Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
757 säkerhet emot oskäliga confiscations-anspråk, hit. tilis i längre tid, enligt äldre Författningar, tjenat till efterlefnad, utan att hafva föranledt till sådane olägenheter som syntes medföra giltiga skäl till dess upphäfvande, hvilket, efter ÖtatsSecreterarens tanka, skulle kunna lemna tillfällen till missbruk, stridande mot Författningens ändamål.
Majit behagade i Nåder förklara, att då det vore af stor angelägenhet, att till den inhemska näringsflitens underhållande och tillväxt, med sorgfällighet undanrödja allt sådant tvång, hvarigenom allmänhetens håg för en nyttig
Industrie möjligen skulle kunna försvagas, Kongl.
Majit fann godt förordna, att så kallade husväfnader, som å landet eller i Städerne åstadkommas, borde vara från stämpling irikallade samt Commerce-Collegii i detta ämne utfärdade Kungörelse således till dess kraft och verkan förfalla; hvarjemte Kongl. Majit, då det å ena sidan instämde med allmänna ändamålet, att en sträng tillsyn handhades emot förbudne varors försäljning, fann det å den andra billigt, att den sorn lofligen tillhandlat sig någon sådan del af ett större stycke, hvarå stämpel ej kunde följa , borde kunna varan med sig föra eller från en till annan ort försända, utan att dervid vara bunden vid föreskrifter, genom hvilkas underlåtande han blottställdes för olägenheter och äfven, tyr; i följd hvaraf Kongl. Majit ansåg lämpli. gast, att stadgandet härom uti ofvannämnde §. borj de uteslutas.
Under tillämpning af hvad emot lurendrejeri och tullförsnillning blifvit stadgadt, fann Kongl. 758 Proposition om Lurendr. o. Tullförsnillning'.
Maj t böter, i afseende pä försäljning af inländske sninpelbare roen med stämpel ej försedde Fabrikstillverkningar, ehuru enligt Hall ordningen utan undantag stadgade, ehvad varan i värde utgjotde mer eller mindre, ej böra i andra fall ega rum, än då varuvärdet uppgår till 50 Rid eller deröfver, hvarefter 2 §. af 18 Art. så. lunda skulle rättas; äfvensom Kongl. Maj:t hvad 4 §. angick, ansåg det göra tillfyllest, att b Cap. j §.
Missgernings-Kalken åberopades, utan att de der stadgade straff behöfde särskildt utsättas.
Vid stadgandet uti 2 §• angående ansvar för den, som, till undersöknings anställande obehö. rig, företager visitation, elter ehuru dertill behörig underlåter, att fullgöra de dervid enligt förevarande författning honom föreskrefne åligganden, fann Kongl. Maj:t böra tilläggas, att Ämbets- eiler Tjensteman borde i detta fall äfven hafva förverkat tjernsten och Extra Betjent ali rätt att till ordinarie tjenst befordras, jemte det han borde skiljas från det verk der han var antagen, äfvensom Kongl. Majit i anledning af hvad i samma §. förekom angående förbud emot visitationers anställande nattetid eller sedan morkt blifvit, ansåg nödigt, alt uti en särskild §. närmare och mera bestämda föreskrifter i denna del lemnades, så väl om beskaffenheten af de visitationer, hvarå detta stadgande hade afseende, som om tiden på dygnet, då, efter årstidernes olikhet, slike visitationer fingo företagas, i hvil - Praposition om Lurendr, 0. Tull försnillning.
759 ket ändamål Kongl. Majit i nåder förklarade, att med undantag endast af de händelser, då varor anträffas antingen vid ankomst till Stad der tullbevakning hålles eller på hviloställen under forsling eller , på vägar, eller å gata i Stad; i hvilka fall desamma kunde vid hvad tid som heldst på dygnet uppå skäliga anledningar anhållas, visitationer efter lurendrejadt eller tullförsnilladt gods ej finge företagas på annan tid af dygnet än efter kl g om morgonen och till kl. 3 på eftermiddagen under November, December, Januarii och Februarii månader, efter kl. 8 om morgonen till kl. 5 e, m. under Martii, April, September och October månader; samt efter kl. 6 om morgonen till kl. 8 om aftonen under de öfrige månaderna af året.
