Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jakob Lindby frän Gottland uti väckt motion yrkat, att alla der befintliga klockare-boställsjordar, för hvilka utskylder eller tjenstbarheter, enligt beting med kyrkoherdarne, till desse af klockarne utgöras, mätte varda til! klockarnes enskilda och fria disposition öfverlemnade, utan att pastorernc skulle ega derföre betinga sig några fördelar, men under vilkor, att klockarne skulle erlägga den för dessa jordar belöpande kronoränta och att pastorerne skulle åtnjuta motsvarande afdrag å kronoräntan för deras boställen; men Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet, uti dess under N:o 84 vid innevarande riksmöte afgifne utlåtande, som af samtlige Riks-stånden bifallits, afstyrkt motionen på den grund, att det vid en på 1740-talet å Gottland verkställd allmän skattläggnings-förrältning, dervid ifrågavarande jordar blifvit skattlagda under socknarnes prestebord, antagits, att dessa jordar i allmänhet blifvit upplåtna af kyrkoherde-boställenas egor, äfvensom att kyrkoherdarne egde öfver jordarne disponera medelst vidtagande af förändringar dermed, samt enär Utskottet ansett motionärens förslag leda till jordarnes fullkomliga afsöndrande från boställena; så har bemälde Riksdagsfullmäktig, under åberopande af 56 § Riksdags-ordningen, väckt en ny motion, som till Utskottet blifvit remitterad och hvaruti föreslagits, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att en serskild och noggrannare utredning måtte ske i afseende å klockare-boställsjordarue på Gottland, huruvida dessa blifvit upptagne å och af ålder tillhört kyrkoherdeboställena samt att, i den händelse sådant skulle finnas med verkliga förhållandet öfverensstämmande, Kongl.
Majit mätte täckas vidtaga sådana åtgärder, att klockar - 6 Allm.
Bosr. och Elion.-Utskottets Utlåtande, N.-o 124. lie befriades från de med deras nuvarande löningssätt förbundna svåra åligganden, att för boställsjordar utgöra dagsverken och annat arbete till presterskapet efter dettas eget bestämmande och att klockarne på Gottland erhöllo enahanda lönevilkor, som klockare i öfriga delarne af riket.
Hvad sålunda blifvit föreslaget har af motionären ansetts vara påkallarit utaf både rättvisa och billighet, emedan ofvannämnde, på 1740-talet förrättade, skattläggning hade blifvit byggd på otillförlitliga grunder, såsom närmare kunde inhemtas af skatlläggnings-instrumentet, hvilket bland annat skulle utvisa, att förrättningen skett utan förutgånget behörigt kungörande och utan att allmogen blifvit vederbörligen kallad att dervid bevaka sin rätt.
Det ovissa och föga utredda förhållandet hade fortfarande föranledt rättegångar och det vore således, ej allenast för egarne af de hemman, inuti hvilkas egor, på betydligt afstånd från presteborden, en stor del af klockare-jordarne voro belägne, utan ock för presterne och klockarne af vigt, att få, en gång för alla, klart och tydligt genom undersökning bestämdt, huru med dessa jordar sig förhåller, hvarefter först en af behofvet påkallad reglering af klockare-lönerna kunde ega rum.
I enlighet med hvad motionären uti motionen sig förbehållit, har han sedermera låtit till Utskottet ingifva en skrift i ämnet, uti hvilken hufvudsakligen anförts: att, enligt historien, Gottland varit ett af de landskap, hvarest katholska Religionsbekännelsen tidigare antagits, än i större delen af den öfriga norden; att sång och annan kyrkomusik utgjorde väsendtligaste delen af denna bekännelses gudstjenst och att i följd deraf antagas kunde, att den tidens cantores, motsvarande nutidens klockare, blifvit lorsedde med tillräckliga inkomster, utan att i detta fall vara beroende af det högre eller lägre presterskapets godtfinnande; att vid Lutherska lärans införande stora förändringar väl skett i den ”ecklesiastika ekonomiska lagstiftningen,” men icke haft till föremål att så tillvägagå, som nu syntes vara för handen, då de jordlägenheter, hvilka från urminnes lider blifvit tillagde socknarnes klockare, skola tillhöra kyrkoherdarne att disponera, med rätt och magt till bestämmande af dagsverks-skyldigheter och andre onera för dessa lägenheter; att antagas kunde, det preste- och klockare-borden på Gottland vid samma tid blifvit anslagne, icke genom någon konglig donation, utan såsom frivilligt afträdde till så väl presten som klockaren af Gottlandska fria och sjelfständiga skatlemän, hvilka egde sin jord utan annan förbindelse, än den, att till Sveriges Konung erlägga en bestämd årlig afgift, m. m.; att således klockare och skolmästare på Gottland egde lika rätt, som pastorerne, att tillgodonjuta de åt dem anslagna jordlägenheter; och alt dessutom förekomme, att vid den allmänna refning, Allm.
