Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att skogstillgången småningom minskas är ögonskenligt; orsakerne härtill äro, utom hvad redan omnämts, nemligen den tilltagande folkmängdens 13 större behof af bränsle och verkställda odlingar i skogarne, Allmogens behof af kontant i Skogstrakterna, Kalkbruken och Bränvins-brännerierne, samt i sin mån, det sig förökande behofvet af gärdsle för den alltjemnt tilltagande inhägnaden af utmarken, likasom i följd af hemmansklyfning och jordafsöndring af hvarje jordlotts enskildta område.
Gärdesgårdarne på Gottland, redan af Linné berömda uti dess från trycket utgifna beskrifning öfver sin resa till Öland och Gottland, hafva ehuru skogsödande genom deras byggnadssätt, stora företräden framför dem, som vanligen brukas på fasta landet, med afseende på styrka och varaktighet; stenmurar i stället för gärdesgårdar användas allmänneligast endast uti det skoglösa Hoburgs Ting.
Äfven på Wisby Stads vidlyftiga ägor, der stenbrott äro nära till hands, får man icke se annat än vanliga gärdesgårdar, ehuru numera nästan all gärdsel måste inköpas.
Skogsbesparing främjas på ön egentligen äfven icke af annat än stenhusbyggnader, hvilka uppföras af kalksten så väl lill bonings- som uthus, samt derigenom att allmogen börjar begagna kakelugnar i stället för de förut allestädes brukade spisarne utan spjell, i hvilka en ständig eld underhölls hela vintern om.
Någon veterlig tillgång på bränntorf linnes icke på ön.
Kalktill verkningen är den enda, som kan hitföras, och utgör en betydlig näringsgren; den idkas vid 39 privilegierade kalkugnar, hvarförutan allmogen till husbehof begagnar så kallade kalkmilor.
Den i Wisby Stad privilegierade kalkugnen, hvartill 271 f kaster Kronans räntered, alt in natura levereras, äro anslägne, bär ännu namn af Kronougnen, ehuru den med ofvannämnde rättighet till ränteved, till privata blifvit såld, sedan der förut, för Kronans räkning, till kalk blifvit förbränd all den huggna sten, hvaraf Wisborgs slott var bygdt.
Den årliga kalktillverkningen vid de privilegierade ugnarne har endast med afseende å skogstillgången blifvit bestämd genom Kongl.
Brefvet af den 14 Juni 1806.
Den betydligt, mot förra tider, minskade afsättningen af denna vara har gjort en noggrannare kontroll öfver bränningen mindre behöflig.
Kalkbränningen vid samtlige kalkugnarne sysselsätter omkring 190 personer, men vid de flesta linnas ej särskilda kalkugnskarlar anställda, utan verkställes insättningen i ugnen och bränningen dels af tjenstehjon och till stor del af närboende allmoge på beting. 14 Beloppet af utskeppad kalk under loppet af de sednaste fem åren kan icke uppgifvas, enär sammandragen öfver utskeppningen icke uppgöras af Tullkammaren i Wisby och således derstädes icke slått att erhålla.
Fabriker, Bruk och öfriga JVäringar:
Vatten-sågarnes antal utgjorde vid sista Berättelsens afgifvande 218.
Och Mjölqvarnarnes 578.
Vid 1842 års slut uppgick antalet af Sågar till 212, Och af Mjölqvarnar till 578.
Flera husbehofs-sågqvarnar hafva tillkommit; men då enligt 1828 och 1835 årens författningar husbehofs såg- och mjölqvarnar, som numera anläggas, endast behöfva hos Konungens Befallningshafvande till annotation i Lands-Kontoret anmälas, möter svårighet, att, om anmälan underlåtes, kontrollera anläggningen.
Hästqvarnar i förening med tröskverken hafva till betydligt antal blifvit inrättade.
Pappersbruket vid Lummelund, som äger en förmånlig lokal i afseende på vattentillgång med öfverfall, har i produktens fullkomnande icke fortskridit.
Vid bruket sysselsättas nu sju arbetare.
