Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Alt om än det kunde antagas, att 6 Zag- samt A, Besv.- o. Oec.-Ulsk.
IV-o 33.
Boskaps-egarea är lika pligtig bidraga till fredande af grannens åker och äng, som denne att sätta sina egor och grödor i försvarstillstånd mot andras kreatur, följde deraf likväl icke annat än skyldighet för Boskaps-egaren, att, genom vård och fängsel, afhålla den från ohägnad å andras egor, deraf åter endast godtyckligt kunde göras sådan tillämpning, alt egare af utmark och beteshage skulle taga del i hägnad mot angränsande hemmans-egor; helst på flere ställen boskapen icke vallas å utmarken , utan hålles inom beteshagar, som af Jordegaren sjelf infredas, derföre att de icke gränsa intill andras egor; hvartill kommer, att inom skogsbyggden i allmänhet
Stängsel-skyldigheten för en vidsträckt utmark mot en annan bys aflägsna åkergärden och ängar blefve serdeles betungande, äfven i afseende å förbindelsen att gälda skadan af boskaps-bete å dessa egor, som af Stängsel-skyldigheten blefve en följd; och ehuruväl det syntes billigt, att, då skog och utmark vore af god och bördig beskaffenhet, egaren deraf vidkännes delaktighet i hägnadsbesväret, inträffade åter ett motsatt förhållande på de orter, der utmarken är vidsträckt, men stenbunden, bergaktig, ljungbeväxt och ofruktbar. 3:o Att Stängsel-skyldighetens fördel - Lag- samt A. Besv.- o. Oec.-Vtsk.
N.o 33. 7 ning till hälften på hvardera af de sammanstötande hemmanens egare, utan afseende å ego-rymd eller hemmantal , å ena eller andra sidan, skulle medföra olägenheter, öfvervägande den dermed åsyftade lätthet i tillämpningen, och blifva orättvist betungande för Innehafvare af mindre hemmansdelar, serdeles 1 händelse, vid verkställd delning af jorden, sådane hemmansdelar fått sina ego-lotter i två eller flere skiften, hvarföre den i allmänna Lagen, 5 Gap. 2 §.
Byggninga-Balken antydda, och genom 1802 års Stängsel-Förordning närmare utvecklade grundsatts, "att den by, som för mera ligger, bör gärda mer, och den mindre, som för mindre ligger,” äfven framgent borde bibehållas.
I detta afseende har vidare blifvit yttradt, att fördelning af Rågångs-stängsel mellan serskilda skiftes-lag och enstaka hemman, det rätta närmast skulle träffas, om det enaskiftes-lagets eller enstaka hemmanets ego-rymd jemfördes med det andras, och hägnaden i förhållande dertill utgjordes; men äfven deraf skulle mångfaldiga olägenheter, och deribland öfver höfvan ökade kostnader, uppkomma; hvarföre hemmantalet ansetts böra tjena till grund, såsom det enda vilkor, hvarunder det ena skiftes-lagets förhållande i stängsel till det andra rätteligen uppenbarar sig; dock borde, der åker 8 Lag- samt A. Besv.- o. Oec.-Utsk, Bet.
N.-o 33. och äng möta hvarandra, förmedlade hemmantalet, samt i skog, betes- och ut-mark, oförmedlade hemmantalet tjena till delliingsgrund, och markens beskaffenhet, sådan den vid delnings-tillfället befinnes, såsom utmärkande större eller mindre behof och nytta af hägnaden, alltid afses; men skulle fråga uppstå om hägnad i skog och mark mellan sådana skiftes-lag och enstaka hemman, som förut deri varit samfälligt och legat oskiftade, borde stadgandet derom i 1802 års Förordning bibehållas, att nemligen hvarje hemman i hägnaden erhöll del efter samma förhållande, som hemmanet bekommit egor i skog och mark; och borde jemväl, såsom följd häraf, då åker och äng stöta till skog, betesmark eller utmark, å ena sidan, förmedlade och, å den andra, oförmedlade hemmantalet följas, med iakttagande likväl, att noga utrönas bör i hvad mer eller mindre mon Utmarks-innehafvaren kan af stäng o sein draga fördel, och Stängsel-skyldigheten, i förhållande dertill, i grader bestämmas till i, |, i eller minst mot hvad annars efter hemmantalet belöper; och kunde undersökningen och uppskattningen häraf lämpligen'ske af 2:ne till biträde vid egodelningar valde Gode Män, samt jemkning i uppskattningen sökas på Lag- samt A. Be.sv.- o. Oec.-Utsk.
