Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande vidare frågan, huruledes ersättning för den ulgift, sorn sålunda torame att af tullmedlen bestridas, må Statsverket beredas, hade förslag blifvit i underdånighet framstäldt att, genom förhöjning af införsels-tullen forén del sådana varor, som icke kunde till egentliga förnödenhets-artiklar hänföras, men dock i större quantiteter årligen inkomma, nem - 'Stats-Utskottets Utlåtande■, !
V;o 117, '9 nemligen Arrac, Ramm, Vin, Caffe, Socker och Tobak, tillvägabringa denna ersättning, men enär den tillökning i tullafgifter, som härigenom uppkomme, skulle drabba de färre stapelstäder, till hvilka den direcla importen af colonial-varor, serdeles rått socker, vore inskränkt, samt då utländska våtvaror, synnerligen Arrac, Cognac och Rumnr, Tedan voro belagda med så hög in försel ls-tnl 1, att ytterligare förhöjning derå ej syntes böra ega rum , fann Kongl. Maj:t, sorn redan medelst tili Rikets Ständer aflålen Nådig Proposition, uttryckt den önskan, att de vid sednaste Riksdag antagna tullbestämmelser måtte utan hufvudsaklig förändring bibehållas, en mera rättsenlig grund för ifrågavarande godtgörelse hemtas från det allmänna förhållandet emellan tull-uppbörden och tolagsmedlen under sednaste Liden.
I detta hänseende hade Kongl. Majit inhemtat, alt, då för näsllidet år 1843 uppbörden af tullmedel utgjort 3,706,909 R:dr, tolags-uppbörden uppgått till 371,405 R:dr, samt sålunda motsvarat ungefärligen
Tio procent af tulluppbörden; och ville Kongl, Maj:t, med anledning af detta förhållande, föreslå det allmänna stadgande, att, i sammanhang med tullmedlens cl a reling, Tio procent å tullafgifterne för så väl inkommande sorn utgående varor borde, under benämning af tolagsersättning, i serskild coiumn debiteras, genom Tullkamrarne uppbäras och, i likhet med hvad för afgifterne till Handels- och Sjöfarts-fonden samt Båktnedlen äger rum, i Tullverkets räkenskaper redovisas, dervid vederbörande, såsom vedergällning för det ökade uppbördsbesväret, ansågos böra tillerkännas rättighet att å tolagsersätlningen beräkna sig till godo enahanda uppbörds-procent, som för Tullmedlen vore stadgad.
Emedlertid ansåg Kongl. Majit lämpligt, att ofvan föreslagne ersättningssummor för stapelstäderna nu endast måtte förklaras gällande för en tidrymd af fem år, äfvensom alt framdeles det ersättningsbelopp, sorn för hvarje stad bestämdes, måtte, efter föregången behörig uträkning och med ledning af de upplysningar, hvilka, i följd af omförmäldi debiterings-sätt, alltid blefvo att tillgå, om hvad sorn till flöt Tullverkets cassa i godtgörelse för de åt hvarje Stad anvisade tolagsmedel, fastställas vid slutet af hvart quiuquennium för de derefter kommande fem åren, hvarvid den förhöjning eller förminskning i tulluppbörd, sorn för den ena eller andra Staden kunde hafva inträffat, borde utgöra den hufvudsakliga måttstocken för tolagsersättningens beräkning.
Bih. dll R.
Prot, i844> 4 Sami, 1 AJd. 3a H&fu 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande, N\o 11J.
I händelse den sålunda af Kongl. Maj:t föreslagna reglering vunne Rikets Ständers bifall, ansåg Kongl. Maj:t de årliga ersättningsbelopp, hvilka kommo att åt stapelstäderna anvisas, kunna uti Riksstalen under vederbörlig titel uppföras, för att, i likhet med andra Statsanslag, årligen utbetalas af Stats-Contoret, hvilket Embetsverk deremot skulle ega att, på enahanda sätt, som med tullmedlen tillgår, från Tullverket emottaga hela den behållna delen af tolags-ersättningen.
