Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter ConvoyCommissariatets underdåniga förmenande i detta afseende, kunde såsom sådana grunder för fördelningen af ofvannämnde medium, rikena emellan, 3 sådana framställas, nemligen efter rike emot rike, efter hvartderas folkmängd eller efter lästetalet af hvartderas handelsfartyg, hvilka under ett år beseglat farvattnen på andra sidan Cap Finis-lerre samt längre bort belägna farvatten.
I första fallet var proportionen efter i:ten 120,000 R:dr Svenskt Banco eller motsvarande Norrskt Species på Norriges andel; i det andra efter iidelen 60,000 Ridr Svenskt Banco eller dito; och i det tredje efter |:delar 96,000 Ridt Svenskt Banco eller dito.
Det sednare alternatifvet eller alt proportionen tages efter lästetalet, ansåg Convoy-Commissariatet likväl såsom det rättaste och billigaste.
Oaktadt denna framställning blifvit Norriges Rikes sista Stor-Thing, i Eders Kongl. Majits
Nådiga proposition om bidragets belopp, till ledning meddelad, och samma bidrag ända lill och med år 1833 varit, såsom Convoy-Commissariatet på samma gång uppgaf, betydligt högre, blef det likväl af Stor-Thinget fastställdt till icke högre belopp än det, hvartill det nu utgår eller 15,000 Species, som i Svenskt Banco utgöra vid pass 36,000 Ridr, och således motsvarar ingen af de ofvannämnde grunderne för dess rätta och billiga proportion.
Denna fråga lärer i öfrigt blifvit till den nedsatta Unions-Commiltéen ibland dess öfriga föremål uppgifven. e) Sedan Eders Kongl. Majit till nybyggnad af en sluss i Stockholm, genom Nådigt bref af den 9 December 1836, under vissa villkor i Nåder anslagit 20,000 Ridr att af Handels- och Sjöfarls-fonden utgå ifrån och med år 1837 i 10 år, anmärka Revisorerne emot denna dis - posilion, att elen blifvit bestämd för längre lid än sist fastställda statsreglering är gällande.
Majit ifrån och med år 1829 underkastade Convoy-Commissai iatels räkenskaper granskning af Rikets Ständers Revisorer, afstod Eders Kongl. Maj:l icke ifrån Sin rätt, hvilken äfven i 72 §. af 1835 års Riksdags-beslut ytterligare förvarades, att disponera öfver den under Convoy-Commissariatets förvaltning ställda fond, och då ett förelag brafver större anslag, men tillgå rikarne äro begränsade, finnes ingen annan utväg att vinna ändamålet, än att fördela detta anslag på längre lid, och lärer Eders Kongl. Maj:t härutinnan funnit anledning att på flere år afdela det Stock holms Stad beviljade ifrågavarande bidraget. f) Efter en berättelse om de anslag som Eders Kongl.
Maj:t genom Nådiga bref af den 26 April, 23 Augusti och 28 September 1836 läckts i Nåder tilldela Premier-Lieutenanten vid Eders Kongl. Majlis Flotta C. A. Gosselman, i och för en honom uppdragen resa lill Columbien och åtskilliga andra länder i America, af tillsammans 7,000 R:dr Ham burger Banco, deraf han, enligt sin instruetion, skulle ega att, när så nyttigt pröfvades, göra uppköp af modeller, ritningar, m. m. yttra Revisorerne den förmodan, att Gosselman, sedan han från resan återkommit, afgifver berörig redovisning för det belopp af 1,000 R:dr Hamburger Banco, som han, genom Eders Kongl.
Majlis sistnämnde bref, fick sig uti äfven sednast omnämnde ändamål beviljade.
I denna förmodan instämmer äfven Convoy-Commissariatet, men har icke att öfver verkställigheten utöfva någon controll. g) Anföra Revisorerne, att Eders Kongl. Majit, genom Nådigt bref den 1 Februari 1836, förordnat utbetalning af 2,000 Ridr Hamburger Banco till bestridande af hemliga utgifter vid underhandlingar med Barbaresque-Staterna, äfvensom genom Nådigt bref af samma dag förklarat, att aflöningen för General-Consulerne i Förenta Staterna, Brasilien och Lisabon, Svenska Pastorn i London samt Handels-Agenten i Italien skulle utgå med särskilt för hvardera utsatt belopp; hvarjemte och enär så väl de uti detta mom. som uti de föregående e) och f) upptagne dispositioner synas böra hänföras under de, enligt 72 §. i 1835 års Riksdagsbeslut, för fonden calculerade öfverskott, Revisorerne anmält, att de handlingar, som blifvit dem företedde, icke utvisa, att den, i nämnde — 104 — §., lemnade föreskrift om Commerce-Collegii och Handels-Societeternes i Rikets större Handels-städer hörande blifvit iakttagen.
