Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till vederläggning af hvad sålunda blifvit anfördt, förmoda Utskotten det göra tillfyllest, att åberopa förra Betänkandets innehåll, endast med det tillägg, att då jordegaren, så snart han erhållit Skifteshandiingarne, är i tillfälle att antingen sjelf eller med annan persons biträde undersöka och utreda, huruvida missräkning egt rum, synes icke ringaste anledning lill utsträckning af prasscriptionstiden vara för handen; hvarföre Utskotten ytterligare hemställa, att de gjorda anmärkningarne måtte lemnäs utan bifall. 16 Cap. 3 §.
Det yttrande Utskotten, i anledning af Herr Liljenstolpes anmärkning mot förevarande §, afgifvit, har blifvit klandradt af Herr Hjerta, Gustaf, och Herr af Malmborg, Abraham, hvilka ansett det icke kunna med rättvisa och bil - g£> tåg-samt Allm.Besv.o. Öec. Utsic.
Uti, N.-o/p, lighet förenas, att den, som icke eger jorden, skall vara skyldig bekosta utgifterne för skifte derå, helst dessa mången gång kunna vara af den betydenhet, att de öfverstiga flere års afkastning af Bostället.
Afseende borde alltså åtminstone fästas vid behofvet för Boslälls-innehafvare af någon lindring i kostnaden i nu började, samt hädanefter skeende skiften af Boställsjord, hvarom antingen ett stadgande borde inflyta i Skiftes-Stadgan, eller ock Utskotten i samråd med Stats-Utskottet tillvägabringa en ersättning för Bostäils-innehafvaren<
Äfven i detta afseende nödgas Utskott ten inskränka sig till att enkelt åberopa deras förra Betänkande, hvilket, af hvad nu blifvit anfördt, icke synes vara i någon måtto vederlagdt; äfvensom Utskotten förmoda, att det lärer ensamt tillhöra StatsUtskottet att behandla frågan om ersättning af Allmänna medel åt Boslälls-innehafvare för skifteskostnaderne. 1J Cap. 1 §.
I anledning af Utskottens yttrande öfver vice Talmannen Jon Jonssons mot denna § framställda anmärkning, har af Anders Danielsson blifvit anfördt, att då Utskotten medgifvit, att delegatens underlåtenhet alt Protocollet under - Lag- samt Allm. Besv.o. Oec.
Utsk.Utl.
IV.-o 41. 97 derskrifva icke hindrar förrättningens fortgång, vore derigenom Motionairens mening gillad, och det vore således svårt att inse, hvarföre Skiftes - Stadgan skulle innehålla den anmärkta föreskriften, hvilken antingen holde försvinna, eller ock någorstädes sägas, hvad påföljd, som skall uppkomma i fall delegare icke meddela påskriften, ty ofelhart misstänker man eljest, att någon ting brister i Protocoilets giltighet, så länge påskrift saknas.
Härförutan har Friherre Wrangel, IL, begärt det tillägg i denna §, att Protocollet bör genomdragas och förses med Gode Mäns sigill.
Då ifrågavarande § icke bjuder, att samtlige delegare, utan endast, att de närvarande böra underskrifva Protocollet, torde deraf ljusligen skönjas, att en eller Heres underlåtenhet i denna del är af ingen påföljd.
Dessutom förekommer det knappast tänkbart, att samtlige närvarande delegare skulle vägra underskrift, utan att mot beslutet förklara missnöje, eller uppgifva anledningen till vägrandet, hvarom i sådant fall anteckning bör ske; och hvarvid det beror af frågans beskaffenhet, huBih. t. R.
Prot. 1828 och 1829. 7 Sami. 2 Afd. f* ]5:e H:t. 98 Lag-samt Allni. Besv.o. Oec.
Uti. if.
o 41- ruvida serskild talan deremot och uppehåll i förrättningen bör ega rum; men det synes emedlertid åtminstone icke olämpligt, att Landtmätaren har sig ålagdt att begära närvarande delegares underskrift å Protocollet, såsom bevis derom, att detsamma för dem blifvit uppläst och justeradt.