Slutligen ville Kongl. Maj:t i Nåder fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, om Staten skulle öfvertaga hela den så kallade Servicekostnaden eller Inqvarteringsbesväret i de städer, der en del af slädens tolagsmedel förut blifvit härtill använd, eller om utgifterna af tolagsmedlen till föremål, som snarare rörde det allmänna, än staden enskildt, såsom i Stockholm, utgiflerne för Gymnasium, Krono-uppbörden o. s. v., framdeles skulle komma att upphöra och i stället af statens medel bestridas, ersättningen af tullmedlen lill dessa städer för förlorad tolag borde i samma mån minskas; och ansåg Kongl. Majit likaledes, att, såsom vilkor för tolagsersättningens tillgodonjutande, uttryckligen borde föreskrifvas, att, intill dess annorlunda kunde förordnas, nu gällande bestämmelsen angående tolagsmedlens användande i hvarje stad skulle tjena till efterrättelse, och att för hvart år behörig redovisning för ersättningsmedlen skulle uppgöras och inom April månads utgång nästpåföljande år till CommerceCollegium från Öfver-Ståthållare-Embetet i Stockholm och Kongl. Majlis
Befallningshafvande i landsorterna insändas.
Härjemte hafva till Stats-Utskottet blifvit i Nåder öfverlemnade de af Cominerce-Collegiura och General-Tullstyrelsen i det förevarande ärendet afgifna underdåniga utlåtanden, med dertill hörande Tabeller och öfriga handlingar; och får Utskottet, efter häraf tagen del, i anledning af den Nådiga Propositionen anföra:
De skäl, som, till stöd för ifrågavarande förslag, blifvit af Kongl.CommerceCollegium åberopade, innefattas i ett handlingarne bilagdt Transsumt af Collegii d. 28 Februari 1834 afgifne berättelse om förhållandet med tolagen och andra afgifter å handeln i Rikets Stapelstäder.
Under nuvarande förhållanden, skulle varor i en Stad, der tolagsafgifterne äro låga, med helt olika förmån och vinst in- och utskeppas, än i en Stad, hvarest berörde afgifter utgå till högre belopp.
Under det att en så väsendtlig skillnad i beloppet af tolagsafgifterna äger rum, lät det icke gerna sig göra att upprätta en allmän Stats-Utskottetf Utlåtande, N:o ny. 11 Tulltaxa, grundad på säkra beräkningar af de afgifter, hvarmed varorna skäligen borde och kunde beläggas.
För de trafikerande blefve det en lättnad , att tolagen kunde uppbäras i förening med tullen och ej, som nu, serskilde tjenstemän dertill behöfvas.
Med rättvisa i beskaltuingsväg vore ej förenligt, alt, i följd af höga tolagsafgifter, som ej drabbade Borgerskapet ensamt, utan alla consumenler i och utom Staden, den ena Stapelstadens Borgerskap vidkändes vida mindre bidrag till staden, än Borgare i en annan stael.
Med god ordning instämde, att ett stadgande funnes, som föreskref, hvartill tolagen må användas, på det ej, såsom nu skedde, denna afgift må i Slads-cassan ingå, för bestridande af hvarje slags behof, eller användas till föremål, som ville synas för densamma främmande, såsom fattigvård, kyrkobyggnad, aflöningar till läroverk o. s. v., hvaraf största delen endast rörde Städernas invånare och ej landets, hvilka likväl indirecte i högst betydlig nion vidkändes tolags-afgifterne.
Slutligen och då tolag vore en allmän beskattning, borde ock Staten äga att controllera, huru den af städernas Borgerskap förvaltades och användes.
Vid pröfningen af denna fråga, bar Utskottet till en början funnit sig icke kunna undgå att fästa en serdeles uppmärksamhet vid den obenägenhet, hvarmed förslaget om lolagens uppbärande tillsammans med tullmedlen blifvit bemött inom Borgare-ståndet, hvars inleressen saken obeslridligen närmast rörer.
