Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
BränvinsaJgiften , upptagen i nu gällande riksstat till 670,000 r:dr, har inbringat: för år 1841 . . . r:dr 563,224 1842 . . . „ 672,354 1843 .. . „ 675,696 1844 ... „ 685,652; 1845 ... „ 579,526: — — eller per medium 635,290 r:dr.
Maj:t i nåder föreslagna förändrade grunder för rättigheten att tillverka och distillera bränvin, äfvensom för beskattningen derå, har Kongl. Majit, under förutsättning af Rikets Ständers bifall tili förändringen, ansett denna intrad kunna ökas med 580,000 r.dr utöfver hvad vid sednaste statsregieringen beräknades eller till 1,250,000 r:dr.
Enligt de af Utskottet nu föreslagna beräkningar, skulle således statsverkets ordinarie inkomster och restantier utgöra .
. r:dr 4,658,380:
Transport 4,658,380: — — Slats-Utskotlets Utlåtande, Jf;o 3j. 19 Transport 4,658,380: —- — Vid 1845 års statsreglering beräknades samma inkomster till . r:dr 4,603,430: — — Derest Rikets Ständer bifalla Utskottets nu framställda förslag till beräkning af statsverkets ordinarie inkomster och restantierj skulle alltså desamma öfverskjuta det i nu gällande riksstat beräknade belopp af enahanda inkomster med r:dr 54,950: — — Stockholm den 31 Januari 1848.
Vid 8:de punkten, angående tionde-tackjerns-afgiften, af herr von Troil, S. G. och Per Persson från örebro län. STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1848.
Hörer till Stats-utskottets Utlåtande N:o 37. år 1848.
Tabell öfver Stats verkets Inkomster.
N:o 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 Ordinarie Inkomster.
Ordinarie ränta Afrads-spanmål Tionde-spanmål Tionde-spanmåls-lösen efter bestämda priser Arrende-medel flndeldt (Behållen flndeldt ' (Behållen Silfver-tionde, myntarelön och slagskatt Koppar-ränta Tionde- och hammarskatts-jern ... * Alun-tionde Svafvelbruks-tionde , Mantalspenningar .
Gernings-ören Bötes-medel Kavalleri-regementernas häst-yacans-spanmål Ständige rotevakans-afgifter yid Skånska Infanteri-regementerne .
Tillfällige rotevacans- och mötes-afgifter - .
Rotefrihetsafgift af oro terad men Ordinarie Rotering underkastad jord Båtsmans-vacans-afgift Krut- och salpeterförsäljnings-medel , . .
Kontroll-stämpel-medel
Båk- och lots-medel (Penningar (Spanmål (Tackjern.
(Stångjern Ersättningar Observations-medel . . .
Extra medel och uppbörder Intresse-medel Säger Restantier Ordinarie inkomster och restantier tillsammans Sjötulls-medel Extraordinarie Inkomster, [Till Tull-verkets stat och öfrige omkomstnader 800,000; — 2,900,000: — Stats-verkets netto-inkomst af sjötulls-medel Salu-accis af städerne Post-medel |Till Postverkets stat och öfriga omkostnader 450,000:
Statsverkets netto-inkomst af postmedel . . 125,000: —•
— Charta sigillata-medel Bränvins-afgift S:r Extraordinarie inkomster Summa Påräknade Inkomster enligt 1845 års Riks-stat. 410.00 Tunnor å 6 R:dr 105,695 Tunnor å 6 R:dr 20.000 Tunnor å 6 R:dr 14,500 Tunnor å 6 R:dr 3,750 Specie R:dr å 128 sk 280 SW.
