Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I Utskottet framlade jag till lagförslag, att skattebonde icke skulle ega att försälja afverkningsrätten å skogen på längre tid än fyra år, och icke på en gång försälja mer än en fjerdedel af hemmanet tillhörande areal i skog och mark, samt att dylik åtgärd icke skulle få förnyas förrän de först kontraherade åren gått till ända.
Såsom skäl för afstyrkande af detta förslag har Utskottet först anfort, att skogen på de fyra åren kunde komma att undergå desto hastigare förödelse.
Men deremot vill jag anmärka, att det kommer i fråga köp om sådana skogar, som icke kunna sfi grundligt förstöras på fyra år, som på femtio år, och om i värsta fallet en skog skulle alldeles uthuggas på fyra år, så vore det väl ändock en obestridlig fördel för hemmansegaren, att återfå dispositionsrätten efter fyra år, emedan skogens återvext på fyratiosex år i någon mån säkert eger rum, hvilket icke är förhållandet, 0111 utländningar få först begagna skogens vextlighet i femtio år, då desamma säkert på sista året afverka, allt hvad som med fördel kan användas.
För det andra säger Utskottet, att kontraktet efter mitt förslag kan förnyas efter hvarje fyra års förlopp och således ändock räcka i femtio år.
Deremot får jag erinra att det är vanligt, att säljaren kommer i bitter ånger öfver sin försäljning, så snart han får se köparens framfart å skogen.
Jag har mig bekant att säljare, samma dag som uppgörelsen skett, när de blifvit gjorda uppmärksamma på kontraktets verkliga innehåll, kommit i verkligt bekymmersam belägenhet öfver sin åtgärd.
Jag tror derföre att den, som en gång har förmåtts till en sådan handling, sannolikt icke är sinnad att förnya den efter fyra års förlopp; och örn det i värsta fall skulle finnas några, som vöre Santmans.
95 sinnade att förnya kontraktet efter hvarje fyra års förlopp, så är det knappast exempel på någon, som innehaft hemman i femtio år, utan tvärtom händer det ganska ofta att hemmansegaren ena året säljer sin skog på femtio år och kort derefter afstår hemmanet till barnen.
Då tyckes det vara hårdt, att barn och barnabarn skola nödgas se sågverks-egarne använda och utöda skogen, hvilken på många ställen är hemmanets enda utväg att förvärfva medel till gäldande af utlagor både till Staten och kommunen.
Det är sagdt, att det är så vådligt att ingripa i den enskildes rättigheter: men detta är ingenting nytt.
Vi vete en och hvar, att om en person har ett och annat hundra riksdaler, och han är benägen att förstöra sina tillhörigheter, så skall han sättas under förmyndare, och detta är rättvist, och myndlingen är den som deraf har största fördelen; men nu, då det är fråga om att hemmansegare, hvilka försälja skogen på femtio år, icke allenast ställa sig och kommu nen i elände, utan äfven göra hemmanets innehafvare urståndsatt att till Staten betala sina skyldigheter, anses det af en del vådligt, att ingripa i den enskildes fri och rättigheter.
BIHANG TILL !&KKPM©H xmSfrBWARIBIBltf PROTOKOLL VID lriigtima Riksdagen f Stockholm Åren 1.863 ©eli 1.863.
TI ©MUR §ÅML1IGEI. 1
Expeditions- Utskottets Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. May.t, m. m. ;;/ . / . ■‘■'•»Ar* Vr • v-':-'.- .."V .'
V.*■■■■■' : .. ;■ ' \
V$ , Expedition s-ljtskottets Förslag till 1anderd.
Skrifvelse, N:o 169. 1 W:o 169, Uppläst och godkänt hos Ridd. och Adeln den 20 Nov. 1863.
Preste-St&ndet den 21 — — Borgare-Ståndet den 21 — — Bonde-Ståndet den 21 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående regleringen af utgifterna under RiJcs-statens Åttonde Hufvudtitel. (Stats-Utsk.
