Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär nu Reglementet innehåller den af Revisorerne anförda bestämda föreskrift, att detta anslag skall af Riksgälds-Contoret till Kongl. Academien för de fria Konsterna utbetalas, hafva Fullmäktige följaktligen icke egt utlemna större eller mindre del af anslaget till någon annan, än Kongl. Academien eller den, som erhållit behörigt uppdrag alt detsamma å Kongl. Acaderniens vägnar lyfta; men alldenstund bemäide Kongl. Academie, i stället för att sjelf omedelbart requirera anslagssumman hos Riksgälds-Contoret, vändt sig till Kongl. Stats-Contoret med sina reqvisitioner, och dessa albså kunde anses innefatta ett sådant uppdrag för sistbemäkle embetsverk, synes, i betraktande häraf, de äskade medlens utanordnande, på det sätt och i den ordning hegardt blifvit, ieke utgöra någon egentlig afvikelse från hvad Reglementet i omförmälde hänseende stadgar.
Då för öfrigt icke ens ifrågasatt är, att ju de reqvirerade beloppen kommit Kongl.
Academien vederbörligen tillhanda, samt kunnat för det afsedda ändamålet begagnas, oell då, hvad den anmärkta tidsutdiägten med hela anslagssummans utbekommande beträffar, protocollen utvisa, alt allt, hvad som reqvirerals, blifvit af Fullmäktige, genast efter reqvisitionernes mottagande, anordnadt, anser Utskottet sig esa anledning hemställa, O u alt Revisorernes anmärkning, i afseende på oftaberörde anslags utbetalande, må förfalla.
x 4:0 Angående liqvidadomsältet och ansvarigheten för lån till communicalionsanstalters och odlings företags befrämjande. (i843 års Revisions-Berättelse, sid. 38, 3g).
Sedan Rikets Ständer vid denna Riksdag fått emottaga enKongl.
Proposition, rörande sättet och ordningen för dylika iåns återbetalande, torde Revisorernes, angående enahanda ämne, framställda förslag böra tagas under öfvervägande, i sammanhang med denna till Utskottets utlåtande remitterade Proposition; skolande Utskottet i detta utlåtande jemväl yttra sig öfver hvad Revisorerne i berörde hänseende föreslagit. Stats-TJtskoltcts Utlåtandej IV.-o 21, 11 15:o
Angående kostnciderne för den särskilda tryckningen af Bondeståndets förhandlingar i Representationsfrågan. (i843 åi’s Revisions-Berättelse, sid. 49> 3o).
Utskottet anser sig i afseende härpå endast böra förklara, att Utskottet instämmer uti Revisorernes yttrade åsigt, att Fullmäktige, vid de i Revisions-Berättelsen uppgifna förhållanden, rätteligen bifallit omförmälde, behörigen verificerade, kostnaders godtgörande, fastän den verkställda tryckningen blifvit utsträckt utöfver livad Rikets Ständer vid sednasle Riksdag medgåfvo. 16:0
Angående iståndsättandet af Kongl. Sundhets-Collegii förra embetshus och dess inredande till local för Riksgä/ds-Contoret. (1843 år Revisions-Berättelse sid. 5o—53.
Fullmäktiges samma Berättelse bifogade, Utlåtande sid. 6g—76.)
I öfverensstämmelse med hvad Fullmäktige, uti sin afgifna och jemte Utskottets Memorial 'N:o 3 till Rikets Ständer öfvevlemnade Berättelse uppgifvit, hafva Fullmäktige hos Utskottet anmält åtskilliga, i afseende på reparationen och den förändrade inredningen af nämnde hus, förekommande omständigheter och förhållanden, hvilka Fullmäktige ansett böra Rikets Ständers bepröfvande underställas; och, som Utskottet följaktligen kommer att till Rikets Sländer afgifva serskildt utlåtande, angående hvad sålunda blifvit anmäldt och för Öfrigt med detta ämne eger gemenskap, så skall
Utskottet dervid jemväl yttra sig öfver hvad åberopade Revisions-Berättelse härom innehåller; anseende sig således Utskottet nu endast behöfva hänyisa till samma utlåtande. 17:0 Angående afskrifning af målet, rörande hevillningen för aflidne Fröken F. L.