k 120 R:dr 8.000 SW. å 5 R:dr 6.000 SW. å 13 R:dr 22,250 Tunnor 2,310 Tunnor å 6 R:dr Rdr } R:dr 1,762,000 575.000 246.000 634,170 120.000 4,800 23.000 87.000 10.000 33,600 40.000 78.000 1,000 1,000 327,000 1,700 40.000 133,500 13,860 6,000 27.000 30.000 95.000 10,500 73.000 50.000 10.000 12,000 3,300 4,448,430 155,000 4,603,430 3,700,000 11,000 575,000 500.000 670.000 5,456,000 10,059,430| Räkenskaperna upptaga för åren. mi. 1843. 1,946,429 585,992 320,839 777,861 140,079 4,897 29,165 119,004 9,912 39,757 132,301 121,171 1,486 640 324,712 1,730 44,514 185,348 18,786 5,856 26,450 19,225 101,408 10,735 74,864 40,642 15,415 30,623 3,400 152,935 3,892,959 11,017 604,099 462,128 563,224 1,939,696 5S9,568 322,2S8 777,474 139,890 4,887 23,756 116,522 10,605 47,919 102,214 83,9S2 I,539 409 327,548 1,714 38,113 192,983 17,896 5,141 27,472 18,358 102,833 II,171 72,778 37,753 16,645 12,965 3,359 18413. 130,489 4,044,494 11,004 601,450 505,055 672,354 1,895,146 614,010 289,566 705,030 127,516 4,897 25,138 109,905 10,176 41,472 80,698 64,232 632 999 331,890 1,709 36,000 156,028 14,685 5,3oo 29,220 42,870 98,491 11,239 71,307 31,591 184L4. 18,134 24,363 15,089 8,780 5,688 17,270 3,359 3,359 3,359 . . . . . . . 160,305 287,410 176,396 3,593,819 10,998 605,537 510,935 675,696 1,573,739 572,113 213,233 531,010 98,145 4,897 21,520 83,530 9,376 48,775 79,395 72,702 561 612 336,603 1,755 35,316 108,772 11,514 4,884 24,998 36,665 99,955 9,491 78,223 43,731 3,395,747 10,967 609,474 529,877 685,652 1845. 1,948,487 570,311 330,555 815,822 155,240 4,566 116,093 10,712 57,586 45,831 90,966 581 430 337,906 1,776 36,381 185,095 18,377 4,155 29,851 32,629 91,924 9,839 92,841 58,972 3,663,013 10,883 622,071 503,572 579,528 Medium för åren 1841—45.
Stats-kontorets förslag. 1,860,699 586,399 295,296 721,439 132,174 4,829; 129,527 10,156 47,102 88,088 86,611 960 618 331,732 1,737 38,065 165,645 16,252 5,078 27,598 29,949 98,923 10,495 78,003 42,538 17,929 15,065 3,367 4,846,274 181,507 5,027,781 3,718,006 10,974 608,526 502,313 635,290 5,475,109 1,762,000 575.000 255.000 634,170 120.000 4,800 25.000 96.000 10.000 54.000 45.000 90.000 1,000 600 336,000 1,700 35.000 133,500 13,860 5,000 27.000 30.000 95.000 10.000 73,000 40.000 15.000 12.000 3,300 4,502,930 155,000 4,657,930 4,000,000 11,000 575.000 500.000 580.000 5,666,000 Kongl. Maj:ts nåd.
Proposition beräknar.
| 10,502,890| 10,323,930| — |—1 1,762,000 575.000 255.000 634,170 120.000 4,800 25.000 96.000 10.000 28,600 48,166 84.000 500 600 336,000 35.000 133,500 13,860 5,000 27.000 30.000 95.000 10,500 78.000 50.000 10.000 12,000 3,300 4,482,996 155,000 4,637,996 4,000,000 3,000 575.000 525.000 1,250,000 6,353,000 32 32 32 10,990,9961 32 1847 år Stats-utskotts förslag. 41,725 Tunnor å 6 R:dr 105,695 Tunnor å 6 R:dr 20,000 Tunnor å 6 R:dr 14,500 Tunnor å 6 R:dr 3,750 R:dr Specie å 128 sk 380 SW.
å 130 R:dr . å 5£ R:dr . å 14 R:dr . 12,000 SM. 6,000 sW. 22,250 Tunnor å 6 R:dr 2,310 Tunnor å 6 R:dr till .Danska fyrings-medel, 10,000 Hamb.
B:co, circa .
. jKonvoj-Kommissariatels bidrag Turkiska Beskickningens aflöning, ((nedan bland extra uppbörd upptagne 6,000 R:dr) R:d
Extra uppbörd (inberäknadt hvad under titel Ersättningar förr ingått).
