Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom ofvan är nämndt, hafva Fullmägtige för öfrigt ansett att stadgandet i förevarande § borde inskränkas till angifvande af bankoverkets organisation och bestämmandet af göromålens fördelning lemnäs åt instruktionerna.
Men ehuru reglementet icke bör så affattas, att
Fullmägtige derigenom betagas tillfälle att i arbetsordningen vidtaga ändamålsenliga förändringar i mån som sådana finnas påkallade, hvadan Utskottet äfven här ofvan hemställt att Fullmägtige icke måtte ovilkorligen bindas vid instruktionernas en gång fastställda lydelse, torde dock, utan inskränkning i den för Fullmägtige sålunda afsedda frihet, föremålen för verksamheten inom Bankens särskilda kontor, sådan densamma genom de nu fastställda instruktionerna är bestämd, böra uti reglementet i allmänhet angifvas.
Med hänsyn till hvad nu blifvit anfördt, föreslår Utskottet att det stadgande, hvilket skall motsvara nuvarande § 94, må få lyda sorn följer: l:o.
I afseende på göromålen inom bankoverket indelas detta i följande kontor och expeditioner, nemligen: a) Kassa-kontoret, hvarest alla in- och utbetalningar, äfvensom myntocli sedelvexling, verkställas, samt behållningarne såväl i Bankens särskilda generalkassor, som på det hela redovisas; b) Depositions-kontoret, som bokför och redovisar insättningar och uttag å räkningar öfver medel, tillhöriga såväl Banken sjelf, som allmänna verk och inrättningar, bolag oeh enskilda personer; c) Sedel-kontoret, hvilket har befattning med allt, som angår nya sedlars tillverkning samt obrukbara sedlars inlösen och annullering jemte all i samband dermed erforderlig redovisnings- och arbetsåtgärd; d) Räkenskaps-kontoret, hvilket redovisar för Bankens utlåningar till Staten och allmänna inrättningar, besörjer utredningen af upphörda lånegrenar, bokför Bankens samtliga tillgångar och skulder, inkomster och utgifter af alla slag och upprättar Bankens generela bokslut; e) Diskont-kontoret, inom hvilket handläggas alla de göromål, som härflyta af diskontrörelsen samt upp- och afskrifnings- och depositrörelsen mot ränta; f) Revisions- och Ekonomi-kontoret, som verkställer den kontroll och moträkning, hvilken icke inom de öfriga kontoren hvart för sig förrättas, granskar fullt färdig räkenskap samt ombesörjer
Bankens ekonomiska ärenden; 4 Banko-Utskottets Memorial N:o 20. g) Fullmägtiges expedition; h) Ombudsmans-expeditionen.
Hvarje af ofvannämnda kontor förestås af en utaf Fullmägtige dertill förordnad chef; för Fullmägtiges expedition är Banko-sekreteraren och för ombudsmansexpeditionen Ombudsmannen chef.
I afseende på göromålen gälla till efterrättelse de af BankoUtskottet fastställda instruktioner, i hvilka Fullmägtige dock ega att vidtaga sådana förändringar, som kunna finnas nödiga och icke äro mot föreskrifterna i detta reglemente stridande; skolande likväl dylika, af Fullmägtige beslutade, förändringar vid nästkommande riksdag underställas Banko-Utskottets pröfning och stadfästelse.
I afseende på 96 §, sorn innehåller föreskrifter rörande vården af Bankens redbarheter, hafva Fullmägtige yttrat, hurusom det väl vore rigtigt att reglementet innehåller grunden, hvarpå den ansvarighet hvilar, som tillkommer tjenstemännen i och för den dem anförtrodda vård, men att fördelningen af vården borde tillhöra instruktionerna, helst densamma måste rättas efter omständigheterna, och olägenheter visat sig deraf, att reglementet innehållit bestämmelser härutinnan.
