Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Från Hedervärda Bonde-Ståndet har Utskottet likaledes fått emottaga Riksdags-Fullmägtigen Johannes Johanssons från Götheborgs och Bohus Län memorial, deruti han, till förekommande af de olägenheter, som genom obehörigt permitterande skola föranledas, föreslagit, att, då, efter slutad excercis, en större del af manskapet vid de värfvade trupperne permitteras, noga efterfrågan måtte ske, huruvida den permilterade karlen kan, i den ort, till hvilken han ämnar sig begifva, med säkerhet påräkna arbetsförtjenst eller annan utkomst under permissionstiden, samt att i annan händelse, den socken, till hvilken han ämnar sig begifva, måtte vid socknestämma varda hörd, om den vill honom under permissionstiden emottaga och om arbete för honom derstädes kan vara att påräkna.
Uti 10 Cap. r 3 §.
Krigs-Artiklarne stadgas, att, då corporal eller någon af manskapet vid värfvadt Regemente permitteras, han skall förses icke allenast med Befälhafvarens permis$ions-pass, utan ock med vederbörliga preste- och läkare-betyg, hvilka den permitterade alltid bör hafva med sig att för kronobetjente uppvisa; och uti det af Kongl. Majrt den 1 Mars >819 fastställde Tjenslgörings-Reglemente för Arméen, 1 Del. 1 Cap. 4 § föreskrifves i 5 morn., attden, som ur garnison på längre lid permitteras , skall vara försedd med Regements-pastors betyg, hvarjemte 6 mom, innehåller, huru ett sådant betyg bör vara styliseradt, samt i 1 mom. att soldat af värfvade Arméen skall, när han återvänder till Regementet, efter en längre tids permission, medföra presthevis fränden församling, der han vistats, hvaraf följer, alt han måste till Pastor i denna församling aflemna det betyg, han från Regementet eller Garnisonen medfört.
Dessa föreskrifter, jemförde med stadgandet i allmänhet om skyldighet för en hvar att aflemna prest-bevis vid inflyttning i en församling, anser Utskottet motsvara, hvad Herr Prosten Sandberg åsyftat med förslaget om permitterade eller afskedade soldaters skyldighet att förete prestbetyg, derföre Utskottet hemställer, alt motionen i denna del icke må till någon åtgärd föranleda.
Vidkommande åter den framställde önskan, att värfvad kneckt ej mer än en gång om året må erhålla permissions-pass, och då ej på längre tid än 3 månader, anser Utskottet, att en föreskrift härutinnan skulle vara hård Allm. Besa.- och Ekon.-Ut skottets Utlåtande, N'.o 88.
Q hård och obillig, då en välfrejdad person, som tor sin hemort, genom sin arbetsskicklighet, ofta kan vara ganska nyttig under den tid, han för tjenstgöringen kan umbäras, icke mera än hvarje annan medborgare må hindras att fritt använda den förmåga och skicklighet, han eger till sitt eget och sina medborgares gagn; hvarförutan mången gång förhållanden inträffa, hvarigenom det hillver nödvändigt, och derföre redan är i Lag föreskrifvet, att en gång medgifven permissionstid förlängs.
Äfven i denna del anser Utskottet sig således böra tillstyrka afslag å Herr Prosten Sandbergs motion.
Beträffande slutligen Johannes Johanssons motion, får Utskottet upplysa, att i Tjenstgör•ings-Reglemenlets i Del. 4 Cap. 68 §. 5 mom. stadgas: ”ej må någon Soldat af Befälet tvingas att taga permission, och ingen per mitteras, som icke har säker och anständig förtjenst/’
Det af Johannes Johansson föreslagna villkoret för soldaters permittering är således redan föreskrifvet, och ytterligare stadgande om ordningen för efterfrågan derom, på sätt som är föreslaget, synes icke erforderligt, derföre Utskottet hemställer, att Johannes Johanssons mation lemnäs utan afseende.