Hvad vid slutet af sistnämnde §. stadgades, angående rättighet för hvem som heldst att anhålla förbudet eller tullförsnilladt gods, som utan undersökning upptäckes i öppna bodar elier försäljningsställen, fann Kongl. Majit, såsom möjligen ledande till oordningar och missbruk , böra uteslutas, likasom äfven slutmeningen i 3 §. angående upptäckt af gods i ruta, som äro bebodde , hvaremot, uti sistnämnde §■ borde tilläggas , att , då forbudne eller Tullförsnillade varor till salu hållas å kamrar eller andra försäljningsställen , dermed borde, så väl i afseende ' på varan som böteme, förfaras efter 1 Art: ehvad godset uppginge till större eller mindre värde.
Med uteslutande af hvad 3 Morn. 4 §.' innehöll, angående skyldighet för Stats- och Landsfiscalerne, alt till Justitiss-Cancelleren inberätta 760 Proposition om Lurenilr. o.
Tullförsnillning hvad de funnit kunna bidraga till förekommande af Turendrejeri och Tullförsnillning samt att uppgifva huruvida i Rikets Städer lagstridige försök emot ifrågavarande författning egde rum» skulle till bemälde Tjenstemäns efterrättelse förordnas, del dem ålåge, att årligen vid hvarje qvartals början hos Justitiae-Cancelleren anmäla de beslag, sorn under de näst föregående 3:110 månaderrie blifvit af dem verkstälde, och hvilka» berättelser Justitiae-Cancelleren egde att, efter deraf tagen kunskap, till Tull-Directionen aflemna.
Till följd af hvad Kongl. Majit förut i Nåder förordnar, angående frågan om så val inhemska tillverkningar^, som transporter af sådane afskurne stycken af lofgifne varor, hvarå: stämpel ej kunde medfölja, skulle 5 §. i så måtto rättas, att inhemska vid privilegierade Fabriker förfärdigade och Hallstampling underkastade varor, så väl hela stycken af Al tregods, sora andra: tillverkningar » icke Stigo, utan att vara föräedde med vederbörliga stämplar ecb märken, transporteras från en ort till annan , samt för öfrigt i författningen tilläggas, att dylika tillverkningar, om de vid ankomst till stad der Tullbevakning hålles, atiträfi'ade3 ostämplade, skulle utan afseende på deras högre eller lägre värde, vara förverkade och på enahanda sätt förfaras, om de anhölles antingen på hviloställen under forsling eller pä vägar, eller å gata i städ, så framt de varor af ena eller andra slaget, som i dessa senare fall anträffades, utgjorde ett sammanräknadt värde af 100 R:dr eller deröfver.
Hvarjemte Kongl. Majit i Nåder förordnade , att , då varor på hviloställen anhöllos, sådant borde ske i när - Proposition öm Luréndr• o.
Tullförsnillningi 761 Varö af vittnen sorn voro i orten kände och mot hvilka något laga jäf ej förekom , samt att då beslag gjordes på hviloställen eller på vägar eller å gata i Stad, egaren eller den från hvilket godset blifvit anhållet skulle åligga, att på anfordran, gjord af beslagaren i vittnens närvaro , ovägerligen på dennes ansvar vid varans transporterande till besigtningsstället åtfölja, så framt han ej kunde anskaffa vederhäftig borgen, der det anhållna godset ansåges påtagligen vara af så ringa värde, att förbrytaren ej var underkastad urbota ansvar; i likhet med hvilket stadgande 4 '.de Mom: af 1 §. il Art. följaktligen äfven skulle rättas.
Det särskildta stadgande, som vid slutet af g.
