Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till stöd härför är åberopadt, att riket egde, redan år 1810, 92,000 stycken gevär, oberäknadt de sednare från England såsom subsidier erhållne 30,000, eller sammanlagdt 122.000 gevär med en kaliber af dels 0,67 dels 0,65 decimaltum; alt Rikets Ständer sedermera, i och för anskaffande af nya gevär, uti ordinarie och extra ordinarie anslag anvisat sammanlagdt icke mindre än 2 millioner r:dr, hvilken summa gåfve en tillökning sedan 1810 af cirka 100,000 gevär med tillhörande bajonetter; att vapen-tillgången, inberäknadt hvad som 1810 fanns brukbart, borde år 1850 vara 222,000 stycken’ gevär; att den årliga förbrukningen under dessa 40 år endast utgjorde årligen 452 gevär, hvilket resultat vunnes då 22,591, eller det antal gevär som af stamtrupperne begagnades, divideradés med 50, eller gevärets förbrukningstid, och om 452 multiplicerades med 40, så angåfve produkten 18,080 det antal gevär, som sedan 1810 blifvit förbrukade.
Denna beräkning vöre dock gjord under förutsättning, att alla år 1810 befintliga gevär varit obrukade; men då sådant icke kunnat vara händelsen, torde ett närmast riktigt resultat vinnas, om förbrukningen kalkylerades till 100 procent högre, eller 36,160 gevär.
Subtraherades detta tal från 222.000 så utgjorde resten 185,840 det antal brukbara gevär som borde för närvarande finnas.
Att låta det antal gevär, som af beväringsmanskapet begagnades ingå i beräkning af förbrukningen, vore högst orätt, ty dels hade nämnde manskap ända från sitt inrättande lill år 1822 icke erhållit andra än bristfälliga och obrukbara gevär, dels hade nämnde manskap från berörde tid till den närvarande icke bekommit andre gevär, än sådane, sorn blifvit för stamtrupperne kasserade, utan att vara så obrukbara, att de icke genom reparation kunnat å nyo i brukbart skick försättas.
Utskottet, som ingalunda kan godkänna dessa obestyrkta beräkningar, hvarvid hvarken beskaffenheten af de år 1810 befintlige gevär tagits uti behörigt betraktande, ej heller afseende - Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 161. 9 seende gjorts å gevärsförbrukningen under 1813 och 1814 års krig samt derjemte gevärens brukningstid i allmänhet upptagits längre än erfarenheten visar att den måste anses till, hemställer att herr Stjernsvärds berörda förslag om anslagets inskränkning lill 20,000 r:dr måtte lemnäs utan afseende.
Hvad beträffar frågan, att föra anslaget för gevärstillverkning på ordinarie stat, anser Utskottet att de dertill erforderlige tillgångar för närvarande ej äro tillgänglige, hvarföre Utskottet hemställer, att denna del af motionen inå förfalla. 8:o Till anskaffning af slagkrulshufvar har Kongl. Majrt jemväl äskat ett anslag af 27.000 r:dr.
Som af general-fälttygmästare-ernbetets ofvanomförmälde underdåniga förslag inhemtas, dels att å de af föregående
Ständer anvisade anslag till ifrågavarande föremål reservationer förefinnas, dels ock att tillverkningskostnaden å slagkrutshufvar, i följd af förbättrade machiner och vunnen större arbetsskicklighet nedgått till mera än hälften af hvad förut beräknats, anser Utskottet att nedsättning i den af Kongl.
Maj;t begärda summa kan ega rum och hemställer derföre att Rikets Ständer mätte till anskaffning af slagkrutshufvar bevilja ett belopp af 15,000 r:dr att med J årligen från riksgäldskontoret utgå under åren 1851, 1852 och 1853. 9:o Till fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad äro af Kongl.
Maj:t äskade 150.000 r:dr.
