Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Regie*» mente enahanda säkerhet, som den hvarje eä*» skild bör kunna påräkna af ett ingårtgefi Contract, så länge d.t å hans sida icke brytes, och hvaraf synes följa, att Dykeriets rättig*, het, att taga befattning jemväl med Sådana fartyg och sådant gods, som genom éii Kiö* Bihang till RiksSt, Prat. i8»7-»8x3, gide Sahil:.
Kir a<>s 146 Besil, och Ekon.
Betänkanäeti. aolots’ vållande kan sättas på grund, böi? vara obestridlig; likväl och som å andra sidan 3802 års
DykeriReglemente icke innehåller någon bestämd eller tydlig föreskrift, hurn vid nu ifrågavarande händelser bör förfaras» oaktadt Sveriges hela sjökust är uti vissa lotsdistricter indelad; alltså och då Utskottet anser Herr Eckhoffs motion hafva billigheten för sig i synnerhet om, såsom han tillika uppgifvit, de till Båk- och Lotsinrättningen anslagne afgifter äro så betydliga, att de ej allenast skola vara tillräclige till bestridande af alla utgifter, utan jemväl lemna ett årligt öfverskott till StatsCassan; får Utskottet tilli styrka, att en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med Herr Eckhoffs förslag, måtte få afgå; Hvilket likväl vördsamligen hemställes R.
Ständers omjpröfvande.
Stockholm den 10 Eebruari 1818.
Ständers Allmänna Besvärs• och EkonojniUtskotts
Betänkande, rör andé föreslagen ny Reglering af socknarna i Riket.
Hedervärda BondeStåndet har till Utskottet öfverlemnat ett af Abraham Jönsson, såsom Riksdagsfullmäglig för Skärkinds, Åkeri bo och Memmings Härader i Östergötlanda Län, ingifvet Memorial, hvaruti hemställes» om icke Riksens Högloft Ständer linna dei Éesv. och Ekön. XJtsJc.
Éetänkanåén, i 47 Vara nödvändigt, att hos Kongl Maj:t i urU 'derdånighet föreslå, det en så beskaffad Reglering Län, Härader och Socknar emellan), inom Riket finge företagas, att åtminstoné Socknarne så indelas, att de hädanefter fingö tillhöra ett och icke flera Län och Häradeiy såsom förhållandet skall vara med Yxnerum» Socken, hvilken är belägen i 2ne Län och 4 ‘serskilda Härader* och ått Allmogen såmfc andra Hemmansägare således icke måtte be. tungas med vidsträcktare Bro- och Vägunder» hållning, än inöm det Härad, hvartill hemman iiet hörer.
Utskottet, som funnit, att Riksdagsmannen Abraham Jönssons omförmäldta förslag), ehuru det är af en ganska vidsträckt syftning), likväl icke blifvit understödt af Hedervärda Bondeståndet gemensamt, eller af någon dess enskilda ledamot, får i anledning häraf förklara, att, då nämnda förslag synes hvarkeå hafva den allmänna röstén för sig, ej hellem i verkställigheten medföra någon väsendtlig nytta, men väl föranleda till stora och betyda liga kostnader både föt staten och enskildi medborgare på Landsbygden, Utskottet trott sig icke böra tillstyrka bifall till Förslaget, så mycket mindre, sorn förändring och flyttning äf ett eller flera hemman i afseende på dé^ ras sorterande under andra Län, Härader och SoCknar, icke plägar afslås* enär ansökning derom i laga ordning göres och omständigheterna derföre icke lägga hinder i vägen:
Såsom bevis härpå får Utskottet åberopa Kongl. under den g Augusti 18x4 tili 148 Best). och Ekon.
KammarCollegium aflåtna nådiga skrifvelse, hvarigenom, efter föregångna undersökningar och gjordt underdånigt tillstyrkande af välbemälte Kongl.
