Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De å första hufvudtiteln uppförda anslagen uppbäras af chefen för konun- Syens hofförvaltning, hvilken uppgör årligt i förslag till budget för hela hofhållningen boch verkställer alla utbetalningar i öf- 7 v verensstämmelse därmed.
Att det kungl.
slot- tet och de af den kungliga familjen dispone- rade, staten tillhöriga byggnader kräfva om- och tillbyggnader, restaureringar m. m., att inom slottet måste finnas tillsyn och bevakning samt brandväsen, en ordnad lys- och renhåll- ning, att det måste vara sörj dt för uppvärm- ning etc, är klart.
För allt detta svarar ståt- hållaråmbetet på Stockholms slott, hvars chef är ståthållaren, och under hvilken sorterar slotts- byggnadskontoret, slottsfogden, brandmästaren och alla dem underlydande.
Det kungliga hushållet.
Naturligen kunna icke deras majestäter taga den befattning med det stora hemmet i konunga- borgen, hvad beträffar värdskap, ekonomi o. a. d. som en vanlig husfader och husmoder; det förbjuda ställning, tid och krafter, och det skulle för öfrigt vara rent omöjligt, stort och vidtomfattande som det är, detta hem.
I deras stad och ställe står härutinnan för- ste hofmarskalken.
1895 ningar och tillse, att de bli utförda.
De ha öfverinseende öfver taffeln och sörja för, att serveringen blir ordningsfullt och noggrant ut- förd, uppsätta därjämte bjudningslistor m. m. efter hofmarskalkens order.
Under förste hofmarskalken sortera: ekono- mikontoret, köket, konditoriet, vinkällaren, silfvermagasinet, linnemagasinet och fatburen samt husgerådskammaren.
Vi skola nu nämna något om hvart och ett af dessa områden.
Ekonomikontoret förestås af en förvaltare, som till sitt biträde har en ekonomibokhållare.
I detsamma är ock anställd en skafferibetjänt.
När man inträder i detta kontors lokal, får man nära nog det intrycket, att man inkommit i en handelsbod.
Fack, lådor, diskar, vågar och annan en speceriaffär tillhörande inredning finner man där.
Ekonomikontoret utgör också i viss mån det kungliga hushållets förrådshus.
Hit inlevereras nämligen af det inköpta alla specerier, mjöl, gryn m. m., ljus o. s. v. — fisk, kött, grönsaker o. d. levereras till skaffe- rierna — och härifrån utväges och utmätes, hvad som behöf ves, enligt rekvisition af köks- mästaren.
Alla uppköp göras af förvaltaren och köks- mästaren i samråd, hvarvid förvaltaren svarar för betalningen, köksmästaren för varans god- het.
De mest noggranna räkenskaper föras; skarp kontroll utöfvas.
Såsom blifvit sagdt, upplämnas alla räkningar å hofmarskalkskon- toret till granskning.
Alla uppköp betalas kon- tant, för så vidt icke kontrabok är uppgjord med de respektive handlandena, hvilken bok då månatligen betalas.
Större förråd af varor hemtagas i allmänhet ej, förutom af kaffe, konser- ver, inlagda frukter och sylt.
Alla varor (utom inlagda frukter) köpas hos handlande i Stockholm och lands- orten.
Och så komma vi till Det kungliga köket.
K o n u n g e n VXt eitt promenera.
Det är han, som, naturligen efter befallning af och i samråd med deras majestäter, inbjuder till middagar, supéer och fester, och han som tager emot gästerna.
Det är han som är chef för alla till det kungliga hushållet hörande af- delningar, och som utöfvar husbondeväldet öfver där anställda.
Det är också han, som sköter den husliga ekonomien.
Ett stort och högst maktpåliggande värf är honom således anför- trodt.
Det kungliga hushållets penningekälla är konungens hofförvaltning, dit ock det kungliga apanaget, som nyss nämndt, inlevereras.
Det kungliga hushållets alla trådar samman- löpa i hofmarskalkskontoret.
