Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den man, hvilken Rikets Ständer för - 3(5 Bil. lill Constit.-VtsA:s Memorial, N:q 5?, prdnat att Juslitias-Ombudsmannen efterila* da, föranstallte då om rättegångshandlingarnas tryckning, samt hiviste Högsta
Domstolens öfverlåggningar i målet.
(Se 5 §. 14 mom.) §. 26.
Rättegång i Tryckfrihetsmål skall för pppna dörrar hållas, så vid Unders-Rätt, som vid Hof-Rätt, dock under förbindelse för Åbqrarne att iakttaga allt hvad Rättens Ordförande, till ordningens bibehållande, föreskrifver, samt att afträda, så ofta Rätten öfvprlägger om beslut, eller när annars Ordföranden finner anledning att derom förordna, för hvilken åtgärd lian likväl ansvare, som för annan Embets-utöfning, Rär deröfver klagas.
(Nytt förslag.) §•
27* Alla mål, angående förbrytelser mot denna Lag, skola, vid ansvar för Domare och Embetsman, med största skyndsamhet afgöras, och, vid alla tillfällen, då fråga kunde upslå om bestraffning af flera olika förbrytelser, särskilt behandlas; Äfvensom dea brottslige, i alla de fall, der han ej redan gjort sig saker till dödsstraff eller fängelse för lifstiden, skall särskilt undergå hvarje bestraffning, den lian, enligt denna Lag, sig ådragit.
(Se 5 i5 moni. 1 y.) Bil. till Canstit.-Utsht Memorial, M:o5i, 3y §• 28, 1:0
Böter efter denna Lag förvandles i fängelse, utan arbete, i staden eller orten, der förbrytelsen skett.
Hvarje månads fan* geise, månaden räknad till Tjugoåtta dagar, svare niot Sexton Rdr Trettiotvå Skillingars böter; Fjorton dagars fängelse svare mot iböter under nämnda belopp.
(Se i5 mom. af 5 §,) 2:0 Bqterne gånge till tyeskiffes emellan Åklagaren och den närmaste Fattigvårdsinrättning, de händelser undantagna, då Böter, enligt hvad här ofvan stadgadt är, Målsäganden ensamt tillfalla.
(Se samma § och morn,) Till yttermera vjsso håfve
Vi detta med Våra Namns och Insegels undersättande stadfästat och bekräftat; som skedde i — — den —- — dagen i — — månad, År efter Christi börd det Ettosende Åttahundrade pcb på det —- ■ STOCKHOLM, hos Carl A b. Pihl, 1829, Bil. lill Con&tit.
Utsk s Memorial N:o 5i.
Re ser va tioner: Af Herr Cederschjöld-.
Emedan jag anser
Tryckfriheten för den väsendtligaste af alla constitutionela garantier, och liksom för lifsprincipen i den constitutionela samhällskroppen, tror jag mig böra hafva all möda ospard, att, efter yttersta förmåga, noga granska det förslag till ändring i TryckfrihelsFörordningen, som blifvit af Hans Excellence Herr Grefve Gustaf Lagerbjelke till ConstitutionsUtskottet inlemnadt.
Härvid tror jag mig böra gå till väga med så mycket mer varsamhet, som detta förslag är till sitt innehåll alldeles detsamma, som vi nästan alla inom Utskottet lära veta, att Konungens Rådgifvare hade ernat tillstyrka Kongl. Maj;f, att Sjelf till Rikets Ständer framställa.
Och då det ligger i sjelfva sakens natur, att en Konungs
Rådgifvare i allmänhet böra önska inskränkningar i folkets ytirande-rätt , och jag, med all aktning för vår Nådige Konungs nu varande Rådgifvare, likväl ej vågartro dem utgöra något undantag ifrån den allmänna regeln; så nödgas jag öppet förklara, att jag ej utan en viss skygghet kail framgå på den bana, jag nu beträder; och hoppas derföre Bih. till Riki-St.
Prat, iSig och 1S29, 3 Sorni. 1 22:dra H:t 2 Bil. till Constit.