På framtida beslut beroende: Till Tull-verkets stat och öfrige omkostnader i Stats-verkets netto-inkomst af tull-medel Till Post-verkets stat och öfriga omkostnader Stats-verkets netto-inkomst af Postmedel 800,000. 3.200.000. 3,000. 475.000. 100.000. 525,000. 1.250.000.
Tillsammans 6,353,000, 1,762,000 575.000 250,350 634,170 120.000 4.800 23.000 87.000 10.000 49,400 68,000 84.000 500 600 336,000 1,500 35.000 133,509 13,860 5,000 27.000 30.000 95.000 10.000 75,000 26,600 14.800 10,000 18,000 3,300 4,503,380 155,000 4,658,380 4,658,380 Bih. till R.
Prat. 1847 & 1848. 4 Sami. 1 Afd. 12 Haft. STOCKHOLM, tryckt hos Marcus & Comp. 1848.
• • ^ • • « ... ■ * . ' . > ■ . > ■ - t ' I * . v” ... ,...... ! ’ *C
Sf : » . V . ......
. -r ■ . . . v ■ • - / - • ■ • • „ . . . . Stats-UtskotteU Utlåtande, N« 37, Litt. A, 1 JW 37 Litt.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående nedsättning uti den af Stora hopparbergs bergslag utgående kopparränta frän hvart io:de till hvart 3o:de skeppund af tillverkningen, samt upphörande af allmogens inom åtskillige socknar af Stora Kopparbergs län skyldighet att in natura till bergslaget leverera sina hemmans-ränte- och mantals- eller qvar ntulls-kol. (I. A.) Sedan hos Kongl. Majit, dels Stora Kopparbergs bergslag, genom grufve-rällen och direktionen öfver bergslagets enskilde verk, uti en den 8 December 1837 ingifven skrift förnyat sin år 1829 gjorda, men af Kongl.
Majit afslagna, ansökning om förmedling från livart 10:de lill livart 30:de skeppund i den till' kronan af bergslaget utgående koppar-ränta; dels ock Rikets vid 1840 oell 1841 årens riksdag församlade Ständer, i anledning af bos dem gjorda framställningar, om såväl befrielse för vissa socknar inom Stora Kopparbergs län att lill bergslaget leverera in natura hemmansränte- och mantals- eller qvarntulls-kolen, äfvensom upphörande af de för uraktlåtenhet af en sådan leverering stadgade treskoliöter, uti underdånig skrifvelse den 8 Maj sistnämnde år begärt, det Kongl Majit täcktes låta i behörig ordning anställa undersökning till utrönande, ej mindre af beskaffenheten utaf de privilegier, hvarpå Stora Kopparbergs bergslag grundade rättigheten, att utfordra berörde ränte- och mantals-kol in natura, än ock beloppet af den kolqvantitet, som, med afseende på Fahlu grufvas tillstånd, kunde anses erforderlig för koppartillverkningens inom bergslaget bestånd och fortfarande drift, samt alt, derest omförmälde privilegier icke deremot lade hinder i vägen, det för bergslaget behöfliga qvantum kol måtte till utgörande på föreskrifvet sätt fördelas emellan de närmast belägna, förut i berörde hänseende skattskyldiga, socknar, hvilka egde tillgång på för kolning passande skog, och allmogen inom de socknar af länet, hvarifrån räntorna i kol utgjordes, förklaras berälligade att erlägga manlals-penningarne Bih, till B.
Fröt. 184 7 § 1848, 4 Sami. 1 Afd. 13 Haft. 1 2 Stats-Utshotlcts Utlåtande, N:o 37 Litt.
