Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad således först beträffade tillverkningen af jernvägsskenor, så erinrade komiterade, att dertill erfordras ganska dyrbara, enkom för detta ändamål konstruerade maskiner; och då härtill komme, att jernvägsskenor af Svenskt jern efter all sannolikhet icke kunde göras till samma pris som det, hvartill Engelska härstädes erhållas, samt det vore svårt att på förhand beräkna ej blott Svenska skenors tillverkningskostnad, utan ännu mera, huru högt försäljningspris för desamma kunde betingas, enär detta vore beroende så väl af skenornas uthållighet i jemförelse med de billigare Engelska, som af handelsförhållanden och den utveckling den utländska jerntillverkningen samtidigt erhölle, vore.det lätt förklarligt, att
Svenska bruksegare i allmänhet ryggade tillbaka för de betydliga uppoffringar, med hvilka ett så osäkert företag som anläggningen af en verkstad för tillverkning af jernvägsskenor här i landet vore förenad.
Emellertid hade i Januari månad 1861 från Motala mekaniska verkstad till chefen för Statens jernvägsbyggnader inkommit anbud, att.för Statens jernvägar tillverka 20,000 centner skenor af den antagna modellen, efter ett pris af 7
R:dr 95 öre per centner, då skencrna skulle levereras fritt -ombord i Motala.
Detta pris, med tillägg af frakt till Stockholm, öfversteg visserligen med omkring •
-M- procöT>t det, hvartill Engelska skenor här samtidigt dermed kunde erhållas; men komiteradf» hvilkas utlåtande med anledning af nämnda anbud blifvit af Kongl. Maj-.t i nåder in ford rädt, ansågo likväl, med afseende å vigten att få en tillverkning i någorlunda s.or sfkala af jernvägsskenor utaf Svenskt material här i landet i gång äfvensom af fler'^ andra _&u£öfdärskäf, sig böra i underdånighe tillstyrka, att anbudet inåttewmtagas.
Något kontrakt öm tillverkning af det ifrågavarande partiet jernvägsskenor hade emellertid icke blifvit afsjutadt; men i början af-påföljande Juni biefvo tvänne bland komiterade af chefen för Statens jernvägsbyggnader anmodade att undersöka—nagra till honom^iåfHrfotäls såsoih prof insända si- wr, t^liyerkade af Svenskt tackjern och efter samm; modell, som de pfe, Statens jernvägar använda.
Dessa pöfcfatiffirTTivilka bestode af ett både tätare och jjemnare jern, än Staten,?, från Englander^allna jernvägsskenor, hade ljVvat, tift följd clei-af att jernet i dem varf för mjukt, viat v&ig vara mindre styfva, än de; sistnämnda.
Detta mindre gynnsamma; förhållande ansaigs dock icke vara en oundviklig följd af Svenska jernets natur, ofch komiter?-'- äfven, genom de undersöjkningar af JSygjjkt puddeljerns styrka betr elasticitets-fcsrhållanden, som komiterade ^seSermera låtit anställa, fatt ökad anlediing antaga, att, ^edan nödig erfarenhet blifvit vunnen om för ändamålet lämpligaste behandlingen vid Jmddling och valsning, man af Svenskt tackjern skulle kunna åstadkomma jernvägsskenor, hvilka, med bibehållande af^-Epehet och tänjbarhet, till och med skola öfverträffa de här använda Engelska 1 styfhet samt derjemte, till följd af materialets större täthet och hårdhet, vara mera uthålliga $Q dfyttj-v ^ Orenopfp^HKjistyr.dsens försorg hade at' samma parti profskenor fyra stycken blifvit utlagda i |||| » .» på jernvägen emel?11 bangården JL Södermalm och Liljeholmens jernvägsstatiojPfgint tvänne andra- pt 1 komit^ra(i®s memorial uppgifvet ställe.'
