Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För att bildas till underbefäl vid den till Infanteriet, Artilleriet och Marinkompanierna anslagna beväring, skola af det beväringsmanskap, som vid dessa vapen fullgör första året exercisskyldighet, genom vederbörande regements- eller corpsbefäl utväljas sådane ynglingar, som jemte godt uppförande visa utmärktare anlag för militäryrket och frivilligt åtaga sig den utvidgade tjenstgöringsskyldighet, som för nämnda ändamål erfordras.
De kallas beväringseliter och inträda från och med det nästföljande beväringsåret uti de rättigheter och skyldigheter, dem såsom beväringseliter, enligt hvad här nedan stadgas, tillkomma.
Dessa rättigheter och skyldigheter skola upplagas i ett kontrakt, som vid det första mötets slut med hvarje beväringselit upprättas, af honom och vederbörande kompani-befälhafvare underskrifves, samt af regements- eller corpsbefälhafvaren stadfästas.
Tryckta blanketter till sådana kontrakt erhåller regementseller Corpsbefälet kostnadsfritt från Kongl. Krigs-kollegium.
Med omyndige upprättadt elitkontrakt skall för honom, som myndig blifven, vara bindande, såvida icke antingen elitens målsman, medan han ännu är omyndig, eller eliten sjelf, inom en månad efter det han blifvit myndig, kontraktet hos vederbörande Kompanibefäl behörigen uppsagt. f.2 b) Beväringseliter tillförsäkras följande fördelar med afseende å 1:0 rätt lill befordran.
Beväringssoldater, hvilka gjort sig deraf förtjente, kunna, efter det de ett år tjenstgjort såsom eliter, utan inskränkning till visst antal till Beväringskorporaler förordnas.
Bevärings-korporal, som tager underofficers-examen i reglementen och krigsartiklar, samt, jemte förmågan att läsa, besitter nödig kunskap uti skrifva och räkna, kan, om hans uppförande i öfrigt gör honom deraf förtjent, efter två års tjenstgöring såsom elit till beväringsfurir konstitueras.
Vill beväringsfurir förbinda sig att, två till tre år längre än hans beväringspligt fortvarar, qvarstå vid regementet eller corpsen såsom bevärings-underofficer, med skyldighet att endast i krigstid tjenstgöra, kan han vid slutet af det möte, han såsom elit fjerde året bevistar, genom konstitutorial befordras till beväringssergeant.
Atager sig åter beväringsfurir att, efter det hans beväringspligt upphört, fortfarande under loppet af minst sex år qvarstå såsom bevärings-underofficer och under tiden årligen göra beväringsmötena med andra klassen, kan han icke blott till sergeant utan äfven till beväringsfanjunkare konstitueras, samt såsom sådan under samma vilkor i öfrigt, som för underofficerare vid regementerna äro föreskrifna, af regementschefen föreslås till bevärings-officer i Armén, utan att hafva genomgått de för befordran till officer i allmänhet föreskrifna examina.
I krigstid gälla för bevärings-underofficerare samma föreskrifter och förmåner i afseende å rätt till befordran, som för regementernas underofficerare.
Sina konstitutorialer erhålla bevärings-underofficerare utan lösen. 2:o Godlgörelse för marsch- och möteskostnader.
Beväringskorporaler och beväringssoldater erhålla i ersättning för marschen till och från möte, oberoende af våglängden, hvar och en 5 Riksdaler Riksmynt i ett för allt, Underhållet under mötet och fälttjenstgöringen utgår i likhet med hvad för öfriga beväringsmanskapet gäller.
Beväringskerporalerna erhålla derutöfver förhöjd eller lika stor portionsskilling, som regementernas vice korporaler.
Den till beväringsfurir eller högre underofficers grad befordrade eliten erhåller efter gällande resereglemente ersättning 63 för skjutsen til! och från mötesplatsen, jemte aflöning under resan samt mötes- och fälttjenstgöringstiden med samma belopp, sorn utgår till motsvarande grad af regementernas underofficerare.
Rese-ersättningen får likväl ej beräknas för längre afstånd från mötesplatsen än 8 mil. 3:o Beklädnad
Beväringskorporaler och beväringssoldater erhålla, i likhet med det öfriga beväringsmanskapet, beklädnad och öfriga persedlar samt ersättning för begagnandet under mötena af egna skjortor, strumpor och skor; och bevärings-korporaler bära samma distinktionstecken, som vice korporaler vid regementet eller corpsen.
