Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Snart lian ock denna Inrättning finnas behöflig, för alt uppfylla denna, dess första och egenteliga bestämmelse, och då man nu upplöser densamma i det hela, borde man iliogkomina, att det icke är derifrån, utan ifrån dess utsträckning lill egenskapen af en stor Spannmåls-handels-anslait, skyldig att, å elia sidan, uppehålla Spänne måis-priserne till förmån för Jordbrukaren, och, å den andra, att skydda Landet emot de förödande följderne af-icke sällan inträffande missväxter, sorn förluslerlie och missnöjet med förvaltningen egentligen uppkommo.
Man besinne härvid, att sådane motsatte ändamål icke kunna ernås, åtminstone icke utön alt vara grundade på nästan obegränsade penriinge-tillgångar, och om ett af dem måste öfvergifvas, uteslutes icke deraf vigten att söka bibehålla det andra, man borde åtminstone icke vid den olyckliga utgång, sorn varit en nödvändig följd af en uppå så skiljda sätt verkande Stats-handel roed Spanneroål, på en gång glömma, att In - rätt - St a ts-U t s k o 11 e t s Betänkanden. 3 gZ rättningen, utan sådane förluster, länge uppfyllt ett af desselindamål, och att Statens förbindelse i denna väg mäste anses större och vigtigare, än det i längden altid frugtlösa bemödande, att, genom uppköp af en stigande Spannmåls-production, söka bibehålla jemna Spannmåls-priser, ett bemödande, som åtminstone icke blifvit användt på någon annan production, än denna.
Behofvet af en Inrättning, till afvärjande af Allmän nöd, skall ock, efter min tanka, så mycket snarare framställa sig, om nian ifrån den kännedom, man genom erfarenheten förvärfvat sig om en eller annan Landsort, vill upprätta ett för hela Riket gällande Undsättnings-Systém, och om man anser följderne af en missväxt böra på enahanda sätt bedömas uti Rikets Sydliga Landskap, hvilka de flesta åren ega öfverflöd af Spannemål, som uti de Norra, hvilka altid hafva Spannemåls-behof.
Uti de förstnämnde uppgöra Spannemåls behållningarne nästan sjg sjelfve och uti de sednare kan alltid behofvet så framställas, att, i fall några sådane finnas åsyftande en Undsättnings-anstallt vid inträffande större nöd, de derförinnan åli tas, så framt de icke ställas under vården af en med 4:de Sami. 5 Band. a5 • 3() ^ .Stat s-U t skottets
Be f ti n k a n d e n. enhet och kraft, verkande och för sina åtgärd ansvarig styrelse.
Af dessa och flere skäl upprepar jag mili önskan, att det anslag af Spannemål ifrån Allmänna Magazins-Inrättningens hibehållning, sorn tilldelas ofvan uppräknade
Län matte, ställas under Kongl. Maj:ts fria disposition, alt användas till undsättning för desse Landsorter,, på det sätt Kongl.
Maj:t i Kader finner lämpligt, dock att Kongl. Maj:t dervid vilie vända sin Nådiga uppmärksamhet uppå inrättande af Dislriet- och Sockne-Magaziner uti de'Län, eller uti de särskilde delar af visse
Län der desse inrättninger kunna finnas, uppfylla det vigliga ändamålet, alt under Nöd-ar kunna framställas, såsom ett varaktigt verkande räddnings-medel.
De Reglamentariske föreskrifterne höra dock, utan undanlag, hero af Kongl. Maj:t, ty jag föreställer mig- den plan ganska svår alt uppgöra, genom hvilken en Landsorts räddning ifrån nöd igenom en fortfarande Municipal-Styrelsér skulle kunna åstadkommas, äfvensom jag icke Ian inse något möjligt sätt ali i vissa orter desamma organisera och ännu mindre alt bibehålla dem uti erforderlig krall.
