Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mot detta mitt förslag kan invändas, att svårighet möter för Egodelnings-Rätten, att med full sakkännedom, efter bestämda eller andra grunder, än godtyckliga, meddela en sådan pröfning, och att det derföre vore bättre att öfverlemna beslutande rätten åt delegarne sjelfve, hvilka häst äro i tillfälle bedöma, om sådana fördelar äro att hemta af nytt Skifte, att det hör medgifvas.
Jag håller likväl före, att de menliga följderna af godtyckliga beslut BU. till Lag- och Oecon.-Utsk. Bet.
N.o 8. tu mindre äro alt befara, dä pröfnings-rätten lemnäs åt Domaren, med ledning af Skiftesmännens undersökning och derpå grundade utlåtande, än då denna pröfningsrätt innehafves af Jordegaren, hvilkens rättskänsla någon gång kunde råka i collision med om tankan för egen vinning.
Fråga kan ock väckas om hvem som skall vidkännas kostnaden för en sådan undersökning; men härå framställer sig sjelfvilligt det svar, att, om Egodelnings-Rätten pröfvar Skifte böra ske, ingår denna kostnad i öfriga utgifterna för skiftes-verkställigheten; är åter beslutet af motsatt innehåll , så drabbar undersöknings-kostnaden ensam den eller de delegare, som begärt Skifte, men ej dertill vunnit bifall.
Deremot anser jag 12 Cap. 8 §. böra förblifva oförändrad.
Jag stöder denna min öfvertygelse på tvenne skäl.
Det första: att då en delegare i Skifteslaget begär och erhåller laga Skifte, måste, så vida honom icke skall tilldelas samma egor han förut innehaft, rubbning ovillkorligen ske utaf öfriga delegares lotter, hvaraf uppkommer den oundvikliga följd, att
Skiftet i sjelfva verket alltid måste öfvergå hela Skiftes-laget.
Det andra: atti min tanka öfverensstämmer det med jordegarens egen sannskyldiga nytta, att, då i ett Byalag Skifte tv Bil. lill Lag- och Oecon.-Vtsk. Bet. N.o S. skall ske, det pä en gäng öfvergär hela Skiftes-laget.
Derigenom att så sker, vinnes öppet tillfälle att göra Skiftet så ordentligt, redigt och för alla delegarne för* monligt, sorn locala förhållanden medgifva; hvaremot, om en eller annan delegare först erhåller utbrytning, det alllid måste inträffa större svårigheter att sedermera verkställa ett formligt Skifte för de qvarvarande.
Härtill kommer ock, att en icke ringa besparing af kostnader tillskyndas Jordegaren derigenom, att Skiftet på en gång öfvergär hela Skiftes-laget, så vida det af erfarenheten vitsordas, att, sedan en delegare i By begärt och erhållit ut* brytning af dess egolott, har det icke dröjt serdeles länge, förr än andre delegare gjort sammaledes och slutligen hela Byen varit skiftad.
De sammanräknade
Skifteskostna* derna hafva då varit ojemförligt mycket större, än om Skiftet på en gång öfver* gått hela Skiftes-laget.
Jag förutser, att mot det forst af mig anförda skäl kan invändas, att Enskiftes* Förordningarne tillåtit hvad Utskotten nu såsom ändring i 12 Cap. 8 §. föreslagit, och att således det, som varit möjligt tillförne, äfven måste vara verkställbar hädanefter; men härvid torde göra tillfyllest erinra, att under den tid de åberopade Bil. till Lag- och Oecon.-Ulsk.
N.o S. v Enskiftes-Förordningarne voro gällande, egde två olilia skiftes-sätt rum, och det blef således möjligt alt, sedan en delegare erhållit Enskiftes-utbrytning, verkställa Storskifte mellan öfrige delegare.
Sedan nu mera, i följd af Kongl.
