Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jacjten är en näringsgren, som uti ouppodlade länder gifver god inkomst.
Det tyckes derföre som Norrbotten borde vara den provins i Sverige, hvarest jagten med största fördel kunde bodrifvas.
Förhållandet har likväl icke varit sådant.
Skogarnes förminskning vid kusten gör, att der finnes föga villebråd.
Björnar hafva likväl de sednare åren blifvit fällda till ganska stor myckenhet; dock har allmogen så löga egnat sin tid åt deras förföljande, att sådant först kommit i fråga, sedan de å boskapen föröfvat betydlig skada.
Fogel afyttras väl till ringa qvantitet, men numera sällan utom länet.
Räf, filfras, mård, hermelin och ekorre fällas till temlig mängd, och endast i den mån dessa djurs fångande upptager allmogens tid, kan jagten hufvudsakligen anses såsom näringsgren inom länet.
Fiske är deremot en bihandtering, som lemnar icke allenast orten tillräckligt för eget behof, utan bedrifves äfven med sådan fördel, att, på sätt tillförene är i underdånighet nämndt, ett betydligt quantum kan till andra orter utföras.
Hit hör i främsta rummet laxfisket, men äfven fångsten af strömming, sik, gädda och annat småfiske förtjenar att nämnas.
På 1820-talet uppstod en vigtig tvist emellan Kronan och skattemännen om äganderätten till laxfisket i elfvarne.
Efter flerårig rättegång, som fullföljdes till högsta instansen, slets frågan på det sätt, att äganderätten ömsom stannade hos Kronan, ömsom hos de enskilda.
I Torneå eif, hvarest laxfisket äges af Kronan, men nu sedan 1791 på 100 års tid åt Svenska och Finska sidans invånare är utarrenderadt, bedrifves detta med största fördel och gifver 400 å 500 tunnor öfverhufvud årligen åt Svenska delägare.
Af skärgårdarnes inbyggare bedrifves skjälfisket icke utan framgång.
Handsågning.
Bland de sednare årens biförtjenster inom orten förtjenar denna ett stort afseende vid betraktande af den behållning binäringarne lemnat.
Dertill är lätt att sluta allenast deraf, att ett icke ringa antal hemmansägare, hufvudsakligen med afseende på handsågning af bräder och plankor samt tillverkningen af bjelkar, begagnat flera drängar och försett sig med ett större antal hästar, så att en enda bonde 21 understundom tillverkat ända till 170 å 180 tolfter bräder.
Jag saknar tillförlitlig grund för uppgiften om den myckenhet bräder och plankor, som allmogen ensamt tillverkat, men af de 184,419 stycken sparrar och bjelkar, hvilka jag här ofvan uppgifvit hafva tillskyndat landet en behållning af 491,794
R:dr, har ett ganska ringa antal tillhört andra än allmogen.
Tjärubränning idkas nu mera, i brist på tjenlig skog, till obetydlig qvantitet uti de socknar, som gränsa till hafskusten, och har uti derifrån aflägsna socknarne under de sednare åren varit i starkt aftagande, så väl derföre att tjärutillverkningsämnena mångenstädes upphört att finnas, som ock emedan allmogen funnit större vinning uti tillverkning af bräder, plankor och bjelkar.
Det är dock otvifvelaktigt, att sedan skogome snart blifvit tömda på sistnämnde produkter, tjärutillverkningen åter skall intaga sitt åt dem för en tid lemnade rum.
Den från länet utförda tjära utgör, såsom jag ofvan haft nåden nämna, under de fem år, hvarom denna berättelse handlar, 78,070 tunnor.
Dermed har allmogen, med undantag af brukens kolare, sig föga befattat de sednare åren, i anseende till de mera lönande förtjenster, som stått till buds.
För Kronans räkning är under fem sista åren 13,008 lispund onnad salpeter inlöst efter ett pris af Fem R:dr 32 sk. banko lispundet med 73,691 R:dr.
