Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj.ts Befallningshafvande vitsordat att inkomsterna af ifrågavarande domsaga icke vore tillräckliga för Domarens lefnadsbehof, men ansett denna olägenhet böra afhjelpas på annat sätt än genom kontant stats-anslag, i hvilket afseende Kongl. Majits Befallningshafvande hemställt, huruvida icke, då genom Kullings härads förenande med Ahle och Wättle härader denna domsaga blifvit en af de bästa i länet, ett utbyte mellan denna samt Wäne, Bjerke och Flundre häraders domsaga kunde ega rum, så att Ahle härad förenades med den sistnämnda och Bjerke härad åter med den förra domsagan, genom hvilken äfven i geografiskt hänseende lämpliga indelning borde uppkomma ett någorlunda jemnt förhållande i anseende till både folkmängd, göromål och inkomster, hvarjemte, i afseende på boställen åt vederbörande Domhafvande, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande föreslagit, att J mantal Hörrum JVt 1, hvilket vore för Stats-verkets räkning utarrenderadt mot 52 tunnor 4 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, måtte anslås till boställe för Häradshöfdingen i Wäne, Flundre och Ahle häraders domsaga, men Torgerdstorp anvisas såsom boställe åt Häradshöfdingen i Bjerke, Kullings och Wättle häraders domsaga; varande af Kongl. Majits Befallningshafvande slutligen hemstäldt, att, då arrendet af bostället Hörrum först med år 1867 tilländaginge, arrende-inkomsterne af detta boställe måtte, intilldess den föreslagna regleringen kunde gå i verkställighet, anslås såsom löneförbättring för Häradshöfdingen i Wäne, Bjerke och Flundre häraders domsaga.
Enligt hvad till Utskottets kännedom kommit, har under den 9 Maj 1854 Häradshöfdingen Westmans underdåniga ansökning om löneförbättring af Kongl. Maj: t afslagits, med förklarande att Kongl. Majit framdeles vid reglering af domsagorna i länet ville tillse att tjenstens innehafvare finge förbättrade lönevilkor; äfvensom Kongl.
Majit genom nådigt Bref den 7 Mars 1856, i sammanhang med reglering af åtskilliga domsagor, förordnat att Wedens härad skall med Åhs och Gäseneds härader förenas till en domsaga, med Segerstorp till boställe, dock att Häradshöfdingen B. W. Hessle under sin tjenstetid egde att fortfarande bibehålla Wedens härad samt Häradshöfdingen i Kullings, Ahle och Wättle häraders domsaea likaledes, O > _ D O 1 ntilidess han från tjensten afginge, bostället Segerstorp. Stats-Utskottets Utlåtande M 137.
3 Då genom Kongl. Maj:ts högstberörda nådiga bref hemmanet Segerstorp redan blifvit anslaget till boställe åt Domhafvanden i Åhs, Gäseneds och Wedens härader, finner Utskottet hvad motionären i detta afseende föreslagit af sig sjelft förfalla.
Beträffande åter de 2:ne andra boställena, anser Utskottet, med afseende å hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet anfört, sig böra tillstyrka, det Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t må förklara, att, derest Kongl. Majit, efter föregången utredning af förhållandena, skulle finna att hemmanet Hörrum JW
I bör såsom löneförbättring anslås till boställe åt Domhafvanden i Wäne, Flundre och Bjerke eller Ahle härader, i stället för hans nuvarande boställe Torgerdstorp, Rikets Ständer, för deras del, icke hafva något att erinra mot ett sådant användande af hemmanet Hörrum JV2 1.
Stockholm den 5 Oktober 4857.
Reservation: af Herr Henschen. 4 Stats-Utskottets Utlåtande M 138.
Auk. till Exp.-Utsk. den 5 Okt. 1857, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition, angående Landshöfdingarne Friherre R.
F. von Kr almers, Grefve G. E. Frölichs och Grefve P. A. Lewenhaupts bibehållande vid deras rätt till framlida pension från Arméens Pensions-hassa. (I. A.) Sedan Kongl. Majit, vid underdånig anmälan af Rikets Ständers skrifvelse den 25 sistlidne April, angående de af Rikets Ständer beviljade bidrag till upprätthållande af pensioneringen från Arméens Pensions-kassa, i öfverensstämmelse med det vilkor Rikets Ständer härvid tillika fästat och hvilket äfven af Arméens sednast församlade Fullmäktige blifvit antaget, under den \2 derpåföljde
Maj i nåder förordnat, att delegare i Arméens Pensions-kassa, som hädanefter erhåller civil eller annan tjenst med aflöning på Rikets Stat eller uppföres på Allmänna Indragnings-staten eller på annat sätt af Staten pensioneras, icke är berättigad att, så länge han innehar sådane aflönings- och pensions-förmåner, som årligen uppgå till 3,000 R:dr Riksmynt, åtnjuta den honom i Arméens Pensions-kassa tillkommande pension, deras rätt likväl oförkränkt, hvilka redan innehafva pension i nämnde kassa och, såsom nu anställde i civil tjenst, framdeles kunna tillträda pension å Allmänna Indragnings-staten; så hade Landshöfdingen i Upsala län Friherre R.
