Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag och billighet, ia sjelfva menskligheten , förbjödo, att skilja en gammal Embetsman, hvilken redeligen och väl tjent, ifrån den syssla, till hvars värdiga bestridande han sin bästa ålder och styrka användt; så hade Riksens Ständer, för det allmännas härunder beroende förmåns skull, funnit både bäst och skäligt, att då en Embetsman i Civil * Staten uppnått 70 års ålder, matte honom häldre tillåtas, att taga afsked med bibehållande af he. la Lönen, än att han, blott i afseende på sin utkomst, skulle nödgas stå qvar i Kongl, Maj ts och Kronans tjenst, Och uti 5:te punkten af Kongl.
Förordningen den 24 Januarii 1778 angående den förbättrade Einhets- och LöningsStaten, har Kongl. Maju i JMåder förklarat, del StatS‘Utsftottets Betänhanden.
Maj:t ville tillåta, att en Embetsman vid Civil - Staten, som uppnått 70 års ålder, samt lange och val tjerit, ina få afsked, om lian det åstundar, med hela Eönen, till dess någon annan Författning, hvarpå Kongl.
Maj:t ville i Nåder vara betänkt , kunde vidtagas, hvarigenom orkeslöse och välförtjente
Embetsman till någon siri bergning vid afskedstagan» det kunde hugnas. Enär, på grund af desse Författningar, någon Civil Embets- och Tjensteman, efter uppnådde 70 år, från Tjensten afgeck, med bibehållande af sin Eön, måste alltid den efterträdande antingen tjena utan
Eön, eller ock med en förut innehafd mindre Eön, till dess den Embetet eller Tjensten tillhörande^JLön, genom den från Tjensten bortgångne Embets - och Tjenstemannens inträffande död, blef ledig.
Att detta skulle hafva en mindre. fördelaktig verkan på göromålens jemna gång, insågo Riksens Ständer vid 180g och 1810 årens Riksdag, och fördenskull beslöto, att alle sådana gamle, sjuklige, orkeslöse och till tjenstgöring oförmögne Embets- och Tjenstemän samt Betjente, som då erhållit antingen afsked elier tjenstfrihet med Eönens bibehållande, skulle, vid dåvarande Stats - Reglering, flyttas på allmänna Indragnings-Staten, till åtnjutande af lika stor Pension med den innehafde Eönen, på det Eönen måtte återkomma till Verket, så att en livar måtte kunna undfå den Eön, som till luns Embete eller Syssla hörde och Staten för äierulernes behöriga gång bestod, och hvilken anstalt fanns vara lika så billig som nödig i en Stats-VtsÅottets Betilnhanden. *37$ tid da den penninge - löntagande Embets- och Tjenstemanna7- Staten ändock befann sig i d« knäppaste Löningsvilkor.
Men som detta Riksens Ständers Beslut endast sträckte sig till då varande Civile Embets- och Tjenstemän, som redan hade erhållit afsked eller tjenstfrihet med Lönens bibehållande, utan att något förordnades, huru förhållandet skulle blifva för framtiden; så förekom af sådan anledning fråga härom vid 181% års Urtima Riksdag.