Mom. 7 §. tilläde vederbörande Tjenstemän rättighet, att så väl i General-Assistance-Contoiret som Auctions-kamrar anställa visitation efter förbudet eller Tullförsnilladt gods i de magaziner eller förvaringsrum, der panterne eller försäljningsgodset voro upplagde, fann Kongl. Majit böra utgå, såsom innefattadt uti hvad vid början af samma moment i detta ämne var i allmänhet förordnad^ dock skulle förbudet mot slika undersökningars företagande påannau tid ändå •vederbörande ej vore vid dessa inrättningar sysselsatte, med panters emottagande eller utlemnande eller med Auctions-godsets försäljning, äfven häefter komma att bibehållas.
Då Kongl. Majit väl fann angelägenheten fordra, att tillfällen lernnades till verksam tillsyn i Rikets Skärgårdar emot olaga handel, äfvensom emot upplag af Lurendrejadt och Tull - 7 6s Proposition om Lurendr. o.
Tullförsnillning• försnilladt nytt och obrukad*; gods, samt att derföre, hvad i detta afseende stadgades uti lo §., borde äfven hädanefter tjena till efterrättelse, arisåg Kongl. Majit likväl nödigt, att till afböjande af olagliga försök vid verkställigheten af en sådan tillsyn, i Nåder förklara, att de böter, sorn borde ega rutn i de fall då vid skedd undersökning å dessa ställen något Lurendrejat eller Tullförsnilladt gods ej anträffades, skulle förhöjas i. från 25 ä 100 R:d till 50 ä 200 R:d.
Till det i 14 §. stadgade ansvar för den beslagare, sorn i tjensteutöfningar gör våld eller o. rätt, ville Kongl. Majit hafva tillagdt att samma beslagare, om han var Tjensteman, äfven skulle mista sin syssla.
I afseende på befälhafvare för den af Kongl. Majit tillförordnade militaira kustbevakning, befallte Kongl. Majit, att det stadgande skulle i den nya Författningen inflyta, det nämnde befälhafvare ålåge, att från Rikets kuster söka afvärja hemlig införsel af utländskt förbudet gods, att tillse det nederlags-friheten af sådant gods,' der den var tilläten, icke missbrukades, och att jemväl sträcka tillsynen till upptäckande och förekommande af Tullförsnillnings-brott; hvarjemte Kongl. Majit, för hvad som erfordrades till utöfningen af denna befälhafvarnes befattning, ville hafva dem försäkrade om lika rättigheter, äfven som de egde samma skyldigheter som Tullverkets Ämbets- och Tjenstemän, med de undantag, hvilka föreskrefvos uti särskilde af Kongl.
Majit eller i Dess höga Namn af vederbörande utfärdade Instructioner.
Proposition om Lurendri 0.
Tullförsnillning. 7f>3 Vidkommande sluteligen 6 Art., ansåg Kongl.
Majit för det närvarande någre andre ändringar eller tilläggningar dervid ej erfordras än att, i stället för de uti 3 §. på «:ne ställen utsatte böter för Under-Domstol , som underlåter att inom förelagde terminer insända Utslag, undersöknings-protocoller och berättelser, rörande der anhängige gjorda beslags-mål, den påföljd borde i desse fall ega rum, sorn för uraktlåtenhet med domböckers insändande var i 2 Cap. 6 §. af Rättegångs-Balken stadgad, samt att Under-Domstolarne borde, vid enahanda ansvar, åligga att, äfven då inga Lurendrejeri- eller Tullförsnillningsmål hos dem varit anhängige, sådant aine gånger om året tilli Comm.
Coll. inberätta.
För öfrigt skulle den tilläggning i 3 göras, att i de fall, då enligt hvad här ofvan blifvit anfördt, kungörelse i anledning af förekomne Lurendrejeri- och Tullförsnillnings-mål borde i Inrikes Tidningarne införas, sådant borde genast verkställas så snart det i målet gifne
Utslag vunnit laga krafti hvaremot senare delen af 3 Mom. i berörde §. skulle utur Författningen uteslutas.