F. von Kraemer, Landshöfdingen i Södermanlands län Grefve G. E. Frölich och Landshöfdingen i Hallands län Grefve P. A. Lewenhaupt, hvilka alla äro delegare i Arméens Pensions-kassa, men såsom utnämnde till Landshöfdingar redan innan 1848 års reglemente för pensions-kassan utfärdades, ännu icke, ehuru fullårige, tillträdt pension från nämnde kassa, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att i händelse, med tillämpning af det vid ofvanberörda bidrags beviljande af Rikets Ständer fästade vilkor, deras rätt till pension från Arméens Pensions kassa icke syntes fullt bevarad, Kongl.
Majit måtte genom nådig framställning till Rikets Ständer bereda dem säkerhet för det pensions-belopp från Arméens Pensions-kassa, hvartill de ansåge sig berättigade vid afskedstagande^ Stats-Utskottets Utlåtande M 138.
Med anledning häraf hade Kongl. Maj:t i betraktande tagit, att bemälde 3:ne före år 4 848 utnämnda Landshöfdingar enligt gällande pensions-reglemente varit och äro ovilkorligen förbundne att till pensions-kassan kontribuera för att vid afgång från innehafvande Landshöfdinge-beställningar komma i åtnjutande af pension från kassan i den klass, de såsom militärer innehaft; hvaremot delegare, som derefter eller efter utfärdandet af 1848 års pensions-reglemente befordrades till Landshöfdinge-beställningar, kunnat, jemte Landshöfdinge-lönen, uppbära pension under enahanda vilkor, som kassans öfrige pensions-berättigade delegare vid afskedstagande! tillkomme; att dessa tre
Landshöfdingar således redan befunnit sig i en ofördelaktigare ställning än de efter år 1848 utnämnde, i kassan delegande Landshöfdingar, enär de förre icke kunnat förvänta pension från Arméens Pensions-kassa förr än efter afskedet från Landshöfdinge-beställningarne; och att, i fall denna förväntade pensionsrätt skulle sökanderne betagas till följd af vilkoret för bidragets beviljande åt pensions-kassan, oaktadt de fortfarande vore förbundne att betala pensions-afgifter intill afskedet, deras ställning blefve ytterligare försämrad i jemförelse med flere yngre Landshöfdingars, hvilka redan åtnjuta pension och således upphört att betala afgifter till kassan; och har Kongl. Maj:t nu, uti till Riks-stånden aflåten nådig proposition af den 22 sistlidne Juni, hvilken till Stats-Utskottet remitterats, vid omförmälda förhållande behagat föreslå Rikets Ständer att meddela en sådan af rättvisa påkallad förklaring af det vid bidragets beviljande åt Arméens Pensions-kassa fästade vilkor, att ofvannämnde 3:ne Landshöfdingar, hvilka äro de ende, för hvilka det nu framställda förhållandet inträffar, måtte, ehuru de icke ännu tillträdt pension från berörde kassa, likväl anses vara bibehållne vid deras rätt att vid afskedet från Landshöfdingebeställningen kunna, jemte dem enligt författningarne tillkommande pension å Allmänna Indragnings-staten, åtnjuta pension äfven från Arméens Pensions-kassa.
På grund af hvad Kongl. Maj.t i nåder anfört, samt då bemälde 3:ne Landshöfdingar uti föregående reglementen för Arméens Pensions-kassa blifvit tillförsäkrade pensionsrätt, finner Utskottet sig böra tillstyrka, det måtte Rikets Ständer, med bifall till hvad Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, förklara, att ofvannämnde 3:ne Landshöfdingar, ehuru de icke ännu tillträdt pension från Arméens Pensions-kassa, likväl må anses vara bibehållne vid deras rätt att vid afskedet från Landshöfdinge-bestäliningen kunna, jemte dem enligt författningarne tillkommande pension å Allmänna Indragnings-staten, åtnjuta pension äfven från Arméens Pensions-kassa.