Hvad beträffar det af Herr Friherre Wrangel yrkade tillägg, så anse
Utskotten detsamma mindre behöfligt och i så måtto olämpligt såsom Lagstadgande, att det måste vara vilkorligt, nemligen så vida Gode Männen äro med sigiller försedde.
Utskotten tillstyrka derföre, att 1 § i 17 Cap. må förblifva oförändrad. 18 Cap. 1 §.
Emot stadgandet i denna §, om skiftesmålens upptagande och handläggning af Egodelnings-Rätter och dessas organisation, har blifvit anmärkt:
Åf H. E. Herr Grefve
De la Gardie: att erfarenheten skall bevittnat förmonerna af det förra och olägenheterna af nu varande Rättegåugs-sätt, i det att, då förut enhet i princip rådde, har nu mera skiljaktighet deri uppkommit, hvaraf följt missnöje och osäkerhet, oberäknadt betydligt ökade kostnader, samt Lag" samt Allm.
N.-o 4.1. 99 Af Herr Professor Geijer: att, ehuruväl ostridigt vore, att Egodelnings-Rätterne äro en frugt af Rikets Ständers egna önskningar, och att ändamålet dermed varit godt, blefve det likväl, på sätt nu skall tillgå, förfeladt.
Man hade velat upplifva den så kallade municipal-principen, eller folkets deltagande i reglerande af egna angelägenheter, en princip, så litet ny i Sverige, att den här vore uråldrig och ännu verksammare an i de flesta andre Länder, men man hade misstagit sig om medlet och i synnerhet deri, att göra just den nya Skiftes-Stadgans behandling municipal, ty denna princip lefver och trifves blott med egande-rältens säkerhet och helgd, och Skiftes-Stadgan gör den osäkrare än någonsin.
Enskiftes-Författningarne innehöllo ett slags faderligt våld, men dessa Författningar utofvades under uppsyn och dom af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, af hvilka, såsom central-myndighet för en hel landsort, man åtminstone kunde vänta både consequens och insigt i tillämpandet af det godtyckliga i Författningarne, hvaremot detta godtycke nu är spridt på tusende serskilda händer, hos Häradsvis valde Gode Män, hos en här af Egodelnings-Domare, genom sakens natur mest serskildt förordnade, ofta unge och oerfarne, hvilka alla på sitt sätt komma att tillämpa det ioo Lag- samt Allm. Besv. o. Oec. Utsk.
IV:o 41. godtyckliga i den nya Stadgan, hvarföre, då ingen central-myndighet vidare möter förr än Högste
Domstolen, de fleste egodelningstvister äfven komma att gå till Kungs, nemligen alla deras, som icke blifvit utfattige på vägen; ty att det nya Rättegångs-sättet är dyrare, vore oemotsägligt, och om dertill lägges det ökade Landlmäteri-arfvodet, torde föga någon annan, än den rike, hafva råd att håde skifta, klaga och vinna.
Jemte åberopande af förra Betänkandets innehåll rörande denna fråga, anse Utskotten sig böra, till svar å de gjorda anmärkningarne, ytterligare anföra: att, då någon annan skillnad icke finnes mellan Härads-Rätt och EgodelningsRätt, deri Ordinarie Domaren är Ordförande, än uti antalet af Ledamöter och dessas rösträttighet, hvilken likväl i så måtto är öfverensstämmande med rösträttigheten i Härads-Rätt, att Ordförandens mening blifver gällande, så framt den af en Ledamot biträdes; då Kongl. Maj:t, samtidigt med Skiftes-Stadgan, utfärdat Nådigt Circulaire till Rikets IIof-Rätter, hvarigenom blifvit stadgadt, att vanlige Domareförordnanden, som, i anledning af Ordinarie Domarens sökta Lag- samt Allm.
