Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Härvid får likväl Utskottet tillägga den anmärkning, alt, derest, i sammanhang med frågan om National-representationens ombildning, en sådan förändring af Riksdags-Ordningen skulle å nästa Riksdag blifva slutligen godkänd, hvarigenom stadgandena i 2—5 morn. af 14 § komme att försvinna, Utskottets nu afgifna förslag derigenom jemväl förfaller.
Ank. till Exp-Utsk. d. 25 Fehr., kl 11 f. m.
Memorial till Riksens Ständer, med förslag om uteslutande ur 11) §.
Riksdags-Ordningen af stadgandet, angående ofrälse valförrättare vid Riksdagsmanna-val för Ronde-Ständet.
Bland nu gällande föreskrifter om Riksdagsmanna-val, innehåller ista momentet af Riksdags-Ordningens 11 §. uti sista perioden, att i de Härader, der
Domhafvanden är af frälse stånd, skall af Hof-Rätterne förordnas ofrälse valförrättare för Bonde-Ståndet.
Om denna föreskrifts upphäfvande har Riksdagsfullmägtigen af BorgareStåndet, Herr C. J. Kock, uti en till Constitutions-Utskottet inlemnad skrift, afgifvit förslag, till grund hvarför han hufvudsakligen anfört: att, genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut, den förändring i 17 §.
Regerings-Formen under innevarande Riksdag blifvit gillad och antagen, att, vid tillsättande af Ledamöter uti Högsta Domstolen, afseende icke vidare kommer att fästas deruppå, huruvida personerne äro af frälse eller ofrälse stånd; samt att} med anledning häraf och under åberopande att Ridderskapet och Adeln hädanefter, för anspråk på befordran i Statens tjenst, icke har annat att stödja sig vid, än skicklighet och förtjenst, motion blifvit 12 Comiitutions-Utskollels Memorial, N:o 30. ■vackt om upphäfvande af alla hittills gällande stadganden, som ansetts lägga hinder i vägen för Adelsman att söka tjenstbefattningar i städerna; hvilken motion, af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet tillstyrkt, under förklarande, att de serskilda stånds-intressena alltmera vika för en allmän medborgerlig anda, blifvit af samtlige Biks-Stånden antagen och således utgör Riksens Ständers beslut.
På sålunda anförda skäl, och då, såsom Herr Kock jemväl anmärker, det omförmälda stadgandet medförer både omgång, kostnader och besvär, samt det utan tvifvel komme att innebära en oegentlighet, om frälseman, sedan han vore behörig att hålla val för Borgare-, ej skulle ega lika behörighet för Bonde-Ståndet, har Constitutions-Utskottet ansett sig böra härmed vördsamt tillstyrka, att, i den ordning, som 56 och 8r §§.
Regerings-Formen föreskrifva, följande vid slutet af i.sta momentet uti 11 §.
Riksdags-Ordningen förekommande period: ”1 de Härader, der Domhafvunden är af Frälse Stånd, förordnes af Hof-Rätterne Ofrälse Valförrättare för Bonde-Stäindet”, må ur Grundlagen helt och hållet uteslutas.
Dock får Utskottet vid delta tillstyrkande foga den erinran, alt, om, i sammanhang med frågan angående national-representationens ombildning, någon sådan förändring af Riksdags-Ordningen skulle å nästa Riksdag varda slutligen godkänd, hvarigenom förrberörde stadgande försvunne, detta serskilda förslag i följd deraf äfven kommer att förfalla.
Stockholm den 20 Februari i845.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Febr., kl. 11 f. m.
Memorial till Riksens Ständer, med förslag om ändring i Riksdagsordningens 2!> angående ordningen för Riks-Siåndens uppträdande ä Rikssalen vid Riksdags öppnande.
I sammanhang med det förslag, som Riksdagsfulfmägtigen Herr C.J.