Hvad de föreskrifter angå, hvilka de sammansatta Utskotten föreslagit lill efterföljd, vid begagnandet af det credit!v utaf en mililioa Ståts-Utskottets B e t ä a It a a deri. 3g5 R:dr, hvilket de sammansatte Utskotten tillstyrkt Riksens Ständer att ansia, lör alt genom Regeringens försorg användas att uppköpa Spannmål till nödlidandes bispringande vid inträffande iniss väst, åberopar jag de skal, hvilka innefattas uti den reservation, sorn är bilagd vid Utskottens förra Utlåtande i delta ämne, och enligt hvilka jag yttrat den öfvertygelse, alt Kongl. Majt öfver dossé medel borde eg a en fri och obehindrad dispositionsrätt.
Desse skäl äro, alt Slaten endast vid inträffad nöd bör öppna denna undsättnings-anstalt för att bispringa den nödlidande, då den enskildta handeln icke ensam förmår uppfylla utomordentlige helio!; Att delta vigtiga ändamål säkrast vinnes, då Staten undviker Spannmålsförsäljuing och hufvadsakligen använder sina tillgångar, att undsätta dem, hvilka sjelfve sakna medel att värja sig ifrån nöd; Att således Staten bör verka, icke såsom utöfvande Span limå ls-bandep ulan såsom en stor Nöd- och Barmhertighelsanstallt, uppfyllande skyldigheten att upprätthålla sådane orter, hvilka i annat fall skulle ödeläggas af en tillfällig och oförvållad stor olycka; samt att, i följd deraf, denna nödhjelps utdelning ieke endast 396 r t a t s-U tskottets Betänkan den. får bedömas efter den behöfvandes säkerhet och vissheten, att han förmår betala hvad han erhåller, utan att den fattiges rätt tili undsättning bör utgöra egentliga syftemålet; samt alt, i fall genom flere efter hvarannan inträffande missväxter I11- vånarne i ett
Län, eller en Socken, finnas oförmögne alt betala den undsättningsSpannemål, de redan emottagit, de dock icke matie lemnäs utan hjelp och räddning, hvartill äfven slutligen kommer, att Staten bör undsätta äfven dem, hvilka äro uti den ytterliga nöd, att de sakna alla tillgångar, och hvilka, då de tillhöra en Landsort, som härjas af hungersnöd icke hafva något att vänta af det enskilda medlidandet.
Jag kan icke föreställa mig huru dessa för Samhälls-Inrällningen vigtiga ändamål, skolo kunna uppfyllas, om Kongl. Maj:t icke annorlunda eger att disponera den Spannemål, till hvars upköpande den föreslagne Creditiv Summa kan användas, och hvilken, i händelse af en allmän missväxt, icke ens kan anses tillräcklig att bereda hjelp åt de mest nödstälde, än alt den uppköpte
Spannemålen skulle af enskild man på visst ställe inom orterne för bestämdt pris levereras, och att den utborgning, som kunde anses nödig, och skulle utgöra ett villkor uti det Coatract, som med den enskilde Speculan - Stats-Utskottets Betänkanden. 397 träffades.
Det år lätt att inse den inverkan på sjelfva priset, som ett sådant vilkor skulle medföra, oell huru svårt det skulle vara, att finna en enskild Handlande, som med förbindelse att på fiöreskrifven tid återbetala de förskott lian uppburit, skulle vilja, utan en sådan förhöjning i pris, som hardt och obilligt komma att än vidare nedtrycka den nödstälde, utaga sig en sådan leverans, och jag vill framställa, om delta sätt, alt behandla en Landsort, som hör räddas ifrån nöd och undergång, uppfyller den billiga fordran, hvarje Samhälls-Medlen eger, alt ålminrlone icke finna denna räddning aflägsnad och försvårad genom föreskrifter och anstalter, hvilka förnämligast och nästan uteslutande åsyfta att befria Staten ifrån ali förlust och allt deltagande uti den Allmänna nöden.
Jag kan icke föreställa mig, att en äfven mera kraftfull Styrelse, än den man har alt vänta af municipalinrättningar, skulle kunna förekomma det missnöje, som af ett sådant handlingssätt ifrån Statens sida med olycklige medborgare, borde vara att förvänta.” 4:o Af Herr Hjerta, G.
