Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Åt de gestalter och ka- raktärer han har att framställa, ger han verkligt lif, så att de framstå som människor och ej en- dast som teaterfigurer.
Hvad sången beträffar förmärktes väl i början någon indisposition.
Hr E. sjöng emellertid upp sig och tredje aktens sto- ra scen med Valentine (fröken Labia) gjordes syn- nerligen förträffligt.
— Operadirektionen förtjänar erkännande, för det den anordnat detta gästspel, som kunnat vara af stor nytta för dem, som ve- lat lära något.
Med tillfredsställelse mottages säkert af alla vänner till vår opera d » n underrättelsen, att frö- ken Labia engagerats för det kommande spelåret, och än mer att den från Amerika nu återkomna fru Carolina Ostberg åter fästats vid k. operan.
o Djurgårdsteatern har nu också upptagit den från Södra teatern kända » Charleys tant ».
Vi torde i nästa nummer få tillfälle omnämna utförandet närmare.
» SPÖKERI ».
Skiss för Idun af Erny.
» l r &gt; l e t går, K a r l!
» afgjorde A n n a m e d d e n j y j ' d ä r t v ä r s ä k r a t r y g g h e t e n, som b å d e T » roade och s t ä r k t e h o n o m.
O c h därför trodde h a n l i k a fast som h o n p å framgången.
I förtroliga stunder p å t u m a n h a n d m e l - lan m o r och son k u n d e t a n k a r n a esomoftast irra t i l l b a k a till frågan om d e n i m a g i n ä r a förmögenheten.
P r o s t i n n a n k u n d e a l d r i g riktigt få vissa idéer u r sitt h u f v u d.
K o n s t i g t v a r d e t, vid- höll h o n, och r ä t t h ä n g d e det b e s t ä m d t a l d r i g ihop.
M e n h u r h o n b r y d d e sin hjärna, m å s t e f u n d e r i n g a r n a till sist s t a n n a i en liten Buck af resignerad hjälplöshet: j a, h u r det n u v a r — så v a r det, som det v a r.
D å d e t t a ä m n e vidrördes, flög liksom e t t moln öfver ingeniörens p a n n a, och h a n s in- å t r i k t a d e blick tycktes u n d e r de l ä t t s a m m a n - d r a g n a ö g o n b r y n e n leta i minnets gömslen.
M e n d e t v a r fruktlöst göra.
O c h slutet p å hans b e g r u n d a n d e n blef som v a n l i g t en hälft misslynt h u f v u d r u s k u i n g och e t t förslag a t t inte vidare g r u b b l a öfver d e t d ä r.
sam s k e p n a d, som t r ä d d e u t från ingeniörens rum.
A l l a blefvo liksom l a m s l a g n a a f s k r ä c k, och ingen fick fram e t t ljud genom den a f ångest sammansnörda strupen.
1 de b l e k a a n s i k t e n a stod dock tydligen ej blott stel förfäran a t t l ä s a, u t a n d ä r j ä m t e en g e m e n s a m ohygglig förnimmelse af, a t t de ögonblickligen också i g e n k ä n t d e n n a i b r u n n a t t r o c k i n s v e p t a l u t a n d e g e s t a l t med k a l o t t p å hufvudet och det h o p s k r u m p n a, d ö d s k a l l a ansiktet.
D e t v a r g a m l e prosten, som stod och stir- r a d e r ä t t p å d e m m e d h å l i g blick.
K a r l l y c k a d e s slutligen göra våld p å sig, m e d a n d e a n d r a sutto liksom f a s t n a g l a d e och f ö r s t u m m a d e och, oförmögna a t t slita sina b l i c k a r från s k e p n a d e n, alltjämt stirrade till- baka på den.
D e t v a r en h e m s k interiör, som dref k a l l - svetten fram p å h a n s p a n n a, och d å h a n ändtligen f ö r m å d d e resa sig u p p och g å m o t skepnadeD, v a c k l a d e h a n som en d r u c k e n och k ä n d e yrsel i h u f v u d e t.
D å h a n k o m m i t fram till gestalten t v a n g h a n sig m e d en flämtande röst, som föreföll h o n o m själf o n a t u r l i g t f r ä m m a n d e och afläg- sen, a t t f r a m s t a m m a en f r å g a: » Men m i n ä l s k a d e far, h v a d vill ni h ä r?
