Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Brefvet den 23 April 1844, nu, i följd af Kongl. Brefvet den 22 Maj 1863, utgör en särskild kommun under benämning af nya Varfsförsamlingen; och ansåge Förvaltningen, lika med vederbörande stationsbefälhafare, förening med Göteborgs stad utaf någon del af nya Varfvet icke vara lämplig, så länge egendomen af Flottan besittes.
Sedan jemväl Kongl. Kommers-kollegium med infordradt underdånigt utlåtande inkommit och, med hänsigt till handelns och industriens samt sjöfartens intressen, förordat verkställandet af den ifrågasatta föreningen af Carl Johans församling med Göteborgs stad, om ock sådant skulle komma att ske med någon uppoffring från det allmännas sida, har Kongl. Majit, som ansåge, hvad vederbörande anfört till stöd för förslaget att lägga Carl Johans församling såsom förstad till Göteborgs stad utgöra talande skäl för tillvägabringande af dylik förening, äfven om densamma måste medelst någon uppoffring från Statens sida befrämjas, föreslagit Rikets Ständer, att, med afseende å de betydliga kostnader, hvilka otvifvelaktigt komme att drabba Göteborgs stad för de nya förhållandenas ordnande, och de utgifter, staden äfven framgent torde få vidkännas till följd af föreningen, Rikets Ständer måtte, för sin del, medgifva, att till Göteborgs stad, för nu ifrågavarande ändamål, måtte upplåtas gamla Elfsborgs kungsladugård jemte 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 73. dertill hörande, af Kollegium uppgifna lägenheter, med undantag af den mark, tillsammans utgörande 88 tunnland 14 10/4o kappland, som Kronan för eget behof sig förbehållit, samt staden berättigas, att, i stället för Landshöfdingen i länet, uppbära och disponera de grundlegor, arrenden och andra afgifter, som för lägenheterna erläggas, äfvensom framdeles inflytande skatteköpeskillingar för de lägenheter, hvilka, enligt Kongl. Brefvet den 14 November 1854, böra, i den mån ansökningar derom inkomma, till skatte försäljas; dock med förbindelse för staden att, i den ordning Kongl. Maj:t, vid ärendets slutliga pröfning, kunde finna skäligt fastställa, årligen utbetala Tolf Tusen Riksdaler, motsvarande i jemnadt tal den inkomst, som
Landshöfdingen på sednare tiden af lägenheterna åtnjutit, och under förbehåll att den till en del af Slottsskogslägenheterna hörande dugliga skog bibehålies, för att till parkanläggning för staden användas; och blefve Kongl. Maj:t sedermera, derest Rikets Ständer lemnade bifall till detta Kongl. Majrts förslag, i tillfälle att meddela de närmare vilkor och bestämmelser, som med hänsigt till föreningen kunde finnas af behof påkallade.
Stats-Utskottet, som vid behandling af denna fråga förskaffat sig del af de ärendet rörande kartor och handlingar samt deraf, bland annat, inhemtat, att Carl Johans församling icke, såsom komiterade uppgifva, omfattar hela Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter, utan att större delen deraf, nemligen dels de under litt c) omförmälda utarrenderade lägenheter, dels sjelfva Hufvudgården med in- och utegor samt trädgård, upptagna under litt. d), äro belägna i Örgryte socken, äfvensom att, då de omkring 400 så kallade smålägenheterna, jemlikt Kongl. Brefvet den 20 Juni 1853, åter blefvo med Landshöfdingetjensten förenade, sådant skedde med vilkor att den vid 1837 års reglering beräknade netto-afkastningen, 1,850 R:dr Banko eller 2,775 R:dr R:mt, fortfarande skulle till landshöfdinge-löneregleringsfönden inlevereras, har, beträffande sjelfva saken väl funnit att, för befrämjande af ett äfven från det allmännas synpunkt så vigtigt ändamål som det ifrågavarande, Staten icke bör undandraga sig att i någon mån göra uppoffring till fördel för nämnda samhälle, i hvars hand lägenheterna i en icke aflägsen framtid sannolikt erhålla ett högre värde, än som motsvarar den inkomst, som på sednare tiden deraf tillfallit, dels Landshöfdingen i länet, dels landshöfdinge-löneregleringsfonden; men, i betraktande ej mindre af denna omständighet än äfven af hvad i öfrigt förekommit, synes det Utskottet som skulle giltig anledning ej förefinnas att för ändamålet göra så betydlig uppoffring, som ett obetingadt bifallande af Kongl. Maj:ts nådiga framställning skulle innebära, utan har Utskottet ansett att Statens rätt till erhållande af skatteköpeskillingarne för de ännu icke skattelösta lägenheterna, hvilka, jemlikt Kongl. Brefvet den 14 November 1854, få af vederbörande innehafvare skatteköpas, bör bibehållas.