Förordningen den 4 Maji 1827, blifvit stadgadt, att endast ett skiftes-sätt hädanefter må ega rum, och denna princip blifvit af Utskotten, som mig synes på ganska goda skäl, antagen, tror jag, att det står fast hvad jag anfört, att, då en delegare i Skifteslag erhåller laga skifte, kan ej undvikas, att skiftet öfvergår liela Skifteslagets
Uti ofvanstående yttrande instämde Grefve Posse , Arviel; Grefve Oxenstjerna, E. J. G.; Friherre Ehrenborgh, Casper; Hr af Forsell, Carl; Herr Akrell, C.J.; Nils Pehrsson, från Nyköpings Län; samt Lars Larsson och Peter pehrsson från Calmare fjäli. af Herr Friherre Ehrenborgh, Casper- Wilhelm:
För min del, kan jag icke gilla den grundsatts, som Utskotten antagit, att det skall vara en Skiftes-sökandes skyldighet att utflytta ur det Skifteslag, hvilket han tillhör.
—Detta ovilkorliga stadgande inne - VI Bil. till Lag- och Oecon.-Utsk. Bet. N.o S. fattar, efter min mening, ett af de största hinder emot de stora och välgörande verkningar man af Skiftes-Stadgan liar anledning att vänta.
På sätt jag uti min reservation vid usta Capitlets 3 §. af Stadgan tillkännagifva, liar jag åt Landtmätaren, Gode Männen och Egodelnings-Rätten uppdragit, att, innan skifte företages, utröna och bestämma om skifte är för Skifteslaget fördelaktigt, vid sådana fall, då skifte af en delegare yrkas och af de andra bestrides; i de fall Egodelnings-Rätten gillar yrkandet, vore det väl alltför hårdi, att de öfrige delegarnes ensidiga vägrande skulle bereda den Skiftes-sökande kostnaden och besväret af en utflyttning; han bör väl ej hafva sämre rätt, för det att han förmår bättre inse sin egen och samfällighetens bästa, än de, som arbetat emot detta bästa.
Så ser jag denna sak — och jag är fullt öfvertygad, att om den grundsatts blir gällande, som Utskotten antagit, så skall Enskiftningen ej vinna derpå.
Yid de fall åter, då Skifteslaget icke bestrider Sökanden rättigheten att få utskifta sin lott, finnér jag det vara ännu. mera påtagligt, att alla delegare böra, i afseende på utflyttningen, underkasta sig destadganden, som §. härom så välberäknadt upptagit.
De äro cj nya — de äro återgifne från 1 Bil, till Lag- och Oecon.-Utsk. Bet.
N:o 8. vit i8o3 och 1804 års Enskiftes-Förordningar för Skåne och Skaraborgs Län; och hvad verkan dessa Stadganden der gjort på culturen och folk-ökningen, lärer jag ej behöfva ådagalägga.
Erfarenheten har här redan afkunnat sin dom, och den torde vara den säkraste.
Jag har trott mig böra framställa dessa skäl för bibehållande af 2 §. 13 Cap. oförändrad.
Men då Utskottens pluralitet redan gifvit en annan redaction åt 8 §. af 12 Cap., än den Stadgan har, och derigenom förklarat, att skifte ej får öfvergå hela Skifteslaget, då icke alla delegarne sig om skifte förena, anser jag mig pligtig att för det fall, att Rikets Ständer skulle antaga och Kongl. Majit medgifva en sådan förändring af §., undertrycka detta mitt omdöme, och för en sådan händelse biträda den mening, som pluraliteten antagit äfven för 2 §. uti i3 Cap. Häruti instämde:
Hr Grefve Posse j Arond; Hr Friherre Stjerncrona , D.; Pehr Pehrsson från Christianstads Län, och Olof Månsson från Blekinge. af Contracts-Prosten Nordin:
De sammansatta Utskottens Förslag, alt 'Vin 5*7. till Lag- och Oecön.-Ulsk.
'Bet.
IV.-o 8. 3 §. i i Cap. Skiftes-Stadgan skulle klifva oförändrad, synes mig betänkligt, åtminstone i afseende på Skogs-trakterne, t. ex. för Norrland, Småland etc.
