Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det hade derföre ofta varit ifrågasatt, att staden skulle söka förskaffa sig ett amorteringslån, för att dermed inlösa de till egaren af Kikebo, Humlekärrshult och Nynäs utgående årliga tomtöreafgifter, men ett sådant lån kunde icke erhållas på billigare vilkor, än att den årliga räntan och den årliga kapitalafbetalningen i det närmaste uppginge till hvad nu årligen i tomtöreafgift erlades.
Någon lättnad kunde således icke härigenom beredas den närvarande generationen af tomtegare, utan först dem, som lefde i en aflägsen framtid och hvilka, befriade från en mängd bördor, som stadens nuvarande innevånare i och för samhällets ordnande burit och framgent komma alt bära, vida bättre än de nu lefvande, borde kunna erlägga den ifrågavarande afgiften.
Under det andra släder i vårt land vid deras första anläggande erhållit flera förmåner, bestående dels i skattefrihet under flera år, dels deruti att Staten lemnat medel till uppbyggnad af deras publika byggnader och dels deruti att de erhållit ej allenast den för sjelfva staden erforderliga grunden fri, utan ock för aflöning af magistrat och öfrige embetsman, betydliga jordsträckor, uppgående för åtskilliga af landets städer till flere mantal, hade Oscarshamn icke åtnjutit någon af dessa fördelar.
Sjelf hade staden efter högt pris inköpt den bergiga och oländiga mark, som utgjorde dess område, derå nedlagt högst betydliga kostnader för sprängning och planering, sjelf sörjt för aflönande af sin magistrat och sine tjenstemän, utan något bidrag af allmänna medel eller enskilda donationer, under få år inköpt eller nybyggt ett större rådhus med fängelse, tullkammare med våg och packhus, fattighus, folkskolebyggnad och ett hus för telegrafstationen, upptagit, planerat och stensatt torg och gator, byggt hamn- och lastbrygga med flere mindre företag; och inom kort förestode dock en dyrbar kyrkobyggnad jemte inköpande och planerande af kyrkogård.
Beräknades ett runstycke banko för hvarje af de 1,495,856 qvadratalnar, som utgjorde stadens område, uppkomme ett belopp, hvilket, kapitaliseradt efter 5 procent, gåfve en summa af 51,929 R:dr 22 sk. banko, eller 77,909 R:dr 16 öre R:mt.
Enligt afgifven skriftlig förbindelse hade dock egaren af Kikebo, Humlekärrshult och Nynäs, Ryltmästaren J. F. Hultenheim utfäst sig alt, emot en kontant lösesumma af 75,000 R:dr R:mt, för sig och sine rättsinnehafvare för evärdeliga tider afstå från rättigheten att uppbära ifrågavarande tomtöreafgift, derest berörde summa blefve erlagd inom förloppet af 3 års tid, räknad från den 30 Juni 1862.
Med 8 Stati-Ulskottets Utlåtande M 103. anledning häraf har motionären föreslagit, att Rikets Ständer mätte bevilja staden Oscarshamn elt anslag utan återbetalningsskyldighet af 75,000 R:dr R:ml, för ullösen af tomtöreafgälden till egaren af hemmanen Kikebo, Humlekärrshult och Nynäs, utaf hvilka hemmans områden hela stadens utmål vore afsöndradt, eller derest sådant icke bifölls, att hälften af den begärda summan måtte ifrågavarande stad beviljas såsom anslag, utan återbetalningsskyldighet, och andra hälften såsom amorteringslån.
Af motionen bilagda handlingar inhemtas att Kongl. Majits
Befallningshafvande uti underdånig skrifvelse den 7 Augusti nästlidet år till Kongl. Majit insändt och med sitt förord till nådigt bifall understödi en af Borgerskapets äldste i Oscarshamn å stadens vägnar gjord ansökning, att Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande lill nämnde stad af ett anslag utan återbetalningsskyldighet å 75,000 Ridr Rimt, för att inlösa och för framtiden befria staden från den tryckande tomtöreafgälden; Och hafva Kammar-kollegium och Stats-kontoret, uti infordradt underdånigt utlåtande, förklarat, det Kollegierna, som ansåge hvad sökanderne och Kongl. Majlis Befallningshafvande anfört, synnerbgast den omständigheten, att staden icke vid dess första anläggning hugnals med statsbidrag, vara af beskaffenhet alt förtjena nådigt afseende, funnit sig böra till Kongl.
