Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid får jag vidare i sjelfva saken anmärka, att den, på sätt förmäldt är, åt yngste eller fjerde StatsKommissaren, för åren ifrån och med 1835 till och med 1839, beviljade och på åttonde Hufvudtiteln af extra utgiftsmedlen, emot ersättning af Andra Hufvudtitelns besparingar, anordnade lön tillök ning, hvilken af Rikets Ständer i Deras fastställda Statsreglering destomindre blifvit afsedd, som den för en sådan embetsman begärda lön blifvit alldeles vägrad, följaktligen är ett så beskaffadt lönanslag, som emot Rikets Ständers förråberopade skrifvelse af den 6 Oktober 1834, angående några med Statsregleringen gemenskap ägande frågor, icke bordt å besparingarne anvisas: att det således, enligt de i Irsta anmärkningspunkten närmare utvecklade grunder, måtte hafva varit Konungens Rådgifvares skyldighet att icke låta afvikelse - 33 vikelse ifrån samma beslut äga rum, utan att till Protokollet föreställning deremot göra samt anföra hvad Rikets Ständer i den delen förordnat, helst Andra Hufvudtiteln alltsedan år 1832 icke haft några besparingar, utan blifvit belastad med hvarje år, till och med 1837, stigande öfverassignering, om hvilken brist StatsKontorets President, vid hvarje tillfälle då fråga om detta lönanslag anmältes, jemväl erinrat, och hvarför anslaget blifvit tills vidare anordnadt å extra utgiftsmedlen: men att icke destomindre de vid dessa tillfällen närvarande Herrar StatsRådsLedamöter, med åsidosättande af nyssnämnde i 65 §.
Regeringsformen dem föreskrifna skyldighet, dels icke meddelat något yttrande, såsom förhållandet varit åren 1836 och 1840, dels vid ett tillfälle, nemligen år 1837, åberopat hvad dc förut skola i ämnet yttrat, hvarigenom likväl, då ett sådant yttrande icke kunnat igenfinnas i StatsRådsProtokollen, efter det Rikels Ständer fattat Deras beslut, stadgandet i förrberörda Grundlagsparagraf ej heller kan anses iakttaget, dels sedermera år 1838, likaledes under åberopande af tillförene afgifna, men icke befintliga yttranden, väl afstyrkt lönanslagets beviljande, men utan att anföra hvad Rikets Ständer i denna del förordnat, dels slutligen år 1839, såsom Föredragande och Ledamöter i Kongl.
Regeringen, biträdt det då fattade beslut, hvarmedelst meranämnde lönanslag för nästförflutna året, i likhet med hvad tillförne skett, beviljades. 4:cle Punkten.
I anledning af Kongl. Majrts, uti Dess nådiga Proposition till Rikets Ständer vid sistlidna Riksdag 7), gjorda beräkning, att, ibland andra utgifter ä KiksStatens Tredje Hufvudtitel, lön för en President i Kongl.
KrigsKollegium, som för det dåvarande icke vore anslagen, borde upptagas med 4,200
R:dr och derunder inbegripna 304 tunnor spannmål; hade Rikets Ständer, i Deras skrifvelse af den 6 jNovember 1834, angående regleringen af utgifterna under nämnde Hufvudtitel, Irsta punkten 8), meddelat det underdåniga svar, att, då De ansågo, det Ordförandeplatsen i KrigsKollegium kunde, till lindring i Statsverkets utgifter, bestridas af någon bland de flera Generaler, hvilka, genom Kongl. Majrts nådiga förordnande, blifvit tills vidare ifrån all tjenstgöring befriade, ehuru de åtnjöto icke obetydliga inkomster, Rikels Ständer funnit sig icke kunna bifalla den ifrågaslällda Presidentslönens uppförande på stat.
