Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Professoren vid Veterinär inrättningen, Regementsläkaren Doktor Johan Samuel Billings eflerlemnade enka, Anna Charlotia Billing, född Härd, har Grefve Wrangel, Tönnes, hufvadsakligen anfört hurusom bemälde Professor, född år 1 795, och promoverad till Medicine Doktor 1825, dervid han innehade hedersrummet, ifrån år 1819 till sin död år 1851 tjenat samhället både såsom praktiserande läkare och medicinsk lärare, i förra hänseendet dels såsom Bataljonsläkare vid flera Regementen och dels såsom Regementsläkare vid Svea artilleri-regemente, hvilken sistnämnda befattning han erhållit år 1847, samt i sednare hänseendet såsom t. f. Professor vid Veterinär-inrättningen i hufvudstaden under åren 1824—1847 och lärare i Veterinär-vetenskapen vid högre Artilleriläroverket å Marieberg, hvilka befattningar Professor Billing städse med nit och skicklighet utöfvat samt dervid gjort sig förtjent af samhällets hågkomst och be hjertande; och har på grund häraf och då den obetydliga behållningen i boet, omkring 3,000 R:dr, numera efter 12 år blifvit af enkan, som genom sjuklighet vore oförmögen att i någon betydligare mån bidraga till sitt uppehälle, använd till fyllande af de nödvändigaste lefnadsbehoiven, samt nöden stöde för den åldriga och sjuka enkans dörr, motionären hemställt att Rikets Ständer ville bevilja henne en årlig pension af omkring 300 R:dr.
Då Utskottet saknar behörig utredning i hvad mån ifrågavarande enka kan vara i behof af det för henne begärda understöd, har Utskottet ej kunnat Grefve Wrangels ifrågavarande motion tillstyrka. 78:o. Till Stals-Utskottets handläggning hafva blifvit öfverlemnade tvänne särskilda framställningar om understöd åt Major Fahlstedls enka.
Af dessa motioner, som blifvit väckta hos Ridderskapet och Adeln under N:o 158 af Herr von Knorring, Oscar, och inom Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägligen Johan Gustaf JFasmuht från Stockholms län, inhemtas alt Majoren C. A. Fahlstedt, hvilken år 1793 blifvit antagen till Volontär vid f. d. Björneborgs regemente, under fälttåget 1808, då han tjenstgjorde såsom Adjutant åt General Sandels, vid stormningen al Wirta bro blifvit svårt blesserad i venstra armen och ena skulderbladet, hvaraf han hela sin återstående lifstid varit lidande.
Detta oaktadt deltog Major Fahlstedt uti 1813 och 1814 års fälttåg mot Norrige, hvarunder han tjenstgjorde som Place-Major i Fredrikstad;? fästning.
Sedermera Adjutant i Krigs-kollegium och ledamot i Direktionen för Arméens pensionskassa erhöll han nådigt afsked 1834.
Då Major Fahlstedt sålunda egnat 57 år af sin lefnad åt Kongl. Maj:ts och Kronans tjenst, hvarunder han såsom belöning för gjorda tjenster såväl erhållit guldmedalj för tapperhet i fält, som äfven hugnats med Kongl. Svärds-orden, har han dock vid sin den 24 Juli 1841 inträff^e död ingenting efterlemnat åt enka och minderåriga barn.