Därifrån utdelas alla order, dit inlöpa, där granskas alla räk- ningar, där göras alla utbetalningar för hus- hållet, där sammanföras alla dess räkenskaper — allt af hofkamreraren.
Räkenskaperna re- videras sedan i konungens hofförvaltning.
Utom den räkenskapsförande och penninge- utbetalande hofkamreraren har förste hofmar- skalken till sitt biträde hof kvartermästaren och hoffuriren.
Dessa äro mellanhänder mel- lan förste hofmarskalken och de under denne lydande, som delgifva hofmarskalkens befall- Nedskrifvaren häraf har naturligen vid beskrifningen af detta som af mycket an- nat, som tillhör hushållets område, intet annat att göra än bereda Iduns älskvärda läsarinnor på, att de bli besvikna — och bedja om tillgift härför.
Men under förhoppning om sådan, och då köksmästaren förklarat, att han nog kan laga maträtter, tillreda såser och soppor, men ej tillreda någon beskrifning angående det kungliga köket, så kryddad, att den kunde behaga eder, fån I nu taga emot en beskrifning om och på detsamma, så god vi kunna åstadkomma den.
Det kungliga köket förestås af köksmästa- ren.
Där äro anställda bland andra en fransk kock och öfrig nödig kökspersonal.
Vid stora fester, såsom vid konungens födelsedag, större middagar och andra tillfällen, då deras majestäters gäster utgöra ett större antal än vanligt, är personalen naturligen för- stärkt.
Utom chefskapet i köket och få i - hvad vi redan nämnt är köksmästa- rens uppgift att uppgöra bordhållningen för hvarje dag.
På konungens resor är han för det mesta honom följaktig.
Och nu, om I det önsken, skola vi göra ett kort besök i köket.
Från södra hvalfvet gå vi in i den mot väster löpande korridoren och träda från denna in i ett stort rum med trenne 4
IDUN 1895 I silfverixiageisinet.
fönster, vettande utåt Slottsbacken.
Till höger vid inträdet ha vi tre diskrum.
Väggarna i kö- ket äro » dekorerade » med glänsande kökskärl af koppar: kastruller, formar m. in.
m. m. i smakfulla mönster.
Midt på golfvet står en stor järn- spisel med sex kokhål förutom en cistern för varmt vatten.
Mellan tvänne af fönstren in- vid väggen finnes också en spisel, försedd med fyra kokhål.
Innanför detta stora kök ligger åt öster ett mindre.
Då vi träda genom dör- ren till detta, kunna vi icke undgå att lägga märke till tvänne jättemortlar, den ena af röd marmor, den andra grön, stående en i hvardera rummet.
I det inre köket står till höger ett bakbord (ehuru det ej användes för sitt ur- sprungliga ändamål, ity att bakning ej sker inom slottet, allt bröd köpes); detta är nog säreget i sitt slag.
Det består nämligen af en väldig polerad, utmärkt vacker granitskifva, så stor som ett bord för omkring 10 personer.
I ett af hörnen (det sydöstra) ha vi en spisel, enkom afsedd för större stekar, och öfver den- samma en maskin för stekvändning.
Väggen midt för den dörr, genom hvilken vi inträdde, upptages af tre väldiga stekugnar.
Förutom dessa kök finnes ett reservkök, liggande nära intill det dagligen begagnade.
Detta reservkök användes vid mycket stora fester.
I hvardagslag går allt lugnt och stilla sin gång härinne.
Men naturligen råda stor ifver och brådska, då en större fest står för dörren, såsom t. ex. konungens födelsedag, vid hvilken omkring 2,500 gäster skola bespisas, och då förvisso ingen behöfver gå hungrig från bordet.
Naturligt är att en hel del därvid måste undangö- ras på förhand.
Tillredelserna taga sin början vid pass åtta dagar före festen och måste sedan för- siggå med rastlös ifver.
Alla kalla rätter och allt, som på förhand kan iordninggöras, till- rustas och uppställes dels i ett större skafferi midt emot köket, dels på hyllor i köken.