Jag tror, att, om Storskifte för in-egor blifvit fastställdt, det må förblifva, ,och icke kunna rubbas förr, än Byens eller Gårdens fleste delegare (efter hemmantalet) nytt skifte antingen begära eller bifalla.
Det synes mig hårdt och orättvist, att en enda, Åbo, t. ex. på Tlg mantal, skall, för sin beqvämlighet, måhända någon gång af nyck eller af ovänskap, hafva rättighet att sätta en hel
By i rörelse och oro, ålägga dem stor kostnad och tvinga dem ifrån deras tegar, tomter och täppor, som tid och vana gjort för dem kära.
Förmynderskap äro visst goda, men endast der de behöfvas.
Således om speeulationen i något land skulle falla på oråd, det t, ex. att, med öfvermått af brännvin från utplanterade krogar, och brännerier utan tal, vilja förderfva Nationen både till kropp själ:- då skulle jag önska, att Stats-magten med ett välsignadt förmynderskap ville mellankomma, Men då fråga uppstår, om By ellei’ Hemman, sorn förut är storskiftadt, skall å nyo skiftas eller icke, synas Jordegarne sjelfve kunna vara sina egna Förmyndare; de synas allrabäst sjelfva kunna afgö - Bil. till Lag- och Oecon.-Utsk. Bes. 2V.r 8. ix ra den saken.
Vill by eller hemman hafva sina tegar i gammal ordning, det angår in-, gen: ingeli lider deraf, Inkast:
Staten skulle likväl vinna, ty landet skulle bättre odlas, sedan skifte efter befallning föregått; svar: den odling lyckas bäst, som är fri, utan förmynderskap.
Inkast:
Jordegare,, som begär skifte, bör hafva rätt att flitt disponera sin Jord; svar: samma rätt hafva äfven de öfrige Åboerne.
Hvarföre skola 20 Åboers rätt vika för en enda orolig grannes?'
Absolut fullkomlig dispositions-rätt af tingen lär ej gå an i samhälle.
Hvad sorn är mitt, får jag, här bruka och använda, endast med det uttryckliga vilkoret, att det ej sker till annor mans, förfång.
De motvillige Gårds- eller Bya-, männen förstå ej deras bästa; svar: må de upplysas; sedan sjelfve besluta, såsom frie män, men ej tvingas.
Skola de tvingas, t. ex, att hafva två skiften i stället för fyra, kunde, med samma skäl, de äfven böra tvingas att inrätta deras lius på föreskrifvet sätt; tvingas att hafva fyrkantiga åkrar i stället för runda; tvingas att så råg i stället för hafre, 0. s. v. Och hvar skulle detta för-, mynderskap stanna?
X Bil. till Lag- och Occon.-Utsh Bet.
K.-o 8.
Välgörande verkningar hafva visat sig af gamla Författningar, som tvinga till skifte; svar: verkningarne hafva i skogsbygden icke allestädes varit välgörande: hvad som är nyttigt för slättbygden, kan vara olämpligt för skogsbygden.
Då den, som begär skifte, och endast lian, får sina egor utbrutne, endast lian kommer att flytta, och alla öfriga sitta orubbadej så sker dessa ej orätt; svar:
De öfrige bli ej orubbade, om den, som med öfrige baft sammanblandade egor, skall få sina egor sammanhängande.
Dessutom måste de öfriga deltaga i skiftes-kostnaden, flyttnings-kostnaden och kanske kostnad äfven till Skiftes-Rätten.
Sådana kostnader kunna ruinera en fattig Bonde.
Således, hvad skogsbygden angår, tror jag att pluraliletens önskan bör vara den enda Lag, som afgör, om Storskiftad By eller Gård skall å nyo skiftas: jag reserverar mig emot Utskottens Förslag. af Professor Bexell: Emot Kongl. Skiftes-Stadgan af den 4 Maji 1827 äro, uti motions-väg, omkring 100 serskildta anmärkande, hvarandra ofta rakt motsatta, åsigter framställda.
