Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Motivet för denna beskattning vore uppenbarligen, att genom ökade inkomster öka beloppet af de öfverskottsmedel, som borde Allmänna Barnhuset tillkomma; och har motionären, vid sådant förhållande, funnit denna beskattning ytterligare anmärkningsvärd i anseende dertill, alt densamma icke drabbade omyndige af frälse stånd, ehuru medlemmar af detta stånd, i Stockholm väl lika mycket hade skäl att intressera sig för Barnhuset, som ofrälse personer.
Härtill komme vidare det förhållande att ifrågavarande beskattning tillkommit sedan det gagn, Stockholms kommun tillförene af Allmänna Barnhuset hemtade, blifvit, på sätt ofvan vore visadt, genom det sednaste reglementet för detsamma, eller det af år 1850, i så betydlig mån minskadt.
Vidkommande härefter den andra af de anmärkta punkterna, eller de på grundfonden anvisade nya utgifter, så funne motionären äfven föreskriften derom icke vara gagnelig för verket.
Finge denna grundfond en tid framåt orubbadt växa, kunde den med tiden uppnå den styrka, att Förmyndare-Kammaren genom densamma, i fall allmänna räntefoten skulle sjunka, aldrig komme i förlägenhet för sina förbindelsers uppfyllande, eller ock till och med, till gagn för de omyndiga, hvilkas medel den förvaltade, kunde höja räntan å dessa.
Slutligen har motionären anmärkt, att då Instrukticnerne af år 1667 och 1764 skulle, såsom nära ingripande i Civil-Rätten, hafva varit föremål för öfverläggningar på Riksdag, innan de utfärdades, Instruktionen af år 1856 till och med lemnade oupplyst, huruvida ens Stockholms kommun blifvit öfver förslaget hörd, eller detsamma understöd!.
På grund af alla dessa förhållanden har motionären föreslagit : att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t måtte anhålla, att en revi - 8 Allmänna Besvärs- ocU Ekonomi-Ulskollels Betänkande N:a 96. sion af de författningar, sorn bestämma Förmyndare-Kammarens i Stockholm verksamhet, befogenhet och skyldigheter måtte företagas; att ofvannämnda uti 1856 års Instruktion påbjudna nya förvaltnings-procent till all kraft och verkan måtte upphäfvas; att Förmyndare-Kammarens förhållande till den allmänhet och de förmyndare, som under densamma lyda, måtte ordnas på ett sätt, som, utan att förminska nödig tillsyn och kontroll, noggrannare bestämde både den förras och de sednares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter; att de afgifter från Förmyndare-Kammaren, på hvilka Allmänna Barnhuset för framtiden, och sedan dess skyldigheter mot Stockholms kommun numera blifvit förändrade, kunde anses ega anspråk, äfven på samma gång måtte blifva föremål för undersökning och reglering, samt lagförslaget om allt detta derefter underkastas vederbörlig pröfning och behandling; eller derest allt detta icke skulle vinna Rikets Ständers godkännande, att åtminstone då en skrifvelse till Kongl. Majit måtte i underdånighet allåtas 0111 upphäfvande af meranämnde nya förvaltnings-procent och om den s. k. grundfondens återställande till samma bestämmelse, som år 1764 för densamma anvisades.
Den andra motionen är afgifven inom Yällofl. Borgare-Ståndet af Herr P. H.
Efter anförande af hufvudsakligen enahanda uppgifter rörande de förändringar, som genom 1856 års Instruktion för Förmyndare-Kammaren i Stockholm skulle blifvit gjorda uti förut gällande Instruktion för densamma hvaribland motionären likaledes i synnerhet anmärkt den FörmyndareKammaren medgifna s. k. förvaltnings-procenten samt grundfondens användande i vissa fall. till ersättning af förluster vid förvaltningen, har motionären yrkat, l:o det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att den föreslagna beskattningen å hos Förmyndare-Kammaren förvarade siikerhets-handlingar måtte, såsom obehöflig, upphäfvas och, i fiiljd häraf, 5 och 9 §§ i den Nådiga Instruktionen undergå sådana förändringar, att ej någon ny skatt pålades de värnlöse, och att ej heller grundfonden måtte tillgripas för att användas till ändamål, som för densamma vore främmande; och 2:o att då, enligt hvad motionären, i likhet med den förstnämnde motionären, sökt ådagalägga, Stockholms kommun numera icke hade någon fördel framför andra af Allmänna Barnhus-inrättningen, de öfverskottsmedel, hvilka under sednare tider tillfallit och, enligt 11 § i den nya Instruktionen, skulle ytterligare utgå till denna inrättning, hädanefter fördelades så, att hälften deraf afsattes till förstärkande af grundfonden och andra hälften årligen tillfölle Stockholms Stadsnämnd, hvilken sednare hade till åliggande, bland annat, att ombesörja fattiga barns underhåll och uppfostran; i följd hvaraf äfven 11 § borde undergå nödig förändring.