StatsRådsProtokollen för Krigsärenden gifva vid handen, att sedan, den 24 Januari 1835, vid underdånig föredragning af Rikets Ständers nvssberörde 7) Bihanget till RiksStåndens Protokoll iB3T oell i835, usta Afdeln., usta Sami., p. r3. 8) Samma Bihang, io:de Sami., usta Ahlelin, iV:o 184- 5 34 skrifvelse, StatsRådets Ledamöter, hvilka på anförda skäl trodde, att nödvändigheten af serskildt lönanslag för Presidentsembetet i KrigsKollegium förr eller sednare ovilkorligen måste inträffa, i underdånighet tillstyrkt, det Kongl.
Maj:t täcktes besluta, att vid nästkommande Riksdagen till Rikets Ständer aflåta ny nådig Proposition om ett sådant anslags beviljande, och Kongl. Maj:t, som i nåder förklarade
Sig då i allmänhet icke vilja besluta om förnyade Propositioner vid kommande Riksdagen, den 27 nästderpåföljda Februari, behagat bifalla StatsRådets Ledamöters underdåniga tillstyrkande, att tillförordnade Presidenten i KrigsKollegium, som för detta embetes bestridande icke åtnjöte någon inkomst, måtte i detta afseende från och med innevarande året och tills vidare tilläggas en summa af 1000
R:dr årligen såsom taffelpenningar, att utgå af Tredje Hufvudtitelns anslag till oförutsedda behof; så och då Kongl. Maj:t den 1 September 1837 tillkännagaf, det Kongl. Maj;t funnit nödigt att, i anledning af tillförordnade Presidentens i KrigsKollegium timade död, förordna om förvaltande af detta Presidentsembete, och att, enär någon Presidentslön på Kollegii stat icke vore uppförd, ett arfvode borde anvisas åt den person, som komme att till embetets förvaltande förordnas, tillstyrkte Föredraganden oell StatsRådets öfriga Ledamöter, att ett arfvode för sådant ändamål måtte få månadtligen utgå af Tredje Hufvudtitelns besparingar, hvilka, enligt hvad Föredraganden upplyste, dertill för det dåvarande lemnade tillgång, på det, i händelse behof eller förekommande omständigheter sådant påkallade, Kongl.
Maj:t, vid hvarje månads utgång, måtte vara oförhindrad att härom annorlunda förordna.
Hvarefter Kongl. Maj:t åt den, vid samma tillfälle, till Presidentsembetets förvaltning tills vidare utsedde Generalsperson behagade anslå, såsom arfvode, 333 R:dr 16 sk. i månaden utaf nyssnämnda besparingar.
Äfvensom sedermera, den 26 Oktober 1838, efter underdånig anmälan, att han, i anseende till ett annat honom i nåder anförtrodt embete, vore hindrad att med förvaltningen af PresidentsEmbetet fortfara, StatsSekreterarens och StatsRådets öfriga Ledamöters underdåniga tillstyrkande föregick Kongl. Maj:ts nådiga beslut, att till sistnämnda embetsbefattning tills vidare förordna en annan Generalsperson emot ett årligt arfvode af 2000 R:dr, att likaledes af Tredje Hufvudtitelns besparingar utgå.
I dessa rådslag del togo, vid förra tillfället eller år 1837: Herrar StatsRåden, Friherre Åkerhjelm, Friherre von Schulzenheim och Friherre Gyllenhaal samt, i egenskap af Föredi’agande, Herr ExpeditionsSekreteraren Riben; och vid sednare tillfället eller år 1838: H. E.
Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad, Herrar StatsRåden, H. E. Grefve Löwenhjelm, Friherre Åkerhjelm, Friherre von Schulzenheim, Grefve Hård och Friherre Gyllenhaal, Herr StatsSekreteraren von Hartmansdorff, i 35 egenskap af tillförordnad HofKansler, samt Föredraganden, Herr StatsSekreteraren Grip.
