Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Marknad uti den Stad eller å det ställe pa Landet, der den är tillåten att hållas, matte fritt få börjas så snart Marknadsdagen inträdt, utan afbidande af Marknadens kungörande eller utlysande vid Trumslag; dock torde, för Marknadsfridens skull, sådan lysning böra oförändradt bibehållas både vid Marknadens början och vid dess slut.
Ständer, till hvilkas pröfning densamma vördsammeligen öfverlämnäs; så lärer frågan om förändring uti här ofvan åberopade Lagrum komma att Remitteras till Riksens Höglofl.
Ständers Lag-Utskott.
Utsy. och Efton,* lj;tsk. Bqtjlnkandey,'
Rikstens Högloft.
Ständers Älhnänncs, Besvärs- och EkonomiUtskotts-
Betan-, hände i anledning af yrkad t förhud\ för Tjenstedr ängar i Halland och andra Orter, att utvandra från Lä-, lien, i ändamål att söka arbete.
T -»-frän Vallöf!. BorgareStåndet hafva tyäpn© Merrorialer i d^tta ämne blifvit remitterade: l:mo af Herr H. Faurell, deruti öfverklagas^ att i Halland från längre tider tillbaka dt Bruk skall inrotat sig hos den tjenande FolkClassen af Allmogen, att i September månad företaga utvandring till andra Lands-i orter, för att söka arbete, hvarifrån de ej återkomma förrän vårmånaderna, tinder hvil-, ken tid den, Halländske Jordbrukaren är | mistning af de hos honom skattskrifna ocl\
Jagstad/la tjsnstedrängar, hvilket Herr Fatt-, rell anser vara ej mindre stridande mot LjenstehjonsSiadgan, än ock bidragande tili Hallands mindre frugtbara tillstånd} af hvilka, med flere anförda skäl, yrkas, att ett förbud emot nämnda utvandring måtte utfärdas. 2.:o Memorial af Herr J.
Lindberg Petterson, innehållande en framställning af de skadliga följder, som uppstå genom den alltför vidsträckta tillåtelsen för Allmogen i Elfsborgs Län, att få utvandra till nästan alla Orter i Riket för att söka sig arbete, hvilket den så mycket mindre skall sakna inom Länets Besv. och Ekon.
Betänkandcn. gpm flere arbetare från Fryksdalen och DahJarne der skola begagnas till åtskilliga Landttnanna göromål} i anledning hvaraf yrkas, att, Utom Allmogen från Dahlarne och Fryksdalen, hvar och en annan Landsorts innevånare, så val Sallpeter-sjudare, som alla andra hvilka söka arbete, ej måtte erhålla pass, sora tillåter en vidsträcktare utvandring i detta afseende, än inom det Län, der de är o boende.
Utskottet har under öfvervägande tagit detta ämne, sorn äfven vid sistlidne Riksdag varit ett föremål för Ekonomiutskottets granskning 5 Och enär Utskottet befarar att bestämmandet af sådana gränser för en laglig verksamhet och arbetsförmåga, sorn i de anförda Mernorialerna föreslås, skulle strida mot grunderna för samhällsfördraget, och förnärma den frihet, som derigenom åt hvarje medborgare äy förvarad; finner ytskottet ej skäl att derå tillstyrka bifall; men da missbruk, stridande mot Tjenstehjons Stadgans föreskrifter, alltid skola medföra skad-i liga följder, i afseende på den allmänna ordningens bibehållande, anser Utskottet eji sorgfällig granskning, vid utfärdande af pass till Legodrängar och arbetsfolk, som ifrån Halland och lika beskaffade orter gå utur Länen för att annorstädes söka sig arbete, vara af särdeles vigt; så att ej till sådana personer pass böra utlemnas, utan husbondens uttryckliga tillåtelse, äfvensom att passet, vid Innehafvarens återkomst till Länet 72 Be fp. och Ekon.
Betänkanden. ordentligen återställes; Och hyser Utskottet den öfvertygelse, att Kongl, Maj:ts Befallningshafvande derå lära fästa all den uppmärksamhet. som ormtändigheterne påkalla; hvilket dock till Riksens Höglofl.
