Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kreditiv-rörelse samt depositions- eller upp- och afskrifnings-räkning anses mera förmånlig för kreditiv-tagaren och räkningshafvaren, än för Banken.
Att en sådan rörelses bedrifvande med rikets allmänna mynt varit afsigten med privatbanks-inrättningen, synes tydligen af den förut åberopade Kongl, förordningen den 14 Januari 1824.
Om riksbanken anlägger filial-afdelningar uti alla landsorter, vore det lämpligt och tillbörligt att äfven härutinnan betjena landets innevånare.
Men då sådant icke medgifves och dessutom minsta kreditiv-summan blifvit bestämd till 1,000 r:dr banko, med maximum ända till 10,000 r.dr, så kan denna rättighet att erhålla kreditiver icke begagnas af andra än större jordbrukare, näringsidkare och handlande, som bo i eller nära Stockholm, Götheborg och Malmö.
Deremot kunna diskontlånen begagnas på större afstånd, äfven af de mindre förmögne, enär minimum af dessa lån ej är högre än 100 r:dr.
När nu riksbanken minskar sin diskontrörelse, så blir derigenom tillfälle för privatbankerna att utlemna så många flera diskontlån och derå skörda en större vinst, som i annat fall skulle tillfalla riksbanken, hvilken nu får åtnöja sig med de mindre fördelar, som kreditiv-rörelsen inbringar, och uti hvilken rörelse man gerna vill tillåta riksban - Banko-Utskottets Betänkande, N:o 42.
59 ken deltaga.
Ty det är klart, att, om kreditivrätt beviljas på 10,000 r:dr och blott 6,000 r:dr deraf begagnas, kanske endast på kortare tider, så erhåller Banken för de öfriga 4,000 r:dr antingen ingen ränta eller också endast en half procent.
Riksbanken lärer icke heller härutinnan kunna gå till väga på ett för sig så förmånligt sätt som privatbankerna, hvilka, efter hvad upplyst blifvit, t. ex. bevilja kreditivrätt på 10,000 r:dr, men afsätta dertill endast 6,000 r:dr, under den vissa förutsättning, att icke mera på en gång skall begagnas, hvarigenom de undvika att hålla något betydligare förlagskapital ofruktbart; utan riksbanken måste väl afsätta kela kapitalbeloppet, hvarpå kreditivrätt blifver beviljad, hvaraf alltså en stor del måste blifva nästan räntelös.
Det är kanske äfven möjligt, att enskilda kreditiv-tagares invisningar på riksbanken kunna cirkulera under en längre eiler kortare omloppstid och tilläfventyrs också begagnas på ett med riksbankens fördelar mindre öfverensstämmande sätt.
Jag hade trott, att åt enskilde personer kreditivrätt i Banken och dess afdelningar skulle beviljas endast i den händelse, att filial-kontor af densamma blefve inrättade uti landsorterna." lili denna reservation hafva sig förenat:
Doktor Lyth, Riksdagsfullmäkti gen Per Pålsson från Christianstads län, Petter Mårtensson från Jönköpingslän och Nils Jeppsson från Malmöhus län; samt Per Nilsson från Christianstads län, den sistnämnde dock endast i den del af 7:de §, hvilken angår minimi-beloppet för kassa-kreditiv, som enligt hans åsigt bordt bestämmas lill allenast 500 r.dr, hvarigenom en fördel blifvit den mindre bemedlade beredd.
Dessutom hafva instämt: i § 2 af Doktor Sandberys reservation: Prosten Grönvall; samt i § 3 af nyssberörda reservation:
Professor Selander och Prosten Gellerstedt; samt af Riksdagsfullmäktige!) Pehr Östman från Wester-Norrlands län: ”Emot Högloft.
Banko-utskottets fattade beslut att bibehålla räntan å diskont-utlåningen vid fem procent, får jag reservationsvis anföra, att jag icke kunnat biträda detta beslut af det skälet, att, då den ränta, som en låntagare till långifvare!! erlägger, för det han under viss tid får begagna dess valuta, alltid måste ingå i kalkulen hos låntagaren vid beräkningen af det företag, vare sig af hvad natur som helst, som han med den belånta valutan ämnar utföra.