» » E l l e r k a n s k e det.
v a r e t t spöke, » gyckla- D e n g a m l e gjorde m e d h a n d e n en befal- de h a n, » u t s l u p p e t från ' s p ö k h u s e t ' h ä r intill.
l a n d e eller i n b j u d a n d e rörelse, skred förbi M e n s å d a n a b r u k a j u r ö r a sig ljudlöst. » bordet, k r i n g h v i l k e t de a n d r a allt fortfaran- » J a, men j a g hörde b e s t ä m d t n å g o t, » en- de sutto orörliga som byster, och s t a n n a d e visades A n n a.
» Och om m a n d ä r t i l l lägger, » fortfor K a r l framför en g a m m a l m o d i g ekchiffonier vid sa- Sonen följde honom m e r a l i k a oberörd a f d e a n d r a s a l l v a r, » att de lens e n a långsida.
vanligen ä r o osynliga — å t m i n s t o n e h a r j a g som en a u t o m a t ä n e t t lefvande väsen.
G u b b e n p e k a d e p å en klaff.
Ingeniören aldrig sett n å g r a a n d r a!
— s å ä r d e t d ä r h e r r s k a p e t p å d e t hela t a g e t g a n s k a oskad- ö p p n a d e den m e d o s ä k e r h a n d och v ä n d e åter ligt.
Möter m a n n å g o n af d e m, säger m a n sin blick f r å g a n d e m o t fadern.
D e n s e n a r e l ä t e t t ögonblick sitt finger b a r a: ' vill spöket v a r a så god och g å sin v ä g! '
h v i l a p å k n a p p e n till en större s k j u t l ä d a.
D e t ä r ofelbart v e r k a n d e.
» D e t v a r för resten j u s t ingenting a t t grun- S o n e n drog u t d e n; d e n innehöll e n d a s t e t t d a öfver, d å m a n ej s a k n a d e n å g o t i huset p a r p r ä s t b e t y g och n å g r a a n n o t a t i o n s b ö c k e r.
H a n s t i r r a d e återigen i mållöst spörjamål och därför behöfde m i s s t ä n k a tjufvar.
Allt- ihop v a r tydligen e t t misstag, och m a n h a d e p å fadern.
D e n n e p e k a d e m e d ifriga rörelser in i » hört g a l e t », som ingeniören u t l ä t sig.
t o m r u m m e t o c h k n a c k a d e s a k t a p å e n a sido- P å f ö l j a n d e d a g s k u l l e d e b e s ö k a n d e resa I n g e n i ö r e n följde m e k a n i s k t a n v i s - och efter supén blef m e d a n l e d n i n g h ä r a f v ä g g e n.
s a m k v ä m e t n å g o t l ä n g r e fördröjdt ä n vanligt.
ningen och f a m l a d e m e d h a n d e n öfver sido- T i l l sist sade m a n emellertid g o d n a t t å t h v a r - väggen.
M e n intet r e s u l t a t visade sig, och ä n n u en a n d r a och skildes å t.
I n g e n i ö r e n t ä n d e en p i p a inne hos sig och g å n g höjde h a n sin blick m o t faderns stela Öfver dessa flög en s k u g g a a f otålig- fördjupade sig i studiet a f n å g r a p l a n r i t n i n - d r a g.
g a r till en t o r k u g n, h v i l k a h a n fått i u p p - het, och h a n s l ä p p e r rörde sig som till t a - lande.
D ä r p å gjorde h a n m e d flata h a n d e n d r a g a t t utföra.
u t s t r ä c k t i v e r t i k a l r i k t n i n g och l ä t t k r ö k t a D a g e n h a d e genom forceradt a r b e t e u n d e r en häftig rörelse mot sig själf, k o r t a r e tid v a r i t m ö d o s a m för h o n o m, och fingerspetsar d å h a n k ä n d e sömnen t y n g a som b l y i ögon- som d å m a n söker hastigt d r a g a n å g o t till sig.
O m igen stack K a r l in sin h a n d i fördjup- locken, v e k h a n h o p p a p p e r e n o c h steg u p p ningen, t r y c k t e n a g l a r n a h å r d t mot sidoväg- för a t t k l ä d a af sig.