Med afseende härpå hafva Fullmägtige föreslagit uteslutande af de detaljföreskrifter härom, hvilka finnas i nuvarande l:a mom. af 96 § och hemställt att åt detta mom. måtte gifvas följande lydelse, hvars godkännande Utskottet härmed får hos Rikets Ständer tillstyrka: 2:o.
Kontorscheferne, de biträdande kommissarierne samt de af verkets öfriga tjenstemän, som deltaga i uyckelyården, skola, en för alla och alla för en, eller der blott två äro anställde, en för begge och begge för en, ansvara för de under deras vård förvarade tillhörigheter.
I öfriga momenten af denna § föreslås icke någon förändring.
Sjunde artikeln innehåller i afdelningen f, §§ 97—102, bestämmelser angående bankostatens indelning och löneförmåner; varande i l:a mom. af § 97 upptagen tjenstemännens indelning i tjenstegrader, uti hvilken indelning icke någon förändring är ifrågasatt.
Enligt mom. 2 af samma § skulle såväl tjenstemäns, som konstidkares och vaktbetjentes antal äfvensom tjenstemäunens fördelning på Bankens kontor och expeditioner slutligen bestämmas sedan nya instruktioner för berörda kontor och expeditioner blifvit upprättade, tillämpade och af Banko-Utskottet fastställda; och efter det Utskottet numera, såsom ofvan är anmäldt, fastställt nya instruktioner, borde alltså den i detta morn. omförmälda reglering nu verkställas.
Banko-Utskottets Memorial N:o 20.
5 I afseende härpå hafva Fullmägtige emellertid dels förmält att, då af nyss anförda stadgande följde, det antalet af tjenstemän kunde undergå förändring, beroende af det innehåll, som instruktionerna vid den slutliga pröfningen kunde erhålla, det ansetts vara en skyldighet för Fullmägtige att icke genom tillsättande at tjenster genom fullmagter föranleda inskränkning i den pröfningsrätt rörande tjenstemännens antal, som sålunda varit Banko-Utskottet förbehållen, helst reglementet, i syfte att bevara denna rätt oförkränkt, lemnat i 107 § anvisning åt
Fullmägtige att endast genom förordnande tillsätta lediga tjenster, hvilken utväg ock i allmänhet blifvit för ändamålets vinnande begagnad, dels ock anfört att, om det funnes lämpligt att, på sätt föreslagits, bestämmandet af instruktionernas innehåll lemnades åt Fullmägtige, deraf syntes böra följa att jemväl antalet och fördelningen af tjenstemänncn skulle ankomma på Fullmägtiges pröfning.
Antalet af den personal, som erfordras för expeditionen, berodde väl till en del af arbetsmethoden, men måste ock i icke obetydlig grad bestämmas af rörelsens . ökade eller minskade omfattning.
I vissa fall kunde till och med den särskilda tjenstemännens större eller mindre lämplighet för göromålen föranleda en tillökning i personalen eller medgifva en minskning, utan att dock utväg alltid funnes att genom tjenstemännens omflyttning förekomma olägenheterna eller tillgodogöra sig fördelarne af ett sådant förhållande.
Såsom ett exempel på den vexling i tjenstemännens antal, som härflöte af en ökad eller minskad rörelse, kunde anföras, att för depositionsoch räkenskapskontoren nu användas tre kassörer, hvilka dock i allmänhet ej hade sträng sysselsättning.
Möjligen skulle tvänne yngre lämpliga kassörer kunna besörja göromålen, och i sådant fall skulle indragningen af den ena kassören medföra en minskning i tjenstemännens antal af fyra personer; men otänkbart vore det icke eller att, likasom hittills under Februari och någon gång äfven under
December månad fyra kassörer varit i verksamhet för besörjande af de ifrågavarande göromålen, antalet af kassörer för längre tider skulle till följd af ökad rörelse behöfva förhöjas, i hvilket fall tjenstemännens antal, i stället att minskas med fyra, måste ökas med detta antal.
En ökning eller minskning i den nu ifrågavarande kassarörelsen kunde alltså medföra en skilnad i antalet af icke mindre än åtta personer.
