Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sig vilja, efter det nödiga upplysningar blifvit inbemtade, samt vederbörande embetsmyndigheter med underdåniga utlåtanden inkommit, till Rikets Ständer atlåta ytterligare nådig proposition, med hänsigt till bestämmandet af de hufvudpersedlar, hvilka böra till utgående på hittills vanligt sätt bibehållas.
Hänvisande till den ytterligare utveckling häraf, som i den nådiga Propositionen finnes intagen, får Utskottet, på de i densamma anförde skäl, tillstyrka, a) Rikets Ständers bifall till hvad Kongl.
Maj:t, angående grundran tornes förenkling, föreslagit.
Hvarjemte Utskottet föreslår Rikets Ständer, b) att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det nådige föreskrifter måtte varda vederbörande meddelde, ledande dertill, att de för ändamålet erforderlige förberedande åtgärder må kunna så fortskyndas, att Rikets Ständer, vid början af deras nästa sammanträde Stats Utskottets Utlåtande, JU 167.
19 kunna få emottaga den nådiga proposition för frågans slutliga afgörande, sorn Kongl. Maj:t förklarat
Sig vilja till dem allåta.
Då det ofelbart skulle leda till enkelhet vid debiteringen och till lättad kontroll för de skattskyldige, om vid den blifvande ränteförenklingen alla bråktal af ränte persedlar för helt hemman ur jordeböckerna uteslötos, tillstyrker Utskottet Rikets Ständer att för deras del besluta, c) att, sedan för hvarje efter ränteförenklingen qvarstående persedel minsta enheten blifvit bestämd, — och hvartill, i afseende på de af Kongl. Maj:t uppgifna, Utskottet föreslår: för spanmål en kappe. för smör, kött och fläsk ett skålpund, för hö, tackjern samt strömming och lax ett lispund, för kol en tunna och för ved ett mått ('A famn) — hvad i persedeltal, efter helt hemman heräknadt, finnes upptaget till ringare belopp, än nyss angifna enheter, måtte efter samma grund, som för småpersedlarne finnes bestämd, förvandlas och tilläggas penningeräntan; börande jemväl denna sednare ränta för hvarje helt mantal jernnäs till fullt skillinglal på det sätt, att till och med sex runstycken uteslutas, men högre runstyckstal beräknas till full skilling.
För deras betryggande, som af fruktan för en blifvande myntförsämring hysa farhåga att förvandla en del af persedelräntan i penningar, föreslår Utskottet, d) att all i räntornc ingående penningskatt skall beräknas och ulga likmätigt Myntbestämningslagen af den 1 Mars 1830. B. Angående ändring i sättet för de indelda hemmansräntornas och kronotiondens utgörande.
Maj:t anförda skäl får Utskottet tillstyrka, Rikets Ständer att, med hufvudsakligt bifall till hvad Kongl. Maj:t i denna punkt föreslagit, för deras del besluta: a) att alla de åt embets- och tjenstemän på lön indelde räntor och tiondeanslag, de allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser tillhörande dylika indelningar och anslag, samt de, såsom ersättning för vissa hemman eller lägenheter åtföljande besvär, anvisade ränte- eller liondeanslag, jemte de vissa städer tillerkände anslag af dylik beskaffenhet, må, likasom de kronan behållna, af räntegifvarne få lösas med penningar efter ett, hvarje år för de nästförflutna tio åren bestämdt, medelpris, utan rättighet för räntetagarne, att något af dessa anslag till leverering in natura uppsäga 20 Siats-Utskottets Utlåtande, JYs 167. dock att för dem af nuvarande embets- och tjenstemän, hvilka enligt fullmakter eller konstitutorialer äro i åtnjutande af så beskaffade löner, utan att serskildt förbehåll om förändring blifvit i fullmakten eller konstitutorialet gjordt, förändringen först med deras afgång från embetet eller tjensten må träda i verkställighet, såvida de icke sjelfve, deröfver hörde, förklara sig önska, att den derförinnan må försiggå; b) att innehafvare af ränte- och tiondeanslag för upphörandet så val af deras hittills åtnjutna optionsrätt att utfordra dessa anslag in natura, som af rättigheten att utaf räntegifvarne uppbära forsellön, då lösen med penningar eger rum, hållas skadeslösa på det sätt, att de af statsverket årligen erhålla ersättning till samma belopp, hvartill forsellönen för närvarande författningsenligt tillgodonjutes; c) att alla räntegifvares nuvarande rättighet ali uppsäga räntorna och lionden lill leverering in natura må, så snart den i mom. litt. a omförmälda förändring träder i verkställighet, inskränkas endast till spanmål och till de år, då årets markegång är lägre, än dot för lösen af spanmålen bestämda medelpris, med skyldighet likväl för räntegifvarne att, vid spanmåls leverering in natura, erlägga skillnaden emellan spanmålens värde efter årets markegång och det högre medelpriset; d) att i de fall, då, i afseende å den kronan icke behållna spanmål, räntegifvare åstunda begagna sig af förenämnde uppsägningsrältighet, men räntetagaren icke vill spanmålen emottaga, densamma, jemte hvad som enligt förestående mom. bör i kontant erläggas, må, lika med kronans behållna spanmål,
efter behörig uppsägning, få aflemnas till kronans uppbördsman, för att till statsverket ingå, emot det att lösen för spanmålen, efter medelpriset, af statsverket till vederbörande räntetagare utbetalas; börande den räntegifvarne tillhörande forslingsskyldighet af tiondespanmål jemväl i afseende å afrads- eller räntespanmål dem åligga.
