Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
H a n måste därför alltid vara förberedd att kunna fatta sig kort o c h koncist, ty går nå- gon utanför ämnet, blir han vänligen påmind o m, att tiden är dyrbar o c h tillhör alla, o c h upp- träder han oförberedd o c h trasslar in sig, blir han utskrattad. » I åtskilliga brancher äro de kvinnliga studen- terna talrikare än de manliga, hvilka bemöta de förra m e d vördnad.
Ofta när » recitationerna » gå trögt, säger pro- fessorn: » Det här kan ingen stå ut med, jag måste vända mig till damerna för att få lif i spelet. » Detta lyckas vanligen, ty kvinnorna gå ej upp oförberedda.
Mellan professorerna o c h studenterna råder i allmänhet ett m y c k e t godt förhållande, o c h dock blifva på studenternas fester lärarne lika m y c k e t föremål för skämt s o m kamraterna.
Ä r o någon gång studenterna missnöjda m e d sin lärare, har han gjort sig skyldig till häftig- het, gnatighet, partiskhet eller glömt artighetens fordringar, anmäles detta för högskolans president, o c h äro klagomålen befogade, får läraren tillsä- gelse att ändra uppförande eller att lämna sin lärareplats.
Vanligen söker han då u p p sina an- klagare.
Det k o m m e r till ömsesidiga förklaringar, o c h det goda förhållandet återställes.
A m e r i k a är kanske m e r än annorstädes tid penningar.
Studenterna arbeta därför från morgon till kväll beundransvärdt flitigt.
D e t händer också sällan, att en student ligger längre vid universitetet, än han nödvändigt be- behöfver för att taga sin examen.
Fröken L i n d h o l m har för den skull begärt att ofta få underrättelse o m den religiösa o c h samhälleliga utveckligen här h e m m a.
I gengäld vill hon meddela oss drag ur lifvet i K i n a och A m e r i k a.
* Höstkväll.
^ftin boning är stängd för natten, på bordet tänder jag ljus, från mörka skogar och vatten förnimmer jag höstens sus.
Där och och den ute hviskas om döden om, förgängelsens tid, hemsk lyser aftonglöden syntes mig förr så blid.
Jag tycker det tisslar och — tasslar i trädgårdens hundra snår — det är väl ett blad, som prasslar, när vinden öfver det går.
•Ku bultade hvem kan Jag känner som söker det på porten — det väl vara, hvem?
ingen på orten, så sent mitt hem.
JVu uppför trappan det smyger — min Gud, hvad jag dansar då!
— min puls liksom sporrad flyger, jag hjärtat kan höra slå.
Nej, ingen ' - Så stilla brinna som förr mina båda ljus — ett luftdrag ej syns dem hinna, och tyst är allt i mitt hus.
Och dock kan jag ej förjaga den skarpa känsel jag har, att under träden, som klaga, en främmande man står kvar.
JVar rätta stunden har slagit, han öfver min tröskel går — min trädgårds blomster han tagit, mig själf då till döds han slår.
* I Flere ämnen hade hon på detta område af- slutat o c h hade tjänstgjort på polikliniken, hen- nes fullständiga examen var ej så aflägsen, o c h redan börjar hon att i bref till hemmet tala o m sina framtidsplaner som praktiserande lä- kare, då hon helt plötsligt öfverger läkare- konsten o c h sätter sig ner bland lärjungarna i Modyinstitutet, ett slags teologiskt seminarium, samt tillbringar sina kvällar o c h söndagar m e d modermöten o c h andra förberedelser till mis- sionsarbetet.
F r ö k e n L i n d h o l m har också så väl användt sin tid, att då hon nu omkring den 15 no- vember k o m m e r till sin station Shanghay, har hon där i missionens tjänst åtagit sig att tjänst- göra antingen på polikliniken eller som före- ståndarinna v i d en högre flickskola eller i den kristna pressens tjänst.
P å min fråga, hvarför hon slog o m, svarade hon endast, att hennes missionsintresse varit, vaket redan i England, o c h att det sedan al- drig riktigt slumrat in, att hon ansåge Zenana- missionen vara engelskornas arbetsfält, o c h att K i n a är det land, som för närvarande tyc- Endast några veckor fick hon denna gång tillbringa i Sverige.