Utsk:s Memorial N:o 51; tillgift, i händelse jag någon gång skulle fin-j nas sträcka min försigtighet allt för vida.
Innan jag företager någon granskning af de förändringar, som Motionairen föreslagit i Trycklrihets-Förordningen , torde jag först få pröfva halten af de motiv, han upp-; gifvit, eller, rättare sagdt , af det ändamål,' hvartill han säger sig syfta.
— Detta ändamål skall då vara ingenting mindre, än atti på ena sidan, skaffa den enskilte medborgaren ett större värn mot Tidnings-Redacteurers personliga anfall, och, på den andrai att medelst Indragningsmcigtens upphåf vande betrygga Tidnings.Redacteurens eganderätt emot Styrande magtens godtycke.
— Det skulle sålunda vara blott för folkets bästa, som förändringen föreslås; och intet enda ord nämnes örn någon fördel, som Regeringen deraf skulle kunna draga.
Detta för-; hållande tyckes förråda någon ensidighet, och torde särskilt böra väcka vår upmärksamhet på nödvändigheten att betrakta saken äfven från en annan sida , nemligen i afseende på Regeringen, så atl vi icke alltför lätt låta hänföra oss af de fördelar, som blifvit oss förespeglade.
Hvem önskar ej hägn emot personliga förolämpningar; och hvem önskar ej, att Indragningsmagten måtte upphöra; men ju innerligare vi önska detta, desto sorgfälligare måste vi vara på vår vakt emot våra Bil, till Consia', Uisk:s Memorial N:o 51. 5 egna känslor, så att vi icke släppa de verkligheter vi hafva i händerne, för ait famla efter toma skuggbilder.
Hvad personliga f örolämpningar beträffar; så hafva de redan börjat komma ur mod.
Det är icke mer genom dem, som Författare kunna göra lycka.
Publiken har längesedan uphört att genast tro allt hvad sorn tryckes, och att finna nöje endast i personliga grofheter; och den tid tyckes ej kunna vara särdeles aflägsen, då man kan hoppas, att Tidningar allmänt måste iakttaga en viss anständighet för att vinna Läsare.
Redan hör man Allmänheten ej sällan högt yttra sin förtrytelse öfver ohemula beskyllningar och stnädelser; och kan väl någon större uprättelse finnas för den angripne, än denna Allmänhetens dom ?
Och i samma mån Allmänheten hinner, just genom Tidningslitieraturen, mångsidigt utbildas, skall den allt iner och mer strängt utöfva detta domarekall ; samt smädelsen i samma förhållande allmännare endast skada smädaren sjelf.
Dessutom har man ju redan allt det skydd, sorn man kan begära; och före Jury. inrättningen trycktes vida djerfvare och oförskämdare stnädelser, än någonsin efteråt.
Likasom alltid tillförene, då Tryckfrihetsmål afgjordes af Domstolarne, skulle de värsta smädelserna ega rum under sjelfva rättegång 4 Bil. lill Consiil.
Umk:s Memorial N:o 5»; gen, och blifva vida värre än nn, i jemt förhållande tili det rådrum , som den genom den vanliga rättegångsordningen vunna längre tidsutdrägten Iemnade Parterne att uppreta hvarandra, och att, om jag så får säga, distillera galla lill gift.
— Sjelfva den förutsättning, på hvilken Motionairen grundar hela sitt vidlyftiga raisonnement, synes alltså vara alldeles origtig, den nemligen: att Domstolarne skulle lemna oss ett säkrare skydd emot, Smädare, än Jury-inrättningen \ och en Domstol, sorn är iörpligtad att endast döma efter tydligt bestämda lagbud, måste naturligtvis vara för Smädaren vida mindre fruktansvärd, än en Jury, som icke är bunden af annat, än öfvertygelse
Qch samvete ; och det så mycket mer, som den tilltalades egne Jurymän icke förmå atl skydda honom.
— Jag kan således, för min del, icke instämma med Motionairen deruti, atl behofvet af skydd mot personliga anfall och smädelser påkalla någon ändring i Tryckfrihets-lagen.