Maj:t täcktes i Nåder befalla Stats-Secreteraren att under tillämpning af desse nu i Nåder fastställde allmänna grunder och öfrige föreskrifter författa förslag till en förnyad förordning i förevarade ämne, för att Kongl. Majits vidare Nådiga pröfning underställas.
In fidem Protocolli J. J.
Falu'teus.
Utur Original-Protocollet rätteligen utskrifvet intygar: M. M.
Rosbeck. 764 Proposition om Lurendr. och Tullförsnillning Transumt utur Protocollet, öfver Handelsoch Finance-Ärender, hållet inför Hans Maj:i Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott d. 12 Februarii 1823.
Deras Excellencer, Herr Justitia» Sta(s(-Mi« nistern Grefve Gyllenborg och Herr Ståts-Ministern för Utrikes Arenderna Grefve von Engeström Stats-Råden : H. E. Herr Grefve Rosenblad• H. E, Herr Grefve Fleming H. E. Herr Grefve Lagerbring Hof-Cancelferen H. E. Herr Grefve af Wetterstedt.
Stats-Rnden:
Herrr Grefve Cederström Herr Grefve Skjöldebrand Herr Grefve Mörner Stats-Secreteraren Klintberg.
Sedan Stats-Radet, till följe af erhållen särskild nådig befallning nu sammanträdt, upplästes till Justering det förslag till förnyad
Nådig förordning emot Eurendrejeri och Tullförsnillning, som Stats-Secreteraren Klintberg , i enlighet med de af Kongl. Majit under den 17 nästlidne Januarii fastställde allmänna grunder, författat, och af hvilket Förslag, sedan det af Stats-Rådets samtelige ledamöter blifvit granskadt Kongl. Majit äfven täckts vidtaga särskild kännedom.
Majit, som fann godt att detta förslag i Nåder gilla och bifalla behagade dervid förklara, det berörde förordning väl borde från och med den 14 April innevarande år tjena till underdånig efterlefnad , men likväl under förbehåll af Kongl. Maj:ts höga rätt, att vid nästa Proposition om Lurendr. o. Tullförsnillning. 765 Riksdag lemna Riksens Ständer del af densamma, för att uti hvad som rörer de der stadgade ansvar och straff undergå de jemnkningar som kunde erfordras, och derefter blifva gällande såsom en af Kongl. Majit och Rikets Ständer gillad och antagen allmän Lag: hvilken Kongl. Majus
Nådiga afsigt borde uti den utgående författningen tillkännagifvas.
Stats-Secreteraren utbad sig i anledning deraf få i underdånighet anföra, att nämnde författning vore i flera väsendtlige delar instämmande dels med de i detta ämne förut vidtagne ännu gällande förordnanden dels med de framställningar som blifvit gjorde af Riksens Ständer, i följd af 89 §• i Regeringsformen, enligt hvars uttryckliga innehåll Riksens Ständer egd® att, i frågor om förändring, förklaring och upp. häfvande af Lagar och Författningar, sorn röra Rikets allmänna hushållning, hos Kongl. Majit anmäla deras föreställningar och önskningar till det afseende som Kongl. Majit kunde finna för Riket nyttigt.
< Stats-Secreteraren tviflade ej att Riksens Ständer, öfvertygade om de inhemske näringarnes vigt och nytta för Staten, skulle lika med Kongl.
Majit inse, att dessas upprätthållande hufvudsakligen berodde af sådane alfvarsamma och med eftertryck handhafda författningar, hvilkas föremål vore att hämma hemlig införsel af utländske förbudne varor samt att förekomma kringspridandet och en för lurendrejaren uppmuntrande afsättning af hvad som olofligen infördes, och att derföre Riksens Ständer, i fall frågan härom dfverlemnades till deras pröfning och åtgärd, skuj - 766 Proposition om Lurerulr. o. TuUförnillning.