Ibland Bil. till Lag- och Oecon.-Utsk. Bet.
xi sorlet af så olika meningar, ibland gillande eller ogillande röster, af hvilka de senare ofta äro mest märkbare, blir det någon gång svårt att uppfatta det rätta.
Jag har uti åtskilliga frågor tillhört minoriteten, och jag går derföre att, jemte min reservation, redogöra för den öfvertygelse, som grundlagt mitt handlingssätt.
Den så mycket klandrade Skiftes-Stadgan eger, med bibehållne elementer af de redan i vår äldre
Lagstiftning uppfattade allmännare föreskrifter om skifte af Jord, en öfverallt ganska väl motiverad syftning till verkställighets-åtgärder i en senare tid.
Hon har icke lemnat ur sin åsigt, hvarken äldre Skiftes-Lagars förhållande till de Jordbrukande Samhällen, ibland hvilka de for„ dom tillämpades, eller dessa äldre SkiftesLagars förhållande till de yngre Lagarne, som i sin ordning utträngde dem och som intogo dei-as lediga rum.
Hon uppstår således ur flydda tiders samlade erfarenhet —- icke för att såsom ett experiments-ämne behandlas, utan för att sjelf få tillfälle att consequent utveckla den höga idéen, att klokt fördela Jorden emellan den på Jorden arbetande menskligheten.
Grundsa ttsen för fördelningen är samlad kraft-utveckling inom rätts-enligt sammandragna tegar.
Ändarna - xn, Bil. till Lag- och Oecon.-Ulsk. Bet.
!Y.o 8. let är allmänt väl, utan några, för detta ändamål, framsläpade offer af enskildt li~. dande, Skiftes-Stadgan är visserligen, om man så vill, ett barn af den yngre tiden.
Hon måste således afven af den omföra några tycken; men man ursäkte benne derföre, ty lion tillhör ganska bestämdt antalet af de barn, för hvilka tiden alldeles icke behöfver rodna.
Detta, med anledning af några emot Skiftes-Stadgan i allmänhet gjorda anmärkningar.
Jag. hade, i följd af denna min nu uttalade öfvertygelse, helst önskat, att örybbadt och utan föreslagna förändringar få återlemna Skiftes-Stadgan; ty jagliar, vid hvarje föreslagen förändring, sett en i kedjan af det liela ganska väl fästad länk bruten, och jag har funnit, att det icke varit så alldeles lätt, att i. dess ställe inpassa en ny, och att ställa den i lika väl motiveradt förhållande lili det hela.
Emot den i 2 §. af 6 Cap, föreslagna förändring reserverar jag mig, emedan de i denna §. förekommande stadganden stå i ett direet sammanhang med hela systemet för rättegång i Skiftes-11 31.
De ingripa således deri, och äro stal le i beröring med g,, 12, 10 och 14 §§• af Q Cap. Bil. till Lag- och Occon.-Ulsk. Bet.
xiii Emot elen i t3 Gap. 2 §. föreslagna förändring, ”att Skiftes-sökanden, men ingen annan, skall till utflyttning ovilkorligen vara förbunden,” reserverar jag mig, ty stadgandet syftar étt dödshugg åt sjelfva den för skiftets befordrande direét verkande principen.
Det är en straff-bestämmelse för den Jordbrukare, hvilken, för utvecklingen af sin oeconömiska verksamhet, vågar begära anvisning på en sammandragen Jord-rymd, en aga för den ljusare åsigt, under hvilken han vägar uppfatta sin och sina grannars belägenhet.
Olägenheterne af utflyttning skulle, med ganska få undantag, alltså komma att hvälfvas på den idoge, den omtänksamme odlarens skuldra — Och de äro deremot alldeles icke beräknade för makligheten, hvilken, belåten med att lefva och dö i egoblandning, ibland sina kringspridda tegar bekymmerlöst
Vegeterar för dagen.
Erfarenheten lärde lyckligtvis Samhället långt för detta att icke vräka den Underordnade utflyttningsskyldighetcn i vägen för den genom tidelivarfven fortgående stora odlingen.