”Utskotten hafva icke ansett sig kunna tillstyrka någon förändring i hvad de förut föreslagit, angående föreskrifter - 3g8 Sta ts-U tskottets Betänkan den. na för det C red i ti fs användande, sorn" lill Kongl.
Majrts disposition skulle vid mera allmän missväxt öfverlemna».
Jag anser åter: 1:0
Att ej något sådant Credilifborde lemnäs:
Derföre att i kappe
Säds besparing på hvarje person, inom Riket, gör mera än hela Creditivet, samt hvarje Credilif vållar en osäkerhet för privata företag i Spannmåls-handeln, om det än vöre aldrig så obetydligt; ty det är altid nog, att undersälja e n Orts Spannmålshandlare. 2:0
Att, om ett sådant Creditif skall gifvas, bör icke Reglementarisk» föreskrifter för dess användande af Rikets Ständer stadgas; derföre att de blifva ofullständige och möjligen oanvändbara.
Man eger en Regering, för att den skall tillhålla förvaltningen alt klokt förvalta; och en Folkets granskningsrält, om Regeringen ej uppfyller denna sin bestämmelse. 3:o Att, om äfven dessa Reglementarisk» föreskrifter skola gifvas, bör tillemnas ordet: mera allmän missväxt; ty man finnér, dels af Creditivets storlek, dels af föreskrifterna, att man med detta mera Stats-Utsktotets Betänkandeiv 3gg menar mindre.
Bäst vore att utesluta del i den underdåniga skrifvelsen och låta missväxt stå qvar”. 5: o A f II e r r Bjuhr: ”Sorn jag med de Höglofl.
Utskottens nu förändrade beélut ej k ti 11 mig förena, enhåller jag såsom Representant ifrån den nordligaste delen af Riket, få mig deremot reservera, samt uppgifva de skäl, som mig härtill föranleda. j:o Xro Vester- och Norrbottens
Län på en Landsträcka af 5o mil i längden och circa 3o mil i bredden, egenteligen så till sägande endast i sin linda; men lofvande myckel tilltagande, om de af Konung och Ständer med kloka och för deras Local passande oeconomiska Författningar och biträden underlättas.
Somnäar-Landsvägar finnas egen te ligen endast efter Sjökusten och uti Vesterbotten pä ett ställe G mil upp i Landet; Odlingen har börjat sprida sig till och med uti Lappmarken, medelst Nybyggens anläggande, men Sädes-producfionen är i vanliga år ej öfverstigande Odlare,ns behof, och aldrig tillräckelig för dervarande Bruks och Verks anläggningar.
4oo Stat s-U t skot tets Betänkanden. 2:0 Nödgas de, upp i Landet boende, vintertiden fournera sig nied sitt behof af liela årets brödföda, då den för bristande vägar ej kan Sommar-tiden upphemlas. 3:o
Ar det vanligen ett missväxt-år bland 3:ne, och efter arne på hvarannan följande missväxt-år, då så väl Jordens Odlare, gom andre, ej mägta emot Contant skaffa sig sine behof, utan nödgas samma på Credit söka att erhålla. 4:o Finnas uti dessa Landsorter ganska få så bemedlade personer, som kunna de behöfvande med sådan Credit underlätta, hvilket i alla fall endast kan bliftili en mindre del. 5:o Har Kongl. Majrt och Kronan, så länge mig är bekant, alltid hållit dessa vid missväxt-år nödstälde undersåtare ett Spannemåls-qvanlum tillhanda, dels emot Contant, och dels på Credit; emot Contant, för att förhindra ett för öfverdrifvet uppstegrande af detta Lifvets första behof, och på Credit,j tili underlättnad för den som ej annorlunda kunnat sig dermed förse, och efter allt, hvad Jag såsom Hand - Sta f s~Utskot tets Betänkande n. 4°* Handlande kunnat bedöma, bör sällan eller aldrig, Kongl. Maj:t och Kronan derpå hafva förlorat, i anseende till de höga priser, hvartill den blifvit till Allmänheten lemnad, så att den enskilde Speculanten alltid kunnat medtäfla och undersälja; I synnerhet bör detta förhållande hafva egt rum, om de inkops-priser blifvit beräknade, hvartill Spannettiåleil uppgått å räller tid anskaffad, ifrån Sädesrikare provincet, och ej, sorn ofta skedt, sedan missväxten inträ ffadt och SpannemåUprisen vsrit uppjagade.
