Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Shrifvelsej 1V;0 151 dock att utbetalningen af ofvanberörda årliga anslag icke beräknas och vidtager förr än från oell med det år, hvarunder meranämnda serskilda pensionsinrättning af K K. M. förklaras vara i det skick, att densamma anses kunna, utan behof af vidare statsanslag än det nu beviljade, uppfylla de med inrättningen afsedda ändamål.
Hvilket, såsom svar å E. K. M:s till Rikets nu församlade Ständer aflåtna nådiga skrifvelse i ämnet, Rikets Ständer få i underdånighet anmäla.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3l Maj 1848- Preste-ståndet den 3l — — Borgare-slåndet den 3i — — Bonde-ståndet den 2 Juni — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående serskilda åtgärder till hospitalsf ondens understödjande.
Uti., N:o 154.) S. A. K. Sedan Seraphimer-ordens-gillet, jemte anmälan, hurusom, dels i följd af de betydliga omkostnaderna för inrättandet af central-hospitaler och desammas ordnande hufvudsakligen till kuranstalter för vansinnige, dels i anseende till hospitalshjonens de senare åren betydligt ökade antal och derigenom uppkomna tillökning i de årliga utgifterna vid liospitalerna, dels ock genom den minskning i hospitalsfondens årliga inkomster, som varit en följd deraf, att hospitalens utlånta kapitaler till större delen blifvit för ofvanberörda ändamål medtagna och någon ränta å dem således icke vidare vore att påräkna, hospitalsfonden blifvit försatt i den belägenhet, att dess årliga inkomster för framtiden ej kunde blifva tillräckliga för hospitalens vidmakthållande, helst än vidare förbättringar, nödvändiga nybyggnader och större reparationer förestode, af sådan anledning ej mindre fästat E. K.
M:s nådiga uppmärksamhet å angelägenheten deraf, att hospitalsfonden blefve befriad från en derifrån ut - 152 Expeditions-Utskottels Förslag till und.
Skrifvelse, W;0 $5. gående, men, efter Seraphimer-ordens-gillets tanka, för densamma främmande utgift, nemligen omkostnaderne för brottslingar, som uppgifvas hafva, vid begåendet af sina missgerningar, varit eller ock efteråt blifvit vansinniga och på sådan grund af domstolarne frikallats från ansvar, med förklarande, att om dem borde tagas sådan vård, att de ej vidare blefve för samhället vådliga, hvilka brottslingar, enär annan utväg för deras vårdande saknats, måst å hospital intagas, än ock i underdånighet anhållit om vissa andra för hospitalslöndens betryggande nödige ansedda åtgärder, har E. K. M., enär vården af omfönnälde brottslingar lämpligast syntes stå i sammanhang med fångbevakningen, uti aflåten nådig proposition, föreslagit, det Rikets Ständer måtte bifalla, att för vansinniga brottslingar, som nu äro å hospitalen i Riket intagne eller derstädes framdeles inkomma, må af det anslag å riksstaten, som för fån g v årds-anstalterne är stäldt under styrelsens för fängelser och arbetsinrättningar disposition, till Serapliimer-ordens-gillet för liospitalsfondens räkning uppå skeende reqvisition årligen utbetalas 5,000 r:dr banko, intilldess anstalterne i afseende på fångvården blifvit i den mån ordnade och fullkomnade, att dervid beredes tillfälle för vansinniga brottslingars intagande å korrektions-inrättning och hospitalen blifva från omsorgen för dem helt och hållet befriade ■, i sammanhang hvarmed E. K. M. till Rikets Ständers pröfning öfverlemnat, huruvida ett af Seraphimer-ordens-gillet utur salpeterfonden upptaget lån, till belopp af 48,000 r:dr, finge i räkenskaperna afskrifvas.
Rikets Ständer hafva tagit innehållet af högstherörda nådiga proposition i behörigt öfvervägande; och dä hufvudsakliga ändamålet med ifrågavarande vansinniga brottslingars emottagande uti hospitalen onekligen är att dem derstädes förvaraj på det såmedelst må förebyggas de vådor för allmänna säkerheten, hvilka eljest vore att befara, samt dessa brottslingars kurativa behandling deremot måste betraktas såsom jemförelsevis af underordnad vigt, synas de för deras vårdande och underhall i hospitalen erforderliga kostnader, hvilka egentligen utgöra en för liospitalsfondens bestämmelse främmande utgift, rätteligen böra af fång vårds-anslaget bestridas, äfvensom, med hänsigt till de väsendtliga olägenheter, hvilka, på sätt i E. K.
