Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti den af E. K. M:l, vid innevarande riksdag, till Rikets Ständer aflålnä nådiga Proposition, angående Statens medverkan för jernvägars anläggande, har E. K. M:t, sorn föreslagit Rikets Ständer att godkänna och antåga den grundsats, att jernvägs-slamlinier inom Sverige hädanefter böra anläggas och utföras genom Statens omedelbara försorg och på dess bekostnad, i fråga om beredandet af de tor sådant ändamål erforderliga tillgångar, uttalat den åsigt, att de medel, som härtill behöfde amandas, skulle, utan betungande skatter, kunna hufvudsakligen tillvägabringas genom bildandet af ett inhemskt fondsystem, hvilket, då cirkulerande statspapper derigenom korn me alt inom ett måttligt belopp införas, kunde på ett välgörande sätt ställas i förbindelse med de af Rikets kreditväsende och myntförhållanden påkallade åtgärder. E. K. M:t har således i nåder framställt det förslag: att för omförmälda stamliniers utförande, så vidt icke direkta slatstillgångar kunde dertill af Rikets Ständer, anvisas, medel må, i den mån det erfordras, efter Rikets Ständers pröfning och bemyndigande, beredas af Fullmäktige i Riksgäids-kontoret medelst upplåning emot obligationer, löpande med viss måttlig ränta samt underkastade amortering i en bestämd proportion årligen eller i mån af tillgångarne för återinlösning; dock borde sådan upplåning ej ega rum eller derpå beroende byggnad af stambanor företagas, utan så vida och allt efter som statsinkomsterna kunde beräknas lemna det öfverskott, som för betäckande af ränta och amorlissement å bvggnads-kapitalet tillsvidare skulle årligen erfordras.
Derjemte har E. K. M:t, under förutsättning af Rikets Ständers bifall lill den ifrågaställa högre beskattningen å bränvins-tillverkningen, tillika nådigst föreslagit, att Rikets Ständer måtte bemyndiga bemälde Fullmäktige, att, så vida denna skatt, vid dess uppbörd under åren 1855 och 1856, visade sig, utöfver behofvet för derå möjligen skeende andra anvisningar, lemna ett netto-öfverskolt af minst 615,000 R:dr, successivt och i män af Expeditions-Utskollets Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:o SOS. 651 behof genom det föreslagna upplåningssättet anskaffa och lill E. K.
M:ls nådiga disposition utbetala det kapital-belopp, sorn erfordrades för anläggningen af jernvägs-stamlinien från Stockholm lill Götheborg, utöfver kostnaderne för jernvägen emellan Köping och Hult. 1);:, eller alt ej allenast hafva antagit den här ofvan i nåder föreslagna grund för vidsträcktheten af Statens medverkan tiil jernvägars anläggande, utan ock för sådant ändamål anvisat en summa af
Fem millioner R:dr B:ko, Rikets Ständer, jemte redan i underdånighet aflåtet tillkännägifvande häraf, tillika, hvad anginge anskaffandet af erforderliga tillgångar för utförande af de jcrnvägs-IÖrelag, som anses böra genom
Statens försorg och på dess bekostnad verkställas, underdånigst hänvisat lill de beslut, hvilka, i fråga derom, att emot fonderade statspapper upplåna de för jernvägs-företag nödiga medel, komrne att hos E. K.
M:t särskildt i underdånighet anmälas; så hafva, för besvarande af E. K.
M:ts nådiga Proposition i sistnämnda hänseende, Rikets Ständer numera tagit denna del af ärendet i öfvervägande, hvarvid, efter noggrann pröfning af de fördelar och olägenheter, som kunna åtfölja eli inhemskt stats-skuld-system, Rikets Ständer kommit tili öfvertygelse derom, alt den af E. K.
M:t i nåder föreslagna skuldsättning utgör det enda medel, hvarigenom de tillgångar kunna anskaffas, som erfordras för all ål
Sverige bereda en sådan förbättring i dess kommunikalions-väsende, som tillfredsställer på en gång tidens nästan öfverallt uttalade och erkända fordringar samt den allmänna rörelsens och industriens gemensamma behof.
