Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit måtte af gunst och nåd medgifva Kongl. Majlis Kådig a Svar, N:o 70. 3 sökanden ali från slals-verket återbekomma, hvad lian sålunda genom arren - Kongl. Maj:t, som på grund af hvad upplyst och anfördt blifvit, så väl angående de för ifrågavarande kronolaxfiske tillförene erlanda vida lägre arrendesummor, som ock angående samma kronofiskes nu mera betydligen förminskade afkastning, jemte inträ lfa dt dröjsmål med Mörrums-åns i i § af arrendekontraktet omförmälde uppmuddring, ansåg billigt, att någon eftergift må sökanden förunnas af det dryga arrendebelopp, lian sig åtagit, förklarade, enligt Slals-rådels underdåniga tillstyrkande, Sig vilja, na t i skrifvelse till Rikets nu församlade Ständers Stats-utskott, föreslå Rikets Ständer att, med behjertande af sökandens genom •det om-förmälda arrendet iråkade bekymmersamma belägenhet, förrinna honom den eftergift, att arrende-afgiften för nästlidet år, äfvensom för det nu löpande arrendeåret, varder till hälften nedsatt, med förbindelse för sökanden att fullgöra, hvad arrendekontraktet i öfrigt stadgar.
Ex ProtocoTlo, C. Hallberg.
N;o 70, Ank. till Exp.-Utsk. d. 21 Febr., kl. 9 f. tn.
Kort g I.
Ma fits Nådiga Svar uppå Rikets Ständers underdåniga skrif velse, angående Riksdagens förlängning', Gifvet Stockholms Slott den t5 Februari i8/f8.
Jemte anmälan, att mångfaldiga ärenden, hvaribland flera afhufvudsaklig vigt, ännu återstode att af Rikets Ständer vid nu pågående riksdag handläggas, hafva Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse af den n i denna månad, hos Kongl. Majit äskat, att riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad, räknad från och med den 23 innevarande Februari.
Majit har, i anledning häraf och på grund af stadgandet i ioc>§ Regerings - Kongl: Maj:is Nådiga Svar, N:o 70:. förmer» och 80 § Ri ksdags-ord ni ogen „ velat i nåder förklara, alt riksdagen må med den sålunda äskade tiden- af En månad förlängas.
Majit föiblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Datum, ut supra.
OSGAR. J. F. Fåhreeus.
Utdrag of Protokollet öfver Civil-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den i5 Februari 18 fS.
N ärrarande:
Ilans Excellens J u s t i t i a?-S l a ts m i n is tern, Herr Grefve Posse + Ilans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre> Statsråden:
Friherre Stael von Holstein Munthe, Friherre Pejronr Silfverstolpe, mern,.
Gyllen granatj.
Faxej och Fåhreeus.. Departements-Chefen , Statsrådet Fåhreeus föredrog i underdånighet Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, deruti, jemte anmälan, alt mångfaldiga ärenden, hvaribland flera af hufvudsaklig vigt, ännu återslode alt vid nu pågående riksdag handlägga, Rikets Ständer hos Kongl. Majit äskat, att riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad, räknad från och med den a3 innevarande Februari; och uppläste Statsrådet Fåhreeus förslag til! svar å Rikets Ständers berörde skrifvelse, hvilket förslag, sådant det finnes protokollet bilagdt, uppå Statsrådets underdåniga tillstyrkande, af Kongl. Majit i nåder gillades; och skulle, i öfverensstämmelse dermed, nådigt svar lill Rikets Ständer på vanligt sätt expedieras.
Ex Protocollo Joh.
Rob. Bergin. lio-ngL Maj:ts Nådiga Proposition, iY:o- XL N:o 71.
Ank. till Exp.-Utsk. elen 21 Febr., kl. 3 c. m.
Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständerj angående lindring i den af hemmanen å ön Hven s såsom godtgörelse för dem förut åliggande arbetsskjldighet and Uranienborgs kungsgård, utgående afgäld; gifven Stockholms Slott den // Februari 1848.
Uli till K ongl.
