Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Marstrand 20 Sölvitsborg Nora ........ 45 Thorshälla Norrtelje ....... 25 T rosa Philipstad ...... a5 Ulricehamn ......
Sigtuna . ..... , Wimmerby , . .
Skanör med Falsterbo , .
Skara Öregrund .
Skenninge ...... 25 Östersund . . . . . , Sköfde 5 Östhammar Summa B.cq R:dr R:dr 3o i o 10 3o 11 ,285 Reservationer: af Herr Friherre Boije, Ludvig, sorn, i anledning af inom Utskottet vackt fråga, huruvida icke Kongl.
Kungörelsen af den 22 December i832 kunde anses upphäfven genom Kongl. Kungörelsen den 28 sistlidne Augusti, förklarat, det han icke trodde, att Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter i Utskottet skulle så hafva missförstått sitt eget interesse, att de ansågo Landtman genom sistnämnde Kongl. Kungörelse icke vara berättigade att i alla Rikets städer jemväl afyttra kött, bröd och dricka; men då Herr Friherren hyste en motsatt åsigt, reserverade han sig så väl emot fortfarande af den från åtskillige städer utgående salu-accis-afgiften, som emot Utskottets tillstyrkan, att en summa af 7,5oo R:dr må vid Statsregleringen såsom städernes alu-accis-afgift upptagas; af Herr Friherre Kantzow: ”Jag anser det vara inin pligt att reservera mig emot Utskottets beslut om salu-accisens bibehållande, sedan Kongl.
Maj:t, i kraft af sin myndighet i den oeconomiska lagstiftningen, genom Kungörelse den 24 sistlidne Augusti, uppliäft det dittills existerande förbudet emot fri försäljning i städerna af Landtmannavaror samt stadgat, att Landtman ”ej må förmenas hvarhelst på landet och i städerne föryttra de - Bevillning^- Ulskollels Betänkande Avo 3g. 37 ras och grannars af vel och af dem åstadkomne tillverkningar af hvad slag sorn helst”; att från denna allmänna försäljnings-frihet, kött, bröd och dricka skulle vara undantagne, dertill finner jag icke något spår, och kan jag ej heller ingå på den sats, som synes halva grundlagt pluralitetens beslut, att nemligen en sådan försäljningsfrihet ej skulle kunna stadgas, utan städernes medgifvande.
Jag skulle mycket, misstaga mig, och i högsta grad beklaga industrien i vårt land, om Skrå-Ordningen vore ett privilegium, som icke kunde rubbas utan alla fyra Riks-Ståndens och Konungens sammanstämmande beslut, och det är likväl endast utur denna synpunkt, som Slagtare, Bryggare och Bagare-Embetena eller städernas Borgerskap skulle ega rätt till protest emot en af Kongl. Majit, utan deras rådfrågande, medgifven handelsfrihet.
Då nu, enligt mitt sätt att förstå den Kongl. Kungörelsen af den 24 Augusti, en sådan handelsfrihet redan är af Kongl. Majit medgifven, anser jag följaktligen den afgift, som, under namn af salu-aceis utgått, icke vidare böra drabba de Skrå-Embeten, som genom nämnde Förordning mista! sin uteslutande rätt och fördenskull ej i Riks-Staten beräknas af Herr De Besche: i den delen som Betänkandet rörer städernes salu-accis-afgift; af Herr Köhler likaledes; af Herr Halling på den grund, att han ansåg Utskottet bort uttrycka en förutsättning, huruvida Kongl.
Kungörelsen den 22 December j8Ö2, som förordnar, att införseln af kött, bröd och dricka är tillåten i visse och hindrad i andre Rikets städer, ännu må anses vara gällande eller upphäfven genom Kongl.
Kungörelsen den 28 sisllidne Augusti, om utvidgade rättigheter för Landtman att afyttra sine alster och tillverkningar, emedan, utan en sådan förutsättning, Utskottet icke bort inlåta sig uti något förslag om salu-accisen, hvars fortfarande eller upphörande helt och hållet beror på tydningen af högst åberopade bägge Kongl.