Och emedan, på sätt ofvan anfördt är, Rikets Ständer pröfvat det föregifna behof vet af lönanslag för President i KrigsKollegium och, efter sådan pröfning, förklarat detta behof icke vara för hand samt, på grund deraf, från KrigsKollegii stat uteslutit det i berörde ändamål begärda anslaget; alltså och enär, efter hvad Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 6 Oktober 1834, i dess fjerde, till innehållet redan åberopade, punkt, antyder, besparingarne å RiksStatens Hufvudtitlar blifvit ställda till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, att användas till kostnader, hvilka vid staternas reglerande ej varit förutsedda, men icke till sådana, som af Rikets Ständer blifvit onödiga förklarade; synes häraf, enligt de i första anmärkningspunkten anförda grunder, den slutföljd böra dragas, att förrbemälde Herrar StatsRådsLedamöter och Föredragande, då de vid bägge ifrågavarande tillfällen eller vid ettdera af dem, i underdånighet yttrat sig angående anslag af serskilda arfvoden ifrån Tredje Hufvudtitelns besparingar, för de personer, åt hvilka, hvar efter annan, förvaltningen af Presidentsembetet i KrigsKollegium i nåder blifvit anförtrodt, derigenom hafva tillstyrkt medels användande annorlunda än stadgadt blifvit; hvilken rådgifvandeåtgärd, såsom en öfverträdelse af Regeringsformens 65 §., härmed varder anmärkt. 5:te och 6:tc Punkterna.
Jemte framställning af nästförut afhandlade afhandlade fråga om lönanslag för en President i KrigsKollegium, hade Kongl. Majrt, i Dess nådiga Proposition till Rikets Ständer 9), förmält, att dessutom, vid KrigsKollegii nya reglering och organisation, uppkommit ett behof utöfver förra staten af 497 R:dr 3 sk. 2 rst., med 163i tunnor spannmål under penningelöner beräknad; äfvensom Kongl.
Maj:t föreslagit, att den för Chefen vid Wermlands FältjägareRegemente förut anordnade lön måtte ökas med 678 R:dr 16 sk., jemte 30 tunnor mera spannmål under lönen.
Rikets Ständer, hvilka, på sätt redan förmäldt är, genom skrifvelsen af den 6 Oktober 1834, angående några med Statsregleringen gemenskap ägande frågor, Irsta punkten 10), till Kongl. Majrt i underdånighet inberättat
Deras beslut, att, vid anslående dädanefter af nya löner eller förhöjning i gamla, i 9) Bihanget till RiksStåndens Protokoll 1834 och i835, irsta Sami., irsta Afdeln., p. i3.
,0) Samma Bihang, io:de Sami., irsta Afdeln., Nro i5o.
36 förra fallet ingen spannmål och i det sednare endast det förut varande tunntalet finge under lönerna beräknas, anmälte derefter, i Deras underdåniga skrifvelse af den 6 nästderpåföljde November, angående regleringen af utgifterna under Tredje Hufvudtiteln X1), uti Irsta punkten: att
De beviljat uppförande af det föreslagna penningebeloppet å KrigsKollegii stat, men utan tillökning i det förut varande spannmålsanslaget; och uti örte punkten: att, livad angick frågan om lönförhöjning för Chefen vid Wermlands FältjägareRegemente, Rikets Ständer icke kunnat bifalla någon förändring i den för samma Regemente vid nästförutgångna Riksdagen reglerade och då förhöjda aflöningsstat.