Kock, enligt Constituliens-Utskottets nästföregående memojial af denna dag, Conslitutions-UUkotlels Memorial, N:o 30. 13 till Utskotlet irigifvit, om upphäfvande af ett stadgande i i:sta momentet ii Riksdags-Ordningen, har, under åberopande af enahanda skäl, som för nämnde gi undlags-ändring blifvit anförda, bemälde Riksdagsfullmäktig jemväl fö rslagit, att 3:dje perioden af samma grundlags 26 §., rörande ordningen för Riks-Ståndens uppträdande A Rikssalen vid Riksdags öppnande, mätte erhålla löljande lydelse: ”Efter dess slut, uppträde å Rikssalen först Bonde-Ståndet, vidare Borgare-Ståndet, derefter Preste-Ståndet och sist Ridderskapet och Adeln, allt hvar för sig anförde af Landtmarskalk och Talmän.”
Denna motion, hvarmed påtagligen äfven åsyftas upphörande af föreskriften i den ifrågavarande §:ns /^:de period, att Ridderskapet och Adeln, vid berörde tillfälle, skola, anförde af Landtmarskalken, ”vara Konungen följaktige”, stödjer sig på den grundsatts, att allaRiks-Stånden,såsom sådana, böra, så vidt möjligt är, njuta lika representativa rättigheter.
ConstitulionsTJtskottet finnér denna grundsatts giltig; och ehuru Utskottet i allmänhet håller före, att dylika detalj-frågor, som den i motionen omhandlade, icke bordt blifva föremål för grundlags-stadganden, hvadan ock Utskottet, i dess nyligen afgifna representationsförslag, utur Riksdags-Ordningens 26 §. uteslutit föreskrifterna i berörde hänseende, med hänvisning blott till det ceremoniel, sora för tillfället af vederbörande utfärdas, har likväl Utskotlet, under förutsättning af möjligheten, att Riksdags-Ordningen kan äfven efter nästföljande
Riksdag komma att i sin nuvarande form fortfara , ansett sig härmed böra, i deri af Herr Kock antydda syftning, tillstyrka ändring af nämnde §:s lydelse, i hvad ordningen för Riks-Ståndens uppträdande å Rikssalen beträffar, och tillika, såsom en naturlig följd deraf, föreslå motsvarande förändring i slutet af samma §, angående ordningen, då Stånden skola från Rikssalen åLer afträda.
För deri händelse således, att icke, i sammanhang med frågan om rsationai-representationens ombildning, någon sådan fullständigare föränäring af Riksdags-Ordningen skulle å nästa Riksdag varda slutligen antagen. hvarigenom jöreskrifterna om den ceremoniella ordningen vid berörde tillfällen komme att ur grundlagen utgå, då äfven hvarje serskild fråga om ändring i dessa föreskrifters lydelse skulle af sig sjelf förfalla, får Constitutions-Utskotlet, för grundlagsenlig behandling, vördsamt afgifva följande förslag till ändring i 14 Coiistitulions-Utshottel» Memorial, N:v 30.
Riksdag s-Or dnin g en, $ 26.
Konungen — — — sammankomma på Rikssalen.
Gudstjensten — — — i stadens Storkyrka.
Efter dess slut, uppträde å Rikssalen först Bonde-Ståndet, derefter Borgare-Ståndet, vidare Preste-Ståndet, samt sist Ridderskapet och Adeln, anförde, det sistnämnda Ståndet af Landtmarskalkeu, och de öfriga, hvart for sig, af deras Talmän; och inlage samtliga Stånden de dem anvista ställen.
För Konungen — — — deras underdåniga vördnad.
När Konungen lemnar Rikssalen, afträda äfven RiksStänden i ofvan föreskrift!» ordning.
Reser va tion : Af Herr von Hartmansdorff, Aug.: ”Emot den föreslagna ändringen i 26 §.
Riksdags-Ordningen får jag mig reservera, och såsom skäl dertill anföra följande: Stadgarne i 26 §.
Riksdags-Ordningen, angående ceremonierne vid Riksmötens öppnande, utgör, likasom i 81 och 82 §§. om hvad vid afslutandet iakttagas bör, omskrifningar och sammandrag af de ännu vidlyftigare föreskrifterna derom i 12, 24 och ?.5 §§. af 1728 års Riksdags-Ordning.