Kungörelser, vid hvilkas jemförelse Utskottets Ledamöter varit af mycket delade tänkesätt om deras rätta tillämpning, så vidt de med salu-accisen stå i sammanhang.
Med Herr Halling hafva sig förenat Herr Doctor Grenanderj Herr Doctor Grevillius samt Herr Prosten Hylander.
STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, 1834- Bevillnings-TJIskotUts Utlåtandt N.o 4o. i N:o 4o.
Utlåtande 3 i anledning af inom Häglof.
Ridderskapet och Adeln samt Vällojl. Borgare-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o ä3 j angående stämpling af spelkort.
DA Utskottets Betänkande angående stämpling af spelkort, ehuru bifallet af Ilögvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, blifvit återremitteradt från Ilöglofl.
Ridderskapet och Adela samt Vällofl. Borgare-Ståndet, bör Utskottet till besvarande upptaga de anmärkningar, som inom sistnämnde tvänne Riks-Stånd föranledt återremissen.
Ridderskapet och Adeln har Herr af Billbergh föreslagit: att en underdånig skrifvelse måtte aflåtas till Kongl. Maj:t, med anhållan, att undersökning må anställas angående det med stämplingen af spelkort förofvade underslef; att till Utskottets förslag, det stämplingen af spelkort i landsorterne borde verkslällas genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg och vederbörande Hall-Rätter eller Magistrater, må tilläggas: vidt kortfabrik i orten fin nes; alt Fabrikanterne må tillförbindas att förse deras korttillverkningar med fabrikens stämpel; samt slutligen att, i stället för den af Utskottet föreslagne straffbestämmelse för underslef vid stämplingen, samma vile, som nu är stadgadt för den, som säljer ostämplade kort, eller 5o R:dr, äfven må fastställas för den, som tillverkar sådane, samt derjemte a5 R:drs vite åläggas den, som begagnar dem; och har Herr af Billbergh förmodat, att, blott ofvannämnde af honom uppgifne controler blefvo antagne, skulle den af Utskottet föreslagne underdåniga anhållan om stadgarnes i afseende å kortstämplingen sammandrag i en Författning och årliga kungörande för allmänheten vara öfverflödig.
Uti detta Herr af Billberghs förslag har Herr Grefve Cronhjelm väl instämt, men dock ansett den bästa control emot underslef i detta fall vara, att, likasom det tillgår i Preussen, ett visst kort af hvarje lek diracte köpes hos Kronans Stämpelmästare, som förser det med stämpel.
Prot. 1834. 5 Samt. 1 d/d. 1 ij:de Häftet. 2 Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.o 4°- Herr Friherre Raab har instämt med Herr af Billbergh och Herr Grefve Cronhjelm i afseende å de åtgärder, som äro nödige för controlen, uien ansett den föreslagne stämpel-afgiften för hög och för mycket retande till öfverträdelse.
Herr Friherre Bojie har väl lika med Herr af Billbergh ansett en plikt af 5o R:dr böra bestämmas för så väl den som säljer, som den som tillverkar och ullemnar ostämplade kort; men motsätter sig på det högsta den för begagnandet af sådane kort af Herr af Billbergh föreslagne plikt.
Herr Grefve von Fersen yrkar, dels att stämpelafgiften må höjas ännu mer än Utskottet föreslagit, dels att Stora Barnhusets inkomst utaf kortstämplingen må såsom sådan upphöra och af Staten uppbäras, emot det att Barnhuset såsom ersättning erhåller en viss årlig summa, bestämd efter medium af de senare årens inkomstbelopp.
Herr Lefre'n har ansett plikten för försäljning af ostämplade spelkort böra bestämmas till 5oo R:dr, men trott, att stämpelafgiften icke borde läggas på korten utan förenas med sjelfva fabricationeu.
