Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Inom Ridderskapet och Jdeln samt Borgare-Ståndet bar blifvit anmäl k t, alt den gamla classificationen borde bibehållas och bevillningen nedsättas till 1 R:dr; men enär afgiften blifvit föreslagen alt utgå lika för alla, med ett i förhållande till nu gällande classificalion nedsatt medelbelopp, anser Utskottet någon ytterligare förändring eller nedsättning icke skäligen böra ega rum. pag. 14.
Hampvräkare, Hos Borgare-Ståndet är anmärkt, att, i händelse någre sådane serskilde ai betare finnas, är bevillningen, 2 R:dr, för hög.
Då Hampvräkare, i nu gällande Bevillnings-Sladga, äro satte i 2:ne classer, med t\
R:drs afgift i första classen, men Utskottet deremot föreslagit endast en dass, med lägsta afgiften, torde anmärkningen få förfalla. pag. 14. Handels-Beljente.
Inom Borgare-Ståndet är anmärkt, att skilnaden emellan dessa och lärlingar borde bestämmas i förhållande till en viss ålder, t. ex. 2f år, samt att lärlingar, som, enligt 1734 åis Handels-Reglemente, skola tjena i 7 år, innan de kunna anses för Handels-betjenter, borde vara fria från denna bevillning.
Då Handels-lärlingar icke finnas upptagne under den föreslagne classificationen, hvaraf någon tillämpning å dem således icke kan ega rum, och Utskottet inhemtat, alt ett skiljagligt förhållande, i afseende på läro - Bevillnings-Ulskottets Utlåtande>
N:o 27. *9 åren, eller tiden, vid hvilken deras egenskap af Handels-betjente inträder, i olika orter iagtlages, anser Utskottet någon serskild föreskrift i ämnet, icke vara af behofvet påkallad. pag. 14.
Handtverkare, Kronans, samt vid Hofvet och de Kongl. Spectaklerna.
Hos Borgare-Ståndet bar blifvit anmärkt, att dessa borde beskattas lika med andia handtverkare, samt att Kronans handtverkare vid Amiralitelet borde befrias från bevillning af annan inkomst, än deras löner.
Då likväl ifrågavarande handtverkare vanligen äro försedde med löner, anser Utskottet den föreslagna beskallnings-grunden mest lämplig. pag. i5.
Inom Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet är anmärkt: alt stadgandet om meddelande af pass åt dessa personer, vore en ekonomisk lagstiftning; alt de borde erlägga minst 5o R:dr, samt att det borde tydligen bestämmas, att med ”försäljare” förstås ”delegare” i handeln och icke drängar, hvilka senare ej borde beläggas med denna bevillning.
I afseende på anmärkningen mot stadgandet om förpassningen, får Utskottet åberopa sitt bär ofvan meddeldte Ullåtande, rörande Rikets Ständers uteslutande Lagstiftningsrätt, i hvad angår allmänna bevillningen; och då den ifrågasatte förändringen skulle medföra osäkerhet vid tillämpningen, och snarare föranleda minskning, än förhöjning i afgiften, anser Utskottet sig böra vidblifva hvad i berörde hänseende blifvit föreslaget. pag. i5.
Informatorer, bos enskilde.
Inom Ridderskapet och Adeln är anmärkt, att classificationen i nu gällande Bevillnings-Stadga borde bibehållas. 20 13 ev illnings- Ut skottei 5 Utlåtande , iV-'0 27.
Då Informatorer, i och för den flön de hos enskilde åtnjuta, äro närmast jemförlige med embels- och tjenstemän, anser Utskottet en lika skattebestämmelse, somför de senare, här lämpligast böra ega rum; oell får derföre föreslå den förändring i Utskottets förslag, all, i stället för den utförde minimi-afgiften, 1 R:dr 24 sk., som borde försvinna, må införas följande hänvisning:
J’lika med tjenstemän, se s:dra pap. i5 och 16» Krögare och Krögerskor.
