Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rrdr årligen samt berörde återstod af Fonden, 473,102 R:dr 10 sk., till en del bestående uti värdet af Saltpetter pannor, utlemnade till enskildte mot successiv betalning, samt utlåningar på längre tid, m. m. icke år till hela beloppet disponibel; Och då StatsUtskottet sålunda, i enlighet med hvad Herr Friherre af Nordin andragit, stödt dess förra utlåtande, på desse grunder, hvilka ock blifvit af Riksens Högloflige Stats-Utskottets Betänkcniden. i3 Stånder gillade, får Utskottet i anledning af förevarande motion vördsamt hemställa, att till förtydligande af Utskottets mening och Riksens Stånders i följd deraf vidtagne åtgärd, uti underdånig skrifvelse till K:gl. Maj:t må anmålas, det Riksens Stander öfverlemna till K:gl. Maj:t, att i nåder låta på ett med Saltpetter Fondens framtida bestånd och med dess ändamål förenligt sått mot Sex pro-Cent förränta de derutaf, öfver behofvet för Näringens vidmakthållande, disponible medel. Stockholm den 13 Nov. 1823.
N:0 603.
Ankom den 17 Nov. i8a3.
Utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Creditorernes, uti aflidne öfver - Directeuren Kililströms gåldbundne bo, underdåniga ansökning med Förslag till förlikning i Råttegången angående det med bemålde öfver-Directeur ingångne Arrende om Adelforss Guldverk. XTnder den 23 sistl.
October har Kongl. Maj:t i Nåder täckts till Stats-Utskottet i4 Stats* Ut skottets Betänkanden. öfverlemna en af Creditorerne i aflidne Ofver-Directeuren KihlstrSms gåldbundna bo i underdånighet ingifven ansökning, deruti de till biläggande af den imellan Kongl. Maja och Kronan, å ena, samt nu mera aflidne Ofver-Directeuren Eric Kihlstrom, å andra sidan, uppstådde Rättegång, angående Arrendet af Ädelforss Guldverk med dertill hörande hemman och Lågenheter, förklarat sig villige, att nästa fardag, afträda Arrendet så vål å sjelfva Guldverket, som å Ådelforss Sågqvarn, Gyaforss Tullmjölqvarn, Germynderyd N:o i ett Mantal Skatte, Dito Ebbagård N:o 2 ett halft Mantal Augment, Skirö Kåragård N:o 4, | Skatte Krono Augment, Ufranås Östregård N:o 2. g Skatte Krono Rusthåll, Slåtåckra Trulsagård £ Frälse, Repparda Backagård N:o 1 3 Frälse, Repparda Gästgifvaregård £ Mantal Skatte Augment och £ Frälse, Repparda Kalagård N:o 3, 1 Mantal Skatte Krono Rusthåll, Repparda Drakegård 1 Mantal Frälse, Gastorp N:o 1 , § Mantal Frälse, Kopparp N:o t, g Frälse, tillsammans utgörande 2, g Mantal Skatte Krono Rusthåll, I, i Mantal Skatte Augment och 3 Mantal Frälse, emot det att de förklarades berättigade att till de återstående Arrende-Årens utgång eller den 1 Octob. Stats-Vtskottet Betänkanden. i5 1831 disponera Pauliströms under Arrendet jemväl inbegripne
Jernbruk med tillhörigheter samt derjemte befriades från skyldigheten att med Massans tillgångar ansvara för den Inventarii och Arrende brist, sorn Ofver-Directeuren i lifstiden kunde hafva sig åsamkat.
