Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Häremot och dä Utskotten, efter derom af en bland dess Ledamöter väckt fråga, fästat närmare uppmärksamhet på de följder, som saknaden af ett stadgande, inom hvilken tid, den, hvars ansökning om burskap blifvit bifallen, bör fullgöra de deraf följande förbindelser, samt inträda i utöfningen af den handtering, hvarföre han blifvit inskrifven, kan medföra, hafva Utskotten trott sig böra, till förekommande deraf, föreslå följande föreskrift, att i särskild mening, intagas vid slutet af 7 §.
Den som Burskap sökt och vunnit, åUgge det ovilkorligen 3 och vid påföljd att, i annat fall hafva Burskaps-rättigheten förverkat j att inom ett år från den dag Burskaps Resolutionen jör honom blifvit utfärdade fullgöra hvad honom deruti blifvit förelagdt3 eller eljest såsom en följd af det vundne Bur. skåpet kan tillhöra att iakttaga3 samt tillika inträda i utöfningen af den handtering, hvarå han Burskap erhållit. 9 §•
Af en Ledamot har väl blifvit yrfcadt, att, då en Handtverkare för begånget brott varder dömd förlustig sitt innehafvande Burskap, honom ej må tillåtas att med egna händer fortsätta sitt handtverk, utan han vara förbunden att antingen till Gesall återgå, eller söka annan sysselsättning, som xnedför laga försvar; tnen vid betraktande af den svårighet, sorn altid måste mota en vanfrejdad person, att hos andra blifva i ItfUtskottets BitXnktindert. ig<j tjenst anställd, och då det dessutom kunde hända att en sådan egde betydlig famiile att försörja, hvartill arbete hos främmande icke skulle kunna lämna tillräcklig» Utvägar, hafva Utskotten trott den honom medgifne frihet att nära sig med sin handtering icke böra honom förvägras, dock hafva Utskotten, i anledning af en annan anmärkning, ansett billigheten fordra, att han för den tillåtne Näringsfriheten bör till den Stad, hvarest han vistas, eller hvarunder han eljest hörer, något contribuera; i följd hvaraf Utskotten tillstyrka, att vid slutet af §. efter orden: dock må honom ej förmenas att3 tilläggas uttrycket: emot skälige ■afgifter till Staden. lo §.
Ehuru man sökt visa, att skyldigheten till nya Burskapsafgifters erläggande, då den som afsagt sig Burskap, detsamma återtager, skulle innefatta en obillighet, och ehuYu det äfven blifvit yrkadt, att vid ett sådant fall, undersökning om bibehållen skielighet, välförhållande samt oförsvagad drift att sköta en förut öfvergifven handtering, borde föregå, hafva Utskotten icke fannit skäl att något i denna §. ändra eller tillägga. 11 Emot de många anmärkningar' som, särdeles inom BorgareStåndet, blifvit härvid gjorde, åberopa Utskotten endast de utförligt utvecklade motiver , aom grundlagt Ut - lfo LagUtskostets Betänkanden, skottens öfvertygelse, att bibehållandet af hvad derigenom blifvit föreslå get skall för Allmänheten medföra en stor Låtsad, utan stt tillskynda Närings-Idkare någon egentelig förlust och skada. 12 §.
Då Utskotten redan i början af sitt Utlåtande yttrat sig öfver det ämne, som denna §. angar, och deruti bestämt sitt omdöme till fördel för vissa Handtverkeriers idkande på Lindet, torde Utskotten endast behöfva hänföra sig dertill, och således undgå att yttra vidare så väl öfver påståendet om sen att drifva borgerliga yrken på landet, som öfver yrkandet om utsträckning af den» na tillåtelse till alla slags handtverk.