Inom Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Ståndet har blifvit anmärkt: att dels minimi-afgiften vore för hög, och dels borde i alla Rikets städer utgå med 3o R:dr; att föreskriften om borgens ställande borde, hvad Borgare anginge, ogillas; att krögare borde, i stället för borgen, förskottsvis erlägga afgiften för bränvins-minuleringeri, samt att Taxerings-Comité borde ega obegränsad magt att beskatta krögare m. fl,, som utan tillstånd idkat rörelse.
Då de föreslagne afgiflerne utgöra de minsta, lill hvilka ifrågavarande näringsidkare skola taxeras, och borgens ställande kan undvikas genom afgifternes erläggande förskottsvis, samt beskattning å en utan behörigt tillstånd utöfvad krögeri-rörelse, vöre stridande emot gällande föreskrifter i öfrigt, anser
Utskottet berörde anmärkningar böra lemnäs utan afseende. pag. 16.
Lotsar och Lotsdrängar.
Hos Ridderskapet och Adeln är anmärkt, alt afgiften för dessa borde nedsättas; men då densamma i 5:te classen blifvit föreslagen lill endast 24 s^> torde anmärkningen få förfalla, pag. 16.
Lottsedel-försäljare, se försäljare af utländska lottsedlar» ,.j Bevillnings-Utskottets Utlåtandej iV.o 27. 21 DA Utskottet här ofvan föreslagit beskattning jemväl
A försäljning af inländska enskilde personers lottsedlar; sä hemställer Utskottet, att, med uteslutande af ordet, ”Utländska,” ofvannämnde hänvisning må erhålla följande lydelse:
Lottsedel-försäljare, se försäljare af lottsedlar. pag. 17, Månglerskor.
Inom Borgare-Ståndet är anmärkt, alt den bestämda afgiften vore för hög; men då den lägsta classen endast upptager 2 R:dr, torde anmärkningen få förfalla. pag. i 7.
Packare och Packhuskarlar.
Hos Borgare-Ståndet är anmärkt, alt dessa ej borde erlägga högre bevillning, än arbetsfolk i allmänhet; men då Packare och Packhuskarlar, i nu gällande Bevillnings-Sladga äro jemförde med Mätare, m. fl., och satte i 2:ne classer, till 4 och 2 R:drs afgifter, af hvilka Utskottet föreslagit endast sistnämnde belopp, så torde anmärkningen lemnäs utan afseende. pag. 18.
Sjömän.
Hos Borgare-Ståndet är anmärkt, att bevillningen vore för hög, och' borde för Styrmän nedsättas till hälften, samt att Understyrman, Constaplar och Matroser borde vara fria från bevillning; men då deras villkörar af förmonlig beskaffenhet, anser Utskottet sig i berörde afseende icke böra föreslå någon förändring. pag. 18.)
Skeppare, Skut- och Båt Inom Borgare- och Bonde-Stånden har blifvit anmärkt: afl det vore obilligt taxera Landtman för deras bålar, då de på dem lora endast egna produeter; att någon Skeppare-afgift ej borde komma i fråga, så framt il Bevillnings- Utskottets Utlåtandej N.o 2/. ej fragtgods fördes på båtärne; att bålar om lill och med 5 Lästers dräglighet icke till någon del motsvara den å kusten boende landtmannens behof, för transporterande af egna producter lill försäljningsorten, och kunna således långt mindre användas lill btfragtning, för hvilken senare händelse den så kallade skeppare-afgiften tillkommit, helst den för lästetalet icke dessmindre utgår; att båtar omenlast 5 lästers drägt icke äro användbare, utom vid fiske, kyrkofärder och dylika tillfällen; att, i afseende på controilen, huruvida båtarne endast för egen räkning begagnades, det borde åligga Taxerings-Comite^rna alt derom skaffa sig upplysning, samt alt derföre borde stadgas: ’’för båtar, under 10 svåra lästers drägt, erlägges ej eller någon skeppare-afgift, derest icke Taxerings-Conrtéen finner, alt de lill fraktfart begagnas.”
