Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter denna underdåniga framställning om utlåningssättet för ifrågavarande fonder, torde lätteligen inses, att Revisorernes yttrande, det en stor del af de under Kollegii Underhålls-Afdelning ställda Kassor hittills blifvit och fortfarande varder utlånad endast mot namnförbindelser, icke är på verkliga förhållandet grundadt, utan att de särskilda, i Revisorernes Berättelse omförmälda fondernas disponibla tillgångar, med undantag af det belopp, som af de till 1829 års Fond från gamla Passevolans-fonden öfverflyttade lånen ännu återstår, äro utlånade mot sådan säkerhet Revisorerne afsett, eller mot inteckning i fast egendom och godkända räntebärande papper.
Då, med hänsigt härtill, den af Revisorerne gjorda framställning, åsyftande nådig föreskrift derom att, i den mån på namn utgifna lån, å hvilka en femtedel hvarje halft är afbetalas, till Kollegii fonder ingå, medlen må göras fruktbara, antingen mot inteckningssäkerhet eller i publika papper, som löpa med ränta, samt att de lån å namn, med hvilka nyssberörde återbetalningsskyldighet icke är förenad, må infordras, för att på nu uppgifna sätt förräntas, synes icke hafva varit af behofvet påkaliad; anser Kollegium något bemötande af de motiver, Revisorerne för en sådan framställning uppgifvit, icke å Kollegii sida erfordras.
Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormäktigste A Iler nådigs te Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigsle, tropligtigste tjenare och undersåter, Gust.
PEYRON. G. SÖDERBERG. J. L. BÄCK.
Stockholm den 19 Mars 1844. C. F. Laurén. R. G.
Murray. — 84 — Kongl. Krigs-Kollegii Utrednings - Afdelnings underd.
Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers Berättelse om granskningen af Afdelningens råkenkaper.
Till följd af Eders Kongl. Majlis nådiga Remiss A Rikets Sländers sednast församlade Revisorers afgifna underdåniga Berättelse om verkställd granskning af Eders Kongl. Majlis och Rikets Krigs-Kollegii räkenskaper för åren 1840 och 1841, får, i afseende å de under Kollegii Utrednings-Afdelnings disposition ställda ordinarie och extra statsanslag för denna tid, Kollegium, enär emot anslagsmedlens förvaltning eller redovisning någon anmärkning i nämnde Berättelse icke förekom-' mit, endast upplysningsvis i underdånighet anmäla, att de utbetalningar, som utöfver anslagen eller ock förskottsvis ägt rum: till rese- och traktaments-kostnader för militäre embets- och tjenstemän, till arfvoden åt en del af Kongl. Krigs-lIof-Rättens Ledamöter, till ved och ljus för fästnings- och garnisonsorter, och till arfvoden och kostnader för Redaktionen af en Författningssamling för Krigsväsendet till lands, alla äro grundade på fastställda stater och Eders Kongl. Maj:ts särskilt gifna nådiga förordnanden, samt att de i 1841 års
Hufvudbok balansera^ de fordringsposter: hos Kongl. Spanska Regeringen, hos Fabrikören Fougls Enka, för förskjutna rese- och traktamentskostnader till Ledamöterna i en uti Hernösand hållen Krigs-Rätt, och hos General-Adjutanten m. m.
Grefve v. Rosen, äro, på sätt Rikets Ständers Revisorer omförmält och den vid nämnde Hufvudbok fogade balans-relation utvisar, dels erkända , dels på utredning eller indrifning beroende.
Eders Kongl. Majlis underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, Gust.
PEYRON. G. SÖDERBERG. A. H. BRANTING.
Stockholm den 1 Mars 1844. C. F. Laurén. C. G. Bagge. — 85 Kongl. Krigs-Kollegii underd.
Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers Berättelse om granskningen af Militie-BoställsKassans räkenskaper.
