Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig synes det allmänt nyttiga af ett företag böra, oberoende af bi-intressen, af arealen och af delegarnes antal, endast uppskattas efter storleken af de intressen, som deruti innefattas, och af den förändring till det bällr-e, sorn derigenom åstadkommes.
För en väganläggning, såsom den, hvilken nu är i fråga, hör den endast uppskattas efter storleken af den trafik, som på vägen eger rum, och storleken af deri förbättring uti vägens beskaffenhet, (deruti naturligtvis äfven dess längd är inbegripen) sorn af omläggningen blir en. följd.
Utaf de handlingar, jag bifogat min motion, inhemtas, att emellan de ungefär en half mil från hvarandra belägna platserna, stapelstaden Götheborg och fabriksorten Mölndahl, transporteras årligen icke mindre än omkring 1-70,000 Sk. diverse effekter, nemligen till och från det i Mölndahl belägna sockerbruket omkring 12,000 Sk. råsocker och 10,000 Sk. stenkol och diverse från Götheborg och 12,000 Sk. raffineradt socker till Götheborg; till och från pappersbruken 2,000 Sk. lumpor och 2,500 Sk. stenkol och diverse från, och 3,000 Sk. papper till, Götheborg; till och från bomullsspinnerierne 1,600 Sk. bomull och 400 Sk. diverse från, och 1,500 Sk. garn till, Götheborg; till och från risqvarn 6,000 Sk. paddy från, och 5,000 Sk. risgryn till, Götheborg; till och från oljeslagerierne 15,000 Sk. linfrö och 1,000 Sk. stenkol och diverse från, och 12,000 Sk. olja teli oljekakor till, Götheborg; till och från färgmalerierne 8.000 Sk. färgträd från, och 000 Sk. bressilja titt 4 Stals-Uls/iutlets Vtidt ande, N:u 65.
Götheborg; till oell från kritqvarn 1,000 Sk. kritsten från, och 1,000 Sk. malen krita till, Götheborg; till och från mjölqvarnarne 30,000 Sk. spanrnål och 2,000 Sk. diverse från, och 30,000 Sk. mjöl och gryn till, Götheborg; m. rn.
Så stor trafik tyckes förtjena afseende, och då dertill kommer, att den väg, som nu begagnas, är en af de sämre i riket, men en jernväg, utom besparing i tid och transportkostnader, äfven erbjuder den fördel alt dubbla magazineringskostnader derigenom kunna nästan helt och hållet undvikas, enär på en jernväg alla varor kunna vid första påfallande behof och utan tidsförlust föras från eller till hamnen eller staden, så synes mig det allmänt nyttiga af företaget vara nogsamt bevisadt.
Att vinsten af en så betydlig trafiks underlättande skulle stadna hos någre få personer eller ett enda samhälle, med närmast derintill boende befolkning, och icke tillkomma konsumtionen i allmänhet, således det stola samhället i sin helhet, är för mig otänkbart; men äfven om så vore, eller att vinsten vore blott lokal, så synes den mig dock värd den uppoffring från statens sida, som ligger i ett låns beviljande.
Hvad det andra af de utaf Utskottet anförda skälen angår, eller att något understöd ifrån staten icke för företagets fullbordan vore erforderligt, så är det svårt för mig att i en reservation utreda, hvilka tillgångar inom Götheborgs samhälle kunna finnas eller icke, men det torde vara ett nogsamt kändt faktum, att peuninglillgången der, liksom i allmänhet inom fäderneslandet, på intet sätt är öfverflödig, utan tvertom knapp och otillräcklig för rörelsen.
Att då från deras vanliga vägar och utur den rörelse, i hvilken de nu äro använda, draga så betydliga summor, som de, hvilka för ett sådant företag, som detta, er fordras eller omkring 300,000 r:dr. b:ko, är icke möjligt, utan att deraf högst kännbara olägenheter skola uppstå.
Beträffande slutligen det af Utskottet sist anförda skälet, eller att kostnaden för forslingsmaterialet blifvit uti den kostnadssumma inberäknad, hvilken jag anfört, då jag anhållit, att lån till ett belopp, motsvarande halfva kostnaden, skulle af staten meddelas, så kan väl ett sådant skäl icke vara anfördt för att derpå grundlägga ett Rikets Ständers afslag, utan måste detsamma anses stå såsom en förebråelse för motionärens räkning, men jag kan icke erkänna mig deraf träffad, alldenstund nödigt forslingsmaterial med skäl alltid utgjort ett item uti sådana kostnadsförslag, som det af mig följda, och nu sednast vid denna riksdag blifvit af Kongl. Majit uti
Dess nådiga proposition
Nio 39 uttryckligen nämndt, fcåsom ingående uti en af Kongl. Majit gillad beräkning af kostnaden för en jernvägs an - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 66. ö läggning.