På grund häraf och med hänsigt till hvad här ofvan blifvit yttradt, angående tomtinnehafvarnes i Majorna rätt till ■skattelösen, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer, med hufvudsakligt bifall till hvad Kongl. Maj:t föreslagit, måtte Stats- Utskottets Utlåtande N:o 73. 9 måtte för deras del medgifva, att till
Göteborgs stad för ofvanberörda ändamål må upplåtas gamla Elfsborgs kungsladugård, jemte dertill hörande, icke skatteförsålda lägenheter, med undantag af den mark, tillsammans utgörande 88 tunnland 14 '%o kappland, som Kronan för eget behof sig förbehållit, samt staden berättigas att uppbära och disponera de grundlegor, arrenden och andra afgifter, hvilka af såväl de skatteförsålda som öfriga lägenheterna erläggas, dock utan inskränkning i den rätt, som, på grund af Kongl. Brefvet den 14 November 1854, tillkommer innehafvare af ännu icke skatteförsålda lägenheter i Carl Johans församling att desamma till skatte lösa, samt med rättighet för Kronan att fortfara ndeuppbära de inflytande skatteköpeskillingarne för sådana lägenheter, hvilka, enligt högstberörda nådiga Bref, kunna, i den mån ansökningar derom inkomma, till skatte försäljas, äfvensom med förbindelse för staden att i den ordning Kongl. Maj:t vid ärendets slutliga pröfning kan finna skäligt fastställa, årligen utbetala 12,000 R:dr, motsvarande i jemnadt tal den inkomst, som af lägenheterna på sednare tiden tillfallit dels Landshöfdingen i länet, dels landshöfdinge-löneregleringsfonden, samt slutligen under förbehåll att den till en del af Slottsskogs-lägenheterna hörande dugliga skog bibehålies för att till parkanläggning för staden användas.
Reservation: Af Riksdagsfullmägtigen Carl Ifvarsson från Hallands län: ”Sorn meningarne med skäl kunna vara delade om huruvida eller i hvad mån Staten rättvisligen bör understödja det obestridligen ändamålsenliga syftemålet, nemligen Carl Johans församlings förening med staden Göteborg, anser jag att
Utskottet åtminstone bort något närmare belysa frågan, så att en hvar kunnat mera klart betrakta den från sin rätta synpunkt.
Af Utskottets utredning vill det synas som
Statens uppoffring i berörda hänseende skulle vara ytterst ringa, om ens någon; men enligt min uppfattning af saken är den icke så obetydlig, oaktadt den af Utskottet tillstyrkta, ganska befogade inskränkning i hvad Kongl. Maj:t nådigst behagat i ämnet föreslå.
Den torde i allt fall kunna beräknas till minst 75,000 Riksdaler. 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 13.
Det af Kongl. Majit- föreslagna årliga arrendet, 12,000 R:dr, är grundadt på Statens nuvarande inkomster af egendomen och i det närmaste lika med dem; men då dessa äro till större delen beroende af arrenden, hvilka antingen redan upphört eller före 1870 upphöra och som således lära fortfarit i 20 å 30 års tid, under hvilken tid arrendeafgifter och egendomspriser i allmänhet ganska betydligt stigit, är det destomera påtagligt, att vid ny utarrendering, om den nu komme att ega rum, vida högre inkomster kunde påräknas, än de hittills varande, som det icke är obekant att nuvarande arreridatorerne af de elfva skogslägenheterna och af Hufvudgården skulle anse det för goda affärer, om de finge med 10 års sammanräknadt arrendebelopp skatteköpa dessa delar emot skyldighet i öfrigt att såsom ränta oafkortadt erlägga enahanda afgift som hittills.
Af de elfva skogslägenheterna skulle skatteköpeskillingen efter denna beräkningsgrund utgöra 37,753 R:dr 70 öre och af Hufvudgården 37,888 „ — „ eller tillsammans 75,641 R:dr 70 öre.
Till detta belopp tror jag att man åtminstone kan uppskatta den uppoffring
Staten gör för det ifrågavarande ändamålet.
Anser man nu detta böra ske, så är visserligen ingenting vidare att derom säga.
