Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den från landsbvggden af Länet under sista qvinqvennium, utgångna bevillning efter 2:dra Art. utgör, enligt Tabellen, i medeltal för hvarje år . . , Banco R:dr 45,288: 8. 7. Under nästförutgångne fem åren uppgick den till .... 43,564: 5. 9.
Den bar således ökat sig med ett belopp af 1,714: 2. 10.
Såsom bevis på allmänna välmågans stigande torde äfven böra anföras, att ståndspersonernas egendomar allt mer och mer öfvergå i allmogens hän der, att allmogens boningshus byggas prydligare och inredas med mera kostnad, än tillförene, och att utländska handelsvaror och lyxartiklar finna en ymnigare afsättning, hvilken senare omständighet kunnat skönjas af importtullens ökade belopp.
Tjenstehjonslönerna uppgå vanligen till 20 å 331 R:dr Banco för en dräng och 6?
å 13|
R:dr samma mynt för en piga utan fri kost och åtskilliga beklädnadspersedlar.
Endast på ståndspersoners egendomar brukas stundom att gifva tjenstehjonen så kallade stationer, eller visst i penningar, spanmål, potatoes och andra matvaror, då tjenstehjonen sjelfve få besörja deras mathållning.
Sommartiden betalas för ett mansdagsverke vanligen 24 sk. och för ett qvinnodagsverke 12 å 16 sk. samt vintertiden i:del mindre.
De arbetskarlar, som kunna timra och bygga hus erhålla högre dagspenning. § 3.
Jordbruket utgör, såsom Konungens Befallningshafvande anmärkt i sista Berättelsen, Länets hufvudnäring.
I afseende på bruk!ige sädesslag och sättet för jordens indelning till särskilda säden, hafva några väsendlliga förändringar icke försports.
På fasta landet af Länet har potaloes-odlingen dock tilltagit och orsakat någon minskning i årliga kornutsädet.
Vår-råg har tillförene varit ett mycket brukligt sädesslag i Länets skogstrakter, men bör - 11 jar nu att blifva mera sällsynt.
Bohvete odlas endast i några få trakter af Länet, {Synnerligast på sandjord.
Linodlingen är icke sträckt öfver husbehofvet.
På enahanda sätt förhåller det sig med hampa och humble.
På Öland odlas rofvor och kålrötter ännu temligen allmänt; men äfven der äro dessa rotväxter nära att utträngas af potatoes.
Det ligger i sakens natur, att en näring, som drifves, af folket i massa, icke kail undergå stora, hastigt verkande förändringar.
Dess framskridande, oftast beroende af en längre tids erfarenhet, visar sig endast småningom.
Så är det med jordbruket och framstegen deruti.
Likväl måste medgifvas, att allmogen mer och mer vinnlägger sig om detta vigtiga yrke.
Jorden plöjes och beredes med mera omsorg, än fordom, oell man ser ofta vid allmogens gårdar vackra åkergärden, väl dikade och befriade från slen, som användls till omgifvande hägnader.
Detta gäller särdeles i afseende på den så kallade skogsbyggden.
Slättlandet är i sig sjelft mera fruktbart och der har nitet rönt mindre väckelse af behofvet att förbättra jordens afkastning.
På Öland — detta bördiga land, der sädesproduetionen redan är så stor och kunde blifva större — har jordbruket icke nått någon betydlig höjd.
Man vidhåller der i allmänhet det gamla brukningssättet och vill icke gerna antaga någon förändring i de fordna vanorna.
Der äro också åtskilliga stora Byelag, hvilka, ännu icke delade genom laga skifte, hafva deras vidsträckta åkrar i tegskifte, hvarigenom uppstå många hinder emot ett förbättradt jordbruk.
Ölands-rågen är sämre, än den sorn skördas på fasta landet, ocb betalas derför vanligen med en tiondedel mindre.
Egentliga orsaken till denna sämre beskaffenhet är rågens blandning med hvarjehanda lökfrön, hvilka, svåra att afskilja eller bortrensa, minska rågens vigt och gifva bismak åt det bröd, som deraf bakas.