N:ris 139, 170, 195 och ‘206 samt Förstärkta Stats-Utsk.
N:ris 207 och 210.) S. A. K.
I afseende på regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel, innefattande anslagen för Ecklesiastik-departementet, hafva, med anledning af dels E. K. Maj:ts aflåtna nådiga Propositioner och dels hos Rikets Ständer i öfrigt gjorda framställningar, de förändringar ifrågakommit, hvilka här nedan omförmälas i den ordning, hvaruti anslagen finnas i Riks-staten uppförda.
Departements-Chefen, l:o Då^åt Chefen för Ecklesiastik-departementet hittills icke kunnat beredas tillfälle att i något
Kronans hus erhålla bostad i stället för den, som förut varit honom i kanslihuset anvisad, och enär någon disponibel lägenhet icke heller nu vore att för detta ändamål tillgå, har E. K. Maj:t i nåder föreslagit, att det belopp af 2,000 R:dr årligen, som Rikets Ständer under nu löpande statsregleringsperiod å Riksgälds-kontoret anvisat _ såsom ersättning för det mistade bostället åt bemälde
Departementschef, måtte, i likhet med den Chefen för
Finans-departementet beviljade enahanda ersättning, varda på ordinarie slat uppförd; och hafva vid sådant förhållande Rikets Ständer bifallit att berörda hyresersättnicg, 2,000 R:dr årligen, må i Riks-staten upptagas.
Erot. 1863 & 1863. 10 Sami. 1 Afd.
TI Häft. 1 2 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 169.
Departementets Expedition. 2:o I det till gratifikationer åt
Departementets tjenstemän och betjente uppförda anslag har E. K. Maj:t äskat en tillökning med 1,000 R:dr.
Beträffande denna fråga inhemtas af det den nådiga Propositionen bilagda Protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden den 14 Oktober nästlidet år, att, till följd af göromålens ständiga tillvext, såväl i allmänhet, som säi'skildt inom den Expeditionen tillhörande afdelning för undervisningsärender, hvarest i afseende å dels elementarläroverken, dels ock ännu mera folkskolorna, arbetet med hvarje år varit i jemnt tilltagande, extra ordinarie tjenstemännens arbetsbiträde måst i betydlig grad anlitas, utan att nöjaktig vedergällning härför i samma mån kunnat lemnäs af det till gratifikationer åt desse tjenstemän jemte vaktbetjeningen å Expeditionens stat anvisade mindre betydliga belopp af 1,000 R:dr R:mt; och hafva Rikets Ständer, i likhet med hvad förut i afseende å enahanda anslag för Civil- och Finans-departementens expeditioner egt rum, medgifvit att anslaget till gratifikationer åt extra ordinarie tjenstemän jemte vaktbetjeningen hos Ecklesiastikdepartementets Expedition må från nuvarande beloppet, 1,000 R:dr, till 2,000 R:dr årligen förhöjas.
Kleresi-Staien. 3:o Då den Presterskapet pä Gotland anslagna kronotionde, 23,053 kubikfot 5 kannor, numera blifvit såsom en Statsverkets inkomst beräknad, har E. K.
Maj:t föreslagit, att nämnda spanmålsqvantitet jemväl måtte under anslaget till Kleresi-staten uppföras; och hafva Rikets Ständer, med bifall till denna nådiga framställning, medgifvit att berörda 23,053 kubikfot 5 kannor indelt spanmål må under anslaget till Kleresistaten upptagas. 4:o På det Kontraktspr o stärne i Norra Wedbo och Wikbolands kontrakter af Linköpings stift, hvilka vore i saknad af prostetunnor för Haurida, Häradshammars och Rönö församlingar, af hvilka den förre tillhör Norra Wedbo och de två sednare Wikbolands kontrakt, måtte komma af en sådan förmån i åtnjutande, har E. K. Maj:t föreslagit, att Rikets Ständer måtte anvisa åt förstnämnde Kontraktsprost 6 kubikfot 3 kannor och åt Prosten i Wikbolands kontrakt 12 kubikfot 6 kannor oindelt spaumål, att efter tio års medelmarkegångspris utgå.