Bland , de firra h&å6-e» .genom tixnjm å- banan -bl» vit något litet böjd, ehuru ännu icke så froyck» t, att böjningen vore tinnågon ~5yEfjer ^8 olägenhet; men de öfriga derbredvid lagda fiarK tal bibehållit sig.
De andra rvanrie skenorna äter profvades på det sätt, att på ett'ställf erf och på ett annat tfäsae siemers något sänktes, hvarigenom skenorna efter någon tl -?
trafik bekommo en permanent Ipöjning af 6,5 linier, under det tvänne på lika »ät*: he^vmjade Engelska jernvägsskenor erhöllo en böjning af endast 2 linier.
| På grund af den mindre styfhet, de såsom prof från Motala sända skenorna vid ofvannämnda undersökning visat sig ega, ansåg sig emellertid chefen för Statens jern - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 67, 5 vägsbyggnader icke kunna godkänna desamma, och några andra hade icke sedermera erhållits.
Komiterade hade icke heller vid andra verkstäder lyckats få några jernvägsskenor tillverkade, hufvudsakligen af det skäl, att dervarande valsverk saknat för en sådan tillverkning tillräcklig drifkraft, samt att egarne, af ofvan uppgifna anledningar, icke velat göra några stora uppoffringar för att försöka en ny tillverkning, hvaraf vinsten vore så oviss.
Jernvägsskenor af en från Statens något afvikande form och äfven något mindre vigt per fot, än dessa, hade år 1862 från Motala mekaniska verkstad levererats för den af Belgiska bolaget »Vielle Montagne» anlagda, omkring 1| mil långa jernvägen från Åmmebergs zinkgrufvor till Wetterns strand och jemväl blifvit å jernvägen utlagda, men voro vid den tid det underdåniga memorialet afgafs ännu icke med last befarna.
Svenska jernvägsskenor af ännu mindre dimensioner hade flera år varit här i landet begagnade, såsom å Kroppa jernväg i Wermland, Norbergs i Westmanland och Fiskeby i Östergötland, hvilka, der underhåll af bank eller syllar ej blifvit försummadt, i allmänhet lära väl bibehållit sig På den sistnämnda, som är ^ Svensk mil lång och hvarå Svenska skenor af 8 © vigt per fot utlades år 1855, hade,Tenligt uppgift, i medeltal omkring 51,000 axlar årligen passerat, hvardera med en medelbelastning af 48 centner, då vagnarna gått utföre från Fiskeby till Norrköping och 24 centner, då de återvändt; men någon skena hade då ännu icke kommit i obrukbart skick.
Af de Engelska skenor åter, som här användas, blefvo vanligen under de 2 -3 första åren ett större antal obrukbara, än under den närmast derefter följande tiden, till följd deraf att otätheter och andra tillverkningsfel ganska snart gifva sig tillkänna; men de skenor, hvilka bestått den förra pröfvotiden, ausågos sedermera, med den trafik här är att påräkna, i allmänhet kunna stå vid lag 15 till 20 år och möjligen deröfver.
Den erfarenhet, som sålunda blifvit vunnen om Svenska jernvägsskenors uthållighet, vore visserligen äonu^ringa, men det syntes åtminstone gifva ett stöd åt den ofvan uttalade åsigten, att af Svenskt tackjern kunde beredas i alla hänseenden bättre jernvägsskenor, än de här använda Engelska, och komiterade voro öfvertygade, att man icke för detta ändamål behöfde taga sin tillflykt till omständligare tillverkningsmethoder, än dem, som vid tillverkningen af de sednare begagnas.
Hufvudsakligen till följd deraf att materialierna, tackjern och bränsle, här äro betydligt dyrare än i England, syntes dock tillverkningskostnaden hos oss blifva högre.