Å. och hemmansräntan i öfverensstämmelse med de för dessa skatters åtgörande i allmänhet stadgade grunder, eller de förre i contant till deras för orten bestämda belopp, och de sednare efter länets markegångspris; så har, elter det Kongl. Kammar- och Bergs-kollegierne samt öfrige vederbörande blifvit börda och sig utlåtit, samt den af Ständerne begärda undersökning af dertill förordnade kommit terade förrättad i sammanhang med frågan om förmedlingen i koppar-räntan, och kommitterade i dessa ämnen betänkande afgifvit, deröfver ej mindre bemälde Kongl. Kollegier, än äfven kommitterade för beskattningsväsendet samt uppbörds- och redogörelseverkets förenkling sig yttrat, Kongl. Maj:t, af förenämnde anledningar, täckts till Rikets nu församlade Ständer aflåta nådig proposition, som till Stats— Utskottet blifvit remitterad, och uti hvilken Kongl. Maj:t behagat, angående först förmedlingen i kopparräntan, föreslå, att, i enlighet med den beskattningsgrund, sorn, genom Kongl, förordningen den 21 Juni 1831, är vorden bestämd för taxeringen af de bergverk i a lmänhet, af hvilka viss procent af tillverkningen skall, såsom tionde, utgöras, den utaf Stora Kop parbergs bergslag utgående koppar-ränta måtte bestämmas till hvart tretionde skeppund, under vilkor, dels att bergslaget, enligt dess medgifvande, underkastar sig den förändring i sättet för hemmans-ränte- samt qvarntulls- eller mantals-kolens utgörande, som utaf Kongl. Maj:t och Rikets Ständer pröfvades böra ega rum, dels ock att det anslag af It skeppund tionde koppar, hvarmed kronan deltager uti det bidrag till presterskapets aflö nande, som bergslaget genom den så kallade proste-kopparen skall lemna, äfvensom bergslagets uteslutande kol-upphandlings-rätt inom det, genom Kongl, resolutionen den 2 Juli 1816, bestämda distrikt för framtiden upphör; hvaremot Kongl. Maj:t funne den utaf bergsfrälse-jorden vid.Fahlun utgående vedhygster-räntan, 5 sk. 4 rsl., för hvarje durktågs s, aniand, eller tillhopa 1165 r:dr 15 sk. 2 rst., böra i qvittning emot den, enligt Kongl, brefvet den 29 December 1820, afrads-kassan tdls vidare ålagda, men egentligen för denna kassas ändamål främmande utgift, 1200 r:dr, tili aflöning åt förste läraren vid bergsskolan i Fahlun, bergslaget fortfarande tilIgodokomma, intill dess annan lämplig utväg för bemälde lärares aflöna lide framdeles kunde utfinnas.
I afseende åter på den af Rikets
Ständer gjorda framställning om upphörande af allmogens inom vissa socknar af Stora Kopparbergs län åliggande, att in natura leverera de lill Stora Kopparbergs bergslag utgående hemmans ränte- samt qvarnlulis- elier maulalskol, har Kongl. Maj:t, uti Slah-UlskotleU Utlåtande, N:o 37 Litt.
A. 3 högslberörde proposition, i nåder förklarat, det Kongl. Maj:t funne, att de skattskyldige, hvilka yrkat natura prestationens upphörande hvad både mantals- och ränte-kolen beträffade, hafva för denna deras önskan anfört grundade skäl., dels i mindre skogslillgång, dels ock i skogarnas aflägsenhet från Stora Kopparberget, hvadan Kongl. Maj:t täckts föreslå, att bemälde skatlskyldige malte från åliggandet, att utgöra ränte- och mantalskolen in natura, befrias, samt i stället förpligtas, dels att utan uppsägningsrätt framgent erlägga lösen efter blifvande, i behörig ordning fastställde, markegångspriser med penningar för ränlekolen, dels ock att, i stället för mantals- och qvarnlulls kolen, betala mantalspenningar lill det för orien sladgade belopp af 8 sk. b:ko, äfvensom att
Åhls socknemän, enligt deras önskan, måtte, med fortfarande skyldighet att leverera ränle-kolen in natura, under vilkor af mantalspenningarnes utgörande på ofvannämnde sätt, från natura-preslation af qvarntulls- eller mantals-kolen vinna befrielse; hvaremot, beträffande de skattskyldige, hvilka förklarat sig vilja, hädanefter som hittills, vid Stora Kopparberget leverera deras så val ränte- som mantals-kol, Kongl. Maj:t ansåge frågan om berörde natura-prestalions upphörande, för det närvarande, böra förfalla; dock att, derest, med anledning af derom framsläldt förslag, förändring i nu gällande grund för utgörande