Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och som Rikets Ständer, vid granskning af de upprättade pensionsstaterna, ansett bestämmelserna om pensionsbeloppen, pensionsåldern och pensionärernes efter afskedet åliggande förbindelser med de flera föreskrifter, rörande den nya pensioneringen, sorn blifvit föreslagna,“ både^ lämpliga och ändamålsenliga, så funno Rikets Ständer för godt att, med undantag för Arméens Läkare, om hvilkas pensionering särskildt stadgades, under vissa ytterligare bestämmelser gilla dessa pensionsstater, samt. anvisade för åren 1858, 1859 och 1860 å Riksgälds-kontoret ett årligt kreditiv af 150,000 R:dr, att , i mån af behof utbetalas och användas till betäckande af den skillnad, som för Arméens Pensionskassa under nämnda är kunde uppstå genom den nya pensioneringens tillämpning, med förbehållen rättighet för Pensions-kassan, att hvad det ena eller andra året af kreditivct, efter skedda utbetalningar, kunde öfverblifva under följande år, om sådant behöfves, utbekomma.
Enär likväl, efter Rikets Ständers tanka, förhållandet, dels fatt vid hvarje Riksdag statsbidrag mäste beviljas för upprätthållande af den Arméens Pensionskassa, elter gällande Stat, åliggande pensionering, dels att nu äfven behöfde särskildt anvisas medel för pensionernas ökande, nogsamt ådagalade behofvet af en ny och omfattande reglering af pensionsväsendet för Arméen, anhöllo Rikets Ständer i underdånighet, det Eders Kongl. Majit täcktes låta upprätta och vid nästa Riksdag framlägga förslag tili fullständigt ordnande af pensioneringen tor Arméens befäl och tjenstemän samt, till beredande af nödig förenkling i förvaltningen.
Eders Kongl. Majit, som under den 9 Februari 1858 i Nåder fastställt de salunda af Rikets Ständer godkända nya pensionsstaterna för Arméens och Gottlands Landt-Bevärings befäl och tjenstemän, för att under föreskrifna vilkor tills - Bil.
JYs 2 till Kongl.
13 vidaremtillämpas, meddelade tillika Direktionen öfver Arméens Pensions-kassa befallning- att, i anledning af Rikets Ständers anhållan om förslag till pensioneringens ordnande och förvaltningens förenkling, sig i underdånighet yttra och dervid föreslå de åtgärder, hvarigenom de af Rikets Ständer åsyftade ändamål lämpligen kunde vinnas.
Uti det till följd häraf afgifna utlåtande har af Direktionen blifvit anfördt, hurusom Arméens befäl, jemte fullgörande, efter förmåga, af den Staten åliggande pensioneringen, tillika genom en sparsam och noga kontrollerad förvaltning af de till största delen genom afdrag å egna knappa löner hopsamlade tillgångar sökt betrygga kassans framtida bestånd; men att då flera på kassans kapital-förkofran och dess ärliga inkomster menligt inverkande omständigheter motverkat dessa sträfvanden, och slutligen förändrade tidsförhållanden gjort en-betydlig förhöjning af pensionerna oundviklig, äfven i Statens eget intresse, det slutligen inträffat, att inkomsterna, hvilka icke'"i samma män kunde tillvexa, blifvit otillräckliga för uppfyllande af kassans ökade förbindelser.
— Dä således, vid tidpunkten af 1847—1848 årens Riksdag brist befarades innan kort skola inträffa, beviljades af Rikets Ständer för derpäföljandc statsregleringsperiod ett anslag af 22,000 R:dr Banko årligen, att i mån af behof användas tilljjfbetäckande af den brist, som under tiden möjligen kunde uppkomma, derigenom att kassans årliga inkomster icke blefve tillräckliga till utgifternas bestridande.