Flemmings testamente till förmon för numera jemväl afidne Capitenen Friherre P. Cronhjelm. (i843 års Revisions-Berättelse, sid. 55, 56).
Vid de i Revisions-Berättelsen uppgifna förhållanden får Utskottet äfven för sin del 12 Stats-Utshott e Is Utlåtande, ZV.-o 21. tillstyrka delta gamla bevillningsmåls af Fullmäktige föreslagna och af Revisorerne förordade afskrifning i de öfver dylika ärenden uti Riksgälds-Contoret förda antecknings-böcker; lärande, i händelse af Rikets Ständers bifall härtill, Utskottet få sig uppdraget meddela Fullmägtige föreskrift om afskrifningens behöriga verkställande. 18:o Angående förandet af serskilda s. k. justerings-protocoll, i afseende på utredningen af f. d. Filial-Disconterna. (i843 års Revisions-Berättelse, sid. 5^.)
Då, efter hvad Utskottet inhemtat, justeringarne af alla hos Fullmäktige förda protocoll antecknas af ordföranden både å concept-protocollen och i en serskild protocollslista, upptagande dagarne, då hvarje protocoll iir fördt och justeradt; hvarförutan, på sätt Revisorerne äfven upplyst, nu mera i hvart och ett protocoll införes anteckning om den sessionsdag, då det sednast förda protocollet öfver enahanda ärenden blifvit justeradt; så kan Utskottet icke inse, alt för de ännu återstående målen, rörande
Discont-utredningen, några serskilda protocoll öfver justeringarnes behöriga verkställighet, hädanefter mera än tillförene, äro behöfliga.
Utskottet hemställer derför, att den härom af Revisorerne väckta fråga må förfalla. icy.ö
Angående den verkställda förenklingen af de vid Discont-utredningen förda räkenskaper. (i843 år Revisions-Berättelse, sid. 58, 5g\
Beträffande först de härvid bibehållna capital-räkningarne, hvilka Revisorerne ansett hafva kunnat och bordt ur de nya räkenskaperne uteslutas, så får Utskottet anmäla, att Fullmäktige, vid beslutandet af de sedermera iakttagne förenklingarne uti ifrågavarande räkenskaper, förklarat, att, ehuru capital-räkningarne voro föga upplysande, och fastän, genom deras fortsatta intagande i hufvudböckerna, slutsummorna af ingående och utgående balanserna fördubblades, höllö Fullmäktige dock före, att dessa räkningar äfven dädanefter borde bibehållas, enär ett serskildt capitai-conto syntes böra finnas hvarje afslutad hufvudbok, och saknaden deraf i en framtid icke utan skäl ortle kunna anmärkas, såsom en ofullständighet i räkenskapsföringem Stals-U(skottets Utlåtande, JY.-o 21. 13
Med hänsigt till den i Fullmägtiges protocoll sålunda uppgifna anledning till omfönnäIda räkningars bibehållande, och då det härigenom förorsakade besvär vid räkenskapernas uppgörande är af ringa betydenhet, får Utskottet hemställa, att vid Fullmäktiges, rörande samma räkningar, meddelade beslut må få bero.
Vidkommande derefter den af Revisorerne anmärkta tidsutdrägt med granskningen och slutliga prölningen af det uppgjorda förslaget till
Discontutredningens räkenskaper, så synes visserligen delta ärendes förberedande behandling hafva kunnat och bordt verkställas med större skyndsamhet, än soin skett; men då Revisorerne endast fästat sin uppmärksamhet å hvad härvid förekommmit, anser Utskottet sig desto heldre kunna inskränka sig till uttalandet af dess nu yttrade åsigt, som merberörde räkenskaper, oaktadt det inträffade dröjsmålet med de ifrågasatte förändringarne, hunnit i sitt förenklade skick uppgöras och i föreskrifven ordning revideras, innan desamma behöfde tili Rikets Ständers Revisorers granskning och bedömande aflemnas. 20:0 Angående Commerce-Rådet B. II.