På ganska goda skäl har Skiftes-Stadgan således skiljt utflyttnings-skyldigheten ifrån alla personlighets-förhållanden till den Skiftessökande Jordegaren, oell deremot visligen fästat den endast vid local-förhållandet.
xiy Bil. till Lag- och Oecon.-Utsk.
N-o 8. af Herr Landegren > C. A.: i Cap. 3 §.
Principen, att samfällighet i jord egor ej bör ega rum, och att den delegare i samfällighet, som skifta vili, således bör ega vitsord, är, i oeconomiskt hänseende, obestridlig, och jag instämmer alltså deri, att densamma bör i allmänhet, eller i afseende på oskiftade och tegskiftade egor, tillämpas; men deraf följer alldeles icke, att lagligen fastställdt storskifte bör rubbas, för det en enda delegare, med ett ringa hemmantal, af nyck eller förmodad ensidig fördel åstundar allmänt skifte; ty då, i följd af Storskiftes-Författningarne, hvarje delegares skiften i åker och äng merendels äro inskränkte till ett så ringa antal, som belägenheten medgifver, och Utskotten af, i min tanka, gällande skäl antagit den förändring i Skiftes-Stadgans 12 Cap. i §., att fastställdt Storskifte å skog ej må, utan alla delegarnes samtycke, rubbas, skall det i allmänhet inträffa, att stor-skiftets rubbning genom allmänt skifte, medför lidande för mängden af delegarne, i synnerhet då i betraktande tagas skeende utflyttningar och det dryga landtmätare-arfvodet, som, efter nu gällande taxa, utgår, der skog och utmark äro Bil. till Las,- och Occon.-Utsk. Bet.
N.o S.
xv vidsträckte men af föga värde; och jag tror således, att Lagens stadgande i 4 §• i Cap. Byggninga-Balken, att ingen håfve våld den hy rifva, som i rätta solskifte lagd är, utan alle jordegare therom åsämjas, här bör göras gällande.
Jag anser för öfrigt det Förmynderskap, Lagstiftaren uti ifrågavarande afseende öfver den enskilde sig tillegnat, höra upphöra, emedan jag förmenar det Lagen hör antaga, alt livarje'samhälls-medlem sjelf kan inse hvad som för honom är nyttigt eller skadligt, samt att, i följd deraf, det hör hero åtminstone afpluraliteten, efter hemmantal, af delegare i storskiftad samfällighet, att bestämma om allmänt skifte skall ske.
Jag reserverar mig således emot Utskottens beslut, hvarigenom förändring i denna §. blifvit afstyrkt. 12 Cap. 8 §.
I öfverensstämmelse med de åsigter, jag vid i Cap. 3 §. yttrat, anser jag denna §. böra blifva oförändrad och reserverar mig således emot den af Utskotten deri föreslagna förändring, så mycket hellre, som utbrytning af en eller flere delegares lotter, nästan alltid skall rubba de öfrige jordegarnes skiften, samt, om den af Utskotten föreslagna redaction bifalles, det med Skiftes-Stadgan åsyftade gagn för jordbruket till största delen förfelas.
xvi Bil. till Lag- och Oeeon.-Utsk. Bet.
N.o 8. i3 Cap. 2 §.
Med Utskottens pluralitet kan jag ej dela lika öfvertygelse i afseende på den föreslagna förändringen i denna , i enlighet med stadgandet i 11 §. af Kongl. Förordningen den 24 Julii 1812.
Om skifte för alla delegarne i en samfällighet är gagneligt och fördelaktigt, finnas, i min tanka, ej skill dertill, att den eller de, som skiftet sökt, skola framför de andra delegarne vara till utflyttning skyldige, äfven om de ega hästa husen och nyttigaste anläggningarne, ty ett sådant tvång skulle esomoftast hindra skiftens verkställande, utan torde de i denna §i stadgade grunder böra förblifva oförändrade och Utgöra enda lagbudet för utflyttnings-skyldighetens bestämmande. 18 Cap. 9 och i3 §. §.
