Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bevillnings- Utskottets Betänkande N:o 8. 1 .VO §.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 April 1857, kl. ä e. m.
Betänkande, angående stämplade pappers-afgiften.
Till upplysning och ledning vid uppgörandet af den nya författning, angående stämplade pappers-algiflen, om hvilken Rikets Ständer egde alt besluta, har Kongl. Majit under den 30 sistlidne December aflålit Nådig Skrifvelse, med i ämnet utarbetadt förslag, för hvars hufvudgrunder redogörelse tinnes intagen uti ett den Nådiga Skrifvelse!) bilagdt Slals-Råds-protokoll; och hafva dessa handlingar, enligt samtliga Riks-slåndens beslut, blifvit till Bevilluings-Ulskotlet remitterade, äfvensom de öfriga handlingar i ärendet, hvilka uti Kongl. Majits Skrifvelse omförmälas, blifvit lill Utskottet öfverleninade.
Derjemte har Utskottet erhållit remiss af åtskilliga inom Riksstånden i ämnet väckta motioner och afgifna yttranden.
Utom den af det antagna nya myntsystemet betingade, samtlige afgifts-beslämmelserna genomgående förändring och del önskvärda målet, att kunna tillvägabringa enkelhet och tydlighet i föreskrifterna om afgifternas utgörande, torde några allmänna grunder för ordnandet af denna beskallnings-lilel desto mindre vara alt åberopa, som, på sätt Chefen för Finans-Departementet ock anmärkt, för beräkningen och gradalionen af stämplade pappers-afgiften någon absolut rättsgrund svårligen står alt finna.
Utskottet anser sig således böra omedelbart öfvergå till redogörelse för ifrågakomne förslag till ändringar i nu gällande författnings särskilda stadganden.
Varande afgifts-beslämmelserna, der de jemt motsvara eller i ringa mån, endast för vinnande af lämpliga öretal, afvika från nu gällande stadganden, väl upptagne, i bilagde transsumerade förslag till författning, äfvensom mindre] redaklions-förändringar deri finnas med kursiv stil utmärkte; men någon vidare framställning af skälen för dylika förändringar i livart särskildt fall torde icke erfordras. § 2.
Vid denna §, som bestämmer de olika värden, å hvilka stämpladt papper skall finnas alt tillgå, hafva särskilda förslag till förändringar förekommit.
Majit, sorn utgått (rån den åsigt att, vid nya mynt-systemets tillämpning pä ifrågavarande afgift, Bill. till R.
Brot. 1850 & 1851. 5 Sami. 1 Afd. 7 Haft. 1 ä Bevillnings-Utskntlcls Betänkande N:o 8. tillfället borde begagnas alt i möjligaste mätto förminska antalet af karte-stämplar, bar i sådant hänseende upptagit skrif-kai torna lill endast 25 och 50 öre samt beläggnings kartorna tiil 10, 15. 20, 25, 30, 40, 50 och 75 öre, äfvensom 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 15, 25, 50, 75 och 100 II:dr samt dessutom vexel-blankeller af sådane valörer, som i 8 § 7 mom. stadgas.
Inom Ridderskapet och Adeln bar Grefve Taube, Ii. E., uti väckt motion, lö reslagit, bland annat, alt, med afseende å den besparing i utgifter för stämpladt papper, sorn uppkommit genom förbudet mot begagnandet af dragen stil och med anledning af behofvet af tillgångar till embetsmännens aflöning, lägsta beloppet stämpladt papper måtte bestämmas till 20 öre; hvaremot Herr af Do/mer, G. likaledes hos Ridderskapet och Adeln framställt det förslag, att det nya papperet måtte stämplas till följande värden i riksmynt, nemligen: skrif-kartor af 10. 15, 20, 25 och 40 öre, beläggnings-kartor af 10, 15, 20, 25, 30, 40, 50 och 75 öre samt 1, 1«, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 15, 25, 50, 75, 100 och 150
R:dr, äfvensom vexel-blanketter af 20, 40 och 75 öre samt 1j R:dr.