O c h fastän hennes väg nu går åt österled o c h hon fortfarande står i innerlig förbindelse m e d det moderna väster- landet, hindrar detta likväl icke, att hon söker nya anknytningspunkter i norden.
Barn oeh mörkrädsla.
iörkrädsla tillhör de företeelser inom |&gt; b a r n a l i f v e t, h v i l k a i c k e ä r o m e d v e - derbörligt allvar b e a k t a d e o c h m o t a r b e t a d e.
D e n anses snart s a g d t s å s o m n å g o t natur- l i g t h ö r a till e n v i s s å l d e r.
M e n d e n b o r d e i c k e h ö r a till n å g o n å l d e r alls, t y f ö r d e t f ö r s t a är d e n j u i o e h f ö r s i g n å g o t f ö r den förnuftiga människan nedsättande, oeh för det andra k a n d e n innebära verkliga faror för d e t intellektuella lifvet.
D e t är ett m ä r k l i g t f ö r h å l l a n d e, a t t tre- åringen helt t r y g g går g e n o m ett m ö r k t rum, s o m åttaåringen k n a p p t törs passera u t a n s ä l l s k a p, l i k s o m o c k att l a n d s b y g d e n s b a r n m i n d r e ä n s t a d e n s l i d a af s. k.
m ö r k
1895 rädsla.
Båda dessa omständigheter hänvisa t y d l i g t till d e s s v a n l i g a s t e o r s a k: s k r ä m s e l.
L a n d s b y g d e n s barn lefva mera fredade för fantasihetsande inflytelser — treåringens s i n n e s f r i d h a r ä n n u e j g r u m l a t s af n å g r a osunda idéförbindelser.
T i l l o c h m e d i d e h e m, d ä r b a r n e t åt- n j u t e r e n a l l s i d i g o m v å r d n a d, t r ä n g e r nå- g o n g å n g till d e s s ö r a t a l e t o m » b u s e n » och » sotarn ».
D e t sker exempelvis g e n o m t j ä n s t e f o l k e t eller o b e t ä n k s a m m a ä l d r e sy- skon, s o m m e d ett skrämskott söka g e k r a f t åt e n t i l l s ä g e l s e eller ett f ö r b u d.
O - g r ä s f r ö e t är d ä r m e d u t s å d t i b a r n e t s s j ä l: d e n lilla f ö r u t o r ä d d e h j ä l t e n s m y g e r k l e n - m o d i g t hängande i m a m m a s klädning ge- n o m d e t m ö r k a r u m m e t, d ä r h a n f ö r u t hu- serade ensam i lycklig okunnighet o m » bu- sar » o c h » s p ö k e n ».
D e t f ö r s t a o c h sista o c h e n k l a s t e m e d l e t till f ö r e k o m m a n d e af m ö r k r ä d s l a h o s b a r n är j u a l l t s å: s k r ä m d e m a l d r i g m e d n å g o t d i k t a d t o n d t, af h v a d s l a g d e t v a r a m å n d e!
D e t låter j u så e n k e l t — att » e t t b a r n k a n b e g r i p a d e t », m e n h u r u ofta b r y t e s ej m o t d e n n a s j ä l f k l a r a r e g e l, u t a n att m a n alls t ä n k e r d ä r p å!
D e t t o r d e v a r a få fa- m i l j e r, d ä r i c k e n å g o n liten i n t r e s s a n t s p ö k - eiler g e n g å n g a r e h i s t o r i a r ä t t s o m d e t är g å r af s t a p e l n v i d d e t f ö r t r o l i g a a f t o n s a m - k v ä m e t k r i n g b r a s a n eller r u n d a b o r d e t.
D e t är ett g a m m a l t m i n n e, k a n s k e e n släkt- t r a d i t i o n, s o m t a g e s f r a m af n å g o n b l a n d d e ä l d r e — h i s t o r i e n är j u o c k s å a f s e d d f ö r d e v u x n a o c h f ö r d e m n a t u r l i g t v i s fullt o s k a d l i g, d e n är m e d d e l a d u n d e r r e s e r v a - t i o n o c h t r o s p å a l l v a r af i n g e n b l a n d » d e stora » — m e n rundtomkring ha funnits » s m å grytor m e d ö r o n », på d e m har m a n icke tänkt!