Antalet af valkar till vadmals-beredning har icke blifvit ökadt; arbetet vid dem verkställes såsom vid qvarnar och sågar af allmogen sjelf, som vill hafva arbetet uträttadt.
Med den i närheten af Wisby uppförda stora stenbyggnad, i hufvudsakligt syfte att der inrätta en god valk, har det blott till en del lyckats, i och för den knappa vattentillgången.
Å den så kallade Ekholmen i Martebo Myr, hörande till Stora Mickelgårds och Skäggs hemman i Weskinde socken, der tegelbruk förut varit, meri för 70 å 80 år sedan nedlagts, har sådant bruk nu åter anlagts.
Vid tegelslagningen har hinder mött genom lerans blandning med kalk, men i den mån kalken kan frånskiljas blifva teglen utmärkt goda.
Tillverkningen uppgår till omkring 100,000, hälften tak- och hälften murtegel årligen.
Vid Klinte hamn är ett privilegieradt skeppsbyggeri, hvarvid åtta arbetare äro skattskrifne; byggnads-arbetet derstädes under förledet år uppskattades till 4,000 R:dr Banko.
Vid öfriga landthamnar låta der etablerade handlande så väl bygga som reparera sina fartyg. 15 I Sodia Häradet, men nära invid Staden, finnes ett oljeslageri och ett såpsjuderi, vid hvilka dock under sednare åren ingen tillverkning ägt runi.
I första rummet af dessa står fisket, sora idkas ständigt vid Wisby Stad och vid landthamnarne, samt å några andra få ställen af kusten, då väderleken det medgifver; derförutan på särskilda tider, i betydlig mån, på längre från stranden belägna grund, från fiskelägen, der allmogen har fiskbodar uppbygda; äfvenledes uti de i myrorna befintliga träsk.
Vid fisklägena, synnerligen i södra delen af ön, aflåtes fisk mindre mot kontant betalning, än i utbyte mot andra varor; ofta nog sker tillbytet af fisk endast mot traktering af öl, bränvin, kaffe, hvetebrödskakor m. 111.; några oordningar dervid äro dock högst sällsynta.
Befallningshafvande med konstitutoriaier försedda Hamn-Rätter, som vidmakthålla ordning och skick, enligt HamnOrdnibgen och särskilda fastställda öfverenskommelser.
Fiskarterna, som hufvudsakligen fångas i hafvet, äro: strömming, torsk, flundror och id.
Dock införas till landlmannens behof, hos hvilken salt fisk är en daglig rätt, närmare 2,000 tunnor årligen, förnämligast sill, utom hvad för Staden särskildt erfordras.
Införseln af sill sker det mesta af Norrska fartyg om våren.
Allmogen föredrager i allmänhet strömming framför sill; också är den strömming som fångas vid öijs kuster, af särdeles god beskaffenhet.
Fjällfisk fångas äfven icke obetydligt i hafvet, synnerligen på östra kusten och införes under lindrigare vinter och om våren lefvande i vattenkärl till afsalu i Wisby.
Vadmal tillverkas icke allenast till Provinsens behof utan äfven till afsalu, lill ett ungefärligt belopp af 13,000 alnar; den uppköpes ovalkad oell ut fö res lill största delen af Gårdfarihandlande, äfvensom något ull, deremot desse handlande ofta i utbyte återgifva Gottländskt vadmal efter undergången beredning och färgning; men deras afsalu i öfrigt består allt fortfarande hufvudsakligen uti det myckna annat kram de medföra, för hvilr kets betalande lagsökningar ofta äga runi.
Linne- och hamp-väfnader tillverkas på långt när icke till provinsens behof.
Jagt af skälar, egentligen på nordliga kusten af Fårön och södra udden af Näs Socken, är icke obetydlig, och lemnar årlig export af skälspäck 16 och hudar till ett värde aF närmare 3,000 R:dr.
Jagt af sjöfogel idkas uti myrorna och vid de flesta stränder, förnämligast vid utanför belägne holmar; men det skadliga gamla bruket med äggning eller äggens borttagande, har icke kunnat utrotas, helst sådant, fast sparsamt, i Jagtstadgan är tillåtet.
