Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rättegångs-Balken ej voro tillämplige på de i det föreslagne nya momentet förekommande allmänna regeringsåtgärder, i hvilka felagtigbeten måste anses och bedömas efter annan måttstock, än vid lagskipning i enskilda mål, samt att de förhållanden, som
Utskottet velat göra lill föremål för ett nylt moment i Ansvarighetslagens 5 rätteligen hörde under samma Lags 6 §.
Af 4:0 Herr Biskopen, Doctor Heurlin, sorn, enär det ej kunde fordras, alt samtlige
Rådgifvarne skulle ega fullständig kännedom af alla stadgar, ansett, det borde orden: ”eller af andra Rikets gällande Lagar,” utgå, eller ock tydligt stadgas, att ansvaret skulle drabba Departementschefen.
Af 5:o Herr Contracts-Prosten Hallström, som erinrat, det förbrytelsen alt, emot 87 §.
Regerings-formen, tillstyrka en lagstiftnings—åtgärd ritan Rikets Ständers hörande, vöre af svårare beskaffenhet, än att straffbestämmelserne i 1 Cap. 12 §.
Rättegångs-Balken derå borde tillämpas.
Af 6:0 Herr Cederschiöld, P. G., som yrkat, att lill orden: ’’Rikets gällande Lagar/’ borde läggas Författningar, samt i stället för uttrycket:
"uppsålligt fördöljande af någon upplysning/’ måtte nyttjas: ”underlåtenhet att lemna någon upplysning.” Lag-Utskottets Utlåtande, Nto i 'jq. 3 3 mom.
Af Herr Cederschiöldj B. T., som förmenat, alt af della moment kunde dragas den slulsatis, alt, om Konungens Rådgifvare tillstyrkte utfärdandet af en Lag i olaglig ordning, och någon, till följd af sådan Lag, efter föregången ransakning, blefve dömd alt mista lifvet och aflifvades, så skulle Rådgifvarne vara fria från ansvar, derföre alt den brottslige blifvit lagligen, d. v. s., med laga bevis förvunnen och dömd.
Rådgifvarnes förbrytelse vore dock lika stor, ehvad den tilltalade blifvit förvunnen eller ej, och Rådgifvarne borde slraffas, för det de låtit en Lag i olaglig ordning utkomma.
Enahanda vöre förhållandet, om löst eller fast gods på nämnde sätt förlorades.
Af dessa anledningar borde orden; ”utan att lagligen förvunnen och dömd vara,” samt ”utan ransakning och dom,” utgå. §• 6.
Af i:o Herr Lefrén, hvilken instämt j Herr Lagergrens reservation, deruti erinras, alt denna §., sådan den nu lyder, innebure det vigliga förklarande, alt felagtighet eller underlåtenhet i andra fall, än de i Lagen uttryckligen nämnde, ej skola vid Riks-Rält beifras och ej kunn* af denna domstol med straffbeläggas; hvilket förklarande vore nödigt, emedan Lagen eljest blefve ofullständig i verkställigheten; hvaremotden af Utskottet föreslagna nya redaclion ej innehölle något, som kunde utgöra ledning för åtal inför Riks-Rätt, utan innefattade blott ett till Ansvarighels-lagen icke hörande upprepnde af ett i annat ändamål gifvet grundlagsbud. 2:0 Herr Biskopen, Doctor Holmström, som yttrat sig i samma syftning och yrkat, alt 6 §. måtte vid dess nuvarande lydelse bibehållas. 3:o Herr Grefve Spens, som anfört, att Utskottet ej bordt nyttja andra ord, än 107 §.
Regerings-formen innehåller, men att ordet; ”oväld” uteslutits samt frågan om ”nit, skicklighet och drift”, blifvit utsträckt äfven till andra Rådgifvare än Föredraganden.