Då Utskottet, i motsats lill hvad på ofvannämnda sätt blifvit anmärkt, erfarit att båtar om endast 5 svåra lästers drägt, med verklig fördel begagnas lill fraglfart, serdeles i kustorterne närmare intill släder, får, med åberopandet af Utlåtandet pag. 11. i Bekänkandet, i anledning af väckt motion i ämnet, Utskottet härmed vördsamt afstyrka bifall till den ifrågasatte förändringen. pag. 18.
Skollärare, Inom Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Stånden bar blifvit anmärkt: alt afgift,en borde vara olika i förhållande till hvars och ens inkomst; att de, som icke hafva mer än 200 R:drs inkomst, borde från bevillning efter 2.
Art. befrias, samt att, i stället för den härvid kemnade hänvisning till Informatorer, det varit enklare att utsätta beloppet, hvilket för Informatorer blifvit uppfördt till 1 R:dr 24 sk.
Då Skollärare, som antingen hafva egna Skolor eller biträda vid sådana inrättningar, kunna skäligen jemföras tued Informatorer, för hvilka, Utskottet här ofvan föreslagit beskattning i likhet med embets- och tjenstemän, som enligt 145 §. äro befriade från bevillning för inkomst ej öfvcrsligande 200 R:dr, så anser Utskottet sig böra föreslå den förändring i Utskottets förslag, att, i stället för hänvisningen, ”se Informatorer,’’ må införas följande bestämmelse: ”lika med tjenstemän, se s §.” Bevillnings-Utskottets Utlåtande, JV:o ny. pag. 18.
Spisqvarter, der, jemte mat, endast porter, öl och svagdricka hållas tillhanda, fria från bevillning.
Ilos Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet är anmärkt, att Spisqvarlersidkare borde erlägga bevillning, utan afseende derpå, om de försälja spirituosa eller ej, samt alt den föreslagne befrielsen från bevillning, såsom ledande till missbruk, icke borde ega rum.
Vid närmare öfvervägande af hvad sålunda blifvit anmärkt och härvid i öfrigt förekommit, bar Uiskoltet, med afseende derå, att nödig controll, i anseende lill befarade missbruk af den föreslagne skallfriheten, skulle i verkställigheten mötas af betydlige svårigheter, ansett sig böra tillstyrka, alt ifrågavarande föreskrift må från förslaget uteslutas. pag. 19.
Ulländningar.
Inom Ridderskapet och Adeln samt B or gare-Ståndet bar blifvit anmärkt: att den för utländska Handels-Expediter föreslagne bevillning är för hög; att conlrollen öfver afgiftens erläggande vore omöjlig; att någon fö t böjd afgift ej blifvit föreslagen för utländska Handels-Expediter, som lill Riket ankomma, utan endast all den olägenhet måtte förekommas, att en sådan person, sedan lian vid gränsen erlagt den bestämda afgiften, 5o R:dr, skulle kunna bela Liden vistas i landet och idka kammarhandel; att afgiften borde bestämmas för en viss lid, och att, sedan denna tid vore expirerad, ny afgift borde eiläggas; ali, då afgiften 1111 blifvit förhöjd till 100 R:dr, en jemnkning deruti borde ega rum; alt resande från Södra Europa, Vestindien och Norra Amerika, som anlända lill Sverige, för alt der uppgöra affairer, och ofta uppköpa våra producler och befragta våra fartyg, mot förbehåll att få afyttra sitt lands alster, äro inbegripne under samma cathegori med de så kallade Probenreuter; att man genom sådan beskattning icke förminskar kringspridandet af utländska luxarticlar, ritan endast lyckas utestänga utländningar från vårt land; att orden: ’’manufactur-och fabriks” borde tilläggas i förslaget, så att detta kornme att lyda sålunda: ”utbjuda eller sluta handel om utländska manufactur- eller fabriksvaror; ”att stadgandet endast borde afse Probenreuter, bland hvilka de, som afsätta colonialvaror, äro mindre skadlige, än de, sorn Bevillnings- U t skottets Utlåtande, IV: o 27. drifva kammarhandel med manufaktur- och fabriksvaror; alt liden af en månad är förkort; att redovisningssättet borde bestämmas såsom Ulskoltels ena Ledamot, lio r Grefve Posse, i sin reservation föreslagit; att något stadgande borde finnas för den händelse, alt en utländning, sorn ankom för alt utbjuda varor, cj gjorde vid gränsen någon anmälan derom, men sedan beträddes med sådan rörelse; samt att stadgandet borde belt och hållet försvinna, emedan utlä-ndningarne kunde andvända reciprocitet, så att en Svensk, som reste till utrikes 011 för att uppgöra oafslutade affairer, blefve lika högt beskattad, som ullandningar hos oss.
