Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständernas underdåniga skrifvelse vid sistlidna riksdag gifver vid handen, - afsigten med det understöd, som gafs åt småskolorna, ingalunda var att hämma den fasta skolans utveckling, utan fastmer att stärka det underlag, på hvilket denna skola rätteligen bör hvila, så lärer från delaktighet i det anslag, som kan af Statens medel beviljas, så mycket mindre böra uteslutas den utvidgning som folkskoleväsendet kan vinna äfven genom de fasta skolornas förbättring; — och torde härvid i öfrigt böra iakttagas att, såsom Prosten Rundgren erinrat, understöd af dessa medel må kunna lemnäs för folkskolor icke allenast på landet, utan äfven i städerna.
— På dessa grunder anser Utskottet ifrågavarande medel böra ställas till Kongl. Majits disposition, för att i allmänhet användas till folkskoleväsendets utveckling och förbättring, med bibehållande i detta fäll af det vid förra riksdagen meddelade stadgande, nemligen, att hvarje församling, som IJih. till li.
Prot. 1859 $■ 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 16 Haft. 15 114 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 123. erbjuder sig- att tillskjuta tvä tredjedelar af don summa, som, utöfver församlingens förut gifna tillskott, finnes erforderlig till folkundervisningens ändamålsenliga ordnande, må efter Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, af berörda medel erhålla den återstående tredjedelen; men att, i händelse så talrika ansökningar om dylikt understöd inkomma, att medlen icke blifva tillräckliga, det må på Kongl. Majit bero att ordna fördelningen efter sig företeende omständigheter.
Genom det tillägg i beslutet att, der särskilda förhållanden, — ibland hvilka i första rummet torde böra räknas församlingarnes fattigdom, — föranleda undantag från de stadgade vilkoren, Kongl. Majit eger sådant medgifva, är i detta anslag äfven iunefattadt det understöd, som hittills af statsmedlen varit fattigare församlingar för uppehållande af deras folkskoleväsende medgifvet.
I följd af hvad nu blifvit anfördt och med anledning af hos Utskottet gjorda framställningar om vissa bestämmelser i öfrigt för användandet af de till löneförbättring afsedda medlen, får Utskottet tillstyrka. e) att ett belopp af 80,000 II:dr måtte anvisas till löneförbättring åt de vid nu befintliga folkskolor anställde lärare hvilka icke hafva 400 Il:dr i lön, oboräknadt husrum och vedbrand, — under vilkor: l:o att bidrag häraf må lemnäs endast de församlingar, som till aflöning åt folkskolelärare redan tillskjutit ett belopp, som minst motsvarar den hvarje församling förut anslagna andel i personliga skyddsafgiften; 2:o att Statens bidrag af nu ifrågavarande medel, i allmänhet och der ej Kongl. Maj:t finnér särskilda förhållanden böra leda till undantag, icke må beviljas till högre belopp än församlingarne sjclfve ytterligare åtaga sig att tillskjuta till folkskolelärarens aflöning; 3:o att löneförhöjning icke må tilldelas mer än en lärare inom hvarje församling, företrädesvis den, som vid fast skola är anställd; — samt 4:o att löneförhöjning icke må utgå till andra lärare än dem, som vid skolan meddela undervisning under minst 8 månader hvarje år; f) att 75,000 R:dr må anvisas till Kongl. Maj:ts disposition för folkskoleväsendets utveckling och förbättring, enligt ofvan angifna grunder, och under vilkor att församlingarne fortfarande bidraga med två tredjedelar af hvad som för detta ändamål erfordras.
Majit har slutligen äskat Rikets Ständers medgifvande, att hvad af den personliga skyddsafgiftens halfva belopp icke blifvit för vissa behof anvisadt, äfvensom de på de särskilda anslagen uppkomna besparingar finge af Kongl. Majit för folkundervisningen tillhörande föremål disponeras, men hvad angår de betydliga besparingar, som under nuvarande statsreglerings-period å ifrågavarande anslag uppstått, anser Utskottet dessa medel icke vara för nästa statsregleringsperiod erforderliga till bestridande af utgifterna för folkundervisningen, och får i följd häraf hemställa, g) att högstberörde nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas endast i hvad densamma afser uppkommande Stäts-Utskottet8 Utlåtande N:o 123.
115 besparingar å de medel, som varda af Rikets Ständer för nästa statsreglerings-period till folkundorvisningens befrämjande anvisade.
