Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ankom till Exp.-Utsk. den 9 Julii.
Utlåtande, i anledning af den hos Borgare-Ståndet gjorde anmärkning vid Utskottets Berättelse N:o 118, om förrättad gransknifig af Riksgälds-Contorets förvaltning m. m.
(RGs. A.) Enligt Utskottet tillhandakorena Protocolls-utdrag, är ofvannämnde Berättelse den 5 Junii bifallen af Ridderskapet och Adeln.
Preste-Ståndet har, den 9 i samma månad, gillat Utskottets yttrade opinion, rörande Fullmugtiges åtgärder vid upplåningen i Svenskt Bancomynt, och — i anledning af Utskottets Utlåtande, rörande lånet af högst två millioner Riksdaler i silfver, af innehåll, att Utskottet icke kunnat undgå, att yttra den öfvertygelse, att Fullmägtige, vid detta tillfälle, väl uppfyllt ordalydelsen af de föreskrifter Rikets Ständer dem gifvit, men ändock icke befordrat Rikets Ständers afsigter, med det nit och den omtanka, sorn af Fullmägtige kunnat förväntas, — beslutat, att denna Utskottets opinions-yttring borde förfalla, samt bifallit den af Utskottet tillstyrkta decharge för Fullmägtiges förvaltning.
Bonde-Ståndet har funnit för godt att bifalla hvad Utskottet uti Berättelsen tillstyrkt.
Från Borgare-Ståndet är Berättelsen återremitterad med anmärkningar, hvilka, uteslutande, hafva till föremål Utskottets förenämnde yttrande, i afseende på lånet af två millioner Riksdaler i silfver.
Af en Ledamot, Herr Petré, är anmärkt, att ifrågavarande yttrande står i strid med Utskottets nästföregående yttrande, att nemligen Fullmägtige uppfyllt ordalydelsen af dem gifne föreskrifter; uti hvilken anmärkning Herr Holm instämt, med tillägg, att han icke kan göra för sig begripligt, att ombud; ehuru de medgifvas hafva ställt sig erhållna föreskrifter, efter ordalydelsen, till efterrättelse, ändock ej anses hafva handlat så väl, att de icke kunnat handla bättre.
Det är sannt, att ordalydelsen af föreskriften kan vara en, samt andan och meningen en annan, men talaren föreställer sig, att föreskrifter till ett Embetsverk böra vara så tydliga, att de mäste, efter ordalydelsen, förstås och tillämpas; hvarföre ej heller, då ett bokstaflig! fullgörande skett, något klander bort ega rum.
Om det skulle Bihang till R, St.
Fröt. 1334. 4 Sami. 1 A fdel. 2 Bandet. 1 8:de Häftet. 2 St(\ti-lhskottets ö>/.
N:o ipj. vara Rikets Ständers tolf Fullmägtige i Riksgälds-Contorct tillåtet, att af de föreskrifter, som de erhålla, söka draga annan anda och mening, Jin livad föreskrifter ne, efter ordalydelsen, innefatta, fann talaren den besynnerlighet kunna inträffa, att tillämpningen anses böra ske på tolf olikasätt.
Herr HehingiuSj som förenat sig med reservanterne, har ansett det hafva ålegat Utskottet, att, då det funnit något varit att vid ifrågavarande punkt anmärka, häröfver infordra Fullmägtiges förklaring.
Nu är det ju alldeles outredt, hvilka Ledamöter ibland Fullmägtige i åtgärderne deltagit, eller burudana motiven varit för Fullmägtiges beslut; att deremot, enligt hvad Berättelsen utvisar, framkasta beskyllningar, är ett sätt att behandla Fulimägtige, som sitta på sina platser, efter förtroende, sådant, att hvarken Utskottet sjeKt eller Rikets Ständer kunna dermed vara nöjde.