Anslaget, sorn för år 1855 utgjorde 36,000 R:dr Banko, hade sedermera frän ochjmed är 1856 varit förhöjdt till 57,000 R:dr samma mynt ärligen, uti hvilken sistnämnda summa likväl ingått de 5,880 R:dr, hvarmed det årliga ersättningsanslaget för Arméens Pensions-kassas Adelar af de i Wadstena Krigsmanshus-kassas äldre inkomster ingående, men till Statsverket indragna Rusthållsafgifterna blifvit förhöjdt. sä att Arméens Pensions-kassas nuvarande anslag för pensioneringens upprätthållande rätteligen utgör endast 51,120 R:dr Banko frän och med är 1856.
Alla dessa anslag hade under de sistförflutna tio åren behöft anlitas till följande belopp, nemligen: Anslag.
Utgift. för år 1849 22,000: — » år 1850 22,000: — — » är 1851 22,000: 8,397: 6. 3. » år 1852 22,000: 42.234: 45. 2. » år 1853 22,000: 37,539: 2. 6. » år 1854 224)00: 36,134: 4. 6. » är 1855 36,000: 46,123: 39. 10. » är'1856 51.120: 50.794: 38. 1. » år 1857 51J20: 48,178: 5. 8. » år 1858 51,120: 48,178: 5. 8. (förslagsvis).
Banko Kalr 321,360: 317,580: 3. 8.
Häraf visade sig, att, om hela^ånslaget under dessa tio år kommit Pensionskassan tillgodo på det sätt att, hvad som det ena året icke begagnats, fått reserveras till ett annat, öfverskott pä det J liela hade uppkommit.
Förhållandet under de sednaste tre åren syntes också antyda, att'} pensions-utgiften uppnått sin kulminationspunkt.
För är 1857 hade omkring ^en procent af pensions-utgiften kunnat enligt föreskrift återbetalas af ersättnings-anslaget med 4,412 R:dr 82 öre Riksmynt, hvilket förhållande
Direktionen förmodat komma att inträffa jemväl för år 1858, för hvilket år räkenskaperna icke voro afslutade.
Direktionen har deremot ansett 14 Bil. JM 2 till Kongl. May.ts Nåd.
Prop. JM 1, om Statsverket 1859. att, till följd af ökadt afskedstagande sistlidne år, pensions-utgiften för år 1859 möjligen kunde med en eller annan procent komina att öfverstiga det för året beviljade anslag; hvilken obetydliga brist då, enligt gällande föreskrifter, icke kunde Pensions-kassan godtgöras på annat sätt än att, såsom hittills skett, göras till föremål för Rikets Ständers pröfning.
Direktionen har vidare yttrat, att, sedan Rikets Ständer förklarat Arméens befäl icke kunna åläggas ökade bidrag till pensioneringens upprätthållande, detta ändamål enligt
Direktionens förmenande icke kan vinnas på annat sätt, än att tillräckligt anslag frän Statsverket anvisas.
För att likväl undvika att, såsom hittills, vid hvarje Riksdag behöfva dels pröfva det härför erforderliga beloppet, dels bevilja särskilda anslag för betäckande af de brister, hvilka ändock emellan Riksdagarna kunna uppkomma, funnes ingen annan utväg, än att anslaget beviljas under form af förslags-anslag; sä vida icke det årliga anslaget för bristens betäckande skulle bestämmas så stort, att det i alla händelser blifver tillräckligt; men derigenom skulle en vida större anslags-summa, än sorn i verkligheten komme att utgå, ohehöfligt beräknas såsom utgift för den kommande statsregleringsperioden, i likhet med hvad som egt ruin i afseende å det för åren 1858, 1859 och 1860 till en förbättrad pensionering af Arméens befäl anvisade kreditiv å 150,000 R:dr Riksmynt årligen, hvaraf för år 1858 åtgått endast 12.675
R:dr 44 öre och för år 1859 sannolikt komme att utgå högst 50,000 R:dr, så att för dessa begge år ett öfverskott af omkring 237,000 R:dr blefve reserveradt.