Majlis nådiga bepröfvande öfverlemna, om icke ansökningen kunde af Kongl. Majit hos Rikets Ständer lill bifall förordas på del sätt, att hälften af den begärda summan såsom anslag utan återbetalningsskyldighet och den andra hälften såsom amorteringslån blefve beviljad.
Då förevarande fråga således redan utgör föremål för Kongl.
Majlis nådiga pröfning, synes det Utskottet olämpligt att Rikets Ständer nu skulle ingå i bedömande af de framställda anspråkens befogenhet, hvadan Utskottet hemställer, att Herr Dahlströms ifrågavarande motion ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 16 Oktober 1863. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863. Stats-Utskottets Utlåtande JVS 194. i N:o 194.
Ank. till Exp.-Utslc. den 19 Okt. 1863, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer, i fråga om kostnadsersättning lill militäre, civile och ecklesiaslike tjenstemän för en del resor i tjensleärenden. (U. A.)
Uti högstberörda den 29 sistlidne Mars till Rikets Ständer aflåtna skrifvelse (N:o 96) har Kongl. Maj:t erinrat, hurusom, efter det hos Rikets vid 1856—• 1858 års riksdag församlade
Ständer blifvit föreslaget att skjutsersättning enligt resereglementet måtte indelta arméens öfver- och under-befäl samt civilstat tilldelas för sådana resor i tjensteärenden, som icke förorsakats af föreskrifven tillsyn å de underlydande, nemligen: vid de syner och ekonomiska besigtningar, som anbefallas i Militieboställs-ordningen, jemte en del andra uppgifna förrättrfirigar, Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 24 Oktober 1857, anhållit, att, då det visserligen vore ganska betungande för indelta arméens befäl att af egna medel nödgas bestrida utgifterna för resor icke allenast i och för den egentliga tjenstgöringen, utan ock för förrättningar, hvilka icke stöde i omedelbart sammanhang dermed eller vore deraf föranledda, men flere embets- och tjenstemannaklasser, likaväl som den indelta arméens befäl, hade sig ålagdt att utan ersättning företaga resor i tjenste-ärenden, och billigheten fordrade, att deras möjligen icke mindre grundade anspråk ej lemnades utan afseende, Kongl.
Majit måtte, efter ärendets behöriga utredning, till Rikets Ständer göra nådig framställning, dels om och i hvilka fall ersättning borde tillerkännas militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för resor vid förrättningar inom deras tjenstedistnkt, dels ock om de kontrollföreskrifter, som i berörda hänseenden kunde finnas er orderliga.
Prot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 7 Höft. i 2 Stats-Utskottets Utlåtande M 194.
Med anledning af denna Rikets Ständers anhållan bade Kongl. Maj:t infordrat Krigs-kollegii, Förvaltningens af Sjöärendena och Kammar-kollegii gemensamma underdåniga utlåtande, hvilket afgifvits, sedan Kongl. Majlis samtlige Befallningshafvande och Domkapitlen i stiften, äfvensom Chefs-embetena för vissa indelta regementen och korpser hörde blifvit, hvarefter
Domkapitlen ytterligare på gifven anledning sig yttrat i frågan, huruvida icke, vid förrättningar i vissa af bemälda Kollegier förutsatta fall, ecklesiastik jords rätt lämpligen kunde bevakas ensamt af behörigen utsedd konsistoriilullmägtig, och sålunda icke både krono- och konsistorii-ombud behöfva tillstädeskomma; och har Kongl. Majit nu uti den nådiga Skrifvelsen meddelat hvad till utredning af frågan hufvudsakligen förekommit.
Med antagande, att, enligt Rikets Ständers skrifvelse, den nu väckta frågan om rese-ersättning omfattade endast sådana förrältningsresor, hvilka, till följd af särskilda förordnanden, af vederbörande inom deras tjenstgöringsdistrikt företoges, samt icke stöde i omedelbart sammanhang med eller vore föranledda af den egentliga tjenslgöringen, hade Kollegierna i allmänhet anmärkt, att vid frågans bedömande väl icke borde förbises, att löneförhöjning blifvit militär- och civilstaterna i sednare tider beviljad, men att denna löneförhöjning, utom det att densamma för vissa stater blott vore provisorisk, likväl ingalunda kunde anses så betydlig, att någon ersättning för en del resor vid extra förrättningar derföre icke borde utgå, synnerligast hvad anginge arméens befäl och underbefäl, hvilka derjemte måste företaga en mängd resor för tjenstens utöfning, hvarvid någon resekostnadsersättning icke kunde ifrågakomma.
