Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1 följd häraf och sedan med 1859 års ingång jernvägsbolagets skyldighet att betala ränta och verkställa amortering å begge de erhållna lånen vidtagit, bade trafikinkomsterna under nämnda år 1860, ehuru öfversligande dem för de föregående åren, likväl icke, efter afdrag för utgifterna vid trafikens bedrifvande, uppgått till eli belopp motsvarande hvad bolaget i ränta och amortering å statslånen utbetalt.
Då det emellertid sedermera visat sig, att trafiken på jernvägen och i bredd dermed jemväl inkomsterna år frän år tilltagit, skulle bolaget hafva egt godt hopp att för framtiden, utan vidare uppoffringar, än förlusten af räntan på det af delegarne tillskjutna kapital, kunna till allmän båtnad underhålla jernvägen i fullständigt skick, derest icke vid jernvägens anläggning blifvit begånget ett fel, beslående deri, all de af del äldre bolaget inköpta, endast för begagnande af hästbana afsedda, lättare rails af endast 8 skålpunds vigt per löpande fot blifvit, äfven sedan beslut fattats att banan skulle byggas för lokomotiv, begagnade på en sträcka af 44.260 fot utaf den 58,260 fot långa banan.
Det dröjde derföre icke länge efter det jernvägen blifvit för trafiken öppnad, innan nämnda rails visade sig vara alltför svaga att bära lokomotivens tyngd, till följd hvaraf sleepers, beräknade att under de svagare rails läggas på 2 fots afstånd, mäste, för vinnande af bärighet emot den större tyngden, i stället nedläggas på en och en half fots afstånd ifrån hvarandra.
Den förökade underhållskostnad af banan, som förorsakades genom denna förändring, och som, i anseende lill sleepers’ benägenhet att snart taga röta och blifva oanvändbara, oftare komme i fråga att bestridas, vore i och för sig en tärande kräfta på jernvägsintraderna; men då dertill äfven komme, alt dessa svagare rails genom nötning och den förändring, som deras inre textur af skakningen undergått, snart nog blefve helt och hållet obrukbara och måste mot andra af gröfre beskaffenhet utbytas, motsåge 38 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
S/criJvelse, N:o 20. bolaget med bekymmer den icke aflägsna framtid, då uppoffringar förestode, hvilka bolaget omöjligt skulle kunna bära och hvilka följaktligen skulle hafva bolagets ekonomiska undergång till följd.
Under sådana förhållanden bar Direktionen, jemte uppgift att kostnaden för nedläggning af 15-skålpunds rails å en sträcka af 44,260 löt af banan, enligt upprättad beräkning, kunde antagas komma att uppgå till en summa af 103,928 R:dr, hos E. K. Maj:t i underdånighet anhållit om aflåtande till Rikets Ständer af nådig Proposition, att anstånd med erläggandet af stadgad ränta och amortering å de lör berörde jernväg anvisade två lån ä tillsammans 300,000 R:dr, måtte under loppet af fyra år, räknadt från och med det år då Rikets Ständer komme att fatta beslut i ämnet, varda bolaget medgifvet, ej allenast under vilkor alt, efter nämnda tids förlopp, betalningsskyldigheten af omförmälda ränta och amortering åter skulle vidtaga och fortfara intilldess lånen blifvit guldna, utan ock med förbindelse för bolaget all nedlägga nya rails af 15 skålpunds vigt per löpande fot å hela den del af jernvägen, der sådana förut icke finnas anbragte, samt att i öfrigt iakttaga hvad Rikets Ständer kunde finna lämpligt föreskrifva.
