Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition JM 62. efter den myntsort, som vid levererings-skyldighetens åläggande egde rum, och detta nied retroaktiv beräkning, till skattegifvarnes förmån, för sednast förflutna tio år, föranledde, i förening med särskilde kommitterades underdåniga betänkande, angåendeförenklirjg af beskattningsväsendet samt uppbörds- och redogörelse-verket, dertill, att egaren af Wisby kronokalkugn, handlanden Johan Hägg, tillspordes, huruvida han, emot bestämd ersättning på en gång, ville frånsäga sig dispositions-rätten till den kalkugnen anslagna ränte-ved; och förklarade Hägg, att, da värdet af 400 kast ved å 4 R:dr 16 sk., hvarmed kalkugns-ved vid sednaste upphandlings-auktion måst betalas, utgjorde B:ko R:dr 1,733: 16. och derifrån afdroges 20 sk., som kalkugns-egaren för hvarje kast er lade till Kronan med » » 166: 32. kalkugns-egarens ersättningsanspråk blefve för år B:ko R:dr 1,566: 32. samt att Hägg emot erhållande på en gång af ett kapital, hvarå 5 procent ränta motsvarade sistnämnda belopp, eller 31,333 R:dr 16 sk. banko, ville för sig och blifvande egare af kalkugnen afstå ränte-veden till Kronan.
Sedan Kongl. Maj:t genom nådigt bref den 5 Oktober 1849 förklarat det vilkor, hvarunder egaren af berörde kalkugn sålunda tillkännagilvit sig vilja afstå rättigheten att disponera den till ugnen anslagna ränte-ved, icke kunna antagas, samt följaktligen funnit den af ofvannämnde kommitté väckta frågan om inlösande till
Kronan af dispositions-rätten öfver samma ränte-ved böra för det då närvarande förfalla, äfvensom den af Bonde-ståndets fullmäktige från Gottland gjorda ofvannämnda framställning om upphörande af ved-levereringen eller förändrad beräkningsgrund för den ersättning, hvilken af kalk-ugnsegaren utgifves, blef utan afseende lemnad; anmälde Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Gottlands län år 1855, att åtskilliga hemmans skyldighet att lemna ränte-ved till Wisby kalkugn försvårade verkställigheten inom länet af Kongl. Kungörelsen den 11
Maj samma år om de i ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling.
Jemte det Kongl.
Majit, tiil följd häraf, den 23 November 1855 meddelade nådig föreskrift, huru med ifrågavarande kalkugns-veds utgörande tills vidare borde förhållas, anbefallde Kongl.
Majit samma dag
Kammar-kollegium att ytterligare låta böra egaren af Wisby kalkugn, huruvida han, vid numera förändrade förhållanden, kunde vara benägen, antingen att frånsäga sig dispositions-rätten till den för berörda kalkugn anslagna ränte-ved, emot åtnjutande af ersättning, på en gång eller årligen, till ett vedens värde ungefärligen motsvarande belopp, eller ock att, mot skäligt pris, hvilket af honom borde uppgifvas, kalkugnen till Kronan försälja, hvarom Kollegium derefter borde med utlåtande till Kongl. Majit inkomma.
Till följd häraf har Kammar-kollegium, efter infordrande af underdånig förklaring i ämnet från handlanden Hägg, som fortfarande eger kalkugnen, och efter inhemtande tillika af Kongl. Maj:ts Befallningshalvandes i Gottlands län yttrande, den 25 September sistlidet år underdånigt utlåtande i denna fråga afgifvit.
Af Kongl. Maj:ls Nåd.
Proposition M 62.
9 Af nyssnämnda handlingar, hvilka Kongl. Maj:t låtit
Sig föredragas, jemte en af Olaus Svebelius, Hans P. Hellgren och Lars J.
Ericsson, å egna och öfrige vedräntegifvares vägnar, ingifven underdånig ansökning i förevarande ämne, inhemtas, att Hägg numera afslagit det första af ofvanomförmälda alternativer, att emot ersättning i penningar afstå rättigheten till ränteveden, af det uppgifna skäl, att vedpriset är i ständigt stigande och att således rättigheten att disponera denna ved, för hvilken han till Kronan erlägger endast Tjugu skillingar banko för hvarje famn, oupphörligen förökas i värde; och att, hvad åter beträffar försäljning till Kronan af sjelfva kalkugnen.