Enligt StatsRådsProtokollet för Krigsärenden den 24 Januari 1835, då Rikets Ständers sistnämnda skrifvelse i underdånighet föredrogs, förenade sig StatsSekreteraren och StatsRådets öfriga Ledamöter om de underdåniga tillstyrkanden i afseende å ifrågavarande ämnen: att, då Rikets Ständer, som beviljat tillökning af 497 R:dr 3 sk. 2 r:st. för KrigsKollegii Aflöningsstat, deremot vägrat att anslå de under lönerna beräknade 163i tunnor span mål, hvarmed den föreslagna nya staten öfverskjöte den gamla, men anledning till en sådan högre beräkning äfven skulle förekomma, Kongl. Maj:t i nåder måtte finna för godt, med begagnande af Dess konstitutionella rätt, att disponera öfver anslagen inom Hufvudtitlarna, att, då genom vidtagna regleringar öfverskott å den under lönerna beräknade spanmålen uti andra stater uppstått, förordna det ifrågastälda (så kallade) brist uti KrigsKollegii stat borde af samma öfverskott fyllas genom motsvarande öfverflyttning från de stater, der öfverskott uppstått, intill nästföljande Riksdag, då förnyad Proposition i detta ämne torde till Rikets Ständer få göras; och att Kongl. Maj:t, jemte i enahanda ordning förnyad framställning angående den af Rikets Ständer afslagna löntillökning för Wermlands FältjägareRegementes
Chef, torde i Nåder finna godt, att den af Rikets
Ständer äfven vägrade tillökning af 30 tunnor spanmål under lönerna vid detta Regemente måtte, såsom en brist, fyllas på samma sätt, som den lika beskaffade å KrigsKollegii Stat.
Och blefvo dessa underdåniga tillstyrkanden af Kongl. Majrt bifallna.
I afseende å detta ärende, hvari deltagit D. E. Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad och Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm, Herrar StatsRåden Friherre Åkerhjelm, Poppius och Friherre von Schulzenheim samt Herr StatsSekreteraren Grip, nödsakas jag anmärka, att då Rikets Ständer i allmänhet bjudit, det inga nya anslag af spanmål under lönerna finge ske, och i följd *')
Samma stalie N:o 184- 37 deraf äfven vägrat det begärda förhöjda spanmälsanslaget å KrigsKollegii stat samt ej heller velat medgifva någon förändring i förut fastställda staten för Wermlands FältjägareRegemente, bemälde Herrar StatsRådsLedamöter, hvilka icke destomindre yttrat, att ökade spanmålsanslag för bägge dessa stater kunde äga rum, dervid förbisett Rikets Ständers konstitutionella rätt. att dels, enligt Regeringsformens 62 §., fastställa, huru serskilda summor skola till serskilda ändamål användas, och dels, eldigt 64 §., pröfva de behof, till hvilka, och fastställa den stat, efter hvilken Rikets medel anordnas, samt följaktligen emot 65 §. af samma Grundlag tillstyrkt, att sådana medel mätte annorlunda användas, än faststäldt blifvit. lule ofih 8:de Punkterna.
Uti Kongl. Majrts meranämnde, till Rikets Ständer vid nästförlidna Riksdag, alla tua nådiga Proposition, 12) hade vidare, i afseende å utgifterna på T r edje Hufvudtiteln, blifvit anfördt, att, enligt de för Konungens LifGardesRegementen fastställda, så kallade interimsstater, grundade på den förändrade organisation, Kongl. Maj:t, till befordrande af deras tjenstbarhet, funnit nödigt vidtaga, erfordrades, utöfver de för dem vid Riksdagen näst förut anvisade stater, följande summor: för LifGardet till Häst - - R:dr 6,835: 21. 6.
„ Svea LifGardet - - - „ 5,866: 27. — „ Andra LifGardet - - - „ 5,866: 27. — tillsammans R:dr~ 18,568: 27. 6.- likasom, vid ny reglering af H. K. H.
Kronprinsens HussarRegemente, en tillökning på det hela ägt rum af 1,321 R:dr 39 sk,; hvilka nya utgifters uppförande på stat blefve af Kongl. Maj:t äskadt.