Och ju utförligare Motionairen sökt skildra smädelsens brottslighet, samt obehaget för den smädade att nödgas försvara sig emot en Tidnings-Redacteur, och ju mästerligare han förstått att upreta vår egenkärlek emot Smädeskrifvare; desto mer böra vi vara på vår vakt , att vi, vid utöfningen af vårt
Dagstiftarekall, icke låta hänföra oss af sinnesrörelser, Bil. till Constit.
Utåts Memorial N:o Öl. 5 Öfver Indraga ingsmagten liar Molionairen varit särdeles fåordig, oell nästan blott vidrört den i förbigående.
För att döma efter den köld, hvarmed lian önskat dess uphäfvande , och efter svagheten af de skäl , hvarpå han grundat denna önskan, skulle nian lätt kunna tro, att hon för honom endast varit en bisak.
Nästan allt hvad lian derom yttrat innefattas, nemligen pag. 5o, i följande iå rader: ”att då Indragningsrnag ’’ten till sin natur är en undantagslag ; dd '"den tillkommit under nu mera upphörda ”tidsförhållanden; dd den, icke uppfyllt Re"geringens ändamål, genom öfverflödigt hemvist lätthet att undandraga sig dess påföljd; "då den icke motsvarat Allmänhetens för— ’}väntan , såsom den der dels tycks någon gång lägga band på hvad, i fleras tanka, Vej bort betvingas, dels icke förmått värna * hvad, efter allas mening, bör beskyddas ; ”vore det önskansvärdt, om denna magt, ”genom Konungens och Rikets Ständers sam”manstärnmande beslut, för alla tider up”hörde.
” Kunde man ej upgifva några andra bevekelsegrunder för Regeringen att afstå Indragningsmagten, än blott
Tidningsutgifvarnes lätthet att undandraga sig dess påföljd : ett förhållande, sorn Regeringen till och med torde föreställa sig skola nied tiden lörändras, allt som den hinner förklara så mångå menniskor ovärdiga att mer utgifva 6 Bil. till Consia. Vtsk.s Memorial N:o 5il någon Tidning, att Redacteurerna skola få svårt att linna någon , som kan och vill ikläda sig ansvaret ; så vore det visserligen skäl för Rikets Ständer alt göra betydliga offer för vinnandet af Regeringens samtycke.
Men jag skall längre fram söka visa, att förhållandet verkligen är helt annorlunda, och att Regeringen bör vara likaså interesserad, som Rikets Ständer, för Indragningsniagtens uphäfvande : eller åtminstone att Rikets Ständer alldeles icke böra göra några nya concessioner för att lå det vilkor upJyldt, under hvilket den beviljades , nemligen att den skulle uphöra, när den crisis vore öfverstånden, hvari Europa år 1812 sig befann.
— Jag vet väl, att man invänder, att kär ielea är fråga om några nya concessioner, utan att de föreslagna Lagförändringarne endast åsyfta möjligheten att bättre tillfredsställa hvars och ens billiga anspråk på beskydd af Lagen emot personliga smädelser.
Jag vill derföre nu öfvergå till granskningen af de föreslagna Lagförändringarne , samt, tillse, hvad följder och verkningar man deraf skulle kunna vänta sig.
Och om jag, i ett för mig så främmande ämne, ej skulle rigtigt kunna öfverskåda förändringarnes alla möjliga och vidt utgrenade verkningar; så må just denna min oförmåga tjena 111ig till ursägt, och ingen finna under» Bil. till Constit.
Uiskis Memorial iV;t) 51. 7 ligt, att jag ser allting mörkt, dit min blick icke kari tränga.
Böter äro, i Mofionairens tanka, pag. 31, det lämpligaste straff får Tryckfrihetsbrott.
, men han anser dem, pag. 32, böra betydligen förhöjas och, pag. 3i, icke fä förvandlas i fängelse.
Motionairens mening om böters synnerliga lämplighet såsom straff för Tryckfrihetsbrott instämmer fullkomligt med vår nu varande Tryckfrihetslag, helst de äro det enda straff, som der linnes särskilt utsatt.