Majit elen 22 Maj i845 adalen skrifvelse gåfvo Rikets då församlade Ständer tillkänna, hurusom hos dem fråga blifvit väckt, att, då den, enligt kontrakt af den 20 November 1688, hemmansegarne å ön liven inom Malmöhus län, emot åtnjutande af 6 daler silfvermynt afkortning i räntan för hvart |. mantal, åliggande arbelsskyldighet till den på 011 belägna kungsladugården Uranienborg, hvilken arbelsskyldighet genom tvänne al Kongl. Majrts befallningshafvande i länet år 1811 utfärdade och af Kongl. Majlis och Rikets Kammar-kollegium den i3 Maj 1813 fastställda utslag blifvit bestämd till 22 öke- och 45 drängedagsverke!! af hvart ■§■ mantal, för hvilka dagsverken erlades lösen efter markegångspris, numera vore serdeles betungande, bemälde hemmansegare måtte från nämnda arbetsskyldighet befrias, mot förbindelse att i stället erlägga sina hemmansräntor på det sätt, hvarpå desamma före ofvannämnda kontrakts tillkomst utgått, eller ock, i händelse sådant icke kunde bifallas, de af hemmanen utgående grundskatter skäligen jemkas och nedsättas; och anhöllo, efter framställning häraf, äfvensom af de med dagsverksskyldigheters utgörande in natina i allmänhet förenade olägenheter, Rikets Ständer i underdånighet, att, då det icke vore tvifvel underkastadt, valt det belopp, hemmansegarne på ön liven för det närvarande måste i lösen för dem åliggande arbetsskyldrghet erlägga, vida öfverstege värdet af den nedsättning i hemmansräntan, hvilken enligt 1688 års kontrakt blifvit såsom ersättning för den åtagna arbelsskyldigheten medgifven, samt berörde hemmansegare, vid sådant förhållande, syntes ega giltiga anspråk på tillgodonjutaude af någon lindring i meranämnde för deras i allmänhet svaga hemman tryckande beskattning, Kongl. Maj:t måtte täckas i nåder förordna om utsträckning till ifrågavarande, hemmansegarne på ön Hven åliggande, dagsverksskyldighet af den vedan anbefallda undersökningen 6 Kongl. ilajts Kådiga Proposition, Ro 71. om arbetsskyldigheterne i Skåne, samt derefter och sedan förslag i berörd® afseende blifvit uppgjordt
Lill en sådan jemkning och nedsättning af den för arbelsskyldigheten på Hven utgående lösen, som med rättvisa och billighet öfve renss
Lä nide, till Rikets näst sammanträdande
Sedan Kongl. Majit, i anledning af Rikets Ständers omförmälda framställning, inbemtat Kammar-kollegii underdåniga utlåtande, har, vid härefter företagen pröfning af ärendet, Kongl.
Maj:t väl funnit arbelsskyldigheten lill Uranienborgs kungsgård utgöra ett ifrågavarande hemman och lägenheter på ön Hven från uråldriga tider utöfver grundräntan åliggande besvär, hvarifrån befrielse, emot upphörande af den nedsättning i berörde grundränta, som uti 1688 års kontrakt om arbelsskyldighetens fördelning och fullgörande blifvit fastställd, alltså icke kunde obelingadt eller utan serskilda skäl medgifvas; men derjemte ansett en närmare undersökning böra anställas i och för beredande af rättvis jemkning uti omförmälda besvär, med hänsigt bland annat till de af närmast belägne hemman och lägenheter å fasta landet utgående skatter och onera; hvadan Kongl. Maj:t i nåder anbefallt
Dess befallningshafvande i Malmöhus län att om verkställighet af en så beskaffad undersökning, i närvaro af vederbörande skattskyldige, äfvensom af krono-ornbud och en i jordbruk kunnig ståndsperson, föranstalta, samt att derefter med undersöknings-protokollet och förrältningsmännens yttrande jemle eget utlåtande i ämnet till Kongl. Majrt inkomma.
Genom berörde, under loppet af förlidet år verkställda, undersökning, har Kongl. Majrt funnit det vara ådagalagdt, ej mindre att meranämnde, af hemmanet Nio 1 med a5, hvartdera f, samt Nro 2 G med 34, Ii vartdera t%, eller tillsammans iirV mantal Tuna i St.