Den öfriga jagten idkas mest såsom nöje, men i afseende på fogel kunde jagten blifva en binäring för allmogen om espriten att dermed förnuftsenligt förfara står att införa.
Genom mera återhållsamhet med skyttet under förbuden tid afåret, samt genom räfvens betydliga förminskning, til 1- vägabragt genom de premier som härföre utgå så väl ifrån den allmänna Jagtkassan, bildad af bidrag från Socknarne, som ifrån Gottlands Skarpskv^tte- och Jägare-Gilles enskild ta kassa, har under de sednare åren nyttigt villebråd blifvit betydligt förökad t på ön.
Tjärutillverkningen, är oaktadt den minskade skogstillgången ännu i det närmaste tillräcklig för allmogens behof.
Saltpeter-tillverkningen, som här med lätthet kunde drifvas, och borde utgöra en allmän lönande binäring för landtmannen fortfar att aftyna.
Orsaken härtill torde förnämligast vara, förutom den skedda nedsättningen uti Kronans inlösningspriser, att ön allt sedan år 1827 varit förskonad från kännbar missväxt, hvarigenom välståndet hos allmogen tilltagit och gjort densamma i mindre behof af att genom besvärliga binäringar förskaffa sig penninge-inkomster.
Saltpeter-till verkningen: ....
År 1838 110 Lisp. 13 Skålp. „ 1839 43 „ 12 „ „ 1840 17 „ 5 „ „ 1841 31 „ 5 „ „ 1842 9 „ 10 „ Forlön tillflyter allmogen förnämligast genom kalkbruken så val för sten till ungnarne, som kalk ifrån en del af dem till lastageplatsen^, äfvensom för foror med varor ifrån de ofia inträffande strandningarne, synnerligast uti Länets sydligaste distrikt och på Fårön å hvilka ställen härflytande inkomster från dessa ofta inträffande olyckshändelser utgöra en betydlig binäring.
Allmogens vinterslöjder beslå, för kaflarne, förnämligast i skogshygge och trädarbeten; bland de sednare utgör förfärdigandet af tunnor till den osläckta 17 osläckta kalken en betydlig del i vissa Socknar; äfven Förfärdigas af några få temligen väl arbetade möbler och andra snickare-arbeten; forslingen af skogs-effekter upptager dock mästa tiden.
Qvinfolken sysselsätta sig med ullspinning och vadmals-väfning, samt stickning af tröjor och strumpor, äfven till afsalu.
I Öija Socken i Södra Häradet finnas goda sandstensbrott; men Sockenboerne hafva funnit sin räkning vid att hellre sjelfve sysselsätta sig med jordkruket, och öfverlåta mot en billig ersättning bearbetningen af dessa stenbrott åt sina grannar i den norr om dem belägna Fide Socken.
Ett stort antal slipstenar tillverkas här, hvilka utskeppas från den närbelägna Burgsvikshamu, till störta delen på allmogens egna fartyg.
Utom vid nyssnämnde hamn, hvarifrån allmogen idkar sjöfart förnämligast till Blekingska hamnar för utskeppning af spannemål, m. m., samt från de nordligaste landthamnarne med skeppning af kalk och på Fårön med saltadt fårkött, skälspeck och vadmal på Stockholm, idkar allmogen på få andra ställen annan sjöfart, än fisket, och ännu har den icke begagnat sig af den Nådigsl förundta rättigheten till fri seglation på de Danska Staterna, utom att en eller annan gång af de vanliga Blekingsfararne, slipsten och sandstens-block blifvit förda till Köpenhamn.
På Gottland äro under loppet af dessa fem åren byggda: Briggar . . 2. 99 Skonerter . . 2. inköpta: Skepp . . . 1. 99 Brigg . . . 1. 99 Skonerter . .12. 99 Galeaser . . 7. 99 Slupar . . . 6.
Under samma tid äro förolyckade: Galeaser . . 4.
Skonerter . . 3. försålda: Briggar.