Bet. lV:o 33. 9 enahanda sätt, sora för ändring i sjelfva delningen är förordnadt; samt 4:o
Att föreslagna Stadgarne, uti 2 ”Att om odling verkställes till åker och äng af skogs- och betes-mark, som, vid rä-gång, skiftes-lag eller enstaka hemman emellan, möter åker, äng eller inrösningsjord, skall hvardera sidan hålla halfva stängselnsamt uti 11 §., "att hvarken förut förrättade och fastställde stängseldelningar eller
Domstols gifna laga kraft egande Utslag, hvarigenom Stängsel-skyldighet, enligt förra Författningar, blifvit bestämd, måge hindra eller ligga i vägen för Stängsel-skyldighetens reglering i likhet med Förslagets innehåll,” skulle icke allenast föranleda ständiga förändringar och jemkningar af redan skedda och framdeles skeende stängsel-delningar, än äfven dymedelst åstadkomma hvarjehanda oredor och osäkerhet i rättsförhållanden, samt deraf följande Rättegångar; med afseende hvarå yrkadt blifvit, att enahanda grund för stängsel-skyldighetens fördelning måtte ega rum, ehvad jorden redan blifvit, eller anses kunna, såsom Inrösningsjord beräknas, samt att stängsel-delningar, förrättade efter redan fastställda En-skiften och Laga skiften, ej må rubbas på annat sätt, än lill jemkning efter blifvande Stäng - A. io Xng- samt A. Besv.- o. Oec.-Utsk.
N.o 33. sel-grunder för de Delegare, som kunna befinnas lidande.
Detta allt hafva Utskotten tagit i öfvervägande; och ehuruväl rigtigheten af den grundsatts icke kan ifrågaställas, att Jordegare, som fått sina egor skiftade och till gränsor bestämda, bör ega ostridig rätt att få dem så afskiljde från angränsande grannars, att icke något hinder eller intrång i ett fritt begagnande deraf må kunna göras, hvarförutan ändamålet af skiftet skulle till det hufvudsakligaste gå förloradt, anse dock Utskotten sig icke böra underlåta att, med afseende å de dryga, jorbruket se. deles betungande och i följd deraf för drlsammas upphjelpande i väsendtlig måtto hinderliga kostnader, som hägnads-skyldigheten medförer, fästa uppmärksamhet derå, att, efter hvad af andra länders erfarenhet vitsordas, stängsel icke allestädes ovilkorligen erfordras för att åstadkomma hägn och fred grannars egor emellan.
På slättbygden i vissa trakter af Skåne, Skaraborgs Län och Östergöthland, der landet är mera bebodt, och hvarest, i den mon jorden är bördigare, egoområdena äro inskränktare, anse Utskotten otvifvelaktigt, att, genom boskapens vallning, behofvet af stängsel till ganska stor del skulle kunna minskas, om ej alldeles Lag- samt A. Besv.- o. Oec.-Utsk.
N:o 33. 11 upphöra, deraf fördelen blefve desto större, helst stängsel-besväret och thy åtföljande kostnad i dessa trakter är kännbarare än på andra, dels i anseende till saknad tillgång å stängsel-ämnen, dels ock derför, att en icke ringa del af den inskränkta men bördiga jordrymden derigenom borttages; hvaremot i skogs-trakterna stängsel oundvikligen torde erfordras för att hålla fred emellan de serskilda ego-lotterna.
