Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under sådane förhållanden tror jag mig uppfylla en pligt såsom Utskotts-Ledamot, då jag, med hänvisande till hvad jag i sammanhang härmed, rörande realisationen, går att yttra, vågar en appell till Rikets Ständer, och såsom ett tillägg till denna u:te punkten föreslår, att den nuvarande sedelstocken endast genom silfverinvexling bör förökas, samt att den nuvarande
Låne-rörelsens utvidgning ingalunda får i förening med utländsk skuldsättning verkställas, utöfver beloppet af de medel, som genom inflytande capitalafbetalningar och vinstmedel, samt endast i den ordning som här nedanföre bestämmes.
Hor till Banco-Uklottels Utlåtande N:o 16. 19 Då jag, a ena sidan, håller före, att strypning, hvarmed jag förstår del nuvarande rörelse-capitalets minskning, ehuru, enligt Bank-principer, riglig, vore för vår svaga industri högst skadlig, och således äfven med uppoffring höra undvikas, och att Banco-Fullmägtige borde anbefallas att, först sedan det ena eller också båda utländska creditiven vore anlitade, begagna de för sedelstockens indragning nu utan något förbehåll tillåtne medel, så anser jag deremot, å andra sidan, på förr anförde grunder, en utvidgning af Stats-Bankens Låne-rörelse vara för vår industri temligen likgiltig, och dan senare vida mera betryggad, om genom disponible medlens användande till silfverköp, rörelse-capitalet förökas _, och genom Bankens consoliderande, den vinner ökad styrka, att jemväl under mera vidriga conjuncturer kunna hjelpa, och gifver åt vårt myntväsende en säkrare garantie, hvarigenom det hundradefaldigt starkare understöd, som industrien, genom enskilda creditens anlitande, mäste vinna, vore densamma försäkradt.
Punkten 1 2.
Småsedlarnes bibehållande anser jag vara emot all god princip för realisationen , och för Banken alltför kostsamt.
Utan alt nu vilja tillstyrka deras aflysande, anser jag dock, äfven med bibehållande af ifrågavarande realisa tionsplan, att ifrån den dag silfverutvexlingen börjas inga nya skillingssedlar böra tillverkas.
Punkt. 20.
Den nuvarande
Discontrörelsen anser jag, lika med Utskottet, för industrien föga båtande och således så småningom böra förminskas, och medlen till andra för laudet vida nyttigare lånevägar öfverflyttas.
De från Discont-creditivet till årlig indragning föreslagna 200,000 B:dr B:co böra således, i min tanka, under intet vilkor dit återgå.
Då spanmåls-associationerna i nästföljande punkt erhållit sitt rum framför Ilypotheks-föreningarne, synes det mindre conseqvent, att i denna 2o:de punkt hafva gifvit de senare ett bestämdt anslag, som de förra sakna.
Ilypotheks-föreningarne värderar jag högt, såsom ett medel att befria vårt landtbruk från nuvarande tryckande skulder, åt de nuvarande innehafvarne rädda landtegendomarnes capitalvärde, men belåning af spanmål (i fallsådane associationer kunna uppstå), likasom all productbelåning, anser jagur statsoeconomisk synpunkt vida mera att afse. Punkt. 21 och 22.
Denna för Rikets Ständers Bank nya lånerörelse, tillkommen för att återbringa i omlopp några inflytande capital-af betalningar, samt de af Riks - 20 Hor till Banco-Vtskottets Utlåtande N:o 16. gälds-Contoret afstådde vinstmedlen, borde, i mintanka, aldrig lill enskilda personer utsträckas.
Den uti utländska Banker införde cassacreditivs-rörelsen, hvilken för industrien är så fördelaktig, har med den här föreslagna rörelsen ingen annan gemenskap än namnet.
Den utländska Banken eller Bankieren är de närboendes gemensamma casseur, verkställer de dagliga och stundliga utbetalningarne, och fordrar täta insättningar, och den creditiv-egare, som till större, mindre täta liqvider begagnade sin rätt, skulle snart från Banken förvisas.
