Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Balk en* rörande lagvaddct sakers lottning emellan. Hof-Rätts Ledamöter.. S. A. K. Hos Riksens Ständer har fråga förekommit om användande af den, i afseende på målens fördelning emellan Hof-Rätts Ledamöter, föreskrifne lottnings - principen, äfven för adjungerade Ledamöter; och sorn Riksens Ständer, i anledning deraf, inhemtat, att stadgandet i 27 Capi q Rättegångs-Balken , om lagvadda sakers lottning emellan Hof-Rätts Ledamöter, icke vinner tillämpning i de fall , då adjungerad Ledamot i Hof-Rätt inträder, så vida han, utan lottning, får till föredragning öfvertaga målen i succession efter den, hvars plats han intager, hafva Riksens Ständer ansett sig böra, med anmälan af denna fråga, i underdånighet begära , det täcktes E. K. M. å berörde förhållande, i afseende hvarpå Riksens Ständer icke funnit sig Underdåniga Skri fv el serl 9 böra omedelbarligen föreslå något stadgande, son» möjligen kunde, genom försvårande af antagne arbets-methoder, leda till hinder för målens skyndsamma föredragning och handläggning, i Nåder fästa uppmärksamhet, samt åt ämnet lernna den Nådiga åtgärd , hvarigenom den åsyftade rättelsen lättast och säkrast åstadkommas kan.
Ständer framhärda etc. N:o 304.'
Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 10 Nov. 1823!
Preste-Ståndec d. 12 — — Borgare-Ståndet d. 12 •—■ Bonde-Ståndet d. 17 •—■ — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, rörande ändring af 4 /. i xo Cap. Giftermåls-Balken. S. A. K. 3Vled afseende på den allt mer och mer tilltagande lättsinnighet, hvilken i synnerhet sig visar, da oenige eller med hvarannan inbördes mindre väl belåtne ägta makar siris emellan i hemlighet öfverenskomma, att den ene af dem , under förbenall af Giftorättens bibehållande uti gemensamma boet, bortrymmer eller kanske allenast på nog nära afstånd undangömmer sig, för att, sedan efterlysning skett och Skiljobref, på 10 Underdåniga Skrivelser. % grund af Domarens Utslag, blifvit utfärdadt, få hvar för sig efter behag träda i annat gifte; hafva Riksens Ständer, till förekommande af sådane missbruk , trott sig böra hos E. K. M. L underdånighet föreslå, det 4 §. i 13 Cap. Gifj termåls-Balken måtte erhålla följande lydelse: ”Öfvergifvet och förlöper
Mannen af ond’’sko och motvilja sin Hustru och far utrikes i ’’thet uppsåt , att ej mera blifva och bo med ”henne, håfve ingen rätt sin lott i boet eller ”fasta gods sitt att råda.
Vill Hustrun från ho”nom skiljas, tage thå stämning hos Domaren, ’’Vet man ej, hvar Mannen sig uppehåller, ”förelägge
Domaren honom Natt och Ar, att ”sig inställa , och varde detta föreläggande, gemiona Konungens Befallningshafvandes försorg, ”öfver hela Riket kungjördt medelst allmän lysning, sorn jemväl bör innehålla föreskrift till ”Krono- och Stadsbetjente, att uppgifva hvar ”han finnes.
Kommer han ej inom föresattan ”tid, elier får man ej inom samma tid om bans ”vistande underrättelse, på grund hvaraf hand”räckning till hans inställande hos den öfver”gilna kan meddelas, dörne thå Domaren till ”skilnad, och håfve Mannen förverkat hela sin ”lott i boet.
Samma Lag vare, ther Hustru ”förlöper Man.”
M. härtill täckes lemna Nådigt bifall, torde det sålunda föreslagna stadgandet varda, genom allmän Författning, till efterrättelse i Nåder kungjördt.
Under dåniga Skrifvelser. 31 N:o 305, Uppl. O; godk.
Hos Ridd, o. Ad. d. lo Nov. 1823.
Preste-Ståndet d. 12 —•
— Borgare-Ståndet d. ia — —•
Bonde-Ståndet d, 17 —•
— Riksens Ständers- underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majit, angående ordningen får stadfästelse d, samt för ändrings sökande uti stängsel-delningar, verkstälde af Landtmätare, S. A K.
Riksens Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad derå, att hvarken allmänna Lagen eller Författningarne om Storskiftes-delningar och Enskiften bestämdt föreskrifva stället , tiden och ordningen till erhållande af stadfästelse å , samt för ändrings sökande uti af Landtmätare verkstälde delningar af gardesgårdar inom by eller emellan särskilda byar, hvilka delningar ofta skola ega rum, utan att Storskiften eller Enskiften pa egome äro i fråga; och ehuru stadgandet uti bl §. af Kongl. Maj,ts Nådiga Förordning om Landtmäteriet i Riket den 12 Augusti 178 3, 10 §. i Kongl.
Maj:ts Nådiga Förordning, orri Enskifien den 2 Februarii 1807 , samt Kongl. Förordningen den g Februarii 1802, synas anvisa den Rättegångs-ordning, sorn uti ofvanuppgifne fall följas bör; likväl och då ett förtydligande af berörde stadgande torde bereda en jl2 Underdåniga Skrifvelserl större säkerhet fö'r parter, hvilkas rätt af stäng» sel-delningar beror, hafva Riksens Ständer ansett sig böra hos E. K.
M. i underdånighet föreslå,: att, genom
Nådig förklaring, i detta hänseende måtte bestämmas, att då antingen fastställelse sö» kes å af .Landtmätare förrättade stängsel-delningar inom by eller inom särskilda byar, eller tvist derom uppkommer, en sådan fråga bör af Härads-Rätt i orten upptagas och pröfvas i den ordning, som för dylika frågor är bestämd; skolande, i händelse af missnöje, målet på samma sätt, som andra af Härads-Rätt afdömde, genom vad till Lagmans-Rätt och Hof-Rätt, samt derefter, genom underdånigt ändringssökande, hos Kongl., Majit fullfölj as.
Underdåniga Skrif'vtiar' i 3 N;o 306.
Uppl, o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 10 Nov. 1823- Preste-Ståndet d. »3 — — Borgare-Ståndet d, 13 —•
— Bonde-Ståndet d. 17 — Riksens Ständers Underdåniga Skrifvelse lill Kongl. Maj:t, i anledning af Dess Nådiga Proposition, angående upph eif vande af 8 §. i 1.
Ut söknings-
Balken samt ändring af 2 §. i 45 Cap. MissgerningsBalken samt af öfver skrif ten till sislberörde Cap, och Balk. S. A. K. ^Genom Nådig Proposition under den 14 sistlJulii aflåten till Riksens Ständer, har E. K. M. förklarat, att sedan den till Lagarnes öfverseende i Nåder tillförordnade
Committé dels anmärkt olämpligheten 1 flere delar af de straffbestämmelser, sorn i 45 Cap. 2 §.
Missgernings—
Balken blifvit utstakade for Uppbördsman, hvilka förskingra allmänna medel, dels o-ck framställt, att, då 8 §. 1.
Utsölcnings-Balken endast stadgar ett mindre ansvar för de fall, när den, som utsökning bjuder eller i verket ställa bör, siar under sig någon del af det som utmätt är, men andre Ämbets- och Tjenstemän äfven kunna, i och för deras Ämbeten och Tjänster, vara berättigade eiler pligtige, att emottaga eller vårda allmänna eller enskilde tillhörige me5 Underdåniga Skrifvelter'. del, hvarföre ansvaras bör, det alltså vöre nödige att desse brister i Allmänna Lagen måtte afhjelpas genom nya stadganden, hvartill bemälde Committé jemnväl afgifvit underdånigt förslag, E. K. M., vid öfvervägande häraf, likaledes funnit förrberörde Lagrum fordra rättelse; samt att , alldenstund Ämbets- och Tjenstemäns tillgrepp och förskingring af medel , satte under deras vård, otvifvelaktig! borde hänföras till antalet af förbrytelser , sorn icke endast yttra de mest menliga verkningar, utan äfven till deras natur innefatta de grofsta missbruk, samt förbrytelsens beskaffenhet icke förändrades , antingen den brottslige vöre Uppbördsman eller icke, antingen medlen tillhört Kronan eller enskilde, E. K.
M. fördenskuld ansåg sådane förordnanden i ämnet böra meddelas, som, å ena sidan, genom alfvarlig och skyndsam bestraffning , bidraga till betryggande af allmän och enskild säkerhet, men, å den andra, lämpa straffet efter sig företeende större eller mindre grad af brottslighet; och har E. K, M. med anledning af 87 §• uti Regeringsformen i Nåder föreslagit,- så väl att 8 §. i 1 Gap. Utsöknings-Balken måtte upphäfvas, som att 45 Cap.
Missgernings-Balken kunde till dess öfverskrift och 2 §. erhålla följande förändrade lydelser Missgernings-Balken. XLV Cap, ”Om den som svikeiigen drager till sig Kronans ingald; sä ock om Uppbördsman eller annan Ämbets- och Tjensteman förskingrar medel, som han i och för Ämbete eller Tjenst emottagit.” Underdåniga Skrifvclser'. 15 2. §.
”Griper någor till medel, vare sig Kronans, Städers, Menigheters eller Enskildes , dem han, i eller för Ämbete eller Tjenst, till förvarande, förvaltning eller redovisning emottagit, och dem förskingrar, miste
Ämbete eller tjenst , förklares ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas och straffes med fängelse och tjeriligt arbete, i ett till två ar, då det tillgripna är under eller till ett tusende daler; med arbete å fästning i två till fem år, då tillgreppet är öfver ett tusende eller till tre tusende daler; i fem till åtta år, om det går öfver tre tusende eller till sex tusende daler; i åtta till elfva år, om det går öfver sex tusende eller till aderton tusende daler; i elfva till fjorton år, om det går öfver aderton tusende eller till sextio tusende daler; i fjorton till sexton år, om det går öfver sextio tusende eller till ett hundrade åttatio tusende daler."” ”Rymmer någon med uppbörd eller andre sådane medel, som förr sagde äro, straffes han, då han ertappas, med fern års arbete å fästning, utöfver hvad ofvan sagdt är.” ”Vid fängelse- eller fästningsstraffs bestämmande i de fall, då kortare eller längre tid derföre satt är, pröfve Domaren, om tillgreppet af slöseri eller vårdslöshet föranledt varit, eller ej; så ock om andre omständigheter till strafftidens förkortande eller förlängande inom de stadgade gränsorne verka kunna.” ”Hvad tillgripet är, skall återgäldas med sex af hundrade i ränta.
Yppas brist deri, ege den, från hvilken tillgreppet skett, sedan den brottslige straffet undergått, samma rätt till hans per - Underdåniga Skrifvelserl son, som Lagen i allmänhet tillägger fordringi» egare, i anseende till deras gäldenärer.’’ Efter öfvervägande af hvad så väl Högst-l berörde Kongl. Proposition som dervid fogade handlingar innehålla, hafva Riksens Ständer äfven insett nödvändigheten ej mindre af förändrade straff-bestämmelser för Uppbördsman, i och flir förskingring af allmänna medel, än också af en lag, deruti hvarje förskingrande af medel , uppburne i och för tjensten, belägges med enahanda ansvar, antingen den brottslige är Upp-’ hördsman eller icke.
Riksens Ständer, som fun- . nit de af E. 1C
M. föreslagne bestraffningsgrader för ifrågavarande brott vara lämpade efter brottets beskaffenhet, vilja alltså för sin del bifalla, att det Lagförslag, E. K. M., uti ofvan omförmälde måtto, till dem afiemnat, må, såsom ständig Lag, antagas; dock hafva Riksens Ständer ansett sig böra fasta E. K. M:s Nådiga upp» märksamhet derå, att vid slutmeningen i a §. 45 Cap. Missgernings-Balken , lydande sålunda: ”i 14 till 16 jt örn det går öfver 60,000 eller till 180,000 daler” måtte för fullständighetens skuld tillsättas orden: och derutöfver, heldst detta stadgande eljest skulle kunna tydas derhän, att tillgrepp utöfver sistnämnde belopp antingen icke kunde ske eller ej bestraffades.
Hvilket Riksens Ständer, till svar å E. K. M.s Nådiga Proposition , få i underdånighet anmäla; och Riksens Ständer framhärda etc.
Underdåniga Sirifveher'.
Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 10 NoV. 1823* Preste-Ståndet d. 14 — — Borgare-Siandet d. 13 —• — Bonde-Ståndet d. 17 — — Riksens Stcinclers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majit, angående
Församlingars befrielse i vissa fall från skyldigheten, att bygga eller underhålla Tionde- Lada m. rn. S. A. K.
T ill förekommande af olika begrepp och tydningar, i fråga om Församlingars skyldighet, att bygga och underhålla så kallad Tionde-Lada,under den lid Gontract om Pastoralier utgörande gälla, fä Riksens Ständer nu härmed i undeidänighet anhålla, att E. K. M. täcktes, genom utfärdande Kungörelse i Nåder förklara, att uti de Församlingar, der öfverenskommelse!- om Presträttigheternes utgörande redan ega rum, och ingen del af Tionden levereras i skaftet, samt något om Tionde lada icke blifvit bestämdt, äfvensom på de ställen, hvarest siriane öfverenskommelse! framdeles kunna afslutas, må Församlingsboerne, under den tid, conventionen räcker, njuta befrielse från skyldigheten, att bygga eller underhålla Tionde-lada, samt vara berättigade, att ladan efter godtfinnande disponera.
Bihang till Rlit-St, Prau >89;. lo it Sani. t B. % 18 Under Jani ga Skrif velter» * N:o 308.
Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 10 Nov. 1823.'
Preste-Siandet d- 12 — — JBorgare-Ståndet d. 1 a — — Bonde-Ståndet d. 17 •—• —■
Riksens Si cinders underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj-1, i anledning af vackt fråga, om litvidgacl frihet till vdder-mjdlqvarnars uppbyggande, med rättighet alt derå mala för tull. S. A. K.
H os Riksens Ständer har framställning derom blifvit gjord, att, som det någon gång inträffar» att, genom hvarjehanda omständigheter, vattentillgången för med vattendrift inrättade mindre mjölqvarnar, antingen i betydlig mån minskas , eller alldeles upphör, så att qvarnens drifvande icke kan fortsättas, det måtte, vid sådant förhållande, lemnäs qvarn-egaren öppet, att, efter föregången behörig undersökning, få, i stället för den för honom onyttig blifne vattenqvarn, uppbygga en väderqvarn, och derå vinna skattläggning.
Vid öfvervägande af denna fråga, häfva Riksens Ständer funnit, att den sålunda yrkade rättigheten icke, i likhet med hvad vid nya Tullqvarnars anläggande, efter nu gällande Författningar, eger ruin, kan anses bero af andra qvarnegares lagligen försäkrade rätt, att betjena eo Underdåniga Skrifvelser.
19 viss ort med förmälning af spannemål; och som för öfrigt, genom medgifvande af meranämnde rättighet, fördelar skulle beredas,' så val qvarnegaren och den kringliggande orten, som Staten, hvilken kommer att åter erhålla den ränta, som af en till begagnande instäld vattenqvarn icke billigen synes kunna utgå; anse alltså Riksens Ständer sig böra hos E. K. M. i underdånighet anmäla den önskan, att, genom urfärdande afen allmän Författning, det måtte i Nåder tillåtas egare af en sådan vatten-mjölqvarn, hvars drift, genom minskad eller alldeles försvunnen vattentillgång , blifvit instäld, att, i stallet få inom samma ort uppföra väder-mjölqvarn, och dervid begagna sin förra rätt (ill idkande afspatinemåls förmälning emot tulltägt; dock att anmälan derom torde förut böra göras hos E- K. M:tg Befallningshafvande i Länet, som, derest den för qvarnens uppbyggande utsedde plats icke vöre mindre, än J50 alnar, från allmän väg helägen, derom genom Kronobetjeningen borde undersökas, skulle ega att behörig lillstånds-ResoIution meddela, utan hinder »f andra qvarnegares jäf emot den äskade förändringen , och utan andra vilkor, än att den ränta, sorn tilläfventyrs varit den gamla qvarnen åsatt, blefve på den nya öfverflyttad , och att storleken af qvamstenarne uti tiya qvarnen förblefve enahanda med den, som Uti den gamla varit lagligen begagnad, Riksens Ständer framhärda etc.
Underdåniga Skrifvelltft N:o 309.
Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. io Nov. 1823* Preste-Ståndet d, 12 — — Borgare-Ståndet d, 13 — •—• Bonde-Ståndet d. 17 — — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majit, i anledning af väckt fråga, om Goihlands Hemmansegares skyldighet, att underhålla lastage-bryggor vid de pd ön varande landlhamnar m.'m. S. A. K. Riksdags-Fullmägtige af Bonde - Stlndet från Gothlands Län, hafva hos Riksens Ständer väckt fråga derom, alt, sedan den fria rättighet till utförsel, nied egne farkoster, af egne producter , äfven till utiikes orter, hvilken fordom tillhört Gothlands Hemmansegare, numera är (lern betagen, de malte befrias från den, efter deras förmenande, på berörde rättighet grundade skyldigheten, att bygga och underhålla sjöbroar och lastage-bryggor vid de omkring ön spridde landthamnar och inloppsslällen, samt att Wisby Stads Handlande, som vid desse landlhamnar idka handel, måtte blifva ålagde, att ifrågavarande byggnads- och underhållsskyldighet ensamt besörja; men om icke en fullkomlig befrielse i detta hänseende skulle för Gothlands Hemmansegare kunna ega rum, har den utväg blifvit föreslagen , att dea afgift, sorn erlägge» utaf fartyg, hvilka Underdåniga Sirifvelser. besöka ifrågavarande landlhamnar och der ineller utlasta varor, kunde i stället att, såsom nu skall ske, ingå i Wisby Stads-Cassa och förstadens enskildta behof disponeras, framdeles få användas till lastage-bryggornes underhåll, och un* derhålls-skyldiglieten Hemmansegarne åläggas, endast för så stor del, som icke på detta sätt kunde bestridas; och har i sammanhang härmed jemnväl blifvit yrkad befrielse för Gothlands Hemmansegare från skyldigheten , alt uppbygga och underhålla Strandridare-boställen, hvilkas inrättande förmodas halva egt gemenskap med den fordna JLandiulIs-uppbörden , men hvilka nu endast af de för Sjötulls-bevakningen förordnada Uppsyningsman begagnas.
Vid öfvervägande af detta ämne hafva Riksens Ständer inhemtat, att Gothlands allmoges lika beskaffade begäran, i afseende på harnnbryggornes vidmakthållande, blifvit ej mindre af Kongl, Majtt, uti 45 §. af Resolutionen på Allmogens Besvär den g
December 1766, än äfven al Riksens Ständer år 1815, afslagen på den grund, alt Wisby Stads rättighet, att, för Stadens enskildta behof, uppbära och använda de medel, som erläggas af fartyg, hvilka besöka landthamnarne på Gothland, vore, likasåväl som Gothlands Hemmansegares skyldighet, att bygga och underhåll* liamnbryggorrie, stadgad i äldre och sednare Kongl. Resolutioner och Privilegier; och dådet salunda annu är outredt, dels huruvida 1766 års Kongl.
Resolution verkligen är öfverensstämmande med de för Wisby utfärdade Privilegier, dels ock huruvida Gothlands Allmoge lagligen kan vara löfbunden, att underhålla laatage-bryg - 99 Underdåniga Siri [veiner. gorne och Strandridare-bosfällen vid Landthamnarrte, anse sig Riksens Strinder höra i underdånighet anhålla, det måtte undersökning i Nåder varda anbefald , om anledningen till och verkligheten af Allmogens på gothland ifrågavarande förmenta åliggande, på utgången af hvilken undersökning det derefter torde få ankomma, huruvida någon befrielse eller lindring uti det öfverk!agade besväret må kunna Hemmansegarne beviljas.
N:o |10, Uppl. o. godt. hos Ridd. o. A.d. d, 10 Nov. 1823.
Preste-Siåndet d. 12 — .—, Borgare-Ståndet d, 12 —* *— Bonde Ståndet d. 17' -— —.
Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majt, rörande utsträckning i den Blekingska Allmogen förunnade Seglationsfrihet. S. A. K. Riksens Ständers uppmärksamhet har bli/vit fästad derpå, att, då E. K. M., under den 31 JVlartii 1819» med afseende på Riksens Ständers vid flere Riksdagar gjorde underdåniga framställningar, täckts i Nåder bifalla, att Blekingsk* Underdåniga Skrifvelttr, *3 Allmogen finge, under nämnde år och intilldess annorlunda förordnades, ifrån alla hamnar och lastnings-platser inom Provincen, föra ved samt byggnads- och redskaps-ämnen af alla trädslag, utom Ek, till alia inrikesorter, E. K. M, tillika meddelade den föreskrift, att, utan skyldighet, att å skogs-producterne taga Tullkammar-förpassni ng, de Controller skulle noggrant handhafvas, sorn Kongl.
Brefvet af den 26 October 1804, uti dess 4, 5, 6, 8, 11 och 12 puncter, stadgar i afseende på den derigenom medgifne utförsel af trädvaror från Pukavikshamn i Blekinge till Ingelstads- och JerrestadsHärader i Christianstads
Län, af hvilka anförde puncter den 4:de innehåller, att, till transporten sjöledes af ved och redskaps-virke från Blekingska sidan, farkoster af större drägtighet, än till 12 famnar ved,'icke få nyttjas, hvilket äfven bur iakttagas, om afhemtningen verkställes af innevånarne från Skånska sidan; och då, enligt Riksens Ständers tanka, det är af mycken vigt, att den ena Provincens alster ma kunna fritt och obehindradt öfverlåtas till en annans behof, (en grundsats, desto mera erkänd, som Staten, för befrämjandet af en sådan öfverlåtelse, bekostar betydliga summor) samt dertill äfven skulle bidraga rättigheten, att begagna »torre fartyg, enär en lindrigare fraktkostnad medförde en större vinst vid skogs-eflecternes föryttrande; anse Riksens Ständer sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det måtte ifrågavarande stadgande, om inskränkning i afseende på farkosterne3 storlek, varda i Nåder upphäfvet, så att Blekingska Allmogen berättigas, att »hätta sina skogsproductej Underdåniga Skrifvtlstr. till »lia inrikes orter, med egna fartygj utan afseende på dessas större eller mindre drägtighet; dock torde, till förekommande af missbruk, det ■vilkor böra härmed förenas, att, vid fartygs clarering, den Krono-betjent eller Uppsyningsman, som utfärdar fraktsedel, må deraf aflemna ett duplett exemplar till Tullkammaren i Di— strictet, för att derifrån ofördröjligen afsändas till fartygets destinationsort.
Uppl, o» gcdk. hos Ridd. o. Ad. d, 16 Nov. 1823* Preste-Ståndet d. 17 — — Borgare-Ståndet d» 17 — — Bonde-Ståndet d. 17 — — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl.
Majit, rörande åtskilliga stadganden i afseende på Husbehofs-bränvins** bränningen m. m, S. A. K. i anledning af flere vid detta Riknmöte väckta frågor, rörande husbehofs-bränvins-brännirigens utöfning och dermed gemenskap egande ämnen, häfva Riksens Ständer tagit detta ärende i öfvervägande och ansett åtskilliga förändringar i de derom gällande författningar böra ega tum.
Underdåniga Skrifve! seri *5 Beträffande först sjelfva rättigheten att tillverka bränvin; så förekommer dervid, att, enligt hvad allmänt är erkändf, bränvins-bränning är en för Jordbruket oundgängelig handtering, äfvensom att ilen, endast i förening med jordbruk, kan bereda förmån åt det allmänna; Och som häraf foijer, att .Städerne endast i den man, sorn ega jord, böra vara berättigade att i denna handterings utöfvande deltaga, hvadan jemväl deras rättighet icke bör beräknas efter innevånarnes personal, utan efter värdet af den jord, de innehafva, så fa Riksens Ständer hos 33. Jx. M. i underdånighet anhålla, att, med upphäfvande af 1 Mom. i 2 §. af Kongl. Kungörelsen den b September 1815, angående husbehofs-bränvins-bränningen, rättigheten att tillverka bränvin endast måtte tillerkännas de Städernes innevånare, söm tillika innehafva jord, efter den för landet stadgade grund, eller det vid Taxeringen jorden åsane värde; dock sorn Städernes jord vanligen ar i så små lotter sönderdelad, att i allmänhet ingen annan, än minsta pannerymden skulle få begagnas, så vida trän vins-bränningen skulle särskildt af hvarje Jord-egare i Stad utöfvas, hafva Riksens Ständer funnit det böra Städernes innevånare tillåtas, att gemensamt en sådan tillverkning utöfva för sammanräknadt värde af fleres egor, likväl med vilk,or, att icke flere, än Två Nittio kannors pannor, må finnas i ett bränneri, och att för den större pannerymden erlägges den progressiva afgift, sorn i allmänhet blifvit stadgad.
På samma grund, som här ofvan blifvit sberopad, ellet; bränvins-brär.aiogeus oskiljaktig.
Underdåniga Skrifv$lsert, het fran jordbruk, anse Riksens Ständer Krono brännerierne bora upphöra och Brauvinsfillverkning i de Städer, der Krono-Brännerier nu finnas anlagbe, icke annorlunda utofvas", an som för Siä<ler i allmänhet blifvit förslaget , heldst de, för Statens räkning bedrifne, medföra förlust och så väl i sådant skick, som utarrenderade till enskilde, lända X.andtmannerx till förfång; och torde, i händelse af Nådigt bifall till denna underdåniga framställning, 3 Mom, i 2 §. af högstberörde Kongl. Kungörelse korn-» ma att utgå.
Då nu i allmänhet
Torpares egor ära inberäknade i hemmansvärdet, anse väl Riksens Ständer icke någon allmän rättighet till bränvins-bränuing böra Torp-i nnefiafvare tilläggas: men enär sådane lägenheter finnas, som, utan att vara till hemmantal uppskattade eller för närvarande roterade, likväl äro med särskild ränta belagde och dessa således icke kunna inbegripas under de uti rnerberörde Kongl.
Kungörelses l. §. 2 mom. uppräknade lägenheter, få Riksens Ständer i underdånighet hemställa, det, genom tillägg till nyssnämnde lagrum, bran vinsbrännings-rättighet måtte i Nåder tillerkännas alla Torp-lägenheter, som äro med särskild ränta till E. K. M. och Kronan belagde , ehvad de äro roterade eller icke.