Utskottet har, för bedömande af de i omförmälda motioner gjorda framställningar, förskaffat sig kännedom af de handlingar, som legat till grund för Kongl. Majits Allmänna besvärs- och Ekonomi-Utskottets betänkande Nio äC. 9 Maj:ts don 9 April J856 utfärdade förnyade Instruktion för Förmyndare-Kammaren i Stockholm äfvensom af hvad i öfrigt kunnat lända till frågans utredning, och får Utskottet till en början i anledning af den ene motionärens anmärkning att, då Förmyndare-Kammarens äldre instruktioner skulle, såsom ingripande i Civil-rätten, hafva varit föremål för öfverläggningar på riksdag innan de utfärdades, Instruktionen af år 185G till och med lemnade oupplyst från hvilken eller hvilka förslaget dertill utgått samt huruvida stadens under Förmyndare-Kammaren lydande innevånare, eller dess styrelse, eller någon gren af dess styrelse eller någon annan myndighet deröfver blifvit hörde, vördsamt upplysa: dels angående 1764 års Instruktion, att, sedan llikets Ständer i skrifvelse den 15 Oktober 1756 rörande förmyndare-verket i Stockholm i underdånighet yttrat, »det Kongl. Maj:t lärer täckas låta nödiga Instruktioner författa och till veder»börandes efterrättelse utfärda», samt, då verkställighet häraf ännu icke vid 1762 års riksdag följt, i skrifvelse den 21 Juni samma år i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t »Nådigst behagade förordna det Ofverståthållaren med Magistra»ten måtte tillkomma direktion öfver Justitie-Kollegium eller Förmyndare-Kam»maren, äfvensom öfver stadens öfrige Verk, men Hospitals- och Barnhus-Depu»tationen inseende med öfverskottsmedlen och deras användande, så vidt det ehster instruktion rörcr dess göromål, samt projektera reglemente i anledning af »Rikets Ständers vid förra riksdagen underdånigst tillstyrkta förordnande samt »hvad i följe deraf till Eder Kongl. Maj: t, uppå Nådig befallning inkommit, hvil»ket reglemente Eder Kongl. Maj:t, sedan Öfverståthållaren och Magistraten blifvit »hörd, täcktes i Nåder pröfva samt utfärda», så hade nämnde Deputation, enligt erhållen Nådig befallning, inkommit med förslag till Instruktion, hvarefter och sedan Svea Hof-Rätt samt Ofverståthållaren och Magistraten deröfver blifvit hörde, förslaget på andra Råds-Divisionen föredrogs och i vissa delar ändrades samt Instruktionen af dervarande Riksens Råd gillades och under Kongl. Maj:ts namn utfärdades; — dels ock beträffande tillkomsten af 1856 års Instruktion, att, sedan genom Kongl. Brefvet den 21 December 1849 om Stockholms Rådhus-Rätts förändrade organisation, det exceptionella stadgande, som förut egt rum i afseende å Justitie-Kollegii och Förmyndare-Kammarens domsrätt i arfs-,
testamentsoch förmynderskaps-frågor, helt och hållet upphört, så att Rådhus-Rätten öfvertagit dess åligganden härutinnan, dock utan någon rubbning i Justitie-Kollegii och Förmyndare-Kammarens skyldigheter såsom förvaltande och redovisande verk, samt bernälda Kollegium och Förmyndare-Kammaren i följd häraf funnit omarbetning af 1764 års Instruktion böra ega rum och att
Instruktionen endast borde afse den förvaltande och redovisande myndigheten under benämning FörmyndareKammare, äfvensom att de närmare föreskrifterne för tjenstemännen borde innefattas uti särskild arbets-ordning, och nämnde myndigheter fördenskull gemenbih. till R.