Som statsverket, i händelse af Rikets Ständers bifall till hvad Utskottet sålunda tillstyrkt, skulle komma att för forsellönens godtgörande vidkännas en till omkring 60,000 Rdr förslagsvis beräknad årlig utgift; men denna ersättning, under de första åren efter förändringens vidtagande och innan alla löntagare på densamma ingått, på långt när icke kan komma att uppgå till berörde summa, lärer något serskildt Stats-lJtskoltets Utlåtande, JY§ 167. 21 anslag å stat för detta ändamål icke för närvarande behöfva anvisas, utan får Utskottet, i likhet med hvad Kongl. Majit i berörde hänseende föreslagit, tillstyrka Rikets Ständer att lemna Fullmäktige i Riksgäldskontoret föreskrift att vid de årliga liqviderna emellan Stats- och Riksgäldsverken godtgöra Statskontoret det belopp, sorn, enligt den afslutade rikshufvudboken, blifvit af sistnämnde verk i ersättning för ifrågavarande forsellön förskottsvis ulgifvet.
Genom hvad Utskottet sålunda tillstyrkt, dels rörande persedelskatternas förenkling, dels angående uppsägningsrättens upphörande å räntetagarnes sida, anser Utskottet sig hafva besvarat de i dessa ämnen ocb sammanhang dermed egande frågor väckte, ofvanornförmälda motioner, af Herr Friherre Raab, A. C., Herrar C. F. Waern och P.
Norin samt Riksdagsfullmäktige, förre Talmannen Anders Eriksson för Orebro län, Anders Eriksson från Elfsborgs län, Olof Johansson från Stockholms län, Gabriel Andersson från Elfsborgs län, Per Edén från Wester-norrlands län, Johannes Nilsson från Malmöhus län, Peter Gabrielson från Kronobergs län, Peter Mårtensson från Jönköpings län och Anders Olsson från Jemtlands län. C. Angående grunderne för markegångsprisens bestämmande.
Instämmande uti de af Kongl. Majit yttrade åsigter, dels att någon ändring uti markegångsdeputerades genom 7å § Regeringsformen bestämda sammansättning vid detta tillfälle icke bordo ifrågakomma, dels att vid hvad för närvarande angående tiden för deputerades sammanträde finnes föreskrifvet, fortfarande borde förblifva, tillstyrker Utskottet Rikets Ständers bifall till hvad sålunda blifvit framställdt.
Då det måste blifva af synnerlig vigt, att markegångssättningen varder verkställd på eli fullt betryggande sätt, sedan det korrektiv, som legat uti den ömsesidiga uppsägoingsrätten, kommer att, såsom ofvan blifvit föreslaget, å räntetagarnes sida försvinna, har Utskottet ansett sådane bestämmelser böra stadgas, som, för erhållande af ett med verkliga förhållandet öfverensstämmande markegångspris, kunna vara mest ändamålsenliga.
Priskurantemes uppgörande å landet uti sockenstämmorna anser Utskottet icke fullt lämpligt, dels emedan uti en och annan mindre socken ofta kan inträffa, att något gångbart försäljningspris vissa månader af året icke fun nits, af anledning att någon eller några af de för orten bibehållna persedelslag under denna tid derifrån icke blifvit afyttrade, dels emedan de röstegande inom socknarne hufvudsakligen eller måhända uteslutande torde komma att utgöras af räntegifvare.