N:o 88, Anlt. till Exp. Utslc. den 29 Jall, kl. 9 !, is®.
Utlåtande, i anledning af vädd fråga om ändring i gällande författningar för Fartygs mätning.
Borgare-Ståndet har, den a3 sisllidne Mars, Utskottet fått emottaga en motion af Herr P. O. Borin, sorn ansett nu gällande författningar angående fartygs mätning vara i vissa delar olämpliga, och förty, under förbehåll att vid ett annat tillfälle få närmare och fullständigare utveckla ämnet, föreslagit en sådan förändring i nämnde författningar, att rcglorna för mätningssättet varda mera tydliga och säkra, än de nu äro. £ih. till R.
Prat. 1840. 8 Sami 22 Häftet, 2 10 jllhn.
Be xv.- och Ekon.-Ut slo Hets f Hatande} N:o 88.
Sedermera liar, den 10 näsllidne Juni, lii!
Ulskottel blifvit öfverlemnadt elt till Välluf!. Borgare-Ståndets Prolocoll för den 27 förn I gå null e
Maj afgifvet anförande, deruti Herr Norin, som ansett olikheten i lilllärapningen af gällande
Skeppsmälnings-stadga hufvudsakligen uppkomma deraf, att last-liniens bestämmande beror hell och hållet på skeppsmätarens godtycke, föreslagit, såsom orden lyda: ”att följande, genom anställde ”profmätningar, utrönte grunder för lastIiniens bestämmande måtte antagas, ”nemligen, att fartygets djup i rummet från garneringen till underkant at ”däcket på nu Öfligt sätt uppmätes.
Häraf tages Jrdel, hvartill lägges, för ”Iivarje fot af hela djupet, *;dels turn lör fartyg af 200 läster och derutöfver, | tum för fartyg af Ii ån och med 100 lill 200 läster, i;dels linn ”för fartyg af från och med 5o till 100 läster; men för fartyg'under 5o ”läster götes intet tillägg.
Det härvid uppkommande fot- och tun,talet ”bestämmes såsom fartygets höjd öfver lust lini en och afstickes på farly”gets sirla-, räknadt ifrån lindoi kant af däckel, samt utmål ker den rätta ”lastlinie»;” hvarförutan Herr Norin hemställt, ”att den närvarande clas”sificationen af fartyg vid mätningen, såsom i det närmaste obehöflig ”och ledande lill en godtycklig tillämpning, måtte upphöra, och talet 112 ”antagas såsom en bestämd divisor vid mätningen af alla constructioner, ”äfvensom att för alla nya fartyg ett afdrag af 6 procent ifrån det upp’’kommande lästetalet bör göras, för att motsvara den större nedtryckning ”eller fartygets genom det insupna vattnet under det föista och andra året ”ökade egna tyngd, samt att profmätningar, då de befinnas nödiga, böra ”verkställas på Statens bekostnad.”
Vid förehafvande af detta ämne har Utskottet inhemtat, att för fartygs mätning nu gäller ett Reglemente af den g
Maj 1822, och alt, sedan denna tid, serskildte föreskrifter i afseende på skeppsmätning och mälarebref blifvit gifna genom Kongl. Förordningen d. 10 Augusti 1827, Kongl. General-Tu11 -styreIsens Circulär den 28 Januari 1829 och den g Juli i83i, samt Kongl. Collegii Circulär den 3 October i838; äfvensom att en af Kongl.
Maj:l i Nåder förordnad Comité, som haft för ändamål att utreda NavigalionsSkol-verkets närvarande tillstånd, oell föreslå de förändringar i hittills gällande författningar, som för sjöfartens befrämjande kunde anses erforderliga, genom ett den i5 sistlidne
Maj afgifvet underdånigt Betänkande, förklarat, så vidt detsamma rörer förevarande ämne, alt det bär i Sverige antagna mätningssätt för fartyg i allmänhet anses vara ändamålsenligt och yl lim.
Be.'tv.- och Eicon. -XJlslollels U/låtande, N:o 83.