På grund häraf och då enkefru Fahlstedt icke af Staten erhållit mera än 54 R:dr i Stats-Utskottets Utlåtande N:c 153. årlig pension från Arméens pensionskassa, af hvilket obetydliga understöd hon icke kom i åtnjutande förr än flera år efter mannens död samt med kännedom om hennes numera försvagade synförmåga, hvarigenom bon urståndsatts att såsom hittills förtjena sill uppehälle med färgläggning af kartor o. a. d., hafva motionärerne föreslagit, alt Rikets Ständer måtte bevilja bemälda enka ett årligt understöd af 300 R:dr, Med afseende derå alt Major Fahlstedt, med erkänd utmärkelse deltagit i tvänne fälttåg och föröfrigt under sin långvariga tjenstemannabana ådagalagt mycken verksamhet i Statens tjenst, har Utskottet, enär af tillgängliga handlingar styrkt är att hans enka vid uppnådda 61 år med försvagad helsa befinnes urståndsatt ali sig vidare försörja, ansett Staten höra lemna något understöd till hennes framlida bergning, hvadan Utskottet hemställer att, med bifall till motionärernes förslag, Major Fahlsledts enka, Sofia Euphrosyne Fahlstedt, född Schméer, mätte å allmänna indragningsstaten tilldelas en årlig pension af 500 R:dr. 79:o.
Med anledning af Postmästaren i lljo, Majoren Pontus Lagerbergs den 17 sistlidne November timade död och den särdeles torftiga belägenhet, hvaruti hans efterlefvande enka, döfstumme son och flera oförsörjda barn befinna sig, har Herr von Axelson, J. F., uti en hos ltidderskapet och Adeln under N:o 149 väckt, till Utskottet remitterad motion, under åberopande af såväl den långa lid, Major Lagerberg med utmärkelse Ijenat Staten, som äfven den omständigheten att han bevistat tvänne fälttåg, föreslagit, alt Rikets Ständer måtte bevilja bemälda enka, Charlotta Lilliehöök, en årlig pension af 500 R:dr.
Af motionen bilagda handlingar inhemtas att Lagerberg såsom frivillig under kriget 1014 deltagit i stormningen af Liers skans samt uti affärerna vid Medskogs kyrka och Skottruds by; alt han år 1820 antagits till Underofficer vid Wermlands regemente, vid hvilket lian sedermera genom nit och duglighet befordrats till 5:dje Major; att han under komuiendcringen i Schleswig tjenstgjort såsom Place-major i Flensburg och derstädes, enligt hvad ett af General-löjtnant Malmborg meddeladt intyg visar, genom outtröttligt nit och verksamhet städse löste den svåra uppgiften att upprätthålla ordning bland en upprorisk befolkning; samt alt enligt samma intyg
Lagerberg alltid utmärkt sig såsom en särdeles nitisk och praktiskt duglig officer.
Vid sådant förhållande och då af ett motionen bilagdt transsumt af bouppteckningen efter aflidne Major Lagerberg inhemtas, att vid hans död behållningen i boet uppgått till endast 81 R:dr samt då, efter hvad Utskottet inhemtat, Major Lagerbergs enka ej åtnjuter någon pension från Arméens pensionskassa, har Utskottet ansett henne böra tilldelas något understöd af allmänna medel och hemställer derföre, att Major Lagerbergs enka, Charlotta Lagerberg, född Lilliehöök, må på allmänna indragningsstaten uppföras till åtnjutande af en årlig pension å 400 R:dr.
Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 1863. Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 153.
(Fortsättning.) 1 80:o.
Uti en inom Borgare-Ståndet af Herr G. M. Sommelius väckt motion (N:o 112), angående årligt understöd åt aflidne Majoren Otto Gustaf Carlqvists efterlemnade enka och döttrar, anföres hurusom Major Carlqvist, född i Finland 1784 och utnämnd till Underofficer vid Svea artilleri-regemente år 1806, såsom Informations-adjutant vid f. d. Finska artilleri-regementet deltagit i Finska kriget 1808 — 1809, derunder han illa sårades i fäktningen vid Ruona bro och hugnades med medaljen för tapperhet i fält, samt att Carlqvist efter erhållen befordran år 1811 till Löjtnant och 4814 till Kapiten vid södra Skånska infanteri-regementet, bevistat 1813 och 1814 års fälttåg i Tyskland, Nederländerna och Norrige.
Efter vidare befordran erhöll Carlqvist 1846 afsked såsom 2:dre Major, efter 40 års tjenstetid, derunder han såsom|
Kompani-chef i 24 år ej åtnjutit högre lön än 700 R:dr samt såsom Major till en början 900 R:dr och först de sista åren 1,100 R:dr, allt Banko, ulan att hafva kommit i besittning af majorsboställe.
