Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa åtgärder äro ännu visserligen af behofvet påkallade, så vida landets behof af sådana hästar äfven skall kunna fyllas utan import från Motioner i Bonde- Ståndet 1862.
N:o 305.
469 utrikes ort; men billigheten fordrar att något göres för anskaffandet af det diur, som utgör jordbrukets vigtigasle drifkraft, — arbetshästen, Det är ett anmärkningsvärd! förhållande, att, ehuru vårt land utgöres af nära 90 millioner tunnland, mestadels backig och ojemn jord, och vi nästan uteslutande, åtminstone vintertiden, använda hästen till transportkraft — lill hemkörslor, foror, poslforsling och till den för jordbruket så betungande gåstgifvareskjutsen, bär likväl icke vidtagits några åtgärder för uppdragandet al en god arbetshäst, oaktadt detta djur är ett bland de behöfligastc för vårt land och vårt landtbruk.
Deremot har frågan om anskaffandet af bättre nötboskap och bättre får vunnit allmänt bifall, ty Staten bar uppsatt flera både stamholländerier och schäferier för delta ändamål.
Då vi emellertid redan ega en passande arbetshäst inom landet, nemligen i Jemtland, men dess uppdragning efter rationela grunder och i tillräcklig mängd äro de åtgärder, som nu hufvudsakligast af beholvet påkallas, lår jag härmed vördsamt föreslå: att Rikets Ständer malte, i enlighet med bifogade kostnadsförslag till upprättande af ett stuteri i Jemtland för uppdragandet af arbetshästar, anslå dels för en gång 78,000
R:dr och dels årligen i fem års lid 7,500 R:dr Riksmynt.
Om remiss af denna motion till vederbörligt Utskott får jag anhålla.
Paul Andersson, från Jemtlands län.
Af Paal Andersson från Jemtlands län, om anslag lill inrättande af 5 nya Länsmanstjenster inom Jemtlands län.
Sedan till min kännedom kommit, att Konungens Befallningshafvande i Jemtlands län under den 9 sistlidne Augusti uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit gjort hemställan om en ny fördelning af i länet befintliga länsmans-distrikter, deraf för närvarande några omfatta en ytvidd af mer ån 60, ja, 80 qvadratmil, sålunda 470 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 306. att fem nya distrikter skulle derstädes inrättas, så har jag, som eger nogsam kännedom om behofvet häraf, såvida, med en allt mer tiilvexande folkmängd och ökad beröring med grannriket Norrige samt angränsande provinser, ordningen, som sig hör, må kunna framgent upprätthållas och de till förvaltningen hörande mångfaldiga bestyr med erforderlig skyndsamhet i första hand utföras, — förväntat alt nådig Proposition i ämnet skulle till Rikets Ständer blifva aflåten.
Men då denna min förhoppning hitintills ej galt i fullbordan, anser jag mig, enär saken i sjelfva verket är af största vigt för länet, skyldig att genom särskild motion hålla frågan öppen, och föranlåtes fördenskull under åberopande af bilagde afskrift af Konungens Befall— ningsbafvandes förbemälda underdåniga skrifvelse, som innehåller en fullständig utredning i ämnet, vördsammast föreslå: att Rikets Ständer, till inrättande af fem stycken nya länsmansljenster inom Jemtlands län, med en lön af 850 R:dr Riksmynt för hvardera, ville anslå en årlig summa af 4,250 Riksdaler Riksmynt.
Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles ödmjukligen.
Paid Andersson, från Jemtlands län.
Af Jonas Andersson från Östergötlands län, att elemenlar-låroverkens 2:ne lägsta klasser mä frän nämnde läroverk skiljas och förläggas till folkskolan rn. m.
Vid flera tillfällen har, såväl från elementar-läroverkets som folkskolans synpunkt, angelägenheten af en närmare förening mellan båda dessa slag af läroanstalter blifvit framställd, och den fordran uppställts att folkskolan skulle göra åtminstone den lägsta af elementar-läroverkets klasser öfverflödig.
Då uti första klassen af en elementarskola intet ämne förekommer, som ej läses i folkskolan, finnes i sjelfva verket ej något hinder för indragandet af denna klass, enär samma kunskapsmått, som der läres, står att inhemta i folkskolan.
Dessa båda slags skolafdelningar äro i verkligheten endast särskilda skolor för särskilda folkklasser, -— en an - Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
471 ordning, som visserligen kan förefalla ståndsfördomarne behaglig, men som svårligen i våra dagar låter försvara sig.