Storleken af denna kostnad läte sig icke till siffran med noggrannhet beräknas, innan en ordnad tillverkning under en icke alltför kort tid varit i gång; men, äfven om det anfoges att priset för Svenska puddelstålsskenor skulle blifva 50 % högre än det, hvartill vanliga Engelska här erhållas, tvekade komiterade dock ej att förorda de förras användning till spårvexlingar, på bangårdar, i skarpa kurvor, m. m., der nötningen är mycket stor och Engelska jernskenor redan efter 2—3 års förlopp äro förslitna samt följaktligen föga afseende behöfde fästas vid räntan å det belopp, hvarmed inköpspriset för bättre skenor öfverstiger det för de nu begagnade.
I andra länder användes för nämnda ändamål icke obetydliga qvantiteter skenor, som antingen äro helt och hållet af puddelstål eller ock hafva blott öfra delen derutaf, men för öfrigt bestå af jern; och i England tillverkas numera skenor af bessemerstål, för hvilka priset sommartiden 1862 var omkring 14 R;dr per centner.
Af största vigt vore .att erhålla hårda och uthålliga skenor till spårvexlingar, emedan å dessa mäste nedläggas en arbetskostnad, som kunde beräknas till minst tre gånger de dertill här använda Engelska skenornas värde, och ett ut - 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 67. byte af de förslitna skenorna emot nya vore förenad med en tidsutdrägt, som är till stor olägenhet för trafiken.
För bedömandet af puddelstålsskenors uthållighet i jemförelse med vanliga, erfordrades en längre tids erfarenhet, än hittills kunnat erhållas; men den, som utomlands i detta hänseende vunnits, syntes äfven för oss böra blifva i hög grad vägledande, enär bättre puddelstål endast kunde tillverkas af det renaste tackjern, och, för ett sådant ändamål som jernvägsskenor, någon väsendtlig skilnad icke borde kunna finnas emellan pudddelstål, beredt af bästa cokes-tackjern, ensamt eller i blandning med träkols-tackjern, och af Svenskt träkols-tackjern.
Utan tvifvel voro behofvet af skenor till ofvan uppräknade ändamål i vårt land ej stort nog, för att det skulle löna sig att ensamt för den inhemska förbrukningen deraf anlägga dyrbara verkstäder; men möjligen kunde en sådan anläggning framdeles, när man hunnit förvärfva mera erfarenhet om stålskenornas företräden, och deras bruk blefve mera allmänt samt tillverkningen derföre äfven kunde exporteras, här blifva lönande.
För det dåvarande ansågs det dock för våra jernverksegare vara fördelaktigare att förarbeta sitt träkols-tackjern, hvaraf tillverkningen är begränsad af skogstillgångarne, till sådana ändamål, som ovilkorligen fordra ett godt material, såsom hjulband, axlar, m. in. samt derföre bättre betalas, och komiterade hade derföre äfven ansett sig böra uppmana Svenska bruksegare att företrädesvis egna sig åt tillverkningen af dylika artiklar.
Med undantag af jernvägsskenor tillverkades alla till öfverbyggnaden å jernvägarne hörande effekter, såsom underlagsplåtar, railsspikar, skarfskenor och skrufbultar, numera inom landet till samma priser, som för dylika artiklar hemtade utifrån blifvit betalde, och hade de Svenska befunnits vara åtminstone lika goda som de utländska.
Samma lyckliga förhållande hade jemväl inträffat med lokomotiver, passagerare- och lastvagnar, med dertill hörande axlar, hjul och hjulband, eller, med andra ord, all slags rörlig jernvägsmateriel.
Bland sistnämnda artiklar hade af Jernvägs-styrelsen undersökning endast blifvit begärd å ett parti vagnsaxlar från Nyköping, af hvilka en uttogs och profvades af nuvarande Chefen för Styrelsen öfver Statens jernvägsbygnader, Öfversten m. m. C. G. Beijer samt Direktören Styffe.
Resultaten af denna profning, som verkställdes dels med hejare och dels med hydraulisk press, äfvensom af de försök, som för jemförelses skull anställdes med en Engelsk jernvägsaxel, utvisade att den Svenska axeln visserligen böjde sig något mera vid hejareslagen, men icke brast utaf såsom den Engelska, utan lät böja sig så mycket, att ändarue alldeles vidrörde hvarandra utan att tecken till bräcka visade sig.
