Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer anse ingalunda den qvinliga undervisningen och bildningen var* för samhället likgiltiga, men då den fullständigare undervisning, Staten tillhandahåller mannen, hufvudsakligen afser att göra honom skicklig att verka i Statens tjenst och för dess ändamål, synes i afseende på den qvinliga undervisningen ett helt annat förhållande ega rum.
Dervid torde Statens pligt böra anses uppfylld, då den för qvinnan underlättar möjligheten att förvärfva sig de kunskaper, hvaraf hon sjelf finner sig vara i behof, och detta torde lämpligast ske derigenom att dugliga lärarinnor genom Statens försorg utbildas.
Rikets Ständer hysa således den öfvertygelse att Statens omsorg i afseende på den qvinliga undervisningen hufvudsakligen bör afse underhållet och den ändamålsenliga utvecklingen af sådana läroanstalter, som för bildande af lärarinnor äro erforderliga.
Det för nämnda ändamål inrättade seminarium har likväl icke hunnit för sitt ändamål fullständigt organiseras.
Dertill skulle erfordras upprättande af en i nära samband dermed ställd flickskola, hvilken leddes efter samma plan som seminariet och kunde för eleverna derstädes tjena till mönster- och öfningsskola.
Redan utaf E. K.
Maj:ts vid sistlidne riksdag till Rikets Ständer aflåtna skrifvelse i detta ämne inhemtades, hurusom, vid underdånig föredragning af frågan om inrättande af ett seminarium för bildande af lärarinnor, Departements-chefen anfört att, ehuru de äldre lärjungarne under sista läroåret skulle använda en bestämd tid för deltagande Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 169. i de yngres undervisning, vore likväl någon öfning äfven i mindre barns handledning utan' tvifvel nödig lör deras fullständiga utbildning till lärarinnor, och det hade således varit önskvärdt om man med den högre läroanstalten kunnat förbinda en modellskola för mindre flickor, för hvilken den årliga kostnaden beräknats till omkring 5,000 Ridr Rimt.
Emellertid ansåg sig
Departements-cliefen då ej böra i afseende på en dylik skola framställa något underdånigt förslag, af skäl, bland andra, att läroanstalten fordrade någon tid för att komma i verksamhet, samt det icke syntes omöjligt att under denna tid bereda eleverna tillfälle till nödig öfning uti någon inom hufvudstaden befintlig flickskola.
Seminariet har nu redan en tid fortgått i sin verksamhet och, på sätt
Departements-cliefen antydt, erfordras, om denna verksamhet skall blifva rätt fruktbärande, nödvändigt en med undervisningsanstalten förenad skola, vid hvilken eleverna kunna praktiskt införas i konsten att handleda andra.
Utan en sådan bildningsskola kan seminariet väl bibringa eleverna kunskaper i åtskilliga ämnen, men icke i egentlig mening motsvara sin bestämmelse att vara en bildningsanstalt för lärarinnor.
Öfningsskolan bör ock vara förenad med seminariet, för att den må kunna ledas efter samma grundsatser som detta och på ett fullt ändamålsenligt sätt ordnas.
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit yttradt, hafva Rikets
Ständer funnit de omförmälda förslagen icke till annan åtgärd föranleda, än att för inrättande och underhåll af en med seminarium för bildande af lärarinnor förenad normalskola för flickor anvisas ett årligt anslag af 5,000 Riksdaler.
Pedagogierna. 51 :o 1 afseende å Pedagogierna har E. K.
Majit i Dess nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, äskat en förhöjning af 8,000 R:dr i det till dessa läroanstalter för närvarande utgående anslaget.
På de skäl, som i Statsråds-protokollet omförmälas, och då på ifrågavarande anslag några besparingar icke vore att påräkna, men tillgång för oförutsedda behof borde finnas, å ena sidan till arfvodesfyllnad åt vikarier, der ordinarie lärarne, till följd af sjukdom eller annat giltigt förfall, åtnjöte tjenstledighet, och å den andra till löneförhöjning, åt lärare vid de pedagogien, der undervisningen väl icke hittills vunnit, men möjligen under den närmaste framtiden kunde erhålla någon betydligare utveckling, hade Stats-Rådet hemställt, det E. K.