Eders Kongl. Maj:t har, genom nådig Remiss af den 18 sistförllulne
December, täckls lemna Dess och Rikets Krigs-Kollegii Indelnings- och Boställs-Afdeluing del af den Berättelse, som Rikets Ständers sednast församlade Revisorer afgilvit, efter förrättad granskning, bland annat, af 1840 och 1841 års räkenskaper för den under Kollegii vård ställda Militie-Boställs-Kassan; och som Revisorerne tillkännagifva, att någon anmärkning vid dessa räkenskaper icke ägt rum; att de deruti verkställda afskrifningar af åtskilliga tillförene balanserade poster varit stödda uppå behöriga och af Revisorerne gillade grunder; att sjelfva räkenskaperna ådagalägga reda och tydlighet i bokföringen; samt att, vid anställd inventering af Kassans säkerhetshandlingar, desamma befunnits väl vårdade och i utmärkt god ordning; täcktes Eders Kongl. Maj:t nådigst inhemta, att, vid så beskalfadt förhållande, Revisorernes Berättelse i denna del icke påkallar något yttrande eller förklaring från Krigs-Kollegii sida.
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, Gust. PEYRON. C. J. SALOMON.
Carl D. FORSBERG.
Stockholm den 21 Februari 1844. J. A. Hasselström 86 Kongl. Krigs-Kollegii underd.
Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers Berättelse om granskningen af ^Vadstena Krigsmanshus-Kassas räkenskaper.
Stormäktigste Allernådlgste Konung!
Genom nådig Remiss af den 18 December nyss förflutna år, har Eders Kongl. Maj:t behagat lemna Dess och Rikets Krigs-Kollegium del af den Berättelse, som Rikets Ständers sednast församlade Revisorer afgifvit, efter verkställd granskning, bland annat, af 1840 och 1841 års räkenskaper för den under Kollegii förvaltning ställda Wadstena Krigsmånsh us-Kassan.
Revisorerne hafva i denna Berättelse förklarat, att de mot Kassans räkenskaper icke haft något att anmärka, samt att, vid inventering af Kassans säkerhetshandlingar, desamma befunnits i särdeles god ordning; och då den, vid slutet af Berättelsen, i hvad denSamma rörer förvaltningen af de under Krigs-Kollegii vård ställda Kassor, af Revisorerne fogade hemställan, att de lån, som uppå namn blifvit utgifna, måtte i behörig ordning varda infordrade, och medlen, emot säkerhet i fast egendom eller medelst inköp af godkända, allmänna räntebärande papper, göras fruktbara, icke har afseende å Krigsmanshus-Kassan, hvars alla tillgångar allenast uppå sist omförmälda tvenne sätt finnas förräntade, täcktes Eders Kongl. Maj:t nådigst finna, att Revisorernes Berättelse, i hvad densamma vidrörer Krigsmanshus-Kassans vård och redovisning under ifrågavarande tvenne år, icke lemnar rum för något KrigsKollegii yttrande eller förklaring.
Krigs-Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Aller nåd igste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, Gust.
PEYRON. A. H. BRANTING.
Cahl D. FORSBERG.
Stockholm den 21 Februari 1844.
O. E. Wåhlberg. — 87 — Direktionens öfver Amiralitets-Krigsmans-Kassans undcrd.
Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers anmärkningar vid granskningen af nämnde Kassas räkenskaper.
Genom nådig Remiss den Uste dennes, har Eders Kongl. Majit i liåder behagat infordra
Direktionens underdåniga Utlåtande öfver den del af Rikets Ständers Revisorers, under den 11 December 1843, afgifna Berättelse om verkställd granskning af Stats-Verkets jemte tillhörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, åren 1840 och 1841, som beträffar Amiralilets-Krigsmans-Kassan.
De erinringar, som Rikets Ständers Revisorer framställt, innefatta följande punkter: l:o.
Yrkande, att då Amiralitets-Krigsmans-Kassa» undfår direkt statsanslag på nuvarande 9ie Hufvudtiteln, såsom centonal-ersättning, likasom en andel af En per mille afgiften vid fastighetsköp, som erlägges till Wadstena Krigsmanshus, jemte af- och tillträdesafgift vid åboombyte på de till Båtsmanshåilet i Blekinge och Södermöre
Härad i Kalmar
Län indelta hemman, så borde dess räkenskaper, åtminstone för den del deraf, som utgöres af allmänna medel, underkastas någon offentlig granskning, hvarigenom det äfven skulle blifva möjligt tillse, att dess inkomster riktigt inflöto. 2:o.