Detta sammanhang med äldre lagbud torklarar det i andra länder måhända exempellösa förhållandet, att Riksdags-ceremonier beskrifvas i lag, med den omständlighet som los oss, och att stadgarne derom höra till grundlag.
Deras qvarstående der må utan tvifvel vara Öfverflödigt och mindre lämpligt, hvarföre Utskottet jemväl, i sitt Betänkande N:o 26, med förslag till National-representationens ombildning, hänvisat, i fråga om ordningen vid Riksmötens öpnande , till ceremonielet.
Men så länge någon ändring i den gamla representationen icke är beslutad, så synas äfven de gamla ceremonierna böra få qvarstå orubbade.
Finner man sig dock icke kunna afbida förändringar i sak, innan man införer dem i ceremonier, så bör man val gå grundligare till väga, och förändra eller alldeles utplåna ConttHulioni-Utiiottet» Memorial, No 30.
15 hela 2Ö:te , ty flere andra der uptagna föreskrifter torde likaså litet böra stå i grundlagen, som den, att Ridderskapet och Adela skall, till och ifrån Rikssalen, åtfölja Konungen.
Hvarföre är det af grundlags vigt, attRiksdagspredikan skall förrättas i Storkyrkan och af en Biskop?
Om kyrkan stöde tinder reparation, om samtlige Biskopparne icke hade vid Riksdagens början hunnit ankomma, och om de närvarande hade förfall, skulle Riksdagspredikan icke, utan uppskof eller grundlagens åsidosättande, kunna förrättas i annan kyrka och af annan prest?
Skulle, om Konungen vore frånvarande och Siats-Ministern för Utrikes-Ärendena förhindrad att föra ordet till Ständerne på Rikssalen, ingen annan få göra det, ulan grundlags öfverträdelse o. s. v.V
Vill man lemna andra oegentligheter derhän, blott man undanrödjer hvad Utskottet kallar olika representativa rättigheter, så vinner man ändock icke ändamålet, genom borttagandet af det företräde, som Konungens beledsagande till och ifrån Rikssalen förmenats lemna Ridderskapet och Adeln.
Något större inflytande på Riksdagsärendenas afgörande har det icke lemnat Adeln.
Borttagandet medförer således icke någon väsendtlig jemnlikhet, hvilken ej redan finnes.
Den yttre olikheten skulle 26 §.
Riksdags-Oi dningen, i sitt nya skick, ändock bibehålla Stånden emellan, emedan deras gamla inbördes ordning, deri Adeln har förnämsta rummet, qvarstår oförändrad.
Det enda man, i händelse förslaget antoges, verkligen uträttade, blefve val således att beröfva Konungamagten den glans, som Konungens beledsagande af Adeln kan medföra.
Föreskriften, att Adeln skall vara Konungen följaktig, när Han uppträder på Rikssalen, härleder sig utan tvifvel från det förhållande, som är äldre än lagen, nemligen att Adeln, enligt den latinska benämningen på innebafvarne af dess högsta värdighet i Sverige, utejorde Konungens följeslagare.
Den från åliggandet härrörande rättigheten att utgöra dem, torde, ehuru kär den må vara för Adeln, hos hvilken kärlek till Konungadömet städse påräknats såsom utmärkande, dock näppeligen kunna anses för något företräde i Adelns egenskap af Riks-Ständ.
De Stånd, som redan innehafva sina säten på Rikssalen, innan Konungen ditkommer, och inför hvilka Han uppträder, synas intaga en sjelfstäridigare ställning, än det Stånd, som beledsagar Honom dit och derifrån, helst närman ihågkommer, att äfven ringa tjenstemän och hoftjenare då höra till Konungens åtfölje.
Adeln skulle således, hvad det yttre anseendet beträffar, snarare vinna än förlora på förändringen.
Men med Konungamagtens yttre anseende torde det förhålla sig tvertom.