I sammanhang härmed har Herr af Donner tillika hemställt, att Bevillningsutskottet, oberoende af den nya karte-förordningens uppgörande, måtte afgilva förslag lill de förändringar i afseende å karte-valörerne, som böra vidtagas med nästa slalsreglerings-period, helst det ålåge Stats-kontoret att inom Februari månads slut hvarje år till Fullmäktige i Rikets Ständers Bank insända års-reqvisitionerna och af underlåtenhet derutinnan ovilkorligen följde all författningen om det nya myntsystemet icke kunde tillämpas i afseende å stämplade pappers-afgiften med 1858 års början, hvaral åter uppkomme oreda i räkenskaperna.
Det har emellertid icke låtit sig göra alt, såsom sistbemälde motionär ifrågasatt, framlägga förslag till karte-valörerne, oberoende af de afgifts-belopp, som författningen skulle bestämma.
Emellan dessa bestämmelser råder naturligen det närmaste sammanhang; och motionärens eget förslag, att antaga icke mindre än 5 olika värden för skrifkarlor, utan att dock deribland förekomme det ena af de två värden, det å 50 öre, sorn torde finnas erforderligt, visar nogsamt, att eli af algifts-beloppen oberoende beslut, angående karte-valörerne, icke skulle hafva varit lämpligt.
Utskottet har alltså i ett sammanhang behandlat
Irågorna om karle-värdena och afgilterna samt, på sätt bär nedan vidare förmäles, funnit de sednare kunna och böra utgöras med sådana belopp, att det inskränktare antal karte-värden, som upptagas i Kongl. Maj:ts förslag, biel ve tillräckligt; i öfverensstämmelse hvarmed Utskottet ock hemställer, att § 2 af bilagde förslag måtte af Rikets Ständer godkännas. § 3. (9 mom.)
Majds förslag, att för sådana handlingar, hvilka skola efter viss procentberäkning karteras, karle-beloppet skall, då det vid uträkningen slutas med öretal under tio, fyllas tiil sistnämnda tal, samt, när karle-beloppet med mindre än tio öre understiger
Én riksdaler, alltid till jemn riksdaler fyllas, torde, såsom närmast öfverensstämmande med hvad i nu gällande moment är föreskrifvet, godkännas, och 9 mom. erhålla den förändrade lydelse bilagde förslag innehåller. $ 4.
Första mom. af denna § uppställer den indelning af embetsverk och myndigheter, efter hvilken rättegängs-skriflers och andra handlingars olika kartering, på sätt en Bevillnings-Ulskottcts Betänkande N:o 8. Z i momentet intagen tarif bestämmer, skall ega rum.
För närvarande äro dessa embetsverk och myndigheter upptagne i icke mindre än sex afdelningen
Uti dessa stadganden hafva följande förändringar blifvit föreslagna: «) uti Kongl. Maj:ts förslag, alt de i detta moment omförmälda sex afdelningar minskas till fyra, af hvilka l:sta afdelningen skulle upptaga ungefär samma myndigheter, som under nuvarande Irsta och 2:dra afdelningarne inbegripas; den 2:dra skulle motsvara nuvarande 3:dje och 4:de; den 3:dje motsvara nuvarande 5:te; och den 4:de åter blifva densamma som örte afdelningen i nu gällande författning; hvarvid i första afdelningen, sorn omfattade Under-rätter och med dem jemförliga Stads-styrelser m. fl. skrifter, som lill dem inlemnas, blifvit från stämpladt papper undanlagne, emedan derigenom stor lättnad berörde myndigheter tillskyndades, ulan att någon väsentlig skillnad i Statens inkomst, och icke heller någon orättvisa åstadkommes, helst då kartebeloppet för utgående handlingar förhöjdes och den lappande parten, sorn enligt lag skall ersätta rättegångs-kostnaden, således koinme att godtgöra den tillökning i stämpelpappers-algift och expeditions-lösen, som följde af ingifne handlingars införande i protokollet.