Då Banken måhända mera än förr måste lämpa allt hvad som står i sammanhang med allmänhetens expedierande efter dess och icke efter sin egen beqvämlighet, befunne den sig i ett förhållande, der någon jemförelse icke kunde ega rum med embetsverken, af hvilka dock åtskilliga, såsom tull- och postverken, voro så organiserade, att antalet af tjenstemännen kunde ökas eller minskas genom styrelsens åtgärder, utan inskränkningar af stater, fastställda af Rikets Ständer.
Af dessa skäl vore det nog uppenbart, att tjenstemännens antal och fördelning borde ankomma på Fullmägtiges bestämmande.
I öfverensstämmelse med den åsigt, från hvilken Utskottet utgått, då det ansett Fullmägtige icke böra erhålla en vidsträcktare frihet i afseende på instruktionerna, än att deri af Fullmägtige beslutade förändringar borde underställas pröfning vid nästkommande riksdag, kan Utskottet icke heller understödja Fullmägtiges förslag att på 6 Sanlco-Utskottets Memorial N:o 20. dem skulle för framtiden helt och hållet få ankomma att bestämma rjenstemännens antal och fördelning, och Utskottet har fördenskull varit betänkt på att företaga den afsedda regleringen af tjenstepersonalen.
Men då, efter från Fullmägtige erhållna närmare upplysningar, Utskottet inhemtat hurusom Fullmägtige, utöfver hvad redan beträffande ordnandet af göromålen blifvit vidgjordt, äro betänkte på ytterligare förändringar, hvilka, i mån som de kunna komma att verkställas, inverka på såväl antalet af tjenstemän, som dessas fördelning både på tjenstegraderna och på de särskilda kontoren; och då Utskottet här ofvan hemställt om tillåtelse för
Fullmägtige att i de nu fastställda instruktionerna vidtaga jemkningar, särskildt för att icke genom ett ovilkorligt fastställande af dessa instruktioner lägga hinder i vägen för utförandet under tiden intill nästa riksdag af sådana åtgärder, hvilka Fullmägtige kunna finna ändamålsenliga, hvilket åter skulle kunna motverkas genom ett nu fattadt definitivt beslut om tjenstemännens antal och fördelning, har Utskottet funnit dermed böra anstå intill nästa riksdag, då förslag till slutliga bestämmelser härutinnan bör af Fullmägtige kunna afgifvas; hemställande Utskottet alltså att, med bibehållande oförändradt af Usta mom. i 97 §, samma §:s 2:dra mom. må uppställas sålunda: 3:o. Till Banko-Utskottet vid nästkommande riksdag skola Fulfmägtige afgifva förslag till slutliga bestämmelser angående såväl tjenstemäns, konstidkares och vaktbctjeutes antal, som tjenstemäunens fördelning på Bankens kontor och expeditioner.
Vid 98 §, som afhandlar bankostatens löneförmåner, har Utskottet haft att taga under öfvervägande åtskilliga framställningar, för hvilka Utskottet nu går att redogöra.
Sålunda hafva Banko-fullmägtige till en början anfört hurusom, för den löneförbättring, som vid sednaste riksdag beviljades
Bankens tjenstemän i de tre lägsta graderna, och hvilken hufvudsakligen föranleddes af påräknad minskning i tjenstemännens antal och deraf följande inskränkning i utsigterna till befordran, antogs såsom grund, hvad beträffade 2:dra och 3:dje graderna, att lönerna skulle höjas intill beloppet af lägsta lönen i näst högre grad, på det sätt, att lönen efter fem års tjenstgöring öka des med 500
Riksdaler och efter ytterligare fem års tjenstgöring åter med 500 R:dr.
Högsta graden blef dock i mistning af denna fördel, och icke ens beloppet af den förhöjning, som redan förut var medgifven de äldre Kommissarierne med 400 Riksdaler, ökades till likhet med den förhöjning, som i öfriga graderna gjordes till regel, eller 500 Riksdaler, liksom icke heller de yngre
Kommissarierne erhöllo rätt att uppflyttas till högsta lönen efter fem år.