Hägg uppgifvit nettobehållningen deraf i medeltal till en rund summa af Fem tusen Riksdaler Ranko årligen, som efter
Fem för Hundra motsvarade ett kapital af 100,000 Riksdaler Banko; men att, då en sådan köpeskilling möjligen kunde anses för dryg, Hägg förklarat sig benägen att genast till Kronan afstå kalkugnen med allt hvad eganderätten dertill kunde omfatta, emot det han antingen på en gång erhölle 80,000 R:dr Banko, eller ock honom och hans arfvingar eller andra laglige rättsinnehafvare tillförsäkrades att under Femtio år af statskassan årligen erhålla 4,500 Riksdaler Banko.
Denna köpeskilling af antingen 80,000 Riksdaler på en gång eller 225,000 R:dr Banko fördelade på Femtio år, har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande dock ansett alltför dryg, under anförande, att Hägg till de årliga bevillningstaxeringarne icke ens uppgifvit behållningen af hela sin rörelse på långt när så betydlig.
De till Kammar-rätten inkomna taxeringslängder för år 1854 upplysa, att Hägg angifvit ifrågavarande kalkugnsvärde till blott
Tre tusen Riksdaler, och att taxerings-kommittéen förhöjt detsamma från 6,000 R:dr, hvartill det förut varit upptaget, till allenast Tio tusen R:dr B:ko; hvadan ock Kammar-kollegium ansett
Häggs nu gjorda försäljnings-anbud icke kunna antagas.
Då Kongl. Maj:ts Befallningshafvande år 1855, på sätt ofvan är nämndt, anmälde det hinder, som emot ränteförenklingens genomförande i Gottlands län uppstod i följd deraf, att ifrågavarande kalkugn fått sig tillagd rättighet till ved af Kronans hemmansräntor, uppgaf Kammar-kollegium, i utlåtande deröfver den 19 Oktober samma år, en ytterligare utväg för staten att göra sig oberoende af denna kalkugnsegares rättighet till ränteved, så att räntepersedlarnes förenkling för vissa hemman deraf ej uppehölles, nemligen att genom Kronans försorg årligen inköpa och kalkugnsegaren tillhandahålla det belopp af ved, inom det fastställda maximum, som han för tillverkningen hvarje år uppgåfve sig behöfva.
Denna utväg har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande nu äfven föreslagit att begagna, dock på det sätt, att, då vedleveransen till kalkugnen småningom antagit arten af ett vissa bestämda hemmans åliggande och under en längre tid af samma hemman utgjorts, egarne af dessa hemman blefve hörde, huruvida de ville, för att i likhet med öfrige vedräntegifvare, få med penningar lösa ränteveden efter ett för all tid bestämdt pris af 2 R:dr 22 sk. banko, förbinda sig att, derest så påfordrades, emot gångbart pris, som vid årliga markegångssättningarne bestämdes, till Kronan försälja och vid kalkugnen leverera en emot nuvarande ränteBih. till R.
Prot. 1856 & 1857. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 6 Haft. 2 10 Kongl. Maj-.ts Nåd.
Proposition M 62. veden svarande myckenhet.
Med alltid öppen utväg att göra ett sådant räntegifvarnes åtagande, om så erfordrades, gällande, skulle Kronan åtaga sig att hålla kalkugnsegaren tillhanda, efter visadt behof, högst 400 kast eller ett, efter föregången undersökning, en gång för alla bestämdt vedbelopp, hvilket genom tidigt anställda upphandlingsauktioner i åtskilliga trakter af länet skulle sannolikt erhållas för vida billigare pris, än fallet varit hittills, då endast smärre qvantiteter ifrågakommit.
I afseende på sistnämnda förslag har Kammar-kollegium erinrat, att, om än i sednare tider blifvit brukligt att från alltid samma hemman årligen anordna ränteved till Wisby kalkugn till belopp af 264| kast och ehuruväl Kongl.
Maj:ts ofvan omförmäkla nådiga föreskrift den 23 November 1855 innefattade, att emellan alla de för leverering af kalkugnsved afsedda hemman skulle, intilldess annorlunda förordnades, iakttagas den ordning, som hittills varit följd, denna ränteved dock icke är på hemmanen till framtida utgörande i behörig ordning indelad; och enär det står kalkugnsegaren öppet att uppdrifva sin tillverkning så att den motsvarar ett vedbehof af 400 kast, måste Kronan då äfven tillhandahålla honom det öfverskjutande beloppet af ränteved från andra, än de hittills vedlevererande hemmanen.
