Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skatten för bränvinsbränning är förfallen sista dagen i månaderna December och Februari samt i medio af April.
Derest afgiften icke inom en månad är betald, får bränvinstillverkningen i det bränneri, ifrån hvilket den ej blifvit inbetald, icke fortfara, utan skall apparaten förseglas och sålunda stå tills afgiften är gulden, om än full valuta för densamma är lemnad i annan egendom.
Denna förseglings förrättande betalas af vederbörande.
Till säkerhet för skalte-afgiften skall staten hafva första prioritet i samtlige bränvinsrcdskapcn, nemligen hvart och ett i bänneriet befintligt redskap för kokning, mäskning, jäsning och afverkning, äfvensom den i bränneriet eller dess jnagasiner befintliga qvantitet bränvin, samt do kärl, hvaruti det bcfinnes. § 50.
Politimästaren och politiets betjente i städerne, samt fogden och länsmannen på landet åligger den speciella tillsynen öfver denna lags vidmakthållande, liksom de, när helst det begärcs, måste vara kontrollörerne behjclpliga med eftersynen; hvarjemte politiets betjente och länsmännen, eller de; som i dessas ställe dertill förordnas, äro skyldige att infinna sig i vederbörande bränneri en bestämd timma hvarje dag, för att deltaga vid bränvinets uppmätning och profning, hvarvid de erhålla 56 sk. för hvarje förrättning.
Politiets betjente samt länsmännen åligger det tillika att så snart som möjligt, och senast inom 2i timmar i stad och 8 dagar på landet, göra anmälan om hvarje öfver trädelse, hvarom de kunna erhålla någon kunskap. § 5i.
Derest någon, sedan ett redskap är uppmätt och stämpladt, i afsigt att derigenom vinna någon fördel eller undansnilla afgiften, förändrar detsamma till form eller storlek, utan att det ånyo mätes eller stämplas, innan det blir bcgagnadt, eller också till bränvinsbränning begagnar delar af en stämplad apparat i förening med ostämplade, eller på hemligt sätt fogar till sin apparat sådana delar, som förändra dess rymdinnehåll, eller den som på svekfullt sätt tillställer, att mättet kommer att uppgifvas mindre, antingen det nu angår apparaten eller produkten, eller vid bränvinsbränningen begagnar delar af en apparat, som vid mätningen äro uppgifna att begagnas för annat ändamål, eller bryter försegling, eller på annat sätt begår streck, skall anses förvunnen att straffas med fängelse på vatten och bröd, eller till straffarbete i 5:te graden. § 52.
Den ; sorn på annat sätt bedrifver olaglig bränvinsbränning, straffas första gången med böter från 50 till -100 Spd. eller fängelse på vatten oQh bröd; gör han sig åter skyldig till sådan förbrytelse, straffas med böter från -100 till 200 Spd. eller straffarbete i 5.te graden. § 55.
I de fall, hvarom §jj 5-1 och 52 handla, äro bränvinsredskapen förbrutna, nemligen 60 Norska Kommiss.
Brännvinsbränning en. hvarje i bränneriet befintligt redskap för kokning, mäskning, jäsning och afbränning äfvensom det i bränneriet befintliga bränvinet, samt de kärl, uti hvilka det förvaras.
Ilvad sålunda är dömdt förbrutet, skall på offentlig auktion försäljas. § 54.
Utom det stadgade straffet samt konfiskering, skall den, som bedrifvit olaglig bränvinsbränning, äfven ersätta den afgift han undansnillat.
Afgiften för en ostämplad apparat, som blifvit begagnad till bränvinsbränning, beräknas från den dag, då apparaten första gången begagnades.
En apparat, hvars försegling är bruten, anses som hade den varit begagnad från den dag, den sist förseglades.
Likväl kan den det angår frikännas från afgiftens erläggande för den tid, han skaffar bevis att apparaten ej varit begagnad.j
För det fall att skatten blifver lagd på mäskekaren eller på den erhållna produkten, beräknas den dagliga afgiften efter hvad man, i förra fallet, kan uppskatta det begagnade kar-rummet kunna hafva varit, och, i det senare, efter uppskattning af hvad som kan hafva varit produceradt, alltsammans beräknadt i medeltal per dag.
g 55.
Den, som erbjuder eller gifver någon kontroll- eller skatte-betjent, med hvilken hån, i egenskap af bränvinsbrännare, har att göra, penningar,eller penningvärde, straffas med böter från 10 till 100 Spd. g 56.