Der är det äfven den mindre näringsidkaren, som mot den minsta möjliga ränteförlust finner förlag hos Banken, med tillfälle att äfven i små portioner afbetala sin skuld.
Här åter synes understödet ämnadt åt mägtigare enskilda interessen.
De så kallade cassa-creditiven borde således, i min tanka, endast åt accociationer beviljas, och assigneringen endast med handskrifne anvisningar af minst 5oo R:dr B:cos valeur kunna verkställas.
I sammanhang härmed får jag fästa Riks-Ståndens uppmärksamhet derpå, att, om sedelstocken i cassa-creditivsväg förökas till ett förhållande emot silfverfonden såsom 3 till 1 , så kunna de reserverade vinstmedlen icke, utan proportionens rubbning eller en af stridiga interessen säkerligen motarbetad lån-indragning, af nästkommande Ständer disponeras, och då synes mig i sanning bättre, att, genom en del af vinstmedlens öfverlemnande till Riksgälds-Contoret, låta dem i skattebesparingsväg komma hela massan af nationen med full eganderätt till godo, än att till användande i enskild låneväg låta deni af Banken disponeras» Punkt. 26.
Principen för silfverköp anser jag icke vara mera än en, nemligen att icke köpa med förlust, och jag kan lika litet inse, hvarföre de i denna punkt afhandlade 199,666
R:dr 3a sk. skola serskildt afsättas eller få användas till experiment på mindre principenlig silfverhandel, som jag kan finna, att öfrige, dels från Discont-rörelsen, dels genom vinstmedlen, inflytande tillgångar skola anses vara af olika natur och böra till skiljaktiga ändamål anvisas.
Jag anser med redighet mera öfverensstämmande, att alla inflytande medel på ett ställe sammanföras, för att lika anses, och att ordningen för deras användande derefter bestämmes.
Hor till Banco-Utshottets Utlåtande N:o 16. 21 I öfverensstämmelse med de i det föregående yttrade åsigter får jag således föreslå, att inflytande från Disconten årligen 200,000 eller på 5 år 1,000,000. från Stats-Contoret 66,666: 3a. „ 3 år 200,000.
Riksgälds-Contorets capital-afbetalning 88,000 „ 5 år 440»000* Afbetalningar å silfverlånen 4^,000 „ 5 år 225,000.
Reserverade vinstmedlen 567,000 „ 5 år 2,835,000.
Besparing på småsedlarnes upphörande 40,000 „ 5 år 200,000. 1,006,666: 32. 4>900>°00' måtte på följande sätt och företrädesvis i följande ordning intill nästa Riksdag användas; och under iakttagande, för öfrigt, att medlen icke prenumerationsvis må påtingas, och att de till en eller annan låneväg utassignerade medel, då gifne föreskrifter blifvit iakttagne, icke må från en rörelse återfordras för att till annan öfverflytlas. a) Ränta å möjligtvis iråkad utländsk skuld. b) Afbetalning af möjligtvis iråkad utländsk skuld, så vida sådan kan å 128 sk. verkställas. c) Såsom bidrag till den obegränsade silfverinvexling, äfven emot nya sedlar, hvartill Fullmägtige böra ega rättighet, då sådan kan utan förlust verkställas. d) Till Riksgälds-Contorets Creditiv, hvartill andra medel saknas. e) Associationer och Privat-Banker, som befatta sig med spanmålsbelåning och handel, enligt Utskottets förslag, i fall sådane bildas. f) Privat-Banker. g) Hypolheks-föreningar.