Konungens Befallningshafvande har på Nådig befallning hållit undersökning och samtal med Öländska allmogen i denna omständighet och har uti särskildt underdånigt betänkande föreslagit åtgärder till beredande af en renare sädes-växt på Öland.
Förhållandet med de under loppet af sistförflutna fem åren, inom Länet verkställda nyodlingar, så vidt detsamma kunnat utrönas, är som följer: 12 Norra och Södra Tjusls Härader Sefvedes Härad Aspelands dito Tunaläns d:o .
Handbörds d:o Stranda d:o Norra Möre d:o Södra Möre d:o Ölands Norra Mot Södra Mot . 1832. 1833. 1834. 1835. 1836.'
Summa. H c? r* X * as H S * P t* H B * p 3 3_ iL 3 3 3 D 3 D 3 iL B n. 15 25 0 34 24 77 8 43 195 2 8 — 36 5 11 30 18 6 24 16 98 25 14 16 32 24 56 27 23 8 25 24 153 3 11 — 39 11 43 24 21 20 68 — 183 23 19 16 8 21 17 11 46 16 12 24 104 24 9 — 40 IG 22 2i 20 16 39 16 132 S 26 — 39 11 46 24 40 — 40 — 192 3 37 — 38 — 46 16 65 — 18 — 204 1( 10 — 56 16 32 27 62 8 61 — 222 1! 21 16 90 24 200 4 146 8 184 — 642 26 171 16 407 2 513 10 520 26 516 16 [2,129 15 Summa 2,129 tunne- 15 kappland hafva således på dessa fem åren blifvit uppbrulne och odlade.
Fördelas denna åkervidd på Länets 3,365 hemman, visar det sig att hvarje hemman vunnit en tillökning af omkring 20 kappland nvodlad jord, eller 4 kappland om året.
Det torde likväl kunna antagas, att nyodlingarne varit vida större än uppgifvet blifvit.
Underdånigst bifogade
Tabell upptager förhållandet med utsäde och afkastning, så vidt upplysningar derom kunnat vinnas.
Allmogen som vid efterfrågningar om utsäde och skörd har svårt att aflägsna farhåga för någon dermed afsedd högre beskattning, meddelar icke gerna full t tillförlitliga underrättelser i dessa ämnen; och de fleste bönder eller hemmansåboer kunna det icke eller, enär de sällan deröfver föra några anteckningar.
Krono-betjeningen har således, nu sora tillförene, måst approximativt antaga utsädets 13 celi afkastningens belopp efter jemförelse med de hemman, från hvilka trovärdiga uppgifter ingått, och med ledning för öfrigt af kännedomen angående de särskilda hemmanens olika åkervidd, bördighet och brukningssätt.
Ifrågavarande uppgifter kunna derföre icke vara lill siffran fullkomligt noggranna; men säkert är, att beloppet af utsäde och sköl d blifvit uppgifvet snarare under än öfver verkliga förhållandet.
Efterföljande förteckning visar förhållandet i dessa hänseenden, så väl under de fem åren, hvilka omfattas i Konungens Belällningshafvandes sista berättelse, som äfven under sist förflutna qvinqvennium.
Hvete Räg Korn Hafi a och Blandsäd Ärter Potatoes ^ .
Åren 1827—1831.
Åren 1832—1836.
Utsäde , Tunnor.
Skörd, T annor.
U tsäde, Tunnor.
Skörd, Tunnor. 1,462 37,074 31,369 5,058 1,004 46,023 11,722 222,289 141,042 22,720 4,017 274,166 1,617 38,316 31,625 5,990 1,290 48,861 12,936 229,896 142,260 26,951 5,160 293,158 Summa 121,990 675,956 127,699 710,361 Årliga utsädet har således blifvit ökadt med 2,871 tunnor säd af hvarjehanda slag och 2,838 tunnor potaloes, samt afkaslningen med 15,413 tunnor säd och 18,992 tunnor potaloes.