Låntagaren måste således kunna genom säker beräkning förvissa sig om alt af sitt företag vinna så stor reveny öfver sina utgifter, att han med iakttagen sparsamhet kan återgälda ränta och kapital; men varupriserna ännu iner genom den kris, som föregår i utlandet, troligen kommer att ännu ytter - GO Banko-Utskottets Betänkande, N:o 42. ligäre nedtryckas och sätter den lånebehöfvande ännu mer i bryderi alt bålla sig uppe.
Då en låntagare vänder sig till Banken, erhåller han genom ränleafdraget i stället för 100 r:dr, 95, som utgör den valuta, han har att röra sig med för att betala samma 100 r:dr, utom det ofta dryga kommissions-arfvode och postporto, m. m., som med låne-transaktionen äro förenade, hvadan, efter mitt förmenande, den, som söker och erhåller ett diskont-lån, måste betala minst 7 procent för hundrade och hvilka således blir honom ett afdrag af den behållning, som medlen genom dess användande lemnar.
Känslan hos lagstiftaren för den i ekonomiskt hänseende mindre lottade medborgaren har äfven stadgat förbud för den förmögne att genom en hög ränta allt för myckel göra sig till herre öfver sin like, och bestämt, att 6 procent är det högsta, som någon långifvare får betinga sig, som dock genom det bevillningsafdrag, som derå eger rum, icke fullt kommer långifvaren till godo.
Hvad Banken och dess lånerörelse vidkommer, anser jag, att, då dess valuta är en hela rikets tillhörighet, hvarom Ständerna sjelfva besluta, samhällets medlemmar, och i synnerhet den mindre bemedlade eller lånebehöfvande med all rätt kunna göra anspråk på moralisk känsla och billighet, och som äfven med sina beslut böra lemna exempel åt den enskilde, som intager den lyckliga ställning i samhället, att han med sitt kapital kan undsätta sin behöfvande like, hvilket på så sätt stöde tillsammans med Bankens fördel, att lånefonderna blefve hädanefter mera än hittills anlitade.
Hvadan jag föranlåtes föreslå, att 20,2 § i Banko-reglementet må erhålla följande förändrade lydelse:
Ordinarie räntan för lifgifvande lån förblifver fyra och en half procent, efter år räknadt, etc.” Riksdagsfullmäktige Joh. Petter Andersson från Elfsborgs län , samt Liss Lars Olsson från Stora Kopparbergs län hafva uti sist upptagne reservation sig förenat.
I öfrigt äro reservationer anmälda, vid 23:dje punkten: af Herrar Leijonancker, F. W., Bråkenhjelm, P. B., och Bergman; vid 41 :sta punkten: af Herr Bergman; vid 49:de punkten: af Biskop Heurlin och Herr Hörnstein; och vid 52:dra punkten: af Doktor Lyth. STOCKHOLM.
Berling, 18i8.
Manko-Ut*hotlels tillåtande, N:o 43. 1 Nio 43.
Ant. till Éxp. Utsk. den 29 Mars, kl. 2 e. », Utlåtande, i anledning af väckt motion om afskrifning af Bankens hos Södertelje Kanalbolag egande fordran iOO.OOO Rdr Eko.
Uti en Ims Högloil.
