Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr General-Adjutanten och Kommendören af Wetterstedt har vid Hessle och Bjurhofda Boställen i cirkulation med sädesväxter med framgång odlat foderväxter, rot- och skidfrukter till jordmånens uppluckring och förbättring efter Thaers method.
Å gärdena vid Hessle har Herr General-Adjutanten djupare låtit uppköra jorden och användt flere tusende lass förträfflig snäck-märgel, upptagen å Hessle Boställes mark uti den så kallade Badelunda åsen och innehållande öfver 70 procent kalkhalt jemte djuriska och vegetabiliska ämnen. 15 Hvad som med säkerhet kan slutas af den hitintills här i Länet om växelbruket inhemtade erfarenhet är: l:o alt detta brukningssätt, modifieradt efter klimatet och lokalen i Bergslagen, derstädes är håde förmånligt och det ändamålsenligaste. 2:o
Att äfven på slättbygden under vissa omständigheter och vilkor, växelbruk kan införas, ehuru ännu är oafgjordt hvad förmån deraf i allmänhet skulle kunna dragas i denna del af Länet.
Deremot har erfarenheten nästan i alla delar af Länet, så väl i Bergslagen som på slätlbyggden, ådagalagt den stora nyttan af Wasa- och NylandsRågs användande till utsäde.
Desse, ifrån Finnlaud hemtade, ritorra sädesslag stå väl alltid betydligt högre i pris än den Svenska på Rior icke torkade Rågen, men dels den Finska Rågens egenskap att vara ritorr och dess vanligen utmärkta beskaffenhet, dels också den omvexling i klimatet, som rågen vid förflyttning ifrån ett kallare till ett något blidare luftstreck synes älska, gör att den Finska ritorra rågen, hvaraf på slättbyggden endast 16 kappar behöfver användas till utsäde på ett tunnland, lemnar så högst förmånliga och pålitliga skördar, vanligen icke under 15:de eller 16:de kornet och ofta det 20:de, samt derutöfver.
Första skörden efter denna ritorra
Råg är också ett, utom jemförelse, dugligare och pålitligare utsäde till det påföljande året, under namn afWasaoch Nylands harn, sorn äro lika, om icke mera fruktbara än den ifrån Finland hemtade säden; men barnbanen hafva redan förlorat det mesta af denna utmärktare produktionskraft och det är derföre nödigt att årligen så Finsk ritorr
Råg till betryggande af en fortfarande förmånlig afkastning.
Det mest brukliga sädesslag här i Länet är:
Rdgerij ty den gifver de pålitligaste skördarne.
Ungefär |:delar af åkerjorden och derutöfver begagnas till rågsåning; och den rådande jordmånen, som på slättbyggden är stark lera, synes dertill mest passande, hvadan äfven en och annan Landtbrukare, i ännu större proportion, egnat sin jord åt kulturen af detta sädesslag.
Hvetet har förut sällan blifvit här i Länet kultiveradt öfver husbehof; och ännu fortfar hvet-kulturen att vara i allmänhet ganska inskränkt; dock synes under de sista åren en god början vara gjord lill utvidgning af hvetodlingen genom de högst förmånliga resultater, som i södra delen af Länet vunnits af detta sädesslags odling i större scala.
Herr Kapitenen Axel Georg Nauckhoff har på de egendomar han haft under eget bruk, årligen under denna period utsått 20 till 32 tunnor hvete och deraf vanligen skördat 16:de till och med 24:de kornet. 16 Genom en tjenlig behandling af detta sädesslag, till förekommande af sot och mask genom tidigare såning och ett mera ändamålsenligt brukningssätt, har detta högst förmånliga resultat vunnits, samt derunder den erfarenhet blifvit inhämtad, att hvetet är mindre grannlaga på jordmån än man i allmänhet tror, och detta lyckade exempel har vunnit efterföljd i orten.
Då hvetet är ett så näringsrik t sädesslag och kunde blifva föremål för en lönande export till England, förtjenar hvetkulturen och dess framsteg en större uppmärksamhet än man hittills deråt egnat.