Fördelad på Länets 3,365 hemman gör denna ökning i utsäde 30? kappar spanmål och 30? kappar potaloes; samt i skörd 4 tunnor 20 kappar säd, och 5 tunnor 22 kappar polatoes på hvarje hemman; och om ofvan upptagna förhållande, med det nuvarande utsädet och skörden, lägges till grund för en beräkning af hvarje särskildt hemmans sädes-production, utfaller den så, att årligen på hvart och ett hemman i Länet 14 , Utsås Skördas H t* H t* p P T! O V O U Hvete . 3 11 Råg 12 10 68 12 Korn 9 14 41 30 Hafra och Blandsäd 1 27 8 — Ärter — 14 1 29.
Potatoes 14 18 87 4
Af det förestående visar det sig, att sädesproductionen är i tilltagande, och att detta synnerligast gäller i afseende på potatoesodlingen, hvartill förnämsta orsaken måste sökas i en ökad bränvinstillverkning.
Landtmannen, som ofta har svårt alt afsätta spanmål, ser sin vinning uti att förvandla större delen af sin jords afkastning i bränvin, emedan denna vara aldrig saknar afnämare, och dessutom så lätt kan forsslas till Städer och andra saluplatser; och onekligt är det också, att, vid det förhållande, som ägt rum med bränvins- och spanmåls-prisen under de sistförflutna fem åren bränvinsbränningen hemburit pecuniär vinst för de jordbrukare, som kunnat drifva den i något större skala, med klok beräkning och utan behof af veduppköp; men ringa eller ingen torde fördelen varit för den mindre besuttne åboen, som till bränvinsbränning användt sitt obetydliga och till angelägnare behof nödvändiga förråd af spanmål eller potatoes.
Det lilla bränneriet fordrar jemförelsevis mera arbete och mera bränsle; men ger ringare och sämre afkastning än det stora.
Dertill kommer, att den mindre producenten ofta måste till ett lägre pris afyttra den vara, hvars tillverkningskostnad är honom så dryg; ty icke sällan ser han sig nödsakad alt i otid och till en ringa penning försälja sitt bränvin för att dymedelst betacka nödvändiga utgifter; då deremot ägarne af större brännerier merendels så inrättat sig, att de, för afyttrandet af deras, med mindre kostnad och bättre tillverkade vara, kunna afbida den tid då priserna äro höga.
I 15 Största delen af den spanmål, som i Länet icke förbrukas, afskeppas vanligen till Stockholm, Gefle och Norrländska Städerna.
Mycket korn, särdeles från Öland, afsändes också till Halland och Bohus Län.
Innevånarne i de hegge andra mindre bördiga Småländska Länen, köpa från delta Län en icke obetydlig del af deras spanmålsbehof.
Bränvinet afsältes hufvudsakligen på Stockholm.
Det är egentligen i den så kallade skogbygden af detta Län, som boskapsskötseln drifves till den grad, att den kan anses för en, med jordbruket jemförlig hufvudnäring; men på slättlandet är denna näringsgren, om icke försummad åtminstone icke uppdrifven till den höjd som med skäl kunde önskas.
I den kuperade och stenbundna trakten äro åkrarne små och svåra att utvidga, men de naturliga ängarne lemna godt foder och mulbetet är mycket närande.
På sådane ställen omfattas följaktligen boskapsskötseln, såsom det enklaste och lättaste medlet till hemmansåboens bergning och förtjenst.
Länets många höstmarknader erbjuda en beqväm och lönande afsättning för slagtkreatur, hvilka äfven deremellan uppköpas af Oxhandlare från Stockholm och andra trakter.
För ost och smör finnes alltid god afsättning i Städerna.
Att boskapsskötseln är en fördelaktig näring hevises deraf, att hemmansbrukarne i omförmälde trakter af Länet, der den hufvudsakligen idkas, i allmänhet berga sig bättre, än allmogen på slättlandet, hvarest begäret efter ögonblicklig vinst ofta förleder bonden alt obetänksamt utvidga åkern på ängens bekostnad, derigenom skörden väl till en början förökas, men åkerjorden, saknande den tillräckliga gödning, som den minskade ladugården icke längre kan lemna, snart blir så utmattad, att den icke kan gifva nöjaktig afkastning.
Dock finnas, särdeles bland Länets possessionaler, många jordbrukare, hvilka, med klok beräkning, ställt deras nyodlingar i jemt och tillbörligt förhållande till ökade fodertillgångar och derigenom beredda utvägar att med gödning underhålla åkerjordens bördighet.