Majit täcktes i nåder föreslå Rikets Ständer, att dels för bestridande af löneförhöjning för de lärare, som blefve berättigade att uppflyttas i högre lönegrad, dels till arfvoden åt öfningslärare, och dels för andra oförutsedda behof en tillökning af 8,000
Ridr i anslaget till pedagogier och folkskolor måtte beviljas utöfver det belopp, som redan under innevarande statsregleringsperiod enligt fastställda grunder fordrats, vid bestämmandet af hvilket belopp vissa å berörda anslag af ålder uppförda skolor vid sistlidne riksdag synts icke hafva blifvit tagna i beräkning.
Med afseende å den förädlande inverkan, sång utöfvar på ungdomen, och å gymnastikens förmåga att utveckla de fysiska krafterna och gifva kroppen spänstighet, hafva Rikets Ständer lika med E. K.
Majit funnit, att anslaget åt pedagogier måtte bestämmas så, att detsamma medgifver utanordnande af arfvoden åt lärare i nämnda öfningsämnen; och då, hvad i öfrigt angar 1 aranies ställning vid dessa skolor, Rikets Ständer nu likasom tillförene anse Rektorer och Lärare vid de 2-klassiga pedagogierna böra berättigas till enahanda löneförmåner, som äro Rektorer och Lärare vid rikets 2-klassiga elementarläroverk medgifna och således äfven böra komma i åtnjutande - Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
33 tande af de förbättrade vilkor, som vid innevarande riksdag blifvit sistbemälde Lärare tillagde, hafva Rikets Ständer, på sätt E. K. Maj:t äskat, beviljat en förhöjning af 8,000 Ridr i det till pedagogierna för närvarande utgående anslag.
Af det vid 1856—1858 årens riksdag, till löneförhöjning vid samt utvidgning af sådana pedagogier, uti hvilka undervisningen vunnit en högre grad af utveckling, å Riksgälds-kontoret anvisade reservationsanslag ai 30,000 R:dr för hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860, var vid sistlidne riksdag en summa af 40,000
R:dr oanvänd.
Af denna summa, som, enligt Rikets Ständers vid samma riksdag fattade beslut, fortfarande skulle för ändamålet tillhandahållas, återstå ännu omkring 34,000 R:dr, och på det E. K. Maj:t fortfarande må ega medel till betäckande af de kostnader, som tilläfventyrs må erfordras till löneförbättringar vid och utvidgning af pedagogier, hafva Rikets Ständer beslutat att berörda återstod, 34,000 R:dr, må jemväl under nästa Btatsregleringsperiod för sagda ändamål af E. K.
Majit disponeras. 52:o Sedan E. K.
Majit, uti Dess ofvan omförmälda särskilda nådiga Proposition den 13 sistlidne Februari, i fråga derom att de till åtskilliga skolor inom Lunds stift och i Hallands län under namn af landtgillen och klockare-pensioner utgående afgifter måtte få till klockarelägenheternas innehafvare återgå och skolorna beredas ersättning för de inkomster, som de sålunda skulle förlora, i nåder förklarat, det E. K.
Majit derjemte funne skäligt, att klockarebefattningarne i Jerrestad samt i Falkenbergs stads och Skrea landtförsamling ar skiljdes från de pedagogbeställningar, hvarmed de ännu äro förenade, och klockarne i nämnde församlingar finge komma i åtnjutande af enahanda förmån, som deras vederlikar, har E. K.
Majit, på det sådant måtte kunna ske, i nåder föreslagit Rikets
Ständer att å anslaget till pedagogier och folkskolor anvisa ett ytterligare belopp af 458 Ridr 56 öre till betäckande af den brist i vederbörande pedagogers fastställda aflöning, som genom berörda inkomsters upphörande måste uppstå; och halva Rikets Ständer, med bifall till E. K.
Majits berörda nådiga framställning, för det af E. K. Majit uppgifna ändamål, å staten för Pedagogier och Folkskolor anvisat ett kontant belopp af 542 Ridr 41 öre; varande i följd häraf indelta räntornas värde å detta anslag minskade med 94 Ridr.
Folkskolorna, 53:o Uti nådig Proposition af den 21 November sistlidet år har E. K.
Majit erinrat, hurusom Rikets sednast församlade
Ständer till folkundervisningens befrämjande under innevarande statsreglerings-period anvisat den nuvarande personliga skyddsaigiften, hvaraf skulle utgå: till folkskolelärare-seminarierna, efter den fördelning E. K.