Men, frågen I, hur kunna de varma rätterna hållas varma, då köket ligger så långt ifrån de kungliga våningarna och maten alltså måste bäras genom långa, kalla korridorer, tills den kommer på bordet?
Jo, det finnes i mat- salens närhet serveriugsrum (eller ock anord- nas sådana rum).
I dem stå spritkök, öfver hvilka rätterna hållas vid sin vederbörliga värme.
Och hvilka bespisas från det kungliga köket?
De kungliga personerna själfva naturligtvis, de- ras uppvaktning, de till hofvet inbjudna samt alla, som äro anställda i köket — för öfrigt inga andra.
Till köket höra naturligen skafferier.
Vi ha redan nämnt ett — beläget midt emot köket.
Där förvaras i stora islårar hvad som går åt för dagen.
Ett annat finnes ock, i hvilket förvaras större partier kött och grönsaker.
I närmaste sammanhang med köket står konditoriet.
Det förestås af en förestånderska och en konditori jungfru.
Denna afdelning af det kungliga hushållet har af ålder haft detta namn, ehuru det nu- mera ej är något konditori i vanlig mening, alldenstund samtliga konditorivaror och desser- ter levereras af hof konditorn, som är bosatt utom slottet och drifver konditorirörelse i vanlig mening.
Konditoriafdelningen har med konditori i vanlig mening blott det att göra, att där uppläggas och därifrån afhämtas alla desserter.
Konditoriets uppgift förutom den nämnda är att verkställa kokning af kaffe, te och choklad.
Och det är ingen ringa uppgift.
Vi behöfva blott här, såsom vid beskrifningen af köket, tänka på konungens födelsedag.
Att laga te för ett par tusen personer och kaffe för lika många för en enda afton vill minsann ej säga så litet.
Konditoriet har för kokning af kaffe m. m. ett kök, försedt med tvänne spislar af aktningsvärd storlek.
Men följen mig nu från detta kaffekök öfver ett mindre rum in i ett mycket stort sådant.
Det upptages till hela sin längd af två väldiga, jämnlöpande bord.
Hvilka läckra desserter stå icke här uppradade vid större fester!
Och hvilken rad af kaffebrickor efterträda icke sedan desserterna 1 Allt detta måste vi dock för till- fället endast tänka oss.
Men hvad vi ej behöfva tänka oss, utan hvad vi verkligen kunna se — det är allt, hvad till serverande af kaffe, te och choklad hör.
Se då till höger, när ni trädt in genom dörren, hvilka utomordentligt smakfulla, vi skulle vilja säga läckra kaffekoppar!
De äro smakfulla alla, men se särskildt på de där kopparne och faten, hvilka se ut som vore de af renaste guld.
De äro nog af porslin, men öfverdragna af verkligen rent guld.
Och se på alla de öfriga.
de äro utsökta.
Man är rädd att taga i dem af fruktan, att man skulle kunna tappa dem.
Visst är att kaffet smakar utmärkt ur dem.
Och gå vi så framåt förbi dessa dyrbarheter, möter oss en hel bataljon af kaffe- pannor, från stora ärevördiga åtta kannors — till sådana af myc- ket blygsamma dimensioner.
Och så ha vi hela rader och dussin af silfverkaffekannor, gräddkannor.
I stora skåp lig- ga dussintals teskedar i smak- fulla mönster.
Men så ber jag eder stanna och se på kaffebrickorna, alla af silfver.
Den artiga föreståndarinnan tillåter eder nog att känna på deras tyngd.
I skolen nog erkänna, att det fordras rätt starka armar att bära omkring en sådan bricka, fullsatt med tillbehör, då I fån upplysning, att det finnes brickor, som väga öfver 13 skålpund.
423 När vi lämna konditoriet, är det mycket lägligt att göra en titt ned » i djupa källar- hvalfvet », i den Kungliga vinkällaren.