af persedel-skatter i allmänhet framdeles af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer pröfvades böra ega rum, det beslut, som härom komme alt fattas, borde äfven, i anseende på nu ifrågavarande kolskatter, vinna tillämpning; och funne Kongl. Maj:t, i betraktande ej mindre af den ringare skogstillgången inom de närmast Stora Kopparberget belägna socknar, än äfven af den med en stor del af jorden derstädes förenade, icke ränteskyldige bergfrälse naturen, samt enär för öfrigt bergslaget afsagt sig rättigheten till kolens utfordrande in natura, Rikets Ständers underdåniga hemställan i afseende på levererings-skyldighetens öfverflytlande på sistnämnde socknar icke till någon åtgärd förenleda; anseende åter Kongl. Maj:t den af bergslaget gjorda anhållan, att fortfarande få åtnjuta det progressiva, markegången ännu understigande, lösningspriset ä kronans behållna räntekol, så att årliga skillnaden, intill dess makegångspriset upphunnes, måtte komma hyllegarne, såsom en dem tillfallande och försäkrad arrende-inkomst, eller så kallad hylte-reveny, tillgodo, vara på billighet grundad; i följd hvaraf Kongl. Majit till Rikets Ständer i nåder öfverlemnat, huruvida icke denna bergslagets anhållan måtte på det sätt bifallas, att kronan, som komme att för ifrågavarande kol af de skatlskyldige uppbära lösen efter markegång, godt - 4 Stals-Ulsliottels Utlåtande, N:o 37 Litt, A. gjorde bergslaget skillnaden deremellan och det progressiva" lösningspriset, hvarvid Kongl. Majit likväl, på det alt tillförlitlig beräkning i detta afseende å ömse sidor kunde göras, ansåge markegångspriset för sisla året före indragningen böra för beräkningen tagas lill grund, samt således för hvarje år, så länge det erfordrades, lill bergslaget utbetalas det belopp, hvarmed sistnämnde markegångspris öfverstege hvad progressiva lösningspriset för året bordt utgöra.
Såsom skäl för den sökta och af Kongl. Majit i nåder föreslagna förmedlingen i kopparränlan, har hufvudsakligen blifvit anfördt: att tiden för Fahlu koppargrufvas öfvergifvande endast kunde aflägsnas genom en sparsam och försigtig hushållning med dess återstående malmtillgångar, på det sätt att svagare malmer, som ensamme icke lönade brylningskoslnaden, upptogos och tillgodogjordes tillsammans med de rikhaltigare, hvilket åter stöde i omedelbart sammanhang med kostnaderna och afgifterna å den förädlade malmen; att kopparverkets bestånd utgjorde vilkoret icke blott för •< närings-idkarnes egen utkomst, utan ock för en stor del af ortens allmoges bergning; att staten, i afseende på dess inkomster, syntes mera vinna än förlora genom en eftergift i tionden, som, till det belopp den nu utginge, snart i förening med sjelfva näringen måste upphöra, men, på ett billigt sätt nedsatt, uppmuntrade till ökad produktion och fortgående verksamhet; att bergslaget under grufvans bästa perioder varit och ännu vore högre beskattadt, än något annat bergverk; att vid den sista förmedlingen, som egde rum den 5 Mars 1805, kopparräntan väl nedsaltes från hvart 8:de till hvart 10:de skeppund, men hvaremot alla förläningar blefvo antingen indragna eller efLer deras rätta värde kronan ersatte, hvarigenom
Fahlu kopargrufva i närmaste försattes i lika vilkor som andra grufvor; att bergslaget alltså ännu utgjorde den i författningarne af ålder bestämda fulla tionden, änskönt brytnings-, uppfordrings- och underhålls-kostnaderne, ras- och olyckshändelser oberäknade, för närvarande voro vida större än på något annat ställe) alt närings-idkarnes aftagande i välmåga och antal bäst bestyrkte alt tillverkningen icke kunde bära den utgående tionden, hvilket ock syntes deraf, alt vid början af detta århundade ett stort antal bergsmän funnos, som innehade många fjerdeparler, att år 1820 funnos 50, år 1827, 29, men 1834 endast 15, hvilka ej innehade flera än 185 egna fjerdeparter; att orsaken lill denna minskning måste sökas uti omkostnadernes tilltagande i samma mån, som malmens fyndighet voro i aftagande, samt uti 1805 års förmedling, på bekostnad af de betydliga förlänin - Slats-Utsliollcls Utlåtande, N:o 37 Litt.