Enär ett påskyndadt fullbordande af denna fästningsbyggnad icke synes Utskottet vara så maktpåliggande, att tillgångarne företrädesvis, framför andre angelägne statsbehof, dertill nu böra med ökadt belopp anvisas, anser Utskottet sig ej kunna tillstyrkä högre anslag, än Rikets Ständer, vid sednaste Riksdag, funno för ändamålet nödigt och hemställer således alt Rikets Ständer måtte för fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad bevilja ett anslag af 90,000 rrdr att, med afdrag af de 30,000 r:dr som för innevarande år redan blifvit bifallne, från riksgälds-kontoret utgå under åren 1852 och 1853.
Sii:. tU'1 R.
St. Prof. 1850 $ 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 10 Haft. 2 [0 Ståls-Utskottets Utlåtande, N:o 161.
Anseende Utskottet sig härmed hafva besvarat herr Stjernsvärds framställning, att ifrågavarande anslag måtte nedsättas till 20,000 r:dr årligen. 10:o Kongl.
Maj:t har jemväl begärt ett anslag å 315,000 r:dr till fortsättande af fäst— ningsbyggnadsarbetena vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona, att af Kongl.
Majit, efter omständigheterna fördelas.
Utskottet, som inser vigten deraf att ifrågavarande fästningsbyggnader, utan uppskof, fortsättas och tillika anser en mindre summa, än den Kongl. Majit föreslagit, icke vara för detta ändamål tillfyllestgörande, tillstyrker, att Rikets
Ständer må för fortsättande af fuslnings-arbetena vid Waxholm, Carlstén och Carlskrona, anvisa för innevarande år, utöfver de af Rikets nu församlade Ständer för berörde ändamål redan beviljade 75,000 ridr, ytterligare 30,000 ridr, samt för hvardera af nästkommande två år 105,000 ridr, att af Kongl. Majit efter omständigheterne fördelas. il:o. Till Topografiska kårens arbeten är af Kongl.
Majit begärdt 36,000 ridr.
Åberopande hvad Utskottet angående dessa arbetens allmänna nytta och gagn anfört uti sitt i detta ämne afgifne utlåtande nio 9, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständer, som för ifrågavarande föremål redan anvisat för innevarande år 12,000 ridr, att dertill ytterligare anslå, för hvardera af näslpåföljande år 1852 och 1853, 12,000 ridr, att från Riksgäldskontoret utgå.
Och finner Utskottet, i följd häraf, ett af Herr Stjernsvärd framstäldt förslag om berörde anslags nedsättande till hälften, icke erfordra något serskildt yttrande. 12:o. Slutligen har Kongl. Majit äskat ett årligt anslag af 26,666 ridr 32 sk. i 3:ne år, eller tillsammans 80,000 ridr, till kompletterande af reserv-förrådet för beväringsmanskapet, hvilket anslag vid sista riksdagen beviljades och nu vöre desto mera angeläget, som detsamma begärdes i stället för ett belopp af 28,273 ridr 16 sk., hvarmed, enligt hvad Krigs-kollegium för Kongl. Majit ådagalagt, ordinarie anslaget för dess utredningsafdelning hade behöft ökas.
Som vid sistlidne riksdag Rikets Ständer, jemlikt underdånig skrifvelse nio 228 af den 20 Oktober 1848, beslutat, att de för bevärings-manskapet oundgängligen behöfliga bekläd - Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 161.