Af de Handlingar, som sedermera till upplysning i åmnet blifvit Utskottet i nåder meddeldta, inhemtas, att sedan hos Kongl. Kammar- och Bergs-Collegierne Kammar Advocat Ehscals-Åmbetet påstått att Öfver-Directeuren Kihlstrom, som i egenskap af Arrendator af Ådelforss Guldverk, icke skall efterkommit och uppfyllt de vilkor och förbindelser han, i afseende å Guldverkets med dertill hörande Lågenheters drift och skötsel, sig åtagit måtte dömas Arrende rättigheten till Ådelforss Egendom förlustig och i följd deraf förklaras skyldig, att enligt hvad 6* §. uti det om Egendomen d. 27 Mars 1801 upprättade Contract förmår, densamma med tillhörigheter af alla slag efter 1801 års tillträdes Inventering och Husesyn i lika godt stånd, eller till samma värde återlemna, under fortfarande skyldighet, det oaktadt, att då gäldandet af den utaf förre Arrendatorn Bruksägaren Hedberg, åsamkade Arrende skuld utgjort ett af de vilkor, i G Stats-Utskottets Betänkanden, emot hvilka Öfver-Directeuren dittills Arrende rättigheten åtnjutit, och han såmedelst Kronan emot all förlust för den föregående Arrende tiden försäkrat, i ofverenstämmelse med Kongl. Brefvet den 23 October 1716, vidkännes inbetalningen af hvad utaf Hedbergs skuld ännu icke genom årlig leverering hunnit blifva godtgjordt; så hafva Kongl. Kammar- och Bergs-Collegierne, med ogillande af åtskilige utaf Ofver-Directeuren Kihlstrom uti Rättegången gjorde invändningar, medelst Utslag den 18 December 1821 uti Hufvudsaken, eller frågan huruvida han kunde anses hafva förverkat sitt med Kronan ingångne Arrende-Contract, om Ådelforss m. m. sig utlåtit, att emedan vid den år 1818 utaf Geschwornern och då tillförordnade Bergs' Domhafvanden E.
Rothoff med biträde af behörig
Nämnd i vederborandes närvaro vid Ådelforss hällne undersökning vore utrönt att Ådelforss Egendom med tillhörande Lågenheter i flerehanda afseenden blifvit vanskötte och missvårdade samt att i synnerhet Guld"Werksrörelsen derstädes under de sednare åren, långt ifrån att, på ett med ArrendeContractets ändamål och innehåll förenligt sått, underhållas och utvidgas, deremot fått Stats-Utskottets Betänkanden. *7 fått dels genom en förminskad
Malmbrytning och vatten uppfordring, dels ock medelst Kok verkens inskränkning samt Slammoch Amalgamations Inrättningens iråkade bristfälliga tillstånd i betydlig män aftaga och förfalla, hvarigenom ock det bestämda årliga Arrende beloppet, enligt hvad Kammar Advocat Fiscals-Åmbetet uppgifvit och styrkt, icke kunnat af Guldtillverkningen på stället åstadkommas, utan måst af Arrendatorn genom inköp af annat Guld fyllas och ersättas; hvilket förhållande Ofver - Directeuren Hildström uti sin afgifne förklaring ej eller sökt vederlägga; fördenskull och då Arrende-Contractet om Ådelforss, af den 27 Mardi 180E uti 3 och 14 §. uttryckligen stadgade: att Arrendatorn vore pligtig afbörda den bestämde Arrende afgiften med sådane Du~ cater, som han skulle låta slå af Guldtillverkningen vid Idelforss, utan att samma Ducater af andra få inköpa, såsom den säkraste Controll, att han enligt ändamålet af Controllet med ospard flit och omtanka, samt nödig omkostnad fortsatteförsöken efter Guldmalm och dertill nyttjade de vid Guldverket varande Hemman och Lägenheter samt att Arrendatorn, emot uppfyllande af detta med flere uti Contractet 2 18 Stats-Utskottets Betänkanden. upptagne vilkor och förbehåll, skulle oförkränkt få detsamma under den beståm da tiden åtnjuta och begagna; hvaraf alltså ostridigt följde, att enar Arrendatorn nu funnits hafva åsidosatt de skyldigheter , hvarmed Arrende-råttigheten varit förenad, Kongl.
Maj t och Kronan icke eller å sin sida kunde hafva någon förbindelse, att låta honom vid Arrendet längre bibehållas; profvade Kongl. Collegierne, med stod af 16 Cap. 4 §.