Ridderskapet och Adeln väckt samt, enligt piotokollsutdrag af den 11 December nasti, år, till Utkottets behandling hänvisad niotion, bar Herr Aminoff\ Johan Fredrik, förmält, att då Kongl. Maj.“t år 1806 i nåder beslöt, att en segelled linge öppnas emellan mälaren och saltsjön, genom anläggande af en kanal och sluss vid och förbi Södertelje, fästades såsom villkor vid detta medgifvande, att arbetet skulle, mot vissa förmåner, verkställas af ett enskildt aktie-bolag; och ehuru teckningen till detta bolag tycktes gynna företaget, blef likväl tecknings-summan otillräcklig för arbetets fortgång och fullbordan, hvadan Rikets Ständer vid 1815 års riksdag nödgades bevilja bolaget ett låne-biträde från banken af 100,000 i:dr b:ko, emot pant-förskrifning af kanalen och med skyldighet för bolaget, att erlägga 3 procents årlig ränta och 4 proc. årlig inbetalning å primitiva kapital-beloppet från den tid kanal-verket hunnit så till vida fullbordas, att någon afkastning deraf kunde med säkerhet beräknas; att kanalen om hösten år 1819 öppnades till genomfart, samt att räntan å det beviljade lånet godtgjordes banken till 1823 års slut, egentligen genom nya statsbidrag: men att, enligt Rikets Ständers beslut vid riksdagen sistnämnda år, bolaget å berörda 100.000 rldr förunnades ränte-frihet, äfvensom tillika medgafs, att någon kapital-afbetalning å denna skuld icke komme att fordras, hvilka förmåner sedermera oafbrutet fortfarit, jemte det att bolagets omförinälda skuld blifvit flyttad inom linien: att, vid sådana förunnade betydliga förmåner för bolaget, den slutsats borde kunna dragas, att bolaget befunne sig i goda omständigheter, men att förhållandet vore motsatt, emedan från och med 1832 till och med 1846, eller för en tid af 15 år, den sammanräknade uldelnings-summan uppgått till 78 r:dr b:ko per aktie, hvarje sådan på 500 r:dr samma mynt, eller lill omkring 1 procent på aktiens primitiva värde; till följd hvaraf och som ingen möjlighet gåfves för bolaget, äfven i en aflägsen Bih. tilt R.
Prof. 1847 och 1848. 0 Sami., 1 Afd. 16 Baft. 1 Battko-Utskoltcts Utlåtande, ■ N;o 45. framtid, att kunna afbörda sig denna skuld, motionären föreslagit, att1 densamma måtte i behörig ordning varda afskrifven.
I afseende på ifrågavarande lån får Utskottet meddela, att sedan, vidi 1815 års riksdag, Rikets Ständer åt Södertelje kanal- och slussverks bolag anslagit ett lane-biträde från banken af 100,000 r:dr b:ko, verkets direktion, efter uppdrag af bolaget och på dess vägnar, den 12 December nyssnämnda år till banken derför utfärdat förskrifning, hvarigenom direktionen, i enlighet nied de af Rikets Ständer vid lånets beviljande stadgade villkor,- förbundit sigt' att endast begagna nämnde biträde,, i deri mån det för bygg-* nådens fullbordande funnes oundgängligt; att för pröfningen af årliga behofvet till banko-fullmäktige ingifva fullständiga kostnads-förslag; att för allt hvad af låne-summan utbekommes till banken erlägga 3 procent årlig ränta efter banko-stil, som vid hvarje halft års förlopp skulle inbetalas; att, så: snart verket' hunnit så vida fullbordas, att någon reveny deraf kunde erhållas, årligen , utöfver nyssberörda ränta, afbetala 4 procent å primitiva kapitalet, intill dess hela lånet blifvit till fullo liqvideradt, samt att för iånesumman, . jemte derå löpande ränta, direktionen pantförskref, till bankens säkerhet, hela kanal-verket med alla dess tillhörigheter och effekter; att, på grund af omförmälda förbindelse, förenämnda lån i tvänne serskilda poster blifvit från banken utbetalda emot direktionens qvittenser af den 19 December 1815 och den 16 Juli 1816; att Rikets Ständer vid 1823 års riksdag förordnat, att kanal-bolagets skuld till banken för berörda låne-biträde skulle, oförändrad och ifrån 1824 års början; utan någon räntas beräkning, i bankens bok bland fordrings-posterna balanseras, intill dess i framtiden bestämdt blefve utredt, huruvida Södertelje kanal-verk någonsin kunde komma i den ställning, att genom större afkastning bereda möjligheten för godtgörande af bankens fordran, samt att vid riksdagen åren 1828-—1830 förslag blifvit väckt om afskrifning af bolagets skuld, hvilket förslag dock icke af Rikets Ständer bifallits, utan skulle denna bankens fordran, lika med flera andra af samma egenskap, endast afskiljas från den beräknade säkra tillgången, för att inom linien balanseras, hvilken öfverföring; ock iakttagits vid upprättandet af 1829 års general-bufvudbok, hvarefter låne-summan fortfarande i bankens hufvudböcker inom linien balanserats..