Efter tagen kännedom om hvad under detta ärendes behandling hos E. K. Maj:t förekommit, hvarom i det den nådiga Propositionen bilagda statsråds-protokollet närmare förmäles, hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med deras i likartade fall tillförene fattade beslut, medgifvit att, på sätt E. K. Maj:t begärt, å Riks-staten må uppföras såsom prostetunnor åt Prosten i Norra Wedbo kontrakt för Haurida församling 6 kubikfot 3 kannor och åt Prosten i Wikbolands kontrakt, för Häradshammars och Hönö församlingar, 12 kubikfot 6 kannor oindelt spanmål, att, efter tio års medelmarkegångspris, utgå. 5:o Till löneförhöjning åt Kapellpredikanten i Jörns församling inom Hernösands stift har E. K. Maj:t äskat ett årligt belopp af 400 R:dr.
Enligt hvad ett den nådiga Propositionen bilagdt
Statsråds-protokoll öfver ecklesiastikärenden gifver vid handen, hade E. K. Maj:t genom nådigt Bref den 9 November 1860, i anledning af bristen på sökande till den lediga kapelipredikantstjensten i Jörns församling af Norsjö pastorat, anbefallt Konsistorium i Hernösands stift att, i Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 169. 3 händelse detta förhållande kunde anses härröra af otillräckliga lönevilkor, söka i behörig ordning bemedla en skälig förbättring af kapellpredikants-lönen, hvarefter Konsistorium uti underdånig skrifvelse den 28 Augusti 1861, med tillkännagivande, att de ifrågavarande kapellpredikantstjenst åtföljande löneförmåner, äfven efter tillägg af ett af församlingen vid sockenstämma den 20 nästförutgångna Januari utfäst ytterligare tillskott af 100 R:dr, icke kunde beräknas uppgå till fullt 600 It:dr, hvilket lönebelopp dessutom, i anseende till en mängd församlingsmedlemmars stora fattigdom, aldrig kunde till fullo utbekommas, i underdånighet hemställt, att, då berörda lönevilkor voro alldeles otillräckliga att, helst under nu varande prestbrist, förmå någon sökande att anmäla sig till erhållande af kapellpredikantstjensten i Jörn, E. K. Maj:t måtte, i anseende till den vidsträckta församlingens stora behof af själasörjare och dess egen oförmåga att tillförsäkra honom en anständig bergning, i nåder täckas till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig
Proposition om beviljande af ett årligt statsanslag af 400
R:dr till förbättring af ifrågavarande kapellpredikants-lön, uti hvilken hemställan Stats-kontoret uti afgifvet utlåtande i underdånighet instämt; och då behofvet af ifrågavarande tillskott synes vara nöjaktigt ådagalagdt, samt tillförene i fall, likartade med detta, anslag af allmänna medel blifvit till Kapellpredikanters aflönande beviljade till dess församlingarne sjelfve kunde förmå att sina själasörjare underhålla; hafva Rikets Ständer, med bifall till ifrågavarande nådiga framställning, beviljat ett årligt anslag af 400
R:dr att för ofvanberörda ändamål utgå, intill dess Jörns kapellboer sjelfve förmå att Predikanten nöjaktigt aflöna eller vid allmän reglering af presterskapets löneinkomster tillgång dertill kan beredas. 6:o Hos Rikets Ständer är vordet föreslaget, att interimsvis och tills den i nåder anbefallda regleringen af presterskapets löner kunde blifva verkställd, något understöd måtte beviljas åt de svagast aflönte Komministrarne och Kapellpredikanterne i riket; varande tili grund för denna framställning bland annat anfördt, att, då ifrågaställda allmänna lönereglering först i en framtid kunde komma till stånd, det syntes vara Statens pligt att så snart som möjligt anvisa medel lör det ifrågaställda ändamålet, helst det ej vore nog dermed, att under mellantiden en stor del af de nu tjenstgörande Komministrarne och Kapellpredikanterne gåfvos tili spillo åt hopplöshet och armod, utan den redan öfverklagade prestbristen skulle alltjemt tilltaga, om ej den betryckta ekonomiska ställning, i hvilken för närvarande innehafvarne af en mängd mindre prestlägenheter befunno sig, blefve i någon mån förbättrad.