All förslaget lill anläggande sf en jernväg mellan Götheborg och Mölndahl blifvit uppgjordt för lokomotivers användande i stället för hästkraft, har varit nödvändigt för att af denna anläggning draga all den nytta, som deraf kan åstadkommas, och förklaras bland annat med största lätthet deraf, alt stenkol i Götheborg kunna erbållas till låga priser, men kostnaden för hästars underhåll deremot är serdeles dryg.
Jag har icke inom
Utskottet begärt ett ovilkorligt tillstyrkande nu genast af min motion, ehuru jag ansett densamma deraf förtjent, utan inskränkt mig till den begäran, att motionen malle behandlas i sammanhang med andra förslag till allmänt nyttiga arbetens understödjande medelst lån eller anslag, oell först då Riksgäldskonlorets tillgångar för sådana ändamål blifva kända, hemställas till besluts fattande af Rikets Ständer.
Stockholm den 28 Februari 1851, \:o 66*.
Ank. till Exp.-Ulsk. d. 1 Mars. 1851, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående förklaring af den i Kongl.
Cirkulärbrefvet den 20 April 1S50 meddelade föreskrift, rörande befrielse i visst fall från Mantalspenningar s utgörande. (/. A.)
Uti en hos Hedervärda Bonde-ståndet väckt och till Stats—utskottet remitterad motion, har Riksdagsfullmäktigen Petter Gabrielsson från Kronobergs län, med hvilken Riksdagsfullrnäktigen Anders Medin från samma län sig förenat, anfört, hurusom af den i Kongl. Cirkuläret den 20 April 1850 meddelade föreskrift, ”alt torpare och andra lill arbetsklassen hörande personer, som mot arbetsskyldighet innehafva mindre jordlägenheter, äro befriade från mantalspenningar, sedan de fyllt 63 år", skulle följa, att, om en torpare eller innehafvare af en afsöndrad mindre lägenhet icke till jordega - 6 Stais- Utskottets Utlåtande, N:o 66. ren derför utgjorde arbete, utan erlade penningar, säd eller annan räntepersedel, borde lian, efter uppnådde 63 lefnadsår, fortfarande betala mantalspenningar, hvilket hvarken syntes vara öfverensstämmande med meningen af föreskriften eller i öfrigt billigt; hvarföre motionären, för undvikande af en oriktig och obillig tillämpning af ofvannämnda Cirkulär, hemställt, att Rikets Ständer måtte besluta och hos Kongl. Majit begära den förklaring deraf, ’’att innehafvare och brukare af torp och amira bebyggda lägenheter, sorn ej under egande- eller stadgad åborätt besittas, äro fria från mantalspenningar efter fyllda 63 år.”
Och har motionären tillika hemställt, att brukare af andras hemman måtte förklaras, vara från mantalspenningar erläggande, vid fyllda 63 år, befriade, enär det vore obilligt, att desse personer, hvilka, till följd af dryga afgifter och utgörande af hemmanens mång aonera, i allmänhet hade lika svårt att berga sig, som torpare, skola mer än desse, vid 63 års, ålder, vara underkastade berörde afgift.
Af ifrågavarande Cirkulär inhemtas, att, uppå gjord underdånig anmälan, att föreskrifterna rörande mantalspenningars erläggande af torpare och med dem jemförlige lägenhetsinnehafvare, som uppnått 63 års ålder, skola i så måtto olika tillämpats, att torpare dels. blifvit jemförde med brukare af hemman, och i sådant fall, utan inskränkning till viss [ ålder, påförde mantalspenningar, dels ansedde lika med personer, tillhörande arbetsklassen,, och i följd deraf från denna afgift fiitagne.
Majit funnit godt i nåder förklara, att torpare och andra till arbetsklassen hörande personer, som emot arbetsskvldighet innehafva mindre jordlägenheter, böra, efter uppnådd 63 års ålder, befrielse från mantalspenningars erläggande åtnjuta.
