Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständers år 1846 församlade revisorer för granskning af Bankodiskontverkets räkenskaper och förvaltning för nästförutgångna året hafva, i afseende på utredningen af f. d.
Riks-diskonten, förmält, att utestående laueBih. till R.
Prot. 184l ock 1848 j 6 Sami. 1 A/d. i3 Haft. 1 2 Banko-V tskotlets Memorial, N:o 36. beloppet i nämnde diskont utgjorde 8,985 r:dr 27 sk. 8 r:st banko, samt att, då innehafvaren af de enskilda aktie-egarnes tredjedel uti nämnde summa, förklarat, att någon afbetalning å densamma icke vore att påräkna, revisorerne Öfver Diskont-verket finge hos Banko-utskoltet hemställa om afskrifning af återstående fordringsbeloppet, hvarigenom f. d. Riks-diskonten kunde blifva slutligen utredd, hvilken framställning sednast församlade revisorer Öfver Brnkoverket till Rikets Ständers pröfning hänskjutit.
Efter tagen kännedom af hvad
Diskont-direktionen i afseende på f. d. Riks-diskonten anfört och upplyst, får Utskottet meddela följande utredning öfver förhållandet med f. d.
Riks-diskontverkets förenämnde lånebalans.
Sedan Rikets Ständer vid 1834—1835 årens riksdag roedgifvit afskrifning af tillsammans 33,043 r:dr 39 sk. 4 r:st, utgjorde bemälde diskontverks på utredning och konkurser beroende fordringar en summa af b:ko r:dr 34,888: 17. 3., hvarå på bankens och enskilda aktiegarnes samfällda andelar in flutit nedanstående afbetalningar, nemligen r år 1834 348: 24. ~ ,„ 1835 . 389: — 10. „ 1836 481: 31. 8. 1837 ........... 958: 14. 11. ” 1838 • * 206: 6. — 2.383:29. 5. af återstoden r:dr 32,504:35.10. hafva Rikets Ständers revisorer Öfver diskontverket lill afskrifning anmält: vid 1836 års revision 5 lån å tillhopa r:dr 6,962: — 2. „ 1837 „ ,, 8 lån 3,153: „ 1838 „ 9 lån 13,404: 8. — 23 519; 8 2 hvarefter återstående i balans-extraktet till år 1839 upptagna 18 stycken lån, å hvilka någon afbetalning allt sedan år 1838 icke influtit, på sätt ofvan är nämndt, blifvit vid 1846 års revision till afskrifning anmälde, med r:dr 8,985:27. 8.
Och har Utskottet, vid noggrant genomgående af ombudsmannens redogörelse för dessa lån, funnit desamma vara af den beskaffenhet, att verket icke å dem kan förvänta någon vidare afbetalning; vid hvilket förhållande och enär innehafvaren af de enskilde aktiegarnes andel i f. d. riks-diskontverket, häradshöfdingen J.
Ljungberg, hvilken jemväl haft sig uppdraget att, under vanlig redovisningsskyldighet, indrifva hankens två tredjedelar i samma verks utestående fordringar, emot åtnjutande af 33 i procent af hvad genom hans Banko-Utskottets Memorial, iV.-o 3j. 3 åtgärder eller i ackordsväg kunde å bankens andel i fordringarna inflyta, skriftligen förklarat, att å bans sida hinder icke möter för afskrifning utaf de qvarstående fordringarna, såsom varande af beskaffenhet att något vidare icke på dem kan erhållas, Utskottet velat hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att f. d. Riks-diskontverkets ännu balanserade fordringar måtte få afskrifvas och den deröfver förda räkenskap, i följd deråt, upphöra.