Denna åsigt kan Convoy-Commissariatet icke dela.
Tvärtom äro åtskilliga af de ifrågavarande dispositionerne t. ex. den till underhandlingar med Barbaresque-staterna af den natur, att höra till Cassans primitifva bestämmelse, derföre ingå ibland de föremål, som förekomma på Convoy-Commissariatets stat, och lika litet efter, som före dess namn-förändring kunna vidkomma hvarken Commerce-C. ollegium eller Handels-Societeterne i Rikets större sjö- och handels-städer, hvilka sednares åtminstone hörande, i frågor om underhandlingar med Barbaresque-staterna, näppeligen borde kunna ifrågaställas.
I öfrigt och då Eders Kongl. Maj:ts fria dispositionsrätt öfver fonden är förbehållen på sätt i mom. e) här ofvan är anfördt och här åberopas, lärer det bero af Eders Kongl. Maj:ts eget Nådiga godtfinnande, att för de fall, då så nödigt pröfvas, inhämta de utlåtanden, som Rikets SLänder uppgifvit, synbarligen i den afsigt, att de böra kunna meddela sådana upplysningar, som vid särskilta tillfällen kunna vara behöfliga och ej äro.förut att tillgå. h) Innehåller, att under åren 1836 och 1837 blifvit jemlikt särskilte Eders Kongl. Maj:ts Nådiga bref från Handels- och Sjöfarts-fonden emot 5 procents ränta utlemnade 4 stycken specificerade lån på tillsammans 110,000 R:dr.
Härvid har Convoy-Commissariatet för sin del ingen ting att tillägga. i) Slutligen anmäla Revisorerne att den af Rikets sednast församlade Ständer väckta och af föregående Revisorer omnämnda fråga om Convoy-Commissariatets upphörande och liela denna förvaltningsgrens förflyttning under Commerce-Collegium ännu är oafgjord, emedan Eders Kongl. Maj:t, sedan infordradt utlåtande af bemälde Collegium afgifvits, genom Nådigt bref af den 27 April 1837 (skall vara 27 Juli 1836) förklarat
Sig vilja med frågans afgörande tills vidare uppskjuta.
I detta hänseende får -Convoy-Commissariatet underdånigst åberopa, hvad Convoy-Commissariatet i underdånigt utlåtande af den 13 Februari 1838 öfver då nyss afgifne Revisions-berättelse till upplysning i ämnet anfört, och hvaraf torde följa, att, sedan ve derbö - — 105 — derbörandes önskningar i afseende på inskränkning i kostnaden för Convoy-Comnaissariatets aflöning inträffat, och Eders Kongl. Maj:t, genom Nådigt bref af den 14 April 1837, förordnat CommerceCollegii President till Ordförande i Convoy-Commissariatet, denna fråga kan anses såsom de facto afgjord, samt rätteligen hädanefter afforas från de ärender, som äro uppskjutna och behöfva vidare omförmälas.
Remiss-handlingen återställes härjemte underdånigst och ConvoyCommissariatet framhärdar med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormägtigste, Allernådigste Konung!
Eder Kongl. Maj:ts nnderdånlgste, tropligtigste tjenare och undersater €. D. SKOGMAN. Fredr.
Due. J. H. Kreuger.
Garl Arfwedson.
"Stockholm den 7 Februari 1840.
M. F. Åberg. 14 — 106 — Seraphimer-Ordens-Gillels und. utlåtanda.
Storm ägt i g ste, Allernådigste Konung!