Förseelser, som ej kunna räknas höra till olaglig bränvinsbränning, för hvilken ofvan är stadgadt straff, beläggas med böter från 5 till 50 Spd, utom ersättning för skadan, der sådan kan vara åstadkommen.
Till dylika förseelser äro t. ex. att räkna underlåtenhet af den i §§ 7 och 10 omförmälda anmälan, liksom den i § 15 anbefallda anmälan om företagen förändring; försummande af alt genast hafva till hands och vid anfordran förevisa rätta vederbörande de i § 11 omförmälda dokumenter; makulering af desamma; bortflyttande af redskap utan skedd anmälan (§20); vägrande af att lemna nödigt biträde, enligt § 5 etc.; försummelse att efterkomma hvad som är föreskrifvet i § 26, litt h till m, och § 27, litt. d. § 57.
När åtal för öfverträdelse af denna lag eger rum, måste husbonden ansvara för sin hustrus, sina barns, sitt tjenstefolks och sina arbetaros gerningar, såvidt det rörer penninge-ansvar eller konfiskation, så vida han ej förmår bevisa, att det åtalade skett emot hans vilja, eller att han sjelf derigenom lidit större skada, än den fördel I^unde hafva varit, som syntes vara tillämnad, samt så vida ej genom flera förefallna omständigheter kan bevisas, att han varit ovetande om hvad som blifvit gjordt; ty i dessa fall, äfvensom när kroppsligt straff kommer i fråga, skola de vidkommande sjelfva bära ansvaret.
1 händelse af att barn, tjenstefolk eller arbetare skola stånda ansvaret f(jr hvad som skett, konfiskeras icke redskapen, utan skall deras värde läggas till plikten.
g 58.
Brån vitisbränning en. 61 3 55.
När sådana förseelser, som ofvan äro bclagde med straff, upptäckas, skall hätftea af böterna och af den förbrutna redskapen tillfalla anmälaren, derest han derpå gröt anfordran.
För så vidt böterna, eller hvad sorn dömes förbrutet, ej tillfalla artmälareny eller han derpå icke gör anspråk, tillfalla desamma »förmändsdlstriktet».
Är afgiftbn lagd på de förbrutna redskapen, så äro statskassan och anmälaren, eller »fortaafadsi distriktet» lika prioriterade, l 50.
Den, som efter Törut gällande lag är ålagd straff för förseelse, för hvilken i denna lag förhöjd bestraffning, är stadgadt i händelse förseelsen upprepas, och som på nytt gör sig skyldig dertill, betraktas sorn hade han förut varit dömd till samma straffdom närvarande lag skulle hafva medfört.
I -10.
När någon angifves för sådana förseelser, som efter ofvananförda bestämmelser icke medföra annat straff än böter, eger i köpstäderna politimästaren, och i »ladestäderna» samt på landet fogden, derest, han Anner anledning vara för handen att yrka ansvar att insända vederbörandes förklaring, om han i godo vill erlägga de böter, söm bomäldé embetsman funnit skäliga.
Finner fogden eller politimästaren att saken ej lämpligen kan bestraffas med det minsta bötesbelopp, som är bestämdt, samt att andel af dessa böter skulle komma att tillfalla fogden eller politimästaren sjelf, skall amtmannen bestämma pliktens belopp.
Förklarar den det vidkommer sig vara villig att erlägga den honom åsätta plikt skall det godvilliga afgörandet, som, i händelse förseelsen förnyas, har samma verkan som en dom, införas i politirättens protokoll, och kunna de öfverenskomna böterna i nödigt fall indrifvas genom utmätning. u Förnekar deremot vederbörande förseelsen, eller förklarar han sig ej färd i» till godvillig uppgörelse, eller svarar han icke inom honom förelagd tid, skall fogden "eller politimästaren, så vida han ej sjelf är domare i politirätten, i annat fall amtmannen, draga försorg om att saken åtalas vid en politirätt, som på landet kan i allmänhet hållas vid de vanliga tingen.
Saker, som angå andra öfverlrädelser, för hvilka annat straff än böter är stadgadt behandlas efter de grunder, som i allmänhet gälla för åtal af förbrytelser.
I di.
Politimästaren eller länsmannen skola-ombesörja, alt i hvarje bränneri finnes på något tjenligt ställe uppslaget ett plakat, som innehåller denna lags §§ 25, öi, 52, 55, 56, 57, 58, samt, efter omständigheterna, antingen § 26, 27 eller 28, äfvensom uppgift öfver afbrännings-apparatens rymdinnehåll, såväl sora, i händelse af skatt å mäskekaren, mäskekarens rymdinnehåll.
