Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom särskilda i Preste- och Borgare-Stånden afgifna motioner hafva Komminister Lexell och Herr Wennerström, föreslagit att Lidköpings skola måtte utvidgas, den förra till treklassigt och den sednare till femklassigt läroverk; varande i sådant hänseende hufvudsakligen anfördt, att lärjunge-antalet derstädes under de sistförflutna åren så tilltagit, att det, utgörande år 1857 endast 38, uppgått under påföljande år till G0, 1859 års hösttermin till 76 och (enligt ett genom försthemälde motionär sedermera inlemnadt intyg af skolans Rektor) under innevarande vårtermin till 80; att, jemlikt läroverksstadgans föreskrift — ”har antalet ”af lärjungar vid något läroverk så tilltagit, att de ordinarie lärarne ej förmå behörigen upprätthålla undervisningen, gore Eforus ofördröjligen derom hos Kongl. ”Majit underdånig anmälan”, — framställning hos Kongl. Maj:t skett om behofvet af en
Duplikant vid skolan, hvars anställande från sistlidne Oktober månad jemväl blifvit i nåder medgifvet.
Då nu ingen anledning förefunnes, att lärjungarnes antal i en så folkrik stad som Lidköping skulle nedgå, utan det tvärtom sannolikt kornrne att ytterligare till vexa; då stiftets tvänne femltlassiga skolor vore mindre besökta än denna tvåklassiga; och då vid läroverket i Lidköpings närmaste grannstad, Skara, lärjunge-antalet icke tålde någon tillökning uti de redan öfverbefolkade lägre klasserna, •— syntes, af dessa skäl, Lidköpings läroverk vara i största behof och äfven förtjena att komma i åtnjutande af enahanda förmån — utvidgning till treklassigt läroverk, — som Kongl. Maj:t föreslagit för skolan i Söderköping; — hvarförutom Herr Wennerström ansett de anförda förhållandena innefatta giltiga skäl för Lidköpings skolas uppflyttning bland de femklassiga läro verken. c).
Uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion har Herr Sundblad erinrat, hurusom Prins Oskars elementarskola i Askersund, ursprungligen en enskild stiftelse, som trädde i verksamhet år 1815 och, på grund af Kongl.
Maj:ts nådiga resolution af den 21 Juli 1824, från den 1 Maj 1826 förenades med stadens äldre pedagogi, blifvit genom det af Kongl. Majk den 8 Februari 1841 i nåder stadfästade Reglemente upptagen på de allmänna läroverkens stat, sedan gifvarne af de ■enskildt sammanskjutna medlen till dess fond öfverlemnat till Staten 7,500 R:dr R:mt.
Räntan derå utginge nu såsom bidrag till aflöning åt lärarne, hvilka förr voro frenne, men numera inskränkts till två, dels för att med sålunda disponibla tillgångar kunna bereda dem bättre vilkor, dels af den anledning att lärjungarnes antal en tid nedgick till några och tretio.
Under de sednast förflutna 7 åren hade detta åter varit i nästan oafbrutet stigande, så att det under vårterminen 60 Stats- Vtslwttets Utlåtande N:o 123. nästlidet dr uppgått till 61, och flera lexlag i nästan alla ämnen inom skolans båda afdelningar måst bildas, hvadan undervisningen icke utan svårighet kunnat medhinnas af tvänne lärare och således behofvet af en tredje klass och en tredje lärare mer och mer gjort sig gällande.
På grund häraf och då skolans utvidgning icke allenast innebure vilkoret lör en noggrann tillämpning af skolstadgans föreskrift — att undervisningen vid lägre elementar-läroverk bör så ordnas, att öfvergången till det högre läroverket för lärjungarne i möjligaste måtto underlättas — utan ock vore för Askersunds samhälle af verkligt behof påkalladt, — liar bemälde motionär hemställt, att nödiga medel måtte af Rikets Ständer anslås till allön ande af en tredje lärare vid Askersunds läroverk; i sammanhang hvarmed motionären äfven gjort framställning om beviljande af statsanslag till utvidgning af skolans lokal, i hvilken fråga Utskottet, vid omförmälandet af de extra anslagen under denna Hufvud-titel, kommer att sig yttra. d).