Berörde afgift erlägges nästan endast al Stapelstädernas Borgare, och de åberopade olägenheterne så väl af den olika vinsten och förmonen af varors in- och utförsel uti serskilda Stapelstäder, sorn uti uppbördssältet, drabba således hufvudsakligast desse, utan att likväl någon obelåtenhet dermed från deras sida försports.
Fördelen af den föreslagna förändringen torde deremot för consumenlerne blifva ingen, då här icke är fråga om tolagsafgiftens upphörande eller förminskning, utan endast om ett annat uppbördssätt af samma afgift.
Derigenom att, i stället för lolagsbeloppets bestämmande för de olika städerne i mon af behof och serskilda förhanden varande förhållanden, en lika afgift i alla Rikets Städer blefve införd, skulle sådane bland dem, hvilka ej hafva större garnison att inqvartera, och derföre nu vidkännas låga tolagsafgifter, komma att få erlägga denna afgift flerdubbelt högre, till skada och förfång för deras handelsrörelse, utan att af en slik förhöjning åtnjuta det ringaste gagn.
Härtill kommer, att vissa varor nu äro befriade från tolag, emedan de icke ansetts kunna draga en sådan afgift, och för dessa skulle, i Siats-Utskottets* Utlåtande> N'.o 118. följd af Tolags-ersättningens fastslällande till en viss andel af tullafgiften,. den sålunda förut raedgifne lindringen upphöra.
På dessa grunder och då Utskottet, utan att vilja ingå i någon pröfning, huruvida den föreslagna, regleringen må vara förenlig med de
Stapelstäderna förunnade privilegier eller icke, anser de olägenheter, som af dess vidtagande kunna uppkomma, fullt motväga de angifne fördelarne, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer icke mätte till Kongl..
Maj:ts ifrågavarandeNådiga Proposition bifall lemna Stockholm den 19 December 1344 - N:o 118.
Ank, till Exp.-Utsk. den 20 Dec- kl. 7- e. m, tillåtande, i anledning af väckt motion om ersättning till CapitaineLientenanten August Gossclmans sterbhusdelegare för kostnader, dem han i lifstiden af egne medel fått vidkännas under en för allmänt ändamål företaqen resa till Södra America. (U. A.)
Uti en hos Borgare-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad, motion,.
Mar Herr P.
Lagergren anfört: att Capilaine-Lieutenanten August Gosselman i Juni månad i836 på Regeringens befallning anträdde en resa till Södra America, för att taga kännedom om dervarande Fri-Staters tillstånd i politiskt och commercielt hänseende samt derom afgifva berättelser, som kunde tjena till ledning för utvidgandet af Sveriges handel och sjöfart i dessa aflägsna verldsdelar; att resan blifvit bestämd till två år, men att Gosselman derom likväl icke erhållit underrättelse förr än medelst ett den 20 Juli i838 dateradt bref från t. f.
Utrikes Ministern Grefve C. A. Löwenhielm, hvilket i September månad samma år kom Gosselman tillhanda i Venezuela, derifrån han, uppehållen af orkan-årstiden, först i October kunde anträda återresan; att, efter hans hemkomst, Utrikes Stats-Ministern gjort underdånig framställning om ersättning för Gosselmans kostnader undier. nio, månader af. 3:dje året, sorn på resan användls, men att Kongl..
Slats-Utskoltets Utlåtande, N:o 118'. 13'
Majit härå vägrat Nådigt bifall, på den grund, att resan varit bestämd till endast två år, — i följd hvaraf utgifterne måste af egna medel bestridas och medtogo allt hvad Gosselman genom sina omtyckta litterära arbeten förvärfvat.