Genom remiss, som den 16 innevarande månad blifvit SeraphinterOrdens-Gillet meddeld, har Eders Kongl. Maj:t i Nåder behagat infordra Seraphimer-Ordens-Gillels underdåniga utlåtande öfver de af Rikets Ständers Revisorer vid granskning af Seraphimer-Ordens-Gillels redogörelse och förvaltning för åren 1836 och 1837 gjorde anmärkningar, hvaruti förmäles det Revisorernes uppmärksamhet blifvit fästad derå, att Hospitals-Direclionerne i Landsorterna utlånat medel till betydliga belopp åt enskilda personer, men att dessa fondens fordringar blott till summan blifvit inför Seraphimer-Ordens-Gillet redovisad; i anseende hvartill och då Revisorerne ansågo lämpligast, det Seraphimer-OrdensGillet ensamt förvaltar Hospitals-Fondens fordringar och deraf meddelar lån, Revisorerne tillstyrkt, att de åt personer på Landet försträckta summor anlingen måtte indrifvas och till Seraphimer-Ordens-Gillet öfverlemnas, för att derifrån å nyo utlånas, eller ock alt Jåne-handiingarne till Ordens-Gillet insändas, för att, i afseende på säkerheten derstädes granskas och förvaras, genom hvilken åtgärd faran för möjligen framtida förluster, mer än nu, skulle förebyggas, hälst det alltid visat sig, att Seraphimer-Ordens-Gillet aldrig uraktlåtit något som kunnat bereda fondens förmån och säkerhet; hvarjemte Revisorerne, med upprepande af antalet utaf Seraphimer-Ordens-Gillets Tjenstemän och Yaktbetjening, förklarat sig finna, det aflöningen, utgörande för dem alla tillhopa 4,306 R:dr 32 sk.
Banco årligen, jemte en pensions- och expectance-stat af 966 R:dr 32 sk.
Banco, som drabbade fonden, vara nog dryg, hvadan och då nu mera den åtgärd vidtagits, i afseende på Hospitalerne, att minska dessas antal och inrätta färre i större scala, Revisorerne i underdånighet hemställt, om icke någon minskning i herörde utgifter skulle kunna lillvägabringas, anlingen genom inskränkning i Tjenstemännens antal, eller nedsättning i deras nu varande löneförmåner.
Hvad nu angår de vid Hospitalerne i orterna utlånte fordringar, hvilka i allmänhet tillkommit från längre tider tillbaka, innan den an - - 107 stallt vidtogs, att alla Öfverskottsmedlen skulle insändas till SeraphimerOrdens-Gillet på sätt nu i många år skett; så är, i afseende på dylika fordringar, uti den för Hospitals-Syslomännen den 3 Juni 1801 utfärdade Instruclion stadgadt, att lånehandlingarne skola förvaras uti en med tre lås försedd kassakista, dertill Hospitals-Föreståndare och Sysloman hafva hvar sin nyckel, och att Hospitals-Föreståndarne minst en gång hvarje år bora genomse samma handlingar, och dem till riktigheten pröfva, samt deröfver meddela bevis, som bör åtfölja HospitalsRäkenskaperna, vid hvilka jemväl nu årligen från hvarje Hospital bifogas en fullständig uppgift både å låntagarne och beloppen af deras lån, jemte Landshöfdingens eller annan Ilospilals-föreståndares intyg om uppgiftens riktighet, så att redovisningen för dessa lån visserligen icke är inskränkt till blotta summan.
Någon osäkerhet för Hospitalet bör således i afseende på dylika fordringar icke, mera än för andra, kunna befaras, derest vederbörande deras åligganden vid tillsynen behörigen fullgöra.
Seraplnmer-Ordens-Gillet har likväl, vid de Hospilaler, hvarifrån Ilospitalshjonen blifvit flyttade, låtit efter hand incassera der utestående fordringar, af orsak, att Sysslomännen derstädes, i den mån de afgå, indragas, äfvensom af särskilda anledningar uppsägning utaf åtskillige fordringar på en del andra ställen skett, men dessa uppsägningar hafva raerändcls väckt missnöje hos låntagarne, hvilka, till större delen i många år innehaft lånen och påräknat, alt, emot ställd och godkänd säkerhet, än vidare få dem innehafva.
Om nu alla lånen vid Ilospitalerne skulle indrifvas och medlen från Seraphimer-Ordens-Gillet å nyo utlånas, så inträffade dessutom den omständighet, att, i stället för det räntan å dem nu erlägges med 6 procent årligen, härstädes ej kunde påräknas högre ränta än 5 procent, i följd hvaraf, genom denna förändring, en icke obetydlig årlig förlust komme att Hospitals-fonden tillskyndas; och derest åter den anstallt vidtoges, att lånehandlingarne å ifrågavarande lån, som äro många till antalet, de flesta å smärre summor, skulle hit insändas, för att hos Seraphimer-Ordens-Gillet förvaras, i hvilket fall naturligtvis årliga räntorna äfven borde här liqvideras, skulle derigenom för låntagarne uppkomma både besvär och kostnader, som nu undvikas.
