Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ren mindre vältänkande eller oupplystare delen af menniskor betraktar icke sinligheten från dess moraliska synpunkt och låter kanske icke tillbaka'ålla utbrottet af otyglade begär, genom de olag nheter eller följder sorn fr a '”ställas dels beroende under osäkra tillfälligheten dels acksa på ett längre afstånd, derunder tidens omvexlingar icke kunde beräkn as, Med uppmärksamhet åt sakernas vanliga skick, vinnes lätt den upplysning, att det ansvar som hastigt foijer på öfverträdelsen och meförer större eller mindre förlust af anseende, egendom eller personlig frihet, sällan nog kraftigt framställes vid utöfningen af det onda, för att medverka till återhåll eller ånger, ty elen illa sinnade söker tvertom alla utvägar att följa begärelsernas ingifvelse, men iakttager dervid en större försigtighet och föreser hinder för möjligheten att upptäckas i samma mån som ansvaret annars blefve mera Den 52 Junti lill mera betydligt.
Det år dä icke troligt att kommande tiders olägenheter eller känslan för den varelsen man vill förneka skulle kunna äga en större magt öfver sinligheten, än förutsedda eorporela lidanden, som blifva snart möjliga i tillämpningen, hittills haft i afseende på verkeliga brott.
Under denna form viear sig menriisko-lynnet i allmänhet, och man bör bedomina verkningar och motiver jemte möjligheten att deruti tillvägabringa förändring, efter förhållanden sora finnas, men icke efter dem, som borde vara, i fall Naturens första ordning utan afvikelse!' blifvit bevarad och följd.
Sedan i Utskottets tanka de verkningar, härledda från Motionens antagande, som skulle aga förmåga att återföra menniskan till ärbarhet och dygd, blifvit så vederlagde, att derifrån icke torde kunna hämtas anledningar till én ny .Lag af den beskaffenhet, Herr Prosten Doctor Agrell föreslagit, återstår för granskningen att tillse om oäkta barn skulle dervid vinna eller förlora och huruvida en sådan författning icke kunde medföra oförutsedda följder och stort inflytande på husliga iefnaden, på säkerheten menniskor imellan och pä den ordning i arfstägten som icke gerna bör störas.
Utskottet inser i dessa och flera andra fall ganska vigtiga betänkligheter, utan att likväl finna nödigt, det alla här böra uppräknas; dock torda - * 4 2ia Den 8 2 Janti de uppmärksamhet böra fästas deri, att rättegan» gar af en ofta högst obehaglig rigtning skulle grundläggas genom en åt oäkta barn tillerkänd arfsrätt.
Att den naturliga känsla, som bland Allmogen och andra mennisko-klasser icke sällan upptäckes, att med understöd bidraga till uppfostran för de barn, sorn i lonska-läge äflas, skulle vika för egennyttans och omtankans fordringar samt följakteligen i alla andra fall än då Lägersmålet försonas med påföljande Äktenskap, hvilket sällan inträffar, Lägersmannen förneka sin förseelse, mindre af obenägenhet att lemna den uppfostrings-hjelp, som kunde åläggas i laglig ordning eller godvilligt atagas, än af farhåga att framdeles blifva underkastad anspråk pri den egendom, som oafkortadt ämnas till fördelning imellan äkta arfvingar.
Den förförda eller lättsinniga qvinnan, som oftast måste betala njutningens stunder med de olägenheter, sorn ti,lh')ra en ål sitt öde lemnad HVloder, skulle således sällan åtnjuta något understöd och hennes barn snarare blottställas för elände och vanvårdnad än om gällande stadgandet! och tillämpningar vid dommare utöfningen bibehållas i samma skick som hittills, åtmindstone intill dess Lagarne om arfstägt i allmänhet genom den tillförordnade Lag-Committéen undergått den granskning som synes nödig och ej eller lärer uteblifva.