Om 6 §. skulle undergå någon förändring, borde den lyda sålunda : ”uragllåla Slals-Båds-ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag 0111 allmänna mått och steg, alt iagttaga Rikets sannskyldiga nytta, eller utöfva de icke sina 8 I,ag-Utsko'tets Utlåtande, N:o 179. embeten med nit, skicklighet oell drift, då är delta mål icke hörande under Riks-Rättens pröfning.” §■ 7- Af Herr Biskopen, Doctor Halmström, som ansettj att efter orden: ”Utrikes ärendena” borde tilläggas: ”vid öfverläggningar i minisleriel la mål.” §. 8.
Af Herr Cederschiöld, B. T., sorn, på grund af hvad han i afseende på 5 §. 3 mom. anfört, yrkat, att orden: ”utan ransakning och dom” borde jemväl från 8 §. utgå.
I öfrigt har Herr Biskopen, Doctor Holmström ansett den af Utskottet uteslutna 11 §. i nu gällande Ansvarighets-lag höra bibehållas, eliär det vore nödigt, att i samma Lag antyddes, alt anmärkningar emot Stats-Rådets protocoll, under påstående Riksdag, ej finge sträckas längre, än till den dag, då Riksdagen börjat.
Efter att hafva tagit dessa anmärkningar i öfvervägande, får Utskottet öfver dem afgifva följande Utlåtande:
Inledningen till Ansvarighets-lagen består af en utur Grundlogarne gjord sammanfattning af de allmänna grunderne för Stats-Råds-embetenas bestämmelse och vilkoren för ansvarigheten vid deras utöfning.
Den uttrycker vidare, att Stats-Rådets ledamöter, ehuru såsom medborgare och för sine personer underkastade, hvad allmän Lag och laga stadgar bjuda, likväl ej kunna i och för deras embeten af enskilde personer tilltalas.
Dessa uti inledningen upptagne allmänna förutsättningar hafva varit nödvändige för bestämmande af föremålen för sjelfva den derefter vidtagande Ansvarighets-lagen, i hvilken de likväl ej såsom statuter ingå.
Af dessa skäl anser Utskottet den nuvarande uppställningen af Lagen, att inledningen förekommer serskildt, men att endast Lagens positiva stadganden äro satta i paragraf-följd, vara formelt rigtig; och Utskottet kan således ej biträda den i afseende härå gjorda anmärkning.
De ordalag, som i 1 mom. af i §. begagnas, eg», efter Utskottets tanka, nödig klarhet och fullständighet, enär de innehålla, alt Stals-Rådsledamots försök till våldsamt eller annorledes lagstridigt kullkastande af Rikets lag-Utskottets Utlåtande, N:o 179. 9 Rikets Grundlagar eller medverkan dertill genom råd eller gerning, eller underlåtenhet alt deremot göta föreställningar, bestraffas såsom förräderi, ehvad brottet sker under den tid regeringen fores af Konungen eller af Stals-Rådet; och Utskottet kan lika litel, å ena sidan, medgifva behofvet eller lämpligheten af någon förkortning eller mildring i uttrycken, på sätt Herr von Hartmansdorff' yrkat, som, å den andra, erkänna att någon brist förefinnes i del afseende, Herr Cederschiöld, Ii. T., uppgifvit.
Orden ”uppsåtligen” och ”bevisligen" hafva både här och annorstädes i Lagen tillkommit, för att med eiforderlig bestämdhet utmärka, att de förbrytelser, hvarom fråga är, skola, för alt ådiaga utsatta straff-påföljder, vara begången med berådt mod och stadgad vilja samt för öfrigt vara genom bevisning lagda å daga; hvadan dessa ord ock böra bibehållas.
Utskottet har i förra Betänkandet anfört de skäl, som föranledt Utskottet att icke för närvarande tillstyrka borttagande från 3 §. eller förändring i ordalydelsen af det der befintliga undantags-stadgande i fråga om fastställande eller förhöjning af vissa afgifter i och för inrättningar till enskildes gemensamma nytta och beqvämlighet; och då några nva omständigheter, verkande lill ändring i Utskottets redan uttalade öfvertygelse, ej vid åtel remisserna blifvit uppgifne, vidblifver Utskottet hvad det förut i denna del yttrat.