Efter inherntande af Styrelsens för allmänna Väg- och Vattenbyggnader yttrande i ämnet, har E. K. Maj:t uti ofvanberörda nådiga Skrifvelse, med afseende å de till stöd för ansökningen anförda omständigheter och i öfverensstämmelse med bemälda Styrelses tillstyrkande, hos Rikets Ständer föreslagit, att, på sätt hegardt blifvit, Rikets Ständer måtte medgifva den ändring i vilkoren för återbetalning af de till ifrågavarande jernvägsanläggning anvisade två särskilda län å tillsammans 300,000 R:dr R:ml, att med vidare erläggande af ränta och amortering å lånen finge anstå under loppet af fyra år, räknadt från och med del år dä Rikets Ständer komme att lätta beslut i ämnet, så att först efter denna tids förlopp kapital- och ränte-inbetalningarne skulle i stadgad ordning åter vidtaga och fortfara intilldess lånen blifvit guldna, med förpligtelse dock för Norbergs nya jernvägsaktiebolag att, sä snart ske kunde och sednast inom nyssnämnda tid, halva låtit utlägga nya rails af 15 skålpunds vigt per löpande fot å hela den del af jernvägen, der sådana förut icke finnas anbragta.
Rikets Ständer hafva till pröfning förehaft denna fråga och dervid inhemtat, att å det äldre, åren 1852 och 1853 från Handels- och Sjöfartsfonden utbetalade och år 1858 af nämnda fond på Riksgälds-kontoret ölverlåtria lån återstå, efter derå sednast i Januari månad år 1862 skedd inbetalning, i kapital 145,484 R:dr 46 öre, samt att å det senare, åren 1855 och 1856, från Riksgälds-kontoret utbekomna lånet återstoden, efter sednast i Juli månad sistlidet år gjord inbetalning, utgör 140,424 R;dr 54 öre, förutom ä båda lånen sedermera upplupna räntor; och. ehuru de omständigheter, Direktionen för Norbergs nya jernvägsbolag åberopat till stöd för sin uti ofvanberörda hänseende gjorda anhållan om anstånd med de årliga inbetalningarna å nämnda begge lån, i och lör sig tilläfventyrs kunna anses förljenla af något afseende, synnerligast dä, efter hvad uppgifvet blifvit, förnämsta orsaken till den svåra ekonomiska ställning, hvari bolaget sig befinner, har sin grund i det sannolikt af oerfarenhet föranledda, vid jernvägens anläggning begångna felet, alt för en lokomotivbana begagna rails af endast 8 skålpunds vigt; hafva dock Rikets Ständer, med lastad t afseende på förhanden varande förhållanden, ansett det vara desto angelägnare, att bolag, som för utförande af jernvägsanläggningar eller andra produktiva arbetsföretag erhållit eller erhålla understöd af Statens medel, Ii11förbindas att, sedan arbetena blifvit fullbordade, noggrannt fullgöra sina mot
Staten åtagna förbindelser, sorn ett motsatt förfarande lätt kunde uppmuntra till utförande al sådana med lån utaf allmänna medel understödda företag, om hvilka man redan vid sjelfva anläggningens början vore viss, alt de icke komme att lemna tillräck - Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:o 21. 39 lig afkastning för bestridande af ränta och amortering å de upptagna lånen, men i afseende å hvilka man hoppades kunna af kommande Ständer utverka anstånd med eller eftergift af de åtagna förbindelsernas uppfyllande; och hafva Rikets Ständer på sådan grund funnit sig icke höra till E. K.
Majlis i ofvanberörda hänseende gjorda nådiga framställning lemna bifall.
NiO *1.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den st Jan. 1863.
Preste Ståndet den 31 — — Borgare-Ståndet den 31 — — Bonde-Ståndet den 4 Febr. — Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, i anledning aj Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående en med konungariket Hannover aj slutad traktat om upphörande af Stade- eller Brunshausertullen.
(Stats-Utskottets Utlåtande Nio 28.) S. A. K.