D e små hafva m e d begärlighet s l u k a t h i s t o r i e n o c h r y s a n u m e r ä n nå- g o n s i n f ö r att g å g e n o m m ö r k a k a m m a r e n af f r u k t a n att — m å h ä n d a m ö t a d e n d ä r » vålnaden ».
D ä r n u m ö r k r ä d s l a n e n g å n g v u n n i t in- s t e g i ett b a r n a s i n n e, b l i r f r å g a n, huru m a n p å l ä m p l i g t s ä t t b ö r stäfja d e n.
D ä r - v i d e r b j u d a sig naturligtvis lika m å n g a olika sätt, s o m d e t finns o l i k a i n d i v i d u e l l a an- läggningar, m e n några vinkar, s o m kunna g ä l l a f ö r m e r a a l l m ä n n a fall, ä r o j u e j ur vägen.
I ett v i n d s k o n t o r h a r t. e x.
f ö r v a r a t s ett lik, o c h d e t t a ställe s k y s till o c h m e d af d e n m o g n a r e u n g d o m e n, j a, af m å n g a b l a n d d e äldre.
S å d a n t är j u ett l ö j l i g t n o n s e n s!
Visserligen, m e n saken har, d å d e n berör barnen, sina g a n s k a allvarliga sidor.
En n i o å r i n g b e f a l l e s att g å u p p p å v i n d e n o c h hämta något.
B a r n e t ser f ö r s k r ä m d t p å m a m m a och hviskar något o m » törs inte » Riktigast handlar nu m a m m a, o m h o n h ä r v i d säger: » J a g skall följa m e d dig, vill d u d å g å?
» Barnet svarar säkerligen e t t k r y t t j a o c h får v i d m o d e r n s s i d a öf- v e r t y g a s i g o m, att b e s ö k e t alls i c k e i n n e - b a r n å g o t f a r l i g t, eller att d e n d ä r f ä r d e n k u n d e f ö r e t a g a s, utan att man erfor någon rädsla.
D e t sista är j u s t k n u t e n: m a n v e t n o g, att » l i k e t » i n t e k o m m e r att g ö r a e n n å g o t f ö r när, m e n m a n är p å f ö r h a n d så f a s l i g t r ä d d, att m a n d ä r u p p e i v i n d e n s k a l l b l i f v a — så f a s l i g t r ä d d!
S e d a n e n s å d a n s k r ä c k f ö r e s t ä l l n i n g g e n o m v ä n l i g a af- l e d n i n g s f ö r s ö k från d e ä l d r e s s i d a e f t e r h a n d l y c k l i g e n ö f v e r v u n n i t s, g å r d e n lilla slutli- g e n utan fruktan ensam.
Ett brutalt tvång hade sannolikt blott m e d f ö r t, att b a r n e t v i s s e r l i g e n k a n s k e l y d t, I DU N m e n att tillika d e s s m ö r k r ä d s l a så att s ä g a ytterligare uppodlats g e n o m den själsångest, hvari det o n ö d i g t v i s försatts.
M a n bör und- v i k a att sätta barnets nerver på slika prof. D e t är j u s t d e n n a o m s t ä n d i g h e t, b e - träffande hvilken eljes förståndiga männi- s k o r s å o f t a f a r a v i l s e: d e m e n a, att bar- nets m o d g e n o m vissa prof härdas, då i s j ä l f v a v e r k e t d e t är r ä d s l a n, s o m a l l t j ä m t u p p d r i f v e s h ö g r e f r å n d e n e n a g å n g e n till d e n a n d r a v i d m i n n e t af d e t n ä s t f ö r e g å - e n d e tillfällets f ö r s k r ä c k e l s e.
Härifrån ledas v i helt naturligt in p å en annan s i d a af s a k e n.
D å n å g o n af v å r a s m å t t i n g a r f l ä m t a n d e b e r ä t t a r, att h a n s å g ett hvitt s p ö k e röra sig i en b u s k e p å den s k u m m a gården, skola vi taga h o n o m vid h a n d e n, l u g n t s p a t s e r a till b u s k e n o c h öf- v e r b e v i s a h o n o m o m, att » s p ö k e t » v a r e n vid torkningen kvarglömd — näsduk, s o m fastnat i b u s k e n o c h fläktade för v i n d e n.
A l d r i g b ö r m a n f ö r s u m m a ett l ä t t t i l l g ä n g - l i g t tillfälle att r e d u c e r a d e t m y s t i s k a till dess rätta dimensioner.