Prol. 1836 Sj 1837. 8 Sand. 26 Baft. 2 10 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-UIskallets Betänkande N:o 96. saint uppgjort oell i skrifvelse den 8 Maj 1851 till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnat förslag så väl till Instruktion sorn arbets-ordning, hvilka begge förslag innehölle allt hvad 1764 års Instruktion innefattade, med uteslutande likväl dels af sådana föreskrifter för Domaren, hvilka enligt lag och särskilda författningar voro gällande, och dels af föreskrifter, hvilka ansetts olämpliga, men med tillägg deremot af åtskilliga så beskaffade bestämmelser, som erfarenheten visat vara af behofvet påkallade, erhöll Ofverståthållare-Embetet den 18 Augusti 1851 nådig befallning att häröfver inkomma till Kongl. Majit med underdånigt utlåtande, sedan Hof-Konsistorium och Stockholms stads Konsistorium samt öfrige vederbörande, i hvad hvardera vidkomme, blifvit i ämnet hörde.
Efter det bemälde Konsistorier, Direktionen öfver Allmänna Barnhuset, Borgerskapets Äldste samt Magistraten, hvar efter annan afgifvit underdåniga yttranden och förslag, hvarmed Öfverståthållare-Einbetet jemte eget underdånigt utlåtande den 27 Mars 1856 til!
Majit inkom, blef den ifrågavarande Nådiga Instruktionen utfärdad, och uppdrogs dervid åt Öfverståthållare-Embetct och Magistraten atr, med iakttagande af hvad lag och författningar föreskrifva, fastställa arbets-ordningar för tjenstemännen.
Tillika och i enlighet med hvad ofvanberörde handlingar gifva vid handen bör Utskottet upplysningsvis meddela, att som 1764 års Instruktion, likasom den nuvarande, icke förhindrade förmyndare eller målsmän att på det för myndlingar förmånligaste sätt göra deras kapital fruktbara, hade inom Förmyndare-Kammaren för längre tid tillbaka uppkommit den ännu fortfarande praxis, att tvänne slag af utlåningar i afseende på de till dess förvaltning lemnade medel ega rum, nemligen: l:o) af de så kallade allmänna medlen, hvarvid lånen anses utgå af dessa medels totalsumma och den å sådtne lån inflytande ränta eller vinst, till dess behållning, vid jemförelse med den 4^ procents ränta, som å de omyndigas kontanta medel dem tillkommer, beräknas under namn af öfverskottsmedel, och 2:o) af sådana utlåningar för myndlingars räkning, hvilka efter förmyndares eller målsmäns förslag bringas till verkställighet så framt de anmälda lånehandlingarne, vid pröfning deraf, gillas.
Ehuru sistnämnde bestyr, om ock sjelfva utlåningen i främsta rummet ombesörjes genom enskilde förmyndare, likväl upptager en icke obetydlig del af Förmyndare-Kammarens verksamhet, och ehuru 1764 års
Instruktion icke tillförsäkrar de omyndige någon högre ränta än 4| procent å dem tillhörande tillgångar, öfver hvilka Förmyndare-Kammaren håller bok och räkning, voro dessa medel, i allmänhet tillhörande förmögnare pupiller, före den nya Instruktionens utfärdande, icke belastade med någon förvaltningskostnad, utan hade den å reverserne förskrifna högre ränta fått af förmyndarne oafkortad uppbäras.
Häremot hade på sednaste tiden anmärkning blifvit gjord, hufvudsakligen i anseende till det menliga inflytandet häraf på Förmyndare-Kammarens vinst och således på de Allmänna Barnhuset tillkommande så kallade öfverskotts - Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Ulskollcls Betänkande N:0 96. 11 medlen.
Derföre hade ock uti de öfver ofvanberörda Instruktionsförslag afgifna yttranden blifvit i underdånighet, hemstäldt: af Stockholms stads Konsistorium, sitt i procent af alla pupillmedlen och således äfven af dem, sorn genom enskilde förmyndare utlånades, borde till förvaltnings-kostnader afgå, — af BarnhusDirektionen, att sistberörda medel borde vidkännas ett förvaltnings-bidrag af omkring
TVdel af årliga räntan eller till viss motsvarande procent af kapital-beloppet, — och af Öfv erståthållare-Embetet, att omyndige, hvilkas förmyndare till Förmyndare-Kammaren inlemnat säkerhetshandlingar, löpande med annan räntefot än den Förmyndare-Kammaren består, borde åtnjuta den deraf fallande afkomsten, sedan likväl först årligen afdragits j:dels procent af kapitalvärdet eller der detta icke kunde till beloppet utrönas 5 procent af afkomsten, till Förmyndare-Kammarens förvaltnings-kostnader.
