Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sorn emedlertid tvänne Riks-Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, godkänt ifrågavarande betänkande, och Utskottet af de gjorda erinringarne icke funnit anledning att sin i frågan redan uttryckta åsigt frångå, för alltså Utskottet sitt Torra yttrande vidblifva.
Reservation: af Herr Gråå, J. F., som åberopade innehållet af sin, det återremitterade Betänkandet bifogade, reservation.
No 331.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Okt. 1854, kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 300, angående väckt fråga om anslag till Lasarettet i Lund. (U. A.)
Vid föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 300, deruti Utskottet hemställt, att en af Kontrakts-Prosten Holmberg väckt motion om beviljande af ett anslag utaf 25,000 R:dr till Lunds lazarett med dertill hörande medicinska inrättningar icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd Töranleda, hafva Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet godkänt utlåtandet, hvaremot Preste- och Borgare-Stånden detsamma återremitterat.
De ledamöter af sistnämnde 2:ne RiksStånd, på grund af hvilkas yrkande återremissen skett, hafva, under åberopande ai dea utredning af föågan, som utlåtandet innehåller och i motionärens dervid fogade reservation finnes närmare utvecklad, äskat att ett anslag af 10,000 Ridr^ hvartill ock motionären i reservationen inskränkt sin begäran, måtte för ändamålet betiljas; varande till stöd härför hufvudsakligen anfördt, att Lunds Lasarett icke, såsom andra dylika anstalter, endast vore en sjukvårds-inrättning för länet, utan derjemte hade ett vigtigt inflytande på den medicinska undervisningen vid Lunds Akademi och sjelft utgjorde en del af de Akademiska institutionerne, samt Stals-Ulslcollcls Utlåtande, N:o 332.
15 att vid sådant förhållande och då de medel, som länets innevånare frikostigt sammanskjutit, icke vöre tillräckliga att försätta inrättningen i ett tidens fordringar motsvarande skick, det måste anses vara Statens pligt att härvid komma inrättningen till hjelp, helst denna anstalt genom den utmärkta omsorg, dess skicklige läkare, som tillika vore Universitets-lärare, åt densamma egnat, förvärfvat ett allmänt förtroende inom länet.
Utskottet, som i det återremitterade Utlåtandet anfört de skäl, hvarpå dess afstyrkande af bifall till motionen sig grundar, får, med åberopande af dessa skäl och enär 2:ne Riks-Stånd godkänt Utskottets yttrande, berörde afstyrkande härmed förnya.
Reservation: af Kontrakts-prosten Holmberg: »Då min motion återkommit betydligt modifierad till Utskottet, understödd af 2:ne
Stånds återremisser, hade jag trott att Utskottet skulle kunnat afvika från sitt förra Utlåtande och egt anledning att tillstyrka det angelägna anslaget af 10,000 R:dr, hvartill min vördsamma begäran numera inskränkt sig.»
Friherre Cederström, Rud., Prosten Berlin och Herr Cassel, JF.
H:o 332.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 24 Okt. 1854, kl. 5 e. m.
Utlåtande, i anledning af vuckle motioner om belöning åt Kapitenmekanikus Sasse, för en af honom uppfunnen vattendistillering s-app urat, (U. A.) Till Stats-Utskottets behandling hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet remitterat tvänne af Grefve af Puke F. M. och Biskop Annerstedt, med åbéropadt stöd af 56 §.
Riksdags-Ordningen, väckta motioner, deruti anförts, 16 Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 332. hurusom vid örlogsfartygs utrustande till längre expeditioner det betydliga utrymme, som erfordrades för det behöfliga vattenförrådet, varit en stor och länge öfverklagad olägenhet, hvilken i ännu högre grad ökats, sedan fartygen börjat förses med auxiliär ångmachiner.
När linieskeppet Carl XIV Johan apterades till propellerfartyg, skulle, efter Nådig befallning, en vattendistillerings-apparat från England införskrifvas, hvarvid kostnaden beräknades till 10,000 R:dr B:ko, men frågan härom förföll, efter vunnen upplysning, att der tillverkade sådane apparater vore alltför komplicerade och för öfrigt ej fullt motsvarade ändamålet.
Kapitenmekanikus E. W. Sasse uppgjorde dä ritning till en dylik apparat efter förbättrad konstruktion, hvilken för en kostnad af ej fullt 2,000 R:dr B:ko tillverkades å flottans varf i Karlskrona samt anbringades å nämnde linieskepp och under innevarande års expedition med detta skepp visat sig ega alla de egenskaper, som af en dylik apparat fordras.