Besv. och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 124. / sorn föregått skattläggningen på Gottland, klockarelägenheterne blifvit på de upprättade sockenkartorne bestämdt anförda till innehåll och figurer, såsom inhemtas kunde af nämnde i Kongl.
General-landtmäteri-kontoret befintliga kartor.
Utskottet bar tagit förevarande motion i behörigt öfvervägande • och finner Utskottet, som icke är i tillfälle att utreda, huruvida skattläggnings-kommissionens antagande, det klockare-jordarne på Gottland skulle vara under presteborden lydande, må hafva blifvit grundadt på en fullt formenlig och noggrann undersökning af förhållandet, skäl dock icke vara för banden att tillstyrka Rikets Ständer att bos Kongl. Maj:t i underdånighet begära företagandet af den utaf motionären ifrågaställda, med betydlig kostnad förenade, allmänna utredning af berörda förhållande, emedan det är vederbörande inom hvarje församling öppet, att i rättsväg söka göra de anspråk uti ifrågavarande afseende emot kyrkoherde-boställena gällande, hvartill fog möjligen kan förefinnas.
Deremot och om äfven det icke kunnat visas, att det för banden varande förhållandet med klockarnes på Gottland boställs-jordar fedt till missbruk genom klockarnes betungande utöfver billighet med utskylder och tjenstbarheter till kyrkoherdarne; synes det dock Utskottet vara af vigt, att all anledning till någon förmodan derom må undanrödjas och att klockarne på Gottland försättas i en mera oberoende ställning, än hvaruti de för närvarande sig befinna 5 och tillstyrker Utskottet derföre vördsamligen, att Rikets Ständer må uti allåtande underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl.
Maj:t täcktes i nåder anbefalla vederbörande att söka tillvägabringa en reglering af de utskylder, hvilka af klockare på Gottland böra till presterskapet derstädes utgöras för de boställs-jordar, klockarne innehafva, så att utskylderne blifva för en längre tid bestämde.
Stockholm den 24 Juli 1851. 8 Allm.
Best), och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 125.
Alik. till Exp. Utsk. d. 26 Juli t851, kl. 2 e. ra.
Utlåtande, i fråga om optionsrätt för arrendator af annex- och mensal-hemman, eller för hans enka eller barn, vid nytt arrendes afslutande.
Sedan Rikets Ständer vid innevarande riksdag, med godkännande af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 46, beslutat i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes, efter vederhörandes hörande, i nåder besluta och påbjuda, att enahanda föreskrifter, som i afseende på utarrenderande af annexoch mensal-hemman i Bohus län gällande äro, jemväl böra i afseende på dylika hemman i Skåne, Halland och Blekinge tillämpas; så har Riksdagsfullmäktige!!
Christen Andersson från Malmöhus län uti en till samma Utskott remitterad motion fästat uppmärksamheten derpå, att den författning, som i nämnde afseende för Bohus län är gällande, nemligen Kongl. Brefvet den 23 September 1812, endast innefattade, att dylika hemman inom Bohus län skola på trettio års tid utarrenderas, så alt kyrkoherde-embetets innehafvare årligen komme alt uppbära en trettiondedel af städjan samt att konsistorium egde, efter vederbörlig pröfning, stadfästa eller afslå de gjorda arrende-anbuden, men att samma författning icke tillförsäkrade arrendatorn den optionsrätt, som redan år '1812 ansetts böra förenas med stadgandena om militär-boställens utarrenderande,' och hvilken, under det den beredde hemmans-innehafvaren säkerhet derför, att hemmanet vårdades och sköttes, så att samma arrende deraf fortfarande kunde utgå, åtminstone till en del betryggade arrendatorns rätt att bibehålla brukningen af den jord, hvarpå han nedlagt sitt arbete och kanske mången gång alla sina tillgångar; och bär motionären, Allm.