Varande i öfrigt följande tarif för karleringen i omförmälda Nådiga förslag intagen: lista 2:
(Ira 3:dje 4:de Afdeln.
Afdel n.
Handlingar som inlemnas: [t: (lr. öre.
R:dr. öre It: dr. lire.
K. dr. öre.
Deduktioner och konlra-deduktioner . . 9 9^ 15 20 25 Handlingar som utgifvas:
Stämningar, konslitnlorialer och förordnanden Domar, Utslag och Resolutioner ....
Alla andra 25 25 25 25 25 25 50 50 50 9 25 25 50 I
Nu fullföljdes instanserna igenom rättegångar af underordnad beskaffenhet; och det syntes billigt att de, 4 Bcvillnings-Utskottcts Betänkande N:o 8. som icke i godo uppgjorde silia tvister, bidrogo till Domare-korpsens aflöning i någon högre mån, ån rättrådiga och fridsamma medborgare, som ganska sällan eller endast i frågor af större vigt besvärade domslolarne.
På den tid kansli-afgiflen, 16 sk. b:ko, äfvensom det lägsta karte-beloppet bestämdes, egde penningen vida högre värde än nu.
Och dä ändamålet att afböja oskäliga rättegångar mera befordrades genom en algilt vid rättegångens början än vid dess slut, föreslog motionären, att, i stället för den fordna kansli-afgiflen samt den vanliga kartan på inlaga till Hofrätt eller Kollegium, måtte stadgas: att första skrift uti mål, som dit fullföljes eller der anhängiggöres, skall vara belagd med stämpladt papper lill ett belopp af 5 R:dr R:mt; att deduktion och besvärsskrift hos Kongl.
Majit belägges med stämpladt papper till belopp af tio R:dr Runi; oell alt svaromål (exception eller kontra-deduktion) ehvad detsamma ingifves under skriftvexlingen eller efteråt vid förhör, skall vara belagdt med stämpladt papper till hälften af det för första skrift bestämda belopp. c) af Herr C. F. Stolpe, som uti en bos Välloflig.!
Borgare-ståndet väckt motion framställt erinran om behöfligbeten att vid tillämpning af det nya myntsystemet ål Karte-sigillate-Förordningcn egna en grundligare revision samt i sådant hänseende, bland annat, föreslagit, att fördelningen af domstolar och embets-verk uti 6 afdelningar måtte minskas tilt 3, i likhet med den närbeslägtade Expedilions-taxans innehåll; att karte-valörerne å de expeditioner, som från lista afdelningens verk och myndigheter utlemuas och hvarom ej särskildt stadgas, kunde bestämmas till 20 eller 25 öre och 2:dra afdelningens till dubbelt af nämnde belopp; att, då härigenom någon, om ock löga betydlig tillökning i Kronans inkomst uppstode, en motsvarande lindring kunde beredas rättsökande genom de för vanliga bilagor bestämda beläggnings-kartornas nedsättning till 10 öre för hvarje företedd handling, utan afseende pä dennas större eller mindre arktal eller den myndighets rang, till hvilken handlingen inlemnas; och d') af Herr L. IV. Henschen, som, äfvenledes hos Borgare-ståndet, förnyat och vidare utvecklat en af honom sistlidne Riksdag väfckt motion, bland annat, derom att den uti förevarande stadgande bestämda beskattning genom stämpladt papper vid domstobirne, åtminstone under-domstolarne, mätte upphöra, eller, om det ej kunde ske, nedsättas antingen lör alla handlingar eller åtminstone lör dem, som till under-domstolar och magistrater ingifvas.