Stockholm den 5 Oktober 1857. 6 Stats-UtskotteCs Utlåtande M 139.
Ank. till Exp.-Utsk. d, 5 Okt. 1857, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af vcickt motion om anställande af en fullständig inventering å Flottans förråder i Carlskrona. (I. A) Till Stats-Utskottet har Bonde-ståndet remitterat en af Riksdags-fullmäktigen P. F.
Mengel från Upsala län inom bemälda Riks-stånd väckt motion, deruti blifvit anfördt, hurusom vid åtskilliga tillfällen påyrkats företagande af en noggrann inventering å Flottans stora och dyrbara förråder i Carlskrona, utan att hvad i sådant afseende blifvit föreslaget hittills vunnit bifall.
Ehuru en dylik inventering icke kunnat sägas vara öfverflödig, hade man dock såsom ett hinder mot dess verkställande förnämligast framhållit den stora kostnaden.
Nyttigt och äfven nödvändigt vore likväl att om nämnde förråders verkliga beskaffenhet erhålla närmare kännedom, helst kändt vore att grofva underslef, åtminstone förr, och för icke lång tid tillbaka egt rum.
Ju längre med inventeringen fördröjdes, desto mera svår, långvarig och kostsam måste den blifva, enär dels Flottans förråder hvarje år ökades, i följd af de stora anslagen vid riksdagarne, dels konsumtionen af förråderne icke kunde vara särdeles stor, så länge riket njöte ostörd fred.
Och har motionären, i anledning häraf, föreslagit Rikets Ständer att besluta, det en fullständig inventering af Flottans samtliga förråder måtte af sakkunnige, men icke vid Flottans stat anställda personer, så fort ske kunde, företagas, hvilken inventering dock icke behöfde omfatta Flottans skeppsvirke, hvilket nyligen lärer inventerats; att ett tillräckligt anslag måtte beviljas för inventerings-kostnadernas bestridande; att Stats-Utskottet måtte uppgöra förslag till hufvudgrunden för inventeringen; samt att, sedan densamma blifvit fullbordad, berättelsen och handlingarne derom måtte till näst derefter sammanträdande Rikets Ständers Revisorer varda öfverlemnade, till den åtgärd de kunde finna lämplig. Stats-Utskottets Utlåtande JU 139.
7 Enligt hvad Utskottet inhenitat, bestå förråderna i Carlskrona af:
Inventarie-förråden för fartygen.
Dessa innehålla alla de persedlar, som tillhöra hvarje fartyg, med undantag af de konsumtions-artiklar, som för hvarje expedition särskildt erfordras och reqvireras.
Inventarierne äro fördelade på 3:ne departementer:
Artilleri-, Skeppare- och Timmermans-.
Hvarje fartygs dylika persedlar äro i särskilda rum inlagda och inventeras vid fartygets ut- och afritning.
Vid ombyte af uppbördsman inventerades fullständigt artilleri-förrådet åren 1852 och 1853, samt skeppare- och timmermans-förråden åren 1848 och 1849.
Material-förrådet, innehållande alla de för byggnad, reparation och utrustande af fartyg samt för stationen erforderliga effekter.
- Ammunitions -för rådet, under samma uppbördsman som artilleri-förrådet, inventerades fullständigt 1852 och 1853.
Beklädnads-förrådel, inventeradt åren 1854 och 1855 vid ombyte af uppbördsman.
Sjukhus-förrådet, likaledes inventeradt vid uppbördsmans-ombyte år 1850.
Proviant-förrådet.
Virkes-förrådet, hvaraf ekvirket inventeras hvart femte år, enligt Kongl. Brefvet den 18 Februari 1848.
Då misstroende yppat sig att Kronans dyrbara förråder i Carlskrona icke alldeles oförryckt bibehållas och användas till dermed afsedda ändamål, torde eij inventering deraf icke vara utan sin nytta, helst derigenom upplysning kan vinnas om ett sådant misstroende är grundadt på verkliga förhållanden.
Genom anställande inventering kunna äfven möjligen befintliga brister i förråderna i tid upptäckas och afhjelpas samt förekommande missbruk undanrödjas.
Med grunderna i Sveriges stats-skick öfverensstämmer ock att noggrann kontroll utöfvas öfver vården och förvaltningen af Statens tillhörigheter.