Frågan om vidden af de förbindelser till Staden, Sorn en på landet bosatt
Handtverkare rätteligen bör ega, har emellertid åter kommit i närmare öfvervägande hos Utskotten, och dåUtskotten härvid icke kunnat underlåta att taga i betraktande, att en sådan Handtverkare, derest valet vorehonomfritt, alltid häldre skulle, emot befrielse frin de flere personliga skyldigheter, sorn Borgare i Stad åligga, eftergifva anspråket på de mindre betydelige förmåner och prerogativer» sorn, utom uäringsrättigheten, skulle honom i egenskap af Medlem af BorgareStåndet kunna tillkomma, an, genom tillgodonjutandet af de senare, ikläda sig ansvarigheten af da förre, Lagutskottets Betänkanden.
161 förre* hvarigenom således Städernes Borgerskap, som dymedelst i sin mån skulle blifva mera besvärade, otvifvelaktig! komma att lida, hafva Utskotten, i stället för hvad derom i §. förekommer , funnit sig böra föreslå följande förändrade stadgande i 4:de period.
En hvar å Landet sålunda bosatt Mästare vare förbunden, att emot frihet till deltagande i val och alla öfrige rättigheter, sorn Städernes Borgerskap tillhöra och med Burskap i allmänhet förenade äro, likväl med vilkor, att utan särskildt kallelse , sjelfmant vid dylika frågors fårehafvande sig inställa, i allo uppfylla de med Burskap och Borgarerätt åtföljande förbin* dets er utan undantag; dock att hvad personliga skyldigheter angar, honom må vara öppet att antingen sjelf desamma fullgöra, eller ock emot befrielse derifrån, erlägga till Stadens Cassa en viss Contingent , efter af Borgerskapet uppgjord Taxa, sorn ef Magistraten profves, 1 öfrigt etc. 13 §•
Vid ytterligare granskning af de skäl, som vid första öfverläggningen om den ifrågaställde rättigheten till Handtverksförläggande, med åtföljande förmon för Förläggaren att derå "kunna erhålla burskap, blifvit af tvenne Stånds Ledamöter inom Utskotten deremot anförde, och nu vid Sterremissen jämväl åberopade, hafva Utskotten ansett sig böra öfvergifva det BiternaLagdt skottets Betänkanden. 11 162 LagUtskotttts Betankanden. tivt framställde Förslaget om berörde rättighets auctoriserande genom den nu ifrågavarande Författningen ; Och då Utskotten således tillstyrka, att 13 §. må ur samma Författning utgå, uppkommer derigenom en ytterligare rubbning i nummerbeteckningeä ä de efterföljande ($, §. af 4 Art. H §•
Med gillande äf den anmärkning, sorn blifvit gjord emot stadgandet, att Enka efter Mästare må, likasom i 15 §. blifvit vid enahanda fall tillåtit Enka, eller ogift Qvinna* hvilka sjelfve förskaffat sig burskap å handtverk, vid ingående i gifte bortsätta sin handtea. ring, äfven om Mannen icke tillhör samma yrke och burskap?
rått derå vill söka, föreslå Utskotten, att innehållet af sista meningen i §. må sålunda ställas: 1 räder hon i annat gifte > vare henne förbudet att med handteringens idkande Didare fortfara. 15 §•
För bibehållande af Enkors och ogifta kvinnors rätt att ingå i handtverk, enär* de dertill visa säg ega skicklighet och i öfrigt fullgöra, hvad uti 5. föreskrifveS, tro Utskotten de i motiverne härföre anförde skäl vara tillräckligt talande; äfvensom be* stänimelserne i §. rörande det vitsord, sorn erfordras till bestyrkande deraf, att det prof, en sådan person företer å sin skicklighet i Höjden, blifvit tF henne sjelf föifärdigadf j Lagutskottets Betänkandet!; l63 feämt den garantie, sorn, genom vilkoret äf Förmyndares ansvarighet, kommer att beredas för uppfyllandet tf de förbindelser, sorn i handtverk deltagande omyndig
Qvinna kan idgå, torde anses emot alla missbruk och olägenheter fullkomligt tillfyllestgörande.
