Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Formen och hwilka der ärv ob,ervor»äe. 75- §- Införes näst efter 72., ''samt 7Z:dje "och ?>o. §. §. i hwad besia 2M? §. §. röra "Beskattnings, och Bewillnings-frägor, hwit» "ka efter nysinämnde 69. och 71. §. §. hand» "teras böra."
— Förra eonstitmiollr-Utssottetö Anmärkning. 78. §.
Härwid föreslär Ookuiitutionr-Utssot» tet wid denna Riksdag uti 2. däom. efter orden: Riksdags-Gröning utsätta, mä in» föras orden: "Ware en hwar, som, utan "sit Ständs begäran, pä egen bekostnad lä» "ter särskildt trycka et uti nägot Ständ eller "Utskott ingifwet klemorirl, enahanda Författare answar underkastad;" äfwen et sä "lydande stadgande:
"Likaledes ware en hwar, "som under et Ständs öfwerläggning genom "sina yttranden nägon Person utom Ständet "personligen förolämpar, samma answar efter ''Riksdagens flut underkastad.'' 8t. § Har Lonktimtion».Utskottet wid förra Riksdagen föreslagit, at framför orden; fulländad är, sätteS" inom rätt tid"
Ytter - ) '5 ) Ytterligare fär Oonrtitvtiovs.
Utskottet til. lägga de Förslag til en ny Ueprerevtstioll, som wid sistledne Riksdag gjordes och särskildt finnas utgifne, sä wäl som det dä uprättade Förslaget om inrättande af en Riksens Stän» ders Lag- och Hushällnings.
Beredning.
^ ^raasumt af krotocollet, hälllt uti Riksens Högloflige Ständers OonstitutjonsUtskvtt den i§:de 8eptemder iZio. »»»»»,»» I anledning af Utssottets Förslag til förändring i sig Herr Brskappen Ooc?or "Emedan Z8:de §. i Kongl. Maj:tS och Riksens Ständers wid sistlidne Riksdag stad» gade Riksdags-Ordning föreskrifwer, at alla omröstningar i Utskotten böra sse Ständswis; och det med Grundlagens mening synes instämmande, at eonstitutwadlL frägor, sorn > wid sednaste
Riksdag häremot til äfwentyrs blifwit wäckte, ssola wid denna Urtima Riks» bågen uptagas och behandlas; kan, efter min tanka, närwarande fräga rörande omröstningarne i Utskotten wid närwarande Riksdag icke sättas i annat skick, än det hwaruti han war före Riksdagens början.''
Herr OoKor kstk förklarade: , .
"För min del kan jag icke anse Höglof.- "lige coo»titllttoll5-Utssottets befattning med fräB z gan c -s ) gan om votering i Riksén- Ständers Utskott böra sträckas utom des främjande til indrag, ning i närwarande Riksdags-Beslut, pä det, at dea, lika med de öfrige til nästa Riksdag upstjutne frägor, dä mä uptagas, men nu icke» med nägot til. och afstyrkande beledsagas.
Skulle äter icke destomindre
Utskottet sträcka sin ätgärd för denna gängen längre och til. styrka den ändring i Riksdags.
Ordningen, at votering i Utskott bör ske per Lspita; förkla. rar jag mig deruti icke kunna instämma, utan tilstyrker, at votering i Utskotten, pä sätt 38- § Riksdag-.
Ordningen föreskrifwer, fortfar at ske StändswiS: anhällande i sädant fall, at detta mit yttrande mä ätfölja Utskottets betänkande til rsrpsKivs Riks. Ständen.'' iKerr OoKor anhöll, at hans wid ststlidne Riksdag öfwer detta äm. ne i Oonrtitutioo»-Utskottet afgifne yttrande mätte Utskottets Förslag nu fä ätfölja, sä lydande:
"För min del afstyrker jag votering per Ospira i Utskotten.
Jag tror at voterings der böra »verkställa- i analogis med det sätt, brvarpä ärenderne hoS Utstötts Ledamöternrs principaler behandla-.
De ä.ro Fyra Ständ och hwart
Ständ inom sig jakar eller förkastar Utskottens betänkanden; bwarföre stola dä ärenderne i Utskotten behandlas och beredas efter annan princips än i Slä»den?hwarföre början af ärenderne efter annan princips än flutet?