Herr Ekerman har, under åberopande af sin vid Berättelsen fogade reservation, tillagt, att Utskottet så mycket mera saknat anledning, att framkomma med ifrågavarande anmälan, som af Revisions-berättelsen år i83a inhemtas, att åtgärderne blifvit gillade; och för att ådagalägga, huru lösligt Utskottet behandlat silfverupplånings-frågan, har talaren hänvisat lill j83o års Revisions-herättelse om Riksgälds-Contorets förvaltning, hvaraf synes, att Fullmägtige dels ingått till Rikets Ständers Revisorer, med anmälan om deras fattade beslut, att, sedan arne, den 3 Augusti i83o, inkomne anbud, hvardera å 2 millioner R:dr i silfver, såsom icke förenliga med de af Rikets Ständer stadgade vilkor, icke kunnat antagas, med afseende på tidsomständigheterne, tills vidare uppskjuta med förnyad kungörelses utfärdande, dels, i anledning af en yppad fråga om anbuds emottagande ander hand, begärt Revisorernes råd och yttrande, hade Revisorerne» om de funnit något vara af Fullmägtige åsidosatt, ofelbart sådant anmärkt; mern hvaremot Revisorerne, på sätt Revisions-berättelsen utvisar, afstyrkt Full»läglige, att emottaga anbud under hand.
Herr Höök har anfört, att då, enligt Utskottets förklarande, Fulluaägtige i Riksgälds-Contoret uppfyllt ordalydelsen af de föreskrifter Rikets Ständer vid senaste Riksdag meddelat, i afseende på a-millions-lånet, bemälde Fullmägtige, efter talarens omdöme, äfven måste hafva befordrat Rikets Ständers afsigter med nit och omtanka, så vida, hvilket måste antagas, Ständernas mening, med de utfärdade reglementariska föreskriflerne af positiv egenskap och form, varit att förbinda Fullmägtige i deras handlingssätt.
Efterlefnaden af gällande stadgar är alltid en juridisk förbindelse för den, som dertill sig förbundit oell måste, enligt sakens natur, för honom».
Srats-Vtsfonns Uti Ni» igi. 3 då han uppfyllt sitt åliggande, aflägsna alla anledningar till missbelåtenhet och deremot bereda fullkomlig ansvarsfrihet.
Med förrbemälde talare hafva åtskillige Ledamöter sig förenat.
Enär den af Utskottet tillstyrkta decharge för Fullmägtiges förvaltning är af 3:ne Riks-Stånd bifallen, samt Preste-Ståndet ansett Utskottets opinions-yttririg, i afseende på lånet af 2 millioner Riksdaler i silfver, böra förfalla, så, och i anledning af de hos Borgare-Ståndet gjorde anmärkningar, anse»’ Utskottet sig böra tillstyrka, att nämnde opinions-ytlring, såsom icke ledande till någon påföljd, må förfalla.
Stockholm den 5 Julii 1834- Reservation af Herr Friherre Palmstjerna: ’*Jag reserverar mig emot detta Utskottets beslut — endera är det meningslöst, eller och innebär det en mening, som ej är öfverensstämmande med mina grundsatser.
Enligt ordalydelsen är det meningslöst; ty Utskottet har, uti Betänkandet N:o 118, icke tillstyrkt Rikets Ständer någon åtgärd i afseende på Fullmägtiges handlingssätt vid fullgörandet af deras uppdrag att upptaga det vid senaste Riksdag beslutade lån i silfver.
JVär icke någon åtgärd är förut tillstyrkt, så synes nu beslutade tillstyrkande, att ”opinionsyttringen må förfalla,” vara några betydelselösa ord utan mening.
Skulle man åter, genom jemförelse med allt .hvad Utskottets nu afgifne Utlåtande i öfrigt innehåller, finna dessa ord innebära en mening, så ▼oredetden, att Utskottet tillstyrker Rikets Ständer, att icke göra något afseende på Utskottets, i Betänkandet N:o 118, yttrade öfvertygelse om Fullmägtiges handlingssätt uti lånefrågan.
Det ville då, med andra ord, säga, alt Utskottet dagtingar med sin egen öfvertygelse.
Jag kan emedlertid icke dagtinga med min.