Santessons väckta anspråk om äterbekommande af ett för Götha Canal f. d.
Disconts räkning inbetaldt belopp. (i843 års Revisions-Berättelse, sid. 65, 66, och Fullmäktiges utlåtande sid. 76—78).
I afseende på detta ärendes behandling, hafva Revisorerne funnit sig föranlåtne fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å densammas långsamhet.
Häremot hafva Fullmäktige, till förklarande af den anmärkta tidsutdrägten med målets afgörande, åberopat dels detta måls invecklade beskaffenhet och handlingarnes vidlyftighet, dels hvad protocollen angående behandlingssättet innehålla; hvaraf Utskottet inhemtat, att det ansetts nödvändigt, att innan ifrågavarande, för nästan alla Fullmäktige helt och hållet främmande, ärende till afgörande före ogs, handlingarne deruti emellan Fullmäktige circulerade.
Med hänsigt till nu anförda omständigheter och då Fullmäktiges beslut i frågan fattades och expedierades mer än tre fjärdedels år, innan detsamma kunde i besvärsväg Rikets Ständers Revisorers pröfning underställas, så att klagandens rätt icke synes på något sätt förnärmad derigenom, att målet icke blifvit af Fullmäktige förr afgjoi’dt, anser sig Utskottet icke ega skäl instämma uti Revisorernes anmärkning.
Utskottet får alltså hemställa j 4 Stals-Utskottcts Utlåtande, N:o 21. alt densamma, likasom
Eevisorernes derjemte gjorda erinran i anledning af Fullmägtiges pluralitets vägran alt, på sättyrkadt var, återremittera ärendet till Disconl-Ombudet, må förfalla.
Efter öfvervägande af hvad härjemte blifvit utaf Revisorerne anmärkt samt af Fullmägtige upplyst och fork la råd t, i anledning af Fullmägtiges medgifvande att Commerce-Rådet Santessons ovilkorliga afsägelse af allt redovisnings- och ersättnings-anspråk icke må, å Discont-utredningens sida, begagnas i fråga om redovisningen för den i Revisions-Berättelsen uppgifna revers, har Utskottet visserligen ansett sig böra biträda Revisorernes yttrade åsigt, att
Fullmägtioe sedan de engång funnit sig befogade äska en sådan afsägelse och den er— hållit,ricke bordt densamma undanrödja, utan hade frågan härom, jemväl en1 i„t Utskottets tanke, rätteligen bordt hänskjutas till Rikets Ständers afgörande; men då Utskottet, i betraktande af de skäl och omständigheter, som föranledt
Fullmäktige till den anmärkta återkallelsen af berörde afsägelse, tror sig kunna ta "a för gifvet, att samma skäl äfvenledes hos Rikets Ständer gjort sig gällande samt att resultatet följaktligen, jemväl i detta fall, blifvit alldeles enahanda, så anser Utskottet sig icke ega anledning tillstyrka Rikets Ständer någon åtgärd, i afseende på den ansvarsskyldighet för Fullmägtige, som
Revisorerne för den af dem förutsatta händelse ifrågastält, utan hemställer Utskottet deremot, att frågan härom må förfalla. 2 i:o Angående den aj Revisorerne tillstyrkta decharge för Fullmäktige. (i 84 * år Revisions-Berättelse, sid. 26 och 1843 års Revisions-Berättelse, sid. 67.) Utskottet, som anser decharg-yttrandet böra omfatta Fullmäktiges förvaltningsåtgärder till innevarande Riksdags början, har, för afgifvandet af detta yttrande, redan genomläst Fullmägtiges protocoll efter den lid, hvartill Revisorernes granskning sträckt sig; och skall Utskottet, sedan här ofvan åberopade serskilda Utlåtanden hunnit afgifvas, samt några under prolocollsläsnineen förekomna frågor blifvit af Utskottet pröfvade, afgifva serskildt betänkande, angående dechargen för Riksgälds-Contorets styrelse och förvaltning samt dermed gemenskap egande åtgärder, under den sedan början af sista Riksdag förflutna tiderymd.