Herr von Troil har lika med Herr Grefve von Fersen ansett, att
Barnhusets andel i kortstämpelafgiften måtte utgå till visst belopp årligen, men föreslår, att man intill nästa Riksdag ville försöka, huruvida de controler, som kunna utfinnas, förmå åstadkomma, att afgiften, beräknad till 3 sk. för hvarje kortlek, rigtigt utgår, hvarefter denna afgift kunde förhöjas, om man sä för godt funne.
Den föreslagna plikten för spelare anser Herr von Troil icke lämplig, om icke möjligen för offentliga ställen.
Herr Rydin anser, att då underslef vid kortstämplingen nu ega rum, skulle en förhöjning i denna afgift endast föranleda till flera missbruk, minska Statens inkomst och dana Lagbrytare.
Herr Winberg anser, att den föreslagne stämpelafgiften är för hög och skall ovilkorligen medföra korlfabrikernas undergång.
Herr Holm har väl funnit den föreslagne förhöjningen i afgiften billig och rättvis, meri derjemte velat fästa uppmärksamheten på den omständigheten, att medel lätt finnas att eludera Författningen, derigenom, att konstkort begagnas i stället för de vanliga korten, hvarföre lian föreslår ett bestämdt stadgande, att alla kort, hvarmed spel kunna öfvas, böra stämplas och med bevillning beläggas. Bevillning!- Utskottets Utlåtande IV:o 4°- 3 Herr Halling anser den nu varande afgiften tillräckligt stor, och instämmer med Herr Rydin i den mening, att förhöjning i denna afgift skulle uppmuntra införsel af utländska kort, samt med Herr Holm deruti, att alla slag af kort, hvarmed spel kan öfvas, bora erlägga bevillning.
Hallgren har väl ansett en förhöjning i afgiften böra ega rum, men finnér det af Utskottet föreslagne beloppet för högt, och att \ sk. för hvarje kortlek vore tillräckligt.
Herr Ekerman förenar sig med Herr Holm i den åsigt, att
Bevillnings-stämpelafgift bör ega rum för alla slag af kort.
Herr Wijk bar äfven ansett nyttigt, att närmare undersökning anställes angående förhållandet med de i afseende å spelkorts>-stämpling föröfvade underslef, samt yrkar för öfrigt, att mera bestämdt må uttryckas, alt alla slags spelkort böra stämplas och betala de derföre belöpande afgifter.
Herr Hessle har föreslagit såsom en control, att ali afgift för kort, så väl Bevillnings- som Hallstämpel-afgiften, må uppbäras i Hall-Rätten och derifrån inlevereras till Riksgälds-Contoret; men anser, att afgifterne snarare borde nedsättas än förhöjas.
Efter noga öfvervägande af dessa anmärkningar och förslag, har Utskottet, som eger full Öfvertygelse derom, att med stämpling af spelkort underslef på ett eller annat sätt öfvats och i följd deraf anser alla de controler, hvilka, utan att föranleda till alltför stora chikaner eller innefatta onaturliga straffbestämmelser, kunna vidtagas, böra användas, för att hädanefter förekomma dessa underslef och försäkra Staten om den afgift, som från detta håll bör kunna påräknas, funnit sig böra, såsom ett tillägg till dess förra tillstyrkande, föreslå; a) att, i enlighet med den åsigt, som, på sätt ofvan är anfördt, blifvit af flere Ledamöter yttrad, en underdånig skrifvelse må till Kongl.