Collegium, åtskilliga Hemman, hvilka hörde till Mo socken och Tossbo Härad af Elfsborgs Län, men i Ecclessiastique ärender till Silleruds Socken och Carlstads
Län, fått förläggas och räknas till sistnämnde län , utan att berörde Hem* mansrentor, Kronotionde , SoldatRotering, Väghållning eller Skjutsningsskyldighet derföre utgjort något hinder; Dock varder detta vördsamligen hemstäldt till Riksens Höglofl.
Ständers närmars ompröfvande.
Stockholm den 10 Februari 1818.
N:r 38 Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskotts Betänkande i anledning af väckt fråga om förändring i För samlingarnes skyldighet cit -c vårda de fattiga< Uti ProtocollsUtdrag af den 5te nästlidne Januari har Högvördige PrestStåndet till Utskottet remitterat ett Memorial af Herr Prosten Öhrvall, deruti öfverklagas, att genom Stadgandet uti Kongl. Maj.-ts Nådiga författning af 1788, rörande vården af de fattiga, som bestämmer, att i den församling, der Fattighjonet sist varit skattskrifves bör de* Eesv, och Ekon.
149 under återstående lefnastiden vårdas, ej sällan skall hända, att den församling, eler Fattighjonet varit sin mesta tid och uppoffrat sin mesta arbetsförmåga, blifver befriad ifrån dess framtida underhåll, då deremot en annan Socken, dit Tjenstehjonet flyttat och blott varit en liten tid, men under samma tid, genom sjukdom eller svaghet, blifvit satt utur stånd att arbeta, måste draga försorg om dess orklösa ålderdom; och på hvilken grund Memorialets författare föreslår, att en viss tid, äf 10 å 12 år, borde bestämmas för Tjenstehjonets vistande inom en församling, innan det kpnde blifva berättigadt, att af samma församling njuta vård under en annalkande ålderdom; samt att då ett sådant
Tjenstehjon ofta flyttat ifrån den ena församlingen till den andra, hvarigenom kan blifva svårt att bestämma, hvarest det tillbragt sin bästa tid, Födelseorten i sådan händelse bör vidkännas dess vård.
Vid handläggningen af detta Mål, har Utskottet väl å ena sidan funnit, att i den gjorda Motionen sådane skäl äro anförda, sorn vid första ögonkastet e; synas sakna grund; men då Utskottet, å andra sidan, ansett den åberopade Kongl. Kungörelsen af den 5te
December 1788 innefatta så vigtiga och öfvervägande motskäl, hvaribland må anföras: att en sådan urskillning, rörande den församling, som haft största nyttan af Fattighjonet under dess arbetsföra tid, uiom att den vöre; svår att rätteligen påfinna, skulle blifva elfc ämne för ständiga tvister, Fattighjonet till Besy. och Ehtyk tjuk.
Retcinkanclcn, största känning; och enär härvid dessutom förekommer, att, uti samma Kungörelse, deri; rättighet är hvarje församling förunnad, att icke något Inhyseshjon får sig der nedsätta, eller något gammalt och mindre arbetsfört Tjenstehjon antagas, innan sådant förut blifvit i Allmän Sockenstämma anmäldt, och församlingen dertill lemnat sitt bifall; alltså: pch då, genom detta senare stagdande, en, säker utväg synes vara beredd, att hindra sådana personers inflyttning, som kunde ligga församlinga^n.e till last, i hvilket fall en sådan olägenhet äfven mäste blifva reciproque för alla församlingar; Thy finner Utskottet ej; skäl att å det gjorda yrkandet tillstyrka bifall.
Dock har Utskottet i sammanhang härmed trott sig böra hemställa, att sådane Soldater af GanizonsRegementerna, sorn lidit; vanhedrande straff, ej mätte derefter förpas-.
Sas till sin födelsebygd, hvarigenom denna, p.fta blir en. skådeplats för de. befriades .för-, ^lyade läster och förbrytelser; Och får Ut-.
Utskottet af sådan, anledning vördsamt tillstyrka, att Riksens Höglofl.
Ständer hos Kongl. Maj:t framföra den underdåniga önskan, att äfven denna omständighet måtte i Nåder af» ses vid de anstalter, sorn redan äro vidtagne, eller framdeles kunna komma att vidtagas, till förekommande af den skada, sorn af försvarslösa och vanfrägdade personer kunna samhället tillfogas.
Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas:
Stockholm den 26 Janu ari 18 i8.
Ut sk, Betänk anden. 151 N:r 59, fliksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärsocli 'EkonomiUtskotts
Betänkande i anledning af väckt fråga om Spekt aldernäs inställande på de större Högtidsdagarna m. m.
Genom ProtocollsUtdrag af den 5te nästlid-» ne Januari har ifrån Högvördiga PrestStåndet till Utskottet blifvit remitteradt ett Me. inorial i detta ämne af Tjenstförrättande Öfver-HofPredikanten m. m.
Herr Doctor Hedrén, deruti anföres: att, om i ett bildade samhälle det icke allenast är lofligt, utan ock nyttigt, att nied. valda och anständiga jiöjen uppmuntra de, af den hvardagliga mödan nedtryckta sinnen, förmildra det sträfva och tröga af ett svårmodigt lynne, och genom framställningen af det sköna i dess bildliga former, förädla det nationella tanke- och lefnadssättet, så vill dock vara nödigt, att denna omsorg subordineras den högre omtankan för Samhällets religiösa och moraliska förädling; att det icke kan vara likgiltigt, om motsatsen inträffar, om det heliga icke blott får sitt rum bredvid, utan sättes efter det profana, om den ena delen af Allmänheten,, ömtålig i sin Gudsfruktan, blifver stött och förargad vid åsynen af Kyrkans vanhelgd, och den andra, lättsinnig och vacklande i sina grundsatser, förvillas till glömska och förakt af heliga inrättningar, då de fa'stmera gemensamt borde hållas till beständig åtan - JSesv. och 'Elion.
Utsh, Betänkande^ åa o<-ii vördnad för det ena nödvändiga, SamSvallets o h mensklighetens yttersta inål:
IV ligionsn.
Med anledning häraf leder Memorialets författare uppmärksamheten på det i senare tider mer vanliga missbruk af de allmänna Spektaklerna» icke blott på den hvarje vecka inträfFande Sabbaten, utan ock på vår Kyrkas. större och märk värdigare Högtidsdagar , samt yttrar vidare: att ehuru Skådespel» medi omsorg valda, rned skicklighet utförda, och. ined grannlagenhet styrda, böra räknas icke allenast såyöm ett oskyldigt nöje, samt en vederkvickande och muntrande förströelse* utan i sjelfva verket, såsom ett godt och verksamt bildningsmedel; är dock, med alla dessa medgifna fördelar, Theatren vida skild från Kyrkan, så till beskaffenhet, sorn föreställningssätt, och tror Herr
Doctorn det vara öfverensstämmande både med sakens natur och med anständigheten, att det ena Läyohuset må vara tillslutet på en dag, då det andra är öppet, och åtminstone icke» sorn nu $ker» de heligaste dagarne användas till Repetitioner» just på samma stund, då Församlingen i Kyrkan bredvid sjunger, beder och betraktar Herrans ord.
På dessa» med flere anförda grunder, hemställns, att å Sabbaterna, eiler åtminstone de större Högtidsdagarna, alla Skådespelshusen må vara tillslutne, samt att, i händelse de skola fortfara om Söndagarna, sjelfva Gudstjensttimmarne likväl icke må ohelgas genom repetitioner och förberedelser dertill; hvarvid Herr Pastor Eesv. och Elion. Utsk. Ectanhanden. 153 Primarius
Doctor Drysén, med instämmande uti omförmäidte Memorials yrkanden, gjort det tillägg, att enligt dess tanka, borde dit föreslagna förbudet emot S; ådespels anställande ä Sön- och Högtidsdagar äfven utsträckas till de aftnar, som föregå dessa dagar.