Rikets Ständers underdåniga svar härå, genom Deras skrifvelse angående regleringen af Tredje Hufvudtitelns utgifter af den 6 November 1834, 13) i 4:de och 5:te punkterna, lydde, att sorn Rikets Ständer förutgångna Riksdagar, vid beviljande af ökadt anslag för GardesRegementerna med tillsammans 14,993 R:dr 11 r:st., åsyftande egentligen förbättring i Underbefälets löner och i mathållningen för truppen, tillika anhållit, att utväg för tillökning i det högre
Befälets löner måtte beredas genom någon minskning i dess personal, men de nu ifrågakomua ytterligare anslag för GardesRegementena 12) Bihnnget till RiksStandens Protokoll i834 och i835, irsta Samlingen, irsta Afdelningen, p. i3 och 14.
,3) Samma Bihang, torde Samlingen, irsta Afdelningen, Nro 184-.
38 hufvudsakligen afsåge förhöjning i Befälets löner, Rikets Ständer icke kunnat sistnämnda anslag bifalla; och att då, vid anställd jemnförelse emellan den förut gällande och den nya staten för Kronprinsens HussarRegemente, befunnits, att med ytterligare anslagssumman likaledes hufvudsakligen åsyftades lönförbättring för det högre Befälet, Rikets Ständer på samma skäl, som i afseende å GardesRegementena blifvit anförda och vid förra Riksdagen föranledde afslag å då väckta enahanda fråga om tillökning för detta HussarRegementes stat, icke kunnat det nu begärda anslaget bevilja.
Af StatsRådsProtokollen öfver Krigsärenden inhämtas, att sedan Kongl. Maj:t den 24 Januari 1835, vid underdånig föredragning af Rikets Ständers nyssnämnda skrifvelse, i nåder förklarat, att innan någon förändrad reglering af ofvanomförmälda Regementens stater förordnades, StatsKontorets underdåniga utlåtande deröfver skulle infordras, hvarvid borde upplysas, om och hvilka tillgångar inom Tredje Hufvudtiteln kunde förefinnas, till betäckande af de brister i då varande (interims) staterna, som genom Rikets Ständers vägran af tillökning i anslagen dertill uppstått, förekom detta ärende åter den 9 December 1836, då StatsKontoret afgifvit det anbefallda underdåniga utlåtandet, deri StatsKontoret, dels efter utredning af förhållandet med Tredje Hufvudtitelus besparingar yttrat den förmodan, att, i händelse några nya betydliga dispositioner å dessa besparingar ej tillkomme, äfven intill nästa Statsreglering tillgång deraf för LifGardesRegementenas aflöning efter Interimsstaten ej skulle komma att saknas; dels derjemte hemställt, om icke enahanda författning, som Kongl. Maj:t, i afseende på den för KammarRättens aflöning, enligt nya Staten, tillkomna betydliga tillökning, stadgat och sedermera tillämpat, måtte vidtagas vid GardesRegementenas aflöning, helst ett hastigt återgående till gamla staten skulle rubba den, enligt i nåder anbefalld reglering, påbörjade och i flera afseenden nyttiga ammorteringen af Officerarnes ackorder; dels ock andragit, att den för Kronprinsens HussarRegemente äskade tillökning, som utgjorde skillnaden emellan det större anslag i penningar och det mindre tunn tal spanmål in natura, som nya staten upptoge emot den gamla, sedan år 1831 blifvit, till dess verkliga belopp, efter beräkning af spanmålen enligt ortens markegångspris, helt och hållet å förrnämnda besparingar afförd, och syntes äfven fortfarande deraf kunna godtgöras, så länge den till större eller mindre del komme att äga rum.
Yid öfvervägande af ämnet funno StatsSekreteraren och StatsRådets öfriga Ledamöter, att, hvad beträffade GardesRegementenas stater, Kongl.
Majrt vore så mycket mera obehindrad att deruti göra de förändringar, omständigheterna kunde påkalla, som dessa stater endast ad interim blifvit i nåder fastställda.