Beträffande läroverket i Piteå äro motioner inom samtliga Riks-Stånden afgifna, nemligen: hos Ridderskapet och Adeln af Herr O. von Knorring, hos PresteStåudet af Kyrkoherden Bergman, med hvilken Biskop Bergman och
Doktor Säve instämt, hos Borgare-Ståndet af Herr Kistner och hos Bonde-Ståndet af Rilisdagsfullmägtigen Herrman Öbom från Norrbottens län, hvilka alla framställt enahanda förslag: att Rikets Ständer måtte anvisa medel till 2:ne nya lärarebefattningars inrättande vid nämnde läroverk.
Till stöd för denna anhållan har blifvit af motionärerne erinradt, att, då vid sednaste riksmöte de flesta orter inom riket, der läroverk förut funnits inrättade, kommo till större eller mindre del i åtnjutande af de förmåner, sorn afsågos med den då verkställda allmänna organisation af rikets offentliga undervisningsverk, hade sådant likväl ej inträffat med Piteå — säkerligen den enda af alla dessa orter, som fått vidkännas den olyckan att — långt ifrån att bekomma en tillökad lärarepersonal ■— icke ens få behålla det läroverk och det antal lärare, som staden förut egde.
Den förr befintliga lärdomsskolan derstädes blef nemligen reducerad till en apologistskola med blott tvänne lärare.
Por närvarande hade väl skolan tre lärare, men då det blifvit förordnad!, att indragningen endast till en början ej skulle utsträckas vidare än att Rektor och två Kolleger bibehölles, men att, när någon af dessa afginge, skulle på nådig pröfning bero, huruvida arfvode åt en extra lärare kunde beviljas, så visade sig häraf att för framtiden ej mer än tvänne lärare vore för skolan att med säkerhet påräkna.
— Beslutet om denna indragning syntes icke heller, om ortens folkmängd och andra förhållanden härvid foges i betraktande, vara grundad på giltiga skäl; ty i den bygd, sorn omgåfve staden, hade folkmängden uti en mer och mer stigande proportion tillvext, så att Piteå landsförsamling med Elfsby under 8 år ökats med 1,497 innevånare eller från 10,455 till 11,952, hvartill komme stadens befolkning af 1,409 personer — en omständighet som talade snarare för läroverkets utvidgning änldess inskränkning.
— Om äfven i Skellefteå blefve inrättad en lägre skola med 2 klasser, så afhjelptes härigenom icke det oundgängliga behofvet för Piteå att få bibehålla sitt läroverk i samma omfång, som det haft öfver tvänne århundraden.
— Den stora förlust, som läroverkets inskränkning för Piteå samhälle medfört, hade detta emellertid sökt att efter sin förmåga mildra samt i sådant hänseende åtagit sig att med 1,000 R:dr årligen aflöna en lärare, under förutsättning att honom tillerkändes vanlig tur och befordringsrätt, ■ saint med vilkor att skolan finge för framtiden oförminskadt bibehålla det antal af frenne lärare, som don ännu har, äfvensom att ett löneanslag af Staten erhölles för ytterligare en lärare, så att skolan måtte, Stats- Utskottets Utlåtande N:o 123. 61 likasom föro den sista regleringen, få förblifva ett femklassigt läroverk; — ock ansågc motionärerna på grund af dessa ock öfriga anförda omständigheter, att, om äfven Piteå skulle blifva den enda ort inom riket, som fortfarande måste vidkännas cn svår förlust i följd af den reglering utaf elementar-läroverken, som ländt alla andra orter till större eller mindre båtnad, denna förlust åtminstone borde kunna inskränkas till nämnda orts enskilda åliggande att aflöna en lärare, men läroverket i öfrigt få bibehållas oförändradt.
Bland dessa framställningar har Utskottet funnit uppmärksamhet böra i första rummet fästas vid de motioner, som afse läroverket i Lidköping.
Då nemligen lärjungarnes antal derstädes på en tid af blott 3:nc år mer än fördubblats ock för närvarande icke allenast är betydligt större än vid någon annan tvåklassig skola, utan äfven öfverstiger elev-antalet vid den mest besökta af de treklassiga; kan det icke betviflas att, — om äfven, såsom Utskottet för sin del anser, skolans utvidgning, enligt Herr Wennerströms förslag, till fem klasser för närvarande icke kan medgifvas — åtminstone en ytterligare lärares anställande vid detta läroverk är för undervisningens uppehållande af bchofvet oundgängligen påkalladt.