Till sin förvåning h ö r d e h a n h v i s k a n d e gen och d r o g till.
D e n följde m e d — d e n gick helt och hål- röster från salen.
S k u l l e de således ä n d å inte h a g å t t till h v i l a?
t ä n k t e h a n och öpp- let u t!
O c h u r e t t b a k o m d e n s a m m a d o l d t fack n a d e dörren p å g l ä n t.
» H v a d n u d å?
» frågade h a n och steg ut, föll m e d e t t t ä p p t ljud och en u p p s t i g a n d e u n k e n d u n s t a f i n s t ä n g d luft en tjock p a c k e » h a n i inte k r u p i t till kojs än? » » N å, d u själf d å?
» m e n a d e A n n a och sköt p a p p e r n e d p å b o t t n e n a f det stora t o m r u m m e t.
h a n ä n s n a r t n o g m e d en k ä n s l a a f h a r m sökte s l å bort dessa t a n k a r.
A n n a och hennes mor, en g a m m a l änkefru, voro å t e r p å n å g r a d a g a r s besök hos sina v ä n n e r i S t o c k h o l m och b o d d e u n d e r tiden hos d e m.
E n d a g vid eftermiddagskaffet, till hvilket äfven K a r l för o v a n l i g h e t e n s s k u l l slagit sig ledig, syntes A n n a plötsligt e r i n r a sig n å g o t.
» J o, d e t v a r sant, » y t t r a d e hon och vän- de sig lifligt m o t p r o s t i n n a n, » vet t a n t Sofie, j a g t y c k t e alldeles s ä k e r t i n a t t, s t r a x sedan vi g å t t och l a g t oss, a t t j a g från m i t t r u m hörde j å g o n tassa och g å h ä r i salen.
H v a d k u n d e d e t v a r a?
O c h d e t l ä t, som om något lock eller n å g o n klaff tillslutits. » P r o s t i n n a n h ä p n a d e och blef m e d ens blek.
» A n n a — h v a d säger d u o m, a t t j a g nä- s t a n t y c k t e d e t s a m m a!
M e n j a g t r o d d e så visst, a t t j a g b a r a d r ö m t » Irigeniören, som v a r vid s o l s k e n s l y n n e m e d a n l e d n i n g a f sin fästmös besök, s k r a t t a d e och påstod, a t t d e d r ö m t b å d a t v å — och det v a r j u v a c k e r t så till u n d e r v e r k!
Eljes vette j u också h a n s r u m å t salen, och h a n som efter v a n l i g h e t e n suttit e t t godt s t y c k e in p å n a t t e n och r ö k t och läst, h a d e ej hört e t t k n y s t.
M e n for sig själf k o m h a n m o t sin vilja att a l l t oftare a t t t ä n k a p å j u s t » det d ä r », h u r F .Ytra FIN 183 M A REALA fram en k o p p till h o n o m.
» Ser d u, t a n t Sofie k o m p å den idén, a t t vi s k u l l e d r i c k a en k o p p kaffe först och s p r å k a s vid ä n n u litet — helt tyst för a t t inte störa dig. » » Vi f r u n t i m m e r h a v å r a s m å affärer för oss, » tillfogade A n n a s mor, » men d u k a n j u få v a r a m e d också, om d u ä r s n ä l l.
» Prostinnan nickade bifallande, p å samma g å n g hon t y c k t e, a t t K a r l dock b ä t t r e be- höfde h v i l a u t, h a n som s k u l l e så tidigt.
H ä r a f b r ö t h o n sig och instinktmässigt, liksom genom en hemlig m a g n e t i s k kraft, drogos p å en g å n g allas b l i c k a r m o t en säll- S Ö T T Ä T ^ Ä I n g e n i ö r e n g r e p p a p p e r e n och s å g u p p m o t sin far.
E n r y s n i n g for genom honom, t y h a n t y c k t e, a t t d e n g a m l e s g e s t a l t upplöste sig i ett töcken, k o n t u r e r n a flöto t i l l s a m m a n s i e t t obeskrifligt v i r r v a r r, och u r d e t t a f r a m t r ä d d e a l l t t y d l i g a r e h a n s mors a n s i k t e och g e s t a l t.
Jo, det var j u hon!