Ändamålsenligare synes det Utskottet vara, att, såsom äfven uti motioner från Bnodeståndet blifvit föreslaget, sockneoinbud valdes, hvilka, tillika med ett mot - 22 Slals-Utskottels Utlåtande, As 167. svarande antal af Konungens Befallningshafvande utsedde personer, helst räntetagare, fögderivis sammanträda inför kronofogden för priskuranternes uppgörande; och då det i de större fögderierna icke kan vara behöfligt eller lämpligt, att ombud för alla socknarne hvarje gång komma tillsammans, torde, för att tillika lätta det med ifrågavarande bestyr förenade besvär, antalet kunna inskränkas till minst fyra och högst sex ombud, skiftesvis valde af fögderiets socknar, i den ordning och till det antal, som efter vederbörandes hörande blifvit af Konungens Befallningshafvande bestämde.
Beträffande de priskuranter, hvilka för städerne skola af Magistraterne afgifvas, så anser Utskottet dessa uppgifters edeliga bestyrkande vara mindre lämpligt, enär de å tjenslens vägnar upprättas och merendels komma att grunda sig på andra personers uppgifter; men deremot har Utskottet funnit sig böra föreslå edgång för deputerade till markegångstaxans upprättande, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad som vid taxerings- och pröfnings-kommittéer eger rum.
I öfverensstämmelse härmed och på grund af hvad Kongl. Maj:t i öfrigt föreslagit, tillstyrker Utskottet, att Bikets Ständer måtte för deras del besluta, att för städerne skola, i öfverensstämmelse med torgprisen under Oktober, November, December, Januari, Februari och Mars månader, af magistraterne efter hvarje månads slut upprättas priskuranter å fullgoda och afradsgilda varor af de persedelslog, som i markegångsfaxorna upptagas, hvilka priskuranter genast derefter till Konungens Befallningshafvande insändas.
För landet upprättas priskuranter å enahanda slags persedlar af serskilda nämnder, fögderivis.
Dessa nämnder utgöras, dels af sockneombud, årligen valde vid allmän sockenstämma, en för hvarje socken, bland ortens räntegifvare, skiftesvis af det antal socknar, och efter den ordning dem emellan, som Konungens Befallningshafvande, efter vederbörandes hörande, bestämmer, med iakttagande dock att anlalet inom hvarje fögderi icke må vara ringare än fyra och icke öfverstiga åtta, — dels af ett motsvarande antal ledamöter, som Konungens Befallningshafvande, likaledes för året, förordnar bland andra inom fögderiet bosatte, för sakkunskap och oväld kände män, helst räntetagare.
Erforderligt antal suppleanter må i enahanda ordning utses, att, vid inträffande förfall för ordinarie ledamöter, i markegångsnämnderne deras ställe intaga.
Dessa nämnder sammanträda med kronofogden, på dennes kal - Slals-Utskoltets Utlåtande, M 167. 23 leise, å närmaste tingsställe, 2:ne gånger för hvarje skatteår, nemligen i början af Januari och vid slutet af Mars.
Vid förra tillfället uppgöras priskuranter för do tre sista månaderna af det förflutna och vid det sednare för de tre första månaderna af det löpande kalenderåret.
Efter hvarje sådan förrättnings slut insändas priskuranterna til!
Konungens Befallningshafvande af kronofogden, hvilken det derjemte åligger att anmärka, huruvida han i något fall anser andra priser än de uppgifna hafva varit i orten gällande, äfvensom att serskildt utsätta de vid marknader och andra afsattningsstälien å landet gångbara pris.
Öfver förutnämnde priskuranter upprättar
Landskontoret sammandrag med utsatt medelpris för hela länet eller hvarje markegångsdistrikt, då mer än ett sådant inom länet förekommer; börande nämnde sammandrag i en serskild anmärkningskolumn i korthet upptaga de anmärkningar eller serskilda uppgifter, som af kronofogdarne blifvit insände.
Detta sammandrag jemte öfriga ärendet rörande handlingar framläggas för de deputerade, som för året bestämma länets markegång.