Under handläggning af detta ärende, har Utskottet jemväl inhemta!, att å f. d. Riks-diskontens räkning i depositions-afdelningen för närvarande innestå r:dr 2,816: 11. 9. hvaraf privata interessenterne tillkomma: för outtaget aktiekapital . . , . . , , , i 100: — —- ,, outtagen utdelning å aktier 1,033:24.— j ^4 utgörande återstoden . , - - banko r:dr 1,662: 33. 9. «n hankens tillgång, hvilken följaktligen torde få ibland bankens tillfälliga vinster uti räkenskaperna för nästa år upptagas.
Slockholm den 25 Februari 1848.
JNT:o 37.
Ank. lill Exp. Utsk. den 28 Febr, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Memorialet JY;o tgj med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1845 års början upplupna Banko-vinst erfordras för Bankens consoliderande.
Uti berörde memorial liar Utskottet, till fullgörande af det Uiskottet» enligt 2 § af dess instruktion, gifna åliggande, tillkännagifvit, att den ifrån 1845 års början upplupna bankovinst icke erfordras för bankens consoliderande, utan att samma vinst, beräknad till 2,862,000 r:dr banko, kan vid slutet af hvartdera åren 1848, 1849 och 1850 med en tredjedel eller 954,000 r:dr årligen, ifrån Banken i och för Statens allmänna behof aflemnas, I anledning af detta memorial, som från Hederv.
Bonde-ståndet blifvit till Utskottets förnyade handläggning åteiTemitteradt, hafva de öfrige 3:ne Riks-stånder, enligt till Utskottet ankomne protokolls-utdrag, fattat följande beslut, nemligen: 4 Banko-Utskottets Memorial, N.-o 3y.
Ridderskapet och Adeln har förklarat, att sagde vinst icke erfordras för Bankens consoliderande, och att densamma skall för år 1848 genast och derefter vid början af åren 1849 och 1850 med en tredjedel eller 954,000 r:dr årligen ifrån Banken, i och för Statens allmänna behof, till Riksgäldskontoret aflemnas.
Preste-ståndet har likaledes ansett, att den ifrågavarande bankovinsten må för innevarande år genast samt för åren 1849 och 1850, vid hvartdera årets början, med en tredjedel årligen, ifrån Banken, i och för Statens allmänna behof, till Riksgälds-kontoret ailemnas.
J^ällojl, Borgare ståndet har fatlat enahanda beslut, med den afvikelse allenast, att vinstens aflemnande må ske vid slutet af hvartdera åren 1848, 1849 och 1850.
Då sålunda 3:ne Riks-stånd sammanstämmande beslutat, att den ifrån 1845 års början upplupna banko-vinst icke erfordras för Bankens consoliderande, och alt berörde vinst, beräknad till 2,862,000 r:dr banko, skall under hvartdera åren 1848, 1849 och 1850, med. en tredjedel eller 954,000 r:dr årligen ifrån Banken, i och for Statens allmänna behof, till Riksgälds-kontoret aflemnas; så lärer, i följd af 49 § 3 mom. i Riksdags-ordningen, Bonde-ståndets återremiss icke erfordra någon åtgärd från Utskottets sida.
Men enär, i afseende på tiden för vinstens aflemnande från Banken, 2:ne Riks-stånd ansett delta böra ske för innevarande år genast och vid början af åren 1849 och 1850; Borgare-ståndet deremot förklarat, att berörde aflemnande skall verkställas vid slutet af hvardera åren 1848, 1849 och 1850 samt Bonde-ståndet härutinnan icke fattat något beslut; får Utskottet härigenom inbjuda sistbemälde 2:ne stånd, att med Högl.
Presteståndet sig förena.
Af herr doktor Sandberg:
Såsom ledamot i Banko-utskottet anser jag mig böra företrädesvis fästa afseende på Bankens säkerhet och bästa: och fördenskull syntes mig råd ligast att Banken behållit ?
af sin vinst och blott aflemnat | till Statsverket.
Af samma skäl anser jag nu, då efter 3:ne Riksstånds beslut hela bankovinsten måste frångå Banken, att aflemnandet deraf bör ske på elt sådant sätt, att det icke för Banken medförer ytterligare förluster.