Ständers eget bedömmande vördsamt öfverlemnas.
Stock» holm den 17 Januari 1818.
Ständers Almänna Besvärs- oell Ekonomi-Utskotts Betanhände, i anledning af Eiksdagsfullmägtigen för Siende och Tuhundrad Härader i Westmanlands Län, Joli.
JVIagn.
Wessings med fteres begäran, ”att Westmanlands Begemente icke ,ymåtte commenderas till arbete vid ”Gotha Canal.” Trän Hedervärda BondeStåndet har uti Frotocolls utdrag af den 18 sistlidne
Magn. Wessing, Olof Olofsson i Siggesta, Anders Pehrsson i Dömsta, Han3 Andersson i Bråfrost, Jan Jansson i Ulfstad, Jan Pettersson i Österbo och Gustaf Olsson i Timmelsta, med hvilka Riksdagsfnllmägtige från Skaraborgs
Län sig förenat uti besvärs anförande öfver de olägenheter, förluster och lidanden, som skola tillskyndas ej mindre RotehålJarne, än ock Ttesv. och Ekon.
Vtsk. Betankanden.
{73 Soldaterne vid Vestmanlands Regemente derigenom, att desse sistnämnde commenderas till arbete vid Götha Canal, och såmedelst ej allenast betagas allt tillfälle, att gå Rotebonden tillhanda med nödigt arbete å hans egna åkrar och ängar och vid skötandet a£ Soldat-torpet, der Hustrun med många Barn hjelplös ech i de torftigaste villkor, qvarlemnas åt Rolehållarens medlidande och underhåll, ofta för ändamålet otillräckligt, men alltid i afseende på medlen känbart och tryckande, utan ock genom de långa mardierna i svårt väglag, samt det tunga och vådliga Canal-Arbetet blifva till helsa och krafter så försvagade, att Afsked blifver oundvikligt, hvarefter sådana Soldater tillika med deras Hustrur och Barn skulle ligga Roten och Församlingen till last, och annan karl i den afgångnes ställe mäste af Roten, till hvad pris som helst, anskaffas; i anledning af hvilket allt
Riksdagsfullmäktige ansett det vara af högsta vigt, att, till förekommande af åtminstone Vestmanlands Regementes Rotehåliares befarade undergång, ändring sökes uti det Regementets årliga Commenderande till Canal arbetet.
Utskottet, sou», vid detta tillfälle, anser sig böra uti Riksens Höglofl.
Ständers minne återkalla, att en alldeles lika beskaffad fråga, som den nu förevarande, blifvit i afseende på Helsinge Regementes fritagande från ArbetsCommendering till Götha Canal, vackt uti Hedervärda BondéStåndet vid 1815 74 Bfsv. och Ekon.
Utsk. Betänkande#. års Urtima Riksdag, derom Utskottets, updef den i Juni samma år?
afgifna vördsamma Betänkande, så vidt det rörde Regementet^ Commeipderande, blifvit af de Respectiva RiksStånden enhälligt bifallit, får älven nu uppgifva lika skäl för tillstyrkande af afslag, å den i frågavarande motionen, nemligen, att då Riksens Höglofl.
Ständer åt Hans Majit Konon gen underdanigst öfverlemnat att förordna ora det Reglementariska vid Götha Canals anläggning, och Kongl. Majit i kraft deraf Nådigst behagat, under den i April 1810, utfärda ett Reglemente för Canal-Boiaget,, hvarest i 15 §.
Nådigt löfte är gifvit, att Kro^ nans Manskap skall få till Canal-Arbetets bedrifvande nyttjas emot den betalning, sorn antingen efter beting kan erhållas, eller ock af Kongl.
Majit för hvarje år blifver i Nåder bestämd, lärer något serskildt undantag för Vestmanlands Regemente så mycket mindre få äga rum, som sådant vore stridande emot den Allmänna grundsats, att lika Skyldigheters utgörande böra, så vidt möjligt är, och Författningars helgd derföre icke lägger hinr der i vägen, fördelas lika emellan alla Medborgare i Staten, och att prejudicat i detta fall dessutom skulle kunna medföra förderflig inflytelse på fortgången af ett företag, hvilkets nytta Riksens Höglofl.