Dessa deputerades åligganden äro: a) att efter noggrant öfvervägande af kända förhållanden och med ledning af de priskuranter å fullgoda eller afradsgilda varor, som för Oktober, November och December månader af det föregående, samt Januari, Februari och Mars månader af det löpande året ifrån städerna och fögderierna inkommit, bestämma det årspris, som skall ingå i beräkningen af de sednaste tio årens medelpris, hvilket sednare derigenom erhålles, att nyssnämnde årspris sammanlägges med de för nästförflutna nio åren på enahanda sätt bestämda pris, eller, för så vidt de ej hunnit sålunda bestämmas, med markegångsprisen för samma år, hvarefter medeltalet af dessa sammanslagna tio årens pris blifver det löpande årets medelpris.
Då vid bestämmandet af ofvannämnde i medelmarkegången ingående årspris deputerade i något fall frånträda de på grund af priskuranterna uppgjorda medelpris, ega de att skälen dertill i protokollet anföra. b) Att, i likhet med hvad för närvarande eger rum, föråret bestämma den serskilda markegång, efter hvilken ej mindre de af nu - 24 Slals-Ulskotlets Ullålande, M 167. varande indelningshafvare, sorn ej ingå på den föreslagna regleringen med medelpris samt deras ränte- och tiondegifvare komma alt sig rätta, än äfven kronan skall emottaga den spanmål, som blifver till leverering in natura uppsagd, och hvilken markegång jemväl kommer alt ligga till grund för de liqvider enskilde emellan, som äro en följd af på årlig markegång träffade öfverenskommelse^
Denna markegångssättning afser det löpande årets skörd och grundar sig således på de priser, till hvilka densamma och öfriga i taxan upptagna persedlar förmodas kunna försäljas, då deremot det årspris, som enligt mom. a sättes för medelmarkegångens bestäm mande, grundar sig på kända och bestämdt uppgifna förhållanden.
Före förrättningens början aflägga samtlige deputerade för markegångssättningen ed i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den vid pröfnings- och taxerings-kommitléer brukliga.
Beträffande ordningen och sältet för bestämmandet af den serskilda årsmarkegången, äfvensom angående besvärs fullföljande i anledning af deputerades åtgärder, med afseende å så väl den tioåriga medelmarkegången som årsmarkegångssätlningen, böra hittills gällande föreskrifter tjena till efterrättelse.
Genom hvad Utskottet sålunda rörande markegångssättningen tillstyrkt, anser Utskottet sig hafva besvarat ofvanomförmälde, af Riksdagsfullmäktige Olof Johansson från Stockholms län, Petter Pettersson från Jönköpings län, Arvid Arvidsson från Elfsborgs län och Sven Andersson från Skaraborgs län i detta ämne väckta motioner.
I afseende å de serskilda förslag, hvilka, under åberopande af Stats-Utskottets vid sistförflutna riksdag i fråga om beskattningsväsendels förenkling afgifna utlåtande N:o 242, blifvit af åtskillige motionärer inom riksstånden väckta, går Utskottet nu att yttrande afgifva, i den ordning de uti förenämnda utlåtande förekomma, och med hänvisning vid hvarje fråga till det moment af samma utlåtande, hvarunder ärendet igenfinnes. 4:o. 4:de mom.
I della moment hade Utskottet, i afseende å den uti Herje ådalen bland ordinarie räntan förekommande räntepersedeln ost, som erlägges för hvarje underhållen ko, utan att likväl annan grund för beräkningen finnes stadgad, än att den skall motsvara en dags mjölkning, tillstyrkt, att, då berörde skatt alltså icke utgjorde någon så bestämd ränta, att förvandling deraf kunde, så länge räntan utgår Stats-Ulskollels Ullålande, Jtt 167. 25 Utgår efter dylika grunder, ega rum, Konungens Befallningshafvande i länet måtte få sig uppdraget, att, efter menigbeternes hörande, i underdånighet afgifva förslag, huruledes denna skatt, förvandlad till penningar, lika som öfriga hemmansräntor i provinsen, måtte kunna till visst belopp för hvarje hemman bestämmas.
Utskottet, som erhållit kännedom om att åtgärder redan blifvit i berörde hänseende vidtagna, får, i enlighet med hvad här ofvan i afseende å småpersedlarne blifvit föreslaget, tillstyrka, att Rikets Ständer måtte för deras del besluta, det ostskatten i Herjeådalen skall, sedan beloppet för hvarje hemman blifvit efter behörig utredning bestämdt, förvandlas i penningar. 2:o. 5 moni.