Härifrån hemta Utskotten stöd för den öfvertjrgelse, att rättigheten icke bör vara ovilkorlig att fordra grannes deltagande i stängsel, utan att det bör bero af Gode Mäns undersökning och utlåtande, huruvida locala förhållanden medgifva att ändamålet kan vinnas genom boskapens vallning i stället för stängsels uppförande.
Hvad angår de Jordegares rätt alt stängsel fordra, som med hvarandra i tegskifte ligga, så lärer en slik rättighet dein icke kunna tilläggas, dels derföre attingen säkerhet finnes för besittningen af den ena eller andra jordlotten, så länge massan är odelad, dels emedan Stängsel-skyldigheten i dessa samfälligheter blefve mångdubblad, och dymedelst så kostsam, att den sannolikt skulle medtaga jordens hela behållna afkastning.
Det synes derföre vara oemotsägligt rätt, att den, som vill hafva sina 12 Lag- samt A• Besv.- o, Oec.-Utsk.
N.o 33 egor frånstängde andras, dessförinnan bör hafva dem frånskiftade, och att honom såled es i annat fall ensam åligger att bekosta den stängsel, lian endast för egen fördel åstundan Beträffande åter Så väl frågan om Utmarks-egares skyldighet att deltaga i hägnad mot åker och äng, som äfven den föreslagna förändrade grunden för Stängselskyldighetens fördelning
Jordegare emellan, finna Utskotten, med afseende å de deremot framställda, här förut upptagna, anmärkningar, betänkligt, att för närvarande tillstyrka bifall till dessa hufvudsakliga förändringar i nu gällande Lagstadganden.
Det kan väl icke bestridas, att, der utmarken är af god och bördig beskaffenhet, fordrar billighet och rättvisa, att dess egare- deltager i upprättande och underhållande af den stängsel, som frånskiljer denna mark grannens åker och äng; och denna billighet framträder klarast å de flere ställen, hvarest utmarkerna till större delen blifvit odlade, och nu befinnas utgöra åkrar och ängar, mången gång af vida större bördighet och värde, än de angränsande odal-inegorna; men, å andra sidan åter, bör i betraktande komma, att i Rikets nästan alla Provincer finnas stora och betydliga skogstrakter af den beskaffenhet, att Lag-' samt A. Besv.- o. Oec.-Vtsk.
13 de icke annorlunda kunna till boskapsbete användas, än att derifrån infredas serskilda beteshagar å sådana ställen, som dertill finnas tjenliga ; och, under sådana förhållanden, är det tvifvel underkastadtom eller lill hvad del Utmarks-egaren rättsenligt må kunna tillförbindas att deltaga i en hägnad, deraf han har föga eller intet gagn.
Likaledes måste det medgifvas, alt de uti Kongl.
Förordningen den 9 Februarii 1802 bestämda grunder för Stängsel-skyldighetens fördelning mången gång i tillämpningen medföra verklig orättvisa, samt att för vissa locala förhållanden, och der jorden i allmänhet är af någorlunda jemngod beskaffenhet, samt betydlig skillnad icke eger rum mellan Hemmans-delarnas storlek, vore den föreslagna förändrade delningsgrunden den mest lämpliga, likasom den eger en bestämd fördel deruti, att den är enkel och för hvar och en lättfattlig, så att serskildt biträde för stängseldelnings upprättande, i enlighet dermed, icke kan blifva erforderligt.
Genom antagande af denna delningsgrund, skulle likväl den mindre Hemmans-egaren få vidkännas en betydligt ökad, dess förmåga mången gång måhända öfverstigande, Stängsel-skyldighet; äfvensom de jordegare, hvilka vid i4 hag- samt A. Fc.iv.- o.Oec.-Utsk.
N.o 33. verkstäldt ego-skifte fält taga af den sämre jorden till större rymd, eller de, hvilka erhållit sina egor i flere serskilda lotter, icke allenast komma att vidkännas dessa olägenheter, utan äfven den af ökad, ända Lill fördubblad, Stängselskyldighet.