Men att nu, antingen blott för dessa hemman eller ock derutöfver för så många, som erfordras för att fylla sistnämnda belopp ränteved, göra åtnjutandet af ränteförenklingens fördelar beroende af ett åtagande att efter gångbart pris leverera ved till kalkugnen, har Kammar-kollegium ansett mindre lämpligt och billigt, emedan de, äfven utan något sådant vilkor, böra, lika med andra hemman, komma i åtnjutande deraf.
Kammar-kollegium har deremot trott årlig upphandling af ved, för Kronans räkning att vid kalkugnen levereras till ett egarens rätt och behof motsvarande belopp, vara ett lämpligt medel att befria hemmanen från ifrågavarande vedleverering och få ränteförenklingen på Gottland allmänt införd, hvilken upphandling dock, efter Kammar-kollegii åsigt, icke borde fortfara längre än till dess möjligen i en framtid Kronan kunde få för skäligt pris inköpa kalkugnen, som genast derefter borde å offentlig auktion försäljas, utan rättighet till veds erhållande af Kronan.
Härtill erfordras likväl anslag af statsmedel, hvars belopp
Kammar-kollegium på följande sätt förslagsvis beräknadt.
J)å medelbeloppet af markegångsprisen för de tio åren 1846 till och med 1855 å en kast furu- eller tallved i Gottlands län utgör 2 K:dr 43 sk. 2 r:st.
Banko, och kalkugnsegaren för hvarje kast ränteved erlägger betalning med 20 sk.
Banko, skulle 2 B:dr 23 sk. 2 rst. eller i jemnt tal 2 R:dr 24 sk. samma mynt kunna antagas såsom Kronans årliga utgift å en kast honom tillhandahållen ved.
Om han uttager sin rätt till 400 kast årligen, skulle denna utgift för Kronan uppgå till 1000 U:dr B:ko.
Kammar kollegium har alltså i underdånighet tillstyrkt, att af Rikets
Ständer måtte äskas ett förslagsanslag å sistnämnda summa, att ställas till Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes i Gottlands län disposition för ifrågavarande ändamål, emot behörig redovisning; kunnande denna summa komma antingen att öfverskridas, då vedprisen äro högre, hvartill markegångsprisets jemna stigande från 2 ll:dr år 1846 till 4 Il:dr Banko, som det utgjorde 1855, ger anled - Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition M 62. 11 ning, eller ock icke till fullo utgå, i den mån kalkugns-egaren ej behöfver hela vedbeloppet.
Emellertid blefve statsverkets uppoffring icke så betydlig, enär ersättning till en del erhölles i de 2 Ridr 22 sk.
Banko, utgörande medelmarkegångsvärdet för åren 1834—1853, hvarefter hvarje kast ved, enligt Kongl.
Kungörelsen den 11 Maj 1855, skall af räntegifvarne lösas.
Och har Kammar-kollegium slutligen hemställt, att, om ett sådant anslag beviljades och tillika tillätes, att kalkugnen vid gynnande tillfälle finge, på sätt ofvan är nämndt, för Kronans räkning inköpas och åter försäljas, till Kongl. Majits Befallningshafvandes omtanka och ansvar må öfverlemnas, dels att föranstalta om vedens upphandling årligen å öppen auktion vid de tider och på det sätt, som till minsta utgift för statsverket kunde föranleda, dels ock att iakttaga tillfället, då ifrågavarande kalkugn må kunna med minsta kostnad inköpas, samt derom till Kongl.
Maj:ts nådiga pröfning och beslut göra underdånig anmälan.
Med afseende å hvad Kongl, Maj:ts Befallningshafvande i Gottlands län och Kammarkollegium sålunda i underdånighet anfört, har Kongl. Majit, som ansett frågan om meranämnde kalkugns inköpande för Kronans räkning böra för närvarande förfalla, velat, i betraktande af de vedlevererande hemmanens billiga anspråk på lika rätt med öfriga hemman å Gottland att åtnjuta ränteförenklingens förmåner, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, att å Riks-statens Sjunde hufvudtitel uppföra ett förslags-anslag af 1,000 Riksdaler Banko om året, att af Kongl. Majits Befallningshafvande i Gottlands län, i mån af behof, disponeras för inköp å offentlig auktion till leverans vid kalkugnen af det vedbelopp, hvilket för samma ugn, inom det fastställda maximum af 400 kast, hvarje år användes, intilldess statsverket kan blifva i tillfälle på skäliga vilkor inköpa kalkugnen, för att sedermera åter afyttra densamma, utan vidare rättighet för en blifvande egare att af Kronan erhålla ved.