Men med af - 39 seende å tillika uppgifna förhållanden och då, efter den utredning öfver Tredje Hufvudtitelns besparingar, StatsKontoret leinnat, anledning för det dåvarande icke förekom att, i anseende till befarad brist på tillgångar, rubba den lönreglering och organisation, Kongl. Maj.t under den 15 Januari 1831 åt dessa Regementen gifvit; — då den af StatsKontoret föreslagna åtgärd att dela aflöningsbeloppen i löner och arfvoden, åtminstone hvad angeck GardesRegementena till fot, der de tillökade utgifterna utöfver Rikets Ständers anslag till stor del tillkommit genom dessa Regementens förändrade organisation, utan att bestå i egentliga löntillökningar, vore föga verkställbar och ledande till rubbning af vederbörandes pensionsrätt; och då, likasom arf vodens uppförande på stat i stället för löner antydde de förras provisionella natur, ett sådant förhållande lika så väl vore, hvad GardesRegementena anginge, redan uttryckt genom deras benämning af Interimsstater; ansåge StatsRådet sig böra i underdånighet tillstyrka, att Kongl. Maj:t för det dåvarande täcktes inskränka
Sitt nådiga beslut i afseende å dessa Regementen till den förklaring, det Kongl. Maj:t, på alla anförda grunderna, funne i nåder för godt, att tills vidare låta vid GardesRegementenas gällande Interimsstater utan förändring förblifva; dock att StatsKontoret ägde att hvarje år, efter nyss afslutad Rikshufvudbok, inkomma med uppgift å besparingstillgångarne å Tredje Hufvudtiteln, på det Kongl. Maj:t derefter måtte blifva i tillfälle att vidare fatta det beslut, hvartill omständigheterna kunde föranleda.
Och vidkommande Kronprinsens HussarRegementes stat, så enär den mindre betydligt ökade utgift, den upptoge utöfver Rikets Ständers anslag, äfvenledes till största delen varit föranledd af Regementets förändrade organisation och endast till ringa del utgjordes af någon egentlig löntillökning samt till mera än halfva beloppet vore från anslaget för materielen öfverflyttad och, i anseende till mindre behof nu än tillförne af spanmål in natura, ytterligare minskades vid tillfällen af ett å denna vara gällande högre markegåugspris, än statspriset, funne StatsRådet, lika med StatsKontoret, denna, ofta till stor del och möjligen någon gång till hela beloppet, mera nominella än verkliga tillökning kunna och böra, på sätt som hittills, å besparingarne vidare afföras.
Bifallande Kongl. Majrt hvad StatsRådet sålunda tillstyrkte.
Detta rådslag, hvarom D. E. Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad och Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm, Herrar StatsRåden Friherre Åkerhjelm och Friherre von Schulzenheim samt Föredraganden, Herr StatsSekreteraren Grip sig förenat, gifver anledning att å nyo erinra, huruledes Rikets Ständer, i deras förr åberopade skrifvelse af den 6 Oktober 1834, 4:de punkten, i afseende å de Korpser, hvilka sedan förutgångna Riksdagen blifvit 40 reglerade med högre aflöningsstäter, än de af Rikets Ständer fastställda, och af de dem tillagda förmåner kommit i åtnjutande, väl medgifvit, att det högre aflöningsbeloppet fortfarande, så länge tjensternas då varande innehafvare qvarstodo, finge tillgodonjutås, och skillnaden deremellan och den gamla staten, såsom dittills skett, utgå af de pä Hufvudtitlarna uppkommande besparingar, men derjemte anmält
Sitt beslut, att besparingarne dädanefter icke måtte anvisas till några bestämda löneanslag på stat, och Sin anhållan, att Kongl. Maj:t i nåder ville vara betänkt på en förändrad organisation af dessa stater.