II ega fö’etiädel af en större noggrannhet framför flera af de i andra länder brukliga salt att genom målning bestämma ett fartygs d läglighet; hvadan Commilterale inskränkt sina åtgärder i alt föreslå följande förändringar, nemligen: alt från ofvan åberopade
Reglemente måtte uteslutas föreskriften derom, alt berghultets öfverkant tages i betragtande för att bedomina , i hvad nion fartyget anses komma alt nedtryckas genom den intagne lasten; att fartygen icke borde, såsom hitintills, undergå ommätning efter to års förlopp, utan alt redarne sjelfve måtte få bestämma, när sådant skall ske, undantagande när fartygen förändrats genom byggnaden, i hvilka fall de borde å nyo mätas; att om fartyg, efter den controll-mätning, sorn det, enligt nu gällande föreskrifter, bör undergå, då det första gången ankommer lill Stockholm, Götheborg eller Carlscrona, å nyo under controll uppmätes, finnas hafva en skillnad af mer än 5 procent i läslelalet, skall den, som sista mätningen verkställt, anmäla sådant, i Stockholm och Carlscrona hos Chefen för Constructions-Contoiret, och i Götheborg för Flottans Slations-Chef, hvilka embetsman det borde åligga att anställa undersökning om förhållandet, och om utgången deraf underrätta rederiet, samt afgifva rapport till Förvaltningen af Sjö-ärendena; och slutligen, att ansvaret för felagt ig mätning å de fartyg, som förfärdigas nya, oell hvarå priset, köpare och säljare emellan, utsätles till visst belopp för hvarje läst af fartygets dräglighet, må bestämmas efter enahanda grunder, som i Reglementet omförmälas, i afseende å den skeppsmätare, hvilken antingen af försummelse eller elakt uppsåt gjort en origtig mätning å redan begagnade fartyg; förutan hvilket allt Commilterade hemställt, huruvida icke Kongl. M>j:t skulle i Nåder finna lämpligt anbefalla vederbörande Embetsmyndighet att afgifva underdånigt förslag till ett förnyadt Skeppsmätare-Reglemeute.
I betragtande af hvad sålunda förekommit, och då deraf slutes, att fråga om förändrade föreskrifter, i afseende å fartygs mätning, kommer att utgöra föremål för Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, har Utskottet, som icke ingått i närmare granskning af de här ofvan åberopade, för fartygs mätning gällande, författningar, enär Utskottet icke är i tillfälle att med tillförlitlighet bestämma de serskildta fall, hvari de möjligen kunna tarfva rättelse och förändring, ansett någon annan åtgärd icke vara att vidtaga, i anledning af Herr florins ifrågavarande motion, än att tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer: 12 Allm. Resr.- och Elon.-Utskottens Betänkande, Ervis 8g & 90. att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t, i sammanhang med förrbemälde Commitlerades åsigter, då de lill Kongl. Maj:ts
Nådiga bepröfvande varda öfverlemnade, läcktes egna Sin Höga uppmärksamhet åt de af Herr Norin i ämnet gjorde framställningar,, till det afseende, de må anses förtjena.
N:o 89. Anie., till Exp. Uislc. elen 29 Juli , Icl. 9 f, ra.
Betänkande, i anledning af väckt motion om inrättande af Pant-Lane-Contoir i Itikcts större Städer.
Genom remiss från Höglo fl. Ridderskapet och Adeln har Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet fått emottaga en utaf
Hr Munck af Rosenschöld j Ntls Rudolfj väckt motion, så lydande: ”Jag vågar fästa Rikets
Ständers uppmärksamhet på lämpligheten af inrättandet af Allmänna Pant-Lånings-Contoir i Rikets större Städer, i likhet med och på samma grunder, som det i hufvudstaden.”
