Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Co' kumner och särskilda Beräkningar, ökande articel måste, så framt den ej kan upphöra, tillslås 2 Art.; har Utskottet , i betraktande å ena sidan af deSsa omständigheter, meri å deri andra derutaf att denna Anice! blifvit af flere såsom nödvändig ansedd, och att denna progressiva afgift, som af andra i dess ställe föreslagits, icke är, på sätt flere medlemmar af de Besp. BiksStånden utredt, förenlig med en af synbar förmögenhet utgående Bevillning, ansett sig böra hos Biksens Högh Ständer vördsamt föreslå, det md hela 4 Art. försvinna och deremot en särskild k. i 2 Art. inflyta aj det innehöll: att deri fyll nadsafgijt , sorn tillförene särskildt utgått såsom Lanelttulls-ersättning , kommer äfven hädanefter mid vissa procent på hvarje full
Riksdaler att i lika förhållande för ett mindre belopp att beräknas 0di utgöras för all Bevillning , sorn erlägges efter Bevillnings-Utskottet* Bctänkanden, 305 efter 2 Art■ , dock med de i förenämnde 4 Art. medgifne undantag.
Den beskattning af visse öfverflödsvaror, hvilken Utskoitet ansett bera. sedan den vid förra Riksdagen blifvit å nyo införd, fortfara, har inom Riks-Stå nelen rönt en flerfaldig motsägelse.
Således har man icke velat medgifva någon beskattning å öfverflödet, emedan de näringsgrenar detsamma tillskapat och vidmagthåller småningom derigenom försvinna , och det icke synes rättvist, hvarken att cönsurnenten, som vid inköp af så beskaffade varor indirecte återbar den af Producenten, i och för dess rörelse till Staten, erlagda skatt, skall, genom en så kallad öfverflödsafgift, utgöra en -dubbel beskattning till Staten, -eller att detta stadgande utsträckes till redan anskaffade articlär, med rnindré än att Staten tillika lemnar innehafvaren optionsrätt, att kunna återsälja dem till densamma för det verkliga värdet eller ock afsäga sig den beskattade artikeln.
Den har för öfrigt blifvit ansedd obillig och mecl mera lätthet utgående genom Tullafgifterne , samt tryckande för den fattige, då ingen proportion finnes emellan honom och den rike, föranledande vidlyftighet i räkenskaperne, svår vid controllen, menlig för Nationens moralitet, genom en öf. ning att vid skattskrifningar ej uppgifva sig till •bruk och nyttjande af de öfverflödsvaror, som verkligen begagnas, åtföljd af en mängd chicaner vid sig i anledning deraf yppade tilltal, och iindtligen att denna beskattning, oagtadt allmogens bidrag dertill stigit , likväl i allmänhet minskats, Bihang (Hl Riks, UK Frel, t 823 $ te Sami. so. 306 Btvillnings-Utskotteti Betänhangtn. till följd af hvilket allt är yrkadt, att om tillfälle dertill yppades, borde man icke försumma att indraga denna Bevillningsafgift, som en värd Ledamot inom Heierv.
BondeStåndet fordrat, bora närmare förklaras, i afseende pä de derunder begripne varor, med förbehåll att densamma ingalunda må utsträckas till Brännvin eller Tobak, såsom varande begge Inhemske till verkningar, och så allmänt brukade af den fattige och arberande classen, att en Bevillning deraf icke skulle i sjelfva verket vara annat än en, under annat namn , förhöjd capitationsafgift.
Till dessa skal har derjemte blifvit fogailt , dels att, då det bör stå hvar och en fritt, att sedan han i mån af sina tillgångar contribuerat till Staten, använda densamma, så vidt sådant kan ske, utan andras förnär.. mande, efter eget behag, innebar denna afgift en orättvisa och föranleder derjemte, vid ti 11- lämpningen, ej sällan chicaner, prejerier och förhatliga Rättegångar, hvarpå, såsom bevis är anfördt, att ej mindre ä'n 400 personer blifvit vid ett tillfälle dragne för rätta, för nyttjandet af sådana öfverflödsvaror till bruk, hvaraf de icke angifvit sig.