Kornet är ett för detta Län i allmänhet mindre pålitligt sädesslag, som ofta varit underkastadt missväxt, hvadan odlingen deraf också aftagit; dock finnas vissa trakter, der jordmånen är särdeles tjenlig för kornsäde, såsom orten omkring Sala och vissa Socknar derinvid, der åkerjorden är kalkhaltig och utmärkt god; äfvensom i några delar af Wäsby fögderi eller östra Westmanland.
I dessa för kornodlingen tjenliga trakter fortfar den ännu att idkas i betydligare mån.
Blandsädj bestående af bafra och korn, gifver här i Länet i allmänhet pålitligare äringar än blotta kornet, och blandsäds-odlingen idkas med god förmån.
Af Iiafra har under de sednare åren några bättre sorter, såsom Engelsk Skottsk och så kallad potateshafra, blifvit i Länet införde och med fördel begagnade; men den vanliga hafresorten är svarthafra i södra delen af Länet, hvaremot hvithälla, på sätt ofvan omförmäldt är, linnes tjenligare i Bergslagen, der svarthafran, i anseende till det hårdare klimatet, icke hinner till mognad.
Råg, blandsäd och bafra lemnar vanligtvis tillgångar utöfver
Länets behof till försäljning åt andra orter, i synnerhet
Dalarne, hvaremot hveles- och korn-produktionen icke gifver något öfverskott till försäljning, åtminstone icke i någon betydlig mån, utan är i stället vanligt, att mycket korn importeras till Länet ifrån Upland, dock icke allt för detta Läns eget behof, ty kornet förädlas här till malt och utgör en hufvudsaklig artikel uti den betydliga spanmålshandeln som här drifves.
Odlingen af Potates är i tilltagande och denna jordfrukt utgör ett ibland de hufvudsakligaste födoämnen.
Lin, hampa och humla odlas här i Länet icke betydligt.
Landthushållnings-Sällskap har, år 1836, till uppmuntran för Linodlingen anskaffat en Linberednings-machin af Herr Öfver-Direktö ren - 17 ren Sch\varts’s uppfinning, hvilken hållils Länets invånare tillhanda såsom Modell.
Trädgårdsväxter kultiveras egentligen på Städernes område och vid Herrgårdar, men ibland allmogen är trädgårdsskötseln sällsynt.
I allmänhet kan om jordbruket med full tillförlitlighet sägas, att detsamma årligen förkofrats.
Förbättrade åkerbruksredskap hafva vid flere Herrgårdar under de sednare åren blifvit införde och antagne.
Herr General-Adjutanten och Kommendören af "Wetterstedt har, med sitt åkerbruk, an vänd t halfvar efter förbättrad modell, och en ny sort vält.
Herr Kammarherren af Forselles har vid Potatesjordens rensning med fördel begagnat den så kallade hästhackan.
Engelska plogar, harfvar och stångjernsvältar hafva af mig blifvit vid Tidö och Valnö begagnade efter de Modeller, Åkerbruks-Institutet vid Degeberg meddelat.
Flere’ nya tröskverk äro anlagde, så väl vid Herrgårdar som Bondgårdar, och genom förbättring af hyggnadsmethoden hafva dessa, vid åkerbruket gagneliga, machiner mycket vunnit i duglighet och användbarhet.
Man har i allmänhet anskaffat de för sädens inmatning i verket förut brukliga valsar och förlängt periferien af den omklädnad eller sko, hvaremot trösktunnans slagträd tröskar spanmålen, äfvensom i allmänhet hredare tunnor nu användas.
Härigenom har en dubbel förmån vunnits, nemligen, dels att mindre kraft behöfves till de nyare och nyreparerade tröskverkens drifvande, dels ock, att dessa tröskverk aftröska betydligt större qvantiteter spanmål på hvarje dag nu än förr.
Tröskverks-machiner förfärdigas inom Länet af flere Byggmästare, och äfven af en och annan ibland allmogen.