Ibbs socken å Hven utgående arbetsskyldighet, i följd af de dermed tid efter annan skedda regleringar och deribland arbelsskyldighetens utförande i vissa dagsverken, hvilka lösas med penningar efter markegång, blifvit större, än den ursprunggen varit, än ock att omförmälda hemman nu få vidkännas på det bela högre skatter och besvär, än närmast belägna hemman å fasta landet af lika mantal och beskaffenhet; och Kongl. Majit anser vid sådant förhållande med rättvisa och billighet desto heldre öfverensstämma , att lindring i utgörandet af omförmälda dagsverksskyldighet varder de skattdragande beredd , som det, i följd af hemmanens å 011 Hven inskränktare egorymd och afskiljda läge, måste antagas, att landtmannanäringen derstädes är i saknad af flera fördelar, hvilka för dess idkare å fasta landet äro att påräkna.
Kongl'.
Maj:ts Nådiga Proposition, N.o Tf. 7 Hvad Sier beträffar frågan, i hvad mån lindring i berörde dagsverksskyldighet hemmanen må förunnas, så förekommer i afseende härå, hurusom vit i den om undersökningen afgifna berällelse förrättningsmännen, genom uppgjorda beräkningar, sökt visa, att, om vid arbetsskyldighetens år 181 i verkställda uppskattning och bestämmande lill vissa dagsverken förfarits med behörig noggrannhet och under omsorgsfullt aktgifvande å det år 1688 afslulade arbetskontraktets syftning och innehåll, samma uppskattning icke bordt blifva högre, än att den motsvarat 18 öke- och omkring 29 dränge-dagsverken för hvart | mantal, hvilka dagsverken efter medium af markegångsprisen under åren 1812 till och med 1846 uppginge till ett ett värde af 29 r:dr 47 r:st., då deremot värdet af nu bestämda 22 öke- och 45 dränge-dagsverken för hvart f mantal, eller helt hofveri, efter samma medelpris, utgjorde 39 r:dr 18 sk. 1 r:st.; att arbetsskyldighetens förvandling till vissa dagsverken, som borde lösas efter markegång, dessutom för hemrnans-innebafvarne på liven medfört samma verkan som en skatteförhöjning, enär markegångspriserna, serdeles å öke-dagsverken, sedan år 1812 betydligen stigit, men ett öke-dagsverke å ön Hven, i följd af saknadt tillfälle alt under mellantiderna nyttigt använda dc för åkerbruket erforderlige dragare, alltid hade samma värde och snarare skulle kunna med fördel in natura utgöras, än betalas efter en stigande markegång; samt att jemförelsen med närbelägna hemman å fasta landet så utfölle, att, om, på sätt krono-ombudet yrkat, denna jemförelse skedde med arbetshemmanen vid Hjelmshults boställe, hemmanen å Hven borde, för beredande af likhet i skatter och besvär, förunnas nedsättning i dagsverkspenningarne till 47 r:dr 7 sk. 10 r:st. af hvarje helt mantal, motsvarande efter de sista 10 årens medelmarkegång, omkring 6 tunnor 23j kappar spanmåi, hälften råg och hälften korn, hvaremot, om, enligt hvad förrättningsmännen ansett lämpligare, arbetshemmanen vid Årups ryllmästare-boställe toges lill grund för jemförelsen, nedsättning borde ega rum till 20 icdr 6 sk* 1 1 r:st. eller till 2 tunnor 29r\rT kappar spanmåi, hälften råg och hälften korn, för helt mantal, hvilken nedsättning, emot upphörande af hittills åtnjutne afkortning i grundräntan, förrättningsmännen ock, för sin del, i underdånighet tillstyrkt.
Härvid företer sig likväl det förhållande, att hemmans-innehafvarne sjelfve, med jemkning af ett vid undersökningens början framstäldt vilkorligt anbud af 10 tunnor spanmåi för hvarje helt mantal i stället för nu utgående dagsverkslösen, sedermera utgifvit 8 tunnor spanmåi af mantalet» hälften råg och hälften korn, såsom ett belopp, hvartill berörde afgift skä - 8 Kongl. Maj-.ls Nådiga Proposition, N o Ti.
Tigen kunde för framtiden bestämmas, samt alt genom antagande af detta sednare anbud en icke obetydlig lindring i nuvarande afgift skulle de arbetsskvldige beredas; och ehuru värdet af berörde spanmåls-qvanlitet efter medel-markegångspris jemväl understiger det värde i penningar, hvartill arbetsskyldigheten blifvit, med dagsverkenas nedsättning till 18 ökeoch nära 3Q dränge-dagsverken, af föriättningsmännen uppskallad, anser Kongl.