Likaledes anser sig Utskottet, i afseende på anmärkningarne emot de föreslagne tilläggen till ansvars-bestämmelserne i 4 §• och 5 §., i mom., endast böia åberopa hvad förra Betänkandet, tili stöd för Utskottets hemställan, innehåller.
Ansvarighets-lagen har ej kunnat serskildt uppräkna och med straff belägga hvarje ernbetsfel, som enligt 106 §.
Regerings-formen bör vid Riksrätt åtalas.
Det lärer derföre vara nödigt, att ett allmänt stadgande finnes, som innehåller straff-keslämmelser äfven för dem, som icke serskildt omförmälas.
Af denna, redan i förra Betänkandet antydda, anledning, har Utskottet föreslagit tillägg af det 2tdra momentet i 5 §.; och Utskottet anser stadgandet i 6 §. ingalunda minska behofvet af samma tillägg, enär 6 §. har afseende på sådane fel, som ådraga Slats-Itådels ledamöter en anmälan hos Kongl. Maj/t enligt ion §.
Någon ändring af de ordalag, som äro begagnade i tillägget och hvilka öfverensstämma med lydelsen af Regerings-formens 106 anser Utskottet ej böra ega rum.
De öfrige anmärkningarne emot merberörde tillägg gå derpå ut, alt i Cap.
Bi A. till B.
Brot, 1840 och t841- 7 Sami. 1 Jjd. /ff Haft. 2 10 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 179. 12 §.
Rätteg*,ngs-Balken ej skall innefatta lämpliga päföljcler för de förseelser, som, enligt tillägget, kunna blifva föremål för bestraffning; men Utskottet iår erinra, att de två första momenten af nyssnämnde Cap. oell §. i Rätlegångs-Balken, hvilka afses i det nya momentet i Ansvarighets-lagens 5. §., utsätta bestraffningar af dels penninge-böter efter omständigheterne, dels embetels förlust på viss tid eller alldeles, med förklarande, att, i sistnämnde fall, straffet kan erhålla den skärpning, att den dömde aldrig får embelet åter.
En Stats-Råds-ledamot kan således,'; enligt detta lagrum, för embelsfel dömas att mista embetct utan att kunna åter deruti insättas, eller att utgifva penninge-böter, motsvarande en eller flere månaders lön, allt efter som förbrytelsen är till.
Den förra påföljden är densamma, som annorstädes i Ansvarighels-lagen stadgas för svårare förseelser., och den senare bör, efter Utskottets tanka, jemväl finnas, enär det måste medgifvas, att embetsfel af Siats-Råds-ledamot kunna begås, som äro af den beskaffenhet, att de med ringare påföljd, än embetets förlust, må försonas.
Dessutom bör man af domarens urskiljning vänta, alt de påföljder ådömas, sora finnas i hvarje fall lämplige; och deraf att den åberopade 12 §. i allmänna Lagen jemväl utsätter suspension följer ej alt en sådan påfiöjd skall tillämpas, om den finnes otjenlig.
Utskottet vidblifver alltså till aila delar förslaget rörande detta moment; äfvensom Utskottet finner den i afseenda på 3 momentet framställda anmärkning ej påkalla annat svar, än att anmärkningen synes grunda sig på förutsättning af ett förhållande, som icke utgör föremål för de i samma moment befintlige stadganden.
1 fråga åter om 6 anser sig IJLskotlef, med anledning af hvad anmärkt blifvit, böra frånträda siLt förslag samt tillstyrka, att denna §, må förblifva vid den lydelse, densamma nu eger.
Det ifrågasatte tillägget i 7 §. af orden:
"vid öfverläggningar j ministerriela mål/’ är, efter Utskottets tanka, helt och hållet öfverflödigt, enär §., sådan den nu lyder, innehåller en tydlig och fullständig beskrifning på de mål, hvarå §-ns stadgande» hafva afseende.
Som Utskottet ej bil rael t anmärkningen emot 5 §. 3 morn., kan den emot 8 §. framställda ej eller Lill någon åtgärd föranleda.