När flickan blek och u p p s k r ä m d k o m m e r inrusande o c h förtäljer, att n å g o n r y c k t e h e n n e i k j o l e n d ä r u t e i den mörka korridoren, bör m a n medels l a m p a o c h en smula letande sprida ljus i s a k e n, så att d e n lilla k l a r l i g e n b e g r i p e r, att h v a d s o m t o g i k j o l e n v a r i n g e n t i n g annat än d e n där stygga — spiken, s o m sitter b r e d v i d p a n e l e n.
D å upplöser sig hela » r y s l i g h e t e n » uti en munterhet, s o m är s y n n e r l i g e n v ä l g ö r a n d e f ö r d e t p e r s o n l i - g a m o d e t, då det framdeles sättes p å n y a prof. A t t göra sig besvär m e d dylika » afslö- j a n d e n » t o r d e i c k e v a r a n å g o n v i d a r e all- m ä n sed ens bland de bästa föräldrar o c h m å l s m ä n.
O c h d ä r f ö r få b a r n e n efter n å g r a l i k g i l t i g t l u g n a n d e fraser o m » s j å p e r i » o c h » inbillningsfoster » kvarlefva i den tron, att — d e t ä n d å v a r n å g o t s p ö k a k t i g t o t y g, de varit utsatta för i mörkret.
Till kapitlet o m mörkrädsla h ö r något, s o m h o s b a r n är g a n s k a v a n l i g t o c h s o m kallas » nattskräck ».
Här o m någonsin b ö r a t v å n g e t s h å r d h a n d s k a r b e g a g n a s spar- s a m t, s å v i d a m a n v i l l u n d v i k a att g e fart åt e n v i s s s j u k l i g h e t i b a r n e t s t e m p e r a m e n t.
D e t h ä n d e r, s e d a n m a n l a g t sig, att nå- g o n af d e m i n d e r å r i g a m e d p å f a l l a n d e ä n g s - l a n b e r f ö r ä l d r a r n e, att l j u s e t e j s k a l l släc- kas.
M e n p a p p a t r o r t i l l ä f v e n t y r s, att d e t d ä r är b a r a b a r n s l i g t s j ä l f s v å l d.
O c h där- f ö r skall l j u s e t s l ä c k a s.
H i s t o r i e n u p p r e p a s k v ä l l efter k v ä l l, m e d ö k a d ä n g s l a n å e n a sidan och ökad bestämdhet å den andra.
D e n lille är till sist k u f v a d, m e n " har i n g a l u n d a, s å s o m p a p p a menar, vänjt sig v i d saken i g o d o, han har t v ä r t o m v i d m i n n e t af f ö r e g å e n d e k v ä l l s h j ä r t ä n g s l a n till d e n n ä s t a u p p j ä k t a t s i n r ä d s l a ä n n u h ö g r e: d e t är e n f o r t g å e n d e s j ä l f s u g g e s t i o n, under hvilken hans nervsystem kan taga skada.
D e t v o r e r i k t i g a r e att l å t a l a m p a n l y s a och under tiden vänligt småspråka m e d b a r n e t o m h v a d l a p p r i s o m h e l s t, ä n d a till dess ö g o n l o c k börja sluta sig — det drö- j e r v a n l i g e n ej l ä n g e!
— d å släckes lam- p a n.
E x p e r i m e n t e t u p p r e p a s t å l m o d i g t från k v ä l l till k v ä l l, l a m p a n s l ä c k e s allt t i d i g a r e, o c h s m å n i n g o m v ä n j e r s i g b a r n e t v i d, att d e n s l ä c k e s strax, s e d a n m a n k o m m i t till kojs.
H e l a k o n s t e n består i att v a r s a m t l e d a b o r t barnets tanke från d e n sinnes- ängslan, det plägat erfara i m ö r k r e t o c h tystnaden.
347 Dessa sjuklighetsföreteelser i n o m barnets själslif, h v i l k a k u n n a s a m m a n f a t t a s u n d e r d e t g e m e n s a m m a n a m n e t m ö r k r ä d s l a, af- f ä r d a s t y v ä r r v a n l i g e n m e d l i k g i l t i g h e t eller medlidsamt gyckel.
— » D e t där går väl öfver m e d tiden, » räsonnerar man.