Beträffande sjelfva verkställigheten af den inhemska upplåning eller skuldsättning, som Svenska Staten sålunda bör underkasta sig, på det att fullständiga jern vägs-anläggningar må jemväl härstädes kunna utföras, har hos Rikets Ständer företrädesvis kommit i betraktande, som föijer, nemligen: a) låne-sältet:
Den motsedda betydligheten och långvarigheten af denna skuldsättning samt de dermed åsyftade ändamål fordra, att län, sorn Staten genom densamma erhåller, varda ä långifvarnes sida ouppsägbara.
Låntagaren eller Staten lärer deremot, såsom regel, icke höra afsäga sig rättigheten att kunna återbetala samma lån, derest och då den finnér sådant med det allmännas fördel öfverensstämmande.
Under antagande att de personer eller inrättningar och fonder, hvilka komma att begagna sig af tillfället att 'medelst omförmälda län få sina kapitaler förräntade, helst önska att för de Staten härigenom försträckta medel erhålla dess löpande skuldförbindelser och obligationer, synes ’ utgifning af obligationer böra ega rum, hvarigenom äfven både bokföringen förenklas och fordringarnas öfverlåtelse från man till man samt dervid löre fa Ilande liqvider underlättas.
Med stöd af hvad Regerings-formens 66 §. innehåller, bör bestyret' med lånets upptagning och skuldens förvaltning m. m. uppdragas åt Riksgälds-kontoret; och som detta Verk omedelbart kan och bör ombesörja upplåningen, synas inga särskilda hufvudförbindeiser eller aulorisationer erforderliga; dock att de obligationer, sorn för vissa andelar af länet varda utgifna, indelas i vissa serier. b) låne-vilkoren:
Vid upptagande af lån till större belopp och för längre lid måste, såsom ett för vårdandet af Statens kredit
,och vinnandet af det med länet äfsedda ändamål högst angeläget vilkor, anses, att de kapi lalér, som af Staten sålunda upplånas, varda å långi Tvärens sida ouppsägbara.
Och om än, tili en början samt innan obligalions-innehafvare hunnit mera allmänt vänja sig vid något annat sätt att realisera obligationer, än 652 Expeditions-Vtskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 203. deras uppsägning till inlösen, ouppsägbarheten koinmer att hos åtskilliga större och mindre kapitalister väcka tvekan i afseende på begagnandet af det erbjudna tillfället att få sina kapitaler förräntade, kan denna tvekan likväl förutses skola försvinna, i den mån fördelarne af kapitalernes säkra och orubbade förräntning samt möjligheten att, då sådant önskas, utan svårighet föryttra innehafvande obligationer, blifvit genom erfarenheten bekräftade.
I frågan om Staten förbehållen uppsägningsrätt, bar dock ej bordt förbises, alt, då de i sednare tider verkställda oförmodade uppsägningar af Riksgälds-kontorets utgifna räntebärande obligationer möjligen torde gifva anledning lill den förställning, att äfven de obligationer, hvilkas utfärdande af samma Verk nu ifrågakommer, likaledes efter en kortare tiderymds förlopp blefve uppsagda, skulle vissheten att sådant icke kommer alt ske, innan någon på förband bestämd längre lid tilländagått, säkerligen öka benägenheten alt begagna dessa obligationer till samiade kapital-behållningars förräntande.
Af sådan anledning och med afseende å orsaken till samt syftemålet med den nu föreslagna upplåningen hafva Rikets Ständer funnit de långifvare, af hvilka Riksgäld.s-kontoret erhåller hela det i obligationerna förskrifna kapital-belopp, böra tillförsäkras rättigheten att, under någon viss tid, få hafva sina kapitaler, emot den bestämda upplånings-räntan, i Riksgälds-kontoret innestående; hvaremot vid de fall, då kapital-rabatt eger rum, Riksgälds-kontorets styrelse bör vara oförhindrad begagna den i obligationerna deras utgifvare tillerkända rätt att dem, när som helst, till inlösen uppsäga.
Beträffande obligationernes räntefot, synes denna, för att i möjligaste mån minska det allmännas kostnader och utgifter för de upplånade medlens erhållande, icke böra bestämmas högre, än ovilkorligen erfordras för upplåningens framgång, hvarjemte härvid måste afses, bland annat; angelägenheten deraf, att icke den allmänna pénningeräntan i landet stegras genom det för Statens obligationer fastställda räntebelopp, samt att de i näriugarne nedlagda eller åt dessas idkare försträckta kapitaler icke lockas derifrån genom utsigler till större vinst af deras förräntande mot dylika obligationer.