Äfwen efter denna «-lpr>t -—..V < -7 ) werkställas voteringar i det Utstött, der Le. damöterne äga nägon beslutande rättighet; hwarföre dä en olikhet i Riksens Ständers andra Utstött?
Wore alla Ständen tilsammans
Under et tak och der vokersll? per Lapit»; skulle jag anse voteringar efter Ständ i Utstot. ten lika motsägande, som jag nu anser vorering per Oapit» i Utskotten emot voteringar efter Ständ in klent».
En och samma ordning bör i min tanka pä alla ställen följas och det ena rättas efter det andra.
Hwad jag tilstyrr ker är i min tanka ocksä mera instämmande med sjelfwa Oonstiwtionen, som altid och al. lestädeS förutsätter och är grundad pä en organisation as Fyra Ständ och deras Ständs» wis widtagande beslut, och et annat sörkällan, de i Utskotten är sälcdes mindre instämmande med Oonilirutiooen, än det urgamla, hwarwiv jag önskar förblifwa."
''At wid Domstolar saker afgöra- elter plurima Vats hörer ej hit; ty hos Wcrkställan. de Magten, som ej utgöres af nägra Ständ, kan ej annorlm.da förhällas, och det är mycken skilnad emellan denna och den Lagstiftande, dä den förra blott, säsom Embetsmän, gör den senare- befallningar gällande ecb hwarwid ej ät fkäga VM nägon organisation.''
"Med lika litet skäl lärer kunna inwändaS, at fordom alla Fyra Ständen wörö tilhopa l sn klump, om jag sä mä säga.
De äro det »cke nu, och emot den organisation, som nu genom Grundlagen hos osi är elableraä, kun - c -s ) na wi ej hemta skäl til et motsatt Riksdags. ärenveriieS afgörande, efter sättet at besluta dem wid Allhärjar Tingen fordom, äfwensom det icke lärer wara Kisrorics riktigt, at StändS fördelningar har sin orizios frän cl,ttike»tlon pä Riddarhuset?'
"Wid Ucvjsioaer i Riksens Ständers ksngus och Rlksgälds 6ontc>ir--r hafwa äfwen alla vo. terillALr blifwtt werkstälde StändSwis, och kom. ma äfwen sä wäl derw.d, som wid 8r-t»-Wer. tets ksvision hädanefter, at pä samma sätt förhällas, at motsägande et annat Voteringsätt, än et dermed instämmande i Utskotten, wid hwilkas Betänkandeus afgifwande säledes äfwen skulle komma at döljas af hwad tanke det eller det Ständet warit, om ej wid hwarje sak minoriteten skulle sammansätta sig til kl! korporation, som afgäfwe särskilt utlätanpe, det jag finner mycket mindre tjenligt.
Sluto ligen och dä Grundlagen för öfrigt utstakar dt fä fall, i hwilka en votering per Lapit» är tilläten och mä »verkställas, sä kan jag ej
M nät än just derigenom anse Stäuds.vot-rinZ > et annat efter sjelfwa Lon«tjturioc.en anbefa! och at det deremot stridande förhällande til te grad rörer sjelfwa denna l^onnitution, at e en gäng mera än blott fräga om en fädö förändring kan wid denna Riksdag wara til läten at wäckas, och säledeS, i min tanka, § mycket miodre wara riktigt, at nu genast de emot fatta et äcLiäcrarxls beslut." D t -9
''Det är längt ifrän m!g at as et etrblsr»clt vorerinzs-sätt per Lspits i Utskotten Utan afseende pä Ständ hänföras til tankan af Ständs uplösning, sammansläende och vorsrintz per (lgpitL öfweralt, säsom kullkastande hela Loostimtioasa; men jag wil ej en gäng at, genom någon likhet härtil, medelst anta. gande af et vokerjoZs.sätt, motsägande StändS. ksprsrentLtionsk,, näqon sädan tanke hos nä. gon enda enskild nägonfin ens skulle kunna upstiga." Lx Nroiocollc». 6. 8ilkvsröto!ps. Upläst hos samtelige Riks-Ständen d. ; ? 0Ä. Wördsamt ^emnrrsl! (^edan c?onitirutlon5 Ukstoktrk til Riksens Stander haft den äran öfwerlcmiia de ätstilliga Zörstag lil Grundlagarnes förändring eller förtydligande, som Utstoltet ansett böra komma under nästa Ständers pröfning, har hos Utstvttck Herr Riddarhus» beerecersren Lilfvorstoly» anmält en i Ulstottets tanka gansta wigtig anmärkning om sättet, som wid besia frägors behandling borde wid den tilkommandc Riksdagen i akttagas och har Herr Rid. darhus.Lecrcceisren hos Ulstottct förestagil ej allenast at beslutet om detta öfwcrläggningssätt mätte blifwa det första, som af dä warande Ständer mätte bestämmas; innan nägra andra Grundlagsfrågors afgörande företa, ges, utan ocksä at et särskildt stadgande mätte förefläs för de tillägg eller förändringar som wid sädane frägors afgörande kunna antagas och beflntas.