Hvad vidare angår skolan i Söderköping, finner Utskottet desto hellre skäl att förorda Kongl. Maj:ts nådiga framställning om en tredje lärares anställande derstädes, som, (enligt hvad närmare omförmäles uti efterföljande 5S:de punkt mom. litt, b.), donationsmedel äro till denna skola anslagne i ändamål att bereda en sådan utvidgning af skolan, hvilka medel, i annat fall, synas icke rätteligen kunna, såsom hittills skett, disponeras af Statsverket till lärarnes aflöning.
Äfven läroverket i Askersund är, såsom ofvanbemälde motionär anfört, numera besökt af ett så stort antal lärjungar, att dess utvidgning till treklassigt svårligen torde kunna längre uppskjutas; och då de förut anställde lärarne till en betydlig del aflönas genom enskilda donationer, synes det vara billigt att en tredje lärares aflöning må hädanefter bekostas af Statsverket.
Beträffande slutligen Piteå, kan Utskottet icke förneka, att den vid förra riksdagen beslutade reglering af de offentliga undervisnings-verken, på sätt motionärerno erinrat, för denna ort medfört en ganska kännbar förlust, och bchofvet af ökade lärarekrafter vid ifrågavarande skola är dessutom på ett öfvertygande sätt vitsordadt genom stadens åtagande att framgent sjelf aflöna en lärare, under vilkor att statsmedel beviljas för den ytterligare lärareplats, som är oundgänglig, såvida undervisningen skall kunna, i samma utsträckning som hittills, uppehållas.
I följd af hvad sålunda förekommit, har
Utskottet ansett skäl vara för handen att tillstyrka beviljandet af de anslag, som erfordras för att samtliga ifrågavarande skolor må blifva utvidgade till treklassiga läroverk; dock att, hvad Piteå skola angår, undervisningen derstädes må, genom den tillökning i lärarekrafter, som staden erbjudit att bekosta, fortfarande bibehålla samma omfång, som vid femklassiga läroverk; hemställande alltså Utskottet, att för hvarje af nämnda läroverk en anslagstillökning af 1,500 R:dr — nemligen 1,000 R:dr lön för en ny lärare och 500
R:dr lönetillökning åt Rektor — måtte af Rikets Ständer beviljas, med tillsammans 6,000 R:dr. 62 * Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 48:o.
Uti lS:de punkten af det Kongl. Maj:ts Proposition åtföljande StatsRåds-protokoll meddelas, hurusom hos Kongl. Maj:t Rektorn vid Piteå lägre elementar-läroverk J. P. Huss underdånigst anhållit om beviljande af ett årligt anslag, räknadt från slutet af sistlidet års vårtermin, af 500 R:dr R:mt, utöfver det belopp af 2,500 R:dr, han, enligt sednast fastställda lönereglering för rikets clernentar-läroverk, eger att uppbära, eller ock, derest nämnde anhållan ej kunde beviljas, att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om anvisande af omförmälda belopp, såsom årlig förhöjning i sökandens lön; — och hade, till stöd för denna underdåniga anhållan, sökanden, hvilken alltsedan år 1825 varit anställd såsom Kollega vid elementar-läroverken i Hernösands stift och år 1337 utnämndes till Rektor vid Piteå skola, i underdånighet anfört: att de med samma befattning förenade löneförmåner, enligt 1858 års lönestat, utgjorde 3,000
R:dr, hvaraf ock sökanden, sedan han förklarat sig villig underkasta sig de förändringar i afseende å tjenstgöringsskyldighet, som framdeles kunde föresltrifvas, varit i åtnjutande; att, till följd af det nya på real-linien fullständiga elementar-läroverkets förläggande till Luleå, Piteå skola blifvit förvandlad till tvåklassigt eller, med anledning af särskildta förhållanden, tillsvidare treklassigt läroverk, hvarigenom rektorslönen derstädes blifvit nedsatt till den i gällande stat för tvåklassiga skolor bestämda, eller 2,000
R:dr, med tillökning för Rektor Huss af 500 l.l:dr för iner än 15 års tjenstgöring; samt slutligen att denna nedsättning i löne-inkomster vore för sökanden särdeles bekymrande, då den måhända hotade med hans ekonomiska obestånd, ett öde, hvilket han efter 34 års åt staten egnad, väl vitsordad, verksamhet icke trodde sig hafva förtjent.