Rikets Ständer, som tagit denna framställning i öfvervägande, hafva, på det att, under tiden intill dess den beslutade regleringen af Presterskapets löner blifvit verkställd, nu öfverklagade missförhållanden måtte, der sådant finnes vara af nödvändighet mest påkalladt, kunna afhjelpas, funnit skäligt på det sätt bifalla ifrågavarande framställning, att till E. K.
Maj:ts disposition ställes 30,000 R:dr såsom reservationsanslag att användas till förbättring af de svagast aflönade Komministrars, Kapellpredikanters, Pastorats- och Socken-Adjunkters lönevilkor, intill dess de genom den pågående allmänna löneregleringen blifva uppbringade tili det belopp, som erfordras till anständig bergning, hvarvid likväl iakttages, att någon löneförbättring icke må komma dem till godo, hvilkas tjenster vederbörande nämnd, deröfver hörd, anser böra vid innehafvai-ens afgång indragas. 7:o.
Uti en hos Rikets Ständer väckt framställning är vordet hufvudsakligen anfördt, hurusom under de sednaste tjugo åren göromålen vid rikets ecklesiastika Konsistorier i högst betydlig mån ökats, hvaraf åter följt behofvet af förökadt tjenstemannabiträde, förhöjd aflöning för detta biträde, äfvensom förökade tillgångar till bestridande af öfriga för sjelfva expeditionens gång erforderliga omkostnader.
Tillförene hade vid hvarje
Domkapitel en enda person varit fullt tillräcklig för att be - 4 Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 169. strida den löpande kassaförvaltningen, föra räkenskaperna, vårda handlingarne samt upprätta och ansvara för protokoll och expedition, då deremot nu dessa göromål togo minst tvenne personers krafter ovilkorligen i anspråk.
Då således åtminstone vid de flesta Konsistorier de båda tjenstemännen, Notarien och Amanuensen, måste för ärendenas behöriga gång uteslutande och träget deråt egna sin tid, skulle duglige tjenstemän vid Konsistoriernas expeditioner icke kunna erhållas, så framt icke en anständig bergning eller åtminstone nödigt lifsuppehälle åt desse tjenstemän såsom sådane bereddes; och ansåges aflöningen icke kunna utgöra mindre belopp än omkring Tre Tusen Ridr årligen för en Konsistorie-notarie och Ett Tusen Ikar för en af sin tjenst hufvudsakligen upptagen Amanuens.
Vid några
Domkapitel egde visserligen Notarierne nämnde för dem ifrågasatta aflöningsbelopp, men ingalunda vid alla.
Hvad åter Amanuenserna beträffade, så bestode deras hitillsvarande hufvudsakliga inkomst i de 400 R:dr om året, som Rikets Ständer åt hvarje Amanuens anvisat, men för denna summa lunnes numera ingen lämplig persson villig att bestrida en amanuens-befattning, som toge innehafvarens hela eller mesta tid i anspråk.
På det att derföre det angelägnaste beholvet uti förevarande fall måtte kunna afhjelpas, har blifvit föreslaget, att Rikets Ständer måtte anvisa ett reservationsanslag å 10,000 R:dr årligen, att af E. K.
Majit, efter pröfning af för handen varande behof inom de särskilda stiften, till de ecklesiastika Konsistorierna disponeras, för att af dem användas till förbättring, der så påkallades, af Notariernes och Amanuensernes aflöning, äfvensom till bestridande af öfriga för Konsistoriernas expeditioner nödiga omkostnader.