För vissa stater eller korpser hade dock Kollegierna ansett några ytterligare bestämmelser, än de af Kongl.
Till dessa vore att hänföra landtmäteri-, skogs- och jägeri- samt lots- och fynngs-staterna, äfvensom Cheferne för flottans båtmanskompanier, för hvilka stater och korpser voro till efterrättelse ländande: för landtmäteristaten Kongl.
Majits förnyade taxa på arfvode för landtmäteri-förrättningar af den 12 Maj 1857; för skogs- och jägeristaten Kongl.
Brefvet den 23 Februari 1858, jemte Krigs-och Kammar-kollegiernas samt
Stats-kontorets derpå grundade kungörelse den 17 April samma år, hvarförutan särskilda föreskrifter för skogs- och jägeristaten i de norra länen blifvit meddelade; samt för lots- och fyrings-slaterna gällande förordning och reglemente om lots- och fyrinrättningen.
Med anledning af Kongl. Brefvet den 5 Oktober 1820 hade Cheferne för flottans bätsmanskompanier tillagts ersättning för deras resor till visst belopp, hvilket tid efter annan och sednast genom Kongl.
Brefvet den 13 Mars 1858 blifvit liliökadt, hvarföre det ålåge nämnde Chefer att på egen bekostnad verkställa de resor och förrättningar inom kompaniets stånd, hvilka för kompaniet kunde erfordras eller särskildt anbefallas; och hvarvid Kollegierna ansett alt äfven framgent borde förblifva.
Hvad särskildt beträffade de personer af ecklesiastikstaten, hvilka förordnades att såsom ombud bevaka ecklesiastika egendomars och personers rättigheter, hade Kölle - Ståts-Utskottets Utlåtande JYs 194. 3 gierna anmält, att Kongl. Majit genom nådigt Bref till Consistorium Ecclesiasticum i Upsala af den 15 Juli 1803 förklarat, att omförmälda fullmägtigskap borde åtfölja embetet och betraktas icke allenast såsom skyldigheter, dem kyrkostatens tjenstemän mot hvarandra inbördes borde fullgöra, utan ock såsom en res privilegii, presterskapet i nåder förunnad till bevakande af Ståndets bästa, samt att konsistorii-fullmägtige derföre icke egde att för deras embetsbefattmng dervid uppbära traktamente eller resepenningar.
Denna grundsats syntes äfven fortfarande böra vinna tillämpning i de fall, då fråga vore om sådana förrättningar, som med prestembetets utöfning stöde i närmare sammanhang eller afsåge presterskapets löneförmåner i allmänhet; men deremot borde ersättning tillkomma konsistorii-ombud, derest sådant särskildt förordnades, vid syner och besigtningar å ecklesiastika boställen, hemman och lägenheter, samt vid rättegångar, laga skiften och andra förrättningar, som rörande dessa hemman och lägenheter kunde ifrågakomma; hemställande Kollegierna, att berörda kostnadsersättning borde gäldas af kyrkans medel, eller, om tillgång dertill saknades, af församlingen, enär den institution, hvilkens rättighet härvid skall bevakas, icke syntes kunna undgå att vidkännas kostnaden för konsistorii-ombudets inställelse, samt då den ersättning, som i enlighet med stadgandet i 8 § af Kongl. Kungörelsen den 28 Maj 1830 tillkommer vederbörande, som förrätta ekonomiska besigtningar å kyrkoherdeboställen, kapellansoch klockarebohl samt presteslomhemman, skulle af kyrkornas medel utgå, och enahanda stadgande blifvit, rörande kostnaderna för laga husesyn å klockarebohl, genom nådiga Kungörelsen den 19 Juli 1841 meddeladt.
I sammanhang härmed hade dock Kollegierna fästat uppmärksamheten derå, att vid dylika syner, rättegångar samt egodelningsförrättningar jemväl särskildt kronoombud förordnades, i enlighet med stadgandet i 34 punkten af Kongl.