Med hänsigt till detta af Rikets Ständer fattade beslut, och då Rikets Ständer jemväl sedermera, vid pröfningen af de ifrågavarande för GardesRegementerna och Kronprinsens HusarRegemente föreslagna tillökade utgifter, funnit sig icke kunna desamma bevilja, men ofvanbemälde Herrar StatsRådsLedamöter likväl, hvad GardesRegementerna angår, utan att ens samtycka till StatsKontorets förslag om aflöningsbeloppens delning i löner och arfvoden, tillstyrkt fortfarande tills vidare af dessa Regementens såkallade interim sstater, oberoende af allt annat, än en möjligen sig yppande brist å Tredje Hufvudtitelns besparingstillgångar, samt likaledes ansett det ifrågaställda högre lönanslaget för Kronprinsens HussarRegemente kunna bibehållas och å samma besparingar tills vidare afföras; föranlätes jag, uppå dessa och de öfriga i l:sta anmärkningspunkten åberopade, här tillämpliga skäl, framställa den anmärkning, att ifrågavarande tillstyrkanden, hvilka, så vidt de icke inskränkt sig till tjensternas då varande innehafvare, åsyftat användande af Rikets medel annorlunda än faststäldt blifvit, följaktligen innefatta en uppenbar öfverträdelse af hvad 65 §.
Regeringsformen i delta afseende bjuder. 9:de Punkten.
I sammanhang med regleringen af Tredje Hufvudtiteln, hade Kongl. Maj:t, genom samma nådiga Proposition 14), slutligen föreslagit, att från LifBeväringens stat 4,561 R:dr 18 sk. med derunder inbegripna 340 tunnor spanmål, för qvarstående personer af f. d.
LifDrabantKorpsen, måtte på IndragningsStat öfvergå, hvarigenom utväg skulle beredas till en förbättrad reglering af Lif Beväringens stat.
Men Rikets Ständer svarade, i Deras ofvanom förm alda skrifvelse af den 6 November 1834, Urte punkten 15), att, då LifBeväringRegementets stat i stadgad ordning, eller i mån af den, förra LifDrabantKorpsen - 14) Rihanget lill RiksStåndens Protokoll i834och 1835. nsta Sami., usta Adeln., p> 16. 33} Samma Bihang. io:de Sam!., usta Afdeln., N:o 184. 41 Korpsen tillhörande, personals afgång, lomme att gå i verkställighet, Rikets Ständer, i betraktande derjemte af Statsverkets knappa tillgångar, ansett sig icke kunna medgifva den till ökad direkt statsutgift föranledande öfverflyttningen af f. d. LifDrabantKorpsens aflöningssumma på allmänna IndragningsStaten.
Då sedermera, efter hvad StatsRådsProtokollet för Krigsärenden den 15 December 1857 utvisar, hos Kongl. Maj:t i underdånighet föredrogs GeneralAdjutantens för Arméen underdåniga Memorial, med dervid bilagda handlingar, angående LifBeväringsRegementets aflöning, yttrade Föredraganden, Herr StatsSekreteraren Grip i underdånighet, att, då Rikets Ständers ofvannämnda beslut, fastän hinderligt för en definitiv reglering af delta Regementes stat, likväl innebure ett erkännande af regleringens behöflighet, den Kongl. Majit ock, efter StatsSekreterarens mening, vore berättigad att, med begagnande af befintliga disponibla tillgångar, provisionelt tillvägabringa, Herr StatsSekreteraren destomindre droge i betänkande att i underdånighet tillstyrka en billig och nödig förbättring i lönvilkoren för Regementets personal, att under benämning af arfvoden tills vidare utgå, som, på sätt Statslvontoret upplyst, Tredje llufvudtitelns besparingar dertill för det dåvarande lemnade tillgång; i hvilket afseende och jemlikt föreslagna grunder för beräkning af sådana arfvoden, Herr StatsSekreteraren äfven tillstyrkte, att den genom denna reglering uppkommande tillökning i LifBeväringsRegementets Statsanslag, utgörande 4,248 R:dr 38 sk., måtte anvisas att tills vidare utgå af omförmäida besparingar, emot det att till desamma ingingo ej mindre den fortfarande tillökningen å de af Statsanslaget för f. d.