Enligt hvad Rikets Ständer genom meddelade uppgifter från de särskilda stiften inhemtat, hafva under de sista tjugo åren göromålen vid Domkapitlens expeditioner i högst betydlig mån ökats, hvartill orsaken hufvudsakligast torde böra sökas dels i det förändrade aflöningssättet för elementarläroverkens lärare och dels uti folkskoleväsendets stora utveckling.
Derjemte utvisa berörda handlingar, att för flertalet af de vid omförmälda expeditioner anställde tjenstemän löneinkomsterna understiga de belopp, som uti ofvanberörda framställning ansetts vara för deras nödtorftiga bergning behöfliga och hvilka ingalunda synas lör högt beräknade.
Rikets Ständer hafva sålunda funnit ådagalagdt, att någon löneförbättring för desse tjenstemän är af behof och billighet påkallad.
En definitiv reglering af deras löner synes emedlertid, vid det förhållande att en förändrad organisation af
Domkapitlens verksamhet torde vara att emotse, icke böra för närvarande ifrågasättas, men för afhjelpande tillsvidare af det anmärkta missförhållandet hafva Rikets Ständer bifallit att, under rubrik:
"Domkapitlens expeditioner”, må på Riks-Statens Åttonde
Hufvudtitel uppföras ett reservationsanslag å 10,000 R:dr årligen, att af E. K. Majit, efter pröfning af inom de särskilda stiften för handen varande behof, till de ecklesiastika Konsistorierna disponeras, för att af dem användas till förbättring, der så påkallas, af Notariernes och Amanuensernes aflöning, äfvensom till bestridande af öfriga för Konsistoriernas expeditioner nödiga omkostnader.
Lappmarks Ecklesiastikverk. 8:o.
Enligt hvad det den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof bilagda Statsråds-protokoll gifver vid handen, hade E. K.
Majit genom nådigt Bref den 17 September 1856 anbefallt
Domkapitlet i Hernösands stift att, efter fullständig utredning af förhållandet med aflöningen för Ecklesiastikstaten i Lappmarken, uppgöra och i underdånighet inkomma med förslag till sådan reglering af dervarande Presterskaps löner, att dessa kunde utgå i penningar till belopp, som ansågos för Expeäitions-Utslcottets Förslag till under ä.
Skrif velse, N:o 169. 5 en anständig bergning erforderliga.
Uti underdåniga skrifvelser den 20 April 1859 och den 22 Februari 1860 hade Domkapitlet afgifvit förslag i berörda hänseende och dervid framställt de skäl, hvilka, enligt
Domkapitlets tanke, förnämligast talade för en snart skeende löneförbättring åt bemälda presterskap.
I afseende på ifrågavarande reglering hade Domkapitlet beräknat lönerna till följande minimibelopp, nemligen: för hvardera af Kyrkoherdarne i Föllinge, Dorothea, Fredrika och Frostvikens församlingar, der kännedom af Lappska språket vore mindre behöflig, 1,800 Ridr, men för hvar och en af dem i Åsele, Wilhelmina, Lycksele, Stensele, Sorsele, Arvidsjaurs, Arjeplougs och Jockmocks pastorater, hvarest Kyrkoherden måste ega kunskap i nämnde språk, 2,000 R:dr; för Kapellpredikanten i Tärna, der Lappskan vore det rådande språket, 1,200 R:dr, men för hvardera af de öfrige Kapellpredikanterne, nemligen i Hotagen och örträsk, hvarest detta språks kännedom icke erfordrades, 1.000 R:dr; för hvar och en af Kyrkoherdarne i Juckasjärvi och Karesuando pastorater, uti hvilka Finska språket allmännast talades och der samma svårighet att upprätthålla den presterliga tjenstgöringen förekommit, som i de egentligen Lappska församlingarne, 2,000 Ridr, men för Kyrkoherden i Gellivare pastorat, hvarest gudstjenst hålles både på Svenska, Finska och Lappska språken, 2,500 R:dr.