N.o 4>- 101 tjenstledighet, utfärdas, icke må anses tillika innefatta Ordförandeskap i EgodelningsRätt, utan borde, då Ordinarie
Domaren, vid sökt och erhållen tjenstledighet, det oaktadt, icke åtager sig under permissionstiden bestrida Skiftesmålens handläggning, äfvensom då vacance af tjensten inträffar, Hof-Rätten taga i serskildt öfvervägande, huruvida den person, som till Domare-Embetels utöfning i öfrigt kan blifva utsedd, må med säkerhet kunna anförtros att vara Ordförande i Egodelnings-Rätten, dertill i annat fall borde förordnas, antingen Domaren i någon af angränsande Domsagor eller, efter Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes hörande, någon i Jordbruk och Landthushållning kunnig och, till erhållande af Domare-förordnanden, behörig person; då all sammanblandning af Domaremagten med den Executiva otvifvelaktigt måste vara af menligt inflytande på Lagskipningen, samt ändtligen då enhet och likstämmighet deri lämpligast och säkrast torde böra sökas och, så vidt ske kan, beredas genom Lagarnes bringande till den högsta möjliga grad af fullkomlighet, bestämdhet och tydlighet, hvaraf följer, att det större eller mindre antal Domare, som med Skiftes-Stadgans lillämp - 102 Lag- samt Allm.
N.o 41- ning kommer att ega befattning, ingalunda kan anses ega inflytande på bestämmandet af den Domstol, hvarunder Skiftesmålen böra höra; alltså finna Utskotten sig ega full anledning afstyrka den yrkade ändringen i i § af 18 Cap. i Skiftes-Stadgan. 18 Cap. Q och §§.
Emot den af Utskotten föreslagna ändring i dessa §§, att egograderingen borde vara orubbligt fastställd innan skiftesläggningen verkställes, och, i sammanhang dermed, att, genom en ny § uti ii:te Gap., tiden för besvärs anförande öfver egograderingen borde bestämmas till 60 dagar derefter, har af åtskillige Ledamöter inom samtlige Riks-Stånden blifvit anmärkt: att, der fråga endast vore om delning mellan två eller tre åboer, vore den föreslagna tiden för mycket utsträckt, men deremot allt för inskränkt om Skifteslaget är stort och Taxeringsnumren många, i hvilket fall det både för Landtmätaren och Jordegarne vore omöjligt att bedöma Taxeringens vigtighet; att erfarenheten visat, att, äfven med bästa vilja att göra rätt, lusendetals jordegare genom origtiga taxeringar förlorat betydligt; att en Medborgare icke borde underkastas äfventyret, att genom öfverraskning förlora stör - Lag- saint Allm.
N.o 4*- n>3 re eller mindre del af hvad han eger; att en graderingens rigtighet icke kupde med säkerhet hedömas förr, än Skiftesläggningen skett, och således hvar och en kom i tillfälle bedöma, huruvida han i rymd och godhet erhållit hvad som mot dess förra egolott svarar; att lämpligare vore, att, sedan provisionel plan till Skifte blifvit uppgjord och delegarne derigenom kommit i tillfälle bedöma följderna af den upprättade graderingen, den dermed missnöjde ålåg sådant anmäla, och tvisten derom, jemte öfrige preliminair-frågor, till Egodelnings-Rättens pröfning på en gång öfverlemnas; att stadgandet i förra Författningarne grundade sig derpå, att
Jordegaren hade fullt viltsord lill graderingens godkännande; vid hvilket förhållande det var angeläget, att de, vid graderingens uppgörande förblefvo, så vidt möjligt var, i okunnighet om läget för hvarderas skiften, emedan eljest ökade anledningar skulle funnits till väld i uppgiften om egornes godhet ; men sedan nu mera jordegarne förlorat denna rättighet, vore för dem icke likgiltigt, om denna fastställes före eller efter Skiftesläggningen; att den generela och egentliga egograderingen icke sker å hvarje delegares enskilda jordlott, utan å hela Skifteslagets samfälda jord, och först, vid uppstådd fråga om rättelse i en förment io4 kag- sa/nt Allm.