M:s nådiga proposition finnes antydt, för hospitalsinrättningarne uppkomma dels derigenom,, att derstädes inneslutna vansinniga förbrytare måste serskildt och med mera nog-- gra tibet bevakas, hvaraf åter ökade omkostnader för hospitalen uppstå, dels ock i anseende del-till, att deras vistelse bland hospitalshjonen hos dessa vacker obehagliga och för deras tillfrisknande menliga intryck, Rikets Ständer dela den af E. K. M. yttrade åsigt, rörande lämpligheten deraf, att vården af Expeditions-TJ tskoltets Förslag till und.
Skrifvelse, No q5. 153 Ifrågavarande brottslingar varder, så snart sådant låter sig verkställa, från hospitalen på korrektions-inrättningarne öfverflyttad.
För bestämmande åter af det bidrag utaf anslaget för fångvården, hvilket emedlertid och intilldess sistnämnda förändring kan tillvägabringas må vara för hospitalsfonden behöfligt till bestridande af utgifterne för meranämnda brottslingars vård och underhåll, synes jemväl, i likhet med hvad i E. K.
M:s nådiga proposition blifvit framstäldt, kostnaden för de å södra korrektions-inrättningen i Stockholm förvarade fångar, hvilken kostnad för hvarje person utgör omkring 166 r:dr för året, kunna tagas till grund, så att följaktligen för de 31 vansinniga brottslingar, hvilka i början af December månad sistlidet år befunno sig å hospitalen, skulle åtgå 5,146 r:dr årligen.
Rikets Ständer hafva allså funnit skäligt medgifva, att af det å riksstatens andra hufvudtitel uppförda, till styrelsens öfver fängelser och arbetsinrättningar disposition ställda, anslag till fångars vård och underhåll må till Seraphimer-ordens-gillet, uppå skeende reqvisition, för hospitalsfondens räkning årligen utbetalas 5.000 r:dr, att användas till underhåll och vård af vansinniga brottslingar, hvilka å hospitalen i riket för närvarande äro eller framdeles varda intagne, äfvensom att nämnda årliga bidrag må fortfara, intilldess anstalterna för fångvården blifvit så ordnade och fullkomnade, att vansinniga brottslingar kunna å korreklions-inrättning intagas och hospitalen från omsorgen, för dem helt och hållet befrias.
Uti de underdåniga skrifvelser, som legat till grund för E. K.
M:s nu ifrågavarande nådiga proposition, har Seraphimer-ordens-gillet upplyst, att, i följd af de utgifter, hospitalsfonden fått, hufvudsakligen för hospitalens centraliserande, vidkännas till inköp af hus och tomter samt för verkställda nybyggnader, hvilka kostnader från år 1825 tili 1845 års slut uppgått till 276,741 r:dr 32 sk. 9 r:st, icke blott hospitals-fondens kapital minskats till 6,500 r:dr, utan Ordensgillet äfven blifvit föranlåtet att, till bestridande af nämnda omkostnader och andra nödiga utgifter vid hospitalen, åsamka sig skulder, till belopp af 66,444 r:dr 21 sk. 4 rst, hvaraf 48,000 r:dr blifvit såsom lån upptagna i salpeterfonden och återstoden, 18,444 r:dr 21 sk, 4 rst., till största delen utgjordes af medel, som utaf enskilde persöner blifvit donerade och ställde under Ordens-gillets förvaltning, med föreskrift, huru årliga räntan derå borde användas; att någon återbetalnings-skyldighet i afseende på sist omförmälda medel, hvad kapitalbeloppen anginge, icke kunde komma i fråga, helst i alla fall årliga räntan blefve, enligt testamentsgifvarnes föreskrifter, af hospitalsfonden gulden och fonden för dem, äfvensom för räntan, innehade i sina egendomar mångdubbel säkerhet, men att deremot, beträfBih. till R.
Prot. 1847 och 1848) 10 Sami. ; Afd. 20 154 Expeditions-VtskoUets Förslag till und.
Skri/rclserj N.o $6. faade nyssnämnda ur salpeterfonden erhållna försträckning, hospitalsfonden saknade utvägar att anskaffa medel till återbetalning af detta lån.
Med lästad uppmärksamhet härå, äfvensom å de såsom skäl för merberörda låns ifrågaställa afskrifning uti E. K.