Md ( ZS ) Med upmärkfambeten fastad lika mycket pä Grundlagens helgd, som pä Ständernes rättigheter, har Lön. stitutions-Mskottet funnit, at sättet, at wid sädane öfwerläggningar tilwägagä borde bestämmas, ej allenast igenom det öfwerläggningssätt, som 56. §.
RegeringsFormen om förekommande frägors afgörande i allmän, het är w dtagit, men äswen med afseende pä Grundla, göns särskildta föreskrift uti 8i- 82. och 84- §- §. rörande förändringar af Grundlagen.
Lika med Herr 8i>tverstolpe har Utskottet funnit, at om wid en Grundlags frägas afgörande sädane förän, dringar eller tilsattser skulle obestämdt wara tillätne, hwil. ka, enligt ;6:te K., kunna af Riksens Ständer öfwer andra allmänna ämnen, dä de för andra gängen äterkom. ma uti deras plena, beslutas, kunde lätteligen följden deraf blifwa, ak et gjordt och förbercdt förslag til Grundlagens förtydligande eller fullkomnande, »genom en sädan förändring finge en ny och owäntad riktning, hwilken ej allenast för Grundlagens beständ kunde blifwa wädelig, men hwilken snart nog skulle helt och hällit til intet göra de uti ofwannämnde 8». 82. och 84. K. §. til erhällande af en med mera mognad förberedd granskning innefattade stadganden.
Dä Lonstitutionr-Utskottet, wid alla de tilfällen, dä uti närwarande Grundlag fräga är om förändring eller tilsattser uti densamma funnit en äfwensä rigtig som märkbar skillnad wara i akttagen emellan de ämnen, som höra til wilkoren för Samhällets Grundförfattning och dem hwilka angä antingen allmänna Lagens eller Rikshushällningens förbättring, har Utskottet i denna lika wisligt som tydligt utmärkta Åtskilnad trötts sig finna den ledning, som bör bestämma sättet at besluta de förändringar, hwilka »ti Grundlagen kunna finnas nödwändiga, och dä Utskottet funnit at Riksens Ständer redan wid besia frägors wäckande underkastat sig inskränkningar och hemstält ämnet til en närmare pröfning af erfareichcten och omständigheterne, har Utskottet förmodat at förslag, til et lika förhällande wid sädane frägors slu> teliga afgörande skulle wara instämmande ej allenast med Grnnd - ( 31 ) Grundlagens men äfwen med Riksens Ständers afsigt.
Da beslutande rätten altid wore Riksens Ständer llek»itive förbehållen, bar Utskottet trott, at genom sakens vstare hänwisande til Utskott, genom öfwerlemnande ät detsamma at bestämma hwilka tillägg eller förändringar e« genteligen blott skulle tjena at förbättra rcösöUon eller förtydliga stadgandet, och hwilka kunde anses säsom egenlcligen nya motioner, som borde til en framtida pröfning upskjutas, de olägenheter skulle förekommas, bäde at, geoom ögnablickets intryck, beslut skulle tilwäga briugas, hwarS hela widd man ej insett, och at förbättringar skulle gä förloradt hwarS nytta af tiden kunde ädaggägg as.