Maj:t aflåtas, med anhållan, alt behörig undersökning mätte anställas, angående de försnillningar, som i detta fall påtagligen egt rum, och det sätt, hvarpå de blifvit bedrifne; b) att det för säljare af ostämplade kort stadgade ansvar må så till vida skärpas, att de oslämplade korten blifva underkastade confiscation j 4 Bcvillnings-Utskoltets Utlåtande N.-o 4o* e) att uttryckligen må stadgas, att ej blott vanliga spelkort, utan alla slags kort, så väl figurerade som oiigurerade, hvarmed spel kan öfvas, skola stämplas och för desamma betalas de afgifter, sorn blifva af Rikets Högloflige Ständer fastställde; rf} att, till förekommande deraf, alt flere kortlekar kunna hallstämplas, än som blifva bevillningsstämplade, den föreskrift må meddelas, att, vid anmälan till bevillning*- stämplingen, afgiften, såsom hittills, insattes, i hufvudstaden, i Rikets Ständers Bank samt, i landsorterne, i LandtRänterien, för Riksgälds-Contorets räkning, och attesten deröfver aflemnas till vederbörande, som bevillningsstämpJingen verkstfller, men beledsagad af tvänne reversal, hvilka upptaga ej mindre den afgift, sorn blifvit erlagd, Mn antalet af de kortlekar, hvilkas stämplande sökes; börande det ena af dessa reversal, behörigen qvitteradt, å~ terbekommas och vid hallstämpligen öfverlämnäs till HallRätten eller Magistraten, som vid hvarje års slut till
Riksgäldskontoret insänder ett sammandrag öfver alla onder året inkomne sådane reversal, jemte reversalen’|sjelfve, för att tjena till control emot derstädes förde räkenskaper öfver bevillnings-stämplingen af spelkort.
Skulle dessa nu föreslagna ytterligare controler af Rikets HöglofL Ständer godkännas, anser dock Utskottet nödigt, att, 1 afseende på sitt förra Betänkande, frångå den der för kortstämpling i Hufvudstaden tillstyrkte stämplingen i Riksgälds-Contoret, och deremot låta det förblifva vid hvad Öfver-Ståthållare-Embetets kungörelse af den 8 Januarii 1816 föreskrifver om stämpling å Stora Barnhuset af alla de spelkort, som i Hufvudstaden till stämpling förekomma, livad deremot angår förslaget, att böterne för dem, som begagna 0. stämplade kort, måtte förhöjas från 5 till a5 R:dr; så har Utskottet funnit detta så mycket mindre lämpligt, som ingen erfarenhet ännu visat, att de redan stadgade böterne af 5 R:dr någonsin blifvit ålagde, utan att åstadkomma den verkan, som dermed åsyftas.
På lika sätt har Utskottet funnit de öfrige af åtskillige Ledamöter inom Riks-Stånden uppgifna controler och straffbestämmelser föjr underslef vid ifrågavarande Bevillningt-Utskolleli Utlåtande IV.o 4°- 5 stämpling, del* redan stadgade i de Författningar, som derom gälla, dels i Utskottets tanka, mindre verksamma till det åsyftade ändamålets vinnande, än de, som Utskottet uti det återremitterade Betänkandet N:o a3 föreslagit; hvarföre ock Utskottet anser sig böra vidblifva hvad nämnde Betänkande i delta fall innehåller.
I afseende åter å stämpel-afgiftens belopp, så har en del Talare yrkat förhöjning, en annan del nedsättning i hvad föreslaget blifvit.
Utskottet har af denna olikhet i meningarne hemtat ett ytterligare skäl alt anse det föreslagna beloppet, såsom en medelväg emellan de stridiga åsigterne, vara det lämpligaste, åtminstone för närvarande; och får derföre äfven ytterligare tillstyrka, att bevillningsstämpel-afgiflen för spelkort må fastställas till 6 sk. för hvarje lek.
