Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på sistberörda motioner yttrades uti berörda utlåtande, bland annat, att då det rörande verkställigheten af detta företag och dermed förenade kostnader upprättade förslag ännu icke blifvit af Styrelsen för allmänna Yäg- och Vattenbyggnad er granskadt, och således intyg af vederbörande myndighet saknades ej mindre angående ändamålsenligheten af den uppgjorda planen, än äfven i afseende å de till arbetets fullbordande erforderliga kostnader, samt icke heller Konungens Befallningshafvande i länen varit i tillfälle att i vanlig ordning afgifva yttrande öfver företagets vigt och behofvet af allmänt understöd till dess utförande, funne Utskottet sig böra afstyrka beviljandet af det begärda statsanslaget.
Såvidt nuvarande Stats-Utskott kunnat inhemta af det utaf Väg- och Vattenbyggnads-Styrelsen före innevarande riksdag afgifna generalförslag, äfvensom af öfrige Utskottet tillhandakomne handlingar, har ärendet icke sedan förra riksdagen varit hvarken af nämnda Styrelse eller af Konungens vederbörande Befallningshafvande handlagdt, utan befinner sig fortfarande i samma skick, som då Rikets sednast församlade Ständer gillade dåvarande Stats-Utskotts ofvanberörda afstyrkande.
Vid sådant förhållande anser sig Utskottet icke heller nu kunna annat än Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. 55 38:o. afstyrka beviljande af det statsanslag, som för Ätra-elfvens upprensning blifvit hegardt.
Med öfverlemnande af bestyrkta afskrifter af Styrelsens för allmänna Vägoch Vattenbyggnader den 26 Januari 1854 till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse, angående förberedande åtgärder för undersökningar om upprensning af norra grenen af Göta eif eller den s. k.
Nordre eif, jemte ett år 1857 i afseende å nämnde upprensning upprättadt kostnadsförslag samt en den 4 Juni samma år från Väg- och Yattenbyggnads-St.y reisen till Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i Göteborgs och Bohus län aflåten skrifvelse, har Kongelfs stads ombud vid innevarande riksdag, Herr Gustaf Holldin, efter erhållet uppdrag af nämnda samhälle, uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 125) anhållit, att Rikets Ständer för uppmiuldring af berörde elfgren närmast
Kongelf samt ombyggnad af dervarande bro måtte bevilja ett statsbidrag af 74,500
R:dr, deraf 4 såsom lån och l utan återbetalningsskyldigket.
Då förevarande, vid de 2:ne sednaste riksdagarne Rikets
Ständers pröfning underställda fråga icke sedan år 1857 varit af Styrelsen för allmänna Väg- och Vattenbyggnader handlagd samt nämnda Styrelse, uti sitt då afgifna underdåniga utlåtande funnit frågan, huruvida arbetet borde till statsbidrags erhållande förordas, vara beroende derpå, om intressenterne inom den ort, hvilken skulle komma att deraf draga hufvudsaklig nytta, vore hugade att bilda bolag, i ändamål att, itali en del af kostnadssumman erhölles, tillskjuta återstoden af hvad till arbetets utförande behöfdes, men icke blifvit visadt, att sådant bolag ännu bildats, anser sig Utskottet, som jemväl är i saknad af nödig utredning om ifrågavarande företags inverkan på den lifliga sjöfarten och allmänna rörelsen vid Göta elfs nuvarande egentliga utlopp, böra hemställa 39:o. att den ifrågavarande motionen icke må till någon åtgärd föranleda.
Under förmälan, hurusom Umeå eif redan från äldre tider åstadkommit utskärningar å de ställen af de höga stränderna, der jordmånen varit mera lös, men att dessa utskärningar dock på intet ställe varit så stora och de derigenom uppkommande förluster för de invid stränderna boende jordegare så kännbara, som för Ytterhiske byamän inom Umeå socken, hafva, uti särskilda motioner, inom Ridderskapet och Adeln Herr von Hedenberg, L. A. (Motion N:o 151), inom BorgareStåndet Herr G. W. Cygnceus (Motion N:o 232) samt inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen Olof Nilsson från Westerbottens län (Motion N:o 317) föreslagit, att Rikets Ständer måtte anvisa ett anslag af 23,856
R:dr för vidtagande af nödiga befunna åtgärder till förekommande af elfvens utskärningar vid Ytterhiske by.