Beväringsfurir skall af Kongl. Majit och Kronan erhålla en sin grad motsvarande uniform, hvilken han dock är skyldig att återlemna efter hvarje mötes slut.
Tillförbinder bevärings-underofficer sig att, 2 å 3 år längre än hans beväringspligt fortvarar, qvarstå vid regementet eller corpsen med skyldighet att i krigstid tjenstgöra, behöfver han icke vid utgången af femte årets möte till Kronan återställa vapenrock, byxor och lägermössa, men är deremot förbunden att vid uppbåd till krig vara med dessa persedlar försedd.
Förbinder han sig åter, att under loppet af minst sex år qvarstå såsom bevärings-underofficer och att fortfarande under denna tid göra beväringsmötena med andra klassen, får han, under förbehåll att alltid vid tjenstgöring vara väl klädd, som sin egen tillhörighet behålla hela uniformen och dessutom till- s godonjuta slitnings-ersättning till lika belopp, som Regementernas underofficerare.
Samma slitnings-ersättning erhålla alla bevärings-underofficerare i krig. 4:0 Arfvode och pension.
Beväringselit, såväl den befordrade, som den, hvilken icke vunnit befordran, erhåller dessutom, efter hvarje af de tre första årens tjenstgöring såsom elit, ett arfvode af 25 Riksdaler Riksmynt, och för sista årets tjenstgöring 100 Riksdaler, om han icke vunnit befordran, 120 Riksdaler, om han varit förordnad till korporal, och 150 Riksdaler, om han blifvit befordrad till Furir.
Dessa arfvoden äro lika för alla vapen och öfver hela riket.
Skulle till bevärings-elit utvaljas yngling, som till följd af laga förfall icke varit inmönstrad det år, då hans beväringspligt inträdt, utan först nästpåföljande år, må han dock ej, förr an efter det han fyra år såsom elit tjenstgjorl, komma i åtnjutande af det för fjerde årets tjenstgöring bestämda högre arfvode.
Beväringselit, som under sin tjenstgöring i fred eller krig blifvit skadad, skall dessutom för sin återstående lifstid undfå pension, i likhet med hvad i thy fall manskap eller underbefäl vid regementerna tillkommer. c) Bevärings-eliters skyldigheter. bo.
Bevärings-elit af högre eller lägre grad skall under all tjenstgöring, som honom i nämnda egenskap åligger, vara underkastad lika skyldigheter med öfriga krigsmakten, samt derjemte vara förbunden att utom tjensten visa sina förmän hedör och aktning. 2:o.
BeVärings-underofficer aflägger vanlig tjensteed. 3:o.
Första året, efter det beväringsyngling åtagit sig att vara beväringselit, åligger honom att för vapenöfning bevista möte i 30 dagar, deruti inberäknade de 45 dagar, han såsom andra klassens beväringsskyldig i allt fall bort exercera.
De derpå följande åren, intill dess hans beväringspligt är ute eller den derutöfver för vapenöfningar åtagna tjenstgöring tilländagått, skall han gemensamt med hvarje års andra beväringsklass bevista 4 5 dagars möte vid det regemente eller corps han tillhör. 4:0.
Bevärings-elit åligger att inryckningsdagen tidigt på morgonen sig å mötesplatsen inställa.
Skulle sjukdom hindra beväringselit alt sig till möte inställa, åligger det honom att å inryckningsdagen om sådant förfall till vederbörande befäl låta aflemna bevis, antingen af behörig läkare eller ock af pastor i församligen tillika med kronofogden eller länsmannen i orten, hvilket bevis genom hans egen försorg, bör tillställas vederbörande befäl vid samlingen till mötet. 6:0.
Beväringssoldat och bevärings-korporal må icke flytta utom beväringsområdet för det regemente eller den corps, vid hvilket han är anställd, med mindre han derom hos vederbörande befäl gjort anmälan och tillika sin vistelseort uppgifver. 7:o. 65 7:o.
De för beväringsskyldig, som vill flytta ur en församling till en annan, i allmänhet gifna föreskrifter lånda äfven beväringselit till efterrättelse. 8:0.
Bevärings-officer åligger att, så i som utom tjensten, iakttaga samma krigslydnad med mera, som för hans vederlikar vid armén är föreskrifvet. 9:o.
Bevärings-underofHcer placeras och redovisas på ett visst kompani och får ej, utan regements- eller corpsbefälhafvarens tillstånd, välja sin bostad utom regementets eller corpsens bevärmgsområde.