Jorda-Balken och Kongl. Brefvet den 8 Augusti 1750 råttvist förklara Ofver-Directeuren Kihlstrom vara Arrende-råttigheten till Ådelforss Guldverk och Egendom, med underlydande Lågenheter, för framtiden förlustig samt skyldig att de Arrenderade Egendomarne till K:gl. Maj:ts och Kronans fria disposition afträda, vid dåvarande Arrende års utgång den I October 1822, med åliggande derjemte, att icke allenast, enligt Contractets 6. §.
Guldverket och Pauliströms ^Jernbruk med tillhörande Lågenheter samt Inventarier af alla slag, efter 1801 års Huse-Syn och Inventering, uti lika godt stånd eller till samma värde återlemna, utan äfven innan aftrådet inträffade, på Kongl. Myntet för Kongl. Rånte-Kammarens räkning leverera både 1822 års Arrende afgift å hvad som af Bruksidkaren Hedbergs åsamkade, Stats- Uskottets - Betärikahderi. icj inen af Öfver-Directeuren öfvertagne Arrende-skuld, efter de förut skedde afbetalningarne, då annu återstode; Och har årendet derefter, genom underdåniga besvär; blifvit af Öfver-Directeuren Kihlstrém hånskjutet till nådig pröfning af Kongl. Maj:t, som, vid Besvärens föredragning genom Dess Kammar-Expedition, tåckts i Nåder förklara att de samma borde öfverlemnas till afgörande utaf Högsta
Domstolen på hvars handläggning de alltså för härvarande bero.
Ehuru det icke tillkommer
Utskottet att ingå i någon slags pröfning af de skål uppå hvilka Kongl. Kammar och BergsCollegierne grundat sitt ifrågavarande utslag, kan Utskottet icke underlåta härvid yttra den öfvertygelse, att desamma synas vara af dert beskaffenhet, att de böra för gällande antagas; Och då Utskottet vid sådant förhållande icke bör betvifla, att samma Utslag, efter nådig pröfning af de deremot utaf Ofver-Directeuren Kihlstrom i lifstiden anförde och, efter hans död, af Boets Borgenärer i underdånighet fullföljde Besvär, varder i Nåder gilladt och fastStålldt, finner Utskottet ingen anledning tillstyrka antagande af Borgenårernes nu Under tiden ingifne förliknings project, såsom varande ofordelagtigt för Staten, enär 20 Stats-Utskottets Betänkanden. den vid Råttegångens slut bör kunna påräkna , att, jemte tillträdet af Ådelforss med tillhörigheter, icke allenast komma i besittning af Pauliströms Jernbruk samt alla derunder lydande Hemman och Lågenheter, utan ock erhålla en betydlig ersättning för bristande Arrende och Inventarier; hvilka alla sistnämnde förmåner skulle gå förlorade, om den erbjudne förlikningen godkändes.
Stander bifalla denna Utskottets framställning, torde sådant till svar å den Kongl.
Remissen böra i underdånighet anmälas, med tillkånnagifvande derjemte, att Riksens Höglofl.
Ständer anse frågan om Öfver-Directeuren Kihlstroms eller dess rätts innehafvares skiljande från Arrende-Contractet om Ådelforss, med underlydande Lågenheter, bora i laga ordning pröfvas och afgöras; Dock varder detta till Riksens Höglofl.
Stockholm den 13 Nov. 1823.
N.-o 604.
Utlåtande, i anledning af vackt Motion, dels om förhöjning i Stats- Utskottets Betänkanden. 21 Lönen för Justitia Ombudsxnans-Åmbetet, dels ock angående den Rang, som Justitise Ombudsman, sedan han från Ämbetet afgått, må tillgodo njuta.
XJ"nder öfverlåggningarne inom Högvördige Pråste-Ståndet angående Stats-Utskottets Udåtande, i fråga om Pensions anslående åt Rikets Stånders förre Justitia Ombudsman, Herr Friherre L. A.
Mannerheim, har Herr Professoren Fröberg yttrat följande: ”1 anledning af nu ifrågavarande Pensions tilldelande åt förre Justitia Ombudsmannen Herr Friherre Mannerheim, torde mig tillåtas få fasta uppmärksamheten, på nödvändigheten att förse denne Ståndernes Ombudsman, under den tid han Åmbetet utöfvar, med en vida större
Lön ån den honom nu år på Rikets Stat bestådd.