Elfven hade nemligen vid nämnde by, belägen på norra stranden af densamma, vester om Umeå stad, bortskurit en betydlig del af byns odalåker samt fört den nedrasade jorden ungefär en mils väg, hvarigenom segelleden till Umeå stad årligen uppgrundades.
Om kraftiga åtgärder till förekommande häraf icke snart vidtoges, kunde följderna häraf blifva ytterst kännbara för såväl förutnämnde 56 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. by, som Umeå stad.
Genom hållna undersökningar, dels af Herr Majoren C. Adelsköld, dels af Härads-synerätt, hade blifvit utrönt, att lämpligaste och bästa sättet till förekommande af dessa elfvens skärningar vore att upptaga en kanal genom två från motsatta stranden utskjutande uddar samt inlösa och rasera ett invid den ena af dessa anlagdt laxfiske, hvarigenom strömfårans yta blefve dubbelt så bred, som den nu är, och vattnets hastighet följaktligen mycket mindre.
Enligt upprättad t kostnadsförslag skulle ifrågavarande arbete uppgå till 23,856 R:dr; och saknade såväl Umeå härad som Ytterhiske by tillgångar till arbetets bekostande.
Utskottet har vidare inhemtat, att sedan åtskilliga hemmansegare i ytterhiske by, uti en till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Westerbottens län år 1860 ingifven skrift, anhållit, bland annat, ati vederbörande häradsboer, genom hvilkas egor Umeå eif framlöper, måtte, jemlikt Kongl. Förordningen den 20 Februari 1764, angående årliga upprensningar af strömmar och vattendrag, tillförbindas att med sökanderne deltaga i de kostnader och arbeten, som kunde erfordras för ifrågavarande kanals öppnande; så har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, genom utslag den 20 December sistlidet år, på anförda skäl, förklarat, att laglig grund saknades för att ålägga större eller mindre del af häradets eller länets innevånare att i sagde kostnader deltaga.
Då ifrågavarande arbetsföretag, som hufvudsakligen afser att förebygga den skada Umeå elfs utskärning åstadkommer för Ytterhiske byamän, icke är af den allmännyttiga egenskap att Statens mellankomst synes böra påkallas; då dessutom icke blifvit visadt, huruvida ofvanberörda utslag ännu vunnit laga kraft, samt således outredt är, hvem som egentligen må hafva skyldigheten att verkställa och bekosta de till förekommande af Umeå elfs utskärningar erforderliga arbeten; och då härtill kommer, att Umeå stads innevånare, vid sammanträde inför magistraten i nämnde stad den 11 November sistlidet år, vitsordat nyttan och behofvet af ifrågavarande företag, hvarigenom skulle undanrödjas den motsedda faran af utskärning, inom en icke aflägsen framtid, af den till stadens område hörande jord, dit utskärningen mer och mer närmat sig, vid hvilket förhållande Utskottet har anledning förmoda, att staden finner med sin fördel öfverenstämma att sjelf vidtaga åtgärder till förekommande af elfvens vidare utskärningar, har Utskottet ansett sig böra hemställa: 40:o. att de väckta motionerna icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
E) Sjösänkningar och myrutdihningar saint andra vattenaftappningar till beredande af odlingsJUretag.
Uti Sin nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof har Kongl. Majk föreslagit, att Rikets Ständer må anvisa till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. 57 till fond för befrämjande af utdikningar och aftappning ar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlingsföretag 50,000 R:dr årligen, eller för de tre åren 1864— 1866 tillsammans R:dr 150,000: — samt till en särskild fond, att, efter Kongl. Maj:ts nådiga godtfinnande, användas såsom anslag utan återbetalningsskvldighet för understödjande af myrutdikningar och v attenaftappning ar inom Norrbottens, Westerbottens, Wester-Norrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län, 50,000 R:dr årligen, eller för ifrågavarande tre år tillsammans „ 150,000: — och har Kongl. Maj:t i afseende på sistnämnda fond föreslagit, att såsom vilkor måtte stadgas, att till de arbetsföretag, som deraf erhålla anslag, tillskott, motsvarande minst hälften af den beräknade kostnaden, bör utgå antingen från föreningar af de i företagen närmast intresserade jordegare eller från kommunerna, i följd af derom lättade beslut, eller från blifvande landsting, samt att i öfrigt de vilkor, som finnas upptagna uti en af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämnde sex län afgifven underdånig skrifvelse i ämnet, hufvudsakligen böra iakttagas.