Men då Utskottet funnit Statens behof af det, genom denria Bevillning, inflytande bidrag icke kunna på annat sätt fyllas, och frågan dessutom nu icke omfattar sättet, hvarpå denna afgift skall utgöras, ulan endast afser huruvida densamma skall ega rum eller icke, samt det sålunda är Utskottet öppet lemnadt, att i händelse någon minskning i dea utgå - B villnings-Utskottets Bstänkandeiu 307 ende Bevillnings-surntnan , skulle vid denna Riksdag ega rum, då föreslå sådane föreskrifter, i afseende på grunderne fur denna Bevillning oell sättet för dess utgörande, hvilka i möjligaste måtto lindrade de mindre bemedlade sarnhälls-classerne, och med detsamma till större delen förebyggde de öfverklagade olä. genheterne, liar det äfven ansett sig böra hemställa: huruvida icke en Bevillningsafgift för bruket och nyttjandet af vissa öfverflödsvaror ma utgå, Utskotttt likväl förhehiillet, att sedan Sevill. nings-Summan blifvit af Riksens Högloft.
Ständer fuststäld , fd inkomma med förslag , rörande det sätt och till hvilket belopp samma afgift må utgöras.
På erindran af en värd Ledamot inom Vällofl.
BorgareStåndet, hvaruti Ståndets flesta Ledamöter instämdt, att bestämdt yttra sig om och hvilken belöning Författaren af det , i Utskottets Betänkande , omförmäldte tryckta Förslag till andra Revillningsgrunder , borde tillkomma, har Utskottets pluralitet, med hänseende till de uti samma förslag förekommande och i vissa omständigheter gagnande uppgifter och den deraf härflytande uppmuntran för andre , att rigta siri uppmärksamhet åt denna fö'r det allmänna gagnande väg och der använda sina insigter, ansett sig böra tillstyrka, det ina Grosshandlaren Hambraeus, såsom ersättning för tryckningskostnad och använd möda vid ofvanberörde af honom utarbetade Bevillnings- Förslag, åtnjuta 300 R:dc Btco, med vördsam anhållan derjemte, att Rik - 308 BeviUnings-Utskottets Betänkanden. sens Höglofl.
Ständer, i händelse af bifall häri lill och om medlen icke kunna af RiksdagsIcostnaderna utgå , då täckies till vederbörligt
Utskott remittera frågan om desse medels anordnande.
Detta allt varder likväl Riksens Höglofl.
Ständers pröfning vördsa rnligen understäldt, med bifogande af de särskilda , meningar, som under öfverläggningarne blifvit yttrade afHerr Friherre Manderström, Herr Uggla, G. G., Herr Dom-Prosten D:r Harner samt Riksdags-Futlznägtige Erik Svensson och Lars Andersson.
Stockholm d. 7 Junii 1823.
Transumt af Pratocollet, hållet uti Riksens Hugh Stunders Bevillningsutskott, följande dagar är 18 5 3- Ben 3 Junii. S. D. Enligt Högh Utskottets, sista Plenidag, fattade beslut, företogos nu till afgörande de inom Resp. RiksStånden gjorde, på bordet hvilande anmärkningar vid Utskottets återremitterade Betänkande, rörande grunderne för den allmänna Bevillningen, hvarvid till granskning och öfverläggning först föredrogos de anmärkningar, som vid dén af Utskottet föreslagna personella afgiften uppstått.
Eric Svensson, från Bohus Unn, anförde härvid:
Då Hederv.
BondeStåndet yrkat det 1810 års BevillningsSystem äfven nu måtte läggas till grund för Bevillningen» utgörande i anser jag Banco-Utskottets Bttånkanden. in5g icke bora underlåta att anmärka, det efter min tanke, någon ventilation om en personeleller Capitationsafgift icke bör kunna förekomma, innan först den frågan blifvit afgjord, huruvida 1810 års BfcvillningsSystem , eller det nu gällande, bör följas, emedan om det förra antages, deraf blifver en följd, att personella afgiften försvinner.