Enär likväl de flesta förråderna, såsom ofvan blifvit anfördt, för icke längesedan undergått inventering samt, hvad proviant-förrådet angår, detsamma är ständig förändring underkastadt, anser Utskottet, med afseende jemväl å den stora kostnad en inventering af förråderna i deras helhet skulle för stats-verket medföra, sig böra blott på det sätt understödja motionen, att Utskottet föreslår, det Rikets Ständer må besluta inventerings verkställande endast å Flottans material-förråd i Carlskrona; att till bestridande af omkostnaderna för denna inventering ett förslags-anslag af 5,000 R.dr R:mt ställes till Kongl aMaj:ts disposition, att från Riksgäldskontoret utgå; samt att, uti underdånig skrifvelse härom, Rikets Ständer till Kongl. Maj:t öfverlemna, dels att låta utfärda 8 Stats-Utskottets Utlåtande M 140. instruktion huru vid ifrågavarande inventering skall tillgå, dels att utse och förordna lämpliga personer att densamma verkställa.
Reservationer: af Herr Lilliehöök, C. B., Herr von Troil, F. A., samt Prostarne Schram, Tellbom och Wåhlander.
Ank. till Esp.-Utäk. den 5 Okt; 1857, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner, angående den åtskilliga hemman åliggande dagsverksskyldighet till kungs-gåndar och andra kronolägenheter.
(I. A.) Hedervärda Bonde-ståndet har till Stats-Utskottets handläggning öfverlemnat följande uti ofvan uppgifna ämne inom samma Riks-stånd väckte motioner, nemligen: 1:0 af Per Nilsson från Malmöhus län, som anfört att, ehuru endast en del af den utaf vissa krono-hemman utgående ordinarie ränta ursprungligen varit anslagen till Stats-Utskottets Utlåtande M 140. 9 gen till fyllnad af krigs-befälets eller andra embetsmäns på indelning grundade löner, denna i penningar bestämda ränta dock sedermera i stället blifvit förvandlad till en hemmanen och deras innehafvare pålagd svår ocb betungande arbets-skyldighet under den kungsgård eller egendom, som blifvit bestämd till indelnings-hafvarens boställe.
Denna förvandling hade på några ställen, såsom vid den numera till Chefs-boställe vid södra Skånska Infanteri-regementet indelade kungsgården Månstorp, åstadkommits sålunda, att 'bönderna blifvit öfvertalade att mot betalning i penningar, som då för tiden ansågs innefatta full ersättning för arbetet, ingå på arbets-kontrakt, hvilka numera, sedan genom penningevärdets fallande, ersättningen blifvit en obetydlighet, ej borde vara bindande för de arbets-skyldige, ehuru vederbörande ansett dem böra fortfarande lända till efterrättelse; hvarförutan man velat förmå allmogen att för everldliga tider afbörda sig- nämnda åtagande med en ganska betungande ersättning i spanmål, nemligen fem tunnor korn af hvarje s. k. helt arbete, förlagdt på ett helt, trefjerdedels, till och med blott femåttondedels hemman.
Likaledes hade man intalat hemmans-egarne samt egarne af de s. k. gatehusen i Färs härad att lösa sina arbetsprestationer till
Löfvestads kungsgård med ej mindre än fyra tunnor spanmål, hvarom öfverenskommelse blifvit ingången och af Kongl. Maj:t den 2 Augusti 1855 fastställd.
Då nu denna arbets- eller ersättnings-skyldighet, enligt motionärens förmenande, icke grundade sig på något i lag eller allmän författning meddeladt stadgande, utan allmogen skulle hafva blifvit af embetsmännen öfvertalad eller tvingad att åtaga sig dylika förbindelser, men de härom uppgjorda och fastställda öfverenskommelserna icke kunde förhindra Rikets Ständer att utöfva sin oinskränkta beslutande rätt i hvad som rörde Kronans egendomar och jordens beskattning, har motionären föreslagit, det Rikets Ständer, med upphäfvande af de kontrakter och öfverenskommelser, som i berörde hänseende tillkommit, måtte besluta, att all arbetsskyldighet af skatteköpta hemman under kungsgårdar och boställen genast skulle upphöra och hemmanen endast behöfva erlägga sina enligt jordeboken utgående räntor.
Enär det icke kan tillkomma Rikets
Ständer att ingå i bedömande af lagligheten utaf de arbets-kontrakt rörande den s. k hofveri-skyldigheten, som i äldre tider blifvit emellan indelningshafvarne och de dagsverks-skyldige afslutade och legat till grund såväl för de sedermera härom ingångna öfverenskommelser, som för Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers i denna fråga meddelta beslut, får Stats-Utskottet, — med tilläggande af den upplysning, att Kongl.