A. gar, hvilkas välde efler för flera år uppgjorde säkra kalkyler, uppgingo, tillsammans med kronans tiondekoppar ocii den till Fahlu stad donerade ströms-afrads koppar, lill omkring
I af hela koppartillverkningen; alL en successiv minskning i malmbrytning och tillverkning egt rum, så alt den sednare, för åren 1801 —1810, uppgående i medeltal till 4133 skeppund årligen, år 1843 icke utgjorde mer än 2503 skeppund, under det att, i följd af grufvornas tilltagande djup och svagare malm-tillgångar, brytnings- och uppfordrings-koslnaden på dessa 43 år stigit lill dubbelt emot hvad den för åren 1801—1810 per medium utgjort; samt slutligen att alla dessa omständigheter, i förening med de i grufvan åren 1830, 1831 och 1833 inträffade betydliga ras och stalp, vållat alt inkomsten af hvarje fjerdepart, som under perioden från 1801 lill 1810 bestigit sig lill 27 r:dr 8^ rst. årligen, och de näst påföljande åren varit ännu större, nedfallit under åren 1841, 1842 och 1843 till blott 2 r:dr 32 sk. årligen, eller till omkring j0 af hvad den tillförene minst inbringat.
För att rätt kunna bedöma giltigheten af dessa skäl, torde en framställning om Stora Kopparbergs bergslags uppkomst, utveckling samt närvarande ställning vara nödvändig.
Fahlu koppargrufva, hvars begynnelse ingen känner, erhöll sina äldsta bekanta privilegier redan 1347, hvilka åter omnämna äldre, som då voro ”komne i vangömmo”.
Bergsbruket idkades i förening med hemmansoch jordbruk af bergsmän, sorn i orten nedsatt sig och till deras kopparbruk begagnade de omkring
Fahlun befintliga talrika vattenfall.
Den äldre hemmans-skaltläggningen i socknarne närmast grufvan beräknades på detta kopparbruk, hvaraf minnet ännu förvaras i jordeböckerne, som upptaga gårds-afrad, hytte-afrad samt räntekoppar såsom gamla grund- eller jordeboksräntor.
Den egentliga grundläggningen till en stadgad skötsel och förvaltning af denna grufva, jemte ortens bergsbruk, skedde likväl först 3 århundraden sednare under konung Gustaf Irste samt utbildades vidare under hans söners regeringstider, då konungarna, i stöd af kronans på Helgeandsholms beslutet grundade regala rätt till bergverken för deras egen eller statens räkning, som föreställdes af konungens personlighet, icke allenast uti utstakad ordning med bergsmännen deltog i grufbrytningen med tillhörande arbeten och omkostnader, utan äfven vid flera af kronan uppbyggda hyttor, hvilka dock nu för tiden knappt till läget äro kände, införde och sjelfva idkade enskildt kopparbruk, i bredd med den enahanda folknäring, som länge hade sysselsatt ortens bergsmän.
Delta konun - 6 Stats-Utskottcts Utlåtande N:o 37, Litt.
A. nas deltagande i koppartillverkningen upphörde under Konung Carl IX:s regering, då det så kallade kronobruket inställdes, emedan kronans afkomst deraf genom underslef och otrohet försnillades, samt kronans fördel ansågs säkrare kunna vinnas genom hela bergsrörelsens öfverlemnande åt bergsmännen, emot afrad, hvilket hushållssätt med statens bergverk utbildades under Guslaf Adolph den stores regering och hans efterträdare i riks-styrelsen, så att statens bergverk småningom och merändels, alan att kronan för dem erhöll någon köpeskilling, öfverlemnades till bruk och nyttjande åt de enskilde bergverks-innehafvarne, samt kronans regala rätt slutligen bestämdes och begränsades till rättigheten Lill afrad eller tionde i niån af tillverkningen.