Som Utskottet uti nästföregående punkt föreslagit, att Piteå skola måtte, såsom flera motionärer hemställt, utvidgas och erhålla ökadt anslag, samt skolans Rektor derigenom skulle från och med nästkommande år erhålla den löneförhöjning af 500 R:dr, som förevarande nådiga framställning för den kommande tiden afser, finner Utskottet, att högstberörda framställning — såvida Utskottets i 47:de punkten gjorda hemställan af Rikets Ständer godkännes — icke kan föranleda annan åtgärd, än att äfven för tiden från slutet af 1859 års vårtermin till utgången af innevarande år må åt bemälde
Rektor anvisas motsvarande löneförhöjning, för hvilket ändamål ett särskildt anslag af 750
R:dr torde böra beviljas till utgående från Rikets Ständers Riksgäldskontor. 49:o.
Enligt hvad 15 punkten uti åberopade Stats-Råds-protokoll innehåller, hade hos Kongl. Majit
Domkapitlet i Göteborg gjort förnyad underdånig framställning om beliofvet af ett särskildt elementar-läroverk med en Rektor och minst två Kolleger för Garl Johans, invid Göteborgs stad belägna och Örgryte pastorat tillhörande, församling, hvarvid Domkapitlet anfört, att nämnda socken, ehuru utgörande en landtförsamling, likväl måste betraktas såsom en förstad till Göteborg; att dess på ett ringa område samlade befolkning, som vid 1858 års slut uppgick till 8642 personer, till ej ringa del består af familjfäder, hvilka både vilja och kunna för sina barn bekosta en vidsträcktare undervisning och bildning, än den församlingens folkskolor kunna erbjuda, hvarföre de ock hittills varit nödsakade att låta dem begagna undervisning i stadens elementar-läroverk, hvilken omständighet bidroge dertill, att detta läroverks klasser, synnerligen de lägre, erhålla ett allt för stort antal lärjungar; samt att afståndet från nämnda läroverk vore så stort, att Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 63 lärjungar, hvilka hafva sina höstäder inom Carl Johans församling, esomoftast förhindrades att genom nödig hemläsning bereda sig för lektionerna på lärorummet äfvensom att bevista morgonbönstunderna, den offentliga gudstjensten och dertill hörande predikoförhör samt exercitii-timmarne, till följd hvaraf sådane lärjungar måst i de flesta läll derifrån frikallas, hvarigenom ordningen och disciplinen inom skolan i någon mån lidit afbräck.
Domkapitlet ansåge derföre, att på samma gång det skulle lända Göteborgs elementar-läroverk till ganska väsendtligt gagn, om tillfälle bereddes Carl Johans församling att erhålla ett särskildt läroverk, skulle en sådan förmån i än högre måtto vara en vinst för församlingen, som derigenom undgick den stora olägenheten att sända sina barn -} till J mil för att mottaga skolundervisning, för såvidt denna sträcker sig till den första elementarbildningen.
— På grund häraf och då församlingen förklarat sig beredvillig att, om ett särskildt läroverk i Carl Johans församling inrättas, på egen bekostnad anskaffa och underhålla lärohus, äfvensom embetsgård åt blifvande Rektor, hade Domkapitlet underdånigst anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer göra nådig Proposition om statsanslag för sådant ändamål, hysande Domkapitlet desto mera förhoppning om behjertande af denna anhållan, som det tvifvelsutan syntes med billighet öfverensstämmande, att Göteborgs stad, hvilken sammanräknadt med Carl Johans församling, eger omkring 40,000 innevånare, klefve försedd med ett lägre läroverk jemte det högre, då Stockholm, som ej räknar tredubbel folkmängd, egde ett högre och 8 lägre läroverk.
Genom hvad sålunda blifvit anfördt, hade väl Kongl. Maj:t funnit beliofvet af den ifrågasatta skolan fullt ådagalagdt, men då Statens tillgångar redan för olementar-läroverken tagas i så betydligt anspråk, ansett sig ej kunna för närvarande i vidsträcktare mån vid den gjorda anhållan fästa afseende, än att Kongl. Maj:t täckts föreslå Rikets Ständer att, för inrättande af en tvåklassig skola inom den vid Göteborgs stad belägna, Örgryte pastorat tillhörande, Carl Johans församlinganslå löner till en Rektor, 2,000
R:dr och till en Kollega 1,000 R:dr, eller tillsammans 3,000 R:dr Runt.
I betraktande af hvad uti denna fråga sålunda förekommit, har Utskottet ansett äfven denna nådiga framställning böra af Rikets Ständer bifallas. 50:o. Sedan Rikets sednast församlade Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt, huruvida icke skolan i Skenninge, med endast en lärare, må vid dennes afgång kunna indragas, hade — enligt hvad af 16 punkten i StatsRåds-protokollet inhemtas — Kongl.