Oberäknadt den onödigtvis ökade kostnad, som tillskyndas det allmänna, år påtagligt alt så vä! folkskolan, som elementarläroverket från undervisningens synpunkt derigenom lider.
Vore alla folkklasser lika hänvisade till folkskolan för den första barna-undervisningen och den förmögnare klassen derigenom (inge mera direkt anledning att intressera sig för folkskolan, skulle detta ulan tvifvel i hög grad och i flera hänseenden verka välgörande på folkskolan och kraftigt bidraga till dennas lyftande.
Vore elementar-skoian åter befriad från den lägsta klassen, skulle lion i och med detsamma, utan tillökning i lärarepersonal eller någon ökad kostnad, genast stiga till ett läroverk äf högre grad.
Jag skulle likväl föreställa mig, alt icke blott törsta, utan äfven andra klassen af elementar-läroverket kunde på delta sätt indragas och förläggas till folkskolan.
Visserligen förekommer i andra klassen ett läroämne, nemligen tyska språket, som icke tillhör folkskolans lärokurs, men hvilket säkerligen utan synnerlig fara bör kunna uppskjutas till tredje klassen.
Fördelarne häraf äro särdeles synbara, då t. ex. ett treklassigt läroverk derigenom, utan någon kostnad, genast kunde komma att meddela undervisning till lika omfång med ett nuvarande femklassigt, så mycket önskvärdare, som man ser, huru det ena treklassiga läroverket efter dei andra strälvar att blifva femklassigt, under det alt folkskolan i en ännu högre grad, än genom blott första klassens uteslutande, skulle vinna de fördelar, som förut antydts.
Det visar sig sålunda, att genom den ifrågavarande i sig sjelf obetydliga åtgärden skulle vinnas icke obetydliga fördelar: i ekonomiskt hänseende en ansenlig besparing för det allmänna, i afskaflande af den orättvisan att den högre folkklassens barn skola undervisas i särskilda skolor på allmän bekostnad, på samma gång kommunerna äro ålagda att för alla sina barn tillhandahålla undervisning till samma, ja, högre omfång; folkskolans förvandlande ifrån en skola för blott en viss folkklass till hvad densamma bör vara, och i andra länder ofta kallas, nemligen en primär-shola, der i allmänhet den första undervisningen meddelas åt alla; ett icke oväsendtlig! steg tagel till sammansmältandet af olika folkklasser; både folkskolans och elemenlar-skolans höjande såsom undervisningsanstalter, utan några uppoflringar från det allmännas sida.
På grund häraf får jag vördsamt föreslå: att elementar-läroverkets tvänne lägsta klasser må afskiljas och förläggas till folkskolan, under det tyskan borttages såsom läroämne i andra klassen och således uppflyttas till den tredje, samt att i följd häraf de elementar-läroverk, som för närvarande bestå blott af t. ex. tre klasser, må i afseende på undervisningen uppflyttas tvänne klasser, så att desamma äfven hädanefter må komma att bestå af tre klasser, nemligen tredje, fjerde och femte klasserna.
472 Motioner i Bonde-Ståndet 1852, N:o 307.
Stockholm den 29 November 1862. J. Andersson., från Östergötland.
Af Jonas Andersson från Östergötlands län, om anslag till ytterligare 2:ne lärarelöner vid Wadstena treklassiga elementarläroverk m. m.
Då obestridligt är, att det medborgerliga samhällets varande och blifvande väl— befinnade bäst befordras genom en god uppfostran och ett tillräckligt antal ändamålsenliga läroanstalter, der det uppvexande slägtet lemnäs tillfälle alt inhemta erforderliga kunskaper, för att kunna värdigt fylla sin uppgift, såsom goda kristna och nyttiga samhällsmedlemmar, så torde knappast någon fråga vara mera berättigad alt påkalla Statsmagternas uppmärksamhet och behjertande, än den om allmänna skolor och läroanstalter inom landet.
Eli mera allmänt intresse för ett bättre ordnande af våra undervisningsanstalter har också låtit förnimma sig i samma mån, som vigten och värdet af kunskap och sann bildning hunnit blifva rätt insedt, och det kan icke heller nekas att, isynnerhet på sednare tiden, mycket blifvit gjordt för det stora ändamålet; men alt mycket ännu återstår alt göra i detta afseende, derom vittna de mångå vid hvarje riksdag återkommande fordringarne från rikets alla delar på Statens ytterligare medverkan till undervisningsanstalternas utvidgning och förbättrade skick.