Då Statens kredit, så vida den behörigen vårdas, bör vara större än den kredit enskilda inrättningar inom samma land ega; men detta företräde ingalunda synes böra af den förra begagnas på ett sätt, som motarbetar och möjligen tillintetgör de sednares verksamhet och framgång; så och med afseende å beloppet af den ränta, som för närvarande i allmänhet erlägges för Svenska Hypotbeks-föreningarnes inom Riket ulgifna obligationer, hafva Rikets Ständer ansett att, tills vidare, räntan för nu ifrågavarande obligationer, hvilken, vid tillåtelse att, efter sig företeende omständigheter, medgifva rabatt å de förskrifna lånesummorna, icke lämpligen kan vara oföränderlig, må fastställas till högst fyra procent ärligen; lärande denna ränta helst halfårsvis skola liqvideras. c) kapital-rabatten:
På det att belalniugs-vilkoren för ett tdlämnadt statslån måtte kunna lämpas efter Statens fördel, samt de medel, som i låneväg skola anskaffas, ändock med säkerhet kunna af Staten påräknas, medgifves, efter hvad kändt är, vanligen vid dylika Iåns upptagande sä kallad kapital-rabatt, hvarigenom för hvarje obligation således erhålles en mindre summa, än den deruti förskrifna, och Slaten således måste ej allenast, då obligationerna efter uppsägning infrias, för dem betala mer än den erhållit, utan älven, så länge de fortfara att vara räntebärande, i förhållande till det verkligen upplånade kapitalet erlägga högre ränta, än obligationerne innehålla.
Denna förut kända omständighet tages dock merendels alltid i beräkning vid ej mindre det sammanlagda obligations-beloppets, än den å obligationerna upplöpande räntans bestäm - Expeditions-Vt skott ets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 20 S. 653 mande.
Då de för lånets amortering afsedda medel användas till obligationers uppköpande under hand, kan emellertid Staten möjligtvis återbekomma sina utfärdade obligationer för ungefärligen samina belopp, som den vid deras utlemnande för dem erhållit; och under en längre lånelid kan jemväl skillnaden mellan den upplupna räntan för den nominela upplånings-summan och hvad den bordt utgöra lör det i sjelfva verket erhållna lånebeloppet ersättas genom den lägre räntefot, som med afseende å kapital-rabatten kunnat bestämmas.
Denna rabatt, hvarigenom långifvarne vanligtvis anse en verklig kapital-vinst kunna för dem beredas, gör obligationerna mera begärliga och afsättliga samt befrämjar alltså deras gångbarhet.
Vid större låns upptagande anses derföre merendels medgifvandet af kapital-rabatt såsom ett nödvändigt vilkor för låneoperationens framgång; och mera sällan lara fondpapper med längre eller obestämd betalningstid utgilvas, utan i förening med en sådan förmän för deras första emottagare.
I fråga om den för Svenska Stats-verkels räkning nu förestående upplåning hafva Rikets Ständer ock ansett sig föranlåtne medgifva rättighet till kapital-rabatts beviljande.
Innan någon erfarenhet vunnits om den benägenhet, större eller mindre kapitalister inom detta land kunna ega att emot ouppsägbara stats-obligationer, hvilka förut äro härstädes för den större allmänheten okända, förränta sina kontanta eller till enskilda' personer utlånade tillgångar, blifver det emellertid särdeles svårt att bestämdt angifva det belopp, genom hvars efterskänkande å låntagarens sida långifvare!! -skäligen kan anse sig godtgjord för alståendet af rättigheten att sitt försträckta kapital återfordra.
Bestämmes detta belopp högre, an som verkligen erfordras för tillfredsställande af långifvarnes anspråk, föranleder sådant en onödig uppoffring för det allmänna, som måste verkställa ränteliqviderne efter den i obligationerna förskrifna lånesumman och, vid obligalionernes återköpande eller inlösande, derför betala mera än vid deras utlemnande erhållits.
En sådan rabatt måste derjemte ega samma inflytande på penninge-ställningen i landet samt de för näringarnes bedrifvande tillgängliga kapitaler, sorn bestämmandet af en för hög och för kapitalisten öfver höfvan lockande räntefot; börande i öfrigt härvid, äfven den omständigheten afses, att, då Rikets Ständers beslut tillhör offentligheten, det af dpm fastställda och sålunda allmänt kända maximum för rabattens beviljande, sannolikt deremot kommer att af långifvare!! betraktas och fordras såsom minimum för obligationernes emottagande.