M:s nådiga proposition ytterligare åberopade förhållanden, och då, enligt hvad derigenom blifvit ådagalagdt, den betydliga minskningen i hospitalsfondens kapital-behållning tillkommit genom de, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers önskan, vidtagna åtgärder för hospitalens centraliserande och ändamålsenligare organisering; då fondens nuvarande oförmåga att infria sina hos salpeterfonden upptagna lån icke annorlunda än genom anvisande af serskildt stats-anslag kan afhjelpas, och då sistnämnde fond, för uppfyllande af dermed afsedda ändamål, ingalunda är i behof af den långifna summans återbekommande, hafva Rikets Ständer bifallit, att ifrågavarande till hospitalsfonden från salpeterfonden utgifua lån, till belopp af 48,000 r:dr, må få uti räkenskaperna alskrifvas.
M. högsberörda nådiga proposition, Rikets Ständer få i underdånighet anmäla.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3i Maj 1846.
Preste-ståndet den 3i — — Borgare-ståndet den 3i — — Bonde-ståndet den a Juni — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse j angående en hemmansinnehafvarne å Öland beviljad restitution af ränta eller skatt för utmark.
Uti., N:o 155.) S. A. K.
Uti en den 20 December nästlidet ur aflåten nådig skrifvelse, har E. K.
M. behagat dels gifva Rikets Ständer tillkänna, det E, K.
M. i nåder bifallit den af hemmansinnehafvarne på Öland sökta och af Rikets Ständer för deras del medgifna återbäring från statsverket af hvad från och med 1841 blifvit Expeditions-Utskottets Förslag till uncl.
Skrifvelse, N:0 q6. 155 af bemälde hemmansinnehafvare i ränta för den å hemmanen på ön fördelade utmark eller den så kallade Alfvaren erlagdt utöfver det belopp, utgörande för Ölands norra mot 31 tunnor 7|| kappar och för södra mötet 58 tunnor 22/7 kappar, hälften råg och hälften korn, hvartill samma ränta eller utmarksskatt genom Kongl, brefvet den 23 Juli sistlidet år är vorden för framtiden bestämd, dock under vilkor, att de medel, hvilka sålunda komme att restitueras, blefve använda för sådana ändamål, som för ön vore af gemensam nytta, i hvilket afseende E. K.
M. nådigst anbefallt
Dess befallningshafvande i Calmar län att, sedan Ölands innevånare genom lagligen valde sockne-ombud blifvit vid sammanträde inför E. K.
M:s befallningshafvande i ämnet hörde, med underdånigt förslag rörande medlens disposition på ofvannämilde sätt till E. K.
M. inkomma, dels ock till Rikets Ständer öfverlemna att för den beviljade restitutionen, belöpande till 774 tunnor 267 kappar, hälften råg och hälften korn årligen, anvisa erforderligt belopp, att i behörig ordning utgå efter den i orten gällande markegång under de år, för hvilka skatten debiterats och återbäring nu komme att ske.
Efter inhemta lide af hvad E. K.
M:s nådiga skrifvelse sålunda och i öfrigt angående detta skattereglerings-ärende innehåller och sedan hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord derom, att så stor del af den beslutade återbäringen, som tillkomme hvarje församling, måtte till densamma öfverlemnas, för att efter dess eget godtfinnande kunna, serdeles vid ordnandet af behötliga fattig-, arbets- och skolinrättningar, användas, hafva Rikets Ständer, enär hufvudsaken, eller huruvida den ifrågaställda restitutionen bör ega runi, redan blifvit behörigen afgjord, ansett sig nu endast hafva att tillse, om eller i hvilken måtto de af E. K.
M. nådigst föreslaga vilkor för medlens anvisande kunna vara stridande emot hemmansinnehafvarnes rätt.
I sådant afseende har förekommit, att, vid den år 1835 föranstaltade undersökning i orten, det blifvit ytterligare ådagalagdt, att de å hemmanen på Öland fördelade utmarker icke blifvit på tvänne serskilda sätt och vid olika tillfällen skattlagda, äfvensom att hemmansegarnes lagliga rätt i annat afseende icke eller blifvit för nära trädd, vid hvilket förhållande Rikets Ständer funnit sig vara fullt berättigade att, utan hinder af serskilda hemmansinnehafvares anspråk på medlens återställande till de skattdragande, besluta om vilkoren för dessa medels anvisande.