. . 3. 99 Skonerter . . 3. 99 Galeas . 99 Jagt. . 99 Slup Femårs-Berättelse J~r, Gottlands Lån. 18 Sjö-farten har sysselsatt: Ar 18.18 ... 475 personer.
„ 1839 ... 444 „ 1840 ... 479 „ 1841 ... 497 „ 1842 . .'
. 491 Sjöfart idkas af allmogen och några andra landtboer såsom nämnd t är, nästan endast från Burgsvik i södra Fögderiet, samt i norra SI itö, Hellvik, Fårösund och Lutterhorns hamnar, med 13 fartyg om tillsammans 123 läster.
Vid alla större landthamnar hafva barlastplatser blifvit utstakade och vitesförbud utfärdade mot barlastens fordom allmänt brukliga utkastande i sjön.
Länet har blifvit indeladt i nya distrikter, på grund af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 9 Maj 1827 och den 16 Mars 1833, till byggande och underhållande af de vid landthamnarne befintliga lastbryggor och strandridare-boställen; de besvär mot denna nya indelning, som uti sednaste Femårs-Berättelse omförmältes, hafva blifvit afgjorda och indelningen fastställd, hvarefter nya lastbryggor vid hvilka mindre djupgående fartyg kunna tillägga, hafva blifvit uppförda vid Kapellshamn, Fårösund, Kylley, Burgsvik och Slitö.
Om tuppförandet af lastbrygga vid Katthammarsvik är kontrakt afslutadt; det återstår alltså endast 3:ne bryggor vid hvilkas utförande åtskilliga hinder hittills mött, men hvarom dock snart torde kunna kontraheras, nemligen: vid Klinte, Rohne och Ljugarn.
Landtmanna-handeln drifves i synnerhet med öns export artiklar, nemligen spannemåi, skogselFekter, sandstens-ai beten, ylle-tillverkningar , ull och något frukt, samt biand viktualier saltadt fårkölt.
Fisk, nötkött, fläsk, smör och talg exporteras sällan eller aldrig; det ringa deraf allmogen föryttrar, förslår icke till konsumtion inom landet.
Afsättnings-orter för landtmanna-varor äro så väl Wisby stad sorn 10 stycken landthamnar.
Torghandeln i Wisby, hvilken först 1831 tog sin början, har sedan dess så tilltagit, att de fordna upptingningarne på landet af matvaror, hvartill stadsboerne voro nödsakade, nästan alldeles upphört.
Eders Kongl. Maj:t har, uppå derom gjord underdånig ansökan Nådigst bifallit införandet af trenne krealurs-marknader på ön; de få år de fortgått 19 äro en för kort tid till bedömande af deras blifvande resultat, ehuru tillförseln af kreatur under de båda sednaste åren, under hvilka icke varit foderbrist, betydligt ökat sig.
Länet, som tillika utgör ett Stift, är indeladt i 2 hä- * rader, 2 domsagor, 1 lagsaga, sammanslagen med Södermanlands och Stockholms Läns, 2 fögderier, 10 Länsmans-distrikter, 3 Prosterier, 43 Pastorater, 8 Ka pel la nier, 93 Socknar med 91 Kyrkor.
Med afseende å Jägeristaten är Gottland förenadt med Calmare Län under ett Öfver-Jägmästaredistrict.
Ingen till Jägeri-staten börande personal finnes på Gottland.
Gottska Sandön, skattlagd i och för rotering till 1 mantal, tillhör norra häradet och Fårö pastoral.
Länet underhåller 2 Båtsmans-kompagnier, tillsammans 260 man; hvarje rote utgöres af i det närmaste 4 mantal.
Den förut oroterade ordinarie rotering underkastad jord, som finnes å ön, har blifvit indelad i 6 rotar.
Det öfverskott som ej kunnat indelas på någon bestämd rote utgör 3 5^ mantal.
På ön finnas 12 extra rotar indelade af s. k. privilegierad jord.
Aflägsenhet från hvarandra och särskildta förhållanden hafva verkat derhän att mantal af sistnämnde egenskap icke kunnat på viss rote fördelas, hvadan «-) mindre detta hemmantal än äfven de här ofvan anmärkte 3^- mantal komma att, i enlighet med författningarnas föreskrift, erlägga vacance-afgift.