Rikets Ständer hafva derföre, med hänsigt till kapjtal-rabaltens belopp, för närvarande icke kunnat lemna någon annan bestämmelse till ledning och efterrättelse för Fullmäktige i Riksgälds-konloret än den, som, rörande det upptagna lånets amortering inom viss utsatt tid medelst dertill utgående statsanslag, här nedan förekommer i sammanhang med fastställandet af samma anslags belopp. d) obligationernas valörer:
Med fastställande af ett visst belopp, derunder valören ej får nedsättas, på det att obligationerne icke må ur allmänna rörelsen uttränga sedelmyntet och erhålla den emot deras beskaffenhet och ändamål stridande egenskapen af representativt mynt, hafva Rikets Ständer velat åt Fullmäktige i Riksgälds-kontoret öfverlemna att frågan om förevarande valörer, till antal och storlek, afgöra.
Obligationerne komma alt utgifvas å Riksdaler Riksmynt, motsvarande {.-dels Riksdaler silfver, enär, med decimal-systemets tillämpning pä rikets mynt, berörda räkne-enhet numera blifvit fastställd; hvarjemte och då, med hänsigt till den obligationerna åtföljande ouppsägbarhet samt deras möjligen långa tillvaro, innehafvarne måhända komma att anse del för sig betryggande, att obligations-beloppet jemväl i silfver eller speciemynt utsätles, sådant ock synts Rikets Ständer under nuvarande för - 654 Expeditions-Vlskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 20 S. hållanden destoniera lämpligt, som flera olika mynlbenämningär inom landet vanligen förekomma och ett nytt myntsystem blifvit af E. K. M:t och Rikets Ständer antaget. e) siats-anslag för ränleliqviderna och kapital-amorteringen:
För att åt en i vidsträcktare omfattning och för längre tid å Statens vägnar skeende upplåning bereda önskad framgång samt åstadkomma ett allmänt och fortfarande förtroende lill Statens både vilja och förmåga ali fullgöra de förbindelser emot längifvarne, som den härvid sig ålager, har det vid dylika
Iåns upptagning visat sig synnerligen angeläget, alt dessförinnan särskilda och för verkställigheten af ej mindre de årliga ränte-ulbetalningarne än den utlastade amorteringen af länets kapital-belopp fullt tillräckliga och ovilkorligen tillgängliga medel varda anvisade och uteslutande för sådant ändamål alsalia.
Enligt Rikets Ständers åsigt skulle derföre en så osäker och tillfällig samt till sitt belopp på förhand så obestämd tillgång, som de framdeles uppkommande öfverskotten å Stals-verkets årliga inkomster, ej kunna uppfylla de med en ränte- och amorlerings-fond afsedda syftemål; hvadan och dä en nyttig och nödvändig befunnen samt fördenskull vidtagen upplånings fortgång eller inställande ej eller synes böra bero utaf förslagsvis skeende beräkningar af slats-inkomsternas öfverskott, Rikets Ständer anselt sig icke kunna bifalla hvad E. K.
M:t nådigst föreslagit i fråga om oftanämnda upplånings lämpande efter det beräknade behållna öfverskotts-beloppet å dels stals-inkomsterna i allmänhet och dels bränvins-tillverknings-afgiften särskildt.
Jemte åsigten, det mindre lämpligt blefve, att, på sätt som skett vid åtskilliga föregående tillfällen, då läns upplagande för Svenska Statens räkning beslutats, till de härmed förenade liqviders behöriga verkställighet anvisa eller pantförskrifva någon viss stats-intrad, hysa Rikets Ständer den öfvertygelse, att både Stats-verkets kredit bäst vårdas och långifvarnes säkerhet för ränte- och kapital-belalningarnes oafbrulna fullgörande mest betryggas genom uppförande på stat af den efter lånets belopp lämpade anslags-sumina, som för räntans liqviderande och kapitalets amortering årligen erfordras; hvilken anslags-summa följaktligen bör fortfarande med oförminskadt belopp utgå, intilldess hela länet blifvit i stadgad ordning ålerbelaldt.