Då Statens tillgångar emellertid icke medgifva detta behofs fyllande på en gång, men anspråken på företräde att blifva ihågkomna, framställas nästan samtidigt från alla håll, så är det med en viss betänksamhet äfven jag går all öka antalet af dem, som i samma afseende påkalla Statens mellankomst.
De skäl, hvilka härvidlag tala till fördel för denna angelägenhet, hoppas jag dock skola rättfärdiga min framställning i ämnet.
Då nu mera behofvet af en fullständigare kunskap och en mera fulländad bildning icke inskränker sig blott tili städernas befolkning, utan jemväl sträcker sig till landtbefolkningens uppvexande slägte, och så länge våra folkskolor icke förmå att bibringa ungdomen ens det kunskapsmått, som erlordras för att kunna reda sig uti Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
473 uti våra enklaste nya kommunalförhållanden och än mindre kunna meddela behöflig elementarbildning för det praktiska lifvets yrken i bela deras omfång, så följer deraf att icke ensamt städernas folknumerär får utgöra rälla gradmätaren på behöfligheten af elementarläroverk.
Men det är icke antalet, utan beskaffenheten af dessa undervisningsanstalter, som bestämmer i hvad mån undervisningen enligt tidens fordringar nöjaktigt kan meddelas.
Det i Wadstena stad befintliga treklassiga läroverk är nu det enda ställe, der hela den nordvestra delen af Östergötlands befolkning har tillfälle att låta sina barn inhemta något mera i kunskapsväg, än som i folkskolorne kan meddelas; och, med högst få undantag, slutas också lärokursen med det ofulländade mått af kunskap, som ett treklassigt läroverk förmår att bibringa, en lärokurs så mycket mindre tillfyllestgörande, som knappast något ämne i dylika läroverk kan sägas blifva fullständigt eller helt afslutadt, och sålunda i ganska ringa mån användbart i det praktiska lifvet.
Wadstena och Skenninge städer samt Motala köping och omkringliggande landsbygd, sorn sakna annat eller fullständigare läroverk, än det i Wadstena omförmäla, och dnr befolkningen uppgår till 46 å 4 7,000 personer, synas sålunda vara mindre väl lottade i detta afseende; och på samma gång som rätt och billighet härvid påkalla vederbörligt afseende, torde del äfven vara lika mycket förenligt med det allmänna som det enskilda intresset, att den förevarande bristen med snaraste blir afhjelpt.
Af nu antydda skäl och till följd af en från ofvanberörde befolkning enstämmigt uttalad önskan, får jag, för den händelse ett af mig denna dag ingifvet förslag om de nu varande 2:ne nedersta klassernas i elementarskolorna skiljande derifrån och förläggande till folkskolorna icke skulle vinna Rikets Ständers bifall, hos Rikets nu församlade
Ständer vördsamt anhålla och föreslå: del anslag lill ytterligare två lärarelöner måtte beviljas åt Wadstena treklassiga elementarläroverk, för att sätta detsamma i stånd att fullgöra ett femklassigt läropensum.
Om remiss häraf tilt Stats-Utskottet anhålles.
Stockholm den 29 November 1862. J. Andersson, från Östergötlands län. liih. till li.
Prot. 1862 & 1863. 11 Sand. 4 Afd. 60 474 Motioner i Bonde- Ståndet 1862.
Af Jonas Andersson från Östergötlands län, att hela personliga skyddsafgiften mätte anslås ät församUngarne till folkskolornas reorganisation och vidare utveckling m. m.
För fosterlandsvännen är det i hög grad tillfredsställande att förnimma det vaknade intresse för folkskolan, sorn vid innevarande riksdag uppenbarat sig uti åtskilliga motioner, alla åsyftande alt, genom anslående af tillräckliga medel, sätta folkskolan i tillfälle att kunna uppfylla de anspråk, som man med skäl liar och bör hafva på densamma.