Utskottet anser sig härvid böra erinra, det Utskottets åtgärd, i afseende på de, med anledning af Herr Lagergrens inom Vällofl. Borgare-Ståndet väckta motion i ämnet, öfverklagade olägenhetcrne af utländska Ilan dels-Expediters intrång i handel och folknäringar, måst inskränkas till sådane förfoganden, som i beskaltningsväg möjligen kunnat ega rum; men då, vid närmare öfvervägande af hvad härvid förekommit, Utskottet funnit den föreslagna beskattningen nog hög, anser Utskottet sig böra vördsamt hemställa, att beslämmelsen i förevarande fall må erhålla följande förändrade lydelse: ”Utländningar (deruti ej inbegripne Norrmän jör Norrska produeterj, sorn resa omkring i landet ochj efter eller utan medhafvande profj för egen räkning eller såsom utskickade för andra, utbjuda eller sluta handel om utländska varor, skola vid ankomsten erlägga 5o R:dr, som betalas i gränsorten, der resepasset påtecknas eller nytt resepass erhdlles, och för den tid, de utöfver tre må nader sig i Riket uppehålla, dessutom 5o R:dr för hvarje månad, hvilken afgift vid ankomsten äfven behörigen nedsättes för den tid de uppgifva sig vilja i Riket qvarstadna utöfver de tr enne månader, för hvilka för st nämnde afgift blifvit bestämd, emot rättighet att af den för senare tiden nedsatte af giften vid utresan återbekomma hvad efter nu stadgade beräkningsgrund för hel månad kan vara för mycket er lagdt-, dock med iagtt ägande af hvad Allmänna Lagen i 5 och 7 Cap. Handels-Balken och serskilde författningar i afseende på dylik handel stadga Bevillnings-Utskottets Utlåtande, A7:o 27. 25 pag. .9.
Ål are.
Mos Borgare-Ståndet är anmärkt, att den bestämda afgiflen vore för hög; men då i de lägsta classerna endast upptagas för Stockholm och Götheborg 3 R:dr, samt för de öfrige städerna 2 R:dr, torde anmärkningen böra förfalla. 16. §. pag. t 9.
Inom Borgare-Ståndet har blifvit anmäikt, att, om den arbetande classen af mankön ålägges någon bevillning, borde äfven de qvinnor, hvilka bo för sig sjelfva, påföras en jemförlig bevillning af minst 16 sk., i likhet med hvad nu gällande Bevillnings-Förordning innehåller.
Då Utskottet föreslagit upphörandet af serskild bevillning för arbetsfolk enligt 2 Art., hemställer Utskottet, att berörde anmärkning måtte lemnäs ulan afseende.
I7* §• pag. 20.
IIos Rldderskapet och Adeln är anmärkt, ali, från det värde, hvaraf bevillning skall utgöras, borde afdragas alla intecknade fordringar, af hvilka intcckningsegaren borde erlägga bevillning genom afdrag å räntan.
Då, enligt stadgandet i 33 §. 2 momentet, låntagare ega rätt att återfå den förskottsvis erlagde bevillningen för intecknade capital genom afdrag å räntan, och den ifrågasatte förändringen dessutom skulle medföra rubbning i sjelfva grunderne för beskattningen af den synbara förmögenheten' samt föranleda osäkerhet i tillämpningen, anser Utskottet ofvannäinnde anmärkning icke förtjena afseende. *9’ §• pag. 20.