SLänder en gång funnit, och för hvilkets bringande till slut äfven en viss tid blifvit utsatt.
Då, för öfrigt, enligt yde §. i Regerings-Formen, Rikets krigsmakt är ställd under Hans Majit -Peil'.] och Ekon.
Utsjt.
75 konungens Eget omedelbara Befäl, och Hans &qngl, Maj:t således eger rättighet att deröfver befalla på sätt för Rikets bästa finnes tjenligast, kan denna fråga icke betraktas annorlunda, än såsom ett Commandomål, deruti Riksens Höglofl.
Ständer någon pröfningsyätt icke tillkommer, Utskottet bl ifver alltså vid sin öfvertygelse, ett Riksdagsmannen Wessings m d de fleres ofvanomförmäldta Memorial icke får eller kan förtjena afseende, oeh tillstyrker derföre vördsamlingen, att Riksens Höglofl.
Ständer täcktes meddela afslag derå; hvarjemte Utskottet upplysningsvis får anföra, att, utom det manskapet, såsom de kungjorda Officiella Berättelserna visa, blifvit undcp Capal-arbetet väl vårdadt till helsan, hvarföre ock mortaliteten bland Manskapet varit ganska obetydlig, kan genom de olika arbeten, hvartill det vid Canalen nyttjas, nämnde Manskap få inhämta kunskap och kännedom om åtskilliga methoder att gräfva, dika, spränga sten, mi m, som sedermera både vid förefallande Krono-arbeten och i Hemorten kan komma dem till nytta, hvilka dermed kunna sysselsätta sig, har erfarenheten visat, att Brängen Soldat, långt ifrån att, såsom Riksdagsmannen Wessing jemväl föregifvit, åtnjuta en otillräcklig dagspenning, tvärtom under arbetstiden samlat och hopspart en för honom icke obetydlig summa, den han hetnsändt till Hustrun för att till deras gemensamma nytta användas.
Då nu härvid tillika B csn. och Ekon.
Betclnkanäen. får komma i beräkning, att på flere Orter i Vestmanlands Län Rotehållarne nu för tiden contrahera med deras Soldater, ätt, utom Torpstuga med en kåltäppa, samt nödiga uthus, gifva dem något visst i Spannemål och foder, i stället för åker och äng, följer ock deraf, att Soldatens Hustru» som af Roten njuter lönen, icke kan genom karlens bortovaro lida nöd eller behöfva ligga Roten till last.
Slockholm den 117 Januari 1818.
Riksens Héglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskots, Betänkande, angående väckt fråga om det ”Arfvode, sorn vederbörande Läkare ”köra åtnjuta för Besigtningar å kar”lar, hvilka af Bote- eller Rusthållare ”anskaffas för att uti Båtsmans hål”let eller hidelda Arméen införlifvas.
U"li ProtocollsUtdrag af den go:de sistlidne December, har från Hedervärda BondeStåndet blifvit till Utskottet remitteradt ett Memorial af RiksdagsFulImägtigen Olof Månsson från Blekinge, deruti anmäles, att, ehuru genom 5:te §. i Kongl.
Resolutionen af år Besv. och Ekon•
1743 uppå Allmogens Besvär blifvit bestämå en afgift af åtta öre Silfvermynt, som Roteoch Rusthållare skola till Regements-Fältskären betala för besigtningen å hvarje karl» som till inskrifning i Kronans Tjenst anskaffas, det likväl ofta. om icke allmänt, skall hända, att då Allmogen i RiksdagsFulimägtigens hemort kommer till Carlskrona för att låta inskrifva Båtsmän i afgågnes ställe, Läkaren efter godtycke utkräfver en öfver höf. van betungande vedergällning för Besigtningen, på hvilken Embetsåtgärd Allmogen icke sällan jemväl skall i flera timmar få vänta, utan att
Läkaren har giltiga skäl för dröjsmålet att uppgifva; i anledning hvaraf RiJksdagsFtillmägtigen begärt, att en Taxa efter tidernas nu förändrade Conjuncbur, i förhållande till den förut åberopade, måtte blifva utfärdad, soia bestämmer Fält Läkarens arjvode för Besigtning af det manskap, som vid Båtsmanshället eller Indeldda Arméen i Kronans tjenst, pu Rust- och Rotehållarnes bekostnad, inshrifves; uti hvilken begäran RiksdagsFullmägtigen Nils Månsson från Malmöhus Län äfven instämt.
