Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— „ Löjtnant ,, 270: — „ 500: — „ Sekrererare och Auditör „ 270: — „ 400: — „
Magasinsförvaltare och Sjukhus-inspektor ... „ 270: — „ 400: — ,, Underlöjtnant „ 180: — ,, 400: — ,, Kanslist „ 180: — „ 200: — och „ Kontorsskrifvare ,, 180: — „ 200: — varande dock, då Gottlands Landlbeväring, såsom förhållandet hitintills visat sig, med ett jemförelsevis obetydligt belopp ingått uti Arméens Pensionskassa, och de föreslagna förhöjningarne derföre antoges komma att utöfva endast ett högst iinga inflytande på pensionsmedlen, någon anslagstillökning icke ifrågasatt, utan beräknades det af E. K.
Maj:t f ör nästinstundande slatsreglerings-period äskade ofvanomförmälda kreditiv lemna full tillgång jemväl lör tillämpandet af nu föreslagna förhöjda pensionsslat för Gottlands Landlbeväring.
Slutligen har E. K. Maj:t till upprätthållande af Arméens Pensionskassas egen pensionering, föreslagit, att Rikets Ständer måtte för hvartdera af åren 1861, 1862 och 1863 å Riksgälds-kontoret anvisa ett kreditiv till enahanda belopp, som för åren 1858, 1859 och 1860 varit beviljadt, eller 85,500 R:dr, med skyldighet för Pensionskassan att till
Riksgälds-kontoret afstå det kassan för hvartdera af dessa tre år tillkommande förhöjda vederlag för de lill Statsverket indragna rusthållsafgifter; äfvensom alt Rikets Ständer måtte medgifva att, på sätt nu egde rum, berörde årsanslag måtte qvartalsvis under hvarje år utbetalas, dock med förbindelse för kassans .Direktion att, så snart det årets räkenskaper, för hvilket anslaget vore afsedt, hunnit alslutas, hos Fullmäktige i Riksgälds-kontoret behörigen ådagalägga, om hela anslaget eller huru stor del deraf varit för ändamålet behöfligt, samt alt, i händelse det lyftade beloppet icke åtgått, öfverskoltet då återlemna.
Rikets Ständer hafva åt delta vigtiga ämne egnat en sorgfällig uppmärksamhet; och då de omständigheter, som vid sistförflutna riksdag föranledde Rikets Ständer att godkänna den af É. K.
Maj:t då föreslagna förhöjda pensionsstaten för Arméens befäl och tjenstemän, icke undergått någon väsendtlig förändring, samt, enligt hvad
Departements-chelen uti sitt underdåniga betänkande meddelat, den nya pensioneringen 494 Expedilions-Utskollels Förslag lill anderd.
Skrifvelse N:o 146. i allmänhet visat sig tillfredsställande, hafva Rikets Ständer funnit berörda pensionsslat böra tills vidare tillämpas med de bestämmelser, som för densamma äro gällande.
Men i fråga om de för ändamålet erforderliga medel, hafva Rikets Ständer icke ansett sig böra bifalla den af E. K.
Majit i berörda hänseende gjorda framställning, alt besparingarne å det vid sistlidne riksdag för fyllnadspensionerna beviljade kreditiv måtte, i mån af behof, jemte erforderligt visst tillskott för den nya pensioneringens bestridande, få användas.
Då nemligen en sådan anordning icke är öfverensstämmande med egentliga beskaffenheten af ett kreditiv, och någon särskild fördel icke torde vara att vinna genom besparingarnes användande, på sätt föreslaget blilvit, har det synts Rikets Ständer lämpligare, alt för berörda ändamål bestämmes ett visst ärligt belopp, motsvarande det verkliga behofvet, helst sådant skulle befordra enkelhet i räkenskaperna, hvarigenom
Riksgälds-konlorets ställning och detta verks disponibla tillgångar lättare kunde bedömas.