Jag har redan förut inom Högh Utskottet och äfven i mitt Stånd yttrat min öfvertygelse, att behållen inkomst är den enda rättvisa grunden för Bevillningens utgörande, och att
Capitationsafgiften helt och hållet bör upphöra såsom den, hvilken för den fattige jordbrukande är tyngst.
Inom Högh Itidderskapet och Adeln har blifvit anfördt, att jordbruket nu är hardt tryckt oell detta är en sanning, hvilket den af Anders Danielsson, uti BondeStåndet, framlagde och ått-rremissen af Utskottets Betänkande åtföljande uppgift nogsamt utvisar.
För min del kan jag icke ingå uti någon öfverläggning, rörande personella eller capitationsafgiften, innan först, till följd af BondeStåndets
. yrkando blifvit afgjordt efter hvilken grund Bevillningert bör utgå; och i den händelsen att densamma blifver sådan, att en capitationsafgift kommer att behållas, så får jag förnya det yrkande, som inom BondeStåndet blifvit gjordt, att denna afgift måtte utgå efter den princip, som 1789 års Bevillningsförordning innefattar.
Johannes Svensson, från Jönköpings
Dan,' förenade sig med Eric Svensson och yttrade:
Jag anser det stridiga böra skiljas från det ostridig och således först böra afgöras, om säl® 310 BevUlnings-Utskoiteti Betänkanderi. ars Bevillningsgrunder skola antagas, emedan en Capitationsafgift, om desamma komma att följas, icke behöfves. o Atskillige af Hederv.
BondeStåndets Ledamöter instämde med Eric Svensson och Johannes Svensson, Emot hvad sålunda blifvit anfördt, anmärktes af åtski lige bland Herrar Ledamöter, dels att ämnena böra till öfverläggning och afgörande förekomma i den ordning, som Utskottets förut afgifne Betänkande upptager, att ehvad grund, som för Bevillningens utgörande bestämmes, måste en capitationsafgift bibehållas såsom så hufvudsaklig, att ingen möjlighet kan inses huru Bevillningssuminan denförutan skulle kunna utgå, att om denna afgift försvunne, skulle den Summa, som deraf inflyter och i alla fäll måste utgå, drabba jordbrukaren, och att då trenne Stånd ej satt i fråga dess upphäfvande, vöre intet hinder, att till afgörande förelägga grunden för dess utgörande , dels ock att först då när fråga förekommer om Bevillning efter 2 Art. blifver det ett öfverläggningsämne om densamma skall grundas på behållen inkomst och 1810 års System så till vida följas, men att då så väl atskillige Ledamöter inom Högl.
Ridderskapet och Adeln, som BondeStåndet enhälligt yrkat personella afgiftensupphörande och trenne Stånds beslut, uti en fråga af denna art, icke är afgörande, borde nu först af Utskottet afgöras, om en Personel afgift bör utgå eller icke; och efter någon ytterligare discusion förenade Högh Utskottet sig härom, Hvaremot Eric Svensson och Johannes Svensson J3evviUnings-Utskottets Betänk andert. ju reserverade sig, under åberopande af sine till Protocollet förut afgifne yttranden, med anhållan att denna reservation måtte fa åtfölja Betänkandet till Riksens Högi.
Den 4 Junit.
Vidare företogs till närmare öfvervägande de anmärkningar, som i de Resp. RiksStånden blifvit gjorde vid Utskottets förslag, att den synbara förmögenheten borde held err Uggla, G. G. ■■ Sedan, genom nu anstäld omröstning, Hög!.
Utskottets Pluralitet, med föikastande af de i 1810 års Bevill» ningsFörordning och Herr von Törnes förslag stadgade Bevillning^grunder efter behållen inkomst, förklarat synbar förmögenhet böra utgöra en af grunderna för den blifvande Bevillningen, får jag reservera mig emot detta Beslut, under åberopande af mitt vid Utskottets förra Betänkande, i detta ämne, bilagde särskildta yttrande, och anhåller att denna min mening må till Riksens Högh Ständer åtfölja Utskottets utlåtande i saken.