Sedan fråga uppstått om vidtagande af åtgärder till handelns och Skeppsfartens befriande från den tryckande afgift, som under benämning ”Stade- eller Brunshauserlullen" uppbäres för varor, som föras uppför Elbefloden, samt en traktat om upphörande af nämnde tull den 22 Juni 1861 blifvit med Konungen af Hannover afslutad, har E. K. Majit, uti nådig Proposition af den 31 Oktober sistlidet år, efter meddelande af en från Ulrikes-departemenlet leni nåd utredning om uppkomsten och beskaffenheten af denna tullafgift samt om de underhandlingar, hvilka föregått afslutandet af ifrågavarande, emellan Hannover, å ena sidan, samt Sverige och Norrige, jemte Österrike, Belgien, Brasilien, Danmark, Spanien, Frankrike, England, Mecklenburg-Schwerin, Nederländerna, Portugal, Preussen och Ryssland samt de fria Hansestäderna Bremen, Hamburg och Lubeck, å den andra, afslutade traktat, å hvilken E. K.
Majit, under förbehåll af Rikets Ständers bifall, meddelat sin ratifikation, till Rikets Ständer öfverlemnat berörde traktat, hvars hufvudsakligaste bestämmelser äro följande: 40 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o Si. Art. 1 och 2.
Hans Maj:t Konungen af Hannover har förbundit sig: o) att belt och hållet och för alltid afskaffa den afgift, som, vanligen benämnd Stadeeller Brunshauser-tullen, hittills uppburits för laster uti fartyg, hvilka vid gåendet uppför
Elben passera mynningen al Schwirigefloden ; b) alt icke i stället för berörde afgift lägga någon ny pålaga, af hvad natur den vara må, på de fartyg, som gå uppför eller utför Elben, vare sig på sjelfva fartygen eller på deras laster; c) att icke hädanefter, under hvad förevändning det vara må, underkasta de fartyg, som gå uppför eller utför Elben, någon kontroll med afseende å den afgift, som sålunda komme att upphöra; d) att, likasom tillförene och i mån af Dess nuvarande förbindelser, draga försorg om vidmaglhållande af de arbeten, som äro nödvändiga för den fria sjöfarten på Elben; e) att icke såsom ersättning för de utgifter, hvilka kunde blifva en följd af fullgörandet utaf detta åtagande, införa någon som helst afgift i stället för Stade- eller Brunshauser-tullen.
Dessa förbindelser skulle träda i verket frän och med den 1 Juli samma år.
Såsom skadestånd och ersättning för de uppoffringar, ofvanintagna bestämmelser medförde, hafva de i denna traktat deltagande Magter förbundit sig att till Hannover erlägga en summa af 2,857,338j Thaler, hvaraf Sverige, enligt uppgifven grund, bör betala 92,495 Thaler.
Beträffande betalningen af de särskilda andelarr^ är stadgadt, att den borde verkställas inom tre månader från nyssnämnde dag, me *"rtt emellertid särskilda öfverenskommeiser kunna träffas i ändamål att uppskjuta d< ia tidpunkt eller bestämma betalningar medelst annuiteter, samt att ränta å 4 procent å kapitalet skulle erläggas från och med den 1 Oktober 1861 för betalningar af hela summan på en gång och från och med den 1 Juli samma år för betalningar i terminer.
Verkställigheten af de ömsesidiga förbindelser, som i traktaten innehållas, är gjord beroende af de föreskrifter, hvilka vissa af de Höga kontraherande Magierna, enligt gällande konstitutionel lagar, hafva att iakttaga.
Art. 7 innehåller bestämmelser i afseende på tiden för ratifikationernas utvexling.
Genom ett samma dag af de kontraherande Staternas fullmägtige undertecknadt protokoll förklarades vidare, att Kongl.
Hannoveranska Regeringen, i afbidan på verkställigheten - Expeditions- (J
Is koltets Föi'sla<j till under d. Skrifvelse, N:o 21.
41 ställighcten af de i Art. 6 och 7 af traktaten ornförmälda förbindelser, skulle ega alt provisoriskt och medelst kautionering bibehålla den tull, den förbundit sig alt afskaffa, men alt i den mån någon af de konlraherande Magierna uppfyllde dessa förbindelser, Kongl.
Hannoveranska Regeringen, å sin sida, skulle låta de provisoriska kautioneringsålgärderna upphöra och anbefalla befrielse derifrån för de varor, som fördes i denna Magts farfyg.
