Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t täcktes vidtaga sådana åtgärder, att de afgifter, sorn af fartyg, vid. lastning och lossning i Gottlands Landthamnar eller inlöpande och qvarliggande derstädes, erläggas och äro af den beskaffenhet, att de till hamnbyggnad böra användas, må till underhåll för de vid hamnarne anlaggde Lastagebryggor och sjöbroar få gagnas, och Wisby stad deröfver icke ega någon annan disposition, än till uppbärande af det öfverskott, som vid hvarje års slut, kan ffnnas efter bestridandet af de i förenämnde afseende erforderliga kostnader, hvaremot, i händelse brist uppstår, densamma synes höra, efter en lika fördelning, som förut egt rum, af hemmansegarne godt. göras.
Men, i afseende på Gottländska allmogens befrielse från byggnad och underhåll af de vid öns Landthamnar och inloppsställen varande Strandridareboställen, Eesv. och Ekon.
4°7 anser Utskottet af de skäl, som, enligt hvad ofvantill är anfördt, verkat deras anläggning och ännu fortfara att vara gällande, sig icke kunna tillstyrka någon förändring uti allmogens skyldigheter i detta fall, sä länge behofvet kan fordra bibehållandet af da på öns kuster stationerade Tulluppsyningsmän.
— Dock varder detta Betänkande, jemte en ledamots särskildta utlåtande, Riksens Höglofl.
Ständers egen upplysta pröfning Vördsamt understäldt.
Stockholm d, 29 April 1823. XJtdrag af Protocollet, hållet uti Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Resvärs- och EkonomiUtskott den 29 April 1823. S. D, Herr Renning anförde: den tid Gottlands allmoge erhöll tillstånd, att, till lindring i forslingsbesväret, få afyttra sina varor i närmast belägne landthamn, skedde det nied förbehåll, att, på det Wisby Stad icke derigenom måtte komma att vidkännas någon förökad omkostnad eller ock minskning i de staden tillhöriga intrader, 4o8 Besv, och Ekon., Ut sk.
Betänkanäen. allmogen skulle åtaga sig byggandet och underhållandet af vid Landthamnarne nödige Bro-Kar och Strandbevaknings Inspectersboställen, men Wisby stad bibehållas vid uppbärandet af de inflytande hamnoch bropenningar.
Då nu fråga är att tillstyrka, det allmogen hädanefter skulle fä uppbära och disponera de i Landthamnar«e inflytande hamn- och bropenningar, kan jag ej instämma i ett sådant beslut, utan anser» att Wisby stad bör bibehållas vid de betingade hamn- och bropenningarnas uppbärande, så vida, efter Wisby stads äldstes hörande, de ej villja en dylik deras rätt frivilligt afstå, heldst Wisby stad i vidrigt fall skulle komma i minskning af betingade och påräknade intrader.
Beiv. och Ekon, Utsk, Betänkanden.
Maj 1823- Betänkande, rörande yrkade upphäfvande af de stadganden, hvarigenom böter föreskrifvas f ör dem, som förfallolöst uteblifva från KronouppbördsStämmor och de af RegementsSkrifvare utsatte uppbär dsmö ten, 1 ® detta ämne har Utskottet Från Hederv.
BondeStåndet fått emottaga 2:ne, under den 28:de sistl.
Februari och den 3 påföljande Mars, remitterade Memorial af Gustaf Gustafsson, från Södermanland, som anfört, att, ehuru den pligt af 12 sk., hvilken genom Kongl. KammarCollegii Kungörelse den 18 Februari 1806 blifvit stadgad, för hvar och en af allmogen, som, utan att förut hafva aFbördat sina Krono Utskylder, förfallolöst uteblifver från andra UppbördsStämman, innefattar en rättvis näpst för den tredskande, som eger förmåga att betala, synes deremot ingen billighet linnas till dess bibehållande för deni, som sakna tillgångar att godtgöra sina Utskylder, och för hvilka medellösheten väl gäller såsom skäl till befrielse från utlagorna, men icke från böterne, då dervid bristande utväg till deras erläggande förvandlas till fängelsestraff, suni 4lQ Eesv. och Ekon.