Att vederbörandes synnerliga uppmärksamhet må fästas vid det föihållande, att af- och tillträdes-afgifter väl af Blekinge Läns Landsbok synas hafva influtit för år 1840 och till Amiralitets-Krigsmans-Kassan blifvit levererade med 3,152 R:dr 2 sk. 1 rist., samt att för år 1841 dessa afgifter utgjort 3,214 Ridr 28 sk. 11 rist.; men att inga verifikationer, som bestyrka uppbördsbeloppet, kunnat igenfinnas, samt att af Länsräkenskaperna för Kalmar
Län icke synes, som skulle för Södermöre Härad några sådana afgifter influtit och kommit Amiralilets-Krigsmans-Kassan tillgodo, oaktadt, efter beräkning, Kassan bordt undfå, endast i aflrädesafgift, 2,790 Ridr 19 sk. 8 rist, utom tillträdesafgift; hvarföre en noggrann undersökning icke blott för de nu ifrågavarande 2:ne åren, ulan jemväl för de föregående måtte företagas.
Till underdånigt utlåtande häröfver får Direktionen, hvad l:a punkten beträffar, anföra, det, enligt Eders Kongl.
Maj:ts för Kassan fastställda Reglemente den 26 Oktober 1838, dess räkenskaper och förvaltning äro underkastade en öfver-revision, som hvarje 3:e år sammanträder, vald, på sätt 113 §. i samma nådiga Reglemente föreskrifver, af Flottans samtlige Stater.
Revisions-Berättelsen utgifves af trycket efter revisionens slut, hvadan Direktionen ej kan finna annat, än att här verkligen en offentlig granskning äger rum, ehuru af andra Revisorer än Rikets Ständers; men enär denna Kassa bevisligen är grundlagd genom Amiralitets-Staternas enskilda sammanskotter, hvilka allt sedermera fortfarit och blifvit ökade, så att de, till exempel, för år 1842 uppgått till 18,749 R:dr 46 sk. 3 r:st B:ko, hvilka afgifter äro vida betydligare, ände såkallade statsbidragen; så måste väl grauskningsrätten förutsättas med största noggranhet utöfvas af dem, som hafva mesta intresse, att se Kassans tillväxt och förkofran.
Hvad statsbidragen angår, så äro de flesta allenast ersättningar för andra inkomster, som Kassan förut ägt.
Centonalen, som utgick med 1 procent af Amiralitetets embels- och tjenstemäns aflöningar m. m., enligt Kongl. Förordningen den 11 Maj 1696 och flera föreskrifter, var afsedd till pensioneringsbidrag för ålderstigna eller i Rikets tjenst skadade personer af gemenskapen.
Flottans embets- och tjenstemän beta Ide denna afgift, genom afdrag i Kassorna å sina löner, direkte till AmiralitetsKrigsmans-Kassan; men vid 1835 års Riksdag beslöts, att Stats-Verket skulle öfvertaga centonalens inkassering och i stället tillhandahålla Pensionskassorna en rund summa i ersättning.
Vid 1840 års Riksdag funno Rikets Ständer skäl att befria embets- och tjenstemän från centonals erläggande, hvadan och då denna inkomst således skulle frångått Amiralilets-Krigsmans-Xassan, om annan ersättning ej vunnits, Rikets Ständer anslogo ett visst belopp dertill, hvarmed Amiralitets-KrigsmansKassan, i stället för den af Flottans personal förlorade direkta inkomsten, undfår sin ersättning.
Vidare erhåller Krigsmans-Kassan på Flottans Stat, enligt Kongl. Brefvet den 30 Juni 1818, en ersättning med 3,000 R:dr för Kassan frångångna, såkallade Arm- och Lastpenningar i Sverige och dess underlydande Provinser, som beräknats till 18,000 Daler Silfvermynt årligen, hvilket, efter Daler Silfvermyuts sanna värde, utgjorde vida mer än den erhållna ersättningen.