Åkerbruk och boskapsskötsel utgöra för den kloke landthushållare!! två oskiljj aktiga yrken, af hvilka han icke kan försumma det ena, utan alt i och med detsamma vanvårda det andra.
På herregårdarne i Länet bar man i allmänhet antagit cireulationssäde, dervid ett eller flera gärden besås med klöfver, timothei eller andra gifvande foderväxter.
Derigenom har man blifvit satt i tillfälle, att, till fromma för åkerjorden, öka boskapskreaturens antal.
På senare tider har detta förståndiga brukningssätt också börjat, alt på ett och annat ställe antagas af allmogen. 16 På Possessionalernas egendomar äro korna vanligen utarrenderade till en så kallad Deja, sorn, mot det alt hon erhåller tillräckligt foder och bete lill kreaturen, ombesörjer deras skötsel och för hvarje ko erlägger en viss afgift, oftast bestämd i smör och ost, stundom äfven i penningar.
I förra fallet uppgår afgiften merendels till 2 LU. smör och 1 å 2 LU. ost, i det senare tilt 20 å 25 R:dr Riksgäldssedlar för hvarje ko.
Prisen på ladugårdsafkastningarne kunna öfver hufvud laget beräknas till följande: 1 LU.
Smör Banco R:dr 5: — — 1 d:o bättre ost 3: 16. — 1 d:o sämre d:o 2: io. s. 1 Kanna söt mjölk i Städerne — 5. 4. 1 d:o cl:o på Landet — 4. — 1 slagtfet Oxe om 12 qvarter 45 ä 50: — — Vidfogade tabell för landet upptager antalet på undei hällne kreatur.
I afseende derpå får Landshöfdinge-Embelet åberopa hvad Landshöfdinge-EmLelet redan tillförene anmärkt, angående svårigheten eller omöjligheten att åstadkomma dylika uppgifter för ett helt Län, fullkomligt tillförlitlige.
Med den kännedom Landshöfdinge-Embelet äger om boskapsskötselns tillstånd inom Länets olika trakter, anser Landshöfdinge-Embelet dock dessa uppgifter vara i det närmaste riktiga.
För jemförelsens skull får LaudshöfdingeEmbetet här nedanför intaga en förteckning öfver antalet af de under nu ifrågavarande och nästförutgångne qvinqvennier, här i Länet undei hällne kreatur: Åren Åren t 1827—1831. 1832—1836.
Hästar 20,343 21,997 23,492 23,684 Kor • 55,258 55,862 Ungboskap 28,258 29,749 89,114 92,937 Svin . . ^ * 30,284 30,579 Getter 968 1,004 Antalet 17 Antalet af underhållne kreatur liar således under loppet af fern år ökats med: 1,654 Hästar, 192 Oxar, 604 Kor, 1,491 Ungboskap, 3,823 Får, 295 Svin och 36 Getter.
Om kreaturens nu varande antal fördelas på Länets 3365 hemman, så visar det sig, att på hvart och ett af dem underhållas 6i st.
Hästar, 7 st.
O.xar, 16| Kor, 8| Ungboskap, 29| Får, 9 Svin och 1 Get.
Hvad angår beskaffenheten af de kreatur som finnas i Länet, får Landsliöfdinge-Embelet nämna, att man på de större egendomarne, i sednare tider, börjat att mer och mer vinnlägga sig om anskaffande af en förädlad kreatursrace, derigenom att raan från utrikes orter införskrifvit stamdjur till afvelns upphjelpande.
På sådane egendomar träffas också vanligen stora och vackra kreatursslag.
Allmogens oxar äro merendels små, hvilket torde böra tillskrifvas icke så mycket racens oduglighet, som icke mera den förderfliga vanan, att till stränga körslor begagna kreaturen innan de ännu på långt nära hunnit blifva fullvuxne.
Det ofta öfverdrifna arbetet hämmar djurets växt och förtager dess hullighet.
De flesta oxar, som utbjudas på marknaderne, hålla endast 11 qvarter; ett mindre antal uppgår till 12 och högst få till 13 qvarter eller derutöfver.