Då nu härtill kommer: att, genom antagande af en ny, från den förut gällande så väsendtligen afvikande grund för Stängsel-skyldigbetens fördelning, rubbning skulle komma att ega rum i de redan bestämda förhållanden Jordegare emellan i detta afseende; att ändringar i Stadganden, som äro af större allmän omfattning och inverkan på Medborgares enskilda oeconomiska ställning, böra med yttersta varsamhet ti 11— vägabringas, samt att det framställda Förslaget icke kunnat blifva tillräckligen kändt af den jordbrukande allmänheten, hvilkens rätt derunder egentligast är beroende, anse Utskotten sig böra föreslå Rikets Höglofl.
Maj:t i underdånighet anhålla, att ifrågavarande Lagförslags pröfning, och deraf följande antagande eller icke-antagande, måtte få hvila till Ständernas nästa sammanträde , samt att emedlertid Förslaget, jemte Högsta
Domstolens deröf - Z«g- sami A. Be sv.- o. Oec.-Utsk.
N.o 33. i5 ver afgifna utlåtande och Lag-Comitéens bifogade Motiv till 5 Capitlet Byggninga-Balken i nya Civil-LagFörslaget, måtte pä allmän bekostnad tryckas, samt lämpliga antal exemplar deraf öfverlännäs till Länens Hil sh å l
In i ngs- Sällskap , för att genom dessas försorg komma Allmänheten tillhanda och blifva af den kändt.
I följd häraf och då det icke skulle vara lämpligt att föreslå partiela ändringar uti en Författning, om fullkomlig omarbetning hvaraf fråga blifvit väckt och ansetts höra bero af framtida pröfning, förmoda Utskotten något serskildt yttrande icke vara erforderligt, hvarken öfver Förslagets detailföreskrifter och deremot gjorda anmärkningar, såsom i de flesta fall omedelbart beroende af antagandet eller ogillandet af de här förut antydda hufvudgrunder, eller i anledning ,af Riksdags-Fullmägtigen Johan Anderssonsj från Upsala Län, afgifna förslag till ändringari vissa §§. af Kongl. Förordningen den 9 Februarii 1802; äfvensom Vice-Talmannen Jon Jonssons Motion, vid detta förhållande, torde böra förfalla.
Vidkommande slutligen Riksdags-Fullmägtigen Peter Perssons ^ från Calmar Län, framställning om behofvetafen Författning, 16 Lag- samt A. Besv.- o. Oec.-Utsk.
N.-o 33. hvarigenom bestämdes sättet att vinna fastställelse å delning af stängsel, när sådan delning äskas, utan att egorna undergå laga skifte; så enär, efter Utskottens förmenande, det är tydligt klart, att endast sådana stängseldelningar, som i sammanhang med laga skifte å jorden verkställas, höra gemensamt med skiftet underkastas Egodelnings-Rättens pröfning; men alt alla andra utan sammanhang med skifte verkställda stängsel-delningar tillhöra vederbörande Härads-Rätts upptagande; alltså anse Utskotten Petter Perssons Motion icke föranleda till någon åtgärd.
STOCKHOLM, tryckt i Ecksteinska Boktryckeriet, 183g. % N:o 34.
Ankom till Éxped.
Utskottet d. 29 Maji 1829.
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 6, rörande väckt fråga, att Rådstufvu- och Kämners-Rätter må erhålla exemplar af utkommande Författningar; äfvensom Kämners-Rätterne må tillhandahållas den så kallade Författnings-Samlingen.
Till Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten har ofvanstående Betänkande blifvit åter-remitteradt, på grund af följande dervid gjorde anmärkningar:
Hos Höglofb Ridderskapet och Adeln har Herr Rosenbladj Bernhard , i anledning af Utskottens Förslag, att årstrycket måtte utdeJas till alla Autoriteter, på sätt som före Författnings-Samlingens utgifvan Bih. t, R, St.