Be - Den 3 2 Junii 1213 Bevisningen i frågor af denna art omgif.ves af mångå svårigheter, och det är troligt att flen .hädanefter skulle möta betydligare hinder i deri mån eget medgifvande sällan kunde påräknas, hvaraf äfven torde följa att då de flesta oäkta harn icke någonsin komtne i åtnjutande af de fordelar man velat dem tillerkänna, skulle den Lag, sorn endast blefve nyttig för några, få vara skad. lig 1 allmänhet genom de missbruk, hvartill den kunde föranleda; och billigheten i all Lagstiftning fordrar, att icke några få göra vinst på allmänna säkerhetens eller samhälls-ordningens bekostnad.
Pn annan sida framställa sig med tydliga färgor de svårigheter som vid äktenskaps afhandlingar kunde mota och de oredor sorn lätteligen vore att befara inom äkta ståndet.
E» ömtålig qvinna öfverlemnar kanske icke utan fruktan sitt och blifvande barns öde åt en maka, hvilken möjligen kunde blottställas för efterräkningar från ungdomens ålder och dess mången gång åtföljande obetänksamma förvillelser af sådan art, att de antingen kunde verka rubbning af husliga sällheten eller medföra fullkornlig upplösning deraf; och månne icke den qvinna, Som vilseförd af passionen eller bedrägeri genom en lättsinnings anfall mot hennes dygd, efter olofligt umgänge födt barn, skulle mera hädanefter än hittills deraf känna ledsamma följder.
Hoa förlorad» kanske mindre i opinionen, hvilken ej eller 12i4 Den 2 2 Juni tiu vid hennes förseelse fäster något nesligt iii* tryck; men möjligheten att inga ett lyckligt äktenskap blefve säkert försvårad, och kan hända skulle denna visshet, i förening med omtankan på sitt och barnets uppehälle, någon gäng, bland den mindre upplysta hopen, föranleda till cgerningar, hvarföre menskligheten ryser.
I fall dessa omdömen till förändrade beslut,’ livilka likvist blifvit ofullständigt utvecklade, för någon del bevisa, att i frågavarande ämne, éhuxu af ett erkändt ädelt syftemål, likväl framställer stora betänkligheter af sådan beskaffenhet att de bero under tidens och lynnets förändringar, utan att kunna nu bestämmas, torde derifrån böra härledas fruktan för antagandet af den föreslag*' na arfslagen; och då Utskottet leke finner att na-1 gon åtskillnad vöre lämplig vid de fall, då föräldrar saknade äkta bröstarfvingar eller dagö ögifte, samt ej eller att bestämmandet af större och mindre lott i Boet vid särskildta fall blefve billig , efter som dessa halfmesurer skulle strida mot principen i det hela och hvarken medföra egentlig nytta eller förebygga de vådliga följder, som kunde uppkomma; så får Utskottet tillstyrka att Lagen, sådan den nu finmes i afseende på förevarande ämne måtte få för det närvarande blifva oförändrad.
Andra alternativet.
Ehuru naturlig den rättighet synes
Vara för jBarn,,alt ärfva sina Föräldrars egendom, kunna likväl arfslagarne icke hämta någon egentlig grund från Den 22 Junii från Naturrättens bud.
— De hafva likasom de Sesta borgerliga
Dagar blifvit stadgade för att närmare sammanbinda Samhällens ardning och att vid den lästa deras medlemmar.
Oäkta Barns arfsrätt är följaktligen lika mycket eller lika litet grundad på naturlig rättvisa.
Med billigt af seende på »lenna, så vidt den kan uppsökas, och med i akttagande af den vård om enskiltas rätt och säkerhet, som aldrig får vid någon Dag lemnäs ur sigte, bör således Dagstiftaren, då han efter Arfslagar fördelar egendom inom Staten, hufvudsakligen rigta sin uppmärksamhet på de följder för allmän ordning och allmän nytta, sorn deraf kunna uppkomma, Då man ur denria synpunkt betraktar det Förslag, som llerr Prosten Doctor Agrell uppgifvit, framställa sig för eftertankan en mängd frågor och omständigheter, hvilkas urskillning och utredande mötas af svårigheten att se in uti alla följder af en sådan Dagförändring.