Till följd af ofvanberörda medgifvande i afseende å liqviden, undertecknades sedermera den 2 Juli samma år, efter dertill erhållet bemyndigande, utaf Sveriges och Hannovers fullmägtige ett protokoll af hufvudsakligt innehåll, att den på Sverige belöpande ersättning skulle erläggas under loppet af fem på hvarandra följande år, lörsta gången med 22,495 Thaler, å den tidpunkt år 1863, sorn derför kunde blifva bestämd, och derefter med 17,500 Thaler årligen, men med Sverige förbehållen rättighet att gälda hela summan under år 1863 eller ock flera års afbetalningar på en gäng.
I fråga om medel till bestridande af dessa utbetalningar, som åsyfta att bereda Sveriges linnde! och sjöfart en länge emotsedd befrielse från en betungande och ständigt vexande utgift och att dymedelst bidraga lill alt ytterligare utveckla delta lands mångartade förbindelser med de vigliga handelsplatser vid Eiben, till hvilka tillträde för delsammas fartyg hittills varit af denna sekelgamla skalls erläggande belingadl; bar E. K. Maj:t, då Handels- och Sjöfarlsfondens tillgångar genom utbetalning af den för Öresundska tullens upphörande bestämda årliga aflösningssumma, hvilken äfven under nästinstundande slatsregleringsperiod är beräknad att derifrån gäldas — äfvensom af kostnaden för nya lelegrafliniers anbringande oell de äldres förseende i mån af behof med nya stolpar, — äro starkt anlitade, ansett ali, om ifrågasatta åtgärder till handelns skyddande å aflägsnare farvatten genom dit afgående expeditioner med örlogsfartyg och andra vigliga företag till handelns och sjöfartens befrämjande skola i någon mån kunna genom bidrag från denna fond beredas, ifrågavarande utbetalningar icke, såsom eljest önskligt varit, kunna derå anordnas, utan göra beviljandet af särskilda medel nödvändigt; och har E. K.
Majit i nåder föreslagit Rikets Ständer alt, med godkännande af de förbindelser, E. K.
Sig och riket iklädt, lill fullgörande af denna betalningsskyldighet an/ingen, med afseende å det i och för sig icke särdeles betydliga belopp, hvaråt Sveriges andel i aflösningssumman uppgår, anvisa bela della belopp 92,495 Thaler alt utgå pä en gång under innevarande år, jemte ränta, beräknad från och med den 1 Juli 1861 intill samma lid år 1863, då betalningen anlages i sådant fall kunna ega rum, eller för två år . 7,399 Thr 18 sgr. tillsammans 99.894
Thr 18 sgr; motsvarande i jemnadt tal omkring
Runt 270,000 Ridr, eller ock, derest den Sverige förbehållna rättighet lill betalning medelst annuileler funnes böra begagnas, i enlighet med en vid den nådiga Propositionen fogad tablå öfver de årliga kapital-albetalningarne och räntebeloppen, anvisa: l:o för år 1862: en summa af 3,699 Thr 24 sgr eller omkring R:mt 9,990 R:dr 2:o för år 1863: en summa af 26,194 Thr 24 sgr „ „ 70,730 „ Bih. lill R.
Prof. 1862 & 1863. 10 Sami. 1 A/d. 1 Haft. 6 42 Expeditions-Utskottets Förstäf/ till underd.
Skrifvelse, N:o SI.
3:o för instundande slatsregleringsperiod: för år 1864 . .
Thr 20,300 eller omkring R:mt 54,810 R:dr „ 1865 . . 19,600 „ „ 52,920 ,. „ 1866 . . „ 18.900 „ „ 51,030 „ 58,800 Thr eller tillsammans en summa af 88,694 Thr 18 sgr, motsvarande R:mt 239,480 R:dr; kommande, i sistnämnda fall, det till slulliqvid af kapital och ränta år 1867 erforderliga belopp, 18,200 Thaler eller R:mt 49,140 R:dr, att af Rikets härnäst sammanträdande Ständer äskas.