Vidkommande yrkandet, ätt ogift Qvini ha må, sedan hon tiädt i gifte, icke fä det handtverk, hvarå hon erhållit burskap, fortsätta, så lärer härvid böra ihågkommasi ätt enär rättigheten till håndiverkets drifvande blifvit af henne sjelf förvärfvad, billigheten icke kan medgifva förlusten deraf, blott derföre att bon i agtenskap ingår; kunnande för öfrigt destomindre higot äfventyr af Afhandlingars ingående med sådan person inträffa, isom, utom det att föreskrifvet är, det Mannen jämväl skall ansvara för de förbindelseri hans Hustru kati iafsluta, Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798 i 5 §• berättigar Borgenär att söka bysättning å Hustru* som efter särskildt tillhand idkar köpenskap eller annan loflig Näring.
Samma rättighet till handtverks drifvande efter ingåoget gifte, som blifvit ogift Qvinna tillåten, lärer utan tvifvel, videna* banda törhållande, böra Enka medgifvasj hvarföre, och sedan den allmänna frihet för Enka i förevarande afseende, som genooi 14 §. varit henne försäkrad, numera blifvit borttagen, den särskilda, hvarom här iir fråga, torde i denna §. böra uttryckelig 164 LagUtsktttets Bettinkanden.) gen bestämmas genom följande förändring i tydelsen af §:s tredje period.
Enka eller ogift
Qjvinna, som undfått tillstånd att för egen räkning idka någon handtering, må derest hon i gifte trädericke förvägras att äfven sedermera med Mannens samtycke och under deras gemensamma ansvarighet samma näring fortsätta, enär de etc. 16 och 17 §. §.
Samma anmärkningar som förut blifvit gjorde vid desse §. §. och af Utskotten besvarade i motiverne till 4 Art., hafva vid Iterremissen å nyo blifvit framställde; men då Utskotten icke kunnat förändra de åsigter , som vägledt Utskotten vid deras föreslående, lära Utskotten icke behöfva härom ingå i vidare yttrande. 18 §.
Härvid är anmärkt, dels att om inträde i Timmermans, och Murare handtverkeri» utöfning såsom Mästare medgåfves, utan anspråk på större skicklighet hos den Sökande, än som erfordras för en Gesäll i desse yrken, hvilket ansetts följa af Utskottens Förslag, enär af den sistnämnde skäligen bör kunna fordras, att han förstår verkställandet af en väsendtlig byggnadsdel, så vida derunder äfven kan förstås en Vindskappa eller Takstol, skulle otvifvelaktigt all förkofran i desse handtverk hämmas och Allmänheten blifva lidande, enär vid hvar - LagUtskottett Betånkanden, i65 je nybyggnad eller reparation biträde af en Architect eller Mecbanicus, jämte Mur* och Timmermä tare, skulle erfordras; dels att Architecter och Mechanici, som vunnit Mästerskap icke borde få utöfva detsamma, sä länge de ega inseende öfver publike byggnader, eller utöfva Controli öfver Räkenskaperne dervid, och dels att Architecter och Mechanici, som hålla Lärlingar och Gesäller, borde vara Ovilkorligen förbundne att söka Mästerskap och Burskap.
Någon grundad anledning till farhåga för byggnadskonstens förfall genom upphörda fordringar på theoretisk insigt i Architecturen hos dem, sorn enskildt till Timmermästare eller Murmästare vilja blifva antagne, tro Utskotten sig emellertid icke hafva gifvit, då Utskotten tvärtom sökt uppmuntra till förvärfvande af en större skicklighet deruti genom den föreslagne, för Idkarne utan tvifvel förmånliga och för Allmänheten äfven båtande rättigheten, att, då de kunna ådagalägga en sådan, få hos sig förena ofvannämnde bägge yrken.
Också lärer erfarenheten, åtminstone i de smärre Städerne, visa att Timmermästares och Murmästares insigter sällan ligga utom gränsen af det practiska i handteringen, och i sådant fall, kan Förslaget icke sägas stadga annat, än hvad som nu i verkligheten eger rum.