Prat, 1828 och 1829, j Sami, 2 Afd.
I i3:de H:t.
2 Lag- samt Allm. Besv.o. Oec.
N.-o 3^. de egde runi, hvarigenom utdelning af nämnde Samling skulle kunna anses mindre behöflig, uti skriftligt anförande yttrat sig visserligen ej hafva något att erinra dervid, att rättelse må ske i Samlingens långsamma utgifvande, orri dermed tillgått mindre ordentligt, samt att det måhända vore lämpligt, att Rikets Ständer hos Kongl.
Maj:t framställde underdånig anhållan om reglering af Författnings-utdelningen i allmänhet, på det, efter pröfning af förhållandet och orsakerna till dröjsmålet, de åtgärder till rättelse och conlroll för framtiden måtte vidtagas, som sakens vigt fordrade.
Men detta ändamål skulle icke kunna, på sätt Utskotten hemställt, vinnas genom årstryckets utdelande på gamla sättet.
Ty då, oaktadt gällande Författningar föreskrifva, att Städerna höra erhålla vissa exemplar af årstrycket för Rådstufvu- och Kämners-Rätter, klagomål öfver bristande utdelning deraf kunnat inträffa, måste sådant visa, alt orsaken igenfinnes i en felaktig utdelning af årstrycket, men icke i den omständighet, att Magistraterne, utom det stadgade antalet exemplar af årstrycket, undfå ett exemplar af Författningssamlingen.
Återställdes nu utdelningen på sin förra fot, så kunde ju exemplaren af årstrycket uteblifva på samma sätt man nu öfverklagat, och velat lägga Författnings - 4 Lag- samt Allm.
JV.-o 3j teter, äfvensom Kyrkorne och Konungens Missioner vid främmande hof; och har, såsom skäl för förslaget i sistnämnde hänseende, blifvit anfördt, att Missionerne borde vara det ställe, hvarest både utrikes vistande Landsmän och främmande, som hafva behof att göra sig underrättade om i Sverige utkommande Författningar, deruti må vinna nödig upplysning.
Jemte af dessa skäl framställdt yrkande om åter-remiss af Betänkandet, har Herr Rosenblad slutligen meddelat den upplysning, att, i följd af träffade anstalter, med innevarande års början, den förändring till förekommande af Författnings-Samlingens långsamma utdelande skall blifvit vidtagen, att den tryckes på annat ställe än, men samtidigt med årstrycket, hvarigenom både skyndsamhet med utgifningen beredes och Samlingen vunnit i Typografiskt utseende.
Herr Hjerta, Gustafj har hufvudsakligen instämt i Herr Rosenblads nyss upptagne anförande, samt ansett det vara utom all fråga ganska nyttigt att fortsätta och till fullkomlighet bringa Författnings-Samlingen, hvars lifgifvande tillkommit i följd af Rikets senast församlade Ständers derom framställde önskan; och detta ändamål skulle utan svårighet ernås, om ej sådane £«g- samt Allm.
Uti. N. o $4- 3 Samlingens sentida meddelande till last.
Snarare torde det blifva mera lämpligt, att saken förblefve sådan den nu är, och att Städerne, jemte de exemplar af årstrycket, hvartill de äro berättigade, må få behålla hvar sitt exemplar af Författnings-Samlingen, hvilken, utom det att den innefattar ett Repertorium af alla vidtagna Regeringsbeslut, under året, äfven utgör en controll på årstryckets fullständiga utdelning.
Herr Rosenblad har vidare, ibland de flere ofta öfverklagade och af Motionairen jemväl anmälde olägenheter, som med nuvarande utdelning af det så kallade årstryc. ket äro förenade, anfört, att en autoritet icke kan känna, huruvida han deraf erhållit fullständig del, enär någon bestämd Nummerföljd derå icke finnes eller kan finnas, hvaraf den följd skall kunna inträffa, att en författning blifvit utgifven, inträdt i gällande kraft och äfven blifvit ändrad eller upphäfven, utan att kunskap derom af den till delfåendet berättigade erhålles förr, än nära 2 år derefter, då Registret utkommer.