\\ nads-materialier, remtyg, utrednings- och tä!tlags—tross-efTekter finge uttagas utur det för krigs-behof bildade reserv-förråd för samma manskap, samt till förstärkning af berörde reserv-förråd å Riksgäldskontoret anvisat ett årligt anslag af 26,666 r:dr 32 sk., att utgå under hvardera af åren 1848, 1849 och 1850, får Utskottet, enär upplyst är att ifrågava rande behof att förstärka förrådet ännu fortvarar, tillstyrka Rikets Ständer att bifalla det af Kongl. Majit i förevarande hänseende äskade anslag, 80.000 r:dr, att med ^:del årligen under åren 1851, 1852 och 1853, från Riksgäldskontoret utbetalas. 13:o Uti ofvannämnde af Herr Stjernsvärd afgifne och utaf Riksdagsfullmäktige!) Per Nilsson såsom egen motion upptagne yttrande, förekommer äfven, bland annat, det yrkande, att de af Kongl. Majit, till äldre gevärs förändring till slagkruts-antändning samt till kompletterande af reservförrådet för beväringsmanskapet, äskade serskilde anslag å tillsammans 130,000 ridr måtte sammanföras till ett anslag och förökas till 150,000 ridr för 3:ne år, eller 50,000 ridr årligen, med anvisning att detsamma oafkortadt blefve användt till bildande af ett, uteslutande för krigsbehof, afsedt, reserv-förråd af vapen, beklädnad, utredning och tross för krigs-reserven, hvilket i fredstid, medelst erforderlig omsättning, ständigt borde underhållas i fullgodt och komplett skick.
Utskottet anser ej lämpligt, att, för desse ändamål, föreslå större summor, än Kongl. Majit af Rikets Ständer äskat; och då i öfrigt afsigten med så väl gevärs- som utredningsförrådens försättande uti behörigt skick allt hittills öfverensstämt med förenämnde yrkande, så hemställer Utskottet, att Per Nilssons mation ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 14:o. Riksdagsfullmäktige!) Bengt Gudmundsson här, i sin förenämnde motion, framställt det allmänna förslag, att de af Kongl. Majit för denna riks-statens hufvudtitel begärda extra anslag, tillsammans 980,000 ridr, måtte till halfva beloppet nedsättas.
Genom de af Utskottet afgifna och här ofvan intagne yttranden, anser Utskottet Riksdagsfullmäktigen Bengt Gudmundssons berörde framställning vara tillräckligt besvarad och kunna förfalla, så vidt Rikets Ständer godkänna Utskottets utlåtande.
Stockholm den 2 Juni 185 4. 12 Sfats- Utskottets Utlåtande, N:o 161.
Vid 3:dje punkten af Herr Gråå samt Riksdagsfullmäktige Mats Persson från Stockholms län och David Andersson från Hallands län, hvilka åberopade utgifts-afdelningens förslag till utlåtande i denna punkt så lydande: “Enär Kongl.
Majit vid sistlidne riksdag, till ifrågavarande föremål icke äskade mer än 100,000 r:dr, som ock af Rikets Ständer beviljades, samt enligt hvad Utskottet af tillgängliga handlingar inhemtat, en behållning vid 1850 års slut a detta anslag paräknats af omkring 18,540 r:dr, anser Utskottet den af Kongl. Maj:t nu föreslagna summa kunna nedsättas till lika belopp som vid sednaste riksdag bifölls, och hemställer fördenskull, att till anskaffning af nya gevär Rikets Ständer måtte, till Kongl. Maj;ts nådiga disposition, å Riksgäldskontoret anvisa en summa af 100,000 r:dr att, under åren 1851, 1852 och 1853, med Jidel årligen utgå.
Vid 9:de punkten af Herr Bildt, Didrik Gillis: “Carlsborgs fästningsbyggnad kan och bör betraktas under trenne hufvud-perioder: den Usta omfattande fästningens slutande mot iandtfronterna; den 2:dra fullbordandet af fästningsbyggnaden mot både landt- och sjö-fronterne, och den 3:dje, fästningens fullbordande i sin helhet, de detacherade befäst— ningarne inberäknade.
Först när fästningen uppnår den lista perioden är den försvarbar och uppfyller i viss mån sitt ändamål som depot-fästning, men är dessförinnan onyt tig.
Af stor och hufvudsaklig vigt är således att den lista perioden så fort som möjligt blifver fulländad.