Af samma sköl anse ock Rikets Ständer, att det vilkor, som med det vid nästlidne riksdag beviljade krediti vet varit förenadt, nemligen att Arméens Pensionskassa egde alt hvad det ena eller andra året af kreditivel, efter skedda utbetalningar, kunde öfverblifva, under följande år, om sådant behöldes, utbekomma, bör undanrödjas, och att således möjligen uppkommande besparingar å det årliga belopp, som kan varda bestämdt, hädanefter böra såsom annan Statsverkets odisponerade tillgång betraktas.
Hvad nu sjelfva beloppet beträffar hafva Rikets Ständer, med afseende å de förhållanden, som. sedan den nva pensioneringen infördes, hitintills egt rum, trott sig kunna antaga, att 100,000 R:dr årligen skola blifva fullt tillräckliga; och om tillika bestämmes, att af detta belopp hälften får lyftas den 1 April hvarje är och hvad sorn för året vidare erfordras, sedan Pensionskassans räkenskaper för samma år blifvit afslutade, torde derigenom vara fästad t behörigt afseende å den olägenhet, som enligt hvad E. K.
Majit meddelat, för Pensionskassan uppkommit genom nu gällande föreskrift angående dessa medels utbetalning.
Om likväl, i följd af ökade utgifter för pensioneringen eller andra omständigheter, de anslagna tillgångarna skulle för nästkommande statsreglerings-period blifva otillräckliga, torde särskild framställning angående bristens betäckande blifva af E. K. Majit aflåten till Rikets näst sammanträdande Ständer, som icke lära underlåta att då anvisa derför erforderliga medel.
Vid dessa förhållanden hafva Rikets Ständer funnit godt alt de af E. K.
Majit i ofvannämnda hänseende nådigst gjorda framställningar i så målto bifalla, att för fortsatt tillämpning af den vid sistlid ne riksdag godkända, af E. K.
Majit den 9 Februari 1858 fastställda, förhöjda pensionsstaten för Arméens befäl och tjenstemän Rikets Ständer för åren 1861, 1862 och 1863 å Riksgälds-kontoret anvisat ett årligt kreditiv af 100,000 Ridr att, i mån af behof, användas till betäckande af den skilnad, som för Arméens Pensionskassa under berörda år kan uppstå genom den nya pensioneringens tillämpning, hvilket belopp till
Direktionen öfver nämnda kassa utbetalas sålunda, att hälften deraf utgifves den 1 April hvarje år samt hvad som lill fyllnadspensionerna för året af kreditivet vidare kan erfordras, sedan behofvet blifvit med alslulade räkenskaper till dess verkliga belopp ådagalagdt; ankommande det på Direktionen att, derest för något af ifrågavarande år kreditivet skulle finnas vara lör det dermed afsedda ändamål otillräckligt, före nästkommande riksmöte till E. K.
Majit afgifva den underdånig» framställning, som kan af omständigheterna påkallas.
Hvad härefter angår den af E. K.
Majit ifrågasatta förbättring af pensioneringen för Gottlands Landlbeväring, så enär Rikets Ständer funnit berörde pensions-förbältring, i enlighet med den af E. K.
Majit nu föreslagna pensionsstat, vara för dessa löntagare af verkligt behof påkallad, äfvensom att enahanda pensionsförmån bör tillgodokomma jemväl de Officerare vid Wisby stads beväring, för hvilka Rikets Ständer här Expeditions-Utshottels
Skrifvelse N:n 146.
495 ofvan beviljat löneförhöjning i likhet med motsvarande lönegrader vid Landtbeväringen, hafva Rikets Ständer godkänt samma pensionsstat att för Gottlands Nationalbeväring tillsvidare tillämpas pä del sätt och under de vilkor, som i afseende ä den lör öfriga Arméen gällande liva pensionsstalen äro eller kunna varda föreskri In a.
Vidare och dä det ärliga bidrag, som E. K.