Varande till grund för detta förslag äfvensom för afskaffande al åtskilliga andra i författningen stadgade afgifter i allmänhet anmärkt, hurusom stals-verkets genom bränvins- och tull-beskattningen med flera inkomster förbättrade ställning medgäfve nedsättning i skatterna och alt, vid val af beskattnings-sätt, borde undvikas ej blott de, som icke kunde kontrolleras och derföre lätt föranledde underlåtenhet vid verkställigheten, utan ock sådane, som träflade och således kunde motverka hvad sorn borde uppmuntras och befordras, hellre än beskattas; hvarjemte motionären särskildt i afseende å rättegångs-handlingars beskattning erinrat om Statens ändamål alt försäkra hvarje medborgare hans rätt och att, om denna störes, skydda honom deri samt, om rättigheterna honom berölvas, återställa deni, utan att någon ny afgift derföre må honom alfordras.
Onekligen vore den mera skyddad, hvars rättigheter genom Statens åtgärd lörblefve ostörd», än den, som blott ålerfinge hvad han förlorat.
Det vore således orimligt alt just den, som blelve lidande genom Statens ofullkomlighet, skulle erlägga mest till det allmänna.
En afgift för domares och exekutiva maktens åtgärd vore äfven högst skadlig; ty derigenom gjordes rättvisan till ett privilegium lör den rike och fattigdomens beroende gjordes gränslöst.
Fåfängt ropade den obemedlade mannen om rättvisa i en stat, der den mäste köpas.
Menade man, alt afgiften kunde försvaras såsom en anstalt att förekomma rättegångars missbruk, så vore ingen tanke Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 8. 5 mindre grundad.
Emot den, som af elakhet ville processa, uträttades dermed intet.
Medlet verkade endast emot den fattige, men del verkade lika emot den redligaste och den mest elakt sinnade.
Det vore i alla lall illa öfverlagd!, att genom en orättvis liand ling vilja uträtta något godt.
Hvarje medborgare borde gratis erhålla rättvisa, då lian för öfrigt fullgjorde sina skyldigheter mot Staten; hvaraf likväl ej följde, ali ju icke den, som lunnes genom elakhet hafva gifvit anledning lill rättegång, borde tillhållas att ersätta en passande del of omkostnaderna.
Dessa äro de skäl, som Herr Henschen redan vid sistlidne riksdag för sin då väckta motion i omförmälda hänseende anfört och han har nu än vidare utvecklat de samma, samt såsom ett alternativ föreslagit, att ansökningar och andra handlingar, som lill myndigheter inlemnas i andra ärenden, än utsöknings- och tvistemål, måtte från stämpladi papper befrias; hvarjemte han erinrat att skriftliga anföranden vid underdomstolar och andra myndigheter borde åtnjuta sådan befrielse, på sätt i Karta-Sigillataförordningen den 23 Juni 1830 var medgifvet.
Då alla dessa förslag i sin helhet afse de allmänna föreskrifterna, angående kartering al handlingar, som till embetsverken ingi Ivas eller derifrån utgå, har (Jtskotlef, ehuru eli eller annat af de alternativ, Herr Henschen framställt, i och lör sig kunde hänlöras under den särskilda §, som handlar om undantag och lindring från de allmänna föreskrifterna, ansett sig böra i ett sammanhang redogöra för förslagens innehåll.
Vid besvarandet af framställningarna torde deremot frågorna om embetsverkens fördelning med hänseende lill olika karlering; om de handlingar, som dervid böra underkastas särskild beskattning eller alldeles frigifvas; samt om afgifteruas belopp vid de särskilda afdelningarne af embetsverken böra hvar för sig behandlas.
Såsom Utskottet redan här förut erinrat, gifvas väl icke i allmänhet någon absolut rättsgrund för beräkningen och gradalionen af stämplade pappers-afgiften.
Så väl bibehållandet af de noa afgift, som beloppet af densamma grundas hufvudsakligen på förutsättning, att Statsverket icke kan undvara den inkomst, som afgiften inbringar, och hvilken man derföre endast har att fördela på sådant sätt, att den, lätt kontrollerad. i det hela blifver så litet tryckande som möjligt.