För Utskottet Återstår vidare att afgifva yttrande i anledning af Professor Carlsons ofvananförda framställning, att 100,000
R:dr af de nu befintliga besparingarne A oftanämnde medel måtte få användas till folkskolelärares pensionering; — och får Utskottet härvid anföra, att, då allt sedan 1850—1851 års riksdag en särskild summa varit i Rikets Ständers Riksgälds-kontor afsatt, för att bereda tillgång till en fond för pensions-anstalter, som skulle inom stiften inrättas till folkskolelärares pensionering, men sådana anstalter — i saknad af påräknado bidrag från folkskolclärarno och församlingarne hittills endast i några få stift kunnat komma till stånd, anser Utskottet, vid sådant förhållande, icke lämpligt att nu föreslå ytterligare anslags beviljande för detta ändamål, och hemställer således, h) att ofvannämnde framställning ej må till vidare åtgärd föranleda.
Uti en hos Bonde-Ståndet väckt, motion har Riksdags-fullmägtigen B. J. Holmlin från Göteborgs och Bohus län, med anförande hurusom fiskeläget Fjellbacka i Qville härad med en befolkning af flera hundrade personer, ännu saknade annan utväg till beredande af undervisning åt de många der uppvexande barnen än genom socknens ambulatoriska skola, som dock vore alldeles otillräcklig, hemställt, att Rikets Ständer, i anseende till det fattiga samhällets oförmåga att i större mån bidraga till sitt folkskoleväsendes förbättring, måtte bevilja dels för cn gång en summa af 2,000 R:dr Runt för uppförande af ett skolhus, och dels ett årligt belopp af 400
R:dr till lön åt en folkskolelärare.
— Då emellertid det icke kan anses åligga Statsverket att bekosta uppförandet af de för folkskolorna erforderliga byggnader, men, hvad åter angår lärarens aflöning, Kongl. Majk, derest Utskottets ofvan framställda förslag af Rikets Ständer godkånncs, icke lärer sakna erforderliga tillgångar för afhjelpandet af det i detta hänseende framställda behof, har Utskottet funnit i) denna motion icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Siiiidhcts-Kollcgiiini och Mcdiciiial-Statcn.
G4:o.
Uti en särskild till Rikets Ständer den 11 November nästlidet år afbiten nådig Skrifvelse (N:o 51) har Kongl. Majk täckts meddela, att sedan Rikets Ständer, med anledning af gjorda framställningar om förbättrade aflöningsvilkor för arméens och flottans läkare samt Provincial-läkarne m. m. i underdånig skrifvelse den 24 Februari 1858 anhållit, det Kongl. Majk måtte låta utarbeta och till Rikets dernäst sammanträdande Ständer afgifva nådigt förslag till ett fullständigt ordnande af såväl den militära som den civila hclsovården i riket, hade Kongl. Majk, genom nådigt Bref den 20 Mars samma år, anbefallt dess Sundbets-kollegiuin, att uppgöra underdånigt förslag till fullständigt ordnande af den civila läkarevården; till åtlydnad af hvilken befallning bemälda Kollegium anmodat Kongl.
Majks samtlige Befallningshafvande att, med ledning af vissa i berörda 116 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. hänseende gifna upplysningar, föreslå de åtgärder, hvilka inom hvarje län för ändamålet kunde anses erforderliga, hvarefter Kollegium i hufvudsaklig öfverensstämmelse
xncd do utlåtanden, hvilka Kongl. Maj:ts Betallningshafvando och af dem hörde kommuner till Kollegium i följd häraf afgifvit, samt med särskildt afseendo jemväl på den erfarenhet, som genom föregående regleringar af deuna del af sjukvården hitintills vunnits, uppgjort och Kongl. Maj:ts nådiga pröfning underställt ett omfattande förslag till den civila sjukvårdens ordnande.