Majit äskat till upprätthållande af Arméens Pensionskassas egen pensionering fortfarande icke synes kunna af kassan undvaras, hafva Rikets
Ständer liinnil godt att lill omförmälda ändamål för hvarldera af åren 1861, 1862 och 1863 ä Riksgälds-kontoret anvisa ett kreditiv å 85,560 R:dr, med skyldighet för Pensionskassan alt till Riksgälds-kontoret alslå det kassan för hvarldera af förstnämnde tre år tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna ruslhällsafgifterna, hvarförutan Rikets Ständer medgilVit att, på sätt nu eger rnm, berörda årsanslag må qvartalsvis under hvarje år utbetalas, dock med förbindelse för kassans
Direktion att, så snart det årets räkenskaper, för hvilket anslaget är alsedt, hunnit alslulas, bos Fullmäktige i Riksgälds-kontoret behörigen ådagalägga, örn bela anslaget eller huru stor del deraf varit för ändamålet behöfligt samt att, i händelse del 1 jflade beloppet icke åtgått, öfverskoltet återlemna.
Under behandlingen af denna fråga hafva Rikets Ständer ej kunnat undgå att fästa uppmärksamhet å det äfven vid förra riksdagen anmärkta förhållande, att pensionsväsendet för Arméen, sådant det för närvarande befinnes, är förenadt med väsändtliga olägenheter, som dels göra förvaltningen mera invecklad, än nödigt är, och föranleda lill ökade kostnader, dels ock motverka det lör Slaten vigtiga ändamål, som med denna pensionering hufvudsakligen åsyftas.
Redan den omständigheten, att vid hvarje riksdag statsbidrag mästa beviljas för upprätthållande af den Arméens Pensionskassa, efter gällande stat, åliggande pensionering, samt alt medel behöfva särskildt anvisas för pensionernas ökande, ådagalägger nogsamt behofvet af en ny och omfattande reglering af pensionsväsendel.
Men härtill kommer åtskilliga andra förhållanden, som låta detta behof ännu tydligare framstå.
I sådant hänseende torde med skäl kunna anmärkas det olämpliga deri, alt pensionerna utgå ur två särskilda fonder, nemligen dels af Arméens Pensionskassas egna medel, jemte det statsbidrag, hvaraf den i sednare tider varit i åtnjutande, dels ock af det särskilda Kreditiv, som för tillämpning af den förhöjda pensionsstalen måst på Riksgälds-kontoret anvisas.
Vidare framställer sig såsom särdeles otjenlig pensionsrätten.s olikhet efter de tvänne särskilda pensionsstaterna, eller den väsendtliga åtskilnad, som företer sig emellan dessa pensionsslater i afseende på grunderna och vilkoren lör pensioneringen.
Den för Arméens Pensionskassa gällande stal medgifver nemligen i allmänhet pension efter uppnådda 50 åldersoch 30 tjensleår, med rättighet tillika att, utan förlust af pensionsrätter vid 45 års ålder och äfven i vissa fall derförinnan, kunna taga afsked och efter expektansårens utgång komma af pension i åtnjutande; då deremot, enligt den förhöjda pensionsstalen, pensionsåldern för ett större antal löntagare är framflyttad till 55 och 60 eller 65 fyllda lefnadsår; och enligt denna pensionsstat medgifves icke vid afskedstagande i något fall pensionsrätl förr än vid 50 års ålder; hvarförutan för pensionärerna finnas
Uera andra bestämmelser, hvilka icke gälla lör dem, sorn erhålla pension endast ur Arméens Pensionskassa.
Denna för Armeens löntagare onekligen stora fördel, att kunna efter omständigheterna begagna sig af den ena eller andra pensionsstalen — hvaremot icke vore något att erinra, såvida pensioneringen kunde upprätthållas genom de tillgångar, som bildats af Olficers-korpsens egna bidrag — har lill påföljd, att de för pensioneringen afsedda medel blifva starkare anlitade, än som egentliga bebolvet å pensionärernas sida påkallar, utan att i samma mån befrämja pensioneringens syftemål i Statens interesse, nemligen att underlätta afgåugen af det äldre befälet och förskaffa Ar - 496 Expeditions-Utskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 146. méen en för krigsljenstgöring och vapenöfningar fullt tjenstbar befälspersonal.