Den andra af de vid §. gjorde anmärkningar, hvartill anledningen blifvit hemtad från ett enskildt, af Anmärkaren uppgifvit, l66 Lagutskottett B et årtionden. missbruk, anse Utskotten icke kunna blifva föremål för en bestämmelse i förevarande Författning
J och hvad den tredje angår, hafva Utskotten icke kunnat finna något skäl till förändring af hvad §. i motsats deraf innehåller, 19 §•
För oförändradt bibehållande af denna hvaremot åtskilige Talare framstäldt erinringar, och ibland hvilka en åtyftat ådagaläggandet af obilligheten af särskildt undantag för Stockholm, i afseende pä sättet till Bagerihandteringens utöfning, få Utskotten, likasom ofta förut, åberopa sine i förra Betänkandet anförde motiver, jämte hvad af i Nåder tillförordnade Committé, rade, uti deras vid Förslagen till Handels-, och Handtverks-Qrdning bifogade underdåniga skrifvelse, blifvit rörsnde förenämndQ tpeciela omständighet yttradt, Femte Artikeln\ a §.
Då, såsom en Ledamot sökt visa, ut-s trycket i denna : och icke kunna till gnet*, het och beskaffenhet genast viå eniottagqndet bedömas utan tvifvel skulle föranleda till ett olika förfarande af Mästare, allt efter som hvar och en af dem kunde deraf göra en mer eller mindre vidsträckt tjliåtppning, hvilket åter komme att beip, 3? l^agUtskotttts Betnnknnden, 1S7 det särskildta begrepp, som sjelfva uttrycket kunde hos honom alstra, samt det således vore att befara att, med bibehållande af en $å obestämd term, många tvistigheter skulle kunna uppstå, hafva Utskotten, till förebyggande deraf, härmed velat föreslå, att nämnde uttryck må ur §. utgå och början af densamma erhålla följande lydelse:
Handtverksarbeten och tillverkningar sorn äro aj den beskaffenhet
A att de utan skada eller vanprydnad kunna, stämplas , skola etc.
Yidare hafva Utskotten, på grund af gjorde anmärkningar om olämplighetea af varans confjscatjon för en så ringa förseelse, sorn underiåtet stämplande af densamma, hvarföre de utsatte böterne ansett» vara mer än tillräcklige, funnit sig böra tillstvrka, att berörde, måhända nog stränga, påföljd må försvinna och de bestämde böterne af (5 R:dr 52 sk. innefatta hela ansvarigheten för underiåtet iakttagande af hvad om varors stämpling blifvit förordnadt; hvadan uttrycket: skola vid varans confiscation och 6 R’-dr 32 sk. boterA torde förändras till: skola vid Sex Riksdaler 52 sk. böter.
Då det blifvit ansedt mindre nödigt att på landet bosatt Handtverkare skall, utom till HandtverksSocieteten och Magistraten i den Stad, hvarunder han lvder, äfven till Konungens Befallningshafvande uppgifva den stämpel eller marke, som hao till betecknande af sine tillverkningar ämnar gagna, fg Utskotten till upplysning meddela, att LagUtskottcts Betänkande». sådant after tillfälle för KronoBetjeningen, som under Konungens Befallningshafvande är lydande, att vinna kännedom om stärn* pelns beskaffenhet, till rättelse vid förekommande frågor. 3* 9* NSgon modification i de häruti föreskrifne ansyarspåföljder hafva Utskotten, med afseende på nödvändigheten att ställa consumeater i säkerhet mot bedräglig eller vårdslös behandling af Handtverkare, icke funnit skäl att, såsom yrkadt blifvit, tillstyrka ; likasom Utskotten å andra sidan icke ansett skäl föreiinnas till förlängande af den tid, inom hvilken åtal emot Mästare, som sig felaktigt förhållit, må ega rum.
Den origtighet, sorn förelupit, genom åberopande härstädes af 4.