Angående uteslutningen af ri §. i nu gällande Ansvarighets-lag, åberopar Utskottet hvad förra Betänkandet innehåller.
Utskottet, som alltså vidhåller sitt förra förslag, utom hvad 6 §, angår, får, i anledning deraf samt med iagllagande af några få, på saken cj inverkande, rättelser, i redactionen af detsamma, vördsamt hemställa, Lctg-Utsliotteti Utlåtande, N:o 1/9. 11 det Rikets Ständer mätte, för deras del, besluta, att Ansvarighets-lagen för Stats-Rädets ledamöter bör erhålla följande, i vissa delar, förändrade lydelse : Lag, T, var efter Stats-Ministrarne och öfrige ledamöter af StatsRädet till hvilka för alla i denna Lag uppräknade fall, äfven hänföras för tillfället förordnad Föredragande och thn embetsman, sorn i commandornål Konungen råd gif vit, skola för embetsfel af Riks-Riitt dömas.
Stats-Rädets ledamöter skola, på sätt Regerings-f ormen af den G Juni 180g före skrif ver, uti förekommande regeringsärenden, af hvad beskaffenhet de vara må, efter bästa förstånd och öfvertygelse, råda Konungen till det, som Rikets Grundlagar likmätigt är, samt, i öfverens stämmet,« med deni, Konungens och Rikets förmon befrämja; alltid låta sig vårda om Konungens magt ochRikets
Ständers samt innebyggares fri- och rättigheter, allt efter hvad härom i i Rikets Lagar och Författningar är stadgadt och förordnadt, sjelf kraf de påminna om Rikets rätt och bästa; dock endast, Konungen råd gif va, men ej jemte honom regera.
Lag och laga stagar bjuda, utan skola ock för sina rådslag och gernia gar, i och för deras embeten, vara Konungen och Rikets Ständer ansvarige, på sätt Regerings-formen utstakar, och här nedanföre stadgas, men ej i och för dem af enskilde personer kunna tilltalas.
Desse embetsman kan ej eller lill last läggas, om, ernet deras, pä anförda skäl grundade, råd, utgången, utan deras förvållande, bl ifver olycklig, och det åsyftade goda ändamålet icke vinnes. <5*. t Försöker någon Stats-Råds-ledamot, under den tid, då regeringen, enligt 3g, 4°< 4'* 4^ °°b 43 §§• af Regeringsformen, fores af Stats-Rådet, (dt våldsamtneligen öf veran - iaff-Utskottets Utlåtande N:o 179. dakasta regeringssättet, sådant det genom Riktis Grundlagar ant iget är, elier med råd eller gerning medverkar till lagstridigt kullkastande af någon Rikets Grundlag, eller tillstyrker någon Stats-Råds-ledamot, när regeringen tele af Stats-Rådet föres, sådant lagstridigt steg, siler underlåter att deremot göra föreställning, enär han finner sådant å Järde vara, eller uppsäll gi och bevisligen fördöljer någon omständighet, som kunnat sådant steg förekomma, straffes såsom Rikets förrädare och miste lif, ära och gods.
Ehvad regeringen föres af Stats-Rådet eder icke, vare till samma straff skyldig den ledamot af Stats-Rudet, hvilken genom tillstyrkande eller underlåtenhet att föreställning göra, när han finner sådant å färde vara, eller, genom uppsåtUgt och levist i gt fördöljande af någon upplysning, befrämjar eller vållar sådant lagstridigt steg, som, enligt ilo ,af Regeringsformen, såsom förräderi anses bör «$*• 2.
Underlåter Stats-Råds-ledamot den ovilkodiga pligt a't, i de fa l, 9/, 92, 93 och gf §§.
Regerings-formen utstaka, till deruti föreskrifne tider Rikets Ständer till allmän Riksdag kalla, eller skulle en eller flere Stats-Rädets ledamöter sådan kallelse afstyrka, eller Rikets Ständers sammankomst till lagtima Riksdag å den tid, de utsatt, förhindra söka, skola den eller de brott dige mista embetet samt vara ovärdige att vidare nyttjas i Rikets tjenst.
