Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Utskottet sålunda redogjort för de af Fullmäktige vid tagne åtgärder, i afseende på reela fonders förstärkning samt tillika framlagt de anföranden, som till Fullmäktiges Protocoll blifvit afgifne för och emot antagandet af de under Oclober månad nästlidet år hos Fullmäktige gjorde anbud, att lefverera silfver till Banken; så har, jemte tillkännagifvande, att de på grund af berörde anbud utaf Fullmäktige upprättade, här ofvan intagne contracter blifvit, inom de deruti utfäste terminer och till de contraherade beloppen, vederbörligen fullgjorde, -—* Utskottet skolat lill en början ingå i bedömmande af de åtgärder, som utgjort föremål för Rikets Ständers år 1841 församlade Revisorers anmärkningar; och beträffande först frågan, angående de till Directionen öfver Bruksegares HypotheksCassa utlemnade räntefria förskott, så, och enär nu gällande Banko-Reglemente icke innefattar något förhud för Fullmäktige, att genom meddelande Banco-Utskeltets Utlåtande, N\o 27.
43 af sådane förskotter uppmuntra fidla metallers lefverering lill Banken, liar Utskottet, utan att godkänna den åsigt, det allt, som icke blifvit i BankoReglementet bestämdt förbjudet, måste vara tillåtet, med fäsladt afseende derå, att Fullmäktige för utgifvandet af berörde förskotter kunnat hemta stöd af de yttranden i fråga om dylika förskotter, hvilka förekomma uti Banco-Utskottets vid sisllidne Riksdag afgifne Betänkanden N:o ag och 182, härigenom skolat förklara, att, då méranäninde förskotter blifvit på endast en kortare tid af några månader beviljade, Utskottet anfeer ifrågavarande anmärkning böra förfalla.
Hvad dernäst vidkommer Revisorernes erinran, att Fullmäktige contraherat om lefverering af guld; i anledning hvaraf Fullmäktige, uti deras till Utskottet afgifne berättelse, förmält, att under den tid, som förflutit sedan det med Directionen öfver Bruksegares Hypotheks-Cassa den 11 Februari 1841 afslutade conlract om lefverering af silfver eller guld fullgjordes, andre partier, än de forfallne guldpanter, som vid auctionerne i Banken för dess räkning inropats, icke blifvit inköpte; så torde, 1 betraktande häraf, och enär den §• i Banco-Reglcmentet, hvilken innehåller förbud för Banco-Styreisen att inköpa guld till Banken vid de tillfällen, då tillgången deraf uppgår till af Bankens Metalliska Gassa, tillkommit efter upprättandet af nästberörde Conlract, Revisorernes erinran i denna del böra lemnäs utan afseende. 1 fråga slutligen om de Contracter, angående lefve (ering till Banken af silfver, hvilka af Fullmäktige blifvit afslutade under den 26 och 27 October nästlidet år, inhemtas af de hos Fullmäktige hållna Protbcoll, att vid de tillfällen, då berörde Contracter upprättades, kursen endast under a:e börsdagar hållit sig nära pari; att förskotter till belopp af till och med 3oo,ooo
Rdr blifvit utiemnade på allenast arrte namn; att sådane förskott beviljats på den längre tiden af omkring 10 månader; att Fullmäktige medgifvit lefverantörerne utöfver de räntefria förskotten, dels två dels ock två och en half skillingar Banco per Rdr Silfver, såsom ersättning för transportkostnaden, samt att ullemnandet af berörde förskotter skett vid en tidpunkt, då en större brist befanns uti förhållandet af 2 till 5 emellan Metalliska Cassan och sedelstocken.