Och i sådana brott, som tillböra Allmänna Lagens gebit, skulle det väl icke gå ari att i Tryckfrihets-Förordningen stadga särskilta bestraffningssätt.
Såsom skäl hvarföre böterne icke borde fä förvänd, las, har Motionairen, pag 32, anfört, "alt 'fängelse vore förödmjukande och nedslåen’'de, samt icke stöde väl tillsammans med ”Författareyrket, hvars natur är estetiskt, *’artistiskt, frisinnigt, samt mäste förutsätta "någon lyftning i grundsatser och länke”sätt.
” Härvid tyckes Motionairen hafva förbisett, att det beror på Brottslingen sjelf alt antingen erlägga böterna contant, eller la dem lörvandlade i fängelse; hvilket senare sträft likväl hvarken Lagen eller allmänna opinionen anser lör nesligt.
— Såsom skäl för Böternas förhöjning tvekar Motionairen, pag 52, *’huruvida öfverträdelsens mäteries 8 Bil. till Constit.
Uisk:s Memorial N:0 51’. yla påföljd för den brottslig# verkligen sva"rar, vare sig i enskilta fall emot lidandet ”hos den o förrättade, eller i allmänna frd’'gor emot krafvel af det helas, af Statens, },aj Nationens interesseMen lill undanrödjande af detta skäl, får jag blott påminna ; att de flesta Tryckfrihetsbrott af allmän beskaffenhet bestraffas enligt MissgerningsBalken, hvilken icke lär i dessa fall kunna beskyllas tor förmycken skonsamhet ; att, i enskilta mål, brottslingen skall, utom böter, na, göra den förolämpade offentlig a1 bön ; atv, i båda fallen, skriften skall confiskeras, hvarigenom brottet liksom utplånas; och slutligen att skammen att blifva dömd är i sig sjelf ett straff, som måtte vara ternligen betydligt, emedan det är nästan det enda, som i Ansvarighets-Lagen för Konungens Rådgifvare tyckes hafva blifvit påräknadt för alt afskräcka ifrån de mest Riksförderfliga brott.
När man derjemte besinnar, att böterna fördubblas för Tidnings-Utgifvare; så lär ej något verkligt behof finnas påkalla deras förhöjning.
— Utom dessa skäl till böternas förhöjning har Motionairen äfven , pag. 33, anmärkt deras nu varande miss. förhållande emot den dryga plikt af 5 till 600 R-dr, sorn i 1 /.
10 mom, finnes stadgad för underlåtenhet att d tryckt skrift utsätta Boktryckares namn, årtal och tryckningsår 14 Men denna anmärkning lär BH. lill Consiit.
Ulsils Memorial U:o 5i. 9 förmodligen finnas höra förfalla, när man besinnar, atr hela Tryckfrihetslagen skulle, genom bemälte underlåtenhet, kunna Hinderås, medelst svårigheten eller nästan omöjligheten att, åtminstone i rättan tid, kunna uptäcka brottslingen ; och att detta troligen är orsaken, hvarföre denna underlåtenhet blifvit belagd med så betydliga böter.
— Af allt detta lär sålunda väl synas tern ligen klart, att det egentliga skälet till förslaget om böternas förhöjning, och om deras utgörande utan förvandling, varit att gifva anledning och eftertryck åt det nu i ordningen följande förslaget om Borgen.
Motionairen föreslår nemligen dernäst, pag. 60, ”att Utgifvare af Dagblad och pe, }riodiska skrifter böra, jemte deras i allt ’’fall derom skeende anmälan till Tlof-Canz}'lern, öfverlemna en skriftlig borgen, sva"rande i Stockholm och Götheborg emot pen*'nin ge vår det af 200, samt för Utgifvare ’’i Landsorterne af 100 prenumerationer, i’alla för helt är räknade, ä den Tidning, ”sorn till utgifvande anmäld blifvit.1’ Men som man, vid företaget af en Tidnings utgifvande, omöjligen kan beräkna afsättningen, och följaktligen alltid måste hafva ett visst förlag ; och som derjemte de, hvilka hos oss kunde ega håg och skicklighet till dylika företag, sällan äro så bemedlade, alt de; utom 10 Bil. till Conslit.