Komministern i Qvickjocks till Jockmocks pastorat hörande annexförsamling, hvilken prestman tillika vore skolmästare och vid de förenade befattningarne åtnjöte en årlig inkomst af omkring 1,000 R:dr, har, likasom öfrige prestman, de der bestrida skolmästaretjenst, ansetts icke böra i löneregleringen inbegripas.
Efter omförmälda beräkning och med angifvande af presterskapets nuvarande inkomster, bland hvilka likväl ej någon behållning af boställena, i anseende till deras svaga jordmån, blifvit upptagen, hade Domkapitlet uppgjort förslag till ny aflöningsstat, uti hvilket förslag dock Kammar-kollegium och Stats-kontoret vidtagit vissa förändringar; och skulle, enligt den af Kollegierna sålunda föreslagna stat, för presterskapet i Lappmarken erfordras utöfver nuvarande anslaget, 11,000 R:dr, ett lönetillskott af 10,235 Ridr 16 öre, eller i jemnt tal 10,000 Ridr.
Vid underdånig föredragning af detta ärende hade Departements-chefen, jemte tillstyrkande af bifall till kollegiernas förslag, vidare anfört, hurusom Reservationerna å ifrågavarande anslag, som förut varit både ett reservations- och förslagsanslag, men numera blott har sistnämnda egenskap, blifvit, i följd af ett Kongl. Bref den 14 April 184b, genom Stats-kontorets försorg förräntade, så att af desamma bildats en kassa, benämnd Lappmarks Ecklesiastikverks fond, hvilken för närvarande uppgår till omkring 36,500 R:dr, deraf 34,500 R:dr vore emot fem procent årlig ränta utlånade.
Då emellertid för samma ändamål, hvartill fonden vore afsedd, ett förslagsanslag funnes, samt det skulle leda till enkelhet och reda i statsmedelsförvaltningen, om den samlade behållningen öfverlemnades till Riksgälds-kontoret, emot det att anslaget ökades med ett räntan motsvarande belopp, eller 1,725 R:dr, ansåge sig
Departements-chefen, med anledning af hvad Rikets sednast församlade Ständer, i skrifvelse den 18 Januari 1860, äfven begärt, böra i underdånighet tillstyrka, att nämnde fond måtte vid början af år 1864, då den nya statsregleringen vidtoge, få öfverlemnas till Fullmägtiges i Riksgälds-kontoret disposition, under förutsättning att anslaget till Lappmarks Ecklesiastikverk fortfarande blefve ett förslagsanslag, hvilket, när till ofvanbemälda 21.000
R:dr lades 1,725 R:dr, eller fondens nuvarande ränteinkomst, borde, för summans jemnande, bestämmas till 22,700 Ridt-; och har E. K.
Majit nu, i enlighet härmed, begärt att det för Lappmarks Ecklesiastikverk uppförda förslagsanslag, 11,000 R:dr, måtte, för nödig förbättring af presterskapets i Lappmarken löner, förhöjas till 22,700 R:dr; hvaremot E. K.
Majit ville till Riksgälds-kontoret öfverlemna den sedan 1835 uppkomna Lappmarks Ecklesiastikverks fond, utgörande omkring 36,500 Ridr.
Då Rikets Ständer anse den löneförbättring, som blifvit för största delen af pre - 6 Expeditions-Ut skottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 169. sterskapet i Lappmarken begärd, vara af verkligt behof påkallad samt den föreslagna indragningen af Lappmarks Ecklesiastikverks fond synes i allo ändamålsenlig, hafva Rikets Ständer, med bifall till ifrågavarande nådiga framställning, medgifvit att för Lappmarks Ecklesiastikverk må å Åttonde Hufvudtiteln uppföras ett belopp af 22,700 R:dr årligen, hvilket må bibehålla den egenskap af förslagsanslag, som berörda anslag hittills egt.
