Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län från allt ansvar, i följd af Rikets Ständers JustitifeOmbudsmans, efter Banco-Styrelsens anmälan, mot dem anställda talan för meddeldte betyg om Låntagarens och Löftesmännens vederhäftighet, företer sig, i likhet med hvad Herrar Revisorer uppgifvit, Banco-Utskottets Memorial N.o 41- ej vidare den ringaste utsigt att för Bankens ifrågavarande fordran vinna någon ersättning.
I anledning häraf får Banco-Utskottet alltså hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka: att Bankens fordran för det till Bonden Anders Andersson ('Dahlin) på Åttingsberg utgångne Odlings-Lån, utgörande i Capital R:dr 2000, i upplupen obetald ränta tili och med den 3i December 1828 R:dr 24 sk. 4 •'•'st* ocb * Låue-påkostnader R:dr 299: 41 s^* 9 r:st- får med tillhopa Tvåtusende Sjuhundrade Femtio R:dr 18 sk. i r:st. i Bankens Räkenskaper afskrifvas; hvilket till Rikets Ständers bepröfvande vördsamt öfverlemnas.
STOCKHOLM, tryckt i Ecksteinsra Tryckeriet, 1829. b.r cn- . skonsts V>ettfnkaiide NL 42- .5 N:o 42.
Ånkom till Exped.
Utsk. d. ii Maji 182g. ernyttdb Betänkande, i anledning af de inom 3:ne Riks-Stånd gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 31, om ytterligare åtgärder för Silfverköp, samt fortfarande Silfver - irt*. växling.
Öanco-Utskottets ifrågavarande Betänkande J\T:o 3i , hvaruti Utskottet föreslog: att Banco - FulhrJglige måtte blifva tillåtet, utöfver hvad innevarande år, efter ingångna Contract, finnes betingadt, att än vidare uppköpa Silfver, dock ej för större Sammanräknad summa, än sorn återstår odisponerad af de i 1823 års Banco-Reglemente anslagne Fonder, beräknade för 2:11c år; äfvensom att Invexlingén, mot ett bestämdt pris af 128 skir Banco-Sedlar för 1 Riksdaler Silfv.
Specie, må fortfara till och med den 3o September innevarande år; liar ! blifvit af Yälloll.
Borgare-Ståndet bifallet, men från de Öfrige 3:ne Riks-Stånden, med anmärkningar, återremitterade Bih. till Riks. St. Prot., 1828, 1829.
Gite Samt 3 Banco-TJttkotttts Bt tänkande N:o 42.
Efter lemnad behörig uppmärksamhet ät de framställde erinringarne, hvilka till en del biträdt och närmare utvecklat de i Betänkandet yttrade åsigter, men för det mesta sammanstämmande funnits rigtade emot den inskränkning, Utskottet dermed åsyftat, i rättigheten för Banco-Fullmägtige, att, genom directa åtgärder samt meddelande af förskott, befordra Silfvers införskaffande, och synnerligen, under fästadt afseende å hvad Banco-Utskottet sedermera gemensamt med Höglofl. Stats-Utskottet beslutat, att hos Rikets Ständer föreslå, såsom grunder för myntvärdets bestämmande och upprätthållande; anser Utskottet sig nu ega giltiga skäl till frånträdande af dess förra tillstyrkan, i så måtto, att
Utskottet härigenom vördsamt föreslår följande beslut: Banco-Fullmägtige må vara tillåtet att, utöfver hvad redan efter afslutade Contract linnes betingadt, ytterligare, med eller utan förskott, uppköpa Silfver, på sätt de lämpligast finna; dock under villkor att hvarje R:dr Sv. Silfv., efter 1664 års myntfot, fritt levererad i Banken, icke kommer att kosta mera, än 128 sk:r BancoSedlar; äfvensom Banco-Utskoitett Betänkande.
N:o 41, 3 Invexling af Silfver mot bestämdt pris å 128 sk:r Banco-Sedlar för hvarje Riksdaler Sv. Silfver, efter 1664 års myntfot, får fortfara till och med den 3o September innevarande år 1829.
Detta öfverlemnas vördsamt till Rikets Ständers närmare upplysta bepröfvande.