Fast heldre måste de vilkor, hvarunder pensionsrätt nu är medgilven, i anseende till dess vidsträckthet, i så måtto anses mindre ändamålsenliga, som Arméens Officerare derigenom beredes tillfälle att, ehuru ännu fullt r tjenstbare, med rätt lill pension afgå ur fjellsten för att derefter egna sig åt annan sysselsättning; — och skulle de tillgångar, som häraf tagas i anspråk, enligt Rikets Ständers tanka, bättre användas genom att bereda någon tillökning i pensionsförmånerna lör dem, som först efter en längre tjenstetid erhålla afsked.
— Dessa omständigheter torde tillräckligt ådagalägga olämpligheten af pensionsväsendets nuvarande inrättning samt behofvet af en annorlunda beskaffad organisation, äfvensom föranleda lill den slutsats, att Arméens pensionsväsende icke kan blifva ändamålsenligt ordnadt, med mindre än att hela pensionsväsendet öfverlemnas åt Staten, som sålunda borde öfvertaga Arméens Pensionskassa, men deremot ock ensam besörja pensioneringen.
Om derjemte nu befintliga olikhet i grunderna och vilkoren för pensions åtnjutande afhjelptes, skulle utan tvifvel pensioneringen mera motsvara sitt ändamål och jemväl i afseende å underhållet blifva för Staten vida mindre betungande, än den nu är och med dess nuvarande organisation fortfarande måste blifva.
För verkställandet på en gång af en sä omfattande reglering af pensionsväsendet, att deri i allo tillfredsställer fordringarna från det allmännas sida, kunna visserligen möta åtskilliga hinder, hvilkas undanrödjande tilläfventyrs äro förenade med stora svårigheter.
Men genom vidtagande af tjenliga förberedande åtgärder torde dessa svårigheter kunna aflägsnas och sä mycket snarare beredas möjlighet att fullständigt vinna det åsyftade ändamålet.
I betraktande af delta allt få Rikets Ständer underdånigst anhålla, det E. K.
Majit täcktes vidtaga de åtgärder, som finnas lämpliga till förberedande al en sådan reglering af pensionsväsendet för Arméen, att hela pensioneringen må kunna af Staten öfvertagas samt till åstadkommande af mera enhet i grunderna och vilkoren för pensioneringen jemte nödig förenkling i förvaltningen; äfvensom alt E. K.
Majit måtte till Rikets näst sammanträdande
Ständer afgifva nådigt förslag lill en dylik reglerings verkställande, 36:o.
Officerares anställande, i utländsk krigstjenst.
Jemte erinran, hurusom vid sisllidne riksdag af Rikets Ständer anvisades ett anslag af 9,000 R:dr årligen för åren 1858, 1859 och 1860, alt enligt E. K.
Majlis disposition användas lill understöd åt Officerare af Arméens särskilda lnifvudvapen, som kunde vara hugade alt inträda i aktiv krigstjenst hos någon i vänskapligt förhållande med Sverige stående makt, hvars Aimée till större eller mindre del befunne sig på krigsfot, med E. K.
Majit med afseende å det gagn för Årméens tjenstbarhet i fält, som härigenom otvifvelaktig! åstadkommes, föreslagit Rikets Ständer att under samma vilkor, som blifvit fästade vid det nuvarande anslaget, för åren 1861, 1862 och 1863 bevilja ett extra anslag af 9,000 Ridr årligen, eller tillhopa för alla tre åren 27,000 Ridr att lill dylika understöd användas; Och hafva Rikets Ständer, sorn inhemtat, att det för innevarande statsreglerings-period beviljade anslaget blifvit till bela beloppet användt, funnit skäligt all det begärda anslaget bevilja.