RiksdagsFuilmägtigen .Eric Svensson reserverade likaledes mot beslutet, med begäran, att denne, likasom hans förre reservation i ämnet, matte bifogas Utskottets Utlåtande till Resp. RiksStånden.
Uti denna Etie Svensson reservation instämde de fleste Ledainöterne af Hederv. Bondestånd»:. 3i? Bevillnings-Utskottets Betänkande/}- Den 5 Junii.
Efter det sålunda fattade Beslutet, företogs tili pröfning det under discusioneme framstälde förslag, örn Långifvare förpligtande, att vid en fordrans utkrafvande genom Lagsökning, med Ed fästa det Bevillningsr afdraget verkligen fått ega rum, der Gäldenär sådant äskar och detta om än särskildt bevis deröfver förut vore nveddeLdt.
Damer anförde särskildt:
Lika med någre af Ledamöterna förblifver jag hel ds t vid det, sorn nu. gällande BevHlningsFörordning uti 2 Art. 6 §. i Morn. föreskrifver, om Bevillning af Capitaler; men då dervid , utöfver livad nämnde Förordning på anförde ställe stadgar , yrkas, att Långifvare af Capitaler skola tillika, när så äskas, med edgång inför Domstol fästa, att Låntagarne vid Ränteliqviderne fått njuta afdrag utaf Bevil lningsr Procenten, så kan jag uti sistnämnde piståen? de icke instämma.
Mitt enkla skäl ar detta,:
Jag bär inom mig den farhåga, att genom ett idkeligt användande af edgångar inför Domstolar, uti mer och mindre vigtiga ämnen,, uppkommer slutligen detta stora onda, att den lättsinnige hopen fäster lika så litet betydenhet vid edgångar inför
Domaren, sorn vid de eder och svordomar, som af otäck vana utgjutas under hvardagliga umgänget med raenniskor.
Man åberopar härvid: att edgång är fcreskrifveq fordringsägare vi^ concourser, men Bevillnings Utskottets Betffrikanden.
515 det matte väl vara skillnad emellan en con cuurs och en enkel ränteliqvid ir.an och man emellan, hvarjemte jag önskar, att edgångar äfven vid Concourser kunde undvikas.
Härmed förenade sig Herr Wijkman.
Den 7 Junit.
"Uppå härefter af Herr Grefven och Ordföranden gjord framställning, biföll Högh Utskottet, att förevarande punct af Betänkandet bör erhålla följande lydelse:
Bevillning må hädanefter ut göras af Handlande, Fabrikörer, Skeppsredare, så val på landet som i Städerne, Handtverkare, Borgare och andre Städernes innevånare, i förhållande till deras rörelse, hvarvid en personell Minimi Summa, med anledning af hvad nu gällande Beyillmngs författning i 2 Art. 2 2 och 3 Mom. stadgar, bör bestämmas inom hvarje
Stad efter dess olika classification och att Bevillning skall utgå af Bergverk, så ock af särskildta Manufacturier, Verk, Inrättningar på landet efter det derå satte värdet, men efter en viss classification för sådane Bruk och Inrättningar, som hittills enligt 2 Art. 4 §. af 1818 års BevillningsFörordning varit classificerade. — — —.
Emot detta beslut reserverade sig Eric Svensson, under anförande: det han ansåge bestämdt böra utmärkas, att SkeppsRedare skola erlägga särskild Bevillning.
Emot Utskottets beslut, angående BevilU pings-afgift för bruket och nyttjandet af hvarje» 3*4 SevBlningSfUtskotttTt Beiänkandtn. handa öfverflöds varor, reserverade sig H:r Friherre Manderström och anförde:
Emot det af Hogl.