Af dessa skäl anser Seraphimer-Ordens-Gillet sig ej kunna i underdånighet tillstyrka något allmänt ovillkorligt stadgande om ifrågavarande låns indrifvande eller om lånehandlingarnes hit insändande.
I afseende åter på anmärkningen, att Ordens-Gillels Tjenstemän skulle vara för mycket lunta och för många till antalet, den lörsta an - _ 108 — märkningen af denna art, som vid de flerfalldiga Revisioner OrdensGillets Räkenskaper och förvaltning undergått, blifvit gjord, får Seraphimer-Ordens-Gillet underdånigst upplysa, att, genom Eders Kongl. Maj:ts, kort efter Seraphimer-Ordens-Gillets stiftande, den 27 April 1791 i Nåder fastställde Stat för Tjenstemännen härstädes, deras antal blifvit bestämdt till hvad det nu är, utom Advocat-Fiscalen, Architecten, Copisten och En Kammarskrifvare, hvilka tillkommit sedermera, i följd af Eders Kongl. Maj:ts den 25 November 1799, den 24 November 1800 och den 22 November 1802 meddeldte särskildte Nådiga Beslut, deder innehålla, att en Copist ansåges oumgängeligen nödig i anseende till de mångfalldiga ärendernas expedierande, som i Seraphimer-Ordens-Giliet föreföllo, och hvilka af en Cancellist på Stat omöjligen kunde medhinnas: att Architectens biträde behöfdes i och för alla de Byggnadsarbeten, om hvilka det tillkom Seraphimer-Ordens-Giliet att förordna: att, för utförandet af en mängd rättegångar m. m.
Hospitals-fonden årligen fått vidkännas större kostnader, hvilka skulle minskas genom antagandet af en lagfaren tjensteman, som, med benämning af Advocat-Fiscal, komme att i berörde hänseenden lemna Seraphimer-Ordens-Giliet erforderliga biträden, samt att en Kammarskrifvare utom den, som å Stat förut varit uppförd, äfven för göromålen härstädes behöfdes.
De i Staten för Tjenstemännen fastställde löner äro väl sedermera tid efter annan ökade med tillhopa
Ett hundra procent utöfver primitiva beloppet; men sådant har likaledes skett i följd af Eders Kongl.
Maj:ts Nådiga Beslut, det sista meddeladt år 1816, grundadt på myntets mer än dubbla försämring.
Således har hvarken i antalet af Tjenstemännen, eller beloppet af deras löner någon tillökning blifvit gjord sedan Seraphimer-Ordens nuvarande Ledamöter tillträdde Öfver-Styrelsen härstädes, tvertom är under tiden minskning deruti verkställd, i så måtto, att Advocat-Fiscalstjensten blifvit indragen och de dermed åtföljande göromål öfverflyttade å en annan af Tjenstemännen, som, emot ett årligt arfvode, vida mindi’e än Advocat-Fiscals-lönen, bestrider samma göromål. *—
Att vidare indragning under tiden ej blifvit gjord anföres likväl icke såsom någon ursägt för det sådant icke skett, emedan verkliga skälet dertill är, att slik indragning ej kan verkställas utan att för ärendernas jemna och oafbrutna gång lägga hinder i vägen.
Genom Hospitalernes centralicerande äro göromålen härstädes ingalunda minskade, tvertom ökade.
Sedan Hospitalerne blifvit förvandlade till curativa anstalter i stället för — 109 — det de förut varit näslan blott förvaringsrum för vansinniga personer, har antalet af dem, som anmälas till Ilospitals-vård betydligen tilltagit, i följd hvaraf skrift vexlingen med Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvilka det tillhör att hos Seraphimer-Ordens-Gillet om svagsintas emottagande göra anmälan, samt med Directionerne vid GentralHospilalen, dit de flesta inkomma, jemväl ökats.
Förvaltningen af Hospitalernes inkomster och fasta Egendomar, äfvensom redogörelsen derför har icke eller undergått någon förminskning, utan snarare vunnit tillökning, genom de anslallter, som blifvit vidtagne till förmånligare arrenden af fastigheterna.
Detta hade ej kunnat undgå Revisorerne, om de rådfrågat Seraphimer-Ordens-Gillets Registratur, Protocoller och Handlingar.
Oaktadt sålunda göi’omålen härstädes, efter hvad berördt är, ökats, hafva Tjenstemännens löner genom de under tiden deruti till numerairen skedde förhöjningar ändock i sjelfva verket icke vunnit tillökning.