Emedlertid tror sig dock Utskottet vid detta tillfälle böra förklara, att Utskottet till alla delar förenar sig uti de sammanstämmande vitsord, begge Stats-Utskottcts Utlåtandej N:o 22. 15 Revisions -Berättelserne (f84r års berättelse, sid. ia, och 1843 års berättelse sig 42) innehålla, angående det sätt, hvarpå Fullmägtige uppfyllt sitt vid nämnde Riksdag erhållna vigtiga och ansvarsfulla uppdrag att förränta och tillhandahålla allmänna rörelsen Riksgälds-Contorets innestående contanta behållning; hvarjemte Utskottet likaledes får förklara, att Utskottet äfven instämmer uti »843 års Revisorers yttrande, angående
Fullmägtiges beslut i fråga om det serskilda lån å 600,000 R:dr, som Rikets Ständers Bank år 1842 af samma behållning erhöll.
Stockholm den 20 September 1844* M %% Ank. till Exp. Uisk. d. 22 Sept. kl. 0 e. m.
Utlåtande, angående föreslagen afskrifning af ett i Paksgälds-Contorels antecknings-böcker rörande testaments-bevillningen balanceradt null.
(Rgs. Afd ) Hos Stats-Utskottet hafva Fullmägtige i Riksgälds-Contoret hemställt, att målet, angående bevillningen för det testamente, ali.
Hall- och ManufacturSnickaren J. G. Bolin i lifstiden upprättat till förmon för hans syster, hustru Maria Gosselman, måtte få afskrifvas uti de öfver arfs- och testamentsbevillningen förda antecknings-böcker och diarier, hvarest detta mål, sedan mer än 10 år tillbaka, varit balanceradt.
Fullmägtige härvid upplyst, har bevillningen för detta testamente genom Kongl. Kammar-Rättens laga kraftvunna utslag af den 9 December 1889, blifvit fastssälld till ett belopp af 3o R:dr.
Vid sedermera anställda försök att i executiv väg utbekomma nyssnämnde bevillningsbelopp, har dock befunnits, att hvarken hustru Gosselman, eller löftesmännen för detsamma, egde någon tillgång, som kunde utmätas.
Den förre befunne sig ueml. i stor fattigdom, försvårad genom skyldigheten att vårda en gammal, sjuklig man, och af de sednare hade den ena, Skomakaren J. Lönqvist, långt före detta, afhändt sig sin egendom, i öfverensstämmelse med 1835 års Kongl.
Förordning angående lösörens försäljning, samt den andre, Kardfabrikören C.
Bäckström, med döden afgått, hvarefter hos dennes efterlemnade enka ingen tillgång förefunnits.
Jfi Sta ts- Ut sk oltcts Utlåtande, No 22.
Vid nu anförda förhållande anser Utskottet, lika med Fullmäktige, omfönnälda bevillningsmåls fortsatta balancerande fullkomligt ändamål slöst, helst testainentstagerskans stora fattigdom jemväl blifvit af Riksgälds-Contorets Ombudsman vitsordad, på grund af hval han vid besök i hennes ofta ombytta bostäder erfarit.
Utskottet får derföre, med afseende dessutom å den ifrågavarande bevillningens mindre betydlighet, tillstyrka Rikets Ständers bifall till Fullmägtiges gjorda hemställan om rättighet att låta i förenämnde anlecknings-böcker afskrifva det, denna bevillning rörande, mål.
Stockholm den 3 September 1844* STOCKHOLM, Lundberg H Comp, 1844.
Stals-Utskoitels Utlåtandej IV:o 23.
Ank. till Exp. Utsk. den 22 Sept. kl. 6 e. m, Utlåtandej i anledning af Rikets Ständers åren nSfi och 1848 församlade Revisorers berättelser, angående granskningen af de under Kongl. Commerce Collegium ställda fonder och medel.