Lag samma vare, om ledamot af Stats-Rådet tillstyrker Konungen att, innan Riksdags-kcillelse i huf vudstadens kyrkor vederbörligen kungjord blifvit, egenmägtigt eller väld sammeligen lyfta den i 63 §.
Regerings■formen sist omförmälda penningesumma, hvarå Rikets Ständer fösegla l anordning lemnat; likaledes om Stats-Rådet, då det, likmätigt 3g, 4°i 4'< 4'2 och 43 §§•
Regeringsformen, förer regeringen, på of vanomför mälda olagliga til och sätt, berörde summa lyfter, eller I Lag-Ulslcoltets Utlåtande, N:o 179.
13 eller någon Slutt,-Rådets ledamot ett så beskaffa dt lyftande ti htyrker. $. 3.
Skulle Stat*'Råds-ledamot tillstyrka Konungen att vidtaga sådant steg-, hvilket uppenbarligen är stridande emot
Regerings-/ormens boksta fliga föreskrift uti 5y rörande Rikets Ständers beskatta in gs-r ätt, uti 60 till förhöjande af den bevillning, Rikets Ständer sig åtagit, eller af s åda ne artiklar, hvilka i densamma till bevillning räknas: allt sådant till förökande ef Kronans inkomster; dock härunder icke begripne, sudane, i denna 60 §. ej omnämnde, ajgifter, hvilkas föremål är o inrättningar till enskildes gemensamma nytta och beqvämlighet, såsom Bäk-, Bro-, Färj- och andra af gifter af dylik beskaffenhet; uti j3 f., rörande påbjudande, uppbärande eller fordrande af nya pålcgo", utskrifningar af manskap, penningar eller varor, utan Rikets Ständers samty eke g uti 66, 68 och 72 §§., rörande Rikets Ständers befattning med Banco- och Riksgälds-verken; samt uti j8 ff., att någon del af Riket icke må kunna derifrån af söndras, eller underlåter han att emot sådant lagstridigt steg göra föreställning, eller det vållar och befrämjar genom uppsatligt och bevisligt fördöljande af någon upplysning, miste embetct och varde ej vidare nyttjad i Rikets tjenst. $• 4* Stats-Räds-ledamot, hvilken tillstyrker emot , verkställigheten af den, af Konung och Ständer fastställde, Tryckfrihets-lag, stridande steg, eller underlåter att deremot göra föreställning t miste embetet och varde ej vidare i Rikets tjenst nyttjad. jr. 5.
Underlåt edy ff tetis-Råds-lcdamoå att, pfl sätt 65 f. förmäler, till protocollet göra föreställningar emot använRih. till Ii, St.
Prot% »84o och 1841• y Sami, 1 AJd, 46 Höft, 3 Lag-Utskottets, Utlåtande N:o 179. (landet af Rikets ordinarie Stats-medelelier åtagen bevillning, annorlunda än fastståddt blifvit, eller försummar han att i sådant falt tilt protocolld anföra, hvad Rikets Ständer i den del förordnat, eller tillstyrker sådan embetsman något, sorn uppenbar ligen är stridande emot Regerings-jarmens boksta flis; a föreskrift uti I moni. af j\ §., rörande gärds fordrande vid truppers tåg och marcher, tilt ut förande af ett uppkommet krig/ uti 76 angående Rikets för djup ande i skuld och upptagande af lån; uti 77 §'., rörande disposition af Kronans domainer, så vidt sådant angår den Rikets Ständer i samma §. förbehållna rätt; uti 7g f. om mynt-väsendet, och uti 80 ff. om indelnings-verkct, eller underlåter han att emot sådant lagstridigt steg göra föreställning, eller det vållar eller befrämjar genom upps åt ligt och bevisligt f urdo t> ande af någon upplysning; eller tillstyrker
Konungen alt något beslut fatta i de mål, om hvilka 13 f. handlar, utan att till utomordentligt Stats-Råd kallelse blifut utfärdad, miste embetet, utan att kunna deruti åter insättas eller till annat embete inom Siats-Rådet f örord nas. Stats-Råds-ledamot, som i andra, än de i denna Lag serskildt uppräknade, fall, uppenbarligen handlar emot Grundlagarnes tydliga föreskrift, eller tillstyrker eller annorledes befrämjar någon öfverträdelse deraf eller af andra Rikets gällande Lagar, eller underlåter att göra föreställningar emot sådanc öfverträdelser, eller dem vållar och befrämjar genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, straffes såsom för orätt dom, enligt allmänna Lagens föreskrifter i 1 Cap. 12 f.