Då nu 112 §. i Banco-Reglementet, bland annat, stadgar, att något köp af Silfver för Bankens räkning icke må ifrågakomma när kursen håller sig öfver pari: då med Bankens säkerhet icke är förenligt, att så beskaffade större summor, hvarom här är fråga, från Banken utgifvas på endast aine namn; då, genom de på längre tid meddelade räntefria förskotten samt 44 Baiico-Utskottets Utlåtande , N',o 27» lefverantörerne dessutom tillagde transportkostnads-ersättning, desse förunnats större fördelar, än Fullmäktige jemlikt nyssåberopade §. äro berättigade att lemna, samt då, likmätigt 120 §. i Banco-Reglementet, sedelstocken i intet fall får, genom någon af Banko-Styrelsen beroende åtgärd, ökas när Metalliska Cassan ej öfverstiger 2js deraf; så och ehuru
Utskottet följaktligen icke kan gilla den tolkning af Banco-Reglementet, som legat till grund för de af Banko-Fullmäktiges pluralitet fattade beslut, anser Utskottet dock, i betraktande ej mindre af innehållet uti 3 §. af den för Fullmäktige gällande Ansvarighets-Lag, än äfven af den omständighet, att sedan de ingångne Contracterne blifvit fullgjorde, något ersattnings-anspråk ej kan ifrågakomma, de emot ifrågavarande åtgärder gjorde anmärkningar icke vara af beskaffenhet, att åtal i anledning deraf bör anställas. §• ii (i843 års Revisorers Berättelse pag. 16—-17 samt Banco-Fullmäktiges Berättelse §. 29).
Till förbättrande af den i Banco-Reglementets 120 §. omförmälda proportion af 2 till 5 emellan Bankens Metalliska Cassa och utelöpande sedelstock, hafva Banko-Fullmäktige, enligt hvad ofvan åberopade Berättelser närmare utvisa, dels under den 14 Juli och 19 October 1842 samt den a3 Februari 1843 hos Riksgälds-Contoret upptagit 3:ne serskilda lån, af hvilka det först erhållna blifvit vid förfallotiden återguldet, men de 2:ne öfrige ännu ieke tili betalning uppsagde, dels ock under den 12 Januari sistnämnde år beslutat, att, på grund af Banco-Reglementets 217 §. upptaga län af Allmänheten till belopp af En Million Riksdaler Banko. 1 sammanhang härmed inhemtas af Fullmäktiges berörde Berättelse, att vid de öfveriäggningar, som under åren 1842 och i843 hos Fullmäktige förevarit, angående nödiga åtgärders vidtagande till förbättring af den stadgade proportionen emellan reela fonden ecb sedelstocken, olika meningar yppats, rörande rätta förståndet af föreskriften i nyssnämnde 120 §.; att några ansett Baneo-Styrelsen vara förhindrad, att, så snart Metalliska Cassan sjunkit under det i samma §. omforma Idta förhållande, vidtaga åtgärder för att minska sedelstocken, till dess förhållandet emellan Metallisk Cassa och sedelstock blifvit återställd t; andra åter, att detta åliggande endast i det fall tillkomme Baneo-Styrelsen, att berörde minskning kunde tillvägabringa.»; genom indragning af de tillökningar, sedelstocken förut kunnat erhålla, medelst någon af Baneo-Styrelsen, på grund af 112, 115, ‘Banco-Utskottets Utlåtande, ff:o 27. 45 185, 200, 210, 214> 215 och 220 §§. i Reglementet vidtagen åtgärd, att öka sedelstocken genom inköp af hvarjehanda räntebärande papper o. s. v. samt pluraliteten inom Fullmäktige, att ifrågavarande §. allenast innefattade ett förbud, att, sedan Metalliska Cassan nedsjuukit till oftanämnde förhållande och intill dess eLt fördelaktigare inträffat, öka sedelstocken genom användande af de i i85, 186, 2i5, 216, 218, 219 och 220 §§.