Med dessa löneförmåner samt den särskilda pension af 300 R:dr Banko, som Major Carlqvist vid afskedet erhållit såsom blesserad officer, hade han, som haft 6 barn att uppfostra, ej kunnat göra någon besparing för sin familjs framtida bergning eller bereda någon pension åt sin euka, Anna Margaretha Carlqvist, född Klow, hvilken 61 år gammal och sjuklig, jemte 3:ue oförsörjda döttrar, hvilka alla ledo af allvarsamma sjukdomar, befunne sig i knappa omständigheter; och har motionären, för att i någon ringa mån betrygga dessa fyra värnlösa qvinnors framtid, föreslagit att Rikets Ständer måtte bevilja dem en årlig pension af 300 R:dr.
Af motionen bilagda handlingar, äro de af motionären uppgifna förhållanden beträffande enkan Carlqvists nödställda belägenhet, vitsordade; och då, enligt
Utskottet meddelad upplysning icke heller bemälda enka från Arméens pensionsinrättning uppbär något understöd, har, med afseende härå och mannens ådagalagda förtjenster, Utskottet ansett sig böra på det sätt biträda den väckta motionen, att Utskottet hemställer, det må Rikets Ständer åt Majoren 0. G. Carlqvists enka, Anna Margaretha Carlqvist, född Klow, å allmänna indragnings-staten anvisa en årlig pension af 300 R:dr. 81:o.
Hos Ridderskapet och Adeln har Grefve Kalling, C., uti väckt motion (N:o 245) anhållit om anvisande af ett årligt understöd af 400 riksdaler åt aflidne Regements-läkaren vid Kongl. Nerikes regemente Medicine Doktorn Gustaf Wilhelm Beckers efterlemnade 67-åriga enka, samt dervid anfört, hurusom Becker varit känd såsom skicklig läkare och åtnjutit stort anseende såsom vetenskapsman samt derjemte utmärkt sig för oegennytta och välvilja mot de fattige.
Till följd af en genom sjuklighet under de sednare åren mera inskränkt verksamhet hade Becker ej kunnat så sörja för sin familjs framtid, som han önskat.
Behållningen i boet, om hvars ställning motionären förmält sig ej hafva kunnat erhålla närmare upplysningar, hade varit Ifil,, tili It.
Prat. 1802 & 1863 4 Sami. i Afd. 3 Band. 10 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153.
(Fortsättning.) obetydlig, efter hvad i orten vore bekant, och den pension af ISO riksdaler, enkan fitnjöte från Arméens enke- och pupillkassa vore för hennes bergning otillräcklig.
Då emellertid, efter hvad hos Utskottet blifvit upplyst, behållningen i boet efter Regemenls-läkaren Becker varit sådan att densamma, jemte den pension hans enka från Arméens enke- och pupillkassa åtnjuter, bör kunna bereda bemälda enka en nödtorftig bergning, saknar Utskottet skäl understödja denna framställning och hemställer, att Grefve Kallings ifrågavarande motion icke må vinna Rikets Ständers bifall. 82:o. Enligt hvad Herr E. D. Grape uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 274) anfört samt af motionen bifogade handlingar inhemtats, hade Regements-läkaren vid Helsinge regemente, Medicine Doktorn m. m.
Nils Lorents Rahmström vid sin den 29 Januari 1861 timade död i qvarlåtenskap åt sin enka efterlemna! endast 2,761 R:dr 70 Öre, af hvilket kapital en ej ringa del sedermera medtagits till gäldande af skulder, som vid bouppteckningstillfället ej varit kända.