I sammanhang härmed har äfven Högvör» diga FrestStåndet, uti ProtocollsUtdrag den i5:de sistlidne Januari, öfverlemnat ett yttrande af Comministem Bergegren, deruti, jemte instämmande uti det anförda Memorialet, dessutom ifras emot den oordning, att annoncer ej sällan skola, dagen före Söndagen, blifvit införde uti Dagpapperet Allehanda, der Allmänheten, emot en ringa afgift, inbjudes sjelfva Helgedagsförmiddagarna till smliga njutningar och åskådningar. t *1 Utskottet, som förehaft detta mål till granskning, får härigenom förk!ara, att det helt och hållet delar de tänkesätt, hvilka gifvit anledning till ifrågavarande motion.
Utom de Gudomliga bud, som anbefalla Sabbatens helgd, har äfven den verdsliga Lagstiftaren, i hvarje väl Organiserad Stat, sökt att genom lämpliga föreskrifter bibehålla denna dag i den vördnad, som dess vigtiga bestämmelse påkallar.
Erfarenheten visar, att en aftynande och förlamad vördnad för Religionen nästan alltid först yttrar sig i liknöjdhet, Som snart öfvergår till förakt för den yttre Gudstjensten och de heliga bruk, hvilka dermed äro förenade.
Sedan Samhällets medlemmar, under arbete och verldsliga omsorger, tillbragt den föregående veckan, sam - 154 Besv. och Ekon.
Betänkanäm. las de om Söndagen för att i församlingens; sköts påminnas om sina pligter emot Gud och tp,enniskor.
Ehuru förträfflige anstalter än kunna i en Stat vidtagas, och ehuru visa författningar der än kunna påbjudas, skola de likväl alltid förblifva frugtlösa, så länge de ej verka i förening med känslan och öfvertygelsen om nödvändigheten af dessa pligters uppfyllande»
Då således den allmänna Gudstjensten är ett af de vigtigaste medlen att väcka och underhålla sådana dygder, pä hvilka Samhällets bestånd hvil ar, böra ostridigt alla hinder urvägenrödjas, sorn kunna försvaga eller motverka detta stora ändamål.
Ibland dessa hinder torde rättvist böra räknas, sådana pordningar, som i omförmäldte anföranden, ofverklagas.
Det är äfven af sådan anledning, som Utskottet ansett sig böra fästa Riksens, Höglofl.
Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att så val Sabbaten må hållas i tillbörlig vördnad, som att en del af Församlingens medlemmar ej måtte igenom mindre lamp,eliga anstalter hindras ifrån den allmänna Gudstjenstens bivistande.
Och får Utskottet till befrämjande af ett sädant ändamål, efter en sorgfällig granskning af närvarande fråga, nu vördsamt tillstyrka, det Riksens Höglofl.
Ständer hos Kongl. Majit framföra dea underdåniga önskan, att inga,, Skadespel hädanefter må, hvarken de större Högtidsdagarna eller aftonen förut, varda til - låtnej repetitioner ej heller böra om Söndagen updet’ Gudstjensten hållas, samt att ett Besv. oth Kkon, Utsk.
Betrinkan(l*n. dylikt förbud äfven måtts stadgas emot an. dra offentliga lustbarheter och åskådningaT»
Hvad åter angår det yrkade förbudet esoot dessa nöjen å aftnarne af de vamiga.
Söndagarna, så anser Utskottet en väsendtlig skillnad äga runi. emellan dessa och Högtidsdagarna, emedan de senare, såsom Memorialets författare anmärk r, påminna om Christna församlingens märkvärdigaste händelser, och deri ge om uppmana dess medlemmar, att i husligt lugn egna sin- tid och sina betraktelser åt högre och heligare föremål; då deremot, i afseende på de förra, inga synnerliga skäl synas förekomma, alt a aftnarne förbjuda val afpassade allmänna nöjen, helst de fleste af de lägre FolkClas,serna endast hafva ledighet att på dessa aftnar Söka vederqvickelse efter arbete och nr dor.
Enligt Utskottets tanka, böra derföre de vanliga Söndagsaftnar*ie ej i det föreslagna förbudet inbegripas.
Utskottet har slutligen, till undvikande af en möjlig misstydning af dess åtgärd, trott sig böra förklara, att Utskottet, långt ifrån att vilja lägga hinder i vägen för valda offentliga nöjen, då de på en passande tid förehafvas, tvärtom anser dessa bidraga till Samhällets högre odling och sedernas förädling, på samma gång, sorn de gifva åt Samhällslifvet en friare och lifligare utveckling.