I öfrigt synes det vara nödvändigt att
Rikets hädanefter sammanträdande Ständer förbehålles rättigheten att kunna vidtaga de förändrade föreskrifter, som erfarenheten eller tidsförhållandena påkalla, med hänsigt till räntans och amorterings-anslagets belopp samt obligations-valörerne för de ytterligare lån, hvilka, med bibehållande för öfrigt af nu stadgade upplånings-grunder, komma att framdeles upptagas. f) amorlissemenls-fonden:
För att icke sammanblandas med andra för allmänna utgifter disponibla medel, synes det årliga anslaget till kapital- och räntc-liqvider för den fonderade statsskulden böra ingå till en särskild redovisad liqvidations- och amortissements-lönd, hvars behållning skall för sagda liqvider oförryckt tillhandahållas; dock att, till påskyndande af skuldens amortering, denna fonds influtna tillgångar, så vidt utan hinder för verkställigheten af föreskrifna, liqvider ske kan, alltid pä ett säkert och ändamålsenligt sätt göras räntebärande; i. hvilket afseende säkra räntebärande papper böra för nämnda fonds räkning uppköpas vid de tillfällen, dä det icke är med Statens fördel och fondens ändamål mera förenligt, att de obligationer, för hvilkas inlösande fonden bildats, af densamma återköpas; samt g) amorlerings-sättel:
Rland de 3:ne sätt, derigenom amortering af stats-obligationer, som på innehafvarens sida äro öuppsägbara, vanligen verkställes, nemligen: utloltning, uppsägning Expedilions-Vtskoltels
Förslag lill i milert), '-krifvelse, i\:o SOS <*!!er uppköp, svnes utloltning icke böra för 1111 ifrågavarande obligalioners amortering begagnas, enär detta amorteringssått för obligalions-innehafvarne medför' olägenheter, hvilka, då obligationerne icke utlemnats med kapital-rabatt eller understiga sitt nominela värde, ej ersättas af några motsvarande fördelar.
Efter hvarje utloltning måste nemligen en hvar, som innehar densamma underkastade obligationer, förskaffa sig upplysning om några och hvilka bland dem blifvit utlottade.
Vid ilrågakommande försäljning eller öfverlåtelse på annan person af sådan obligation, måste dessutom styrkas, alt den icke under den redan förflutna tiden blifvit utlottad och sålunda förlorat sin ränlebai hot.
Då deremot kapital-rabatt å obligationerna egt rum, eller då deras gångbara värde eljest understiger det föreskrifna Beloppet, beredes visserligen genom utloltningen dåvarande innehafvarne af de utlottade obligationerna en kapital-vinst; men denna motsvaras äter af en kapital-förlust å utgifvarens sida, hvilken kunnat undvikas i fall obligationerna, i stället för att utlottas, blifvit efter deras för tillfället gällande pris under hand inköpta för obligatioiis-ulgifvarens räkning.
Som del i allmänhet måste vara för Staten, såsom obligations-utgifvare, fördelaktigast att förminska sin skuld för utelöpande ohligaloner genom dessas återbekommande för mindre belopp, än del, hvarpå de lyda, och då, genom de af amorlissements-fonden verkställda obligations-uppköp, obligationernas värde och gångbarhet uppehållas samt framdeles ilrågakommande utgifning af enahanda obligationer måste underlättas, hafva Rikets Ständer funnit amorteringen af det lån, hvarom nu är fråga, alltid böra ske genom uppköp, då obligationernas allmänt gångbara värde understiger al pari.
När åter ett annat förhållande eger rum och tillfälle icke erbjuder sig lill obligationernas infriande under hand, synes den årliga amorteringen böra verkställas medelst uppsägning samt de uppsagda obligationeriias inlösande vid den stadgade förfallotidens utgång; börande, vid sådan uppsägning, en viss serie- och nummerföljd iakttagas.
I öfverensstämmelse med de här ofvan underdänfgst framställda åsigter hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt att, i fråga om erforderliga medels anskaffande för jernvägs-anläggningar, meddela följande beslut och stadganden: 1:0.
Genom upplåning för Statens räkning, enligt det här nedan angifna inhemska fond-system, anskaffas de medel, som, utöfver befintliga och disponibla tillgångar, erfordras för bekostande eller understödjande af de jernvägs-anläggningar, som af Rikets Ständer blifvit eller blifva beslutade, äfvensom de medel, hvilka för inlösen af dylika anläggningar, om sådan pröfvas böra ske, äro erforderliga. 2:o.