Hvad sålunda blifvit framståIdt, har Utskottet i öfvervägande tagit; men då, i Utskottets tanka, den nytta, som kan påräknas af ifrågavarande inrättningar, i betydlig nion öfvervägas af dermed förenade, redan länge öfverklagade, olägenheter, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att motionen icke må till någon Rikets Höglofl.
Stockholm den 17 Juli 1 Sif o. N:o 99.
Ank. till Esp. U t sk. den 29 Juli, kl. g f. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om rättighet för Tiondegifvare i Skäne att lösa Kyrk or nes behållna Tionde efter årlig Markegång.
Uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets handläggning remitteradt memorial, har^ Riksdags ful t - Allm. Besv.- och Ehon.-Utsholtels Betänkande} N:o go. I 3 »lagligen Per Jönsson från Christianstads Län anmärkt, alt Skånska kyrkornas behållna tionde under senare åren blifvit, enligt 7 punclen i Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction, angående vården oell förvaltningen af kyrkornas fastigheter, medel och öfrige tillhörigbeter uti Malmöhus, Christianstads, Blekinge, Hallands samt Götheborgs och Bohus Län, den 12 April iSi5, forså lid å ofFenllig auction i mindre partier; niea alt flere olägenheter derigenom uppstå för tionde-gilvärne, hvilka jemväl nödgas all transportera den sålunda försållda säden ända till G mil från deras hemvist; äfvensom ali det icke sällan inträffar, att spanmålen vid framkomsten casseras, hvarigenom obehagliga tvister uppkomma, hvilka oftast sluta med en för tionde-gifvaren kostsam rättegång.
För afhjelpande häraf, och med serskildt fästadt afseende derå, alt församlingarne eller tiondegifvarne sjelfve äro förpligtade att bygga och underhålla sina kyrkor, hvartill likväl ifrågavarande tionde i första rummet skall användas, men, i händelse af brist, sådan kommer att drabba församlingen eller tiondegifvarne, hvarföre de också böra fredas från alla de olägenheter, hvartill ofvannämnde Författning föranleder, har motionären föreslagit, att tiondegifvarne i Skåne hädanefter må vara berättigade alt, oberoende af en mer eller mindre god årsvext, lösa kyrkornas behållna tionde efter markegång med 16 sk.
B:co förhöjning’ för en lunna råg och korn, samt 12 sk.
B:co för tunnan hafre; och hafva med motionären sig förenat Riksdagsmännen Måns Jössesson och Niclas Jönsson, äfvenledes från Christianstads Län.
Till upplysning i ämnet får Utskottet meddela, att 7 § af Kongl.
Maj:ts ifrågavarande Nådiga Instruction den 12 April i8i5 innehåller: ’’Att i de ”Län, der kyrkotionde in natura utgöres och Kongl. Maj:t och Kronan ”den icke åslundar, hvarom förfrågan hos Yår Befallningshafvande af Kyrkoherden bör göras, skall den i penningar förvandlas på det för kyrkan för”monligaste sätt, så vida bemmansTnnehafvarne icke lidit missvext och ”behöfva densamma; i hvilket fall de få lösa den mot betalning elter ”markegång, med fastställd forsellön och jemväl å betalningen erhålla nå”gon viss bestämd lids anstånd , emot en af Pastor och Kyikovärdarne god”känd borgen.
Den spantnål, sorn icke för liden missvext hemmansbr»karine således tillåtas att lösa, bör, efter föregången kungörelse uti häradet "inom hvarje socken, på auction lill den mestbjudande i mindre poster ”försäljas och medlen derföre redovisas; åliggandes Pastor och Kyrkovär”darne ali derom besörja och vid uleblifven betalning densamma genom 'Nederbörandes handräckning låta utsöka; men skulle Kongl. Maj:t och i4 Allm. liese.- och Ekon.-Utskottela
Ul låtande, IV :o 9 1.
'"Kt onan behof va Kyrkans tionde, erlägges betalning derföre efter årlig "markegång1, hvilken bria In ing uti kyiko-rnkenskapei na reif ovises; för öf’’rigt kommer, livad hirsel af tionde angar.