Boskapsskötseln heror hufvudsakligen af fodertillgångarne, hvilka af de naturliga ängarne i allmänhet icke äro inom detta Län i rätt proportion emot åkern.
Gräsväxtodlingen och ängarnas ändamålsenliga förbättring är derföre af en hufvudsaklig vigt för länet.
Öfvertygadt härom, har Länets Kongl. Landthushållnings Sällskaps Förvaltnings-utskott sistlidet år införskrifvit ett betydligt qvantum gräsfrön af åtskiiliga sorter såsom: rödt och hvitt Holländskt klöfverfrö, fromental, kryphven, lmndäxing, ängssvingel, jättegrö, kärrgro, roygräs, ängskafle, luddtalil, lunra och alsikeväpling.
Femårs-Berättelse för Westmanlands Län. 3 18
Dessa frösortei’ hafva blifvit till billiga pris hällne jordbrukare tillhanda och sålunda vunnit afsättning.
Gräs växtodlingen bar under de sednare åren mycket tilltagit.
Äfven ibland allmogen är nu mera icke ovanligt att timothej och klöfver användes till igenläggning af en eller annan äga, och att klöfver sås på trädesåkern, dock har ängs-kulturen ännu icke kommit tili någon betydlig böjd.
Utom hvad vid cirkulationsbruket blifvit angående gräsväxtodlingen anmärkt, torde härvid följande rön af försök förtjena att anföras. Vid Strömsholms Kongl. Stuteri har Chefen för denna inrättning, Herr Öfversten och Riddaren G.
Liljenstolpe, med mycken fördel begagnat Timothej-frö, blandadt med frö af Alsike-väppling och vanligt på Stuteriets skullar samladt, samt derefter sålhult elier rishult höfrö tili igenläggning af ängsmark.
Så länge fetman i torfrötan fortfar, har detta försök gifvit god skörd af Timothejhö och Alsikeväpling; och då dessa gräsväxter efter hand aftagit hafva de vanliga grässlagen dock derefter i Here år fortfarit att gifva god afkastning.
Genom denna tillblandning af vanligt höfrö har gräsvallen blifvit jemnare, än då endast Timothej- och väplingfrö till igenläggning begagnats, och den tätare gräsvallen liar vid nästa plöjning varit nyttig genom den starkare gräsrot med mera mull och fetma, som deraf erhållits.
Detta rön vid ängskulturen torde blifva af så mycken allmännare hcgagnelighet, sorn det är, naturligt att vid ängsodling använda äfven sådane grässlag, som naturen sjelfmant producerar, och hvilka således egentligen passa för jordmånen och klimatet.
En annan jordbrukare, Herr Löjtnanten Carl von Post, har på en nyodling af 10 tunnland vid Gäddeholm användt frön af ängskafle, som är en ypperlig grässort och för klimatet tjenlig.
På Hessle Öfversteboställe har Herr General-Adjutanten och Kommendören af Wetterstedt till en del låtit uppbryta ängarne och beså dem med kultiverade grässlag, samt, genom anläggning af grafvar, dammar och vattenledningar, kommit i tillfälle, att under den varma och torra årstiden med ymnig öfversilning uppfriska gräsväxten, som derigenom blifvit mycket förbättrad, äfvensom skadan af den härjande ängsmasken sålunda blifvit dels förekommen och dels mildrad.
Chefen för medlersla Kanal-Distriktet Herr Öfverste-Löjtnant Mechanikus och Riddaren J.
Edström har vid Hjelmare kanalbolags egendomar Hellby 1 -ITT tii | J O o och Wallby, anlagt en ängsvattningskanal om 5,000 alnars längd med inmurade damluckor ifrån den så kallade Sågsjön, sorn får sitt vatten från Hjelmaren, och är kanalen ledd efter foten af den Landhöjd, som i vester be - 19 gränsar dalen, der Setterbo Socken är belägen.