Denna näring bedrifves allenast i Luleå fögderi samt Arvidsjaurs Lappmark och har ännu icke kunnat vinna insteg uti de öfriga socknarne af länet, hvarest uppmärksamheten derifrån alledes genom större tillgång på andra biförtjenster.
Den har varit i jemnt stigande, så att då tillverkningen år 1842 utgjorde 2,110, uppgick den 1846 till 3,023 lispund.
En närmare bekantskap med sättet för salpeterns tillverkning och sedan den hos mången rådande fördomen, att näringen, äfven om den på ändamålsenligt sätt bedrifves, skall skada jordbruket, genom fortsatta nitiska bemödanden blifvit bekämpad, hoppas jag dock snart, i förening med den uppmuntran densamma genom beviljade lånen till ladors uppbyggande njutit, skall sätta denna lättskötta handtering i främsta rummen bland biförtjensterne, äfven inom de socknar, dit den ännu icke hunnit; förutsatt likväl att priset å varan, om icke höjes, åtminstone icke varder nedsatt under det nu derför gällande inlösningspris. Handel.
Såsom jag tillförene haft nåden nämna, hyser allmogen för denna näring särdeles böjelse.
Inom åtskilliga byar har man derföre träffat icke allenast sådane, som sjelfva försett sig med köpmannavaror af mångahanda slag, utan äfven sådane hvilka af städernes köpmän till försäljning emottagit dylika varor, hvaribland brännvin, kaffe och socker i synnerhet i stor mängd blifvit föremål för utminuterande och försäljning.
Och sådant allt har ägt rum, ehuru åklagaremakten visserligen icke varit overksam, för utkräfvande af lagens ansvar till hämmande deraf.
Det är 22 dock att förmoda, att, sedan det enda rätta korrektivet genom Eders Kongl. Maj:ts utfärdade Nådiga Handels-Ordning hunnit sprida sina verkningar, den menliga inverkan på allmänhetens moralitet och välstånd, som ett så skadligt handelssystem medfört, skall upphöra.
Allmogens egna produkter torde dock såsom hittills komma att utgöra en stående handelsvara. §• 3.
Politisk författning. a) Kammarverk.
Under det tidskifte, som denna berättelse omfattar, har hemmantalet i länet blifvit ökadt med 12f§| mantal, deraf 5|-g| mantal af krono, och det öfriga af frälsenatur.
Deremot har, till följd af medgifven förlängning i frihetsåren för vissa hemman och af andra orsaker, från skattskyldighet utgått liff mantal krono och ^ mantal frälse, så att den egentliga tillökningen i hemmantalet reducerar sig till 4T5A mantal krono och 6f$ mantal frälse, deruti inberäknadt i mantal säteri.
Denna tillökning härrör dels af uppsättning eller förhöjning i förr provisionelt skattlagde hemmansmantal och räntor, och dels genom nya hemmans inträdande i skattskyldigt tillstånd efter tilländagången frihetstid.
Under denna sednare kathegori bör hänföras 4m mantal krono och 6f mantal frälse, deraf de sednare eller frälsemantalen äro fördelade i tio hemmansdelar, då deremot kronomantalen innehafvas af tjugunio särskilde besutne åboer.
Under ifrågavarande quinquennium hafva
SI nya hemman eller nybyggen blifvit till anläggning beviljade, hvarförutan icke mindre än 178 ansökningar om dylika anläggningar blifvit öfverlemnade till behandling i sammanhang med allmänna afvittrings— regleringen i länet, eller med andra ord hänvisade till vederbörande afvittrings—landtmätare för de ansökte nyhemmanens utstakning och skattläggning, derest laga hinder deremot ej kunde möta; och då egentligen icke några andra hinder för dessa odlingsföretag kunna motses, än att de till hemmansanläggningarne uppgifna lägenheter antingen förut vore disponerade eller ock för svaga och otillräckliga för hemmans bildande, men sådant, att dömma efter vanliga förhållanden, endast i ganska få fall torde inträffa, så kan man med temlig säkerhet antaga, att af de sålunda sökte hemmansanläggningarne åtminstone 160 å 170 framdeles skola bifallas.