Honom åligger jemväl att för kompanibefälet uppgifva sm vistelseort. ;10:o. Ordres om möte och annat, som honom rörande tjensten angår, mottager bevärings-underoflicer från kompanibefälet. 4 4:o.
Om af de kronopersedlar, hvilka beväringselit till begagnande under tjenstgöring mottagit, någonting förskingras eller genom vårdlöshet skadas, åligger honom detsamma ersätta. d) Ansvars- och öfriga bestämmelser rörande beväringseliterna. 4:o Bevärings-underoflicer, korporal eller soldat, hvilken genom opålitligt och oordentligt uppförande, vare sig i eller utom tjensten, eller af andra skäl ej motsvarar det förtroende och de förhoppningar, som för hans utväljande legat till grund, skiljes från sm befattning, om regements- eller corpschef så nödigt pröfvar, och vare i sådant fall förlustig det arfvode och de förmoner 1 öfrigt, som eljest skolat honom tillkomma. 2:o.
För 1 tjensten begångna fel och förbrytelser, äfvensom utom tjensten för bristande aktning mot förman, ansvarar beväringselit enligt krigslagarne. 3:0.
Utebhfver beväringselit utan anmäldt och giltigt hinder, längre eller kortare tid från möte, skall, jemte ansvar enligt krigslagarne för tjensteförsummelsén, sådan beväringselit frän sin anställning varda skiljd, om vederbörande regements- eller corpsbefälhafvare pröfvar sådant skäligt. 4:o.
Har beväringselit, genom styrkt sjukdom eller annat laga förfall, varit hindrad att bevista ett möte, må han fortfarande qvarstå såsom elit, men gå i mistning af det arfvode, honom för året bort tillkomma.
Händer detta sista året af hans beväringspligt och han tjenstgjort alla de öfriga årens möten, vare han berättigad att antingen i alla fall utbekomma hälften 9 66 af det högre arfvode, som för sista året blifvit stadgadt, eller ock, om han i stället vill bevista nästföljande års möte, då erhålla hela beloppet af det för sista årets tjenstgöring bestämda arfvode. 5o.
Bevärings-underofficer, korporal eller soldat, som af ett eller annat skäl önskar att från sm i sådan egenskap innehafvande befattning afgå, bör derom inlemna ansökning till regements- eller corpschefen, hvilken, om han finnér skälen vara giltiga, kan honom från befattningen entlediga. 6:0.
Beväringssoldat, korporal eller underofficer, sorn af en eller annan orsak upphör att i sådan egenskap tjenstgöra, vare i afseende å allmänna beväringspligtens fullgörande att anse lika med den, som icke bland eliterna ingått. 7:0.
Beväringselit skall, ulan hinder af husbonde eller mästare om han i tjenst eller lära antagen är, i behörig tid sig till vapenöfning eller tjenstgöring inställa.
Varder han från tjenstgöringen hemförlofvad under den tid, städselaftalet eller arbetskontraktet omfattar, bör han för fullgörande af sin deruti åtagna förbindelse ofördröjligen anmäla sig hos husbonden eller mästaren.
Har beväringsliten då endast varit kallad till vapenöfning på kortare tid af högst sex veckor, vare han berättigad att i tjensten återgå; men annars må det på husbonden eller mästaren ankomma att ehlen återtaga eller icke.
Beväringselit åligger att vid städselaftals eller arbetskontrakts uppgörande eller, om han då ännu icke är till elit antagen, genast vid återkomsten från det möte, der sådant skett, för husbonde eller mästare anmäla, det han är såsom elit anställd, vid påföljd, om detta underlåtes, att husbonden eller mästaren äger att, såsom ersättning för den tid eliten varit från arbetet borta utöfver hvad honom såsom beväringgskyldig i allmänhet ålegat, å lönen afdraga det belopp, som motsvarar antalet af sålunda försummade dagsverken, efter årets markegång beräknade.
Har beväringselit sådan anmälan behörigen fullgjort, vare han ej till dylik ersättningsskyldighet förpligtad, der ej annorlunda blifvit serskildt öfverenskommet.