Enär det likväl i allmänhet vore obehöfligt att både krono och konsistorii-ombud skulle vara närvarande, då fråga endast vöre om bevakande af ecklesiastikstaten anslagen jord eller dermed förenade rättigheter och skyldigheter, eller när tvist icke förekomme emellan ecklesiastikstaten upplåten joid å ena, samt Kronans eller till andra stater och inrättningar anslagen jord, å andra sidan, utan det deremot vore mera lämpligt och rätlsenligt att Kronans tjensteman ensam utförde och bevakade ecklesiastika boställets eller jordens rätt, — samt då i dylika mål, rörande rnilitiestaten upplåten jord, der Kronans och regementets rätt och bästa stöde i oskiljaktigt sammanhang med hvarandra, det af enahanda skäl syntes öfverflödigt och obehöflig!. att, jemte krono-ombud, jemväl regements-ombud förordnades, helst kronoombudet på samma gång kunde bevaka regementets rätt och fördel, vore af Kollegierna hemsläldt, huruvida icke skäl skulle vara för handen att, efter vederbörandes hörande, meddela ett stadgande i ofvan antydda syftning, helst derigenom icke obetydlig besparing i kostnaden skulle vinnas, samt den till militie- och ecklesiastik-staterna upplåtna jordens rätt komme att lika noggrannt bevakas, som om särskilda regements- eller konsistorii- och krono-ombud tillstädes voro. 4 Stats-Utskottets Utlåtande M 194-
Då emellertid målens utgång till väsendtlig mån berodde derpå, att skickliga ombud i landsorten förordnades till bevakande af Kronans rätt, och det vore med billighet öfverensstämmande att någon ersättning bereddes åt de vanligen med ringare löneförmåner försedde tjenstemän, som för utförande af sådana fullmägtigskap ofta måste företaga långa resor, hvilka, genom i sednare tider stegrad skjutslega blifvit ganska betungande, samt slik ersättning äfven innefattade en uppmuntran för ombuden alt med ospardt nit fullgöra dem anförtrodda uppdrag, hade Kollegierna, — under hemställan, att, vid beräknande af resekostnadsersättning, såsom allmän regel borde iakttagas, att sådan ersättning ej finge ifrågakomma för det fall att förrättningen egde rum inom en half mil från tjenstemannens boställe eller, i händelse han icke vore med boställe försedd, hans hemvist, — i underdånighet tillstyrkt, att ersättning för resor till och ifrån extra förrättningar, så framt icke sådan förmån genom särskilda författningar redan vore bestämd eller i aflöriingen inbegripen, måtte be vi I jas, nemligen: 1:o
För militärstaten, eller befäl, underbefäl och civilstat vid indelta arméen vid nedannämda förrättningar, hvilka icke afsåge manskapets tjenstbarhet eller sammandragande till vapenöfning: a) syner och ekonomiska besiglningar å militieboställen; b) syner å samt omflyttning af ryttare- och soldat-torp; c) ombudsmannaskap vid syner och besiglningar å boställen, landtmäteriförrättningar, skogs- och jordransakningar samt rättegångar om jord, tillhörande boställen eller ryttare- och soldat-torp; d) krigsrältssammanträden, vid andra tillfällen än under mötestiderna eller inom garnisonsort; e) besiglningar och inventeringar å Kronans hus och byggnader samt å persedlar i regementenas allmänna förråd, äfvensom inventeringar af uppbördsmans handlingar; och f) inställelse vid utdelning af underhåll från Wadstena krigsmanshuskassa; hemställande Kollegierna, att, hvad angick militärperson, som beordras att hafva tillsyn vid nybyggnad eller reparation af karakterslös å militieboställen, ersättning finge efter vederbörande embetsverks pröfning, honom tilldelas medelst ett lämpligt arfvode, i förhållande till arbetets beskaffenhet och den större eller .mindre tidsutdrägt, som uppdraget medfört; 2;o För den lanillslalen tillhörande fögderibetjmingen, eller kronofogde, häradsskrifvare och länsman, då de beordrades att, i egenskap af krono-ombud, öfvervara syner och besiglningar å boställen, landtmäteriförrältningar, rättegångar om boställsjord samt andra Kongl. Maj:ts och Kronans rätt rörande ärenden, äfven för skogsoch jordransakningar, med i öfrigt bibehållen rätt, att vid erhållna förordnanden, i anseende till jäf eller laga hinder, tiil förrättningar utom sitt tjenstgöringsdislrikt åtnjuta förut medgifven ersättning; — dock att ersättning icke borde utgå till krono - Stats-Utskottets Utlåtaade M 194. 5 fogde eller länsman i mål, som handlaggas å häradsting, eller vid de tillfällen då kronofogde eller länsman, till följd af sm tjenstebefattning, måste vara närvarande; och 3:0
För ecklesiaslike embels- och tjenstemän, då de i egenskap af tillförordnade ombud vore närvarande vid förrättningar, som angmge ecklesiastike boslällshemmans och lägenheters rätt.