Utsk. d. 16 Maji 1819.
Banco- och Lag-Utskottens utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Banco-Utskottets Betänkande N:o 13, i anledning af en från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln remitterad motion, om inställelse af Banco-Auctioner i de fall, der efterlefnad af nu varande 18 och 19 $§. uti 1818 års Intecknings-Lag kunde för någondera egaren bereda möjligt lidande.
Vid ofvannämnde Betänkande, hvarigenom Banco-Utskottet, på grund af de i 4 Banco- o. Lag-V t skottens Betänkande N:o 4]* ämnet utredde förhållanden, funnit sig föranlåtet tillstyrka: ”det någon serskild auto"risation för Banco-Styreisen, till inställelse *’af Banco-Auotioner, icke må, så länge nu rvarande 18 och i g §§. uti 1818 års I11- "tecknings-Lag ega gällande kraft, af Rikets Ständer mcdgifvas,” hafva hos dc Respective Riks-Stånden anmärkningar blifvit gjorde, af del; hufvudsakliga innehåll: att Utskottet, i frågan, hört endast Bankens Cornmissariat, och icke Banco-Fullmägtige; att, ehuru det numera vore förgäfves att vilja söka afhjelpa det enskilda lidande, som skall hafva föranledt motionen, hvilken afsåge en slags allmän inställelse i dylika fall, intill dess ny
Lag hunne stadgas, någon åtgärd likväl under tiden kunde tagas med de Auctioner, der endast Bankens rätt, utan att vara blandad mod andras, då något icke stöde att göra, vore i fråga,—- i anledning hvaraf Banco-Utskottet tillsammans med Lag-Utskottet borde uppgöra ett Förslag; att motion blifvit gjord om ändring i 18 och ig §§.
Intecknings-Lagen och till Lag-Utskottet serskildt remitterad; att ålskillige uttryck kommit att inflyta i Banco-Utskottets Betänkande, hvilka kunde vara bindande i sjelfva Intecknings-frågan; att en motion, remitterad gemensamt till Banco- och Lag-Utskotten, blifvit gjord \
Bit»:eo~ 0. Lag-Utsköttens Bethknnde N:o fo» § allmänhet om Banco-Förfättningarries öfverseende, hvarföre det vore bäst att desse frågor på en gång afgjordes, så mycket heldre som ingen skyndsamhet med den redan behandlade Motionen vore af nöden; och att det icke blifvit upplyst, huruvida den för Bankens räkning utlyste Aucliönen å Säteriet Carlshof, jemte de öfrige för Banken tillika intecknade hemman, härled t sig från underlåten Ränte- och Cäpital-afbetalning å Bankens fordran, eller uppkommit af de Borgenärers påstående, sorn innehafva Inteckningar endast i Carlshof.
Det utlåtande, som Banco-Utskottet, i anledning af de gjorde anmärkningarne, från Banco-Fullmägtige infordrat, innehåller: "alt som Fullmägtige, jemlikt Banco-Förordningarne, icke ega någon rättighet att inställa en utlyst Banco-Auction i annat fall, än då Lånet liqvideras 35 dagar före Auctionen, och då det endast tillkommer Bankens privilegierade Forum, K:gl. Svea Hof-Rätt, att pröfva när sådan inställelse för andra orsaker anses böra ega rum; så kunde Fullmägtige, af de för Banco-Auctioner nu gällande Författningar, icke hemta någon anledning att understödja motionairens förslag; —men om Fullmägtige skulle bemyndigas att, lill förekommande af enskilde personers lidande, i de fall molio - 6 Banco- o. Lag-Utskottens Betänkande N:o na iren omnämnt, inställa en i stadgad ordning utsatt och kungjord Banco-Auction, så ansågo Fullmägtige sig böra derå tillstyrka bifall, under vissa föreslagne villkor, som, inom någon bestämd tid före Auctionen, skulle uppfyllas af den person, hvilken befarade att han i sin rätt kunde blifva lidande genom Auctionens verkställighet, och således önskade att få densamma inställd.” Upplysningsvis få Utskotten meddela, att den utlyste Banco-Auctionen å Säteriet Carlshof, jemte de öfrige för Banken tillika intecknade Hemman, härledt sig allenast från en, alltsedan den 12 December 1825, underlåten och ännu bristande Banté- och Capital-afbetalning å Bankens hela fordran.