Banko-utskottets pluralitet föreslog uti Mern. 19, som blifvit återremitteradt, att hela bankovinsten kunde aflemnas till Statens behof med i om Banko-Utskottets Memorial, 2f;o 3j. 5 året vid slutet af åren 1848, 49 och 50.
Detta är det liqvidationssätt, som ådrager Banken minsta förlusten, och det antogs af Borgare-ståndet.
Bondeståndet återremitterade med den allmänna önskan, att ingalunda hela bankovinsten utan blott 5 deraf skulle bortlemnas, och det är derföre troligt, att nu, då hela vinsten enligt 3:ne Riks-stånds beslut ovilkorligen måste fråntagas Banken, samma Stånd älven önskar alt den måtte aflemnas på en sådan tid, att icke derigenom tillskyndas
Banken ytterligare förluster.
Utan serdeles misstag torde man således kunna antaga, att denna åsigt delas af dessa 2:ne Riks-slånd; och enligt förenämnde memorial var det också detta vilkor — att Blbetalningeu skulle ske i slutet af hvarje år — som
Utskottet fästade vid banko-vinstens afträdande lill Statsverket.
Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet hafva deremot, utan uppgifne skäl och utan något föranledande af Utskottet, funnit för godt antaga, att banko-vinsten skall aflemnas till Stats-verket med \ om året, icke vid slutet af hvarje år, utan | nu genast, samt sedermera i i början af nästa år 1849 och | i början af 1850.
Att denna förändring uti betalningsterminerna skall tillskynda Banken ytterligare förlust och förminska de kommande årens räntevinst visar sig af följande förhållande:
Den samlade banko-vinsten för de föregående åren befinnes icke kontant inneliggande, utan genom bankostyrelsens omtanka är större delen deraf, i öfverensstämmelse med 229 § i reglementet, förvandlad till säkra obligationer, hvilka indraga till banken, så länge han får behålla dem, 4 procents ränta årligen.
Enligt Fullmägtiges berättelse till Utskottet sid. 36, 37, voro den 15 November 1847 af de under åren 1845 och 1846 samlade vinstmedlen kontant inneliggande (i runda summor) ...... 529,400: — — sedermera äro köpta obligationer för 200,000:
•— ■— åLerslå inneliggande .... 329,400: — — Nu tillkommer bankovinsten för år 1847, upptagen till . 755,400: — — (ehuru
Utskottet befarar att den möjligen kan vara 10,000 j:dr mindre än den här uppgifna).
Eller tillsammans kontant inneliggande 1,084,8J0: — ■— häraf äro väl redan aflemnade till Riksgäldskontoret, på grund af memor.
N:o 5, som af alla Stånden är bifallet, de så kallade diskonternas reservfonder med 419,400:
Således återstå nu kontant 665,400:
I detta betänkande föreslår Utskottet att genast | af den samlade bankovinsten skall utbetalas med . . . . 954,000:
Transport 954,000: —•
6 Banko-TJtskotlels Memorial j N.o 3j.
Transport 954,000s — härtill finnas kontanta inneliggande vinstmedel .... 665,400: — — Således för att nu genast få de öfrige '266,600: — — måste ett motsvarande belopp räntebärande obligationer försäljas, hvarigenom Bankens vinst till 1850 års slut kommer att minskas med 4 procents ränta för 288,600 r:dr i 2 | år, som utgör omkring 31,700 r:dr.
Vidare skulle i Januari 1849 utbetalas ytterligare 1 med 954,000 ildr och dertill skall användas den räntevinst, som inflyter under innevarande år 1848.
Huru stor den kan blifva vet man ännu icke.
Men antag att den för hvardera åren 1848 och 1849 blir ungefärligen lika stor, som man kalls idera t den för år 1847 eller omkring ..... 754,000 r:dr; nu skola uibetalas den 1 Januari 1849 954,000: vinsten för 1848 influten med ........