E t t å n g e s t s k r i t r ä n g d e u r h a n s bröst, d e t blef m e d e n s s v a r t för h a n s ögon för a t t i n ä s t a s e k u n d åter ljusna.
» K a r l, K a r l!
» hörde h a n som u r fjärran en ängslig s t ä m m a.
Ä: K. A.
N y d a h i &amp; C.o
18t I D U N D e t v a r h a u s mor, som med en l a m p a i h a n d e n och h a l f k l ä d d stod framför h o n o m; hennes ansikte v a r b l e k t och f ö r s k r ä m d t; b a k o m henne stod l i k a u p p r ö r d A n n a.
Själf fann h a n sig stå l u t a d mot chiffoniern med e n p a c k e p a p p e r i h a n d e n.
Chiffoniern v a r ö p p n a d och en l å d a u t d r a g e n.
H a n grep sig om hufvudet med b å d a h ä n d e r n a, slöt ögonen och ö p p n a d e dem — ja, det v a r verk- lighet.
D ä r stodo p r o s t i n n a n och A n n a.
N u v a r det ej längre någon villa.
» H v a d är det? » frågade h a n förvirrad.
» H v a r t tog far vägen! » » H e r r e G u d, b a r n, h v a d säger d u: far!
? » h u t t r a d e den g a m l a frun.
» i D g e n mer ä n d u v a r h ä r inne, K a r l, » inföll A n n a, » både t a n t Sofie och j a g hörde n å g o t härinifrån och stego b å d a u p p.
» » Gingo ni verkligen och l a d e er då? » » H v a d m e n a r d u?
V i s s t gjorde vi det — och d u s k u l l e j u också g ö r a det! » N u stod a l l t k l a r t för h o n o m.
I korta d r a g b e r ä t t a d e h a n, h v a d h a n upplefvat, a l l t sedan de skilts åt.
E n blick in i h a n s r u m öfvertygade h o - nom s t r a x medels en p å golfvet nedfallen p i p a och ett k u l l s l a g e t b l ä c k h o r n, a t t h a n s o m n a t öfver p l a n r i t n i n g a r n a.
O c h sedan h a d e a l l t det cfriga tilldragit sig — i dröm- men och u n d e r s ö m n g å n g.
! » h a n slog sig för p a n n a n, » dessa papper! » P r o s t i n n a n h a d e redan löst u p p p a c k e n.
Obligationer, a k t i e r — fullgoda, ä n n u gång- b a r a v ä r d e p a p p e r till t i o t u s e n t a l s k r o n o r s valör!
P r o s t i n n a n s e g n a d e m a k t l ö s af rörelse och n ä s t a n förfärad ned i en soffa.
A n n a drog a i a r o r a Redigeras af Sophie Bidrag mottagas r r.
a &lt;J med Linge.
I dessa dagar, då man vill värna Sitt fosterland emot oväns svärd, Båd ' tid och pengar af hjärtat gärna Man lägger ned som en offergärd.
Och liten skolpilt med ögon klara, Han hviskar ifrigt med viktig min: » Gif mig en penning, du mamma rara, Att lägga ned i mitt offerskrin! » Och ungmön villigt försakar smycket, Som skulle pryda dess hvita arm; En ädel kvinna kan offra mycket, Då mod och kärlek bo i dess barm.
Ja, alla enas att målet hinna, » Det rätta värnet för Svea land. » Dess vikt ju inses af man och kvinna, Som alla räcka en hjälpsam hand.
I delar tolf låt mig sönderfalla Och sätt ihop mig se ' n bit for bit; Om rätt du fogar ihop dem alla, Du får belöning för trägen flit.
djupt efter a n d a n och b l e k n a d e, och äfven K a r l stod för en s t u n d i h ä p e n t y s t n a d.
D e t v a r j u r e n t af h e m s k t, ohyggligt, allt detta!
P l ö t s l i g t r y c k t e det till i ingenjörens a n - s i k t s m u s k l e r, och h a n s b l i c k fick det d ä r egen- domliga frånvarande uttrycket.
» J a, » u t b r a s t h a n s a k t a för sig själf, » ww minns j a g!
D e t v a r s t r a x i n n a n j a g som pojke fick nervfeber.
J a g satt i pappas rum, där d e n n a chiffonier d å stod.