Hcistafveln är i tilltagande och förnämsta orsaken dertill får sökas i det förmånliga inflytande, som i della afseende utöfvas af det väl inrättade samt med utmärkt ordning och drift liandhafda Stuteriet vid Ottenby på Öland.
Vid detta Stuteri, hvarest finnas 8 beskällare, hvaraf 2 utaf fullblodsrace, 46 moderston och 96 unghästar, betjenas med stobetäckning till fastställde billiga pris, och årligen hålles en auction till försäljning af äldre moderston samt unghästar.
Härigenom måste naturligtvis ädlare hästracer spridas lill olika trakter af Länet och hästafveln så småningom förbättras, hvilket lyckliga resultat redan i betydlig mån visat sig på Öland, särdeles i de intill Ottenby belägna Socknar; hvarförutan ortens hästafvel äfven hämtat väsendtlig nytta, genom efterdömet af den noggranna ordning och omsorg, som vid Stuteriet egnas åt häslarnes vård och skötsel.
Feman-Berättelse fr, Calmar Län, ^ 18 Fårafveln här i Länet har under de senast förflutne fem åren gjort icke obetydliga framsteg.
För åtta till tio år sedan började en och annan af Länets possessionater alt anlägga mindre schäferier af ädlare slag.
Den stegring i ullpriserna, sorn vid den tiden uppkom genom inhemska klädestillverkningens ökade drift, böjde intresset för fårafvelns förbättrande och inom korrt började man mera allmänt att förskaffa sig merinos- och electoralfår.
Här finnas i Länet redan många schäferier, som hafva 1 ä 200 ädlare får, och schäferiet vid Ottenby räknar nära 700 sådane.
Den bättre ullen afsättes vanligen på årliga ullmarknaden i Norrköping.
På fasta landet af Länet finnas ännu betydlige skogar af Furu och Gran.
Björk och Ekskog finnes äfven i ansenlig mängd.
Mera sparsamt träffas
Ahl, Asp, Ask, Lind, Lönn och äfven Bok jemte andra, under lika polhöjd med detta Län, vanliga trädslag.
På Öland deremot är blist på skog.
Norra delen af ön har väl någon barrskog, men den södra allsingen.
På öns vestra strand träffar man inånga smärre lundar af Björk, Ek och Hassel.
Bränntorf finnes,, eller begagnas åtminstone icke här i Länet.
Det i Konungens Befallningshafvande» sista underdåniga Femårs-Berättelse anmärkta förhållande, att skogarne.
i Länet årligen medtagas utan beräkning på deras återväxt, har beklagligen fortfarit att äga rum, ehuru Konungens Befallningshafvande tid efter annan låtit utgå uppmaningar till vidtagande af ett klokare husbållningssätt med skogen.
Orsakerne tili skogärnes stora förödelse äro hufvudsakligen följande:. l:o
Den betydliga folkökningen, sorn med mera än en procent hvarje år ökar Länets behof af bränsle. 2:o Bran vinsbränningen, hvilken årligen erfordrar en högst betydlig mängd ved. 3:o Länets ansenliga export af trädvirke.
Endast från Calmar expedieras årligen till utrikes orter omkring 400. skeppsladdningar af bjelkar, plankor, bräder och ekstäf; och om värdet af hvarje skeppslast upptages till endast 2,000 R:dr
R:gs så uppgår ett enda års utskeppning af trädvirke blott från denna hamn till det högst betydliga beloppet af 800,000 R:dr R:gs.
Det är naturligt att en sådan stark afsättning, måste medtaga skogarne.. 19 4:o
Allmogens tilltagande håg för vackra och rymliga åbyggnader, dertill mera timmer erfordras. 5:o
De ända till missbruk öfvergångna hemmansklyfningarne och jordafsöndringarne, hvilka alla föranleda lill nya bostäders uppförande. 6:0
Skiften och Ägodelningar, hvilka, oaktadt de stora fördelar, som derigenom beredas för jordbruket, likväl äro menlige för skogarne, dels genom de derigenom föranledde utflyttningar och nybyggnader samt ökadt behof af hägnader i de nya skiljnadslinierne, dels ock hufvudsakligen, genom det myckna skogshygge, som orsakas af jordägarens rätt, att på afträdande mark nedfälla besparad och vid skiftet icke ersatt ståndskog; samt 7:o Svedjningar.