Dessa förhållanden ådagalade ytterligare, efter Direktionens öfvertygelse, svårigheten att pä förhand bestämma det för ett eller flera kommande år blifvande årliga behofvet, då fråga är om en utgift, sådan som denna, beroende af så mångå oberäkneliga tillfälligheter; och ehuruväl det för Statsverket, likasom för Pensionsinrättningen vore likgiltigt i hvilken förm och till hvilket belopp anslaget bestämmes, då utgifts-beloppet, som mäste fyllas, i alla händelser blir lika stort, oberoende af alla på förhand gjorda beräkningar och bestämmelser, så vunnes likväl obestridligen, genom anslagets bestämmande i form af förslags-anslag, den fördel, att de vid hvarje Riksdag återkommande ändamålslösa försöken, att pä förhand bestämma en viss summa för betäckande af en så obestämd utgift derigenom undvikas, utan något äfventyr för Statsverket, enär utgiftsbeloppet begränsades af den under året inträffade tillkomst och afgång bland pensionärerne i enlighet med fastställda pensions-stater och afslutade räkenskaper, hvilka likasom förvaltningen voro underkastade så väl Rikets Ständers och Krigsbefälets, som deras Revisorers granskning.
I afseende å den af Rikets
Ständer ifrågasatta förenkling af förvaltningen, har Direktionen i underdånighet upplyst, att Arméens Fullmäktige vid deras sednaste sammanträde är 1857 vidtagit alla de förändringar, hvilka, med bibehållande af nödiga kontroller, ansetts kunna leda till en sådan förenkling samt, genom indragningar och förändrad fördelning af göromålen tjenstemännen emellan, så ordnat aflönings-staten, att ett billigt afseende kunnat fästas ä behofvet af förbättrade löner för några af tjenstemännen, utan att derigenom förvaltningskostnaderna på det hela i någon väsendtlig män ökats: utgörande den nya aflöningen för Pensionskassans tjenstemän och betjente ett sammanräknadt ärligt belopp af 12,650 R:dr Riksmynt.
Direktionen har derjemte erinrat, att. utom Arméens Pensions-kassa äro under
Direktionens förvaltning ställda åtskilliga andra fonder, hvilka icke drabbas af någon särskild förvaltningskostnad, såsom Arméens Enke- och Pupill-kassa, statsanslaget för Militär-enkors och barns pensionerande, samt Konungens fond i Enke - Bil. JM 2 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. JM 1, om Statsverket 1859.
15 kassan, för hvilka fonder, med ett antal pensionärer, sammanlagdt öfverstigande Pensions-kassans, särskilda räkenskaper skola upprättas.
På grund af detta allt, och då de förändringar i afseende å så väl Pensionsinrättningens organisation som förvaltning, hvilka ansetts nödiga, redan blifvit vidtagna; dä Pensions-kassans förvaltning och räkenskaper flera år varit underkastade Rikets Ständers och deras Revisorers granskning, utan att under denna tid någon annan anmärkning förekommit, än den angående från militär-tjenst befordrade högre civile embetsmäns pensionerande i Arméens Pensions-kassa, hvilket anmärkta förhållande blifvit, uppå Arméens Fullmäktiges underdåniga förslag, genom sednast utfärdade Nådiga Reglemente för Pensions-kassan af den 22 December 1857 undanröjdt; då Rikets Ständer icke heller nu i något hänseende antydt de brister i Pensions-inrättningens organisation, hvilka skulle afhjelpas genom det äskade förslaget; då de med förslaget åsyftade ändamål, dels att Ärméens Pensions-kassa skulle kunna med sina äldre inkomster bestrida en desamma med omkring 80,000 R;dr Riksmynt överskjutande pensions-utgift, dels att pensionerna skulle kunna ökas, utan att dertill erforderliga medel behöfde anvisas, icke lära kunna vinnas; och dä slutligen den vid sistförflutna Riksdag förhöjda Pensions-stat endast under kort tid varit tillämpad; har Direktionen, under sådana förhållanden, förklarat sig för sin del icke kunna inse behöfligheten eller nyttan af en ny och omfattande reglering af pensionsväsendet för arméen, helst uppenbart vore, att arméens pensionering icke kunde på ett för Statsverket mindre kostsamt sätt regleras än nu är förhållandet.