Förkommer eller förstöres plakatet, skall genast, på egarens bekostnad, ett nytt uppslås.
Likaledes eger politimästaren eller fogden att besörja anslag på tingsställen och gästgifvareställon af ett dylikt plakat, endast med undantag af uppgift öfver redskapens storlek.
Bil till.
Särskilda Ut sk.
No i. $ 62 Norska Kommiss.
Betänk, äng. Bränoinsbränningen.
I 42.
Närvarande lag träder i kraft med den 4 Januari \ 849.
Från och med denna tid upphäfves lagen af den 4 Augusti 4S27 angående bränvin bränning och bränvinsförsäljning, för så vidt den ännu är gällande, samt lagen af den 4 Augusti 4845, innehållande förändringar uti och tillägg till lagen angående bränvinsbränning af den 4 Augusti 4 82", till all kraft och verkan.
Christiania, uti den genom Kongl, nådigste Kommissorium af den 5 Maj d. å. nedsatta Kommission, den 28 Oktober 4847.
D. VOGT. O. M. HAUGE.
P. T. FAUCHALD. H. STEENSTRUP.
Norska Regeringens underd.
Utlåtande. 65 Norska Regeringens underdånigste Utlåtande af den 9 Februari 1848.
Chefen för Finans- och Tull-departementet, Statsrådet Vogt, har i underdånighet föredragit följande:
Medelst nådigst kommissorium af den 5 Maj J8J7 biet en kommission, bestående af byfogden Vogt, köpman Hauge, landtbrukaren Fauchald och Candidatus Juris Steenstrup, nedsatt för att utarbeta förslag till bränvinsbränningens beskattning efter mäskekarens rymd-innehåll samt den kontrollfäring öfver denna näring, sorn är erforderlig, äfvensom förslag öfver de omkostnader, som med sådan kontrolls förande kunna vara förknippade, samt desslikes att afgifva ett utlåtande, huruvida införande af ett dylikt beskattningssätt kunde vara lämpligt med afseende på tiden; hvarjemte det äfven varit kommissionen ålagdt att, i fall hon ej skulle anse beskattning af mäskekaren vara den mest ändamålsenliga, hon då tillika borde utarbeta förslag till ett annat beskattningssätt, hvilket vore lämpligare.
Under den 28 sistlidnc Oktober har kommissionen ingifvit sitt betänkande till departementet, hvilket, tillika med de dertill hörande bilagor, är närvarande underd. föredragning vidfogadt.
Då kommissionen ansett, att ett förändradt beskattningssätt skulle komma att göra nya lagreglor nödiga, har hon tillika utarbetat förslag till en ny lag, som är sålunda atfattad, att den kan användas under hvilketdera som helst af de beskattningssätt, om hvilka fråga antagligen kunde bli, äfven väl för den händelse, att ingen skatt blcfvc påbuden.
Oaktadt kommissionen obetingadt förklarat sig för det beskattningssätt, enligt hvilket afgiften beräknas omedelbart för den färdiga, vid destillationen vunna, produkten, har hon likväl, för att uppfylla hvad i det Kongl ,kommissorium är befaldt, tillika utarbetat förslag till mäskebeskattning, samt för det fall, att hvarken denna eller produktbeskattningen skulle komma alt användas, jemväl utarbetat ett dylikt förslag till beskattning efter bränvinsbrännings-apparatens rymdinnehåll, under antagande af, att detta beskattningssätt då blifver det enda, som kan komma i fråga, men likväl så att de stadgar, som för närvarande gälla för detsamma, böra undergå förändring.
Slutligen har kommissionen vidrört annu ett 4:de beskattningssätt, nemligen att tillåta bränvinsbränning mot bevillning, som särskildt meddelas för hvarje fall, samt med ett bestämdt årligt afgiftsbelopp, lika stort för alla bränncrier, med eller utan inskränkning i afseende på bedrifvande af desamma.
Hvad detta sednare sätt angår, har kommissionen icke framlagdt något bestämdt förslag, enär den är af den åsigt, alt man ännu saknar tillräcklig erfarenhet derom, för alt kunna derpå inlåta sig.