Dessa medel äro således endast vederlag för Kassan frångångna intrader, hvilka, utan Kassans eller dess Styrelses förvållande, gått förlorade.
Att tillse det medlen rätteligen användas till anvist ändamål, är visserligen Rikets Stan - Ständers Revisorers åliggande, men detta måste här vara penningarnes öfverlemnande åt den autoritet som vederbör; dessutom skulle
Direktionen i underdånighet tro, att då de ifrågavarande medlen användas gemensamt med Kassans öfriga, viri a betydligare inkomster, så torde granskning af Kassans räkenskaper ej kunna eller böra ske på annat sätt, än som nu tillgår, i öfverensstämmelse med 113 och följande §§. i Eders Kongl. Maj:ts nådiga Reglemente för Amiralitets-KrigsmansKassan den 26 Oktober 1838; hvarförutan 1 §. i samma nådiga Reglemente tillförsäkrar Amiralitets-Staterna, att denna Kassa skall, såsom Staternas egen, vara ansedd samt försäkrad om hägn och beskydd för allt intrång och sammanblandning med andra Verk och Stater m. m.; varande i öfrigt denna Kassas räkenskaper, på grund af Kongl.
Brefvet den 5 November 1/98, undantagna från all redovisningsåtgärd af Eders Kongl.
Maj:ts och Rikets Kammar-Rätt.
De öfriga af Rikets Ständers Revisorer, såsom statsbidrag, omnämnda Kassans inkomster, beslå uti: Af- och Tillträde safgiften vid alla köp af bålsmans-ruslhållshemman i Blekinge samt Södermöre Härad af Kalmar Län; '.‘del utaf den till Wadstena Krigsmanshus ingående
En per mille af giften vid fastighetsköp, och i idel utaf Treprocentsaf giften utaf Ecklesiastik-Statens lönebevillning.
Af- och tillträdesafgiften har först tillkommit genom Kongl. Förordningen den 11 Maj 1696, hvarigenom förordnades, att då Båtmanshållet och Indelningen i Södermöre och Blekinge i vissa mål hade gemenskap med och samma egenskap som rusthållsrättigheterna och ryttarehåll, så borde, liksom vid rusthållen, en liten afgift vid ti 11- och afträdandet af indelningshemmanen erläggas.
Då bestämdes, att den, som tillhandlade sig rättighet till båtsmanshåll, skulle erlägga 2 Daler.
Om flere tillhandlade sig sådan rättighet, borde hvardera betala 1 Daler 16 öre.
Den sorn sålde skulle erlägga 1 Daler 16 öre.
Genom Kongl. Kungörelsen den 4 Maj 1778, stadgades, huru afoch tillträdesafgifterna till Wadstena Krigsmanshus-Kassa borde utgå, samt huru de skulle redovisas.
För anträde till rusthålls ägande eller åborättighet, vare sig genom köp, gåfva, ari, skifte, införsel å pantförskrifning eller upptagande af ödesmål, betalar tillträdaren, i ett for allt, En R:dr Specie för hvart helt rusthåll och i proportion för mindre delar, dock ej för mindre än gidel.
Säljare- eller aflrädes-afgiften borde med ett för hundra af hela köpesumman betalas, utan allt undantag, antingen den var större eller mindre, och kommer denna 12 90 afgift ovägerligen att utgå, antingen rusthållet säljes på auktion eller eljest föryttras och transporteras, efter laga afhandling, af Kongl. Majit och Kronan eller private emellan, i eller utom börd.
Uti nådig skrifvelse den 6 December 1782 till Amiralitels-Kollegium , samtyckte Kongl.
Majit i nåder, att, vid de under Båtmansindelningen i Blekinge och Södermöre hörande lägenheters af- och tillträdande, måtte afgiften hädanefter beräknas Amiralitets-Krigsmans-Kassan på samma sätt, som sådant, genom lia och 3:e §§. uti Kongl. Majlis nådiga Kungörelse af den 4 Maj 1778, för Wadstena Krigsmanshus blifvit faststäldt.