Det kan på grund häraf synas öfverflödigt, att än ytterligare göra några framställningar i delta ämne; men då hvarje bidrag, om än aldrig så ringa, för lösningen] af en så vigtig fråga, som folkskolefrågan år, icke hör undanhållas, har jag med anledning af den erfarenhet, som vunnits, under det jag i en följd af år med lifligt intresse följt folkskolans utveckling, ansett mig böra framställa följande:
Utaf alla de medel, som försökts för att föra folkskolan framåt mot sitt mål, har intet visat sig så kraftigt, då det systematiskt genomförts, såsom t. ex. uti Danmark, England, Skottland, Förenta Staterna och vårt brödrarike Norrige, som folkskolans klassifikation, d. v. s. skolbarnens fördelande uti vissa klasser efter olika utveckling och hvarje klass’ undervisning under lärarens omedelbara ledning utan biträde af s. k. monitorer.
Nästan öfverallt, hvarest klassifikation eger rum, har man indeiat skolan uti Irenne klasser, hvilka, der barnantalet är stort, ytterligare fördelas uti särskilda afdelningar, också efter barnens olika utveckling, så alt läraren eller lärarinnan icke blifvit, som man plägar säga, öfverhopad.
Uti städer och tätt bebyggda ställen å landet såsom stora luuk och fabriker, är det al stor fördel för undervisningen, att alla klasserna hållas tillsamman uti samma lokal: men å landet, synnnerligen uti vidsträcktare församlingar, och der det skulle möta stora hinder, om icke vara rakt omöjligt, att besöka skolan, der blir det åter af stor vigt alt första klassen, ja till och med andra klassen, förläggas på lämpliga ställen rundtomkring uti församlingen och blott den tredje klassen blir central.
Då med en sådan organisations genomförande äro förknippade kännbara uppoffringar af kommunerne, bör
Staten till socknarne afstå den återstående hälften af personliga skyddsafgiften, på samma vilkor och på samma sätt, som Staten lemna! den första hälften.
Motioner i Bonde-Ståndet 1862. iV:o 308.
475 Ett annat utomordentligt vigtigt medel för att höja folkskolan är fruntimrens användande vid undervisningen uti första klassen, till och med vissa afdelningar utaf den andra.
Dessa qvinnor behöfva icke hafva tagit någon seminarii-examen, ulan endast vara bildade vid någon väl organiserad och skött folkskola, der de också mycket väl kunna inhemta den erforderliga theoretiska bildningen.
Till följd deraf, att dessa qvinnors lärokurs är mindre kostsam än för dem, som genomgått seminarium, åtnöjas de med ett lägre arfvode, hvarigenom det för församlingen blir möjligt att löna den högsta läraren (den egentlige folkskoleläraren) så, alt man dertill kan påräkna en pedagogiskt bildad person, sorn ej blott eger kunskaper och färdigheter att undervisa uti skolans högsta klass, utan äfven att ordna och leda hela socknens folkskola, hvarigenom den ensamt kan vinna enhet och ett organiskt sammanhang mellan de särskilda delarne.
Men såvida det skall blifva möjligt för lärare att förvärfva erforderlig bildning för sitt i högsta måtto vigtiga kall, blir det nödvändigt att härtill inrätta lämpliga seminarier; ty att de nuvarande folkskolelärare-seminarierna, såsom de i allmänhet äro inrättade, icke kunna uppfylla sådana fordringar är klart för hvar och en; som tagit någon kännedom om dessa inrättningar.
Dessutom äro de alltför många, i det att åtskilliga äro besökta af eli inskränkt antal elever, och isynnerhet blir delta fallet framdeles, om till de lägre klassernas undervisning begagnas personer, som icke behöfva hafva tagit seminarii-examen, utan blott sjelfva öfverläraren.
Irenne seminarier för hela riket, ett för södra delen, ett för den mellersta och ett för den norra, uppfylla utan tvifvel behofvet, hvadan alltså det nuvarande anslaget af 45,000 R:dr lill folkskolelärare-seminarierna utan tvifvel är tillräckligt, då hvart och ett finge 45,000 R:dr R:mt, hvarmed icke så litet bör kunna uträttas, om det ordnas på bästa sätt.
Men skolan må vara aldrig så vål ordnad och läraren må vara huru skicklig som helst, så skall han dock ganska föga kunna uträtta, om skolan saknar nödig materiel.
Att sådan saknas i största delen af våra folkskolor, derom kan hvar och en öfvertyga sig, genom alt träda inom en skolas tröskel.
Men då dels lämplig skolmateriel saknas i vårt land, dels, om den finnes, är så dyr att den i de flesta fall af den enskilde icke kan anskaffas, anser jag det vara nödvändigt, att Staten går i författning om anskaffande af lämplig skolmateriel, hvilken den ettdera kostnadsfritt håller folkskolorna tillhanda eller ock, ifall detta icke skulle anses lämpligt, försäljer åt dem för ett lågt pris.