754,000:
Således å!er en brist på 200,000:, för hvilken obligationer ytterligare måste säljas, hvarigenom en ränteförlust å 4 procent på 200,000 r:dr i 2:ne år eller till 1850 års slut uppkommer, som gör 16,000 r:dr.
Och slutligen skulle efter detta förslag den 1 Januari 1850 också utbetalas 954,000 r:dr, hvartill den under 1849 ingångna vinsten 754,000 r:dr och derjemte obligationer för 200,000 r:dr skola användas, hvarigenom ett års ränta för dessa sistnämnda går för banken förlorad, utgörande 8,000 r:dr.
Gen om den föreslagna förändringen uti betalningstiderna kommer alltså under de 2:ne kommande åren alt tillskyndas Banke# en sammanräknad rönteförlust på 55,700 r:dr.
Denna förlust skall blifva ännu större, i den händelse alt den behållna bankovinst, som påräknas alt inflyta under åren 1848 och 1849 skulle blifva betydligen mindre, än den roan antagit för år 1847.
Och en sådan minskning är mycket sannolik, ty de kringgi ipande enskilda penninge-associationerna draga till sig mer och mer den vinstgifvande lånerörelsen, och i samma mån som deras räntevinst ökas, lärer väl Riksbankens minskas.
Riksbankens vinst för år 1846 var 972,100: — — och för år 1847 är den upptagen till 755,400: — — och således en minskning af 216,700: ■— — Skulle en dylik minskning inträffa, så blifva tydligen ränteförlusterna större, ty då måste banken afhända sig en ännu större mängd räntebärande obligationer för alt kunna liqvidera Riksgäldskontoret på de förändrade betalningstider, som nu blifvit foreslagne.
Banko-Uiskottels Memorial, N.o 3j. 7 Dessutom skulle Banken genom detta förslag under innevarande och nästkommande år icke hafva den minsta räntevinst att disponera, hvarken till arfvoden för vexelköp eller till bestridande af kostnaderna för silfveriadragning, så vida något sådant vidare blir möjligt, ej eller någon den minsta tillgång att köpa några nya obligationer, — således ingen utväg till förstärkning; utan den måste i dess ställe försvagas genom försäljning af eu mängd räntebärande obligationer, som den nu eger.
Under närvarande omständigheter synes mig hafva varit lämpligast, alt först ingå till Bondeståndet med begäran, att, sedan nu 3:ne Riksstånd beslutat hela bankovinstens öfverlemnande till Riksgälds-kontoret, Bondestån let ville förklara, huruvida det ansåg aflämnandet böra ske med 1 vid slutet af hvartdera året, såsom Utskottet i sitt förra memorial på goda grunder såsom vilkor föreslagit och Borgareståndet beslutat, eller om | af bankovinsten skulle utbetalas i början af hvartdera året, såsom Adeln och Presteståndet antagit.
Sedan Bondeståndets beslut i detta afseende kommit Utskottet tillhanda, tyckes först hafva varit lätta tiden att göra en inbjudning efter sig då företeende förhållande."
Riksdagsfullmägtige:
Pehr Pålsson från Christianstads län, Nils Jepp* son från Malmöhus län, Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län och Pehr Östman från Wester-Kor ilands län. STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryck f.ri i: t, 184 8. Banko-Utskottets Memorial, N:o 38. i N:o 38.
Ank. till Exp. Utsk. den i5 Mars,, kl. n f. ra.
Memorial, med förslag till samman]emkning af Rikets Ständers beslutj i fråga om tiden för den behållna vinstens aflemnande från Banken.
C •^edan, på sätt Utskottet i memorialet N:o 37 anmält, Rikets Höglofl.
Ständer väl beslutat, att den ifrån 184-5 års början upplupne bankovinst icke erfordras för Bankens konsoliderande och att berörda vinst, beräknad till 2,862,000 r:dr banko, skall under hvartdera åren 1848, 1849 och 1853, med en tredjedel eller 954,000 r:dr årligen, ifrån Banken i och för statens allmänna behof, till Riksgäldskontoret a flem nas; men 2:ne stånd, nemligen Höglofl.