Denna kanal framgår med sådan höjd, att den dominerar 258 tunnland ängsmark i Setterbo Socken, samt 140 tunnland af Arboga Stads tillgränsande ängar, så att tillsammans 398 tunnland äng genom denna kanal skulle kunna vattnas om den erhåller en dertill erforderlig Sektions-area.
Kanalens nu varande Sektions-area är beräknad för vattning af blott en del af Åsby, Wallby, Oppeby och Hellby ängar, och hafva hitintills endast 40 tunnland, tillhörande Hjelmare Kanalbolag, hunnit beredas till vattning.
I sin utveckling kan detta företag blifva för en förbättrad ängsskötsel af en högst förmånlig verkan, både i afsönde på den betydliga ängs-arealen, som genom denna anläggning kan blifva vattnad och såsom ett exempel för andra 'att efterfölja, der lokalen dertill erbjuder tillfälle.
Herr Löjtnanten C. von Post, som, vid de egendomar han sjelf brukar, nemligen Gäddeholm och Kusta, årligen begagnar klöfver på en del af trädesjorden, tilldelar derjemte sina underhafvande, som derom sig anmäla, klöfverfrö till såning, och har med tillfredsställelse funnit, att de fått temligen goda skördar.
Detta vackra exempel förtjeuar att efterföljas af Uere egendomsherrar.
En utvidgad klöfverordling har under de 5 sista åren blifvit företagen vid Hedensberga egendom, tillhörig Herr Grefve Hugo Hamilton, hvaraf resultatet visat sig fördelaktigt.
Vid Engelsbergs Bruk och underlydande Hemman i Bergslagen har Herr Brukspatronen G C. Timm, under de sista åren, uppodlat 35 tunnland oländig och till det mesta af mossar bestående jord. till ängsvall och cirkulationsbruk efter Bergslags-methoden.
Vid Åsby egendom i Bergs Socken hafva 120 tunnland dålig äng blifvit uppodlade, som nu bära dels Timothej och dels säd.
Vid Komministerbostället i Vester Fernebo har vice Pastorn J. D. Wahlbäck, under de sista åren, odlat 10 tunnland dels sidländ, vattensjuk och mosslupen ängsmark, dels ifrån utmarken instängd skogsbeväxt mark, som efter plöjning och dikning blifvit igénlagde med Timothejfrö och sålunda i från ofruktbarhet förbättrade till fruktbar ängsvall.
Vid NorrÅhls och Islingsby Mili tiae-bostä lien, som bcmäldte vice Pastor arrenderar, har han äfven företagit förbättringar och odlingar af ängs- och skogsmark, samt genom utdikning af en dye vunnit tillgång på dyjord, som efter 2:ne års torkning och vittring i luften funnits särdeles passande till blandning med kreatursspillning för åkerjordens gödning. 20 Vid Ramnäs liar Herr Öfversten och Riddaren P. R.
Tersmeden under de sista åren fullbordat uppodlingen af en mosse 53 tunnland 23 kappland.
Vid Wirsbo Bruk i Ramnäs Socken hafva äfven nyodlingar till omkring 30 tunnlands vidd blifvit verkställde.
Ängarnes bördighet varierar efter jordmånens olika godhet, markens belägenhet och olika skötsel.
År 1833, 1834 och 1835 var höfångsten i allmänhet god och förmånlig, men år 1836 skedde stor skada å ängarne genom mask, som vårtiden förhärjade dem i flere delar af Länet, utan att denna plåga kunde då genast förekommas eller dämpas.
Masken återkom 1837 och gjorde äfven då stor skada, men, genom anställda försök och inhämtade upplysningar, hade man då vunnit utväg, att i någon mån förhindra maskens framfart, genom upptagande af diken och inledande af vatten deruti, eller gropars gräfvande på vissa distanser i dikesbottnarne, äfvensom genom ängarnes öfversilning med vatten, der lokalen erbjöd tillfälle till vattenuppdämning.
Dessa anstalter hade dock en mera partiel och inskränkt verkan.