Detta förslag, som innehåller en utförlig framställning i ämnet och med ofvanberörde nådiga Skrifvelse blifvit i sin helhet till Rikets Ständer öfverlemnadt, afser, korteligen sammanfattadt: — att 48 nya Provincial-lältare, hvardera med 1,500 R:dr årlig lön, måtte anställas och inom länen fördelas; — att de hitintills varande 26extraprovincialläkare-befattningarne måtte varda på ordinarie stat uppförda med lika löner, som de ordinarie Provincial-]äkarne, eller 1,500 R:dr, och innehafvärne deraf, så framt de icke tillika vore militärläkare, uppå underdånig anmälan, erhålla Kongl. Maj:ts nådiga fullrnagt; — att vid de anslag, som anvisas för Provincial-läkare på landsbygden måtte fästas det vilkor, att distriktets innevånare skola upplåta och underhålla lämplig bostad vid do för läkarne fastställda stationer; — att don hitintills medgifna föreningen af extra provincial-läkarebefattningar med bataljonsläkaretjenster måtte upphöra, i den mån nuvarande innehnfvarne, hvilka under tiden åtnjuta endast hitintills fastställda extra provincial-läkare-arfvodo, derifrån afgå; — att för 15 vid olika län specificerade provincial-läkarebefattningar måtte beviljas, utöfver ordinarie lön, en efter omständigheterna lämpad löneförbättring, 'under benämning tjenstgöringspenningar; — att
Provincial-läkare erhålla lika värdighet med den för regements-läkare sednast i nåder bestämda, jemte deremot svarande traktamente vid embetsförrättningar; — samt att åt en Provincial-läkare inom hvarje län måtte uppdragas att, jemte vården om eget distrikt, i egenskap af förste Provincial-läkare, hafva det allmänna inseendet öfver länets helsö- och sjukvårdsangclägenheter och derför åtnjuta ett särskildt arfvode af 1,000 R:dr, med lika värdighet som Fältläkare, samt enahanda traktamente som dessa vid de förrättningar, lian i sin egenskap af förste Provincial-läkare verkställer.
Härjemte hade Kollegium uti sitt underdåniga Utlåtande, bland annat, anfört, att en fullständig'reglering af provincial-läkarevården, sådan att densamma för all framtid kunde uppfylla landets behof af läkarevård, icke vore möjlig att på en gång genomföra, enär detta behof måste blifva beroende af folkmängdens tillvext och utbredning, stigande upplysning och deraf följande klarare uppfattning af nyttan och nödvändigheten af en förbättrad helsö- och sjukvård, samt följaktligen ökas i jemnbredd med landets stigande odling så i materielt, som intellektuel! afseende.
— Kollegium hade derföre icke heller ansett sitt förslag, derest detsamma vunne Kongl. Maj:ts nådiga bifall och Rikets Ständer dertill anvisade erforderliga medel, kunna blifva tillfredsställande längre än för den närmaste framtiden och alltså böra betraktas endast såsom en väsendtlig och efter närvarande tidsförhållanden lämpad förbättring i den offentliga helsö- och sjukvården — icke såsom en definitiv, för alltid bestående reglering af denna vigtiga angelägenhet. -— Och har jemväl Kongl.
Maj:t i allmänhet ansett önskvärdt, att
Kollegii förslag inom en ej alltför aflägsen framtid måtte kunna bringas till verkställighet, men, med afseende å Statens tillgångar samt andre svårigheter, som mötte att för närvarande genomföra förslaget i dess helhet, funnit sig icke böra af Rikets Ständer äska andra anslag uti ifrågavarande hänseende, än till nya löner för 12 och tjenstgöringspenningar för o provincial-läkarebefattningar, samt arfvoden åt 24 förste provin - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123.
117 oialläkare; — hvilka anslagsfrågor, hvar för sig, här nodan närmare omförmälas.
Beträffande först frågan 0111 inrättande af nya provincial-läkarebeställniugar i riket, har Utskottet — jemte den af Kongl. Maj:t, uti Dess nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, framställda nådiga begäran, att för sådant ändamål måtte af Rikets Ständer beviljas ett årligt anslag af 18,000 R:dr, att användas till löner för 12 nya Provincialläkare å 1,500 R:dr för hvardera — tillika fått emottaga åtskilliga inom Riks-Stånden väckta, till Utskottet remitterade, motioner i samma ämne, för hvilka Utskottet nu får redogöra.
Sålunda har dels inom Borgare-Ståndet Herr Lindstedt och dels hos BondcStåndct Riksdags-fullmägtigen Matts Persson från Stockholms län, af anförda skäl, föreslagit, att för nordligaste delen af nyssnämnda län, omfattande Frösåkers Härad samt städerna Öregrund och östhammar m. fl. församlingar, måtte anställas en af allmänna medel aflönad provincial-läkare med station i sistnämnde stad; hvilken ort, enligt motionärernes tanke, vore dertill lämpligast, ej mindre med afseende derå, att staden vöre försedd med ett väl ordnadt apothek, än äfven till följd af stadens uti ifrågavarande hänseende särdeles fördelaktiga läge; hvartill kommc, att, såsom ett Herr Lindstedts motion bilagdt utdrag af Magistratens i samma stad protokoll för den 20 September 1858 utvisade, stadens innevånare, som, efter anmodan från Kongl. Sundhets-kollegium, blifvit i ämnet hörde, dervid åtagit sig att bereda den blifvande Provincial-läkaren kostnadsfri bostad jemte nödiga uthus, derest han blefve inom staden stationerad.