Dessa följder äro isynnerhet vigtiga derföre att fråga ar att rubba en ordning, hvilken kan äga inflytande på hvarje individs ställning och som destomera är ett föremål för det allmännare omdömet, som den verkar omedelbart på husliga förhållanden, hvilka af alla äro de som närmast väcka de flesta menniskors lifliga uppmärksamhet och deltagande. t/C» a a 10 Den aa Juni.
Utskottet vill icke söka att fullständigt utveckla detta ämne, eller att reda alla de betänkligheter som visa sig vid pröfningen deraf, utan ämnar blott korrteligen vidröra några anmärkningar, som först dervid yppa sig.
Om Arfsiätt, tillagd oäkta barn, kunde, på sätt Herr Doctor Agrell synes antaga, bidraga till sedernas förbättring, om den kunde återföra den lättsinniga till sedlighet och stadga den husliga sallheten, så skulle dessa skäl öfverväga nästan alla de inkast som mot förslaget kunna framställas.
Men dessa följder torde icke med någon Säkerhet derifrån kunna ledas.
Den enda säkra utvägen att i detta fall förekomma ett allmännare sedeförderf, är efter Utskottets omdöme, att genom Samhällets
Dagar och inrättningar jemna fördelarna imellan Medborgare, att såmedelst sprida en allmän och måttlig
Välmåga i alla folk-klasser, i stället för den fattigdom hos mängden, som alltid visar sig jemte stora rikedomar hos färre.
Lättheten att kunna uppehålla en farriille öka då giftermålen och osedligheten mindskas i samma män.
Utskottet tror deremot att någon verkan af oäkta barns arfsrätt, till förekommande af osedlighet, icke kati påräknas.
Af alla förseelser emot ordning och Lagar torde olofliga förbindelser kunna anses såsom de, vid hvilka paisienens1 utbrott mindst moiväges af egen Deri 22 Juni'.
1217 egennyttan och olägenheternas beräkning, heldst då dessa hafva en så aflägsen påföljd, som arfsrätt för det barn, hvilket kan efter en sådan förbindelse tillkomma.
Detta skäl vore dessutom icke till för den sorn icke hade eller väntade sig något att åt sina arfvingar qvarlemna; och Dagens påföljd, om den skall verka på alla, måste för alla vara lika bindande.
En större skillnad finnes också imellan de händelser som 8 Gap. 3 och 9 §§.
Ärfda Baij ken omtalar, än den Herr Doctor Agrell synes hafva anmärkt.
Det hufvudsakliga för en laglig äktenskaps-förbindelse eller ett fritt aftal,' har der redan föregått och endast en Ceremonie felar vid dess fullbordande, sorn redan skett i verkställigheten; åtmindstone är denna skillnad i afseende på qvinnan märkbar.
Olikheten af nämnds förhållande med de händelser, då en lättsinnig qvinna öfverlemnär sig utan urskillning eller omtanka för påföljderna af sin oförsigtighet, är så uppenbar, att den icke behöfver visas, och hennes egna rättigheter äro också derföre helt olika dem, hvilka en efter trolofning eller under Äktenskapslöfte häfdad qvinna enligt Dagen äger.
Någon gång skulle må hända oäkta barns arfsrätt förmå deras föräldrar att ingå äktenskap med hvarandra, men den kunde vid andra tillfällen vara' ett hinder i detta fall, då äktenskap icke fordrades för att skaffa full laglig arfsrätt åt sådana £'de B. -N-'0 153, 154‘.
1218 Den 22 Juni. na barn.
Många exempel gifves att man blott af ömhet för dessa gift sig med deras mödrar.
Då följaktligen Lagarne föreskrifva och All» mäniia Opinionen stadgar den för Samhälls Ordningen vigtiga skillnaden imellan äkta och oäkta barn, mäste olikhet i dessa barns och deras Mödrars i Jägarna förvarade rättigheter finnas.