Utsk:s Memorial Nio 5i. förlaget, skulle kunna anskaffa en nöjaktig borgen ; så skulle tilläfventyrs knappt några andra Tidningar komma att finnas, än sådana, för hvilka Konungens
Rådgifvare sjelfve anskaffat borgen , i synnerhet som det vore så ganska latt för Hof-Canzleren, att, genom ohetnula rättegångars anställande, utledsna alla andra Tidnings-Utgifvare.
— Dessutom skulle Eorgesmännen blifva verkliga Censorer, hvilket också Motionairen synes sjelfhafva antydt.
Han säger nemligen, pag.: 5 ”Att vår Tryckt ,}frihetslag utgår ifrån en lika sann som ”vigtig princip, den nemligen', att inskrcmk3’ning i utöf vandet af naturlig rätt, i be. ’’gagnandet af personlig förmåga, då först ”vidtager, när det helas eller Samhällets ”välfärd, när delarnes eller de Enskildes medborgerliga imer essen eljest klefve blott’’ställda.
Att inskränka den personliga förmågan så, att ingens interesse derigenom må blifva blottstäldt, vore att hindra den begå brott.
Men lika litet, som Allmänna Lagen kan bjuda till att vilja freda oss för möjligheten att blifva klottstälde för tjufvars och våldsverkares illbragder; lika litet bör rnan också begära ett sådant skydd af Tryckfrihets-Lagen.
Lag kan man mer begära, än hämd på brottslingen oell uprättelse.
All utsträckning till förekommande af Tryckfrihetsbrott vore stridande mot den bestämning, sorn 86 §.
Regeringsformen Bil. till Constit.
Utskis Memorial N:o 5i. 11 gifverpå Tryckfriheten, nemligen: att den ”cir ”hvarje Svensk mans rättighet alt, utan nä”gra af den offentliga magten i förväg lagde hinder utgifva Skrifter” m. m.
Men Motionairen yppar sin mening ännu tydligare, då han, pag. 6g, säger, att ”all gransk”ning, sorn Lagen förbjuder och kan för”bjuda, rörer endast den af en o f f en t lig autoritet anställda, men ingalunda den "enskilt a, af personliga inte ressen foran— ”ledda.'* Huruvida den genom borgesinrättningen åstadkomna enskilta censuren icke vore uppenbart stridande mot andan af vår Tryckfrihetslag, och vore ett medel att illudera det i Regeringslormen högtidligt gifna löftet om Tryckfrihet, öfverlemnar jag åt hvars och ens eget bedömande ; och jag vill blott bifoga en enda anmärkning , den nemligen : att dessa enskilta Censorer helt visst skulle skydda enskilta personer lika litet, som IlofCanzlern hittills gjort det medelst Indragningsmagten; men deremot troget följa hans efterdöme, och kan hända med ännu större stränghet undertrycka allt, som kunde röra de högre myndigheterna.
Vidare föreslår Motionairen , pag. 45, att Rättegångssättet skulle förändras, och Tryckfrihetsmålen af göras antingen af vanlig Domstol, helst Hofrätt, eller af annorlunda inrättad Jury; men, i bada fallen, med lg Bil, lill Coustit.
Uiskis Memorial N:o 5l. friare pröfningsrätt för de Dömande.
Men emot vanliga
Domstolars behörighet att afgöra tryckfrihetsmål torde jag få anföra följande betänkligheter.
Att den längre tidsutdrägten, som Dorn. stolarnes rättegångs - ordning medgåfve och fordrade, skulle gifva anledning till utstuderade smädeskrifters växlande inför Domstolen, har jag redan förut sökt visa.
Men tidsutdrägten skulle dessutom gifva JustitioeCanzlerens Ombud tid och tillfälle, att med vidlyftiga och invecklade anfallsskrifter plåga och uttrötta den anklagade , ehuru oskyldig han än vore.