Vidare Expeditions-Ulskottrts Förslag lill anderd.
Skrifvelse N:n '146. 497 Vidare har E. K.
Maj:t till utgående för en gäng äskat följande anslag: 37:o.
För tipps hällning af Fidelia Armeéns boställen 100,000 R:dr. 1 afseende på denna fråga hafva Rikets Ständer af det ofta åberopade Statsråds-prolokollet inhemta!, alt, sedan Krigs- och Kammar-kollegierna erhållit E. K. Maj:ts befallning att inkomma med betänkande, huru den för en allmän reglering af befälets aflöningsförhållanden nödig befunna uppskattningen af Indelta Arméens boställen kunde på tillförlitligaste sätt verkställas äfvensom med förslag till instruktion derför, hade Kollegierna sådant fullgjort, men för uppskattningens verkställande förutsatt, att kartor öfver boställena skulle vara att tillgå.
Då emellertid, enligt från regementena erhållna upplysningar, det befunnits, att kartor saknades för ett högst betydligt antal boställen, hade från Ofver-direktören vid Landtmäteriet blifvit infordrad uppgift öfver kostnaden dels för kartläggande af Arméens boställen, hvilka saknade karta, dels för revidering af redan befintliga, möjligen bristfälliga boslällskarlor; och inhemtades af denna uppgift, att af Arméens boställen icke mindre än 1,145 saknade karta antingen helt och hållet eller till vissa delar, samt att kostnaden för erforderliga nya kartors upprättande ansetts approximativt uppgå till 329,354 R:dr, samt för kartors behöfliga renovering till 36,572 R:dr, eller tillhopa 365,926 R:dr; dock förmodades den ofvan beräknade kostnaden för nya kartors upprättande kunna till någon del nedsättas, då det antoges, att flera kartor öfver Arméens boställen, till följd af laga skiften, under sednare åren blifvit upprättade för kostnad, som till stor del redan utgått.
Vid föredragning af detta ärende hade Deparlements-chefen i underdånighet yttrat, det han ansåge obestridligt att en fullt tillförlitlig uppskattning af boställena icke kunde utföras, med mindre än att fullständiga kartor, der sådana saknades, blefve upprättade.
Dels ur denna synpunkt, dels ock emedan det borde för Staten vara af vigt att känna egorymden af den jord, som är dess tillhörighet, vore det önskvärdt om, en kartläggning, der en sådan hitintills alldeles icke eller ock endast ofullständigt egt rum, af Arméens alla boställen kunde försiggå.
De kostnader detta skölle r förorsaka, blefve dock så betydliga, att Departements-chefen ansett sig ej kunna ^tillstyrka en framställning derom i bela sin vidd, helst en icke ringa kostnad kornme alt uppstå i och för den slutliga uppskattningsförrättningen, utan borde derföre tillses, om icke uppskattningen kunde ske på ett sätt, som ej medförde alltför kostsamma förberedande åtgärder, men dock lemnade sä tillförlitligt resultat, som kunde erfordras, dä i betraktande tages, att all uppskattning af jord måste blifva approximativ, mera till efter rättelse för det närvarande än för framtiden, — och syntes i sådant hänseende tillräcklig noggrannhet kunna ernås, om, beträffande de till Boställs- och Lönings-direklionernas förvaltning hörande boställen, den enligt gällande kontrakt betingade arrendesumma antoges såsom boställets rätta afkastning, hvarigenom kartors anskaffande för dessa boställen undvekes, samt att, då derjemte, för uppskattningen af mindre bostadsboställen, kartor torde kunna undvaras, sådana endast behöfde upprättas öfver öfriga bosladsboställen, sorn uppgå till ett mantal eller derutöfver, innan värderingen sker.