Den föreskrift i detta hänseende, som inflöt i § 5 af den Nådiga Instruktionen, bestämmer detta förvaltnings-bidrag till endast 'idels procent eller 2& procent af afkomsten.
Då Utskottet nu öfvergår till besvarande af motionärernes framställningar och dervid först upptager det gjorda yrkandet, att en revision af de författningar, sorn bestämma Förmyndare-Kammarens verksamhet, befogenhet och skyldigheter, måtte företagas, får Utskottet åberopa hurusom, i anledning af Direktionens öfver Allmänna Barnhuset, uti dess underdåniga yttrande öfver FörmyndareKammarens ofvanomnämnda förslag till Instruktion, gjorda framställning om tillsättande af en kommittée för utarbetande af ett mera ändamålsenligt förslag, Borgerskapets
Äldste uti derefter afgifvet underdånigt utlåtande, uttalat »den öfvertygelse, att frågan ej syntes vara så invecklad och sä vidlyftig, att den påkallade en sådan åtgärd, utan föreställde sig Borgerskapets Äldste, att det för Kongl.
Majit ej mötte hinder, att i Nåder pröfva förslaget, jemfördt med dervid gjorda anmärkningar, och att genom denna Nådiga pröfning bereda en nöjaktig upplösning af frågan.»
Vid jemförelse af 185G års Instruktion med Borgerskapets Äldstes underdåniga yttrande i ämnet, visar det sig att, utom hvad angår grundfondens belopp äfvensom föreskriften i § 5 om den så kallade nya förvaltningsprocenten samt den från äldre författningar i § II införda bestämmelsen, att öfverskottsmedlen skola tillhöra Allmänna Barnhuset, hvarom Utskottet här nedan kommer att yttra sig, nämnda Instruktion i öfriga delar blifvit utfärdad i full öfverensstämmelse med hvad Borgerskapets Äldste föreslagit och hemställt.
Vid sådant förhållande och då Borgerskapets
Äldste i denna fråga otvifvelaktig! egt att föra hufvudstadens under Förmyndare-Kammarens inseende lydande innevånares talan, anser Utskottet sig icke böra på enskild motionärs yrkande förorda den ifrågaställa revisionen och detta så mycket mindre som det icke ens blifvit uppgifvet att Förmyndare-Kammaren, hvars verksamhet ingalunda genom den nya Instruktionen blifvit förändrad, under den långa tid den fortvarat, eftersatt sina åligganden eller brustit i uppfyllandet af sin bestämmelse. 12 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N.-o 96.
Beträffande frågan huruvida Allmänna Barnhuset fortfarande må ega anspråk på de så kallade öfverskotts-medlen, sedan dess skyldigheter mot Stockholms kommun blifvit genom dess nya reglemente af den 28
December 1850 i viss mån förändrade och kommunen, såsom den ene motionären antagit, numera icke hade någon fördel framför andra af denna inrättning, får Utskottet hänvisa till § 13 i nämnde Reglemente, som föreskrifver:
"att hittebarn och sådane i Stockholm befintlige värnlösa barn, hvilkas föräldrar eller vårdare arlidit, blifvit häktade eller intagne på dårhus, sjukhus eller annan välgörenhets-anstalt, skola, om nöden så fordrar, efter skriftlig anmälan från Poliskammaren eller Styrelsen öfver offenilig dårhus- eller sjukhus-inrättning, provisoriskt emottagas å Barnhuset, intilldess föräldrarno blifvit upptäckta, från häkte frigifna, eller tillfrisknat, och pröfvas vara i tillfälle att barnen återtaga; — att ogifta och mindre bemedlade mödrars i Stockholm födda barn få, så vidt tillgångar och utrymme medgifva, i Barnhuset inlösas emot minst hälften af den vid intagningstiden fastställda afgift1;; — samt »att Stockholms stads Allmänna Fattigvårds-styrelse må, så vidt Barnhusets tillgångar och utrymme det medgifva, mot nedsatt och för hvarje år af Direktionen bestämd summa, hvilken icke får understiga halfva inlösningsafgiften, å Barnhuset inlösa barn, tillhörande Stockholms stads fattigvårds-samhälle. » Hvad Ofverståthållare-Embetet, uti dess ofvan omförmälda den 27 Mars förlidet år till Kongl. Majit afgifna underdåniga utlåtande, i detta ämne anfört, torde, såsom närmare utredande förhållandet, jemväl böra meddelas.