Och sjelfva denna nödvändighet att vid flera instanlier försvara sig ernot dylika anfall, hvilka endast åsyftade att reta och förarga, skulle redan i sig sjelf vara, om icke just ett stral!, åtminstone en tortur.
Ett nytt skäl mot vanliga
Domstolars behörighet i Tryckfrihetsmål kan hemfas från dessa brotts alldeles egna beskaffenhet.
Tryckfrihetsbrott, såsom varande blotta uttryck af tankan, äro egenteligen icke kroppsliga, och kunna derföre icke i Lagen bestämmas med åskådliga och objeetift giltiga former.
Då andra brott äro i Lagen liksom afbil— dadé, så att man blott behöfver kasta ögat på handlingen för att igenkänna dess ölvercnsstämmelse med urbilden , så kunna dero - Bil. lill Constit.
Utskis Memorial N:o 5i. l3 mot tryckfrihetsbrotten icke bedömas , utan endast efter det intryck, som skriften gör på vår inre känsla.
Men som känslan är olika hos särskilta menniskor; så måste’ också omdömet öfver en skrifts förhållande till Lagen kunna vara ganska olika.
Det är derföre icke någon enda viss menniskas omdöme, som bör, i tryckfrihetsmål, bestämma brotisligheten, utan detta synes bäst böra kunna ske genom ett slags Opinions-Näinnd, hvilket just är meningen med Jury.
— Men, torde någon invända , vid Domstolarne muntligal> rott, såsom lastelig ted, smädelser o. d., och clesscts beskaffenhet år likartad med tryckfrihetsbrotten ?
Detta är ganska sannt; men jag skulle, för min del, finna mera skäl alt skilja talbrolten och de personliga föroiämpningarne ifrån Domstolarne, och öfverlemna dem till afgörande åt Jury, än att hänskjuta tryckfrihetsmålen åt Domstolarne.
Likasom i muntliga förolämpningar brottsligheten ligger icke blott i det uttalade ordet, utan i den egenskap att såra , som det erhåller af sammanhanget, tonen, blicken, minen och åthäfvorna ; likaså ligger en skrifts brottslighet icke blott i något visst uttrycks ordalydelse, utan i det menliga intryck, som Skriften kan göra på Läsarens sinne, genom dess ton och sammanhang, ironi, allusioner o. d. — Uti alla dylika mål kan Domaren icke handla annorlunda, än som en 14 Bil, till Constit.
Vtskts Memorial N:ö 5l. verklig Jurymän, och med en frihet i pröfningen, som man alltid ansett så högst vådlig att lemna åt Domaren.
Domstolarne skulle således i tryckfrihetsmål endast blifva stående Juryer, tillsatte af Styrande magten.
— Olämpligheten att vilja draga tryckfrihetsmålen till Domstolarne tyckes följa af sjelfva Motionairens, pag. ao, gjorda erkännande af, i’det svära , ofta omöjliga i utfinnandet ”af fullt lagliga bevis för hvad dock ej ”sällan torde ligga solklart får den granskande , oväldige Z/äsarens upfattning ty
Domstolarne böra väl icke vänjas att döma utan fullt lagliga bevis.
— Härmed må äfven den af Motionairen, pag. 46, yttrade mening vara vederlagd, att öfverensstämmelse bör återställas i lagskipningen.
Jag hoppas nemligen tillräckligen hafva visat, att tryckfrihetsbrott äro af en alldeles egen art, och derföre fordra ett eget rättegångssätt, nemligen genom Jury.
Dessutom skulle det mången gång blifva svårt för en vanlig
Domstol att afgöra ett vetenskapligt mål, t. e. om Religionsdogmer : då deremot den för tillfället utsedda Juryn naturligtvis väljes, just med hänsyn till de kunskaper, som för sakens bedömande erfordras.
Ännu ett skäl mot tryckfrihetsmålens öfverlemnande åt
Domstolarne hemtar jag från tryckfrihetens kanske förnämsta bestäms
I Bil, till Constit. TJtsL Memorial N:o 5l. i5 melse, att just vara en controll på sjelfva Domare-magten, Hvad skulle nian väl kunna vänta för rättvisa af menskliga Domare, om de vore alldeles fritagne från allt ansvar för sina Embets-åtgärder ?