I afseende å Presternes bland ordinarie räntan upptagna och i jordeboken antecknade, så kallade utlagor, hvilka förra riksdagens Stats-Utskott, lika med kommitterade, ansett böra bestämmas till visst, för hvarje Pastorat sammanräknadt belopp i kontant efter 20 års medelpris, hemställer Utskottet, att samma grunder, som för räntors utgörande i allmänhet, blifvit här ofvan föreslagna, måtte komma att tillämpas. 3:o. 8 mom.
I detta moment hade sisllidne riksdags Stats-Utskott, lika med kommitterade, föreslagit, att den afgift, som under benämning af Näs Kungsgårds reparalionsmedel, utgöres af NäsgOrds fögderi med 66
Rdr 32 sk. och af Westerbergslags fögderi med 53 Rdr 16 sk. till underhåll af byggnaderna å Näs kungsgård, anslagen lill öfversteboställe vid Dalregementet, måtte, såsom innefattande en serskild skattskyldighet utöfver hemmansräntor, vid dåvarande boställsinnehafvarens afgång försvinna, samt med boställets underhållande derefter enligt gällande författningar tillgå.
Enligt hvad Utskottet inhemta!, innehafves icke ifrågavarande boställe af chefen för Dalregementet, utan ingår afkomsten deraf, jemlikt 1833 års lönereglering, till regementets löningsfond, för hvars räkning bostället är utarrenderadt; hvartill kommer att, utom förenämnde kontanta afgift, allmogen i Näsgårds fögderi är skyldig att, i händelse nämnde medel ej för afsedda ändamålet äro tillräckliga, fylla det bristande, samt att dessutom till nämnde kungsgård utgöra åtskilliga Ijenstbarheter.
Då under sådana förhållanden en föregående fullständig utredning erfordras, för bestämmande af den ersättning, sorn bör tillkomma regementets löningsfond, i händelse allmogen från berörde skattskyldighet befrias, får Utskottet, i sakens nuvarande outredda skick, hemställa, att ifrågavarande framställning icke för närvarande må till någon Ri kets Ständers åtgärd föranleda.
Jlih. till B.
Prol. 1830 & 1831. 4 Sami., 1 Afd., 2 Band., 14 Haft. 4 28 Stals-Ulskollcls Utlåtande, JY§ 1G7. 4:o. 9 mom.
Enär den i detta moment behandlade fråga om förvandling af de uti åtskillige hemmans onera ingående dagsverksskyldigheter, anvisade dels att in natura till åtskilliga statens egendomar utgöras, dels uti annorlunda bestämda arbetsbiträden till dylika egendomar, är af beskaffenhet att icke kunna erhålla någon fullständig utredning, förr än vederbörande i orterne blifvit deröfver hörde, hemställer Utskottet, att denna fråga för närvarande icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 5:o. 40 mom.
Den uti Färentuna härad af Stockholms län, på grund af åt njutande roteringsfrihet, utgående så kallade drängespan, utgörande 2 tunnor spanmå! för hvarje helt hemman,’ hemstäiler Utskottet, måtte utgå efter samma grunder, som rörande hemmansräntor i allmänhet här ofvan blifvit föreslagne. 6:o. 14 mom.
Då i sammanhang med beslutet om de nu utgående rän tornes förändring det blefve nödigt stadga, huru vid framdeles skeende skattläggningar bör i afseende å räntornes bestämmande tillgå, samt både rättvisa och billighet fordrade, att dervid icke förläres efter andra grunder, än att sådane räntor, som framgent åsätlas. öfverensstämma med dem, hvilka redan äro öfriga hemman ålagde, och, derest förvandling ej skett, skulle hafva ifrågakommit, hafva kommitterade ansett lämpligast, att då skattläggning framdeles erfordras, räntan först uträknas efter ortens hittills gällande method och det sålunda bestämda beloppet sedermera förvandlas till ny ränta efter samma beräkningsgrund och medelpris, som för de äldre räntornes förvandling varder fastställd.
Utskottet, som instämmer uti denna komrnitterades, af sista riksdagens Statsutskott biträdde framställning, tillstyrker Rikets Ständers bifall lill hvad sålunda blifvit föreslaget. 7:o. 15 mom.
Rörande den i detta moment behandlade fråga om mjölqvar nars beskattning, kommer Utskottet att afgifva serskildt utlåtande. 8:o. 16 mom.