Majit kunde finna lämp - lig Ridr 45,000: till understöd för seminarii-elever „ 20,000: „ arfvoden och resekostnader för skole-inspektörer „ 17,000: „ förbättrande och tillhandahållande af undervisningsmateriel samt till understöd för utgifvande af lämpliga läroböcker, kartor m. m. för folkskolorna „ 10,000: till understöd för högre folkskolor „ 12,000: „ folkskoleväsendets utveckling och förbättring „ 75,000: samt till löneförbättring åt de vid redan befintliga fasta folkskolor anställde examinerade lärare, hvilkas lön, oberäknadt husrum och vedbrand, icke uppginge till 400 Ridr „ 80,000:
Brot. 1863 & 1864. 10 Sami. 1 Afä. 17 Bäft. 5 34 Expcditions-Utslcottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 169. och med antagande att Rikets Ständer äfven under den kommande statsregleringsperioden ville lor folkundervisningens befrämjande anslå den personliga skyddsafgiften, hvars belopp efter sannolik béräkning komme att under de år, nämnde statsreglering skall omfatta, uppgå till 285,000 Ridr årligen, har E. K.
Maj:t, beträffande fördelningen af dessa medel och vilkoren för åtnjutande af understöd deraf, till Rikets Ständer aflåtit den framställning, som synts E. K.
Maj:t vara af för handen varande förhållanden påkallad.
Hvad anginge seminarierna, har E. K.
Majit ansett först böra tagas i betraktande den fråga, som förut någon gång varit föremål för öfverläggning, nemligen huruvida icke antalet af dessa läroanstalter numera skulle kunna i någon mån inskränkas.
Uti stadgan angående folkundervisningen i riket funnes den föreskrift meddelad, att såväl i hufvudstaden som i hvarje stiftsstad borde af Domkapitlet tillfälle beredas dem, som ville egna sig åt folkskolelärare-kallet, att i ett dervaraude seminarinm erhålla undervisning och öfning i de till detta kall hörande ämnen, och så länge ännu lärarebefattningar vid folkskolorna icke kunna anförtros åt qvinnor, hade det ock medelst detta stadgande varit sörjdt derför, att en hvar, som till dylik befattning velat vinna befordran, kunnat inom det stift, hvartill han genom födseln hörde, genomgå den erforderliga lärokursen; men sedan E. K.
Majit, för att åt qvinnors användande vid folkundervisningen gifva en större utsträckning, genom särskilda kungörelser den 21 Oktober 1859 förordnat, dels att hvad författningarne innehölle i afseende på lärare vid folkskolorna skulle, med ett enda tillika stadgadt undantag, ega tillämpning äfven på qvinnor, hvilkas skicklighet vid något seminarium blifvit vederbörligen pröfvad och godkänd, dels ock att vid seminarierna i Skara, Strengnäs och Calmar endast qvinliga elever finge emottagas, hade det blifvit en följd, att från de stift, hvilka bära namn af dessa tre städer, skollärare-elever af mankön måst annorstädes söka undervisning och öfning i hvad till deras blifvande kall hörde.
Den anordning, som genom stadgan angående folkundervisningen blifvit i ofvanberörda hänseende införd, vore således redan bruten, och då församlingarne icke vore vid deras val af skollärare inskränkta till dem, som blifvit födda inom stiftet, läge icke heller någon nödvändighet till grund för stadgandet derom att ett seminarium ovilkorligen skulle finnas i hvarje stifts-stad, fastän dessa städer visserligen voro dertill företrädesvis lämpliga, såväl med hänseende till den närmare tillsyn Stifts-styrelsen i sådant fall kunde egna åt dessa läroanstalter, som äfven af det skäl, att derstädes handledning utan svårighet kunde beredas i de ämnen, som icke utgjorde föremål för hufvudlärarnes egen undervisning.
Ehuru seminariernas antal således icke för framtiden behöfde fasthållas vid tretton, som det för närvarande utgjorde, så hade dock E. K.
Majit af andra skäl ansett någon betydligare minskning deruti nu icke böra ega rum.
Inkomna uppgifter utvisade väl att seminarierna för det närvarande icke voro besökta af tillsammans fullt 400 elever; men då E. K.
Majit uti det reglemente, sorn för dessa läroanstalter blifvit den 21 Mars sistlidet år utfärdadt, meddelat föreskrift derom att lärokursen borde blifva treårig, komme, äfven om ej flere hädanefter än hittills skulle egna sig åt folkskolelärare-kallet, elevernas antal dock att ökas med ungefär hälften af hvad det nu utgjorde.