För öfriga till den rörliga materielen hörande effekter hade några andra prof än de, som vanligen ske före begagnandet, icke funnits erforderliga.
Ett mindre parti hjulband af härdfärskadt jern hade 1861 från Hellefors bruk i Öiebro län blifvit levereradt till Köping—Hult jernväg, och dessa hade, efter hvad komiterade inhemtat, alltsedan derå varit i bruk samt visserligen visat sig vara något litet mjukare, än de å samma jernväg begagnade Engelska, men för öfrigt med desamma jemngoda, ehuru de voro de första, som här i landet förfärdigades, och deras tillverkning mäst ske med tillhjelp af för sådant ändamål mindre lämpliga redskap och maskiner.
A 1862 års verldsexposition i London hade funnits, dels helvalsade hjulband af bessemerstål från Högbo bruk, som i sitt slag varit de enda å expositionen, dels axlar och hjul med hjulband från Nyköping; och, såsom juryns yttrande em dessa artiklar visade, hade desamma väsendtligen bidragit att förskaffa utställarne deraf belöningsmedalj.
Bland effekter, som komiterade ansågo företrädesvis egna sig för export, voro hjulband och axlar, hvilka begge, på sätt förut är antydt, fordrade ett utmärkt Stats-Utskottets Utlåtande N:o 61. 7 rent och starkt jern samt derföre betalades mycket högre, än vanligt Svenskt stångjern.
Hjulband kunde visserligen exporteras såsom ämnen i förm af raka stänger, men afsättuingen blefve utan tvifvel lättare, om de böjdes och hopvällades samt om tillverkningen deraf förenades med den af jernvägshjul och axlar.
Förbrukningen af dessa artiklar vore utomordentligt stor, och anspråken på goda materialier i desamma blifva större i den mån trafiken obh hastigheten å jernvägarne ökas.
Efter hvad komiterade erfarit vore äfven större verkstäder för tillverkning, bland annat af dylik jernvägsmateriel ^under anläggning vid Högbo bolags bruksegendomar.
Afven lokomotiver borde, enligt komiterades förmenande, här i Sverige kunna tillverkas för vissa främmande länder såsom Ryssland, Finland, Danmark och Norge, likasåväl som vi åt dessa länder göra jernångfnrtyg.
För att visa hvilken utsträckning tillverkningen af jernvägsmateriel härstädes vunnit, hafva komiterade bifogat en från styrelsen öfver Statens jernvägsbyggnader erhållen förteckning å dylik från inhemska verkstäder ensamt till Statens jernvägar under åren 1861 och 1862 levererad materiel, uppgående för begge åren till ett sammanräknadt värde af mer än U million R:dr R mt Dessutom voro fyra stycken lokomotiver för Statens räkning under arbete vid Motala verkstad.
Från Nyköpings verkstad, som förut levererat fyra lokomotiver, väntades äfven en ny sådan.
För en fullständig utredning af frågan om relativa värdet emellan jernvägsmateriel, tillverkad af Svenska råämnen, och den här använda Engelska hade visserligen bland annat erfordrats, att fullständiga för tillverkning af åtminstone de vigtigare slagen af sådan materiel inrättade verkstäder stått till komiterades disposition; men detta hade icke varit händelsen.
För att emellertid, så vidt ske kunnat, bidraga till utredningen af ifrågavarande ämne, hade komiterade föranstaltat om undersökningar af puddladt, Svenskt jerns och ståls styrka samt förhållande vid sträckning, hvarom kännedomen kunde vara till och med mera vägledande för omdömet, än en undersökning af särskilda slag för begagnandet redan färdiga effekter.