Betänkanden. den försumlige måste undergå å Länshäktet, till kännbart lidande för Staten, genom kostnaden för hans införande dit och underhåll; hvarföre Gustaf Gustafsson, med hvilken öfrige fullmägtige från Södermanlands Lärt sig förenat, yrkat, att den, som vid anställd undersökning funnes oförmögen att betala sina contributioner, mätte från den gtad-i gade pligten befrias; och Magnus Jansson, från Kronobergs
Län, sorn med hemtad anledning af den svårighet, som tinder den närvarande förlägenheten i den ali-, manna rörelsen möter Landtmannen, att kunna förskaffa penningar till sina utskyldera afbördande å bestämd tid, föreslagit, alt de böter af i R:dr, hvartill de, som icke vid första Uppbördsmötet till RegementsSkrifvarne erlägga sina Räntor, merendels fällas, matte försvinna; hvarförutan, och sedan Riksens Ständers Lagutskott till Hederv- BondeStåndet återlemnat ett dit remitteradt Memorial af Carl Fredrik Berg från Bohus län, innehållande förslag till ändringar af åtskillige Lagens rum och särskilde författningar, för den del detsamma rörde afskaffande af pligt för den, hvilken icke vid andra Uppbördsstämman anmäler sin oförmögenhet till Kronontskylders godtgörande, b ema Idta Riksstånd, genom remiss af d. 25 sistl.
Mars, till detta Utskott i berörde om-* ständighet öfverlemnat samma Memorial, som för öfrigt till syftningen linnes lika Besv. och ILkon.
411 fried det af Gustaf Gustafsson afgifne, och hvaruti, till grund lör upphörandet af ifrågavarande pligt, anföres, att en anmälan om saknande tillgång till skatters betalning synes onödig och endast för den fattige ökar lidandet genom tidsspillan.
Under öfverläggningarne om detta ärende, har Utskottet tagit närmare kännedom af de författningar, hvarigenom de öfverklagade böterne blifvit stadgade, samt dervid, rörande dem, som för uteblifvande från andra Krpnouppbördsstämman äro påbjudne, inhemtat: att, i anledning af förekommen fråga om det ansvar, hvarmed vederbörande, sorn försummade att antingen sjelfve eller genom ombud inställa sig vid de utsatta lYTantalsskrifningar, samt; vid sista uppbördsstämman för det löpande uppbördsåret, måtte anses, Kongl.
MajugenomNådigtbreftilldess och Rikets KammarCollegium, af den 15 Januari 1806, som Coliegium, genom Kungörelse af den »8 Februari samma år till efterrättelse fprständigat, i sednare afseendet förordnat, att den bland de skattskyldige, som från sista Uppbördsstämman, på de utsatte och kungjorde tider, sig afhåller, skulle vara förfallen till det i äldre Uppbördsförfattningar utsatte tre Mark S.mt, eller numera 12 sk. vite; i hvilket afseende Kronofogden uti de till denna förrättning utfärdade Kungörelser bör införa det ansvar och vite, hvartill den således försumlige gör sig skyldig 412 Besv. och Ekon.
Betänkanclett. och efter förrättningens slut, i Allmogens närvaro, upprätta förteckningar å alla dem, som dervid varit frånvarande, hvilka förteckningar skola för Allmogen uppläsas och af Häradsskrifvaren bestyrkas, hvarefter desamme insändas till Konungens Befallningshafvande, som, efter deraf erhållen del, eger förelägga den sig försummat, att inom visa utsatt tid, derest han ästundar varda hörd, visa, om han gitter, det han varit af laga förfall hindrad att sig inställa samt äfven utur stånd,att fullmägtig anskaffa, hvarom anmälan, af bevis beledsagad,tnåafhonomhos Kronofogden få göras: men, derest sådant uraktlåtes, eller urskuldandet icke varder lagligen styrkt, har Konungens Befallningshafvande, atl genast hos den försumlige låta uttaga det försutne vitet, och, om åter förfallet är sådant, att närmare undersökning erfordras, förvisa målet till vederbörlig
Domstol, som då eger att dermed lagligen förfara.