Ville man påstå, att till detsamma hvarken hörer Konungens 16 Constltutions-Utskollets Memorial, N:o 30. talrikare omgifning, eller deribland personer, hvilka genom sina namn återkalla ärorika minnen ur fäderneslandets häfder, eller innehafva höga embeten, eller utgöra en del af de unge män, på hvilka förhoppningarne för framtiden hvila, så skulle man icke blott motsäga åskådarens känsla, utan möjligen komma derhän, att man förklarade det vara likgiltigt, om Konungen vid denna högtidlighet upträder med följeslagare eller alldeles ensam.
I stället att genom den föreslagna förändringen betaga Adeln ett representativt företräde, synes man betaga Konungen ett sådant, och det utan ringaste gagn för någon; hvadan jag afstyrker förslaget såsom motsattsen af de nödiga och nyttiga.”
I denna reservation hafva Herr Biskoppen Doctor Holmström, och Herr Professorn Doctor Reuterdahl instämt. STOCKHOLM, tryckt ros W. F. Damjan, 1845.
Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Mais, kl. i e. m.
Rättelser uti Constitutions-Utskottets Memorial N:o 26. alt. 13.
Sid. 6 råd. 8 nedifr. står: så de läs: så att de 99 99 99 9 „ 14 99 — valstånds — val Stånds 99 99 17 9 uppifr. — måtte — må 99 99 22 „ 10 nedifr. — — SS. 51, 52 (i brädden). 99 99 25 7 99 — af Utskotts — vid Utskotts 99 99 26 „ 7 uppifr. — än att — än att de 99 99 99 29 „ 2 99 — kungörelse — kungörelser 14. „ 9 3 99 — tjenst en —— tjensten V 99 99 99 14 „ 14 99 — Jfr. R.F. SS. 27,1 .. . .... . - 30, 59. i C 17 „ 10 99 — Kamarens — Kamrarnas 99 99 18 „ 15 99 — Ecclesistik — Ecclesiastik 99 99 99 99 99 „ 12 nedifr. — afgifna — afgifva 99 23 2 99 —. ega — de ega 99 99 99 44 » 11 uppifr. — för Riksens — af Riksens 45 3 nedifr. — 55—104 — 55, 104 99 99 *9 50 „ 16 99 — Kamrarnes — Kamrarnes 99 99 99 51 9 99 — Kamrarne — Kamrarne 99 99 99 55 3 99 —. stadgar — stadgar 99 99 99 99 56 „ 9, 10 uppifr. — när Riksdagen upplöses — när Riksdagen upplöses 15. „ 17 „ 13 nedifr. — såsom — sådane 99 9y 99 99 33 1 uppifr. — hvilken — hvilket 35 3 99 — momen — momenter 99 8 nedifr. — Med — Men 99 36 „ 18 99 —. i båda — både i 99 yy 99 99 41 5 uppifr. — är — äro 44 8 nedifr. — 31 ... 30 45 „ 19,18 99 — fullmagten — folk mag ten 99 16. 1 „ 12 99 — misshagade — misshaga de 99 yy 99 99 18 5 uppifr. — före — för 19 9 nedifr.
— Blifve — Olifver 99 25 » 16 uppifr. — berättigade — berättigad O 99 26 „ 17 nedifr. — skulder — och skulder 99 97 99 99 33 2 99 — hvilka personer —• hvilka 99 99 35 2 uppifr. — sagdt — sagd 99 99 99 5» „ 15 99 — sagdt — sagd Bih. till R- St.
Prot. i845j 3 Sami, 18 Haft. STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Berg, 1845.
Constitutions-Utskottets Utlåtande, N.-o 3t.
i N:o 3x. Ank. till Exp.-Utsk. d. 6 Mars, kl. i e. m Utlåtande till Riksens Ständer, angående z:ne Stånds återremisser å Memorialet JY:o 22.