Krigsmans-Kassans andel i En per mille afgijten till Wadstena Krigsmanshus-Kassa har uppkommit på det sätt, alt sedan, genom Kongl. Kungörelsen den 23 Januari 1811, blef stadgadt, det vid köp af all fast egendom så i städerna, som på landet, En per mille till Krigsmanshus-Kassan skulle inbetalas, hemställde Deputerade till utarbetande af nytt Reglemente för Amiralitets-Krigsmans-Kassan, att den, genom Kongl. Majits ofvannämnde nådiga Kungörelse, stadgade
En per mille afgift måtte för alla köp af roterade båtsmanshemman i Riket och husköp i Carlskrona Stad Amiralitets-Krigsmans-Kassan tillfalla; med hvilken fråga Rikets Ständer ansägo sig ej böra taga befattning, emedan den ej hade inflytande på Siats-Verkets tillstånd: och sedan Kongl. Krigs-Kollegium förklarat sig ej kunna med uppgörande af förslag till
En per mille afgiftens fördelning tillhandagå; så täcktes Kongl. Majit, uppå förnyad hemställan af Direktionen öfver AmiralitetsKrigsmans-Kassan, genom nådig skrifvelse den 23 Juli 1831, förklara, det sistnämnde - Kassa borde undfå en åttondedel af hela inkomsten ifrån Wadstena Krigsmanshus-Kassa.
Det belopp af 4,859 Ridr 46 sk. 7 r:st., som Rikets Ständers Revisorer uppgifva hafva influtit för år 1840, är för 2:ne år, eller för åren 1837 och 1838, och utgör håde andelen i En per mille afgiften och i afgiften utaf Ecklesiastik-Slatens bevillning.
Den frivilliga afgift med 3 procent af Ecklesiastik-Stalens lönebevillning.
, som Presterskapet vid 1810 års
Riksdag sig åtagit och som sedermera fortfarit, hvaraf Amiralitets-Krigsmans-Kassan, enligt Kongl.
Maj:ts nådiga skrifvelse den 23 November 1824, undfår -idel, kan ej betraktas annorlunda, än såsom en tillfällig inkomst, hvilken kan upphöra, så snart Presterskapet ej längre vill dermed fortfara.
Redovisningen utaf af- och tillträdes-afgifterna har sålunda tillgått, att Kronofogdarne antingen levererat medlen till Landt-Ränteriet, eller 91 direkte till Amiralitets-Krigsmans-Kassan desamma aflemnat.
På detta sätt förklaras anledningen hvarföre i Landsböckerna för Kalmar
Län ej visar sig någon influten af- och tiilträdes-afgift, hvilken likväl kommit Kassan tillgodo för år 1840 med 2,941 R:dr 45 sk. 8 r:st.
B:ko och för 1841 med 3,371 R:dr 9 sk. 2 r:st.
B:ko. Någon föreskrift om inleverering af medlen direkte till Kassan eller till Länets Ränteri har ej funnits, hvarföre Kassan emottagit dem från hvilket håll som helst, i synnerhet som, vid leverering direkte, den Räntmästarne tillerkända retoislage för Kassan blifvit bespard.
Emellertid och för enhets vinnande, finner Direktionen, i synnerhet sedan Rikets Ständers Revisorer fästat uppmärksamhet dervid, icke något hinder vara, att ju Kronofogdarne framdeles till Landt-Ränterierna i Blekinge och Kalmar
Län afleverera af- och tillträdes-afgiften, så mycket hellre som Kongl. Förordningen den 9 Maj 1826, i 13 §., dertill gifver anledning, hvilken nådiga författning likväl endast gällt Wadstena Krigsmanshus-Kassa, intilldess densamma, i följd af Direktionens öfver Amiralitets-Krigsmans-Kassan derom gjorda underdåniga hemställan, genom Kongl.