Det är en hos allmogen, ty värr, allmän osed, att hugga svedjeland, stundom äfven på stenbunden och sandblandad jord, der denna åtgärd, ehuru den bereder en ögonblicklig vinst, alltid blir förderflig, emedan sällan inträffar att den afsvedjade marken, sedan den gifvit en eller högst två skördar, mera kan återbringas till någon slags bördighet.
I Länet finnes en kronopark, Norrlandet kallad, belägen i Norra Tjusts Härad, en krono-allmänning, Böda skog i nordligaste trakten af Öland, samt två Härads-allmänningar inom Hand börds och Norra Möre Härader.
Kronoparken Norrlandet är af Kongl. Maj:t upplåten, dels sorn ersättning till Westerviks Stad för en Lotsplats, dels till ökande af åtskillige anlagde nybyggen, så att de kunna åsättas ^dels mantal hvardera, kommande möjliga återstoden att anslås till närbelägna Majors-Bostället Stufverum; men denna beslutade reglering har ännu icke fullbordadts, emedan tvist uppstått om ägobyte emellan nämnde hemman och Rusthållet Gräntsö, hvilken fråga, genom underdånige besvär öfver ÄgodelningsRättens utslag, blifvit dragen under Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning.
Böda kronoallmänning, bestående af omkring 10,500 Tunland temligen god och storväxt skog, har sedan den blifvit afmätt och indelad till trakthuggning, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 23 April 1836, anslagits hufvudsakligen lill understöd åt skogbeliöfvande hemman inom de tio nordliga Socknarna på Öland, hvilka derifrån årligen erhålla utsyning af timmer och ved emot en ringa ersättning, hvarjemte på vissa trakter af allmänningen kreatur intagas i bete öfver som - 20 maren emot lega, som tillfaller Planterings-Cassan.
Allmänningens liushållning och vård bestrides af en, utaf Kongl. Maj:t tillförordnad, Jägmästare samt fyra Under-Jägare, hvilka alla, jemte lön af Planterings-Cassan, hafva Boställen å allmänningen’.
Äfven Härads-Allmänningarne äro ställde under inseende af Jägmästaren, som derå verkställer årliga ulsyningarne.
Sednaste Femårs-Berättelsen upptager och beskrifver de i Länet befintlige Grufvor och Jernbruk.
De sednare hafva under sisla qvinqvennium ökats genom anläggningen af Carlsforss Jernbruk i Ålems Socken af Stranda Härad.
Detta bruk, som erhållit privilegium på 450 SkU. årligt smide, har dock ännu icke kommit i gång.
Conjuncturen för Jernbruksrörelsen har blifvit mera förmånlig under de sistförflutna fem åren.
Jernpriserna hafva stigit, och denna omständighet liar nalurligsvis orsakat en ökad drift i bruksrörelsen.
Bruksägarne hafva sökt att i det möjligaste uppdrifva deras tillverkningar både i afseende på mängd och godhet.
Vid åtskillige bruk hafva för detta ändamål betydliga förändringar och nybyggnader ägt rum.
Länets Grufvor, Masugnar och Jernverk sysselsätta 370 personer.
Tillverkningarna kunna beräknas till 10,000 SkU.
Jernmalm, till ett värde af 8,000 R:dr, 9,000 SkU.
Tackjern, till 85,000 R:drs värde, samt minst 10,000 SkU.
Stångjern, som kunna uppskattas till 180,000 R:dr allt Banko.
Häruti är dock icke inberäknad den betydliga mängd jern, som försäljes hemma vid Bruken.
Dessutom finnas 9 Knipliamrar och 12 Jernmanufakturverk, hvilka, med en personal af 60 arbetare, årligen tillverka sraiden för omkring 50,000 R:dr.
Här finnas 2 Alunverk, nemligen ett uti Södra Möckleby Socken på Öland och ett på motliggande kusten af Småland, kalladt Lofversbruk.