Så vål vid den af hans pligter, Ämbets anseende, den upphöjda plats han i samhället innehar och uppoffringar af den enskilda vården om sin egen Oeconomie, bjuda, att Stånderne såtta denne man i en sådan oberoende financiel ställning, som någorlunda motsvarar de nyssnämnde omståndigheterne. 23 Stats-Utskottets Betänkanden.
De under denna Riksdag inträffade hån* delser, i anledning af återbesättandet af det lediga Åmbetet, uppmana äfven, ehuru på ett mera underornadt sått, till en så* dan nödig omtanka för Tjenstens bibehållna anseende och okade begärlighet, att förtjena Ständernas fortroende, Jag föreslår således, att Lönen måtte förhöjas, till minst 4000 R:dr Banco; hvarjemte den förklaring bör gifvas, att en Justitiae Ombudsman, som utan förebråelse för tjenstefel eller försummelse afgår från Åmbetet, bör få bibehålla samma Rang och värdighet, hvartill han under utöfningen af tjensten blifvit upphöjd.
Men tillika bör, i fall denna förändring antages, fogas det vilkor, att alldrig någon fråga om Pension för den afgående må få väckas, såsom aldeles oförenlig med Ämbetets Natur, samt att det stadgande härom, sorn möjeligen kan nu vid denna Riksdag beslutas, ej blir till kraft och verkan gällande förr ån vid nästa Riksmöte.’’ Denna Motion har det Högvördige Ståndet pröfyat skäligt, att remittera till Stats-Utskottets utlåtande, hvilket Utskottet nu får afgifva, Hvad först angår fråga om förhöjning af den för Justities Ombudsmans-Ämbetet å Stat anslagne Lön; Så, enär Motionen Ståts-Utskottets Betänkanden. icke afser, att en sådan Lö»eförhöjning skulle förr, ån efter nåst intråffande
Riksdag taga sin början, så torde ett nu på fårhand derom fattadt Beslut finnas mindre behöfligt, heldst på då blifvandeRiketsStander bor få ankomma att, efter förefinande omständigheter om berörde Löneförhöjning och beloppet deraf forordna; dook får Utskottet hemställa, att Rikets Uöglofl.
Ständer nu besluta, att frågan härom varder reglerad innan val till Justitia?
Ombudsman vid nästa Riksdag foretages.
Beträffande åter den Rang och värdighet som ansetts bora tillkomma Justitia?
Ombudsman, sedan han från Åmbetet tifgått; Så år uti 63 §. af Riksdags-Ordningen tydeligen uttryckt, att Justitiae Ombudsmanen anses, under sinTjenste-tidoch intill dess han från Åmbetet skiljes eller till utöfning af sin förut innehafde Beställning återtråder, i alla afseenden lika med Kor ungens Justitia Canceler.
Att nu för Justitia Ombudsmannen tillstyrka bibehållandet af denna Rang, äfven sedan han från Åmbetet afgått, skulle åsyfta en ändring i Grundlagen, hvilken på sått 29 $. i Riksdags-Ordniagen föreskrifver bör tillvågabringas; hvarföre ock Stats-Utskottet icke anser sig behörigt att derom något yttrande meddela. a4 Stats-Utskottets Betänkanden.
Ständers eget bepröfvande vördsamt understäldt jemte bifogande af en Ledamots Reservation.
Stockholm den 11 November 1823.
Transumt af Protocollet hållet hos Riksens Höglofl.
Stånders Stats-Utskott den 14 November 1823.
Till närmare utveckling af den reservation; Herr Commerce-Rådet Santesson, enligt Protocollet nästlidne dag, anmält emot den af Utskottet föreslagne Instruction . för Fullmägtige uti Riksgälds-Contoiret i afseende på deras befattning med de Låne-biträden och anslag, som till Canal- och andre Byggnader komma att utgå, uppläste Herr Commerce-Rådet ett anförande af följande innehåll: Riksens Höglofl.
Ständers Beslut uti Allmänna Finance Betänkandet lyder uti 11 §.