Kungörelsen den 14 November 1842, äfven, för tillämpliga delar, blef gällande för AmiralitetsKrigsmans-Kassan.
Hitintills har kontrollen öfver denna Kassans inkomst handhafvits på det sätt, att, enligt Kongl.
Götha Hof-Rätts skrifvelse den 9 Februari 1747, ”skulle Krono-Befallningsmannen, vid hvarje ”Tings slut, inlemna sin Uppbörds-längd på krigsmanhus-afgiften och ”låta den clå först med Uppbuds-protokollet jemföras samt dess riktighet med namn och Härads-signetet bekräfta, allenast att berörde jem"föring med nödig aktsamhet förrättades.”
Emellertid synas
Domhafvanderna hafva längre fram undandragit sig den dem, genom Kongl.
Hof-Rättens ofvannämnde beslut, åliggande skyldighet, hvarföre Direktionen öfver Amiralitets-Krigsmans-Kassan derom hos Kongl. Hof-Rätten fört klagan, hvarpå Kongl. fiof-Rätten, under den 3 Januari 1800, anbefallde vederbörande
Domhafvande i Blekinge och Söderinöre, att dädanefter noga iakttaga och fullgöra hvad Kongl.
Hof-Rätten, under den 9 Februari 1747, föreskrifvit; hvilket ock sedermera oafbrutet efterkommits.
Sedan Revisorerne öfver 1837, 1838 och 1839 års räkenskaper för denna Kassa trodde sig finna, att de ifrågavarande afgifterna ej med tillbörlig säkerhet infloto, hemställde de i underdånighet, det Kongl. Maj:t ville vidtaga sådan åtgärd, som för framtiden kunde trygga Kassan i afseende på sin rätt, och för den förflutna tiden lemna den möjliga ersättning, som lagliga förhållanden medgåfvo.
Direktionen begärde i anledning häraf hos vederbörande Konungens Befallningshafvande, — 92 — att Häradsskrifvarne måtte åläggas inlemna årliga Förteckningar å alla de hemman, sorn under ett föregående år förändrat åboer, samt att dessa Förteckningar af Lands-Kamreraren skulle bestyrkas, och under den 25 Maj 1841 behagade Eders Kongl.
Maj:t, med gillande af denna åtgärd, i nåder förklara, att dervid måtte bero tills vidare och intilldess detta ämne kan blifva föremål för behandling enligt 117 §. i Reglementet.
Sedermera hafva Häradsskrifvarnes Förteckningar inkommit äfven för äldre åren, hvilka föranledt flera och vidlyftiga anmärkningar vid Kronofogdarnes i Blekinge och Södermöre räkningar för dessa år; och efter infordrad förklaring deröfver, hafva redan 8,990 R:dr 6 sk. 4 r:st. för denna tid influtit, dock är ännu åtskilligt deraf i outredt förhållande och på förklaring öfver ytterligare anmärkningar beroende.
Krigsmans-Kontorets underdåniga förklaring får Direktionen härjemte underdånigst bifoga, och tillika återställa Eders Kongl.
Mapts nådiga Remiss.
Direktionen har nåden framhärda med djupaste undersåtlig vördnad, nit och trohet, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, 0. G. NORDENSKÖLD. C. OSTERMAN. S. M. v. KRUSENSTIERNA.
Gust. SHELDON. C. J. HUBENDICK.
Carlskrona den 29 Februari 1844. J. J. Hartelius. C. A. JVolijn, — 93 Amiralitcts-Krigsinans-Kontorets infordrade underd.
Förklaring, i anledning af 1S-13 års Revisorers anmärkningar.