Med anförande, hurusom till de orter i riket, hvilka vore särdeles vanlottade i fråga om tillfället att erhålla nödig läkarevård, med skål kundo räknas det inom Stockholms län belägna Färentuna Härad, hvars innevånare, till följd af traktens låglåndtket, ofta utsatta för härjande febersjukdomar, hvilka påkallade hastig läkarebjelp, för att anskaffa sådan hade att tillryggalägga en väg af 5 till 10 mil fram och åter, bar inom Bonde-Ståiulet Riksdags-fullmägtigen C.
Nettelbladt från föronämnda län framställt det förslag, att Rikets Ständer, för sin del, måtte besluta, att en med ett mindre statsanslag aflönad extra Provincial-läkare skall för ofvannämnda härad förordnas och bostad åt honom beredas å Svartsjö Kongl, lustslott.
Sundhets-kollegii uti dess ofvanomförmälda underdåniga utlåtande framställda förslag, att å Gottland måtte anställas tvänne nya Provincial-läkare, har Riksdags-fullmägtigen Olof Lagergren från Gottlands län, enär nämnda ö, i anseende till dess afskiljda läge, betydliga utsträckning samt folkrikhot, vore i stort behof af tillökadt antal läkare, hemställt att, med bifall till berörda förslag, Rikets Ständer måtte bevilja för ändamålet erforderligt anslag af 1,500 R:dr för hvardera läkaren.
Till afhjelpande af den brist på tillräcklig läkarevård, som, enligt hvad Riksdags-fullmägtigen Johannes Andersson från Jönköpings län uti en af honom inom Bonde-Ståndet väckt motion anfört, förefunnes uti vestra delen al mellersta Sverge eller landsträckan emellan Jönköping, Göteborg och Halmstad samt köpingarne Ljungby, Wernamo och Wrigstad, hvilken landsort, med en befolkning af öfver 150,000 personer, länge erfarit behofvet af en derinom statiouorad läkare, har bemälde motionär yrkat, att Rikets
Ständer måtte bevilja anslag till lön lör en extra provincial-läkare med station antingen inom södra delen af Mo härad å 118 <Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123- hemmanet Wik, der kostnadsfri bostad kunde honom beredas, eller ock inom norra delen af Westbo härad å Gisslaveds gästgifvaregård eller annat lämpligt ställe.
Inom Borgare-Ståndet har Herr Ekman föreslagit inrättandet af ett nytt provincial-läkare-distrikt med station i köpingen Waldemarsvik samt omfattande denna jemte Tryserums, Gryts, Hannäs och Gusums församlingar; till stöd för hvilken framställning motionären åberopat det föreslagna distriktets folklikhet, detsammas aflägsenhet från närmaste läkarestation och innevånarnes beredvillighet att förse den blifvande Provincial-läkaren med passande bostad.
Hör anställande af en extra pro vincial-läkare inom Gillberga härad af Wermlands län, har uti cn hos Bonde-Ståndet väckt motion, Riksdags-fullmägtigen Per Eriksson från samma län anhållit, att Rikets Ständer till denne läkares aflönande måtte anvisa årligt anslag af 1,000 R:dr; — varande denna begäran grundad på det uppgifna förhållande att nämnde hårad, bestående af sju socknar med en folkmängd af omkring 17,000 personer, af hvilka en del hade 6 å 8 mil till närmaste provincial-läkarestation, sålunda vore i stort behof af egen läkare, hvaijemte motionären erinrat, att för den händelse den blifvande läkaren icke skulle åtnöjas med den aflöning af 1,000 R:dr, hvarom motionären gjort framställning, häradsboorna förklarat sig villige att, jemte anskaffande af lämplig bostad, tillika genom egna medel åstadkomma den fyllnad i aflöniugen, som kunde finnas erforderlig.
Och har slutligen jemväl inom Bonde-Ståndet Riksdags-fullmägtigen C. J.