Att borttaga deritia olikhet, skulle snarare tmndska än oka lagiigä äktetlskaps helgd och anseende framför de förbindelser, hvilka både Dagar öch allmänna opinionen ogilla; Dé oredor( söm vid mariga arfskiften skulle Uppslå af Oäkta barns anspråk, genom tvister om verkligheten af deras ratt, betra äfven öf* Vervägas, och det är troligt att bevisningen af denna rätt skulle blifva försvå' ’
Öå Utskottet å énä sidan sökt visa några af d€ anmärkningar, sotn kunna anföras emot o» äkta barns arfsrätt, bör Utskottet äfven å den äri* dra nätuna några skäl, hvilka för densamma till någon del kunna anses talande.
Alla medlemmar af ett Samhälle aga, då de sjelfve icke begått någon förseelse, ii ka naturliga rättigheter, att der njutä de allmänna fördelar, sorn Samhället har att tillbjuda, utan afseende på anspråk af födsel; Om man derföre för allmän Ordning oéh nytta stadgat äkta barns företrädes rätt till arf, yrnes likväl både rättvisa och t)en s 2 Juni. 12 lp Q.ch billighet likasöm det allman nas tiytfa äfven fordra, att för oäkta barn, hvilka icke kunna ifrån Samhället Uteslutås, medel beredas att iler blifva goda och nyttiga irienniskör oell medborgare.
Lagen har också derföre stadgat skyldighet för batt a barns Föräldrar, att gifva dem föda och uppfostran till dess att de kunna försörja sig sjelfva; Då mån vill utöfver dfennå skyldighet gifva Oäkta barn anspråk äfven på atf efter sina föraldrar, uppkommer svårigheten att bestämma gränserna för en sådan rättighet.
Del kan, i följd af hvad här ofvan ät* riämndt, hvarken för ordning eller sedlighet vata tjenligt att gifva oäkta barrt lika rättighet i detta fall med äktäs
Men det är likväl billigt, att deras rättighet, att i mån af Föräldrarnas tillgångar njuta understöd, blir närmare bestämd äf Lagfens föreskrift och mer utvidgad än den nd äf- f Föräldrars arfsrätt efter oäkta harti innefattar också ett skäl att en dylik rättighet, åtmindstone till någon dei, bör vara ömsesidig.
Så vidt den ifråga ställde rättigheten kan förenas med ordning inom Samhället och enskilta Slägter, och icke leder till rubbning af husliga förhållanden eller dfen sämja inom äktenskapet, som Lagarne böra 1220 Den 22 Juni - böra bevara, bör den således, efter Utskottets tan» ka, anses såsom rättvis och för Samhället nyttig,'
Det är också troligt att Mödrar till oäkta barn, skulle ömare vårda sådana varelser, då de för dem insågo ett blidare öde, än det som vanligen väntar dem, oell de mest onaturliga af alla brott skulle snarare mindskas än ökas, om oäkta barns medborgerliga rättigheter utvidgades.
Såsom grunden till oäkta barns rättighet till sina föräldrars efterlemnade egendom kunde antagas, att i händelse dessa hafva äkta barn eller bröstarfvingar, de oäkta endast skulle njuta J .parts arfsrätt emot dessa, roen att då föräldrarne icke hafva äkta bröstarfvingar, deras arfsrätt skulle blifva hälften af den efter Föräldrarna arffallne egendom; att likväl, för erhållande af en sådan rättighet fordras kännande af Föräldrarna under deras li fs-' tid efter formaliteter, som i Lagen böra föreskrifvas^
En förändring af Arfsiagarna efter dessa grunder skulle likväl medföra en så hufvudsaklig rubbning deruti, att den må hända icke bör verkställas förr än i sammanhang med dessa Lagars allmänna omarbetande, heldst dervid äfven bör bestämmas huruvida Arfvejord skall undantagas ifrån den egendom, hvaruti oäkta barn kunna arfsrätt njuta; äfvensom fråga kunde blifva om denna rätt borde vara lika så val efter Fader som Moder.