Universiteten. 9:o Till upprättande af en ny lärostol inom Medicinska fakulteten vid Upsala Akademi har E. K. Maj:t begärt ett årligt anslag af 4,500 R:dr och i sammanhang dermed ett belopp af 1,000 R:dr årligen till anskaffning af instrumenter och materiel för de fysiologiska och pathologiskt-anatomiska laboratorierna.
Af hvad Statsråds-protokollet innehåller rörande nämnda anslagsfråga ådagalägges, att en lärostol i fysiologi vid ifrågavarande universitet länge ansetts vara af behofvet påkallad; och då fysiologien på sednare tider allt mera framstått såsom en grundläggande vetenskap inom medicinens område, hafva Rikets
Ständer funnit sig desto heldre ega skäl att bifalla hvad E. K.
Maj:t för ordnande af denna angelägenhet ansett behöfligt, som den ifrågavarande undervisningen är af stor och ingripande vigt.
I följd häraf hafva Rikets Ständer anvisat dels 4,500 R:dr årligen för inrättande af en profession i fysiologi inom medicinska fakulteten vid Upsala akademi, dels ock ett årligt belopp af 1,000 R:dr till inköp af instrumenter och materiel för de fysiologiska och pathologiskt-anatomiska laboratorierna derstädes. 10:o E. K.
Maj:t har begärt att 2:ne adjunktslöner vid Upsala universitet måtte förhöjas med 500 R:dr hvardera eller med tillsammans 1,000 R:dr.
Statsråds-protokollet är denna löneförhöjning afsedd för universitetets tvänne språklärare, hvarigenom bemälde lärare, som nu endast uppbära 2,000 R:dr i årlig lön, men i fråga om lärdomsprof och öfriga skyldigheter äro ställda i fullkomlig jemlikhet med Universitets-adjunkter, skulle komma i åtnjutande af enahanda löneförmåner som dessa, så till vida som äfven innehafvarne af språklärareplatserna skulle tilläggas rättighet att efter tjensteålder, lika med öfrige adjunkter, få tillträda högre adjunktslöner.
I anledning häraf och då något giltigt skäl till skillnad i löneförmåner för befattningar, hvarmed enahanda ansvar och åligganden äro förenade, icke förefinnes, hafva Rikets Ständer, på det lönerna för de vid Upsala universitet anställde tvänne språklärare måtte kunna, efter samma grunder, som adjuuktslönerna i allmänhet, höjas hvardera med 500 R:dr, för sådant ändamål beviljat en årlig tillökning af 1,000 B dr i anslaget till nämnda universitet.
II :o Vidare har E. K. Maj:t äskat ett årligt anslag af 1,400 R:dr till arfvoden åt A amanuenser, att till lika belopp, eller med 350 R:dr för hvardera, dem emellan fördelas; varande dessa amanuenser afsedde att biträda en vid Zoologiska museum, en vid Medicinska och en vid Chirurgiska kliniken, samt en vid den nya Fysiologiska professionens laboratorium; och då, enligt hvad vederbörande vitsordat, dessa beställningar äro behöfliga för undervisningens ändamålsenliga handhafvande, hafva Rikets Ständer denna nådiga framställning bifallit. 12:o Till löneförbättring åt Musices-direktorn vid nämnda universitet har E.
Iv. Maj:t slutligen begärt ett årligt anslag af 750
R:dr; och enär bemälde lärares sammanlagda löneförmåner nu endast utgöra 1,250 R:dr, men denna aflöning synes vara alltför otillräcklig att kunna vid ifrågavarande befattning fästa duglige och nitiske Expeditions-Utshottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 169. 7 män för odlande af en konst, livars betydelse såsom ett väsendtligt bildningselement för ungdomen allmänt erkännes, hafva Rikets Ständer ansett E. K.
Maj:ts berörda nådiga framställning böra bifallas, helst genom denna tillökning