Departementet skall nu utbe sig, att först få göra en framställning af det hufvudsakligaste af kommissionens arbete rörande beskattningen, samt derefter uppgifva det förslag, som efter departementets förmenande förtjenar företräde, och som departementet ämnar att i underdånighet anhålla måtte vid nuvarande storting blifva framlagdt till antagande; hvarefter departementet skall gå igenom den andra delen af kommissionens betänkande, som angår lagstiftningen, och dervid bifoga de anmärkningar, hvartill departementet kunde finna sig föranlåtet, samt föreslå de förändringar, som i följd deraf torde föranledas.
N:o 4. -10 64 Norska Regeringens underd.
Utlåtande. I.
Afäshebeslcattning.
Med mäskebeskatfning förstås beskattning af det kar-rum (mäskekaren), hvaruti det till bränvinsbränning bestämda material undergår jäsningsprocessen.
Kommissionen anför att denna beskattning antingen användes på så sätt, som i Preussen och de' Danska köpstäderna, att afgiften beräknas för hvarje gång ett mäskekar fylles och afjäses, eller också såsom i de Danska landtdistrikterna, att afgiften beräknas för en gifven tid, efter det antal gånger, man antager, att dessa kar kunna hafva varit använda lill afjäsning.
Utom dessa 2:ne beskattningssätt, användes,1 efter hvad kommissionen har sig bekant, -ännu ett tredje uti England, hvilket äfven kan kallas mäskebeskattning, ehuru afgiften understundom beräknas efter den erhållna produkten, nemligen när denna utkommer med en större qvantitet alkohol, än den mäsk, hvaraf den är erhållen, efter anställd profning kan anses hafva innehållit, frånräknad den förlust af alkohol, som man räknar ega rum under destillationen.
Med hänseende till detta sista beskattningssätt, har kommissionen anfört, att lion saknar nödig kunskap om den närmare detalj vid detsamma, samt det dermed förenade kontrollväsendet, för alt kunna yttra sig deröfver, hvarjemte kommissionen efter den kännedom, hon har om detta beskattningssätt, anser, alt det icke har något* väsendtligt företräde framför produktbeskattningen, sadan kommissionen ämnar föreslå densamma.
Af de 2:ne andra beskattningssätten har kommissionen förklarat sig för beskattning af karet för hvarje gång det fylles med mäsk till afjäsning, samt i anledning deraf utlåtit sig pä följande sätt: »Begge beskattningssätten medföra väl den olägenhet, att man, för att kunna begagna »kar-rummet till afjäsning af det största möjliga qvantum sprithaltig massa, och sålunda »inbespara något af afgiften, föranledes att maska sä tjockt som möjligt, hvarvid man »förlorar i utbyte; men det sednare har tillika det onda med sig, att jäsningsprocessen »påskyndas (på samma sätt som afbränningsprocessen vid beskattning å pannerymden), för »alt kunna medhinna så många afjäsningar som möjligt på den gifna tiden, hvilket likaledes sker på bekostnad af utbytet.
Det sista beskattningssättet innehåller således 2:ne »möjligheter att frigöra den färdiga produkten från en del af den afgift, med hvilken »man vid skattens bestämmande trott sig kunna träffa densamma, samt följaktligen alt »göra osäker hvarje beräkning öfver den inkomst som utaf brännerirörelsen kan tillkom»ma statskassan, liksom den innebär en tvåfaldig uppmaning att förslösa en del af det »material, hvaraf man ämnat att bereda bränvin, så vidt nemligen inbesparingen å skafsten uppväger den förlust i utbyte, som bränneri-egaren gör.
Härtill kommer vidare, att »missbruk lätt kunna öfverskylas derigenom att man later jäsningsprocessen börja eller »sluta i oskattlagda kar, såsom förmäskkar, kylskepp eller mäskreservoircr.»
Då det sistnämnda beskattningssättet sålunda har väsendtliga brister, utan att medföra motsvarande fördelar, torde principen att beskatta karen för hvarje gång de begagnas blifva den rigtigaste för det förslag, det åligger kommissionen att utarbeta.
Innan kommissionen emellertid gått öfver till behandlingen af detta förslag, har hon gjort en kort framställning af de beskattningsreglor, som gälla uti Preussen och Danmarks köpstäder.
Enligt denna framställning 'ägges afgiften i de Danska köpstäderna både på kar rummet och materialet.
Densamma erlägges på förhand, och på sådant sätt, att redskapen ej upplåtes till begagnande, innan qvittenser öfver den erlagda afgiften förevisas.
Dessa qvittenser (de s. k. »bränn- och förmalnings-sedlarne») förvaras i bränneriet till ledning för kontrollen, som derigenom, att bränvinsbrännaren är skyldig att förete brännoch förmalningssedel för den massa, som belinnes i hvarje kar, är iståndsatt, att följa det matarial, på hvilket sedlarne lyda, genom alla stadier af produktionen.