D e t gör v ä l s å i d e flesta fall, m e n i m å n g a l ä m - n a r d e t efter s i g ö d e s d i g r a f ö l j d e r f ö r h e l a lifvet.
M a n borde k o m m a ihåg sagan o m lindormen, s o m slutligen blef en drake!
D e t är k o n s t a t e r a d t, att b a r n d o m s i n t r y c - ken v i d m a k t h å l l a s i g m e d d e n s t ö r s t a s e g - het.
D e t t a är f r a m f ö r allt f a l l e t m e d in- t r y c k af s k r ä m s e l o c h d ä r m e d j ä m f ö r l i g a sinnesretelser.
D e k u n n a v a r a f r ö n till e n själssjuklighet, s o m, l ä n g e d o l d till o c h m e d för d e n d ä r m e d behäftade, långsamt utvecklar sig o c h framdeles u p p e n b a r a r sig u n d e r f o r m e n af e n i v å r a d a g a r r ä t t v a n - lig s j u k d o m s f ö r e t e e l s e, kallad neurasteni.
D e n y p p a r s i g i fixa i d é e r, m o n o m a n i e r, fruktan att v i s t a s h ö g t ö f v e r m a r k e n, g å ö f v e r ö p p n a p l a t s e r eller d v ä l j a s e n s a m i ett r u m o.
D e n l i d ä n d e, s o m i öf- r i g t ä n n u är fullt n o r m a l, f a t t a r själf i c k e d e s s a s i n n e s r u b b n i n g a r, h a n s ö k e r m e d för- nuftsräsonnemang bekämpa d e m, m e n van- ligen blir d e t o n d a herre öfver h o n o m, o c h snart kan h a n icke längre räknas bland d e klokas antal.
D e t finns p e r s o n e r i d e n n a o l y c k l i g a ställ- n i n g, o m h v i l k a d e t g j o r t s fullt b e v i s a n d e i a k t t a g e l s e r, att d e n n a l ö m s k t f r a m s m y g a n - de sinnessjuklighet härledt sig från sådana t ä m l i g e n f ö r b i s e d d a s i n n e s i n t r y c k o c h sin- nesskakningar i barndomen, hvarom ofvan nämnts.
E n ä n n u u n g m a n, s o m f r a m l e f v a t ett j ä m f ö r e l s e v i s l y c k l i g t o c h l u g n t lif, b ö r j a d e p l ö t s l i g t erfara e n t i l l t a g a n d e nervositet.
D e t o n d a växte, v i d mörkrets inbrott erfor h a n e n o f ö r k l a r l i g å n g e s t, o c h i all s y n n e r - h e t s t e g r a d e s d e n n a k ä n s l a till s i n h ö j d - punkt, när h a n befann sig ensam, äfven o m det var på ljusa dagen.
Fullkomligt k l o k i ö f r i g t, k ä n d e h a n s i g n ä s t a n vett- s k r ä m d, d å h a n en g å n g r å k a d e bli allena i n s t ä n g d i ett r u m.
D å sköt s o m en blixt ett b a r n d o m s m i n n e f r a m f ö r h a n s m e d v e - tande.
S o m barn h a d e h a n ofta blifvit s k r ä m d o c h k o m m i t att h ö r a till d e » m ö r k - rädda ».
Däraf alstrades under uppväxtåren en stark nervretlighet, som bland annat y t t r a d e sig i rädsla för e n s a m h e t e n.
Vid ett tillfälle af m i s s t a g i n s t ä n g d, h a d e h a n i sin ångest h o p p a t ut g e n o m fönstret, d o c k u t a n att v i d a r e s k a d a s i g.
Situationen var densamma nu - s o m då!
Det var s a m m a ångestförnimmelse, s o m.
m e d s a m m a ma- n a n d e drift att t a g a v ä g e n g e n o m f ö n s t r e t n u v i d m o g n a r e ålder u p p r e p a d e s i g!
Sam- b a n d e t m e l l a n förr o c h n u var här alldeles obestridligt.
H a n i n s å g d e t själf, m e n för- m å d d e aldrig riktigt bortarbeta sin skräck för n å g o t, s o m blott fanns i hans fantasi — o m e n s där.
Så kan ett själssjukdomsfrö i tyst- h e t g r o o c h f ö r s t m å n g a år e f t e r å t s p i r a upp i olycksalig utveckling.