Sedan Rikets Ständers Revisorer den 11 December sistlidet år afgifvit
Berättelse om verkställd granskning af Stats-Verkets med tillhörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1840 och 1841, har Eders Kongl. Maj:t, under den l:sta dennes, funnit godt i nåder inhemta Direktionens öfver Amiralitets-Krigsmans-Kaksan underdåniga Utlåtande (sedan vederhörandes underdåniga förklaringar infordrats) öfver åtskilliga af bemälte Revisorer, uti elt den nådiga Remissen föl jäktigt Utdrag af Berättelsen, framställda åsigter, rörande dels förändring i den Amiralitets-Krigsmans-Kassan, enligt gällande författningar och Reglemente, underkastade granskning, dels kontrollen öfver de Kassan tillslagna af- och ti11 Lrädes-afgifter vid åbo-ombyte på de till Båtsmanshållet i Blekinge och Södermore Härad i Kalmar
Län indelta hemman, hvilka afgifler Revisorerne förmena icke hafva till Kassan ingått i öfverensstämmelse med författningarnes syfte och föreskrifter.
Amiralitets-Krigsmans-Kontoret, af
Direktionen ålagdt att med underdånig förklaring häröfver inkomma, går nu att denna pligt underdånigst fullgöra genom undertecknad, Kontors-förman, som, i sådan egenskap, sedan Mars månad 1842 delat ansvaret för Kontorets åtgärder med den, sedan den tiden, tillsatta tjenstemanna-personalen.
Rikets Ständers Revisorer framställa först: ”att, då denna fond, ”(Amiralitets-Krigsmans-Kassan), åtnjuter icke obetydliga statsbidrag, "Revisorerne anse dess räkenskaper, åtminstone för den del deraf, som ”utgöres af allmänna medel, höra underkastas någon olfentlig granskning, hvarigenom det kunde blifva möjligt tillse, att dess inkomster "riktigt inflyta.”
Enär denna framställning åsyftar icke mindre, än en rubbning af Kassa-delägarnes sig förbehållna och genom Reglementet stadfästade rätt, att, utan allt intrång af och sammanblandning med andra Verk och Stater, bibehållas oförkränkta vid granskningen af Kassans styrelse och förvaltning, så torde det icke vara ur vägen att Kontoret vågar taga denna fråga i ett noggrannaje betraktande. — 94 — Att underkasta Kassan en separat offentlig granskning för den deS af dess fond, som utgöres af statsbidrag, synes Kontoret ett tillgörande, som i verkställigheten blefve, snart sagdt, omöjligt, med den redogörelseform och fördelning af fonden, sorn, enligt nu gällande Reglemente, äger rum.
Det visar sig nemligen af det åberopade nådiga Reglementet, att Kassans inkomster och utgifter äro fördelade i tvenne fonder, Pensions- och Gratials-fonden, hvardera med sina bestämda förmåner och skyldigheter, och att dessa fonder äfven dela sinsemellan de, på grund af särskilda förhållanden, Kassan tillerkända statsbidrag, i mån af sina påräknade behof, så att det eea anslaget kommer den ena fonden, och det andra den andra, tillgodo.
Inkomster och utgifter redovisas väl efter särskilda titlar, men några bestämda anslagsbelopp för hvarje utgiftstitel äga ej rum, lika litet för statsbidragen, som delägarnes.
Denna grund-idé är också, efter Kontorets underdånigste tanke, den enda, som kunnat göra sig gällande vid räkenskapernas reglerande för en Inrättning, der inkomster och utgifter icke äro peremtoriska till beloppet, utan tillfälliga, det ena året större, det andra mindre.
Att ändra denna form, kunde medföra äfventyrliga följder, hvilka endast kunna förutses af den förvärfvade erfarenheten om en slik Inrättnings flerfaldiga förhållanden, men att ställa dessa i dager, skulle föranleda till en alltför vidlyftig utveckling af ämnet, som icke nu lärer vara af nöden; hvarföre Kontoret vågar underdånigst antaga, att tillräckligt i denna del blifvit anfördt, för att styrka, det räkenskapernas granskning måste i ett sammanhang försiggå.
Uttrycket ”offentlig granskning”, hvaraf Rikets Ständers Revisorer sig begagna, synes förutsätta, att Revisorerne icke anse den granskning, Kassan för närvarande är underkastad, vara offentlig.
Om med detta uttryck endast afses Rikets Ständers Revisorers åtgärd i detta afseende, så medgifves åsigten.
Men månne den granskning, som nu vidtages, icke må trygga Rikets Ständer?