Dä wid Grundlagsfrägor Riksens Ständers beslut mer än wid alla andra tilfällen äro beroende af inbör^es enighet och sammanstämmande, har Utskottet ocksä kerpä grundat sit Förslag at de icke skulle cictinttive besluta annat än öfwer Utskottets sammanjemkade och i sinöjligaste mätto efter hwars och ens Åstundan lämpade Utslag; at följakteligen detta ensamt borde tjena til grund kr Riksens Ständers sluteliga bifall ekler afslag.
Uppä sejla anledningar och under förutsättande at detta wilkoc im öfwerläggningssättet wid Grundlagsfrägors afgöwide blifwer det första af besia ämnen, hwaröfwer Rikrus Ständer wid nästa Riksdag inhemta Konungens »ädiga sgnLUon innan de öfriga af samma stag til öfmläggning företagas, får Utskottet til nästkommande ständers widare pröfning i ödmjukhet föreflä följande: r:o
At formen för det öfwerläggningssätt som wid lnmdlagsfrägors afgörande bör i akttagas blir ivid näa Riksdag det första föremälet för Ständerirrs beslut ^wcr besia ämnen. 2:0
At dä besia frägor första gången nti Ständens ^n, behandlas, kommer ;6:te §:s föreskrift at tjena l owilkorlig efterrättelse, sä at derest förslaget icke helt h hällit gillas, kommer der at med alla gjorda an. ärkningar til Lonbtitutioni-Utskottet remittcrsr. glo At bland de dä gjorde anmärkningar Lonstition, Utskottet mä äga rättighet al bestämma, hwilka det L Z2 ) ( 3Z ) det anser wara utaf egenskap at, utom ben äshstabe för ut föreslagna förändringen uti Grundlagen, kunna med, föra någon annan ej förberedd wäsendkelig förändring och följaktligen böra anses som en ny fräga, hwilkcir bör hwila til nästa Ständers sammankomst. 4:0
Ak, dä et sädant Utskottets Förslag til
Stän bens klena återkommer, mä de äga at efter öfwerlägg ning om de delar deraf som, enligt Utskottets Betan kanoe wid samina Riksdag stola afgöras, hwar och er inom sig bestämma hwad som utgör Ständets gemm santina anmärkning öfwer en eller flera delar af det ti antagande framstäldte Förstaget.
Sedan Ständens tan ka säledes blifwit utrönt äter < remitteras alla besia fän stildta, dä til Ständs yttranden förwandlade beslut för at af Lön,Motions - Utskottet öfwerses, sammanjeni kas och jemte ätföljande förklaring til et cleknitivt besk föresläs.
Dä åge Ständen at et sädant Förslag gill eller afslä, men utan at derwid kunna nägon särskilt förändring eller rättelser tillägga.
Äskar et Ständ näg« sädan, äterförwise det saken ännu en gäng til Lon,tio kions-Utskottet, som äligge al med sit yttrande inkom ma, men aldrig mä nägon säledes utarbetad Grundlag förändring annat än enligt
Utskottets förflag kunna ^ bifall eller afslag framställas. 5:0 Uti 5ö:te §.
Reqerings.Formen' skulle endast d tillagg förefläs, at för Grundlagsfrågors afgörande gäl den författning som härom särskildt stadgar och hwilk som en ny H. kommer at wid den Riksdag dä benk!" wit bifallen uti Riksdags-Ordningen införas.
Orebro den l6:de OÄober lsteo. o. näknn 1. L. I. tt. ttOLlkSLttH.VI'. ttVL«L^7. 6. /i. Alfver»"^ ll^Itst i»o, UiU<l. ocb ^cleln <len IA Oktober. — > > — krcsie - 8t»nclet lien Lortzsrs - älLnclet cleo 13 Lovcle - Ztänclst cisa »r Wördsamt ^lemona!. ä Sc,n8titution8-Utstoktet, l följe af hwad 29. § Riksdagsordningen färestrifwer, warit sytzelsatt med granjkningen af Rikets Grundla» gar, hafwa, i anledning af Kongl.
Majus och Riksens Ständers wid sistledne Riksdag faststälde Tryckfrihets-Lag, sädane anmärknin.