Men om äfven af Ofverdirektörens för Landtmäteriet gjorda beräkningar skulle med någorlunda tillförlitlighet kunna bestämmas den jemförelsevis mindre kostnad, som den sålunda föreslagna åtgärden i afseende å kartläggningen skulle medföra, kunde dock icke ens approximativt nu beräknas det ej obetydliga belopp, hvartill rese-ersätlningar, traktamenten och andra omkostnader, föranledda af den slutliga uppskattnings-förrättningen, skulle uppgå.
Då således endast förslagsvis kunde uppgifvas, hvad som borde Bih. till Ii.
1859 Sf 1860. 10 Sami. 1 Afd. 63 498 ifrågakomma att för det framställda ändamålet användas under de närmaste åren, hade i sådant afseende Departements-chefen hemställt, att, i och för förberedande arbeten och derefter påbörjande af bpställs-uppskaltningen, måtte af Rikets Ständer äskas en summa af 100,000 R:dr att i mån af behof, under nästa statsreglerings-period utgå, dervid likväl
Departements-chefen funnit höra tilläggas, hvad redan från början af denna fråga blifvit tillräckligt antydt, att genom boställsuppskallningen icke åsyftades någon rubbning i Indelningsverkets grunder, utan att hvarje regemente och korps i allt fall skulle fortfarande bibehålla alla de boställen, vare sig till bostäder eller utarrendering anslagna, likasom ock de indelta räntor, kronotionde samt öfriga anslag, af dylik beskaffenhet, hvilka blifvit hvarje regemente eller korps sednast genom Kongl. Brefvet den 2 Februari 1833 tillförsäkrade; — och hade E. K. Maj:t i nåder gillat och godkänt hvad
Departements-chefen sålunda i underdånighet yttrat och föreslagit.
Ständer funnit en ny allmän reglering af befälets aflöningsförhållanden utaf behofvet påkallad och dervid uttalat den åsigt, att ”med de stora tillgångar af indelta räntor, kronotionde, boställen och kontanta anslag, som finnas anvisade, en dylik reglering borde kunna tillvägabringas utan ytterligare bidrag från Statens sida”, samt Rikets Ständer härvid icke åsyftat en reglering till så inskränkt omfång, som
Departements-chefens förslag förutsätter, anse sig Rikets Ständer sakna skäl att bifalla förevarande nådiga framställning. 38:o.
Då Lifregementets Hussar-korps ensamt inom kavalleriet saknade eget af Kronan bekostadt ridhus samt den byggnad i Orebro, hvilken emot hyra hittills varit för ändamålet begagnad, enligt hvad nu blifvit anmäldt, vore i det förfallna skick, att det med den 1 Januari 1865 tilländagående hyreskontraktet icke kunde förnyas, har E. K. Maj:t funnit anslag vara erforderligt för fyllande af delta behof, hvarjemte, och då Sekund-chefen jemväl anmält nödvändigheten alt anskaffa byggnader till sjukhus, bostäder för det till exercis-sqvadronen och korpralskolan kommenderade befäl jemte öfriga tjenstemän, arrestrum, kök, förvaringsrum för proviant m. m., af hvilka lägenheter korpsen till ej ringa skada och olägenhet hittills varit i saknad, E. K.
Majit ansett nödigt att medel äfven härtill måtte beredas.
Kostnaderna för de ifrågavarande byggnaderna bade af Sekund-chefen blifvit beräknade till något öfver 88,000 R:dr, men då, vid byggnadsförslagels granskning uti Ingeniör-korpsen, utgifterna ansetts kunna till en del inskränkas, har E. K.
Majit, i anledning af hvad sålunda förekommit, af Rikets Ständer äskat ett extra anslag af 75,000 Ridr lill uppförande af ridhus och öfrige ofvan omförmälda byggnader i Orebro för Lifregementets Hussar-korps.
Rikets Ständer, som vid tagen kännedom af de i den Kongl, propositionen åberopade handlingar, funnit de ifrågaställde byggnadernes uppförande vara af verkligt behof påkalladt, hafva i följd häraf ansett sig böra bevilja det härtill äskade anslag. 39:o.