Utskottet får i anledning häraf anföra, att, hvad beträffar Läkarens arfvode för Besigtning af nylegdt manskap, något annat af Utskottet kändt Stadgande derom icke är utfärdadt, än det som innefattas uti 5:te §. af Kongl.
Resolutionen den 10 September 1743, der för sådan Besigtning bestås åtta ere Silfvermynt, hvilka af Roten eller Rust - 78 Besv. och Ekon. utsk.
Betähkandan. hällaren böra betalas, och får, sedan karlen ten gång blifvit besigtigad och betalning derföre till Amiralitets, Regements- eller StadsFältskären erlagd, Allmogen icke vidare med samma afgift betungas, om ock karlen skulle komma, att flera gängor visiteras; men på^ Står eller tager Fältskären högre betalning, bote första gången 50 Daler Silfvermynt, och andia gången miste Tjensten: ägandes Roteoch Rusthållarne, att icke allenast sjelfve bivista Besigtningen, utan ock, att dertill kallå öne goda män, som kunna vittna, huru mycket Fältskären för Besigtningen begär.
Sådant är innehållet och ordalydelsen uti den åberopade §:n; så att Författning för ifrågavarande ämne redan är tydlig och bestämd; men då RiksdagsFullmägtige Oiof Månsson och Nils Månsson ansett det sålunda bestådde arfvedel böra lämpas efter närvarande tid och omständigheter, och att ten Taxa bör utfärdas, hvilken dock borde stå i förhållande till den ofvannämde af år 1745, tror Utskottet sig bötå vördsamligeri föreslå, att vederbörande Läkare, som besigtigar nyvärfvadt Manskap, bör för hvarje karl åtnjuta i arfvode Tolf (12) Skillihgar Banco, i ett för allt, Attesten derunder äfven inbegripen, och att i afseende på Läkarens skyldighet och ansvar, samt Rote- eller Rusthållarnes rättighet, att öfvervara Besigtningen och dervid medtaga vittnen, föreskriften uti ofvan högstberörde 1745 års Kongl. Resolutions J §>. bör få lända tili underdånig efterrättelse* Besv. och Eliott.
Betänkahden; Vidkommande åter den anelia öfverkiagä&é olägenheten; eller att Båtsmäns Rotehållare skola vid Besigtning å deras karlar blifva af Läkaren obefeörigén uppehållne, anser Utskottet sådant kunna förekommas, derigenom, att Kongl. Majrts Befallningshafvande, efter samråd med vederbörande RégementsBefälhafvare bestämmer vissa dagar och ställen för besigtningéns verkställande af Läkaren och derom hvar i sitt Nådigst anförtrodda Län Utfärdat Kungörelse med underrättelse för Båtsmäns Rotehållare; att deras hyvärfdä kärlar då komma att af Läkaren besigtigas, emot det Arfvode, sorn uti den na föreslagna Taxan skulle komma att bestämmas} hvarjemte uti sagda Kungörelse torde böra till Allmogens kännedom införas beloppet af samma arfvode, och att Rotehållariie äga rättighet, att i händelse de ås trin dä; dervid medtaga vittnen; Hvilket allt likväl vördsamligen underställes Riksens Högloft; Ständers närmare profning; Stockholm deii 16 Januari 1818.
N:r 15. JL H. Ständers Allmänna Besvärs- öch EkonomiUtskotts Betänkande, angåen» de förhöjning i betalningen till Intjvarterihgsgifvare, för det underhåll dé lemna tågande Trupper m. ni. 80 JSesv. och Ekon.
Utsk. Bctdnkanden. m J- ill Utskottets handläggning hafva följande handlingar i detta ämne blifvit remitterade, nemi.
BorgareStåndet: i:o Memorial af Herr I. P.