Nta origtig gradering å ett eller annat jordstycke, af delegaren upptäckt när de nya egolotterne blifvit utlagde, vore det som taxeringen å dessa stycken är medgifven att kunna revideras, hvilket icke verkställes af delegarne, utan af Skiftesmännen och Domaren, och dervid således delegarens
Väld eller ensidighet icke är af inflytande.
Utskotten, som förut, i anledning af de mot litte Cap, gjorda anmärkningar, sökt ådagalägga, att, fastän beslutande-rätten, i frågan om egograderingen, tillkommer Landtmätaren och Gode Männen, Jordegarnes yttrande i detta ämne måste vara af ganska stort inflytande, hafva af de framställde anmärkningarne icke funnit anledning att förändra deras förut yttrade öfvertygelse, den Utskotten alltså förnya, utan att anse af nöden att ånyo upprepa de derföre anförde skäl. 18 Cap. 18 §.
Den af Utskotten föreslagna redactions-förändring i denna § har Herr Danckwardt, Magnus, ansett kunna antagas, ehuru, vid jemförelse af påföljande 19 §, det syntes vara tern ligen klart, att de till saken hörande handlingar, hvarpå klaganden vill stödja sin talan, äfven borde in duplo bifogas.
Deremot har Herr Bibbing, Arvid, yttrat, alt det föreslagna förtydligandet Z«g- samt Allm.
Besv. o. Oec. Utsk. Uti. N. o /{.1. io5 syntes otydligt, emedan frågan just kunde bero på hvad som vore bevis elier ej, oell det vore derföre bättre att bibehålla det i Stadgan begagnade uttrycket ”handlingar;” Och har Herr Presidenten Poppius jemväl fullständigt utvecklat enahanda åsigt mot Herr Ribbing.
Då likväl äfven den minsta anledning till tvifvelsmål om ett Lagbuds rätta förstånd och mening bör, så vidt möjligt är, undanrödjas, och detta ändamål, efter Utskottens förmening, skulle, genom antagandet af den föreslagna ordförändringen, desto säkrare vinnas, som samma uttryck blifvit för enahanda stadgande begagnad t i sy Gap. 6 § Rättegångs-Balken, der jemväl ordet ”bevis” i samma mening förekommer, anse Utskotten sig böra hemställa, att bifall må lemnäs till den af Utskotten i förra Betänkandet föreslagna ändring.
I anledning af Utskottens tillstyrkande, att hos Kongl.
Majrt i underdånighet anhålla, det måtte, genom vederbörande Autoriteter, säkra och fullständiga upplysningar infordras om de vidare hinder, som kunna ligga i vägen mot Skiftes-Stadgans tillämplighet i Rikets alla provincer, samt derefter de ändringar i densamma i Näder vidtagas, sorn kunna profves nödige, på det i o6 La"- samt Allm.Besv. o. Oec.
Utsk. Uti. N.o ..//■ den i allo må uppfylla dess för Landtbruket välgörande ändamål, har utaf åtskillige Ledamöter blifvit anmärkt: att en sådan åtgärd bordt föregå Skiftes-Stadgans utfärdande; att upplysningar nu efteråt skulle dels komma för sent, dels vara öfverflödige, då Riksförsamlingen är närvarande och i detta ämne, såsom rörande hvarje jordegares rätt, med den största möjliga sakkännedom kan sig yttra; att derest vissa förut föreslagna försigtighetsmått, i afseende på rättigheten att erhålla skifte, blifva antagne, vore Stadgan fullt tillämplig för de fleste Landskap, med undantag af de Norra, för hvilka någon annan åtgärd icke syntes böra ega rum, än att begära Stadgans återkallande helt och hållet, och att de förra Skiftes-Författningarne för dessa provineer måtte åter blifva gällande; att, då det kunde antagas såsom säkert, att i de provineer, der Enskiftes-FÖrfattningarne varit gällande, Skiftes-Stadgan jemväl vore tillämplig; så borde endast den ifrågavarande åtgärden afse de sex Norra Länen samt Gottland, ehuruväl, med iakttagande af föreskriften i 12 Gap 12 '§, Stadgan äfven der syntes vara tillämplig; att på det icke sådane delar af Skiftes-Stadgan, sorn bestämma verkliga egande-rätts förhållanden och således tillhöra Civil-Lagstiftningen, måtte genom Oeconomiska För - Lag- samt AllmiBesv. o.