Vid behandlingen af ifrågavarande ämne har Lag-Utskottet ansett sig egentligen tillkomma att tillse, att det åstundade stadgandet om Banco-Auctioners inställande icke skulle hafva någon menlig verkan på 3:dje mans rätt; och gemensamt hafva Utskotten funnit sig böra pröfva den till deras handläggning remitterade frågan, i allmänhet, utan hänsigt på något förevarande specielt fall, för hvilket någon undantags-föreskrift af Rikets Ständer icke synes vara lämplig.
Utskotten få alltså, efter öfvervägande ej mindre af de inom de Respective Riks-Stånden gjorde anmärkningar Banco- 0. Lag-Utskottens Betänkande.
N:o 43. 7 vid Banco-Utskottets ofvan åberopade Betänkande N:o x3, än af Banco-Fulmägtiges framställning uti deras afgifne utlåtande, och i öfverensstämmelse dermed, hos Rikets Höglofl.
Ständer vördsamt ftbeslå:
Att Banco-Fullmägtige må bemyndigas, att, i de läll der efterlefnad af nu varande 18 och 19 §§. i Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning, angående Inteckning i fast Egendom den i3 Julii 1818, kunde för någondera egaren bereda möjligt lidande, till förekommande deraf, genom Kungörelse i Allmänna Tidningarne, inställa de i stadgad ordning utsatte och kungjorde Auctioner, under följande vilkor, nemi.: 1:0
Att med Gravations-bevis styrkes för hvilka Inteckningar panten häftar. 3:0
Att med behörige bevis intygas, att samtelige
Inteckningshafvare medgifvit den äskade inställelsen af Banco-Auctionen. 3:o
Att vederhäftig borgen aflemnas för den, ifrån Auctionsdagen till dess full liqvid sker, å BancoLånet upplöpande räntan; och 8 Banco- o
La g-\Jt sköttens
Bet fattande- N:o 4 3: 4:o
Alt den, sorn befarar att lian i sin rätt kan blifva lidande, genom Auclionens verkställighet, och således önskar att få den inställd, inlemnar, i öfverensstämmelse med Kongl. Kungörelserne den 15 Julli och 22 December 1818, desse Handlingar i fullständigt och behörigt skick till Bankens Commissariat, minst Trettiofem dagar före den utlyste Auctions-dagen.
Hvilket dock till Ilikets Högloft.
Sländers vidare pröfning vördsamligcn öfverlemnäs.
Stockholm den i5 Maji 1823, STOCKHOL M 1829, tryckt hos Jon. Ad. Walldcn.
ÉdtKo-Utskottete Betdnkundet Nio 44. i N:o 44.
Utsk. d. 25 Maji 182g.
Betänkande, i anledning af Herrat Sanlessons i Lambergs och Leffters från Fällofl■ Borgare-Ståndet remitterade Motion, om förändring i grunderne för återbetalning af det till Götheborgs
Stad utgifne Banco-Lån, Efter företagen pröfning , vid 1828 års Riksdag, af väckte Motioner, rörande det Lånebiträde, stort Tvåhundrade Tusende R:dr Banco * som utaf Rikets Ständer år 1818 beviljades åt Götheborgs Stad, såsom en serskild Extra-ordinarie försträckning, under förklarande, alt återbetalnings-vilkoren finge af nästkommande Ständer bestämmas, roed förbehåll att högst en io:dél årligen af primitiva Capitalet kunde af Staden fordras; meddelades, i öfverensstämmelse med Banco-Utskottets af Rikets Ständer lnfallne tillstyrkan, till Banco-Styreisens efterrättelse, den föreskrift: ”Att derest Skuldförbindelsen och de för dettä
Lån i öfrigt ställBih. till Riks. St. Prot., 1828, 1829. 6:te Sarai. i5:de Haft, * a Banco-XJtskcttets Betänkande.