Utskottet öfverlemnar för öfrigt detta sitt vördsamma yttrande till Piiksens Höglofl.
Ständers egen pröfning» och bedömmande» Stockholm den 26 Januari 1818. 156 JJcsv. och Ekon.
Betänkanden, N:r /(O.
Ständers Allmänna Besvärs» och Ekonomilltskotts Betänkande, i cfriledning af yrkad skyldighet för ägare till '■Bruk och Tullcjvarnar, att deltaga i vägrödjning.
Tm Utskottets handläggning liar ifrån Hedervärda Bondeståndet blifvit remitteradt ett Memorial af Riksdagsmannen Olof Olsson från Carlstads Län, deruti samtelige Fullmägiige frän samma Län, jemte Eric Johansson och Pehr Abramsson fran Vester-Norrlands
Län instämt, och hvarest hemställes, att, som ingen af Sveriges inbyggare mera begagnar Landsvägarne än Brukspatroner och Bruksidkare, samt de, hvilka äga Manufacturverk och tullqvarnar, .men dessa hafva ingen andel i Landsvägärnes underhåll, alla sådana borde deltaga i upparbetande och underhållande af, så val allmänna, som andra nödiga Landsvägar.
Detta Mål, som äfven vid nästlidne Riksdag varit öfverlemnadt till Ekonomiutskottets granskning, har Utskottet tagit i öfvervägande; Och får nu förklara, att Utskottet funnit sig ej kunna antaga andra grunder för sin åtgärd ån dem, samma Utskott vid berörde Riksdag i detta afseende yttrat; I följd hvaraf Utskottet å nyo får åberopa Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär, den 2ode November 1789, Samt Kongl. Brefvet den g9 October 1795, hvarigenom ägare till bruk Besv. och Ekon.
Bctä/ikanåen.
157 och qvarnar uttryckeligen äro från vägrödjning frikallade; och dä en rubbning af dessa stadganden skulle förnärma de fri- och rättigheter, som med ägande rätten af så beskaffad egendom från längre tider tillbaka varit förenad, och hvilka derigenom liksom ingått i egendomens värde; anser Utskottet, oaktadt de flere talande skäl, som för det gjorda yrkandet förekomma, sig ej kunna derå tillstyrka bifall; Hvilket dock till Riksens Höglofl.
Stänclers Allmänna Besvärs* och Ekonomiutskotts betänkande angå* ende yrkad t utbyte och jemnkning af Roteringen i Tossbo och Wedbo Härader ■ af Elfsborgs Län. -Riksdagsmannen Eric Svensson, Fullmägtig från nyssnämnde Härader, har uti ett till Hedervärda BondeStåndet ingifvet Memorial, Föreslagit, att, till förebyggande af de flera olägenheter och kostnader, som både Rothållare och Soldater uti Tossbo och Wedbo Härader skola få vidkännas, derigenom att In- och Ut-Rotarne derstädes på flera ställen äro från hvarandra aflägsna ända till Q å 5 mil och ännu längre, en sådan jemnk - i5Ö B«i». ock Ekon, Viik.
Éetähkdhdek. hitig och utbyte af Rotar kunde vidtagas, att de närmaste Hemman fingo förenäs om ert Soldat, och att, så vida möjligt vöre, ingert Rote skulle få sin Soldat boende utom Socknen.
Detta Memorial har af Hedervärda BondeStåndet blifvit iemitteradt till Utskottet', Sedan BäncoFullmägtigen Anders Danielssort från Elfborgs Län, tillika med samteligå RiksdagSfullmägtige fran Vestmanlands, Kronobergs, Jönköpings, Hallands och Gottlands Län, med Eric Svensson sig Förenat, och det Hedervärda Ståndet äskat, att Utskottet matte-, i sammanhang med ofvannämnda motion* afgifva yttrande angående en allmän öfversigt* jemnkning och reglering af Roteringén i alla de Landsorter, der sådant ej redan föregått; Vid öfvervägande af Riksdagsfullmägtigen.