Då af denna ordalydelse lätteligen kan dragas den slutsats, att torpare och andre tilt arbetsklassen hörande personer, hvilka, emot någon viss afgäld i penningar, säd eller andra räntepersedlar, innehafva en afsöndrad mindre jordlägenhet, icke skulle vara inbegripne bland, dem, hvilka efter uppnådde 63 lefnadsår äro från mantalspenningars erläggande befriade, men Utskottet, lika med motionären, anser en sådan tolkning hvarken öfverensstämma med meningen af stadgandet, eller med rättvisa och billighet, enär derigenom skulle inträffa, att innehafvare af en obetydlig lägenhet, blott derföre att han erlade afgälden i penningar, kunde förklaras skyldig erlägga mantalspenningar, under det en annan, som emot arbetsskyldighet innehade en dylik eller bättre lägenhet, derifrån befriades, tillstyrker Utskottet Rikets Ständer att i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes medde - Stats-Utskottets Utlåtande, jY.o 07. 7 la det förtydligande af förrberörde föreskrift, att torpare och andre lill arbetsklassen hörande personer, hvilka innehafva och bruka torp och andre sådane mindre lägenheter, som ej under egande- eller stadgad åborätt besittas, äro, utan afseende på sättet för afgäldens erläggande till jordegaren, elter fyllda 63 lefnadsår från mantalspenningar erläggande befriade.
Hvad ater beträffar motionärens hemställan om befrielse i allmänhet för brukare af ändras hemman frän mantalspenningars erläggande efter uppnådda 63 lefnadsår, så anser Utskottet sig sakna anledning att till hvad i detta hänseende blifvit föreslaget tillstyrka bifall, hvadan Utskottet hemställer, att motionen i denna del må lemnäs utan afseende.
Slockholm den 24 Februari 1851.
\:o Ht. i Ank. lill Exp.-Utsk. d. 1 Mars 1851, kl. 2 e. iti.
Utlåtande, angående indragning af Wermlands Fält-jägareRegemente. (17. 4.)
Sedan till Kongl. Majit från vederbörande inkommit förslag af den syftning, att genom Wermlands Fält-jagare-regementes reducerande till en bataljon af blott 520 man, fördelad på fyra kompanier, och någon del af det nu varande beklädnads-anslagets öfverflyttande till löne-staten, kunna åt den sålunda förändrade korpsen, utan tillökning i hittills för regementet bestådde anslag, gifva icke allenast en förbättrad organisation, utan ock åt manskapet förbättrade lönevilkor och förlängd öfningstid med deraf följande större tjenstbarhet; så har Kongl. Maj:t, uti Dess aflåtna nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, jemte nådigt förklarande, att Kongl. Majit för sin del gillat de sålunda föreslagna hufvud - 8 Stats-Utskottets 11 llåtande, N:o 67. grunderna för Regementets organisation, men för dems genomförande funnit nödigt, dels sitt af lili varande heklädnads-anslaget, bestämdt till 12,000 r:dr ärligen, ett belopp af 6,360 r:dr, för år räknadt, från anslaget till försvarsverket i allmänhet Öfverflyttades, dels ock att hela det sålunda tillökade löneanslaget linge, lör den ifrågaställJe reorganisalionen af regementet, användas, ehuru nummerslyrkan kormne att minskas med 80 man, behagat begära Rikets Ständers samtycke till de uppgifna hufvudgrunderna för den afsedda förändringen och deraf följande omflyttningar eller jemkningar i anslagen, i mån som den tillämnade organisationen och öfvergången dertill hunne verkställas, hvarjemte Kongl. Majit i nåder äskat, att Rikets Ständers beslut i ämnet måtte serskildt, och så snart sig göra läte, varda Kongl. Majit meddeladt, på det alt organisationsfrågan derefter kunde i dess helhet komma under nådig pröfning.
Till en början får Utskottet meddela, att till bestridande af kostnaderna för ifiågavarande regemente åtgå, utom det å riks-staten för detsamma uppförda anslag 25,684 ridr 16 sk. årligen, tillbeklädnad 12,600 r:dr; lill underhåll af kapotter, remtyg och utredningspersedlar omkring 1,100 ridr; till hyra för trossbod och baracker, hvilka äfven begagnas af regementets beväringsmanskap, omkring 553 i:dr 16 sk. till omkostnader för befälsoch rekrvtmötet 602 r:dr, samt till gevärens underhåll och komplettering 570 r:dr, eller tillhopa 41,109 r:dr 32 sk.
Vidkommande nu Kongl.
Majlis högstberörde nådiga förslag, så anser Utskottet, att det icke är öfverensstämmande med en rationel organisation, att, jemte indelta soldater och beväringsmanskap, använda, värfvade trupper, som icke göra ständig garnizons-tjenst.