— De frågor som dertill höra äro också ibland dem, vid hvilka Allmänna Omdömet närmast fäster sig och detta torde derföre böra rådfråga?
- Den 22 Juni. 1521 frågas innan Arfda Balken undergår en så hufvud* saklig ändring.
Ehuru Utskottet således för sin del tillstyrker att oäkta barns rättighet bör på förutnämnda sätt, eller ock med någon förändring i gradationen utvidgas, anser Utskottet likväl Riksens Ständer icke böra nu genast besluta verkställighet af sådana föreskrifter, utan endast, med gillande af den grundsattsen att oäkta barn böra någon arfsrättighet öfter sina Föräldrar till godo njuta, till Kongl. Eag-Comitéen öfverlemna ämnet, att uti den nya Arfda Balken närmare utredas.
Detta, tillika med den särskilta mening en af Utskottets .Ledamöter, enligt hvad bifogade Protocolls-Utdrag utvisar, tillkännagifva, varder till Riksens Höglofl.
Ständer vördsamt öfverlemnadt.
Stockholm deta 25 Maj 1815.
Ridd. och På Högvördiga PrestAdelns Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar ' vägnar II. F. Strömfelt.
Joh. Olof Wallin.
På Vällofl. Borgare- På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar E. G.
Petter Jernström. A. J. Wahlstjerna.
Upp - Den 23 Junit UJpplast hos samteliga Riks-StSnden d. 22 Juni, Vördsamt tyTemorial!
Vid det Vallöf!. borgare.Ståndet till pröfning förehaft det betänkande, sorn af Lag-Utskottet blifvit afgifyet öfver den af Herr Qfverste-Lieutpanien C. Reutersköld hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln väckta motion pm antagande af en Lag, hvilken satte alla förbindelser, så val j pen» ninge-transactioner som handel, i likhet nied Vexlar, hafva, på sätt det dervid den 19 och 27 sistiidne April haline PrqtqcoU utvisar, flera särskildta förslag till förändring i de rörande
Exer cutipns-verket pu gällande stadganden blifvit utaf flera bland St|ndets ledamöter gjorde, nemligen af Herr borgmästaren Norström; Att. då llps Gäldenär tillgång i lös egendom saknas till godt» görande af den skuld han är vorden ålagd att betala, deri nen fasta gods må kunna utan omgång elier särskild ansökning hos Konungens Befallningshafvande i mät tagas; att ej mera iin de« värdering, sorn dervid af utmätningsmannen verkställes, må tillåtas, enär i alla fall det vid Auctionen skeende högsta anbud bestämmer det pris, hvarföre egendomen mäste säljas; och att infordrandet af ägarens åtkomst handlingar icke må förhindra Autztionens verkställande; af Herr Lagmannen Nolleroth; om nödvändigheten af en sådan förklaring utaf K01^!- Förordningen den 28 Juni 1798 angående vissa omständigheter, som Uti Lagspknings- dcb utmätnings-m?! »kola iakttagas 1 Den 32 Juni, 18‘2 3 gas, att derigenom bestämmes hvad uter eller jnindre verkan Förskrifningar ställde till mnehaf.
Varén eller till viss man och Ordres må äga, enär betalning för de samma ej blifvit fordrad eller Lagsökning mot Utgifvaren anställd inom Sex månader efter förfallodagen; af Handlanden Vigander; att vid Lagsökning för skuldsedlar, ställde till viss man, Konungens Befallningshafvande må, på enahanda sätt, sorn angående Förskrifningar ställde till innehafvaren eller till viss man och ordres är förordnadt, genast ålägga gäl» denären förklarings skyldighet, vid äfventyr att ej vidare varda t målet hord, äfvensom att den i Kongl. Förordningen <1-, 11 Dec, 1766 KrorioFogdarne föreskrifria tid af irenne månader, inom hvilken de böra till verkställighet befordra laga kraft vunne Domar ock Utslag må förkortas; och af Rådmannen Sjöbohm, att executiva påföljden, så val för gäldenären sorn löftesmän, må bestämmas i afseende å så beskaffade Skuld-Sedlar, som, ehuru stal 1- de till innehafvaren eller till viss man och ordres, likväl icke innehålla annan förfallo-dag, än viss tid efter skeende uppsägning.