Till hvad sålunda blifvit i underdånighet anfördt och föreslaget har Kommitén endast att, med afseende å redovisningen af eliterna och kontrollen öfver dem, tillägga en hemställan derom: att dels vederbörande chefs-embeten måtte åläggas att efter hvarje mötes slut till Eders Kongl. Majit, genom vederbörande 67 Stats-departement, ofördröjligen insända förslag öfver de regementet eller corpsen tillhörande beväringseliter; dels ock att eliterne måtte tillförbindas att till hvarje öfningsmöte medföra sina prestbetyg, hvilka efter mötets slut böra, i likhet med hvad för öfriga beväringsmanskapet är föreslaget, aflemnas till vederbörande tjenstemän, för anteckning i beväringsdagböcker och rullor, uti hvilka bland annat bör anmärkas de befordringar eliterne under sin tjenstgöringstid vinna.
Ehuru det visserligen torde anses ligga utom Kommiténs befogenhet, att afgifva något förslag beträffande lämpliga antalet af beväringseliter, har Kommitén likväl sett sig nödsakad att införskaffa de för en approximativ beräkning af detta antal nödvändiga upplysningar, emedan det derförutan icke varit möjligt att uppgöra de kalkyler öfver kostnaderna för en elitcorps inrättande, som Kommitcn förmenat böra åtfölja dess i detta hänseende afgifna förslag.
Af anledning de såsom bilaga, under N:o 2, detta underdåniga betänkande åtföljande beräkningar närmare utvisa, har Kommitén förslagsvis upptagit antalet af de beväringseliter, som årligen skulle komma att öfver hela riket uttagas, till 5 man på hvarje af Infanteriets 191, marinregementets 8, och tillämnade 5 nya marinbataljoners 20 kompanier samt artilleriets 19 batterier, eller tillsammans 1,205 man; således, då, enligt Kommiténs förslag, alla eliter skola under fyra år såsom sådane tjenstgöra, hela antalet af befintliga eliter till 4,820 man.
Af dessa har ungefär en fjerdedel antagits komma att befordras till be väringskorporaler och en sextondel, eller en fjerdedel af korporalerne, till bevä rings-underofficerare.
För hvarje elit hafva de årliga marsch-, mötes-, aflömngs- och rese-kostnaderna, öfver hufvud tagna, beräknats böra uppgå till 63 Riksdaler 1 öre; således för hela elitstyrkan till 303,708 Riksdaler 20 öre; deruti likväl icke inberäknade kostnaderna för eliternes beklädnad och utredning, hvilka för hela antalet torde komma att utgöra 36,788 Riksdaler 20 öre Till sistnämnda kostnaders bestridande finnes likväl serskild tillgång å de bestämda anslag, hvilka Rikets Ständer anvisat för allmänna beväringsmanskapets beklädnad och utredning, enär dessa anslag enligt den redogörelse, som uti nyssomnämnde bilaga rörande dem förekommer, blifva fullt tillräckliga för betäckande af de kostnader, som i detta afseende belöpa, icke allenast å den del af allmänna beväringen, som enligt Kommiténs antagande kommer att årligen vapenöfvas, utan ock för elitcorpsen, såvida densamma icke öfverstiger det antal, hvilket, enligt meddelade upplysningar, Kommitén trott sig böra lägga till grund för sina beräkningar.
Möjligen torde härutöfver någon mindre årlig kostnad ifrågakomma för de målskjutningsgevär, hvilka för elitcorpsen torde komma att behöfvas; men så väl här - 68 till, som till de förut uppgifna mötes-, marsch-, rese och aflönings-kostnader, erhållas tillräckliga medel genom de besparingar, som uppkomma medelst inskränkning af den årliga vapenöfningen till endast en viss del af den approberade beväringsstyrkan.
Majit af det nu framlagda förslaget täckes inhämta, har detsamma endast för ändamål att tillfredsställa Arméens behof af ökadt befäl.
För sjövapnet är derigenom ingenting åtgjordt
Likväl torde flottan, i händelse af ett krig, vara om möjligt ännu mera blottställd på befäl än arméen, hvilket förhållande lärer vara så mycket äfventyrligare, som det af förut i detta betänkande angifna orsaker måste anses vara rent af omöjligt att i hast för sjövapnet skapa skickligt befäl af vid sjötjenst ovana personer, äfven om det mest brinnande nit och den varmaste fosterlandskärlek hos dem göra sig gällande.
För flottans försättande pä krigsfot erfordras, på sätt förut blifvit yttradt, till befäl och underbefäl ej mindre än 868 man utöfver den tillgång, flottans ordinarie stat lemnar.