Preste-ståndet ansett, att aflemnandet af berörda vinst boivie för innevarande år genast oell derefter vid början af åren 1849 oell 1850 verkställas; samt, enligt Utskottet tillhandakomne protokollsutdrag, Yällofl. Borgare-ståndet och Ilederv.
Bonde-ståndet, med afslagå den till dem i berörde memorial ställda inbjudning-, sammanstämmande förklarat, att öfverlemnande! af nämnda vinst må ske vid slutet af hvartdera åren 1848, 1849 och 1850; så åligger det Utskottet, jemnlikt 73 § riksdagsordningen, att meningarne sammanjemka och med förslag deröfver ingå; oell som 2:ne stånd uti sina beslut stadnat emot 2:ne, får Utskottet härigenom, för frågans afgörande genom votering i förstärkt Banko-utskott, underställa Rikets Ständers bepröfvande följande förslag till voterings-proposition:
Den, som, i likhet med hvad Utskottet i memorialet N:o 19 yttrat samt Borgare- och Bonde-ståndens beslut innefatta, anser,att bankovinstens aflemnande må ske vid slutet af hvartdera åren 1848, 1849 och 1850, röstar ja; den det ej vill, nej.
Vinner nej, så kommer berörda aflemnande, i enlighet med hvad Ridderskapet och Adeln samt Pi’este-ståndet beslutat, att verkställas för innevarande år genast och derefter vid början af åren 1849 och 1850.
Vrot. i84j och 1848, 6 Sami. 1 Afd. 14 Haft. 1 2 Banke-Ulskottels Memorial, N;is 3g och 4°.
Ank. till Exp. Utsk. den i5 Mars, kl. ii f. ta.
Memorialj i fråga om det för registratorn vid Bankodiskontverket idolph von Ehrenclou tills vidare uppförda personella arfvode.
Sedan Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag, med bifall till Utskottets då afgifna utlåtande IN: o 65, tillerkänt registratorn vid Banko-disk ont-verket, Adolph von Ehrenclou, ett personelt arfvode af 160 r:dr banko, att utgå till och med slutet af det år, då innevarande riksdag upphör, bar direktionen öfver Banko-diskont-verket, under förmälan, att registratorns göromål fortfara att vara trägnare, än under den tid, samma tjenst innehades af bans bägge företrädare, hvilka med ett lika arfvode voro hugnade, hos Utskottet hemställt, att, då de skäl, uppå hvilka registratorn von Ehrenclou hittills fått åtnjuta ifrågavarande arfvode, sålunda i allo oförminskade qvarstå, detsamma jemväl hädanefter måtte till honom årligen få utgå; hvilken hemställan bankofullmäktige, uti deröfver meddeladt utlåtande, förordat.
Med anledning häraf, och då, under nuvarande förhållanden, registratorns göromål onekligen äro af högst trägen beskaffenhet, men Utskottet icke kunnat förbise, att, om diskontens utlåning fortfarande skulle aftaga i samma mån, som under sistlidet år, registratorns göromål i sådan händelse äfven kom me att betydligen minskas, har Utskottet ansett sig endast böra hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka, att nuvarande registratorn vid Banko-diskont-verket Adolph von Ehrenclou, så vida han vid tjensten qvarstår, måtte, intill slutet af det år, då nästa riksdag upphör, varda bibehållen vid det personella arfvode af 160 r:dr banko årligen, som han för närvarande åtnjuter.
Ank. till Exp. Utsk. den i5 Mars, kl. n f. re.
Memorial, i fråga om löneförhöjning för vaktmästaren vid Malmö låne-kontor.