Var JNådiga Förordning den ”22 Juli i°o3 alt lända vederbörande till underdånig efterrättelse;"
Celi då otvifvelagtigt en försäljning i mindre posler å auction af kyrkorån s behållna tionde-spanmål måsle för tionde-gi(Värne medföra en högst svår och belungande förslings-skyldighet , samt rättvist äfven synes vara, ali lionde-gifvare lill egen kyrka icke blifva hårdare behandlade, än afrads- och tionde-gifvare i allmänhet, får Utskottet, stödjande sig i öfrigt på de af motionären anförde skäl, vördsamt tillstyrka Rikets Hoglofl.
Ständer, atl i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:l , med ändring af 7 puncten i oftanämnde
Nådiga ilis'i uctionen den 12 April 1815, täcktes i Nåder medgifva bemmans-iiinebafvarne i Skåne rättighet, att hädanefter, utan afseende på årsvexten, lösa kyrkornes behållna tionde-spanmål efter markegång, med sådan ‘forsellön , som omförmäles i i §. af Kongl.
Förordningen den 12 Juli i8o3, eller 16 sk. för hvarje Lunna råg och korn samt 12 sk. för en tunna hafre.
Ank, till Exp. Utsk. den 29 Juli, kl. g f. m.
Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 37, angående lnstruction för LänsSlyrelserne, och dem underlydande Tjenstemän.
Hedervärda Bonde-Ståndet har lill Utskottet återremitterat fötrberörde Betänkande, efter deremot gjorde anmärkningar; men som Betänkandet är, enligt ankomna Prolocolls-uldrag, bifallet af Hoglofl.
Ridderskapet ooh Adeln och Ilögvördiga Preste-Slåndet den 10, samt af Vällofl. Borgare-Ståndet den 17 nasti.
Juni, anser Utskottet, att fråganär, enligt 70 §. Riksdags-Ordningen, afgjord, och att ålerremissen således icke kan föranleda lill någon Utskottets åtgärd.
Bese- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, JY:rls 92 & 93. i5 N:o 92.
Ank. till Exp. Utsk. den 2g Juli, kl. 9 f. m.
Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets B et dukande N:o 52. angående föreslagen indragning af Tullkammaren vid Furusund.
Från Vallod. Borgare-SLåndet Ilar (orenamilde Betänkande blifvit till Utskottet Återremitterad t, i anledning af deremot gjorde anmärkningar; nuen sorn Belänkandet, enligt ankomne Protocolls-uldrag, är bifallet af Höglofl.
Ridderskapet oell Adeln den 13, af Högvördig» Preste-Ståndet den 27 och af Hedervärda Bonde-Ståndet den 17 nasti.
Juni, så liar Utskottet ansett återremissen icke föranleda lill någon dess ålgäl d.
Stockholm den Juli tO jo. N:o 93.
Ank. till Exp. Utsk. den 2g Juli, kl. g f. m.
Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 43, angående förbud för Tjenstemän vid Embetsverken att på en gång innehafva mer än en Tjenst med lön på Stat, Förenämnde Betänkande liar, efter deremot gjorde anmärkningar, blifvit af Högloft.
Ridderskapet och Adeln till Utskottet åtterremitteradt; men är, enligt ankomne Protocolls-uldrag, bifallet af Högvördiga PresteStåndet den 27, af Väliofl. Borgare-Ståndet den 17 och af Hedervärda Bonde-Ståndet den 22 sisllidne Juni, derföre Utskottet anser frågan, enligt 70 §.
Rik sdags-Ordningen, vara afgjord och åtterremissen således icke kunna föranleda lill någon Utskottets åtgärd.
STOCKHOL M, Kongl. Ordens-B oktryckeriet j 1840.
Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottets Betänkande , 2V;o 94, 1 N:o 94.
Anti. till Exp. UlsU. d. 10 Aug., kl 6 c. m.