I afseende deremot på böterne för försummandet af Regementsskrifvarnes Uppbördsmöten, innehåller 19 §. i 1733 års Regementsskrifvare Instruction, att de Räntebetalare, som vid första Aflöningsmötet i Januari månad icke liqviderat och betalt fulla räntan, böra vid tra Daler S:mt vite till Krigsmanshuset och andreLiqvidations- eller såkallade Restmötet i Februari eller i början af Mars månad, sjelfva eller genom Fullwägtige vara tillstädes och då ali rest betala Besvi ock Ekon. ZJtsk.
413 eller med Tingsbevis sin oförmögenhet visaj och genom Kongl. KrigsCollegii Kungörelse den 5 Februari 1807 är, i grund af Kongl. Majus.
Nådiga bref till Collegium af den 13 Januari samma år, vidare förklaradt, att, i afseende på vitets utsättande, i de af Regementsskrifvare utfärdade Kungörelser, ora sista afiönings-mötets förteckningars upprättande å de dervid uteblifne Räntegifvare samt uppläsande för Allmogen, rättigheten till styrkandet af laga förfall för de frånvavarande, samt sättet för vitets uttagande, bör förhållas på enahanda sätt, som genom Kongl. KammarColIegii förut åberopade kungörelse af den 18 Februari 1806 är föreskrifvet*
DåUtskottethärefter ingåttisjelfva profningen af de väckte motionerne, har Utskottet funnit, att, enär ändamålet med de stadgade böterne för försummad inställelse vid andra Uppbördsmötet måtte vara att derigenom förmå de skattskyldige till frivilligt afbördande af sina utskylder; men den åsyftade verkan af dessa böter icke kan vinnas, i anseende till dem, som sakna tillgång till de dem påförde skatters godtgörande, synes all anledning saknas, att utsträcka tillämpningen af den bestämde straffpåföljden till skattskyldige af sistnämnde slag, i anseende tili hvilka den gällande författningen likväl icke gör något undantag.
Utskottet föreslår derföre, att hvar och en skattskyldig, sorn, 4*4 oc^ Ekon.
Betänkandért. vid skeende undersökning, befinnes oförmögen, att erlägga sina Utskylder, måtte bfcf rias från lifgifvande af de genom Kongl; KammarColIegii Kungörelse den 18 Februari 1806 utsatte böter af 12 sk, derest han vidanära Uppbördsstämma!! icke anriiält och styrkt detina sin oförmögenhet, samt att förty ingen åtgärd till httagäöde af sådanö böter matte fega rum* innan ofvanberörde undersökning föregått, hvarom Riksens Högloflige Ständer torde finna för godt, att hös Kongl. Majit; anmäla deras Underdåniga önskan.
Genom hvad Utskottet ofvanföre upplyst, är den irring vederlagd, att uteblifvande från första aflöningstnötet, som af Regementsskrifvaren hålles, är förenad med böter, och, då föröfrigt det vite af 1 Rd., sorn för Restmötets försummande är stadgadt, och hvarom Räntegifvare i de årliga kungörelserna om desse möten böra underrättas, synes desto heldre vara nödigt till beredande af Räntornes afbördande i råttan tan tid, sorn desse merändels äro anslagne löntagare, hvilka icke hafva råd och tillfälle, att utöfver tiden afbida deras erhållande; så anser Uukottet sig icke kunna tillstyrka bifall till yrkandet om samma vites upphäfvande, och, i händelse verkligen, såsom Magnus Jansson från Kronobergs
Län förmält, detsamma å något ställe skulle hafva blifvit uttaget för frånvaron från första aflöningsmötet, innefattar sådant en öf - Beni. och Ekon.