Öfver förevarande motion har Utskottet inhemtat utlåtande af bankofullmäktige, hvilka,, efter under-styrelsens hörande* och i enlighet med dess: hemställan, afstvrkt bifall till det i motionen framställda förslag; och sorn,, på sätt bemälda: styrelse yttrat,, pröfningen af den väckta* frågan om afskrif - Éanféo-Utskotléts Utlåtande ,■ N:o 45. 3 ning af bankens omförmälda fordran måste vara beroende på utredning ab det förhållande , huruvida kanal-bolagets nuvarande financiella ställning är sådan, att någon utsigt för banken icke finnes att återbekomma det lemnade låne-biträdet, hvilket åter icke kan bedömas utan fullständig, på kanal-verkets räkenskaper grundad, kännedom angående kanal-verkets tillgångar och skulder samt en jemförelse i afseende på kanal-fartens tillväxt eller förminskning under flera på hvarandra följande år; men motionären härom icke lemnat vidare Upplysningar, än att från och med år 1832 till och med år 1846 sammanräknade utdelnings-summan uppgått till 78 r:dr b:ko per aktie, hvarje sådan på 500 r:ilr; anser Utskottet, i sakens sålunda outredda skick, och då Utskottet derjemte inhemtat, att under de sednare åren icke allenast trafiken å Södertelje kanal betydligen ökats, utan äfven jemförelsevis större utdelningar å aktierna än tillförene egt rum, hvadan också dessa sednare stigit i värde, samt än fördelaktigare förhållanden i framtiden möjligen kunna uppstå, hvarigenom kanal-bolaget tilläfventyrs kunde blifva i tillfälle att lårtet återgälda, sig destomindre böra understödja den väckta1 motionen, sorn någon olägenhet för bolaget icke kan uppstå dymedelst, att dess skuld till banken uti räkenskaperna fortfarande inom linien balanseras; i följd hvaraf Utskottet hos llikets Ständer vördsamt afstyrker bifall till ifrågavarande motioni Stockholm den 27 Mars 1848.
Reservation af Grefve Cronhjelm, P :
„Då det icke är sannolikt, att Södertelje kanal-bolag någonsin kan komma i tillfälle att till banken återgälda ifrågavarande låne-understöd, och då bolagets förmåga att, genom en ökad kredit, hålla kanalen vid makt i väsendtlig mån beror deraf, huruvida afskrifning af bolagets berörda skuld beviljas, samt en dylik åtgärd alltså måste leda till fördel och gagn jemväl för (let allmänna, helst bidrag af staten till kanalens underhåll eljest möjligen skulle kunna framdeles erfordras; hvartill kommer, att Rikets Ständer redan vid förutgångna riksdagar förordna! om afskrifning af de låne-biträden tili vida högre belopp, hvilka, i enahanda ändamål, blifvit till så väl Götha kanal-bolag, som Hjelmare kanal- och slussverks-bolag af banken meddelade, anser jag mig bora tillstyrka afskrifning af Södertelje kanal-bolags ifrågavarande skuld till banken.,, Häruti hafva instämt: Herrar Skogman, C. D.y Åkerman, Fr*v Gråå. ./. F., Bergman, L., och Lagergren, P. X 4 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o ii. N:o 44.
Ank. till Exp. Utsk. den 29 Mars, kl. 2 e. m Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående beviljande af kreditiv-rätt ä Rikets Ständers Bauk för Stockholms stads Drätsel-kommission.