10 §. i stället för samma Artikels 9 §., hvilken senare likväl nu sedan 3 §, blifvit föreslagen att försvinna, bör blifva 8 §•> varder härmed till rättelse anmärkt. 4 §•
Med lämnadt afseende till den erinran, som blifvit gjord derom, att då svårighet ofta kan möta Handtverkaren att 1 förhand bestämma så väl åtgången af rudi. materier, som vidden af det besvär, bearbetningen kan medföra, hälst om ett arbete af ny eller ovanlig uppfinning beställes, det, i sådan händelse, vore nog hårdt att ålägga Handtverkaren genast vid beställ - Lag Utskottets Betänkande«, 169 ringen uppgifva det pris, hvarföre han skulle vilja lemna arbetet färdigt, samt enär Utskotten tillika låtit hos sig i öfvervägande komma, att någon olägenhet för den, som betingar en vara, icke kan uppstå deraf, att
Handtverkaren vägrar på förhand bestämma betalningen eller arbetslönen, emedan den förre, så vida han icke vill låta det bero på framdeles afgörande, eger att vända sig lill annor Idkare, hafva Utskotten trott, att, med undantag af hvad som angar den Magistraten tillkommande pröfning, då Idkare och Beställare icke kunna om priset å arbete förenas, bestämmelserne i denna §■ rätteligen borde försvinna * hvarefter § endast skulle komma att omfatta ett sålunda uttryckt innehåll: tf
Ar a färdig handtverksvarahvartill antingen läkaren _, eller den varan beställt anskaffat ar b et s ämnen j visst pris ej betingodt och åsämjas ej Idkare och Beställare otn betalningen derföre _, ege Magistraten j efter deras och HandtverksSocietetens hårande j att bestämma j till hvad belopp, den skäligen må utgå. 6. §.
Emot denna som rätteligeu bör, lika med de tvenne efterföljande, undergå ny numerering och betecknas med numret näst framföre, emedan i följd af felaktig numerering någon paragraf med numret 5 i denna Artikel icke förefinnes, har blifvit anmärkt, att det syntea innefatta ett obe - 170 LngUtskottets Betdnkandtn. hörigt tvång, att ålägga en Handtverkare emot sin vilja åtaga sig Arbete för Kronans räkning och dervid ej ens medgifva honom att sjelf bestämma priset å sine tillverkningar eller sitt arbets biträde; men som ett dylikt åliggande för Handtverkare altid existerat, och äfven finnes stadgadt i den gemla SkråOrdnirigen; så anse Utskotten denng anmärkning icke förtjena afseende. 7 §»
I anledning af åtskilliga vid denna §. gjorde erinringar, få Utskotten förklara; att
Utskotten anse det ingalunda öfverensstämmande hvarken med tidslynnet eller den större säkerhet, sorn i ett constitutios nelt Land hör finnas, att upplifva den genom Regeringens visa föranstaltande redan afskaffade bönhasjagten och hlisvisjtationer till upptäckande af obehöfiges intrång i handtverkerierne; att, hvad uttrycket: tigande Vederbörande Fisca/er, hvilkas både rättighet och pligt det är etc, 3 beträffar, Utskotten ej kunna förena sig i föreställningen om ölverflödighetea af ordet ratu tighetemedan derigenom synes tiilkäcnagifvas en frihet för Fiscaler att vägra sitt biträde, då det till beslag af förmente oJofi lige handfverkeyivaror äskås, —- en frihet.
Sorn då tvekan om d^ras rätta egenskap hos dem uppstår, icke synes bora vara dem betagen, så vida, vid beslagets möjliga ogillande, BasJagaren, enligt hvad här jämväl blifvit stadgam, är underkastad ansvar; att LtigUtskottets
Bet dukanden.