’’För så stor Summa, som de af Riksens Ständer till utbetalning från Riksgälds-Contoiret fastställande anslag Stats-Utskottets Betåtikanden.
25 kunna komma att öfverstiga den tillgång hvilken öfverskottet af Bankens inkomster lemnar ect. ect. må Riksgälds-Contoiret ega att upptaga Lån’’ o. s. v. Deraf måtte följa, att Riksens Ständers mening varit, det ej mera skall upplånas än som brister, oell att detta äfven må gälla från o. m. år 1824.
Så att Riksgälds-Contoiret må få såsom influten beräkna detsamma års påräknade vinst behållning för Banken, till det ungefärliga belopp , som Stats- och Banco-Utskotten i deras Betänkande om Financerne den calculerat att blifva, ehuru netto beloppets öfverförande till Riksgälds-Contoirets
Räkning ej kan ske förr än uti 1825 års början efter Bankens Boksluts fullbordande , och RiksgäldsContoiret emedlertid under löpande året förskottsvis må begagna dess Creditivrätt å Banken, hvilken måtte vara lemnad just af det ändamål, att begagnas i afräkning på de ordinarie fonder, som Riksens Ständer lemnat till de i frågavarande anslag, och hvilka fonder uti Bankens Intrader ingå under löpande året, fastän de, som sagt, kunna till netto belop» pet beståimmas förr än bokslut skett.
Denna omständighet är i min tanka uti det af Högloft. Stats-Utskottet 20 Stats-Utskottets Betänkandea. uppgjorde Reglemente förbisedd, eller ej bestämdt uttryckt, hvadan det skall hända, att nästkommande i:a October 1824 j Riksgälds-Contoirets Fullmägtige skola efter stadgandet i $. upptaga Lån för hela anslags-sununan nämnde år, om c:a 1,000,000
R;dr ehuru vid samma tid redan finnes influten \
Banken större delen af de nara 4oo,ooo R:dr, som af dess Intrader äro Riksgäldg-Contoiret till desse anslag förbehållne, fastän de först i Febr, eller Marni 1825 kunna på Riksgälds-Contoirets räkning netto öfverföras.
Derigenom kommer Riksgälds-Contoiret att för 4 a 5 kanske 6 månader betala ränta å nämnde belopp 400;000 mera än som behöfvas, och för att då göra ända på denna onödiga ränteutgiften, måste uppsägning och inlösen, med åtföljande umbäras derföre, ombesörjes, som annars kunde undvikas.
Med för denna uppsägning nödige 3 månaders tillägg utgör den den tid för hvilken Riksgälds Contoiret då onödigtvis kommer att betalas ränta 8 å 9 månader, hvilken efter 3 proCent på 400,000 R:dr dock uppgår till 8 å 9000 R:dr och denna förlast drabbar på lika sätt RiksgäldsContoiret hvarje år, emedan sedan sådan uppsägning och inlösen skett, och dertill Siats-Uisko t le ts Betänkanden. 27 blifvit användt Bankens sistutfallna vinst behållning, så skall för års-anslagen alltid om hösten erfordras full upplåning, enär man ej vill i stället anticipera igenom Verkets Creditiv rätt på löpande årets vinst.
För 5 år sannnanlagdt gör denna onödiga räntekostnad ej mindre än 4° å 45,000 R:dr ; men ville man, för att bespara detta årliga uppsägnings peli inlösnings görande, i stället, som jag förmodar kommer att ske, låta de öfver behofvet sålunda upplånte 4oo,ooo R:dr hela tiden igenom blifva ute-löpande, så gör Ränteförlusten derpå 12,000 R:dr för år och för alla 5 åren 60,000 R:dr, som jag för min del anser kunna vida bättrea nvändas, och derföre, enär Högloft.
Utskotten ej funnit min anmärkning förtjena afseende, härigenom reserveras.
Jag har ej kunnat anse mera orätt, att Riksgälds-Contoiret begagnar detta Creditiv under året, till dess Banko vinsten för samma år inflyter, än att det begagnar dess vanliga Creditiv till des Bevillningen ingår; äfven först i början af det påföljande året.