Denna förestås af en munskänk, som till- sammans med förvaltaren i ekonomikontoret handhar vinförrådet.
Till medhjälpare har munskänken två källarbetjänter och två källar- drängar.
Vinkällaren är belägen i sydöstra slottshörnet, tvänne trappor ned, och består först af ett väldigt hvalf, hvarest vintappnin- gen sker, och vidare af ett stort högt hvalf, med å hvardera sidan belägna fyra celler, om vi så få uttrycka oss, ehuru hvar och en är stor som en sal.
Å väggarna rundt om ligger i fack upplagdt det buteljerade vinet.
Att där finnas ädla och dyrbara viner, att den, som ser- verar, med stolthet kan nämna årgångar af aktningsbjudande årtal, behöfver ej nämnas.
I ordning ha vi nu att nämna något om Silfuermagasinet.
Detta ' förestås af förste taffeltäekaren.
Till biträde har han andre taffeltäekaren, två silf- verknektar och två silfvertvätterskor.
Vid inträdet i silfvermagasinet måste man förundra sig öfver de stora rikedomar, som äro samlade i de tre oansenliga rum, som utgöra dess lokal.
Någon beskrifning öfver dess skatter af mera uttömmande art är omöjligt här lämna, det skulle kräfva en uppsats för sig.
Vi måste låta oss nöja med att blott framkalla en aflägsen aning därom.
Förrådet utgöres dels af kronsilfret (tillhö- rigt staten), dels hans majestät konungens silfver.
För det förra ansvarar husgerådskammaren, för det senare förste hofmarskalken.
Hvad kronsilfret beträffar, består det till sin dyrbaraste del af den s. k. guldservisen (äkta förgylldt silfver).
Denna härleder sig från Gustaf III:s tid.
Om vi nämna, att ett blomsterställ (nytt, skänkt af Oscar I I till kronsilfversamlingen) representerar ett värde af 10,700 kronor, och att samlingen bland mycket annat består af två mycket stora, två medel- stora och tvä mindre skålar, åtta fruktskålar och fyra bonbonnierer, förstår en hvar, att denna servis äger ett ovanligt högt värde.
En hvar, som besöker det kungliga slottet, har tillfälle att se ett par pjäser af denna servis.
Vi hafva nämnt därom, då vi beskrefvo drottnin- gens matsal.
Till kronsilfret hör vidare silfver servisen i rococostil.
Utom mycket, som måste förbigås, I konditoriet,
I DU N 424 I kungliga matsalen eller i galle- riet två trappor upp, ställda på det artistiskt dukade bordet, belysta af elektriskt ljus, te de sig naturligtvis ännu ståt- ligare.
Vi sade nyss, att vi skulle tala om vapenduktyget.
Detta löfte skola vi nu infria, i det vi nämna några ord om köket.
består den af sexton mycket stora skålar i olika mönster, åtta kandelabrar, sexton fruktställ, Linnemagasinet sextio ovala och femtio runda fat af olika storlekar, sex dussin tallrikar, soppskålar, Dess förestånderska benämnes oldtfru.
Hon legymkastruller, saltställ, bordsilfver af olika har öfverinseendet öfver det hela, verkställer alla sorter, däribland tjuguåtta dussin af en sort.
inköp och gör alla utbetalningar.
Hennes med- Hvad hans majestät konungens enskilda hjälperska är linneförvalterskan.
Vid linnemaga- silfverförråd angår, så är det lika rikt, om vi sinet äro för öfrigt anställda sju kvinnliga också icke anse oss böra ingå i någon specifi- tjänare samt tre husknektar.
kation däröfver.
Att linneförrådet är både stort och dyrbart, Vi skilja också där mellan en guld- och en behöfver ej sägas.
En husmoder är ju alltid silfverservis.
Gruldservisen utgöres af den brasili- stolt öfver sitt linneskåp.
Förvisso kan linne- anska, med brasilianska vapnet.
Denna servis har förrådet i kungahemmet med stolthet visas.