Banco-Styrelsen eljest lemnade rättigheter; att denna tolkning af omfölmälde föreskrift föranledi Rikets Ständers sednast församlade Revisorer, alt under öfvervägande taga de flere fullständigt utvecklade skäl, som för hvardera af berörde 3:ne olika meningar blifvit anförde, samt att Revisorerne derefter, uti en till Fullmäktige aflåten skrifvelse, förmält, att de, med gillande af pluraliLetens inom Banco-Styrelsen tolkning, såsom, enligt Revisorernes öfvertygelse, både med 120 §:s ordalydelse samt andan och syftningen af det deruti innefattade stadgande mest öfverensstämmande, äfven godkänt Fullmäktiges på denna tolkning grundade beslut, att icke indraga de förstärkningar i Allmänna- samt Handels- ocb Närings-Diskonternes låne-fonder, hvilka med 700,000 Rdr till den förre och 390,000
Rdr till den sednare under åren 1841 och 1842 blifvit af Fullmäktige meddelade.
Under läsningen af Fullmäktiges i denna fråga förda serskilda Protc^ coll har Utskottet inhemtat, att såsom skäl för ofvanberörde, af Revisorerne godkände tolkning af stadgandet i Banco-Reglementets 120 §. anförts hufvudsakligen följande: att vid jemförelse emellan 111 §. i samma Reglemente, som innehåller: ”Bankens Metalliska Cassa får ej bibehållas vid ett belopp, som understiger 2 millioner Rdr Silfver-Specie; åliggande det Banco-Styrelsen, att, när behofvet så fordrar, vidtaga förberedande nödiga åtgärder, sä tidigt, att Metalliska Cassan icke må cjvarblifva vid detta nedsatta belopp,’' samt t20 §., hvilken hade denna lydelse: ”Då Metalliska Cassan ej öfverstiger ay5 af sedelstocken, må denna sistnämnde i intet fall genom någon af Banco-Styrelsen beroende åtgärd ökas,” så funne man i 111 §. ett bestämdt stadgande, att Metalliska Cassan ej finge bibehållas vid ett visst minimi-belopp och ett bestämdt åliggande för Banco-Styrelsen, att, när behofvet så fordrade, d. v. s. när någon fara visade sig, att Metalliska Cassan kunde nedgå till detta minimum, vidtaga förberedande nödiga åtgärder, så att Metalliska Cassan ej måtte qvarblifva vid detta nedsatta belopp, hvaremot 120 §. icke innehölle något sådant bestämdt stadgande, att Metalliska Cassan ej finge bibehållas vid deri omnämnde förhållande och ej eller något annat bestämdt åläggande för Banko-Styrelsen, än att icke, genom af densamma beroende åtgärd, öka sedelstocken; att till följe häraf det syntes vara så väl med 120 §:s anda och syftning, som med dess ordaly - 46 Banco-Utshottels Utlåtande s N'.o 27, (leise öfverensstämmande att gifva nämnde §. den tolkning, att, när det deli omnämnde förhållande inträffat och intilldess det upphört, BancoStyrelsen ej egde rätt, att öka sedelstocken, genom begagnande af den bemälde Styrelse eljest i vissa §§. af Reglementet lemnade tillåtelse att bevilja nya Cassa-creditiv, att förstärka läne-rörelsen genom odisponerade tillgångars öfverförande till annan iåne-fond, eller genom anvisning å behållne ränte* vinster och capital-afbetalningar, eller att uppköpa vissa räntebärande papper; samt att denna tolkning äfven tycktes närmast instämma med Lagstiftarens mening, då i betraktande toges sättet, hvarpå itrågavarande Reglemenls stadgande vid i834—1835 Arens Riksdag tillkommit.
Då varande Banco-Utskott hade nemligen i dess Utlåtande N:o 16 föreslagit i aldra 'punkten: ”att Bankens Metalliska Gassa, eval verad efter myntbestämningsgrunden till Rdr Banco, må ej bibehållas i lägre förhållande mot sedelstocken, än som ett till tre;’" samt uti io:de punkten: ”att då Metalliska blassan, hvaruti äfven omyntadt silfver och guld finge inberäknas, ei öfverstiger i/3 af sedelstocken, må denne sistnämnde i intet fall ökas, och att, så snart förhållandet blifvit derunder nedsatt, Banco-Styrelsen åligger att vidtaga tjenliga anstalter till återställande af den emellan Metalliska Cassan och sedelstocken nödiga proportionen af ett till tre.”