Maskens förhärjningar på ängarne voro berörde år ganska svåra.
I mindre mån fortfor äfven masken, att göra skada på ängarne år 1838, då denna landsplåga dock slutade, ty i år har gräsväxten icke allenast återvunnit sin förra styrka, utan på flere ängar, der masken hade härjat, verkligen tilltagit i ymnighet.
Denna nu slutade lansplåga har åtminstone medfört den nyttan att stadga öfvertygelsen om angelägenheten och förmånen af artificiella foderväxters kultur, ty masken angrep icke Timothej- och klöfvervallarne.
Maskens fortplantning syntes vara gynnad af den långt inpå sommaren fortfarande kalla väderleken.
Årsväxternas olika förmånlighet har således jemte ofvan anförde orsaker inflytande på den så mycket varierande höafkastningen och olägenheterna deraf för boskapsskötseln och för den allmänna välmågan kunna blott småningom häfvas och förminskas genom en utvidgad kultur af timothej, klöfver och andra gräsväxter.
Ifrån 800 lispund, som tunnlandet genom klöfver-odlingen någon gång afkastat, ända ned till 50 lispund och derunder, som man får på sämre naturliga ängar, varierar höafkastningen, och den stora skillnaden emellan dessa proportioner, visar huru stort spelrum och verkningskrets jordbrukarens omtanka vid ängsskötseln äger.
Bruket af stallfodring är ännu en sällsynthet här i Länet.
Vid Strömsholms Kongl, stuteri har Chefen låtit utfodra alla på stall varande hästar med gräs och grönvicker, hvarigenom deras hälsotillstånd förbättrats och kollersjukdom uteblifvit.
Denna grönfodring har äfven medfört 21 stor besparing på hö och hafra, hvarföre methoden är synnerligen att rekommendera såsom varande både kraftig, hälsosam och vinstgifvande.
Vid Wirsbo Bruk i Ramnäs Socken är stallfodring införd för oxar, sorn gödas till försäljning, hvarigenom afkastning af ängar och nyodlingar mycket förökats.
Betesmarkerne äro både till vidd och beskaffenhet högst olika i särskildta delar af Länet.
Bergslagen och skogsorlerna hafva större tillgång på betesmark, men på slättbyggderna äro betesmarkerne i allmänhet inskränkte; dock råder härutinnan, äfven inom en och samma Socken, mycken olikhet vid olika egendomar och byar.
Föga eller nästan intet är ännu vidgjordt för betesmarkernes förbättring och ändamålsenligare skötsel.
Röjning af skog och buskar är nästan den enda åtgärd, som kommer i frågan för betets förkofran och det vanliga missbruket, att för tidigt om våren innan ännu gräsrötterna hunnit stadga sig och gräset kommit till någon växt, släppa valf kreaturen samt att låta långt in på hösten beta gräsmarkerne, fortfar.
Ibland anstalter till kreaturs-racers förädling intager Strömsholms Kongl.
Stuteri-Inrättning ett utmärkt rum.
Genom de i min förra underdåniga berättelse omförmäldte ifrån England inköpte hästkreatur af fullblodsracen, en hingst och fem stoén, har Stuteriet nu vunnit den förkofran, att det äger 23 fullblodshästar och 54 halfblodsliästar; och det är egentligen denna race, hvarpå hästafvelns förädling beror, ty den har gifna naturliga företräden framför de öfriga racerne, i anseende till ben- och kroppsbyggnadens styrka och dimensioner.
Några af Länets ståndspersoner hafva begagnat fullblodshingstar till förbättring af deras hästafvel och bland allmogen visar sig allt mera större benägenhet, att till parning med stoén begagna halfblodshingstar, än beskällare af andra racer, hvarigenom äfven allmogens hästafvel ofelbart skall snarare blifva förbättrad, i synnerhet om fölen fodrades med hafra under deras uppväxande år och ej begagnades till arbete förr än de voro utbildade och minst 4 år gamla.