Jerns och ståls egenskaper voro nemligen i hög grad beroende af det sätt, hvarpå de varit behandlade vid upphettning, vallning och räckning, och ju flera operationer en färdig vara varit underkastad, desto svårare vore det att afgöra, huruvida vissa af dess egenskaper härrörde från det ursprungliga materialet i densamma eller den behandling den undergått.
Vigten häraf finge naturligtvis allraminst förbises, då fråga vore om nya tillverkningar, hvilka måste utföras genom arbetare, som sakna tillräcklig vana vid desamma.
Komiterade hade derföre låtit till jern och stål af flera olika hårdhetsgrader förpuddla tackjern af Bipsbergs, Persbergs, Nora—Hammarby, Nora—Pershytte och Grangärdes malmer, och en af vårt lands kunnigaste jerntillverkare. egaren af Surahammars bruk i Westmanland, Herr Wilhelm Zethelius, hade till detta ändamål välvilligt upplåtit sina verkstäder, samt sjelf åt puddliugs-, vällnings- och valsningsoperationerna egnat den största omsorg.
Komiterade hade dessutom, för att kunna dermed anställa jemförelseförsök, dels beställt Svenskt valsadt bessemerstål, dels införskrifvit flera sorter Engelskt jern, hvaraf dock endast en del ännu ankommit och blifvit profvad.
Resultaterna af alla dessa undersökningar, till hvilkas utförande komiterade måst anlita biträde af flera personer, skulle komiterade framdeles, sedan alla försöken hunnit afslutas, fullständigt meddela.
Emellertid hade komiterade funnit, att absoluta styrkan hos det Svenska puddelstålet, beräknad efter stängernas ursprungliga genomskärningsyta, visat sig vara betydligt större än hos jernet, sa att då, i medeltal räknadt, jernet brustit vid en belastning af 710 per qvadrat decimallinea, det hårdaste stål för att afslitas erfordrat en kraft af omkring 1,250 ft för hvarje qvadrat decimallinea af dess genomskärning; att äfven stålet, för att erhålla en anmärkningsvärd permanent förlängning, erfordrat en desto större belastning ju hårdare det varit; men att der - 8 Stats-Uts kottets Utlåtande N:o 67. emot tänjbarheten hos jernet är mycket större, så att bristningsytans storlek hos detsamma i medeltal endast varit 41 procent af stängernas ursprungliga genomskärningsarea, då den hos hårdaste puddelstålet stigit till 70 procent af samma area.
Af de införskrifna
Engelska jernsorterna hade dittills blifvit undersökta några stänger | tums rundjern från det berömda jernverket Lowmoor, hvars tillverkningar i England betalas lika högt med våra bättre jernsorter, och någon väsendtlig skilnad, med afseende å styrka och tänjbarhet, emellan detta jern och det Svenska puddeljernet hade icke visat sig.
Komiterade hade jemväl låtit uthyfla, Stänger, dels från yttre delen af ett vid det nyssnämnda Engelska jernverket Lowmoor tillverkadt hjulband, dels från hufvudet, mellanstycket, eller det så kallade »steget», samt foten af en, Staten tillhörig, Engelsk jernvägsskena, och hade alla dessa stänger derefter blifvit vällda och utvalsade till \ tum fyrkant samt slutligen profvade i sträckmachin.
Hjulbandsjernet hade dervid i medeltal brustit vid en belastning af 788 W per qvadrat decimallinea, och brottytans storlek hade varit omkring 65 procent af den ursprungliga.
Bland de från jernvägsskenan härrörande stänger åter hade brottbelastningen endast för en uppgått till 740 7t per qvadrat decimallinea, och tänjbarheter hade visat sig så ringa, att förhållandet emellan brottytan och den ursprungliga genomskärningsytan hos stängerna från skenans mellande! i medeltal stigit till 0,95 samt hos ingen stång, äfven bland dem från fotstycket, nedgått lägre än till 0,81.