Det hade alltså lyckats en Svensk alt åstadkomma ifrågavarande, i mångfaldiga rigtningar gagnande, uppfinning, hvilken, enligt den ena motionärens, Grefve af Pukes förklarande, så väl i afseende på enkelhet samt den ringa kostnad och det lilla utrymme, den erfordrade, som ock med hänsigt till det afsedda ändamålets fullkomliga uppfyllande, syntes lemna intet öfrigt att önska.
Da Kapiten Sasse icke velat begagna sig af rättigheten att begära patent på sin uppfinning, ulan föredragit, att, utan sådan fördel för sig, tjena sitt fädernesland, samt han icke heller för apparatens anbringande å skeppet Carl Johan betingat sig någon vedergällning, vore det, enligt motionärernes tanka, Rikets Ständer värdigt att härför tillägga Kapiten Sasse en belöning, i hvilket af seende de föreslagit en gratifikation af 2,000 R:dr B:ko; och har, vid den förra motionens föredragning till remiss, Herr von Hartmansdorff, August, mod hvilken tvänne andre af Ridderskapet och Adelns ledamöter sig förenat, instämt uti motionen med den förändring, att den ifrågaställde belöningen fastställdes till 4,000 R:dr nämnde mynt.
Utskottet, som tagit motionerne i öfvervägande, eger väl icke den sakkännedom, hvilken fordras för att kunna fullt bedömma förtjensterne af den vattendistillerings-apparat, som, förfärdigad efter Kapiten-mekanikus Sasses ritning, blifvit anbringad å linieskeppet Carl XIV Johan, och hvilken Riks-Stånden vid besök nästlidne sommar å nämnde örlogsfartyg haft tillfälle beskåda; men, efter sakkunnige personers omdöme, mäste dock Utskottet antaga, del uppgiften, att med besparing af utrymme å örlogs-fartyg anbringa dylika apparater, genom hvilka hafsvattnet göres användbart för de ombordvarande behof af färskt vatten, blifvit genom omförmälte uppfinning löst på ett förtjenstfullare sätt, än som förut varit kändt, och att den af Kapiten Sasse konstruerade vattendistillerings-apparaten är af beskaffenhet, att den kan anses fullt motsvara det afsedda ändamålet.
Derjemte förekommer, att, såsom upplyst är, kostnaden för ifrågavarande apparat uppgått till icke fullt 2,000 R:dr, då deremot en sådan apparat af den mindre ändamålsenliga beskaffenhet, som de å Engelska örlogsfartyg begagnade ega, beräknats - Stats-UtskoUets Utlåtande, N:o 332.
17 räknats kosta icke mindre än 10,000 R:dr, så att genom den gjorda uppfinningen, hvilken för öfrigt äfven för handelsfartyg bör blifva af stor nytta, en betydlig besparing är Slaten beredd i följd af den minskade utgiften så väl för den å förenämnde linieskepp anbragta apparaten som ock för de ytterligare apparater, hvilka efter samma modell kunna komma att för andra flottans fartyg anskaffas.
I betraktande häraf och då kapten Sasse, efter hvad jemväl upplyst är, ej sökt patent å sin uppfinning, utan bembjudit
Staten frukten deraf, samt icke heller gjort anspråk på någon särskild ersättning för apparatens anbringande å skeppet Carl Johan, har Utskottet, lika med motionärerne, funnit den af Sasse i omför mälde afseende ådagalagde förtjenst och oegennytta fordra ett erkännande deraf från fäderneslandets sida, och trott, att något vedermäle af Rikets Ständers erkänsla bör honom meddelas.
Utskottet får derföre i sådant afseende hemställa atl, på sätt motionärerne föreslagit, en gratifikation af 2,000 R:dr R:ko må Kapiten-mekanikus E. IV.
Sasse tilldelas, att af Riksgälds-kontorels medel utbetalas.
Reservationer: af Riksdags-fullmäktigen Ola Månsson från Christanstads län: »Emot den af Höglofl.
Utskottet åt Herr Kapiten Sasse tillstyrkta belöning af 2,000 R:dr för uppfinning af en förbättrad vattendistillerings-apparat, får jag anmäla min reservation, icke derföre att jag vill underkänna principen af belöningar åt förtjensten, utan derföre att ifrågaställde apparat, såsom använd endast några veckor, ännu icke kunnat gifva sådant resultat, att dess bestånd för framtiden kan bedömas, hvadan också belöningen intill nästa riksdag bordt anstå.» af Riksdags-fullmäktige Matts Pehrsson från Stockholms, Måns Månsson från Kalmar, David Andersson från Hallands, Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands, Henrik Andersson från Örebro, Erik Malmin från Westerås, Nils Nilsson från Örebro och Elof Andersson från Wermlands län.