Här kunde visserligen metallbelåningen och omkring 3oo,ooo Banco åt Manufactur-Disconten upptagas, men då jag besinnar det stora missbruk, som med jernbelåningen redan eger rum. och aldrig kunna från eu Stats Bank aflägsnas, och att all varubelåning egenteligen bör tillhöra PrivatBankernas område, har jag ej velat härtill föreslå några ökade tillgånga»’. h) Skulle möjligtvis medlen icke på dessa vägar kunna till fullo användas, anser jag, att hvad, som af capital-afbetalningarne finnes odisponeradt, bör till metallbelåning elier Manufactur-Disconten öfverlemnas, men öfverblifna vinstmedel åt Riksgälds-Contoret disponeras, för att derifrån åt allmänna rörelsen återgifvas.” Af Herr Doctor Engeström:
"Att bestämma ett förhållande, som icke får understigas, emellan redbara cassan och utevarande sedelstocken* anser 22 Hor till Banco-Utskottets Utlåtande N.o 16. jag desto mindre nödvändigt eller ens rigtigt, som vår Bank förvaltas af Rikets Ständers egne Ombud, valde af ett på kännedomen om deras skicklighet och deras redliga afsigter grundadt förtroende, genom Bankens publicitet hvarje halfår controlerade af Allmänheten, för alla sina åtgärder hvart annat år underkastade Revisorei’s anmärkningar, samt ansvarige inför Ständerna.
Dessutom måste de, till följd af deras befattning och derigenom vunna erfarenhet, vida säkrare kunna bedöma rätta tidpunkten för cassans förstärkning, än personer, som, från serskilda yrken församlade och möjligtvis med högst olika interessen för hufvudsaken, på sin höjd ega kännedom om andra Länders Bankförvallningar, utan tillfälle att på förhand afgöra den skiljaktighet i afseende på graden af dess tillämplighet härstädes, som oförutsedda conjuncturer kunna föranleda, men jag vill derföre icke helt och hållet bestrida antagligheten af ett bestämdt utstakadt minimiförhållande, så vida detta nemligen uppgöres med tillbörligt afseende både på Bankens fortfarande säkerhet och på den slags frihet hos dess Styrelse, som är oundgängligen nödvändig för nämnde säkerhets ständiga bevakande.
Vår närvarande erfarenhet visar mer än tillräckligt, hvad alltför hårda restrictioner förmått uträtta till Realisationens totala hämmande.
Då således nya grunder nu skola stadgas för Realisationen, anser jag nyssnämnde tvänne omständigheter företrädesvis förtjena afseende.
Hvad den förra, eller Bankens säkerhet, beträffar, anser jag Höglofl.
Utskottet hafva föreslagit alla de åtgärder, som möjligen kunna erfordras för dess tryggande; men i afseende på den senare synes mig förhållandet vara alldeles motsatt.
Det är af sig sjelf tydligt, alt, ju större mängd silfver, som utlemnas ifrån Banken, desto flera sedlar komma att dit indragas, desto längre tid åtgår för denna indragning, och följaktligen desto rymligare tillfälle ega Banco-Fullmägtige att, bland starkt vexlande conjuncturer, gagna dem, som för silfverinköp äro förmonligast.
Möjligtvis kan också härigenom inträffa, att intet dylikt uppköp behöfves, och, hvad som är ännu säkrare, Banken blottställes derigenom mindre för de försök, som misstroendet eller illviljan kunna rigta mot densamma.
Dessa skola, efter all sannolikhet, i början visa sig mest verksamma; och hvilken blir väl följden, om, genom ett för högt taget minimi-förhållande, Banken sättes i nödvändighet att, efter några månaders utvexling, börja med silfverköpen, som dessutom då troligen blifva ganska dyra?
Månne icke obelålenhet med Realisationen och totala förlusten derföre af ett förtroende, som den kunnat bibehålla och som sedermera svårligen återvinnes?
Utskottet har fastställt detta förhållande såsom 1 till 3.
Jiag
Hör till Banco- Utskottets Utlåtande N:o 16. ^3 Länner icke hvarifrån detta kan vara hemtadt; men visst är, att det icke har något motsvarande uti någon utländsk
Bank, och icke en gång understiger medeltalet af hela verldens Bankers relativa metallbelopp, ehuru detta icke är såsom minimum antaget.