Återstoden utgjorde allt hvad hon för sitt uppehälle för framtiden hade att påräkna, enär mannen underlåtit att bereda henne delaktighet i någon pensionsinrättning och hon till följd af styfhet i högra handen vore urståndsatt att i någon väsendtlig mån genom arbete bidraga tili sin framlida bergning; och har, med anledning af dessa omständigheter och under åberopande af den aflidnes förtjenster, i afseende hvarå motionären vidare anfört, hurusom Doktor Rahmström tjenat Staten under 47 år, deraf någon mindre del varit upptagen af aktiv tjenstgöring i krig, samt derjemte utvecklat en mångsidig och gagnande medborgerlig verksamhet, hvarom de utmärkelser, hvarmed han tid efter annan blifvit hugnad, såsom Wasa-orden, Carl XIV Johans-medaljen och Gefleborgs läns Hushållningssällskaps guldmedalj, nogsamt bure vittne, motionären hemställt, att hans 60-åriga enka Emilia Christina Rahmström, född Kilsel, måtte tillerkännas en åriig pension af 300 Riksdaler.
Doktor Rahmströms långvariga och för det allmänna gagneiiga verksamhet samt de synnerligen ömmande omständigheter, hvari haus enka nu befinner sig, föranleda Utskottet att tillstyrka, det bemälda enka Emilia Christina Rahmström, född Kiisel, må för sin återstående lifstid från allmänna indragnings-staten erhålla en årlig pension af 300 R:dr. 83:o.
Vidare har genom remiss från Borgare-Ståndet Utskottet fått emottaga en inom bemälda Riks-Stånd väckt motion (N:o 41), deruti Herr P. G. Alander anhållit om understöd åt enkan efter aflidne Bataljons- och Stads-läkaren, Medicine Doktorn Johan Petter Högselius, hvilken, enligt hvad motionären hufvudsakligen anfört samt den aflidnes meritförteckning innehåller, vore född år 1791 och redan under krigsåren 1808—1809 tjenstgjort såsom Underläkare vid Flottan samt derefter Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153.
(Fortsättning.) 3 fortfarande efter förordnanden bestridt militärläkare-befattningar till år 1818, då Högselius, efter undergången chirurgie-magister-examen, erhållit fulimagt å bataljonsläkaretjensten vid Westgöta regemente och påföljande år blifvit utnämnd tili Stadsläkare och Vaccinatör i Skara, äfvensom att bestrida läkarevården vid dervarande läroverk, hvilka sistberörda befattningar Högselius till sin död, den 27 Juli 1858, utöfvat, hvaremot han på begäran erhållit afsked från bataljonsiäkare-tjensten år 1846.
Enkan efter denne läkare, som under 50 år gagnat samhället, befunne sig nu, enligt vederbörande Pastors betyg, jemte trenne oförsörjda döttrar, utan andra tillgångar för sitt lifsuppehälle, än hvad de genom handarbete kunde förtjena, i verklig nöd och brist, till hvars nfvärjande motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte åt bemälda enka samt hennes döttrar anslå en årlig pension af 400 R:dr, att tilldelas enkan och, efter hennes död, döttrarna, samt, om någon af dem med döden afginge, till de eller den efterlefvande oafkortadt utbetalas.
Med hänseende till Doktor Högselii långvariga verksamhet i det allmännas tjenst samt den nödställda belägenhet, hvari, enligt hvad handlingarne utvisa, hans enka och döttrar nu befinna sig, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte, på det sätt motionen bifalla, att bemälde Högselii enka, Anna Gustafva Högselius, född Dahlgren, berättigas att från ingången af nästa statsregleringsperiod från allmänna indragnings-staten åtnjuta en årlig pension af 500 R:dr. 84:o.