Med anledning häraf och då denne talangfulle Officer, som var utmärkt i sitt yrke och hedrade svenska namnet genom sina snillrika,, på llere språk öfversätta, resebeskrifningar, den \
April 1843 hastigt bortrycktes af döden, efterlemnande enka ocb en minderårig son uti de torftigaste vilkor, har motionären föreslagit, att kostnaderne för berörde nio månader af resan, som uppgingo till omkring 6,666 Ridr 3a sk.
B:co, mätte, enär densamma skett för allmänt ändamål, af Staten varda Gosselmans sterbhusdelegare ersatta..
Af ett motionen bilagdt transsumt af boupptecknings-instrumentet, har Utskottet inhemtat, att, i Gosselmans bo, summa inventaiii utgjort 8344 R:dr i rist., osäkra fordringar 36it: 4- 5- samt skulderne 368g R:dr 3 sk. 8 rist.
Med afseende å förenämnde förhållande, äfvensom å Capitaine-Lieutenanten Gosselmans förtjenster och nyttan af hans litteraira verksamhet, har Utskottet trott sig böra i den mon tillstyrka bifall till motionen,. att Rikets Ständer måtte, såsom ersättning för Gosselmans enskilda uppoffringar vid ifrågavarande resa, å Riksgälds-Contoret anvisa åt hans i mindre lyckliga omständigheter efterlemnade famille en summa af 3333 Ridr 16 sk.
Bico.
Slockholm den 19 December 1844* Reservation af David Andersson,, sorn åberopade Utgifts-Afdelningens förslag till utlåtande, så lydande 1 "Lika med motionären, erkänner Utskottet Capitaine-Lieutenanlen Gosselmans förtjenster och nyttan af hans litterära verksamhet, samt tror, det Rikets
Ständer gerna skulle vid detta tillfälle hafva velat med något understöd kunna bispringa hans i mindre lyckliga omständigheter efterlemnade famille; men då ansökning örn godtgörelse för Gosselmans enskilda uppoffringar vid ifrågavarande resa blifvit under hans lifstid gjord och Kongl.
Majit dervid ej funnit skäl att denna anhållan bifalla, anser Utskottet. någon pröfning af ett sådant redan afgjordt fordringsanspråk icke 14 Siats-Utskottets Utlåtande , A:o it g. lämpligen kunna lios Rikets Ständer ega rum, utan afstyrker bifall å motionen.
” Häruti instämde Petter Pehrsson, Jonas Johansson, Anders Nilsson, Sandstedt, Johan Johansson och Anders Andersson.
Alik. till Exp.-Utsk. den 20 Dec., kl. 7 e. ro. Utlåtande, i anledning af väckt motion om utbjudande på entreprenad af tryckning för Allmänna Verks räkning. (U. A.) Från Bonde-Ståndet har till Stats-Utskottet blifvit remitterad en motion af Riksdagsfullmägtigen Pehr Sahlström, som anfört: att motionären funnit den åtgärd, Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoret vidtagit, att på entreprenad utbjuda tryckningen af de skrifter, hvilkas utgifvande på trycket af bemälde Conior besörjes, vara så ändamålsenlig och till besparing föranledande samt så öfverensstämmande med hvad i allmänhet blifvit stadgadt för sättet att få arbeten för offentlig räkning verkställda, att sådant föranledt motionären föreslå, det Rikets Ständer måtte dels förordna, att allt hvad för Ständernas egen eller deras Verks och Afdelningars, således äfven Bankens, räkning tryckes, bör på entreprenad åt den minstbjudande upplåtas, dels ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan om ett Nådigt förordnande, att allt, hvad för offentlig räkning genom Regeringens Embelsmän på trycket utgifves, likaledes må på entreprenad åt den minstbjudande upplåtas.
Lika med motionären, anser Utskottet visserligen, såsom allmän grund, böra antagas, att de arbeten, hvilka för Statens läkning verkställas, lämpligast må, der så ske kan, utbjudas på entreprenad till den minstbjudande; men i afseende på det nu ifrågasatta serskilda fall förekomma flere omständigheter, som, enligt Utskottets tanka, skulle kunna föranleda till större olägenheter, än de fördelar, som af motionären förmenats kunna genom den föreslagna åtgärden vinnas.
