Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti till Kongl. Majit den 22 Maj i845 aflåten skrifvelse gåfvo Rikets då församlade Ständer tillkänna, hurusom hos dem fråga blifvit väckt, att, då den, enligt kontrakt af den 20 November 1688, hemmansegarne å ön Hven inom Malmöhus län, emot åtnjutande af 6 daler silfvermynt afkortning i räntan för hvart £ mantal, åliggande arbetsskyldighet till den på ön belägna kungsladugården Uranienborg, hvilken arbetsskyldighet genom tvänne af Kongl. Majlis befallningshafvande i länet år 1811 utfärdade och af Kongl. Majits och Rikets Kammar-kollegium den i3 Maj i8i3 fastställda utslag blifvit bestämd till 22 öke- och 45 drängedagsverke!! af hvart ■§• mantal, för hvilka dagsverken erlades lösen efter markegångspris, numera vöre serdeles betungande, bemälde hemmansegare måtte från nämnda arbetsskyldighet befrias, mot förbindelse att i stället erlägga sina hemmansräntor på det sätt, hvarpå desamma före ofvannämnda kontrakts tillkomst utgått, eller ock, i händelse sådant icke kunde bifallas, de af hemmanen utgående grundskatter skäligen jemkas och nedsättas; och anhöllo, efter framställning häraf, äfvensom af de med dagsverksskyldigheters utgörande in natura i allmänhet förenade olägenheter, Rikets Ständer i underdånighet, att, då det icke vore tvifvel underkastadt, att det belopp, hemmansegarne pä ön liven för det närvarande måste i lösen för dem åliggande arbetsskyldighet erlägga, vida öfverstege värdet af den nedsättning i hemmansränta!), hvilken enligt 1688 års kontrakt blifvit såsom ersättning för den åtagna atbetsskyldigheten medgifven, samt berörde hemmansegare, vid sådant förhållande, syntes ega giltiga anspråk på tillgodonjutande af någon lindring i meranämnde för deras i allmänhet svaga hemman tryckande beskattning, Kongl. Maj:t måtte täckas i nåder förordna om utsträckning till ifrågavarande, hemmansegarne på ön Hven åliggande, dagsverksskyldighet af den redan anbefallda undersökningen 6 Kongl. Majlis Nådiga Proposition, Nio 71. örn arbetsskyldigheterne i Skåne, samt derefter och sedan förslag i berörde afseende blifvit uppgjordt till en sådan jemkning och nedsättning af den för arbelsskyldigheten på Hven utgående lösen, sorn med rättvisa och billighet öfverensstämde, till Rikets näst sammanträdande Ständer i ämnet aflåta nådig proposition.
Sedan Kongl. Majit, i anledning af Rikets Ständers omförmälda framställning, inhemta!
Kammar-kollegii underdåniga utlåtande, har, vid härefter företagen pröfning af ärendet, Kongl. Majit väl funnit arbelsskyldigheten lill
Uranienborgs kungsgård utgöra ett ifrågavarande hemman och lägenheter på ön Hven från uråldriga tider utöfver grundräntan åliggande besvär, hvarifrån befrielse, emot upphörande af den nedsättning i berörde grundränta, som lili 1688 års kontrakt örn arbetsskyldighetens fördelning och fullgörande blifvit fastställd, alltså icke kunde obelingadt eller utan serskilda skäl medgifvas; men derjemte ansett en närmare undersökning böra anställas i och för beredande af rättvis jemkning uti omförmälda besvär, med hänsigt bland annat lill de af närmast belägne hemman och lägenheter å fasta landet utgående skatter och onera; hvadan Kongl. Maj:t i nåder anbefallt
Dess befallningshafvande i Malmöhus län att om verkställighet af en så beskaffad undersökning, i närvaro af vederbörande skattskyldige, äfvensom al krono-ornbud och en i jordbruk kunnig ståndsperson, föranstalta, samt att derefter med undersöknings-protokollet och förrältningsmännens yttrande jemte eget utlåtande i ämnet till Kongl, Majit inkomma.
Genom berörde, under loppet af förlidet år verkställda, undersökning, har Kongl. Maj:t funnit det vara ådagalagdt, ej mindre att meranärnnde, af hemmanet N:o t med a5, hvartdera ?, samt N:o 26 med 34, hvarldera t\, eller tillsammans iirV mantal Tuna i St.
Ibbs socken å Hven utgående arbetsskyldighet, i följd af de dermed tid efter annan skedda regleringar och deribland arbetsskyldighetens utförande i vissa dagsverken, hvilka lösas med penningar efter markegång, blifvit större, än den ursprunggen varit, än ock att omförmälda hemman nu fä vidkännas på det hela högre skatter och besvär, än närmast belägna hemman å fasta landet af lika mantal och beskaffenhet; och Kongl. Majit anser vid sådant förhållande med rättvisa och billighet desto heldre öfverensstämma , alt lindring i utgörandet af omförmälda dagsverksskyldighet varder de skattdragande beredd, som det, i följd af hemmanens å ön Hven inskränktare egorymd och afskiijda läge, måste antagas, att landtmannanäringen derstädes är i saknad af flera fördelar, hvilka för dess idkare å fasta landet äro att påräkna.
Maj:ls Nådiga Proposition, N:o 71.
Hvad äler beträffar frågan, i hvad mån lindring i berörde dagsverksskyldighet hemmanen må förunnas, så förekommer i afseende härå, hurusom uti den om undersökningen afgifna berättelse förrättningsmännen, genom uppgjorda beräkningar, sökt visa, att, om vid arbetsskyldighetens år 18r i verkställda uppskattning och bestämmande lill vissa dagsverken förfarits med behörig noggrannhet och under omsorgsfullt aktgifvande å det år 1688 afslulade arbetskontraktets syftning och innehåll, samma uppskattning icke bordt blifva högre, än alt den motsvarat 18 öke- och omkring 29 dränge-dagsverken för hvart ^ mantal, hvilka dagsverken efter medium af markegångsprisen under åren 1812 till och med 1846 uppginge till ett ett värde af 29 r:dr 47 sk. 11 r:st., då deremot värdet af nu bestämda 22 öke- och 45 dränge-dagsverken för hvart t- mantal, eller helt hofveri, efter samma medelpris, utgjorde 3g r:dr 18 sk. e r:st.; att arbetsskjddighelens förvandling till vissa dagsverken, som borde lösas efter markegång, dessutom för hemmans-innehafvarne på Hven medfört samma verkan som en skatteförhöjning, enär markegångspriserna, serdeles å öke-dagsverken, sedan år i8r2 betydligen stigit, men ett öke-dagsverke å ön Hven, i följd af saknadt tillfälle att under mellantiderna nyttigt använda de för åkerbruket erforderlige dragare, alltid hade samma värde och snarare skulle kunna med fördel in natura utgöras, än betalas efter en stigande markegång; samt att jemförelsen med närbelägna hemman å fasta landet så utfölle, att, om, på sätt krono-ombudet yrkat, denna jemförelse skedde med arbetshemmanen vid Hjelmshults boställe, hemmanen å Hven borde, för beredande af likhet i skatter och besvär, förunnas nedsättning i dagsverkspenningarne till 47 r:dr 7 sk. 10 r:st. af hvarje helt mantal, motsvarande efter de sista 10 årens medel markegång, omkring 6 tunnor a3^ kappar spannmål, hälften råg och hälften korn, hvaremot, om, enligt hvad förrättningsmännen ansett lämpligare, arbetshemmanen vid Årups rytlmästare-boställe toges lill grund för jemförelsen, nedsättning borde ega rum till 20 r:dr 6 sk. 1 1 r:st. eller till 2 tunnor 294VV kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, för helt mantal, hvilken nedsättning, emot upphörande af hittills åtnjutne afkortning i grundräntan, förrättningsmännen ock, för sin del, i underdånighet tillstyrkt.
Härvid företer sig likväl det förhållande, att hemmans-innehafvarne sjelfve, med jemkning af ett vid undersökningens början framstäldt vilkorligt anbud af 10 tunnor spanmål för hvarje helt mantal i stället för nu utgående dagsverkslösen, sedermera utgifvrt 8 tunnor spanmål af mantalet, hälften råg och hälften korn, såsom ett belopp, hvartill berörde afgift ska - 8 Kongl. Majlis Kådiga Proposition, K o 71. ligen kunde för framtiden bestämmas, samt att genom antagande af detta sednare anbud en icke obetydlig lindring i nuvarande afgift skulle de arbetsskyldige beredas; och ehuru värdet af berörde spanmåls-qvantitet efter medel-markegångspris jemväl understiger det värde i penningar, hvartill arbetsskykligheten blifvit, med dagsverkenas nedsättning till 18 ökeoch nära 39 dränge-dagsverken, af förrättningsmännen uppskattad, anser Kongl.
Maj:t, med fästadt afseende å hvad i öfrigt vid undersökningen blifvit upplyst och anmärkt, angående hemmanens å ön Hven inskränkta egorymd och jemförelsevis mindre fördelaktiga läge, godkännandet af berörde anbud innefatta en lämplig och med rättvisa mot så väl staten som de skattskyldige öfverensstämmande jemkning uti ifrågavarande, omförmälda hemman åliggande besvär, hvadan Kongl. Majrt för
Sin del bifaller och härmed till antagande af Rikets Ständer föreslår, att de arbetsskyldige hemmans-innehafvarne å ön Hven må för framtiden njuta den lindring uti rneranämnda arbetsskyldighet, att de, i stället för nu bestämda dagsverken, skola hädanefter för hvarje helt mantal och proportionaliter för mindre erlägga en årlig spanmåls-ränta af 8 tunnor säd, hälften råg och hälften korn, att utgöras, på sätt i afseende på kronans behållna ränte-spanmål nu är eller framdeles kan varda i allmänhet stadgadt; hvaremot de icke vidare komme att åtnjuta den afkortning å hemmansräntan, som med 6 daler eller 2 r:dr banko för hvarje f mantal hittills egt rum.
Yidkommande serskildt dagsverksräntan för de å ön Varande krönoskatte-arbetshus, för hvilka, fyra till antalet, sådan ränta nu utgöres med lösen för dels sju, dels fyra dagsverken årligen, finnér Kongl. Maj:t icke skäl att någon jemkning deruti för det närvarande medgifva och Rikets Ständer föreslå.
Kongl. Maj:t, som till vederbörande Utskott skall låta öfverlemna såväl berättelsen om ofvanberörde, angående dagsverksskyldigheten å Hven, hållna undersökning, som öfriga till målet hörande handlingar, har härjemte velat gifva Rikets Ständer tillkänna, att, hvad angår den serskilda frågan om reglering af den arbetsskyldighet, som utgöres till åtskilliga i Skåne och Skaraborgs län belägne, förnämligast för militie-staten anslagna, boställen, åtskilliga ytterligare upplysningar och utredningar i och för slutliga pröfningen af denna fråga funnits vara af nöden, för erhållande hvaraf serskilda åtgärder blifvit vidtagna.
Maj:ls Nådiga Proposition, N:o Ti. i) Kongl. i\Iaj:(. förbi ifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
OSGAR. S. A.
Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 11 Februari 1S48.
Hans Excellens Justilias-Statsministern, Herr G refve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre, Statsråden : Friherre Staél von Holstein, Munthe, 'Friherre Pejron, Silfverstolpe, Werrn, Friherre Gyllen granat, Faoce och Fähraeus.
Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Munthe uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition lill Rikets Ständer, angående lindring i den af hemmanen å ön Hven, såsom godtgörelse för dem förut åliggande arbetsskyldighet vid Uranienborgs kungsgård, utgående afgäld.
Maj:t behagade, jemnlikt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilia berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla, att nådig proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå.
Ex Protocollo L. Chr.
Bäck, Bilt. lill n. St.
Pral. 184-7 och 1848. 1 Sami. 1 Afd. 20 Ildjt. 2 STOCKHOLM, f. rf. Schultzcs Boktryckeri, 1843.
Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrifvelse, N:o 72. t N:o 72.
Ank. till Exp. Utsk. den 25 Febr., kl. g f. ta.
Maj.ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer3 i fråga om delaktighet i Civil-statens Pensionsinrättning för Borgmästare i Rikets Städer utom Stockholm, äfvensom för Kornmis sion s-Landtmätare; gifven Stockholms Slott den 11 Februari 1848.
Sedan civilstatens fullmäktige vid 1842 års sammanträde föreliaft den utaf Rikets Ständer vid 1840 års riksdag väckta fråga, om och på hvad vilkor delaktighet uti civilstatens pensionsinrättning kunde medgilvas borgmästare i rikets städer utom Stockholm, äfvensom kommissions-landtmätarne, jemte deras enkor och barn, samt bemälde fullmäktige derefter hos Kongl. Maj:t anmält resultaten af deras öfverläggningar i ämnet och deribland, hurusom fullmäktige »utagit, att, för bestridande af pensionering för ifrågavarande tjenstemän, med deras enkor och barn, utan förlust för pensions-inrättniugen, erfordrades årliga statsbidrag af 4,000 r:dr för borgmästarne, jemte deras enkor och barn, samt 4,800 r:dr samma mynt för kommissions-landtmätarne, med deras enkor och barn, dock att, genom hvad sålunda af desse fullmäktige blifvit antaget och framstäldt, någon inskränkning icke borde anses vara gjord i derefter sammanträdande fullmäktiges rätt att, efter sig företeende omständigheter, i frågan besluta; så och efter det, med anledning häraf.
Maj:t uti nådig skrifvelse den 6 Augusti 1844 åt Rikets sednast församlade Ständer öfverlemnat, att, derest de fortfarande vidblefvo framställningen om borgmästares och kommissions-landlmätares upptagande till delaktighet i förenämnde inrättning, de för sådant ändamål af civilstatens fullmäktige äskade anslag serskildt anvisa, tillkännagåfvo Rikets Ständer i underdånighet, det de, för beredande af ifrågavarande tjenstemäns inträde såsom delegare i merberörde pensions-inrättning, beviljat ett årligt stats-anslag af 8,800 r:dr att till pensionsinrättningen utgå från och med det år, då sådan delaktighet kunde samma tjenstemän meddelas och träda i verkställighet.
I anledning af hvad sålunda förekommit, infordrade Kongl. Maj:t direktionens öfver civilstatens pensions-inrättning förnyade underdåniga utlåtande i ämnet; till följd hvaraf bemälde direktion uti skrifvelse den 15 Februari uästlidet år fästade Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet å pensions-inrättninBili. till R.
Prot. i84l 00^ 1$48> 1 Sami. 1 Afl. 21 Haft. 1 2 Kongl. Maj.-ts Nådig» Skrifvelse, N.o 72. gens och serdeles dess enskilda enke- och ptipillfonds betänkliga ställning, samt, bland annat, i underdånighet anförde, huruledes ställningen skulle blifva ännu mera ofördelaktig, om delaktighet i inrättningen utsträcktes till ett större antal tjenstemän, hvilkas inträde deruti, vid inrättningens stiftelse, icke tagits i beräkning och af hvilka de fleste syntes komma att betunga inrättningen med pensionering af enkor och barn.
Efter öfvervägande häraf förklarade Kongl. Majit under den 23 sistlidne Mars, hurusom Dess till rikets sednast församlade Ständer ailåtna nådiga proposition om delaktighet i pension»- inrättningen för ofvanbemälde tjenstemän afsett beviljande icke allenast af de för detta ändamål serskildt begärde anslagssummor, utan ock af den då jemväl äskade tillökning i statens bidrag till pensions-inrättningen på det hela; vid hvilket förhållande och då, enligt hvad direktionen anmält, inrättningens framtida bestånd icke vore betryggadt genom det ringare anslag utöfver de äldre statsbidragen, som vid sista riksdag blifvit anvisadt, Kongl.
Majit fann frågan om borgmästares och kommissions-landtmätares upptagande till delaktighet i pensions-inrättningen böra hvila, intilldess civil-statens fullmäktige varit i tillfälle »tt om utvägarne till inrättningens upprätthållande öfverlägga ecb besluta, samt detta ämne sedermera utgjort föremål för den ytterligare pröfning, som på Kongl. Majit aiikomme; och hafva, med anledning häraf, ci vil-statens sednaste församlade fullmäktige, uti deras efter slutadt sammanträde, till Kongl.
Majit afgifna berättelse i underdånighet förmält, hurusom, i afseende på förenämnde fråga om borgmästares och kommissions-landtmätares upptagande till delaktighet i pensions-inrättningen, hos fullmäktige i betraktande kommit den bekymmersamma ställning, hvari enskilda enke- och pupillfooden sig nu befinner och hvilken vore sådan, att fonden icke, utan fortfarande betydliga bidrag, kunde fullgöra de densamma redan åliggande förbindelser till dem, sorn derpå, enligt hittills i gällande reglementen gvfne försäkringar, ega lagliga anspråk; att ehuru de bidrag, som fullmäktige vid 1*842 års sammanträde, efter uppgjorda beräkningar, trott vara erforderliga för att sätta pensions-inrättningen i tillfälle att, utan förlust, åtaga sig pensionering st’ ifrågavarande tjenstemän, jemte deras enkor och barn, blifvit af Rikets Ständer beviljade, hvarigenom kunde synas, sorn inrättningen icke skulle äfventyra någon förlust i följd af deras upptagande till delaktighet, det likväl icke kunnat undfalla fullmäktiges uppmärksamhet, hurusom beräkningar i ifrågavarande hänseende, såsom hvilande endast på grunder, hvilka ieke kund# med någon visshet antagas, egde iinga tillförlitlighet, hvadan icke elter med någon säkerhet kunde afgöras, om de beviljade bidragen voro för de dermed afsedda ändamål tillfyllestgörande;, samt att, då det ieke syntes lämpligt att.
Maj.Is Kådig/t Skrifvelse, ]V:o 72, 3 ander det pensionsinrättningen lemnar så ringa garanti för uppfyllandet af dess förbindelser, som för närvarande vore händelsen, i densamma upptaga ett större antal nye delegare, hvilka således med alltför liten säkerhet skulle kunna påräkna att komma i åtnjutande af de fördelar, som derigenom utfästades, fullmäktige, för sin del, funnit, det borgmäslarne och kommissionslandtmätarne icke borde medgifvas delaktighet uti pensions-inrättningen på de vilkor, Rikets Ständer erbjudit.
Sedermera har, uti ett till Kongl. Maj:t iugifvet underdånigt memorial, Öfver-direktören för general-landtmäteri-kontoret andragit: att genom vägradt bifall till den gjorda framställningen om kommissionslandtmätarnes upptagande till delaktighet i civil-statens pensionsinrättning, desse tjenstemän icke allenast sjelfve, då de blifva oförmögne att längre utöfva deras mödosamma befattningar, utan äfven deras enkor och barn, komme att sakna allt skydd mot fattigdom och nöd; att behofvet af en pensionsanstalt för kommissions-landtmätarne visat sig vara så mycket större, som iandtmäteri-yrket, hvilket mer, än de flesta andra civila befattningar, påkallar en ansträngande verksamhet och fulla krafter, snart undergräfde arbetsförmågan, hvarförutan bemälde tjenstemän, enär, efter skedda indragningar, numera blott tvenne landtmätare-sysslor med lön funnos i hvarje län, aldrig komma i åtnjutande af så beskaffad bestämd inkomst; att, om behofvet af pensions-undeistöd för dem sålunda vore påtagligt, deras rättighet dertill syntes vara ej mindre grundad, emedan landtroätarne, som, i saknad af en för ändamålet inrättad allmän läroanstalt, sjelfve måste påkosta enskilde lärare i de till yrket hörande vetenskaper, bade att vidkännas tunga uppoffringar till det allmänna, så väl genom skyldigheten att till general-landtmätei i-kontoret afgifva renovationer af alla deras upprättade kartor och handlingar, som äfven i följd af det dem ålagde upprättandet af speciella kartor och beskrifningar öfver hvarje socken i riket; samt att, då anledning icke visats vaia för handen, att det anslag, hvilket civilstatens fullmäktige vid ett föregående sammanträde sjelfve till beloppet föreslagit och vid hvars beräknande de egt god vägledning af den under pensions-inrättningens fleråriga tillvaro vunna erfarenhet, vore för ändamålet otillräckligt, den af de sednast församlade fullmäktige antydda vådan af kommissions-landtmätarnes intagande såsom delegare i inrättningen icke i sjelfva verket syntes vara att befara; och har, på dessa skäl Öfver-direktören i underdånighet anhållit, att ifrågavarande för landtmäteri-korpsen vigtiga angelägenhet matte ånyo tagas i nådigt öfvervägande och delaktighet i civilstatens pensions-inrältning kommissions-landtmätarnp, jemte deras enkor och barn, medgifvas, med begagnande af d-e för detta ändamål anvisade medel; hvarjemte, för den händelse Kongl. Majit ( Kongl.
Maj.ts Nådiga Skrifvelsej N.o 72. skulle finna de utaf civil-statens fullmäktige uppgifne omständigheter påkalla någon åtgärd till pensions inrättningens fullkomliga betryggande emot hvarje häraf befarad olägenhet, Öfver-direktören i underdånighet hemställt, om icke tillika kunde stadgas, att kommissions-landtmätarne skulle utgöra en serskild afdelning med egna tillgångar, utan beröring i öfrigt med inrättningens tjenstejnanua- samt enskilda enke- och pupill-fonder.
Kongl. Maj:t, som, uti Dess vid sistföiflutna riksdag aflåtna nådiga proposition, angående statsverkets tillstånd och behof, föreslagit beviljande af serskildt anslag till civilstatens enskilda enke-och pupillfond, såsom oundgängeligen erforderligt för pensioneringens fullföljande till nuvarande delegares enkor och barn, samt derjemte, uti skrifvelse till Rikets sednast församlade Ständer af den 6 Augusti 1844, i fråga om delaktighet i civilstatens pensiousimättning för borgmästare i likets släder, utom Stockholm, äfvensom för kommissionslandtmätare, förklarat, att, under dåvarande förhållanden, all ytterligare gravation för inrättningen borde med sorgfällighet undvikas, har, enär det sålunda äskade anslaget för pensioneringens uppehållande icke blifvit af Rikets Ständer anvisadt, för närvarande funnit betänkligt medgifva förenämnde tjenstemän inträde såsom delegare uti ifrågavarande pensionsinrättning, med rättighet för dem, jemte deras enkor och barn, att af inrättningens nuvarande tillgångar uppbära pension i den ordning, som för öfrige delegare i denna inrättning finnes bestämd; men Kongl. Majit har likväl icke kunnat undgå att behjerta den bekymmersamma belägenhet, hvaruti bemäide tjenstemän, i följd af saknad pensionsrätt ej mindre för sig sjelfve, än äfven för deras enkor och barn, sig for närvarande befinna; och då, för beredande åt desse tjenstemän af en förmån, hvaraf de fleste andra i allmänna befattningar anställde personer äro i åtnjutande och till hvars erhållande de sålunda ega på billighet grundadt anspråk, en utväg sig företer genom verkställighet af det utaf Öfverdirektören vid general-landtmäteri-kontoret, i afseende å kommissions-landtniätarne, framställde förslag, angående deras pensionering genom dertill serskildt anvisade medel, utan sammanblandning med eller bidrag från civilstatens tjenstemanna- samt enskilda enke- och pupillfonder, vill Kongl. Majit härmed föreslå Rikets Ständer, att de, under förutsättning af borgmästarnes och kommissions-landtmätares upptagande till delaktighet i civilstatens pensionsinrättning, vid sista riksdag beviljade anslag af tillhopa Åtta tusende
Åtta hundrade riksdaler banko, deraf blifvit beräknade 4,000 r:dr för borgmästare och 4,800 r:dr för kommissions-landtmätare, måtte, oaktadt så beskaffad delaktighet, af anförde skäl, icke kunnat meromförmälde tjenstemän medgifvas» för framliden få utgå och ställas under förvaltning af pensionsiurätt - Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse, N.o 72. 5 ningens direktion, för alt genom dess försorg göras fruktbärande, med skyldighet för direktionen, att af de derå inflytande räntemedel, jemte de från delegarne i denna serskilda fond ingående afgifter, ombesörja borgmästarnes i städerna Utom Stockholm, äfvensom komröissions-landtmåfarnes', samt deras enkors och barns pensionering på satt och efter de grunder, som i sådant afseende kunna varda bestämda.
Utdrag af protokollet öfver Finansärenden, hållet inför H. M. Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 11 Februari 1848.
Hans Excellens Justitie-Stalsnainisteru Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena Herr Friherre Ihre, Statsråden:
Friherre Stael von Holstein, Munthe , Friherre Peyron, Si Ifverstolpe , Wcern, Friherre Gyllengrandt, Faxe, och Fåhreeus.
Chefen för Finans-departementet, Statsrådet
Munthe uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl.
Majrts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om delaglighet i civilstatens pensionsinrättning för borgmästare i rikets städer utom Stockholm, äfvensom för kommissions-landtmälare.
Kongl. M»j:t behagade, jemlikt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla, att nådig skrifvelse i enlighet dermed skulle till Rikets Ständer afgå.
Päck. ■s Kongl. Majda Nådiga Skrifvelse, N.-o j3 N:o 73.
Ank. till Exp. Utsk. den a3 Mars, kl. 7 e. m. Kongl.
Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskottj angående tillämpningen i vissa delar af sednast fastställda statsreglering; gifven Stockholms Slott den 3 Mars 1848.