Prat. 1S53 & -ISSA. 4 Sami. i Afd. 3 Band.
U Hart.
STOCKHOLM, trjckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Stats-Utskottets Utlåtande, M 353. 1 JK 333.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Okt. 1834, kl. 1 e. ra.
Utlåtande, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet JK 273, angående dels Kongl.
Maj:ls Nådiga Proposition i fråga om Statens medverkan för jernvägars anläggning, dels väckta motioner rörande sättet får dylika anläggningars åstadkommande.
Sedan, vid föredragningen af förenämnde Betänkande, detsamma blifvit af Ridderskapet och Adeln, Preste- oell Borgare-Stånden, uti åtskilliga delar, samt af Bonde-Ståndet, i sin helhet, ålerremilteradt, får Stats-Utskottet, med anledning häraf, förnyadt Utlåtande nu afgifva och dervid redogöra för de hufvudsakliga anmärkningar, som emot detta Belänkande blifvit framställde.
Hvad Utskottet uti de 3:ne första punkterna af ifrågavarande Betänkande föreslagit, eller att Rikets Ständer måtte, för sin del, förklara, besluta och stadga: l:o att, med hänsigt lill ifrågakommande jernvägs-anläggningar inom Sverige, antages och fastställes den grundsats, att alla stambanor hädanefter anläggas och utföras genom Statens försorg, samt alt sålunda anlagda stambanor, med allt hvad dertill hörer, komma att anses såsom allmän tillhörighet och stå under Statens tillsyn och förvaltning; 2:o att de med stambanors anläggande förenade kostnader skola af Staten i allmänhet bestridas; dock må vissa delar af sådana jernbanor på enskild bekostnad utföras, mot rättighet för Staten att de sålunda anlagde ban-delarne, efter deras fullbordande, inlösa i den ordning och på det sätt, som för hvarje särskildt fall, före anläggningens företagande, blifvit stadgadt; och 3:o att företagandet och utförandet af de smärre jernvägs-anläggningar inom landet, som för kommunikationer af mindre utsträckning erfordras, må ankomma på den enskilda industrien och företagsamheten; börande likväl ingen sådan jernbana, sorn kan hänföras under egenskapen af allmän väg, få anläggas innan Kongl. Maj:t, «fter skedd anmälan om samma banas riktning och beskaffenhet, dertill lemnat tillåtelse; och kommer att på särskild pröfning i hvarje fall, bero, om och i hvilken mån dylika företag må af Staten understödjas, hvarvid företräde bör tillerkännas anBih. lill R.
Prot. 1833 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 5 Band. 15 Haft. 1 2 Slals-Ulskottels Utlåtande JY° 333. läggningen af sådana jernvägar, som komma att slå i direkt förbindelse fned någon af Staten anlagd jernbana; har af Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Stånden blifvit bifallet; hvadan och enär följaktligen de i berörda punkter behandlade frågor, jemlikt 76 § Riksdags-Ordningen, äro af Rikets Ständer afgjorda, Utskottet anser Bonde-Standels återremiss, så vidt den afser dessa frågor, icke kunna lill någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
4:de punkten, innefattande hemställan, att ett särskildt anslag af 100,000 R:dr måtte anvisas till utgående från Riksgälds-kontoret och ställas till Kongl.
Maj:ts disposition, på det Kongl. Maj:t måtte komma i tillfälle alt genom sakkunnige och erfarne män låta, efter anställda noggranna undersökningar och utredningar i både statsekonomiskt och topografiskt afseende samt med hänsigt lill kommunikationsväsendet i allmänhet, uppgöra och utarbeta förslag till jernvägars riktningar, anläggningssält och beskaffenhet m. m., är bifallen af Ridderskapet och Adeln, men återremitterad af Preste- och Borgare-Stånden, hvarvid anmärkts, inom sistnämnde Riksstånd, att, då Regeringen bäst vore i tillfälle bedöma huru stort belopp, som härtill kunde erfordras, det jemväl syntes lämpligast att endast anvisa hvad Kongl. Maj:t i d ess Nådiga Proposition i sådant afseende äskat, eller 60,000 R:dr, och borde denna summa desto heldre vara för ändamålet tillräcklig, som dylika undersökningar, rörande de föreslagna större jernvägs-anläggningarne inom riket, redan egt rum; hvarjemte yttrats, alt ett högre belopp, under de nästkommande åren, icke skulle kunna på ett ändamålsenligt sätt användas, enär erforderligt antal fullt lämplige personer för verkställande af sådane arbeten inom landet för närvarande saknades.