Betänkande, i anledning aj väckt motion, tärande skyldighet för Rikets stapelstäder, att hålla upplag af salt. XIti elt från Vällofl. Borgare-Ståndet lill Utskollets handläggning re mitteradt memorial har Herr M. Grapengiesser föreslagit, att dåsail, hvilket måsle anskaffas från aflägsne orter, är en af de mest nödvändiga artiklar för lliket oell den händelsen icke allenast är tänkbar, ulan ganska möjlig, att vid inträffande krig Sveriges kuster kunna, såsom orden i motionen lyda: “blockeras och landels styrelse, genom salt-tillförselns förhindrande, kan tvingas lill hvilka villkor, som helst ” det måtte, till förekommande af en så ytterst vådlig belägenhet, de förnämste stapelst liderne ånyo åläggas alt, i likhet med hvad förr varit häfver, hålla ett for hvarje stad proportionerad t salt-upplag,, hvarifrån ålskillige städer i senare tider skola blifvit tillsvidare befriade.
Under discussion inom Vällofl. Borgare-Ståndet, vid motionens remitterande, hafva ålskillige af Ståndets Herrar ledamöter beslridl sallupplagens återupplifvande, såsom medförande betydlig kostnad och andra dermed förenade olägenheter; hvaremot Herr Grapengiesser, såsom ytterligare skäl för sin framställning andragit, att saltbrist jemväl torde vara att befara derigenom att möjligen få eller inga befatta sig med import af denna vara, samt alt i händelse en ymnig sillfångsl skulle inträffa, vore en sådan alldeles ändamålslös om man icke eger full tillgång på salt.
Sedan vid nästlid ne Riksdag motioner blifvit väckta, angående upphörande af ifrågavarande skyldighet, har detta Utskott uti då afgifne serskildte Betänkanden (8 Sand.
N:o 17 och 101) tillstyrkt bifall å berörde motioner, och såsom skäl derför anfört: att, enligt Utskottets tanka, borde egentliga anledningen lill den i förra tider öfverklagade saltbrist tillskrifvas de hinder för en friare handel, som genom då gällande prohibitiva författningar uppkommit; att genom det såkallade Product-placatet af år 1724 var stadgadt, att fremmande nationer icke finge idka handel på Sverige med andra, än sådane varor, som blifvit i deras egna länder producerade och då den directa hitförseln af salt från Portugal och de vid Medelhafvet belägna länder, der denna vara finnes att tillgå, i allmänhet icke Bih, lill R.
St, Prot, 18^0, 8 Sami, 23 Haft, 1 2 Allm.
Besv,- och Ekon.-Utskottets Betänkande, IV: o 94. verkställdes nied nämnde länders egna fartyg, utan uteslutande blef ett föremål för den Svenska handelsspeculationen, uppstod derigenom den följd, att salthandeln kunde af köpman i Svensk stapelstad begagnas, om hans fördel dertill uppmanade honom, men deremot utan fara för concurrans med utlendningen, eftersättas, om tillfälle yppades lill andra meia vinstgifvande företag; vid hvilket förhållande det ej var underligt om någon gång klagan uppstod öfver bristande tillgång på salt helst sedan, under sista tredjedelen af förflutna seklet ett gynnande fiske vid Rikets vestra kuster börjat idkas och salt-behofvet i betydlig nion derigenom ökats; att för afhjelpande af denna olägenhet, utan alt behöfva upphäfva de prohibitiv» stadganden, sora på förutnämnde sätt uteslutande lemnade salthandeln åt stapelstädernes handlande, blcfvo desse genom Kongl.