Med del regemente, hvars ombildning, på sätt ofvan nämndt är, blifvit af Kongl. Majit i nåder föreslagen, företer sig dessutom det egna förhållande, att detsamma, såsom endast en kort tid af året sammandraget till vapenöfning, består af manskap, sorn, för denna obetydliga tjenstgöring högst ringa allönadt, måste vara betänkt på åtskilliga utvägar för sitt uppehälle, och därigenom måhända vänjas vid ett ombytligt och ostadigt lefnadssätt.
Denna trupp tillkom under förhållanden, som nu icke mera förefinnas, och hvarigenom dess tillvaro, helst sedan flere jägare-korpser blifvit inrättade, icke är behöflig.
Med hänsigt härtill samt med synnerligt afseende på nödvändigheten alt iakttaga hvarje besparing, som, utan åsidosättande af Slatens sanna fördel, kan ega rum, finnér Utskottet sig böra tillstyrka Riket» Stats-Utskottets
Utlät ande, N:o 68. 3 Rikets Ständer att till Kongl. Majit aflåta underdånig skrifvelse, med anhållan att Wermlands Fält-jägare-regemente måtte successivt indragas, samt de derigenom blifvande besparingar komma statsverket tillgodo; hvaremeliertid det å gällande Riksstat för Regementet upptagna anslag 25,684 r:dr 16 sk. kommer vid nu uppgörande Statsreglering, att fortfarande uppfaras.
Stockholm den 24 Februari 1851. / Reservationer: af friherre Palmstjerna, C. O., herr von Troil, S. G., grefve Mörner, C. G., friherre Stjernstedt, A, W.j herrar Bildt, D. G., Lagerhjelm, P., af Puke, F. M., Celsing, L. G., af Harmens, H. O., biskop Heurlin, lektor Wallman, doktorerne Stenhammar och Annerstedt, samt prostarne Tellbom och Berlin. N:o 68.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Mars 1851, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Majds nådiga proposition, angående framlidne förre departements-chefen vid Kongl. General-Tull-styrelsen, presidenten J. P. af Billberghs enkas och barns ansökning alt njuta befrielse från, presidenten af Billbergh i lifstiden ådömd, ersättningsskyldighet för den efter uppbörds-tullförvaltaren M.
Af högstberörde, från samtlige Riks-stånden till Stats-utskottet remitterade proposition (intagen under N:o 24 i 1 Sami. 1 Afd. af Bihanget till Riks-ståndens protokoller) inhemtas att, sedan vid pröfning af Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätts den 19 April 1841 gifna Bilt. till R.
Prof. 1850 # 1851. 4 Sami. 1 Afd. 19 Haft. % 10 Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 68. utslag, angående den, af förvaltaren vid Tull-uppbörds- och kassörs-kontoret i Stockholm 31.
F. Finér, åsamkade, och efter hans, den 20 Mars 1837 inträffade, död yppade, balans, Kongl.
Majit, genom Dess Högsta Domstol, medelst utslag den 6 Maj 1843, ibland annat, ålagt förre departements-chefeu vid (jeileral-Tull-styrelsen, presidenten J. P. uf Billbergh att, näst efter förre kontrollören vid bemälde Styrelses uppbörds-kontor Paul Middendorff och förre kamererare!! vid samma Styrelses kammar-kontor, kammar-rätts-rådet J.
Winroth, hålla kronan skadeslös för största, delen af ifrågavarande balans, hade Kongl.
Majit, uppå presidenten af Billberghs underdåniga ansökning att varda befriad från den honom ådörnda ersättningsskyldighet, uti till Rikets Ständer den 19 Augusti 1844 aflåten nådig proposition, fastat Rikets Sländers uppmärksamhet å den väsentliga skiljaktighet, som före^ tedde sig emellan beskaffenheten af de anmärkta tjensteförseelserna hos aflidne tullförvaltaren Finérs närmaste kontrollanter, kammar-rätts-rådet Winroth och kontrollören Middendorff, och den efterlåtenhet, som kunde läggas presidenten af Billbergh lill last, helst de förre varit i tillfälle att egna daglig uppmärksamhet åt Finérs tjensteutöfning och dervid bemärka hvarje till misstanka om underslef föranledande omständighet, under det att presidenten af Billbergh deremot hvarken kunnat eller varit pligtig att utsträcka sin embetsåtgärd till en så beskaffad närmare tillsyn, hvarförutan han, till sitt urskuldande framför de förre, haft att åberopa tillvaron af en föregående speciell kontroll, som, vederbörligen iakttagen, för sig sjelf varit tillräcklig att förekomma eller leda till upptäckt af möjliga tillgrepp; vid hvilket förhållande och med afseende för öfrigt å det gagn, som fäderneslandet tillförene hemta! af presidenten af Billberghs långvariga samt af nit och skicklighet utmärkta embctsmanna-verksamhet, Kongl. Majit till Rikets Ständers pröfning och behjertan de i nåder öfverlemnade, huruvida icke den ersättningsskyldighet, som i detta mål blifvit af Billbergh ålagd, kunde honom eftergifvas.