G:o Inträffar ofta den händelsen, att missväxten och rätta förhållandet dermed, så sent är fullkomligen kändt, alt vintern
Och vindar lägga hinder för anskaffandet af erforderlig brödföda, så väl lör Regeringen, sorn för deli enskilda, i synnerhet lin sedan Finland är skildt ifrån Sverige, hvarifrån fordom reson reér slör!o att erhålla, och då Spannemåien derifrån är belagd med så hög Tull, alt den kail anses likasom vore den lill införsel förbuden; Af desse skäl och ännu flere, hvilka det blifver allt för vidlyftigt att omröra, synes det mig oundgängligen nödvändigt, 4:de Sami. 5 Band. 4©a Stat s-U tak ettets
Eet ti uland en* om en del af Landets innevånare ej, vid inträffande missväxtår, skola förgås af Hungersnöd, och den nu påbörjade odlingen ej q vä fvas uti sin linda, äfvensom den omständigheten torde förtjena uppmärksamhet, att desse Orter nu äro gtänseprovincer , hvarest Trouppér möjeligen helt oförväntad! torde behöfva sammandragas, det alt ett af Regeringen beroende Spannemåls-qvantum bör i dessa Orter vara att tillgå, som, efter dess förordnande, kunde medelst utlcmnande och ny tillförsel, efter sig företeende omständigheter, omvexla, för alt den på detta sätt ej kunde blifva Slaten någon svår börda, ulan att derföre blifva en inkomst för Staten.
Jag vanjar mig, i anledning af Utskottens fattade beslut, den motsägelse, att detta är ett återupplifvande af den nu i Allmänna omdömet så förhateliga SpannernåIs-Magazins-Inrättningen, hvars försvar, i anseende lill dess åtgärder, Jag för ingen del åtager mig alt vara; Men Statens Gärdé-Spannemåi och andra Krono-Intrader uti Spannemål, skola ju af någon Authoritet öfvertagas till emottagning, utdelning; Denna Aufhoritet skall ju således i alla falk hafva någon befattning för Statens räkning med Spannemål, och det 'Ihögst
(Tor det hela obetydliga) af oiiea 16,ooö Tunnor Spannemål för des - C i .i t s-U 1skottets Betänka ii den. <fo3 se båda Län uti vanliga år, kan ju ej vara af någon synnerlig vigt, isynnerhet då det..gäller en så vidsträckt elei af Rikets Landsträcka till Dess upprätthållande och vidare förkofran, och hvad angar Statens inblandande uti motverkan af den. fria Spannmålshandeln, så är det qvantum Spannemål, som på den Orten kommer att hållas i Lager allt för obetydligt, att uppå det hela hafva någon skadelig inflytelse, och ingen kan vara synnerlig belåten uti de Sädesrika provincerne att öfversända Spannemål tili utcreditering i små partier, på en längre tid af ofta flere år, till för dem alldeles okände personer.