Af Utskottet meddelade handlingar upplystes att denna period kan fullbordas med ett årligt anslag af 50,000 ridr, på 15 år, men att 29 år åtgå härtill om årliga anslaget ej blifver större än hvad Utskottet nu föreslagit eller 30,000 r:dr.
Tages derjemte i betraktande att, för fästningens fullboidande till detta stadium, förluster i biom kostnader, aflöningar m. m. eller med andra ord faux frais uppgå med ett årligt anslag af 30,000 r:dr till ett belopp som med icke mindre än 120,000 ridr öfverstiger den summa de skulle utgjort om årliga anslaget utgjort 50,000 ridr, så synes tydligen att det är lika oklokt ur politisk som ekonomisk synpunkt att bifalla Utskottets förslag i denna punkt; hvarföre jag reserverar mig mot detsamma och föreslår vördsammast Rikets Ständer att bifalla Stats■ Utskottets Utlåtande, N:o 161.
\ 3 befalla hvad.
Maj:* äskat i oell för fortsättandet af Carlsborgs fästningsbyggnad, eller 150,000 r:dr för c’e 3:ne år, den nu ifrågavarande stalsregleringen omfattar.*
Vid 10:de punkten af herrar Gråå oell Norin samt riksdagsfullmäktige Matts Persson från Stockholms län, Carl Ersson från Westerås län och David Andersson från Hallands fän, hvilka åberopade utgifts-afdelningens förslag till Utlåtande i denna punkt, så lydande: '"Ehuruväl
Utskottet inser vigten deraf, alt ifrågavarande fästningsbyggnader utan upps-kaf fortsättas, anser Utskottet likväl, i betraktande af de härtill användbara medlens inskränkthet, alt anslaget måste begränsas inom en mindre summa, hvilket eck utan våda synes kunna ske.
På grund häraf tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer må, för fortsättande af fästningsbyggnadsarbetena vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona, bevilja ett anslag af 225,000 r:dr att, med afdrag af de 75,000 r:dr sorn redan blifvit för innevarande år bifallne, från riksgälds kontoret under åren 1852 och 1853 utgå, och af Kongl. Maj:t efter omständigheterna fördelas.” af herr Petré: ”Då den konstitutionella ansvarighet, som åligger chefen för landtförsvarsdepartementet hos Rikets Ständer blifvit föremål för skiljaktiga beslut, och fråg3n om tillämpningen deraf ännu är oafgjord, anser jag närvarande tidpunkt serdeles olämplig för stats—utskottets tillstyrka nd« af 190,000 r:dr b:ko extra statsregleringsanslag utöfver hvad Utskottets utgiftsafdelning för landtförsvaret föreslagit.” B'Ui. till R.
Prof. 1850 $ 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 10 Säft. 3 i STOCKHOLM.
Stata-Utskottets Utlåtande, JV:o 162. 1 N:o 162.
Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Juni 1851, kl. 4 e. m.
Utlåtande, angående extra Statsanslag till föremål tillhörande Sjö/örsvars-departemenlels handläggning.
(U. ä.) ^ Jemlikt hvad Kongl.
Maj:ts vid innevarande riksdag aflåfne nådiga proposition om Stats-verkels tillstånd och behof innehåller, har Kongl.
Maj:t låtit uppgöra ny plan för de till krigsfartygens nybyggnad och komplettering samt förrådens förstärkande erforderlige arbeten och kostnader.
Enligt denna plan, som uti det den nådiga propositionen bifogade stalsråds-protokoll öfver Sjöförsvars-ärenden af den 13 November förlidet år finnes närmare utvecklad, erfordra dessa arbeten, förnämligast afseende fullbordandet af under byggnad varande krigsfartyg, förändring af 3 linieskepp till fregatter, anskaffande af 12 ångbogseringsfartyg samt 6 bombkanonslupar jemte diverse andra mindre nybyggnader och kompletteringar, en kostnad af 2,308,407 r:dr, äfvensom förseendet af dessa och de krigsfartyg som fortfarande skulle bibehållas, med fullständiga krigsförruder <&c. ytterligare kräfva en summa af 1,536,730 r:dr 6 sk. eller tillsammans 3,845,137 r:dr 6 sk.
Berörde, under närvarande förhållanden för krigsmaterielens iståudsättande i främsta rummet, oundgängliga arbeten och kostnader har Kongl. Maj:t ansett böra fördelas på 15 år, dock så att fartygen och någon del af förråderne redan under de första 10 åren blifva kompletterade; varande i öfverensstämmelse härmed omförmälde plan uppgjord och enligt hvilken behöfves en summa för år, att genom extra anslag anvisas, af 272,645 r:dr; hvadan ock Kongl.
Maj:t äskat af Rikets Ständer, att för detta ändamål måtte, utöfver det Bih. till R.
Fröt. 1S50 §r 1851. 4 Sami., 1 A/d., 2 B., 11 Hält. 1 % Slals-Ulskotleis LH låtande, xV.-o 162. anslag, som på ordinarie slat beviljas, anvisas ett belopp af 272,000 r:dr årligen, att i 3:ne år utgå med tillsammans 816,000 r:dr.
Ordnandet af Sveriges sjöförsvar på ett med landets läge och tillgångar öfverensstämmande sätt har länge utgjort föremål för så väl Kongl.
Maj:ts som Piikets Ständers uppmärksamhet.
I sådant afseende hafva tid efter annan kommittéer varit nedsatte för uppgörande af planer till en förändrad organisation, och förslager dertill äfven blifvit afgifna.
En i största korthet sammandragen redogörelse deröfver tror Utskottet icke vara öfverflödig och får alltså anföra; Vid den första af dessa sjöförsvars-komitéer, eller år 1811, uttalades den åsigt, att Sveriges sjelfbestånd fordrade underhållandet af så väl seglande som roddflotta och att båda vapnen voro lika oumbärliga och borde lika vårdas samt för sådant ändamål förenas till en korps.
Deijemte föreslogs att flottan skulle beslå af 12 liuieskepp, 12 fregatter, 6 kutterbriggar, 12 skonertar och loggertar, 80 däckade kanonslupar, 80 kanonjollar, 12 haubits-slupar, 12 mörsare-slupar och 6 mindre rekognoscriugs-fartyg.
Efter Sveriges och Noriges förening uppstod håga om det gemensamma försvarets bestämmande, och underv den 3 September 1816 förordnades åtskilliga sakkunnige män att i komité sommanträda, för att utarbeta underdånigt projekt till en af då varande tids behof och omständigheter påkallad, samt derefter lämpad, allmän reglering af flottan, hvilket uppdrag kommiterade fullgjorde, genom digifvande den 31 Maj påföljaude år af ett underdånigt betänkande, enligt hvilket lottan ansågs böra bestå af; 12 linieskepp, 8 fregatter, 6 kutterbriggar, V ;; 3 skonertar, 6 advis-fartyg, 238 diverse skärgårdsfartyg samt 57 sjuk- och amunitions-fartyg.
Äfven denna kommitté föreslog flottornas förening till en korps, sorn osk försiggick år 1823; men flottornas sammanslagning och de regleringar, som till följd deraf vidtogos, äfvensom det nya redogörelse-sätt, hvilket infördes, gjorde flera förändringar i kommitterades förslag af behofvet påkallade.
En ny kommitté nedsattes derför år 1826 för att undersöka tillståndet af flottan i alla dess delar oeh, med Stats-U/shollfls Utlåtande, N:o i62. 3 hänsigt till för handen varande tillgångar, så väl af bemanning, som alla öfriga bidragande medel, i underdånighet uppgifva deras tanke om rikets försvar till sjös.
Det yttrande denna kommitté afgaf innefattar underd. förslag att flottau borde sammansättas af: 10 linieskepp.