171 Utskotten deremot finna, det, i fall den anhållne varan eller arbetsämpet dertill är annor
Man tillhörig, densamma icke skäligen bör kunna dömmas förbruten, utan ansvarspåföljden för den obehörige läkaren i stället ökas genom utgifvande af en emot dess värde svarande ersättning; samt att Utskotten jämväl inse behofvet af ett närmare bestämmande derom, afl den befattning, sorn i §. blifvit tillagd Piscalor, obehindradt må. kunna utöfvas äfven af KronoBetjeringen; Och lärer i följd af desse nu nödige firndne ändringar och tillägg, nedannämnde mening i 7 §, böra stål las sålunda:
Kommande i ada desse fall- de tillverkade eller under förarbetning befintelige varorne att jämväl vara fö*brutne ^ den händelse dock undantagen att desamma eller arbet sämnet dertill skulle finnas annor
Man tillhörige\ dä i stället den brottslige kommer att utgifva deras fulla värde- Så val Landtb och StadsFucalerj som KronoBetjente i allmän, het; hvilkas både rättighet etc.
I öfrigt och då det sätt som blifvit faststäldt till de i denna $. stadgade böters beräkning för itererade förbrytelser icke å något annat gtälle i denna Författning blifvit iakttaget J och böterne dymedelst skulle kunna komma att stundom stiga till ett nog betydligt belopp, tillstyrka Utskotten, att med böternes utgörande för förnyade förfirytelser må förhållas på lika sätt aom i ^ § denna Artikel är föreskrifvet, samt att båledes uttrycket hvilka böter sedermera, får; 172 Lagutskottets Betänknnden, hvarje pang fördub/at_, ma förändras till hvilka böter sedermera hvarje gäng med ett lika belopp förökas.
Sjette Artikeln. i§.
Då en Ledamot inom Hederv.
BondeStåndet förment bestämmelserne i denna och 5 §.
§. rörande forum för handläggningen af de deri omnämnde mål i första Instantien, samt de Embetsställen, dit de, i händelse af fullföljd klagan, böra vidare gå, vara beroende af Resultatet af Riksens Ständers öfverläggningar, i anledning af Särskilda Utskottets Förslag, angående organi. sationen af StyrelseVerken i Riket, tro
Utskotten sig böra framföra den erinran, att, i händelse Riksens Ständer skulle bifalla det i ämnet af nämnde Utskott redan afgifne Betänkande, skall, efter den upplysning, Utskotten härom sökt vinna, Utskottens project uti ifrågavarande afseende dermed finnas fullkomligen instämmande.
Af en Ledamot är fordran gjord på en föreskrift i denna §., hvarigenom till undanrödjande af all tvekan om rättigheten i detta fall, borde bestämmas att Mästare eller Gesäll, som finner sig missnöjd med HandtverksSocietetens yttrande och beslut rörande Examina vid sökt Gesäll-eller Mästerskap, måtte ega frihet att deröfver få i Lagutskottets Betnnkandcn. 17a 4 vederbörlig ordning klaga; men som en sådan rättighet genom 5 §. i denna Artikel år gifven och bestämd , kan något behof af dess fastställande på detta ställe icke förefinnas. 3 §•
I anledning af de anmärkningar, som vid denna §. blifvit gjorde, kefva Utskotten endast funnit nödigt att föreslå den förändring deruti, att HandtverksSocieteten Cassa må af Societeten ensam förvaltas, dock emot årlig redovisnings aflämnande till Magistraten ; hvaraf skulle följa att 5. erhölle följande derefter lämpade redaction!
Af de efter denna Författning utgående böter tillfalla den ena hälften Åklagaren, eller Måls egar en och den andra en fondj som HandtverksSocieteten eger samla och använda j dels till Societetens nödige utgifter och dels till understöd för gamle af sig komne Handtverkare och Gesällersamt för aflidne Handtverkares och Gesällers fattige Enkor och Barn; Vare dock Societeten skyldig ätt för förvaltningen deraf vid hvarje års början inför Magistraten visa redo och räkning.
I öfrigt och då flere Ledamöter inom Vällofl.