I anledning häraf och då ifrågavarande utmarksskatt, om än icke olagligen tillkommen, likväl, på grund af ofvannämda undersökning, kan anses hafva varit alltför betungande, hafva, med afseende jemväl å öns vitsordade behof af understöd till allmänt nyttiga inrättningar, såsom ordnandet af folkskolor m. m., Rikets Ständer funnit det 156 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, Bi.o g?. vara af rättvisa och billighet påkalladt, att, på sätt E.
Iv. M. i nåder föreslagit, ifrågavarande restitutionsmedel varda använda för sådana ändamål, sorn för ön äro af gemensam nytta.
Rikets Ständer hafva alltså å Riksgälds-kontoret anvisat ett förslagsanslag af trettiosex tusen riksdaler, att för den beviljade restitutionen användas, under de af E. K.
M. i nåder föreslagna ofvanberörda vilkor; skolande dessa restitutioncr utgå efter de markegångspris, sorn i orten voro fastställde de år, för hvilka skatten debitei’ats, men efter afdrag utaf derå möjligen skedda afkortningar eller icke influtna restantier.
Hvilket, till svar i ämnet, Rikets Ständer få härigenom hos. E. K. M. i underdånighet anmäla.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3l Maj 1848.
Preste-ståndet den 3l — — Borgare-ståndet den 3l — — Bonde-ståndet den 2 Juni — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i fråga om upphörande af s. k. liggetids- och nådårs-besparingar vid tillträden af embeten och tjenster på rikets stat.
(Stats-utsk. Uti., N:o 164.) S. A. K.
Sedan, i anledning af förekommen fråga örn upphäfvande af nu gällande föreskrifter i afseende på de löne-innehållningar, hvilka under benämning af vakans- och liggetids- samt nådårs-besparingar ega rum vid tillträdet af de flesta militära och civila embeten och tjenster å rikets stat, E. K.
M. inhemta t underdåniga utlåtanden af Dess och rikets Stats-kontor samt direktionerna för armens pcnsions-kassa, a mira 1 i te ts-kri gs manskassan och civil-statens pensions-inrättning, de sistnämndas åtföljda af uppgifter rörande beloppet af omförmälda lönebesparingar och dc ersättningsanslag, som, i händelse af dessa Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o t, 7. 157 besparingars upphörande, skulle erfordras, samt derefter de för beskattningsväsendets jemte uppbörds- och redogörelse-verkets förenkling af E. K. M. i nåder förordnade kommitterade i förevarande ämne afgifvit underdånigt betänkande, bar E. K. M., som funnit de nu gällande stadganden om förslagsoeh liggetids- samt nådårsbesparingar vara för statens embets- och tjenstemän i allmänhet serdeles tryckande och den deröfver i en längre tid förda klagan förtjent af ett billigt afseende, samt derjemte ansett de rörande meranämnda löneinnehållningars beräknande, redovisande och utbetalande gifna,i flera fall mindre bestämda och sinsemellan stridiga föreskrifter icke förenliga med den ordning och enkelhet i uppbörds- och redogörelse verket, som af tidens kraf och statsskickets beskaffenhet påkallades, uti en till Rikets Ständer den 12 November sistlidet år aflåten nådig proposition, pä ofvannämnda med flera anförda skäl, till Rikets Ständers medgifvande föreslagit, att de hittills under namn af vakans- eller förslags-, liggetids- samt begrafningshjelps- eller nådärs-besparing föreskrifna löne innehållningar och följaktigen den på samma löne-innehållningar grundade rättighet för embets- och tjenstemäns sterbhus till begrafningshejlps utbekommande måtte upphöra samt alla i statens tjenst anställde personer få, från och med månaden näst efter den, hvarunder de blifvit utnämnde eller förordnade, tillträda och uppbära de löner och arfvoden, hvartill de, på grund af erhållna fullmakter, konstitutorialer eller förordnanden, äro berättigade; varande uti den nådiga propositionen derjemte tillkännagifvct, del E. K. M. ansa ge, att, vid förekommande frågor om utbetalning till aflidne embets- och tjenstemäns sterbhus af de löne-innehåilningar, som i egenskap af nådårsbesparing redan iakttagits eller ytterligare, intilldess skyldigheten att aftjena begrafningshjelp förklaras hafva upphört, kunna varda iakttagna, nu gällande föreskrifter borde fortfarande tjena till efterrättelse, samt de utgifter, hvilka i sådant afseende komme att ega rum, af statsverket förskjutas, emot ersättning från llikets Ständers Riksgälds-kontor på det sätt, att de gjorda utbetalningarne upptoges i de föreskrifna årliga liqviderna med nämnda kontor, angående statsverkets öfverskott och besparingar.