Preste-Ståndet bar, utan alt egentligen framställa någon anmärkning mot Utskottets förslag i denna punkt, återremitterat så väl densamma som den nästföljande punkten, i sammanhang med den beslutade återremissen af Betänkandets 7:de punkt.
Uti den sålunda af Preste-Ståndet samt jemväl af de öfriga Riks-Stånden återremitterade S:te punkten, hade Utskottet tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t, vid nästkommande Riksdags början, täcktes aflåta Nådig Proposition, angående Sveriges jernvägssystem samt verkställigheten af de större jernvägs-anläggningar, hvilka af allmänna medel borde bekostas och genom Statens försorg utföras, äfvensom angående öfriga härmed sammanhang eller gemenskap egande frågor.
Hos Ridderskapet och Adeln, hvarest denna punkt först blifvit föredragen, sedan bemälde Riks-Stånd fattat beslut i afseende å 6:te och 7:de punkterna, har densamma ansetts dels kunna förfalla, dels, efter erhållen förändrad redaktion, böra sammanslås med den 4:de, till hvilken den egentligen utgjorde ett »corollarium»; och inom Borgare-Ståndet har återremissen blifvit yrkad, för alt Utskottet mätte tillse, det medel för jernvägars snara anläggande kunde beredas och något uppskof till en oviss framtid med verkställigheten af dessa anläggningar icke ega rum.
En ledamot af Ridderskapet och Adeln har Stals-Ulskottels Utlåtande, M 33.3. 3 derjemte erinrat, att det under den korta liden intill nästa Riksdag svårligen vore möjligt att, jemte verkställandet af de noggranna och fullständiga undersökningar, som erfordrades för de jernvägs-anläggningar, dertill statsbidrag af Rikets nu församlade Ständer kunde anvisas, medhinna dylika undersökningar i afseende på alla öfriga till ett ordnadt jernvägs-system för hela landet hörande anläggningar.
Då den af Utskottet föreslagna förhöjning i det anslag, Kongl.
Maj:t i Nåder äskat för undersökningar angående stamliniers utförande, endast blifvit bifallen utaf ett Riks-Stånd, finner Utskottet sig föranlåtet att till det af Kongl. Majit såsom erforderligt uppgifna belopp inskränka sin tillstyrkan i afseende på detta anslags beviljande; hvaraf dock följer, att ifrågavarande undersökningar icke kunna anställas i den omfattning och med den utsträckning, Utskottet vid föreslåendet af den högre anslagssumman åsyftat.
1 detta fall lärer ej heller den Proposition, om hvars aflåtande vid nästa Riksdags början, Utskottet ansett Rikets nu församlade
Ständer böra i underdånighet anhålla, kunna, på sätt Utskottet i den återremitterade
Site punkten hemställt, omfatta Sveriges blifvande jernvägs-system samt innehålla förslag ej blott angående verkställigheten af de jernvägs-anläggningar, hvilka böra genom Statens försorg utföras, ulan äfven rörande öfriga härmed gemenskap egande frågor.
Vid sådant förändrndt förhållande anser Utskottet också de framställningar, hvilka komma att motsvara 4:de och 5:le punkterne af oftanämnde Betänkande, lämpligen kunna, såsom yrkadt blifvit, sammanföras i en enda punkt; för hvilken punkt Utskottet nu får föreslå följande lydelse, nemligen: att ett särskildt anslag af Sextio Tusen Riksdaler måtte vid denna Riksdag varda anvisadt till utgående från Riksgälds-kontoret och stäldt till Kongl.
Majits nådiga disposition, för att sätta Kongl. Majit i tillfälle att genom erfarne och sakkunnige män låta, efter anställda noggranna undersökningar och utredningar i både statsekonomiskt och topografiskt afseende, samt med hänsigt lill kommunikationsväsendet i allmänhet, uppgöra och utarbeta förslag till jernvägars riktningar, anläggningssält och beskaffenhet m. m., samt att, vid nästkommande Riksdags början, kunna till Rikets då församlade Ständer aflåta Nådig
Proposition angående verkställigheten af de större jernvägsanläggningar, hvilka derefter böra af allmänna mede! bekostas.