Dea liar varit och är, att Rikets Ständers Fulimägtige aldrig böra tillåta sig att göra mera afseende på egna enskilda tänkesätt, än uppå de af Rikets Ständer fattade och åt Fullmägtiges verkställighet anförtrodde beslut, och att Fullmägtige ega ovilkorlig skyldighet att, för fullgörandet af sådane beslut, använda de medel, som finnas inom föreskrifternas gräns.
Ett Rikets Ständers beslut bör inför Rikets Ständers egne Fullmägtige ega all dea kraft och verkan, sorn Lag medgifver, Rättvisan ålägger mig, vid detta tillfälle, förklara: att Proioeollen ådagalägga, det Fulimägtigen Herr Bruncrona^ den 9 Januarii 1832, äfven - 4 St ats-U t skottets Forsing N;o 198. ledes yttrade sig klart och fullständigt i sådan öfvertygelse, och att Fullmägtige af B onde-Ståndet oafbrutet så handlade.
Häruti förenade sig Herrar Grefve Hamilton, G. W,, Doctor Hasselroth, Prosten Astrandy Commerce-Rådet Santesson saint Riksdagsfullmägtigen Olof Måmsson från Blekinge. JN~:o 193.
ADkom till Exp.-Ulsk, den 10 Julii.
Förslag till likviderande af Riksgälds-Contorets skuld vid i834 års slut, för upptagne lån utaf allmänheten. (RGS. A.) Hos Utskottet har förekommit, hurusom, för grundläggningen af det allmänna och fullständiga förslag öfver Riksgälds-Contorets Behof, som, jemlikt 53 §. i Regerings-Formen, skall af Utskottet afgifvas, angeläget är, att sättet och ordningen för liqviderandet af Riksgälds-Contorets skuld, vid innevarande 1834 års slut, för upptagne lån utaf allmänheten, serskildt varda, före upprättandet af nämnde förslag, Bestämde.
Enligt det vid Stats-Utskottets Berättelse N:o 118, om förrättad granskning af Riksgälds-Contorets förvaltning och räkenskaper, suh. Litt.
C. Bilagde förslag öfver Riksgälds-Contorets inkomster och utgifter innevarande år i834, visar sig ett Behof eller Brist i con tante tillgångar af ......
R:dr r,y3r,i38: j, 4. och när härtill lägges de sedan sistlidne Riksdag, inom i833 års utgång, utaf allmänheten upptagne lån tillhopa “ r,3oo,ooo. — — så Blir Behofvet, som på ett eller annat sätt skall fyllas, omkring R:dr 3,000,000.
Under förutsättning likväl, att Riksgälds-Contoret fortfarande får, under de vid sistlidne Riksdag stadgade vilkor, Begagna creditivet i Banken eller assignerings-rätligheten för En million Riksdaler, torde den ytterligare upplåningen utaf allmänheten innevarande år kunna så inskränkas, att hela summan af utelöpande oBligationer, vid detta års slut, endast kommer alt utgöra omkring 2 millioner R:dr, hvaraf till Betalning förfalla
År 1.836 . . j .
R;dr 900,000.
Stats-Utskottet* Förslag AT:o rg3, — i838 — 4oo,ooo* — 183g . — 700^0001 R:dr 2,000,000.
Innan Utskottet afgifver förslag till sättet för liqviderandet af denna skuld, anser Utskottet sig böra besvara en af Prosten Astrand väckt och från Preste-Slåndet till Utskottet remitterad motion, deri anföres: hurusom, då man betraktar Tableauen öfver Riksgälds-Contorets ställning den 3i December 1833, man märker, att för en stor del af dess nuvarande skulder, äfvensom för de betydlige förökningar, sorni deruti lära tillkomma genom räntebetalningar, Riksdagskostnader och andra vid denna Riksdag på Rfksgälds-Contoret anvisade utgifter, samt möjligtvis framdeles för lyfiade creditiv finnes, om icke man vill alldeles orimligt öka bevillningen, ingen annan utväg, än omsättning af hittils utelöpande skuldförbindelser, och upptagande af nya lån.