I annat fall torde frågan — om man ej anser någon åtgärd erforderlig för ett närmare betryggande af lägenhetsinnehafvarnes bästa — kunna lösas på ett ganska enkelt sätt.
Man kunde ju, för att bespara samhället en större utgift på en gång, endast förhöja det föreslagna arrendet', 12,000 R:dr, med ett räntan af den ofvanberäknade skatteköpeskillingen motsvarande belopp, eller, då denna å 6 procent skulle utgöra 4,538 R:dr 50 öre, med en rund summa nedsatt till 4,000 R:dr, hvarigenom inga andra förändringar i Kongl.
Maj:ts Proposition komme att ega rum, än den af Utskottet föreslagna samt arrendets förhöjande till 16,000 R:dr.
För egen del tror jag att samhället, sådant det efter föreningen skulle blifva, billigtvis kunde med denna åtgärd vara belåtet, helst om i betraktande tages dels att Statens uppoffring, om den noga beräknades, kanske ändå icke vore så ringa, och dels att
Göteborgs stad dessutom otvifvelaktigt gör en god vinst på affären genom egendomens framtida upplåtande till enskilde köpare i smärre lotter och byggnadstomter, hvilka nog komma att betalas bra i en stad med det läge och den företagsamhet, som onekligen finnes och är rådande i Göteborg.” Häruti instämde Riksdagsfullmägtigen Per Nilsson från Christianstads län.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS ERIC KÅHRE, 1866. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74, l Hl>o 14.
Ank. till Exp.-Utsk. (len 2G April 1 8G6, kl. 6 e. m.
Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riksstat ens Nionde Hu fvudtit el. (U. A.) Af Nionde Hufvudtitelns tväuue afdelningar fastställdes den ena eller Pensiom-staterna vid sistlidna riksdag till 501,495 R:dr 58 öre.
Den andra afdelningen, innefattande Allmänna Indragning sstaten, beräknades för nuvarande statsregleringsperiod förslagsvis till 763,004 R:dr 42 öre, deruti inbegripna indelta räntor, upptagna efter markegång på förslag till 3,639 R:dr 90 öre, samt 1.64 kubikfot 4 kannor indelt och oindelt spanmål, utgörande efter 2 R:dr kubikfoten 328 R:dr 80 öre; hvadan således denna Hufvudtitels slutsumma i nu gällande Riksstat utgör 1,264,500 Riksdaler.
Vid sistlidna riksdag beviljade Rikets Ständer, uppå Kongl. Maj:ts derom gjorda nådiga framställning, såsom bidrag till Kongl.
Theaterns pensionskassor ett anslag af 18,000 R:dr för innevarande statsregleringsperiod att med 6,000 R:dr årligen utgå; och har Kongl. Maj:t, uti den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof, nu äskat, att berörda anslag måtte till enahanda belopp, som hittills, varda fortfarande å Riks-staten uppfördt
Då, enligt hvad af det den nådiga Propositionen bi lagda Statsråds-protokoli öfver Finans-ärenden den 13 Oktober nästlidet år inhemtas, ifrågavarande anslag, som afsåg beredande af ersättning åt Kongl.
Theaterns pensionskassor för inkomster, som de förlorat i följd af Kongl. Maj:ts, på Rikets Ständers begäran, meddelade föreskrift om upphörande af de särskilda afgifter, hvilka förut till kas Bih. till B.
Prot. 1865 <$- 1866. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 6 Haft. 1 •2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 14. sorna erlagts af kringresande skådespelaretrupper m. fl., fortfarande är för pensionskassornas bestånd och ostörda verksamhet af behofvet påkalladt, tillstyrker Utskottet, att Kongl.
Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. 2:o.
Sedan Rikets sednast församlade Ständer, med gillande af Kongl. Maj:ts till dem framlagda förslag om bildande af en pensionsanstalt för fartygsbefälhavare, styrmän och annat sjöfolk, medgifvit, att till en sådan pensionsanstalt finge af tullmedlen utgå ett emot den så kallade föringen ungefärligen svarande belopp, hvilket, enligt de grunder ofvanberörda förslag innehållit, då blifvit bestämdt till 24,000 R:dr årligen, samt Kongl. Maj:t på grund häraf under den 29 Januari 1864 förordnat om inrättande af en dylik pensionsanstalt och för densammas förvaltning lastställt reglemente, har Kongl. Maj:t nu äskat, att omförmälda belopp, 24,000 R:dr, inåtte å förevarande Hufvudtitel uppföras under rubrik: “ Bidrag till Handelsflottans pensionsstat att af tullmedlen direkte utgå, för slagsanslag'' ; och då i inkomststaten tullmedlen till fulla beloppet beräknas, bör jemväl ifrågavarande till utgående af berörda medel anvisade bidrag såsom utgift upptagas; hvadan Utskottet till förevarande nådiga förslag tillstyrker Rikets Ständers bifall.