Det är nemligen väl bekant och af erfarenheten vitsordadt, att den tryckning, som af så väl Rikets Ständers Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 11g.
15 samt deras Afdelningars och underlydande Verks förhandlingar, som ock Statens offentliga Embetsmyndigheters förordnanden m. m. eger rum, hvarken till mängd eller beskaffenhet kan på förhand bestämmas, eller ens med någon säkerhet beräknas; vid hvilket förhållande det således skulle blifva omöjligt att för speculanterne vid en entreprenad-auction uppgifva några sådana vilkor och föreskrifter för entreprenadens fullgörande, hvarvid entrepreneuren kunde sig trygga.
I ovisshet om det arbete, som, på grund af entreprenaden, komme att verkställas af den eller de Boktryckare, soni stadnat för lägsta anbudet, skulle desse, för att icke blottställas för entreprenadens bristande fullgörande, vara nödsakade att, i och för detta åtagande, anskaffa och underhålla ett större tryckeri och flere arbetare, än hvaraf de eljest hade behof, och att sådant skulle högst ofördelaktigt för Staten inverka på entreprenadsumman, lärer ej kunna ifrågasättas.
Att åter för hvarje serskildt tillfälle vidtaga den af motionären föreslagne åtgärd, torde, i de flesta fall, med afseende å den skyndsamhet, sorn för allmänna publicationen erfordras, icke blifva verkställbar^
Då det deremot för de fleste Auctoriteter, serdeles i Slockholm, der den mesta tryckningen för allmän räkning eger rum, står öppet att, hädanefter som tillförene, genom underhandling med flere Boktryckare, bereda Staten den ringare tryckningskostnad, som endast genom en fri täflan kan vinnas; och enär det hvarken af Rikets Ständers Revisorer blifvit anmärkt, eller anledning i öfrigt förekommer dertill, att tryckning för det Allmännas räkning blifvit verkställd till högre än gångbara priser, som af enskilda kunna betingas, anser Utskottet någon förändring uti det hittills växande förhållandet icke vara af behof påkallad, utan hemställer, att motionen ej må till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den ig December 1844* 16 'Siats-Utskottets 'Utlåtanden, N‘,is 120, tzr.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Dcc. kl. 7 e. m, Utlåtande, i anledning af vackt motion om befrielse för vissa delegare i Martebo
Mgr frän ansvarighet för återbetalningen till
Staten utaf det Län, som kan erhållas för samma Mgrs aftappning 111. m. (U. A.)
Uti en inom Bonde-Slåndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad, motion, har Conrad Rommin från Gottland yrkat: att då för de fleste delegare uti den så kallade Martebo
Myr å nämnde ö ingen fördel, utan snarare endast skada och förlust, vore att hemta af Myrens föreslagna uttappning, dertill låneunderstöd af Statsmedel förmentes hafva blifvit vid sistlidne Riksdag beviljadt, Rikets Ständer icke måtte bifalla något åläggande för desse delegare att uti Maltebo
Myrs utdikning och odling deltaga, äfvensom motionären å deras vägnar högtidligen protesterade emot
Statsanslag för berörde obehöriga ändamål; men då det hvarken varit ifrågasatt, ej heller kan någon af dessa delegare lagligen åläggas, att emot sin vilja begagna sig af det tillfälle till odlingars verkställande, sorn blifvit Gottlands inbyggare lemnadt medelst det vid sistlidne Riksdag till sådana företags befrämjande inom denna ö i allmänhet, såsom lån af Statsmedlen beviljade, anslag, hemställer Utskottet, att motionen mätte lemnäs utan afseende* Stockholm den 19 December 1844' N:o 121, ^Ank, till Exp.-Utsk. d. 20 Dec.gkl. j e. nu Utlåtande, i anledning af väckt motion om utgående till fulla beloppet af det Häradsskrifvaren i Calix Fögderi lillagde löneanslag , m. nu (U. A.) Hos Bonde-Ståndet har, uti en till Stats-Utskottet remitterad motion, Riksdagsfullmägtigen J. Å. Lundberg från Norrbottens Län anfört: att, ehuru Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 121, 17 ehuru vid 1828 - 3o arens Riksmöte lönen åt Häradsskrifvaren i Calix Fögderi bestämdes till 45o R:dr, denne likväl aldrig kommit i åtnjutande af mera än 35o R:dr årligen; och då anledningen härtill vore motionären okänd, men Rikets Ständer torde in9e angelägenheten deraf, att, hvad som en gång formligen blifvit anvisadt äfven utginge, föreslogs, att skillnaden emellan det belopp, hvartill ifrågavarande Häradsskrifvare-lön uti i83oårs Riks-Stat upptagits, och den mindre summa, hvarmed densamma utfallit, måtte med 100 R.dr för hvarje år vederbörande godtgöras, äfvensom att lönen hädanefter utginge med det först stadgade beloppet, 4^o R:dr.