— Skola desamma, liksom hittils, ställas på viss betalningstid och blifva så kallade stående
Lån, så kunna de för närvarande ej erhållas till lägre, än 5 procents ränta.
Kunde åter Contoret hålla så stor cassa, att obligationerne voro betalbara genast vid anfordran, eller, som man säger, å vista, så skulle icke vara att betvifla, att Lånen kunde erhållas till 2 procent; ty hvar och en,.som behöfver för dagliga
Och i förhand obestämbara utgifter hålla eassa, skulle naturligtvis hellre räkna en vinst på sine innehafvande contante tillgångar, än låta dem ligga ofruktbare.
Följden häraf blefve den, att dessa obligationer skulle vara ganska begärliga och lätt användbara vid ailä större transactiöner, der penningar beliöfvas.
Men för att kunna hålla en sådan cassa, måste Gontoret antingen upptaga lån till densammas formerande, eller ock hafva ett creditiv på Banken för detta behof, eller ock för sine utgifter upptaga så tillräckligt lån, alt af hittills varande creditivet i Banken lemnäs stående obegagnad så stor del, som erfordras för alt göra face mot dc utelöpande obligalionerne och hvartill måhända behöfves en fjerdedel af dessas totalsumma.
Denna operation skulle bestämdt gifva en betydlig vinst för Gontoret, hvilket med följande exempel visas.
Man antager, att
Gontoret hade utelöpande skuldförbindelser tili 3,000,000 R:dr.
Ställas de i stående lån å 5 procent, så är årliga räntan Ställas de åter i obligationer å vista med 2 procents ränta,, så erfordras till Capitalskulden af 3,000,000 R:dr. samt till stående Cassa af , . . . . 750,000 — Summa 3,750,000 R:dr.. s &ats-TJt skottet t Förslag N:o 193. en årlig ränta af R:dr >75,000. då skilnaden — 75,000. utgjorde Riksgälds-Contorets gifne årliga vinst.
Lika med Motionairen anser Utskottet, att så stora anslag utaf Allmänna Bevillningen icke böra komma i fråga, att Riksgälds-Contorets skuld, vid innevarande års utgång, för upptagne lån utaf allmänheten, skulle, vid lån-capitalens förfallolider, kunna med desse anslag tillfullo återgäldas; och att således skuldens omsättning blir oundvikligen nödvändig.
Men beträffande det af Motionairen i sådant hänseende uppgifne förslag, att nemligen genom upptagande lån emot Riksgälds-Contorets obligationer med löpande 2 procent årlig ränta och ställda att vid anfordran inlösas, omsätta Riksgälds-Contorets ifrågavarande skuld, så har Utskottet åt granskningen af detta förslag egnat all uppmärksamhet.
Motionairen, som nogsamt insett, att, för bedrifvande af en så beskaffad lån-rörelse, som den föreslagne, en stående reserv-fond vore oundgängligen nödvändig, har också, till erhållande af en sådan fond* uppgifvit det alternativa förslag, att antingen Creditiv i Banken skulle härtill anvisas, eller ock reservfonden till vägabringas derigenom, att upplåningen utsträcktes lill omkring en fjerdedel utöfver den skuldsumma, som genom det nya lånet skulle komma att omsättas.
I afseende på första alternativet, rörande Creditivet i Banken, så anser Utskottet sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, om creditiv i Banken eller assignerings rättighet beviljas Riksgälds-Contoret till ldia belopp, eller en million Riksdaler, och för öfrigt med enahanda vilkor för begagnandet, som vid sisllidne Riksdag stadgades, detta creditiv blir oundgängligen behöfligt, för att sätta Riksgälds-Contoret i tillfälle, att ulan ny och serskild skuldsättning, genom 'Jåns upptagande, hålla StalsContoret tillhanda erforderlige förskott på anslaget utaf allmänna Bevillningen till Stats-bristens fyllande.