Då likväl den största indragningen skett inom den högsta graden och utsigterna för de yngre i denna grad att genom äldres afgång uppflyttas tili högre lön väsendtligen förminskats, borde såväl af denna anledning, som för genomförande af öfriga vid nämnda löneförbättring iakttagna grunder, göras den förändring i 4:de gradens löner, att Kommissarier och Banko-sekreteraren uppfördes Sanko-Utskottets Memorial N:o 20. 7 till lön af 4,000 Riksdaler, men med rättighet att efter fem års tjenstgöring i graden undfå förhöjning med 500 Riksdaler till 4,500 Riksdaler.
Under rubriken missräkningspenningar äro i nuvarande stat upptagna åt vårdarne af den så kallade dagvexlingskassan, i händelse densamma komme att bibehållas, hvardera 300 Riksdaler.
Fullmägtige hafva härvid anmält att, ehuru nämnda kassa numera blifvit förenad med lilla generalkassan, densamma dock utgjorde föremål för särskild vård, som fordrade en oupphörlig handläggning; och hade Fullmägtige fördenskull tillämpat föreskriften rörande missräkningspenningarne så, att dessa fortfarande utgått; hemställande Fullmägtige, ehuru någon förändring i ofvanberörda föreskrift icke vore ovilkorligen nödvändig, likväl att orden ”i händelse denna kassa kommer att bibehållas” måtte uteslutas.
Med erinran hurusom till extrakt-arbeten och extra ordinarie tjenstemän för närvarande är anvisadt ett anslag af 4,000 R:dr, hafva Fullmägtige anfört: att detta utgjorde den enda tillgången för ersättande af den dagliga uppvaktning de extra ordinarie tjenstemännen måste underkasta sig, om Banken af dem skall hafva påräknad nytta; att i kassakontoret expeditionen i väsendtlig mån berodde af tillgång på extra ordinarier, hvilkas biträde vore af mycken vigt, då sedlar i större myckenhet inkomma och de ordinarie tjenstemännen icke inom lämplig tid medhunno uppräkningen; att ett lika behof af biträde förefunnes i sedelkontoret, åtminstone under den arbetsordning, som nu tillämpades och hvars ändring möjligen framdeles kunde, men icke hittills kunnat ifrågasättas.
I begge fallen vore dock behofvet tillfälligt, så att det icke lämpligen kunde eller borde afhjelpas genom tillökning i antalet ordinarie tjenstemän; och sedan numera utsigterna till befordran för extra ordinarier blifvit helt annorlunda, än förhållandet var då de inträdde i Bankens tjenst, kunde det icke förnekas att de hade skälig anledning till klagan och icke obetydligt anspråk att äfven för sin del röna något af den välvilja, som förbättrade de ordinarie tjenstemännens löner på grund af den för dem minskade utsigten till befordran.
På dessa skäl hafva Fullmägtige, såsom en, om än mindre verksam utväg att bereda extra ordinarie tjenstemännen en efter vissa grunder bestämd godtgörelse för deras biträde, lämpad efter det förtroende, som utgjorde ett vilkor för deras användning, hemställt att det ifrågavarande anslaget måtte ökas till 10,000 Riksdaler.
I samma afseende har hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln Herr Friherre Buwall, C. G., väckt motion, N:o 93, deri föreslagits, att till Banko-fullmägtiges disposition måtte ställas ett årligt anslag af 10,000 Riksdaler, att, mot den tjenstgöringsskyldighet
Fullmägtige kunde finna skäligt bestämma, tilldelas tjugu af Riksbankens äldste extra ordinarie tjenstemän.
De Kommissarier, hvilka äro förordnade till chefer för kassa-, depositions-, räkenskaps-, sedel-, diskont- samt revisions- peli ekonomi-kontoren, hafva, sedan lång tid tillbaka, i och för detta uppdrag åtnjutit arfvoden af 600 Riksdaler årligen, men åt 8 Banko-Utskottets Memorial N:o 20.