Med föranledande af en utaf de ordinarie och extra ordinarie notarierne i Göta Hofrätt hos Kongl. Maj:t gjord underdånig ansökning, bland annar, derom, att — sedan vid fastställande af ny aflöningsstat för Göta Hofrätts tjenstemän, sådan den af Rikets Ständer vid 1856 — 1858 årens riksdag blifvit beviljad, Hofrättens fem kanslisttjenster förklarats böra indragas, men dåvarande innehafvarne af dessa tjeuster berättigats att, så länge de vid desamma qvarblefvo, mot det de förrättade den för framtiden åt nyinrättade amanuensplatser afsedda tjenstgöring, utbekomma dem tillkommande löneförmåner af dels arfvoden, som i staten vore åt amanuenser anslagna, och dels vissa andelar uti den aflöning, som eljest skolat utgå till fern notarier i tredje lönegraden och fem med egen protokollstur försedde extra ordinarie notarier, — ett belopp, motsvarande hvad af ordinarie och extra ordinarie notariers löner, arfvoden och andelar i domslösen för närvarande användes till fyllnad i aflöningen åt de tre vid sina befattningar ännu qvarstående kanslisterue, Häradshöfdingen Wilhelm Kugelberg, vice Häradshöfdingen Garl Thorell samt Gustaf Lorentz Hjertström, kunde blifva å Riks-staten anvisadt att till sistnämnde tjenstemän utgå, på det att samtlige notarierne måtte få åtnjuta de till deras befattningar afsedda inkomster oafkortade, har Kongl. Majit, efter det ej mindre Hofrätten än äfven bemälde tre kanslister i ämnet sig yttrat, föreslagit Rikets Ständer att Kanslisterne Kugelberg, Thorell och Hjertström måtte, mot det de afstå ej mindre all andel i lösen för Hofrättens domar, än ock från det tillskott, som nu till dem utgår af de åt notarierne i tredje lönegraden i stat fastställda löner och åt extra ordinarie notarier afsedda arfvoden, men bibehållas å Hofrättens stat vid den del af deras löner, som utgår af arnanuens-arfvoden, eller 600
R:dr för hvardera, förklaras berättigade att från och Stata- Utskottets Utlåtande N:o 74. 3 med månaden näst efter den, då ett sådant förklarande varder dem meddeladt ock så länge de icke innehafva annan tjenst å stat än kanslistbefattningen, å Allmänna Indragningsstaten uppbära de belopp, som motsvara hvad de sålunda afstå, nemligen Kugelberg och Thorell, hvardera 611 R:dr och Hjertström 561 R:dr, hvilket sistnämnda belopp dock borde höjas till 611 ft:dr jemväl för Hjertström, om och när honom tillförsäkrad rättighet att i sin tur tillträda högre kanslistlön kunde göras gällande, samt att bemälde kanslister måtte, derest de vilja från sina befattningar afgå, utöfver ofvauberörda, åt dem föreslagna ersättningsbelopp, uppbära jemväl återstoden af sina löner å allmän indragningsstat, från och med månaden näst efter den, då afsked blefve deni beviljadt.
Af de till ärendet hörande handlingar inhemtas, att af ifrågavarande kanslister de två äldste, Kugelberg och Thorell, åtnjuta i årlig lön hvardera 900 R:dr, samt den yngste eller Hjertström 850 R:dr, med rättighet dock för honom, att, när någon af de äldre kanslisteruc afgår, uppflyttas till den sålunda lediga högre lönen; att berörda löner, som tillsammans utgöra 2,650
R:dr, för närvarande utgå dels af det ordinarie anslaget till amanuensarfvoden med 1,800 R:dr, dels af de fem notariernes i tredje lönegraden löner, i staten bestämda till 1,000 R:dr, med 70 R:dr af hvardera, eller tillsammans 350 R:dr, och dels af det i staten till 2,500 R:dr uppförda anslag till arfvoden för biträde vid uotariegöromålen med 500 R:dr; samt att de tre kanslisterne derjemte äro lottegare i den gemensamma kassa, som bildas af inflytande lösen för Hofrättens domar, och derutur erhållit utdelning, som eljest bort tillfalla de fem extra ordinarie notarierne, uppgående under de sednare åren (1859—1864) i medeltal till 311 R:dr för hvardera.