Besv. arli Ekon.-Utskottets Ulla tande, N:o 125. 9 * närén, linder förutsättning, att så val presterskapets som arrendatorer i Bohus län skulle dermed vara lika belåtne, som i Skåne, föreslagit: alt Rikets Ständer skulle hos Kongl. Majit underdånigst anhålla, att den i deras underdåniga skrifvelse i ämnet af den 19 Mars innevarande år begärda förändring med utarrendering af annex- och mensal-hemman i Skåne, Halland och Blekinge, till likhet med hvad, enligt Kongl. Brefvet den 23 September 1812, eger runi i Bohus län, nådigst måtte utsträckas derhän, att en sådan optionsrätt, som uti Kongl., Brefvet den 3 Maj 1821, angående åtskilliga Lunds Domkyrko-hemman, nådigst beviljats åboer derå, eller ”att förre hemmansinnehafvare och, ifall han död är, hans enka eller barn, må till arrendet njuta rättighet att antaga det vid auktionen gjorda högsta anbud, hvilket dock icke får öfverstiga det bestämda maximum,” äfven må arrendalorer af annex- och mensal-hemman i alla ofvannämnde provinser tillerkännas.
Genom omförmälde nådiga bref af den 3 Maj 1821 är hufvudsakligen stadgadt: att, när något af Lunds domkyrkas hemman skall utarrenderas, minimum och maximum såsom arrendebelopp skola, efter Domkyrko-rådets och Hushällssällskapets hörande, af Landshöfdingen utsättas i spanmål, grundade på hemmanets beskaffenhet och erfarenheten i afseende på andra arrenden i orten 5 att minimum skall utgöra minst -|:dels tunna för hvarje tunnland öppen åker; att förre hemmansinnehafvaren, eller, om han död är, hans enka eller harn, eger antaga det vid auktionen gjorda högsta arrende-anbud, hvilket icke får öfverstiga maximum; samt alt, derest minimum ej vid arrende-auktion hjudes, ny auktion bör hållas.
I afseende på kyrkohemman i Halland hafva, genom nådigt bref af den 2(5 April 1826, enahanda föreskrifter blifvit meddelade, men med några skiljaktigheter, hvaribland förekommer, att optionsrätten blifvit, hvad dessa hemman angår, utsträckt lill afliden åbos bröstarfvingar, äfven i aflägsnare led, än det första.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet tagit i öfvervägande; och då det otvifvelaktig! skulle ej blott lända till fördel för arrendatorer af nu ifrågavarande annex- och mensal-hemman, utan äfven bidraga till sådana hemmans förbättrade vård och skötsel samt derigenom och efter hand gagna innehafvarne deraf, om arrendatorer utaf dessa hemman för sig, hustru och barn erhöllo den ifrågavarande optionsrätten, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t underdånigst anhålla, alt, derest Kongl.
Majit täckes i nåder bifalla deras, Bilt. lill B.
Sl. Praf. 1850 & 1851. 8 Sami. 30 Haft. 2 Allin.
Besv. och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N.-o 125. under den 19 Mars innevarande år, aflåtna underdåniga hemställan om annex- och mensal-heinmanens i Skåne, Halland och Blekinge utarrenderande på trettio års tid, arrendatorer af annex- och mensal-hemman i nämnde provinser, äfvensom i Bohus län, må för sig, hustru och barn tilläggas enahanda optionsrätt, som, enligt Kongl. Brefvet den 3 Maj 1821, är, i afseende på Lunds Domkyrko-hemman, gällande.
Allmänna Besvärs- oell Ekonomi- Utskottets Utlåtande, N:o 126.
1 N:o 126.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 27 Juli 1851, kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion , att rasering af någon. rikets fä st tang icke måtte vidtagas, innan Rikets Ständer kommit i. tillfälle att sig deröfver yttra.