För hela folkundervisningens framgång vore det ock af yttersta vigt, att under den, i förhållande till hvad vid seminarierna skulle inhemtas, visserligen icke för långt utsträckta tidrymd, elever hade att der tillbringa, lärarne icke sattes i nödvändighet att dela sin tid och sin undervisning åt ett allt för stort antal elever, utan kunde med oafbruten uppmärksamhet följa hvarje elev, gifva honom de anvisningar, som af hans särskilda egenskaper och fallenheter påkallades, samt hos honom alltmera inskärpa en sann gudsfruktan, sedligt allvar och känsla för det magtpåliggande i det kall, åt hvilket han vore beredd egna Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 169. 35 sina krafter, så att seminarii-eleven, då han sedermera i sin ordning komme i utöfning af lärarekallet, måtte veta, att deruti verka på ett sätt, att allt vidare blefve utbredd en sann folkupplysning, hvilken ovcdersägligen bildade den fastaste grundval för ett lands lycka och, på samma gång den alstrade och stärkte kärlek till frihet och fosterland, säkrast både förhindrade frihetens missbrukande och åt landet bevarade dess sjelfständighet.
Men härförutan vore det ock att befara, att, derest seminarierna blefve alltför mycket aflägsnade från hemorten, för dem, som ville bereda sig för folkskolelärare-kallet, sådant skulle, då desse i allmänhet icke egde tillgångar, tillräckliga att, med bidrag af de stipendier dem kunde lemnäs, bestrida kostnaderna för ett flerårigt vistande på främmande ort, hafva till följd att folkskolorna inom få år komme att lida brist på lärare.
Under sådana förhållanden syntes för det närvarande svårligen mer än tre seminarier kunna utan olägenhet indragas, nemligen ett bland de för qvinnor bestämda, ett af de tre för manliga elever afsedda seminarier, hvilka funnos förlagda i städer invid Mälaren, och ett bland de sju öfriga, der elever af sistnämnda kön nu emottogos.
Å andra sidan ansåge E. K. Maj:t behöfligt att ett nytt seminarium inrättades i Luleå för den nordligaste delen af riket.
Framställningar i sådant hänseende hade redan förut blifvit gjorda af konsistorium i Hernösands stift gemensamt med E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län och sednast hade numera aflidne Landshöfdingen i nämnde län, P. H. Widmark, uti skrifvelse den 16 Juli 1860, med hänseende till de förhållanden att af länets Finska och Lappska socknar flera helt och hållet saknade folkskolelärare, att i de öfriga antalet lärare vore alldeles otillräckligt, samt att bristen på duglige folkskolelärare äfven inom de Svenska församlingarne vore i hög grad kännbar, förklarat sig anse inrättandet af ett särskildt seminarium i Luleå, såvida folkundervisningen eljest inom länet skulle kunna på ett i någon mån tillfredsställande sätt ordnas, vara desto mera oundgängligt, som erfarenheten visat, att flere bland de elever, hvilka från de Finska och Lappska församlingarne blifvit afsända för att genomgå seminanariet i Hernösand, sedan de haft tillfälle inhemta kännedom om Svenska språket och hunnit vänja sig vid lefnadssättet uti sydligare belägna trakter, icke velat till hemorten återvända; och hade konsistorium, i anledning af denna Landshöfdingen Widmarks framställning bordt, instämt uti hvad han yttrat om behöflligheten af ett seminarium i Luleå.
I afseende på det för seminarierna anvisade anslag, vore en förhöjning utan tvifvel af behofvet högeligen påkallad.
Genom det utfärdade reglementet hade dessa läroanstalters verksamhet blifvit i betydlig mån utvidgad, och då lärokursen derstädes numera vore på tre klasser fördelad och i afseende på omfånget, ehuru främmande språk deruti icke inginge, fullt jemförlig med de treklassiga lägre läroverkens, samt det dessutom för hela folkundervisningen vore af stor vigt att de blifvande skollärarnes bildande kunde anförtros åt män, hvilka voro utrustade med de förenade egenskaper, som dertill erfordrades; så hade E. K. Maj:t funnit det i främsta rummet vara nödvändigt, likasom med billigheten öfverensstämmande, att
Seminariiföreståndaren erhölle en förhöjd aflöning, hvilken E. K. Maj:t föreslagit måtte från början af nästa statsregleringsperiod utgå med 2,500 Ridr, äfvensom att andre läraren, hvars lön nu utgjorde 1,000 Ridr, tillerkändes enahanda rätt till löneförhöjning efter vissa år, som för Kolleger vid elementarläroverken vore medgifven; dock att de sålunda föreslagna löneförmånerna icke skulle komma seminariernas
Föreståndare och öfrige hufvudlärare till godo, med mindre de aflagt kunskapsprof, motsvarande dem, som för anställning vid elementarläroverken voro stadgade eller filosofie-kandidat-examen och ett af E. K. Maj:t, med hänseende till seminariernas bestämmelse, särskildt förordnadt undervisningsprof; E. K.
Majit dock öppet lemnadt att i särskildt förekommande fäll från fullgörandet af hvad sålunda i ena eller andra hänseendet 36 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 169. blefve föreskrifvet, lemna befrielse.
Vidare och då, för att såväl den egentliga undervisningen skulle kunna behörigen bestridas, som ock elevernas praktiska öfningar i folkskolan tillbörligen öfvervakas, särskildt lärarebiträde, åtminstone vid de mera besökta seminarierna blefve af nöden, samt för undervisning i gymnastik, sång och musik, teckning och trädgårdsskötsel erfordrades lärare, af hvilka de, som för de tre första öfningsämnena antogos, utan tvifvel, der ej ett ringare antal elever rättvisade en nedsättning till lägre belopp, borde i allmänhet få sig anvisade arfvoden till likhet med hvad för lärarne i nämnde ämnen vid de treklassiga läroverken bestodes; hvarförutan, för bestridande af andra oundgängliga utgifter, såsom till undervisningsmatariel, hyra, ved, ljus m. m., särskilda medel icke kunde undvaras; ansåge E. K.
Maj:t kostnaderna för dessa seminarier, då de till elfva, ett i Luleå deribland inberäknadt, blefve inskränkta, icke kunna i medeltal antagas till lägre belopp än omkring 6,000 Ridr för hvarje.
Enär indragningen af de tre seminarier, dem E. K. Maj:t ansåge kunna undvaras, synts icke böra annorlunda verkställas än i den mån der redan anställde lärare antingen till andra tjenster afgingo eller kunde erhålla anvisning på lärarebefattningar vid andra seminarier, blefve medel behöfliga för upprätthållandet under den närmaste framtiden af alla nuvarande seminarier; men då, derest de af E. K. Maj:t omförmälda vilkor för åtnjutandet af de förhöjda lönerna blefvo fastställda, ännu någon tid måste förflyta, innan desamma komme att till Seminarii-föreståndarne utgå, samt i öfrigt de för biträdande lärare ifrågasatta arfvoden icke syntes till fulla beloppet kunna tagas i anspråk, innan ännu genom ett eller flera seminariers upphörda verksamhet elevernas antal vid de öfriga i märkbarare mån förökats, kunde för de till indragning afsedda seminarier särskildt anslag icke vara erforderligt, utan ansåge E. K. Maj:t, för upprätthållandet under nästa statsregleringsperiod af folkskolelärareseminarierna, hvilka, när deras organisation framdeles blefve fullt stadgad, torde böra på ordinarie stat uppföras, vara tillräckligt sörjdt, derest till E. K.
Maj:ts disposition blefve stäldt ett belopp af 65,000 Ridr årligen.
Det till understöd för seminarii-eleverna anvisade anslag, 20,000 R:dr, komme efter all sannolikhet att för innevarande statsregleringsperiod åtminstone i det närmaste motsvara hvad som, enligt de uti 5 § 5 mom. i gällande Folkskole-stadga bestämda grunder, för omförmälda ändamål kunde blifva erforderligt.
Emellertid hade de i nyssberörda moment fastställda belopp af dels 75 och dels 50 R:dr R:mt, för år räknadt, flerestädes ansetts alltför låga, och E. K.
Maj:t hade redan medgifvit att för de seminarii-elever inom Hernösands stift, hvilkas hemvist voro från stifts-staden längst aflägsna, årliga stipendii-beloppet måtte kunna höjas till 150 R:dr.