Deremot har Direktionen i underdånighet hemställt, att Kongl. Maj:t måtte hos Rikets Ständer föreslå, såsom närmast ledande till de af Rikets Ständer åsyftade ändamål, att det för upprätthållande af Arméens Pensions-kassas pensionering anvisade anslag finge hädanefter utgå under form af förslags-anslag, eller ock, om detsamma komme att utgå under samma vilkor, som hitintills, att det då mätte förhöjas med 10 till 12,000 R:dr, enär efter all anledning ärliga bristen icke kunde med något betydligare belopp öfverstiga nuvarande anslaget.
Direktionen har för öfrigt fästat uppmärksamhet å det för Pensions-kassan och derigenom för Statsverket menliga förhållande, som uppkommer deraf, att de för fyllnads-pensionerna anvisade statsmedel få lyftas först påföljande året, sedan redovisning för föregående årets utgift blifvit uppgjord: till följd hvaraf Pensionskassan, som måste förskottsvis bestrida denna utbetalning på samma tider, som sin egen pensions-utbetalning, måste hafva i beredskap en större kassabehållning, antingen genom upplåning eller innehållning af medel, som annars kunnat göras fruktbärande.
Dä den härigenom uppkommande ränteförlust blefve med hvarje är större. allt efter som berörda utbetalning tilltager; då det icke kunde vara förenadt med någon olägenhet för Statsverket att utbetala detta anslag, likasom andra, under det är, för hvars utgifter det är afsedt; och då den fördel.
Pensions-kassan skulle vinna genom undvikande af denna ränteförlust, komme
Statsverket tillgodo vid ersättande af kassans inkomst-brist för året, hvilken i samma mån skulle minskas; har Direktionen slutligen i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer göra framställning derom, att de till fyllnads-pensionerna anvisade medel finge, uppå Direktionens reqvisition, halfårsvis i Mars och September månader utbetalas, med förbindelse för Direktionen att, vid reqvirerande af det för första halfåret behöfliga beloppet, med afslutade räkenskaper redovisa föregående årets utgift. 16 Bil. JYS 2 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. J\l 1, om Statsverket 1859.
I betraktande af hvad sålunda i denna fråga förekommit, och dä en ny och mera omfattande reglering af pensionsväsendet för arméen, efter min tanka, icke lärer kunna tillvägabringas, med mindre än att Staten öfvertager hela pensioneringen och Arméens Pensions-kassas bestyr i detta afseende helt och hållet upphör, men Rikets Ständer icke gifvit tillkänna, huruvida en sådan genomgripande och med större kostnader för Statsverket o tvifvelaktigt förenad förändring varit Rikets Ständers afsigt, hemställer jag i underdånighet, att något förslag i så vidt omfattande riktning icke för det närvarande må till Rikets Ständer framställas, helst för verkställighet deraf äfven erfordras medgifvanden från arméens sida genom dess krigsbefäl, hvars sammankallande under sådana omständigheter möjligen utan ändamål skulle medföra betydliga kostnader för Pensions-kassan.
