan nå, goos ofärd icke skall blifya öfrig , och att fram - BevillningsUtsL Betänkanien, 363 ställningen i det hela skall blifva af en redbar och välgörande verkan, 2 §. 23 och 24 Morn.'
Af särskildte Ledamöter innom Vällofl.
BorgareStåndet har blifvit anmärkt, att JernManufactur-Verken äro för hardt och utur sitt rätta sammanhang med StångjernsVerken be* skattade, och på sådan grund yrkadt, det måtte Bevillningen derföre minskas från till procent; Men Utskottet har vid granskning af den för dessa Verk utförda Bevillning icke kunnat finna, att någon förändring i dess Förslag, hvarken af billighet eller särskildte omständigheter påkallas, och 6aknar således anled* ping att den tillstyrka, 2 §, 30 Mom.
Om, på sätt en värd Ledamot innom Hög* lofl.
Ridderskapet och Adeln anfört , det vöre tillåtit att undandraga sig deltagande i Bered* ningsCommitteer, utan laga förfall, skulle san* nolikt dessa förrättningar antingen förfalla eller blifva ofullkomligt verkställde; Och Utskottet anser följakteligen den i detta Morn. meddelte föreskrift böra bibehållas, 3 §. 21, 22 Morn, Hvad gamma värda Ledamot vidare an” märkt emot Husbondes ansvarighet för dess LandtBönders, Torpares och an Ire Arbetares Kronoutskylder, äfven då de flytta Bostad, sedan skattskrifning verstäld är, finnes ej med minsta skäl beledsagadt, och strider dessutom så uppenbart emot säkerheten för Kronans Uppbörd, att derå ej kan hafvas afseende. 364 BevillningsUtsh Betänkanilen. 4 §. 2 och 3 Mom, Emot den Anmärkning, sorn en värd Ledamot innom Höglofl.
Rid lerskapet och Acieln framställt, i afseende på sammansättningen a£ Stadernas TaxeringsComméteer, förekomma de omständigheter, att i Städerne, i synnerhet af ett mera vidsträckt omfång , ett större antal bor* geliga Ledamöter synes vara oumgängeligt, för att inhämta upplysning om deras tillstånd och vilkor, hvilka utgöra de fläste innevåuare, och att, om än någon oriktighet genom deras öfvervigt vid omröstning skulle vid Taxeringen förelöpa, dtm lätteligen kan afhjelpas vid ProfningsCommitteen, deri Ämbetsmän och Ståndspersoner deltaga till hälften, och hafva en Ämbetsman till Ordförande; Hvarföre, o*.h enär ingen olägenhet af den hittills vedertagne beräkning af Ledamöters antal vetterligen ägt rum, det torde vara lämpligast att äfven hädanefter låta dervid förblifva.
Jemväl har en värd Ledamot af samma Höglofl.
Stand i blandade framställningar gjort särskildta anmärkningar, att en förteckning öfver Fastigheter och derå vid Taxerings- och PröfningsCommittéer åsatte värden borde till hvaije Socken försändas, att en förnyad föreskrift eller Formulaire för
Debetsedlarne under särskildte Rubriker måtte utfärdas, så att ,hvar och en u ar» besvär kan pröfva i hvad moa missräkning i Debiteringen ägt rum, att skyldigheten till inställelse vid UppbördsSiamman, då man icke kan betala, är löjlig, skadlig och ofta föranledande till hinder för Jo dbrukaren i dess arbete, att förbindelsen att infinna sig vid BevillningsUtsk.
Betänhanden. 3^5 Mantalsskrifningen likaledes kunde indragas, dä Husförhörs Längderne ('ervid utgöra tillräcklig vägledning, och att föreskriften, att i tvefallt ingifven Förteckning upptaga alla pä en Egendom boende Personer är lika besvärlig , som utan ändamål, då HusförhörsLängderne derom Jemna säkraste upplysning; meri, vid granskning af hval sålunda blifvit anfördt, linner Utskottet det sakna skälig anledning och tillika åsyfta en rubbning eller ett utvidgande af BevillningsStadgans föreskrift, sorn i intet fall är nödigt, roen möjligen skulle verka till oordning och vidlöftighet, hvarföre ock Utskottet icke deråt kan lämna afseende; Och lika litet kan Utskottet dela samma värde Eedarnots farhåga för vådliga följ'er af den TaxeringsMännen å* lagde edgång , enär den blott en gång för hvarje Goinrnittée afläggeS, och uppfyllandet af rättvisans och redligheten fordringar tillika är ett fullgörande af den Förbindelse, eden innefattar; en Förbindelse , som ingen Medborgare med anspråk på andras aktning, äger sig undandraga.
A r t. I §.
3 Marn.
Att, på satt detta Mom. föreskrifver , en Magistratsperson vid Uppbördens verkställande inom Städerne skall vara tillstädes, är lika nara förbundit med Magistratens ansvarighet för Uppbördsverket, som med angelagenheten att en sådan uppmärksamhet , som härigenom åsyftas, icke må uiuraktlåtas, af hvilka anledningar den deremot ifrån Vällofl.
BorgareStåndet ställde Anmärkning torde försvinna. j66 JJevillningsUtsk, Betänkandm, j §.
Det skulle väl synas, som den i detta Mom. gifne föreskrift om inställelse vid Andra UppbördsStämman, äfven för den, som icke mäktar till större eller mindre del sine Utskylder afbörda, vore öfverflödig, då dess utblottade tillstånd ändå Iean utrönas, hvarföre ock en värd Ledamot inom Vällofl.
BorgareStåndet yrkat, att denna föreskrift borde upphöra; men, då den ej mindre leder till allmän ordning» hvilken i fråga om menigheter alltid är af vigt, än äfven är för den obemedlade angelägen, för att erhålla underrättelse om de utvägar, som till lindring eller befrielse af honom böra vidtagas ; Så inser Utskottet ingen anledning att deruti föreslå ändring, 4 §.
Hvad en värd Ledamot inom Höglofl, Bid<* derskapet och Adeln framställt, angående lindring i JBevillningen enligt detta Morn. för alla af Arbetande Classen, ehvad de bruka * eller Mantal, kan väl äga utseende af billighet, då deras behof och vilkor äro enahanda » men står icke att förena med den serskildta Kongl, Författning, hvarpå detta Moment egentligen är grundadt; och hvilken måste lända till efterrättelse.
Slutligen är i afseende på Bedogörelse-sät* tet, inom Vällofl.