Maj:t, med fästadt afseende ä hvad i öfrigt vid undersökningen blifvit upplyst och anmärkt, angående hemmanens å ön Hven inskränkta egorymd och jemförelsevis mindre fördelaktiga läge, godkännandet af berörde anbud innefatta en lämplig och med rättvisa mot så väl staten som de skaltskyldige öfverensstämmande jemkning uti ifrågavarande, omförmälda hemman åliggande besvär, hvadan Kongl. Majit för
Sin del bifaller och härmed till antagande af Rikets Ständer föreslår, att de arbetsskyldige hemmans-innehafvarne å ön Hven ina för framtiden njuta den lindring uti meranämnda arbetsskyldighet, att de, i stället för nu bestämda dagsverken, skola hädanefter för hvarje helt mantal och proportionaliter för mindre erlägga en årlig spanmåls-ränta af 8 tunnor säd, hälften råg och hälften korn, att utgöras, på sätt i afseende på kronans behållna ränte-spanmål nu är eller framdeles kan varda i allmänhet stadgadt; hvaremot de icke vidare komme att åtnjuta den afkortning å hemmansräntan, sorn med 6 daler eller 2 r:dr banko för hvarje | mantal hittills egt rum.
Vidkommande serskildt dagsverksräntan för de å ön varande kronoskatte-arbetshus, för hvilka, fyra till antalet, sådan ränta nu utgöres med lösen för dels sju, dels fyra dagsverken årligen, finner Kongl. Majit icke skäl att någon jemkning deruti för det närvarande medgifva och Rikets Ständer föreslå.
Majit, som till vederbörande Utskott skall låta öfverlemna såväl berättelsen om ofvanberörde, angående dagsverksskyldigheten å Hven, hållna undersökning, som öfriga lill målet hörande handlingar, har härjemte velat gifva Rikets Ständer tillkänna, att, hvad angår den serskilda frågan om reglering af den arbetsskyldighet, som utgöres lill åtskilliga i Skåne och Skaraborgs län belägne, förnämligast för militie-staten anslagna, boställen, åtskilliga ytterligare upplysningar och utredningar i och för slutliga pröfningen af denna fråga funnits vara af nöden, för erhållande hvaraf serskilda åtgärder blifvit vidtagna.
Koni. Maj.ts Nådiga Proposition, N:o 7f. i) Kongl. Maj:t förbi ifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd oell ynnest städse välbevågen.
Utdrag af Protokollet öfver
Fin ans-är enden, hållet inför Hans Majit Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott deri 11 Februari 1S48.
Hans Excellens Justitiae-Statsministerri, Herr C refve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre, Statsråden : Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Waern, Friherre Gjllengranat, Faxe och Fåhraeus.
Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Munthe uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga heslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition lill Rikets Ständer, angående lindring i den al hemmanen å ön Hven, såsom godlgörelse för deni förut åliggande ai betsskyldighet vid Uranienborgs kungsgård, utgående afgäld.
Majit behagade, jemnlikt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdi, samt befalla, att nådig proposition, i enlighet dermed, skulle lill Rikets Ständer afgå.
Ex Pruiacotlo L. Chr.
Back. Bill. lill It.
Fröt. 184-7 och 1848. 1 Sami.
I Afd. 20 tlé/t. 2 STOCKHOLM, f. d. Schultzes Boktryckeri, 1848.
Maj.ts Nådiga Skrifvelse j N:0 71. 1 N:o 72.
Arik. till Exp. Utsk. den Febr., kl. g f. tn.
Maj.ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om delaktighet i Civil-statens Pensionsinrättning för Borgmästare i Rikets Städer utom Stockholm, äfvensom för Kornmissions-Landtmätare; gifven Stockholms Slott den 11 Februari 1848- S^dan civilstatens fullmäktige vid 1842 års sammanträde föreliaft den utaf Rikets Ständer vid 1840 års riksdag väckta fråga, om och på hvad vilkor delaktighet uti civilstatens pensionsinrättning kunde medgifvas borgmästare i rikets städer utom Stockholm, äfvensom kommissions-landtmätarne, jemte deras enkor och barn, samt bemälde fullmäktige derefter hos Kongl, Majit anmält resultaten af deras öfverlägguingar i ämnet och deribland, hurusom fullmäktige antagit, att, för bestridande af pensionering för ifrågavarande tjenstemän, med deras enkor och barn, utan förlust för pensions-inrättningen, erfordrades årliga statsbidrag af 4,000 r:dr för borgmästarne, jemte deras enkor och barn, samt 4,800 r:dr samma mynt för kommissions-landtmätarne, med deras enkor och barn, dock att, genom hvad sålunda af desse fullmäktige blifvit antaget och framstäldt, någon inskränkning icke borde anses vara gjord i derefter sammanträdande fullmäktiges rätt att, efter sig företeende omständigheter, i frågan besluta; så och efter det, med anledning häraf.