3 Rörande de föreslagne
Districts- och Sockne-Magazinerne bestrider jag ingalunda nyttan af deras inrättande uti så val de Norra; sorn Södra Orterne, hvilka igennm en i goda år rikare Spannemåls afkastning är.o i tillfälle, att sig deraf begagna; Men det är med rätta förhållandet enligt, att desse kunna ej för det hela uti Vester- och Norrbottniska Länen verkställas, ty möjeligen kan uti en och annan Socken sådane Magazin till besparande af Sädeskorn låta sig verkställa, då hvar och en får frihet att sig efter Local-förhållanden afj det erbjudne Spanna - 484 Stats-Utsko ttet* Bctänkandeiv måls-förskottet begagna; men för den del af Länens Innevånare, hvilka ej se sig i tillfälle att samma begagna, och då desse, såsom mest i behofvels stund nödstälde, utgöra pluralitetem bl ifver således ingenting gjordt, då” Spannemålen endast får lill upprättande af Socken och DislriclsMagaziner utlemnas, hvilket, jag vågar tro det, ingalunda instämmer, hvarken med vår Älskade Konungs alltid visade Ömhet oell Godhet för nödstälde undersåtare, eller med Riksens Höglofi.
Ständers alltid visade Ädelmod för behöfvande Medborn gare, Äfven utbeder jag få reservera mig emot det fattade beslutet, att Kongl. Majrt ej skall ega rättighet, att i förhand (å uppköpa den Spannemål, Han af det föreslaglie Credilivet anser nödigt, att vid missväxtår hålla de nödstälde tillhanda, emedan jag vågar tro, det ett, två, 0111 ej tre gånger så stort qvantum kail erhållas, om ej Spannemålen just skall uppköpas då, när missväxten är gifven; Hvaremot de tillgångar som i Landet finnas, då kunna af den enskilde lill begagnande användas, så alt Utländsk Spannemål ej lill någon större qvantitet torde, utön* i allt för svåra kr<, behöfva anskaffas. 5 t a ts-U ts k o 11 e ta B etan Ian den. ^04 I ofris;t vägar jag vördsammast anhålla, det Rikets Jlöglofl.
Sländer täckas behjerta de desse Nordligaste Provincers olika förhållande med den öfriga delen af detta vidsträckta och af så olika Natur-förhållanden belägna Rike, innan ett bestämdt beslut tages, sorn otvifvelaktig! skall för den vid missväxtår förlägne, hafva ett för Dess existance, eller icke, stort inflytande.” Hvarjemte Olof Håkansson från Vestergötland förklarade sig icke kunna instämma i Beslutet, om bibehå Ilandet af Span Hemåls - Direclionens Ämbets- och Tjenstemän, vid deras innehafyande Löner.
Och akulle desse Reservationer åtfölja Betänkandet till Riks-Slåiiden. • •; • • ' i Slockholm sorn ofvan Ex Protocollo.
Th. ENGELHART. 4o6 Stals-Utskottets Betänkan dea.
N:o 546.
Stockholm den 1 Nov. 1823.
Ständers .
Stats - Banco- och Lag-Utskotts Utlåtande, i anledning af de inom Högloft.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde - Ståndet gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående vilkoren för inrättandet af enskilde Banker eller Disconter.
Genom Utskotten meddelade ProtocollsUtdrag, från Högloft Ridderskapet och Adeln af dea 2a:dra Julii och från Hedervärda Bonde-Ståndet af den 1 Augusti, hafva hemälde Stånd, på grund af gjorde Anmärkningar, återremitterat det Betäiv» Stats-Utskottets
Be tänka aden.
4°7 kande, förenade Utskotten afgifvit under den 9 sisth Julii, angående vilkoren för inrättandet af enskilde Banker eller Disc-onter; I följd hvaraf Utskotten nu härigenom 'fa öfver dessa anmärkningar och yttranden deras vördsamma Utlåtande afgifva.
Innan Utskotten skrida till upptagande och besvarande af det sorn egentligen blifvit anmärkt emot de af Utskotten hemstälde förslag, hafva dock Utskotten trott sig höra fästa en särskild uppmärksamhet vid det, sorn en värd Ledamot Högloft.