Inom Rldderskapet och Adeln har blifvit anmärkt: att från fastlglih. till R.
Prot. 1S40. 5 Sami. 1 Afd. 18 Haft. 4 2 G Bevillnings-Utskottets Utlåtandej N:o 27. hetsvärdet bertie afdragas beloppet af intecl<nade fordringar, för hvilka rötecknings-egaren borde erlägga bevillning genom afdrag A räntan; att hemman teli lägenheter på landet blifvit inom Rikets serskilde
Län så ojemnt taxerade, att den, relativt lill jordens och jordbrukets beskaffenhet samt jordens salu-värde, uti det ena eller andra Länet, synbara olikheten i de Litti 1 's med föga förändring år ifrån år antagna uppskatlnings-värdena ic'.e syntes kunna härleda sig) från annan orsak, än felagtiga grunder för uppställningen af den Minimi-Tariff å hemmansvärdet inom hvarje
Län, hvilken skolat tjena till ledning och jemförelse vid taxeringarne; att Minimi-tariffen till 1835 års Bevillnings-Stadga, såsom ovigtig och obrukbar, nu borde undergå revision; att denna Tariff först antogs vid 1817—18 års Riksdag, i afsigt att förhindra befarad obehörig nedsättning i hemmansvärdet; att någon serskild granskning af förra årens uppskattade hemmansvärden, eller någon värdes-jemkning
Länen emellan, ej föregått Tariffens antagande, utan densamma, på sätt 1818 års Bevillnings-Förordning antyder, blifvit bestämd af värdes-uppskaltningarne vid 1813, rS14» *S15 och j 816 årens taxeringar, men med tio millioners förminskning pro rata parte; alt denne, sålunda på osäkra grunder tillkomne, Minimi-Tariff sedermera oförändrad bibehållits; att följderna deraf synbarligen varit, att uppskattade hemmansvärdet, afsedt i medeltal för hvarje
Län, icke någorstädes uppgått högre, än lill ?:delar, och allmännast föga öfverstigit hälften af hesmmanens rälla och verkliga medelvärde; att, vid revision af MinimiTariffen, ?:delar af verkliga hemmansvärdet, efter medelberäkning, bord® tagas lill allmän måttstock för en blifvande ny tariff, hvilken borde ‘Så im atlas, att Rikets samtlige hemmansegare och innehafvare komma alt, efmöjiigheten, Leia 1 a lika bevilinings-afgift efter hemmansvärdet; att till rättelse vid egendomars taxering, borde från Domhafvande anskaffas bevis öfver försäljnings summorna; att från fastighets-värdering till bevillning borde undantagas åbyggnader, då sådane icke, på sätt uti stader är förhållandet, lemna inkomst genom hyror, samt att till enskildes nöje och beqvämlighet uppförde åbyggnader, ej borde uppskattas högre, än i förhållande till den hyra, de inbringa.
Redan vid sista Riksdag ifrågasattes jemkning i Minimi-Tariffen, men i en motsatt syftning, enär, med stöd af uppgilne åtskillige exempel på den för högt uppdrifne uppskattningen af fastighetsvärdet inom Elfsborgs Län, då yrkades, att antingen minimi-summan måtte jemkas och nedsättas, eller ock hela Minimi-tariffen upphöra, samt calculationen och god - Be villning'-Utskottets Utlåtande.
N:o 2y. 27 kännandet af faslighets-värdenas totalbelopp oinskränkt öfverlemnas åt Pröfnings-Comileerne.
Denna framställning
Lief likväl ogillad, emedan fastighetsvärdet i flera
Län befanns hafva öfverst:git Tariffen, ehuru densamma från början blifvit uppgjord efter de värden, som Taxeringsman åsatt fastigheter på landet, ulan någon dylik inskränkning, och fastighetsvärdet dessutom, sedan iBad års Riksdag, hade nästan allmänt undergått den då medgifne jemkning och nedsättning.