Constitutions-Utskottets uti memorialet N:o 22 afgifna förslag, angående tillägg till 72 §. Regerings-Formen, hafva Preste- och Borgare-Stånden, enligt Protocolls-utdrag af den 17 och 29 nästlidne Januari, antagit att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Rikdag, hvaremot Ridderskapet och Adeln, under den 28 i nämnde månad, till Utskottet hänvisat, såsom sin gemensamma tanke, den anmärkning, att ”de af Utskottet föreslagna tillägg vid herörde §. icke äro nödige eller nyttige,” — samt Bonde-Ståndet, under den a5 i samma månad, jemväl återremitterat memorialet, med förklarande af Ståndets gemensamma tanke, att ”det för sin del icke ansåge de af Utskottet föreslagna tillägg till 72 §. Regerings-Formen erfordras.” Enligt 2 mom. 56 §.
Regerings-Formen, åligger Constitutions-Utskottet, då det i afseende på något af Utskottet afgifvet förslag till grundlagsändring emottagit anmärkningar från ett eller flere Riksstånd, att ”samtlige Riksståndens tankar till ett helt utlåtande sammanjemka och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte sill samllige Riks-Ståndens behandlande anmäla.”
Det är uppenbart, att berörde sa minan jemknings-rföreskrift endast afser det förhållande, då Riks-Stånden äro i hufvudsaken ense och blott skilja sig i detalj-frågor, så att hufvudfrågan efter sammanjemkning, eller, efter antagande af den ena eller andra redactionen, kan, i alla händelser, hvila till nästa Riksdag, att då slutligen afgöras.
Men i förevarande fall hafva tvänne
Stånd godkännt och tvänne förkastat förslaget.
Att hopjemka af slag med bifall är icke möjligt.
Constitutions-Utskottet fördenskull bordt taga i öfvervägande, hvilken annan behandling af ärendet här må ega rum, måste Utskottet erkänna, att Grundlagarnes föreskrifter, med hänsigt till dylika händelser, hvarken äro klara eller fullständiga.
Prot. 1S4S. 3 Sami. 1g Ha/t.
I Constitutions-Utskottets Utlåtandej iV.-o 3f.
Vid föregående Riksmöten intill det sistförflutna, oell serdeles under i834 års Riksdag, liar Constitutions-Utskottet, med åberopande af 56 och 81 §§. Regerings-Formen samt 29 §.
Riksdags-Ordningen, vidhållit den mening, att en af Utskottet väckt fråga om ändring i Grundlag icke kan definitivt förkastas å samma Riksdag, hvarunder den blifvit beredd, — att Riksens Ständer således väl ega att om Utskottets förslag å samma Riksdag öfverlägga och yttra gemensamma tankar, men att, ehvad behandling förslaget må i öfrigt vinna, ett fullständigt beredt utlåtande, om ock genom förstärkt Constitutions-Utskott slutligen jemkadt, alltid skall qvarstå, för att till nästa Ständers afgörande öfverlemnas.
Deremot utvecklade nästlidne Riksdags Constitutions-Utskott, uti memorialet N:o 34 den 3i Augusti 1840, den åsigt, att förbudet i 56 §.
Regerings-Formen emot beslut om en grundlags-förändring å samma Riksdag, då den blifvit föreslagen, icke tillika innefattar förbud mot förslagets omedelbara förhastande; till följd hvaraf Utskottet, äfven vid de tillfällen ander Riksdagens fortgång, när ett eller flere
Stånd helt och hållet ogillat något af Utskottet unner samma Riksdag afgifvet grundlags-ändrings-förslag, utan att foga sig efter Medstånds godkännande beslut, föreslog omröstning i Förstärkt Constitutions-Utskott för afgörandet af frågan, huruvida förslaget borde till nästa Riksdag hvila, eller ej.
I valet mellan dessa skiljaktiga tolknings-prsejudicat, har Constitutions-Utskottet för behandling af nu ifrågavarande från tvänne Riks-Stånd erhållna återremiss, genom votering, stannat i det beslut, att, ehuru i likhet med 1840 års Constitutions-Utskott, medgifvande Riksens Ständers, väl icke i Grundlagen klart uttryckta, men likväl under flera Riksdagar utöfvade, rätt att förkasta ett af Utskottet ingifvet grundlags-ändrings-förslag vid samma Riksdag, som det blifvit framstäldt, dock icke deraf draga den följd, att i den nu förevarande frågan, der tvänne Stånd gillat och tvänne Stånd ogillat förslaget, omröstning i förstärkt Utskott bör ega rum.