Deremot hade Rikets Ständer, som i dessa afseenden icke delade Utskottets åsigter, afslagit 2:dra punkten uti ofvanberörde Utlåtande N:o 16, samt beslutat, på sätt Utskottets sedermera afgifna sammanjemnknings-memorial N:o 3o gåfve vid handen, att, i stället för den af Utskottet föreslagna proportion af ett till tre, meddela den föreskrift, som igenffnnes i 111 §. af sednast utfärdade Banco-Reglemente; hvarjemte Rikets Ständer, i anledning af ro:de punkten, rörande nämnde proportion fattat det beslut, sorn ifrågavarande 120 §. innehåller, och i följd deraf afslagit sednare delen af Utskottets 1 sistberörde punkt gjorda tillstyrkan, som afsåg förläggandet för Banco-Styrelsen, att, så snart förhållandet sjunkit såsom i 2:dra punkten blifvit föreslaget, vidtaga tjenliga åtgärder till återställande af samma proportion.
1 Betänkandet N:o 112 hade Utskottet derefter föreslagit, att, till den antagna redaktionen af io:de punken lägga orden: ”genom någon af Banco-Styrelsen beroende åtgärd”; hvilket tillägg Udskottet ansåg nödigt införa, emedan ”en ökning i sedelstocken i flere fall icke kunde af BancoStyrelsen förek o mm a-s, såsom t. ex. då in visningar utställdes å af Banken redan beviljade cassa-creditiv, hvilka invisningar, i och med detsamma de aviserades, måste i sedelstocken inberäknas.”
Häraf vore sålunda en följd, att Rikets Ständer, med afslag å Utskottets tillstyrkande, att Metalliska Banco-Utskottets Utlåtande, N\o 27. 47 Cassan ej finge bibehållas under ett visst förhållande lill sedelstocken, deremot antagit eLt minimi-belopp för Metalliska Cassan, mot hvars bibehållande eller för hvars förekommande det ålåge Banco-Styrelsen att vidtaga activa åtgärder; att Rikets Stander bifallit det föreslagna passiva åliggandet för Banco-Styrelsen, att, när metalliska Cassan ej öfver' stege ett visst förhållande till sedelstocken, icke öka denna sednare» samt derefter förklarat denna inskränkning på det sätt, att deri icke finge inbegripas sådan tillökning, som vore oberoende af Banco-Styrelsens åtgärder; hvarförutan diseussionerne inom Riksstånden upplyste, att föreskriften i nuvarande 11 1 §., rörande ett visst minimi-belopp af silfver fonden, åsyftade, att, på ett mindre våldsamt sätt, gifva fortfarandet af silfver-vexlingen elen garanti, Utskottet med den föreslagna proportionen afse 11; hvilken åsyftning skulle varit alldeles förfelad, derest åt det antagna modifierade sladgandet om proportionen äfven gifvits samma stränghet, som läge i det ursprungliga förslaget, ytterligare ökad genom samma proportions förhöjande från 2 till 5, i stället för såsom 1 till 3.