]e med nöje medverka till dess af Kongl. Maj:t åsyftade ändamål, hvars befrämjande vore af så stor vigt, särdeles i en tid då Rikets ställning oundvikligen påkallade en klok och sparsam hushållning och i sammanhang dermed, kraftiga anstalter till våra egna slöjders förkofran och tillväxt, såsom ett ibland de mäst verkande medel till indragning af våra utgifter till andre nationer.
Då likväl en fullkomlig säkerhet i författningarne och vissheten att ej blottställas för de äfventyr och förluster som vore oskiljagtige följder af vacklande och föränderliga oeconomiske systemer, utgjorde nödvändiga vilkor för framgången af alla närings-företag och i synnerhet af sådane som fordrade betydliga capitaler till deras bedrifvande, trodde Stats-Secreteraren det vara af stor angelägenhet att med sorgfällighet undanrödja alla anledningar till farhåga för varaktigheten och beståndet af en hushållslag, af sådan beskaffenhet som denna, hvars välgörande verkan skulle tvärt emot Kongl. Majus Nådiga afsigt, ofelbart försvagas, om den lemnade rum till tvifvelsmål, hvarigenom håglöshet skulle åstadkommas hos den idoge näringsidkaren och förmögne personer afskräckas, att våga sina pennin-' gar uti handteringar der de så lätt kunde äfventyras.
Om Stats-Secreteraren, för sin del, ansåg sig ega anledning till den förmodan, att Riksens Ständers deltagande i detta ärende ej skulle medföra någon rubbning af det systeme, hvarå förertärnnda förordning var grundad, eller föranleda till lmfvudsakliga förändringar i de stadganden som densamma innehöll, borde det likväl, efter Proposition om Lurendr. o.
Tullförsnillning. 767 Stats-Secreterarens tanka, ej förekomma oförväntadt om en mängd trefne och omtänksamme näringsidkare, hvilka, i förlitande på helgden af redan gifne författningar, nedlagt möda och kostnad på gagneliga inrättningar, skulle med bekymmer afvakta resultatet af Riksens Ständers medverkan, till slutliga afgörandet, af ett oeconomiskt ärende af det stora och allmänna interesse, som detta, hvilket naturligen måste alltid vara underkastadt skiljaktiga omdömen och stridiga meningar.
Af desse skäl vågade Stats-Secreteraren underdånigst hemställa, om icke Kongl. Majit skul.' le täckas i Nåder finna godt, att Dess nu yttrade
Nådiga föresats angående denna frågas öfverlemnande till Riksens Ständers granskning och pröfning, måtte åtminstone ej meddelas allmän-* heten, särdeles som offentliga tillkännagifvandet af ett sådant redan i förhand fattadt Nådigt beslut k u nde anses förutsätta, sora skulle denna hushållslag, emot Regeringsformens esprit och uttryckliga innehåll, vara i behof af någon annan-sanction, än densamma, såsom af Kongl. Maj:t i Nåder gillad, redan egde, hvilket begrepp ej syntes kunna förenas med värdigheten af ett påbud, som, af Kongl.
Majtt vidtaget i Dess höga Namn utfärdas, för att tjena till allmän underdånig efterrättelse.
Maj;t täcktes i Nåder förklara, att det väl ej undfallit
Dess nådiga uppmärksamhet att, enligt regeringsformens föreskrift, det berodde af Kongl. Majit allena att i ämnen, rörande
Rikets allmänna hushållning, vidtaga sådana lagar och författningar, som Kongl. Majit funne 7^8 Proposition om Lurendr. o.