Uti förenämnda vid den nådiga Propositionen fogade tablå äro de årliga afbetalningarna, jemte ränta å 4 procent å det efter hvarje liqvid återstående kapitalet, beräknade sålunda: 1862 Juli 1.
Ränta för ett år ä 4 procent å Thaler 92,495 Thaler 3,699: 24 sgr.
1863 „
Kapitalafbelalning „ 22,495 Ränta å Thaler 92,495 1864 „ Kapitalafbelalning . . . . .
„ Ränta å återstående Thr 70,000 „ 1865 „
Kapitalafbelalning
„ Ränta å återstående Thr 52,500 „ 1866 „ Kapilalafbetalning Ränta å återstående Thr 35.000 „ 1867 „ Slulliqvid „ Ränta å detta belopp ... „ 3,699: 24. 26,194: 24 „ 17,500 2,800 20,300 11 17,500 2,100 19,600 11 17,500 1,400 18,900 11 17,500 700 18,200 11 Summa Thaler 106,894: 18 sgr, Thaler 92,495 af hvilket belopp kapitalel utgör och de upplöpande räntorna - . . „ 14,399: 18 sgr. ffSumma Thaler 106,894: 18 sgr.
Majit fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att beslut härom ulan någon större tidsutdrägt blefve fatladt, på del att förutnämnda provisoriska kautionerings-åtgärder må, så snart som möjligt, upphöra att i afseende ä Sverige ega tillämplighet; äfvensom E. K.
Majit för Rikets Ständer omförmäla alt den ränleliqvid, som, enligt traktatens Ijdelse, den 1 sistlidne Juli bord t ega rum, blifvit af den under Kongl. Utrikes
Departementets förvaltning stående konsulsfonden förskottsvis erlagd emot ersättning från de medel, hvilka af Rikets
Rikets Ständer hafva till pröfning förehaft E. K.
Maj:ts omförmälda nådiga Pro [tosilion och dervid icke kunnat undgå att inse de kännbara olägenheter, som bibehålandet af ifrågavarande tull måste för Svenska handeln och sjöfarten medföra.
Rikets Ständer hafva ock erlaril, att, på sätt i den nådiga Propositionen finnes omförmäldt, den offentliga meningen, särdeles efter det Sundska tullen år 1857 blifvit afskaffad, lurf)e(lilians-Utskottats Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:o 21.
43 ifrigt uttalat sig mot bibehållande af förstberörda tull, hvilken, huru betydande lindringar deruti an blifvit gjorda, dock alltid är för handeln i hög grad tryckande samt dessutom står i strid med nutidens åsigter rörande de internationela förbindelserna, och hvars klarerande i allt fall är förenadt med formaliteter af beskaffenhet att utgöra eli väsendtligt hinder för handelns fria och obehindrade gång.
Rikets Ständer hafva derför funnit sig böra, på sätt E. K.
Majit äskat, godkänna de förbindelser, E. K.
Sverige åliggande betalningsskyldighet bör på en gäng fullgöras, eller betalningen utgå terminvis under åren 1863 med 1867; så, och ehuru räntan å det öfverenskomna aflösningskapitalel i sednare fallet endast är bestämd lill 4 procent å det efter hvarje liqvid återstående kapital, hafva dock Rikets Ständer, i betraktande af det icke särdeles betydliga belopp, hvartill nämnda aflösningskapital uppgår, beslutat, att hela nämnda summa skall på en gång under första hälften af innevarande år utbetalas, jemte ränta, beräknad i enlighet med traktatens innehåll. [ fråga om anvisandet af de härtill erforderliga medel, hafva Rikets Ständer, lika med E. K.
Majit, funnit önskligt, alt ifrågavarande utbetalningar kunde anordnas till utgående från Handels- och Sjöfartsfonden; men då, enligt hvad E. K.