Sedan Stockholms stads drätsel-kommission hos Kongl. Majit i underdånighet anmält: att då nämnde stad, till följd af sitt naturliga läge och sin egenskap af rikets hufvudstad, i förening med andra förhållanden, sedan längre tid tillbaka nödgats för sina vidsträckta hamnar, broar och farleder samt sina allmänna inrättningar och byggnader vidkännas så betydliga utgifter, att dessa icke kunnat med de dertill anslagna och afsedda tillgångar bestridas, stadskassan måst åsamka sig skuld, som, enär utgifterna för omförmäldta ändamål tid efter annan ökats, under det att deremot åtskilliga intrader varit mindre vinstgifvande, vid slutet af år 1846 uppgått till omkring 760,000 riksdaler banko, löpande med årlig ränta af dels 6, dels 5 och till någon ringa del 4{ för hundrade; att som nedsättande af räntefoten på detta betydliga skuldbelopp synts drätsel-kommissionen vara i hög grad påkalladt af omtankan vid en omsorgsfull förvaltning af stadens finanser, drätsel-kommissionen derföre vidtagit tjenliga åtgärder, och under förlidet år jemväl lyckats uppnå detta ändamål sålunda, att, vid de äldre skuldernas omsättning eller omflyttning på andra händer, med fordringsegarne t räfla ts aftal, i följd hvaraf stadskassans samtlige obligationer numera löpte med 4 procents ränta, eller 4\ proc. då obligationerna å långifvarnes sida icke vore uppsägbara; samt att, för att kunna upprätthålla och betrygga detta gynnsamma förhållande och om möjligt befordra en ännu större ränte-nedsätlning å stadens skuld, hvarigenom vunnes ökad förmåga för staden att utföra större allmänt nyttiga företag, det skulle för drätsel-kommissionen vara serdeles gagneligt att i Rikets Ständers Bank ega kreditiv-rätt (ill ett belopp, icke öfver - Banko-Utskollels Utlåtande, N:o 44. öfversligande 200,000 r:dr b:ko; i anseende hvartill, oell då medgifvandet ai ett sådant kreditiv, hvarom Stockholms stad en gång förut, ehuru utan framgång, hos Rikets Ständer väckt fråga, så mycket mindre kunde medföra någon förlust lör Banken, som staden vore i tillfälle att, om så skulle äskas, för hela kreditiv-summan lemna intecknings-säkerhet i ograverade brandförsäkrade fastigheter, hvilkas halfva brandförsäkringsvärde uppgår till vida högre belopp; då det vore ovedersägligt, att den båtnad, som härigenom tillskyndades hufvudstaden, i sin mån jemväl medförde fördel och gagn för hela riket; oell då tillfälle till begagnande af en likartad kreditiv—rätt, sorn den af di ät— sel-kommissionen nu ifrågaställa,
kunde, mot en ringa uppoffring, vara öppen för de liesta andra städer inom riket, om de derom ville anlita de i flera provinser inrättade enskilda banker, men denna utväg saknades för Stockholm, dels i följd af det större behof, stadens jemnförelsevis vidsträcktare pen— ningerörelse medförde, dels i anseende till de serskilda bestämmelser, som för riks-bankens verksamhet hittills egt rum, drätsel-kommissionen i underdånighet anhållit, det Kongl. Majrt täcktes om beviljande af ofvannämnda förmån för kommissionen hos Rikets Ständer göra nådig framställning; så har, med afseende å de till stöd för berörda anhållan sålunda uppgifna förhållanden, Kongl. Majit, uti en till Fikets nu församlade Ständer afbiten och af samtliga riks-stånden till Utskottets behandling hänvisad proposition af dea 2 December nasti, år, i nåder föreslagit, att kreditiv-rätt å Rikets Ständers Bank till ett belopp, icke öfverstigande 200,000 r:dr banko, måtte drätsel-kommissionen beviljas, under de för kreditiv å Banken i allmänhet bestämda vilkor, samt mot erläggande af ränta, dock icke öfver 4 proc., för år räknadt, å den del af kreditiv-beloppet, som kommer att lyftas eller begagnas.