J a g såg helt slött p å, h u r h a n b u n t a d e ihop en m ä n g d stora p a p p e r med k u l ö r t a k a n t e r och stora siffror i färgtryck, h a n ö p p n a d e chiffoniern och lönn- l å d a n, alldeles som j a g n u gjort — a h, j a g l a d e m ä r k e till hvarje h a n s rörelse, men strax därefter k o m svindeln öfver mig. » — — D i s p o n e n t e n gjorde ett u p p e h å l l i sin berättelse.
M e n vi sutto fortfarande t y s t a i aningsfull f ö r v ä n t a n.
» J a, » sade h a n g l ä d t i g t, » det v a r alltsam- m a n s, mitt h e r r s k a p!
» » Men.
m e n, h u r k u n d e.
h u r v a r det möjligt? » bröt m e d ens en ström af s u r r a n d e frågor fram.
» Jo, b e v a r s, d e t v a r n o g m y c k e t möjligt — en v e t e n s k a p s m a n, som s ä r s k i l d t ä g n a t sig å t det p s y k o l o g i s k a studiet, s k u l l e tvif- v e l s u t a n b ä t t r e än j a g k u n n a f ö r k l a r a det.
Men j a g k a n j u p å m i t t vis s ö k a gifva k l a - ven till hemligheten.
— E n episod från äfven den tidigaste b a r n d o m e n k a n omedvetet för oss själfva så a t t s ä g a g r a v e r a sig in i min- n e t och i å r a t a l ligga liksom m a g a s i n e r a d i något u n d a n g ö m d t fack af v å r h j ä r n o r g a n i s m.
D å vi ä r o i v a k e t t i l l s t å n d, h å l l e s d e n n a episod eller d e t t a minnesföremål i n s t ä n g d t och t i l l b a k a t r ä n g d t af d e r a s t l ö s t a r b e t a n d e Hvad skänkte Elin sin vän så trogen Till skydd mot kölden i nordanskogen?
Hvad måste barnen sin gamla mor, Som led af sjukdom och nöd så stor?
Vid horisonten, hvad ser du simma På mörkblå vågor i solens strimma?
Nu säg, hvad sångerskan äga bör, — Helt visst hon annars fiasco gör?
Hvad törnar skeppet mot uti natlen, När skepparn fått » lite ' uti hatten »?
Ett sagans väsen af god natur.
Vid jakt ett mycket värderadt djur.
Hvad var hon, flickan, som stal ditt hjärta?
Hvad gör hon, änkan, försänkt i smärta?
En dryck, som doftande är och god, Och lifvar upp månget sjunket mod.
Till sist, hur namnes på fågeln leden, Strax ofvan foten?
Hvad finns på heden, Som gumman plockar i sommarkväll, Till läkemedel åt sjuk gesäll.
Draba P I C O T S Innehållsförteckning.
Betty Linderoth, född Cedergren; af i.
— Godsets fru; poetn af Fredrik Nyeander.
— Skolungdom och sommarferier; ett ord till hemmen af Maria Nyström.
(Slut fr. fBreg.
— Ett tack för god vakt.
- » Spåna- stnga » i prostgården; en ångermanländsk kulturbild af Laura Fitinghoff.
— Magdalena Eudenschöld; ett hundraårsminne, för Idun tecknadt af Georg JXordensvan.
- - Ett utmärkt tillfälle.
Fredagen den 12 juni 1891.
N:r 24 (182) Prenumerationspris pr I d u n m e d M o d e t i d n i n g o c h ko- lorerade planscher kr.
• Idum e n s a m » Ar: 8: — 6: 50 4: — B y r å: H a m n g a t a n IS, Z^l^tr.
s k e r i lawlsorten å post- a n s t a l t, 1 Stockholm h o s r e d a k t i o n.
Redaktör och utgifvare: Utffifning-stid: hvarje helgfri fredag.
FRITHIOF H E L L B E R G.
Maria Allm.
Liisnummerpris: 1 5 öre.
Annonspris: 35 öre p r nonpareillerad.
F ö r » P l a t s s ö k a n d e » o c h » L e d i g a platsar » 25 öre f ö r h v a r j e p å b ö r j a d t t i o t a l sta v.