Svensén från Calmar län påkallat Rikets Ständers medverkan till åstadkommande af förbättrad läkarevård inom Aspelands härad af nyssnämnda län, i hvilkeu landsort, såsom motionären anfört, behofvet af egen läkare vore särdeles framstående; till ådagaläggande hvaraf motionären åberopat dels häradets folkrikhet, dels ock att, då läkarehjelp erfordrades, sådan mäste sökas på ett afstånd af 1 till 5 mil utom häradets område, hvilket förhållande såväl i allmänhet, som i synnerhet vid inträffande pestsjukdomar, deraf orten under de sednare åren varit hemsökt, ovilkorligen måste vara förenadt med stora olägenheter och antagligen icke sällan medföra de olyckligaste följder.
Motionären har derföre föreslagit, att Rikets Ständer till aflöning åt eu distrikt-läkare inom Aspelands härad med station i Målilla eller trakten deromkring måtte bevilja ett årligt anslag af 1,500 R:dr, samt att Kongl.
Sundhets-kollogium måtte förständigas, att om anställandet af denna läkare gå i författning.
För bedömandet af de sålunda gjorda framställningarna, och hvilka åtgärder i anledning deraf må finnas af omständigheterna påkallade, har Utskottet ansett sig böra här i korthet anföra do skäl, sorn legat till grund för det af Kongl. Majit till Rikets Ständer aflåtna nådiga förslag i detta ämne.
Sedan nemligen Kongl. Sundhets-kollegium, efter en framställning af de åtgärder för hvarje län, som af Kongl. Majits
Befallningshafvande eller vederbörande kommuner uppgifvits vara beköfliga till vinnande af en nöjaktigt ordnad läkarevård i sådant hänseende ansett nödigt, att för hela riket inrättades 48 nya provincial-lälcarebeställningar, hade detta underdåniga förslag vid ärendets föredragning hos Kongl. Majit, enligt hvad det den nådiga Propositionen bilagda Stats-Råds-protokollet (pag. 50) utvisar, väl i så måtto vunnit Kongl. Majits bifall, som Kongl. Majit funnit det svårligen kunna bestridas, att ju icke omförmälda antal nya Provincial-läkare nu vore Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123.
110 eller snart skulle blifva i ganska hög grad önskvärda; men med afseende å de betydliga kostnader en sådan tillökning af låkarepersonalen skulle medföra, äfvensom svårigheten att på en gång få ett så stort antal platser väl fyllda, hade Kongl. Majk funnit sig böra inskränka sin begäran om nya löner derhän, att endast dot mest trängande, behofvet af ökad läkarevård kunde blifva afhulpet; likasom Kongl. Majk, lör den händelse att blott ett mindre antal nya löner blefve af Rikets Ständer beviljadt, ansett det mindre lämpligt, att fästa dessa vid bestämda orter, emedan hända kunde, dels att vilkoren för en ny Provincial-läkares tillsättande inom ett visst distrikt ej af dess innevånare uppfylldes, dels att sökande till en sådan mindre lockande plats kornme att saknas, i hvilka båda fall ett anslag skulle blifva obegagnadt, som på ett annat håll kunde med fördel användas; och har Kongl. Maj-.t derföre önskat att de begärda lönerna för 12 nya Provincialläkare måtto ställas till Kongl. Maj:ts disposition för att användas till läkare inom de distrikt, Kongl. Majk, efter vederbörandes hörande, kunde pröfva skäligt bestämma.
Utan att förbise hvarken don uppoffring för Statsverket, som är förenad med on betydligare tillökning af läkarepersonalen eller svårigheten att på en gång få ett större antal platser väl fyllda, har dock Utskottet, — i betraktande deraf att behofvet af en lättare tillgänglig läkarevård inom åtskilliga delar af landet är af den angelägna beskaffenhet, att det svårligen kunde blifva på ett tillräckligen verksamt sätt afhjelpt genom anställande under nästkommande frenne år af endast 12 nya Provincial-läkare — ansett lämpligt, att medel anvisas för 20 nya provincial-läkarebeställningar, der sådant pröfvas vara mest bchöfligt; — och då Utskottet icke kan bedöma, hvilka orter företrädesvis böra af denna förmån komma i åtnjutande, har Utskottet, vidkommande de framställningar om ökad läkar personal, som blifvit af enskilda motionärer gjorda för ofvan omförmälda särskilda distrikter, funnit sig icke kunna lemna någon af dem sitt förord; utan bör denna fråga, enligt Utskottets tanke, ankomma på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, då äfven antagas kan, att de orter, som af motionärernc nises, komma att få sitt behof af ökad läkare-personal afhulpet, i don mån sådant finnes nödvändigt och omständigheterna i öfrigt medgifva.