Då det således visar sig, alt en allmännare nedsättning i fastighcts-uppsk alin ingen å landet efter i8a3 varit af behofvet påkallad, kan Utskottet för sin del icke inse, att sådane förhållanden sedermera inträffat, som föranleda Minimi-tariffens föi höjning, i ändamål att åter stegra fastighetsvärdena inom Länen.
Den ojemnhet i uppskattningen, som vid jemförelse emellan olika Län kan förefinnas, skulle derigenom sannolikt icke upphöra, enär anledning dertill icke synes kunna hemtas från MinitniTariffen, hvilken icke hindrat, att ju fastighets*ärdet äfven hittills i åtskilige
Län öfverstigit minimi-beloppen.
Erfarenheten örn förhållandet i flera orter af Riket ådagalägger ock, att uppskattningen i senare lider allt nn-r och mer närmat sig hemmanens rätta medelvärden, hvilka numera af både finaneiella och ekonomiska orsaker säkerligen icke skola komma .alt nedsättas, utan snarare förhöjas.
För den händelse likväl, alt Rikets TTöglofl.
Ständer skulle pröfva en speciel granskning af Minimi-tariffen nödig, får Utskottet, som anser en förändring deraf icke med full tillförlitlighet kunna verkställas på de i ofvannämnde anmärkningar uppgifne grunder, vördsamt föreslå, det Rikets Ständer hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla om åtgärders vidtagande för infordrandet af erforderlig» Sintistiska upplysningarom hemmanens medel-afkastning oell 6aluvärden i allmänhet, inom hvarje Län , hvilka upplysningar, i tabellarisk form uppställde, borde vid näst infallande Riksdag föreläggas Rikets Ständer, som, med ledning deraf, kunde komma i tillfälle alt efter en allmän öfversigt bestämma, i hvad mon rättelse uti Minimi-tariffen öfver liemmansvärdet borde ega rum.
Och får Utskottet, i afseende på anmärkningen om afdrag från fastighetsvärdet af inlecknade fordringtbelopp, åberopa utlåtandet derom vid 17 §., samt, enär, jemlikt C8 och 71 §§. af föi slaget, åbyggnader i all - 28 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N\o 27. män hel icke uli någon väsendtlig nion ingå i beräkning vid fastighetsvärdet ingen , och mindie lägenlieler eller lustställen icke på lämpligare sätt kunna uppskattas, än med ledning af brandlöi säkrings-värdet, hemställa, att anmäi kningai ne i sistnämnde hänseende målla få förfalla. 20 §. pag. 20.
Ilos Ridderskap t och.
Adeln är anmärkt, att 2tdra momentet borde erhålla följande tillägg: ''tillhör hemmanet enskild man, vare denne från bevillning fri.”
Då åboer med lifslids-städja skola erlägga bevillning såsom egare, kon någon sådan bevillning för hemmansegaren sjelf icke komma i fiågaj li vadan det föreslagna tillägget icke synes nödigt. 22. §. pag. 31.
Inom Ridderskapet och Adeln har blifvit anmärkt: att bestämdt borde uttryckas hvad, sorn menas med rusttjenstmark; att de, som beskattas för 1 risti jensi mai k, borde undgå bevillning efter 21 §.; att orden: ”då rustningen uppsältes” borde förtydligas medelst ett föl klarande, huruvida rustning anses vara uppsatt af den rusthållare, som praesterar häst till artilleriet årligen, samt all ett nytt moment borde tillkomma af följande lydelse: ”för skalllagde qvarnar och lägenheter af frälse-natur, utan hemmantal, i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län, erlägges Sjutton skillingar för hvarje lunna bardt korn af deras åsätta ränta.”
Då anmätknirigen, i afeende på rusttjenslmarkerne, och grunden för beräkningan deraf, endast kan hafva tillkommit i följd af bristande kännedom af Förfaltningarne om adliga rusttjenslens utgörande i äldre lider; så lärer denna anmärkning, som i öfrigt icke synes föranleda till någon åtgärd, böra förfalla.