Med anledning af Kongl. Maj:ts nådiga beslut af den 19 Februari 1850, om Christianstads fästnings rasering, bar Herr A. M. Brinck, under åberopande af 56 § Riksdagsordningen, väckt följande, af Vällofl. Borgare-Ståndet till Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets handläggning remitterade, motion, deruti han anfört, att då alla kronans lägenheter, större eller mindre, som på ett eiler annat sätt kunde medföra någon inkomst eller fördel för kronan, enligt 77 § Regerings-formen, skola förvaltas efter grunder, dem Rikets Ständer bestämt, och icke kunde utan deras samtycke kronan afhändas, saknades likväl närmare bestämmelser om den dispositionsrätt, som Regeringen tillkommer öfver kronans fästningar.
Vid anläggning af ny fästning måste frågorna om dertill nödig mark, så vida denna är kronans, och om medel för fästningens uppbyggande i öfrigt, till Rikets Ständers pröfning och beslut hänskjutas; men då, på en eller annan grund, en fullfärdig fästning icke mer befinnes för sitt ändamål behöflig, ansåges åtgärderna för dess rasering och anslag af dertill erforderliga medel ensamt ankomma på ett regerings-beslut, af hvilket en del, eller befallningen om rasering, fattades och utfärdades i kommando-väg, och den andra delen, eller fråga om de erforderliga penninge-medlen, afgjordes i Stats-rådet.
Denna behandlingsform för så beskaffade ärenden syntes förtjena uppmärksamhet, ej alleBi/i. till 11.
St. Brot. 1850—51. 8 Sami. 31 Haft. 1 2 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet» Utlåtande, A7:o 126. nast i anseende dertill, att den icke lernnade tillräcklig säkerhet för den omsorgsfulla pröfning, som borde föregå beslutet uti en för rikets försvar så vigtig fråga, som den om bibehållande eller raserande af en fästning, utan ock emedan uti ärendet inginge frågor äfven om disposition af medel för raseringens verkställande och om användande af den derigenom uppkommande lediga, kronan tillhöriga, mark.
Utan förbiseende deraf, att frågor om en fästnings raserande under krigstid borde ur annan synpunkt betraktas, emedan omständigheterna dä kunde fordra snabba beslut och skyndsam verkställighet, syntes frågans behandlingsform under fredstid kunna annorledes ordnas; och bar motionären på dessa skäl hemställt, alt Rikets Ständer ville, genom underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t göra framställning derom, att raserande af någon bland rikets fästningar icke måtte företagas under fredstid, innan Rikets
Ständer derom blifvit hörde och fått tillfälle att sig deröfver utlåta.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet i öfvervägande tagit-och får, på grund af de utaf motionären åberopade skäl, samt i likhet med hvad Konstitutions-Utskottet vid denna frågas behandling uli Memorial N:o 6 Litt.
B. mom.
Ili sig utlåtit, vördsamt hemställa, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet göra framställning derom, att raserande under fredstid af någon bland rikets fästningar ej mätte företagas, innan Rikets Ständer öfver frågan, och hvad dermed sammanhänger, blifvit hörde och fält tillfälle sig deröfver utlåta.
StockUolm den 24 Juli ISot.
Häremot anfördes följande reservaion af Herr Kontrakts-prosten, Doktor A. Nordström, som yttrade sig: ”alt, hvad angår raseringen af Christianstads fästning, hvarigenom motionen blifvit föranledd, denna åtgärd, sedan fästningen blifvit utdömd, företagits i öfverensstämmelse med Kongl. Majits nådiga Bref till Krigs-kollegium af den 19 Februari 850, på den grund, att fästningen var ofullbordad och, i det skick den sålunda sig be fann, oduglig att till eget försvar användas.
I afseende på frågan ej mindre om bestämmandet af en fästnings tillvaro, läge och Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 126. 3 sammansättning, än ock dess rasering, anser jag det vara för fäderneslandet och dess försvar tvifvelsutan nyttigast, att ordnandet af försvarsverket, hvartill hörer likaväl fästningar ochjfästningsverk, som vapen, skepp och utredning m. m., lemnäs orubbadt, som hittills, i högste befälhafvarens hand och att, då militär-förhållandena äro af samma beskaffenhet i krig, som i fred, inga undantagsstadgar torde böra göras för fredstiden, hvilka, utan att tillvägabringa någon nytta för saken, endast skulle komma alt leda till inskränkning af den makt, Konungen, såsom Högste Befälhafvare öfver krigsmakten till lands och sjös, i kommandomål tillkommer.