RättegångsRalken.
Ontj genom någon Stats-Råds-ledamots tillstyrkande eller underlåtande att göra föreställningar eller uppsåtligt och bevisligt fördöljande af någon upplysning, någon lider skada titt lif, ära eller personlig frihet, utan att lagligen f örvunnen och dömd vara, eller jörl ras gods. löst eller fast, utan laga ransakning och dom, eller varder någons frid i bans hus stöl d, eller förvises någon från ort tilt annan; vare, för sådant lag stridigt förhållande; LagT sorn 1 nämnde Cap. och §■ af.
RättegångsBalken stadgad är f ör dona e, hvilken vrång dom jäller.
Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 179» 15 §•
^ Uragtläta Stats-Jlädcts ledamöter att de öfrige dem i Grundlagen uttryckligen föreskrifne, men i denna yJnsvårighets-lag icke serskildt uppräknade, plister och föreskrifter iagtaga och fullgöra, ankomme det på Rikets Ständer att hos Ko* nungen göra sådan anmälan, hvartill xoj f. of R eg erin gs-formen deni berättigar, nied iakttagande rf de vilkor, iamma §. i dess senare mom. stadgar. §• 7- Döljer Sta*s-Minister för Utrikes Arevdena , eller den Stats-Råds-ledamot , Konungen i dennes frånvaro tillkallar, för Honungen bevisligen någon of honungens tmbetsmän, eller främmande Mogiers sändebud, lill fejd af dem uppdragne kall, meddelad vigtig underrätti Ise i f råger, som röra krig, fred eller förbund emil'an Diket och annan Stat, miste han embeten.
Sker det af bevis lie t uppsåt att Konungen och Riket skada, stroffes han efter 4 C*p. Missgernings-Balken. f- A Från Körningen utgående expedi' ioner och lefllnirgar skola vara försedde med den föredragandes cent rasism nior, och instämma med deröfver förde protocoil; sker arn orlunda genom någon fördragandens åtgärd, mine han emi etet, utan att någon tid kunna deruti åter insättas, eder till annat embete inom Stats-Råde t förordnas.
Uragtlåter föredragande att till Stats-Rådets protoci 11 gi ra för estäUning emot sådant Konungens beslut, hvilket han finnér st utande emot Regerings-lcrmcns bokstcfliga föreskri/1, och, oagtadt honungens ändock fortfarande jr hands, a t et säd ar t beslut skall utfärdos, han ej då utöfvar sin rc, t igbet och pligt att contrasignation derå vägra, vare lag samma; likasom om han embeiet återtager förr, än Rikets Ständer hans förhållande pr öfva t och gillat.
Lider någon skada till lif, ära elter personlig frihet, eller mister gods, löst el e" fast, utan liga ransaka rg och dom, cd ier lifver någons frid i hans hus störd, eller någon Joe visad från ort till am an,- 16 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 179. derigenom, att föredraganden contrasignatton ej vägrat, straffes ha 2 dessutom för sådant lagstridigt förhållande, på sätt allnänna Lagen i t Cao. 12 §.
Rätte gångs-Balken stadgar för domare, som vrång dom fäller. 9' Stats-Råd, hvilken, af Konungen dertill utsedd och förordnad, täger säte oell röstar i Högsta Domstolen öfver mål, so n från Krigs- domstolar ne dragas under Konungens pröfning, vare för sådan domare-bejattning underkastad domare-jäf och ansvar, enligt L rg och laga jstadgar, lika med annan ledamot af Högsta Domstolen. $. 10.