Creditivet i Banken skulle sålunda icke vara användbart till reservfond för den nya upplåningen; hvaremot och då den tillgång creditivet erbjuder kail minska behofvet af serskild upplåning till ett mot creditivet svarande belopp, så kan för gifvet antagas, utt Riksgälds-Contorets skuld för upptagne lån utaf allmänheten, vid 183-4 års slut, icke lärer komma att öfverversliga 2 millioner Riksdaler, Stats-Vt skönn s Färsing A:o ig3, 7 Antager man nu, att skuldsumman, som genom det nja föreslagna a procents-lånet, skulle komma att omsättas, uppgår lill R:dr 2,000,000. samt härtill lägges reserv-fonden, hvilken tillika genom upplåning skall anskaffas — 5oo,ooo. så blir total upplåningsbeloppet
Krdr j,5oo,ooo.
Härvid framställa sig 2:ne högst vigtiga frågor, nemi: 1:0
Huruvida ens en summa af blott 2 millioner Riksdaler kan ti 11- vägabringas och på en och samma tid vara för ändamålet disponibel? och 2:0 Huruvida, delta antaget, obligationer med så låg ränta, som 1 procent, skulle, till ett mot upplånings-summan svarande belopp, på en längre obestämd lid vid alla inträffande förändringar i conjuneturer och penningeföi hållanden, kunna hållas i jemn och oafbruten circulation?
Motionairen har sjelf ansett, alt låne-summorne skulle hufvudsakligen komma att utgöras af hand-cassor.
Uti denna åsigt instämmer äfven Utskottet.
Och då det sålunda förekommer mindre sannolikt, att insättningar i lånet skulle kunna förväntas ifrån landsorterne, vore det egentligen endast inom hufvudstaden, som lån-tillgångarne skulle upphemtas och obligntionerne komma att circulera, hvaraf åter måste följa, att dessa sistnämnda troligen snarare varda företedde till inlösen i Riksgälds-Contoret.
Vidare har Motionairen yttrat den förmodan, att, då obligationerne blefvo begärlige och i samma mon gångbare, de skulle en längre tid komma att qvarhållas i rörelsen och icke företes till inlösen i Riksgälds-Contoret.
I hvad nion obligationerne kunna blifva begärlige, derom vill Utskottet icke fälla något afgörande omdöme.
Den ränta af 2 procent, som erbjudes, är likväl så låg, att den synes icke kunna framlocka insättningar i lånet af andra än större och betydligare Capital; ty när räntan för en hel månad å 100 R:dr icke uppgår till mera än 8 sk., är föga troligt, att någon för en så ringa och obetydlig räntevinst skulle underkasta sig besväret, som obligationens förskaffande och förvexling måste medföra..
Slutligen har Utskottet ansett sig böra i förbigående upplysningsvis anmärka, att räntebesparingen till en början synes icke kunna blifva så betydlig, sorn den uti förslaget beräknade.
För gifvet lärer val få antagas, att den erforderliga summan måste i det närmaste vara upplånad och i beredskap, innan någre lån-capital lill återgäldande uppsägas; i hvilket fall ränta måste godtgöras, ej allenast å de summor, hvilka successive inflyta, under det inlösningsfontlen skall samlas och hopbringas, utan ock ganska 8 Stats-XJtskottets
Fur slag Nja 193, Bestämdt ränta erläggas under uppsägningstiden af 3:ue månader, hvartill jemväl hommer ränteförlusten å reserv-fonden.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit; och då ifrågavaran-< cle lånomsättningsförslag icke han., i Utskottets tanka, erbjuda några sahra och tillförlitliga garantier för framgången; men deremot ett missljckadt försök skulle för Riksgälds-Contorets credit medfara äfventyrliga påföljder, anser Utskottet sig böra afstyrka bifall å motionen.
På sätt Utskottet förut yttrat, anser Utskottet, att så tillräckliga anslag utaf allmänna bevillningen , som motsvarade Riksgälds-Contorets ifrågavarande skuld af två millioner Riksdaler, icke böra kunna komma i fråga, serdeles som omsättning ändock blefve oundviklig, i afseende på de, i början af år i836, till betalning förfallande 5oo,000 R:dr, enär det anslag utaf bevillningen, som för nyssnämnde lånsumma komme att beräknas, icke skulle binna att uppbäras och till Riksgälds-Contoret ingå vid lånets förfallotid.