Den framställning i ämnet, som af Eders Kongl. Maj:t nu beslutes, anser jag deremot böra grunda sig på de af Rikets Ständer i afseende å pensioneringen redan vidtagna åtgärder; och dä Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag godkänt en särskild förhöjd Pensions-stat att. jemte den för Arméens Pensions-kassa gällande, under vissa vilkor tillämpas, samt Rikets Ständer, vid beviljandet af understöd åt Pensions-kassan för upprätthållande af dess egen pensionering, tillförene funnit Pensions-kassans delegare icke böra betungas med ökade pensions-afgifter för detta ändamål; så torde det till följd häraf erforderliga tvåfaldiga understöd från Statens sida icke kunna undvikas, sä länge pensioneringen efter nu gällande grunder anses böra i ena och andra hänseendet upprätthållas.
Det dubbla Statsbidraget, som efter förra Riksdagen utgått för arméens pensionering, påkallas för öfrigt af pensionsrättens olikhet efter de tvänne särskilda Pensions-stater, enligt hvilka arméens löntagare under skilda förhållanden pensioneras.
Dessa Pensions-stater medföra nemligen livar för sig vissa förmåner.
Sålunda medgifver den för Arméens Pensions-kassa gällande Pensions-staten i allmänhet pension efter uppnådda 50 ålders- och 30 tjensteär, samt rättighet tillika att, med bibehållande af pensionsrätten, vid 45 års ålder och äfven i vissa fall derförinnan kunna taga afsked och efter expektnnsårens utgång komma af pension i åtnjutande.
Pensionsåldern enligt den förhöjda Pensions-staten är deremot för ett större antal löntagare framflyttad till 55 och 60 till 65 fyllda lefnadsår; och enligt denna Pensions-stat medgifves icke vid afskedstagande i något fall pensionsrätt förr än vid 50 års ålder, hvarförutan pensionärerne efter denna Pensions-stat åligger att intill viss upphunnen ålder i krigstid hemma i landet, då sådant påfordras, fullgöra do kommenderingar och uppdrag, sorn för landets försvar kunna ifrågakomma.
Emellan dessa begge
Pensions-stater företer sig alltså en väsendtlig åtskilnad; och det måste betraktas såsom en icke ringa fördel för arméens löntagare att efter omständigheterna kunna begagna sig af den ena eller andra, äfvensom derigenom befrämjas pensioneringens hufvudändamål i Statens intresse, nemligen att, så vidt möjligt ar, underlätta afgången af det äldre befälet och förskaffa arméen en för krigstjenstgöring och vapenöfningar fullt tjenstbar befälspersonal.
Vid sådana förhållanden, och då den, uppå Eders Kongl.
Maj:ts framställning. vid sistlidne Riksdag antagna förbättrade pensioneringen för arméen, hvartill Rikets Ständer då beviljade anslag för åren 1858, 1859 och 1860, alltifrån dess införande den 9 Februari 1858, i allmänhet visat sig tillfredsställande och icke heller i tillämpningen medförde några svårigheter, finnér jag mig böra i underdånighet tillstyrka, att den sålunda införda pensioneringen mätte med oförändrade grunder tillsvidare bibehållas och att förslag i denna syftning mätte till Rikets Ständer framställas.
Af det vid förra Riksdagen för denna pensionering beviljade kreditiv å 150,000 Bil.
JVs 2 till Kongl. Maj:t,s Nåd.
Prop. JVs 1, om Statsverket 1859. 17 150,000 R:<lr ärligen har, på sätt
Direktionen ofver Arméens Pensions-kassa upplyst, för är 1858 endast behöft användas 12,075 R:dr 44 öre, hvarjemte för är 1859 beräknas äfgä omkring 50,000 R:dr; och torde utan tvifvel en betydlig del af kreditivet för är 1800 jemväl blifva besparad.
Att döma af den afgång, som hittills egt rum bland pensionsberättigadt befäl vid Arméen, anser jag med säkerhet kunna antagas, att ett kreditiv ä samma belopp, som det förra eller 150,000 R:dr ärligen och under enahanda vilkor, sorn dermed äro förenade, skulle blifva tillräckligt för pensioneringen under åren 1801, 1802 och 1803, äfven om dé under föregående åren uppkomna besparingar icke tagas i beräkning.