Skall läraren kunna fullgöra sitt kall med fröjd, och icke med suckan, skall han kunna lefva i detsamma, så måste han hafva tillräckligt att anspråkslöst lefva på, alt han ettdera icke måtte lida brist eller också, hvilket oftast ålfallet, kasta sig på biförtjenster lill stor mehn för hans kall.
Hans lön bör derföre, utom fria husrum och vedbrand, samt uthus, äfvensom sommarbete och vinterfoder åt en ko, eller deremot svarande 8 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, tillika med jordland, beslå af minst 4 tunnor spanmål, hälften*’råg och hälften i de 476 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 308. eller de sädesslag, hvaruti kronotionden i orten utgår, för hvarje månad läraren håller skola.
Spanmålen beräknas för minst 8 månaders läsning och levereras ettdera in natura, om församlingen så har beslutit, eller ock löses den efter årets markegång.
För alt kontrollera huru de skänkta medlen användas och den anskaffade materielen begagnas, samt lör alt gå tillhanda vid folkskolors inrättande och omändring, utser Kongl.
Maj.t folkskole-inspeklörer, kända för nit, sakkännedom och lärareförmåga.
Dessa måste uteslutande egna sin tid och sina krafter åt sitt i högsta måtto vigtiga kall, så att de under samma lid de bekläda embetet icke innehafva någon annan syssla eller befattning, som lägger hinder i vägen för utöfvande af deras kall.
Hvarje är skall inspektören till Kongl. Maj:t afgifva berättelse om folkskolornas verksamhet uti .
.distriktet under föregående året, och deruti upptaga de orsaker, som hindrat undervisningens gång, samt föreslå medel till häfvande af dessa samt tillj skolans förbättring.
Dels för att ordna inspeklörcrnes verksamhet efter en bestämd plan och dels för att handlägga om de mål, som till folkskolan höra, tillsätter Kongl.
Majit öfverinspektor, som ock åligger att resa omkring til! folkskolorna, för att tillse huru inspektörerna fullgöra sina åligganden.
Tili följd af hvad jag här ofvan haft äran anföra, får jag vördsamt föreslå: l:o att hela skyddsafgiften anslås åt församlingarne på samma sätt och under samma vilkor, som förut egt rum. till folkskolornas reorganisation samt vidare utveckling; 2:o alt de nuvarande 15 folkskolelärare-seminarierna indragas och i dess ställe inrättas Irenne, så beskaffade, att de kunna bibringa en folkskolelärare alt för hans kall erforderlig bildning, hvartill bibehålles det nuvarande anslaget 45,000 Uidr; 5:o lill stipendier åt elever vid folkskolelärare-seminarierna 50,000 Bidr; 4:o till anskaffande af materiel åt folkskolorna 50,000 Hulr; och 5:o lill lön och resekostnadsersätlning åt öfver-inspektören och folkskole—inspektörerne 50,000 K:dr.
Andersson, från Östergötlands län.
N:o 309. 477 N:o 309.
Af Anders Augast Anderson Från Östergötlands lån, derom att två nya lärarelöner måtte anslås till Wadstena elementarläroverk.
Under en tid då föräldrarne, Sfven å landsbygden visa det berömvärdaste nit för sina barns uppfostran, är det af största vigt för Staten och det allmänna att bereda utvägar till bibringande af det uppvexande släglets förkofran i bildning och kunskap.
Man spårar jemväl i de tvänne sednare riksdagarnes resultater en särdeles benägenhet å båda Statsmagternes sida att afhjelpa de brister, som härutinnan förefunnils.
Det är dock gifvet att ett så storartadt företag icke på en gång kan nå sin fullbordan, ty dels skulle tillgångar härtill brista, dels saknaden af tillräckligt bildade lärarekrafter förspörjas.
Men alt båda dessa hinder böra och kunna undanrödjas, det visar sig af erfarenheten.
Den ort jag tillhör kan visserligen icke klaga öfver brist på läroanstalter; men det ilar redan visat sig att de nu aflägset befintliga äro mer än vanligt ölverhopade af lärjungar, ty inom samma ort råder den lifligaste täflan ali tillgodogöra barnen den undervisning, som tidens kraf fordrar.