Beträffande serskildt åtskilliga landsstaten tillhörande personer, såsom länsmän, gevaldiger, fångvaktmästare och fångknecktar m. fl., äfvensom de vid rikets kollegier anställde kammardrängar, hvilka alla, jemlikt Kongl, brefven den 9 April 1733 och 9 Augusti 1734 samt Stats-kontorets cirkulär af den 20 Februari 1744, hittills varit befriade från skyldighet att aftjena begrafningshjelp, men hvilkas sterbhus sådant oaktadt fått, när dylike personer i tjernsten aflidit, såsom begrafningshjelp uppbära sex månaders lön, har E. K. M., enär, med hänsigt till desse personers knappa lönevilkor, billigheten syntes fordra, att deras 158 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, IV.-o ffj. sterbhus icke beröfvades en dem ifrån längre tid tillerkänd förmån, hvaraf <le äfven hädanefter vore i lika hehof, föreslagit, att omförmälda serskilda stadgandcn måtte för ifrågavarande personal fortfarande få tillämpas.
Som emedlertid upphäfvandct af nu gällande föreskrifter om ofvanberörda löneinnehållningar icke kunde hringas till verkställighet med mindre, än att vederbörande pensionsinrättiiingar försäkras om ersättning för de till deras kassor anslagna och påräknade inkomster, hvilka genom förslags- och liggetidssamt nådårs- eller hegrafningshjelps-hesparingarnes upphörande skulle förloras, så och enär, enligt de från direktionerna öfver armens pensions- och amiralitets-krigsmanskassorna samt civilstatens pensionsinrättning ytterligare infordrade uppgifter, årliga inkomsten af ifrågavarande löne-besparingar, beräknad efter medeltalet af 10 på hvarandra följande år för arméns pensionskassa och civilstatens pensions-inrättning, samt af 5 år för armiralitets-krigsmaiiskassan, hvilken sistnämnda endast från och med år 1841 varit till vakans- och liggetids-besparingars uppbärande berättigad, utgjort för arméns pensionskassa 32,547 r:dr 37 sk. 1 rst., uti hvilken summa jemväl inbegripas de s. k. observationsmedlen, som dock hade afseende icke blott på förenämnda lönebesparingar, utan ock på andra kassans tillgångar, för amiralitetets krigsmanskassan 4,275 r:dr 39 sk. 6 rst. och för civilstatens pensionsinrättning 11,068 r:dr 14 sk., har E. K. M., som ansett dessa uppgifter utgöra en i möjligaste måtto tillförlitlig grund för den ifragastälid a ersättningens bestämmande, till Rikets Ständer öfverlemnat alt för omförmälda ändamål å riksstaten, i jemna tal, uppföra de efter nämnda beräkningsgrund erforderliga anslag, nemligen för arméns pensionskassa 32,000: amiralitets-krigsmanskassan 4,300: och för civilstatens pensionsinrättning . . . • 11,000: eller tillsammans 47,300 r:dr.
Rikets Ständer hafva tagit detta ärende under pröfning; och hvad först angår den för uppkomna lecligheter af embeten och tjenster uti gällande författningar bestämda så kallade vakans- och förslags-liggetideu; så hafva Rikets Ständer inhemtat, att densamma i allmänhet utgör, efter hvad i E. K.
Ms nådiga proposition jemväl omförmäles, för sådana civila tjenster, hvartill' underdåniga förslag upprättas, tre månader, för de civila embeten och tjensler, hvilka af E. K. M. omedelbarligen bortgifvas, tvä månader, samt för alla militära embeten och tjenster fyra månader, allt med beräkning från och med månaden efter den, under hvars lopp ledigheten inträffat, och under Expedilions-Utskottets Forslag till und.
Skrifvelse, N-o 37.
159 hvilken liggetid lönen icke får tillträdas af den, som till deremot svarande embete eller tjenst befordrats.
De löne-innebållningar, hvilka i följd häraf ega runi, hafva, så vidt desamma eljest skulle såsom en verklig inkomst eller besparing komma statsverket till godo, blifvit anvisade åt de för embets- och tjenstemäns pensionering inrättade kassor, så alt, enligt det för armeens pensionskassa den 10 Januari 1757 utfärdade första reglemente, denna kassa fått på sig öfverlåtna lönebesparingar för vakans- och ligge-månaderne vid ledighet af militära embeten och tjenster samt, enligt Rikets Ständers underd. skrifvelse af den 2 September 1823 och E. K.