BorgareStåndet sökt fästa uppmärksamhet på svårigheten, om ej omöjligheten, för HandtverksSocieterne att med de tillfälliga, alltid ringa, inkomster, som andelen i fallande böter kan lämna, bestrida Societeterres flerfaldige oundviklige utgifter, hälst om föremålen för dem blifva af den 174 LagUtskoticts Betdnkandttt. ampla beskrffenhet, som i §. stadg2s; 1 anseende hvartill blifvit Föreslagit, att andre utvägar, såsom genom årliga tillskott af Sitntelige Handtvérfcsidkare hl. m. bordé påtänkas till bebe f/ens Fyllande* få Utskotten åberopa sitt förut meddeldte yttrandflj att det icke kan vara Borgérskapet betaget att sins emellan ingå hvilka Föreningar och öfverenskommelse!, sdiii hälst, då gtdjé Mans rätt blott iöke derigenom störes. 2:0 Förordningen angående Gerning}- j/iåns antagande på Landet.
M Bland de allmänna änmärkningarng hafva Utskotten redan till besvarande upptagit de emot tillökning i det förut tillätne antalet af Gerningsmän gjorde erinringar; Och då Utskotten tillika yttrat sig vilja utgå från den grundsats, att Landtmannen borde tillåtas betjena sig af Socknehaodtverkare i alla de, men ock endast de, yrken, hvari antingen ett ständigt, eller pä närmare håll tillgängligt biträde vore
För ho* nom af nöden, är det en följd häraf, attj om Utskotten å ena sidan anse sig icke kun. na understödja yrkandet otn frihet till an* tagande sf Gerningsmän, i hvilket handtverk som hälst, böra Utskotten å den an
Hvad Idkarue af de 2:ne sistnämnde yrkena beträffar, äro Utskotten likväl icke af saloma tanke» i afseende på Sötarne särskildt, af det skäl, att Allmogen vanligen kjeif besörjer de göromål, sorn denna handtering tillhöra; men vidkommande åter Svarfvare och Målare, hvarå äfven för närvarande nästan öfver allt å Ländet finne* tillgång, kunna Utskotten ej annat än instämma i vitsordandet af Landtmannens behof af Idkare i desse handtverk; hvarföre ock Utskotten hemställa att så beskaffade Gerningsmän mä å Landet få bosätta sig och med arbete tillhandagå Allmogen.
Vid denna §. har eljest den reflexion ock förekommit, huruledes genom obestämdheten af ordet flere Socknar, tillfälle skulle kunna öppnas för en Gerningsman, ätt utöfva sitt handtverk icke blott inom en hel Pro vines j utan ock ännu vidsträcktare; Och som Utskotten icke kunnat undgå att Inse, att missbruk af GerningsmänS Näringsfrihet på detta sätt skulle uppkomma, hafva Utskotten funnit sig böra för det irna jy6 Lagutskottets Betänkanden. märkte uttrycket föreslå mera bestämda ordalag.
I förenämnde tvenne afseenden är det derföre, som Utskotten tillstyr ka att bör» jan af i §. må gifvas en sålunda förändrad lydelse:
Landtman skall vara medgifvet att antingen Sockne- eller Häradsvis j eller gemensamt /år flere Socknar inom ett och samma Häradj till Handtverkare eller Gerningsman antaga etc. samt att vid slutet af §. må tilläggas orden; Svarfvare och Målare_, då ock ordet samt framföre Kruk- och Kakelugnsmakare bör borttagas. 2 §.
Flere anmärkningar hafva blifvit gjorde i afseende på sättet till Gerningsmäng antagande och constituerande, innefattande, dels att någon anledning icke vore för handen till förändring af den förut föreskrifne ordningen härföre, enligt hvilken det varit lämnadt till HäradsRätterne, att, efter Sockne- eller Häradsmäns hörande, utlåta sig öfver Gerningsmäna ansökning om rättighet till Handtverksidkande inom en viss ort, innan Gerningsbref för dem af Konungens Befallningshafvande utfärdades, dels att Konungens Befallningshafvandes anlitande om Fullmagts utfärdande för antagne Sockne
Handtverkare skulle innefatta en obehöflig mesur, samt att det vöre tillräckligt, att