Norström, deruti anföres, att, ehuru Kongl. Maj:t med Nådigt bifall till Riksens Ständers vid 1815 års Riksdag gjorda underdåniga önskan, om vidtagande af en sådan Författning, hvarigenom Inqvarteringsgifvare, lör det underhåll de lemna tågande Trupper, må tilläggas full betalning, efter ett visst vid de årliga Markegångssättningarne bestämdt pris, genom Kungörelsen af den 27 Augusti 1816, åsyftat en billig lindring i den tunga, som vid Tågoch Durch-Marcher drabba Inqvarteringsgifvare; denna Kongl. Maj:ts
Nådiga afsigt likväl helt och hållit skall förfelats, derigenom att Kongl. Majrls och Rikets KammarColIegium, vid granskningen af de från Länen insände Markegångs Taxor, understundom skall nedsatt priset ä Rationer och Portioner i den nion, att Inqvarteringsgifvaren ej en gäng erhållit betalning derföre till hälften emot det af Deputerade vid Markegångssättningen fastställda pris, hvarigenom ersättningen för Inqvarterings kostnaden blifvit vida mindra än den var, innan berörde Kongl.
Kungörelse utfärdades; i anledning hvaraf en sådan rättelse yrkas, att Kongl. Majrts
Nådiga afsigt med bestämmandet af priset på portioner och ratjoner icke mä förfela ändamålet, eller, såt Besv. och Wiön.
Bstänhanäen, gi sorn nu handt, inqvarteringsskyldigheten blifva annu mer tryckande. 2:0 Anförande af Herr C. W.
Nyberg» som instämmer uti Herr Norströms yttrande, och dessutom yrkar, att de Städer, hvilka, i anseende till deras lagen, mest äro besvärade utaf Inqvttrteringar, hvaribland Arboga Stad serskildt nämnes, mätte uti Inqvarteringsskyldigheten erhålla någon lindrings genom bidrag eller understöd utaf angränsande Socknar eller af Länet. 3:0 Anförande af Herr I. P.
Hellström» deruti han, i egenskap af Full magd g föc Örebro Städ, hemställer, att de Trupper, sorn. hädanefter genom sistnämde
Stad till och ifrån enskilda Arbets-Commenderingar passera, måga under Marcher vara och blifva så aflönta, att de, för erläggande betalning af1 minst 12 Sk, B:co Person, kunna i Qvarteren. eller Marketenteri-Bodarne njuta sitt uppehälle, hvarigenom det fattiga Borgerskapeft kunde erhålla en efter tiden jemkad ersättning för den till Trupperna lem na de föda» Ifrån Hedervärda BondeStändet: 4:0 Memorial af Kiksdagsmannen Nils Månsson från Skåne, deruti han anförer, ate Oaktadt Kongl.
Maj:t uti Dess Nådiga Kungörelse den 27de Augusti 1816 Nådigst förordnat, att inqvarteringsgifvare, för det underhåll de lemnat tågande Trupper, må tilläggas full betalning, efter ett visst vid de årliga Markegångssättningarne bestämde JBjhung till RiksSt, Brot, 18*7-1818, 8:t’* Sami. u,ife, (32 Besv. och Ekon.
Eetänkandan, pris, oell med en sådan betalning, efter Riks» dagsmannens tanka, onekeligen måste förstås» ej mindre ersättning för sjelfva Persedlarne» som utgöra födan, utan äfven de vid dess tillredning förekommande kostnader för kokved» lärils nötning rn. m., ej mindre ändamålet» än Kongl. Majifcs
Nådiga vilja blifvit förfelade, derigenom att Kongl.