Vidare upplyses af handlingarne, att Kugelberg är född 1801, inträdde i Statens tjenst 1822 och utnämndes till kanslist 1839; att Thorell, som föddes 1806, kom i tjenst 1828 och blef kanslist 1850; samt att Hjertström, som föddes 1812, ingick i tjenst 1833 och utnämndes till kanslist 1852; och då det synes billigt, att notarierne i tredje lönegraden och de extra ordinarie notarierne, hvilka under en längre tid varit i mistning af en del utaf de inkomster, som rätteligen böra åtfölja deras befattningar, komma i fullt åtnjutande af samma inkomster, utan afbidan på den möjligen aflägsna framtid, då sådant kunde ske i följd af de qvarstående kanslisternes afgång, får Utskottet, som vid det förhållande, att indragning af kanslisttjensterna redan för längesedan beslutats, icke haft något att erinra mot förslaget att de ännu qvarstående kanslisterne, derest de vilja från sina befattningar afgå, må på Allmänna Indragningsstaten uppbära ett belopp motsvarande de med tjensteu nu förenade inkomster, hemställa, att hvad KoDgl. Maj:t i förevarande hänseende föreslagit måtte af Rikets Ständer bifallas. 4:o. Sedan Kongl.
Maj:t genom beslut af den 13 November 1863 förordnat, att den del af Orsa finnmark, som utgjorde Hamra kapell-lag och hvartill den till Mora socken förut räknade, men enligt Kongl. Maj:ts beslut den 18 September 1863 i fråga om afvittring till Orsa socken hänförda Fogelsjö by jemväl hörde, skulle skiljas från Stora Kopparbergs län och Östcrdalarnes domsaga och öfverflyttas till Gefleborgs län samt Vestra Helsinglands fögderi och domsaga, hvilken förändring i judicielt hänseende trädt i verkställighet den 1 Januari 1865, har Kongl. Maj:t, uppå af Häradshöfdingen i Österdalarnes domsaga Pehr Erik Bosceus gjord och af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Kopparbergs län förordad ansökning om godtgörelse för den minskning i inkomster, som till följd af berörda förändring drabbat Bosmus, nu föreslagit att ett belopp af 150 R:dr R:mt i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. måtte på Allmänna Indragningsstaten uppföras för att årligen Irån och med år 1865 komma Bosmus, så länge han innehar Österdalarnes domsaga, till godo såsom ersättning för minskad inkomst af domsagan genom förändring af dess område.
Euligt hvad handlingarne utvisa, har Häradshöfdingen Bosaeus undfått ovilkorlig fullmagt å häradshöfdinge-embetet i Österdalarnes domsaga, vid hvilket förhållande och då, med hänseende till de angående inkomsterna från det domsagan numera frånskiljda området meddelade upplysningar, det äskade beloppet icke synes vara för högt beräknadt, Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer måtte för Häradshöfdingen i Österdalarnes domsaga Pehr Erik Bosatus uppföra å Allmänna Indragningsstaten ett årligt belopp af 150 Riksdaler, att från och med år 1865 och så länge han nämnda domsaga innehafver, till honom utbetalas såsom ersättning för minskade löneinkomster. 5:o.
Hos Rikets Ständer har Kongl. Maj:t i den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof äskat, att följande vid fångvården anställde tjenstemän och betjente, nemligen Direktören vid länscellfängelset i Carlstad Peter Holmgren, Direktören vid straff-fängelset i Norrköping, Riddaren af Kongl. Wasa-orden August Leopold Hård, af Segerstad, Direktören vid länsfängelset för Stockholms län, Underlöjtnanten i arméen, David Ludvig Lock, Kompanichefen vid kronoarbetskorpsen, Kapiteuen i arméen, Riddaren af Kongl.