Utsk. Betänkandeh. 4!5
Verträdelse af författningen, deruti den lidande å vederbörlig ort kunnat berecia sig rättelse, men hvarmed Riksens Högloft.
Ständer, emot 90 §.
Regeringsformen, någon åtgärd icke tillkommer.
Ständers egen vidare bmpröfning varder detta, jemte tvänne Ledamöters särskildta utlåtanden, vördsamt linderstäldt.
Stockholm, den 29 April a82§.
Utdrag af Frotocollet, hållet uti Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs* och EkonomiUtskott den 29 April 1825.
S. D. Comminister Flodin anförde: ”Då uti Riksens Ständers Allmänna Besvärs-och Ekonomiutskotts 3:dje Afdelning förslag uppsattes till Betänkande tili ett från Hederv.
BondeStåndet, till detta Utskott, re* tnitteradt Memorial, åsyftande annullerande af stadgad föreskrift, att den af till staten skattskyldige* som ej vid andra UppbördsStämman vederbörligen styrker sin oförmö» genhet att dessa utskylder utgöra, skall för detta uteblifvande anses med 12 sk. böter, 4*6 Re sv. och Ekon.
Bet ankan elen. kunde jag ej med Afdelningen förena mig uti tillstyrkande af bifall å denna motion,, och torde mig tillåtas, att i ödmjukhet få inför det Höglofl.
Utskottet anföra, hvarföre jag ansett i fråga varande föreskrift böra fortfara i sitt förbindande kraft.
Det lärer vara nödvändigt, att för hvarje handling af mera vigt bestämma en viss tid.
Härifrån har den så kallade Fatalietiden för många fall uppkommit.
Den, som denna tid försitter, måste derföre rättvisligen vidkännas sin skada.
Om i fråga varande föreskrift skulle, till sin kraft och verkan, upphöra, synes mig, som också inga Uppbördsstämmor mera skulle ega rum, då det icke är ovanligt, att många menniskor äro benägne att handla godtyckligt, der ingen viteslag är öfver dem satt.
Da skulle mången gång i ofvannämnde ärende infinna sig antingen i längre fram avancerad tid, då det dem behagade, eller ock alldeles uteblifva, hvilket skulle förmodligen förorsaka oreda i sjelfva saken och ledsamma följder för dem, till hvilkas tjenstebefattning ofvannämnde Stämmor höra, heldst, enligt hvad vid detta ämnes delibererande blifvit upplyst, desse samma personer hafva en sig förelagd tid, då de vid ansvar skola inför sina förmän redovisa för iakttagandet af sina åligganden.” RiksdagsFullmägtigen från VasterNorrlands Län Nils Strindlund yttrade: att han Beit), och Ekon, Tjuk.
Betänkanden. ansåg böter för utcblifvande ifrån Hegementsskrifvares Uppbördsmöten böra nedsättas till den punct af 12 sk., som för försummande af andra Uppbördsstämman är stadgadt.
Ex Protocollo. A. Fryxell. gCT—CT»»« i L . J—- K: o 82.
Ankom den io Maj j 32.5° betänkande, i anledning af föreslagne medel till befordrande af gyinnastiske Ofningar.
I Memorial, hvilket af Högloft.
Ridderskapet och Adeln till Utskottet blifvit remitteradt, har Grefve Posse, Carl IL, efter anställda betraktelser öfver upplysningens varde och följder för ett fritt samhälle, och nödvändigheten, att med själskrafternas odling förena den physiska uppfostran, yrkat ett st-örre afseende på Gymnastik, såsom ic Bihang till BiksSt, Prot. lp-y fydt Snml.
N;r 27, 4i8 Besvt och Ekon.
Betänkanden. ke allenast nyttig för statsförsvaret, mert ock väsendtlig för själens operationer och det menskliga lifvet i allmänhet.