Bästa utvägen att åstadkomma ordning och fullständighet i afseende på Författningars utdelande vore således, att årstrycket helt och hållet upphörde, och Förfatlnings-Samlingen deremot, såsom i andra Länder tillgår, tilldelades alla autori - Lag- samt Allm.
N-o 34■ 3 nja åtgärder vidtagas, sorn stå i strid mot dem nämnde Ständer beslutit.
Herr Friherre Ridderstolpe, Fredrik} har fästat uppmärksamhet derpå, att de exemplar af Förfatlnings-Samlingen, som utdelas i landsorterne, blifvit afsände till Post-Contoiren, som besörjt fördelningen deraf, hvaremot Läns-styrelserne haft detta bestyr med årstrycket.
Till förekommande af den oordning, som häraf ofta inträffat, har Friherren yttrat den önskan, att enhet i utdelningen kunde tillvägabringas på det sätt, att båda Samlingarne må utdelas genom Läns-styrelserne.
Herr von Hartmansdorffj, August_, som jemväl ansett en ordentligare utdelning af FÖrfattnings-Samlingen vara af behofvet påkallad, har tillagt den anmärkning att, då Motionairen yrkat det alla domstolar måtte erhålla hvar si It exemplar af utkommande Författningar, men Utskotten i Betänkandet endast tillstyrkt att Förordningar, Påbud, Kungörelser m. m. måge till erforderligt antal exemplar tilldelas de publika verken och Domstolarne, så borde det bestämdt uttryckas, att ”hvarje Domstol skulle erhålla sitt exemplar, oberoende deraf ”alt en Domare vore gemensam för flera ”Domstolar;” hvaruti Herr Ribbing, Arvidj jemväl instämt. 6 Z«g- samt Allm.
N.o 34.
Hos HögvÖrdige Preste-Ståndet har Herr Professoren Morén, fullständigt, och hos Vallöf]. Borgare-Ståndet, Herr Richert, i större korthet, men hägge likväl hufvudsakligen, mot Betänkandet framställt enahanda anmärkningar, som närmare äro upptagne i Herr Rosenblads ofvanåberopade skriftliga anförande, med undantag af hvad detsamma innehåller förslag derom att de utrikes Beskickningarne må tilldelas exemplar af Författnings-Samlingen; och hafva inom Borgare-Ståndet, i Herr Richerts yttrande och dermed förenade yrkande om åter-remiss af Betänkandet, instämt Herrar Helsingius, Zethelius, Rydström, Modin, Mattsson och Santesson; äfvensom Herr Landegren yttrat sig anse Herr Richerts förslag, att anhållan hos Kongl. Maj:t måtte framställas om sådane åtgärders vidtagande, hvarigenom Författnings-Samlingens ändamålsenliga utdelning må befordras, vara ganska fördelaktigt och antagligt, så vida berörde
Samling skall till allmäriheldtl kunna utkomma lika skyndsamt som årstrycket.
Utskotten, som tagit de gjorda anmärkningarne under öfvervägande, anse sig först böra tillkännagifva, att de med den i Betänkandet gjorde framställning om årstryckets framgena utdelande ingalunda åsyftat den så kallade Författnings-Samlingens .La"- samt Allm.
Besv. o. Oec. ZJtsk.
Ull. N.o 3.^. j upphörande.
Utskotten betvifla icke, att berörde Samling kan vara nyttig för både Embetsman och enskilde personer, hvartill ökad anledning kan bernias af de upplysningar, som blifvit lemnade om, med detta års början, vidtagne åtgärder, att bringa densamma tili större ändamålsenlighet.