Uti de af Utskotten föreslagna förändringar i dessa §.
§. har jag ej kunnat instämma.
Jag anser mig ej kunna hänföra egotaxeringen till de ämnen, som böra vara sluteligen äfgjorde ilinan skiftet sker, enär taxeringen egentligen hörer till sjelfva verkställigheten af skiftet, och en förändringhti taxeringen väl leder till jemkning i skiftes-lotterne, men sällan eller aldrig till skiftets totala rubbning, i öfverensstämmelse hvar - Bil till Lag- och Oecon.-Utsk. Bet.
IV.ö 8.
x vii livarmed 4 §• 1 Cap. Byggninga-Balken äfven stadgar: ”Klagar någon, att han fått mindre eller sämre lott än han hafva hör, söke laga syn derå och jemke Domaren dem emellan.”
Det inträffar äfven ej sällan, att delegarne ej lästa tillbörlig uppmärksamhet vid taxeringen, och det är först, sedan fikiftes-lotterne blifvit å marken utstakade och en hvar kan jemföra sin lott med de öfriges, som det med visshet kan bestämmas, om någon delegare blifvit genom taxeringen förnärmad.
Då således fel och origtigheter vid taxeringen kunna inträffa, sorn ej upptäckas förrän vid skiftets slut, anser jag så mycket hellre de ifrågavarande §.
§. höra förblifva oförändrade, sorn, i annat fall, delegare ofta skulle blifva beröfvade den dem tillkommande rättighet att få rättelse i en åtgärd, som de öfverklagat, så snart de kunnat utröna, att de till klagan haft skäl, samt Domaren tvingas att godkänna ett skifte, som blifvit verkställdt på orättvisa grunder» Härmed förenade sig Börje Börjesson från Hallands Län, Anders Andersson från Södermanland, och Peter Pehrsson från Jönköpings Län, med flere Ledamöter af Bonde-Ståndet.
Bih. till R- S.
Prot. 1828 och 1829, 7 Sami., 2 Afd. utdra Häftet.
3 xvm Bil. till Lag^ och Oecon.-Utsk.
IV.-o 8- af Oloj Carlsson från Östergöthlands Län, Dertill föranledd af mina hemmavararndes uppdrag, må det tillåtas mig att begära Utskottens uppmärksamhet på en omständighet uti den nya Egodelnings-Stadgan, hvilken för det närvarande utgör föremålet för Utskottens arbete.
Författningen har, nemligen i det fall, som jag ämnar anföra, i min hemort blifvit eluderad på ett sätt, sorn är lika oförenligt med hvarje enskilds gagn, som det allmännas fördel och bestånd, Till företagande af laga skifte fordrar Författningen endast en enda delegares begäran, och alla de andra måste god- eller nöd villigt foga sig derefter, Sjelfva föreskriften har redan något motbjudande uti sig, och detta motbjudande hinner sin höjd, då, såsom exempel visat uti min hemort, den endes begäran oftare haft sin anledning uti elakhet och afundsjuka, än uti det insedda behofvet och fördelen af densamma.
En förmögnare granne har, genom hotet af ett hegardt laga skifte, på hvilket ilen mindre bemedlade alltid skulle lida, för en ringa penning tillhandlat sig den senares hemmansdel, och dervid uti Lagens bokstaf egt ett understöd för sin snikenhet.
Jag skulle kunna nämna många dylika missförhållanden, hvartill det omnämnde stadgande gif.
Bil. till Lag- och Occon.-Utsk. Bet.
xiX X ver rum.
Afsigten med detsamma är, säger man, att befordra framgången af laga Skifte; men är saken i och för sig sjelfgod, behöfver den icke några tvångsmedel, och alden det icke, hvarföre skall den då gynnas?
kanhända komme man billigheten närmare, om mari antoge, att till laga Skiftes införande fordrades plurali tetens af delegare samtycke, eller, som jag till och med ville föreslå, bifall utaf två tredjedelar af delegarne.