Hvad slutligen beträffar den föreslagne indragningen till Staten af Stora Barnhusets i Stockholm andel af korlbevillningen och Barnhusets ersättande genom ett visst årligt anslag; så kan Utskottet icke heller detsamma understödja, dels emedan Utskottet icke finner billigt eller rättvist att beröfva denna inrättning den förökning i inkomster, som utan minsta uppoffring å Statens sida, endast genom
Författningarnes bättre handhafvande förmodas kunna densamma tillflyta; dels ock emedan Utskottet trott, att om äfven, genom mindre nitisk omsorg i fullgörandet af hvad Öfver-Ståthållare-Embetets i Stockholm kungörelse den 8 Januarii i8i6 föreskrifver, vederbörande vid Stora Barnhuset synas hafva vållat, alt ej så många kortlekar blifvit bevillningsstämplade, som kunna antagas vara förbrukade; så bör dock i allmänhet nitet för en sådan barrahertighets-inrättnings bästa vara en icke obetydlig sporre att uppsöka och beifra de missbruk, hvarigenom minskning i dess inkomster kan uppkomma; och då på samma gång och genom samma medel äfven Statens fördel beredes, finner Utskottet för sin del det vara lämpligare att hos Barnhusets förvaltning bibehålla interesset för kortstämpelafgiftens behöriga ingående, än att genom anslående af en årlig, af denna afgift obero ende summa, helt och hållet borttaga detta interesse.
Öfverlemnande dock Utskottet delta allt till Rikets Höglofl.
Stockholm den 12 Noyembe* *834* i 6
Be vi lin in gs-Utskottets Ullätande IV.o 4°- Reservationer: af Herr Grefve H. von Fersen: ”Då jag ej kunnat instämma uti de beslut, pluralitelen fattat i förevarande ämne, får jag vördsammast afgifva min reservation emot detta Betänkande uti följande punkter: 1:0 Att Utskottet frångått dess i tredje punkten af Betänkandet N:o a3 gjorda tillstyrkande: att kortstämpiingen i hufvudstaden hädanefter hos Rikets Ständers Riksgälds-Contor må verkställas.
Till frångående af detta i förra Betänkandet framställda förslag, synes Utskottet haft så mycket mindre anledning, sorn inga anmärkningar emot Utskottets förslag i detta hänseende lära inom Riks-Stånden blifvit framställde, och dessutom vid närmare eftersinnande torde visa sig olämpligheten deruti, att verkställigheten af ett beslut, som rörer fyllandet af den af Rikets Ständer åtagne bevillningssumman, öfverlemnas att bedrifvas af en för Rikets Höglofl.
Styrelse och inseende helt och hållet främmande inrättning.
Med all aktning för den inrättnings Styrelse, som hittills egt detta stämplingsbesvär för Statens räkning, må det likväl vara tillåtet hysa öfvertygelsen om den större lämpligheten, att äfven, för verkställigheten af beslut rörande kortstämpiingen, Rikets Höglofl.
Ständer ej synas ega mindre förtroende för ett deras eget än för ett annat ,Verk, helst vid den öfriga stämpelbevillningen, såsom Tidnings- och Chartte Sigillatas, någon bortaccordering ej eger rum; 2:0
Utskottets tillstyrkande: att äfven fortfarande bibehålla det slags hälftenbruk, Staten och milda stiftelserne emellan, som hittills egt rum med afseende å korlbevillningen, har jag ej kunnat dela.
Mig synes mera lämpligt och rigtigt vara, att en viss summa å Stat uppfördes, motsvarande hvad dessa Inrättningar nu årligen af kortstämpiingen kunna påräkna.
Ingen rubbning blefve då hvarken för Staten eiler Inrättningarne, utan blott mera bestämdhet å båda sidor, hvilket för barmherlighetsinrättningarne, enligt min öfvertygelse, icke skulle vara af obetydlig fördel, då de härigenom erhöllo en viss inkomst årligen, och sålunda med mera säkerhet kunde beräkna vidden af deras verkningsförmåga, oberoende af huru mycket eller huru litet kort, som consumerades och spel öfvades inom landet.
Något annat föremål med denna stämpelafgifts erläggande, än med öfrige afgifter, torde ej förefinnas, utan helt enkelt ändamålet dermed vara, att skaffa Staten inkomst.