Sedan alla dessa Motioner blifvit till UagTJtskottets handläggning hänskutna, har Utskottet tagit de samma i öfvervägande och får öfver hvarje af dem afgifva följande utlåtande,.
Enär Lagen uti j Capitlet 5 §.
U[sökningsBalken tydligen stadgar, att om Gäldenären saknar tillgång i lösören till betalande af domk t skulo, las* Den g 2 Juni. skuld, hans fasta gods skall i mät ga, hvaraf således blifver en följd, att, vid sådan händelse, någon särskild handräckning af Konungens Befallningshafvande till den fasta egendomens försäljande ej är af nöden,'finnér Utskottet något vidareförordnande härom öfverflödigt; äfvensom Utskottet icke eller anser anledning förekomma till en så beskaffad ändring, som Herr Borgmästaren Norström föreslagit, uti hvad Kongl. Förordningarne den 17 Fehr. 174B, d. 4 Mars 175a och den 27 April 1810 samt Kongl. Förklaringen d, 27 Juni 1811 innehålla, angående det som vid utmätt fast ege ndoms-försälj ning bör iakttagas, heldst dessa föreskrifter tjena och äro nödiga så väl till bibehållande af Fordrings-ägares och Gäldenärers samt blifvande
Köpares af den utmätta egendomen ömsesidiga rätt och säkerhet, som ock att förhindra det Intecknings-ägare ej må i obehörigt lidande försättas.
Den förklaring af 1798 ars Förordning H;r Xagmannen Nollerroth, uti det af honom framstäldta ofvan omförmäldta ämne ansett vara nödig, har Utskottet funnit vara af enahanda beskaffenhet med den, hvilken Bädmannen Sundblad uti särskildt Memorial i berörde ämne yrkat; Och som Utskottet redan, genom nästlidne dag fasställdt
Betänkande deröfver meddelt yttrande, anser Utskottet sig endast nu böra detsamma åberopa.
Hvad åter beträffar den af Handlanden Vigander väckta fråga, om förmindskning af den ICrono - Den 2 i Juni, 1325 Krono-Fogdarne lemnade tid för verkställigheten af laga kraft vunne Domar och Utslag i Skuldfordrings-mnl; sä emedan desse
Tjenstemän i öfrigt hafva en betydlig mängd ansvariga görornäl att bestrida, hvaiaf de jemväl ofta hindras att ejelfve om berörde verkställigheter besörja, utan måste uppdraga förrättandet deraf åt Länsmännen, hvilka ock på de flesta orter äro träget sysslosat-’1 te, samt utmätningens fullbordande, Auctionens kungörande och hållande, jemte Uppbörden af Auctions-medlen , medföra vidlöfligare omgång och tidsutdrägt, finner Utskottet det vara betänkligt att föreslå någon ändring uti hvad i detta ämne ar stadgadt, heldst jemväl Krono-Fogden är undef eget betalnings-ansvar pligtig att vid den utsatta tiden redovisa för verkställigheten ; hvaremot , hvad rörer det af Handlanden Vigander gjorde Förslag, att vid skeende Lagsökning hos Konungens Befallningshafvande för Skuldebref, ställdt endast till viss man, Gäldenären må åläggas att genast, vid äfventyr att ej vidare i målet varda hörd, förklaring afgifva, Utskottet anser , att då Lagen i 12 Cap. 3 §.