Uti berörda, i sistlidne Augusti månad aflåtna, underdåniga skrifvelse har, i fråga om de norra vidsträckta länens odlingsbarhet, blifvit anfördt, att det, oaktadt dessa läns nordliga läge, hvarken vore vinterns köld eller sommarens brist på tillräcklig värme, som derstädes tillbakahölle landtbrukets utveckling i den skala, hvartill odlingslägenheternas vidsträckthet och de utmärkta jordarterna, i förening med befolkningens t.illvexande håg för landtbruk, borde föranleda.
Den återhållande kraft, som förnämligast hindrade landtbruksnäringens förkofran, vore frostländigheten, som ofta hindrade sädeskornets fullmognad, och de plötsliga, all vextlighet förhärjande nattfroster, som stundom midt under högsommaren öfverginge de odlade fälten och på några timmar förvandlade de mest lofvaude sädesgrödor till ett knappast dugligt kreatursfoder.
Att denna frostländighot och dessa nattfroster icke så mycket berodde af landskapens nordliga läge eller höjd öfver hafvet, som fastmer af vidsträckta, utaf såkallade kallkällor uppfyllda och vattensjuka myrtrakter, hvilka förekomma i stor mängd inom de norra länen, hade både erfarenhet och vetenskapliga undersökningar mer och mer bekräftat.
Det gåfves trakter högt upp emot fjellen, der knappast i mannaminne någon allmännare frostskada intiäffat, och det gåfves åter andra trakter, äfven i medlersta och till och med södra Sverige, der nattfroster fördom ganska ofta återkommit och om hvilkas beroende af närliggande vattensjuka och sumpiga fält. något tvifvel icke mera vore öfrigt.
Öfveralllt der de vattensjuka trakterne blifvit utdikade, hade också en alltför märkbar och lycklig förändring snart sagdt omedelbart följt, för att man vidare skulle kunna ifrågasätta sådana arbetens välgörande inflytande.
Flera exempel härpå kunde anföras äfven från trakter belägna i de nordligaste länen och mer än 1,000 fot öfver hafvet.
I betraktande af dessa förhållanden hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i de sex nordligaste länen kommit till den enhälliga öfvertygelse, hvilken också allmänt delades af den upplystare befolkningen derstädes, att för det Norrländska jordbrukets framtida utveckling, hvarigenom en mångdubblad folkmängd skulle finna tryggad sysselsättning och utkomst samt do norra länen icke blott fylla sitt eget spanmålsbehof, utan också frambringa landtbruksalster för verldsmarknaden, ingen åtgärd vore så angelägen och af omtanka för framtiden påkallad, som den att i möjligen största utsträckning kunna tillvägabringa en allmännare utdikning Bih. till 11.
Brot. 1862 åf 1863. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 3 Iläft. 8 58 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. af de frostförande, vattensjuka trakter, som till stor mängd och omfattning förekomma inom dessa län.
Vigten af frostländiga trakters utdikning i allmänhet hade ock längesedan blifvit af Kongl. Majit och Rikets Ständer erkänd och betydliga summor blifvit anvisade af Statens medel till befrämjande af dylika arbeten.
Ehuru äfven de norra länen vid fördelningen af dessa medel kommit i nådig åtanka och synnerligen då de hemsökts af missvext, hugnats med större anslag för beredande af tillfälle till arbetsförtjenst, hade det likväl legat i sakens natur att vid fördelningen af de för hela riket beviljade medlen endast en proportionel andel, någorlunda afpassad efter alla länens antal, kunnat komma de norra till godo.
Då derjemte icke blott afhjelpandet af frostländigheter, utan vinnandet af odlingsbar mark företrädesvis varit med dessa anslag åsyftadt, och vid medlens fördelning hufvudsakligast afseende bort fästas vid största landvinning för lägsta kostnad, hade också deraf blifvit en följd att, då arbetsprisen i de södra länen i allmänhet ställt sig lägre, än i de norra, utdiknings- och odlingsföretag i de förra oftast måst gifvas företrädet.
I alla händelser hade dessa hitintills för hela riket gemensamt beviljade anslag, hvilka måhända någorlunda motsvarat behofvet inom de södra länen, der myrtrakternas mängd och utsträckning genom en tidigare odling mycket förminskats, deremot endast i ringa grad kunnat fylla behofvet inom de norra länen, hvarest vattensjuka och frostländiga trakter förekomma i stor myckenhet och till en sammanhängande utsträckning af stundom flera qvadratmil.