Direktionen öfver Rikets Ständers lånekontor i Malmö har fästat
Utskottets uppmärksamhet derpå, att det för lånekontorets vaktmästare icke vore Banko-Utskottets Memorial, iV.O 4°' 3 möjligt att, under nu gängse prisförhållanden, sedan kostnaderne för de oundgängligaste lefnadsbehofven alltmera ökats, ega sin bergning af den för honom anslagna ringa aflöning, utgörande endast 200 r:dr banko, synnerlig gast som beskaffenheten af hans tjenstebefattning såsom ensam vaktmästare, den der nästan ständigt och jemväl sent på aftnarne, måste i kontoret vara tillstädes, icke medgåfve honom det tillfälle till biförtjenst af enskild uppassning, hvarmed eljest personer i hans ställning pläga kunna öka sina inkomster; med anledning hvaraf och då direktionen ansåge det hvarken vara med verkets säkerhet förenligt, att en person, till hvars flera ansvarsfulla åligganden det bland annat hörde att från postkontoret afhemta och dit bortbära alla de bref med betydliga penningesummor, som till lånekontoret ankomma eller derifrån afgå, vore försedd med så otillräckliga löneinkomster, att han af derifrån härrörd förlägenhet kunde sättas i frestelse för eget behof använda de medel, honom sålunda anförtros, eller af Iukois Ständers rättskänsla och billighet läte sig förvänta, att de ej skulle afhjelpa ett i detta hänseende, till följd af numera förändrade varupriser, uppkommet missförhållande; funne direktionen sig af sådan anledning ega skäl tillstyrka, att lönen för lånekontorets vaktmästare måtte för framtiden höjas till 300 r:dr banko; hvilken framställning bankofullmäktige, med afseende derå, att vaktbetjenten vid lånekontoret i Malmö vore sämst lönad bland ali vaktbetjening inom så väl banken sorn diskontkontoren, uti afgifvet utlåtande med förord beledsagat.
Vid det kända förhållande, att lefnadskostnaden i Malmö betydligen ökats sedan år 1835, då vaktmästarelönen bestämdes till dess nuvarande belopp, 200 r:dr, anser Utskottet billigheten fordra, att någon förhöjning deruti medgifves, hvilken förhöjning Utskottet likväl, i betraktande deraf, att vaktmästaren, utom lönen, åtnjuter förmånen af fria husrum, icke velat föreslå till högre belopp, än 50 r:dr årligen; hvadan Utskottet tillstyrker, det lönen för vaktmästaren vid Malmö lånekontor måtte ökas från 200 till 250 rrdr banko.
STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1848. Banko-Utskottets Memorial, N:o 41; Betänkande, N:o 42. \ i\:o 41.
Anil. till Exp.-Utsk. d. 20 Mara, kl. 11 f. m.
Memorial, i anledning af erhållen äterremiss å Memorialet N:o 31, nied hemställan, att ett tillfälligt förskott mätte meddelas åt fonden för belåning af fast egendom.
Ofvanberörda memorial, enligt ankomne protokolls-utdrag, af Högloft.
Borgare- ståndet afslaget, men af Hederv.
Bonde-ståndet bifallet, har af Högvörd.
Preste-ståndet blifvit återremitteradt, på grund af anmärkningar, hufvudsakligen innehållande, ätt då det, jemnlikt 5 §” i den för Banko-utskottet gällande instruktion, åligger Utskottet att, så vidt ske kan, i ett sammanhang behandla alla frågor, som angå Bankens lånerörelse, så hade Utskottet icke bort från det hela lösrycka ifrågavarande del af lånerörelsen, angående ett förskott till fonden för belåning af fast egendom.
Som emedlertid 2me Riks-stånd redan afslagit Utskottets framställning, samt förevarande fråga är af beskaffenhet, att, i händelse 2 Stånd stadna emot 2, böra förfalla; så lärer, ehvad beslut Högvörd.
Preste-ståndet än kan komma att fatta, detsamma ej föranleda till någon annan följd, än att frågan förfallit; hvilket Utskottet, såsom svar å den erhållna återremissen, skolat vördsamt anmäla.