Till öns försvar är en National-Beväring upprättad, bestående, med några bestämda undantag, af alla manspersoner mellan 15 och 50 år; den är indelad i artilleri, jägare, infanteri och pikförare; hela styrkan, befälet inbegripet, utgjorde år 1842 9,281 personer.
National-beväringen exerceras årligen en kortare tid; men under de sednare åren hafva endast artilleri och jägare till exercis varit sammandragne.
Gästgifvaregårdar finnas i norra häradet 28 stycken, innehållande 31-j.V mantal och i södra häradet 25 stycken, om 24| mantal.
Af gästgifvaregårdarne äro 30 ansedda som skjutsombytningsställen; utom vid de öfriga finnes endast en tillåten krog på landet.
Tulluppsyningsmännen hafva sedan 20 Drottning Christinas tid åtnjutit rättighet att ensamme hålla ta verner (eller krogar) vid landthamnarne, hvilka uti förenämnde antal icke äro inräknade.
För postens fortskaffande emellan Wisby och Klinte hamn, hvarifrån dei'i med en skonert eller båt, efter omständigheterna, afgår till Böda på Öland äro l-£s mantal anslagne till posthemman.
Under sommar-månacferne bar post-kommunikationen vunnit större säkerhet genom ett Postverket tillhörande litet ångfartyg med en machin af 16 hästars kraft som fortskaffar posten mellan Wisby och Westervik 2:ne gånger i veckan.
Gottland är för tullbevakning forsed t med en Tullkammare i Wisby och indeladt i 6 Strandbevaknings-Inspektors-distrikter, nemligen, Klinte, Rohne, Ljugarn, Katthammavsvik, Slitö och Kapellshamn, och i 4 Strand-, bevaknings-Uppsyningsmans-distrikter, nemligen : Westergarn, Burgsvik, Kylley och Fårösund.
Lotsar, under uppsigt af en Lotsfördelnings-Chef, äro stationerade uti Wisby stad, Westergarn, Klintehamn, Burgsvik, Enevik, Stockvik, Rohne, Ljugarn, Herrevik, Katthammarsvik, Slitö, S:t Olofsholm, Kylley, (hvilkets Lotsar äfven inlotsa till Lörje, Wallevik och Wärna), Lergraf, Fårösund, med särskilde Lotsar vid hvarje inlopp, Lutterhorn, Kapellshamn och Hallshuk.
I följd af år 1827 med jordägarne vid dessa lotsstationer uppgjorda kontrakter, hafva samtliga Lotsarne blifvit inrymde i besittning af åt dem upplåtna lägenheter.
Tabellen upptager det antal skattlagde tullmjölqvarnar, sorn för närvarande finnes i Länet.
Sedan sista Berättelsen hafva 6 qvarnar blifvit skattlagda, hvilkas räntor utgöra i krono-värdie 12 R:dr 4 sk. 11 r:st. 1 det bela har Länets Jordboks-summa härigenom ökats så, att dåden? samma, enligt sista Berättelsen utgjorde 12,204 R:dr 35 sk. 4 r:st., utgör densamma vid 1842 års slut 12,224 R:dr 8 sk. 9 r:st.
Tvenne Kungsgårdar finnas i Länet.
Den ena Roma kloster, är anslagen Landshöfdingen på lön, emot en arrende-afgift af 66 R:dr 32 sk.
Enligt nådigt förordnande är densamma nu utarrenderad på 30 år.
Den andra Kungsgården eller Wisborgs Kungsladugård är, sedan år 1794, med säteri-frihet, på 50 år donerad till framlidne Herr Öfversten af Klint och dess arfvingar.
Hvarken något Säteri eller Frälsehemman finnes i Länet.
Af uti Länet år 1837 befintliga ll-iA mantal kronohemman återstå nu endast mantal, oberäknadt Kungsgårdar.
Civila boställen och bohem man utgöra 15| mantal; Eklesiastika boställen 48A mantal; deraf äro Prestgårdar och Annex-hemman 44 och 4-| mantal Kapellans-boställen.