De till detta ärende hörande handlingar skola tillställas det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling ärendet af Rikets Ständer öfverlemnas.
OSCA il. J. 4.
Gripenstedt. 12 Kongl. Maj:ts Nåd.
M 62.
Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Mayl Konungen i Slats-rådet å Stockholms Slott den 13 Februari 1857.
Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern Gunther, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes ärendena, Friherre Lagerheim, Stats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist och Friherre af Ugglas.
Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Gripenstedt, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om indragning till Kronan af den ränte-ved, som är anslagen för Wisby så kallade krono-kalkugn i Gottlands län och om ersättning derför till kalkugnens egare.
Maj:t behagade, enligt Stats-rådets tillstyrkande, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallde att Nådig Proposition skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer allåtas.
Ex protocoilo, Gabr.
STOCKHOLM, tryckt hos Eric Westrell, 1857.
Maj:Is Nådiga Proposition N:o 63. 1 Hlt:© CISS.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 15 Mars 1857, kl. n f. m.
MAJ:TS Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående pension J/ än Rikets Allmänna Indragnings-stat åt Kanslisten i Juslitie-Revisions-Expedilionen Eberhard Liljewalch och Kopisten i samma Expedition IVilhelm Norström; Gifven Stockholms Slolt den 13 Januari 1857.
Hos Kongl. Maj:t hafva Kanslisten i Juslilie-Revisions-Expeditionen Eberhard Liljewalch och Kopisten i samina Expedition Wilhelin Norström i underdånighet anhållit, att, enär sökanderne sedan flera år tillbaka, Liljewalch till följd af blindhet samt Norström i anseende till iråkad, ännu fortfarande svårare sjukdom, varit urståndsatle att sina tjenster bestrida och beskaffenheten af sökandernes sjuklighet ej lemnade dem någon förhoppning att framdeles kunna i tjenstgöring åter inträda, Kongl.
Majit måtte täckas hos Rikets Ständer göra
Nådig framställning om sökandernes öfverflyttande på Allmänna Indragnings-staten, med rättighet att under deras återstående lifstid åtnjuta ärlig pension, motsvarande den lön, sökanderne i nämnde Expedition hvar för sig nu innehafva.
Af de vid ansökningarne fogade handlingar inhemtas, all Liljewalch är född deri 21 Juli 1808, -sedan år 1827 varit i Rikets tjenst och år 1841 blifvit utnämnd till Kanslist i Justilie-Revisions-Expeditionen ; samt att Norström, som är född den 2
Maj 1809 och den 18 December 1832 inlrädt i Statens tjenst, den 23 Maj 1849 blifvit utnämnd till Kopist i nämnde Expedition och alt Norström jemväl innehar befattning såsom Mönsterskrifvare vid Svea Lifgarde; varande uti företedde läkarebetyg vitsordadt, att Liljewalch sedan flera år tillbaka lider af fullständig blindhet på begge ögonen, utan hopp att återvinna synförmågan ; samt att Norström i Januari månad 1853 blifvit träffad af ett slaganfall, åtföljdt af fullständig lamhet i venstra armen och benet samt i tungan, och att den ringa förbättring i hans sjukdomstillstånd, som sedermera vunnits, icke lemnade förhoppning att han någonsin kunde åter inträda i utöfning af sina tjensteåligganden.
Bilt. till It.
Pral. 1856 & 1857. 1 Sami. 1 Afd. 2 Bd. 7 Heijl. 1 Kongl. Maj: Is Nådiga Proposition N:o 63.