Till svar härå anmälde Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 15 Maj 1845, ibland åönat, att Rikets Ständer, med afseende ej mindre å hvad Kongl. Majits förrberörda nådiga proposition iunehåller, än å den långa fötjd af år, hvarunder presidenten af Billbergh utan klander bestridt de till hans embeten hörande pligter, hans framskridna ålder och försvagade helsa samt det ekonomiska obestånd, hvaruti han jemte en talrik familj, skulle genom utkräfvande af statens hos honom egande fordringsanspråk försättas, funnit godt medgifva, att verkställigheten af Mogsta domstolens den 6
Maj 1843 gifna utslag, hvad detsamma angår presidenten af Billbergh ådömd ersättningsskyldighet för den efter Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 6S.
\\ aflidne tullförvaltaren
Finér yppade balans finge anstå intill dess Rikets
Sfänder vid deras nästa sammanträde ånyo företagit frågan om ersättningsbeloppets ir,drifning eller afskrifning; i sammanhang hvarmed Rikets Ständer beslöto, att den af Kongl.
Majit anbefallda qvar^ stad under tiden komme att fortfarande äga rum å presidenten af Billberghs fasta och lösa egendom . med undantag likväl af bemälde embetsmans tillkommande lön och pension.
Sedan Kongl. Maj:t derefter uti en till Rikets Ständer vid sistförfiutna riksdag den 7
December 1S47 afiåten nådig skrifvelse gifvit tillkänna, att Kongl.
Majit såväl i nåder bifallit hvad Rikets
Ständer i nyss omförmälda hänseende för deras del beslutit, sorti ock förstäridigat vederbörande emhetsmyndigheter om behörigt iakttagande deraf,-anmälde Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 16 September 1848, att, sorn kammar-rättsrådet Winroth och kontrollören Middendorff då mera aflidit, men ännu icke hunnit utredas i hvad mån deras uti konkurstillstånd efterlemnade sterbhus egde tillgångar att balansen godtgöra, Rikets Ständer ansett ett uppskof med exsekutiva åtgärder tili försäljning utaf presidenten af Billberghs egendom vara under tiden, till dess förhållandet med berörde godtgörelse blifvit ådagalagdt, af rättvisa och billighet påkalladt, på grund hvaraf och i, betraktande af de i detta ärende förekomna mildrande och ömmande omständigheter, Rikets Ständer beslöto, att den till statens säkerhet å presidenten af Billberghs fasta och lösa egendom lagda qvarstad komme att fortfara, med rättighet för honom, stt under hans återstående lifstid åtnjuta den honom tillerkända pension.
Efter det sedermera presidenten af Billbergh den 9 April sistlidet, år genom döden afgått, hade hans enka, Elisa Catharina af Gillner tillika med mannens, af föregående gifte efterlemnade, åtta barn och i sednare gifte egande tre barn, jemte deras förmyndare, uti en till Kongl. Majit inleinnad skrift, underdånigst anhållit att, då slutlig utredning af kontrollören Middendorffs och kammar-rätts-rådet Winrotlts sterbhus numera blifvit verkställd, hvadan af Rikets Ständers ofvan omförmälde beslut hinder icke vidare skulle möta för verkställighet af förenämnde utslag i hvad det rörer den presidenten af Billbergh ålagda ersättningsskyldighet, men utkräfvandet af denna ersättningsskyldighet skulle, utan att bereda staten någon väsendtlig godtgörelse för dess genom tullförvaltaren Finérs balans uppkomna förlust, hardt drabba af Billberghs efterlefvande familj, och synnerligast bedröfva de omyndiga barnen allt hvad hufvudsakligen kunde vara att för deras uppfostran och framtida bergning påräkna, Kongl.