N.o/p.
107 fattningar varda ändrade, den underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maj:t torde erhålla följande lydelse: ” — alla provin cer} samt derefter och på det den i allo må uppfylla dess för Landtbruket välgörande ändamåli Nåder vidtaga de ändringar i densamma^ sorn pröfvas nödige och icke rubba sådana hu fond gria ider, hvilka angå egentliga egande-rätts förhållandens såsom delnings grunda råskillnad och taxerings och hvilka äro af natur att lämpligast tillhöra Civil-Lagen: hvarigenom Ständerne blefvo tryggade, att man förblef vid de godkände grunderne; — hvaremot å en annan sida åter yrkats, dels att den underdåniga skrifvelsen borde innefatta begäran, att Kongl. Maj:t ville låta Skiftes-Stadgan till sin, kraft oeh verkan upphöra, intilldess de af Utskotten föreslagna åtgärder blifvit vidtagna, dels att densamma hvarken vore nödig eller motsvarande det dermed åsyftade ändamål, emedan de Autoriteter, från hvilka upplysningar komme att infordras, troligen vore Kgl. Maj.ts Befallningshafvande, hvilka utan tvifvel rådförde sig med vederbörande Landtmätare, som, efter ali sannolikhet, förklarade den nu gällande SkiftesStadgan vara i alla afseenden fördelaktig och tillämplig, deraf följden alltså blefj att i o8 Lag- samt Allm.
Uti.- N:o 4.1. Kongl.
Maj:t 1 Nåder ansåg densamma icke tarfva några förbättringar.
Detta med hvad mera härom blifvit anfördt, samt åtskillige andre Ledamöter till vederläggning häraf yttrat, hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och jemte det Utskotten, till besvarande af de gjorda yrkanden, dels om Skiftes-Stadgans återkallande helt och hållet i afseende på de Norra Provincerne och Gottland, dels att den borde till all kraft och verkan hvila, intilldess de deri föreslagna ändringar blifvit pröfvade och afgjorde, anse sig endast böra åberopa hvad i början af detta Betänkande i afseende på Skiftes-Stadgans tillämplighet i allmänhet är vordet yttradt, få Utskotten, i afseende på öfriga nu gjorda erinringar, förklara att, då endast genom practisk erfarenhet full visshet kan vinnas om Stadgans mer eller mindre tillämplighet för Rikets alla provincer; då tillfälle saknats att härom inhemta säker kännedom på den korta tid, sorn förflutit sedan Skiftes-Stadgan blef lill efterrättelse gällande, intill Riksdagens början, hvarunder sannolikt i flera provincer inga och i andra åter ganska få skiften, eldigt samma Stadga, blifvit verkställde; Lag- samt Allm.
Besv. o.Oec.
JV.-o 4.1. 109 då deremot Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande samt vederbörande EgodelningsDomare, Landtmätare och i orten boende Landtbrukare, som dels sjelfve å deras egor undergått laga skifte, dels vid sådane, eller såsom Ledamöter i Egodelnings-Rätt biträdt, synas blifva i tillfälle att med största säkerhet och sakkännedom meddela de ifrågavarande upplysningarne; då sådana upplysningars infordrande från alla Landsorter snarare bör kunna gagna än skada, samt då fråga här ingalunda kan uppslå om ändringar i sådana Skiftes - Stadgans hufvudgrunder, som anmärkte blifvit och bestämma Jordegarnes ömsesidiga eganderätts-förhållanden, samt under egenskapen af civil Lagstiftning kunna hänföras, utan endast i de för verkställigheten meddelade föreskrifter; alltså kunna Utskotten från de framställda anmärkningarne icke hemta gällande anledning att frånträda eller förändra deras i förra Betänkandet afgifna förslag till underdånig skrifvelse i ämnet.