Således hade Engelska Banken år i8a5 blott y^tdels valuta och fortfor att vara solvent, oaktadt då inträffade starka anlilanden.
Skoltska Banken eger föga öfver y:del, och den Amerikanska, som eger bestånd, oaktadt alla sina strider med Regeringen, endast |:del.
Ville man hemta stöd för sitt bestämmande ifrån erfarenheten af Utländska Banker, skulle således förhållandet af 1 till 6 här synas tillräckligt, i synnerhet om tillika lages i betraktande de svårigheter, som vårt Lands Mngsträckthet i läge och tröga communicationer sälta emot en länge fortsatt hög silfverutvexling, men jag vill icke en gång härifrån söka mina skäl, då andra och mera vigtiga kunna företes.
Hufvudsakliga föremålet för Realisationen är, att hvarje åt Banken erbjuden sedel genast inlöses med hardt mynt.
Men härtill fordras icke, att Banken skall ega mera metallisk valuta i jemförelse med utevarande sedelbeloppet, än blott för den del deraf, som möjligen kan lösryckas ifrån allmänna rörelsen att presenteras i Bancoluckan.
För dennas bestämmande torde säkraste normen finnas uti totalbeloppet af årliga skattebidragen, hvilka icke, åtminstone i längden, kunna blifva föremål för speculationer på Bankens silfver, och hvilka, enligt Herrar Landshöfdingars femårsberättelser, utgöra omkring 20 millioner R:dr B:co.
Men antagesdetta, såkomma yi äfven på denna väg till samma förhållande, som jag förut uppgifvit, eller som 1 till 6; hvilket följande calcul utvisar: utevarande sedelstocken den 3i Dec. i833 34,5o4>491* 9» 6, Banco hvarifrån afgå, enligt Höglofl.
Utskottets project, inlöste men oafförde småsedlar 8,624: 45» 4* Kopparpolletter 56,684: i5, 10.
Förskott till Landt-Ränterien 44>ooo: — — 109,309: i3, 2.
Verkligen utevarande sedelstock som å 128 sk. motsvara 34,395,181: 44» 4* Banco 12,898,193: io, 8. i silfver. i Guld i Silfver i gångbart Kopparmynt Redbar tillgåtig: 12,249: 10, 5. 6,575,332: 27, 3. 20,216: 27, 9. 6,607,798: 17. 5.
Hor till Banco-Utskottets Utlåtande 'N:o 16.
Poneras nu minimi-förhållandet af i till 6; så hafva, då detta upphunnits, 5,349,720 JRdr Silfver-Specie blifvit utvexlade emot 14,265,920 R:dr Bancosedlar; och återstoden blir: 1,258,078 R:dr Silfver-Specie i Cassan, samt i utevarande sedlar 20,129,263 R:dr Banco.
För att utvexla nyssnämnde 1,258,078
R:dr silfver fordras 3,354,875 R:dr Banco i sedlar , hvarigenom återstående sedelstocken skulle nedsättas till endast 16,774,387 R:dr; ett belopp, hvilket är alltför ringa för att någonsin kunna ega rum.
Antages åter minimi-förhållandet såsom 1 till 3; blir silfveråterstoden 3,145,197
R:dr och sedel- dito 25,161,579 R:dr, hvilken med nära 5 millioner R:dr Banco torde kunna vålla ytterligare silfverutvexling och till följd deraf snart göra ett silfverköp nödigt af icke mindre än 1,875,000 R:dr Specie, hvilket med förra förhållandet undvikes, utan att i ringaste mon_ minska förtroendet för realisationens varaktighet.
Då följderne af mitt projecterade minimi-förhållande dessutom blifva minskning i Bankens utgifter för onödiga silfverköp, och i farhågorna för de af Banken meddelade låns möjliga uppsägande; så anser jag mig ega tillräckliga skäl, att, i afseende på det af Höglofl.