Eric Svenssons i ofvanberörde måtto gjordé Förslag, bar Utskottet väl funnit, det kunni blifva både nödigt och nyttigt, att en jemnkhing
Rotarna emellan företages* sorn kundé befordra ett närmare samband och beqväniligare läge af de Rotar, sorn äro inroterade för en och samma Soldat; men då Utskottet har sig bekant, att Kongl. Majrts och Rikets KammarCollegium äger rättighet att till pröfning upptaga alla så beskaffade frågor och att, utan någon föregående underdånig anmälan hos Kongl.
Maj.-t, jemväl hufvudsakligen afgöra dem, hvarpå Utskottet bland mångå exempel af det slaget endast vill anföra* att välbemäldta Kongl. Collegiiim, medelst Utslag af den 14 Augusti 180g, bifallit vederbörande Rotehållares ansökning om utbyts Éeiit. och Ekoti, Utsk.
Éehhkahaeti, 459 Och förändring af Rotarne N:r 545 och 571 vid Åhs Compagnie af Elfsborgs Regemente’, och den 29 Juni 1810 likaledes utbyte och förändring af Rotarne N:r 102 och 117 vid. andra Majorens Compagnie af Kronobergs Regemente; anser Utskottet dylika frågor vara af en så alldeles enskild beskaffenhet, att de icke böra eller kunna blifva föremål föt Riksens Höglofl.
Ständers öfverläggningar, enär hvar och en Rotehållare som af localå omständigheter linner sig befogad, att önska förändring eller utbyte af större eller mindre del af de för en Soldat inroterade Hemman, är obetaget, att med ansökning derom i laga ordning vända sig till Kongl.
KammarCollegium.
Utskottet kan således icke annorlunda tillstyrka bifall till Eric Svenssons motion, än att, då så beskaffade Ansökningat vägras, Vederbörande Autoriteter böra med skyndsamhet afgöra målet, och att inga hinder måtte läggas i vägen för den äskade jemnkningen eller utbytet; och kan Utskottet dessutom ej meddela något yttrande, angående jemnkning och Reglering af Roteringen i allmänhet, emedan det Hedervärda Ståndet icke bestämt eller uppgifvit, i hvilka fall, eller för hvilka Provincer en sådan allmän jemnkning och reglering skulle äga rum, ej heller föreslagit, hvilka nya ellet andra grunder böra följas, med de, som af RoteringsVerkets stora och odödliga Stiftare blifvit laggde.
Dock varder detta allt vördsammeligen understäldt Riksens Ilöglofl* iäo Besv. och EkoJi.
Betänkanden, Ständers pröfning.
Stockholm den lc
Fö* bruari 1818.
N:r 4.2. Riksens Högloft- Ständers Allmänna Besvärs» och.
EkonomiUtskotts Betänkande, ”röran* de yrkad rättighet för Städernas Magi strater att få förrätta alla så kallade Dykerie-Auctioner Från Vällofl.
BorgaieStåndet har till Utskottet blifvit remitteradt ett Memorial af Herr Niclas Joli.
Palmborg, hvaruti yrkas den ändring i 1802 års
DykeriStadga med 1805 års Förklaring deröfver, att det ensamt måtto tillkomma Städernas Magistrater, att förrätta alla så kallade Dykeri-Auctioner i hvarje Stad å det gods, som i dess Tullkam* mare-district strandar och skall försäljas, heldst Tull- och Stadsumgäider i alla fall skola derstädes utgöras, och alla sådana Auctionér då kunde komma till Stadens Invånares kunskap, hvilket, då Auctioner af KronoBetjeningen förrättas, icke alltid skall ske, och ganska ofta så sent, att
Speculanter icke hinna in* träffa å Auctionsstället.
Utskottet har tagit i öfvervägande hvad sålunda blifvit anfördt och yrkadt, men fin* ner sig böra så mycket mindre tillstyrka bi* fall till Herr Palmborgs väckta motion, som, utom det,i att Kongl. Maj:ts under den 22 December 1802 för Dykeri- och Bergnings» Besv. och Ekon.