1 tillhört kejsarinnan Augusta af Brasilien och ge- 18 stora skåp är inrymdt » linne och duktyger », nom arf öfvergått till drottning Josefina och från från det dyrbara vapenduktyget, duktyger af henne till konung Oscar II.
Till denna finaste damast (holländskt, skotskt, sachsiskt, JM brasilianska servis hör ock en silfverservis.
Kinna-Backa), damast-dräll och dräll till köks- (" ^^ A f denna må nämnas en bordsprydnad, handdukar, köksförkläden och » vedbärare ».
_ » af hvilken midtelpartiet utgöras af Pärlan i detta storartade linneförråd utgöres " T3J %3 raycket höga bilder föreställande de dock af det nämnda vapenduktyget.
Detta be- tre gracerna, uppbärande en blom- står af 44 större dukar, af hvilka de största sterskål, sidopartierna, fristående, utgö- hålla 22 alnar i längd och 5 alnar i bredd ras af segergudinnor, framräckande en utan söm, 48 tedukar och 1,000 servietter.
På krans.
samtliga är i deras botten inväfdt svenska riks- Bland konungens enskilda tillhörighet i vapnet; bårderna äro väfda i smakfulla mön- silfvermagasinet må särskildt framhållas ster i fornnordisk stil.
Enligt uppgift har detta ett etui, innehållande: äggställ, saltkar, vapenduktyg betingat ett pris af 22,000 kronor.
matsked, knif, gaffel och märgsked, allt af Det begagnas endast vid furstliga, diplomat- 20 karats guld, vägande tillsammans 151 / s och större hofmiddagar.
dukater.
Fem ä sex månader hvarje år är en person I silfvermagasinet förvaras ock en del dyr- sysselsatt med sömnad för magasinet.
Märk- bara porsliner.
Bland dessa må nämnas såsom ningen, bestående i broderande af kungligt det dyrbaraste: berlinporslinet af hvilket hvarje namnchiffer, år och antal, verkställes af till tallrik kanske kostar 100 kronor; armétallri- den vanliga personalen icke hörande kompetenta karne, så kallade, emedan å desamma äro personer.
tecknade krigare i olika uniformer; landskaps- Till inköp för linnemagasinets räkning och tallrikarne med å desamma aftecknade land- underhåll af dess förråd finnes ett årligt an- skapsvyer och riksvapenstallrikarne, å hvilka slag.
svenska riksvapnet finnes tecknadt.
Dessa sist- Tvätten sker vid den kungliga liftvättm eller nämnda passa utmärkt till vapenduktyget, om kungliga fatburen.
hvilket vi strax skola tala.
För att göra ett besök i den kungliga fat- Förrådet i silfvermagasinet är fullt tillräck- buren, måste vi företaga en promenad rätt ligt för serverande af en supé för 3,000 per- långt ut på Kungsholmen till Fabriksgränd, där den är inrymd i ett åldrigt hus, snart helt soner och en middag för öfver 1,000.
Ståtligt och glänsande taga sig de storartade och hållet inklämdt mellan dr de Lavals stor- guld- och silfverbordsprydnaderna ut, där de i artade fabriker.
skåp och på bord äro uppställda i silfvermaga- Dess personal utgöres af en förestånderska, sinet, men vid en middag i den gemensamma sju tvätterskor, en mangelkarl och en maski- 5 1895 nist, samt för kronprinsparets räkning, som också där har sin tvätt, sex tvätterskor.
Denna lokal, som utgör ett stenhus i två våningar, inrymmer på nedre botten utom bo- städer, tvättstuga med kokkar, skölj kar, cen- trifugal och hydraulisk press, mangelsal med tre manglar samt ångpannehus.
En trappa upp har förestånderskan sin bostad.
Där ha vi för öfrigt två stryksalar med två strykugnar samt ett varm-torkrum.
Vinden utgör kall-tork- rum.
Tvänne dagar i veckan tvättas det, de öf- riga tages tvätten in.