10 fregatter, 4 korvetter, 4 briggar, l 4 skonertar och , 250 bevärade skärgårdsfartyg med nödige transport- och förråds-farlyg; hvarförutan materialier för en ytterligare tillökning i skärgårdsfartygens antal till 50 borde tillvägabringas, så att uti flottan, efter uppgjord arbetsplan, skulle befinnas BOO bevärade fartyg för skärgårds-försvaret, hvarjemte kommitterade tillstyrkte de större krigsskeppens successiva tillökning efter plan.
Kommitterade ansågo äfven att ångfartyg skulle blifva af nödvändighet och nytta för sjöförsvaret, om också icke i sjelfva vapnen, dock åtminstone såsom ett kraftigt fortskaffningsmedel.
Efter den af samma kommitterade föreslagne generela arbetsplan, skulle vidl836 års slut alla 10 linieskeppen vara.i komplett stånd samt köl och stäfver resta till det 11, fem svåra fregatter finnas, samt kölen sträckt till en ny, tre lätta fregatter vara färdiga och den 4:de nära halffärdig, 2 korvetter vara nybyggda, samt de öfriga, jemte b rigga me, vara reparerade, två skonertar nybyggda, och 252 skärgårdsfartyg armerade.
Kommitterade yttrade jemväl den öfvertygelse, att om, till flottans då varande anslag erhölles de inflytande lots- och båk-afgifterne jemte båtsmansva-kans-afgifterne “borde flottan, utan ytterligare bidrag, ganska märkeligen kunna framskrida i tjenstbarhet och utveckling både i ett tilltagande antal af skepp och fartyg väl underhållne, samt det som angelägnare är, uti en till instruktion, förmåga och duglighet växande personal att denna flotta bemanna,,.
Detta förslag blef väl af Kongl. Maj:t i nåder gilladt och följdt till hufvudsaklig del vid de årliga arbetsplanerna; och hafva Rikets Ständer sedermera uti anslagen för försvarsverket till sjös anvisat tillökningar, hvilka, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 19 December 1840 skulle fullt motsvara hvad kommitterade ansett af nöden för flottan med dess tillhörigheters ordnande och underhållande efter den uppgjorda planen.
Ehuru, på sätt nyss blifvit omnämndt, flottan 4 Stais- Utskottets Utlåtande, Nio 162. borde vid 1839 års slut, utgöra, enligt kommitterades af Kongl. Maj:t fastställde förslag, 10 linieskepp, 10 fregatter, 4 korvetter, 4 briggar, 4 skonertar och 252 armerade skärgårdsfartyg, felades häruti, jemlikt förvaltningens af sjöärenderna den 29 Oktober sistberörde år afgifne och Kongl.
Mäj:ts vid 1840 års riksdag aflåtne nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, bifogade underdåniga berättelse, 2 fregatter, 2 briggar och 9 skärgårdsfartyg, hvarjemte åtskilliga effekter ytterligare erfordrades till de befintliga fartygens komplettering äfvensom materialier, sorn bort vara anskaffade för sammansättning af 50 öppna kanonslupar, saknades.
Af förvaltningen medelades tillika den uppgift, att till iståndsättande af redan befintlige skepp och fartyg samt deras förseende med inventarier, skulle,. utom de dagsverken, som i vanliga underhållsstaterne voro inbegripne, erfordras 733,400 r:dr, deraf 313,400 r:dr beräknades för linieskepp, och att kotsnaden för nybyggnad af åtskilige fartyg, hvaribland 6 ångfartyg, skulle, efter enahanda beräkningssätt uppgå tilli 1,827,000 r:dr, hvaraf 315,000 för ett linieskepps komplettering.
Vid betraktande af de betydliga summor, hvilka sålunda blifvit såsom erforderliga uppgifne, ehuru icke till hela beloppet af Kongl. Maj.t äskade, funno rikets vid 1840 och 1841 arens riksdag församlade Ständer så mycket angelägnare, att en viss plan bestämdes och sedermera konseqvent följdes, som det derförutan lätt kunde inträffa, att åtgärder vidtoges, hvilka sedermera befunnnes icke vara ändamålsenliga.