Någon aflatsprocedur, eller det att för tillfredsställande af Bevillning-Utskottets Utlåtande N.-o 4°- T ett i allmänhet såsom skadligt ansedt nöje, i första rummet skatta till en barmhertighetsinrättning och dymedelst i någon nion söka försona det felaktiga i begifvenheten på eller njutandet af ett penningödande tidsfördrif, torde ej vara fråga om; ty då borde väl afgiften räkna dess första uppkomst inom vårt land längre tillbaka än till en tiderymd, blott circa ett hundrade år aflägsen från innevarande Riksmöte.
För qvarstående af det sammantrasslade förhållande, sorn nu vidlåder denna beskattning, torde några egentliga skäl ej förefinnas, och Utskottets för tillstyrkandet anförde motiv, det att Statens bästa, hvad nitet derföre beträffade, vore af en underordnad egenskap i förhållande till enskild inrättnings bästa såsom sporre för beifrandet af missbruk eller underlåtet fullgörande af hvad anbefalldt är, torde, om än det skulle vara öfverensstämmande med verkligheten, dock ej böra läggas till grund för ett Rikets Ständers beslut.
I följd af hvad jag nu haft äran anföra, tager jag mig friheten vördsammast föreslå, att Rikets Högloft..
Ständer uti 3:dje punkten af Betänkandet N:o a3 måtte besluta: a) att stämplingen hädanefter må- verkställas på sätt Kongl.
För ordningen af den 3o December 1813 föreskrifver, nemligen i hufvudsladen hos Rikets Ständers Riksgälds-Contor och Hall-Rätten samt i landsorterne genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg och vederbörande Hall-Rätter eller Magistrater; börande afgiften för bevillningsslämplingen i Stockholm insättas för Riksgälds-Contorets räkning i Rikets Ständers Bank samt i landsorterne deponeras i Landt-Ränterien, . hvarifrån densamma levereras directe till RiksgäldsContoret; b) att å Riks-Stalen, unde* benämning af kortstämpelersättning, uppföres en summa, beräknad till medeltalet af den inkomst, barmhertighetsinrättningarne af kortstämpelfgiften egt under de sist förflulne tio åren; c') alt från Riksgälds-Contoret utbetalas årligen lill de barmhertighetsinrättningar, hvilka hittills egt inkomst af kortstämpel - bevillningen, den summa, som på hvar och en af dessa inrättningar sig belöper, efter samma beräkningsgrund, hvarefter beloppet af kortstämpelersättningen blifvit bestämd.
Med afseende å stämpelbeloppel, har Utskottet vidblifvit hvad Utskottet i dess förra Betänkande tillstyrkt, eller 6 sk. stämpelafgift för 8 Bevillniugs-Utskottels Utlåtande If.-O 40, hvarje kortlek.
Skadeslöst synes mig denna afgift kunnat förhöjas till 16 sk.
Äfven med beräknandet endast af det nu kända icke betydliga årliga tillverkningsbeloppet, skulle dock stämpelbevillningen derigenom kunna inbringa circa ig,5oo R:dr om året och till icke obetydligt belopp inkomsten af denna bevillningstitel blifva ökad.
Man har visserligen bestridt stämpelafgiftens ökande, äfven till det af Utskottet föreslagne ringa belopp, och dervid trott sig böra befara kortfabrikernes inom landet undergång.
Grunden för detta förmenande torde blott kunna hemta stöd från tvänne omständigheter, nemligen: antingen det, att då tillverkningen i partie merendels på credit försäljes till den, som i minut föryttrar den, kortfabriksegarne skulle komma att ligga i för stort förlagsförskott, eller ock att afsättningen å varan skulle förminskas, då, i följd af högre skatt och i förhållande dertill stegradt pris, consumenten förmodas längre begagna varan.