Icke heller hade allmogens håg och ekonomiska ställning inom de norra länen tillförene påkallat eller möjliggjort utförande af de vidlyftiga och dyrbara utdiknings-arbeten, hvilka numera med stigande förtroende motsåges.
Om med de hittills för hela riket sålunda beviljade utdikningsanslag företrädesvis afsetts att vinna ny odlingsmark, och en sådan vinst icke heller kunde uteblifva vid utdikning af stora, vattensjuka, men af god jordmån bestående trakter i dé norra länen, blefve dock, åtminstone till en början, det angelägnaste och närmaste syftemålet med allmännare utdikning derstädes, att afleda frostländigheter från redan odlade och fruktbara fält och att först för framtiden göra de utdikade trakterna odlingsbara, i den mån marken småningom hunne sätta sig.
Denna högst väsendtliga skiljaktighet, som i det närmaste syftemålet med utdikningarne företedde sig emellan de norra länen och öfriga delar af riket, angåfve behofvet både att särskilja anslagen för dessa olika landsdelar och att för anslagens utdelande inom de norra orterne följa andra grunder, än som i allmänhet blifvit bestämda och må anses fortfarande lämpliga för södern.
I de södra orterna, der odlingar längesedan kommit till större utsträckning, och ny, landvinning i och för sig eger stort värde, innefattade ett räntefritt eller mot låg ränta beviljadt lån tillräcklig uppmuntran och understöd för ett utdiknings-arbetes utförande.
I de norra länen åter, der förnämligast afsåges frostländighetens aflägsnande, men odlingslägenheter, oafsedt de vattensjuka trakterna, finnas till öfverflöd, ehuru odlaren af fruktan för frostskador icke vågade att derpå nedlägga arbete, blefve verkan af ett utdiknings-arbete icke ensamt och ofta kanske icke ens hufvudsakligen en vinst för egaren till den utdikade marken, utan för mer eller mindre aflägsna grannar, hvilkas jordbruk väl lede af frost, men hvartill källorna läge utom deras egna egor och stundom icke ens kunde med visshet bestämmas.
Vid sådana fall vore det föga antagligt och icke ens rättvist, att den, hvars mark utdikades, men hvaraf först i framtiden kunde tillgodogöras odlingslägenhet, ändock skulle helt och hållet bekosta eller belasta sig med en skuld för utdikningen.
Lika litet kunde, med hopp om allmännare framgång, ifrågasättas, att an - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141.
59 dra än jordegaren, äfven om frostländighet derigenom från deras egor afvärjdes, skulle med jordegaren deltaga i kostnaden för utdikning af en mark, i hvilken de ej egde dol.
Dessa omständigheter, i förening med det alltid betänkliga att inleda allmogen i större skuldsättning, helst der jorden, såsom i vissa delar af Stora Kopparbergs och Wester-Norrlands län, är synnerligt styckad, syntes således med allt skäl påkalla, att det för framtiden så ytterst angelägna utdikningsarbetet i de norra orterna understöddes med anslag, alltid afpassadt efter den sannolikt större eller mindre fördel, som hvarje särskildt utdiknings-arbete kunde antagas gifva jordegaren, samt dennes deraf beroende skyldighet att i arbetskostnaden sjelf deltaga.
Dylika statsanslag till fördel för de norra orterna syntes också numera desto hellre vara af rättvisa och billighet påkallade, som dessa orter, äfven om anslag till vigtiga kommuuikations-anstalter dem beviljades, i allt fall endast i ringa grad kunde påräkna statsbidrag motsvarande de dyrbara jern vägsan 1 äggningar, hvilka komme lyckligare lottade delar af riket till godo.
Någon allmännare undersökning angående det belopp, som inom hvarje af de sex norra länen antagligen skulle till understöd för nu omförmälda utdikningar och vattenaftappningar årligen erfordras, hade väl icke på förhand kunnat tillvägabringas; men med visshet kunde dock antagas, att en summa af minst 50,000 Riksdaler Riksmynt årligen vore för hvarje län behöflig och skulle inom ganska kort tid bära frukter, vitsordande, att Statens medel svårligen kunnat bättre användas.