Majit måtte till Rikets Ständer hemställa, att den äf Kongl. Majit redan tillförene i ofvanberörde hänseende föreslagna befrielse för presh - 12 Stats-Utskotlels Utlåtande, A;o 6'A“. denten et/- Billbergh, nu måtte varda hans enka oell barn beviljad, samt de sålunda förhjelpas ur det konkurstillstånd, hvartill endast ifrågavarande gäld till Kongl. Majit och kronan dem bringade; utvisande ett, vid denna underdåniga ansökning bilagdt, transsumt af bouppteckning efter framlidne presidenten af Billbergh, att tillgångarne uppgå till 51,005 r:dr 24 sk., men att skulderna utgöra 143,252 r:dr 28 sk., med inberäknande likväl af den presidenten af Billbergh i ofvannämnda baians-mål påförda ersättningssumma af 109,736 r:dr 36 sk. 9 rist. banko.
I anledning häraf och då Rikets Ständer, hvarken vid besvarandet af Kongl: Maj:ts under den 19 Augusti 1844 aflåtna, ofvanomförmälda nådiga proposition, angående befrielse ej mindre för presidenten af Billbergh än för förre departements-chefen vid Tullverket, kanslirådet J. D. Walerius från dem ådömdt ersättningsansvar i målet rörande den efter tullförvaltaren Finér yppade balans, eller sedermera, efter det frågan, med föranledande af Rikets Ständers beslut, blifvit vid sistförflutna riksdag till Rikets Ständer ånyo hänskjuten, meddelat hufvudsakligt yttrande i afseende på ornförmälda, af Kongl. Majit föreslagna eftergift, har Kongl. Majit nu, med åberopande af de skäl och omständigheter, som föranledt nyssberörde, den 19 Augusti 1844 aflåtna nådiga proposition samt med afseende jemväl å det ömmande förhållande, att, genom utkräfvandet af den andel utaf ifrågavarande ersättning, hvartill presidenten af Billberglis bo skulle kunna lemna tillgång, denne förtjente embetsmans familj blefve alldeles utblottad, täckts till Rikets Ständer göra nådig framställning derom, alt den i ofvannämnda hänseende för presidenten af Billbergh af Kongl. Majit förut föreslagna befrielse måtte, sedan bemälde president numera aflidit, varda bans enka och barn beviljad; i sammanhang hvarmed Kongl. Majit i nåder behagat tillkännagifva, att den efter tullförvaltaren Finér år 1837 yppade balans å tillsammans 172,99J ridr 3 sk. 5 rist. numera, genom derå gjorda afbetalningar blifvit förminskad till 114,413 ridr 21 sk.
Utskottet, som hvad sålunda förekommit, med hvad mera handiingarne innehålla, uti öfvervägande tagit, erkänner visserligen den synnerliga vigten deraf, att de angående kontrollen å statsmedlens behöriga förvaltning gällande ansvarsbestämmelser med tillbörlig stränghet iakttagas och till verkställighet befordras, helst undantag i detta hänseende, utan giltige skäl medgifne, skulle utgöra för framtiden vådliga prejudikater; men å andra sidan lärev det icke eller kunna bestridas, att sådane förhållanden kunna inträffa, då en fullständig tillämpning af lagens föreskrift skulle tillskynda den felande ett vida mera kännbart lidande, Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 68, 13 8n som motsvarar don förspelse, hvartil han kunnat göra sig skyldig, och Rikets Ständer hafva ock tillförene uti dylika fall på billighetsgrunder beviljat fullständig eller partiell eftergift af det till ersättning lagligen ådömda belopp.
Sådana mildrande omständigheter anser Utskottet företrädesvis hafva förekommit i nu förevarande fråga såsom ock af den nådiga propositionen inhemtas.
Presidenten af Billbergh har redan under sin lifstid fått umgälla den mot honom anmärkta uraktlåtenhet med förlusten af den fria dispositionsrätten öfver sin egendom, och utkräfvandet nu af den ådömda ersättningsskyldigheten i hela dess vidd skulle hårdt drabba hans efterlefvande enka och flera omyndiga barn, hvilka derigenom blefve försatte i en utblottad belägenhet.
Med fästadt afseende jemväl å presidenten af Bill~ berghs, under en längre följd af år för fäderneslandet ådagalagda, gagnande embelsmannaverksamhet, samt de högst betydliga summor, som vid flera tillfällen och synneiligen vid 1815 års liqvidation med Preussiska och öfrige tyska staterne, genom hans omtanke och skicklighet för statsverket besparats, finner utskottet en sträng tillämpning af lagens kraf här icke vara med billigheten fullt förenlig.