Utskottet, inseende fördelen för Stockholms stad att för tillfälligt begagnande undfå kreditiv-rätt å Banken, har väl icke funnit något att erinra mot beviljandet af en sådan förmån, men, i fråga om kreditivets belopp, ansett sig, med afseende å de för ändamålet disponibla tillgångar samt öfriga förhållanden, icke kunna föreslå detta Jåne-understöd (ill högre summa än 50,000 r:dr b:ko; hvilken summa ock torde, i händelse af inträffande behof, vara för drätsel-kom missionen i de liesta fall tillräcklig; i följd hvaraf Utskottet vördsamt hemställer, att kreditiv å Banken må Stockholms stads drätsel-kommission förunnas till ett belopp af högst 50,000 riksdaler banko, samt Bih. till R.
Pr. 1847 och 1848. 6 Sami., 1 Afd. 16 Häft. 2 6 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 44. att åt
Banko-fullmäktige må öfverlemnas att pröfva den säkerhet, som för kreditivet bör aflemnas, och detsamma bevilja, i enlighet med de grunder, Utskottet, uti dess till Rikets Ständer afgifna utlåtande, N:o 42, i fråga om kassa-kreditiv åt enskilda föreslagit.
Stockholm den 27 Mars 1848. STOCKHOLM, w. f. dalman, ms Förstärkta Banko-Utskottets Memorial, N:o 45 och Utlåtande, N:o 46. i N:o 45.
Ani;, till Exp.-utsk. den 1 April, kl. half 3 e. m.
Förstärkta Banko-utskottets Memorial, med anmälan om en verkställd omröstning.
Sedan, enligt ankomna protokolls-utdrag af den 18, 21 och 24 i denna manad, samtlige Riksstånden godkänt den af Banko-utskottet, uti memorialet N:o 38, med sammanjemnkning af Rikets Ständers beslut, i fråga om tiden för den behållna vinstens aflemnande från Banken, föreslagna voteringsproposition; så har Bankoutskottet, förstärkt till det antal ledamöter, 73 S Riksdagsordningen bestämmer, nedanskrifne dag, i stadgad ordning, verkställt omröstning öfver följande proposition:
Den som, i likhet med hvad Utskottet i memorialet N:o 19 yttrat samt Borgare- och Bonde-ståndens beslut innefatta, anser, att bankovinstens aflemnande må ske vid slutet af hvartdera åren 1848, 1849 och 1850, röstar Ja; den, det ej vill, Nej; Vinner Nej, så kommer berörda aflemnande, i enlighet med hvad Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet beslutat, att verkställas för innevarande år genast och derefter vid början af åren 1849 och 1850.
Som voteringen utfallit med 64 Ja och 55 Nej; samt Ja följaktligen vunnit; så har det blifvit beslutadt, att bankovinstens aflemnande må ske vid slutet af hvartdera åren 1848, 1849 och 1850; hvilket Förstärkta Banko-utskottet skolat för Rikets höglofl.
Ani;, till Exp.-utsk. den S April, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om återbetalning till hemmansega, ren W.
Hcillanders sterbhus af erlagd öfverränta å diskontlån.
Bonde-ståndet har till
Utskottet remitterat en af riksdagsfullmäktigen Bengt Petter Skantze från Hallands län väckt motion om återbetalning af de ränteBih. till R.
Prot. 4847 Sf 4848. 6 Sami. 4 Afd. 17 Höft.
I BankoUtskottets Utlåtande, N:o 46. medel, som landtbrukaren W.
Hallanders sterbhusdelegare till L&nekontoret i Götheborg
,erlagt vid infriandet af ett utaf öfverjägmästaien A. R. E. Kjellsson i lifstiden, mot Hallanders borgen, derstädes upptaget lån å 430 r:dr, samt såsom skäl för bifall härtill anfört, att förenämnda skuld blifvit till förre ombudsmannen vid lånekontoret, lagmannen Stenberg, i lifstiden inbetald, men af honom ej redovisad.