Bemälde Embete yttrar nemligen: »I afseende på den af Borgerskapets Äldste väckta hemställan om förflyttning af Förmyndare-Kammarens öfverskotts-mcdel från Allmänna Barnhus-inrättningen till Allmänna Fattigvården, på den grund att jemlikt det af Eders Kongl. Majit den 28 December 1850 för Allmänna Barnhuset utfärdade Nådiga Reglemente, fattiga barns antagande till barnhusbarn, i motsats med hvad förut egt rum, och hvad genom öfverskottsmedlens anslående till Politie-Barnhuset varit afsedt, numera ej kan ske, utan en, efter verkliga kostnaden lämpad inköpssumma, får jag i underdånighet anföra att väsentlig irring i detta hänseende egt rum, i afseende på Barnhusets verksamhet i öfverensstämmelse med ofvannämnda Nådiga reglemente, enär Barnhuset, nemligen högst betydligt och för vida större summa, än som öfverskottsmedlen utgöra, bidrager till stadens fattigvård, synnerligast derigenom att de fattiga barn, som sakna föräldravård, eller hvilkas föräldrar eller vårdare blifvit häktade eller intagne på dårhus, sjukhus eller annan välgörenhets-anstalt, å Barnhuset intagas, att Stadsnämnden får för en nedsatt summa af 100 Ridr der inköpa omkring 100 barn, och att fattiga mödrar jemväl kunna, mot samma inlösningspris, få sina barn till barnhusbarn antagna.
Enligt infordrade uppgifter från Allmänna Barnhuset för år 1854, då öfverskotts-medlen från Förmyndare-Kammaren utgjorde 11,221 Ridr 18 sk.
Banko, blefvo från Poliskammaren till Barnhuset remitterade 148 barn, af Stads - Allmänna Besvärs- oclt Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 36.
13 nämnden inlöste inot nedsatt afgift 62 barn, af fattiga mödrar och Nödhjelpskommittéen inlöste mot 100 R.dr 108 barn, samt af mödrar inammade 82 barn, tillsammans 400 barn, för hvilka underhålls-kostnaden, efter det för år 1854 fastställda pris å dagkostnaden 21 sk. banko, med beräkning af 28,836 underhållsdagar, utgjorde 12,816 R:dr 6 sk. Banko.»
Då häraf synes vara ådagalagdt att Allmänna Barnhuset, örn ock i inskränktare mån än tillförene, likväl till högst betydligt antal mottager och underhåller äfven sådana barn, som eljest skulle falla hufvudstadens fattigvård till last, och Barnhusets kostnader härför kunna anses fullt motsvara de Barnhuset årligen tillgodokommande öfverskottsmedlen, enär dessa, enligt Utskottet meddelad uppgift från Barnhusets Kammar - kontor, utgjort: är 1846 B:ko R:dr 14,081: 6. 4.
» 1847 » » 7,727: 46. 10. » 1848 » » 8,206: 6. 3.
» 1849 » » 9,908: 2. 8.
» 1850 » » 14*677: 32. 2. »1851 » » 6,616: 32. 9.
» 1852 . » » 17,443: 8. 2. » 1853 » » 11,221: 18. — » 1854 » » 15,851: 46. 3.
» 1855 . . . / ... » » 21,470: 15. 10. eller tillsammans under dessa tio år B:ko R:dr 127,204: 23. 10. och således årligen i medeltal endast 12,720
IUdr 21 sk. 6 r:st.
Banko, samt Utskottet föreställer sig att Rikets Ständer icke vilja gifva anledning till upphörande eller väsentlig inskränkning af denna Barnhusets för hufvudstaden välgörande verksamhet, hvilket efter all sannolikhet måste blifva fallet, derest Barnhuset ginge i mistning af ifrågavarande, denna inrättning af ålder tillförsäkrade medel, anser Utskottet sig icke böra understödja de väckta motionerna i hvad de afse ändring i nu gällande föreskrifter rörande dessa medels användande.
Utskottet kan icke heller biträda de af motionärerne uttalade åsigter om obehölligheten af eller det anmärkningsvärda uti den s. k. nya förvaltnings procenten.
Då öfverskotts-medlens belopp, enligt hvad ofvan synes, årligen i hög grad omvexlar och för icke längre tid sedan än år 1851 endast uppgick till 6,616 R:dr 32 sk. 9 r:st., men Förmyndare-Kammarens embets- och tjenstemäns aflöning, hvilken först måste bestridas innan några öfverskottsmedel blifva att tillgå, nyligen, på grund af derom redan i sammanhang med Instruktionsförslagets afgifvande gjorda och sedermera förnyade framställningar blifvit i högst betydlig mån ökad, ligger det ganska nära inom möjlighetens gräns, derest den ifrågavarande förvaltnings-procenten icke erlades, att några öfverskotts-medel ett 14 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottels Betänkande N:o 90. och annat år icke allenast icke skulle uppkomma, utan att till och med Förmyndare-Kammaren skulle kunna råka i förlägenhet för bestridande af sina tjenstemäns aflöning.