Såsom grund för detta beslut har Utskottet ansett sig böra åberopa ordalydelsen uti sista perioden af 56 §.
Regerings-Formen, som stadgar, att, då ”något Stånds tankar i någon eller några delar blifva skiljaktiga från de öfrigas, och samma Stånd sig icke efter de öfriga fogar,” Förstärkt Constitutions-Utskott bör "genom omröstning skiljaktigheterna förena, och det dymedelst fullständigt beredda utlåtandet sedan hvila till Riksens Ständers afgörande, såsom ofvan sagdt är.’*
Emot det af Utskottet framlagda förslaget 0111 tillägg uti 72 §.
Regerings-Formen hafva icke anmärkningar i några delar blifvit fram Constilutions-Ulskottets Utlåtande, N:o 3l. * O ställde, utan de begge återremitterande
Ståndens gemensamma tanka har förklarats vara, att hela förslaget borde, såsom obehöfligt, ogillas; och omröstning uti Förstärkt Constilutions-Utskott i denna fråga skulle fördenskull icke hafva till föremål att förena skiljaktiga beslut angående detaljerna af det förslag, som, enligt bokstafliga lydelsen af 2 mom. 56 § RegeringsFormen, skall efter omröstningen finnas qvar att hvila till nästföljande Riksdag, utan tvärtom kunna leda till den följd, att intet förslag blefve sorn hvilande antaget.
På denna grund, och med ledning af ^5 §.
Riksdagsordningen, som synes medgifva, att frågor om grundlags-förändringar, hvilka visserligen kunna förfalla, icke böra, när två Stånd stannat mot två i beslutet, huruvida förslagen skola såsom hvilande vara eller icke vara till, dragas under omröstning i det Förstärkta Constitutions-Utskottet, finner Utskottet återremissen af dess memorial
N:o 22 icke föranleda någon annan åtgärd, än en vördsam hemställan till Högloft.
Ridderskapet och Adeln samt Hederv. Bonde-Ståndet, att efter de öfriga Stånden, hvilka de föreslagna tilläggen till 72 §.
Regerings-Formen såsom hvilande antagit, sig foga; anseende, i vidrigt fall, Utskottet frågan om dessa tillägg hafva förfallit.
Af vice Talmannen Herr Brinck: "Ifrågavarande memorial synes mig nära nog utgöra en slags reservation emot sjelfva den deri innehållne slutmening, hvadan någon vederläggning af de i densamma uttryckta åsigter just icke förefaller serdeles af behofvet påkallad.
Men jag har dock vid detta tillfälle icke ansett mig böra med tystnad förbigå denna Utskottets åtgärd, hvarigenom det ostridigt trädt utom gränsen för sin constitutionella magtulöfning och tillåtit sig en tolkning af grundlagen, hvilken är alltför fri, att kunna ens benämnas noggran, än mindre bokstaflig.
Alla sedan år 1809 inträffade Riksdagars opinion har, med ett enda undantag för 1840 års, deri förenat sig, att ett af Constitutions-Utskottet tillstyrkt grundlags-ändrings-förslag icke skulle kunna förfalla, äfven om det vid första Riksdagen för dess behandling möttes af alla Fyra Ståndens samfällda ogillande.
Nu går man med ens, utan föregående förmedlande åtgärder, ända derhän, att decretera, det ett dylikt grundlags-ändrings-förslag, af två Stånd bifallet, 4 Constitutions-Utskottets Utlåtande, N:o 3t. af tvänne underkändt, skulle erfara ett vidrigare öde, än, under de föregående stadierna af vår constitutionella Stats-utbildning, ett af alla fyra Stånden unanirat förkastadt grundlags-ändrings-försiag.
En sådan tolkning, hvilken man kanske utan orättvisa skulle kunna nämna våldsam och tvungen, kan jag under intet vilkor biträda.