Domkapitlet i Linköping att i ämnet afgifva underdånigt utlåtande, som ock den 27 September 1858 inkommit, sedan
Domkapitlet i frågan hört stadens innevånare, hvilkas yttrande meddelats uti magistratens af Domkapitlet jemväl insända protokoll.
Enligt detta hade stadens innevånare enhälligt yttrat sig för skolans bibehållande och förklarat, att om, hvad de lifligt önskade, skolan blefve försedd med minst tvänne lärare, de i sådant fall vore beredvilliga att åt Rektor anskaffa lämplig boställsgård, så fort ske kunde, och att emellertid till honom årligen erlägga hushyresmedel.
Magistraten, som äfven för sin del ansett en skola i staden med flora eller minst tvänne lärare vara af behofvet högt påkallad, hade såsom skäl derför anfört, bland annat: att stadens folkmängd numera utgör närmare 1,400 personer; att der idkas god handel, äfvensom af handtverkerier och fabriker derstädes utgå större bevill - 64 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. ning än i grannstaden Wadstena; att staden på alla sidor är omgifven af en förmögen allmoge, som för sina barns undervisning lifligt delar stadens önskan, att dess skola måtte varda utvidgad; att den nu befintliga skol-lokalcn i rådhusets nedra våning innehåller utom gymnastik-inrättning, 2:ne lärorum och med ringa kostnad kan förses med ett tredje större sådant; att, ehuru undervisningen i skolan varit bestridd under de sistförflutne 12 åren af blott en lärare, medeltalet af lärjungar utgjort 20, således ungefär lika många som i Wimmerby och föga under lärjungarnes antal i Wadstena, i hvilka båda städer undervisning meddelats af Sine lärare; samt att enskilde personer tid efter annan gjort stiftelser, att användas såsom uppmuntran åt den vid skolan studerande ungdom, och hvilka medel icke utan den största orättvisa kunna till annan skola öfverflyttas.
Med afseende härå och då skolan i den närbelägna staden Wadstena icke kunde anses göra en särskild skola i Skenninge obehöflig, emedan kostnaden för barnens underhållande på en ort utom hemmet vore föga mindre betungande derföre, att afståndet är ringa, har
Domkapitlet för sin del underdånigt afstyrkt den ifrågavarande indragningen af Skenninge lägre elementar-läroverk, men deremot förordat dess utvidgning med ännu en lärareplats.
Instämmande i denna Domkapitlets åsigt, har Kongl. Majit föreslagit Rikets Ständer, att, för skolans i staden Skenninge utvidgande till ett lägre tvåklassigt elementar-läroverk, bevilja nödigt anslag af lön till en Rektor med 2,000 Ridr: — men då Rikets sednast församlade Ständer ansett ifrågavarande skola, i enlighet med ett redan år 1822 fattadt beslut och tvänne derefter följande skolrevisioners tillstyrkan, böra indragas, ehuru en sådan åtgärd icke kunde vidtagas förr äu vid den nuvarande lärarens afgång, hvarföre ock denne lärares lön blifvit å stat uppförd, har Utskottet, som icke funnit skäl att härifrån afvika, ej kunnat tillstyrka beviljandet af det anslag, Kongl.
Majit för omförmälda ändamål äskat. 51:o.
Uti en hos Preste-Ståndet väckt motion har Doktor Nordlander, med hvilken Biskop Bergman, Doktor Säve och Prosten Söderberg sig förenat, — jemte erinran om de för bildningens befrämjande inom alla delar af riket högst välgörande åtgärder, som vid förra riksdagen vidtogos, samt om angelägenheten af att fortfarande tillämpa den vackra grundsats, som då gjorde sig gällande, nemligen att för landets kunskapssökande ungdom alltmer förkorta vägen äfven till de lärooch bildnings-anstalter, hvilka sträcka sin verksamhet utöfver folkskolans område — vidare fästat uppmärksamheten på det behof, som i sådant hänseende ännu funnes ouppfylldt för en af de mest framstående orterna inom Norrland, nemligen Skellefteå.
Ehuru, sjelfva staden med detta namn ännu vore en ung och föga betydlig anläggning med 300 innevånare, utgjorde den dock, inom en omkrets af 8 å 10 mil, medelpunkten för en folkmängd af 30,400 menniskor och deribland 5,804 underåriga af mankön.
De närmaste högre elementar-läroverken i Umeå och Luleå läge på jemt 15 mils afstånd i söder och norr och begagnades af lärjungar, som företrädesvis ämnade gå den såkallade lärda vägen.