Utskottet nu fattade beslut, nödgas jag att vördsamligen reservera mig, emedan jag anser all beskattning af öfverflöds-artiklar vara stridande mot den princip, sorn för öfrigt är följd i detta Betänkande, och det hufvudsakligen af arne skäl: l:o Derföre, att man derigenom kommer att 2:ne gånger erlägga Bevillning för samma sak, först då man vid inköpet ersätter den Handlande för dess utlagde SjöTullsAfgift, och sedan genom direct beskattning, samt 2:0 derföre, att sedan efter 1 Art. skattat för sin person och efter den 2 för sin förmögenhet, tycker jag att man borde ega rättighet att använda sina inkomster, utan vidare beskattning, till inköp af hvilka varor man behagar, heldst jag aldrig kan gilla den åsigt, att hvarken Staten eller någon annan bör kunna upp. häfva sig till förmyndare för fullmyndige män.
Denna min ödmjuka reservation anhåller jag matte få åtfölja Betänkandet till Rikets Högh Ständer.
Uti denna Herr Friherre Manderströms reservation instämde Herrar Arnell, Wijkman, Hultin, Sundius, Ståhle, Broms och Linderoth. Riksdags-Fullrnägtigen Erik
Svensson reserverade sig likaledes emot beslutet , med förklarande, att han ansåge de i 1789 års Bevillnings-förordning stadgade grunder för öfverfiödsafgiften vara de rättvisaste och mest passande.
Mot det såmedelst fattade beslutet, om ersättnings tillstyrkande åt Grosshandlaren Hambraeus, fö? dess Bevillning?.förslag, reserverade sig Erit Bevillntihgs-Utskoltetst Betänkanden. 345 Svensson — — — — — — — —. ~ —; alltså’ Icorrime att hos Riksens Högloft.
Ständer föreslås, det Grosshandlaren Hambraus må, såsom ersättning för tryckningskostnad och använd möda vid ofvanberörde af honom utarbetade Bevillnings. förslag, åtnjuta 300 R:dr B:co, med vördsam anhållan derjemte , alt Riksens Högloft.
Ständer täcktes till vederbörligt
Uiskott remittera frågan om desse medels anordnande.
Riksdagsmännen Erik Svensson och Erik Palsson reserverade sig mot förstnämnde beslut, med anhållan, att såväl denne som Erik Svenssons förra reservation i ämnet måtte bifogas Utlåtandet till Riksens Ständer — — — —— Dtn s i Jiinii. S. D.
Riksdags-Fullmägtigen från Skaraborgs llän, Ears Andersson, som ]>å begäran erhöll ordet , uppläste följande af honom , i anledning af Utskottets fattade beslut , i afseende på grunderne för den blifvande allmänna Bevillningen, skriftligen författade så lydande Reservation :
Kland de af Högloft.
BevillriingsUtskottet fattade Beslut, i afseende på grunderne för den blifvande Bevillningen, förekomma arne, som i synnerhet motstrida min öfvertygelse, och hvilka jag sale. des anser min skyldighet fordra, att här frånträda, likasom jag förut gjort det munteligt.
Det första rörer Capitations-afgiften.
Otn Rättvisan häraf vill jag ingalunda vidlyftigt utbreda mig ; också torde strid derom blifva öfverflödig ; nog af, Staten måste på något sätt erhålla sitt behof; det är blott sättet deröfver jag vill underkasta j 1 &
Bevillnings Utskottets BetSnkandtnl en närmare profning.
Såsom grand för denna afgifts utgörande har Utskottet antagit arbetsförmågan , utan att likväl låta den utgöra måttstocken för fördelningen.
Detta tror jag vara ett af* vikande från htifvudgrnnden.
Det är ju ej deti ph ys i ska , sorn beskattas, det är arbetsförmågan, använd på något föremål och den vinst, sorn derigenom uppkommer.
Således synes det obilligt, att den sorn med sin arbetsförmåga kan förtjena 20 R:dr om dagen, skall betala lika med den, sorn med all svett och möda kan förtjena jo sk.; och såsom en följd deraf påstår jag, att denna Beskattning bör så fördelas, att hvar och en skattar efter sin arbetsförtjenst.