Igar förekommit, hwilka , utom det de förän, ledt förflag til förändringar i mindre bety. dande delar, hwarigenom denna Lags anda och mening tydeligare än förut mä kunna uttryckas, äfwen i wista fall rört en del af de hus. wudgrunder, som i Regerings.
Formen för Tryckfriheten blifwit lagde.
Sonstitutiovs-Utskottet wik ej fördölja, at tidenS omständigheter ock en redan wunnen obehaglig erfarenhet det författare icke altid rätt sörslätt bruka den frihet Lagarne dem för. unna, föranledt de granskningar som blifwit anstälde.
Dä Riksens Ständer wid nästför. fiutne Riksdag, lifwade af libsrsls grundsat. ser och et rent nit för sanning och uplysning, stadgade Tryckfrihets-Lagen, hade de ej anled. sting at frukta demistbruk man nu sätt erfara.
Det har altid warit den olyckliga erfaren, heten af brott, som gjort inskränkande Lagar L t 3« ) nödwändiga, och dä Oonstjtutions-Utstottet nu nödgas föreflä stadgandet af et och annat band
xä den ädla rättigheten at obehindradt yttra sina tankar, befarar det ej at misstänka- för et mindre rent nit och kärlek til allmän up. lysning: det följer allenast sin pligt at haf. rva Statens säkerhet til sit yppersta ögnamär. ke, öfwertygadt, at dä det söker förekomma de oförständigas misstag, stola de som äga en »verkelig kallelse at wara förnuftets och sam ningens tolkar ej genom detta förslag finna sig i sin frihet inskränkte.
Den förändring cvattitutjon, Utskottet nu funnit sig befogadt at föreflä, rörer i afseende pä de i NegeringS.Formen faststälde grunder hufwudsakeligen Tryckfrihetens utöfning i för. hällande til Utländska Magter.
Wid en noga undersökning huruwida en enstild medlem af et Samhälle borde kunna wara berättigad, at obehindradt yttra och utsprida sina omdömen öfwer andra Staters och deras Regeringars ätgärder, har csonstttmions-Utstottet trott sig böra betrakta denna fräga ur följande syn. pous.
Stater äro sins emellan uti et flags natur.tilständ, antingen fredligt, genom bestämda »vänskaps.förbindelser eller krigiskt, genom deras uphäfwande, i hwilket senare fall endast styrkan är gällande; samfund- föreningen inom en Stat har det dubbla föremäl, dels at genom Lagars band afhälla wäld inom de personer som äro medlemmar af samma samhälle; dels at genom siere wäivjäusrs förening til en ( 35 )
Stat försäkra samhället för alla andra dylika Oorporruoncr» öfwerwäld.
I det förra fallet, mäste ätnjutandet af all möjelkq frihet wara hufwudafsigten, dä des miss ruk genom straff pä inäiviäusk kan föoekommas eller hämnas; i det sednare, hwarförutan det förra är omö, jeligt, mäste ja^ivi6u->s hela handlingssätt wara bundet under den
Lag samfundet sig förestrifwit för sik förhä-ande tll andra sam, fund, emedan mädan af missbruk icke drabbar inälvläusn, utan hela Staten.
Pä denna grund har eonrtitutionr.Ut, stöttet ej kunnat antaga säsom nägon medbor, gerlig rättighet, at utan all inskränkning fä yttra sina tankar om fremmande Regeringar.
Det tror at nägen sädan tillätelse icke ens bör i til den frihet i afseende pä hwilkens förläk. rande Tryckfrihets Lagen blifwit intagen bland antalet af wära Grundlagar.
Det är längt ifrän Utskottet at anse alt yttrande om andia Stater säsom were det olofligt och borde derföre wara förbudit.
Oon8titution!>.Utstottet har allenast antagit, at Högsta Magten tilkommer rättighet til inseende öfwer et sadant yttrande af mllivjllueliri meningar i detta afseende, som för Statens säkerhet kan wara menligt, och dä det ä ena sidan tror det wara en pligt för luvar och en rättstaffens medborgare, at wid ' sädane yttranden öfwerwäga hwad som för det allmännas säkerhet kan wara wädligt, bardet, under en fast förtröstan, at en Regering som hyser sann aktning för wär Lagstiftning och C 2 ket ( 36 ) allmänna tänkesättet, stal inse stadgandets än. damäl, ä den andea föreslagit et bestämdt un. dantag i den genom 86. §.