Dessutom hafva cn mängd lägenheter för ängsodling blifvit upplåtne emot smörräntas erläggande efter tilländagångne frihetsår, under förbehåll likväl, att desamma mot odlingsersättning borde afträdas för nybyggesanläggningar, då sådant kan komma i fråga. 23 Såsom uppmuntran och understöd vid dylika anläggningar hafva under namn af odlings- och uppfostringshjelp blifvit under de sistförflutna fem åren utdelade 343 tunnor 46 kappar korn, som i värde efter ett medium af samma årens markegångspris bestiger sig till en summa af 2,438 R:dr 40 sk. 7 r:st. b:ko.
Till skatte hafva blifvit inlöste femton hemmansdelar om tillhopa lf# mantal, hvarjemte från krono till skatte blifvit, på grund af Kongl. Brefvet den 6
Maj 1817, omförde tvänne hemmansdelar, hvardera om \ mantal.
Fullkomliga ödesmål med hemman kunna väl numera icke inträffa, men dock hafva någre i skatt ingångne hemmansdelar blifvit öfvergifna och sålunda måst med nya åboer och ytterligare frihetsår förses.
Blott en enda hemmansförmedling har ägt rum och varit föranledd af vattenöfversvämning och utskärning.
Antalet af hemmansklyfningar, som af domstolarne blifvit bifallne, bestiger sig till något öfver hundra, dervid de utklufna hemmansdelarne uppgått till T1¥ å | mantal hvardera, hvaremot 37 mindre hemmanslotter blifvit sammanlagde med andra gemenligen förut besutna hemman, under de vilkor som Kongl. Kammar-Collegii Kungörelse den 20 Juli 1830 bestämmer, derest hemmansdelarne förut icke tillhört samma nummer.
Hemmantalet å de utklufne lägenheterne är sammanräknadt vida större än å dem som blifvit lagde tillsammans med förut besutne.
Såsom förut är nämndt brukas hemmanen här i ganska små lotter, och i flera byar finnas besutna hemman om blott ^ mantal, hvarföre ock ganska få jordafsöndringar här komma i fråga, om man ej såsom sädane vill betrakta vissa undantag af jord, såsom försiggångna vid hemmans försäljningar, hvilka undantag i öfrigt ofta äga rum.
Då hemmanens tillstånd och beskaffenhet oftast är uteslutande beroende af åboens omtanka och arbetshåg, så är ock det skick, hvari hemmanen sig befinna, lika skiftande som de olika innehafvarnes personlighet.
Under de fem sista åren hafva laga skiften blifvit afslutade i nio byar, och i sammanhang dermed hafva 21 hemmansutflyttningar blifvit beslutade, till hvilka Staten bidragit med ett sammanräknadt understöd af Sexhundrasjuttiosex Riksdaler.
Länet lider en stor brist på skiftes-landtmätare, ty de här nu fungerande utgöra ett antal af blott sju tjenstbara och hvardera af dem har sig uppdragne flera laga skiften, hvilka först efter en längre tidrymd hinna afslutas.
Då, isamma mån sockneafvittringarne vinna fullbordan, frågor om laga skiften i en mängd byalag otvifvelaktig! skola väckas, så kommer man verkligen att stanna i förlägenhet om skiftesmän, derest icke under tiden skiftes-landtmätare-personalen i länet betydligen förstärkes.
Då nu emedlertid ett större antal Officerare, vid den här indelta korps, företagit sig, att vid sidan af deras hufvudyrke öppna sig en ny väg för verksamhet och dertill valt landtmäteriet, så har man dock allt skäl att hoppas, det nämnde 24 förlägenhet skall i sin mån blifva afhjelpt, derest icke krig inträffar och kallar dem från dessa fredliga värf.