De äro tvertom vida lägre nu än år 1791, hälst de från början fastställdes i Speciemynt, i följd hvaraf de beviljade förhöjningarne alldeles icke motsvara den genom realisationen fastställde skillnad emellan Silfver- och Banco-mynt.
Att jemväl dessa löner, långt ifrån att vara öfverdrifvet höga, såsom Revisorerne antydt, tvertom äro allt för ringa och otillräckliga, synes också vid jemförelse emellan göromålen och de för hvarje Tjensteman fastställde lönebelopp, dervid sig visar, att t. ex. Copisten och yngste Kammarskrifvaren årligen hafva blott 166 R:dr 32 sk.
Banco hvardera, eller vida mindre än som i flere Verk bestås Yaktmästarne.
Följden häraf har också varit den, att, enär Copist och Cancellist, hvilkas tid, i anseende till lönernas otillräcklighet, icke skäligen bör helt och hållet upptagas med Seraphimer-Ordens-Gillets göromål, och renskrifningen af den märigd Expeditioner, som härifrån utgå, ej eller alltid af dem kan medhinnas på den korta tid, under hvilken de för befordrandet af ärendernas jemna och obehindrad® gång böra vara färdiga, Ordens-Gillets Secreterare, för biträde vid Expeditionernes renskrifning i flere år af enskilte medel utbetalt Ett Hundrade R:dr Riksgäldssedel' årligen.
Öfver-Styrelsen härstädes föres utan all kostnad, och det Ilar ej kunnat vara Revisorerne obekant, att Ordens-Gillet ej kan bestrida de härstädes förefallande mångfalldiga och olikartade göromål, eller uppfylla dess bestämmelse, hvarmed mänsklighetens rätt är så nära förenad, utan att Ordens-Gillet biträdes af ett tillräckligt antal Tjenstemän, och personer med nit och erforderlig skicklighet kunna dertill icke erhållas, -r- 110 — så framt de icke för deras besvär blifva någorlunda belönta.
Att annorlunda tillvägagå, kan aldrig medföra någon vinst, utan blir förlust, desto betänkligare, då den drabbar ett Barmhertighets-Yerk.
Den Nådiga Remissen bifogas i underdånighet, och SeraphimerOrdens-Gillet framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit Stormägtigste, Ällernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigstc tjenare oell uudersåter M. ROSENBLAD.
JACOB De la GARDIE.
JOH, H. TAWAST. M. BRAHE.
C. EDY. GYLDENSTOLPE.
Stockholm den 27 Februari 1840.
C. M. Hindbeck.
Angående af Rikets Ständers Revisorer gjorde anmärkningar vid Hospitals-räkenskaperna för åren 1836 och 1837. — lil — Styrelsens öfver Fängelserne und. utlåtande.
Genom Nådig Remiss har Eders Kongl. Maj:t täckts infordra Styrelsens öfver Fängelser och Arhets-Inrättningar i Riket underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers år 1839 församlade Revisorers afgifne Berättelse, i hvad den rörer samma år verkställd granskning af Styrelsens Räkenskaper och förvaltning för åren 1836 och 1837.
Till underdånig åtlydnad häraf får Styrelsen den
Nåden att i den ordning, hvartill förenämnde berättelse föranleder, dess utlåtande i underdånighet afgifva i de delar deraf, som derföre kunna utgöra föremål.
Efter att hafva förmält det
Räkenskaperne ej lemnat anledning till någon väsendtiigare anmärkning, hafva Revisorerne dock ansett sig böra fästa uppmärksamhet vid följande omständigheter: A) Att vid jemnförelse emellan Tabellen öfver Stats-anslagets fördelning och uppgifter öfver utgifternes belopp för hvarje föremål, det visade sig, att det förra ej blefve tillräckligt, hvadan de tillfälliga inkomsterne måst användas, för att betäcka åtskillige under olika rubriker utförde kostnader, utan att Inrättningarnes liqvider, sådant oaktadt, kunde jernnt balaneeras, hvarpå exempel blifvit anfördt för år 1837 då utgifterne öfverstego inkomsterne med 14,240 R:dr 45 sk. 3 r:st.