Hvad åter angår frågan om det föreslagne tillägget af ett nytt moment; så, enär härvid förekommit, alt nödig bestämmelse, i afseende på i - Bevillnings Utskottets Utlåtande, N‘,o 27. *9 frAgavnrande afgiflers utgörande för skalllagde qvarnar och lägenheter af frälse-nalur, utan hemmantal, inom Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län, uti Bevillnings-Stadgan saknas; får Utskottet hemställa, att vid slutet af denna §. må tilläggas ett nytt moment af följande lydelse: ”För serskildt skattlagde Qvarnar och Lägenheter af "f älse-natw', utan hemmantal, i Skåne, Halland, Blekin”ge och Bohm Län, erlägges Sjutton skillingar för hvarje "tunna hardt korn af deras åsätta ränta." 2/h §. pag.
22 och 23.
Ilos Bidderskapet och Adeln är anmärkt, att Stearinljus-fabriker borde uppföras lill bevillning; men då tillverkningen af Stearinljus nyligen blifvit införd, och ännu i så inskränkt nion bedrifves, att denna näringsgren icke ens hunnit blifva i landet allmänneligen känd, bär Utskottet ansett det vara för tidigt att, i afseende derpå, föreslå någon beskattning. 27. §.
Inom Ridderskapet och Adeln har blifvit anmärkt, att för auctionister på landet borde uti denna §. serskild afgift bestämmas; men då befallningen med auclions-förrältningar i allmänhet medför ringa fördel vid andra tillfallen, än då fråga är om mera belydlige försäljningar af lös och fast egendom, hvilka vanligen ombesörjas af tjenstemän, som derföre efter andra grunder beskattas, hemställer Utskottet, att berörde anmärkning må lemnäs utan afseende. pag. 25.
Ilos Borgare-Ståndet är anmärkt, att Gerningsmän, som bo inom en mil från stad, borde taxeras lika med handtverkare i samma stad, emedan sådane Gerningsmän, i anseende till sin ringa beskattning, kunna derstädes sälja sina tillverkningar för bättre pris, än handtverkare i staden; 3o Beuillaings-Utskottets Utlåtande, N'.a 27. men då en så beskaffad olika beskattning å Gerningsmän icke rä Lisen ligt kunde ega rum, torde anmärkningen få förfalla. pag. 25 och a6.
Gårdfarihandlande.
Inom Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet bar blifvit anmärkt: att afgiflea för resor lill Norrige borde bibehållas; alt en gårdfarihanlande, som reser utrikes, deremot ej borde, i olikhet nied hvarje annan Svensk undersåte, betala serskild afgift, hvilken kunde anses falla såsom en utförselstull på varor, helst en sådan skatt icke rättvisligen vore personel, samt att, då produeternas utförande är en vinst för Riket, afgiften blefve så mycket mera orimlig.
På de af Utskottet uti Betänkandet pag. i3 anförde skäl, i anledning af väckt motion i ämnet, anser Utskottet sig böra vidblifva, hvad i afseende härpå blifvit föreslaget, pag. 26 och 27.
Inspectorer.
Hos Ridderskapet och Adeln är anmärkt, alt sista momentet.: ’’De jordegare etc.” borde förtydligas, samt deruti bestämmas, huruvida tjenstemän, m. fl., som sjelfve bruka jorden, äro fria från Rällare-bevillning.
Utskottet har, i anledning häraf, funnit ett förtydligande nödigt, och får derföre hemställa, att sista momentet må erhålla följande förändrade lydelse: de egare eller innehafvare af jord, som sjelfve densamma bruka, och således icke hafva bos sig anstälde rättare, skola ifrån den för rättare stadgade bevillning vara befriade. pag* 57.
Kamererare och Secreterare, Frälse Inom Ridderskapet och Adeln är anmärkt, att ordet ”frälse", borde utbytts emot ”enskildte.” Bcvillnings-Utskottets Utlåtande, N;0 2”. 3r DS ordet 'fralse,” iden bemärkelse, det bär förekommer, är en i vissa landsorter allmänt vedertagen och känd term, torde anmärkningen få förfalla. pag. 28.