(R'gs- Jfdf Sedan Stals-Ulskottet, till följd af erhållna remisser, genomgått dessa, från trycket utgifna och bland Riks-Ståndens Ledamöter utdelade, Berättelser jemte dervid fogade underdåniga utlåtanden, får Utskottet nu, i ett sammanhang, yttra sig öfver hvad Revisorerne, under granskningen af berörde fonder och medel, anmärkt eller till framtida iagttagande föreslagit. l:o. ingående beviljad afskrifning af förskottsvis utbetalda medel till lagsökningskostnailer. (1841 års Revisorers Berättelse, sid. 2., Kongl.
Commerce-Collegii Utlåtande, sid. 38, 39, samt Advocat-Fiscalen C. Rydqvists Förklaring, sid. 42—44.)
Revisorerne hafva anmärkt, att Kongl. Commerce-Collegium, efter emottagandet af vederbörande sterbhus-delegares redovisning for ett Kongl. Collegii Advocat-Fiscal, Commerce-Rådet J. O. Wennberg i lifstiden meddeladt förskott, beviljat afskrifning af ett belopp, stort 97 R:dr 19 sk., hvaraf 38
R:dr voro i redovisningen upptagna, såsom utbetalda för mer än 10 år sedan, och återstoden, R:dr 19 sk., syntes hafva bordt påföras de Manufactur-Discontens gäldenärer, för hvilkas skulder de bestridda lagsökningskostnaderne utgått, I anledning häraf har Kongl. Commerce Collegium, under åberopande af Kongl, Collegii nuvarande Advocal-Fiscals infordrade förklaring, hufvudsakligen yttrat: att den anmärkta afskrifningen grundade sig på en af honom granskad och gillad räkning; att något tvifvel icke kunde ega rum i fråga om beloppets användande för det uppgifna ändamålet; att den begärda godtgöreisen svårligen kunnat förvägras, på den grund, att redovisningen försent inkommit, enär den ifrågavarande summan vore att anse såsom ett fortgående förskott för dylika utgifter; att någon tid för sådane medels redovisande icke vore uttryckligen bestämd; att det inom 10 år, före reBih. till R. St.s Fröt. 1,844• 4 Samt.. / A/d., 6 Haft. 1 2 Stats-UlskoHetS Utlåtande, N-o 23. dovisningens afgifvande, utbetalda beloppet blifvit utgifvet dels till lösen för handlingarne i ett skuldfordringsmål och dels till chartering å förgäfves lagsökta gäldenärers skuldebref; att de lagsökningskostnader, hvarför ersättning vore Manufactur-Discont-fonden tillerkänd, blefvo fonden godtgjorda, då tillgång dertill, vid anställd lagsökning, funnes hos gäldenärerne; samt att det hvarken varit brukligt eller syntes lämpligt att dessförinnan påföra hvarje gäldenär meranämnde kostnader samt upptaga dem bland fondens räntebärande fordringar.
Hvad nu först beträffar den Commerce-Rådet Wennbergs sterbhusdelegare medgifna godtgörelse för det belopp af 38 R:dr, som han för längre tid sedan till lagsökningskostnader utgifvit, och hvilket nuvarande Advocat-Fiscalen uti sin, i anledning af Revisorernes anmärkning infordrade förklaring, erbjudit sig att, om sådant skulle fordras, till Manufactur^Discontfonden inbetala; så enär, jemlikt Kongl. Collegii yttrande, denna summa kunnat anses såsom ett fortgående förskott, samt sislbemälde tjensteman funnit desto mindre anledning bestrida ifrågavarande godtgörelse, som han hade sig bekant, att ett vida större, oersatt, belopp för enahanda kostnader utbetalts af Wennberg under dennes sednare tjenstetid, anser sig Utskottet böra hemställa, att anmärkningen, rörande meranämnde förskottsbelopp, raå förfalla.
Beträffande härefter den jemväl anmärkte afskrifningen af de öfriga i omförmälda redovisning upptagna lagsökningskostnader, så synes någon anledning icke hafva förefunnits att vid besagde tillfälle serskildt påföra de lagsökte gäldenärerne berörde kostnader, enär ett sådant bokföringssätt el jest, enligt hvad Kongl. Collegium upplyst, icke iagttages i afseende på dylika utbetalningar.