Det förstås, af hvad som blifvit nämndt om linnemagasinet, att ar- betet inom fatburen skall vara stort och kräf- va mycken omsorg, då det gäller att handskas med så dyrbara saker, som inom detta magasin finnas.
Till sist endast några ord ännu om en af- delning af det stora hofmaskineriet, som na- turligtvis ock spelar sin roll i hemmets lif: kungliga hofstallet, hvars chef är förste hofstall- ' mästaren.
Som bekant äro de nya ståtliga byggnaderna för detsamma belägna nära Nybro- viken å planen framför gamla artillerigården.
Stallet rymmer 60 vagnshästar, 12 ridhästar och lika många arbetshästar.
Synnerligast till- draga sig, utom konungens finfina ridhästar, de norska fjordhästar, som drottningen begag- nar till sina ridpromenader, uppmärksamhet.
Vid stallet ligger också ridhuset, .sj^dj^, där såväl konungen som kronprin- pf^-§ sen, hans söner och bröder flere gånger i veckan företaga ridöf ningar.
Vagns- huset rymmer 140 åkdon.
» Om dessa murar kunde tala », så bör- jade vi.
Vi hafva emellertid ej låtit dem göra det, utan, hvad vi tro bättre vara, de i det kungliga hemmet sig rörande hufvudpersonernas lif och verksamhet samt där rådande förhållanden.
1 det vi härmed uttala vår ödmjuka och hjärtliga tacksamhet för de upplys- ningar och råd, som välvilligt lämnats oss, tillåta vi oss afsluta dessa strödda anteckningar med den förklaringen, att de tillkommit i intet annat syfte än att göra de hem, i hvilka de komma att läsas, mera förtrogna med vårt konungapars hem för att, om möjligt, än mer höja kärle- ken till vår konung och drottning, för att allt det goda, som i detta hem träder oss tillmötes, måtte bli till föredömen, men till föredömen, som ej blott beundras, utan omsättas i lifvet.
I jultid kommer, hvad här nedskrifvits, att läsas.
Måtte i alla hem råda samma otvungna, sant familjelika julglädje som i hemmet i konungaborgen!
IDUN 1895 425 Jag lägger mig ned att tänka; I ort öfver den böljande fjärden Jag ror mig in i den blanka ån; Allt blir så stilla, sä si ort och klart, Där når mig ej längre vågornas dån, Jng ser, huru solgnistor underbart Där domnar bruset från världen, Bland näckrosens kalkar stänka, Blott hvita näckrosor vagga Jag stirrar mot molnen, som glida Bland vassens rasslande strån.
Förbi mig i ljudlös fart.
På ängen i solskenet hvila Då tycks mig som båten gungar Fåren i flockar, rygg vid rygg, Framåt i sakta, vaggande takt, Och svärmar af sjungande, dansande mygg Men rundt om stranden stå tryggt på vakt Fram genom löfhvalfvet sila; Lummiga träd och dungar.
Trollsländan blixtrar förbi mig Det skvalpar ... det v a g g a r.
det söfver ... Som tanken, flyktig och skygg.
Det tar mig med hemlig makt.
Här vill jag i tystnaden dröja!
Det susar öfver min panna, Jag binder min båt vid ett vaggande strå; Det tynger omkring mina ögonbryn, Längs stranden bugande alar stå, Näckrosor dansa i ring för min syn.
Som djupt öfver vattnet sig böja, Det vaggar, det kan icke stanna!
Och öfver mitt hufvud kling-ar Skyarne brusa som vågor, Och bränningar dåna ur s k y n.
lens oändliga blå.
Jag spritter ur mina drömmar Och sätter mig upp, förvirrad, förskräckt.
sofvit?
Det mäktiga dån, som mig väckt, Ar hafvet, som kring mig strömmar I mörka, tumlande vågor, Och vass-strå ' t, som band mig, var knäckt!
Och ån och jag äro skilda!
Den flyter bakom mig i drömmande fred, Men rundt omkring mig går fjärden vred å kom!
Låt oss brottas^ du vilda!