Med erinran, hurusom Rikets Ständer vid 1840 års riksdag, såsom ett erkännande af den förtjenstfull verksamhet och det sjelfuppoffrande nit i menniskokärlekens tjenst, som den dåmera aflidne Protokolls-sekreteraren Per Aron Borg ådagalagt genom stiftelsen af allmänna institutet för blinda och döfstumma, medgifvit hans efterlemnade enka, Christina Magdalena Borg, född Ekman, att för sin återstående lifstid få uppbära den åt hennes aflidne man i lifstiden å allmänna indragnings-staten anslagna pension af 450 R:dr Banko eller 675 R:dr Riksmynt, — har uti en hos Preste-Ståndet väckt motion (N:o 157) Doktor Wensjoe, i anseende till enban Borgs tilltagande sjuklighet, hvilken, enligt företedt läkarebetyg, numera öfvergått till obotlig lamhet, samt till följd af de numera stegrade priserna å lifsförnödenheter, hemställt att omförmälda enkan Borg beviljade pension måtte förhöjas till 900 Kalr R:mt.
Villigt erkännande Protokolls-sekreteraren Borgs förtjenstfulla verksamhet, har Utskottet, vid jemförelse af de pensionsbelopp, Utskottet för åtskilliga andra enkor föreslagit, ansett sig ej kunna den begärda pensionsförhöjningen tillstyrka, utan hemställer, att Doktor Wensjoes ifrågavarande motion ej måtte tili någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 85:o.
Genom remiss från Ridderskapet och Adeln har Utskottet fått till behandling emottaga en hos samma Riks-Stånd under N:o 181 väckt motion, hvaruti Friherre Cederström, Budolf, under erinran om det vid sistfördutna riksdag åt då - 4 Stats Utskottets Utlåtande N:o 153.
(Fortsättning.) varande innehafvaren af häradshöfdingebostället Mälby, Häradshöfdingen i Norrbo och Wagnsbro häraders samt Gamla Norbergs bergslags domsaga, Knut Wilhelm Sandels, beviljade räntefria lån af 7,000 R:dr, att återbetalas med ,/0:del om året från och med år 1864, till dess hela beloppet blefve guldet, förmält anledningen till detta låne-understöds beviljande vara dels att
Sandels fått emottaga ifrågavarande boställe i det mest förfallna skick både till jord och åbyggnader, så att företrädarens sterbhus derför ålades utgifva en ersättningssumma af 6,459 R:dr 19 sk.
Banko, hvaraf dock utur dennes konkurs icke kunde utbekommas mer än 2,994 R:dr 23 sk. 10 r st, så att en brist uppstod af 2,464 R:dr 44 sk. 10 r:st Banko eller nära 3,700 R:dr R:mt, utom de betydliga kostnader Sandels fått vidkännas i följd deraf, att bostället varit underkastadt laga skifte, och dels att, utan ett sådant lånebiträde, åbyggnaderna, som af Sandels blifvit med en kostnad af 6,000 R:dr uppförda, icke kunnat af honom fullbordas.
Häradshöfding Sandels, som, enligt hvad vidare anföres, atled den 3 November 1860, utan att hafva uppburit berörda lån, efterlemnade ett skuldsatt bo, hvars tillgångar, afträdda till borgenärerna, icke förslogo till gäldens betalande och än mindre lemnade något öfverskott till lefnadsbergning för hans cfterlefvande enka och fem oförsörjda barn, hvilkas uppfostran ännu vore ofullbordad.
Afsigten med omnämnda räntefria lån hade, enligt motionärens förmenande, varit att, medelst den efterskänkta räntan å kapitalet, åt Häradshöfding
Den tillfälliga omständigheten att Sandels, förr än lånet hann utgifvas, afled, borde icke göra någon förändring i Rikets Ständers redan gjorda erkännande af hans, på billighet grundade, rätt, att för denna uppoffring erhålla någon godtgörelse, som numera, sedan han aflidit, syntes med allt skäl böra tillkomma hans i fattigdom efterlemnade familj.
Motionären har derföre föreslagit, att det belopp, hvilket såsom räntevinst å oftanämnda lån skolat tillkomma Häradshöfding Sandels, måtte, fördeladt på vissa till antalet bestämda år, anslås såsom pension åt hans efterlemnade enka Carolina Liebholtz.