Det förra fortfar att drifvas med fördel, och årliga tillverkningen kan upptagas till 2,100 Tunnor Alun af ungefärligen 28,000
R:drs värde, förutan en mängd viktriol och rödfärg.
De i sista Femårs-Berättelsen anmärkta olägenheter, hvilka vidlåda aluntillverkningen vid Lofversbruk, hafva föranledt till beslut att flytta största delen af detta bruks rörelse ifrån Lofvers till brukets schiffergrufva på Öland, der belägenheten i alla afseenden gynnar alunproduktionen. 21 Fabriker, Bruk och öfrige näringar hvilka icke höra till Bergsrörelsen.
De förnämsta af alla liit hörande Inrättningar i Länet äro: l:o Det i Handbörds Härad och Fliseryds Socken belägna krutbruk, sorn här Socknens namn.
Det drifves med mycken omsorg, sysselsätter 32 arbetare och tillverkar, lill följd af ägarens kontrakt med Kongl. Krigs-Collegium, årligen 900 centner krut af åtskilliga slag, hvaraf värdet kan antagas till något öfver 20,000 R:dr Banko; och 2:o Glasbruket ”Wentzelsholm i Runskulla Socken af Sefvedes Härad.
Rörelsen vid detta bruk har under sednasl förflulne fem åren betj^dligen tilltagit.
Enligt förra Femårs-Berättelsen sysselsattes der 15 arbetare och tillverkningsvärdet uppgick endast till 11,200 R:dr Banko.
Nu deremot är arbetarnes antal 21 och det glas af åtski 1 lige slag, som årligen tillverkas, uppskattas till ett värde af minst 30,000 R:dr Banko.
För öfrigt finnas i Länet: 17 stycken Pappersbruk, dervid, med 110 arbetare årligen, tillverkas omkring 19,050
Ris papper af diverse, mest gröfre slag.
Tillverkningens sammanräknade värde anses utgöra 36,500 R:dr Banko. 29 större Garfverier_, hvilka sysselsätta 82 arbetare och hvarvid årligen omkring 40,000 hudar och skinn beredas, med en inkomst för innehafvarne af 24,000 R:dr Banko. 22 Vädmalsstampar, af hvilka de flesta ägas af Bönder, som sjelfve sköta dem.
Årliga tillverkningskostnaden kan upptagas lill 1,400 R:dr B:ko. 23 stycken Tegelbruk, hvarvid, med 108 arbetare, årligen tillverkas omkring 1,200,000 mur- och taktegel, till ett värde af 24,000 R:dr Banko. 11 stycken Oljeslagerier med 13 arbetare åstadkomma årligen 2,480 kannor linolja, till ett värde af något öfver 3,000 R:dr Banko. 11 Kimröksbruk, hvilka, lika med stampverken, skötas af ägarne sjelfve och hvarvid årliga afkastningen beräknas till endast 1,500 R;dr Banko. 22 5 stycken Pott asker affin aile rier , af hvilka endast 2 hafva särskilda arbetare; de öfrige skötas af ägarne sjelfva.
Årliga tillverkningsvärdet uppskattas till 1,200 R:dr Banko. 1 Lackfabriks som med 2 arbetare årligen tillverkar 3,000 U. lack, till elt värde af 2,000 R:dr Banko. 1 Tobaksfabrik å Döderhultsviks köping.
Der finnes ingen arbetare skattskrifven och tillverkningen, som icke torde öfverstiga 500 R:drs värde, besörjes af ägaren sjelf. 9 stycken Färgerier sysselsätta 26 arbetare och afkasta årligen 5,300 R:dr Banko.
Skeppsvarf och mindre
Skeppsbyggerier finnas på flera ställen vid kusten af Länets fasta land, särdeles i Södra Möre Härad, der vid lastplatsen, Kohlboden, under sednare åren flere Ångfartyg blifvit byggde.
Allmogen i Söderåkra Socken af nämnde Härad är mycket begifven på sjöfart, och flera af hemmansägarne äro dels skeppsredare, dels skeppare, samt bygga sjelfve deras fartyg.
Sinäringar.
Hit kunna räknas: l:o Jagt, som dock här i Länet icke är af någon särdeles betydenhet.