De hufvudsakligaste anmärkningarne emot förevarande Betänkande hafva inom Riks-Stånden blifvit framställde under ölverläggningarne orri 6:le och 7:de punkterne, deruti Utskottet dels hemställt, att Rikets Ständer, såsom svar A Kongl.
Majits Nådiga Proposition, så vidt densamma afsåge anskaffandet och anvisandet al erforderliga tillgångar för utförande af de jernvägsförelag, som ansetts böra genom statens försorg och pä dess bekostnad verkställas, måtte hänvisa till de beslut, hvilka, i fråga om medels upplåning emot fonderade statspapper, varda af Rikets Ständer fattade och hos Kongl. Majit i underdånighet anmälda, dels beträffande den af Kongl. 4 Stats-Ulskottets Utlåtande, M 355.
Maj:t föreslagna anläggning af jernvägsstamlinien från Slockholm till Götheborg, hvarigenom jernvägen emellan Köping och Hull skulle komma att fortsättas, afstyrkt Rikets Ständers bifall till sistnämnda jernvägsanläggnings fortsättning och de i afseende derpå gjorda framställningar.
Dessa tvenne punkter äro också, i anseende till de deremot gjorda anmärkningarne, återremitterade, den sednare eller den 7:de punkten, af samtliga Riks-Stånden, dervid Borgare-Ståndet förklarat anslag företrädesvis böra beviljas tili fullbordande af jernbanan emellan Slockholm och Götheborg, samt den förra eller 6:te punkten af Ridderskapel och Adeln samt Borgare- och Bonde-Stånden.
Presle-Ståndet, som i vissa delar återremitterat Utskottets Betänkande JVs 27, angående fonderade stots-obligationers utgifning, har af sådan anledning funnit sig böra tijls vidare lemna denna sistnämnda punkt oafgjord.
Alla de ledamöter af Riks-Stånden, som yrkat återremiss af nu ifrågavarande punkter, hafva, jemte det de instämt i Utskottets uttalade åsigt om den allmänna nyttan och behofvet af ändamålsenliga, samt efter landets lokala beskaffenhet och tillgångar lämpade, jernviigsanläggningar, ansett
Utskottet hafva bordt komma (ill ett hell annat resultat, än det sorn innefattades i denna del af Betänkandet; och har såsom skäl för återremisserna hufvudsakligen blifvit, yttradt: alt om jernvägar verkligen vore af den vigt, som Utskottet med skäl tillerkänt dem, måste det ock vara angeläget, att Sverige skyndade sig att, så fort sorn möjligt, tillegna sig desamma, och man borde då icke, genom ytterligare utredningars beslutande, aflägsna uppnåendet af detta mål.
Af Kongl. Maj:ts högslberörde Nådiga Proposition inhämtades dessutom, hurusom Kongl. Maj:t redan, under den 29 Maj 1852, uppdragit åt Chefen för Topografiska korpsen, General-Löjtnanten Akrell, att, efter anställda forskningar och undersökningar, lill Kongl. Maj:t afgifva yttrande och förslag till ett systematiskt bestämmande af hufvud- eller stamiinier för jernvägs-kommunikationerna inom riket.
Bemälde General-Löjtnant hade, till följd häraf, den 4 December samma år underställt Kongl. Maj:t ett praeliminärt utkast, antydande den riktning i allmänhet, hvaruti stamlinierna borde sträcka sig.
Styrelsen för Allm.
Väg- och Vattenbyggnader, som deröfver blifvit hörd, hade instämt uti General-Löjtnant
Akrells yttrande i afseende på stambanorna och deras hufvudriktningar.
Derefter hade Kongl. Majrt, som, den 31 Mars 1835, till pröfning förehaft vederbörandes nyssomförmälda förslag och yttrande om jernvägs-stamlinierna, jemte en underdånig ansökning om understöd af allmänna medel för undersökningar rörande jernvägsanläggningar genom Skaraborgs Län, härtill anvisat ett visst belopp, på det att, efter föregångna topografiska undersökningar, en derpå grundad fullständig plan för en jernvägs anläggning genom nämnde
Län från lämplig punkt af den oktrojerade Köping-Hultbanan, i sträckning åt Götheborg, måtte varda utarbetad till begagnande vid en sådan anläggnings utförande, om och när den framdeles kunde komma till verkställighet.