M inimi-Tabellen kan jag ej' eller förena mig med Utskottets pluralitet.
Jag anser dera orättvis och tryckande för landet; och jag ön skar den afsk?ffad, hvarvid jag isynnerhet å boropar de skäl Herr vice Landshöfdingen Ehrenborg samt Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson deremot anfort; anhållande Lars Andersson , att samma reservation 'måtte bifogas Utskottets till Riksens Höglofl.
Ständer afgående Utlåtande i ämnet.
Ut supra ExjjProtocollo Clas Livijn. N:o 14.
Ständers' Bevillning! - samt Allmänna ^Besvärs- och Lkonomi - Uiskotls Utlåtande, i anledning af väckt fråga, ont "BeviUnings-Uttkottets Betiinkånderi. 31 f: tillåtelse för visse inom Malmöhus Län boende Strandsittare, att med sine Fiskebåtar föra varor mellan Inrikes orter och Danska kusten. HP JL ill Bevillnings- samt Ekonomi-Utskottens gemensamma behandling, har Hederv.
Bonde* Siandet, under den 3 sistl.
Martii, remitierat ett Memorial af BiksdngsFullmägtigen , fran Malmöhus Län, Nils Pehrsson, deruti han yrkar, att de inom Luggude Harad af Malmöhus Län, å de der belägne Fiskelägen, boende Strandsittare, matte, i anseende till den svara belägenhet, hvari de skola blifvit försatte, genom en de senare åren inträffad bristande tillgång på Fisk, i synnerhet
Sill, erhålla rättighet att till eget underhåll samt till Krono - Utskyldernas utgörande, med sine ännu i behåll varande Fiskebåtar, föra varor mellan Inrikes orter, samt från Danska kusten öfverföra färsk och saltad Sill, äfvensom mellan Svenska och Danska Städer frakta till Innell Utförsel tillåtne Handelsvaror; men i händelse sådant icke skul e kunna medgifvas, då njuta lindring i Bevill ningen, i likhet med öfiige vanlottade innevånare i .Riket.
Efter behörigt öfvervägande häraf få Bevillnings- och Ekonomi-Utskotten vördsamt anföra, att angående den för ofvannämnda Strandsittare yrkade" rättighet till fraktfart så inom landet sorn på fremmande Orter, samt till införsel af Fisk och Sill från Danska kusten, Utskotten icke finna sådane anledning 3l8 Bevillnings-Utskottets Betänk a nilen. gar eller orsaker anförde, hvilka böra bereda dem undantag fran de, rörande Inrikes frakthandeln, nu ga Ilande eller framdeles blifvande stadganden, hvadan Utskotten icke kunna tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständer att bifalla denna af Nils Pehrsson väckta Motion; äfvensom Utskotten anse betänkligt att till Riksens Höglofl.
Ständers bifall framställa frågan, örn den yrkade Seglat iöns-friheten med Fiskarebåtar å Utrikes Orter, då densamma lätteligen sku le kunna föranleda missbruk och öka utvägarne till försnillningar och underslef mot Tullförfattningarne; livi ket dock Riksens Högloll.
Ständers egen pröfning vördsamt underställes.
Stockholm den 17 Junii 1843.
Ankom d. 28 Juni! l823- Betänkande , angående grunderne för värde• ringar c. jord pä Landet, Hus i Städerne samt Jernbruken. X sammanhang med de inom Riksens Högh Ständers Bevillningsutskott förekornne öfverläggningar, angående grunderne för den blifvande allmänna Bevillni.ogen , har
Utskottet jern väl låtit i betraktande komma de särskildte förslag och anmärkningar, som blifvit inom de Respective RikaSiånden gjorde, i afseende på det i nu gällande BevillningsFörordning stadgade sätt Bevillning*-Utskottet» BetiSnkitndam 319 *tt utröna det värde å Fastigheter på Landet,’ Hus i Städerne samt Jernbruket!, hvilket ligger till grund för den årliga BeviilningsProcenten; och får Utskottet så mycket heldre, till Riksens Höglofl.