På sätt i motionen uppgifves, anslogs vid i83o års Statsreglering, bland annat, lön för Häradsskrifvaren i Calix då inrättade' nya Fögderi 4‘5o R:dr.
I anledning häraf hördes Kongl. Majrts
Befallningshafvande i Norrbottens Län, som anförde: att kronofogde-lönerne i de 2:ne gamla Fögderierne af Länet icke öfverstego 420
R:dr, och att häradsskrifvarelönerne, inberäknadt mantalsskrifnings-provision m. m., per medium, utgjorde 410 R:dr, hvarföre och då, i lall Häradsskrifvaren i Calix Fögderi tillädes 4^0 R:dr, jemte de serskilda inkomsterne, denne skulle erhålla vida bättre lön än Kronofogdarne, Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande hemställde, om icke aflöningen borde nedsättas till hvad i jemförelse med Kronofogden i samma fögderi funnes lämpligt.
Stats-Contoret tillstyrkte derefter i underdånighet, att nämnde Häradsskrifvare måtte undfå i lön 35o R:dr, mantalsskrifnings-provision 100
R:dr och resepenningar 6 R:dr 24 sk., då hans lönevilkor syntes blifva öfverensstämmande med vederlikars; och Kongl. Maj:t täcktes genom Nådigt Bref af den ig
Juni i83o till berörde hemställan lemna bifall.
Härigenom har, sedan år i83o, besparing å anslaget för Norrbottens Läns Lands-Stat årligen uppstått, och som tillgång således finnes för beredande af löneförbättring åt Häradsskrifvaren i Calix Fögderi, i händelse Kongl. Maj:t, vid underdånig anmälan om förhållandet, i Nåder pröfvar sådan böra nämnde tjensteman tillgodokomnra, tillstyrker Utskottet, att motionen icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 19 December 1844- Bih. till B.
Prot, 1844• 4 Sami, 1 A/d. 32 Hå/t, 3 18 Stats-Utskottets Utlåtande, N\o 122.
An k. till Exp. Ulsk. den 20 Dee., kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslag för en Slöjd-Skola i Christianstad. (U. A.)
Uti en från Borgare-Ståndet remitterad motion, har Herr A. F. Ericsson, under anförande af den nedtryckta ställning, i hvilken bandtverkerierna i landet sig befinna, och angelägenheten att vidtaga lämpliga åtgärder till deras upphjelpande, föreslagit, att en Slöjd-skola måtte inrättas i Staden Christianstad, hvarest, genom testamentarisk disposition af framlidne Handlanden J. H.