Utskottet har alltså,.i betraktande häraf, skolat föreslå: 1:0 att ifrån och med år 1835 beräknas och anslås fem procent amortissement och fem proeents ränta, eller tillhopa t.vå hundra tusen (200,000) R:dr årligen, med hvilket anslag, genom räntebesparingarnes användande, liela skulden senast inom femton års tid kan vara till fullo återgulden; 2:0 att, utom desse nu föreslagne 200,000 R:dr årligen, jemväl alla Riksgälds-Contorets tillfälliga tillgångar, såsom t. ex. öfverskott på Stats-WeTkets förslagsvis beräknade inkomster, i den mon de icke till andra föremål blifva af Rikets Ständer disponerade, användas till en hastigare amortering af skulden; och 3:o att det öfverlemnas åt Styrelsens af Riksgälds-Contoret omtanka och nit, att, vid skeende lån-omsättningar, tillse, det räntefoten nedsättes, derest, nied afseende på penningeslällningen, Styrelsen finnér, att försök i denna väg med framgång skulle kunna göras.
Stochkolm den 5 Julii 1834- Reser va tioner: af Harr Friherre Palmstjerna, C. O.:
I afseende på sättet alt reglera Riksgälds-Contorets skuld till allmlriheterij är jag af en olika mening.
JDenna St/its-XJtslottets Färsing N:o 193» g
Denna skuld är uti från Utskottet afgifven Berättelse, Bet. N:o 118, Bil.
Litt. C., uppgifven, att vid della års början hafva utgjort ett belopp af i,3io,o5o.
— Om härtill lägges det uti samma Berättelse, Litt. C., calculerade Contorets behof för detta år . . . . r,781,138. — — så visar sig en löpande skuld af 3,041,188.
— — Denna skuldsumma, i rundt tal 3 millioner, kan anses hafva uppkommit derigenom, att: vid senaste Riksdag anvisades på Riksgälds-Contoret creditiv, utan bestämd fond, och hvarpå är lyfta dt 1,400,000. — — uppkommen Statsbrist åren i83o och 1831 är af Riksgälds-Contoret ersatt med . 117,000. — — af Bankens behållne räntevinst är influtet mindre än på räknadt varit 420>°00, “ —* innevarande Riksdagskoslnader medtaga omkring . . . 3oo,ooo. — —• vid 1829 års slut var på den i Riksgälds-Contoret innestående statsbrist-summa af Stats-Contoret outtaget belopp 900,000. — — hvaremot här ofvan, i beräkningen af den löpande skulden, intet afdrag i sådant afseende egt rum . . . 3,187,000.
_ — Riksgälds-Contorets ofvan anförde löpande skuld af 3 millioner kan likväl äfven nu, till någon mindre del, förskottsvis betäckas, genom den utväg Riksgälds-Contoret eger, att i Banken lyfta medel på der egande creditiv, och hvilka af årets, på våren inflytande, bevillning återbetalas.
Dessutom är att förmoda, det Kongl. Stats-Contoret icke utreqvirerar hela statsbristssumman innan årets slut, utan att åtminstone två till trehundra tusen R:dr derå innestå vid nästa års början.
Äfvenledes torde Kongl. Maj:t icke innan årets slut hafva låtit lyfta alla de uti Contoret till Kongl. Maj:ts
Nådiga disposition stående medel.
Utskoltet kan derföre, utan att befara misstag, beräkna Riksgälds-Contorets skuld till allmänheten vid detta års slut j att uppgå till högst 2 millioner.
Af dessa 2 millioner förfalla till betalning år i836 R:dr 900,000. — — “ i83S “ 400>000, — — “ 1839 “ 700,000.
— — Bi/uingfill R.
Vrot i834 4 Snmt. 1 Afd. a Bandet. a 8 :de Häftet. té Stnti-XJishttett Forsing N\o ic;3.