Ständers upplysta ornpröfvande, på förhand öfverlemna sitt derom fattade förslag, som dessa ämnen i betydligaste nian inflyta på Levillningens fördelning och den deraf påräknade Summan. l:o Värdering af fast egendom pä Landet.
En närmare granskning af detta vigtiga föremål visar, det man i en senare tid och då den af jorden utgående Bevillning måste, för att motsvara Statens ökade behof, höjas, äfven såg sig nödsakad, alt afvika från det första och mera enkla Beskattnings sättet, eller en efter Hemmantal och jordens natur beviljad åbo-afgift, och i stället söka en allmän måttstock, för att såmedelst jemna den olikhet som uppkom, ej allenast genom de viss jord tillerkända undantag från de allmänna Beskattnings-Lagarne, utan ock af climat , jordmån m. m.
Sedan den synbara förmögenheten blifvit lagd till grund för bevillningens utgörande, har egendomars försäljningspris utgjort denna måttstock, likväl med den skiljaktighet, att då 1812 års Eevillnings-Sladga omförmäler , att det sista försäljningspriset bör tjena Taxerings-Committéen till rättelse vid värdets utsättande, och 1815 års författning inne. håller, att detsamma må lända till föreskrift, ålägger 1618 års Förordning Berednings-Compmtéerne, att utröna egendomar» jjeskaffea* 3?o BevMnlngs-Utsköttets Betänkande?!. het till utrymme, jordman, åbyggnad, bela» genhet , afsättnings-tillfällen , förmåner och emera, jemte de i orten gångbara pris, samt derefter med ali möjlig noggrannhet bestämma dess värde, hvarvid sista försäljningspriset bör tjena till grund.
Emot denna Beskattningsgrund hafva icke allenast anmärkningar blifvit gjorde uti särskildte, till BeviilningsUtskottet remitterade, Memorialer hos Höglofl.
Ridderska per och Adeln af Herr von Heyne, Georg, samt hos Hedervärda BondeStåndet af Riksdags - Fullntägtige Erik Pålsson och Erik Ahlgren från Elfsborgs Län, samt Anders Pålsson från Jonköpings Län; utan ock, i anledning af Utskottets Betänkande angående grunderne för den blifvande Bevillrringen, flere erinringar framstälde.
Alia dessa motioner och anmärkningar sammanstämma deruti , att den föreslagne utvägen för Hemmansvärdets bestämmande efter sista försäljningsprisen snarare aflägsnar än närmar Berednings och Taxering* Cornmi» téerne från det åsyftade ändamålet, eller jemnhet i fördelningen och yrkas såsom en följd deraf, att andre grunder måtte uppsökas och antagas.
Vid ett närmare öfvervägande af detta ämne, har äfven BeviilningsUtskottet funnit det härigenom på Taxeringsmännen lagde band oförenligt med deras pligt, att efter ed och samvete samt efter öfvertygelse åsätta förekommande hemman och lägenheter det värde* sos» Bevillnings-Utskotters Betäniänden.
3*1 som rraste förbereda en jemn oell billig bo skattning; och af sadan anledning sett sig bö* ra hos Riksens Hoglofl.
Stander vördsam igen fotes å: att dm i 1818 ars Bevillning* Stadga, gijne föri skrift, att sista försäljningspriset bör tjena till grund vid värdering till Taxering af fast egendam, bör jörsvinna-, likväl med det tillagg, i afseende på den nytta och rättelse, sorn vid vissa tillfallen kunde derigenom berntss , fl/f de i orten gangbara pris, äfvensom sista köpe. samman, bordt, der Taxeringsmännen finna det kunna blifva förhållandet, få, till vinnande af en rättvis Taxering, tjena dem till en vägledning och jemnförelse vid värdets bestämmande. a .-c/f) Värdering af hus i Städerna.
I afseende på det i V Art. 4 §. 17 Mom, sf 1 18 ars Bevillning?