Men inför Lagen har Domaren nästan intet ansvar, och alldeles intet inför Konungen.
Det är sålunda blott allmänna opinionen, inför hvilken
Domaremagten kan egentligen ställas till svars för sina gerningar.
Men vid denna Domstol lemnar endast Tryckfriheten möjlighet till åtal.
Domaremagten bör sålunda i allmänhet icke kunna vara vän af tryckfriheten, och skulle i dylika mål, på visst sätt, döma i egen sak.
Det är derföre naturligt, att Folkets garanti emot
Domaremagten skulle offentligt förminskas, genom Tryckfrihetsmålens öfverlemnande åt
Domstolarnes handläggning.
Men, invänder Motionairen , pag. 4g , ”Franska
Kamrar ne hafva just i Tryck fri. ”hetsmålen afskaffat Jury, och återlemnat ’’dem till Domstolarne.
Det förundrar mig i sanning, huru exempel kunnat åberopas ifrån en tid, då Franska Kamrarne icke allenast blindt lydde en förhatlig Ministére, ilian till och med tyckas vid detta tillfälle hafva gått längre, än Ministéren sjelf vågat hoppas: en tid, som är tillräckligt stämplad genom införandet af Tidningscensuren, Hel-- jf) Bil till Constit.
Viste Memorial N:o 51, geråns-Lagen o. d.
Det bör tvärtom för oss just tjena1 till varning , att bemälte förändring blef tillvägabragt under en tid, som var så utmärkt för våld och obsrurantism.
Dessutom skulle sjelfva den ofantliga skillnaden emellan rättegångssätt i Franska Cours roy ales och våra Hoj-Bäti er , göra förändringen ännu förderfligare hos oss , än den förmodligen varit i Frankrike, ty bär bomme rättegången att utföras skriftligen, inom lyckta dörrar ; då det i Frankrike deremot sker muntligen, inför en talrik menighet , hvars åsyn torde kunna inge Domrarne någon slags betänklighet att alltför inycket trotsa allmänna rättskänslan.
Utom dessa allmänna skäl emot Tryckfrihetsmålens öfverlemnande till Domstolarnes handläggning, torde några särskilta kunna anföras emot bemälte måls uptagande, vare sig vid Under-Domstol eller vid HofRätf.
Mot UnclerDomstolars behörighet anför Motionairen sjelf, pag. 48 : personalens fåtalighet, och elen större möjligheten af inflytelse pä mera underordnade
Domare och man torde kunna tillägga, äfven det mindre anspråket på erforderlig bildning och kunskaper.
Och mot Tryckfrihetsmålens uptagande vid Jlof-Rätt, såsom första Instance, sy - Bil. lill Constit.
Tftsk:s Memorial N:o fil. 17 synes med mycket skäl kunna anföras, att detta genast vöre en afvikelse ifrån den laga Rät tegSngs-ordning, hvartill Molionairen meni Tryckfrihetsmålen bora återföras ; att Hof-Räfternes ferier skulle vålla en i dylika mål alltför menlig tidsutdrägt, oell att aflägsenheten af den tilltalades hemvist mången gång skulle antingen vålla honom betydliga i Lagen ej utsatta kostnader, vare sig medelst hans personliga inställelse, eller en Hofrät ts-Di visions delegerande till hans vistelseort, eller ock föranleda till det i vår Rättegångsordning hittills ovanliga fö,farande att ransaka i den för brott tilltalades frånvaro.
Hvad den Jury beträffar, som Motionairen, pag. 5,j och 55, föreslagit, såsom ett alternativ mot
Domstolarne, nemligen : att af alla de i Staden, eller, örn så erfordrades, afven i orten närmast deri intill boende per» söner, hvilkas shatt er uppg inge till en viss summa, skulle hvart half-dr 18 namn utlottasaf hvilka 12 skulle vara Jurymän och de öfrige b Suppleanter för de följande 6 månaderne ; så kan jag, för min del, icke annat än finna den behäftad med följande väsendtligt fel.