Betdnknnåeni ' 161 Compagniet utfärdade Nådiga Reglemente uttryckeligt föreskrifter, det samma Reglemente bör tjena till noga efterlefnad, alldeles efter dess ordalydelse, Utskottet inhemtat, att Kongl. Maj:t, i anledning af underdåniga besvär, som Magistraten och Stadens Äldste £ Visby anfört deröfver, att Dykeri- och Bergsnings-Compagniet under den 20 Augusti 180S förklarat Krono Fogdar ne på Gottland berättigade, att ensarntne förrätta alla der å Landet utom Visby StadsGebiet förefallande A11- ciioner å strandadt gods samt AuctionsProcenten deraf sig till godo beräkna, uti hvilket mål Förvaltningen af Sjöärenderna, Kongl. CommerceCollegium och DykeriCompagniet afgifvit underdåniga Utlåtanden, har uti Nådig Skrifvelse af den g Juli 1811 förklarat, det Kongl. Maj:t icke funnit skäl göra något afseende å den af Visby Stads Magistrat och Äldste gjorde anmärkning, att den i fråga komne förauctioneringsrättigheten blifvit utan deras hörande tillerkänd Kroncfogdarne i Länet, samt, hvad sjelfva hufvudsaken beträffade, ansett genom 9 §. uti 1802 års Kongl. Reglemente för Dykeri- och BergningSCompagniet, en tydlig och fullständig föreskrift i afseende på de af
Dykeriet bergade varors försäljning vara meddeladj hvadan nämnde §s innehåll borde då och framdeles tjena till efterrättelsej och att i händelse af skiljaktighet emellan Dykeriets ombud, jemte Godsägare, Skeppare och Befraktare eller deras ombud, angående valet af person till Biban? till Prot. 1317.1818, 8afc Saini, N;>‘ 21. 22, IÖ2 Besv- oeh Ekon.
Betänkanden. förrättande af Auction å sådant gods, sorn enligt nämde § får pä Landet försäljas, en Sadan Auctions förrättning då borde Kronofogden i orten uppdragas.
Då nu uti g §. af ofvan högstberörde Kongl, Reglemente, hvilket blifvit anbefaldt till uppJäsande å Predikstolarne i Riket en gång om året, tydeligen är föreskrifvet, att det ber gade gods, Som är underkastadt en Svår transport, må få på Landet å den ort, der strandningen skett, förauctioneras, likväl ej annorlunda, än efter en månad förut i Länet och i Allmänna Tidningarne gjord Kungörelse, och att den Stad, i hvars Tullkammaredistrict strandningen inträffat, skall åtnjuta sin Tolag, Bro-, Hatnn- och vägare-penningar af Varorna, anser Utskottet den af Herr Palmborg gjorda begäran äfvensom hans anmärkningar emot underlåtenhet af DykeriAuctioners kungörande, redan vara afhulpne och något vidare stadgande i det fallet således icke af nöden; börandes Utskottet icke med stillatigande förbigå, det den af Herr Palmborg åberopade förklaring af år 1805 öfver 1802 års
Dyheristadga icke finnes^ men väl en Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Kongl. CommerceCollegium af den 27 November 1807, i underdånig följd hvaraf välbemäldte Kongl. Collegium under den 18 Januari 1808 utfärdat Allmän Kungörelse, angående vissa omständigheter i fråga om Bergning af strandade fartyg, hvilken Kungörelse likväl icke rörer det ämne, som varit egenteliga föremåtet för Herr Palmborgs motion.
Resv. och Ekon.
Éctankanden, Deta allt jemte några Ledamöters 1 äm« ttet serskildt yttrade tanka underställes vördsammeligen Riksens Höglofl.
Ständers närmare ompröfvande, Stockholm den 10 Februari 1818- Transumt af Protocollet, hållit uti Riksén$ Höglofl- Ständers Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 10 Febr. 1818.
Herr Prosten m. m. G. Kolmodin anförde: