Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Befallningshafvande uti en del Län för längre tider tillbaka utfärdat Kungörelser, hvarigenom församlingarne förklarats pligtige, att inom viss tid protestera mot personers inflyttning, vid påföljd, ali annars anses förbundne att, vid inträffande behof, lemna dem fattig-underhåll, hvilka föreskrifter varit till efterlefnad gällande, samt bidragit ej mindre till ordning och reda församlingarne emellan , än äfven till förekommande deraf, att personer kunna undanhålla sig fråa 3a Lag- samtAllm.Besv.o&ec.Utsk,Bet.
N:o 58; mantalsskrifning, alltså finna Utskotten sig föranlåtne föreslå, att, med bifall till yrkandet i 5:te punkten, stadgas måtta :
Att den församling, hvilken icke inom natt och år, efter det utsockne , inhyseshjon och Tjenstfolk olofvandes der tagit sig hemvist, derå åtalan gör, sedermera, vid uppkommande fråga om fatiigunderliåll, ej må sig det undandraga på den grund, att personen, ehuru bosatt inom församlingen, derstädes likväl icke Mantalsskrifven varit.
Hvad i 6:te punkten är yrkadt, öfverensstämmer med åberopade stadgandet i Kgl. Kungörelsen den 5 December 1788; och fördenskull anse
Utskotten något ytterligare påbud derom icke erfordras.
Vidare och på dessa skäl: a) Att det vore både olämpligt, och med inrättningen af gemensamma fattigförsörjnings-anstalter inom församlingarne oiÖrenligt att stadga det egare af frälse egendomar och Krono - Ztig-Samtjjtlm.Besv.ö.Oec, Vtsk. 58. 3 j iio- samt skattehemman hvar för sig serskildt skulle draga försorg om deras underlydande fattige; b) att det föreslagna förbudet mot fast egendoms förvärfvande vore stridande emot rättsgrund, enär åtkomsten i och för sig sjelf är klanderfri 5 e) att redan genom 4 §. i Kongl, kungörelsen den 18 Maji 1824 är stadgadt, att gifta personer af arbetande classerne, som icke äro bofaste, ej må erhålla pass, derest de icke med Kyrkoråds protocoll styrka, att de jemväl medtaga hustru och barn ellef att dessa ändå hafva sin bergning, Utan att falla församlingen till last, och att således ett för» nyadt stadgande af enahanda syftning icke är behÖfligt; d) att, genom serskildte Författningar, uttryckligen blifvit stadgadt af hvilka Embetsmyndigheter och i hvilken ordning
Pass bora utfärdas j samt Hk, till Rikt-Sl.
Prot. 18*8 «th 18*9) 7 S*ml. ö Åfd. 5, a .dra Bidet. %-.dra Hst.
Lug-samt jtllrh.Besv.'o.Oec.Uts&.Be!> N:o 58, e) att, enligt gällandeFörfatfning, hvar och en är vid vite förpiigtad, att till upplysning och rättelse för Taxeringsmännen noga angifva och i mantalslängderne låta anteckna sig sjelf med underhafvande folk oell Tjenstehjon, samt dem, som hos honom äro boende, hvartill kommer att husförhörslängderne, jemförde med uppgifterne till Mantalsskrifningen, innefatta nödig cor*- troll härå, hemställa Utskotten att de uti 7:de, 8:de, gide, io;de och n;te punkterne framställde Förslag inåtte; såsom dels obehöflige, dels olämplige, utaa af-> seende lemnäs.
Slutligen anse Utskotten sig till besva-.' rande af hvad, i lätte punkten är vordet yrkadt, endast böra hänvisa till och åberopa de serskilda Betänkanden Utskotten den i i denna månad afgifvit, i anledning af väckta motioner, sä väl om ändringar i i8o5 års Tjenstehjons-Stadga, som angående åtgärders vidtagande till förekommande af lösdrifveri.
En Ledamots serskilda tanka i ämnat bifogas.
Stpckholm den 4 Augusti »899! B il,t. Log-s.
A!lm.Besv.o.Oec,Uiijk,Bet.N:o58. 5&
Reservation Af Herr Lundman, sorn, enär Utskottens Utlåtande icke innehöil någon uppgift, iiuru med falisg-forsörjningen af de i flere Städer förlagde Regementernes tnusique-per-, sonal förhållas borde , hade yrkat att Utlåtandet matie till sammansatte beredningen återremitteras, helst Qeconornie-Ufskotiet, uti sitt Betänkande, N:o 97, egentligen stödt sitt ytterligare afslag af hans Motion, rörande den tunga, Linköpings Stads fatiig-försörjning måste vidkännas, genom Lif-Grenadier-Regementernes Musique-Corpsers inqvartering derstädes, derpå, att ett yttrande, rörande fattig-försörjningen i allmänhet, som tillika skulle innefatta stadgande i afseende på dylika inqvarteringar, skulle, gemensamt med Lag-Utskottet, afgifvas; hvariöre, och då Utskotten härå icke fästat afseende, Hr Lund-, man emot det ifrågavarande Uilåtandet i dess Härvarande skick sig reserverade.
Elméns och Granbergs Tryckeri, i8ag. ... .. r- - r-rw N:o 5g.
Utskottet d. 25 September 1829.
Betänkande, i anledning af föreslagna iakttagelser, vid utfärdande af Pass.
Till handläggning dels af Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie Utskotten, och dels af endast sistnämnde Utskott, hafva blifvit remitterade följande Memorial och deraf föranledde yttranden, nemligen: från Hö glo fl. R idde rs kape t och Adeln: Af Herr Grefve Gyllenborg, Joli.
Henning; från Det HÖgvördige Preste-Stå 11 det: Af Herr Prosten Svedelius; i anledning af hvars Memorial sig utlåtit Herrar Biskoparne Wijkman och Faxe, Herr Professoren Gravander samt Prostarne Herrar Forsslind, Hvasser, Broome, Grevillius, Rönbeck, Nibelius och Petterssond Bilut. R.
Fröt. 1828 0.1829, 7 Sami. 2 Afd.i Band. 1 3;dje IL t. 2 Z«g- s. Allm.
Besv. o. Oec. Utsk.
N.-o 5g. från Det Hedervärda Bond e-S t å n d e t: Af Riksdagsfullmäktige]!
Lars Larsson från Gefleborgs Län; i anledning af hvars Memorial sig utlåtit: Jan Jansson, Olof Nilsson och Anders Nilsson från Wermlands Län, Hans Hansson från Elfsborgs Län, Anders Andersson från Skaraborgs Län, Olof Olofsson från Östergöthlands
Län och Jan Olsson från Westmanlands Län ; I hvilka Memorial och yttranden hufvudsakligen blifvit föreslaget, att, då erfarenheten visat, hurusom vandrande personer, vare sig gesäller, sjömän, permitterade soldater m. fl,, eller lösdrifvare samt gifte personer, som tillhöra de arbetande classerne och icke äro bofaste, väl varit forsedde med pass, men af så obestämd beskaffenhet, att ändamålet med pass-föreskrifterne alldeles förfelats, följande omständigheter alltså måtte hädanefter, vid utfärdande af pass, varda iakttagne: att ingen af förenämnde personer må erhålla förpassning, utan att kunna förete sundhets-betyg, att jemte beskrifningen om den förpassades utseende borde utsättas stället, dit passet begagnas må, tiden, huru länge det gällande är, vägen, som den förpassade bör följa, ti - Lag- s. Allm.
Uts. Bet.N:o 5g. 3 den för vandringen, beräknad efter vägens längd till den bestämda orten, ändamålet med resan, förbud emot beltlande, skyldighet för pass-innehafvaren, att, vid ankomsten till destinations-orten, anmäla sig bos vederbörande Embets-auctoritet, kronobetjent, eller, der sådan saknas, hos Kyrkoherden i Församlingen, till deras uppmärksamhet, under den tid passet begagnas, och äfventyret för afvikelse från föreskrifterne; samt att hvar och en måtte hafva rättighet, att med a.ne vittnens underskrift styrka och anteckna på passet, om och hvaruti dess innehafvare sig ovärdigt förhållit, derom undersökning anställas borde af Landshöfding eller Borgmästare i närmaste Stad.
Hvarjemte af en Motionair blifvit hemställdt, att Ångfartygens Befälhafvare måtte varda ålagdt, att, genast efter ankomsten till landningsorten, till vederbörlig auctoritet öfverlemna en förteckning å alla ångfartyget åtföljande Passagerare, hvilka det icke borde vara tillåtet att landstiga, förr än de för Policens ombud behörigt pass uppvisat.
Hvad sålunda blifvit föreslaget och hemställdt hafva Utskotten i gemensamt öfvervägande tagit; och som Kongl. Maj:ts 4 Lag- s. Allni. Besv. 0. Oec.
Nådiga Kungörelse* angående hvad, vid utfärdandet af pass åt lösdrifvare samt gifte personer, sorn tillhöra de arbetande klasserne och icke äro bofaste, iakttagas bör, den 18 Maji 1824, föreskrifva- i 5 §: att om den ort, hvarest någon af de i högstberörde
Kungörelse nämnde pass-sÖkande sig uppehållit, är misstänkt för venerisk eller koppsmitta, sundhets-bevis bör företes, innan pass honom meddelas; i 8 §: att pass för sådane personer skola ovilkorligen innehålla den förpassade personens namn, ålder, utseende, frejd, ändamålet för resan, det ställe, hvarifrån han kommer, det, hvartill han blifvit förpassad, och vägen lian skall taga; samt i 9 §: att, om den passtagande afviker, utan laga skäl, från vägen, som honom blifvit föreskrifven, han genast bör häktas och med fångskjuts återsändas till den ort, hvarifrån lian blifvit förpassad; alltså och då Utskotten icke allenast anse de af motionairerne i ofvanberörde måtto föreslagne åtgärder redan yara i det hufvudsakligaste vidtagne, utan också äro öfvertygade, att, åtminstone de fleste oordningar, som i förevarande afseende försports, leda deras ursprung mindre från saknad af föreskrifter, än från bristande efterföljd af deras innehåll, få Utskotten vördsamt tillstyrka att de i ofvanberörde måtto gjorde framställningar kunde förfalla.
Lag- s. Allm.
Besv. o. Oec. Utsk. Uti. N. o 60.
5 Vidkommande den tillika väckta motionen om hvad Befälhafvare och Passagerare på Ångfartyg borde vid ankomsten till landningsort iakttaga, så, enär det synes ankomma på vederbörande Police-styrelser å de orter, dit Ångfartyg ankomma, att em vidtagande af de härutinnan föreslagne åtgärder, derest de skulle nödiga profvas, efter sig företeende omständigheter förordna; anse Utskotten förslaget i denna del ej böra blifva föremål för någon Rikets Ständers underdåniga hemställan, och tillstyrka derföre, att detsamma ej må bifallas.
Stockholm den 4 Åug. 1829.
Utskottet d. a5 Sept. 1829.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 35, rörande förslag till ny Prestvals-Förordning.
Emot Utskottens Betänkande N:o 35 hafva inom alla fyra Riks Stånden anmärkningar, som föranledt till återremiss, blifvit framställde, hvilka, till beredande af en lättare öfversigt, Utskotten under 3:ne hufvudafdelningar för besvarandet sammanfattat. 6 £$£- s- Allm.
Besv. o. Occ. Utsk. Uti.
IV. o 60.
A'_) Antingen innefatta nemligen dessa klander så mot formen sorn innehållet af Utskottens Utlåtande, angående antagligheten af det senare alternativet uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om tillsättning af Prest-jägehheter j B) Eller uppställa de nya förslag* dels till förändrade utnämningssätt, dels ock ett helt annat valsätt af Församlings-Lärare; C) Eller yrka de ändtligen, med antagande af det utaf Utskotten granskade och tillstyrkta irsta alternativet, uti dess serskilda §§., åtskilliga förändringar, förtydJiganden eller tillägg.
Utskotten, som nu gå att vördsamt hesvara alla i dessa serskilda hänseenden Utskotten meddelade erinringar, tro sig komma Rikets Höglofliga Ständers önskan om undvikande af lidsspillande vidlyftighet närmast till mötes, om, utan serskildt upprepande allestädes af de Ståndsledamöters namn, sorn sig i ämnet utlåtit, endast hufvudsakligen redovisas för sjelfva anmärkningarne och Utskottens, vid granskning deraf, antingen förändrade eller bibehållna åsigter. -O
Så väl utaf flere reservanter mot Utskottens förra Betänkande, som ock af åtskilliga Högv. Preste-Ståndets Ledamöter, Lag-s.
Allm. Besv.o. Occ.Utsk.
N.o 60. 7 har det först blifvit klandradt, ”att de sammansatta Lag- och Oeconomie-Utskotten tili någon granskning upptagit det senare, Rikets Ständer i Väder meddelade, alternativa förslaget om upphäfvande af alla hittills brukliga Prest-val, hvilket förslag, såsom förutsättande en Grundlags-förändring, ansetts ensamt tillhöra Constitutions-Utskottets pröfning”.
Jemte förnyadt åberopande af de i förra Betänkandet, sid. 12, andragne skäl, få Utskotten häremot, med instämmande uti den inom Högv.
Preste-Slåndet af åtskilliga Ledamöter redan yttrade mening, vördsamt förklara sin tanka oförändrad vara den, att detta ämne, som icke blott är af Constitutionel, utan tillika af Juridisk, Administrativ och Ecclesiastik natur, för bedömandet åtminstone af behoj<vet och nyttan af den föreslagna förändringen, tillhört dessa Utskotts primitiva behandling.
Icke elier kunna Utskotten häraf inse något hinder hvarken för de respective Riks-Stånden, att målet, der så nödigt pröfvats, till Höglofl.
Constitutions-Utskottet jemväl hänvisa, ej eller för sistnämnde Utskott att, i följd af erhållna remisser, öfver detsammas Constitutionela egenskap sig utlåta.
Vidare har af en Ledamot inom Höglofl.
Ridderskapet och Adelil blifvit yttradt, 8 Lag- s. Allm.
Besv. o. Oec. Ulsh Uti. JV. o 60. att ”de skäl, pä hvilka Utskotten tillstyrkt ”förkastandet af det senare alternativet ”och bibehållandet af nu öfliga Prestval, ”vöre alltför svaga, endast förrådande en ’’slags tvungen hyllning åt en närvarande opinion.” Utskotten, sorn haft den tillfredsställelsen att filina, det den värde Ledamoten, som icke eller täckts rikta Utskottens bevisning med några nya grunder, sjelf i hufvudsaken gillat Utskottens åsigtcr, hvilka emot anförde inkast Ulskolteu här nedan få ytterligare utveckla, tro sig fördenskull här endast böra förklara, att de skäl, hvilka i Betänkandet finnas upptagne och för Utskottens pluralitet befunnits tillfyllest görande, verkligen utgått från en otvungen öfvertygelse och en frivillig aktning för den allmänna röstens billiga kraf.
Hvad af samma värde Talare, i sammanhang med berörde anmärkning, blifvit andraget om
Prestvalens förbättring genom införande af sluten votering, blifver, med iakttagande af ordningen i förra Betänkandet, längre ned, vid 44 §. af sjelfva Författnings-förslaget, föremål för Utskottens granskning.
Emot sjelfva saken, eller afstyrkandet af det alternativt föreslagna upphäfvandet af alla Prestval, har ett större antal Ledamöter af Högv.
Preste-Ståndet samt arne af YällofL Borgare-Ståndet, utom reservan - Lag- s.
Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti.
N. o 60. 9 terne inom Utskotten, yrkat ”antagandet dels med, dels utan modification af berörde alternativ, såsom det enda rätt grundliga sk}'ddsmedel mot de missbruk, som förmenas från alla slags Prestval alldeles oskiljaktiga, helst Utskotten sjelfve synts hysa den farhåga, att de i Författnings-förslaget deremot stadgade correctiv icke någonsin komma att motsvara sitt vigtiga ändamål”.
Under öppet medgifvande, att Utskotten ännu vidhålla sin i förra Betänkandet^ sid, 40, yttrade mening om den ringare verkan, blotta straffbestämmelser ega till förekommande af de lag-öfverträdelser, hvilka, serdeles i vissa Landsorter, vid Prestval ofta förspörjas, måste Utskotten dock lika öppet erkänna, att de icke kunnat frångå sin förut ådagalagda öfvertygelse om billigheten af menigheternas bibehållande vid sin i sjelfva det inre och innerliga förhållandet mellan Lärare och Åhörare grundade rätt, att, enligt förtroende, utse och välja sina andeliga ledare.
Utöfvas än denna rätt antingen alldeles icke, eller icke fullkomligt, uti vissa församlingar, finna dock Utskotten icke skäl att tillstyrka dess borttagande, der den ofta med sansad urskillning och värdighet ännu begagnas, åtminstone icke så länge hoppet, att småningom kun - io Let"- s. Allm.
Best', o. Oec. Utsk.
N.o 60. na förminska och häfva dess missbruk, ännu i det allmänna tankesättet gifver åt den redan mer än hundraåriga valrätten ett mägtigt försvar.
Den, i Utskottens tanka, tjenligaste väg att efterhand ifrån Prestva]en skilja i synnerhet den låga inflytelsen af egennyttans beräkningar, förnämsta källan till det oskick och förderf, som så mycket förnedra dessa val, är i förra Betänkandet, sid. 18, redan antydd, och Utskotten hysa ännu det glada hopp, att det goda ändamålet ändtligen skall, om än med undantag, oskiljaktiga från all mennisko-anstalt, på denna väg någorlunda uppnås.
Åt tiden måste öfverlemnas att ådagalägga, huruvida en önskad verklighet kommer att svara mot dessa förhoppningar.
Bedragas dessa af en bedröflig erfarenhet, och befinnas, ej mindre de vid denna Riksdag föreslagna, än alla andra, af framtidens uppfinning beroende hjelpmedel kraftlösa mot det tillväxande onda, då först torde i en allmännare sinnesstämning den nu af mången välment önskade förändringen finna ett stöd, som ännu alldeles saknas, och hvarförutan Utskotten icke funnit densamma, med något hopp om framgång, kunna tillstyrkas.
De nya Förslag till förändringar uti sättet antingen att utnämna eller att välja Lag- s. Allm. lies v. o. Oec. disk.
N.o 60. 11 Församl ings-Lärare, hvilka uti Högv.
PresteStåndet blifvit, dels i form utaf anmärkningar mot Utskottens förra Betänkande, dels i form af nja Motioner, framställde, äro följande: Af Herr Prosten Forsslind: natt, vid återbesättandet af consistoriela Gäll, Förslag, Prof och Frägodags-f urrättningar bibehållas, samt att Församlingen, i fall den sä för godt finnér, pä denna dag och enligt bestämda föreskrifter, kallar en 4-de till Förslaget och på i4:de dagen derefter afgifver dess utlåtande, antingen genom anställd omröstning, eller helst genom motiverad skriftlig framställning, hvarefter JJomcapitlet, under iakttagande af hittills öfrige former, insänder alla tillmålet hörande handlingar, jemte eget och Biskopens serskilda utlåtande, för att genom Eedesiastik-Expeditionen föredragas Konungen, som i Nåder täcks utnämna en af de 3 eller 4 pä ofvannämnde sätt före, slagne Candidater.”
Motionären förmodar, alt den ordning och rättvisa, hvarmed de consistoriela Gallen på detta sätt skulle hortgifvas, borde kraftigt medverka till undanrödjande af de främmande inblandningar, sorn ännu kunna anträffas, om icke verkande, åtminstone för Monarken besvärligt beställsamma, vid bortgifvandet af de regala. i a Lag- s. Allni. Besv. o.
Oec. Utsk. Uti. N. o 60.
Af Herr Biskopen, Doctor Hedrén, som yttrat, att ”då förtroende, enligt Utskottens eget medgifvande, bör utgöra grundvalen för tillsättningen af Kyrkans Lärare, detta förtroende bör framkallas rent och fritt samt helt och o styck eidt; det kunde då hvarken bero af egendomens och io:dens storlek, helst föremålet för Lärarens em. betspligter vore folkets själar, icke deras förmögenhet, ej eller utgå blott från den ena sidan af Samhället, utan från hägge samhällsmagternas gemensamma medverkan föreslås: 1 :o ”Att val rättigheten flyttasfrån egendom till personen på sådant sätt, att hvarje fullmyndig person, som eger husfaderligt sjelf beroende, röstar för sig och för alla de personer, som lyda under hans husfader svälde, röstens värde beräknadt efter personernes antar. 2:0 Antingen ”att, sedan Församlingens val blifvit förrättadt, detsamma öfverlännäs till Konungen, som borde ega rättighet att med Sin röst till en viss andel, t. ex. en fjerdedel, deruti deltaga.
Talaren förklarar, att, om Församlingens röst vore så enhällig, alt Konungens röst icke kunde ändra den, vore det skäl att anse den såsom ett allmänt förtroende.
Blefve Lag- s. 'Allm.
Uesv. o. Oec.
Ull. N.o G o. i3 åter rösterne annorlunda delade, vore ock rättvist, att Konungens röst fällde utslaget;” Eller: vatt För samlingen, pä sätt nu flerestädes sker_, med sitt val uppför er 3:ne på förslag, ibland hvilka en af Konungen utnämnes.
I båda fallen skulle valet ske efter behörig pröfning af den valdes competence, äfvensom utnämningen på högsta ort alltid ske inom förslag.” Af Herr Biskopen och vice Talmannen af Wingård: ”att ideen af församlingens fria utväljande af sin själasörjare vore så hög, att dess bibehållande såsom grundsalts måste önskas; valfriheten vore en vördnadsbjudande återstod af den ursprungliga Församlingens skick, hvilken bör vårdas, renas och, i samma mon församlingen tillväxer i tro och helgelse, höjas i betydenhet; att driffjedern till ofogen vid Prestval ligger icke i sjelfva valet, utan deruti, att man väljer efter egendom, och att således ett jordiskt element fått blifva det öfvervägande vid utöfningen af en frihet, som borde vara utan inverkan af annat, än andelig bevekelse-grund; ju mera materiela föremål göra sig för sinnligheten gällande, skola obehöriga aftal om minskad kostnad till högre angelägenheter, och synnerligast kyrkans, blifva vanligare.
”På grund häraf föreslås: i4 Lag- s. Allm.
Desv. o. Oec.
N.o 60. ”att valsättet måtte återföras till omröstning efter person, icke efter afgift eller besittning.
Med undantag af dem, som icke äro sjelf ständige, bör hvarje husfader, och , efter hans frånfälle, enka, som hus sitt förestår, äf vensom myndig förklarad qvinna, få kalla sin själasörjare, och hvarje röst räknas lika för en enhet.
Valförrättningen skulle sålunda blifva enklare, och tvister om röstberäkningen äfvensom om röslrältigheten blifva färre, eller helt och hållet uteblifva.
Så tillgår i DomkyrkoFörsamlingen i Götheborg, hvarest, så långt minnet går tillbaka, Män, utmärkte för embetsskicklighet och predikogåfvor, oafbrutet blifvit valde till Domprostar.” Hvad sålunda anfördt blifvit hafva Utskotten i noggrannt öfvervägande tagit, men enär förstnämnde bägge förslag, Herr Prosten Forsslinds oell Herr Biskopen Hedrens, gemensamt åsyfta fullkomligt upphäfvande eller åtminstone betydligt inskränkande af menigheternas rätt i Consistoriela Gäll, att genom sitt val bestämma tillsättningen afsina Lärare, kunna Utskotten, som redan tillstyrkt bibehållande af denna ■valrätt, intetdera af dessa förslag, hvilkas alla detailer följaktligen här ej behöfva granskas, nu understödja.
Serskildt torde dock böra anmärkas; Lag-s.
Allm. B os v. o. Oec. Utsk. Uti.
N.o 60. i5 a) Mot Herr Prosten Forsslinds förslag, att detsamma, icke omfattande andra än de nu så kallaxle Consistorie/a Pastoraten, icke skulle medföra den, genom senare alternativet uti Kongl. Maj:ts Egen Nådiga Proposition, medgifna och föreslagna likstämmigheten uti tillsättandet af alla Rikets Pastorat; b) Mot Herr Biskopen Doctor Hedrens förra alternativ uti senare punkten af dess förslag: att, genom den Kongl, röstens beräkning blott till \ emot Församlingens, den förra olämpligen nedsättes under den senare, ej allenast i de fall, då den skulle uttrycka en hel menighets odelade förtroende, utan ock ofta under en enda betydligare röstegares •votum, äfvensom det i allmänhet lika litet med rättvisa, som med en skyldig undersåtlig granlagenhet torde kunna förenas, att af Kongl. Maj:t i underdånighet begära Nådig afsägelse af
Dess höga tillsätthingsrätt i nu varande regala Gäll, utan annan deremot tillbaka öfverlemnad magt, än att till en viss mindre anpart få med Församlingen i alla Prestval hedanefter deltaga; c) Mot bemälde Herr Biskops senare alternativ: alt den oinskränkta förslagssällning, som, nu i några större Stadsför - 16 La.%*S.
Uti, N. o 60. samlingar medgifven, med urskillning begagnas, skulle, upplåten åt alla, äfven afen stundom mindre upplyst menighet bestående, församlingar, kunna medföra den följd, att den mest förtjente oell skicklige Prest, antingen såsom mindre känd eller utrustad med ringare inställningsgåfvor, aldrig, eller kanske först på höga ålderdomen, i fall då först en ledighet inom den krets, der lian vistats, inträffade, blefve kallad tili något förslag, och således hela sin lefnad nödgades sakna den oberoende bergning, hvilken dock måste förutsättas såsom en uppmuntran att ingå ej mindre i det andliga, än i hvarje annat stånd uti Samhället.
Vidkommande slutligen de förändrade grunder för valrättighetens utöfning, hvilka af Herr Biskopen Doctor af Wingård i serskild Motion, äfvensom af Herr Biskopen Doctor Hedrén i förra punkten af dess förslag samt af Herr Prosten Forsslind i anmärkningar mot 18 och 19 §§ af sjelfva Prestvals-författnings-förslaget, blifvit yrkade, och hvilken mening Herr Ribbing, Arvidj äfven synes så till vida hafva biträdt, att han yttrat, det endast själavårdens begagnande bör tagas till grund för rösträttigheten, så vidt detta kunde med egande-rättens helgd förenäs; så hafva Utskotten - Lag- samt Allm.
Oec. Utsk. Uti. N. o 60. 17 skotten, med villigt erkännande af de verkligen goda skäl, som tala för antagandet af berörde förslag, dock funnit åtskilliga svårigheter möta, hvilka åtminstone för närvarande, enligt Utskottens tanka, hindra detsammas införande.
Redan genom Kongl. Resolution på Presterskapets
Besvär i^Si § 9 erkändes egande af hus och jord samt aflöning till
Prest såsom den tjenligaste grund för röst-rättigheten vid Prestval.
Befästad, genom flera senare valförfattningar, har denna omröslnings-grund i allmänna opinionen vunnit den åldriga häfd, som icke gerna, äfven af något bättre, låter sig rubbas.
Emot större medborgerliga onera och förbindelser anses i allmänhet, ej utan skäl, vidsträcktare medborgerliga rättigheter och förmoner böra svara; hvadan, af större bidrag till Presterskapets directa aflöning, en större magt i sjelfva Prestvalet länge blifvit ansedd rättvisligen härledas.