KammarCollegi* um skall förändrat
Mar kega ngsTaxan på det sätt, att inqvarteringsgifvaren ej erhållit stör* re ersättning, än rätta beloppet af hvar och en Persedels värde, räknadt efter hel Tunna eller helt Lispund, oaktadt med all utminUtering alltid är förenad minskning, och följ* akteligen äfven förlust} på hvilka grunder hemställes, att Deputerade till Markegångssättningen aiå erhålla full rättighet att bestämma betalningen för en
KammarCollegium elier någon annan Auctoritet. 5:0 Anförande till Protocollet af Riksdagsmannen Jonas Pettersson från Jönkopings
Län, deruti yrkas den förändring i nu gällande Stadgar för Inqvarteringar på Landet, att de samma icke hädanefter som hittills må verkställas efter matlag, utan efter hemmantal, på det en billigare jemkning i In* qvarteringsskyldigbeten måtte vinnas och en Innehafvare af mindre
Hemman ej betungas med lika stor Inqvartering sorn Innehafvaren af ett större Hemmantal.
Besil, och Ekoii.
Betänkändeh. 'gg
Vid pröfningen af detta Mål har Tits kö ti Vet funnit, att hvad uti flere serskilda Förordningar härom blifvit stadgadt, tydéligen. åsyftar en lättnad Uti Inqvarteringsbesväretj, hvilket onekeligen är ganska tryckande, i synnerhet för de orter, sorn i anseende lill sitt läge äro oftare derföre blottställde; och då 'en fullkomlig jemkning tui denna tunga, einellan aila Rikets Innevånare, enligt Utskottets tanka, svårligen kän äga rum, anser Utskottet sådana mått och steg böra vidtagas» sorn hålla Inqvarterihgsgifvåifeh fullkomligt skadeslös för sina hafda utgifter och kostnader; På sådan grund, och enär den uti KonglMaj:ts Nådiga Kungörelse den 27de Augusti 1816 åsyftade lindring uti Inqvarterings-ba'sväret vid flera tillfällen förfelats derigenom att Kongl.
Majlis och Rikets KammarCollegiuxn, vid granskningen äf den Markegång;, sorn af
Deputerade i Länen blifvit utstakad» alltför mycket och understundom ända till hälften nedsatt det deruti åsätta priset för 'dag-portioner och fationer; hvarigenom 'ett kanbart lidande tillskyndats Inqvarteiingsgifvarén; alltså finner Utskottet sig böra tillstyrka, rit ersättningen till Xnqvarteringsgifvare för dagportioner och rationer hädanefter må bestämmas efter de af Deputerade till Mafkegångssättningén uti hvarje
Län derföre utsatta priser, hvilka i sådant fall oförändrade och utah någon slags jemkning borå tjena till grund och rättelse; dock ätt denhä Ersättning ej ina öfverstiga de priser* sorn (34 JEcsv. och Elion. TJtsk.
Maj:t oell Kronan derföre erlägger, genom Passevolance-Inrättningen och för Beväringans underhåll.
Vidkommande dernäst den gjorda hemställan, att de Städer, som i anseende till sitt läge mest äro besvärade af Inqvarteringar, måtte erhålla någon lindring, genom bidrag af närgränsande Socknar eller af Länet; sä förtnodar Utskottet, att ett sådant bidrag ej skall blifva af nöden, då genom den nu föreslagna förändringen äfv#n Städernas Inqvarteringsgifvande
Innevånare böra kunna påräkna full ersättning för sina hafda kostnader; hvarjemte Utskottet hyser den öfvertygelse, att Kongl. Majrts Befallningshafvande, hädanefter som hittills, vid Durchmarcher af större antal Trupper, sorn i de smärre Städerna svårligen kunna inrymmas, jemka Inqvarteringsbesväret emellan dessa Städer och närgränsande
Byar, samt att dervid äfven göres billigt afseende på det fattigare Borgerskapets råd och lägenhet.
Hvad sluteligen angår den väckta frågan, att Inqvarteringar på Landet hädanefter må verkställas, icke efter matlag, utan efter hemmantal; så anser Utskottet sig ej kunna tillstyrka en sidan förändring, emedan en Åbo sned större Gårdsbruk ändock sällan har större utrymme, än den som innehafver en mindre hemmansdel, och då, i händelse detta Stadgande skulle förändras, på sätt yrkadt blifvit, ofta måste inträffa, att allt för många Personer blefvo inqvarterade i en träng och Besv. och Bikon.