Till fyllande af detta behof, hvars oafvislighet jemväl förut blifvit ådagalagd, finnes enligt Kommiténs förmenande icke mer än en antaglig utväg: den nemligen att tillförsäkra flottan under krig tillgång på så stor del af handelsflottans befäl och underbefäl, som möjligt är.
Af sådan anledning har Kommitén äfven föreslagit, att sjökaptener, styrmän och machinister af handelsflottan ingalunda måtte, såsom hittills varit fallet, undantagas från den utsträckning af beväringspligten, som öfrigt sjöfolk, på välgrundade skäl fått sig älagd
I betraktande af flottans stora behof af betydligt ökadt befäl under krigstid och af det jemförelsevis ringa antal sjökaptener, styrmän och machinisten inora bevärmgsåldern, som kunna påräknas vara hemma vid utbrottet af ett krig, hade
Kommitén tvärtom varit benägen föreslå en ytterligare utsträckning af beväringsåldern för den del af sjöbeväringen, som kunde komma i fråga att användas såsom befäl.
Ehuru ett sådant förslag både ur rättvisans och nödvändighetens synpunkt skulle kunnat väl rättfärdigas, har Kommitén, för att icke bilda en alltför stor öfvergång från det nu gällande undantaget, likväl sett sig föranlåten att icke föreslå en sådan utsträckning utöfver den, som för sjöfolket i allmänhet blifvit tillstyrkt.
De vigtiga skäl, som tala för tillfredsställandet af flottans behof på ökadt antal befäl under krig, hafva fullständigt blifvit anförda redan vid frågan om ålderns be stämmande och Kommitén har derföre nu intet vidare alt i ämnet tillägga, än en redogörelse för det sätt och de vilkor, Kommitén ansett sig böra föreslå, för att sätta denna del af sjöbeväringen i tillfälle att verka för ändamålets ernående.
I sådant afseende får Kommitén nu i underdånighet hemställa: att de sjökaptener och styrmän af handelsflottan samt machinisten å ångfartyg, tillhörande enskilda personer eller bolag, hvilka un: der krigstid äro förbundna att såsom beväring tjenstgöra å ör - 69 logsflottan, skola der blifva använda, de förre såsom befäl eller underbefäl och machinisterna i machinistbefattning, eller, om de dertill anses lämplige och skicklige, såsom machinist-officerare; samt att sjökaptener och styrmän, hvilka i nämnda egenskap å flottan användas, äfvensom till machinist officerare antagne machinisten, skola erhålla lön och dagtraktamente i likhet med deras vederlikar å flottans ordinarie stat; samt dessutom, till anskaffande af uniformspersedlar med mera, i equiperingspenningar ett belopp, som motsvarar tre månaders lön; och att öfrige å flottan såsom sjöbeväring anställde machimster skola erhålla sjöaflöning och månadslön, öfvermachinisterna såsom flaggunderofficerare och undermachinisterna såsom underofficerare af lägsta grad; såvida de icke heldre önska tjenstgöra för månadsbyra, i hvilken händelse de erhålla aflömngsförmåner till lika belopp med hvad de å enskildes ångfartyg bevisligen sednast åtnjutit; samt att de med afseende å rätt till pensioner och gratialer skola åtnjuta enahanda förmåner, sorn äro flottans eget befäl och underbefäl i motsvarande grader tillförsäkrade.
Uli fjerde punkten af den meddelade promemorian har Kommitén blifvit uppmanad att undersöka, huruvida tillfälle borde beredas sådane inom bevärmgsåldern varande ynglingar, som frivilligt dertill anmäla sig, alt på vissa tider mellan de vanliga beväringsmötena socknevis vapenöfvas; samt att, i händelse sådant befunnes ändamålsenligt, uppgifva och föreslå, ej mindre lämpliga ställen till förvarande inom de serskilda socknarne af ett mindre antal exercisgevär, än ock huru med vården af desamma skulle tillgå.
Denna fråga, åtskilliga gånger framställd i utgifna skrifter rörande vårt försvarsväsende och jemväl såsom föremål för Ständernas öfverläggningar vid Riksmöten bragdt å bane, saknar ingalunda sin stora vigt och har derföre af Kommitén äfven blifvit tagen i noggrannt öfvervägande.
Ehuru det icke kan förnekas, att dylika öfmngar, rätt ledda och verkställda, skulle kunna underlätta bevärings-manskapets utbildande, och i viss mån lifva hela nationens håg för vapentjensteri, så visa sig deremot, vid blotta försöket att uppställa ett förslag till sådana öfningars ordnande, så stora svårigheter, att sakens genomförande i Kommiténs tanke synes nära nog omöjligt.