Riddcrskapet och Adeln föreslagit i sammanhang med hvad Utskotten för upprättandet af Privata Banker tillstyrkt; Och hvilket förslag åtföljt återremissen af Utskottens ifrågavarande Betänkande; nemligen'att en uppå Private Åctier till ett belopp af 3oo,ooo R:dr Banco grundad
Discont må inrättas i Stockholma för hvilken Kongl. .Majlis Nådiga Reglemente och Octroij på femton års tid begäres; samt att Lånerätt i Banken skulle lemnäs denna
Discont för en lika stor summa, som Actie-Capitalet är, emöt Discont-Directeurernes, en för alla och alla för en, å Discontens vägnar, utgifna förbindelser, alt inom vissa tider de ly flade Summorne med tre procents årlig 4oa S ta t s- U ts k o 11 e ts Petrin leanden. rlinta återbetala, hvarvid såsom Hvpothek borde biläggas säd a tve nöja! eige handlingar, sorn Disconten innehade nli Pnhliqne papper eiler säkre skuldsedlar för femtio procents högre värde lin Lånesnnini an utgör.
Ändamålet af denna Discont är vidare angifvet böra varn, ali, emot beräknande af lika stor ränta sorn BancöDisoonlen blifver tillagd, utlåna dess egna samt de af Privata Personer och Allmänna Inrättningar, emot lindrigare ränta, mottagne Penninge-liligångar; men biträdet från Banken borde aldrig få utlånas*
Ehuru delta förslag synes innehålla endast en utveckling och tillämpning för ett särskildt fall af de Allmänna satser, Utskotten framställt, oni
Disconl-i öreb ens större lämplighet för en af enskildes samlade tillgångar och omtänksamhet lör egna fördelar beroende inrättning, lin lör ett allmänt peuniiige-verk, som med Rikets myntväsende eger en närmare gemenskap; och ehuru
Utskotten visserligen insett de grundade anledningar, hvarföre, på sätt som anfördt blifvit, en större Association af enskilde penniiige-egare i Mtifvnd-Stadon, för verkställande af Disconlering med egna och andras emoUagne medel, S't a l s-U1 s k o 11, et s Betänkande n. 4°9 elei, skulle lättare tillvägabringas och medföra betydligare, fördelar, än, andra dylika Inrättningar medi inskränktare tillgångar, hafva dock Utskotten ej funnit ■ skä 1, att, genom lillstvrkande för ett särskildt falk-af det Allmännas närmare deltagande uti en sadan inrättning, och det samband med Rikets, Ständers- allmänna Penningeverk, som en beviljad Lånerätt medförer, hvilka omständigheter skilja det anförda förslaget från Utskottens, afvika från den öfvertygelse, Utskotten, såsom lmfvudgrund, genom nu ifrågavarande Betänkande yttrat, och, efter hvad Utskotten förmoda, med tjenlige skäl beledsagadt; nemligen:
Att de förenade ändamålen af en mera liflig enskild Creditrprelse ooh ett mera stadgadt förtroende till Rikets Allmänna Penningeverk, icke kunna med någon säkerhet ernås annorlunda, än genom ett fullkomligt frånskiljande af de ifrågastälde enskilde
Discont-inrältningarne från ali annan gemenskap med och inverkan af, de till Statsmagterne hörande särskilde Authoriteter, än allenast den uppmärksamhet deruppå sorn hvar och ett medborgares företag, särdeles de hvaraf verkningarne kunna få någon allmännare utsträck - 4^de Sami. 5 Band. a6 • 41 o Stats-Utskottets Betänkanden. ning, icke i ett väl ordnat samhälle böra eller kunna sakna.
De egenleliga Anmärkningar, som blifvit gjorde emot de af Utskotten föreslagne vilkoren för inrättandet af enskilde
Danker eller
Diseoriter, inskränka sig för öfrigt lill en infem Högi of!'.