Tullförsnillningi påkallade af omständigheterna och öfverensstämmande med Rikets nytta, hvarföre ock KongL Majit nu fattat
Dess nådiga beslut om ifrågavade påbuds utfärdande, till allmän underdånig efterlefnad, men att tillika det särskilta förhållande härvid inträffade att om ändamålet med en författning emot Lurendrejeri och Tullförsnillning möjligen skulle kunna vinnas, det oundvikligen fordrade, att förbrytelser emot densamma belädes med särdeles stränga och alfvarsamma ansvar, hvarigenom nämnde förordnande, ehuru det egentligen vore ett stadgande af oeconomisk beskaffenhet, likväl kunde med skäl betraktas såsom en criminal-lag, till hvars antagande efter bestämde och för framtiden orubbligen gällande grunder Kongl. Maj:t så mycket hellre påräknade Riksens Ständers medverkan, som Kongl. Maj:t var förvissad, att nationens Representanter, delande Kongl.
Maj:ts Nådiga omsorger, i ett ämne af denna stora vigt och omfattning, ej skulle underlåta att vid ärendets pröfning fatta sådane beslut, sorn kunde finnas närmast bidragande till det allmännas sannskyldiga bästa.
Maj:t behagade derföre i
Nåder bifalla att förenämnde tilläggning skulle i den utgående förordningen inflyta.
In fidem Protocolli J. F, Fåhraus, Utur Original-Protocollet rätteligen transum* tneradt intygar M. M. Rosbeck.
Proto Proposition om Lurendr. o. Tullförsnillning, yCfj Protocoll öfver justitie-Ärender, hållet uti Kongl. Maj.-ts Högsta Domstol, Thors* dagen den G Martii 1823.
Närvarande» »Justilite-Råderme Poppius, Blom, Friherre Kurk, ’ Noreus, Peterson, Grefve Strömfelt, Mannerstam»
Fortsattes den si stihl ne Fördag, den t i denfiä månad, påbörjade läsning af handlingarne, hö» Vande till Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af den 7 sistlidne Februarii, hvarigenom Justitis-RevisHns-Expeditionen blifvit anbefalld, att t vän- - re af Commerce-Collegium och General-Tuli-Directionen afgifite underdånige yttranden, i hvad de rörde tillämpningen af de uti förordningen till förekommande af I/uréfidreje-ri och Tullförsnillning stadgade straff och ansvar, uti den för behandling af Lagfrågor faststälde ordning, infot Kongl. Majit i underdånighet föredraga.
Läsningfen af handlingarne slutades, hvarefc ter Högste
Domstolens ledamöter förenade sig i följande yttrande ; Vid granskningen af förslaget till nii gällande förordning, till förekommande af Löreudrejeri och Tullförsnillning, utfärdad under en ftihang lill Rikt-St.
Pfot, mia Sami, iSaj, 49 770 Proposition om Lurendr. o. Tullförsnillningt tiri, da Styrelsen trodde för Riket nyttigt, att genom alia uti administrationens och lagstiftningens magt liggande medel hämma införsel af förbjudne varor och missbruken af Tull-inkomstemes undansnillande, ansåg sig Högste .Domstolen desto heldre höra inskränka sitt yttrande till jgrnk» ningar uti denna författnings speciella stadganden och till dessas försättande uti öfverensstämmelse sins emellan, utan att ingå i pröfningen af grunderne för denna lagstiftning, sorn den endast borde intill påföljande Riksdag blifva gällande; samt erfarenheten af straffens skärpande kunde dessförinnan närmare upplysa följderne af denna författning, i oeconomiskt afseende, och verkan af de deruti stadgade straffbestämmelser.
Då fråga nu åter är, att fastställa en för framtiden bestående lag i detta afseende, anser Högste
Domstolen sig böra ingå uti en noggrannare undersökning af de grunder^ på hvilka den , enligt Högsta Domstolens tanka bör hvila.
Ibland de grundsatser, som i allmänhet gälla för strafflagars stiftande äro, att förbrytelserna bestraffas i mån af den större eller mindre våda, sorn de för Samhällets allmänna och dess medborgares enskilda säkerhet medföra , med afseende tillika på förbrytelsernes stridighet emot de allmänna rättsbegreppen; Att straffens stränghet afpassas efter den grad af sedlighet och bildning sorn finnes hos det folk, för hvilket de stiftas; och att straffiagarne sins emellan äro öfverensstämmande, så att förbrytelser af lika art icke ådraga olika ansvar; samt ännu mindre att lindrigare brott beläggas med hårdare straff, än de sorn till sin beskaffenhet äro svårare.