M:s derpå grundade nådiga beslut af den 27 November 1825, till civilstatens pensions-inrättning blifvit anslagen den lönebesparing, sorn under vakans- och forslags-liggetiden dittills tillkommit statsverket af sådana civila embeten och tjenstår, hvilka af E. K. M. tillsättas; hvarjemte slutligen Amiralitets krigsmans-kassan, genom Kongl, brefvet af den 15 Februari 1841, erhållit den förmon att tillgodonjuta vakansoch liggetids-besparingarne efter afskedade embets- och tjenstemän vid sjöstaten- och utvisa de genom vederbörande pensions-kassa-direktioners försorg uppgjorda och Rikets Ständer tillhandakomma beräkningar, att beloppet af de under åren 1830—1845 till arméens och civilstatens pensions-kassor influtne vakans- och liggetids-besparingar utgjort i medeltal årligen, för förstnämnda pensions-kassa 12,475 r:dr och för civilstatens pensions-inrättning 0,695 r:dr, äfvensom att amiralitets-krigsmans-kassanunder åren 1842—1845 i dylika lönebesparingsmedel uppburit per medium 2,055 ralr 34 sk. 1 rst. för året.
Fördelen af vakans- och liggetids-besparingarnes ifrågaställda upphörande skulle naturligtvis, i följd af ofvan antydda olikhet emellan de för serskilda embeten och tjeuster stadgade vakans- och liggetider, i första rummet tillgodokomma militäre embets- och tjenstemän samt dernäst deni, som tillträda sådana civila embeten, hvilka, utan föregånget förslag, af E. K. M. tillsättas.
Hvad åter angår de civila tjenster, hvartill underd. förslag af vederbörande myndigheter uppgöras och till E. K. M. i underd. insändas, så enär för dylika tjenster i allmänhet är stadgad en ansökningstid af 50 dagar samt någon tid städse ytterligare måste åtgå, innan förslaget hinner upprättas och ärendet, efter ytterligare tilländalupen 56 dagars liggetid, slutligen hos E. K. M. pröfvas, blir häraf en ovilkorlig följd, att civila tjenster af nu ifrågavarande beskaffenhet, äfven i händelse af vakans- och liggetidens borttagande, förblifva obesatta under en tid, som fullt motsvarar de nuvarande vakansoch liggemånaderne, hvadan alltså tillträdanre af dylika tjenster icke komme att af den föreslagna förändringen hemta något egentligt gagn.
Med anledning af det i afseende på civila förslågstjenster ofvan anmärkta förhållande, 160 Expeditions-Utskotlets Förslag till lind.
N.o 97. och då tvifvelsutan hädanefter, såsom hittills, ej sällan torde inträffa, att militära embeten och tjenster, samt sådana civila, hvilka af E. K. M. omedelbart bortgifvas, ej tillsättas före utgången af den månad, hvarunder ledigheten sig yppat, måste således, jemväl efter upphäfvande af de rörande vakans-besparingarne nu gällande bestämmelser, fortfarande uppkomma dylika löne-inneliållningar, hvarigenom för statsverket bereddes godtgörelse för en betydlig del af de anslagssummor, hvilka skulle till pensions-kassorna utbetalas såsom ersättning för dem nu tillkommande vakans- och liggetids-besparingar.
Dä emedlertid, i saknad af en på erfarenhetsförhållande grundad utredning rörande beloppet af de löne-innehållningar, sorn, efter vakans- och liggetidsförfattningarnes upphörande, skulle/i följd af uppskof med embetens och tjensters tillsättande, fortfarande vara att påräkna, Rikets Ständer icke äro i tillfälle att ens approximativt beräkna den kostnad, statsverket skulle komma att genom de till pensions-inrättningarne utgående årliga ersättningsanslagen tillskyndas, hafva Rikets Ständer, ehuru fullkomligt erkännande nyttan och ändamålsenligheten af den med ifrågavarande förändring åsyftade förenkling i redogörelse verket, likväl funnit sig för närvarande icke kunna bifalla, hvad uti den nådiga propositionen blifvit föreslaget, rörande tipphörandet af de under namn af vakans- eller förslags-liggetidsbesparingar utgående löne-innehållningar samt anvisandet af årliga statsanslag till vederbörande pensions-kassor, såsom ersättning för deraf hittills åtnjutna inkomster.