Svärdsorden Wilhelm Ulrik Kuylenstjerna, Direktören vid länscellfängelset i Örebro Isak Fredrik Ohlin, Vaktknekten vid länscellfängelset i Gefle Olof Wennherg, Vaktknekten vid länscellfängelset i Örebro Per Pettersson samt Vaktqviunau vid straff- och arbetsfängelset å Norrmalm Anna Catharina Eriksson måtte, vid deras afgång ur tjenst, varda uppförda till nedannämnda pensioner å Allmänna Indragningsstaten; och inhemtas af de den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokoll öfver Justitie-ärenden den 1.3 September 1865, äfvensom af till ärendet hörande, Utskottet delgifna, handlingar: angående Direktören Holmgren, att han, som är född den 8 Oktober 1802, efter att hafva den 21 Augusti 1827 blifvit konstituerad att vara förste enspännare i Wermlands län, den 30
September 1834 erhållit tjenst vid fångvården såsom vaktmästare vid länsfängelset i Carlstad samt från den 1 Juli 1847 framgent, på grund af erhållna förordnanden, förestått direktörstjensten vid då öppnade nya länscellfängelset derstädes, samt att Holmgren, som enligt gällande aflöningsstat åtnjuter såsom fängelsedirektör 1,500 Riksdaler jemte skrifvarearfvode 150 Riksdaler, förutom andra förmåner, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att då han numera med försvagad helsa, hvarom läkarebetyg blifvit företedt, saknade nödiga krafter för ett fortsatt utöfvande al direktörs-befattningen, hail måtte från och med månaden näst efter den, hvarunder afsked från direktörsbefattningeu erhölles, för sin återstående lifstid få från Allmänna Indragningsstaten uppbära en mot lönen svarande pension; och har Kongl. Maj:t, i enlighet med Fångvårds-styrelsens tillika gjorda hemställan, nu föreslagit, att Holmgren må berättigas att från och med nämnda tid uppbära en årlig pension för sin återstående lifstid till belopp af 1,500 Riksdaler; angående Direktören Hård af Segerstad, att han hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att, enär han, enligt bifogadt läkarebetyg, vore till såväl kroppssoin själskrafter så försvagad, att han möjligen innan kort blefve oförmögen att Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. 5 siti befattning utöfva, rättighet måtte honom beredas, att vid uppnådd ålder af 60 år, och såvidt då med läkarebetyg ådagalades, att hau vore urståndsatt siu befattning vid långvården vidare bestrida, å Allmänna Indragningsstaten uppbära ett årligt pensionsbelopp, motsvarande den lön, han såsom direktör åtnjöte.
Hård af Segerstad är född den 2 Juli 1806, inträdde i Statens tjenst år 1881 och biel’ år 1810 anställd vid fångvården saint år 1843 befordrad till direktör vid straff-fängelset i Norrköping.
Fångvårds-styrelsen, som insändt ansökningen, har, under åberopande af Kongl. Brefvet den 24 Maj 1841, angående peusionsrätt lör åtskillige fåugvårdstjenstemän, ansökningen förordat samt dervid tillika upplyst, att Hård af Segerstad, enligt gällande stat, eger i lön 2,000 Riksdaler jemte skrilvare-arfvode 300 Riksdaler årligen, utom andra förmåner; och har, med afseende å hvad sålunda förekommit, nu blifvit af Kongl. Maj:t föreslaget, att
Hård af Segerstad, när han uppnått en ålder af 60 år och derjemte styrker att hans helsa är så försvagad, att han icke förmår sin befattning vid fångvården bestrida, samt på sådan grund erhåller afsked, må från och med månaden näst efter den, då honom beviljas afsked från berörda befattning, å Allmänna Indragningsstaten uppbära en årlig pension för sin återstående lifstid till belopp af 2,000 Riksdaler ; angående Direktören Lock, att han, som är född den 22 December 1801 och år 1820 inträdt i krigstjenst, men år 1828 derifrån undfått afsked och påföljande året utnämnts till underlöjtnant i arméen, den 17 Juni 1845 erhållit tjenst vid fångvården och den 1 Mars 1848 blifvit till direktör vid länsfängelset för Stockholms län befordrad; att Lock i berörda egenskap åtnjuter i lön 1,500 Riksdaler jemte skrifvare-arfvode 300 Riksdaler, utom andra förmåner, samt att Lock uti en af Fångvårds-styrelsen insänd och med dess förord beledsagad ansökning i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit måtte bereda honom vid afskedstagande! från berörda direktörsbefattning, under haus återstående lifstid eu årlig pension, svarande mot den samma befattning åtföljande kontanta lön; varande till stöd för ansökningen åberopadt, att Lock vöre till siu helsa så försvagad, att han redan vid slutet af år 1864 nödgats begära tjenstledighet och att, enligt hvad företedt läkarebetyg utvisade, föga anledning förefunnes, att Lock vid snart uppnådd ålder af 64 år, skulle blifva till helsan så återställd, att han vidare kunde i tjenst inträda; med afseende hvarå Kongl.