L Sofvande förde miavödet- Mot dina bränningar ned4 &lt; (Illustratör: Jenny Nyström.)
Ellen- Lundbetg; - fl Nyblom.
D U N » Baler?
Jo, kungsbalen på nyåret, då mam- morna uppträda i uppstufvad moiré-antique och döttrarna i någonting, som jag skulle vilja kalla créme de blasque.
Soaréer — • nej, gud- skelof!
Men supéer excellerar man i på vin- tern, där gamla ungkarlar sådana som vi inte ha så ledsamt, efter som maten är god och man får dra sin lilla spader.
Och hvad be- träffar unga skönheter, så finns ingen enda, som kan mäta sig med (här plirade konsuln på sned bort mot skänkfröken) henne därborta, som för resten är alldeles för allvarlig och ledsam — jag menar naturligtvis hygglig — för att passa på en sådan plats som denna. » lifvet där kan vara, och hur välkommen den allra minsta händelse.
Hvardagarne gå trögt som en osmord kärra i en uppförsbacke.
Helgdagarne uppdelas mellan kyrkobesöket på förmiddagen och spat- serturen på eftermiddagen i samma plantering, där man ser samma ansikten, hälsar eller hälsas af samma bekanta och, om man stannar och talar vid dessa, säger eller afhör samma triviala saker som förra söndagen och kanske ett par söndagar förut: » Åh kors, är fru Strömberg sjuk?
Inte har jag hört det I » » Blir det verkligen något af med doktor Bergströms frieri till lilla fröken Löfgren?
Nä-nä; folk pratar så mycket.
» » Tjänare, min bror!
Hvad tusan går åt vår tjockhufvade redaktör af Dagsmejan — bror har väl sett artikeln för i går — efter han lägger sig i våra spannmålsaffärer, som han inte förstår sig på mer än en bondtupp på tryffel?
Talar han ur den tonen, skall kan snart ha talat ut, både han och hans usla tidningslapp, så mycket kunna då vi affärs- män uträtta, om vi slå oss ihop.
Hvad tusan skall man ha ett organ för, om det inte skall befordra de samhälleliga intressena? » Just i en sådan där småstad med dess om möjligt ännu mindre intressen sutto en sommar- afton för åtskilliga år sedan några herrar till- sammans på källaren Braxen.
Kotteriet var fulltaligt, våtvarorna rikliga och samtalet lifligt.
Telegrafkommissarien med det nattbleka ansiktet; f. d. postmästarn med den röda näsan; den halfgamle konsuln med full månen i toppen; fabrikören med muskel- knölen i nacken och slutligen den nyanlände järnvägsingeniören med det lifliga, litet själf- kära sättet och de spelande ögonen, alla voro de där och tycktes för stunden ej vilja vara på någon annan plats i hela vida världen.
» Man får göra sig en sådan glad stund som denna allt ibland, annars skulle man gå åt i den här lilla hålan, » förklarade emellertid konsuln, i det han tände sin cigarr, sträckte ut benen och lutade sig tillbaka i schagg-emman.
» Men händer här då intet? » sade ingeniören.
» Aldrig 1 » försäkrade de öfriga med en mun.
» Kommer ingen teatertrupp någonsin hit? » » Jo, men en sådan ger högst två föreställ- ningar, af brist på publik.
Sedan afdunstar direktören, och sujetterna ställa till ett slags plockmatiné, som man besöker någorlunda tal- rikt — af barmhärtighet mot sig själf, för att få dem ur staden och slippa deras vigilans. » Ingeniören skra e.
» Har man inga baler här, inga soaréer, inga unga och vackra damer? » De sista orden framhviskades, alldenstund för tillfället ingen kund mer än kotteriet själf t var inne, så att fröken hade intet annat att göra än fördjupa sig i en bok, som hon ock gjorde.
» Det var magert, allt det där, » yttrade in- geniörn och strök beklagande sina långa mus- tascher.
» Och jag, som måste dröja här i hela tre månader!