D e t är in- genting märkvärdigare än den långsam- m a, d o l d a u t v e c k l i n g e n af ett t i d i g t g r u n d - lagdt fysiskt ondt.
O c h e x e m p l e n p å sin- nessjukdomar m e d ofvan angifvet ursprung äro g a n s k a m å n g a, d ä r o m vittna hospitals- annalerna.
M e d o r ä t t h a r s a g o l i t t e r a t u r e n af m å n - g e n p å b ö r d a t s s k u l d e n till s p ö k - o c h m ö r k - rädslan hos barn.
Sådana sagor s o m A n - dersens, bröderna G r i m m s o c h Asbjörnsens
IDUM 348 — v i f ö r u t s ä t t a, att s a g o r n a i alla fall v ä l - j a s efter d e s s a s m o r a l i s k a c e r t — s k o l a aldrig e g g a barnafantasien i o s u n d a rikt- ningar.
När barnet hunnit den reflexionens å l d e r, d å s a g a n s i n n e h å l l v e r k l i g e n är njut- b a r t f ö r d e t s a m m a, v e t d e t o c k s å, att d e t b l o t t är e n saga, att j ä t t a r n a o c h t o m t a r n a icke finnas a n n a t än i dikten.
D e n g a m l a äkta sagan, där d e n g o d a f é n s l u t l i g e n ställer allt till r ä t t a, d ä r d y g - d e n får s i n l ö n o c h o n d s k a n sitt straff, o c h d ä r p r i n s e n f ö r i n p r i n s e s s a n i sitt s k i m - r a n d e p a l a t s, d e n är i n g e n m ö r k r e t s b u n d s - f ö r v a n t — d e n är t v ä r t o m e n l j u s e t s ba- nerförare, kring hvilken barnafantasien utan att t a g a s k a d a k a n f y l k a s i g!
• P å m i n dotterdotters ålderdom, i. et är i e n s a l o n g p å 1 9 7 0: t a l e t.
S t o r a b o r d o c h s m å b o r d trängas m e d hvar- a n d r a o c h m e d s t o l a r af m å n g f a l d i g a for- m e r o c h f ä r g e r b l a n d puffar o c h pallar, s k ä r m a r o c h b l o m k r u k o r, s k å p, s t a t y e r, sof- f o r o c h s å d a n a m ö b l e r, h v i l k a s ä n d a m å l är o u t g r u n d l i g t, o c h alla s t å i c k e b r e d v i d h v a r - a n d r a, u t a n n å g r a h a fått p l a t s o f v a n p å sina grannar.
D e t h e l a är e n b l a n d n i n g af o l i k a stilar, n å g o t fritt o c h o t v u n g e t i s m a k o c h m a - teriel, m e n i b e t ä n k l i g g r a d h i n d e r l i g t f ö r d e n fria r ö r e l s e n i n o m h u s, t y d e t är n ä - stan o m ö j l i g t att b a n a sig v ä g i d e n n a s a m m a n g y t t r i n g af o l i k a b o h a g s t i n g.
I b o r t å t h u n d r a år h a r m o d e t g å t t i d e n riktningen.
M e d ö f v e r l ä g s e n m e d ö m k a n ta- lar m a n o m d e n t i d, d å i h v a r j e s a l o n g eller f ö r m a k, s o m m o t s v a r a n d e r u m f ö r r o f t a k a l l a d e s, i c k e f u n n o s flere ä n f e m eller s e x soffor, o c h m a n n ö j d e s i g m e d att ställa d e m p å s n e d f r a m f ö r f ö n s t r e n, e n ä r m a n i c k e ä n n u h a d e h i t t a t p å att g i f v a d e m plats framför dörrarna, o c h d å de få b o r d e n stodo helt enfaldigt på golfmattan.
» M e d m ö b l e r i n g e n hade m a n inte hunnit långt i förra århundradet, » sade en g a m - m a l fru, s o m s a t t i n k l ä m d m e l l a n ett p a r m e d en massa småsaker öfverlastade bord, o c h h v a r s s i l f v e r l o c k i g a h u f v u d h o t a d e s af ett ö f v e r h ä n g a n d e s k å p.