Utskottet har nemligen inhemtat, att, jemlikt Kongl.
Brefven 13 Juni 1855, den 21 November 1856 och den 20 Mars 1857, FörmyndareKammarens aflöningsstat blifvit, hufvudsakligen med hänsigt till de stegrade lefnadskostnaderna och tjensteinännens ansvarsfulla befattningar, förhöjd med ett sammanlagdt belopp af icke mindre än 10,958 R:dr 16 sk.
Banko, eller mera än hvartill öfverskotts-medlen under flera af de tio sista åren uppgått och jemväl vida mer än den anmärkta årliga förvaltnings-procenten, hvilken afgift, enär hela beloppet af de medel, som af Förmyndare-Kammaren förvaltas, enligt dess egen, uti de för Utskottet tillgängliga handlingar gjorda uppgift, utgör omkring 7 å 8 millioner, hvaraf en stor del ingår i den allmänna fonden, omöjligen kan, under hvilka förhållanden som helst, på långt när uppgå till hvad som motsvarar Udels procent af 8 millioner eller 10,000 R:dr.
Ifrågavarande, i den nya Instruktionens 5 § stadgade afgift, hvilken alltså synes vara behöflig för att tillgång till Förmyndare-Kammarens förvaltnings-utgifter alltid må kunna med säkerhet påräknas, kan, i Utskottets tanke, icke heller anses obillig.
Det bör icke förbises att sådane omyndige, hvilkas medel icke ingå i Förmyndare-Kammarens allmänna fond utan särskildt göras fruktbärande, äro, derigenom att lånehandlingarne af vederbörlig myndighet till säkerheten pröfvas samt i Förmyndare-Kammaren förvaras och bokföras, med hvilket allt är förenadt både ansvar och möda, betryggade emot medlens förskingring och derföre böra vidkännas någon motsvarande uppoffring.
Desse omyndige njuta äfven framför de öfrige fördelen af en högre ränta på sina penningar.
Med full rättvisa kan således icke öfverenstämma att, oansedt öfrige af tillfälliga gynnsamma omständigheter beroende förmåner, tillägga dem äfven den att vara befriade från allt bidrag till Förmyndare-Kammarens förvaltningskostnader och öfverskottsmedel samt låta detta uteslutande drabba de mindre lyckligt lottade.
Afven en annan omständighet, som härmed har ett nära sammanhang, bör icke lemnäs utan uppmärksamhet.
Förordningarne den 1 Mars 1749 och den 10
December 1756 uppbäres nemligen i alla städer utom Stockholm och Götheborg, »hvilka,» som det heter, »hafva sin särskilda inrättning,» och hvarmed, hvad Stockholm angår, måste förstås Förmyndare-Kammaren, i arfvode för bouppteckning och delning l£ procent af all i boet befintlig egendom, men i Stockholm endast \ procent, hvilken ingår till Förmyndare-Kammaren, som besörjer dessa förrättningar.
Jemföres den tillökning i arfi som, i följd af denna procentskillnad, kommer arftagare i Stockholm till godo framför dem i andra städer i allmänhet, med den minskning i afkomst, som föranledes utaf den anmärkta förvaltnings-procenten, så befinnes att nämnde tillökning motsvarar omkring nio års förvaltnings-procent, och under längre tid lärer några arfsmedel icke gerna kunna, i medeltal räknadt, anses vara belastade med Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets Betänkande IS:o 96.
15 ifrågavarande afgift, hvilken för öfrigt icke, såsom boupptecknings-procenten, drabbar fast egendom.
De under Förmyndare-Kammaren lydande arftagare i Stockholm iiro således, enligt hvad Utskottet tror sig hafva visat, öfverhufvud taget icke betungade med högre afgifter än arftagare i andra städer, ty, allenast de bestyr, hvarför dessa afgifter utgöra ersättning, vederbörligen fullgöras, förändras förhållandet hvarken derigenom, att afgifterna till hela deras belopp på en gång utgå från sterbhusen eller till en del successive erläggas af arftagarne, eller derigenom att de inflytande vedergällningsmedlen på olika sätt användas.