Hvad den senare omständigheten vidkommer, synes correctivet deremot ligga hos fabrikerne sjelfva, då troligen mängden af kortconsumenter ej taga i synnerlig beräkning kortens egenskap af starka eller bräckliga, och hvad åter det större förlagsförskottet genom den höjda stämpelafgiften beträffar, synes den utväg vara att tillgå, i fall kortfabrikernes förespeglade undergång verkligen skulle ega grund, den att, mot vederbörlig borgen, anstånd på 3 eller 6 månader lemnades fabrikanten med stämpelafgiftens erläggande.
Något talande skäl för den ringa stämpelafgiften å kort, synes mig icke förefinnas, utan tvärtom all anledning för handen, att ora möjligt skaffa för Staten behöfliga skattebidrag på denna väg, den jag vågar säga af alla slag ringa kännbara indirecta beskattningsämnen likväl är af den minst kännbara egenskap af Herr Stuart, Fredr., som instämde i förestående reservation, utom hvad stämpelbeloppet angick, hvilket Herr Stuart ansåg böra höjas till endast 12 sk. för hvarje kortlek; af Herr Prosten P. P. Svedelius, som till alla delar förenade sig uti den af Herr Grefve von Fersen afgifne reservation; af Herr Wijk, hvilken med Herr Grefve von Fersen instämde blott uti andra punkten angående barmhertighetsinrättningarnes andel och följaktligen uti mom. b och c.
N:o Bevillnings-Utskoltels Betänkaude IV.-o 41- 9 N:o 4r.
Ankom tili Exp.-Utsk. den 18 November; Betänkande, i anledning af Herr O. Wijks motion, angående lindring i bevillningen för invånarne i staden Wenersborg.
Borgare-Ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion, har Herr Wijk föreslagit, att, såsom ett uppmuntrande medel till den nyligen afbrände staden Wenersborgs återuppbyggande, alla tomter derstädes, så väl som de hus och byggnader, hvilka derå blifva uppförde, måtte undantagas ifrån bevillning, samt Wenersborgs invånare för deras borgerliga rörelse få erlägga endast hälften af den bevillning, sorn för den dassens städer, hvartill samma stad räknas, kan blifva stadgad, äfvensom, att eftergift i skyddsafgiften måtte få ega rum, efter TaxeringsComitéens pröfning.
Då Wenersborgs invånare, genom den staden öfvergångna eldsvåda, blifvit bragte i den svåra belägenhet, att lindring i bevillningen synes vara af behofvet högt påkallad, anser sig Utskottet, äfven med stöd af hvad Rikets Höglofl.
Ständer vid flere dylika fall förut beslutat, böra understödja Motionairens förslag; och får derföre vördsamt tillstyrka: a') att alla tomter i Wenersborg, samt de hus och byggnader, hvilka derå uppföras, måtte befrias från bevillning; b') att för borgerliga rörelsen derstädes må få utgöras bevillning endast till hälften af hvad för städerne utaf den dass, hvartill nämnde stad hörer, kommer att stadgas; samt c) att de invånare, som genom eldsvådan blifvit urståndsätta att erlägga personlig skyddsafgift, må; efter Taxeringsmännens pröfning och bestämmande, derifrån befrias.
Utskottet derjemte, att Wenersborgs stads invånare må intill nästa Riksdag få tillgodonjuta ofvanberörde förmoner.
Stockholm den 18 November 1834- Bi.h. till R.
Prot. 1834.
5 Samt. 1 Afd. ty.de a !0 Levillnings-Utikottets Betänkande N:o 42.
N:o 4?..
Ankom till Exp-bitsk. den 18 November, Betänkande, i anledning af väckt fråga om enahanda ansvar ä Taxeringsmän i städerne för uteblifvande från Taxeringsförrättnigdrnej so/n, i afseende på 21axerings-Comite'erne för landet_, kan bl/j va stadgadt.
Genom Protocolls-Utdrag af den 20 nästlidne October, har Höglofl.