Med anledning af hvad Utskottet här ofvan om ränteförenk lingen i allmänhet tillstyrkt, anser Utskottet, att i afseende å den i detta moment omförmälda ordinarie ränta af städernes jord, någon serskild hemställan icke erfordras. 9:o. 18 mom.
Med omförmälan, hurusom uti Skåne erlägges, under be nämning halmstädja, hvart 7:de år en serskild, efter tion,den lämpad, afgift, hvilken icke i andra delar af riket utgjordes, hade kommitterade, efter utredning af tillkomsten och beloppet af denna afgift, tillstyrkt, att densamma, i anseende till dess obe - Slats-Ulskullets Utlåtande, J\i 167. 27 tydlighet, måtte upphöra och de räntetagare, som dittills varit deraf i åtnjutande, undfå ersättning efter hvad som per medium för året belöpte å bvarderas vid indragningen innehafvande tioudeanslag; uti hvilket tillstyrkande sistlidne riksdags Siats-Utskott instämt.
I afseende härå får Utskottet, i enlighet med hvad ofvan i allmänhet blifvit föreslaget, hemställa, att, sedan, i sammanhang med öfrige undersökningar, utrönt blifvit, huru mycket hvarje hemman i medeltal af 21 år erlagt i halmstädje afgift, denna serskilda, nu endast hvart 7:de år utgående, skatt måtte upphöra, emot det att hvad i medeltal för ett år belöper tillägges penningeräntan. 10:o. 24 mom.
A. I detta moment hade sistlidne riksdags Stats-Utskott tillstyrkt bifall till kommitterades förslag, att de under anordningstitel afförde räntor, ifrån hvilkas utgörande befrielse åtnjoles af Åkers krutbruk, Husqvarna gevärsfaktori, klädesfabrikerna i Norrköping och åtskilliga uti kommitterades betänkande (sid. 96) uppräknade byttor, måtte, sedan dessa inrättningars rätt till denna förmåns tillgodonjutande blifvit vid skeende undersökningar bekräftad, uteslutas ur räkenskaperna och endast förås inom kolumn i jordeboken.
Till hvad sålunda blifvit föreslaget, såsom ledande till enkelhet i räkenskaperne, tillstyrker jemväl Utskottet Rikets Ständers bifall. ll:o. 24 mom.
I enlighet med hvad kommitterade föreslagit, tillstyrkte sistlidne riksdags Stats-Utskott i denna punkt alt, sedan Sala silfververks delegare fått sig yttra, angående de af kommitterade uti deras betänkande (sidd. 93—96) föreslagne vilkor för indragningen af samtlige till bergslagets disposition öfverlåtne kronans räntor och inkomster, samt vederbörande embetsverk jemväl blifvit hörde och afgifvit den närmare och fullständigare utredning af förhållandena dervid, som för ärendets slutliga pröfning kunde anses af nöden, Kongl. Maj:t måtte till Rikets Ständer göra den nådiga framställning i ämnet, som för berörde indragnings verkställande af behofvet påkallades.
Då, enligt hvad Utskottet inhemtat, vederbörande sedermera blifvit hörde samt Kammar- och Bergskollegierne infordradl underdånigt utlåtande afgifvit och frågan numera är på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende, hemställer Utskottet, att ifrågavarande ämne icke för närvarande må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 12:o. 24 mom.
C. Hvad beträffar den föreslagna indragningen af ti onde och hemmansräntor, som uti räkenskaperne för år 1344 afförts med tillhopa 28 Stats-Ulskoltels Ullätande, Jts 167. 3,142 R:dr 37 sk. 5 rst., men uti Riksstaten äro förslagsvis beräknade till ett värde af 3,669 R:dr 16 sk., så har Utskottet i den af Rikets Sländer bifallna 24:de punkten af Utskottets betänkande 87 redan angående detta ämne sig yttrat, och anser derföre någon vidare ålgärd derutinnan icke erforderlig. 13:o. 24 /nom.
D. och E.
Som Rikets Ständer, vid pröfningen af ut gift erne under Riksstalens 7:de Hufvudtitel, bifallit den af Kongl.
Majit föreslagna indragning af de för Runna qvarndam, Kungsladan vid Rankhyttan och Ornäs lofthyggnad anvisade anslag af indelta räntor emot kontanta ersättningar, lärer något vidare åtgörande härutinnan icke erfordras. 14:o. 25 mom.