Tvenne betydliga intagor äro gjorda å Krono-allmänningen Jägare-backarne i Lau socken, hvilkas behörighet är af tvetydig beskaffenhet.
Krono-allmänningen Fjälemyr, som enligt hvad Eders Kongl. Maj:ts Kammar-Kollegii Circulair-bref af den 14 April 1824 föreskrifver, har blifvit skattlagd och i lotter fördelad samt försåld år 1840.
Krono-allmänningen Bod- och Öster-udd i Näs socken, som, enligt hvad Eders Kongl.
Maj:ts Kammar-Kollegii Circulair den 14 April 1824 föreskrifver, skulle försäljas, har blifvit skattlagd, och i lotter fördelad, försåld.
Af det betydliga antal från hemman afsöndrade lägenheter, hvilka till en stor del tillkommit genom förpantningar för penningelån, befinnas ganska mångå, hvarmed icke blifvit i den ordning förfaret, som Kongl. Förordningen den 19 December 1827 föreskrifver.
En stor del af sådana köpeathandlingar intagas dock vid Domstolarne i protokollet till den kraft och verkan lag förmår, hvarigenom allmogen anser dem för lagliga.
Numera har dock allmogens uppmärksamhet blifvit starkare väckt än genom de tillförene häremot gjorda varningar, inot otillbörligheten af så beskaffad besittningsrätt, derigenom att vid försäljning af så beskaffade sönderstyckade hemman den nya ägaren icke godkänt den förra ägarens jordupplåtelse, utan genom instämning vid Ilärads-Rält frånvunnit dem deras besittningar.
Med undantag af Kungsgårdarne finnas icke i Länet flera hemman tillhopa under samma namn eller vanliga större byar, utan endast, såsom här kallas, gårdar, hvaraf högst få öfverstiga 2 mantal.
Af i lotter klufna gårdar hafva de flesta undergått storskifte eller laga skifte.
Mot det fordna enskiftet mötte den svårighet, att sorn de flesta gårdars egor äro betydligt kringspridda (de finnas t. ex. som hafva sina egor på 20 olika ställen och i 7 socknar).
Så blefvo enskiften här på landet nästan icke annat än ett storskifte.
Denna spridning af eger har äfven på många ställen lagt stora hinder i vägen för laga skiften, hvilket föra nied t en underdånig anhållan, som vunnit Eders Kongl. Mäj:ls Nådiga Stadfästelse, genom Nådigt Förordnande af den 9 Juni 22 1832, alt i detta Län laga skifte icke får äga rum, der storskifte föregått, så vida icke alla delägare i gården förena sig derom att det begära.
Otvifvelakligt skulle det i framliden för hemmansägare och jordbruket i Länet vara högst fördelaktigt, oin en allmän ny indelning af gårdarnes egor kunde komma att äga runi.
Om behöfligheten af att vinna en sådan reglering blef af ortens Riksdagsmän vid sednaste Riksdag fråga väckt, hvilket föranledt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Förordnande af den 5 Maj 1841, att genom Komiterade undersöka frågan och uppgifva förslag för lämpligaste sättet att regleringen tillvägabringa.
Komiterade hafva funnit saken utan särdeles svårighet på så sätt kunna utföras att, i stället för att såsom hitintills här på landet ägt rum, hvarje särskild gård utgör ett skifteslag, skulle flere gårdar efter lokalens beskaffenhet sammanslås i hvarje skifteslag och är ett projekt härtill af Komiterade uppgjordt och det ingångna underdåniga förslaget bifogadt: troligen kan ingenting bättre än detta, när det kommer till utförande, befrämja jordbrukets framsteg på Gottland, när en hvar jordbrukare får sina nu spridda jordstycken närmare förenade, det skulle ock i en framtid verka till skogsbesparing genom minskning af det oräkneliga antal gärdesgårdar som hvarje hemmansägare nu måste underhålla.
Ingen hemmansdel har råkat i ödesmål, och mig veterligt finnes icke heller här på landet något ödehemman.