Stiftar.nnan till M a r i a h e m m e t å Restad, Hl en a f V e s t e r g ö t l a n d s jjfc v a c k r a s t e trakter, nä- — ra G ö t a elf, ligger det forna landshöfdings- bostället Restad, hvars hufvudbyggnad nu af varmhjärtade, ädelsinna- de m ä n n i s k o v ä n n e r blif- vit o r d n a d o c h inredd till en fristad för sådana o l y c k l i g a k v i n n o r, hvars sinnesjämnvikt p å ett el- ler annat sätt blifvit störd eller r u b b a d.
A t t en d y l i k fristad som M a r i a h e m m e t å R e - stad l ä n g e varit a f b e - hofvet p å k a l l a d, behöf- ver k n a p p a s t sägas, ty den d a g l i g a erfarenheten är ett tillräckligt b e v i s därför.
V i kunna nu- mera k n a p p a s t genom- ö g n a en tidning, utan att påträffa den sorgliga underrättelsen, att ännu en a f v å r a systrar eller b r ö d e r fallit offer för de v å l d s a m m a o c h under- b a r a slitningar, s o m äro b e t e c k n a n d e för det nit- tonde århundradets sista decennier.
A n t i n g e n det är reli- g i o n s g r u b b e l, fysisk svag- het, öfveransträngning, kärlekssorg eller andra orsaker, som stört en människas sinneslugn, är det l i k a behöfligt att, så fort sig g ö r a låter, flytta henne från den o m g i f n i n g, där h o n v i d s j u k d o m e n s början befann sig.
H o n b ö r, så vidt m ö j l i g t är, föras till ett stilla h e m, där h o n omgifve8 a f en v a c k e r natur o c h erhål- ler g o d t u m g ä n g e s a m t ständig o c h ö m, fastän nästan o m ä r k l i g o m v å r d - nad.
A t t finna ett sådant Kem, har hittills varit nästan omöjligt • visser- ligen mottagas dylika sjuka s t u n d o m i e n s k i l - d a h e m, men u t o m det att detta alltid faller sig ofantligt dyrt, förstår m a n lätt, att den sjuka där i c k e k a n finna all den vård, s o m behöfves.
E t t hospital är naturligt- vis ännu o l ä m p l i g a r e, ty v i veta j u, att så fort en patient å ett d y l i k t ställe blifvit så m y c k e t bättre, att h o p p finnes o m hennes f u l l k o m l i g a tillfrisknande, är det hos- pitalsläkarens första u p p - gift att skaffa henne bort från dårhuset, där s a m - v a r o n m e d d e mer eljev mindre sjuka patienterna fördröjer, eller kanske rent a f o m ö j l i g g ö r, hen- nes tillfrisknande.
Ofta n o g h ö r d e m a n därför klagas öfver bristen p å ett g o d t o c h billigt h e m för s v å r m o - diga eller sinnessvaga personer, o c h slutligen k o m den i sin h e m b y g d
Det s t ö r s t a inflytande, doldt i k v i n n a n s hand.
o c h v i d a d ä r o m k r i n g allmänt aktade, driftiga o c h varmhjärtade fru M a r i a A n d e r s o n å Sti- g e n p å den tanken att söka inrätta en god och passande fristad för sådana olyckliga.
M a r i a A n d e r s o n är en dotter till d e n p å sin tid h ö g e l i g e n b e k a n t e o c h framstående riksdagsmannen J a n s s o n i E l l e n e, en a f lands- h ö f d i n g Sparres dugligaste män i n o m sitt län.
I detta h e m lärde det v a k n a barnet tidigt a f fadern att intressera sig f ö r allmänna frå- g o r o c h allmänt v ä l; en ö p p e n b l i c k för nä- stans behof, ett själfständigt o c h rådigt tan- k e l i f b l e f v o frukterna, o c h de fattiga o c h n ö d s t ä l l d a i den u n g a flickans h e m b y g d fingo r ö n a deras g o d a halt.
M a r i a J a n s s o n i n g i c k v i d u n g a år äkten- s k a p m e d sin n u v a r a n d e m a n, den k ä n d e riksdagsmannen M a g n u s A n d e r s o n i Stigen p å D a l, h v i l k e n i sin hemort bedrifver en o m - fattande väfveri- o c h färgerifabriksverksamhet.