I afseende å beskaffenheten af den sålunda föreslagna ersättningen hafva Kollegierna, då de för ofvanberörda förrättningar erforderliga resors antal och våglängd icke kunde för hvarje tjensteman på förhand bestämmas, eller ens någon approximativ uppgift å den årliga kostnaden derför upprättas, hemställt, att samma ersättning mätte få utgå med skjutslega för det antal hästar, som, enligt resereglemente!, vöre för hvarje särskild tjenstegrad bestämdt, samt bekostas, dels af statsmedel vid alla de tillfällen, då förrättningen för Kronans räkning eller för bevakande af Kronans rätt och fördel påkallades, utan att enskild person varit tili densamma vållande och alltså borde ersättningen utgifva, dels ock af publika kassor och fonder samt allmänna verk och inrättningar, då förrättning för deras räkning och fördel ifrågakomme; dock att ersättning borde af statsmedel utgå till krono ombud, i det fall att ombudet ensamt bevakade till militie- eller ecklesiastikstaten anslagen jords rätt, hvarvid för såväl ombudet som den myndighet, hvilken egde inseende öfver den jord. hvarom fråga vöre, borde i tillämpliga delar gälla föreskrifterna uti Kongl.
Kungörelsen den 1 6
Beträffande derefter kontrollen i afseende å ersättningens beräknande och utbe . .. talande, hade följande bestämmelser blifvit af Kollegierna föreslagna: att skjutsersättningen borde beräknas ifrån det boställe eller den ort, der embets- eller tjenstemannen är stationerad och har sin tjenstgöring; dock att officer och underofficer, hvilka icke äro med boställen försedde, skulle, i det fall att de äro boende inom kompaniets, eller för staben inom regementets stånd, ega att från sina hemvist beräkna ersättningen, men, för den händelse åter att de äro boende utom kompaniets, eller för staben utom regementets stånd, ersättningen utgå endast för den del af vägen, som ligger inom gränsen för kompaniets eller regementets stånd; att vid Hallands infanteribataljon och Wester-Norrlands beväringsbataljon anställde officerare och underofficerare, hvilka ega att emellan mötestiderna vara boende utom bataljonernas stånd, måtte, om deras hemvist vöre så belägna, få, vid de tillfällen då de emellan mötestiderna kommenderas till förrådsbesigtning, beräkna skjutsersättning för den del af vägen, som är belägen inom gränsen af bataljonens stånd; att, då samma person är beordrad till flera på hvarandra följande förrättningar, ersättningen skulle utgå för en resa, men icke för särskilda resor från hemvistet till hvarje förrättning och åter till hemorten; att, såvidt lämpligen och utan olägenhet ske kunde, förrättningarne borde så ordnas, att de efter hvarannan egde rum, och att samma person biefve förordnad att såsom ombud öfvervara flera på hvarandra följande förrättningar inom samma distrikt, till exempel syner och besigtningar å boställen; 6 Stats-Ulskottets Utlåtande J\s 194. att gällande resereglementes bestämmelser och föreskrifter borde tillämpas; att ersältningsräkningen alltid borde åtföljas af förordnande från vederbörande embetsmyndighet, och verificeras, om personen varit förrättningsman, med utdrag af protokoll eller instrument öfver förrättningen, samt, derest ersättmngstagaren varit ombud, med förrättnmgsmannens intyg derom, att ombudet förrättningen öfvervarit; att, sedan räkningen, hvilken borde ingifvas till Kongl. Majits
Befallningshafvande i det län, hvarinom förrättningen egt rum, blifvit i Lands-kontoret granskad och till våglängden bestyrkt, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande egde att det godkända beloppet från Landtränteriet förskottsvis utbetala, emot ersättning från den Riks-statens Hulvudtitel, publik kassa eller fond, verk eller inrättning, hvartill utgiften rätteligen hörer; samt att Kongl. Majlis Befallningshafvande skulle ega att, vid hvarje halfårs utgång, till vederbörande embetsverk, som hade sig uppdragen förvaltning af Hufvudtileln eller fonden, eller till Styrelsen öfver det betalningsskyldiga verket eller inrättningen, insända ersättmngsreq visition, åtföljd af behöriga verifikationer, i öfverensstämmelse med hvad genom nådiga Brefvet den 14 November 1854 och Krigs-kollegii derpå grundade kungörelse den 30 Januari 4 855 redan är stadgadt, angående rese- och traklamentsersättning åt nämndemän, samt att lika föreskrifter rörande ersätlningsreqvisitionernas granskning hos embets- eller styrelseverken måtte meddelas, som genom berörda nådiga Bref äro till efterrättelse anbefallda i afseende å ersättningsreqvisitionerna å nämndemännens resekostnader.