Äfven om man skulle kunna antaga, att de beväringsskyldige bland befolkningen icke skulle befinnas obenägne, att för ifrågavande ändamål förbinda sig till sockne - 70 vis skeende sammankomster, om dessa finge ega rum, när det folie sig beqvämligast; torde det likväl med säkerhet kunna förutsättas, att blott ett högst ringa antal skulle linnas villigt att offra en del af sina arbetskrafter och sin tid för dylika ytterligare vapenöfningar, i fall dessa blefve ordnade på militäriskt sätt, efter en bestämd plan och på bestämda tider.
På det att sådana öfningar icke skulle helt och hållet förfela sitt ändamål och, i stället för att medföra nytta, möjligen blifva anledning till oordningar af betänklig art, måste det likväl anses såsom en oundviklig nödvändighet att föreskrifva: det de skulle ledas af militärbefäl; att det manskap, som dervid tillstädeskomme, skulle vara underkastadt samma lydnad och skyldigheter, enligt krigslagarne, som åligga truppsamlingar; samt att de således äfven skulle vara ansvariga för gevärspersedlarne och skyldige att ersätta den skada, som vållades genom vårdslöst handterande af dessa persedlar, genom ammunitions förslösande och så vidare.
Då nu dertill kommer att förbrytelser och förseelser af en eller annan sådan beskaffenhet icke kunde till de allmänna domstolarne öfverlemnas, utan måste blifva föremål för krigsrätts behandling; samt att i många delar af Riket saknas både befäl och stamtrupp på närmare hail, och att deras resor, som icke kunde äskas utan ersättning, således skulle bekostas; så måste man antaga att de utgifter, som blefve en ovilkorlig följd af sådana öfningars ordnande i Rikets 2,368 socknar, skulle blifva så oerhörda, att de icke på långt när kunde anses motväga de ringa fördelar, som möjligen härigenom skulle vinnas.
Härtill komma de svårigheter och kostnader, som otvifvelaktigt måste förorsakas genom nödvändigheten alt anskaffa ändamålsenliga förvaringsrum för gevärspersedlarne samt alt anställa en personal till dessa persedlars vård.
I betraktande af allt detta och då Kommitén, genom sitt förslag om inrättandet af en eut-corps bland beväringsmanskapet, sökt bereda tillfälle för dem, som sjelfva önska utbilda sin vapenfärdighet, att på ett mera ändamålsenligt och mindre kostsamt sätt uppfylla denna åstundan, har Kommilén ansett de olägenheter och kostnader, som af de nu ifrågaställa socknevis skeende öfningarnes införande måste uppkomma, vida öfverväga de fördelar, som derigenom möjligen kunna vinnas, och fördenskull icke funnit skäl att tillstyrka vidtagandet af några åtgärder i sådan syftning; vid hvilket förhållande Kommitén ej heller trott sig böra framlägga något förslag till ordnande af sådana öfningar.
Uti femte punkten af oftanämnda promemoria har blifvit
Kommitén förelagdt att taga i noggrannt öfvervägande, hvilka åtgärder lämpligen borde vidtagas till förebyggande, så vidt möjligt vore, af det allmänt öfverklagade förhållande, att hittills 71 gällande föreskrifter icke varit tillräckliga att förekomma, det personer med mindre godt uppförande blifvit såsom legokarlar antagne, hvilket menligt inverkat på det öfriga manskapet.
På sätt redan förut blifvit anfördt vid frågan om införandet äfven i vårt land af rättigheten, att genom en afgift till Staten i fredstid befria sig från personligt fullgörande af beväringspligten, förmodar Kommitén, att antagandet af en sådan rättighet såsom allmän grundsats för frigörelse från beväringspligten under fredstid, i stället för legningsrätt, skall i det aldranärmaste, om ej helt och hållet, befria bevärings-inrättningen från det legda manskapet under freden, och att derigenom redan mycket är vunnet för det mål, som i denna punkt afses.
Hvad sorn för öfrigt kunnat göras till befrämjande häraf, har Kommitén sökt åstadkomma genom sitt förut afgifna förslag om förändrade föreskrifter i afseende å vitsord om legokarls föregående uppförande; och får Kommitén fördenskull, såsom svar å förevarande punkt, underdånigst åberopa hvad sålunda förut i detta betänkande blifvit andraget.