N ä r fru A n d e r s o n g i c k till sitt föresätta värf, att g r u n d a en a s y l för sinnessvaga, in- såg h o n v ä l, att företaget s k u l l e blifva svårt, ty v i d alla g o d a företag måste m a n under- k a s t a sig den bittra erfarenheten att mötas a f tvifvel o c h misstroende.
M e n hon visste o c k s å, att det b e h o f h o n ville tillfredsställa v a r allmänt k ä n d t o c h beaktadt, o c h hop- p a d e s därför, att hennes egen g o d a vilja skulle elektrisera allmänheten och förmå v å r a m å n g a kapitalister att ö p p n a p u n g e n o c h s k ä n k a en skärf åt det behjärtansvärda syftet.
H o n h a d e i c k e heller missräknat sig d ä r i; v ä n l i g a händer räcktes v i l l i g t till hennes hjälp, o c h v å r ä d l a drottning, hvars hjärta aldrig är slutet för n ö d e n, f ö r e g i c k allmän- heten m e d g o d t e x e m p e l.
I c k e mindre svårt v a r åliggandet att utse en l ä m p l i g plats för hemmet, t y för en d y l i k fristad fordrades ett p å en g å n g naturskönt, lifligt o c h afskiljdt läge, h v i l k e t b o r d e v e r k a l u g n a n d e p å ett sjukt sinne.
S e d a n godsets arrendator m e d b e r ö m v ä r d tjänstaktighet upplåtit den stora h u f v u d b y g g - n a d e n o c h trädgården till det m ä n n i s k o v ä n - l i g a företaget, k a l l a d e s framstående läkare till platsen, o c h d å d e alla intygat ställets lämplighet, utsågs en direktion, bestående a f traktens mest a k t a d e m ä n, att p å ä n d a m å l s - enligt o c h tilltalande sätt o r d n a o c h inreda hemmet.
D e n direktion, som åtagit sig detta u p p - drag, arbetade m e d ifver o c h intresse för att inreda h e m m e t o c h förse det m e d allt, som för ä n d a m å l e t b e h ö f d e s.
D e ljusa, glada samlingssalarne erbjuda tillfälle till olikartade förströelser, såsom musik, sång, o l i k a sorters spel m.
m., o c h trädgården m e d sina gräs- mattor l e m n a r g o d plats f ö r n ö j e n ute i det fria.
R e d a n den första april detta år öppnades finnes på jorden, s å v ä l till godt h e m m e t för sjukas e m o t t a g a n d e.
E n a f p r o - fessor K j e l l b e r g r e k o m m e n d e r a d förestånder- s k a ö f v e r v a k a r de sjukas v å r d, h v i l k e n för öfrigt är anförtrodd åt v a n a sjuksköterskor, u t o m det att läkare från V e n e r s b o r g åtagit sig att en eller t v ä n n e g å n g e r i v e c k a n, o c h för öfrigt när helst så önskas, resa ut till hemmet.
B e t a l n i n g e n för d e sjuka, s o m ö n s k a inta- gas å hemmet, är ställd så billig som möjligt o c h rättar sig dessutom efter patienternas för- m ö g e n h e t s v i l k o r, m e n för att M a r i a h e m m e t skall blifva till den vidsträckta nytta, s o m stifta- rinnan o c h d e öfriga gifvarne h o p p a d e s, samt så s m å n i n g o m k u n n a ö p p n a s äfven för man- liga patienter, fordras ännu m å n g a o c h rik- liga b i d r a g.
Ö n s k l i g t v o r e därför, att alla, s o m ö m m a för sina l i d a n d e m e d m ä n n i s k o r, ville under- hjälpa detta g o d a företag.
T i l l eder, I sven- ska k v i n n o r, s o m ä n n u sitten l y c k l i g a o c h g l a d a i edra h e m, vänder det sig först o c h främst m e d b ö n o m h j ä l p!
S k ä n k e n, så vidt I k u n n e n, en s k ä r f åt detta h e m, där män- niskokärleken söker bereda en fristad åt edra o l y c k l i g a medsystrar o c h m e d b r ö d e r!
S k u l l e d e n n a s k ä r f k a n s k e tvinga eder att uppoffra n å g o n a f edra önskningar, så skall d o c k med- vetandet att hafva v e r k a t i ett g o d t företag rikligen ersätta d e n n a uppoffring!