Banko-sekreteraren och Ombudsmannen, hvilka jemväl äro chefer hvar för sin expedition, hafva dylika arfvoden hittills icke anvisats.
Då emellertid de i detta afseende äro i enahanda ställning, som öfriga chefer, och hafva göromål af fullt lika vigt med desse, samt, hvad Ombudsmannen beträffar, han dessutom, genom förändrade föreskrifter för redovisningen af ingående ersättningar för lagsökningskostnader, gått miste om en inkomst, som sedan långt tillbaka ansetts tillhöra hans tjenst, hafva Fullmägtige föreslagit att chefsarfvoden till lika belopp, eller 600 Riksdaler årligen, som utgå till öfrige kontorschefer, måtte tilldelas jemväl Banko-sekreteraren och Ombudsmannen.
Till hvar och en af ledamöterna i styrelsen öfver diskontkontoret, med undantag af de två Kommissarier, hvilka i denna styrelse deltaga, äro anslagna arfvoden af 750 Riksdaler årligen.
Fullmägtige hafva, i afseende på dessa arfvoden, anfört, hurusom sannolikt icke funnes något uppdrag af lika vigt för det allmänna, och än mindre något för Banken lika betydelsefullt, hvilket godtgjordes med ett så ringa arfvode.
Bestämmelsen deraf skulle kunna förklaras, om göromålen endast berodde af en enkel tillämpning utaf gifna föreskrifter, eller om befattningen endast afsåge en kontroll öfver tjenstemännens förfarande; men då uppdraget tvärtom innefattade den mest diskretionära magt, hvars utöfning kunde medföra väsendtlig inverkan icke allenast på landets näringar, utan ock på Bankens trygghet och bestånd, kunde bestämmelsens olämplighet icke gerna vara tvifvel underkastad.
En hufvudsaklig anledniug till förhöjning funnes ock i den omständigheten, att styrelsen numera hade dagliga sammanträden, hvilka för göromålens lämpliga indelning måste ställas på den tid af dagen, som för de fleste hade det största värde; och Fullmägtige trodde sig derföre kunna motse, att Rikets Ständer med bifall skulle mottaga ett förslag om förhöjning af arfvodet åt de ledamöter i diskontkontorets styrelse, hvilka nu innehafva sådant, till likhet med det, som är anvisadt åt Fullmägtig i Banken, eller till 1,600 Riksdaler.
Samtliga nu nämnda, af fullmägtige gjorda framställningar har Utskottet funnit af billighet påkallade, och har fördenskull i det förslag till bestämmelser angående löneförmånerna, som här nedan afgifves, infört de förändringar i hittills varande stat, hvilka häraf följa; anseende sig Utskottet härmed äfven hafva besvarat Friherre Duwalls ofvan omförmälda motion.
Derjemte hafva Fullmägtige föreslagit förhöjning af arfvodet till Bankens Garde des medailles från 300 till 500 Riksdaler, enär det nuvarande arfvodet allt för litet motsvarade de anspråk, som göras på hans insigter i ett fack, som i vårt land hade endast få fullt sakkunniga; och finner Utskottet skäligt tillstyrka Rikets Ständers bifall jemväl till denna framställning, med särskildt afseende äfven derpå, att innehafvaren af ifrågavarande befattning under en lång följd af år densamma ombesörjt, utan att arfvodet, som från början bestämdes till sitt hittills varande belopp, under tiden blifvit tillökadt, oaktadt mynt- och medaljkabinettet genom dess vårdares kunskaper och omsorg erhållit en betydlig och värderik utvidgning.
I an - Banko-Utskottets Memorial N:o 20.