Det är således, enligt Grefvens ord, icke i grund af inskränkta åsigter, utan a£ de vigtigaste och mest omfattande, i afseende på medborgerlig bildning, ej mindre än utvecklingen och befästandet af vår lagbundna frihet, som han föreslår: 1:0
Inrättandet af kroppsgymnastik, sa vidt möjligt, både på landet och i Städerne öfver allt, der det finnes en Schola, ett Gymnasium eller en Akademi för själskrafternas vetenskapliga bildning. 2:0
Att den Studerande Ungdomen ovillkorligen bör blifva förbunden, att dagligen, under de årstider, som väderleken det tilla ter, begagna de gymnastiska kroppsöfningarne på dertill bestämda stunder, och under en dertill utsedd Lärares ledning och inseende, nied iakttagande af de systematiske principer, som af vår förträfflige Gymnasiarch Ling blifvit framställde, samt 3:0
Att ingen medborgare borde emottaga» i ämbeten eller tjenstebefattningar, af hvad natur som heldst, med mindre han bunde framvisa betyg öfver genomgångna gymnastiska prof. Härvid har Herr Riben, Carl Wilhelm, till Ridderskapets och Adelns Protocoll, den 21 Mars anmärkt, att han instämde, likväl med inskränkningar, i Grefve Fosses åsigt Besv. och Ekon.
419 äf Gymnastikens värde; men trodda den icke nyttig i första barnaåren, då sjeifvalde lekar böra ega rum.
Först vid 12 eller 13 ars ålder kan en rigtig Gymnastik begagnas.
Han anser derföre af yttersta vigt, att gymnastiske öfningar införas vid alla Akademier och Gymnasier, hvilket ock är anbefaldt, och lärer verkställigheten endast af bristande medel någorstädes vara fördröjd.
Att deremot ingen måtte antagas i Statens tjenst; som icke genomgått en cours i Gymnastik och deröfver företett bevis, anser Herr Riben vara ett betänkligt förslag, som innebär öfverdrift.
Herr Hartmansdorff, åugust, instämmer i Herr Ribens uppgift om det redan vid de offentliga Läroverken förordhade.
Tror medel till verkställighet kunna erhållas genom användandet af Läro-Statetss tillgångar och änsé£ det af Grefve Rosse åsyftade ändamål vinnas, om man stadgade, det ingen finge inträde i Statens tjenst, sorn ej vid offentligt Läroverk blifvit bildad.
Grefve Posse, C. H., har i mundtligt anförande af samma dag vidare förklarat sig mot de, vid Motionen, gjorda anmärkningar.
Anledningen till densamma skall till »tor del hafva varit, att den gymnastiska inrättningen vid Linköpings Gymnasium blifvit försummad, hvarföre, enligt Grefvens förmodan, mera brist på vilja än på medel lägger för afsigten hinder i vägen. 420 Besv. och Ekon.
Betänkanden, Herr Rosenblad, Bernhard, förklara? sitt ogillande af Herr Tlartmandorffs princip, det man borde genomgå de offentliga Läroverken, för att erhålla tillåtelse att inträda i Statens tjenst, hvarigenom föräldrar skalle hindras, att för de barn, de amna till ämbetsmannalifvet, välja den enskilda undervisningen, om de ock ansåge densamma bättre än den offentliga.
Häremot har Herr
Hartm onsdorff förklarat sig icke villja för tillfället afhandla denna fråga, såsom liggande utom jdet egentliga ämnet; dessutom hade hans yttran endast varit, alt Grefve Posses afsigt kunde vinnas genom en sådan, för inträdandet i tjenst, gjord fordran.
^ I särskildt utlåtande yttrar sig Herr Mannerhjerta, TJ. C., mot Grefve Posses oftanämnde vilkor för inträde i tjenst, och anser det lyda under ett förhatligt prohibitivsystem.
Att anbefalla gymnastiska öfningar för alla, vore ock olämpligt, då naturen icke organiserat alla till lika färdigheter, och sjukdomar äfven kunna hindra verkställighet.
Själens storhet är ock ofta oberoende af kroppens styrka och vighet.
Ehuru Gymnastik är nyttig, och medel dertill må användas, om de finnas, böra dock dessa icke fråntagas annu nyttigare föremål.