Majit, som funne
Kollegiernas ifrågavarande förslag till bestämmelser angående reseersättning till militäre, civile och ecklesiaslike tjenstemän flir en del dem åliggande tjensteförrältningar böra i hufvudsakliga delar godkännas, ansåge dock ändring och rättelse i de föreslagna stadgandena böra i nedannämnda hänseenden ega rum.
Enär vid rättegångar, syner och andra förrättningar, som anginge till ecklesiastikeller militiestaten anslagen jord, eller dermed förenade rättigheter och skyldigheter, tillräcklig trygghet för bevakandet af det allmännas rätt borde kunna vinnas genom närvaro af endast ett allmänt ombud, borde väl ändring i de för dylika fall nu gällande stadgande!) ske; men, då största nitet för bevakandet, af den ena eller andra af dessa staters rätt och bästa vore att förvänta hos ett ombud, som tillhörde samma stat, ansåge Kongl. Majit att endast konsistor ii- eller regements-fullmägtig borde i dessa fall förordnas, der icke, på grund af särskilda förhållanden, äfven krono-ombuds beordrande kunde anses af omständigheterna påkalladt; hvaraf ock blefve en gifven eföljd, att ersättning till sådan regements-fullmägtig skulle af statsmedel utgå, hvarmot godtgörelse till konsislorii-ombud borde gäldas på sätt Kollegierna föreslagit.
Stats-Utslcottels Utlåtande JM 194.
Äfven för embets- och tjensteman, som innehade boställe, dock utan att der vara boende, syntes resekoslnads-ersättningen lämpligast kunna beräknas ifrån bans rälta hemvist, med iakttagande af de bestämmelser i öfrigt, som blifvit föreslagna för de fall att regements-ombuds hemvist vore beläget utom kompaniets eller regementets stånd.
Som Kongl. Majit vore sinnad att framdeles meddela beslut om ändring i nu gällande föreskrifter angående militär-befäls närvaro vid utdelning af underhåll från Wadstena krigsmanshuskassa, kunde all fråga om ersättning för resor till dessa förrättningar förfalla.
På sätt Kollegierna föreslagit, borde väl ersättning, der den komme att utgå, inskränkas till endast skjutslega för det antal hästar, sorn, enligt resereglementet, vore eller blefve för hvarje tjenstegrad bestämdt; men då antalet af förrättningar, der sådan ersättning ifrågakomme, sannolikt inom hvarje län blefve ganska stort, fastän beloppet för hvar och en särskildt svårligen kunde blifva af större betydenhet, vöre det af särdeles vigt att söka ernåendet af enkelhet i bestämmelserna, utan eftergift af nödig kontroll.
Dessa fördelar syntes Kongl. Majit åstadkomna i de föreskrifter, som i detta hänseende redan blifvit tillämpade å ersättningar för tjensteresor vid statens jernvägar, ithy att godtgörelsen utbetalades med visst lika belopp för hvarje mil, oberoende af förhållandet att ömsom lands- och stadsskjuts, ömsom reserv- och entreprenadskjuts varit begagnad.
Ett sådant medelbelopp ansåg Kongl. Majit, — med afseende å den olika lega per mil, som för hvarje häst nu utginge med 80 öre, I Ridr och 1 Ridr 20 öre, jemte 6 öre milen i lega för åkdon med fjedersäte, färj- och bropenningar å en del ställen, samt godtgörelse för skjutsbudning och till medföljande körsven, hvilka sistnämnda två afgifter, ehuru icke i lag påbjudna, dock genom häfd numera vore af beskaffenhet att desamma i de flesta fall svårligen kunna af en resande undvikas, —lämpligast kunna fastställas till 1 Ridr 25 öre milen för hvarje häst; och skulle, med undantag af hvad i resereglementet angående dagtraktamente finnes bestämdt, föreskrifterna deri för öfrigt gälla till efterrättelse.