Full återbetalning af dessa summor på de bestämda terminerne» blott genom ccntanta penningar, bar likväl stora olägenheter, så väl för den allmänna rörelsen som för Riksgälds-Gontoret serskildt.
Allmänna rörelsen synes hafva hellof utaf dessa räntebärande papper, och en så snar indragning utaf dem skulle kännbart minska rörelse-eapitalet, samt rubba den gång penningeomloppet nu i naturlig väg tagit, helst i hufvudstaden.
Dessutom skulle återbetalning af så betydliga summor inom så kort tid sätta Rikets Ständer i nödvändighet att förse Riksgälds-Contoret med deremot svarande anslag af Alllmänna Bevillningen, hvars belopp derigenom ansenligt skulle ökas, enär 2 millioner
R:dr då måste utlaxaras med 1 half million hvarje år.
Jag är af den öfvertygelse, att en dylik utväg lill betäckande af Riksgälds-Contorets skuld, om äfven, genom fördelning uppå en längre tidrymd af flera år, dess olägenheter kunde blifva mindre kännbara på en gång, likväl under hvarje synpunkt är olämplig; och att, helst sedan realisationen gått uti verkställighet, den allmänna rörelsen har behof utaf ett,, efter dess beskaffenhet och gång städse lämpadt belopp räntebärande papper.
Jag anser derföre, alt ifrågavarande Riksgälds-Gontorets skuld till allmänheten bör liqvideras genom, eller, innan förfallo-terminerne, utbytas emot andre obligationer, hvilka blott å Riksgälds-Gontorets sida äro uppsägbara, och att dessa obligationer småningom, genom skeende uppköp, böra af Riksgälds-Contoret infrias.
Enär sådane af Staten utgifne räntebärande Papper alltid måste vara begärligare än dem, hvilka af enskilde män eller corporationer på lika villkor kunna utgifvas, så följer derutaf, att de ej böra utställas till så hög ränta som den, hvilken anses vara. den gångbara på sistnämnde slags valutor.
Men allmänna rörelsens behof äro dagligen omvexlande och kunna aldrig på förhand bestämmas, och derföre kan äfven så litet förutses, i hvad nion man skulle kunna nedsätta räntan på Statens obligationer, jemförelsevis med de af enskilde utgifne valutor, utan alt löpa fara att äfven nedsätta deras gångbara värde.
Hvad sorn en lid är väl afpassadt kan för en annan snart kommande vara olämpligt, men då blifva ganska svårt, om ej omöjligt, att rätta, ty räntan måste vid obligationernes första utgifvandé genast bestämmas för liela den framlid, hvarunder de skola blifva gångbara, och dét är just denna räntans ©föränderlighet och säkra utfallande på bestämd termin, sorn utgör sjelfva grunden för räntebärande papperens värde inför den allmänhet, som genom . deras uppköp söker förvissa sig om. en.
Stttr-XJlshotttf Furs!ag N:o 19I. bestämd oell inga äfvcntyrligheter underkastad inkomst utaf ett förut för. värfvad t Capital.
Till följd härutaf, och om man vill afse så val den största beslparing med Statens medel, som ock möjligheten att låta tidens växande industri och tilltagande penningestyrku uti deras naturliga gang inverka på räntefoten i Landet, så måste ifrågavarande obligationer vara af den beskaffenhet, att det är sjelfva deras nominela capital, sorn är fölander ligt, och hvars gångbara värde låter bestämma sig af tidernas skiljaktiga förhållanden, i nion af alla de otaliga och ofta omärkliga omständigheter, som häruppå ega större eller mindre inflytande.
Jag anser derföre, att de obligationer, som af Riksgälds-Contoret utfärdas, böra bära en lägre ränta än den i allmänhet gångbara, och att om de i afseende häruppå till en början icke skulle betalas til! deras fulla nominal-belopp, de då må försäljas derunder till det högsta möjliga.
Fastän sådane obligationer icke till capitalet kunna af innehafvarne uppsägas utan blott i Riksgälds-Contoret, så förutsätter likväl begreppet om skuld äfven skyldigheten att en gång betala eller inlösa dem.