Regerings.Formen hwarje Swensk man förunnade rättighet at utan nägra af
Len offenteliga magten i förwäg lagde hinder utgifwa Skrifter.
Men äfwen detta föregäende inseende, har c!ov8tttlltiok,8-Utskottet i sit Förstag inskränkt lil Dagblad och Wcckoskrifter.
Orsaken der. fil lärer knappast behöfwa förklaras.
Det hastigare utspridandet af Dagblad och Wecko. skrifter, än af skrifter af större widd, sa wäl som Leras hastigare inflytande pä anas sinnen; den wanliga och nästan nödwändiga omständighe. ten, at de förra innefatta ögnablicket rörande ämnen, dä de senare, jemte det de angä me. ra aflägsna föremäl, altid efter et längsammare arbete och en i följe deraf förmodad nogare eftertanka blifwit författade; den werkliga hän. delsen at
Dagblad och Wecke skrifter finna fic re och mera obildade lä/are, än böcker elier större afhandlinqar; alt detta har förekommit Ooi.stitutionL-Utskottet sätom giltiga skäl til den serskildta ätgärd det i afseende pä de förra föreslagit.
Men äfwen för at wara sin grundsatts troget, har Utskottet proponer-u rättigheten at lägga hinder i wägen för Dag. blads och Weckoskrifters utgifwande endast i sädane fall, dä de befinnas innehälla nägot som emot Utländska Magter kunde befinnas anstötligt.
Alt annat förolämpande mä i förut föreIkrifwen och med medborgares billiga bruk af den t 37 ) )en fria miljan öfwerensst^mmande ordning »eifras.
Endast ttl förekommande berak, at cn illwillig eller af Statens fiender förledd per'on genom et obetydligt straff skulle upmun. ras at wara werklyg til oredor, i afseende ?ä Statens förhållande til Utländska Magter, mrwa de i Tryckfrihets.Lagen för sädane brott aststUde straff blifwit til skärpning föreflagne och derigenom stälde i en fuäkomlrg öfwerenslämmel, '? med hwad Almänna Lagen för dy. ika förbrytelser förut stadgat.
Utskottet, som ansett den i Grundlagen stadgade Tryckfrihetens hunvud. öremäl wara, at lemna det odlade förständet ml frihet at werka til en högre de-nion»! bild' sing, fär harwid tillika yttra fin öfwertogel. e at de föregäende försiglighetsmätt wid Dag. stads och Weckoskrifters utgifwande, Ulstot. ct föreslagit, aldrig kunna motwerka den ali. nänna uplysningen pä et sätt, som af grund, igt kunnige Män kan ansis wädligt.
Det orde utan twifwel wara berättigadt at yttra 'en önskan, det lättsinnighetens »värdering af undstaper ej i märt Fädernesland (ä »nätte aga öfwerhanden, at allmänna tänkesättet af ädane smä-snrllets alster kai: bestämmas, un. ler den säkra öfwcrtygclse, et om Swensta folkets borgerliga frihet stal stöddas genom ks rättighet at fritt yttra sanning och sprida liplysning, bör bemödandet bertil »vara all. warligare och grundadt i »nera »vetenskapliga C Z för - ( 3» ) försök, än de, som af Lgnablickets retelser i Dagblad och Weckoffrifter franckallas.
Bland anmärkningar forn wid Tryckfrihets-L-igen iör öfrigt blifwit gjorde, war utan twifwel den, hwilken redan äfwen i tryckta skrifter funnits framstäld, rörande swärighcten, at wld Rättegängar angäende förbrytelser hwilka ej befinnas war a urbota, sinna en part som til straffet kunde bindas, den wigtigaste.
Ehulu Lon»lilntic>n!-Utskottet af sjelfwa Lagens af de förklaringar hwilka wid sistledne R ksdag blifwit asgifne, samt af det stadgande i Tryckfrihels-Lagens 5. §. at upgifwsndet af Författarens namn ej kan af Hof.