Utskottet får alltså tillstyrka, att äfven vid denna afskrifning må få bero. 2 ra.
Angående befordrandet till afskrifning af den förlast t som uppkommit på ett till England, f r Nja Ull-Discontfondens räkning, exporteradt parti ull. (1841 års Revisorers Berättelse, sid. 9, 10, Kongl. Commerce-Colkgii Utlåtande, sid. 40.)
På sätt sednast församlade Revisorer (sid, 20 i Revisions-berältelsen) Stals-Utskottets Utlåtande, N.o 23. 3 uppgifvit, är beloppet af nämnde förlust Nya Ull-Discont-fonden redan i 1841 års Hufvudbok godtgjordt och Gamla Ull-Discont-fonden påfördt; varande detsamma uti det denna Revisions-berättelse bifogade capital-slut bland - den sednare fondens utgifter för sagde år upptaget. 3: o. Angående formen för Manufadur‘Discont-fondens räkenskaper. (1841 års Revisorers Berättelse, sid. 12., Kongl.
Commerce-Collegii Utlåtande, sid. 40, 41.) I afseende härpå hafva Revisorerne erinrat, att den ränta, som å de osäkra fordringarne från skuldsedlarnes förfallodagar upplupit, icke årligen uppdebiterades och till påföljande året såsom ingående balance öfverfördes; hvadan fondens verkliga ställning vid hvarje års slut icke vore uti räkenskaperna synlig.
Genom en sådan debitering skulle likväl, enligt Kongl.
CommerceCollegii yttrande, det dermed afsedda ändamål icke vinnas, enär vid utlåningarne räntorna skola förskottsvis afdragas, hvadan fonden således i sjelfva verket under ett föregående år godlgjordcs för räntebelopp, som först under det påföljande upplöpte.
För öfrigt kunde räntefordringarne för de förfallna lånen icke vid årets slut af Manufactur-Discont-Contoret med noggrannhet bestämmas, emedan derstädes då saknades kännedom om alla under de sista dagarne af året skedda inbetalningar, de der måste anses verkställda under den dag, då medlen blifvit å Discont-fondens räkning i Rikets Ständers Bank insatta, fastän insättningsbevisen först sedermera hos
Discont- Contoret företes.
Collegium har följaktligen afstyrkt den ifrågasatta förändringen uti bokföringssättet, hvilken endast skulle öka de redan förut betydliga göromålen i nyssnämnde Conior, utan alt för fonden medföra någon nytta.
Vid det af Kongl. Commerce-Collegium upplysta förhållande, anser Utskottet, att hvad Revisorerne i omförmälda hänseende erinrat, icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 4m.
Angående det vid sista Riksdag beslutade ajlemnandet till Riksgälds-Contoret af Manuf adur-Discontens årliga vinstmedel. (1843 års Revisorers Berättelse, sid. 5—7.) 4 Slats-UcskoUets Utlåtandej N.-o 23.
Ehuru Revisorerne förklarat, att de visserligen funno Kongl.
Maj:ls Nådiga förordnande, det allenast ett belopp af 14,000 R:dr skulle utaf Manufactur-Discontens vinstmedel årligen till Riksgälds-Contoret aflemnas, stridande emot ordalydelsen af Rikets sednast församlade Ständers beslut, hvilket innehöll, att Manufactur-låne-fondens hela behållning af årliga vinstmedel, efter afdrag af omkostnader och förluster, borde till sistnämnde Verk inlevereras, hafva Revisorerne dock hemställt, huruvida icke Rikets Ständer skulle finna skäligt medgifva den jemnkning i omförmälde beslut, att den årliga inlevereringen till Riksgälds-Contoret af Manufactur-Discontens behållna öfverskottsmedel för året må, i öfverensstämmelse med högstberörde förordnande, inskränkas till 14,000 R:dr, samt återstoden af dessa medel, likasom hittills städse egt rum, användas lill besparingsfondens förstärkning och lånetillgångarnes förökande.