Hvad slutligen beträffar kostnaderna för en fästnings raserande, så lärer, om serskildt anslag för sådant ändamål erfordras, Kongl. Maj:t icke underlåta, att derom till Rikets Ständer göra nådig framställning, och Rikets Ständer följaktligen komma i tillfälle att sin åsigt i ämnet uttala; och har, i och för användandet af de kronans lägenheter, som genom en dylik rasering kunna uppstå, nådig framställning lill Rikets Ständer, jemlikt 77 § Regerings-formen, äfven egt rum, så ofta afträdandet af dylika lägenheter till enskilde eller menigheter ifrågakommit, hvarpå såsom exempel må anföras vid afhändandet af mark efter Malmö f. d. citadell, strandverken i Götheborg och sednast rörande försäljning af tomter, som genom raseringen af Christianstads fästning uppkommit.
På grund af hvad här förut blifvit anfördt, anser jag Herr Brincki ifrågavarande motion icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.”
Uti denna reservation instämde Herrar Hjärne, Harald, Stjerngranat, C. L. F., Grefve Taube. H. E., Doktor Björling, Prosten Lagergren och Lektor Daniel Söderberg.
j 4 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 127.
Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Juli 1851, kl. 11 f. m.
Utlåtandei anledning af väckta motioner om inrättande af söcken-bibliothek.
Från Höglofiige Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet hafva tvänne motioner rörande detta ärende, af hufvudsakligen enahanda innehåll blifvit remitterade till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets handläggning, nemligen: l:o) af Herr Liljenstolpe, Axel Fredrik, samt 2:») af Herr Prosten Cnattingius. h\ ilka, med åberopande af den, utaf Rikets Ständer i deras underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit den 5 Augusti 1848 (N:o 164) uttalade grundsats, att ”ett af de vigtigaste föremålen för statens verksamhet är att göra alla sina medlemmar i möjligaste måtto delaktiga af upplysningens välgerningar,” anfört, att det, för vinnande af detta ändamål, icke vore nog med att folkskolorna väl skötas, men att man måste derjemte, om den allmänna bildning, som hos ungdomen i dessa framkallas, icke skall urarta till missbildning, i tid vara betänkt på att, genom anskaffande af allvarliga och verkligt bildande böcker för det yngre slägtet, söka gifva en ädel rigtning åt den i folkskolan väckta hågen för läsning, hvilket, enligt motionärernes åsigt, bäst torde låta sig verkställa medelst inrättande af Socken-bibliothek, genom hvilka icke blott Allmogen skulle sättas i tillfälle att utveckla sina naturliga goda anlag, utan äfven en säkrare afsättning, än den, som varit att påräkna alltsedan bokhandelsförbindelsen med Finland år 1815 blef afbruten, beredas åt förläggare af gagneliga, populära skrifter, samt dymedelst mången talang uppmuntras att vända sin verksamhet åt allvarliga förädlande arbeten.
Af dessa skäl och då det mäste såsom afgjordt erkännas, dels att sådane sockenbibliothek borde blifva välgörande, dels att de i Kongl. Stadgan af den 18 Juni 1842 § 10, Allmänna, Besvärs- och .Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 727 5 10, morn. 2 der orden lyda: ”För underhållande af de i skolan förvärfvade kunskaper och synnerligen för befrämjandet af en sann Christlig bildning — — åligge det ock presterskapet att uppmuntra till inrättande och begagnande af socken-bibliothek samt att dertill tjenliga böcker föreslå” — äro såsom nödvändiga ansedde, och härtill ytterligare kommer, att inrättandet af dylika socken-bibliothek desto lättare later sig verkställa, som lokal finnes i hvarje fast folkskola, bibliothekarie i den vid skolan anställde läraren och inspektores i Pastor och sockennämnd, hafva motionärerna ansett sig böra hemställa, att Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse, hos Kongl. Majit anhålla, ”att högst-densamme, efter inhemtade noggranna underrättelser från folkskolorna i riket, täcktes föreslå Rikets Ständer ett behöfligt anslag till understöd för inrättande af socken-bibliothek, der sådane icke af skolornas egna medel kunna komma till stånd, samt att derefter en bestämd nådig befallning om socken-bibliothekers inrättande öfver hela riket, med de enkla reglementariska föreskrifter, som i ofvan nämnde § af folkskole-stadgan finnas antydde, måtte blifva utfärdad.”