Atl de Embets- och Tjenstemän, som till följd af iråkad obotlig sjukdom befinnas urslåndsalte att vidare utöfva sina tjenster, må kunna äfven före uppnådd pensionsålder erhålla afsked med bibehållande af någon viss större eller mindre del af sina löneinkomster, fordrar icke allenast billigheten mot den af sjukdomen hemsökte, hvilken oftast befinner sig i den ekonomiska ställning, alt han härförutan icke kan lemna sin plats, utan är i ännu högre grad påkallad t af det allmännas intresse, enär i annat fall det alltid mäste inträffa, alt medel skola saknas för att med fulla beloppet af den för hvarje tjenst anslagna lön godtgöra dem, som i de sjukas ställe nödgas bestrida dessa befattningar, samt ett sådant förhållande utsträckt tili en obestämd tid, hvilken ej sällan kan komma att fortfara under flera år, icke kan undgå att hafva menligt inflytande på den drift och omsorg, hvarmed tjensten förrättas.
För all afhjelpa så beskaffade missförhållanden, gjorde Kongl. Maj:t till Rikets sednast församlade Ständer Nådig framställning om vissa allmänna föreskrifter i ämnet, hvilka gingo derpå ut, alt den Embets- eller Tjensteman, som genom bestyrkt obotlig blindhet, lamhet eller sinnessjukdom funnes hafva under tre år oafbrutet varit oförmögen alt sin tjenst bestrida, skulle äfven före den i författningarne stadgade pensions-åidern vara håde berättigad och pligtig att från tjensten afgå mot åtnjutande för sin öfriga lifstid af ett understöd, motsvarande halfva lönen, der ej särskilda omständigheter kunde med Rikets
Ständers begifvande till en förhöjning derutöfver föranleda.
Denna framställning blef emellertid icke af Rikets Ständer godkänd, hufvudsakligen på de skäl, att, ehuru olägenheterna af en lill tjensteulöfning oförmögen tjenstemans qvarstående på sin plats till förfång för den i sjelfva verket tjenstförrättande i allmänhet erkändes, Rikets Ständer likväl funno betänkligt, att någon tjensteman skulle kunna endast på grund af sjukdom förbindas till afgång, med mindre han blefve försäkrad om bibehållande af hela den lön, som hans befattning åtföljde, hvadan Rikets Ständer, som förutsatte att frivillig afgång skulle ega rum, så vida ett tillräckligt understöd för den sjukes återstående lifstid kunde af honom påräknas, ansågo mera lämpligt, att frågan om slikt understöds bestämmande gjordes tili föremål för serskild pröfning i hvarje läll, då ömmande omständigheter kunde sådant påkalla.
Med afseende å de åsigter Rikets Ständer sålunda uttalat, och då del alltid måste betraktas såsom en ömmande och för Staten maktpåliggande omständighet att före bygga den orättvisa, som uppkommer genom en tjenstebefaltnings bestridande under längre tid af annan person, än den som uppbär dermed åtföljande lön, har Kongl. Maj:t, ehuru Kanslisten Liljewalch och Kopisten Norström icke styrkt sig sakna andra utvägar till bergning, härmedelst velat destohellre hos Rikets Ständer föreslå, att Liljewalch och Norström må få från sina tjenster i Justitie-Revisions-Expeditionen afgå med bibehållande af hittills ålnjutne löner på indragnings-stat, som det af sökanderne äskade beloppet endast utgör något mer än hälften af den lön, som Kongl.
Maj:t uti Dess lili Rikets Ständer aflälna Proposition om stats-verkets tillstånd och behof ansett böra för samma tjenster bestämmas.
De till ärendet hörande handlingar skola öfverlemnas till det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling frågan varder hänskjulen, och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
OSCAR. C. E. Gunther.
Ma/:ts Nådiga Proposition N:o 65.
3 Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Departements-Arender, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Tisdagen den 13 Januari 1857, i närvaro af: Hans Excellens, Justitie-Stats-Mimstern, Herr Gunther, Hans Excellens, Stals-Ministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Siats-Råden: fVallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist och Friherre af Ugglas.
Hans Excellens Herr Justilie-Stals-Minislern uppläste slutligen till justering förslag till den af Kongl. Maj:t den 18 sistlidne November beslutade Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående pension från Rikets Allmänna Indragnings-stat åt Kanslisten i Justitie-Revisions-Expeditionen Eberhard Liljewalch och Kopisten i samma Expedition Wilhelm Norström.
Enligt Stats-Rådets hemställan godkände Kongl. Maj:t ifrågavarande Nådiga Proposition, sådan den finnes detta protokoll bifogad.
4 Kongl. Majds Nådiga Proposition N-.o 64.
ÄTS© 64.
Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Mars 1837, kl. 11 f. m. KONGL.
MAJrTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående pension å Allmänna Indragnings-stalen för Landsfiskalen i södra distriktet af Hallands län Isak Ulrik Motander; Gifven Stockholms Slolt den 12 Februari 1857.
Hos Kongl. Maj:t har Landsfiskalen i södra distriktet af Hallands län, Isak Ulrik Motander, i underdånighet anhållit, alt, då han, hvilken tjenstgjort 19J år såsom Länsman i Faurås härad af Warbergs fögderi i nämnde län, och derefter 26?^ år såsom Landsfiskal dels i Stockholms och dels i förstnämnde län, nu mera vid 70 års ålder saknade förmåga att med vederbörlig drift skola sin befattning och således vore nödsakad alt inom kort tid från tjensten begära afsked, samt Motander under sin tjenstetid, i egenskap af Landsfiskal, icke åtnjutit någon derför af Staten anslagen lön och af de derunder honom beredda tillfälliga inkomster, hvilka åtgått för uppehälle ål honom och hans hustru samt åtta barn, deraf sju numera aflidit, icke kunnat bespara något till egen och hustruns samt en oförsörjd, vanför dotters framtida bergning, — Kongl. Maj:t, enär Landsfiskaler icke äro på pensions-stat uppförda, täcktes, vid afskedstagande!, i Nåder bevilja honom pension på Allmänna Indragnings-staten till det belopp, Kongl. Maj:t behagade bestämma.
Efter det Justitie-Kansleren samt Kongl.
Maj:ts och Rikets Slats-kontor med underdåniga utlåtanden i ämnet inkommit, har Kongl. Maj:t låtit
Sig ärendet föredragas, och vill härmedelst hos Rikets Ständer göra Nådig framställning derom, att Motander, hvilken ej är berättigad till pension å Allmänna indragnings-staten, må, med afseende derå, att han varit anställd i Statens tjenst den långa tiden af 46 år, hvarunder han i 19| år innehaft sådan befattning, som af pensions-rätt åtföljes, vid afskedstagande! från Landsfiskafstjensien, å nämnde s?at uppföras till erhållande under sin återstående lifstid af en oafkortad årlig pension till det belopp, länsmän för närvarande åtnjuta, eller Tvåhundra Riksdaler Banko, att utgå från och med månaden näst efter den, uti hvilken afsked af Motander erhålles.
Mapts Nådiga Proposition Nio 64.
De till saken hörande handlingar skola tillställas det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling Irågan varder öfverlemnad; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl.
OSCAE*. C. E. Gunther.
Transsumt af Protokoll 'ofver Justitie-Departements-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slolt Thorshögen den 12 Februari. 1851, i närvaro af: Hans Excellens, Justitie-Stals-Minislern, Herr Gunther, Hans Excellens, Siats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Wallensteen, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou Ahnqvist och Friherre of Ugglas.
Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern uppläste till justering förslag till Kongl. Majits under nedannämnde dagar beslutade Nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen : 4:o. Den 16 December 1S56, angående pension ä Rikets Allmänna lndragningsstat för Landsfiskalen i södra Distriktet af Hallands län Isak Ulrik Motander.
Enligt Stats-Rådets hemställan täcktes Kongl.
Majit dessa Nådiga Propositioner, sådana de linnas detta protokoll bifogade, godkänna.
Ex prolocollo: F. Edelstam. 6 Kongl.
Maj-.ls Nådiga Proposition N:o 65. N:O 65.
Ank. (ill Exp.-Utsk. den 13 Mars 1857, kl. 11 f. m. KONGL.
MALTS Nådiga Proposition lill Pikets Ständer, angående rättighet Jör Enkan Johanna Magdalena IVallberg all erhålla pension å Rikets Allmänna lndragnings-Slal\
Gifoen Stockholms Slott den 12 Februari 1851.
Uti en af Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättningar i Riket öfverlemnad skrift, har Enkan Johanna Magdalena Wallberg, född den 29 Juli 1783, i underdånighet anhållit, att dä hon, sorn den 1 April 1818 blifvit anställd såsom Arbetsförestånderska vid Rasp- och Spinnhuset å Långholmen, och sedermera från år 1827, då Straffoch Arbels-fängelse blifvit å Norrmalm inrälladt, derstädes bestridt enahanda befattning, icke numera, elter nära 40 års tjenstetid och vid 73 års ålder ansåge sig kunna med erforderlig drift sköta sin trägna befattning, Kongl.