N:o 44* da säkerheter lemnades oförändrade i deras varande skick, skulle en tiondedel af primitiva Capitalet årligen ifrån och med 1824» jemte Räntan, ingå; men alt, så framt Götheborgs Magistrat och Äldste till Banken afgåfve en ny skuldförbindelse, till innehållet enlig med det af Rikets Ständer godkände Formulaire, (se 1820 års Bih. till Riks-Stånd. Prot., 6 Sami. 1 Band. pag. 238) finge i sådant fall liqvideli af Götheborgs Städs-Lån ske, enligt de för Bankens 5 procent-lån i allmänhet föreskrifne grunder, med Sju för Hundrade årligen af primitiva Capitalet.”
Skolande i båda händelserna Magistraten och de Äldste tillförbindas, att, för dt till Bankens säkerhet intecknade, Staden tillhörige Fastigheter, som voro i allmänna Brandförsäkrings-Verket assecurerade, antingen styr* ka att afgifterne för alla åren blifvit erlagda, eller, i annat fall, årligen till Banken insända bevis om verkställd inbetalning af berörde afgifter.
Då Götheborgs Stads Borgerskap ge» nom Magistraten lemnades del af hvad Rikets Ständer sålunda alternativt besia ti t, undandrogo sig åtskillige bland Borgerskapet att meddela Magistraten och Stadens Äldste så beskaffad autorisation, som, en» Banco-XJtskottcts Betänkande.
N:o 44. 3 ligt det omförmälde Formulairet, erfordrades, nemligen att, i likhet med förbindelserne å Bankens Lån till Uddevalla och Landskrona Städer, ”för inbetalningarnes fullgörande ikläda sig och Stadens blifvande Representanter ansvarighet ett för alla och alla för ert som för egen skuld.,’* oansedt det uttryckliga medgifvande å Bankens sida föregått, att, i fall betalning på behörig tid skulle uteblifva, ej hela Länet, utan endast det belopp, sorn för året bordt inbetalas, skulle såsom förfallet anses och indrifvas.
Af denna Borgerskapets vägran uppstod då den följd, att jemte Räntan å 5 procent, en tiondedel af Capitalet årligen från och med är 1824 måst till Banken erläggas, och Capital-skulden ar, 1 följd deraf, vid 1828 års slut nedsatt till R:dr 100,167: 4^ u r:st.
Härrörande det ojemna öiverskottet ifrån dels beräknad Ränta på Ränta, och dels förskjuten
In tecknings-förnyelse-kostnad, genom hvilkas ersättande utaf de inbetaide medlen Capital-minskningen i lika förhållande uteblifvit.
Såsom Deputerade för Götheborgs Stad hafva Herrar Santesson, Lamberg och Lefjler hos Rikets nu församlade Ständer anhållit om bifall dertill, att Staden måtte 4 Banco-Vtskottott Betänkande, Nio 44. få återgälda den qvarvarande delen af sin skuld på de grunder, sorn, år 1823, enligt senare alternativet, medgåfvos för hela Lånet, nemi. genom inbetalning af sju för hundrade årligen, derutaf 5 procents
Ränt» till betalningsdagen komme att godtgöras, och det öfriga minska Capital-Skulden; dock med undantag af den foreskrifne
Borgensförbindelsen en för alla och alla för en, hvilken Motionairerne ansett så mycket mindre nu vara behöflig som Låne-summan blifvit till helt nära hälften nedsatt, men Inteckningen qvarstår uti Egendomarne, hvilka alltjemt varit och äfven komme att ständigt blifva assecurerade.
Motionairerne förbehålla slutligen, att, i händelse Staden linder tiden kunde föryttra någon eller några af dessa intecknade Fastigheter, inga binder från Bankens sida måtte deremot uppstå, enär Staden till Banken inbetalade fulla beloppet hvarföre den försålda Egendomen blifvit intecknad.
Under frågans behandling hos BancoUtskottet, har Herr Commerce-Rådet
Lamherg enskildt meddelat någre upplysningar,, hvaraf hufvudsakligen inhemtats: att utaf Stadens Fastigheter en del skola vara i Allmänna Brandförsäkrings-Verket antagne tili ett värde af R:dr ai,5-5i: 12 sk. 8 r:st. och Bancc-Ut skottets Betänkande.