Såsom tillförene är nämndt, hafva afvittringarne i länet bedrifvits med åtta Landtmätare under de fem sistförflutne åren och med tre å sex under åren derförut, oberäknadt Styresmannen, som närmast ledt och kontrollerat göromålen.
De hafva under dessa fem år afmätt 12,841 tunnland inägor och 484,382 tunnland skogsmark samt utbrutit 103,201 tunnland, rörlagt 81,000 tunnland och uppgått 703,431 alnar rålinier samt sålunda varit temligen llitiga.
Afvittringen i Neder-Torneå och Carl Gustafs socknar har, såsom tillförene sagdt är, blifvit fastställd och områdena derstädes utbrutna och rörlagda.
I Neder-Kalix och Neder-Luleå socknar hafva äfven afvittringsberedningarne blifvit afslutade och sedan af länsstyrelsen pröfvade, men bero nu på Kongl.
Kammar-Collegii vidare skärskådande.
Utom förenämnde antal afvittrings-iandtmätare, hvilka af Staten aflönats, har ännu en under det sist förflutna året, på enskild bekostnad, handlagt afvittringsgöromålen i länet.
Gyljens bruksbolag har nämligen sökt och erhållit länsstyrelsens förordnande för en Kommissionslandtmätare , att under Styresmannens ledning och inseende affatta och till hemman indela skogarne för Bondersby nämnde bolag tillhöriga sågverk, samt att åt verket tilldela eller föreslå vederlag för den skogsförlust, som till följd af anlaggda nybyggen å sågverkets primitiva skogsutrymme kan hafva blifvit verket tillskyndad.
Men denne Landtmätares verksamhet har inskränkt sig till afmätning af 29 tunnland inägor och 3,900 tunnland skogsmark, hvilket arbete icke är i förestående uppgift inräknade
Den kostnad, som afvittringen i länet tillskyndat Staten under de sistförllutna fem åren, bestiger sig till 38,919 R:dr 41 sk. 2 r:st. b:ko, hvaraf 24,579 R:dr 7 sk. 6 r:st. utgått till löningar och det öfriga till bestridande af de handtlangningsdagsverken, som ankommit pä kronan att bekosta.
Beloppet deraf, i penningar förvandladt, inhemtas af den tabell, som åtföljer denna berättelse.
I allmänhet kan man väl ej anse hvarken de ständiga räntorne eller bevillningarne hafva varit tryckande.
Skulle skäl till klagan från något håll förekomma, vore det från embets- och tjenstemännens sida, i afseende på den jemförelsevis svåra beskattning, som dem i beviilningsväg träffar emot enskilda handlande och handtverkare eller borgare i allmänhet, hvilka hvar för sig månget år af deras rörelse njutit llerfaldiga gånger större inkomster än embetsmannen, utan att likväl, till följd af beskattnings-kommittecrnes organisation, kunna träffas af en motsvarande bevillning, då deremot löntagarens inkomst i de liesta fall är gifven och hans bevillning ofta öfverstiger den vinstrika borgarens. 25
Ibland onera och besvär må i främsta rummet nämnas roteringen, som här i länet ännu är ganska betungande.
Men visserligen har nyligen en rotejemkning här ägt rum, och under sistlidet år blifvit i nåder fastställd, samt i sin mån befordrat någon lättnad för stamrotarne i ordinarie knektehållet.
Enligt knektekontraktet åligger länet att prestera 483 soldater, men i anseende till det ringa hemmantalet af ordinarie rotering underkastad jord måste hvarje rote vid förra rotejemkningen, eller år 1765, sammansättas af mindre än ett helt mantal, och stundom af blott J mantal, utan att likväl i allmänhet de hemman, som i dessa rotar indeltes, sinsemellan jemförde, voro af den olika godhet, att den bort föranleda till en sådan skiljaktighet vid knektehållets fördelning.