9 I anledning af en utaf Bankens vaktbetjente hos Utskottet framställd anhållan om förbättring i deras lönevilkor, hafva Fullmägtige, med öfverlemnande af ett utaf chefen för Revisions- och Ekonomi-kontoret i ämnet afgifvet memorial samt med anmälan att antalet vaktbetjente för närvarande uppginge till 27 ordinarie och 3 extra» deraf 14 innehade högsta och 13 lägsta lön samt de tre extra vaktbetjente arfvodem motsvarande lägsta lönen, åberopat hurusom nyssbemälde chef ansett att det i Banken införda förändrade expeditionssätt jemte andra vidtagna förändringar kunde medföra någon inskränkning i vaktbetjeningens personal, ehuru ej synnerligen betydlig, enär ett större antal betjening vore och fortfarande torde blifva behöflig för servisen vid Bankens brandanstalter; hvarjemte Fullmägtige för egen del yttrat, att äfven de voro af den åsigt att förminskning i antalet af Bankens vaktbetjening borde ega rum, ehuru förslag härtill ej kunde afgifvas förr än dels ett fullständigt ordnande af embetslokalerna blifvit verkstäldt och dels under utarbetning varande nytt brandreglemente vunnit stadfästelse.
Som likväl de för Bankens vaktmästare i stat anvisade löneinkomster, utgörande, i lön och tjenstgöringspenningar, för de yngre hvardera 650 Riksdaler och för de äldre hvardera 775 Riksdaler, icke ensamma för sig vore tillräckliga till nödig utkomst, särdeles för en vaktmästare med familj, samt, efter hvad chefen för Revisionsoch Ekonomi-kontoret upplyst, den vaktbetjeningen åliggande dagliga tjenstgöringen, ehuru ej synnerligen betungande, likväl hindrade från någon egentlig förvärfsverksamhet utom Banken, hvartill komme skyldigheten för vaktmästarne att turvis till ett antal af sex hvarje natt hafva sin liggplats i Banken, ansåge Fullmägtige någon tillökning i inkomst böra dem beredas samt hemställde fördenskull, att åt Fullmägtige måtte öfverleinnas att, inom det belopp, som nu utgår i löner, tjenstgöringspenningar, arfvoden och ersättningar till Bankens ordinarie och extra vaktmästare, få tilldela de vaktmästare, hvilka för tjenstgöringen inom Banken fortfarande bibehållas, den inkomst-tillökning, hvartill nämnda belopp lemnar tillgång och som kan finnas skälig, äfvensom ock att vid ordnandet af brandanstalterna samt nattbevakningen få anvisa de arfvoden, som för tjenstgöring af denna art kunna finnas lämpliga.
' Jemväl till denna framställning finner Utskottet skäligt förorda bifall.
Slutligen bör Utskottet tillkännagifva, att, enligt den af Fullmägtige, på grund af Rikets Ständers beslut vid sistlidna riksdag, vidtagna reglering, Advokalsfiskalstjensten, hvars göromål till allra största delen härrört af Bankens utlåning mot inteckningar i fast egendom, kommer att, sedan denna utlåning numera upphört samt Bankens fordringar för lån mot inteckning i fast egendom på landet öfverlåtits till Allmänna Hypotheksbanken, efter nuvarande Advokatfiskalens afgång, indragas samt återstoden af hans göromål att besörjas af Ombudsmannen; och får Utskottet, med iakttagande af de förändringar, som följa af hvad Utskottet här ofvan tillstyrkt, föreslå, att mom. 1 af 98 § må erhålla följande lydelse: jBi/t. till 11.