Nio 44* 5 afgifterne derå för alla åren inbetaide; samt en del åter, till et.t sammantaget värde af R:dr 168,000, (hitom Murar och Tomter) försäkrade uti Phoenix-Compagniet i London; att ehuru Skulden blifvit till hälften förminskad, säkerheten uti Egendomarne, genom tillbyggnader ecb förbättringar, skall vara ökad med ett värde af R:dr 32,i5a, sedan Skuld-förbindelsen afgafs; och att Stadens önskan är, att Bankens Inteckning finge dödas uti någre dels försålde, dels nedrifne Trädbyggnader, samt tilläfventyrs uti Sjöhamnen Klippan, hvaraf värdet är uppgifvet till 13,333; 16 sk.; hvaremot Inteckning uti 3:ne nj^byggda Tullhus af sten, hvilka förmälas hafva koslat R:dr 12,1 »3: 22 sk, och vara i Phoenix-Compagniet assecurerade för R:dr 6,000 (utom Murar och Tomter), kunde i dess ställe Banken erbjudas.
Efter öfvervägande af hvad i ämnet upplyst och utredt . blifvit, får Banco-Utskottet i anledning af ifrågavarande Motion vördsamt meddela det yttrande: att då Götheborgs
Stad icke velat begagna sig af de vid sista Riksdag medgifne, bär ofvan intagne, vilkor för ett lindrigare betalningssätt, samt äfven nu, vid yttrad önskan att dem tillgodonjuta, fastat förbehållet om 6 Bancc-Xätskottets Betänkande.
Nio 44. uteslutande af de så länge omtvistade orden : en för alla och alla för en (Se Bih. till Riks-Stånd.
Prot. 1828. 6 Sami. i Band. pag.
47) utan att egentligen några derföre talande nya omständigheter inträffat; så anser Baiico-Utskottet sig icke kunna eller böra tillstyrka någon förändring i de vilkor för återbetalningen af Götheborgs Stads Lån, som, vid senaste Riksdagen, utaf Rikets Ständer blifvit bestämde; utan föreslår: att, i enlighet dermed, vederbörande än vidare lemnäs öppet, att antingen såsom hittils, till Banken erlägga, utom Räntan, 20,000 R:dr årligen, eller ock, med oförändradt antagande af Revers-Form ulairet, kunna återgälda Skulden långsammare, genom betalning i ett för allt af 14)Ooo R:dr hvarje år uti Ränta och Capital-procent, Hvad åter angår den i sammanhang härmed serskildt väckte frågan om Intecknings dödande uti en eller flere af de Fastigheter, som till "Bankens ytterligare säkerhet för Lånet blifvit pantförskrifne; så enär någre sådane Handlingar och Bevis ej Banco-Vtskottets Betänkande.
N:o 44- äro i detta hänseende företedde, som, enligt 18 §. uti Kongl.
Förordningen om Inteckning i fast Egendom af den i3 Jula 1818, vid djdik åtgärd erfordras för Bankens betryggande; har Utskottet häröfver nu ej kunnat ingå i någon slutlig pröfning, utan finnér det böra ankomma på Banco-Styrelsen att, med iakttagande af enahanda grunder, sorn för Intecknade Lån i allmänhet gälla, uppå skeende behörig anmälan, i denna delen besluta.
Hvilket till Rikets Ständers närmare bepröfvande vördsamt hemställes.
Banco-Xät skottets Betäckande N'.o 46, N:o 45.
Utsk. d. s5 Maji 1829.
Betänkande, i anledning af niotianer inom Hedervärda BondeStåndet, om rättighet att i Rikets Ständers Bank belåna Tackjern.