Rättegångs-Balken stadgar, att om svaranden utan anmäldt laga förfall uteblifver från det Ting, hvartill han behörigen blifvit instämd, Rätten bör i Saken döma efter thy som sanning theri utletas kan, enahanda förhållande bör vara då en Gäldenär af Konungens Befallningshafvande kallas, att svara uppå emot honom gjord t påstående om betalnings-ansvar för skuld, och att således hvad 6 uti Kongl. Förordningen d. 28 Juni 1798 i detta afseende föreskrif ver - iis6 Den ji Junti ver bör sträckas till alla Skuldfordrings-mål, sonf hos Konungens Befallningshafvande göras anhängiga, utan åtskillnad af beskaffenheten eller lydelsen af deta handling, hvarå fordrings-anspråk^t sig grundat:.
Vidkommande dernäst det amne Rådmannen Sjöbohm framställt, angående bestämmande af d@
Skuldebref® executiva påföljd, som oaktadt de äro ställde till inriehafvaren eller viss man och ©■rdres, icke tillika innehålla viss förfallodag, utan böra 3 bestämd tid éfter skedd uppsägning betalas, finnér Utskottet, att den i 3 § af 1798 års Förordning meddelta föreskrift, att sålunda Ställda forskrjfningar ej få innehålla längre förfallotid än till Tolf månader från den dag Sedeln är utgifven, icke bör kunna till sin verkan förringas genom utsättandet af en obestämd och på skeende uppsägning beroende förfallotid, samt att följaktligen den strängaré executions-rätt, sorn ar dylika skuldebref tillagd, icke kan af fordringsägaren till godo njutas i annat fall, än då uppsägningen blifvit så tidigt verkställd, alt beta!- nings-tiden är för handen innan Tolf månader från förskrifningens dag förflutit; men att likväl i öfrigt den sammas kraft, att vara gällande till betalning för den, som deraf är innehafvare, derigenom icke förmindskas, I anledning häraf tillstyrker Utskottet alltså en sådan ändring af 2 Cap. 2 §.
UtsökningsBalken, att den, som för skuldfordran hos Konungens - Den 22 Juni. ungens Befallningshafvande sökes, är pligtig att inom förelagd tid med svar möta, samt att, om sådant utan beyist laga förfall försummas, Sökanden bör njuta sin rätt efter de skäl lian uppter; äfvensom Utskottet föreslår, det genöm utfärdande förklaring må bestämmas, att underlätet iakttagande af föreskriften uti 3 af 1798 år?
förordning, i afseende å förfallo tiden för Skuldebref ställde till inpehafvaren eller till viss man och ordres, icke medför tippan påföljd, än att den rätt , fordrings-ägaren för så beskaffad förskrifning äger att af Gäldenären genast njuta betalning eller, vid bristande godvilligt fullgörande deraf, fa honom bysatt, såmedelst till stp verka».
Upphört.
Ständer? pröfning vördsamt underslälldt?
Stockholm deri 26
Maj 1815- Rå Höglofl.
Ridd. och Rå Högvörd.
Prest® Adelös Ledamöters Ståndets Ledamöters /agnar Vägnar Joli, Olof Wallin, På Hedervärda Bonde® Ståndets Ledapiöters vägnät Petter Jernström, fl. F, Strömfelt, P| Valloll.
BorgareStåndets Ledamöters vägnar E. G. Holm, 4. J. Wahlstjerna, Upp - 1228 Den 22 Juni.
Uppläst hos Samtelig* Riks-Stånden don as Juni.
Ständers Stats-Utskotts Betänkande, angående Herr Assessoren Danckwardts Memorial om Skatteköp ä Ållestads Krano-Säteri i Elfsborgs Län. H öglofl.
Bidderskapet och Adeln har till StatsTJtskottet remitterat ett af Herr Assessorert G. M. Danckwardt ingifvet så lydande Memorial angående Skatteköp å Ållestads Krono Säteri i Elfsborgs Uän; '/ ”Om än det ämne, hvilket jag nu får den. äran att vördsamt framställa, kunde synas mera röra någon enskilt medborgares angelägenheter, jin räknas till de vigtiga allmänna ärender som hittils utgjort föremålet för Ridderskapets och Adelns motioner, är detta ämne likväl af deri egenskap att det tillförne hört till Riksens Höglofl.