Majit uti nådig skrifvelse den 6 Augusti 1844 åt Rikets sednast församlade Ständer öfverlemIiat, att, derest de fortfarande vidblefvo framställningen om borgmästares och kommissions-landtmätares upptagande till delaktighet i förenämnde inrättning, de för sådant ändamål af civilstatens fullmäktige äskade anslag serskildt anvisa, tilikännagåfvo Rikets Ständer i underdånighet, det de, för beredande af ifrågavarande tjenstemäns inträde såsom delegare i merberörde pensions-inrättning, beviljat ett årligt stats-anslag af 8,800 rldr att till pensionsinrättnin* gen utgå från och med det år, då sådan delaktighet kunde samma tjenste» män meddelas och träda i verkställighet.
I anledning af hvad sålunda förekommit, infordrade Kongl. Majit direktionens öfver civilstatens pensions-inrättning förnyade underdåniga utlåtande i ämnet; till följd hvaraf bemälde direktion uti skrifvelse den 15 Februari nästlidet år fästade Kongl. Majits nådiga uppmärksamhet å pensions-inrättninBih. till R.
Prot. 1847 1848, 1 Sami. 1 Afd. 21 Hafi. 1 2 Kongl.
Maj.ts Nådig« Skrifvelse, N.o 72. gens och serdeles dess enskilda enke- och pupillfonds betänkliga ställning, samt, bland annat, i underdånighet anförde, huruledes ställningen skulle blifva ännu mera ofördelaktig, om delaktighet i inrättningen utsträcktes till ett större antal tjenstemän, hvilkas inträde deruti, vid inrättningens stiftelse, icke tagits 1 beräkning och af hvilka de fleste syntes komma att betunga inrättningen med pensionering af enkor och barn.
Efter öfvervägande häraf förklarade Kongl. Maj:t under den 23 sistlidne Mars, hurusom Dess till rikets sednast församlade Stäuder aflåtna nådiga proposition om delaktighet i pensionsinrättningen för ofvanbemälde tjenstemän afsett beviljande icke allenast af de för detta ändamål serskildt begärde anslagssummor, utan ock af den då jemväl äskade tillökning i statens bidrag till peusions-imättuingen på det hela; vid hvilket förhållande och då , enligt hvad direktionen anmält, inrättningens framtida bestånd icke vore betryggadt genom det ringare anslag utöfver de äldre statsbidragen, som vid sista riksdag blifvit anvisadt, Kongl. Maj:t faun frågan om borgmästares och kommissions-landtmätares upptagande till delaktighet i pensions-inrättningen böra hvila, intilldess civif-statens fullmäktige varit i tillfälle att om utvägarne till inrättningens upprätthållande öfverlägga och besluta, samt detta ämne sedermera utgjort föremål för den ytterligare pröfning, som på Kongl. Majit ankomme; och hafva, med anledning häraf, eivii-statens sednaste församlade fullmäktige, uti deras efter slutadt sammanträde, till Kongl.