Den sednaste rotejemkningens föremål var således, att med de ordinarie rotering underkastade hemman, som sedan 1765 tillkommit och i skatt ingått, söka jemna och undanrödja berörde missförhållande och att i öfrigt definitivt bestämma rotemantalet för hvarje äldre och yngre hemman.
Sedan detta sednare arbete blifvit af Roterings-Kommissionen fullbordadt, och de nya rotemantalen för hvarje förut roteradt hemman blifvit fastställda eller af Kommissionen antagna, visade det sig att rotemantalen å nyhemmanen, som skulle begagnas till understöd för de äldre förut inroterade, på långt när icke motsvarade behofvet, utan endast lemnade tillgång till fyllnad af något mer än f af länets hela roteringsböraa, så att ännu återstår ungefär nära en tredjedel deraf att framdeles fyllas med i skatt hädanefter ingående nyhemman.
Under tiden komma likväl de gamla förut roterade hemmanen att vidkännas denna brist, emedan någon nedsättning i rotarnes antal icke fick äga rum, såsom mot knektekontraktet stridande.
Emedlertid, och då mötespassevolansafgiften numera kan anses vara indragen och kostnaden för en soldats underhåll i samma mån minskad, hafva rotehållarne härigenom rönt en ej så obetydlig lättnad.
Hvad beträffar extra knektehållet i länet, så förestår ännu att reglera denna angelägenhet.
Dock äro hemman och boställen af hit hörande natur här så få, att utöfver 10 å 12 rotar ej torde kunna påräknas.
Länet underhåller icke flere/båtsmän, än som på dess städer efter sista regleringen eller fördelningen belöpa, och deras antal utgör inalles 4f, hvarför vakansafgift erlägges.
Klereciets aflöning utgår efter tiondesättning, och i öfrigt efter 1681 års förordning samt äldre öfverenskommelser, hvilka skulle tåla mycken förenkling.
Under de sist förflutna fem åren har blott i ett enda pastorat, nämligen Ofver-Kalix, ny konvention om pastors aflöning kunnat träffas och vunnit nådig fastställelse.
Utan tvifvel är håll- och reserv-skjutsskvldigheten äfven här ganska betungande för jordbruket, ehuru i länet jemförelsevis icke färdas så många resande som i rikets Berättelse öfver Norrbottens län för åren 1842—1846, 4 26 södra provinser.
Men oaktadt således en betydlig mängd dagsverken genom detta besvär gå förlorade för jordbruket, för att ej tala om öfriga olägenheter, som allmogens berörde skjutsnings-skyIdighet förer med sig, har det medlande förslaget, att genom entreprenad bestrida håll- och reserv-skjutsen, icke blifvit särdeles omfattadt, såsom i det föregående redan är anmärkt.
För de hallag, der entreprenad-skjuts blifvit införd, och som till antalet utgöra nio, indelta vid gästgifvaregårdarne invid allmänna landsvägen, utgör årliga kostnaden för denna reglering tillhopa 5,287 Hulr b.ko.
Dessutom är äfven entreprenad-skjuts införd å några gästgifvaregårdar vid sidoeller häradsvägarne i länet, men kostnaden derför bestiger sig till allenast femton Riksdaler sagde mynt.
I afseende på sättet för hållskjutsens utgörande vid de stationer, der den är bibehållen, förtjenar anmärkas den för detta län af (lera särskilda orsaker införda egenheten, att då den hållskyldige eljest i allmänhet afbördar sig siri hålltur med blott en skjuts, hans tur deremot här, allt i förhållande till det hemmantal, hvaraf hans hemman består, varar i liera dygn, hvarunder han måste beqväma sig att skjutsa så ofta turen inom hållaget faller på honom, hvilken ordning har till följd, att resande väl mindre ofta uppehållas genom inväntning af hästar, men också deremot stundom få åtnöja sig med dragare som kort förut återvändt från en annan skjutsfärd.