I betraktande af de utaf motionären anförda förhållanden och då det synes Utskottet billigt att Staten med något understöd bidrager till lindrande af den nödställda belägenhet, hvaruti Häradshöfding
Sandels enka och fem oförsörjda barn befinna sig, tillstyrker Utskottet att motionärens hemställan må på det sätt bifallas, att Häradshöfding Sandels enka Carolina Sandels, född Liebholtz, på allmänna indragnings-staten tillägges en årlig pension af 300 R:dr. 86:o.
Med förmälan det aflidne Fängelse-direktören, f. d. Ryttmästnren J. F. Öman, hvilken bevistat 1808, 1809 samt 1813 och 1814 årens fälttåg och efter sitt utträdande ur krigstjensten år 1851 befordrats till Direktör vid Wexiö länsfängele, med synnerlig nit och ordentlighet bestridt denna befattning, intill sin död år 1858, — har, uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion (N:o 106), Grefve Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153.
(Fortsättning.) 5 Mörner, C., föreslagit, att, enär behållningen i boet vid Ömans frånfälle utgjort endast 257 R:dr 85 öre samt bans efteriemnade enka Gustafva Christina Sofia Öman, född Wallberg, hvilken utom en henne af Kongl. Mnj:t beviljad gratifikation för en gång af 150
R:dr och ett årligt understöd å 54 R:dr, som tilldelats henne från Arméens enke- och pupillkassa, i öfrigt saknade all tillgång, till följd af försvagad syn och aftagande kroppskrafter icke kunde genom arbete förtjena sitt uppehälle, Rikets Ständer, med behjertande af dessa ömmande omständigheter, måtte bevilja enkan Öman en årlig pension af 200 R:dr.
Med afseende å de af motionären uppgifna och genom bifogade handlingar behörigen styrkta förhållanden, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att Fängelse-direktören Ömans enka Gustafva Christina Sofia Öman, född Wallberg, må å allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande af en årlig pension af 200 R:dr. 87:o.
Uti en hos samma Riks-Stånd, under N:o 182, väckt, till Utskottet remitterad, motion har Herr Råfelt, Anton, anfört hurusom Materialförvaltaren vid Statens jernvägar f. d. Löjtnanten Otto Johan Henrik Ramsay den 21 Januari förlidet år atled och efteriemnade enka och en döfstum, sinnesslö dotter i ytterst knappa omständigheter.
Då Löjtnant Ramsay, som år 1816 inträdde i Statens tjenst såsom Officer vid Wermlands fältjägare-regemente, der han tjenstgjorde till år 1856, sedermera varit anställd såsom tjensteman vid jernvägsarbetena från deras början år 1855 till sin död, och i utöfningen af dessa honom uppdragna befattningar städse ådagalagt utmärkt skicklighet och nit, samt under sin sednare tjenstgöring, hvilken erfordrat betydlig både kropps- och själsansträngning, efter all sannolikhet ådragit sig den sjukdom, som förorsakade hans död, så, och enär det, i motionärens tanke, vore Statens såväl som den enskildes pligt att taga vård om aflidne tjenares enkor och barn, så att dessa ej komme att lida nöd, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte åt Löjtnant Ramsays enka, Charlotte Westfelt, och dotter, Hilda Amalia, bevilja en pension af 400
R:dr att årligen utgå, så länge någon af dem lefver.
Enär likväl Löjtnant Ramsay endast en jemförelsevis kort tid varit i Statens tjenst och dervid ej kunnat inlägga sådana förtjenster om det allmänna, som påkalla någon särskild gärd af erkänsla till förmån för hans efteriemnade familj, har Utskottet, med jemväl fästadt afseende å de mångfaldiga anspråk i likartad syftning, som sannolikt skulle framställas i fall den nu väckta motionen bifölles, ansett sig böra hemställa, att Herr Råfelts ifrågavarande motion måtte lemnäs utan afseende. 88:o.