Proposition om Lurendr. o. Tullförsnillning. 771 Öfverträdelser af oeconomiska Lagar kunna 1 allmänhet icke hänföras till förbrytelser, vid hvilkas bestraffande de allmänna ratisgrunderne för strafflagar kunna tillämpas.
Endast för Statens högre ändamål och för en stor allmän nytta äro lagbud i detta fall stadgade; men dessa högre ändamål och denna allmänna nytta böra då vara så bestämdt utredde och så klart ådagalagd e, att den allmänna öfvertygelse/; om vigren deraf är stadgad.
Lagafne måste i detta, som i alla andra fall, ifcke motsäga detina öfvertygelse och än mindre den naturliga rättskänslan, inplantad i hvarje bröst; de skola, i annat fäll , föga eller intet uträtta: de blifva döda
Och utan kraft.
Vid tillämpning af dessa allmänna grunder på den nu i frågavarande förfall ningen emöt Luiendrejeri- och Tullförsnillning, och vid bestämmande af påföljden för öfverträdelse!! af deruti stadgade förbud, kan det icke undfalla uppmärksamheten, att desse i författningen lika ansedde förseelser till sin grund och art äro olika.
Lurend rejaren införer i Riket varor, hvilka lagstiftaren förbjudit, dels till hämmande af ett gåsön» Skadligt ansedt öfverflöd, dels till förekommande af täflan emellan utländske och inhemske naturoch konst-alster, för att såmedelst uppmuntra inländska productionen.
Om det ock kunde antagas, ätt lagstiftaren bör, i förra fället, tillvälla sig förmynderskap öfver enskildes fria användande af sin förmögenhet, och i det sednare; att ioibudsiagar leda (ill ett för Staten allmänt nyttigt ändamål; har likväl i vårt land erfarenheten ojäfaktig! ådagalagt; att utländska öfverflöds artiklar, hvarvid nationen 77s Proposition om Lurendr. o.
Tullförsnillning eller vissa classer deraf genom ett allmännare bruk vant sig, oagtadt de strängaste förbud, inkomma, sa länge de till förbrukning äro begärlige, och att då jemväl förbrukning blifvit otillåten, lagarne deremot blifvit öfverträdde. ■ X7
Den nytta i oeconomiskt afsEende, som möj-. ligen genom sådane lagar kunde åstadkommas,- öfverväges således af det skadliga inflytande , som. misstroende till lagarnes rättvisa, ökade öfverträdelser deraf, samt förvillade begrepp om förbrytelser och straff måste otvifvelaktigt medföra på nationens sedlighet och laglydnad.
Om derföre lagbud, mer eller mindre oförenliga med de grunder den allmänna rättskänslan godkänner, icke kunna eller böra undvikas, hvarom det icke egentligen tillhörer Högste
Domstolen att ingå i närmare undersökning, så måste åtminstone yttersta uppmärksamhet vid straffens bestämmande användas, så att deras stränghet ej må öka anledningar till ovilja emot sjelfva lagen.
Då endast en oeconomisk förlust anses blifva Staten tillskyndad, bör straffet medföra en lika beskaffad olägenhet för lagbrytaren, och sa val urbota straff, sorn förlust af medborgerliga rättigheter, afskaffas, samt kroppsstraff följakteligen endast ega rum, då tillgång till böter saknas, och dessa efter allmän lag förvandlas.
Försnillning af Tull lärer åter kunna anses såsom en förbrytelse emot Statens medlemmars allmänna skyldighet, att till upprätthållande deraf bidraga , för hvilken förbrytelse grund Proposition om Lurendrl o. Tullförsnillning.
773 till bestraffning närmare kan från rättsbegrepp ledas.