Men om dessa besparingar, hvilka minst torde komma att utgöra 300,000 R:dr, linge fortfarande under åren 1801,1802 och 1803, i män af behof, för pensioneringen användas, erfordras icke för sistberörda tre är större kreditiv än 50,000 R:dr ärligen eller för alla tre åren tillhopa 150000 R:dr.
Jag vägar alltså, med antagande af det sednare alternativet, i underdånighet hemställa, att till Rikets
Ständer mätte göras framställning om anvisande ä Riksgäids-kontoret för åren 1801.
1802 och 1803 af ett ärligt kreditiv af 50,000 R:dr eller för tre är 150.000
R:dr, att utbetalas och användas till betäckande af den skillnad, sorn för Arméens Pensions-kassa under dessa är kan uppstå genom den nya pensioneringens tillämpning med förbehållen rättighet för Pensions-kassan att, i den män sådant behöfves, utbekomma behållningarna å 1858, 1859 och 1800 arens kreditiv för ifrågavarande ändamål, äfvensom att den nu gällande föreskriften derom, att medlen icke linge från Riksgäids-kontoret till Arméens Pensions-kassa utgifvas förr än den för äret uppkomna skillnaden, efter afslut.ade räkenskaper, blifvit till sitt verkliga belopp bestämd, måtte, till undvikande af ränteförlust för Pensions-kassan, som nu mäste undertiden förskjuta det för meranämnda pensionering behöiliga belopp, i enlighet med
Direktionens förslag sålunda förändras, att de till fylliiads-pensionerna anvisade medel må, uppå Direktionens öfver Arméens Pensionskassa reqvisition, hal fårs vis i Mars och September månader utbetalas, med förbindelse för Direktionen att, vid reqvircrande af det för första halfä,ret behöiliga beloppet. med afslutade räkenskaper redovisa föregående årets utgift.
Militär-Befälhafvaren pä Gottland har, under anförande hurusom det skulle ligga obillighet deruti, att Gottlands Landt-bevärings-olficerare, hvilkas bildning vore densamma som Officerarnas vid öfriga Arméen, och hvilkas tjenstgöring vöre ansvarsfull och fordrade full förmåga och duglighet, blifvit i afseende ä pensioneringen så mycket sämre lottade, än den öfriga Arméens Officerare, i underdånighet anhållit, att Gottlands Landt-Bevarings-o 1'lleerare mätte tillerkännas samma, pensionsrätt, sorn den öfriga Arméens officerare, och dess Civilstat densamma, som deras vederlikar vid Arméen ega, — jemte upplysning att vid förslagets uppgörande tili de nya Pensions-staterna, så val för Arméen som för Gottlands Landt-beväring, tjenat till grund att pensionerna i allmänhet komme att utgöra 50 till 66J procent af lönerna, samt att detta jemväl iakttagits vid upprättandet af pensionsstaten för Gottlands Landt-beväring, anser jag dock, sedan lönerna pä Gottlands fvational-be värings stat af Rikets Ständer icke obetydligt förhöjdes, berörda pensions-stat böra erhålla någon jemkning, sä att pensionerna sättas i närmare öfverensstämmelse med ofvanberörde förhållande och den öfriga Arméens pensioner.
Jag får således i underdånighet hemställa, att Rikets Ständer mätte föreslås att medgifva följande förhöjningar i pensions-staten för Gottlands Landt beväring, (införd i Kongl. Brefvet den 9 Februari 1858), nemligen: för Bataljons-Chef, frän 900 till 1,200 R:dr.
» Kapten, frän 540 till 800 » Bih. till Ji.
Prot. 1859 & 1860. 1 Sami. 1 Afd. 3 Haft. 3 18 Bil.