Maj:t, i anledning af hemmans-åboernas under Månstorps kungsgård, i samma syftning som nu förevarande motion underdånigst gjorda ansökningar, genom särskilda resolutioner af den 4 Februari 1819 och den 10 September 1840 hänvisat sökanderne att emot indelningshafvaren vid vederbörlig domstol instämma och utföra deras påstående om befrielse från hofveriskyldrgheten, — hemställa, att Per Nilssons ofvan anförda motion må lemnäs utan afseende.
Prof. 1856 & 1857■ 4 Sami. 1 Afd. 2 Rand. 30 Häft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande M 140.
2:0 af samme motionär, angående de s. k. hästhemmanen; — varande uti denna af samtlige Riksdags-fullmäktige från de Skånska länén biträdda motion, anfördt, hurusom med de åt boställshavare till hjelp anslagne hästhemmanen ursprungligen afsågs, att under dennes frånvaro på krigståg i främmande land och deraf följande oförmåga att sköta sitt boställe, detta skulle genom hästhemmans-böndernas försorg brukas och uppehållas; i anledning hvaraf och då alla på lungre afstånd än en mil från bostället- belägna dylika hemman numera blifvit befriade från arbets-skyldighet till bostället, motionären alternativt föreslagit, att äfven de inom en mil från bostället belägna hästhemman måtte få antingen åtnjuta samma förmån, som de förra eller åtminstone befrias från hofveri-skyldigheten under den tid boställshafvaren icke vöre i fält.
I afseende å denna fråga får Utskottet upplysningsvis meddela, att Kongl. Maj:ts nådiga Reglemente och Förordning af den 7 November '1695, angående de till Skånska kavalleri-regementena anslagna hemmans häfd och nyttjande, uti 5:te punkten innehåller, att de hästhemmans-åboer, hvilka icke bo öfver 2 mil från ett boställe, äro skyldige, enär officeraren det begär, utgöra af hvarje helt hemman 6 öke- och 12 dränge-dagsverken årligen och så proportionaliter af de mindre, emot det bonden uti dess utlagor skall blifva af officeraren godtgjord för hvarje öke-dagsverke med 8 öre och för hvart dränge-dagsverke med 4 öre silfvermynt.
Detta stadgande är uti en af Kongl. Maj:t under den 15 Mars 1826, i anledning af uppkommen tvist om ersättning för ej utgjorda dagsverken till Regements-qvartermästarebostället
Hägghult utfärdad nådig resolution åberopadt och tillämpadt; — och Utskottet har icke kunnat inhemta, att, på sätt motionären anfört, någon förändring af samma stadgande under den sedermera förflutna tiden blifvit beslutad.
Den uti motionen jemväl meddelade uppgift, att arbets-skyldigheten till ifrågavarande hemman skulle hafva ursprungligen varit afsedd och påbjuden endast för de tillfällen, då boställshafvaren vore i fält, öfverensstämmer icke heller med innehållet af de för Utskottet tillgängliga författningar, enär hvarken Kongl Brefvet den 25 Juli 1690 eller ofvanberörda reglemente af år 1695 omförmäla något dylikt förbehåll, utan såsom anledning till den ifrågavarande bestämmelsen endast finnes anfördt, att som flere af officerarnes boställen »äro mycket svåra till att bruka och utan nödig hjelp intet stå till att häfda, fördenskull, på det de så mycket bättre måga dermed komma till rätta, vele Wi dem i nåder hafva tillåtit att de med deras på beställningen i hästoch fördels-hemman anslagne bönder måge ingå skrifteligt kontrakt» o. s. v. I betraktande häraf, och då Utskottet, i frågans närvarande outredda skick, ej kan bedöma, huruvida den af motionären påyrkade eftergift af ifrågavarande arbetsskyldighet är af behofvet påkallad, tillstyrker Utskottet, att icke heller denna framställning må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
Stats-Utskotlets Utlåtande M 140. 11 3:0 af Måns Persson från Malmöhus län, som anfört, huruledes vid Hjelmshults kungsgård funnos åtskilliga med arbets-skyldighet betungade skatteköpta torp-. lägenheter, hvilkas innehafvare icke fått tillgodonjuta den genom Kongl. Majrts och Rikets Ständers beslut öfrige dagsverks-skyldige vid samma egendom medgifna förmån att med en viss afgift i spanmål afbörda sig detta besvär, och då berörde skatteköpta torplägenheter sannolikt vore af samma beskaffenhet med de s. k. gatehusen under Löfvestads kungsgård, hvilka kommit i åtnjutande af nyssnämnde förmån, samt motionären hade anledning förmoda att så beskaffade lägenheter funnes äfven under andra boställen, har han framställt det förslag, att alla med dagsverks-skyldighet belastade skatteköpta torplägenheter under såväl Hjelmshult som andra till boställen anslagna kungsgårdar måtte ställas i enahanda förhållande med de s. k. hofveri-hemmanen, och således antingen få genom en viss spanmåls-afgifts erläggande afbörda sig detta åliggande, eller ock, om den af Per Nilsson väckta motion om dagsverks-skyldighetens upphörande skulle vinna framgång, derifrån helt och hållet befrias.