Redan år 1523 var Fahlu koppargrufva indelad i vissa rotar, par och fjerde-parter, efter hvilken grund afrad äfven betaltes.
Dessa par utgjorde år 1543 endast 20 stycken, eller 80 helfjerdingar, beslående af 320 fjerdeparter, hvilka sedermera, dels derigenom alt nya grufvor eller skärpningar invid de äldsta upptogos, dels derföre att bergsfrälse-frihet för jordbruket kunde förvärfvas genom antagandet af grufvedelar och derför erläggande afrad, allt iner och mer ökades, så att fjerde par te ines antal år 1616 uppgick till 1200, hvarvid det sedan oförändradt förblifvit.
Bergslagets privilegier bestodo i början endast af bergsfrälsefriheten, jemte i äldste tider nödige ansedde försäkringar om frihet till person och egendom; men grufvans tilltagande rika afkastning, som ådrog sig så väl regeringens som allmänhetens uppmärksamhet, föranledde till styrelsens vidsträcktare omvårdnad och befattning med bergverket.
Den gamla skattläggningen blef i socknarne omkring kopparberget år 1606, med beräkning så väl på bergsslagens och grufvans behof, som kronans eget kopparbruk, förändrad lill kol, dagsverken och virke, som in natura skulle utgöras.
Den så kallade ordinarie och extra ordinarie grufvehjelpen blef anslagen för konstverken, hvilkas underhållande regeringen emot en viss serskild afrad år 1607 sig åtog, och hvarmed kronan sederdermera länge fortfor.
Den gamla bergsfrälsefriheten utvidgades genom flere medel, såsom donationer, köp, byten, m. m., dock allt emot förbindelse att idka grufvebruk och derför utgöra afrad, från hvilken skyldighet endast embetsmännen vid verket voro fritagne, efter som de för sin tjenst icke kunde tillåtas idka någon gi-ufvedel.
Skattekolen, som först utgjordes till kronobruket, blefvo genom Kongl, resolutionen den 7 Januari 1612 upplålne till bergslaget emot ”lideligt pris.” Westerdalils-socknarnebortar - Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 37, IMt.
A. 7 renderades lill ett serskildt kompagnie, hvars sedermeia indragna rättigheter till en del blefvo bergslaget för den så kallade vede-kontors-rörelsen upplåtne, och utom alla dessa förmåner erhöll bergslaget ofta ansenliga penninge-underslöd af kronan, som understundom på egen bekostnad lät drifva vissa arbeten och schakt för grufvans undersökande och vidmagthållande.
Afgifterne till kronan voro deremot ganska dryga och utomordentliga, samt icke eidiga med den grundsats, som för bergverkens skattläggning i allmänhet var stadgad.
Jemte grufve- och konslafraden, strömsoch hylteafrad, utgjordes äfven skjutsfärds- och qvarntulls-koppar, samt gårds-afrad, hvilken sistnämnde dock, såsom en hemmanen eller jorden åtföljande beskattning, eftergafs i mån de till bergsfrälse förbyttes; hvarförutan erlades 10 de af tillverkningen, oberäknad den afrad, som med 1 skeppund på fjerdeparten utgick, samt de under krigstider eller andre statens större behof pålagde extra utlagor, såsom hofförtärings-, kronhjelps-, accisoeh skeppshjelps-koppar.
Kronans betydligaste inkomst af kopparverket lärer emellertid under en längre tidrymd hafva bestått uti kopparhandeln, som hon från år 1578 uteslutande lör vissa tider tillerkände sig, och hvilken rättighet kronan ömsom eftergå!’ och återkallade, men slutligen, emot vissa vilkor, öfverlemnade till det så kallade koppar-kompagniet.
Detta beskattuingssält ansågs likväl så betungande, att bergslaget, enligt ett i äldre handlingar omförmäld t kontrakt, år 1638 åtog sig att, jemte afrads-kopparen, 1 skeppund på fjerdeparten, dessutom gifva till kronan hvart 4-de skeppund af tillverkningen inom stora grufvans distrikt, för rättigheten att försälja kopparen till hvem som helst, hvaremot koppar-kompagniet indrogs.