Sedan numera Skenninge skola, trots mine och länskamraternes rättvisa påyrkande om samma skolas bibehållande uti dess fordna skick, ändock blifvit till enkiassig pedagogi nedsatt, och det i Linköping varande fullständiga elementarläroverk, ehuru aflägse från Wadstena dock i högrejgrad öfverhopats af skolungdom; har behofvet att utvidga Wadstena skola, från lie- till femkiassig, framlrädt i öppen dag.
— Det är icke allenast städerna Wadstena och Skenninge samt Motala köping — utan fastmera den tätbefolkade landsbygden deromkring, med sina 45,000 invånare, som närmast känna behofvet al en sådan läroanstalts utvidgning, isynnerhet som den på stadens bekostnad underhållna skollokal, lemnar utrymme för en sådan tillökning i läroklassernas antal.
I anledning häraf, och då den tid icke torde vara aflägsen, då man skall få skolstadgan sålunda lörändrad, att första och andra klassernes kunskapsmål! blifva barnen bibringade i de fasta folkskolorna, hvarigenom en femkiassig läroanstalt skulle iylla sitt ändamål, på samma gång det öfverflödiga lärareantalet vid de fullständiga 478 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 310. läroverken lemnade tillfälle alt få behöfligt antal skicklige lärare till öfrige skolor; tager jag mig friheten föreslå: alt Rikets Höglolliga Ständer ville anslå två nya lärarelöner för Wadstena skola, som dymedelst kunde förvandlas från tre- till femklassig läroanstalt.
Stockholm den 29 November 1862. A. A. Ander soli) från Östergötlands län.
Af Gustaf Johansson från Kronobergs län, om åtskilliga ändringar i nu gällande tulltaxa, åsyftande den inhemska näringsflitens upphjelpande.
En allmän klagan förmärkes inom vårt fädernesland öfver vår financiela ställning; år efter år upptagas nya lån, det ena större än det andra, utan att dessa massor af inströmmande penningar hvarken kunna fylla våra behof eller öka Riksbankens metalliska kassa.
Att orsaken härtill egentligen bör sökas i en exporten betydligt öfverstigande import af till stor del öfverflödiga lyxartiklar är ett påstående, som väl blifvit från en viss sida motsagdt, men ännu aldrig tillfredställande vederlagdt.
Tvärtom har man riksdag efter riksdag fortgått på den beträdda banan att genom lullnedsåltningar snarare befrämja än i någon mån hejda delta missförhållande, som sannolikt skall i sinom tid bringa vår handelsvåg i en så sned ställning att måhända en riksbankrutt blir oundviklig.
Man tröstar sig visserligen dermed alt Statsverkets affärer synas vara särdeles goda.
Majlis nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof visar nemligen goda öfverskott af tillgångar.
Det måste således stå väl till.
Men man synes alldeles förbise hvarifrån dessa öfverskott kommit; icke äro de ett bevis på stigande välstånd, ulan snarare
Ipå stigande elände, enär det just är genom en tilltagande bränvinsproduktion och konsumtion som detta öfverskott uppkommit, från 6 a 700,000 R:dr Banko som bränvinstillverknings—afgiften före 1854 årligen utgjorde har den genom förändrad lagstiftning i detta afseende och genom förökad Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
479 tillverkning stigit derhän, att medelbeloppet deraf utgjorde under perioden 1858—1860 årligen 6,366,099, och ur 1861 8,462,911 R:dr samt antages under innevarande år kunna med säkerhet uppskattas lill 8,700,000 R:dr.
Vore detta en säkert påräknelig inkomst för framtiden, så kunde, ehuru sorgligt det än är att fäderneslandets hränvinsupande befolkning frivilligt betalar en sådan skatt, hvilket illa vittnar om nykterhetens tilltagande, dock någon förhoppning härå grundas, alt de mångå uppkomna statsutgifterne skulle genom denna inkomst kunna i någon mån betäckas; men ingen inkomstgren kan väl vara opålitligare än denna; ett enda missvextår kan göra denna beräknade bränvinstillverkning och med detsamma dessa ålla millioner i stastinkomst om intet.
Statsbehofven äro dock gifna ocb måste fyllas äfven under och efter missvextår; hvar skola då dessa 8,000,000, R:dr tagas?
att påbjuda en bevillning fem gånger större än den närvarande, torde särdeles efter ett missvexlår falla sig olägligare än vid första påseendet synes.