Åtskilige inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckta motioner och afgifne yttranden i detta ämne hafva blifvit Ranco-Utsfcottet meddelade, nemi. r.o Af R ik sdagsfu
Umä g fige n Lars Persson från Westerås Län, som hufvudsakligen anfört:
Att ehuru aila andra Näringar i Samhället i mer eller mindre mon njuta af Staten i behofvets stund betydliga understöd, till lättnad för deras bedrifvande, bar likväl Taekjerns-tillverkaren till denna tidpunkt varit i saknad af dylika förmoner; att motionairens mening ej vore att yrka någon vidsträcktare Handelsfrihet af Tackjern, utan endast, att då Stångjernstill verkarens behof af Tackjern till sina Verks bedrifvande icke motsvarar beloppet af sistnämnde tillverkning, och Tackjernet ligger ftamfördt på våg, exportgildt, egare deraf Banco-TJ t skottets Betänkande N:o 45- måtte förunnas komma i åtnjutande af samma förmoner, Stångjernstillverkare ega,nemligen att, i proportion af varans värde, erhålla belåning uti Rikets Ständers Bank, mot erläggande af vanlig Ränta, såsom för Stångjerns belåning är bestämdt; att om Tackjernet är att anse såsom Stångjernstillverkarens Rudimaterie, ligger deremot Tackjernstillverkarens Rudimaterie i det med förlag och kostnad inköpte malmbehofvet, samt är för honom vid inträffande hämmad afsättning å producten lika kännbar, sorn för Stång jernstill verkaren vid dylikt förhållande; att genom Lånerättighetens beviljande, Bruksegare och Stångjernstillverkare fast mindre blefve på något sätt förnärmade i deras rätt till köpetackjern, sonx Tackjernstiliverkarens afsigt ej kunde vara att, emot sin egen fördel, belåna sina producter, om tillfälle till deras försäljning företedde sig, emedan han i sistnämnde fall vore fri för Ränta, och erhölle folia värdet för sin vara; att som Tackjernet, under större eller mindre lager, ej kunde vara underkastadt någon förskämning, utan alltid bibehölle dess vid belåningen åsatte värde, någon förlust derpå ej äfventyrades för Staten, som deremot finge en flerfaldig vinst, då såsom en följd af detta understöd ej blott den föreslagna Räntan, ulan äfven ett io Banco-JJt skottets Betänkande.
N‘,o 4j. lifligare bedrifvande af tillverkningen konime att åt Staten lemna en icke obetydlig afkastning; och ändtligen att den för belåningen erforderliga Summa ej kunde medföra någon serdeles menlig verkan på myntväsendet, enär, efter hvad erfarenheten visat, upplaget af Tackjern icke öfverstege 20 å 25ooo Sk:pd, som, efter ett prisaf5R:dr per Slopd, ej motsvarade mera än 100 å 125,000 R:dr.. 2:0 Af Riksdagsfullmägtigen Peter Pers? son från Örebro Län, som anmärkt att då, vid flere äldre Riksmöten, motioner blifvit väckte om belåningsrätt i Banken på Tackjern, men alltid lika fruktlöst, kunde det synas som Brukspatronerne, ej nöjda med den förmonliga belåningsrätt de ega för sin product, Stångjernet, ofta begagnad till ett belopp af En å Två millioner, och otillfredsställde med förut innehafvande privilegier, på Bergsmannens eller Jerntillverkarens bekostnad, äfven skulle afundats den senare den lättnad i förlagstillgång och afsättning, som kunde vinnas genom Bankens belåning på Tackjern, för alt ännu mera hafva tillverkaren af Råämnet i sina händer och nedtvinga bans pris; samt för öfrigt med hsfvudsakligt åberopande af hvad Riksdagsfullmägtigen Anders Hindricsson från Banco-\) t skottets Betänkande.
Nio 45, H Stora Kopparbergs
Län vid 1823 års Riksdag i ämnet anfört, (Bonde-Ståndets prot. 3 B. pag. i5p) förnyat den af honom väckta motion, att Tackjern måtte tilläggas belåningsrätt i Banken tili halfva beloppet mot hvad å Skrpdet Stångjern utlånas.