Att uppgöra en sådan plan med den fullständighet, dess föremål kräfde, erfordrade upplyningars inhämtande dem Rikets Ständer saknade, och vidsträcktare undersökningar, än hvartill Rikets Ständer vöre i tillfälle.
Rikets Ständer inskränkte sig derför till a»tt i underdånighet framställa de hufvudsakliga omständigheter, hvilka, efter deras öfvertygelse dervid förekommo, nemligen, att, då Sveriges sjöförsvar väsentligen borde hvila på en talrik, väl utrustad och öfvad skärgårdsflotta, med lämpligt antal bevarade och för våra farvatten beräknade ångfartyg, en dylik större flotta, i förening med nationalbeväring och tillräckligt kustartilleri, vore ändamålsenligare, än äfven ett större antal linieskepp och andra örlogsfartyg, jemte en skärgårdsflotta af det antal fartyg, hvaraf den då bestode; hvaremot nödigt skydd för var handel bäst kunde vinnas genom några väl utrustade och med tillräckligt öfvade besättningar bemannade fregatter jemte ångfartyg, äfvensom att en dylik förändring uti sjöförsvaret, erfordrade mindre anslag både för flottans underhåll och exercis,, såsom be - Stats-U t skottets Utlåtande, N;o 16%'.
S» vis hvarpå Rikets Ständer i underdånighet anförde, att då en flotta af den storlek,, sorn, enligt 1828 års sjöförsvars-komraitté borde finnas, skulle kosta i nybyggnad 7,693,672 r:dr, hvaraf ensamt för linieskpp 3,764,220 r:dr, skulle deremot efter hvad samma Ständer varit i tillfälle att inhämta, en flotta af 8 fregatter, 2 korvetter,. 20 ångfartyg af från och med 50 tili och med 300 hästars kraft, samt 396 diverse bevarade skärgårdsfartyg, kunna åstadkommas för en kostnad af 7,161,480 r:dr, hvarförutan årliga kostnader för vidmakthållandet, som äfven med lika beräkningsgrund blefve till förmån för sednare alternativet, komme att för den på sistnämnde sätt organiserade flottan uppgå till betydligt mindre belopp,, enär skärgårdsfartyg i underhåll medförde proportionsvis vida mindre kostnad än de stora fartygen, samt att båda dessa flottor fordrade ungefärligen lika bemanning, hvaremot den skillnad företedde sig emellan tyngden af de projektiler, hvilka b.erörde flottor med ett lag kanoner kunna kasta, att dessa,, vid den på förtsuämnda sätt sammansatta flottan, väga 28,838 Ib,. men vid den sednare 31,887 ffi, hvarigenom verkan af den sistnämndes eld borde blifva betydligt mera förstörande.
För öfrigt ansågo Rikets Ständer, sedan en fullständig plan för sjöförsvarets ordnande blifvit fastställd,, behofvet fordra, att, då anslagen ditintills varit anvisade för örlogs- och stärgårdsflottorna gemensamt, hvarefter fördelning för hvarje år egt rum, för framtiden bestämdes hvad för hvardera flottan, i enlighet med en dylik plan, kunde påräknas, så a't vidtagande åtgärder derefter måtte lämpas, äfvensom att manskapet jemväl fördelades emellan de olika flottorna, så att dess organisation och öfningar kunde rättas efter den olika tjenstgöring, som vid hvartdera vapnet ifrågakomme och hvarigenom den fördel vunnes att manskapet förvärfvade större färdighet och vana i den sjötjenst,'hvartill detsamma vore afsedt, än derest tjenstgöring bestriddes vexelvis å de serskilda flottorna.
Efter det Rikets
Ständer sålunda utvecklat sina åsigter i ämnet anhöllo