Ridder.skapet , Öfelt
Adeln jyttrad betänklighet dervid, att tillstånd tili beräknande al en högre ränta, än den eljest lagliga, skulle blifva meddelad åt enskilde,- för dell del af deras fordringar, öred hvilka betalning öfver förfallotiden fördröjdes, utan att någon särsk i ldt föreskri ft undanröjde mö j
I igh e ten af ett under skydd af detta tillstånd, l»edrifvet oskäligt ockrande, medelst uppskof af liqviderne, utan förändring af skuldernés egenskap alt vara förfallne; samt lill tvä nne särskilde Ledamöters anföranden inom det Heder värda BéndeSlåndet, af hvarannan alldeles motsatt syftning, • såvi-r da sorn uti det ena, under åberopande af den allmänna frihet frän i förband faslstälde inskränkningar uti den enskilda Offltankans verksamhet, sorn borde tillkomma alla eljest iofiiga närings-företag, klandras Utskottens förslag att emot, hvad för undre enskilde Bolag är fofeskrifvet, underdånig anmälan borde ske bos Kongl, Majrt, innan ett dylikt för Discont-lånerö - Stats-Utskottets Betänka ad en.
41 f reisens bedrifvande linge inrättas, och att derefter Kongl. Maj:t egde att pröfva, luiru vida Bolags-reglorne limnäs af den beskaffenhet, att Nådig tillåtelse i alla fall ej linge utsträckas utöfver en Octroytid af io ar för hvarje gång den beviljades; då •deremot det andra anförandet alser eli ännu ytterligare utsträckning af föremålen för de allmänna föreskrifter, sorn för Inrättningar af enskilde Discont-Bolag kunna komma att meddelas, genom ett stadgande som bestämde tiden och vilkoren för inbetalningar oell omsättningar dervid, i enlighet med hvad som för BancoBisconten komma att blifva gällande.
Med fästadt afseende derå, att, på sätt, sorn inom Ilögloll.
Ridderskapet och Adeln, blifvit, anmärkt, ett åt enskilde Bolag lemnadt ovillkorligt tillstånd, att efter en fordrans förfallotid derå uppbära mer än laglig ränta, skulle kunna gifva anledning till missbruk, genom ett, till beredande af större vinst för inrättningen, längre tid uppsåteiigen fördröjdt infordrande af förfall ne skulder, och grundlägga möjligheten af öfvevenskommelser, enligt hvilka Långifvaren kunde blifva fullkomligen berättigad, och Låntagaren lagligen pligtig, att betala hägra ränta än den eljest lagliga, iqke blott såsom vites - 4*2 St a t s-U t s k o 11 o t s Betan Lande n. bot för försummad 'betalning' af Lån, utan' äfven såsom vilkor för Lans bibehållande; hafva Utskotten i denna fiel funnit skäl, att, såsom tillägg lill deras förra i ämnet afgifne förslag, hemställa, att vid dö tillåtelser, hvilka Blifva enskilde Discout-Bolag meddelade, att efter
Läns förfallotid uppbära samina öfve rr än ta derå, som för Banco-Pisconten stadgas, alltid må såsom vilkor föreskrifvas, att desse Bolag, vid äfventyr att för de fall sådant uraktlåtes ej få nämnde förmån tillgodonjuta, •• böra på samma sätt, som för Banco-Pisfcohtdns administration är stadgadt, vara förpligtade att föranstalta det Lagsökning till för* dringarnes skyndsamma der genast, så snart tvänne månader efter deras förfallotid förlupit, anställd och Utan sådana uppskof, som i dylika mål endast af den sökande bero, med all drift fortsatt.
Men att för öfrigt genom nu i förhand meddelade bestämmandén, till något visst inskränka de olika sätt för penljiugelåns meddelande under Discont-vil- . kor, hvilka enskilde Capitalegare, efter olika tillfälliga omständigheter kunna- finna motsvarande deras önskan, att i denna väg använda sine tillgångar, hafva Utskotten funnit lika olämpligt, och i flere afseenden för ernåendet af ändamålet hinder ligt; Som Utskotten å en annan sida Stats-Utskottets
Be länkan den, 4*3 fortfara att anse det innebära välgrundade anledningar, och vara af en väsendtlig 'nödvändighet; att, innan tillåtelse lill åtnjutande af särskilde förmåner framför andra enskilde Personer eller Corporationer meddela åt Bolag, som anmälas sig till