Motionerne hafva blifvit understödde af vice Talemaunen Jon Jonsson från Blekinge samt Riksdagsmännen Nils Månsson från Malmöhus Län, Carl Gustaf Fahlander från Stora Kopparbergs
Län, och Johan Eric Jansson från Wärmelands Län, hvilken sistnämnde för egen del tillagt: alt det Tackjern, som aflejnnas på vågarne i Riket, utgör blott en ringa qvantitet af det som årligen tillverkas; hvarföre, om någon serdeles förmon skulle tillskyndas Bergsmännen, önskeligt vore, att Lånerättigheten utsträcktes äfven till sådant Tackjern, som, med iakttagande af nödvändiga försigtighetsmått för Bankens säkerhet, sättes under förvar hos Bergsfogde eller Bergmästare. 3:o Af Riksdags-Fullmägtigen C. G, Fahlander, hvilken sedermera, uti ett serskildt remitteradt anförande, ytterligare sammanfattat och upprepat de skäl och omständigheter hvilka för saken funnits talande, samt, under åberopande så väl af Anders Banco~TJt;fottets Betänkande N:o 4J.
Hindricssons förenämnde motion vid i8a3 års Riksdag, som en vid då varande Banco Utskottets Betänkande i ämnet bilagd Reservation af Herr O. Nilsson, (Bih. till R.
Prot. 6 Sami. 2 B. pag. 61) yrkat, att på lika grunder och vilkor samt med enahanda Reglementarisk a föreskrifter, som, i afseende på Stångjerns-belåningen finnas bestämde, Lån på Tackjern måtte af Banken meddelas, antingen till halfva beloppet af belåningsvärdet för Stångjern, eller ock bestämdt till 6 R:dr B:co per Sk:pd, hvilket förm äles vara så lågt taget, att
Bergsmannen för egen fördel ej skulle finna sig befogad söka dylika
Lån utan högsta nödfall? kunnande, efter Fahlanders tanka, härtill erforderlige medel af En Fjerdedels, högst En half million R:dr, i brist af annan tillgång, anordnas på den till Jern-Contoiret upplåtne Summa, Efter inhemtad kännedom af hvad i detta ämne vid föregående 2:ne Riksdagar förefallit, hafva skälen, sorn hufvudsakligen legat till grund för de från Ba 11 co-Utskotten gifne afstyrkanden, (Bill. 1818 6 Sami. pag. 3o8 Bih. 1823 6 Sami. 2 B. pag. 55} icke synts Utskottet kunna i allo vid nu varande förhållanden tillämpas.
Banco-Ut skottets Betänkande.
N:o 45. i3 Det har förekommit Utskottet såsom både till sin grund billigt, med den vigtiga Jern förädlingens bestånd och förkofran förenligt, och utan osäkerhet för Banken verkställbart, att, såsom pant för Lån derstädes, antaga Tackjern liggande på våg, efter de grunder, som uti Riksdagsfullmägtigen Lars Perssons anförande blifvit i allmänhet antydda; men ingalunda lämpligt eller medförande den för Bankens säkerhet nödiga Conlröll, att, enligt Riksdagsfullmägtigen Pehr Pehrs sons förslag, belåna Tackjern, som hos Bergsfogde eller Bergmästare blifvit till förvar nedsatt.
Utskottet får altså hos Rikets Ständer vördsamt föreslå:
Att Tackjern, liggande på våg, under vederbörande Embetsmäns och Magistraters ansvarighet, får af Banken belånas, med iakttagande af enahanda hufvudgrunder, som för utlåningen på Jern och Exportable EfFecter hittills varit gällande, under vilkor att sådane Reglementariska Stadganden uppgöras för det speciela af denna Lånerörelse, som må finnas nödiga och ändamålsenliga.
Deribland förekommer, enligt Utskottets åsigt: Banco-U skottets Betänkande.
N:o 45. a, Att då värdet af Tackjern vanligen inom serskilda Bergslager och ej sällan inom en och samma Bergslag förhåller sig ganska olika och i allmänhet mera omväxlar, än priset på Stångjern, Lånebeloppet för Tackjern må beräknas, icke efter Mäklare-betyg öfver årets medelpris vid försäljningar, såsom med Stångjerns-belåning sker, utan efter de pris, som Kongl. Kammaroch Bergs-Collegierne årligen för hvarje serskild Bergslags tillverkningar bestämma, såsom lösen för Kronans Tionde-Tackjern. b.
Att två tredjedelar af detta pris, men icke derutöfver må kunna i Lån erhållas, C.
Att tiden för ett Låns begagnanej får sträcka sig utöfver nio månader.