» S m a k e n har i det här århundradet gått ofantligt framåt. » » O c h ä n d å äro j u m o r m o r o c h m a m m a o c h j a g k l ä d d a a l l d e l e s s o m i b ö r j a n af 1 9 0 0: t a l e t efter h v a d j a g s e t t i e n m y c k e t g a m m a l å r g å n g af I d u n s M o d e t i d n i n g.
» D e t v a r e n u n g flicka, s o m y t t r a d e d e t t a, d ä r h o n s a t t p å a n d r a s i d a n o m d e t öfver- h ä n g a n d e s k å p e t, u t a n att k u n n a s e g a m l a frun, h v i l k e n e j h e l l e r k u n d e få s i k t e p å dotterdottern.
» K ä r a G u l l a, » s a d e d e n g a m l a, » d e t är skillnad p å m ö b l e r o c h kläder.
I m ö b l e r n a och deras anordning ha vi gått framåt o u p p h ö r l i g t.
F ö r h u n d r a f e m t i o år s e ' n h a d e m a n m y c k e t få m ö b l e r, o c h d e s t o d o l ä n g s väggarna.
D e t var j u löjligt, m e n höll i sig l ä n g e n o g, h a r d o c k a l d r i g k o m m i t i g e n.
A n n a t är d e t m e d k l ä d e r n a.
Där går m o - det i ständigt kretslopp.
När j a g var liten flicka, v o r o k l ä d n i n g s k j o l a r n a m y c k e t s n ä f v a.
S å b l e f v o d e k l o c k f o r m i g a o c h k a l l a d e s ju- pes cloches, t y d å s k u l l e allt v a r a p å fran- ska förstås.
D e kallades också trattkjolar, och det var icke första gången, hvarken 1895 m e d d e s n ä f v a eller d e k l o c k f o r m i g a.
M i n m o r h a d e förr varit m e d o m b ä g g e, sade hon.
S å m å s t e d e t a till k r i n o l i n e n i g e n.
A h, j a g k o m m e r så v ä l i h å g, h v a d m a m m a o c h alla f ö r n u f t i g a f r u n t i m m e r s t r e t a d e e m o t, m e n det hjälpte inte.
D e t v a r så d ä r 1 9 0 0 och 1901.
D e g a m l a h a d e varit m e d o m krinolin förut, långt tillbaka, då kejsarinnan Eugénie var den, s o m bestämde moderna.
N u hjälpte inte n å g o t motstånd.
F ö r g a m l a f r a n s k a k e j s a r i n n a n v a r d e t e n t r i u m f att s e sitt u n g d o m s s t o r d å d åter k o m m a till heders.
H o n l e f d e ä n n u o c h v a r i n t e åttio år, d å k r i n o l i n e n å t e r k o m till m a k t e n.
» » Nå, när s l a p p n i från otäcken? » » D e t g i c k i c k e så lätt, m å d u t r o, o c h likväl tyckte inte en enda människa o m den.
Styfva nationalekonomer uppträdde m o t den.
Alla läkare u t d ö m d e den.
Frun- t i m m e r n a själfva v o r o grufligt m i s s n ö j d a.
O c h likväl härskade krinolinen m e d järn- spira.
Ser d u, G u l l a, n ä r m o d e t f o r d r a r n å g o t, måste d e s s f o r d r a n u p p f y l l a s, s k u l l e m a n o c k s å s ä t t a l i f v e t till.
Så var d e t för h u n d r a år s e ' n, så är d e t ä n n u i d e n n a dag.
O a k t a d t alla a n g r e p p från e n r i k t i g t k o m p a k t o p i n i o n, s o m d e t h e t t e d å f ö r ti- den, höllo krinolinerna i sig d e n g å n g e n t i o eller t o l f å r.
» » M e n då var det väl också riktigt med den dumheten? » slut » T r o i c k e d e t, G u l l a lilla.
D e n k o m i g e n, f ö r s t p å 1 9 3 0: t a l e t o c h så t j u g u år däref- ter.
K r i n o l i n e n k o m m e r alltid i g e n, förar- gar folk o c h skrattas ut, m e n dör aldrig.
F ö r ö f r i g t s k a l l j a g s ä g a d i g, m i n flicka, att m a n i n t e b ö r s k r a t t a åt d e t g a m m a l - m o d i g a, t y h v a d s o m var g a m m a l t i går, kan vara nytt i morgon, och då måste m a n b ö j a sig för det.