Till stöd åter för deras mening, som ansågo åliggandet för BancoStyrelsen, att, så snart metalliska cassan nedsjunkit till förutnämnde förhållande, vidtaga någon åtgärd för att minska sedelstocken, böra tillkomma nämnde Styrelse endast för det fall, att denna minskning knnde ti 11- vägabringas genom indragning af de tillökningar, sedelstocken förut kunnat erhålla, genom någon af Banco-styrelsen, på grund af densamma i Reglementet lemnad rätt, vidtagen åtgärd att öka lånerörelsen m. m. anfördes, bland annat, att, vid bedömande af frågan i livad nion Banco-Fullmäktige borde iakttaga föreskriften i 120 §. samt följaktligen hvilka åtgärder voro af Fullmäktige beroende eller icke, det förekomme, att af Fullmäktige vore oberoende utbetalningen af de crediliv och lånefonder, hvilkas utgående till vissa ändamål och obegränsade eller utsatte belopp, Rikets Ständer, genom Banco-Reglementets r5o, i56, 164, ’77* l78> >79* 180, i8r, 182, 183 och 200 §§., sjelfve bestämt, men att till de af Fullmäktige beroende åtgärder deremot hörde, när förhållandet vore under 2 till 5, dem, som omförmälas i 112, tt5, 185, 200, 210, 214» 2 t5 och 220 §§., samt dessutom, när Bankens ställning eller säkerhet det fordrade, jemväl de försigtighetsmått, sorn i 115, 116 och 117 §§- samt 188 §7 7 inom. dels upptagas, dels sig emellan ordnas; att Fullmäktige således borde, då metalliska cassan ej öfverslege 2j5 af sedelstocken, underlåta att gifva nya eassa-erediliv, att öka publika pappersfonden, att använda Bara - 48 Banco-Utskoltets Utlåtande > N'.o 27. kens medel till utlåning genom Handels- och b ärings-Disconten och att köpa räntebärande papper, samt, när Bankens ställning eller säkerhet det fordrade, företaga metalliska cassans förstärkning eller sedelstockens förminskning, genom en eller flere af nyss uppräknade åtgärder; att, vid jemförelse af 1 11 och 120 §§., föreskriften i sistnämnde §. att sedelstoc ken icke må uti der uppgifna fall, genom någon af Banco-Styrelsen beroende åtgärd, ökas, icke rimligen kunde föranleda till inskränkning i annan Bankens lånerörelse, än den, som vore af Fullmäktige beroende; att såsom följd häraf och då det icke vore åt Fullmäktiges godtfinnande öfverlemnadt, att i annan händelse, än Bankens egen säkerhet sådant ovilkorligen fordrade,
göra förminskning uti de genom Banco-Reglementet till beloppet bestämda utlånings-fonder, men det deremot vore Fullmäktiges både pligt och rättighet, att, vid en för Bankens ofördelaktig conjunktur, indraga de förstärkningar, som, på grund af Fullmäktiges egna beslut, voro någon viss rörelse-gren anvisade, kunde 120 §. icke i annan måtto afse inskränkning i Bankens låne-rörelse, än att Banco-Styrelsen skulle, genom återtagande af så beskaffade tillfälliga fonder, bereda den nedsättning i sedelstocken, hvilken för proportionens bibehållande erfordrades; och att ifrågavarande 120 §. sålunda borde på det sätt förstås, alt, när den deruti omnämnde proportion blifvit rubbad, sedelstocken finge icke allenast icke ökas ”genom någon af Banco-Styrelsen beroende åtgärd”, utan, i fall en dylik ökning redan skulle vara under gynnsammare förhållanden verkställd, en återgång deraf borde ega rum; men att deremot den sedelutgifning, som vore en följd af de utlåningar, hvilka enligt
Reglementet äro ovilkorligen bestämde och således ej ”bero” af Fullmäktige, icke kunde till denna §. hänföras.
Efter noga öfvervägande af de skäl , hvilka hos Fullmäktige blifvit åberopade och närmare utvecklade till stöd för dessa olika meningar, har Utskottet funnit sig böra instämma uti den här ofvan sist anförda, samt, i följd deraf, äfven ansett Fullmäktige hafva bordt, till proportionens förbättrande, successive indraga de af Fullmäktige under åren 1841 och 1842 meddelade tillfälliga förstärkningar med n00,000 Rdr till Allmänna- samt 390,000 Rdr till Handels- och Närings-Disconternes lånefonder; dock, som Fullmäktiges pluralitet från vidtagande af en sådan åtgärd kunnat anse sig förhindrad af föreskriften i Banco-Reglementets 117 §., enligt hvilken Banco-Styrelsen blifvit förbjuden, alt annorlunda, än i sista rummet, vidtaga någon åtgärd för lånerörelsens förminskning, anser Utskottet hvad i omför - Banco-Utskotlets Utlåtande, N:o 27.