Sedan Utskotten sålunda yttrat sig öfver alla, så väl i anledning af det afgifna Betänkandet , som vid återremitterandet i io Lag- samt Allm.
N.-o 41- deraf, än ytterligare mot Skiftes-Stadgan gjorda anmärkningar, återstår endast till upptagande ett af Friherre Wrangel > H.y framställdt förslag, att, till vinnande af mera enhet i behandlingen af Skiftesmålen, antingen Öfver-Directeuren vid Landtmäteri-Contoiret, eller ock någon annan i sådana ämnen kunnig person borde vara Föredragande deraf i Högste Domstolen, samt Förste Landtmätaren vid egodelnings-rätt eller hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, i fåll skiftesmålen komma att der fortfarande handläggas, i hvilket afseende Commissions-Landtmätaren borde åläggas till Förste Landtmätaren aflemna chartor, handlingar och rapporter månadtligen, lill bevis huru han utöfvat sitt åliggande.
Detta hafva Utskotten i öfvervägande tagit; men då, med antagen och godkänd ordning för rättegångs-ärendens behandling i Högste Domstolen, icke vore öfverensstämmande, att Öfver-Directeuren vid Landtmäteriet utsåges till föredragande af skiftesmålen derstädes; då likväl, efter hvad Utskotten hafva sig bekant, denna föredragning icke är delad mellan flere, utan bestrides af en serskild dertill förordnad Revisions-Secreterare, samt Bil. t. Lag- s. Allm.
Besv. o. Oec. Utsk. Uti. N. o jj.1. 111 då Rikets SLiinder redan bifallit Utskottens afgifna Betänkande, JV:o so, hvarigenom blifvit afstyrkt Petter Anderssons från Hallands Län förslag, att Förste Landtmätaren skulle vara Föredragande af Skiftesmålen inför Egodelnings-Rätterne, anse Utskotten sig böra tillstyrka, att Herr Friherre Wrangels nu gjorda förslag icke måtte bifallas.
Åtskilliga Ledamöters reservationer i ämnet åtfölja.
Slockholm den 25 Juna 182g.
Af Hr Friherre Cederström J.:
Då Utskotten hafva vidhlifvit stadgandet i 12 Cap. 8 §, att, när laga skifte på en eller flera delegares begäran verkställes, sådant skifte hör hela skifteslaget öfvergå, och det, som det synes, hufvudsakligen på den förutsättning, att, utan föregången uppmätning af marken och urskiljande af hvad som till inrösnings- eller afrösnings-jorden hörer, det för Landtmätaren vore svårt, om icke omöjligt, att på förhand med någon säkerhet bestämma den blifvande Skiftes-kostnaden; men denna förutsättning, i min tanka, är i alla afseenden ovigtig, för såda\ - \ c r i a Bil. t. Lag- s. Allm.
N.-o ^/. ne Skifteslag, som nyligen undergått Storskifte, eller hvars alla egor finnas å Charta lagde, ty der icke allenast kan, utan bör det ovilkorligen åligga Landtmätaren att upprätta kostnads-förslag före förrättningen, på det delegarne i Skifteslaget, må komma i tillfälle alt i förväg känna de kostnader, deruti de blifva inledde, och som möjligen kunna komma att Öfverstiga deras förmåga att utgöra, utan att afträda en del af den jord, som skiftats, har jag med Utskotten icke häruti kunnat instämma, öfvertygad, att utbrytning ur Skifteslag, deröfver oklandrad Charta finnes, icke möter de hinder Utskotten trott sig höra befara, och att den sålunda, genom stadgandet, utsträckta principen, att den, som laga skifte begär, eger dertill vittsord, medför skyldighet för jemväl dem, som icke kunna vägra den Skiftesyrkande utbrytning, emot sin vilja nödgas ingå uti skifte sins emellan, derigenom kostnaden blifver mångdubblad, och från att böra tillhöra egentligen den, som skiftet begärt och kunnat utbrytas, påtvingas hela skifteslaget.