I anledning häraf och med förmälan af orsakerne till detta missförhållande, härledande sig i allmänhet dels från fångpersonalens öfverdrifna tillväxt, särdeles vid Södra Corrections-Inrättningen, öfverstigande derstädes ända till ett antal af 35 den i Staten påräknade summan af 600 Correctionister, dels från det stegrade priset på nödvändighets-artiklar samt af Garnisonens å Långholmen förstärkande, hafva Revisorerne, som på sådan grund funnit något klander häremot icke böra framställas, ansett lättelse härutinnan kunna till vägabringas derigenom, att i likhet med hvad som redan äger rum för den under Styrelsens inseende stående anpart af fästningsfängelsernas Economie, Styrelsen förpligtades, att årligen till Kongl. Maj:t afgifva underdånigt förslag till särskild
Stat för hvarje underlydande Arbets- eller Gorrections-Inrättning. 112 — I anledning af denna utaf Revisorerne gjorda framställning, har Styrelsen skolat i underdånighet meddela, att Styrelsen redan uti underdånig skrifvelse af den 7 Sept. 1838 bland annat fästat Eders Kongl.
Maj:ts Nådiga uppmärksamhet derpå, att då anslagen för CorrectionsInrältningarne dittills utgått till de belopp, sorn i Nåder gillade Stater upptogo, men enligt sakens natur utgifterne årligen måste variera efter storleken af personalen och de olika varuprisen m. m. samt de af arbetsförtjenst påräknade inkomster jemväl kunde blifva betydligt skiljaktige det ena året emot det andra, häraf måste följa, att anslagen och kostnaderne icke kunde med hvarandra öfverensstämma, eller att sådant helt och hållet berodde på tillfälligheter, varandes ändamålet med Staternes fastställande endast att bestämma hvad som på förhand kunde stadgas, såsom aflöningar och andra till beloppet årligen oförändrade utgifter m. m., hvadan nämnde Stater icke annorlunda borde tjena till efterrättelse, än att de lades till grund för beräknandet af de kostnader, som för hvarje år efter skiljaktige förhållanden erfordrades, af hvilken anledning och på det Stats-anslaget för hvarje år skulle kunna lämpas efter verkliga behofvet samt Eders Kongl. Maj:t ej besväras med serskilda underdåniga framställningar om anvisandet af ytterligare medel vid de tillfällen, då tillökning uti personal eller varupriser vållade högre utgifter, än som varit beräknadt, Styrelsen i underdånighet hemställt, om Nådig tillåtelse att i afseende å Corrections-Inrättningarne, på lika sätt, som för Fästnings-fängelserne tillgått, få framgent årligen afgifva underdåniga Reqvisitions-förslag å de medel, som, med iakttagande af bestämmelserne i de fastställde Staterne, för det kommande året erfordrades.
Sedan Eders Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 16 November förenämnde år täckts lemna bifall lill hvad Styrelsen, utgående från samma åsigt, som Revisorerne, i underdånighet hemställt och föreslagit, och den af Revisorerne åsyftade rättelse härutinnan sålunda redan vunnits, lärer förenämnde af Revisorerne gjorde framställning ej erfordra vidare åtgärd.
B) Revisorerne hafva vidare, under yttrande att af Fång-Styrelsens Ilufvud-böcker ej kunde inhämtas total-beloppet, som från Statsanslaget till fångars skjuts, underhåll, medikamenter eller i öfrigt utgår, till vidmaglhållande af de Inrättningar, hvilka hufvudsakligen lyda under Styrelsen, enär dess befattning ej omfattar den egentliga fångvården i sin helhet, såsom inbegripande (jemte Corrections-Inrättningarne) endast den del af den Economiska förvaltningen utaf Fästningsfängel serna, 113 — serna, med undanlag af Carlskrona, som utgöres af fångarnes beklädnad, sängkläder, sjukvård, ved och lysningsämnen, mat- och dryekes-käril, nödiga reparationer m. m., men deremot det egentliga underhållet eller förplägningen fortfarande bestrides af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande.
Revisorerne, som, på anförde skäl icke ansett lämpligt, att nu tillstyrka partiela eller tillfälliga jemnkningar i detta förhållande, hafva dock önskat, att den Öfvertygelse blefve af Rikets Ständer uttryckt, att fångvårds öfverinseendet ej borde vara fördeladt emellan olika Auctoriteter, samt att denna vigtiga angelägenhet således måtte ytterligare komma under Nådig pröfning.
Styrelsen får med anledning häraf i underdånighet anföra, det Styrelsen, instämmande i Revisorernes härutinnan yttrade åsigter, äfven för sin del anser det vara af mycken vigt, såsom ledande