IiT:o 42.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 27 Mars, kl. 7 e. m.
Betänkande, med förslag lill reglering af Bankens Låne- och Kreditivrörelse.
Enligt sista punkten i 5 § af den för Utskottet gällande instruktion, bör Utskottet, så vidt ske kan, i ett sammanhang behandla alla frågor, som angå Bankens låne-rörelse.
Prof. 1847 och 1848. 6 Sami. 1 Afd. 15 Höft. 1 2 Banko-Utskottets Betänkande, A.-i? 42.
I sådant afseende har Utskottet afbidat den tid, inom hvilken alla de uti Riks-stånden väckta och lill Utskottet hänvisade motioner, rörande Bankens löne- och kreditiv-rörelse, till Utskottet inkommit, samt derefter samtidigt till pröfning förehaft så väl berörda motioner, som de vid sednaste riksdag meddelade föreskrifter, hvilka upptagas under 6:te Art. i Banko-reglementet.
Då Utskottet nu, i den ordning berörde artikel angifvet-, till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemnar förslag till reglering af Bankens låne- och kreditiv-rörelse under den kommande tiden intill nästa riksdag; får Utskottet tipplysa, att det åt uppställningen af nämnda förslag gifvit den form, att, i händelse detsamma bifalles, de föreskrifter i detta ämne, som skola inflyta i blifvande Banko-reglemente, icke, för sådant ändamål, erfordra någon förändrad redaktion; och äro alla motioner, hvilka i större eller mindre mån omfatta lånerörelsen, här nedan besvarade.
Uti l:a Afdelningen utaf 6 Artikeln igenfinnas föreskrifterna, rörande utlåningar till staten och vissa allmänna inrättningar.
Ibland dessa utlåningar förekommer i första rummet Bankens fordran hos stats-verket för utbetalde medel till 1808 års krigskostnader.
Af berörda fordran, hvarom 149 § i reglementet närmare förmäler, återstå, efter sednast verkställd inbetalning, 3,256,000 r.dr banko, på grund af 814 st. af Riksgäldskontoret, under den 30 September 1841, till Banken eller ordres uthändigade förbindelser å 4000 r:dr banko, hvardera åtföljd af ränte-kuponer till en början för 10 år.
Som, likmätigt Rikets Ständers vid 1840—1841 årens riksdag fattade beslut, omskrifning af de utaf Riksgälds-kontoret år 1830 till Banken utfärdade obligationer redan 1841 blifvit verkställd enligt det formulär, som uti nyssberörda § af Banko-reglementet finnes ordagrannt intaget; så torde åt samma § få gifvas följande uppställning: 1:o Sedan de af Riksgälds-kontoret, för liqviden af svenska statsverkets vid 1830 års slut återstående skuld af 4,400,000 r:dr till Banken, för derifrån förskjutna medel till 1808— 1809 årens krigskostnader utfärdade 440 st. räntebärande förbindelser, blifvit, enligt Rikets Ständers vid 1840—1841 årens riksdag fattade beslut, under den 30 September 1841, utbytte mot 968 st. nya 4-procents obligationer å 4000 r:dr hvardera, eller å tillsammans 3,872,000 r:dr banko, hvartill berörda skuld, genom de derå under åren 1835—-1840 af Riksgälds-kontoret verkställda afbetalningar blifvit minskad; Banko-Utskottets Betänkande, N:o 42. 3 så komitier, jemnlikt berörda förbindelsers innehåll, 22 st obligationer å tillhopa 88,000 r.dr att årligen infrias, jemte erläggande af ränta å 4 procent, enligt obligationerna vidfogade ränte-kiiponer; skolande, för den händelse Banken behöfver att afyttra berörda obligationer, den del deraf, som icke blifvit af Riksgälds-kontoret infriad, nämnde kontor till inlösen hembjudas, förrän obligationerna varda af Banken å annan man öfverlåtna.
Då af Bankens fordran hos