Rätten anbefallas, derest icke wälet befinnes wara af urbota beskaffenhet eller Boktryckaren prökwas äga den ringa förmögenhet at böterne, dä de öfwerstiga 16 R:dal. Z2 Skill., mäste i fängelfe-straff förwandlas, funnit, at denna part til en början naturligen iqenfinnes i Boktryckaren säsom Författarens eller Utgifwarens re-jEenkgnk, har dock Utskottet trodt sig böra upgifwa förslag at sädant tydligare bestämma; och Utskottet har deraf, sä wäl som af mänga andra anledningar, hwilka öfwertygat Utskottet om omöjl-gheten at efter, föreskrifter som wid den wanliga rättegänqs. ordningen äro anwändbara, pröfwa, dels brottsfliahet i allmänhet, dels brottslighets-grader i afseende pä Tryckfrihets-Lagen, ansett sig förbundet at utfinna medel til afhjelpande af de häraf härflytande olägenheter.
Under de i detta ändamäl am ( 39 ) anstälde öfwerläggningar, har Utskottet äfwen, efter inhemtav uplysning af de dylika förslag som hos Lon.-kiwkjons-Utskottet wid förra Riksdagen warit i fräga. blifwit ledt til förefläende af et i Swerige helt nytt Rättegängssätt nemligen: brottslighets afdömmande af en Jury eller Nämnd af Eoiwurne personer.
Anlcdningarue til et sädant förflag hade det förra Or,8timtions - Utskottet. dä det ej wägade följa sin önskan at genast föreslä detsamma, gifwit i de befattningar som redan förrut ät TryckfrihetS-OommirlLSli warit updragne.
Utskottet som deraf sett, at redan wid wära Grundlagars första stadgande, de mötande swärigheterne warit kände och insedde, har, dä de nu genom erfarenheten blifwit ytterligare röjde och bewisade, med des upgirna förflag til detta nya Rättegängssätt nu endast trodt sig hafwa följt och tilfredsstäldt det allmänna tänkesättets fördringar.
Likwäl anser sig
Utskottet förbundet at bekänna, det manga olägenheter förefallit Utskottet, hwilka det ej wägat tro sig fullkomligen hafwa afhulpit och werkeligen äro oskiljaktclige lfrän förflagets nyhet, helst dä de deri söreskrifne metboder för alla äro fremmande, och lika som all method, fordra at genomgä prof, innan deras duglighet owedersägeligen kan yrkas
Det är egentligen i detta afseende, som Utskottet med et frän all twekan afskildt medwetande at deS förflag til sin grund är bäde det rättwisaste och det bil. ligaste, likwäl » betraktande af des äst»iii-r, L 4 - fär ( 4o ) för yttra sin fägnad öfwer det i Grundlagen gjorda wisa stadgande, at frägor af denna art ej genast kunna afgöras, utan mäste upskjutas rutil des, efter en längre tids förlopp, bristcrne tydligare bliswit uptäckte och erkände, samt medlen til deras afkjelpande bättre uttänkta.
När Utskottet lälunda nu til Riksens Stäm der detta sit förstag til ändringar i TryckfrihetsLagen aflemnar, sker sädant.i den förtröstan, at wid en kommande Riksdag, när detsamma kommer under Riksens Ständers pröfning, de förbättringar som med det föreflagne ry8tsmee stät et dä erkänt sammanhang, kunna göras, hwilka nu til äfwentyrs ligga dolda för Utskottets med det noggrannaste bemödande anstälde forffningar.
Sluteligen fär Utskottet til Riksens Högloft.
Ständer anmäla, det, i afsigt at lätta mödan för den granskande Allmänhet, hwars uplysta omdöme kan tiena til ledning för nästkommande Ständers ätgärd, Utskottet sammanfördt med sina nu gjorda förslag de anmärknjngar, som wid den sist förslutne Riksdagen gjordes, och hwilkas afgörande, jemte öfrige Grundlagsfrägor, wid 'örn innewarande af Riksens Ständer til den nästföljande blifwit upskjutit.
Orebro den pä - Utskottets wägnar z. O. g. HN68P^VI08. u. ttOLttäOHH.O'1'. ^:80X ttVOliLKM. O.
Lllverstoiiis.
( 4* ) I n g r e st e n.