Prop. J\s 1, om Statsverket 1859. för Fältkamererare och Kassör, 450 till 600 R;dr » Tvg-officer 270 till 500 » för Löjtnant, 270 till 500 » » Sekreterare och Auditör, 270 till 400 » » Magasinsfövaltare och Sjukhus-inspektor,... frän 270 till 400 » » Under-Löjtnant, 180 till 400 » » Kanslist, 180 till 200 » » Kontorsskrifvare. 180 till 200 » kommande dessa förhöjningar, i händelse de medgifvas, att utöfva högst ringa inflytande på pensionsmedlen, hvilket synes deraf att t. ex. för är 1859, dä pensionsutgiften i Arméens Pensions-kassa är beräknad till 450.260 R:dr. Gottlands Landtbo väring deruti ingär med endast 5,470 R:dr. livad härefter beträffar det ärliga bidrag, som erfordras till upprätthällande af Arméens Pensions-kassas egen pensionering, och hvartill Rikets Ständer vid förra Riksdagen för hvartdera af ären 1858.
1859 och 18G0 ä Riksgälds-Kontoret anvisat ett kreditiv af 85,500 R:dr, nied skyldighet fiir Pensions-kassan att till Riksgäldskontoret afstä det Kassan för dessa tre år tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthålls-afgifterna; så är, pä sätt ofvan omförmälts, af Direktionen öfver Pensions-kassan alternativt föreslaget, att berörda anslag mätte hädanefter fä utgå under form af förslagsanslag, eller ock, om det kotnine att utgå under samma villkor som hittills, anslaget dä måtte förhöjas med 10 till 12,000 R;dr; men dä Rikets Ständer, i anledning af Kongl. Maj:ts vid förra Riksdagen i sådan syftning gjorda alternativa framställning, förklarat alternativet om ett bestämdt anslag företrädesvis antagligt och ett sådant anslag jemväl anvisat, samt det nuvarande
Kreditivbeloppet hittills varit för ändamålet tillräckligt, linner jag mig ock nu böra i underdånighet hemställa, att Kongl. Maj;t täcktes föreslå Rikets Ständer att, till upprätthållande af pensioneringen i Arméens Pensions-kassa, för hvartdera af ären 1861.
1862 och 1863 å Riksgälds-kontoret anvisa ett kreditiv till enahanda belopp, sorn för ären 1858, 1859 och 1860, eller 85,500 R:dr, med skyldighet för Pensions-kassan att till Riksgälds-kontoret afstä det Kassan för hvartdera af dessa tre är tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthållsafgifterna; äfvensom ock att medgifva, att, pä sätt nu eger rum, berörda ärsanslag må qvartalsvis under hvarje är utbetalas, dock med förbindelse för Kassans
Direktion att, sä snart det årets räkenskaper, för hvilket anslaget är afsedt, hunnit afslutas, hos Fullmägtige i Riksgälds-kontoret behörigen ådagalägga, om hela anslaget eller huru stor d l deraf varit för ändamålet behöflig!, samt att, i händelse det Jyftade beloppet icke åtgått, öfverskottet dä återlemna.
Vidkommande särskildt pensioneringen för de vid Arméen anställde Läkare, anser jag mig böra hemställa att, intilldess annorlunda derom varder förordnad!, dessa Läkare fortfarande må under de för civile embets- och tjenstemän i författningarna föreskrifna vilkor och efter enahanda grunder, som för dessas pensionerande blifvit af Rikets Ständer vid förra Riksdagen antagna, uppföras till pension å Allmänna Indragnings-staten, dock att derifrån afräknas det pensionsbelopp, som de frän Arméens Pensions-kassa ega uppbära; och torde, derest denna min hemställan i nåder bifalles, framställning härom till Rikets
Ständer fä ske i sammanhang med förslaget till 9:de Hufvud-titelns reglering.
Jiil.
Prop. M 1, om Statsverket 1860. I!)
Jag öfvcrgur nu till framställning af de extra anslag, som erfordras för inatcrielen och fästningsbvggnaderna.