Herr Mannerhjerta tror för öfrigt, att efterdömen häruti verka mägtigt, och att Be sv,, och Ekon.
421 den goda saken framgår utan tvångslagar- “ Herr Lefren, Johnn Pehr, tillkännagifver sig ej tro det vara möjligt för ungdomen, att med ihärdighet fortsätta sina studier, utan att begagna Gymnastik.
Sedan denna blifvit vid Kongl. Krigsakademien på Carlberg införd, hafva Cadetterne blifvit friskare, lifligareoch kunna, genom de muntrande afbrott, gymnastiska rörelser emellan leetionerne gifva, längre uthålla med en nu mera utvidgad läsning.
Slutligen har Herr Hartmansdorff upplyst, att anstalter äro fogade till en mera systematisk Gymnastikinrättning i Linköping, än den Grefve Posse omtalat.
Motionen, och hvad till ämnet hörande yttradt blifvit, har Utskottet tagit i öfvervägande och får härmed afgifva sitt Betänkande.
Gymnastik är af obestridlig nytta, och tillhör det en sednare tids företräden, att hafva återfört den i sin länge misskända eller uraktlåtna rättighet, att utgöra en betydlig del af uppfostran.
Om ock den icke i sin fullständighet kan öfvas med barnet, är det dock för detsamma möjligt, att i sjelfva de första lekarne bereda för-öfning till en mera systematisk utveckling af kroppsförmögenheterna.
Anvisning härtill har man länge egt, och kan till exempel anföras den berömda Tyska Barualäraxen Gutsmuths Gymnastik för Besv. och Ekon.
Betänkanden. barn.
Af (let förtroende, konsten redan tillvunnit sig, är att vänta, hvad man ock på flere ställen erfarit, att den äfven skalf användas i den enskilda uppfostran, på. hvilken staten icke eger att använda sin myndighet.
Vid flere fromma stiftelser för barnålder, hvilka af enskilde bekostas och vårdas, finnas gymnastiska inrättningar, och har sig Utskottet bekant, att inom ett läu icke mindre än fyra barnhus dermed ärq föysedde.
Någon statens åtgärd i detta afseende synes Utskpttet således icke vara alt vidtaga, Hvad åter statens allmänna läroverk vidkommer, så är väl vid några af dem Gymnastik i verksamhet; men, enär flere sakna lärare och inrättningar för densamma, anser Utskottet sig böra föreslå, det Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit i Nåder täcktes anbefalla Vederbörande, att uppgifva, om och hvilka medel kunna på stället förefinnas, och att öfver anvandandet göra förslag, hvilka af Kongl. Maj:t komma att i Nåder pröfvas.
Skulle medel vara otillräcklige eller rent af saknas, lärer Kongl. Majit i Nåder finna för godt, att af Rikets Ständer begära ett Statsanslag, på sätt Kongl. Majit i sin Nådiga Proposition till Rikets Ständers Statsutskott, angående Statsverkets tillstånd och behof, af den 25 Januari innevarande år* behagat öfverlemna en af GymnastikFöreståndaren Ling gjord underdånig Besv. och Ekon.
Betänknnden, 423 ansökning, att till härvarande Centralinstitutets upprätthållande och fullkomnande, på anförde skäl, undfå ett ytterligare anslag till aflöning för underlärare vid Inrättningen.
— Antaga Riksens Ständer, hvad Utskottet såmedelst föreslagit, kommer en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t att i ämnet afgå.