Majit uti den nådiga Propositionen tillkännagilvit, nämnda fonds tillgångar genom derå gjorda anvisningar äro så starkt anlitade, att beviljandet af särskilda medel, åtminstone till en betydligare del deraf, är oundgängligen nödvändigt, hafva Rikets Ständer beslutat, att på Riksgälds-kontoret, till E. K.
Majlis disposition, anvisa ett förslagsanslag af 270,000 Ridr, att, i mån af behof, utbetalas, dels för godtgörande af den utaf konsulsfonden med 3,699 Thaler 24 sgr., för tiden till den 1 Juli sistlidet år erlagda ränta, dels till liqviderande på en gång af ofvanberörda aflösningskapital, 92,495 Thaler, jemte derå ytterligare upplöpande ränta.
Som likväl Riksgälds-kontoret, jemlikt Rikets Ständers vid 1853 och 1854 års riksdag, i sammanhang med beviljandet af lån åt Norbergs nya jernvägsbolag, fattade beslut, under den 18 December 1856 lill Handels- och Sjöfartsfonden utfärdat sin skuldförbindelse å 150,000 Ridr Runt, att från och med 1858 års slut återgäldas medelst årlig inbetalning af 15,000 Ridr å kapitalet jemte 4 procents ränta å det vid hvarje inbetalning återstående belopp; få Rikets Ständer, som föreställa sig alt, derest Handels- och Sjöfartsfonden på en gång från Riksgälds-kontoret ulbekomme denna sin fordran, hvilken, efter derå sednast skedd inbetalning, nu utgör i kapital 90,000 Ridr, jemte ogulden ränta från sistlidet års slut.
Handels- och Sjöfartsfonden möjligen skulle kunna med della belopp bidraga till den för Slade-lullens aflösning erforderliga utgiftssumma, hos E. K.
Majit i underdånighet hemställa, huruvida icke, lör den händelse en sådan liqvid af Riksgälds-kontorets skuld lill Handels- och Sjöfartsfonden kommer att ega rum, en häremot svarande andel af den lill Stade-lullens aflösning erforderliga summa må kunna af Handels- och Sjöfarlsfondens tillgångar bestridas, och det på Riksgälds-kontoret anvisade förslagsanslaget i följd deraf med ett lika belopp förminskas, äfvensom att E. R.
Majit måtte täckas, så fort ske kan, bärom i nåder lemna Rikets Ständer behörig underrättelse, på det Rikets Ständer må komma i tillfälle att falla de ytterligare beslut, som deraf tilläfventyrs kunna påkallas.
Skrifvelse, N:o SS. L NsO Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 31 Jan. 1863.
Presle-Ståndet den 31 — — Borgare-Siåndet den 31 — — Bonde-Slåndet den 4 Febr. — Rikets Ständers underdåniga Skri/velse, angående rigtningen af södra stambanan samt anvisande af en för skottssumma utaf S,000,000 R:dr till arbetenas fortskyndande å densamma.
Utlåtande N:o 29.) S. A. K.
Maj:ts den 25 November sistlidet år till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition, angående Statens jernvägsbjggnader, har E. K. Maj:t, vid öfvervägande af frågan om de jernvägsanläggningar, hvilka för nästkommande stalsregleringsperiod borde hos Rikets Ständer föreslås till erhållande af anslag, ansett Sig, i öfverensstämmelse med E. K.
Maj:ts redan vid sistförflutna riksdag yttrade och af Rikets Ständer jemväl delade åsigt om angelägenheten deraf, att arbetena å södra stambanan företrädesvis fortskyndades, böra i främsta rummet äska erforderliga medel för denna slambanas fulländande, på det att, sedan vestra stambanan numera blifvit fullbordad och till hela sin längd för trafiken öppnad, hufvudstaden och mellersta delen af landet mätte så skyndsamt sorn möjligt komma i direkt jernvägsförbindelse äfven med rikets södra orter och banans slutpunkt, Malmö.
I sådant afseende har E. K.