För bedömande af Stuteriets vunna förbättring är en säker måttstock till hands, om man jemförer de olika priserna för Stuteriets hästar, som förr betalats och nn erhållas vid de årliga hästauktionerna på Strömsholm.
År 1826 uppgick försäljningssumman vid Stuteriets hästauktion för 40 stycken försålda hästar till 1,225 R:dr 23 sk.
Banko, men vid sista hästauktionen derstädes, då endast 16 Stuteriets hästar försåldes, uppgick auktionssumman för dem till 2,672 R:dr J6 sk.
Ifrån 30
R:dr 30 sk. 7 r:st., - J _ • . . , 22 liar sålanda, efter denna beräkning, priset på de ibland Stuteriets hästar, som försäljas, stigit till 167 R:dr 1 sk.
Boskapsafveln bar äfven under de sednare åreu i Länet vunnit i förädling, dels genom utspridande af den ifrån Skottland af mig införde uti mina förra underdåniga berättelser omförmäldte Galloway-racen, som utmärker sig både för mjölkrikhet samt qvantiteten och i synnerhet qvaliteten af köttet, dels också genom andra possessionaters bemödanden i denna del, hvaribland jag ansett mig böra anföra följande:
Herr Baron Sparre på Boforss förskaffade sig år 1833 några kor och en tjur ifrån Herr Grefve D.
Frölichs egendom Cathrinaeberg i Wermland, af ett ypperligt kreatursslag, som vid Röforss nu förökat sig till ett antal af omkring 30 kor och ungboskap.
Så till mjölk-afkastning som storlek är äfven denna boskapsracc utmärkt och Herr Baron Sparre har gjort
Länet en väsendtlig tjenst med införandet och kringspridande deraf.
Onder sistförflutna år har lian kunnat börja aflåta sådana racekreatur till en och annan i orten, som honom derom tillilat.
Herr General-Adjutanten af Wetterstedt har vid Hessle äfven gjort början tili uppdrifvande af större ocb ädlare boskapsracer och i ganska betydlig mån utvidgat ocb förbättrat ladugårdsskötseln vid detta boställe.
I allmänhet kan anmärkas: att en god race af kor ej kan erhållas, så framt ej qvigorna afhållas ifrån parning intill fyllda 4 år.
Om fårafveln hafva några possessionater i Länet under den sednare tiden beflitat sig, ocb ibland dem förnämligast Herr General-Löjtnanten Grefve Carl Ridderstolpe och Herr Löjtnanten B. G. von Hausvolff.
Afsättningen på ladugårds-produkter är visserligen Ullig.
Hudar, kött, smör ocb ost äro begärliga varor; och den lätta sjötransporten till hufvudstaden erbjuder tillfälle till försäljning af kreatur och ladugårdens afkastning äfven i Stockholm, dit i synnerhet kalfkor sjöledes till försäljning transporteras; men boskapsskötseln är ännu icke hunnen tili den ståndpunkt, hvartill den borde och kunde dr ifvås.
Så länge som en mindre god vara betalas skäligen högt, har producenten ingen anledning att anskaffa en bättre.
Ilten ko af allmogens sämre racer betalas i bärande tillstånd, med 50 å 60 R:dr R:gds, då en ko af ädel race vinner i allmänhet föga högre anbud.
Tidehvarfvets uteslutande afseende på ögonblicklig vinst af ladugårdarne, genom mjölkförsäljning, motverkar kreaturs-racernes förbättring.
Någon boskapssjuka har icke här i Länet under de sednare åren försports af större betydenhet.
Hvad br^nvins-bränningens inverkan på ladugårdsskötsel!! beträffar, skulle dea kunna medföra sin mesta nytta för ladugården, dels tidigt om hösten, dels ock sent på våren.
Om hösten i Oktober månad har landtmannen ofta behof af att på tjenlig t sätt fö använda slösäden och vid bergningen skämd spanmål.