Men gilves ur allmännare synpunkt någon giltig grund för en afgift af förevarande beskaffenhet, så inträffar delta visserligen företrädesvis med den del af afgiften, som drabbar dem, hvilka genom rättskränkningar eller underlåtenhet af åtagna förbindelser gifva anledning till domaremaktens och öfriga offentliga myndigheters anlitande; och dä i regeln den tappande parten bör vidkännas rältegångs-koslnaderna, skulle ett obelingädl godkännande af Herr Henschens förslag, att hell och hållet afskaffa stämplade pappers-algiflen vid domstolarne, finnas ingalunda främja det Statens ändamål alt skydda medborgares rättigheter, som med förslaget är alsedt.
Frågan i hvad män afgifterna för rättegångshandlingar ina inskränkas, så alt de icke lägga hinder i vägen för den mindre bemedlade alt hos
Domstol göra sin rätt gällande eller huruvida, på sätt Grefve Taube föreslagit, afgifterna vid fullföljd af rättegång må höjas, till förekommande af oskäliga tvister, kommer Utskottet alt här nedan vidare behandla.
Med det redan anförda har Utskottet endast afselt att gifva skäl för sin mening, att Herr Henschens förslag om upphörande af all beskattning genom stämpladt papper vid domstolarne icke torde förtjena afseende.
I följd häraf lärer det ock blifva nödigt att, såsom hittills, uppställa vissa allmänna stadganden, huru handlingar, som till embetsverken ingifvas eller derifrån utgå, böra med stämpladt papper förses.
Särskiljandet af embetsverken i vissa afdelningar, 6 B c v ilin in qs-U (skottets Betänkande N:o 8. med fastställande af de olika afgifts-belopp, som i en hvar af dessa afdelningar skola tillämpas, öfverensstämma!’ med en frän äldre tider följd ordning och leder otvifvelaktig! icke blott till reda vid författningens tillämpning, utan ock i allmänhet lill en, elter ärendenas vigt, lämpad beskattning.
Pä sätt herr Stolpe i sin motion föreslagit, vill det synas Utskottet, som enahanda grund, efter hvilken ernbetsverkens fördelning blifvit i den nya taxan för expeditionslösen ordnad, också företrädesvis bör följas i förevarande författning.
Utom den alltid önskvärda ölVerensstäminelsen emellan närbeslägtade författningar, vinnes dermed att stämplade pappers-afgiften blir densamma vid alla de embetsverk, sorn, ehuru till värdighet sini emellan skiljaktiga, likväl i allmänhet utgöra första instans för de olika ärendenas behandling.
Den afvikelse från Kongl. Maj:(s Förslag, som härigenom uppkommer, inskränker sig, hvad afgiflen beträffade, hufvudsakligen endast dertill, att handlingar, sorn ingifvas till nu varande 3:dje och lide afdelningarnes embetsverk, jemväl skulle, derest förslaget i detta hänseende för öfrigt godkändes, från stämpladt papper befrias.
Detta blifver åter af ringa betydenhet för Stats-verket, utom i fråga om handlingar, som ingå till Öfver-Släthållare- och Landshöldinge-Embetena; men samma skäl, som tala för denna afgifts-befrielse vid Underrätter, Magistrater och med dem jemförliga verk, synas ock ega full tillämpning vid Läns-styrelserna.
Allmänhetens och embetsmvndigheternas lättnad frän tidsödande besvär med de ringa karle-beloppens anskaffande, vidfästande, makulerande och kontrollerande är nemligen icke mindre afsevärdt vid de af göromål öfverhopade Läns-styrelserna; och godlgörelse för slals-förlusten vinnes äfven derstädes genom lämpligen förhöjd karta å utgående expeditioner.