I anledning häraf får Utskottet erinra, hurusom, i sammanhang med det vid sednaste riksmöte fattade beslut, angående hofveri-skyldighetens upphörande på vissa vilkor och emot afgäld från de hofveri-skyldiga hemmanen, Rikets Ständer, beträffande de s. k. gatehusen under Löfvestads kungsgård, till Kongl.
Majit i underdånighet hemställde, det utredas måtte, huruvida dessa gatehus vore af samma beskaffenhet med de till kungsgården arbets-skyldige hemman, på det i sådant fall omförmälda reglering af arbets-skyldigheten måtte äfven till de förra utsträckas. —•
Enligt hvad Utskottet inhemtat har, sedan gatehusmännen, i frågan hörde, velat för framtiden undandraga sjg all arbets-skyldighet, Kongl.
Kammar-kollegium, genom utslag den 8 Oktober 1856, förklarat dem icke kunnat från dagsverks- och brefbärings-skyl dighet under Löfvestads kungsgård befrias, men ansett gatehusens skyldigheter böra, likasom hemmanens, utbytas; i hvilket afseende förslag till kontrakt, enligt af Kammar-kollegium angifna och af Kongl.
Maj:t i nåder godkända grunder, nyligen blifvit upprättade och vederbörande tillställde.
Då nu det synes med billigheten öfverensstämmande, att de uti Måns Perssons motion omförmälda skatteköpta torplägenheter, såvida de äro af enahanda beskaffen-' het med ofvanberörde gatehus och öfriga dagsverks-skyldiga hemman, äfven må komma i åtnjutande af de fördelar, som med ifrågavarande reglering af arbetsskyldigheten afses; men denna fråga ännu saknar behörig utredning, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det undersökning om förhållandet med omförmälda skatteköpta torplägenheter måtte blifva anställd och att enahanda åtgärder, som, rörande de s. k. gatehusen, egt rum, i den mån de n Stats-Utskottets Utlåtande M 140. härvid äro tillämplige, må varda vidtagna äfven i afseende å förstnämnde lägenheter., 4:o af Jacob Lindby från Gottlands län, som fästat uppmärksamhet derå, att äfven inom detta län funnes hemman betungade med arbets skyldighet, nemligen under den till lön åt Landshöfdingen i länet anslagna Roma kungsgård, tiil hvilken mans- och öke-dagsverken utgjordes in natura af alla inom en mil från kungsgården belägna hemman; hemställande motionären, att som denna dagsverksskyldighet genom sättet för dess utgörande vore särdeles tryckande samt innehafvaren af bostället eller dess arrendator icke lämpligen borde tillerkännas vidsträcktare rättigheter än som tillkomme Kronan sjelf, hvilken kungsgården till boställe upplåtit, ifrågavarande hemman måtte, i likhet med dagsverks-skyldiga hemman under öfriga kungsgårdar inom riket, erhålla den lindring i dagsverks-skvldigheten, att den finge lösas efter vissa års medel-markegångspris; uti hvilken motion Olof Lagergren från samma län instämt, Af Stats-Utskottets vid 1853 och 1854 årens riksdag afgifna utlåtande (Jtä 93) angående upphörande af den åtskilliga hemman åliggande skyldighet att utgöra dagsverken in natura till kungsgårdar och andra kronolägenheter inhemtas, att sedan utredning rörande detta ämne blifvit af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Gottlands län verkställd samt jemförd med i Kongl.
Kammar-kollegium befintliga jordeböcker och andra handlingar, bemälde Kongl. Kollegium uti underdånigt betänkande af den 5 Maj 1843 meddelat, att några sådane dagsverken, som icke grundade sig på hemmanens skattläggning och indelnings-verk et, icke finnas inom nämnde län.