De gjorda sträckförsöken syntes derföre berättiga till den slutsats, att hårdt jern eller stål borde föredragas framför mjukt jern till alla sådana ändamål, för hvilka en större grad af tänjbarhet icke erfordras, men deremot antingen liten vigt, styfhet eller förmåga att emotstå nötning är af stort värde, såsom till jernvägsskenor, axlar, hjul och hjulband, samt alltså till alla de väsendtligaste delarne af jernvägsmaterielen, och då Svenskt träkols-tackjern väl egnade sig för tillverkning af ett stål, som med styrka, styfhet och hårdhet förenar en icke obetydlig grad af tänjbarhet och i följd deraf för ofvannämnda behof erbjuder behörig säkerhet, ansågo komiterade dessa förhållanden vara förtjenta af mycken uppmärksamhet samt att vårt lands jerntillverkning deraf borde kunna draga icke obetydliga fördelar.
Jemte det Utskottet funnit sig sålunda böra lemna Rikets Ständer fullständig kännedom om det af ofvanbemälde komiterade redan år 1863 afgifna memorial, hvilket vid sednast förflutna riksdag till dåvarande Stats-Utskott öfverlemnades, ehuru detsamma då icke ansågs påkalla någon åtgärd, får Utskottet vidare upplysa, att, enligt hvad hos Utskottet blifvit anmäldt, komiterade ända till närvarande tid fortsatt och ännu fortsätta sina undersökningar och försök, i afseende på Svenskt jerns och ståls användbarhet för railer och öfriga jernvägstillbehör, samt att en afhandling, upptagande resultatet af den genom dessa undersökningar och försök vunna erfarenhet, blifvit utarbetad, hvilken, till ledning för Svenska jerntill verk are afsedda. af en mängd ritningar och plancher åtföljda, afhandling för närvarande är under tryckning.
Dessutom har Utskottet, för att komma i tillfälle bedöma, om och i hvad mån några särkilda åtgärder, i den af motionärerne afsedda syftning, från Statens sida kunde eller borde vidtagas, från Chefen för Statens jernvägsbyggnader, Öfversten m. m.
Beijer, infordrat och erhållit åtskilliga upp lys nin gara ämnet, hvaraf Utskottet, bland annat, inhemtat, att de i komiterades memorial omförmälda, vid Motala verkstad beställda 20,00t> centner railer icke sedermera blifvit levererade, hvilket förhållande, enligt Öfverste Beijers förmenande, icke gerna kunde förklaras annorlunda än deraf, att verkstaden, som redan haft någon erfarenhet i railsvalsning genom de till Åmmebergs jernbana tillverkade railer, icke funnit någon fördel vid att fullgöra den öfverenskomna leveransen af dessa 20,000 centner till det erbjudna priset af 7
R:dr 95 öre per centner; men att genom den sålunda uteblifna leveransen man gått miste om det med denna beställning åsyftade ändamål, nemligen Stats-Utskottets Utlåtande N:o 67. 9 nemligen att genom ett försök i stor skala vinna erfarenhet om de
Svenska railernas egenskaper i förhållande till deras högre pris.
Då emellertid, efter berörda pris af 7 R:dr 95 öre per centner, Svenska railer till en mil jernväg, hvartill åtgår 700 tons eller 16,800 centner, skulle, oberäknadt frakten från Motala, komma att kosta 133,560 R:dr, hvaremot Engelska railer till en mil jernväg, efter ett inköpspris af 6 £ 15 sh.
Sterling per ton, med tillägg af frakt, assurans och kommissionsarfvode, efter 18
R:dr kurs kostade endast 98,119 R:dr, skulle de Svenska railerna, enligt Ofverste Beijers beräkning, komma att kosta 35,441 R:dr mera per mil, än de Engelska, eller omkring 36 procent mera, än dessa sistnämnda.
Vidare har Utskottet fått emottaga dels från chefen för Statens jernvägsbyggnader ett vid detta Utlåtande (under Bil.