Då jag erkänner den grundsatis, att delegare eller samfällighet i by, bör ega vittsord då han fordrar sitt hemmans, eller hemmansdels utbrytning, emot det att han sjelf bestrider alia dervid förekommande kostnader, utom de nya Rågångarnas upp - Bil. t. Eag~ s Allm.
Besy. o. Oec. Utsk, TJtl. N:o4’>. 113 uppgående, deruti angränsande borde deltaga, - anser jag det orättvist och skadligt, att, på sätt Författningen innehåller, som <iet sjnes ensamt för Landtmätarens förtjenst, tvinga Jordegare till skifte; utan borde i min öfvertygelse stadgandet uti 12 Gap. 12 § blifva följande: att, när laga skifte, på en eller flere delegares begäran, uppkommer, må, derest icke alla delegare i skifteslaget uti allmänt skifte ingå vilja, den eller deras lotter i skifteslagets som laga skifte begärt, utbrytas.
Stadgandet i 12 Cap. 12 § bör i min tanka sålunda förändras: har Storskifte förut öfver gatt ett skifteslag, och nytt laga skifte begäres, åligger Landtmätaren aft, innan nytt skifte verkställas må, uppgöra kostnadsförslag öfver förrättningen och det skifteslagets delegare tillställa, som må ega rätt, inom 14 dagar efter deraf erhållen del, att hos Konungens befallningshafvande återkalla det begärda förordnandet för Landtmätaren till skiftets företagande, derest de skulle finna kostnaden för dryg.
Utskotten erkänt rigtigheten af den definition jag föreslagit öfver Bih. till R.
Prat. 1S2S och 182g. 7 Sami. 2 Afd. J i5:e H:t. 114 Bil. t. Lag.- s. Allm.
N.-o 41 ‘ livad med skifteslag rätteligen bör förstås, till ändring i 12 Cap. 8 §, förefaller mig besynnerligt, att Utskotten, det oaktadt, icke funnit Skiftes-Stadgan i förevarande del fordra förtydligande; men då bestämdliet, synnerligast uti definitionen, är utaf största vigt uti Lagstadganden, anser jag mig böra yrka, att den af Utskotten erkända rigtigä definitionen, som af mig blifvit uppgifven, nemligen: med Skifteslag förstås dell samfällighet, som skiftas eller hvarutur skiftet sker , bör antagas.
Af Herr Prosten Nordin> som förklarade sig icke kunna instämma uti Utskottens yttrande, i anledning af 1 Cap. 3 §, utan härvid åberopade sin emot förra Betänkandet i denna del förut afgifna reservation ; och instämde häruti Herr Prosten Dedekind.
Af Herr A. Landegren: i3 Cap. 2 §.
Enär Lag- samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten, uti deras nu meddelade Utlåtande, förblifvit vid det i Betänkandet N:o 8, pag. 57, framställda förslag, att, med ändring af Skiftes-Stadgans föreskrift i denna §, den eller de delegare i ett skifteslag, sorn skifte sökt, skulle, derest skifte ej utan utflyttning kunde ske, vara till utflyttning förbundne, men jag li - Bil. t. Lag- s. Allm.
Ull. N.o 41. it $ ka litet nu, som vid förra Betänkandets angifvande, kunnat, i denna omständighet, uti jduralitetetls åsigt instämma; får jag, med åberopande af de skäl emot den projecterade förändringen, hvilka i Herr Presidenten Friherre Ehrenborghsj Herr Professoren Be~ xells och min, vid Betänkandet N:o 8 fogade, serskilda meningar blifvit anförde, emot denna Utskottens åtgärd misr reservera.