Hjelpreda Norska Regeringens underd.
65 skapen är skattefri, dock under vilkor, att det aldrig får finnas jäsande mäsk uti densamma.
Att införa ett sådant beskattningssätt i sin helhet hos oss, anser kommissionen icke låta sig göra, dels emedsn bränaerierna uti landtdistrikterna ofta ligga flera mil från närmaste skattekontor, samt stadgandet att afgiften på förhand skall erläggas, således svårligen skulle kunna uppfyllas, dels emedan man sannolikt ej skulle kunna anskaffa lämpliga kontrollörer, hvilka, för att missbruk skulle kunna förebyggas, nödvändigt måste vara väl invigda i hela bränvins-brännings-handteringen, särdeles mäskningsprocessen.
Uti Preussen hvilar bränvinsafgiften, för så vidt den träffar bränvinsproduktione-n utaf mjölhaltiga ämnen, såsom säd och potates, på mäskekaren; men när socker, sirup, eller andra sockerhaltiga ämnen, eller frukt, bär, vin, öl o. s. v. begagnas, erlägges afgiften dels efter pannerymdon, dels är den lagd på materialet.
Alla hjelpredskap äro skatlskyldige, med mindre att vederbörande medgifva deras skattefria begagnande, hvilket vanligen år händelsen i hvarje ordentligt inrättadt bränneri, der alla kar äro i passande förhållande till rörelsen, och der egaren har vederbörandes förtroende.
För att jästkaren må kunna begagnas, utan att afgift för dem behöfver erläggas, är föreskrifven en mängd detaljbestämmelser angående deras storlek och begagnande.
Bränvinsbrännaren mäste dessutom för hvarje månad afge en nöjaktigt affattad plan för sin rörelse, från hvilken han, vid vite, ej får afvika.
Kontroll sker hvarannan och hvar tredje dag.
Kontrollörerna måste der, såväl som i Danmark, hafva en särdeles noggrann kännedom om hela bränvinsbränningen, hvarföre de liesta underkontrollörer, innan de anställas såsom sådana, vanligen hafva tjenat såsom extra under 1 i 3 år, för att hinna göra sig tillräckligt bekanta med saken.
Sedan kommissionen derefter hänvisat till den af kandidaten Steenstrup till Inrikesdepartementet under den-18 Februari förlidne år afgifna berättelse om bränvinstillverkninge^ i Danmark och Preussen, hvilken berättelse, med tillhörande bilagor, departementet likaledes tager sig friheten att vidfoga närvarande utlåtande, fäster hon uppmärksamheten på, hvilken mångfald af detaljbestämmelser, med hänseende till rörelsens bedrifvande och kontrollen deröfver, den Preussiska lagstiftningen ansett nödvändig, för att förekomma missbruk, samt vidare deruppå, att, som dylika detaljbestämmelser, huru omfattande de än äro, likväl icke kunna innefatta alla omständigheter, som i verkligheten kunna inträffa, man måste bemyndiga kontrolltjenstemännen, att, när så nödigt är, förfullständiga dessa bestämmelser, eller göra inskränkningar eller undantag från desamma.
Härigenom, samt emedan egaren, genom den plan, han uppgifvit, och från hvilken han ej utan straff får göra afvikelse, är bunden i sin verksamhet, samt äfven derigenom att hjelpredskapen, som afgiftsfritt fått begagnas, förbrytes, om något svek dermed förefinnes, anser man sig någorlunda tryggad mot missbruk, oaktadt kontrollen, såsom anfördt är, sker endast hvarannan eller hvar tredje dag.
Ty ju strängare sjelfva rörelsen eller de särskilda redskapens begagnande begränsas medelst lagreglor, desto mindre blir en stadig kontroll nödig, enär missbruk af redskap lättejigen, äfven med en mindre oafbruten kontroll, lätteligen upptäckes genom dét afbrott eller den förändring sorn derigenom uppkommer i serien af de olika processerna.
Att försöka, att hos oss ordna, denna sak i sin fulla detalj genom allmänna lagreglor, såsom i Preeussen, anser kommissionen emellertid icke tillrådligt, af den orsak, att man, såsom förr är anmärkt, omöjligen kan vid deras affattande hafva alla inträffande fall för ögonen, hvarigenom stadganderna under vissa förhållanden kunna blifva oanvändbara, samt till och med verka skadligt.