Utskottet föreslagne minimiförhållande, vördsamt reservera mig emot io:de och öfriga i sammanhang dermed stående momenter af Betänkandet,’’ Af Herr Helleday.
"På de grunder Herrar Nordenankar och Balhem utvecklat, reserverar jag mig emot Utskottets Betänkande i hvad det rörer besvarandet af Herr Totties motion om lånerörelsens öfverflyttande från Banken till Riksgälds-Contoret; äfvensom jag icke kan gilla Utskottets förslag i följande delar: 3:dje Punkten:
För min del är jag icke fullt öfvertygad derom, att de utländske Greditiv, hvilkas anskaffande Utskottet tillstyrkt, äro så lätt åtkomlige, sorn Utskottet sig föreställt, helst Banco-Styrelsen, uti de till Hypothek för desse Creditiv anvisade grundfonds-obligationerna till icke motsvarande belopp, samt Bankens egna hvarken till hypothek eller försäljning användbara lånehandlingar, icke eger en säkerhet, som kan erbjudas, än mindre antagas.
Efter min öfvertygelse borde således Banco-Styrelsen genast gå i författning om anskaffande af de föreslagna creditiven lior till Banco-Utslcottets Utlåtande N:o 16. 25 och silfver-ulvexlingen icke taga sin början förr än creditiven erhållits; likasom creditiven, när de blifvit anskaffade, icke böra få af Banco-Styrelsen intill nästa Riksdag uppsägas, efter som jag anser rättighet till begagnande af dessa creditiv utgöra ett hufvudsakiigt element uti den fragila realisationsplan Utskottet, efter förkastandet af projectet om lånerörelsens öfverflyttande på Riksgälds-Contoret, nu uppgjort. 5:te Punkten:
Då Banken icke erkänner guld såsom mynt, och någon in- eller utvexlingsgrund derföre icke heller blifvit bestämd, torde Banco-S ty reisen lika litet böra berättigas att köpa guld, som Banco-Styrelsen eger att, såsom surrogat för silfver, hvilket Banken är pligtig hålla för utvexling tillhanda, upphandla andra värdeegande metaller. 6:te
I afseende å denna punkt åberopar jag min reservation emot Banco-Utskottets Betänkande N:o 6.
Jag anser nemligen Svenskt myntad t silfver icke böra i Banken ingå under annan än vexiingsform och bestrider fördenskull, att dylikt silfver må utifrån köpas efter curs, med förhöjning af transportkostnaden från inköpsorten. n:te Punkten:
Ehuru jag vid andra punkten medgifvit, att förstärkning af cassans metalliska valuta icke behöfver ega rum förr än proportionen emellan samma valuta och sedelstocken sjunkit som 1 till 3, kan jag likväl icke medgifva, att, på sätt i denna punkt blifvit antydt, Banco-Styrelsen må ega att utsläppa sedlar ända intill nämnde proportion, hvaraf ovilkorligen skulle följa, att, vid första minsta påkänning, Cassan skulle falla under proportionen, samt således antingen utländsk skuldsättning eller indragning af ett i rörelsen redan utsläppt capital genast ifrågakomma.
Då jag emedlertid föreställer mig näringarnes inträffande förkofran, i behof af ett ökadt rörelse-capital och Bankens ställning fortfarande så fördelaktig, att genom en måttlig sedel-emission Bankens säkerhet icke pericliteras, har jag å andra sidan icke kunnat gilla den åsigt, sorn inom Utskottet äfven sökt göra sig gällande, att låneunderstöd genom cassa-creditiv icke skulle beviljas eller förnyas utöfver de tillgångar, som, genom Bankens vinstmedel, dess öfriga årliga inkomster samt indragningen af discontfonden kunna blifva disponibla.