Man bör vara noggrann vid införandet af nyheter, och endast den sak, till hvars fördel omdömet uttalat sig med så mycken öfverlägsenhet, bör kunna antagas utan tvekan.
Jag får derföre, på mina Comittenters vägnar, föreslå, att till antagande af laga Skifte skall fordras samtycke af två tredjedelar, eller åtminstone utaf pluraliteten af de i skiftet delegande.
Med förbigående af de åtskilliga andra anmärkningar, till hvilka Egodelnings-Stadgan kunde gifva anledning, får jag nämna, att min hemort, som för det mesta är skogsbygd, och till alla delegares nöje delad efter 1783 års Storskifles-Förordning, skulle blifva alltför illa belåten, om den nu åter skulle delas, och det efter de grundel-, den nya Författningen innehåller.
På flera ställen skulle det blifva en ren omöjlighet att xx Bil. till Lag- och Oecon.-Utsk.
Nio 8. lämpa en sådan delning efter ens det skenbaraste afseende på allas belåtenhet; och jag får derföre yrka, att Utskotten, vid granskningen af alla de Motioner, somröra ändringar utiEgodelnings-Stadgan, och hvaraf flera finnas, som dela lika åsigter med mig, måtte göra noga afseende på Stadgans overkställbarhet i anseende till skogsbygder.
Härmed förenade sig Pehr Pehrsson från Jönköpings Län m. fl.
Ledamöter af Bonde-Ståndet.
STOCKHOLM, tryckt i Ecksteimska Tryckeriet, 1829.
Lag- samt Allim Best. o, Oec. Utsk, Uti.
Klo 91 N:o g* Utlåtande i i anledning af väckta motioner om jemkning ar och rättelser i den af Kongl. Majit, under den B Julii 1827* i Nåder utfärdade T. axa på arfvode föt L,andtmäteri-forrat tningar, Gtenom serskildta Protocölls- Utdrag hal1 det Hedervärda Jlonde-Släudet till Utskottens handläggning remitterat följande i förevarande amne till Ståndet aflåtne Memorial; 1:0 Af Petter Andersson från Hallands
Län, som, utan att framställa några hestämda anmärkningar mot vissa delar af Taxan, yttrat den mening, att, dä lnätning och Cliartors alfattning pä fältet vöre vida besvärligare i bergig och skogbevltxeil mark, än pä slätterna,betalningen bordt lämpas efter arbetet, och att Taxall fordrade en närmare granskning, Bih. tilt Riks, St, Proti 1826) 1829.
Jläe Sami. 2 Atel. t, 3:<lje Haft. £ Lig- i arnt Allm.
Be sv. o, Oec, tysk.
Uti, Wto 9. 2:0 Af Sune Nilsson från Kronobergs
Län, som anfort, att mången egare af mindre jordlotter, hvilken i noga beräkning kunnat vara på sin hemmansdel besuten, blifvit tvungen att, för Landtmäteri-förrättningskostnader, utgjorde efter ifrågavarande Taxa, antingen taga lösen för sin egolott, eller göra så betydliga skulder, att han sedermera saknat tillgång för uppodlingen deraf; under åberopande af hvilket förhållande, som dessutom motverkar d.e med Skiftes-anstalterne åsyftade förmoner, Sune Nilsson hemställt, att meranämnde Taxa måtte undergå 5o procents nedsättning, helst det icke vore obekant, att, då en Landtmätare kommer till förrättnings-stället, lian för kosthållningen accorderar om 12 sk. för dagen, men sedermera i sin räkning upptager 36 sk.
Varan des till det Hedervärda BondeStåndets Protocoll, vid föredragningen af detta ärende till Remiss, anfördt af Anders Danielsson från Elfsborgs Län, att lian ansåg Taxan på arfvoden för Landtmäteri-förrättningar i allmänhet fordra mycken förbättring.
Den vore, i manga fall, allt för låg, hvilket hade till följd, att Landtmätare äfslutade Contract med jordegarne, som derigenom skola blifva ännu Ung s samt Allm.