Hvad Grefve Posses Memorial i andra puncten föreslagit, anser Utskottet till fullo vara verkstäldt, heldst Kongl. Scholordningen, af den 16
December 1820, föresbrifver gymnastiske öfningar vid Läroverken på bestämda limmar, och Kongl. Maj:t i Nådigt Bref, till Consistorium, af den 14 November sistlidne år, i Nåder täckts anbefalla, att ingen må till offentlig
Lärare i Gymnastiken någorstädes antagas, utan att vara försedd med ett af Centralinstitutets Föreståndare utfärdedt betyg, så väl om sin skicklighet i alla till Gymnastiken hörande delar, hvarunder fäktning med sabel och värja, voltigering på lefvande häst samt simning inbegripas, som äfven om en bepröfvad sedlighet, samt utan att derjemte, på offentliga öfningssiällen, hafva undergått Theoretisk och Practisk examen, åliggande det Consistorieroe, att, i afseende pä Gymnastiska Lärares antagande vid Scholorna Och Undervisningsverken inom Stiften, ve - 4?4 Besv. och Ekon.
Betankandent derbörligen kungöra denna föreskrift sami vaksamt handhafva verkställigheten deraf.
Skulle inga föreskrifter eller råd för undervisningen i mindre Barnscholor i städerne och på landet, om hvilka Kgl.
Schöl* Ordningen icke sig yttrar, komma att meddelas, lärer uppmaning till vederbörande icke underlåtas, att vid dem, så vidt ske kan, Gymnastik användes.
Den fordran af visad skicklighet i Gymnastik, Memorialet, i 3:dje puncten, ställer för inträde i statens tjenst, anser Utskottet mindre lämplig.
Då ungdomen vid Läroverken med alfvar hålles icke mindre till de gymnastiska öfningarne, än till de af annat slag, behöfves icke något särskildt intyg öfver färdighet 1 denna del.
De åter, som ur föräldrars eller vårdares hus anmäla sig såsom ämnen till statens tjenst, utan att hafva öfvat Gymnastik eller vid Läroverken af naturhinder och sjuklighet icke deruti deltagit, kunna så mycket mindre uteslutas från befordran till tjenst, som utöfningen af gymnastisk kroppsfärdighet tillhör det enskildta, sällan tjenstemannens offentliga lif; för det förra är nyttig, för det sednare icke kan hlifva ett allmänt vilkor.
Hvilket dock Riksens Högloff.
Beiv. och Ekon, Utsk.
BetSnkanden, 425 N:o 83.
Ankom den Io Maj 1823.
Betänkande, i anledning af väckte niotionen rörande de i Riket vistande Judar.
I detta ämne har Utskottet från Hederv, BondeStåndet fått emottaga särskildte Memorial: Af Olof Månsson från Blekinge, som efter en utförlig framställning af det onda, som landet skall tillskyndas genom de här bosatte Judar, och under yttrad farhåga för dess vidare tilltagande genom den jemt stigande starka tillökningen af deras antal, yrkat deras förvisande ur Riket, samt att den jord, som någon af dem, tvärtemot det för Judarne utfärdade Reglemente, kunde hafva förvärfvat sig, måtte staten hemfalla.
Af Anders Nilsson, från Östergöthland, 8omunderlemnaduppgift, att Judarne, oansedt förbudet deremot, i Reglementet för dem af d. 27 Maj 1782, allmänt begagna sig af Svenska Tjenstehion, hvilka i deras tjenst vänjas vid sysslolöshet, smak för lux, öfverdrifna lönepretentioner samt liknöjdhet för religions- och samhälls-pligter, föreslagit. 1:0
Att hvar och en Jude, somnubefinnes hafva någon Svensk i sin tjenst och derigenom brutit emot ett af de vigtigaste stadganden i Reglementet, mätte anses bal - 4e6 Besv, och Ekon.
Retänkanäen. va förverkat den säkerhet, i likhet med Svenska Undersåtare, hvilken honom i grund af Reglementets 52 §. icke med annat vilkor blifvit förunnad, än att han borde ställa sig Sveriges Lag och Regeringssätt jemte
Reglementet till obrottslig efterlefnad samt följakteligen varda ur Riket förvisad, 2:0
Att den Jude, som hädanefter beträde* att antaga eller nyttja någon Svensk Undersåte i sin tjenst, måtte för hvarje person åläggas böter af ett Hundrade Rd., angifvarens ensak, samt derjemte ur Riket försändas; och 3:0