Enahanda skäl till stipendiernas höjande förefunnes numera äfven vid flera andra seminarier, sedan förordnadt blifvit, att vid vissa af dessa seminarier endast qvinliga elever finge emottagas; och då ej blott flere af dessa elever hade sina hemvist på betydligt afstånd från det seminarium, hvarest de åtnjöte undervisning, utan äfven ae af den manliga befolkningen inom nämnda Stift, hvilka ville bereda sig till folkskolelärare, måste uppsöka andra stifts-seminarier, blefve det, för att ej från denna bana alldeles utestänga dem, som befunno sig i torftiga omständigheter, nödvändigt, att större stipendii-belopp kunde tilldelas de elever, som i följd af berörda förhållanden måste för sina studier vidkännas drygare kostnader, likasom äfven, med afseende på den längre tid, lärokursen numera upptoge, att åtnjutandet af stipendiet borde kunna utsträckas till tre i stället för två år; och hade E. K.
Majit af dessa skäl ansett det nuvarande anslaget till understöd för seminarii-elever böra höjas till 30,000 R:dr, med rätt för E. K.
Majit att i afseende på stipendii-beloppen och de vilkor, hvarunder de finge åtnjutas, meddela de föreskrifter, som kunde finnas af omständigheterna påkallade, Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 169. 37
Hvad vidare anginge kostnaderna för inspektionen af rikets folkskolor, så hade det visat sig, att ersättningen för
Inspektörernas resor komme att öfverstiga den för detta ändamål beräknade summan, 6,000 R:dr.
Enligt meddelade uppgifter angående sannolika beloppet af skjuts- och traktaments-kostnaderna, under förutsättning att under en tid af tre år samtliga folkskolor klefve åtminstone en gång besökta, skulle dertill årligen fordras en förhöjning af 2,000 R:dr.
Likaledes vore i afseende å Inspektörernas arfvoden en förhöjning af nöden.
Dessa arfvoden hade för den tid af innevarande statsregleringsperiod, som inspektionen omfattade, blifvit bestämda för Calmar och Wisby stift till 500 R:dr årligen för hvartdera, och till 1,000 R:dr för hvart och ett af de öfriga.
Då samtliga stiften, med undantag af Wexiö, Calmar, Carlstad och Wisby, varit delade i tvenne inspektions-distrikter, så hade af hela antalet inspektörer, hvilket sålunda uppginge till 20, endast två haft 1,000
R:dr i årligt arfvode, men alla de öfrige 500 R:dr.
Mot en så ringa ersättning skulle det tvifvelsutan i längden blifva omöjligt att erhålla inspektörer, som vore detta magtpåliggande värf fullt vuxne, hvilket likväl, i betraktande af det lifvande och välgörande inflytande, inspektionen redan utöfvat på skolväsendet, och då densamma fortfarande under en följd af år, verksammare än något annat medel, skulle befordra folkundervisningens utveckling och förbättring, måste anses vara af synnerlig vigt; hvadan E. K. Maj:t nu äskat, att Rikets Ständer måtte till dubbla beloppet förhöja de vid sednast© riksdag bestämda arfvoden för Inspektörerna, eller från 11,000 R:dr till 22,000 R:dr, då. med tillägg af de för bestridande af skjuts- och traktaments-kostnaderna erforderliga 8,000 R:dr, anslaget för skole-inspektionen skulle blifva 30,000 R:dr eller 13,000 R:dr utöfver hvad det nu utgjorde.
Af anslaget till förbättrande och tillhandahållande af undervisningsmateriel m. m. hade ännu endast en obetydlig del blifvit använd, emedan E. K. Maj:t funnit lämpligt att, innan mera omfattande åtgärder i berörda hänseende vidtoges, kännedom borde inhemtas om de förbättringar i skolornas undervisningsmédel, hvarom nästlidet års verlds-exposition i London kunde lemna upplysning, för hvilket ändamål E. K. Maj:t lemnat uppdrag åt sakkunnig person att dit afresa.
Sannolikt vore, att omförmälda anslag komme att tagas i fullt anspråk dels för beredande af tillgång till skolmateriel i egentlig mening, dels ock till uppmuntran för utgifvande af läroböcker.
Vid folkskole-inspektörernas möte i Stockholm under förliden sommar hade den åsigt uttalats, att en lämplig läsebok för folkskolorna vore bland de behof, som i främsta rummet kräfde att afhjelpas, samt att för författandet af en sådan ett större och ett mindre pris borde utsättas, derom E. K. Maj:t, så snart den allmänna planen för ett sådant arbete hunnit uppgöras, ville meddela beslut.