A) fogadt sammandrag öfver all till Statens stambanor under byggnadstiden från och med jernvägsarbetenas början år 1855 till och med 1865 års slut anskaffad jernvägsmateriel, utvisande huru mycket deraf varit af inhemsk och huru mycket af utländsk tillverkning, dels ett af chefen för Statens jernvägstrafik aflemnadt sammandrag (Bil.
B) öfver de från början af Trafikstyrelsens verksamhet år 1863 till sistlidet års slut inom och utom landet upphandlade effekter, dels ock en af sistbemälde chef meddelad promemoria (Bil.
C) i fråga om anskaffandet af den rörliga materiel, hvartill Rikets Ständer vid innevarande riksdag särskildt anvisat medel.
Af dessa handlingar inhemtas: att Inhemsk tillverkning. hela qvantiteten af de genom Jernvägsbyggnadsstyrelsen från och med år 1855 till och med år 1865 års slut från utrikes ort införskaffade railer utgjort 1,744,578 centner, uppgående till en kostnad af för rails-tillbehör, derunder inbegripet bottenplåtar, skärtjern, skrufbultar och railspik, utgifvits 1,234,861: för rörelsemateriel af lokomotiver och vagnar m. m. utbetalts 1,884,192: samt för diverse andra effekter såsom bryggor, vänd skifvor, spårvexlar, verktyg, vågar m. m 370,333: att att Utländsk tillverkning. 9,779,373: 75. 86. 28. 30. 763,386: 3,914,314: 542,924: 96. 47. 82. tillhopa R:mt 3,489,387: 44. 15,000,000: att genom Trafikstyrelsens försorg anskaffats materiel: från inhemska verkstäder: år 1863 för 27,520: 23. „ 1864 „ 257,245: 88. „ 1865 „ 613,043: från utlandet: år 1863 för 70,211: 20.
„ 1864 „ 394,706: 31. „ 1865 „ 635,507: 43. “l 897,809: 76. — 1,100,424: 94.
S:gr 4,387,197: 20. 16,100,424: 94. hvartill kommer den materiel, som under innevarande år kommer att anskaffas 806,800: — Summa R;mt 5,193,997: 20.
Prot. 1865 & 1866. i Sami. 1 Afd. 2 Band. 1,167,600: — 17,268,024: 94. 2 Håft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 67.
Yid aflemnandet af förenämnda sammandrag har chefen för Statens jernvägsbyggnader erinrat, att det hufvudsakligaste af den inhemska tillverkningen blifvit levereradt efter år 1860; att, om man fråndrager värdet af railer från den genom byggnadsstyrelsen anskaffade utländska jernvägsmaterielen, den sednares värde uppginge till 5,220,626 R:dr 25 öre, då deremot kostnaden för den uppköpta materielen af inhemsk tillverkning utgjorde 3,489,387 R:dr 44 öre; att, då från jernvägsarbetenas början år 1855 till sistlidet års slut tillhopa 74,744,000 R:dr blifvit för jern vägsbyggnaderna använda, värdet af hela den undertiden dertill anskaifade utländska jernvägsmaterielen af alla slag uppgått till icke fullt 20 procent af hela byggnadskostnaden; att, beträffande särskildt railerna, kostnaden derför, med inberäkning af assurans, kommissionsarfvode och i England utbetalda fraktförskott, dessa sednare till icke obetydligt belopp, öfver hufvud uppgått till 5 R:dr 60 öre per centner; att detta pris visserligen borde ökas med den fraktkostnad, som, utöfver nämnda förskott, utgått för transporten från England till Svensk hamn; men att, då det för en exakt uppgift på fraktkostnaden skulle erfordrats ett vidlyftigt och tidsödande utdrag ur alla årens räkenskaper, den uppgifna summan ansetts för nu ifrågavarande ändamål tillfyllestgörande; att, ifall Svenska railer i stället blifvit använda och kostnaden derför beräknats efter det af Motala verkstad fordrade pris af 7