Under den yttrade förutsättning, att för en areal af 1134 qvadratmil, med en folkmängd af mer än 30,000 innevånare, behofvet af en lägre elementar-undervisningsanstalt så mycket hellre skulle erkännas, som inom hela Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123.
65 det öfriga Sverige dylika folkrika landsträckor långt för detta blifvit dermed försedda, har motionären vidare upplyst, att
Skellefteå stads borgerskap till underlättande af kostnaden för skolan nu och för framtiden förbundit sig att bygga och underhålla erforderliga och passande skolrum, äfvensom boställsgård åt blifvande
Rektor eller att lemna honom motsvarande hyresmcdcl.
Donna frivilliga och för en så liten stad temligen dryga uppoffring syntes ock ådagalägga det trängande behofvet af den ifrågaställa läroanstalten.
— Yidare och efter att hafva lemnat närmare uppgift om de åtgärder Skellefteå innebyggare vidtagit för att på ett verksamt sätt upphjelpa och befordra folkskoleväsendet inom församlingen, ausåge motionären sig jemväl böra, till ledning för bedömandet af den vid det nya läroverket erforderliga lärarepersonal, åtminstone approximativt uppgifva antalet af lärjungar, sorn komme att skolan besöka; — och då (enligt Forssells statistik) inom Hernösands stift 1840 hvar 515:de person begagnade de allmänna läroverken, samt, efter samma beräkning, den lägre elementar-skolan i Skellefteå skulle erhålla 59 lärjungar, syntes det med fästadt afseende på den betydliga folkökningen sedan det nämnda året och derjemte på det stora antalet af militäre, civile och ecklesiastikc tjenstemän samt ståndspersoner, som inom de uppgifna församlingarne äro boende, kunna utan öfverdrift antagas, att lärjunge-antalet skulle uppgå till minst 70; — och har Doktor Nordlander på grund häraf hemställt, att en lägre elementar-skola måtte i Skelleiteå stad inrättas samt nödigt anslag beviljas till aflöning åt rektor och en kollega; — varande motionen åtföljd af handlingar till bestyrkande af de meddelade uppgifterna om ortens folkmängd in. m., äfvensom en karta öfver de socknar, som ansetts böra inberäknas i det blifvande skolterritoriet.
Inom Bonde-Ståndet har samma förslag blifvit framstäldt genom en af Riksdags-fullmägtigeu Pehr Nyström från Westerbottens län väckt motion, deruti hufvudsakligen enahanda förhållanden, som Doktor Nordlander framstäldt, äro i korthet anförda.
Efter öfvervägande af hvad härvid förekommit, har Utskottet ansett behofvet af en tvåklassig skola för Skellefteå samhälle vara tillfyllest ågagalagdt genom de uppgifter, sorn i ofvannämndo hänseende blifvit af motionärerna meddelade, hvarvid särskildt afseendo synes böra fästas å det långa afståndet från Skellefteå stad till närmast belägna elementar-läroverk.
Giltigheten af det härom nu framställda anspråk vinner äfven ytterligare bekräftelse genom det af Statistiska Central-byrån, uti dess nyligen offentliggjorda underdåniga berättelse om folkmängden i riket åren 1851—1855, upplysta förhållande, att folkmängds-tillvexten uti de särskilda socknarne af Westerbottens län under dessa år varit störst i Skellefteå socken och derstädes utgjort 19,5 2 procent, — I betraktande häraf har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer, för inrättande af en tvåklassig skola i Skellefteå, måtte anslå löner till en rektor 2,000 R:dr och till en kollega 1,000
R:dr, eller tillsammans 3,000 R:dr. 52:o.
Inom Preste- och Bonde-Stånden hafva uti särskilda motioner Kontrakts-prosten Lodell och Riksdags-fullmägtigen Per Mattsson från Wester-Norrlands län hemställt, att Rikets
Ständer måtte bevilja ett anslag af 2,000
R:dr årligen för inrättande i köpingen Örnsköldsvik af en offentlig läroanstalt med tvänne Bih. till B.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 16 Haft. 9 66 Stata-Utskottets Utlåtande N:o 123. lärare, under vilkor att köpingen tillhandahölle läroanstalten erforderligt husrum; ■— varande, till stöd för denna framställning, anfördt, att knappast någon ort funnes, som mera behöfde och vore lämpligare för ett lägre elementar-läroverk.