Brefven den 10 November 1773 och 18
Maj 1774 ålagde att årligen införskrifva ett efter hvarje stads rörelse lämpadt qvantum salt, samt att derjemte på ständigt upplag hålla en qvantitet, i allmänhet motsvarande
Odel af införselsbeloppet, men att desse stadganden, i afsennde på serskildte städer, lid efter annan, undergått förändring och att de senast blifvit bestämde och reglerade genom Kongl. Förordningen den 8
Maj 1829; och att, enär under hela den tid, som förflutit, sedan dessa Författningar först vidtogos, några klagomål från Allmänhetens sida, öfver bristande tillgång på salt, icke försports, skulle det kunna synas att sådant varit en följd af forrberörde stadganden; men att, enligt Utskottets tanka, den egentliga orsaken härtill icke borde sökas i verkningarne af dessa författningar, utan ensamt tillskrifvas de åtgärder, till befordrande af friare handelsförhållanden, som sedermera vidtagits; alt det är otvifrelagtigt, att de fjettra]- för handel och rörelse, som förefunnos vid den tidpunkt, då den öfverklagade saltupplagsskyldigheten pålades stapelstädernes handlande samt de farhågor, som dertill hade föranledt icke mera vore för handen; att nationernas bemödanden, att söka utestänga hvarandra från handelsföretag å egna länder, måst lemna rum för ett friare system; att genom tractaten och reciproca öfverenskommelse!- med Ryssland, England, Nederländerne, Preussen, Danmark, Österrike, Belgien, Förenta Staterna i Norra America samt Oltomaniska Porten, har Product-placatet, i afseende på dessa länder, blifvit upphäfvet och nämnde Stater erhållit rättighet, att äfven ifrån andra ställen än produetionsorten, och emot lika afgifter som Svenska undersåtare till Sverige införa de fleste varor och deribland salt; att erfarenheten bestyrkt den sanning, att sådane varor, som finna en säker och lönande afsättning alltid äro alt tillgå, oell att salthandeln gör häruti icke något undantag; att Allm, Bcsv.- och Ekon.-Uiskottets Betänkande, N\o 95. 3 någon brist på salt icke med skäl kunde befaras, om de deremot vidtagne försigtighetsmått helt och hållet uragtlätos, och att, till följd häraf, stadgandet oin stapclslädernes saltupplags-skyldighet skulle kunna, utan fara för saltbrist upphäfvas; att saltupplagen under den förflutna tiden varit endast få gånger och till obetydligt belopp anlitade, samt att de till följd deraf numera kunna anses umbärlige, då i uppstäderne, der sådone upplag ej finnas, någon saltbrist icke försports; att ett betydligt capital, genom inköpet, underhållet och magazineringen af upplagen, drages ur den allmänna rörelsen; och slutligen att saltbrist så mycket mindre skulle kunna uppstå genom spärrningar af Rikets hamnar och farvatten under krigstid, sorn Rikets vidsträckta kuster omöjligen kunna underkastas en så beskaffad blockad, att tillförseln af denna slags vara helt och hållet förhindrades;
äfvensom att neutrala nationers fartyg alltid skola finna sin fördel uti att förse landet med sådane förnödenheter för hvilkas anskaffande med egna fartyg hinder af en eller annan anledning kunna uppstå.
Då Utskottet lill alla delar instämmer uti hvad sålunda, rörande denna fråga, blifvit vid nästlidne Riksdag yttradt, och dertill kommer, att någon olägenhet icke försports af den befrielse från skyldigheten att hålla saltupplag, som redan blifvit åtskillige stapelstäder tillsvidare beviljad, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att Herr Grapengiessers ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Höglofl.
Anti. till Exp. Utsk. d. 10 Augusti, kl. 6 e. m.
Ytterligare Betänl;ande, angående bestämmande af sättet för höjdmätning inom Bergslagen.
Det af Utskottet i detta ämne afgifne Betänkande N:o 24, har väl af Höglofl.
Ridderskapct och Adeln blifvit ålerremitteradt, men är af de öfrige Resp. Riks-Stånden bifallet, och sorn beslut i denna fråga således är fattadt, kan återremissen icke föranleda till någon Utskottets åtgärd; hvaremot
Utskottet tillhörer att yttra sig öfver en, genom återremissen, till 4 Allm, Besv.- och Ekon,-Utskottets Utlåtande, N\o 96.