49 malde målto emot Fullmäktiges pluralitet förekommit icke böra till någon anmärkning föranleda.
Angående utmyntningen af Bankens silfver. §• 12. (Banco-Fullmäkliges Berättelse pag. 29—3o.) Uppå de skäl, som uti den till Utskottet af Banco-Fullmäktige afgifna Berättelse pag. 29—3o blilvit anförde, i fråga om sättet för tillgodogörande af Bankens förråd af Specier efter äldre myntfot, får Utskottet hos Rikets Ständer hemställa, att de uti Bankens förråd redan varande och genom vexling dit inkommande Specier af äldre prägel måtte, till dem, sådant åstunda, få utlemnas efter stycketal, emot ett pris, icke understigande 129 sk.
Banco för hvarje Specie, dock ej mindre parti hvarje gång, än som innehålles uti en påse eller 5oo stycken.
Angående Bankens sedlar. §• *3. (iS43 års
Rev. Berätt. pag. 21—22.) Beträffande den af Rikets Ständers sednast församlade Revisorer gjorda framställning om upphörande, med innevarande Riksdag, af all tillverkning och utgifning ifrån Banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk. samt • 4 och 10 sk. kopparmynt, får Utskottet åberopa dess under N:o 16 i nämnde fråga till Rikets Ständer serskildt afgifna Utlåtande, hvilket jemväl blifvit af Rikets Ständer bifallet.
Depositions-rörelsen. §•
14* C *841 års
Rev. Ber. pag. 19—20. *843 års
Rev. Ber. pag. 23—24 och Banco-Fullmäktiges Berättelse §. 38.
Sedan Rikets Ständers år 184* församlade Revisorer, af anledning, alt i Bankens Hufvudbok för år 1840 funnits utbalancerad obetald foliiBih. till R.
Fröt. 1844• ö Sami. 1 A/d. 11 Hå/t. 7 50 Banco-Ulskottcts Utlåtande , N:o 27. afgift för en enskild persons Assignerings-räkning under år 1809, med 172 Rdr Banco, inhemlat ej mindre att bemälde person, vid sistnämnde års slut, egt å sin räkning en behållning af i,36o Rdr, derå sedermera assignerals lid elter annan samt sednast den 22 påfoljde Mars, då hela återstående behållningen blifvit uttagen, än äfven att
Bankens fordran för den obetalde folie-afgiftcn derefter blifvit i Räknings hafva rens concurs bevakad, samt bemälde Revisorer, lill förekommande för framtiden dera!’, att Banken icke måtte vidkännas några förluster i dylika fall, anmodat Banco-Fullmäktige låta tillse, det assignering icke skedde å någon enskild persons räkning i Banken till bögre belopp, än att dan folie-afgift, sorn Banken tillkorome, alltid kunde gedlgöras af å räkningen innestående behållning; så hafva Banco-Fullmäktige, i- anledning deraf, efter vederbörandes hörande, förklarat, att enär, likmätigt föreskriften i i/jo §. af Banco-Reglementet, folie-afgift beräknas efter antalet af ingångne assignationer samt full visshet om assignationernes antal icke kunde vinnas, ej eller räkning öfver den belöpande folie-afgiflen för ett tilländalupet år utskrifvas, förr än collationering af assignantens räkning i Banken blifvit verkställd, hvilken collationering kunde, ulan äfventyr lör räkningshafvaren, fördröjas intill slutet af Januari månad, och då för öfrigt det icke vore för vederbörande Kamrerare ij Depositions-Afdelningen möjligt, alt vid hvar och en inkommande assignation uppgöra en calcul öfver den belöpande folie-afgiflen, emedan en dylik calcul, som förutsatte behofvet att öfverräkna antalet af alla ditintills inkomne assignalioner och att derå vinna controll skulle med'aga den tid, som for assignalioners aprobaLion och bokföring erfordrades, ansågo Banco-Fullmäktige olvanberörde, af Revisorerne framstäldta förslag, såsom overkställbarl, böra förfalla.