Af Direktionens öfver lånekontoret i Götheborg infordrade utlåtande har Utskottet inhemtat, att, sedan ifrågavarande, utaf öfver-jägmästaren Kjellsson, mot borgen af Hallander och säteriegaren S. H.
Rhode, upptagna lån å 430 r:dr, till betalning förfallit den 21 Juni 1831, och den af Kjellsson derför Iemnade skuldsedel blifvit, för bristande betalning, till lagsökning utlemnad, hade Konungens befallningshafvande i Hallands län, genom utslag den 30 Januari 1832, förpligtat Kjellsson, Rhode och Hallander, en för alla ocb alla för en, att lånebeloppet utgifva med derå upplupen ränta samt ersättning för lagsöknings-kostnaderna.
För verkställighet af detta utslag skedde derefter sistnämnda år undersökningar hos gäldenärerna, hvarvid, enligt inkomna utmätningsbevis, Rhode saknade andra tillgångar än hans fasta egendom, hvilken, å exekutiv auktion försåld, icke betäckte inteckningshafvarnes fordringar, att Hallander ej egde någon tillgång, samt att Kjellsson endast hade en på utredning beroende köpeskillingsfordran.
Under år 1833 gjorde samtliga gäldenärerne konkurs, deruti skuldbeloppet bevakades, utan att deras konkursmassor lemnade någon utdelning.
Efter Hallanders år 1841 inträffade död, blef, vid den af hans sterbhusdelegare sökta årsstämning, fordringsbeloppet anmäldt vid Faurås häradsrätt, samt, enär bemälda sterbhusdelegare icke sökt urarfvaförmån, verkställighet å Konungens befallningshafvandes i Hallands län ofvanberörda utslag emot dem begärd och utmätning till gäldande af Utslagets innehåll anställd.
Emot denna utmätning anfördes af Hallanders sterbhusdelegare hos Konungens befallningshafvande i Hallands län besvär, hvaruti de bland annat invände, att lånebeloppet blifvit till förre ombudsmannen, lagmannen Per Stenberg, i lifstiden till fullo inbetaldt.
Vid pröfning af dessa besvär, fann Konungens befallningshafvande, i utslag den 25 Juli 1842, sig icke kunna å berörda invändning fästa afseende, utan fastställde den öfverklagade utmätningen, emot hvilket beslut Hallanders sterbhusdelegare besvärade sig hos Kongl. Götha Hofrätt, som, uti utslag den 6 December 1843, Konungens befallningshafvandes öfverklagade utlåtande gillade; och hafva, sedan sistberörda utslag vunnit laga kraft, samt verkställighet deraf blifvit sökt, bemälde sterbhusdelegare, emot återbekommande af Kjellssons förbindelse, den 19 Januari sistlidet år till lånekontoret inbetalt ej mindre kapitalbeloppet af ifrågavarande skuld, 430 r:dr, än äfven den derå till sagda dag upplupna ränta 515 r:dr 40 sk. 1 r:st. samt lagsökningskostnaden 4 r:dr 24 sk., allt banko.
Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 46.
3 Till betryggande af Lånekontorets rätt, hade emedlertid
Direktionen, ehuru densamma betviflade uppgiften att lagman Stenberg i lifstiden uppburit liqvid för det af Kjellsson upptagna län, är 1842 vid Götheborgs rådhusrätt reservationsvis bevakat krafvel i derstädes då anhängiga konkurs- och urarfvamålet efter lagman Stenberg, samt, i följd af konkursdomen, i September månad 1843, hos kämnersrätten i Götheborg utverkat stämning å sysslomannen i Stenbergs urarfva bo, fältkamereraren A.
Ekström, med påstående, att Lånekontoret måtte för sin fordran tillerkännas rättighet till betalning i den ordning rådhusrättens dom innehölle; men sedan Halländers sterbhusdelegare, på grund af Kongl. Götha Hofrätts ofvanberörda utslag, till Lånekontoret erlagt full liqvid för lånet, har Direktionen mäst medgifva, att det vid kämnersrätten i Götheborg mot