Utom två qvarnar och en såg hvilken sednare genom uppdämning orsakat betydlig olägenhet, och om hvars utrifning rättegång blifvit börjad men icke fortsatt, förorsaka uppdämningarne vid den öfriga mängd af sågar och qvarnar, som finnas på landet, endast vår- och hösttid vattendränkning af myrtrakter; åtminstone hafva inga klagomål, som vittna annat förhållande, inkommit.
Uppdämningen om våren får dock icke räcka längre än till den i lag bestämda tid, för att icke skada vexten af myrfodret.
Skulle odling af större myror företagas, fordras visserligen utrifning af flere vattenverk.
Hemmansklyfningen i några socknar, såsom Mästerby, Näs, Nähr och Eskelhem är allt för långt drifven; fortsättes den ytterligare, är att befara jordägarnes obestånd.
Uti sistnämnde 2 socknar finnas dessutom äfven en öfverdrift uti öfverlåtelse af små jordlotter till arbets- och inhysesfolk.
Om å ena sidan det verkar förmånligt genom en större tillgång på arbetare, så äroå andra sidan olägenheterna deraf så mycket större, genom derifrån härledt armod, sysslo - 23 löshet och deras onda följeslagare.
Inom i eller ^ mils afstånd från mera befolkade städer synes det vara fördelaktigt, att icke sätta någon gräns för hemmansklyfningen, men derutom torde betydliga olägenheter deraf mer och mer uppstå.
Några särskilta hemman, anslagne Läroverket, finnas icke.
I sednare tider hafva endast tre små jordlägenheter med tillhörande byggnader blifvit donerade till folkskolor efter Lankasterska methoden. Wisby Hospital egde fordom ett betydligt antal goda lägenheter på landet, hvilka till betydligaste delen blefvo försålde år 1763.
Dessa upptagas nu under namn af Hospitals-skatter, men fortfara dock att till Hospitalet erlägga årligen räntor, dels bestämda i penningar, dels i persedlar in natura.
För Hospitalet göres närmare redo under rubriken helsovård.
Förhållandet emellan allmänna bevillningen och folkmängdens tillökning har varit:
Folkmängds-tillökninjj.
Bevilln.-förhållande. 1838 55 .......
. ökats med 522: 26. 10. 1839 235 minskning 570: 36. 3. 1840 191 350: 16. 7. 1841 345 324: 8. 2. 1842 334 minskning med 7,838: 5.
— Stats-bidragen, fördelade på 1842 års hela folkmängd, utgöra på personen: å landet 5: 44. — i staden 6: 18.
— När missväxt icke inträffar, har Länet mindre svårighet än mångå andra provinser för skatternas utgörande, genom närbelägenheten till afsättliingsorterna för landtmannens produkter, nemligen: utom Wisby stad, lill 10 stycken tillåtna landthamnar, hvarifrån export sker, och bör till det stora antalet bland de skattskyldiges heder nämnas, att de beflita sig om att skatterna i räller'tid utgöra; rester på uppbörden äro derföre obetydliga; dessa rester hafva likväl icke under sednare åren gått i aftagande, Ålerupplifvandet af stämmoböter var rätt behöfligt, ehuru deras belopp är allt för lågt och icke blef fullt rättadt efter skattebidragen.
Af Länets jordeboks- och hemmanlals-iäntor, utgörande i krono-värdi 12,224 Elidr 8 sk. 9 r:st., äro endast 1,743 K:dr 7 sk. 6 r:st- anordnade. 24 Extra-ordinära onera, såsom inqvarteringar oell kronoskjulsar, äro här föga betungande.
Väghållningen, i anseende lill vägarnes mängd, är deremot mera betydlig, synnerligen genom den ojemna och på flera ställen olämpliga indelningen deraf; men underhållet lättas uti en stor del af landet derigenom, alt hällen icke ligger djupt under jordytan; och som landet i allmänhet är slätt, orsakas af flodvattnet på få ställen utskärning å vägarne, I vintervägarnes underhållande, äro, efter öfverenskommelse, så väl lägenhetsinnehafvare, som backstuguhjon m. fl. skyldige att deltaga.