Till Utskottets handläggning har vidare blifvit från Preste-Ståndet öfver lemnad en af Doktor Lindgren väckt, af Doktorerne Forssell och Björkman biträdd motion (N:o 66), hvaruti, med erinran om år 1857 aflidne Prosten och Kyrkoherden i Knutby och Faringe församlingar af Upsala stift Isak Mårten Winges stora 6 Stats-Utskotteti Utlåtande N:o 153.
(Fortsättning.) förtjenster om folkundervisningen, till hvars befrämjande han, i motionärens tanke, mera än någon annan bidragit dels genom den mängd af goda och allmänt begagnade läroböcker för folkskolan, hvilka han utgifvit af trycket, dels ock genom talrika uppsatser i den berömda tidskriften »Läsning för folket», samt under förmälan, att Prosten Winges efterlemnade enka och 4 oförsörjda döttrar ej hade annan tillgång till framtida bergning, då någon behållning i boet ej förefunnits, än det öfverskott, som kunde uppkomma af nådärs-iukomsterna vid pastoratet, hemställdes att Rikets Ständer, såsom en gärd af erkänsla för aflidne Prosten Winges förtjenster, mätte åt hans enka Andriette Sofie, Winge, född Rothman, och 4 oförsörjda döttrar, Walborg Sofia, Hedvig Cecilia, Mana Johanna och Rosa Gunilda, sfi länge de lefde ogifta, bevilja en årlig pension af 150 R:dr åt dem hvardera, att från detta års början utgå.
Por Utskottet är det icke obekant alt aflidne Prosten Winge, såsom författare af flera och utmärkta läroböcker, intagit ett framstående rum; och genom sin litterära, mångsidiga verksamhet har Winge företrädesvis i afseende å ämnen som röra folkundervisningen, enligt Utskottets tanke, gjort sig så förtjent af det allmänna, att hans efterlemnade, 65 är gamla maka och barn, af hvilka, enligt hvad läkare intygat, 2:ne genom obotlig sjukdom äro så vanföra, att de sakna förmåga att i någon mån bidraga till sitt uppehälle, ej böra af Rikets Ständer lemnäs utan det understöd, som är för deras tarfliga utkomst behöfligt.
Utskottet får derföre på det sätt understödja motionen, att Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer å allmänna indragnings-staten bevilja aflidne Prosten Winges enka Andriette Sofie Winge, född Rothman, en årlig pension af 600 R:dr, att från och med nästa år utgå. 89:o.
Inom Bonde-Ståndet har genom derstädes väckt och till Utskottet remitterad motion (N:o 201) Riksdagsfullmägtigen Anders Jonsson från Wermlands län anhållit, att Rikets Ständer måtte bevilja en pension af 400
R:dr årligen åt den 21 Juni 1861 aflidne Provincial-läkaren i Sillbodals distrikt inom nämnda län Nils Dahlmans uti största nöd och bekymmer efterlemnade enka Maria Sofia Dahlman, född Schröder, och fyra minderåriga barn; varande vid motionen fogad den aflidnes meritförteckning, hvaraf inhemtades att han, som år 1843 inträdt i Statens tjenst såsom Underläkare vid Garnisons-sjukhuset, sedermera efter förordnande bestridt hvarjehanda läkarebefattningar, tills han år 1852 blifvit Stadsläkare i Strömstad och år 1859 erhållit ofvanberörda provincialiäkare-befaltning.
Ehuru Provincial-läkaren
Dahlman icke varit någon särdeles lång tid i Statens tjenst anställd, har likväl, vid det förhållande att han derunder, genom nit och skicklighet boredt sig ett aktadt namn å de ställen, der han handhaft läkarevården, Utskottet ansett hans i nödställd belägenhet varande enka, som i pension från allmänna fonder endast eger uppbära tillsammans ett belopp af 472 R:dr årligen, hvilket icke kan vara tillräckligt för hennes och 4 minderåriga barns underhåll, höra hugnas med något understöd från Statens sida och hemställer derföre, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153.
(Fortsättning.) 7 att Provincial-läkaren N.