Lag omnämnde embetsman tilltalas, som redan ur tjenslen blif vit endtledigad eller afsked tagit, och varder om begångneförbrytelser öfvertygad, vare han förfallen till enahanda ansvar, såsom vore han verkligen tjenstgörande, och svare förlusten af hvad han i pension eller andra förmoner af Stats-medel kan innehafva. emot förlusten af embetet, om han det ännu innehade.
Stockholm den 16 Februari 184*- Res ervationer.
Af Herr Lagergren: ’"Den' vigtiga regien för all crlminel|lagstiftning litt noga afmäta gerning och påföljd, icke allenast sins emellan, utan äfven i jemförelse med andra till samma
Lag hörande stadganden, synes mig '•~arä uti Utskottets förslag ånyo öfverträdd derigenom, att Utskottet vidblifvit sin uti Betänkandet lN:o 127 yttrade mening, att för de uti s> mom. af 5 §. uppräknade fall ett förhöjdt ansvar borde utsättas.
Jag åberopar min vid förra Betänkandet häremot gjorda reservation, vördsamt till - Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 179. 17 tillstyrkande, att någon förändring af ansvars-betämmelsen i detta moment,, icke göres.
Utskottet har genom upptagande af 6. §., sådan den i nu gällande Ansvarighets-lag lyder, återställt det i förra förslaget störda inre sammanhanget emellan sladgandena i denna Lag och Grundlagen; men Utskottet har tillika vidhållit sitt förslag om ett nytt moment till 5 §.
— Uti reservationen vid förra Betänkandet har jag utvecklat skälen, hvarföre delta nya moment icke hör, och utan rubbning i hela systemet för denna Lag icke eller kan i Lagen få ett rum.
— Min öfvertygelse om giltigheten af dessa skäl är ännu densamma.
Detta af Utskottet föreslagna andra mom. upptager förhållanden, som antingen höra under första eller tredje mom. af 5 §, i Utskottets förslag, eller ock äro att hänföra till 6 §. -—
På de förstnämnde, äfvensom på de i 6 $. afsedde, förhållanden är det, efter min tanka, en uppenbar orimlighet att söka en straff-bestärnmelse i i Gap. 12 §.
Rältegångs-Balken, och för de fall, som uppräknas uti 3 morn. af denna §. i förslaget, är en hänvisning till Rättegångs-Balkens 1 Cap. redan lenmad i senare mom. af samma §., sådan den lyder i Lagen af den 10 Februari 1810.
Denna Lag är både till förm och innehåll så väl genomtänkt och så rigtigt redigerad, att den skulle förlora mycket genom tillägget af detta nya morn., hvilket skulle göra tillämpningen af hela Lagen vacklande, osäker och ojemn, emedan detta moment, genom det allmänneliga, nästan abstracta i sin uppställning, komme att lemna alltför stort spellum åt hvarje Domares individuela uppfattning af ett under Riks-Rättens pröfning hänskjutet fall.
Det är således i Lagens intresse jag vördsamt hemställer, att hela detta af Utskotlet föreslagna nya moment måtte ur Lagförslaget uteslutas. ” Af Herr Grefve Mörner, C. G.; ”Jemte det jag i allo instämmer uli den af Assessoren hagergren afgifna reservation, får jag tillika serskildt reservera mig emot det uti 4 §• stadgade förhöjda ansvar, att Stats-Rådsledamot, hvilken tillslyrkle åtgärder, stridande emot verkställigheten af den af Konung och Ständer fastställde Tryckfrihets-lag, eller underlät att deremot göra föreställning, skulle icke allenast mista embetet, utan ock förklaras ovärdig alt vidare i Rikets tjenst nyttjas.
Misstag vid tillämpningen af Tryckfrihets-lagen lyckas mig icke ovilkorligen böra medföra den stiänga påföljd, som här utsätles”.
Bi/u till 11. S.
Fröt. 1840 och 1841• 7 Sam. 1 Ad. 46 Haft. 4 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 180.