För att afhjelpa detta, skulle man således, på samma sätt som i Preussen, nödsakas att lemna en sådan myndighet, som förenämndt är, åt kontrollen, nemligen, att, när den så ansåge af nöden, förfullständiga 66 Norska Regeringens underd.
Utlåtande. eller göra undantag ifrån eller inskränkningar uti lagreglorna, hvilket efter kommissionens förmenande skulle hos oss väcka mycket motstånd, samt för öfrigt icke i och för sig sjelf vara att rekommendera.
Preussiska stadganderna medföra dessutom den olägenhet, att bränvinsbrännaren, genom den plan han skall afgifva, på förhand måste binda sin verksamhet för en längre period, i det han hvarken kan utvidga eller inskränka sin rörelse för dagen utan särskildt tillstånd, hvilket han äfven äfvenlyrar kunna blifva honom förnekadt, då detsamma( är beroende af vidkommande auktoriteters godtfinnande.
Kommissionen tror derför, att de egentliga hufvudbeslämmelser, som ordna förhållandet mellan bränvinsbrännaren och staten böra upptagas i lagstiftningen, samt att den närmare detaljen med hänseende tili kontrollens utöfvande mäste blifya föremål för instruktionerna.
Men afstår man från att ordna bränvinsbränningen på det detaljerade sätt, som äger rum i Preussen, så blir derutaf åter en följd, att man måste hafva en mera trägen kontroll, hvilken, för att missbruk må kunna förekommas, till och med måste vara daglig.
Åf denna anledning fäster kommissionen uppmärksamheten på, att erfarenheten har visat, att hos oss på landet herrskar ett temligen allmänt ringaktande af skattepåbuden, när de afse bränvinsbränningen, samt en afgjord benägenhet att kringgå desamma, hvilken anmärkning kommissionen tror, att dea knappast kommer att gälla i sin fulla utsträckning, när bränvinsbränningen endast tillåtes uti så stora brännerier, som kommissionen föreslagit, hvarigenom denna handtering skulle komma att öfvergå i bättre händer, än när den sönderstyckas i en massa småbrännerier.
Kommissionen antar derföre, att hvarje bränneri komme att ställas under en daglig kontroll.
Men derigenom skulle kontrollutgifterna blifva så betydliga, att det blefve en nödvändighet, att inskränka bränvinsbränningen till endast så stora brännerier att afgiften af desamma kunna tåla att bära de med kontrollen förenade utgifterna.
Med hänseende till bränneriernas storlek antar kommissionen, att inga mindre brännerier böra tillåtas, än att uti desamma kunna tillverkas minst -1500 potter bränvin dagligen hvarvid den antager, att denna minsta dagliga produktion bestämmes i öfverensstämmelse med de förutsättningar, som ligga till grund för bränvinsapparaternas rymdinnehåll uti lagen af den 4 Aug. 4845; ty om än med en pistorisk apparat om 200 potter man under en påskyndad afverkning kap producera mera än 4500 potterom dygnet, så anser kommissionen likväl, att detta, under en mindre foreerad afverkning, ej kommer att blifva fallet.
Med hänseende till den dagliga produktionen yttrar sig kommissionen för öfrigt som föjer: »När här talas om daglig produktion är det ej så att förstå, att föreskriften derom »skulle anses fullgjord derigenom, att ett bränneri, hvilket här vill säga en destillerings»apparat, endast drefves vissa timmar om dagen, eller en dag i sender med en mellantid »af en eller flera dagars overksamhet, hvilket lätteligen, såsom hittills skett, kunde blifva »fallet.
I sådant fall skulle nemligen föreskriften om 4500 potters daglig produktion »förlora sin betydelse, derigenom att t. ex. endast hvarannan eller hvar tredjedag detta »qvantum blefve afbrändt, hvarmedelst den dagliga produktionen i sjelfva verket icke »blefve större än 750 eller 500 potter.
»Meningen är derföre den, att ett bränneri måste under en viss oafbruten följd af »dagar tillverka minst 4500 potter hvarje dag, eller i medeltal detta qvantum dagligen.
»Det är nödvändigt att uttryckligen bestämma detta, och har kommissionen trott att den oaf»brutna följd af dagar, under hvilka ett bränneri måste vara förpligtadt att dagligen »tillverka ofvannämnda qvantitet, kan bestämmas till 45 dagar, under hvilken tid hvarje »mäskekar kan hafva varit 5:ne gånger begagnadt, nemligen under förutsättning att det Norska Regeringens underd.