Endast nied uteslutande af de myndigheter, hos hvilka, efter hvad redan är stadgadt, karlering alls icke ifrågakominer eller endast eger ruin för särskildt bestämda handlingar, nemligen ”Notarii Publici” under Irsta Afdelningen, samt ' Justitie-Kanslers, Rikets Ständers Juslitie-Ombudsmans- och Generäl-Audilörs-Expeditionerna, Riks-Rätt och Rikets Ständers Kommitterade till Tryckfrihetens vård” uti tredje afdelningen, är klassindelningen uti bilagde förslag hemtad från Expeditions-taxans bestämmelser; och hemställer Utskottet, att denna ernbetsverkens indelning måtte af Rikets Ständer godkännas.
Utskottet bar i det föregående redan antydt några fördelar af en vidsträcktare befrielse från stämpladt papper för handlingar, hvilka ingifvas till sådane embelsmyntligheler, sorn vanligen utgöra första instans för ärendens behandling.
Till de sålunda anförda torde ytterligare kunna räknas, att den äfven minst bemedlade rättsökande befrias från hvarje på förhand lagdt hinder för hans talans utförande.
Och dermed torde ett väsentligt syfte med Herr Henschens nu förnyade motion kunna anses ernädt.
Att utsträcka friheten ända derhän, att äfven ernbetsverkens beslut öfver enskildes ansökningar eller tvister, och än mera alt handlingar, hvarigenom någon väckt talan fullföljdes till högre instans, skulle fritagas frän stämpel-afgift, synes deremot hvarken nödigt eller nyttigt.
Men icke heller torde den endast för stats-inkomstens skull tillkomna afgiflen böra af det skäl, som Grefve Taube för sitt förslag anfört, höjas utöfver hvad, enligt antagne grunder för algifts-beloppens bestämmande, i allmänhet eger rum.
För oskäliga rättegångar finnas straff bestämda; oberäknadi den kostnadsersättning. hvartill en förfördelad part eger rätt.
Såsom beskaltnings-grund blifver förutsättningen om orältrådighel alltid äfventyrlig och måhända Staten icke värdig.
Utskottet, sorn således icke i någon måu kan gilla Grefve Taubes ofvanomförmälda förslag om betydligt förhöjda afgifter å en del rättegångs-skrifter och icke heller Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 8. 7 anser sig böra understödja Herr Henschens motion om afgifls-(riliet för dylika handlingar i vidsträcktare målto, än hvad angar sådane handlingar, hvilka ingifvas till de under första afdelningen upptagne embetsverk och myndigheter, tillstyrker alltså, i nära öfverensstämmelse med Kongl.
Maj:ts förslag, ali sistnämnde handlingar, i allmänhet och der de icke enligt särskilda föreskrifter äro stämpel-afgilt underkastade], mätte från dylik afgift befrias.
Den i enlighet härmed upprättade, hufvudsakligen med Kongl. Maj:ts förslag lika lydande tarif i 4 § t inom. af hilagde förfatlnings-förslag, torde af Rikets Ständer bifallas.
Uti 4 § 2 mom. uppräknas åtskilliga handlingar, hvilka karteras, utan förändring, till der utförda belopp.
Bland dessa handlingar förekomma Borgarebref, Gesälloch Mästarebref, Notariatsbref samt pass till inrikes orter.
På de här förut omförmälda allmänna grunder, hvilka Herr Henschen uti sin motion anfört, har han yrkat, alt slämpelpappers-afgiften för Borgarebref måtte nedsättas, samt Gesäll- och Mästarebref, äfvensom Notariatsbref och Pass till Inrikes orter icke vara dylik afgift underkastade.
Ehuru del visserligen icke låter förneka sig, att slats-verket på sednare tider af åtskilliga andra beskaltnings-titlar vunnit betydligt ökade inkomster och att stämplade pappers-algiften, fastän äfven den med folkmängdens och rörelsens lill vext gifvit ökad inkomst, nu mera bland skätte-tillarne inlager ett mindre betydande ruin än tillförene, torde någon allmän eller väsentlig nedsättning i sistnämnde afgift likväl icke kunna medgifvas med mindre, än alt en eller annan måhända kännbarare beskattning i motsvarig mån förhöjdes.