Tillika har jag saknat uti Reglementet en föreskrift, hurti de i 1 $. omnämnde Uppsägningar af 3 proCent Obligationer; när Riksgälds-Contoiret för en längre tid ej är i behof af 28 Stcits-Utskottets Betänkandcn. innehafvande medel, och således kan inlösa dem, bör ske; jag tror då, att de alste Assignationer till en viss Nummer eller tid böra igenom kungörelse infordras, och att detta äfven bordt uttryckeligen föreskrifvas , när sådane medel äro inne, tili belopp af för t5o, å 200,000 R:dr att ej onödig Ränteutgift må Riksgälds-Contoiret tillskyndas.
Och slutligen, kan jag ej finna någon anledning hvarföre Riksgälds-Contoiret för dess öfriga medel häruti använde, skall uttaga Insättnings-bevis och uppbära ränta af 3 proCents Låne-Räkningen, enär dels om det å ena sidan kan sägas, att deruti intet Riksgälds-Contoiret lemnade sådana dess tillgängeliga medel blefve 3 proCent räkningen drygare vid slutelig uppgöring, troligen med Banken en gang, så kan det å den andra sägas, att om ej detta tillfälle vore, så lage Riksgälds-Contoirets penningar oförräntade; och dels är det väl orätt, att den sålunda Riksgälds-Contoiret godtgörande ränta skall blifva Banken till last, som för större fordrings belopp af Riksgälds-Contoiret nu mera allsingen ränta njuter.
Jag har trott, att man borde söka enkelhet och onödiga söromåls förmin O O skande i stället för ökande och derföre Stats-Vtskottcts Betänkanden.
29 har jag tillstyrkt, att för Riksgälds-Contoirets på denna räkning insättande öfverlopps medel för någon tid hvarken skall gifvas Fordrings-bevis, eller påföras och godtgöras ränta.
Ensam dock äfven af den tankan, anhåller jag blott att den som Reservation får åtfölja Retänkandet till Riksens Ständer”. — — — — — År och dag som ofvan.
' Ex Protocollo J. C, Lorich.
N:0 605.
Antom den 17 Nov. i8a3.
Memorial, med förslag till Instruktion för Fullmågtige i Riksgålds-Contoiret, i afseende pä de Lånebitråden och anslag, hvilka från nämnde Contoir skola utgå till Canal- och andre Byggnader, samt till större eller mindre del anskaffas genom upplåning emot Contoirets Obligationer med 3 proCents årlig Ränta.
J3å till Rikets Högloft Ständers granskning och fastställelse, Stats-Utskostet nu 3o Stats-Utskottets JRetänkanderL öfvcrlemnar närlagde förslag till Instruction för Fullmägtige i Riksgälds-Contöiret, i afseende på de Låne-Biträden och anslag till Canal- och andre Byggnader , hvilka från nämnde Contoir skola utgå, samt, till större eller mindre belopp, anskaffas genom upplåning emot nämnde Contoirs Obligationer med 3 proCents årlig ränta, har Stats-Utskottef ansett sig böra närmare upplysa och utveckla grunderne för ett och annat uti denna Instruction föreslaget stadgandet usta Afdelningen IX:de Artikeln, förande
Lånen till Städerne Norrköping och Borås\
I afseende på säkerheten för lånen till Allmänna Byggnader, och säkerheten för LåneU åt enskilde personer, så företer sig ett skiljaktigt förhållande, i anseende till säkerheten, som för det ena och andra slags Lånbiträdet skall anskaffas.
För uppfyllandet af de förbindelser , hvilka, i Städernes namn och å deras vägnar, undertecknas af Städernes Äldste, skola Städernes Inbyggare samfällt ansvara; Och Städernes enskilde tillhöriglieter af Jord, Hus och Byggnader kunna, till Lånens godtgörande, användas; hvaremot i afseende på Lån biträ - iStats-Utskottets Betärikanden.
31 den åt enskilde personer, hvarje Låntagare för sig skall ställa säkerhet, medelst inteckning uti fast egendom, för den penninge försträckning, han undfår.