Jag har således inom Utskottet yrkat, att Banco-Styrelsen, efter utvexlingens början, under intet vilkor, vare sig i följd af redan befintlig valuta eller invexling af silfvermynt, må berättigas någon sedelemission sig företaga, då proportionen emellan metalliska cassan och myntrepresentativen sjunkit som proportionen 2 lill 5; men då Utskottets pluBihang till R.
Prot. 1834. 6-te Sami. 1 '.sta Aid. 4 Håflet 12*. 2 6 Hor till B anco-Ut slottets Utlåtande N:o 16. ralitet, långt ifrån att antaga detta förslag, just genom sin liberalitet synes hafva förespeglat den gyldene period, som, för våra näringar och för framlockande af industri i allmänhet, skulle, i följd af sedelemissionen, uppkomma, såsom bevis hvaruppå må anmärkas, att då Utskottet befarat det de summor, hvilka kunna emitteras på den befintliga valutan, icke skulle kunna absorberas af corporationer, det äfven tillstyrkt, att enskilde deraf skulle komma i åtnjutande, så nödgas jag begagna min reserva tionsrätt, för att uttrycka mitt fullkomliga ogillande af Utskottets högst betänkliga förslag i denna del. 2o:de Punkten:
Utskottet har erkännt såsom grundsats i allmänhet, att utlåningen i Discontväg är, med afseeude å våra näringars behof, till större delen ändamålslös.
På detta skäl har ock Utskottet föreslagit, att 2 och en half procent eller circa 200,000 R:dr årligen skulle från denna lånerörelse öfverllyttas på Cassacreditiv-räkningen för Hypoteksföreningar.
Jag gillar dessa åsigter och detta förslag.
Men af just enahanda skäl bestrider jag att de för detta ändamål afsatte medel någonsin skola till Disconlrörelsen åter gå.
Kunna Hypoteksföreningarne icke begagna dessa medel, så må de få disponeras på andra för näringarne icke så otjenliga vägar, som dem, hvilka Discontrörelsen utvisar. 22 :dra Punkten:
Det tillhör, efter min åsigt, Privat-Banker, men icke en Stats-Bank, alt tillhandahålla enskilde personer cassacreditiv.
Så vida en dylik creditivrätt skall blifva af fördel för den, som sådan begagnar, och ej kunna gifva anledning till missbruk, måste creditivtagaren ej vara aflägse från creditivgifvarén.
Denna åsigt har Utskottet ej eller godkännt, och jag får den således reservationsvis anmäla.
Slutligen nödgas jag i afseende å uppställningen af Utskottets Betänkande instämma i den reservation Herr Nordenanckar afgifvit, och såmedelst ogilla den deri förekommande korskastning af dispositioner, som Utskottet uppgjort, för att i rörelsen kunna uttvinga de summor, till hvilkas skapande Utskottet lemnat Banco-Fullmägtige så gynnande tillfälle.” Af Herr Maechel: ”Jag reserverar mig vördsammast mot 3:dje, /\:de, 5:te och 6:te punkterna.
Jemte det jag åberopar min vid Betänkandet N:o 6, i afseende på utländskt creditiv för Banken, afgifne reservation, får jag nu äfven bestrida den i 3:dje punkten Banco-S ty reisen tilldelade rättigheten, att bereda sig ett än större creditiv, seende deruti endast ett ökadt medel att inleda Banken och Riket i utländsk skuld.
— Yiil lemnäs Banco-Styrelsen i 4-‘de punkten Hor till Banco-Utslottets Utlåtande N:o 16. den föreskrift, att första förmonliga curs förhållande bör begagnas för a fbelalningsgörande å den så kallade tillfälliga skuldsättning, som genom creditivens begagnande uppkommit; men så vida det ej, hvad jag icke kan förmoda, är samma Styrelse tillåtet att betala hvad som på creditiven blifvit disponeradt efter högre curs, än hvartill 5:te och 6:te punkterne medgifva inköp af silfver, så torde det nog komma att visa sig, i fall ej tillfälligtvis någon serdeles förmonlig handelsconjunctur inträffar, det afbetalningarna blifva svåra att verkställa, och att den så kallade tillfälliga skuldsättningen verkeligen blifver en stående skuld.