Till vidtagande af någon sådan åtgärd förefinnes., efter Utskottets tanke, icke giltigt skäl; likasom icke heller något sådant blifvit af motionären anfördt, hvarföre omförmälde, med jemförelsevis obetydliga belopp belagde, handlingar skulle företrädesvis medgifvas befrielse eller lindring i nu utgående algifler; och hemställer Utskottet alltså, att motionärens yrkande i ofvanberörda hänseende icke måtte till någon åtgärd föranleda.
De mindre redaktions-förändringar under rubriken »Pass lill utrikes* och »inrikes orter», som varit nödige dels lill följe af mynlförvandlingen, dels lör tydlighet skull, torde godkännas i enlighet med bilagde förslag.
Med afseende å kartering af Sjöassuransbref har Kongl. Majit föreslagit följande tarif: till och med 200 R:dr 10 öre för hvarje 100 R :dr derutöfver 5 öre, varande denna afgift nu bestämd för lill och med 200 R:dr Banko till 3 sk. och för hvarje 100 R;dr Banko derutöfver till 1 sk.
Då Utskottet anser den efter drcimal-syslemet i författningen stadgade grund af jemna 100
R:dr för algiftens beräkning å ifrågavarande handlingar höra orubbad bibehållas, men någon karla icke skulle komma alt finnas med så lågt värde i riksmynt, som, efter nu gällande beräkningsgrund, borde belöpa lör dylikt bref å 200 R:dr riks - 8 Bevillning*- Utskottets Betänkande ZV.-o 8. mynt, hvilket förhållande äfven komme att inträffa för sådana bref å högre belopp, i fall samma progression, som nu för algiften är bestämd, skulle, endast med förvandling till riksmynt, fortfarande bibehållas, får Utskottet, på det någon svårighet ej måtte uppslå, att å hvilken summa af jemna 100
R:dr ett assuransbref än lyder, förse detsamma med karla-sigillata, hemställa, att Kongl, Majus förslag måtte vinna Rikets_Ständers bifall.
Innan Utskottet öfvergår till granskning af de i 4 § 3:dje momentet samt öfrige i författningen uppställde tarifer för kartering af vissa handlingar, anser Utskottet sig böra .redogöra för anmärkningar, som af Herr Stolpe, i hans ofvannämnda motion blifvit framställde vid dessa tarifer.
Sålunda förekomma i afseende ä grunden för summornas afdelning, att tarifen i allmänhet läte hvar sifferklass gå upp till och stadna näst under ett visst rundt tal, för det mesta ett tiotal, hvarefter nästföljande klass började med denna siffra och uppginge till ett annat högre rundt tal.
Vidare rådde brist på likformighet och sammanhang mellan de särskilda tarif-skalorna, äfvensom stegen på dessa skalor voro obehöflig! små, hvaiigenom blifvit nödvändigt att tillverka åtskilliga, med de gängse skiljemynls-valörerne oförenliga karle-valörer, såsom på 5 och 9 skillingar.
Då Utskottet funnit dessa anmärkningar ega full giltighet, har Utskottet, vid uppställandet af samtliga lariferna, följt den grundsats, att hvarje sifferklass utsluta* med det fulla talet och icke näst under detsamma, äfvensom uti öfrigt sökt att, i öfverensstämmelse med Kongl. Majus förslag, genom borttagande af de alltför små stegen på tarif-skalorne, åstadkomma likformighet och sammanhang dem emellan.
Med afseende å karle-afgiften för Rouppleckningar (4 § 3:dje mom.) har Kongl.
Maj:t uppställt följande tarif, då behållna summan utgör R:dr. öre. från och med 100
R:dr till 200 R:dr — 10. från och med 200 till och med 5,000 R:dr för hvarje fulla 100 R:dr ... — 20. för hvarje fulla 100