På grund af hvad sålunda blifvit i underdånighet anfördt, hafva Kongl. Maj:ts bemälde Befallningshafvande i underdånighet hemställt, att Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande af årligt anslag af 50,000 R:dr för myrutdikningar och vattenaftappningar inom hvartdera af omförmälda län, att utgå såsom anslag och utdelas på sätt Kongl.
Majit pröfvade skäligt i nåder bestämma; hvarvid tillika borde föreskrifvas, att hvad af ett års anslag icke till fullo utgått, finge till ett följande år för enahanda ändamål reserveras och disponeras, samt att anslagen till hvarje särskildt arbete må till någon viss del förskottsvis, emot ställd säkerhet, utbetalas och vidare i terminer i mån af arbetets utförande; alltid med förbehåll om skyldighet att återbetala hvad af ett anslag blifvit lyftadt, jemte laga ränta derå, för den händelse arbetet icke inom förelagd tid eller efter fastställd arbetsplan blifvit fullbordadt.
Härförutan har Kongl. Majits Befallningshafvande i Jemtlands län, uti en till Kongl. Majit samtidigt aflåten särskild skrifvelse, i underdånighet anmält, att till följd af Kongl. Majits Befallningshafvandes genom allmän kungörelse till länets jordegare gjord uppmaning att hvar för sig eller i större och mindre föreningar, eftersom lokala förhållanden föranledde, på egen bekostnad låta af sakkunnige personer verkställa noggranna undersökningar af sådana myrtrakter, till hvilkas utdikande statsbidrag åstundades, hade större föreningar träffats inom Ovikens pastorat, hvars 2:ne socknar, Oviken och Myssjö, åtagit sig att gemensamt och efter skatte-talet bekosta en, hela pastoratets odlade bygd omfattande, undersökning; och hade likaledes, förutom flera mindre föreningar, många byar inom Hammardals och flera andra socknar förenat sig om bekostande af synnerligen omfattande undersökningar.
Ehuru dessa undersökningar vid den underdåniga skrifvelsens aflåtande ännu icke medhunnit afslutas, uppginge sammanräknade utdikniugskostnaderna till en summa af nära En million Ridr; och häri voro dock icke alls inräknadt annat, än de för vattnets afledandc nödiga hufvudgrafvar, emedan de ännu dyrbarare bigrafvarne med flera arbeten, som för den utdikade jordens 60 Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 141. odling erfordrades, enligt Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes tanke borde och äfven komme att bekostas af. jordegarre sjelfve, i den män rnyrtrakterna hunnit sätta sig och blifva för odling tjenliga.
Det vore nemligen för det första afdikningsarbetet, hvilket hade klimatets förbättring till ändamål och för kommande tiders odling borde undangöras, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ansett Statens mellankomst kunna och böra tagas i anspråk, emedan man icke ens kunde beräkna huru långt och till hvilkas egor verkan af denna afdikning sträckte sig, och emedan det knappast kunde förväntas, att det dyrbara afdikningsarbetet skulle af jordegaren påkostas en från hans bostad aflägsen och först kanske efter hans bortgång odlingsbar jord; och hade Kongl, Maj:ts Befallningshafvande derjemte velat genom sin framställning ådagalägga, att det sökta årliga anslaget af 50,000 R:dr för Jemtlands län vore af behofvet fullkomligen rättfärdigadt.
Jemte det Styrelsen öfver allmänna Väg- och Vattenbyggnader uti det afgifna generalförslaget meddelat uppgift på några större vattenaftappnings-arbeten inom mellersta delen af Sverige, för hvilka planer och kostnadsförslag blifvit uppgjorda och för hvilka särskilda statsbidrag kunde ifrågakomma, har Styrelsen jemväl i generalförslaget intagit en länsvis uppgjord förteckning på de vattenaftappnings-arbeten inom hela riket, hvilka i mer eller mindre mån vöre förtjenta af understöd från den fond, som för sådant ändamål blefve ställd till Kongl. Maj:ts disposition.
Enligt denna förteckning skulle för första klassens vattenaftappnings-arbeten erfordras statsbidrag till
Då dessutom undersökningar för arbetsplaners upprättande, angående utdikningar i flera af rikets län på enskildes bekostnad fortfarande påginge, har Styrelsen hemställt, om icke Kongl.