Utskottet har icke kunnat underkänna giltigheten af de skäl BancoFullmäktige, lill stöd för deras berörde åsigt, anfort; men då det synes vara nödigt, att, till förebyggande af framtida förluster för Banken i ofvan uppgifna fall, någon bestämd föreskrift derutinnan varder meddelad, får Utskottet, i enlighet med af Banco-Fullmäktige väckt förslag, hos Rikets Ständer tillstyrka, att, efter det assignant sin räkning med Banken för det förflutna året mot Bankens Bok behörigen collationerat,. vederbörande
Kamererare genast bör tillställa assignantesii eller dess ombud granskad räkning å den för samma år belöpande folie-afgift, hvilken, så framt densamma icke sist BaneO'Utskoltcts Utlåtande, N'.o 27. 51 inom Mars månad blifvit insatt i Banken och insättnings o attesten till Lane-Afdelningen aflemnad, skall å den på räkningen inneslående behållning afskrifvas. Och torde, så framt Rikets Ständer skulle denna hemställan bifalla, Rikets Ständer hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majrt täcktes, uppå Banco-Slyrelsens görande anmälan, i Nåder låta utfärda Kungörelse i ämnet. §• i5. (i843 års Rev- Ber., pag. 2.4 och Banco-Fullmaktiges Berättelse, §. 3g.) Jemte anmälan om det förhållande, att Banco-Fullmäktige, i anledning af Sysslomännens uti en enskild persons concurs vid början af år 1842 ingifne ansökning, att, utan erläggande af folie-afgift, utbekomma det på hans, i eget namn, före cessionen öppnade räkning med Banken innestående saldo, förklarat, att ehuru, i ändamål att vinna befrielse från dylik afgift, någon serskild anmälan om upphörandet af assignering å denna räkning icke förut blifvit hos Banco-Styrelsen gjord, Fullmäktige likväl, enär upplyst vore, att nämnde person redan före den 1 Juni 1840 afträdt sin egendom till borgenärernes förnöjande, och behållningen å den af honom enskildt förut hos Banken öppnade läkning således allt sedermera egenteligen tillhört borgenärerne i hans concurs, samt concurs-massor, i löljd af stadgandet i i3p §. af Banco-Reglementet, äro för deras hos Banken på räkning inneslående medel från folie-afgift befriade, funnit skäligt bifalla Sysslomännens förrberörde ansökning, hafva Rikets Ständers sednast församlade Revisorer hemställt, att nämnde §. i Ban“O-Reglementet måtte erhålla ett förtydligande, sorn undanröjde ali tvetydighet vid framdeles möjligen inträffande likartade händelser.
Då, på sätt Banco-Fullmäktige, i anledning häraf förmält, concursmassor, likmätigt åberopade i3g §. i Banco-Reglementet, äro befriade från folie-afgift, kunde det visserligen synas lämpligast, att erläggande af sådan afgift i förevarande fall upphörde med året näst efter det, då coneursen inträffade; men enär en person, sorn har räkning med Banken, möjligen nödgas redan i början af ett år och innan han ännu assignerat något å sin egande räkning, till borgenärerne afträda sin egendom, samt, i sådan händelse, concurs-massan skulle få vidkännas folie-afgift för ett år, då assig - 52 Banco-Utskottets Utlåtande, N‘.o 27. nering icke egt rum, så har Utskottet, som ansett det vara lämpligast att tilläfventyrs förekommande frågor härom böra, efter sig företeende omständigheter, af Banco-Fullmäktige pröfvas och afgöras, till Rikets Ständer skolat hemställa, att till Banco-Fullmäktige måtte öfverlämnäs, att, efter pröfning af omständigheterne i hvarje fall, härutinnan besluta, på sätt Banco-Fullmäktige godt synes. §. 16. (1841 års Rev. Ber., pag. 20, 21, 1843 års Rev.