Dahl, funnes en fond af 23,000 R:dr, af h vars räntor tvenne lärare aflönas, för att undervisa ynglingar, som egna sig åt handeln och näringarne uti de lefvande språken med flere ämnen, samt derigenom, att Kongl. Wendes Artilleri-Regemente vore i Staden förlagdt, icke allenast af denna scientifika Corps vore att påräkna biträde vid undervisningen i vetenskapligt afseende, utan äfven de arbetare, som äro anställde vid Kronans dervarande verkstäder, kunde draga stor fördel af Skolan; och har motionären följaktligen äskat, att Rikets Ständer af behållna vinsten af Manufaclur-Disconten måtte beviljas ett årligt anslag af 3 å 4000
R:dr samt ingå med en underdånig anhållan, att Kongl.
Majrt, med bifall härtill, ville i Nåder förordna, att en snar och närmare undersökning måtte företagas af sakkunnige personer, som, med beräkning af ofvannämnde anslag, uppgjorde en plan för sjelfva organisationen och, sedan den af Kongl.
Maj:t Nådigst blifvit godkänd, satte densamma i verket.
Utskottet anser det af motionären sålunda väckte förslag stå i ett så nära sammanhang med andra vigtiga allmänna frågor, rörande Tillämpnings-skolorne inom landet, att detsamma icke lämpligen kan derifrån afskildt behandlas; och då härtill kommer, att, oansedt handtyerkerierna genom de ännu gällande Skråförfattningarne äro att anse såsom enskilda corporationer, Staten redan, för beredande af undervisning för personer, som deråt sig egna, tili mer och mindre del bekostar tvenne sådana anstalter, nemligen Technologiska Institutet i Stockholm och Chalmerska Slöjdskolan i Göteborg, anser Utskottet någon utsträckning härutinnan icke skäligen böra för närvarande beviljas, hvadan Utskottet hemställer,, att motionen icke må till någon åtgärd föranleda^ Slockholm den 19 December 1844. Slats-Ulskottets Utlåtande> N:o 123. 19 Ank. till^Exp lltsk <1. 20 Dec , kl. 7 c. m.
Utlåtande, 1 anledning af väckt motion om anslag till befrämjande af Slöjdexpositioner. (U. A.) Från Ridderskapet och Adeln har Stats-Utskottet erhållit remiss å en af Herr von Harttnansdorjff, j4., väckt motion, deruti anförts: att, ehuru Kongl.
Commerce-Collegium afgaf årliga berättelser dels 0111 beloppet af de varor, som in- och utföras, dels om landets inhemska fabrikers och inanufacturers ställning, hvilka underrättelser lemnade ledning för bedömandet af vår egen konstflit och för vidtagandet af de åtgärder, som derpå borde grundas, blefve likväl kunskapen i detta afseende ofullständig, så länge de inhemska tiliverknmgarnes beskaffenhet tillika icke vöre känd.
För att bereda denna kunskap och med detsamma visa, i hvad mon vi kunna åtnöja oss med egna och umbära utländska tillverkningar, hade slöjd-expositioner redan blifvit tid efter annan föranstaltade; men de hade skett genom ett Sällskap, Svenska Industriföreningens enskilda åtgärd och med ringa understöd af allmänna medel, emedan intet anslag för sådant ändamål funnes att tillgå.
Följden af dessa expositioners tillfällighet hade varit, att slöjdidkare!!, oviss när de skolat inträffa, ej kunnat bereda arbeten för att der framställas.
Mången aflägse boende hade, emedan transportkostnaden drabbat honom enskildt, blifvit afskräckt att insända sina tillverkningar, eller ock, efter att hafva lyckats erhålla namn af en utmärkt idkare af sitt yrke, icke vidare velat förnya sina insändningar.
Då inom landsorten ingen föregående pröfning egt rum af de insände arliklarne, hade
Föreningen måst antingen framställa hvad som blifvit insändt, eller ock genom vägran förorsaka ett framtida uteblifvande af andra insändarens, möjligen bättre, arbeten.
För att beläcka kostnaderne, hade en inträdes-afgift måst tagas, hvarigenom utestängts mången bland dem, som kunde haft mesta nytta och nöje af tillverkningarnes beskådande, nemligen gesäller och andre arbetare.