Kronoskjuts förekommer sällan i länet.
Salpetern, som vid uppbördsmötena inlöses, bör väl med sådan skjuts till depoterne fortskaffas, men då för 20 lisp:d salpeter full skjutslega betalas och dubbelt så mycket beqvämt forslas efter en häst, så äro dessa transporter af allmogen eftersökta.
Väghållningen är här liksom annorstädes särdeles betungande, i synnerhet i de Finska socknarne, emedan den på dem ankommande väg är bland de längsta, och tjenligt fyllnadsämne på många ställen der endast med stor möda kan anskaffas.
Dock äro vägförkortningar der nu under arbete, hvarigenom dessa kommuners besvär i detta hänseende i sin mån komma att underlättas.
Efter en här approximativt uppgjord kalkyl, beräknad efter tio alnar bred väg, hvartill de i länet förekommande häradsvägar blifvit reducerade, utgår vägunderhållet inom de olika socknarna i länet sålunda:
Piteå stad och socken om 154mantal underhåller 9^ mil eller 1,066 alnar på mantalet, Luleå 2:ne socknar om 179jVV mantal 7 mil eller 703 alnar på mantalet, Råneå socken om 63|£| mantal 5-fa mil eller 866 alnar på hvarje helt hemman, Calix 2:ne socknar om 91-^4 mantal 7 mil eller 1377 alnar på hvarje mantal , och Torneå fyra socknar om tillhopa lOOyjf mantal 7-| mil eller 1,361 alnar likaledes på mantalet, allt oberäknadt byvägar.
— Dock förstås af sig sjelf, att i fråga om vägunderhållets fördelning hemmanen emellan inom eu och samma kommun, den - 27 na kalkyl ej kan vinna tillämpning, emedan i detta fall hvarje hemmansandel i vägunderhållet icke ensamt beror af den gemensamma vägens längd, utan af markens beskaffenhet och derpå grundad gradering eller uppskattning.
Emedlertid visar kalkylen huru oiika tungt väghållningsbesväret faller på olika socknar inom länet, och då tyngden af detta onus är till den grad skiljaktig, att den ena kommunen deraf träffas i nära dubbelt mått emot en annan, såsom förhållandet är t. ex. emellan Luleå socknar å ena, samt Calix och Torneå socknar å andra sidan, så blir behofvet af en ny reglering i afseende på vägunderhållet påtagligt.
Men då detta icke lärer kunna utföras riksvis, hvilket utan tvifvel vore det rättaste, så borde likväl en reglering länsvis i detta läll åstadkommas.
Till ordningens vidmakthållande äro icke andra anstalter, än dem lag och särskilda författningar påbjuda, vidtagne, till följe hvaraf socknenämnder och tillsynings— män öfver försvarslöse personer öfverallt i socknarne tillkommit; men den korta tid, hvarunder de existerat, har ännu icke kunnat vara tillräcklig, för att af deras verksamhet några särdeles synliga spår skulle varseblilvas.
Likväl, så länge allmogen icke lärt sig inse fördelarne af ett utbildadt kommunalväsende, skola dock dylika anstalter komma till föga verksamhet.
Allmogen är så van att se sina kommunal-angelägenheter behandlas af egna och statens tjenstemän, att ehuru den med klara och uppmärksamma, ofta nog med misstänksamma blickar genomskådar hvarje ärende, som af de förre behandlas, och deruti den likasom af gammal invand misstro vanligen söker finna något svek, samma allmoge likväl med största ovilja befattar sig med för allmänheten gemensamma mål, och nästan aldrig, så vidt den derigenom icke tror sig kunna iidägga någon särdeles ära eller förvärfva någon ekonomisk vinst.