Majit afgifna berättelse i underdånighet förmält, hurusom, i afseende på förenämnde fråga om borgmästares och kommissions-landtmätares upptagande till delaktighet i peusions-im ättningen, hos fullmäktige i betraktande kommit den bekymmersamma ställning, hvari enskilda enke- och pupillfonden sig nu befinner och hvilken vore sådan, att fonden icke, utan fortfarande betydliga bidrag, kunde fullgöra de densamma redan åliggande förbindelser till dem, som derpå, enligt hittills i gällande reglementen gifne försäkringar, ega lagliga anspråk; att ehuru de bidrag, som fullmäktige vid 1842 års sammanträde, efter uppgjorda beräkuingar, trott vara erforderliga för alt sätta pensions-inrättningen i tillfälle att, utan förlust, åtaga sig pensionering af ifrågavarande tjenstemän, jemte deras enkor och barn, blifvit af Rikets Ständer beviljade, hvarigenom kunde synas, som inrättningen icke skulle äfventyra någon förlust i följd af deras upptagande till delaktighet, det likväl icke kunnat undfalla fullmäktiges uppmärksamhet, hurusom beräkningar i ifrågavarande hänseende, såsom Åvilande endast på grunder, hvilka icke kunde med någon visshet antagas, egde ring» tillförlitlighet, hvadan icke eller sned någon säkerhet kunde afgöras, om de beviljade bidragen voro för de dermed afsedda ändamål tillfyllestgörande; samt att, då det ieke syn tes lämpligt att, Kongl. Majtt Nådiga Skrifvelse, N:o 72. 3 under det pensionsinrättningen lemnar sik ringa garanti för uppfyllandet af dess förbindelser, semi för närvarande vore händelsen, i densamma upptaga ett större antal nye delegare, hvilka således med alltför liten säkerhet skulle kunna påräkna att komma i åtnjutande af de fördelar, som derigenom utfästades, fullmäktige, för sin del, funnit, det borgmästarne och kommissionslandtmätaroe icke borde medgifvas delaktighet uti pensions-inrättningen på de vilkor, Rikets Ständer erbjudit.
Sedermera har, uti ett till Kongl. Maj:t ingifvet underdånigt memorial, Öfver-direktören för general-landtmäteri-kontoret andragit: att genom vägradt bifall lill den gjorda framställningen om kommissionslandtmätarnes upptagande till delaktighet i civil-statens pensionsinrätlning, desse tjenstemän icke allenast sjelfve, då de blifva oförmögne att längre utöfva deras mödosamma befattningar, utan äfven deras enkor och barn, komme att sakna allt skydd mot fattigdom och nöd; att behofvet af en pensiousanstalt för kommissions-landtmätarne visat sig vara så mycket större, som landtroäteri-yrket, hvilket mer, än de flesta andra civila befattningar, påkallar en ansträngande verksamhet och fulla krafter, snart undergräfde arbetsförmågan, hvarförutan bemälde tjenstemän, enär, efter skedda indragningar, numera blott tvenne landtmätare-sysslor med lön funnos i hvarje län, aldrig komma i åtnjutande af så beskaffad bestämd inkomst; att, om behof vet af pensions-understöd för dem sålunda vore påtagligt, deras rättighet dertill syntes vara ej mindre grundad, emedan landtmätarne, som, i saknad af en för ändamålet inrattad allmän läroanstalt, sjelfve måste påkosta enskilde lärare i de till yrket hörande vetenskaper, hade att vidkännas tunga uppoffringar till det allmänna, så väl genom skyldigheten att till general-landtmäteri-kontoret afgifva renovationer af alla deras upprättade kartor och handlingar, sora äfven i följd af det dem ålagde upprättandet af speciella kartor ech beskrifningar öfver hvarje socken i riket; samt att, då anledning icke visats vaia för banden, att det anslag, hvilket civilstatens fullmäktige vid ett föregående sammanträde sjelfve till beloppet föreslagit och vid hvars beräknande de egt god vägledning af den under pensions-inrättningens fleråriga tillvaro vunna erfarenhet, vore för ändamålet otillräckligt, den af de sednast församlade fullmäktige antydda vådan af kommissioos-landtmätarnes intagande såsom delegare i inrättningen icke i sjelfva verket syntes vara att befara; och har, på dessa skäl Öfver-direktören i underdånighet anhållit, att ifrågavarande för landtmäteri-korpsen vigtiga angelägenhet måtte ånyo
Lagas i nådigt öfvervägande och delaktighet i civilstatens pensions-inrättning kommissions-landtmätarne, jemte deras enkor och barn, medgifvas, med begagnande af de för detta ändamål anvisade medel; hvarjemte, för den händelse Kongl. Majit 4 Kongl, Maj.ts Nådiga Skrifuelséj N.o 72. skulle finna de utaf civil-statens fullmäktige uppgifne omständigheter påkalla någon åtgärd till pensions inrättningens fullkomliga betryggande emot hvarje häraf befarad olägenhet, Öfver-direklören i underdånighet hemställt, om icke tillika kunde stadgas, att kommissions-landtmätarne skulle utgöra en serskild afdelning med egna tillgångar, utan beröring i öfrigt med inrättningens tjensteinanua- samt enskilda enke- och pupill-fonder.