Beträffande särskildt det af Herr Lindstedt och Riksdags-fullmägtigen Matts Persson framställda yrkande, att den nya Provincial-läkare, som kunde komma att anställas uri norra delen af Stockholms län, måtte stationeras uti staden östhammar och således icke, såsom Sundhets-kollegium, i enlighet med Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i länet Utlåtande, föreslagit, vid Hargs bruk, har väl Utskottet funnit, att nämnde stad i så måtto synes vara i berörda hänseende företrädesvis lämplig, som apothek finnes derstädes inrättadt, hvilken, för en provi ncial-läkarestation ganska väsendtliga, fördel den andra föreslagna stationen lär sakna; — men då Utskottet icke är i tillfälle att bedöma öfriga lokala med flera förhållanden, som härvid jemväl böra tagas i betraktande, kan Utskottet icke tillstyrka Rikets Ständer att häruti fatta något beslut, utan torde i denna, likasom i öfriga frågor, rörande nya proviucial-läkarebeställningars inrättande, böra till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemnas att bestämma, hvarest den blifvande Provincial-läkaren må komma att stationeras.
På grund af hvad nu är anfördt får Utskottet hemställa: att Rikets Ständer till inrättande af nya provincial-läkarebeställningar inom de orter i riket, der sådant är af behofvet mest påkalladt, måtte bevilja ett årligt anslag af 30,000 R:dr, att, under enahanda vilkor, i afseende å kommunernas skyldig - 120 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. het att åt läkaren anskaffa kostnadsfri bostad som vid nästlidna riksdag- stadgades, af Kongl.
Maj:t användas till löner, hvardera å 1,500
R:dr, för 20 nya provincialläkare inom de distrikt och med de stationer, som Kongl.
Maj:t, efter vederhörandes hörande, kan finna skäligt bestämma. 65:o.
I sammanhang med det ärende, hvarom nästföregående punkt handlar, har Utskottet jemväl förehaft en hos Borgare-Ståndet väckt, till Utskottet öfverlemnad motion, deruti Hem- Wedin hufvudsakligen antört, hurusom för nordöstra dolon af Westmanland vore i stat uppfördt anslag till lön åt on Provincial-läkare med station inom Öster-Wåhla härad.
Detta anslag hade dock hittills varit obegagnadt, enär innevånarne i berörde härad icke kunnat förena sig om uppfyllandet af det genom Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 16 November 1854 för anslagets åtnjutande föreskrifna vilkor, att lämplig hostad skulle åt läkaren vid stationen beredas, och vore nu samma anslag, uti det af Kongl. Sundhets-kollegium afgifna underdåniga Utlåtandet, angående den civila helsovårdens ordnande i riket, ifrågasatt att för ofvannämnde landsort användas till lön åt en Provincial-läkare med station i Huddunge socken.
Anledning funnes emellertid att befara, det jemväl härvid skulle möta enahanda hinder i afseende å bostads anskaffande, som förut mött i Öster-Wåhla, och har derföre motionären, jemte uppgift, att stadsläkarebeställningen i Sala för närvarande vore ledig, föreslagit, att ifrågavarande provincial-läkarebefattning måtte med samma stadsläkaretjenst förenas, hvilket syntes motionären så mycket lämpligare, som nämnde stad just vore belägen i nordöstra delen af länet, på ett afstånd af endast 2.1 mil från Huddunge socknegräns.
I öfverensstämmelse med de af Utskottet i nästföregående punkt uttalade åsigtcr, och då, enligt hvad af Kongl.
Sundhets-kollcgii ofvanberörda underdåniga utlåtande (pag. 23) inlicmtas, något definitivt förslag rörande ordnandet af holsovården inom Westmanland af förekommen anledning ännu icke blifvit af Kollegium afgifvet, har Utskottet ansett sig böra endast i så måtto förorda ifrågavarande motion, att Utskottet hemställer, det Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t, vid blifvande reglering af helsovårds-förhällandena inom Westmanland, täcktes taga i nådigt öfvervägande, huruvida för omförmälde provincialläkare-befattning någon annan station kan finnas mera lämplig än Öster Wåhla härad. 66:o.