Mot jule punkten.
Då svårligen kan antagas, att något för röi’elsen och näringarna umbärlig! öfverskott af representativt mynt hos oss finnes, anser jag vådligt, att såsom medel för bibehållandet af den bestämda proportionen emellan metalliska cassan och sedelstocken göra indragning af den senare, så vida ej nya Privat-Banker eller Ilypoteks-Föreningar uppstå och sätta sedlar i omlopp, i hvilket fall jag vilie medgifva, att ett deremot svarande belopp af Bancosedlar indrogs, så att emellan dessa Privat-Associationers sedelutgifning och Bankens sedelindragning något visst förhållande egde rum, till förekommande af en utöfver rörelsens behof ökad, och sålunda alltid skadlig massa af myntrepresentativ .
T. ex. då en Privat-Bank eller en Hypotheks-Förening i någon Province uppstått, skulle Stats-Bankens utlåning till samma Province kunna indragas i proportion till den lånetillgång, som genom en sådan inrättning blifvit beredd.
Mot ii:te punkten.
I denna punkt har blifvit föreskrifvet, att Banco-Styrelsen, om än metalliska cassan visade sig fortfarande öfverstiga en tredjedel af sedelstocken , ej må ega tillåtelse att öka rörelsecapitalet förr än ett år efter silfverutvexlingens början.
Jag anser, att detta band på en otidig sedel-emission är allt för svagt, och att det bort stärkas genom det stadgande, att rörelse-capitalet, eller sedelstocken, ej får ökas förr, än nämnde, eller hellre ett än bättre förhållande oafbrutet fortfarit minst ett år.
Mot 2o:de punkten.
Då det vill synas mig origtigt, att innan nästa Riksdag och efter det erfarenheten hunnit visa hvad verkan realisationen kan komma att medföra på de industriel företag, som med lånade capital bedrifvas, medgifva någon indragning af Banco-Discontens lånefond, eller af enskildas lånerätt derstädes, 28 Hor till Banco-Utskottets Utlåtande N:o 16. så får jag ock en sådan åtgärd nu bestrida under andra vilkor, än min reservation vid 7:de punkten innehåller.
Mot 22:dra punkten.
Cassa-Creditiv hafva blifvit föreslagne att tilldelas åt Privat-Associationer, åt Ilypotheks-Föreningar, åt Privat-Banker samt åt andra Bolag eller enskilde personer, i den ordning och mot de vilkor, som för hvar och en af dessa blifvit uppgjorde, efter som de funnits förtjente af en ömmare omvårdnad.
Efter mitt omdöme borde icke den ena ega något företräde, åtminstone ej ivilkoren, framför den andra.
Under en sådan åsigt har jag bestridt Hypotheks-Föreningarnes frikallande från erläggande af en half proc. på den creditivsumma, som dem kan blifva beviljad, och jaganser, att de, icke mindre än andre creditivtagare, böra denna afgift till Banken erlägga.
För öfrigtfår jag förklara mig instämma i den utaf Herr Kammarherren af Harmens vid denna punkt gjorda reservation.
Mot af:de punkten.
Min reservation vid Betänkandet N:o 6 får jag, i afseende på räntans förhöjande öfver 5 procent, å nyo åberopa.” Af Herr Lake. ”Att en realisation är af beliofvet påkallad, är hvad allmänt erkännes, det är endast fråga om garantien för dess bestånd, om sättet och tiden då den bör ske, som jag i tankan skiljt mig från Utskottets majoritet.
Jag har vid de anmärkningar öfver Banco-Utskottets Betänkande, som återremitterades ifrån Borgare-Ståndet, tillkännagifvit min tro, att första vilkoret för en Banks varaktighet och credit är förtroendet.