Majit täckts erinra, huruledes, sedan Rikets sednast församlade Ständer, i enlighet med E. K.
Majlis förslag, beslutat, det ifrågavarande stambana skulle i dess fortsättning ledas från sjön Stråken genom Jönköping öfver Tenhult till trakten af Nässjö och derifrån vidare förbi och i närheten af sjön Salen till Fin jasjön, Rikets Ständer, pä sätt deras underdåniga skrifvelse af den 6 Juni 1860 innehåller, anvisat de för dessa arbeten intill 1863 års slut af E. K.
Majit begärda särskilda summor af tillsammans 7,440,632 Ridr, att användas: till banans fortsättning från Finjasjön, förbi och i närheten af sjön Salen, åt Nässjö och vidare öfver Tenhult till Jönköping 6,000,000 Ridr, samt lill jernvägsarbetena mellan Falköping och Jönköping .... 1,440,632 „ eller tillhopa 7,440,632 Ridr.
Prat. 186S j 1863. 10 Sami. 1 AJd. S Häft. 1 2 Expeditions Utskottets Förslag till underd.
Arbelena å omförmälda stambana, hvars hela längd, enligt den sålunda antagna sträckningen, komme att blifva 35,76 mil, hade sedermera så fortgått, att banan från Malmö kunnat öppnas ända till Elmhult inom Kronobergs län, 12,6 mil från nämnde stad; och kunde det motses, att sträckan mellan Elmhult och stationen Liatorp, 1,4 mil, blefve för allmänna trafiken tillgänglig före 1862 års slut (hvilket ock inträffat, då denna del af södra stambanaa öppnades redan den 1 December 1862).
Från hanans norra ändpunkt vid Falköping hade arbetena å den 3| mil långa sträckan till Mullsjö station nått sin fullbordan, så att denna del af banan kunnat samtidigt med vestra stambanan för allmänna trafiken öppnas.
Enär medel till fullbordande af linien mellan Mullsjö och Jönköping ännu icke blifvit anvisade, bade deremot denna linie endast delvis kunnat bearbetas.
Enligt den af Kongl. Majit år 1858 i nåder förordnade Jernvägsundersöknings-kommiltées beräkningar, skulle kostnaderna för södra stambanans anläggning i den af Kommittéen föreslagna och af Rikets Ständer sedermera antagna ofvanberörda sträckningen komma alt utgöra: från Finjasjön till Nässjö, 18 mil R:dr 11,526,411, „ Nässjö lill Tenhult, 2,14 mil „ 1,479,120, „ Tenhult till Jönköping, 1,50 mil „ 1,324,000, „ Jönköping till Stråken, 3,26 mil „ 2,532,520, samt fullbordandet af linien från Stråken till Falköping „ 826,000, Summa R;dr 17,688,051; och om härifrån afräknades ofvanberörda, af Rikets sednast församlade
Ständer anvisade 7,440,632 R:dr, skulle af bela den beräknade kostnaden vid 1863 års slut återslå 10,247,419 R:dr, eller i rundt tal 10,250,000 Ridr, hvilket belopp E. K
Majit nu äskat måtte för fortsättande och fullbordande af berörda stambana i den vid sist förflutna riksdag beslutade sträckning varda anvisadt att utgå utaf den summa af 26,315,000 Ridr, som E. K. Majit, enligt särskild nådig
Proposition örn anskaffande af medel till jernvägsbyggnaderna, pröfva t böra, jemte blifvande räntevinst på statslånefonden. afses för Statens jernvägsbygnader till slutet af nästkommande statsregleringsperiod.
Som likväl — sedan de för vestra stambanans fullbordande af Statsverket under år 1862 förskjutna medel blifvit af 1863 års anslag ersatta, samt ett under sistlidet år anskaffadt större parti materiel m. m. likaledes blifvit af innevarande års anslag betaldt — återstoden af de på Riksgälds-konloret till Statens jernvägsbyggnader anvisade medel komme alt utgöra endast omkring 1,900,000 Ridr, bar E. K.