Jag tror, så vidt jag lyckats uppfatta grundlagens anda och bokstaf, att, der två Stånd, i fråga om en dylik grundlags-förändring, stanna emot två, saken alltid måste afgöras genom votering i förstärkt Constitutions-Utskott, ja! att till och med sålunda måste förfaras, om endast ett Stånd stannar i minoriteten mot de öfriga trenne.
Någorlunda i samma anda tyckes äfven Utskottet hafva läst sin grundlag, då Utskottet, i memorialet N:o 33 till Rikets Ständer, föreslår den förändring i lydelserna af 56 och 8i §§. R. F., att, derest tvänne Stånd, i fråga om en grundlags-ändring, stanna mot tvänne, saken skulle anses förfallen.
Stöde något dylikt att finna i de redan för handen varande, ofvan citerade, §§ , hvarföre då föreslå en dylik ändring?
sådant vore ju, i delta fall, en fullkomlig öfverflödsgerning.
Utan tvifvel har Utskottet haft för afsigt att i memorialen N:o 3i och 3a, anticipera på framgången af detta med så mycken värme omfattade älsklingsförslag, men härvid har Utskottet alldeles lemnat å sido, att dermed tjenligast bordt fördröjas, till dess förslaget hunnit blifva Lag.
Emedlertid torde det vara Utskottets ovedersägliga pligt att, genom inbjudning till de Riks-Stånd, som afstyrkt ett dylikt grundlagsändringsförslag, söka förmå dem att biträda de öfriga Ståndens i ämnet ytt - rade tanka, samt att, derest ett dylikt jemkningsförsök skulle gå om intet, till Rikets Ständer inkomma med förslag till votering i Förstärkt Constitutions-Utskott. ” Af Herr Ekholm: '"Den tolkning, Constitutions-Utskottets lyckligare hälft, i det nu till Rikets Ständer afgående Betänkandet, sökt att gifva åt 56 §. af Regerings-Formen, torde vid närmare skärskådan befinnas icke bestå profvet.
Så väl af lydelsen i denna, som 8i §. samma grundlag, svnes del, att ett af Utskottet tillstyrkt förslag, derest det icke af alla Riks-Stånden förkastades, men olika meningar eller skiljaktiga anmärkningar deröfver sig inom Stånden yppade, först skall till Utskottet återremitteras, hvilket det då åligger att de stridiga tankarne sammanjemka.
Vidare och om Riks-Stånden icke uti detta sammanjemkningsförslag instämma, utan endast ett Stånd skulle vid dess tillkännagifne mening förblifva, synes det vara klart, att ärendet icke må förfalla, utan att frågan nödvändigt måste slitas uti Constitutions-Utskottets Utlåtande N.o 3i.
B uti förstärkt Constitutions-Utskott.
Att Utskottet, jemte framställning af dess saminanjemknings-förslag, till Rikets Ständer ingår med alternativ, i händelse det förstnämnde icke antages, lärer grunda sig på praxis, men är icke med grundlagen förenligt, derföre att ett olika förhållande uppstår, om ytterligare ett Riks-Stånd öfvergår till antagande af sammanjemknings-förslaget emot det, att tvänne
Stånd vidblifva deras beslut eller ock afslå håde det ena och andra.
Men dock torde det inses, att Constitutions-Utskottet icke är befogadt såsom alternativ föreslå, att frågan, den må nu med eller ulan förändringar vara af tvänne
Stånd antagen, skall förfalla.
Man har i detta afseende åberopat ^5 §.
Riksdags-Ordningen, men denna utesluter påtagligen grundlags-frågor, emedan sådana erfordra antagandet af alla fyra Stånden för att slutligen godkännas.
Heldre hade man vid tvekan om rätta förståndet af 56 §.
Regerings-Formen, hvilken likväl icke, enligt mitt förmenande, eger rum, bordt söka analogie med 8i §.
Regerings-Formen, hvilken förklarar, hvad Kongl. Maj:ts Propositioner angår, att tili och med om Constitutions-Utskottet afstyrkt bifall dertill, dessa dock böra hvila tillbehandling vid påföljande Riksdag, om tvänne Stånd förklarat sig derföre.