Sedaa E. K. Majit, i anledning af Rikets Ständers begäran, förordnat om meddelande, i sammanhang med Krigs-kollegii bokslut, af uppgifter, afseende att hufvudboken, förutom den redovisning densamma vanligen innehåller, jemväl på ett ställe skulle redogöra för samtliga kostnaderna till de särskilda föremål, som tillhöra Krigs-kollegii förvaltning, samt Rikets Ständer vid förra riksdagen, i sammanhang med statsregleringen, till E. K.
Majits disposition anvisat ett extra anslag af 2,000 Ridr för innevarande statsreglerings-period, att användas såsom ersättning för berörde uppgifters utarbetande, har E. K.
Majit nu, i anledning af Krigs-kollegii derom gjorda hemställan, föreslagit, det ett lika anslagsbelopp, för nästa statsregleringsperiod måtte af Rikets Ständer beviljas för ifrågavarande ändamål; — och då, efter erhållen del af Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
499 om förmälda uppgifter, hvilka ej kunnat inrymmas i hufvudboken, ulan för hvarje år blifvit samanfattade uti ett särskildt räkenskapsband, Rikets Stander funnit ifrågavarande arbete, som synts vara med all omsorg utfördt, innehålla en fullständig på verifikationer grundad framställning af kostnaderna för de särskilda delarne af Krigskollegii förvaltning, hafva Rikets Ständer funnit godt att äfven detta anslag bevilja. 40:o.
Slutligen har E. K. Maj:t, uti en den 27 Oktober sistlidet år till Rikets Ständer aflåten särskild skrifvelse behagat i nåder meddela, att sedan i anledning af Rikets Ständers Revisorers, vid den år 1857 verkställda granskning af Statsverkets förvaltning under åren 1854 och 1855, gjorda erinran derom, att i händelse af eldsvåda inom åtskilliga i Slockholm belägna Kronans magasinshus, uti hvilka krigsmateriel förvaras, det vore för de dyrbara förrådens skyddande angeläget, att brandmurar funnes derslädes uppförde, E. K.
M:t förordnat om anställande af närmare undersökning om behofvet i berörda hänseende vid Arméens utredningsförråd å Skeppsholmen, samt, uppå anmälan af hvad dervid förekommit, anbefallt
Krigs-kollegium att gå i författning om de byggnads- och reparations-arbeten, som till de i nämnde förråd förvarade persedlars skyddande mot eldfara funnits nödiga, så hade betnälde Kollegium, jemte tillkännagifvande, att kostnaderna för dessa arbetens verkställande uppgått till ett belopp af 6,710 R:dr, som af Kollegium förskjutits, hos E. K. Maj:t i underdånighet anhållit om godlgörelse härför; och då, enligt hvad Krigs-kollegium tillika anmält, tillgång till förskottets godtgörelse hos Kollegium saknades, hade E. K. Majit velat sådant Rikets Ständer tillkännagifva, på det att särskilda medel härtill måtte varda anvisade.
Rikets Ständer, som af de uti högstberörde skrifvelse omförmälda handlingar inhemtat, att ifrågavarande arbeten blifvit verkställda, i enlighet med de af E. K.
Maj:t, efter föregången undersökning, genom nådigt Rref den 27 Juli 1858 meddelade föreskrifter samt att utgifterna derför uppgått till 1,700 R:dr mindre än hvad kostnadsförslaget upptagit, hafva ansett sig böra, till ersättning för berörda kostnader, bevilja ett särskildt anslag af 6,710 R:dr att utgå från Rikets Ständers Riksgälds-kontor.
Enligt hvad sålunda underdånigst är vordet anfördt, komma extra anslagen under denna Hufvudtitel att, på sätt Tab. Litt.
D utvisar, utgöra en summa af 2,854,379 R:dr 72 öre R:mt.
Stockholm den 5 Oktober 1860. 500 Expeditions- Utskottets Förslag till anderd.