Men denna allmogens tröghet att uppoffra tid och krafter för gemensamma angelägenheter bör ock rättvisligen åtminstone till någon del tillskrifvas lokala förhållanden.
I en ort der hemman och byar hafva så spridda lägen, som här är fallet, och då dylika angelägenheters vårdande med lika trygghet icke kan anförtros åt alla utan undantag, bör man icke heller undra, om de dugligaste, hvilka företrädesvis måste anlitas, finna de ständigt återkommande uppdragen, såsom både förenade med tidsspillan och uppoffringar, besvärliga.
Det är allenast tidens inverkan och en allmännare befolkning, som bär åstadkomma varaktiga förändringar.
Brandstodsersättnigar hafva hittills utgått häradsvis för lidna brandskador.
Under loppet af den period, denna underdåniga berättelse omfattar, har jag likväl varit betänkt på ett reglemente för ett brandstodsbolag för hela länet, hvilket reglemente Eders Kongl. Majit i nåder under innevarande år fastställt.
Teckningarne till delaktighet uti bolaget pågå nu som mest.
Skjutsningsbestyret är inom Luleå fögderi stäldt på entreprenad, äfvensom vid Junasuando station inom Pajala socken.
I Calix och Torneå fögderier har deremot 28 allmogen, som i det sednare fögderiet betungas af 104 hålldygn om året på hvarje mantal, icke velat stalla skjutsningen på entreprenad, utom vid förenämnde Junasuando station.
Vid statistiska tabellernas jemförande för de tvänne sista quinquennier befmnes dock hvad
Luleå fögderi angår skjutsningsbestyrets ställande på entreprenad hafva verkat till betydlig nedsättning i kostnaderna för detta onus.
Resande hafva icke heller ännu anmärkt, det entreprenörerne skulle hålla klena hästar.
Men deremot har inom åtskilliga hållag entreprenaden, ehuru kontrakt derom med viss person blifvit behörigen upprättadt och fastställdt, blott begagnats såsom ett medel att åtkomma den högre skjutslegan, under det hållaget nu såsom tillförene fullgör hållskjutsen efter tur.
Men så länge skjutsningen ordentligen bestrides och någon lag icke förbjuder entreprenören att betinga eller anskaffa hästar från hvem han behagar, så kan för närvarande ett sådant oskick icke förekommas, ehuru de ändamål, som med entreprenadskjutsens införande åsyftades, härigenom förfelas.
Då de ifrågavarande hållagens medlemmar till en del äro spridde på en och flera mils afstånd från skjutsningsstationen, synes ofvannämnda förhållande utmärka en särdeles fallenhet hos allmogen att skjutsa och en förslagenhet, som i framtiden kan vinna efter följd, så vida den icke anses böra förekommas.
Efter ofta, under den tid hvarom fråga är, inom församlingarne hållna socknestämmor, och sedan de hinder, hvilka jag tid efter annan uti underdåniga skrifvelser inför Eders Kongl. Maj:t haft nåden framställa, till en del blifvit undanröjda, har med folkundervisningen kommit så långt, att alla församlingar utom en enda dels beslutat, dels ock i mer och mindre mån påbörjat byggnad af hus för fasta skolor invid kyrkorna.
Allmogens öfvertygelse om nyttan och nödvändigheten af dessa skolor börjar nu att blifva allt mer och mer utbildad.
Dock återstår ännu en väsendtlig omständighet för att allmogen skall förmå ordna folkundervisningen på derlör föreskrilna sätt; och detta är den af Konsistorium i Hernösand och mig begärda anstalt för lärares bildande uti ett seminarium här i staden, hvarförutan nödigt antal skollärare icke kan erhållas.
Helsovården besörjes uti ett här i staden beläget Kurhus och Lasarett och i öfrigt al trenne Provincial- och en Stadsläkare, äfvensom af barnmorskor i de flesta församlingar.
Vaccinationen handhafves på hittills ölligt sätt.
Dock har Eders Kongl.