Denna upplåning sker genom fonderade, inom
Riket utgifna räntebärande obligationer, lydande å Svenskt mynt och utfärdade, på Rikets Ständers vägnar, af deras Riksgälds-konlor. 3:0.
Obligationerna ställas på innebafvaren, men äro å dennes sida icke uppsägbara.
Sådan uppsägning sker medelst derom i Rikets officiela tidning införd kungö - 656 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse. iV.o 2OS. reise.
För de obligationer, derför Riksgälds-kontoret emottagit hela det förskrifna kapital-beloppet, må Fullmäktige under en lid af högst tio är afstå från uppsägningsrältens begagnande.
Räntan för den i obligationerna förskrifna lånesumma utgår med högst fyra för hundra, efter år räknadt, och tiilhandahålles ovilkorligen obligalions-innehafvaren hvarje halft år, emot återställandet af den å samma ränta utfärdade kupon; börande hvar och en obligation, vid dess utfärdande, vara försedd/med dylika kuponer å halfårs-räntorna för en tidrymd af tio år; och skall samma obligation sedermera, intilldess den varder inlöst, hvart tionde år förses med nya ränte-kuponer för enahanda tid.
Vid upplåningens företagande, äfvensom under dess fortgång, ega Fullmäktige i Riksgälds-kontoret att, med afseende å dåvarande penninge-ställning samt de förhållanden, som härvid för öfrigt böra komma i betraktande, pröfva och bestämma om och i hvilken mån rabatt å det kapital-belopp, derå obligationerna äro utfärdade, må, inom de gränser nedanstående moment i fråga om lånets amortering föreskrifver,' varda af Riksgälds-kontoret medgifven. 5:o.
Obligationernas valörer, hvilka skola utsättas i både Riksdaler Riksmynt och Silfver-Specie, bestämmas af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret; dock får någon obligation icke utfärdas å lägre belopp än två hundra Riksdaler Riksmynt eller femtio Riksdaler Silfver-Specie. 6:0.
Till ränte-liqvider för dessa obligationer och kapitalets amortering anvisas samt uppföres å den Stat, som af Rikets Ständer vid hvarje Riksdag varder för Riksgäldskontoret utfärdad, ett, i öfverensstämmelse med Regerings-formens 66 §. utgående, årligt anslag, svarande emot fem procent å det belopp, som, enligt Rikets Ständers beslut, skall upplånas, så att minst en half procent å den föreskrifna lånesumman årligen må kunna användas till lånets återbetalande; kommande detta anslag att fortfarande och med oförminskadt belopp årligen utgå ända till dess hela lånet blifvit i stadgad ordning betaldt.
De i denna, likasom de i föregående 4:de och 5:te punkterna meddelade bestämmelser, angående dels räntans belopp, dels obligalionernes valörer och dels förhållandet mellan stats-anslaget och lånesumman, komma endast att tillämpas i afseende på det eller de lån, som erfordras för de, under innevarande Riksdag, till jernvägsanläggningar utaf Rikets Ständer beviljade statsbidrag.
Det årliga ränte- och ainorterings-anslaget bör ingå till en särskild redovisad liqvidations- eller amortissements-fond, hvars behållning skall för det med dessa medel afsedda ändamål allt framgent oförryckt tillhandahållas och användas, så att ränteliqviderna, vid derför bestämda terminer, varda ovilkorligen fullgjorda samt lånets återbetalning j föreskrifven ordning verkställd.
De till nämnda fond influtna medel böra, så Expeditions-lltskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o S06. 657 så vidt ske kan och sagda liqvider medgifva, städse på säkert och ändamålsenligt sätt göras räntebärande. 8:0.
Lånets amortering bör alltid ske genom uppköp af för detsamma utgifna obligationer, då dessas allmänt gångbara värde understiger det i deni föreskrifna kapitalbelopp (eller al pari); men i annat fall och derest tillfälle sig icke erbjuder att under hand infria obligationerna, bör amorteringen verkställas genom obligationers uppsägning samt inlösande efter uppsägningstidens förlopp.
Vid sålunda skeende uppsägning och inlösen af obligationer, bör en viss serie- och nummer-följd iakttagas. 9:o.
Amorlissements-fondens, äfvensom all den för öfrigt vid nu ifrågavarande statsskuld förekommande förvaltning, besörjes af Rikets Ständers Fullmäktige i Riksgäldskontoret.