Detta har Utskottet i öfvervägande tagit, och anser sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, i anledning af en utaf Herr Sundler i det Väliofl.
Borgare-Ståndet väckt och derifrån till Stats-Utskottet remitterad motion, innefattande framställning att ett årligt anslag af 10 Rdr Banko måtte af stats-medel tilldelas hvarje socken i riket till inrättande af socken-bibliothek, der allmogen samt andra församlingens innebyggare, som sådant åstundade, kunde, utan afgift, till låns bekomma tjenligfe böcker, Stats-Utskottet, i utlåtande N:o 89, angående reglering af utgifterne under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel, den 10 sistlidne April (27 punkten) uttalat den åsigt att, då det torde böra ankomma på församlingarnes skol-direktioner att på egen bekostnad anskaffa de böcker, hvaraf de kunna anse sig vara i behof, något bidrag af allmänna medel till dylikt föremål icke borde ifrågakomma och derföre hemställt, att motionen blefve lemnad utan afseende.
Vid detta förhållande och då nyssberörde hemställan är af Rikets Ständer bifallen, lärer, i Utskottets tanka, motionärernas framställning om en underdånig anhållan, att Kongl. Majit täcktes af Rikets Ständer äska anslag till Socken-bibliothek icke kunna föranleda till någon åtgärd.
I ett sednare utlåtande, Nio 1S5, med anledning af Herr Prosten Lagergrens motion, att då bland de skrifter, som förtjenade komma till den stora allmänhetens kännedom, tidskriften:
St. Brot. 1860—51. 8 Sami. 3i Höft. 2 6 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande.
”Läsning för folket” intoge första rummet, med hänsigt til! de afhandlade ämnenas mångfalld, afhandlingarnes värderika och vexlande innehåll samt populära framställningssätt, nödige medel, med 12,000 Rdr, matte anvisas till inköp af utkomne 15 årgångar af nämnde tidskrift, för att kostnadsfritt utdelas till rikets samtlige församlingars folkskolor, har StåtsUtskottet hemställt, att 12,000 Rdr måtte af Rikets Ständer beviljas, att från Riksgäldskontoret utgå och ställas till Kong].
Maj:ts nådiga disposition, för att i det uppgifne ändamålet användas, hvilken hemställan blifvit af samtlige Riks-stånden bifallen.
Då således, i följd af detta Riks ståndens beslut, en gåfva kommer att tillfalla församlingarnes folkskolor, hvilken i sjelfva verket torde kunna betraktas såsom en lämplig grundval för blifvande socken-bibliothek, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer ville i underdånig skrifvelse bos Kongl. Maj:t anhålla, det täcktes Kongl. Majit med befallningen om utdelning af tidskriften, ”Läsning för folket,” till samtliga folkskolor i riket, förena den nådiga förklaring, att med ifrågavarande förfogande äfven åsyftades en uppmuntran till menigheterne, att inrätta socken-bibliothek, der de ej redan finnes anlagda.
* Stockholm den 24 Juli 1851.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, ia?I.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 128. 1 N:0 12S.
Ank. till Exp. Utsk. den 29 Juli 1851, kl. G e. m.
Betänkande, i ättledning af väckt motion om grundräntornas fördelning och nedsättning.
Herr Grefve LiljecrantSj G. F. har, uti eu från HögloQ.
Ridderskapet oell Adeln till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, anfört, att, oaktadt ett trettiofemårigt fredslugn inom fosterlandet alstrat eu måhända tillförene okänd, allmännare välmåga, vår industri likväl icke genom detsamma blifvit lyftad till en sådan höjd, att den till någon betydligare del förmått öfvertaga de skattebördor, sorn hvila på jordbruket.
Under sådane förhållanden har det synts motionären icke vara välbetänkt, att, under förhoppning på en framtida möjlig, fastän föga sannolik, industriel utveckling, uppskjuta med åtgärder för lättandet af jordbrukets bördor, helst den betydliga del af svenska jorden, som ej drager någon, eller endast en ringa grundskatt, erbjuder en utväg att åstadkomma en nedsättning i den skattlagda jordens grundränta, förutsatt, det medel kunna beredas att lemna den oskaltlagde jordens egare full ersättning för den minskning i kapitalvärde, som deras egendom genom skattläggning måste undergå.