St. Prot. 1865 <§' 1866, 6 Sami. 1 Afd. 10 Haft. 2 Banko-Utskottets Memorial N:o 20. 4:o. Löneförmånerna äro: å lönestat: första tjenstegraden:
Kontorsskrifvare, Kassaskrifvare och Kanslister: de yngre hvardera R:dr 1,000: de äldste „ „ 1,500:
(Till de äldsta hänföras halfva antalet samt den öfverskjutande, derest hela antalet är ojemnt). andra tj enstegraden:
Bokhållare, Revisorer, Kassörer, Notarier och Registrator: de, som tjenat i graden kortare tid än fem år, och alla, som innehafva befattning utom verket, hvardera R:dr 2,000: de, som tjenat i graden fem år och derutöfver till tio år, hvardera „ 2,500: de, som tjenat i graden tio år och derutöfver, hvardera „ 3,000: tredje tj enstegraden:
Kamererare och Ombudsman: de, som tjenat i graden kortare tid, än fem år, och alla, som innehafva befattning utom verket, hvardera R:dr 3,000: de, som tjenat i graden fem år och derutöfver till tio år, hvardera 3,500: de, som tjenat i graden tio år och derutöfver, hvardera ,, 4,000: fjerde tjenstegraden:
Kommissarier och Banko-sekreteraren, hvardera R:dr 4,000: de, som tjenat i graden fem år och derutöfver „ 4,500: Konstidkare : Tryckeriföreståndare, ) ,. ... , . , Förste Sedeltryckare, "!’ptara.
,oner trin B“kens mdra«- Andre d:o ) Förvaltaren vid Tumba bruk (uppbär sin lön på brukets stat).
Öfvervaktmästaren, tillika brandmästare, lön R:dr 800: jemte fria husrum och nödig vedbrand. Banlco-Utskottets Memorial N:o 20. 11 Valeth etjening:
Vaktmästare: de yngre, hvardera R:dr 600: „ de äldste, „ „ 700:
(Till de äldste vaktmästarne hänföres halfva antalet samt den öfverskjutande, derest vaktmästarnes hela antal är ojemnt).
Åt Fullmägtige öfverlemnas dock att, i händelse vaktmästarnes antal kan förminskas, inom det belopp, som nu utgår i löner, tjenstgöringspenningar, arfvoden och ersättningar till Bankens ordinarie och extra vaktmästare, få tilldela de vaktmästare, hvilka för tjenstgöringen inom Banken fortfarande bibehållas, den inkomst-tillökning, hvartill nämnda belopp lemnar tillgång och som kan finnas skälig, äfvensom ock att vid ordnandet af brandanstalterna samt nattbevakningen få anvisa de arfvoden, som för tjenstgöring af denna art kunna finnas lämpliga. å arfvodesstat: tjenstgöringspenningar: till tjenstemännen i första tjenstegraden, hvardera R:dr 150: d:o i andra d:o „ „ 300 d:o i tredje d:o „ „ 450 „ d:o i fjerde d:o „ „ 600 „ Vaktmästare med 600 Riksdalers lön „ „ 50 d:o med 700 Riksdalers lön „ „ 75 „ Öfvervaktmästaren i hans egenskap tillika af brandmästare „ 450: missräkning spenningar: till Kassörerne, hvardera R:dr 2,000: „ vårdarne af dagvexlingskassan, hvardera „ 300: arfvoden: till extrakt-arbeten och extra ordinarie tjenstemän „ 10,000:
„ Registratorn i Diskont-kontoret „ 450:
„ Notarien vid Banko-fullmägtiges expedition, för bestridande af kanslistgöromål „ 1,000:
Kontors-cheferne, Banko-sekreteraren och Ombudsmannen, hvardera „ 600:
Brand-chefen, så länge denna befattning anses fortfarande behöflig „ 400:
Diskontstyrelsens ledamöter, utom Kommissari erne, hvardera „ 1,600: 12 Banko-Utskottets Memorial N:o 20. till Garde des medailles
R:dr 500:
För den händelse Rikets Ständer godkänna Utskottets nu framställda förslag, hemställer Utskottet att de förhöjningar uti förutvarande stat, hvilka häraf skulle blifva en följd 5:o. må få beräknas och utgå från och med början af nästkommande år 1867.
Uti en af Kassörerne F. W. Bergman, A. von Ehrenclou, F. Sundberg, C. Hjort af Ornäs och J. O. Falk genom Herrar Banko-fullmägtige jemte eget utlåtande till Höglofliga Utskottet öfverlemnad skrift, hafva bemälde Kassörer anhållit att den löneförhöjning, sorn vid sistlidna riksdag beviljades