Om bran vins-bränningen då vore tillåten, skulle sådan sämre spanmål förmånligast kunna dertill användas och lemna tillgång till drankutfodring för kreaturen, som då ännu bibehålla ett beteshull, hvilket de förlora under loppet af Oktober månad intill den 1 November, då bränvins-bränningen fått, enligt nu gällande stadgar begynnas.
Sent örn våren, i synnerhet i Maj månad, äro alltid fodertillgångarne knappast och belet vanligtvis icke vuxet.
Då behöfde laudtmannen framför allt, att vid kreaturens utfodring erhålla något biträde och understöd af dranken, men i Oktober och
Maj månader är bränvins-bränniugarna icke tillåten, ehuru den skall vara beräknad för husbehofsbränning.
Detta missförhållande, hvarpå jag förut i underdånighet fästat Eders Kongl. Majrts
Nådiga uppmärksamhet, synes mig påkalla en förändring af liden för bränvinsbränningen på det sätt, att Oktober och Maj månader dertill valdes, i stället för December och Januari, under hvilka tvenne sistnämnde månader dels den helgd, som borde egnas åt christna kyrkans största högtid och dels angelägenheten af, och årstidens tjenlighet för trösk och skogskörsler, innebära tillräckliga orsaker att upphöra med bränvinsbränningen, helst fodertillgångarne då ännu vanligen äro så stora, att för Ladugårdens utfodring drankens biträde icke är särdeles nödigt.
Örn skogarne i Länet åberopas mina förra underdåniga berättelser.
Under de sednare åren har ett väsendtligt steg blifvit taget genom begagnande af apparater för varmbläster vid Masugnar och härdar.
Kolåtgången har sålunda i betydlig mån blifvit minskad.
Trakthuggnings systemet och nyare forster väsendet har icke ännu kunnat göra betydliga framsteg här i orten; dock är den afvoghet och obenägenhet, hvarmed den nya skogshushållningen förut varit ansedd nu minskad och nästan försvunnen, så att både enskild te skogsägare och allmänheten börjat fästa sin uppmärksamhet vid denna angelägenhet.
Ägaren af Gäsjö Bruk Herr Majoren Paul Tottie begagnar för det mesta trakthuggning å sina skogar och har nu mera, sedan är 1837, börjat att låta beså den afhuggna trakten med skogsfrön: ett vackert och lofvande exempel i Bergslagen, der skogen till det mesta är af en utmärkt vextlighet, sä att full kolskog återvinnes å den bästa marken efter 30 högst 35 år och hvarest, i följd af denna naturens gynnsamhet, ieke alla med lika omtänksamhet bispringa naturens egen alstringsförmåga.
Vid andra Brusegeudomar inom Bergslagen har den förr brukliga] fall - 24 bränningen lemnat rum åt den såsom förmånligare af vissa ansedda blädninge n eller gröfre trädens utgallring vid kolningarnes anställande, utan att öfvertygelsen i orten ännu blifvit stadgad antingen detta fällningssätt eller traktlxuggningen bör föredragas.
Det är egentligen i Bergslags och Sahlbergs Fögderier skogskolning drifves och i några skogssocknar af de öfrige Fögderierne.
Wåhla allmänning, som förut varit ansedd och hehandlad såsom Häradsallmänning, har nu mera, efter derom uppkommen rättegång, blifvit genom Domstols laga kraftvunna utslag förklarad för att vara en Sockne allmänning och vederbörande Sockneboer hafva begärt och erhållit förordnande för Landtmätare tili denna skogens skiftande emellan delägarne.
Byggnadssättet har i allmänhet icke undergått någon på skogstillgången inflytande förändring.
Några enda kalkbrukshus, efter Rydinska methoden, äro under de sednare åren uppförde och ganska få stenhus byggde, ehuru Tegelbruken icke allenast fortfara att drifvas, utan äfven blifvit till antalet förökade.
Det vore rätt väl, om kalkbruks och stenhusbyggnader kunde komma i mera bruk, innan skogsbristen blir ännu kännbarare på slättbyggden.