Bctänkaitden, låg stuga, hvilket kunde medföra de menligaste följder för Soldatens hälsa 5 —\
Och förmodar Utskottet, att hvad i denna punkt öfverkJagas, skall blifva mindre betungande, dä Inqvarteringsgifvaren erhåller full ersättning, efter Länets orubbade Markegång; Hvilket dock allt till Riksens Höglo fl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas.
N:r 14 Rksens Högloft.
Stanclers Allmänna Eesvärsoch EconomiUtskotts
Betänkande, angående väckt fråga om skyldighet för Götha Canal-Bolag, att besörja underhållandet af de vägstycken i Skarabotgsoch östergöthlands
Län, hvilka tillhört sådana Hemman, som genom Gancd-anläggningen blifvit in dr agne t ni. rn.
I^iksdagsfullmägtige Lars Carlsson, Petter Svensson, Anders Svensson och Z.
Andersson från Skaraborgs Län, med' hvilka Riksdagsfullmägtigen Anders Joachimsson från Östergöthlands
Län sig förenat, hafva uti ett till Hedervärda BondeStåndet ingifvit, och genom ProtocollsUtdrag af den i8de sistlidne December derifrån till Utskottet remittera dt Memorial andragit, hurusom, vid bestämmandet af ersättningarne för hvad en - Besv. oth Ekon.
Betänkaiulen._ skilda personer uti Jord na. m. förlorat ge
För att kunna fullständigt uppfatta och rigtfgt bedönrma detta ämne, hvilket Utskottet anser förtjena afseende, hade Utskottet val önskat, att Riksdagsfullmägtige meddelat, närmare upplysningar om hvad i samma ämne blifvit tillgjordt vid de undersökningar och värderingar, hvilka, i underdånig följd a£ Kongl. Mai:ts Nådiga Förordning den 11 April löto, blifvit förrättade, i ändamål att bestämma ersättningar för de förluster, sorn gentina Götha Canaianläggning uppkommit i Jordägor, och vid hvilka undersökningar vederbörande Jordägare ålegat, att sjelfve elfer - Besv. och Ekon.
Bctänkandeii. 87 genom lagligen befullmägtigade ombud sig inställa, och vid förlust af vidare talan, anföra till Protocollet hvad de nödigt ansett} men då så beskaffade uppgifter saknas, har Utskottet inhämtat, att Kongl, Maj:t, efter föregångna undersökningar och värderingar inom Gullbergs och Bobergs Hälläder i Östergöthland och Vadsbo Härad i Vestergöthia nd, uti Nådiga skrifvelser till Dess och Bibels KammajrCollegiutn af den i2te Maj 1812: samt den i8de Februari och /\de Mars 1813 förordnat, att hvad beträffade den väganläggning och delning, som genom CanaJanläggningen inom sagde Härader blefve nödig, Canal-Bolaget borde påkosta densamma, hvarefter desse vägar, sedan de af Kronofogden. med 2ne namndeman blifvit synte och godkände, borde öfverlemna* till Häradet'att underhållas; hvarjemte Utskottet funnit, att Kongl.
Maj:ts förstberörde Nådiga skrifvelse af den I2te Maj 1812 föranleder dertill, att de Hemman, sorn genom Canalanläggningen utgå, böra utur Jordeboken försvinna med Renta och alla öfriga skyldigheter; dock sorn ej allenast allmänna Dagen i 25 Cap. 8 §.
ByggningsBalken bjuder, att alla Hemman å Landet skola rödja vägar, ifrån hvilken skyldighet ej en gång Konungens Gårdar och Ladugårdar äro fritagne, utan ock 52 §. uti Kongl. Resolutionen på Allmogens Besvär den lyde December 173^ ålägger förmedlade Hemman, att utan afseende på deras i öfriga onera vunne förmed - 83 Eesv. och Ekon, Utsk.
Ectänkanden. ling, vara ansvarige för deras förra vägstycken, anser Utskottet, på dessa skäf, enahanda grundsatser böra få gälla äfven för de H emman, hvilka, ehuru de i och för Canalanläggningen upphört att äga något visst Hemmantal, och jemväl af samma orsaker kunnat i ägo området blifva förminskade, likväl derföre icke helt och hållet försvunnit eller upphört att vara till.