I betraktande af de till stöd för denna hemställan anförda skäl, och då det synes mest lämpligt, att den tillökning i Manufactur-Discontens capitalfond, som kan beredas genom uppkommande räntevinster utöfver den för Discontens creditiv bestämda ränta samt bidraget till Technologiska Institutet, får, åtminstone tills vidare, fortfarande begagnas till förstärkande af de lånetillgångar, hvarpå anspråken, till följd af oafbrutet utvidgade fabrikstillverkningar, årligen öka sig, anser Utskottet sig jemväl böra tillstyrka , att Rikets Ständer, under vilkor af ofvannämnde belopps fortsatta aflemnande till Riksgälds-Contoret före hvarje års slut, måtte bifalla den af Revisorerne föreslagna jemnkning uti det, angående ifrågavarande vinstmedel, vid sednaste Riksdag fattade beslut, samt alt Kongl. Maj:t måtte varda i underdånighet härom underrättad. 5:o. Angående Grosshandlaren F. von Stjerneman beviljad ejtergijt af förfalloränta för hans hos Manufactur-Disconten belånta Reverser.
(1843 års Revisorers Berättelse, sid. 8., Kongl. Commerce-Collegii Utlåtande, sid. 50, 51.)
Enligt hvad Kongl. Commerce-Collegium upplyst, har von Stjerneman icke fullgjort det för hans befrielse från öfverräntas erläggande stadgade vilkor och följaktligen icke kommit i åtnjutande af den honom förunnade förmon; vid hvilket förhållande Revisorernes anmärkning härom torde få förfalla. Stals-Utskotlets Utlåtande, N.o 23, S 6: o. Angående en förändrad lydelse af de borgensförbindelser, hvilka a/lemnäs såsom säkerhet för förlagslån. (1843 års Revisorers Berättelse sid. 13, Kongl.
Commerce-Collegii Utlåtande sid. 51—53).
I fråga om säkerheten för de af Manufactur-Disconten utgifne förlagslån, hafva Revisorerne yttrat sin öfvertygelse om lämpligheten deraf, att då sådan säkerhet beslode dels af förlags-inteckning uti fabriksinventarier, machinerier, rn. m., dels af borgensförbindelser, dessa förbindelser på det sätt uthändigades, att
Disconten vore i tillfälle att, omedelbarligen och utan behof att afbida fabriksinventariernes realisering, vända sig, för lånesummans återbekommande, till de personer, som borgensansvaret sig iklädt.
I anledning af detta yttrande, har Kongl.
Commerce-Collegium bland annat anfört: att, om, å ena sidan, det vore otvifvelaktigt, att Kongl. Collegium, som i allmänhet hade åt sig öfverlemnad pröfningsrätten uti ifrågavarande hänseende, borde vid alla tillfällen fordra sådan säkerhet, som nnsåges fullkomligen betrygga
Disconten för förlust, finge, å andra sidan, icke lemnäs utan uppmärksamhet, att förlagslånen meddelades för understödjandet och uppmuntrandet af sådane fabriksföretag af ny eller förbättrad beskaffenhet, som för det allmänna vore eller kunde blifva af väsendtlig nytta och på den inhemska näringsfliten utöfvade större inflytande, samt att ett utöfver behofvet sträckt anspråk på säkerhet för dessa låns återbetalning skulle leda derhän, att högst få, om ens några, förlagslån kunde utgå.
För bedömandet, hvilka slags hypolhek företrädesvis borde äskas, ansåg Kongl.
Collegium någon allmänt gällande regel svårligen kunna uppställas, utan måste sådant bero af serskilda tillfälliga förhållanden.
I vissa fall kunde låntagarnes solidariska förbindelse anses ensam innebära fullgod säkerhet; i andra kunde borgen såsom för egen skuld finnas tillfyllestgörande; i andra åter syntes inteckningar i fast egendom eller förlagsinteckningar i fabriksredskap och machinerier m. m., böra antagas; och slutligen hade någon gång ställd inteckningssäkerhet icke kunnat godkännas, utan i förening med proprieborgen.