Men då utkommande förordningar icke promulgeras genom Författnings-Samlingen, utan genom det så kallade årstrycket, och då det ingår i planen för Författnings-Samlingen, att utkommande författningar tryckas i oafbruten följd efter hvarandra, så att tomma sidor ej lemnäs,*—.deraf följer, att antalet af Författningar och deras vidlyftighet måste vara sådan, att de inrymmas på fullt eller fulla ark innan tryckning och utdelning kan ske, och således en Förordning, som upptager endast en eller annan sida, i afvaktan på det antal förordningar, som erfordras att fylla arket, möjligen kan blifva hvilande en a två månader, deremot samma förordning, promulgerad genom årstrycket, genast derefter blifvit till efterrättelse gällande,— lärer det icke kunna motsägas, att de Autoriteter, som skola tillämpa Förfaltningarne, hafva behof af att, genom årstrycket, deraf erhålla del, och hvarigenom det, på sätt Betänkandet innehåller, synts Utskotten mindre behöfligt, att samma förordningar, på allmän 8 Lag-samt Allm.
Vtsh. bekostnad serskildt genom Författnings-Samlingen meddelas samma Autoriteter.
Vid detta förhållande och enär, enligt Kongl. Majrts
Bref den 20 April 1825, de Embetsverk och Domstolar, till hvilka Författnings-Samlingen utdelas, höra erhålla ett i förhållande dertill minskadt exemplar af årstrycket, i följd hvaraf Lagmän och Häradshöfdingar nu mera icke erhålla del af det senare, utan endast af det förra, samt Magistraterne i Städerne undfå ett exemplar af Författnings-Samlingen i stället för ett exemplar af årstrycket, anse Utskotten den i Betänkandet tillstyrkta utdelning af årstrycket, hvilket i allt fall ej lärer helt och hållet kunna umbäras, tills vidare vara för ändamålet mest lämpligt och för Staten medföra minsta kostnad, och såsom en följd häraf tro Utskotten annat tillägg i förra beslutet nu icke böra ega rum, än att med det af Utskotten föreslagna utdelande af årstrycket jemväl till Autoriteter, som erhålla Författnings-Samlingen, måtte fortfara så länge och intilldessFörfattnings-Samlingen kan bringas till den fullkomlighet, att forfattningarnes promulgerande genom densamma må kunna ega rum, och således allt vidare behof af årstrycket derigenom upphöra; i hvilket fall den af Lag- samt Allm.
Uti-de IV: o 34• 9 Herr Friherre Ridderstolpe yrkade förändring i sättet för Författningssamlingens utdelande synes böra ega rum, hvaremot Utskotten finna betänkligt, att understödja Herr von Hartmansdorff^ förslag, att hvarje Domstol borde erhålla ett exemplar af hvarje författning, oberoende deraf, att en Domare vore gemensam för flera Domstolar, eftersom det åsyftade ändamålet derigenom åtminstone icke fullkomligt vinnes, men kostnaden i och för Författningars utdelande betydligt ökas.
Hvad slutligen angår Hr Rosenblads serskildt gjorde Motion om
Författningssamlingens utdelande till de utrikes Beskickningar ne; så enär Kgl.
Maj:t, uppå derom skeende vederbörlig anmälan, ej lärer förvägra desse Embetsmän, att i den ordning, sorn i Nåder för godt synes, erhålla del af de Författningar, hvarpå tillgång för dem pröfvas nödig; anse Utskotten en underdånig hemställan härom från Rikets Ständer ej vara lämplig eller af behofvet påkallad, och tillstyrka derföre, att förslaget i denna del utan afseende lemnäs.
Stockholm den 20 Maji 1829. io Lag- samt Allm.
Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N.o 35.
Utskottet den 29 Maji 1829.
Betänkande, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition med öfverlemnande af förslag till ny Prestvals-Förordning.
Med afseende å de många Besvär, som till Kongl. Majit inkommit öfver oordningar, Legångne vid Prest-val, och deraf uppkommet behof af en förbättrad Prest-vals-Förordning, bade, redan den 16 Julii 1821, Kongl. Majit åt vissa Comiterade uppdragit att granska ett, i sådant hänseende, uppgjordt förslag, hvilket Nådiga uppdrag