De statistiska och topografiska undersökningar, som i afseende å den af Kongl. Majit förordade Stockholm-Götheborgsbanan egt rum, borde således kunna Slals-Ulslcotléts Utlåtande, M 533. 5 anses tillfyilestgörande, om ock hvarken tid, omständigheter elier tillgång på medel ännu föranledt deras företagande i den utsträckning, Utskottet syntes önska.
Dessutom hade, efter hvad kändt vore, vidsträckta undersökningar för en annan föreslagen jernvägs-stamlinie blifvit för kort tid sedan verkställde.
Saknaden af erforderliga undersökningar och utredningar kunde följaktligen icke skäligen uppgifvas såsom hinder emot beviljandet af medel för utförandet af jernvägar inom riket.
Frågan syntes derföre egentligen vara, i hvilken riktning jernvägs-anläggningarne företrädesvis borde utföras.
I sådant afseende hade ock jemrörelser blifvit anställda emellan den af Kongl. Maj:t förordade jernvägen från Stockholm till Götheborg och den föreslagna jernvägs-anläggningen genom Skåne och Småland till Wettern samt mellan dessa jernbanors ömsesidiga fördelar.
De ledamöter af Riks-Stånden, som under diskussionerna härom yttrat sig, anse stambanan emellan Slockholm och Götheborg för den vigtigaste och angelägnaste jernvägs-anläggningen, hafva, till stöd för denna åsigt, anfort, alt alltsedan uppmärksamheten började fästas på behöfligheten af jernvägar i Sverige, man varit ense derom, att den första åtgärd, som borde vidtagas, vore att genom en dylik väg sammanbinda rikets båda förnämsta städer.
Det första beslut, som i detta afseende af Rikets Ständer fattades, hade också angått en del af Köping-Hultbanan, och om än i sjelfva beslutet icke med uttryckliga ord blifvit omnämndt, att denna bana skulle utgöra en sektion af den tillämnade stoia stambanan emellan Stockholm och Götheborg, uttalades dock sådant tydligt under ärendets behandling, och den härom förut yttrade åsigten utvecklades ytterligare vid sednaste Riksdag, da samma fråga ånyo var under Riks-Ståndens öfverläggning.
Man ville visserligen icke bestrida, att en bana, som, genomlöpande tvenne af Smålands Län, förenade Skånes bördiga kuster med Wettern, skulle i många hänseenden medföra stora fördelar; men dessa vore dock hufvudsakligen »provinciella», och medförde blott till en ringa del något allmännare gagn, dä deremot den först påtänkta vestra banan vore för hela landet af den största nytta.
Man måste nemligen medgifva, att
Sveriges väsendlligaste handel hade sin riktning från öster till vester, och att afsallningen af rikets betydligaste exportvaror gingo denna väg, äfvensom att en stor del af importen hämtades från vesterut belägna länder.
Götheborgs handelsrörelse hade, till följd deraf, mer och mer stigit, och om en jernbana blefve anlagd emellan Stockholm och nämnde stad, samt således komma att sammanbinda Östersjön med Vesterhafvet, skulle den just erhålla den från ålder vanliga riktningen för Rikets förnämsta handel.
Det vöre också gifvet, att denna kommunikation skulle vinna en särskild högre betydelse derigenom, att från Götheborg sjöfartsförbindelsen med ilen öfriga verlderr vore under alla årstider nästan oafbruten.
Då derjemte olägenheten af Sundska tullen härigenom kornme att undvikas, blefve ofelbart nämnde kommunikationsled äfven af stor vigt för en blifvande transitohandel.
Betraktade man åter de förhållanden inom landet, som i afseende på denna jernbanas anläggning förekorrime, så visade det, sig, alt den jemte sam - 6 Stats-Ulskottels Utlåtande, Jtä 533. manbindandet af Rikets andra betydligaste handelsplatser, emellan hvilka en liflig personal-trafik jemväl egde rum, koinme att genomlöpa Upland, Westmanland, Nerike samt Westergöthland, och således en betydligare del af Rikets vigtigasle landskaper, samt dervid tillika beröra eller närma sig de provinser, som bade den rikaste tillgång på bergs-produkter.
Jemte det denna jernbana följaktligen skulle sammanbinda flera af landets sädesrikaste trakter med dem, som oftast derifrån behöfde fylla sina spanmålsbebof, kotnme den att bereda lättad utväg för undsättning vid tillfällen då mindre goda skördar inträffade.
Derigenom skulle jemväl ett tillfälle yppas att förena jernvägs-kommunikationerha med Rikets största vattenkommunikations-anstalt