Enär nu med
Lån biträdena åt enskilde personer är det syftemål, att härigenom bereda dem utväg, att på de afbrände Tomterne uppföra byggnader; men ibland egarne till desse tomter, de fleste troligen icke lära kunna erbjuda annan säkerhet, än tomten; lieldst, efter hvad allmänt bekant är, Staden Borås blifvit i det närmaste ödelagd, och åter, i Norrköping, mindre bemedlade husegare i synnerhet blifvit genom eldsvådan lidande; så har Stats-Utskottet trott, att vid ett sådant tillfälle , som det förevarande, då fråga är om brandskadade, enahanda stränghet, i anseende till fordringarne på säkerhet, som för Lån utaf Allmänna medel vanligen iakttages, icke böra yrkas.
Om pröfningen och godkännande af säkerheten skulle uppdragas åt Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, så blefve följden den, att högsta beloppet af hvarje
Lån komme att ovillkorligen bestämmas af den nedbrända tomtens uppskattade värde, enär Fullmägtige icke kunde, i den mån tomten bebygdes och panten i samma lörhållande förbättrades, något utöfver 3a Stats-Utskottets Betärikanden. den en gang faststälde
Lån -Summan bevilja.
Då jemnlikt Rikets Högloft.
Ständers Beslut, Lån-medlens utdelning skall besörjas af tillförordnade Committerade under Landshöldingens Ordförande, har Stats-Utskottet, i öfverensstämmande med förenade Stats- och Banco-Utskottens bifallne Betänkande, bestämdt föreslagit, att pröfningen och godkännandet af säkerheten ina helt och hållet öfverlemnas åt Committerade, hvilka, med den kännedom de förut ega eller ock utan svårighet kunna sig förskaffa, både om Lånsökande och locala förhållanden, aldrabäst äro i tillfälle, att urskilja och bedöma huru stor Summa, som, med iakttagande af Riksgälds-Contoirets eller det Allmännas tillbörliga säkerhet, må, efter hand och i den mån byggnaden framskrider, kunna Låntagaren tilldelas; och hvarvid något äfventyr icke synes vara att befara, då Committerades åtgärder härutinnan skola vidtagas under uppsigt af Länets Hofdinge, hvilken, i följd af sin Ämbets pligt, skall iakttaga det Allmännas rätt och säkerhet.
Utgående ifrån förenämnde åsigt har Stats-Utskottet jeinnväl föreslagit, att så länge och intill dess hvarje af Committerade - Stats-Utskottets Betänkatiden.
33 rade beviljadt
Lån blifvit till dess fulla belopp utgifvit, samt Låntagarens intecknade förbindelse, jemte Brandförsäkrings Brefvet, till Riksgälds-Contoiret inskickadt, skola Committerade ansvara för den uti Riksgälds-Contoiret lyftade Summan med
Ränta derå till och med den 31 December samma år, som Handlingarne till Riksgälds-Contoiret expedieras; så att med Låntagaren icke öppnas någon särskild Räkning uti Riksgälds-Contoiret förr än hans Förbindelse dit inkommit.
I afseende på tiden och ordningen för Räntornes liquiderande, inom Låntagares förbindelser, efter hvad ofvannämndt är, komma att bokföras uti Riksgälds-Contoiret , så har Stats-Utskottet föreslagit att med räntas erläggande å partial-summor af ett Lån skall anstå intill dess sista andelen uttages.
Om å alla partial-summor, hvilka på olika dagar inom ett och samma år utgått, räntan skulle godtköras, när ifrån den dag, penningarne erhållits, ett år förflutit, skulle täta och, måhända, dagliga ränte-liquider komma att uppgöras; hvilket ej allenast skulle förorsaka Com 3 - 34 Stats-Utskottets Betänkandcn. mitterade ganska mycket besvär, utan ock bidraga till vidlyftighet uti Räkenskaperne.
Dessa olägenheter kunna förebyggas genom det af Stats-Utskottet föreslagne liqvidationssätt, enligt hvilket, all upplupen ränta skulle på en gång liqvideras, då sista andelen af Lånet uttages.