Maj:t för ifrågavarande ändamål funne för godt äska en summa af 600,000 R:dr att utgå med 200,000 R:dr under hvartdera året 1864, 1865 och 1866, förutom den särskilda fonden för utdikningar i de 6 norra länen, för hvilka, jemte Wermland, Styrelsen ansett 450,000 R:dr under ofvannämnde tid vara erforderliga.
I fråga om anvisande af medel för befrämjande af utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar inom riket i allmänhet hafva dessutom särskilda motioner inom Bonde-Ståndet blifvit väckta af Riksdagsfullmägtige Daniel Danielsson och J.
Erikson från Jönköpings län, hvilka (uti Mot, Nlis 49 och 159) yrkat, att Rikets Ständer, utöfver hvad Kongl. Maj:t härför äskat, måtte anslå ytterligare 50,000 R:dr årligen under nästa statsregleringsperiod.
Derjemte hafva, beträffande frågan om anvisande af fond för understödjande af myrutdikningar och vattenaftappningar inom de nordliga länen, motioner blifvit väckta inom Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, uti hvilka motioner blifvit yrkadt: belopp af för andra dito för tredje dito R:dr 365,675: — 257,740: - 95,645: — eller tillhopa R:dr 719,060: — inom Ridderskapet och Adeln: af Friherre Stjernstedt, J. W., (Mot.
N:o 14) att Rikets Ständer, utöfver de af Kongl.
Majit härför äskade belopp, måtte anslå ytterligare 10,000.
R:dr med vil - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. 61 kor att Wermland äfven måtte blifva delaktigt af samma fördel, som de norra länen; samt af Herr Tham, G. (Mot.
N:o 203), att, utom det af Kongl. Maj:t för de sex norra länen gemensamt äskade anslag, en summa af 50,000 ft:dr årligen måtte för omförmälda ändamål beviljas ensamt för Jemtlands län; inom Bonde- Ståndet: af följande Riksdagsfullmägtige, nemligen: l:o. Josef Oscar Almqvist från Norrbottens län (Mot.
N:o 315), att 50,000 R:dr årligen måtte anvisas under nästa statsregleringsperiod till verkställande af myrutdikningar och vattenaftappningar inom Norrbottens län; 2:o. Olof Nilsson från Westerbottens län (Mot.
N:o 136), med hvilken sig förenat P. A.
Nyström och Olof Lindström från samma län, att för understödjande af myrutdikningar och vattenaftappningar inom Westerbottens län måtte beviljas ett anslag af 50,000
R:dr årligen i tre år; 3:o. Olof Lindström från sistnämnda län (Mot.
N:o 243), att Rikets Ständer af inflytande bränvinsmedel måtte anslå åtminstone 50,000 R:dr årligen att användas såsom understöd för odlingar inom samma län, att utgå för minst fem år, räknande från medlens beviljande, och borde dessa understödsmedel insättas i landtränteriet för att derifrån i mån af behof lyftas af sockenkomitéer, hvilka skulle åt den, som visade sig hafva verkställt odlingar eller andra jordförbättringar, utdela understöd, vare sig efter tunnland eller annan grund, hvarefter komitéerna bordo hos Länsstyrelsen afgifva redovisning för medlens användande; 4:o, Paid Andersson från Jemtlands län (Mot.
N:o 254), att Rikets Ständer måtte för myrutdikningar i Jemtland anslå 50,000 R:dr årligen; 5:o. P.
Tjernlund från Wester-Norrlands län (Mot.
N:o 263) med hvilken Pehr Östman från samma län sig förenat, att, med afseende å de sex norra länens stora utsträckning, det af Kongl. Maj:t äskade anslaget måtte ökas till 300,000 R:dr, eller så att 50,000 R:dr måtte komma hvartdera länet till del, samt att dessutom en summa af 100,000 R:dr måtte för en gång afsättas för att, under de vilkor Rikets Ständer i öfrigt kunna bestämma, men mot inteckning, 4 procents ränta, två friår och derefter åtta års successiv återbetalning, genom länsnämnden utlånas, företrädesvis åt mindre jordbrukare till förskott vid odlingsföretag inom Wester-Norrlands län; 6:o. P. O. Hörnfeldt från sistnämnda lån (Mot.
N:o 299), att Rikets Ständer måtte för myrutdikningar och sjösänkningar i Wester-Norrlands län anslå 50,000 R:dr årligen, i hvilket yrkande Pehr Östman från samma län jemväl instämt; samt 7:o. J.
Bergström från Stora Kopparbergs län (Mot.