Med öfvertygelse om nödvändigheten deraf, att de Löner, sorn vid hvarje Verk bestås» ej för de Tjenstgörande saknas, hvilket handt» då det tillätes gamla afskedade och uttjente Embets- och Tjenstemän, att sin innehafvanda
Lön på Verkets Stat behålla, anhöllo hos Kgl. Majit Rikets Ständer uti underdånig Skrifvelse af den ig Julii 1812 det den redan länge påtänkta Inrättningen af en Pensions - Gassa för Civil-Staten, hvartill en icke obetydlig Fond var samlad, måtte till så skyndsam verkställighet, som inöjligt var, blifva befordrad; Och funno Riksens Ständer imedlertid den författning böra vidtagas, att icke allenast då varande Civile Embets- och Tjenstemän samt Betjente, hvilka, såsom öfver 70 ar gamle, erhållit afsked med Lönens bibehållande, utan ock de dädan efter afskedstagande måtte varda flyttade på allmänna Indragnings-Staten, att der njuta de dem tillkommande Löner, saint Lönerne vid Verken deremot alltid qvarblifva, till deras förmån, sorn de afgångnes sysslor bestrida. 1374 Stats- Utskottets Betånhandeit. tJfaf de Handlingar, sorn föranledt Rik* sens Ständers Beslut, sa väl vid 1809 ochigio som x8i2 årens Riksdagar, har Stats - tJtskottet funnit detsamma c-genteligen baft till föremål de pennirige - löntagande Civile Embets- och Tjenstemännen uti Rikets Hof-Rätter oöh Col** legiér samt de öfrige publike Verken på Rikets Stat, titan att fråga varit Väckt om Utsträckan-* de häraf till Eands-Staterne; men då det för A* rendernes jemna och behöriga gång synés vard lika så magtpallggande vid Rands Staterne, sorn vid de Pub ike Verken, att de tjenstgörande Embets-* och Tjenstemätinén Icke sakna de Eöningsvilkor, Staten för deras sysslor består, an* ser Stats*Utskottet den tillämpning deraf, sotrt till de sistnämnde blifvit gjord, Vara till prin* cipen både billig och riktig; Hock synes hvad Pénsionerne för de afskedstagande med indeldte Eoner angar, en jemkning deruti både böra och kunna skäligen äga ruin, till beredande af ett rättvist förhållande emellan den indeldte och Pennirtge-Röntagaren, Att de indeldte Eönerna, Uträknade eftet* förvandling Och Markegång för närvarande till en del Upphöra Och äfven Under de sistförfiutné 50 åren utgjort dubbelt, och stundom vida deröfver, emot hvad vederlikar med Contante Eoner åtnjuta, Vitsordas Utaf Stater och Räkenskaper.
Ett så ojemnt förhållande har vid primitiva regleringen af Eönerne hvarken varit åsyftadt eller troligen kunnat förutses.
Det är tiden och förändrade omständigheter af mynt Och Varuvärden, som efter hand beredt och stadgadt denna olikhet, den Riksens Ständer Stdts-Vtskottets Bitähkanden. i375 likväl sole t, genom rle lid efter annan beviljade Löueföihöjningsr, sa vidt möjligt varit, att till någon del afhjelpa, och dervid ät således ingenting alt anmärka.
Oivifvelaktigt är det, att lindet Tjenste» Utöfnirigen förekomma väl för en del af LandtStatens Thr.bets- och Tjenstemän ininga derifrån osk il jakt ige kostnader och utgifter, som för Fmbéts- och Tjenstemännen Vid de Civile Verket! icke inträffa, och hvilka Således sätta de förre i behof af något bättre ljöningsvilkor, för att kunna desamma bestrida, än de senare i detta afseende synes hafva af noden.
Men lika oivifvelaktigt ät det öck, att nät deri indeldte Löntagaren från TjenStén afgår och iterträder till den enskilde medborgarens förhållanden, upphöra och för honom alla frän Tjensten oskiljaktige större kostnader och de» pénser, Och han försättes då i Samma belägen-* het med den afskedstagande pennihge-IöntagaUden, sorn är, att finna lugn och nödig utkomst på sin ålderdom.
Huru olika förhållandet, vid tillämpningen af nu gällande Författningar, blifver imellan den afskedstagande indeldte och penningelöntagande Embets - och Tjenstemännen, vill Stats Utskottet med följande Exempel upplysa! i:o Om Landshöfdingen i Upsala Eän år 1816 Undfått afsked med bibehållande af hel» den indeldte Lönen, hade densamma, Uträknad efter samma års Markegång, utgjort 6,263 R:dr 11 sk. 10 rtst.
Deremot om Rikets Högste Embetsman, Justltise-Stats-Ministern äfven samma år erhållit afsked med bibehållande af sid 137$ Stats-Ulskottets Betänianderil
Lön, hade den ej uppgått till mer än 4,345’ Rldr 24 sk* 2:0 Om Lartds - Kamereraren i Stockholms “Län likaledes 5r 1S16 undfått afsked med bibehållande af hela Lands - Kamererare-Lönen, hade den Utgjort efter samma års Markegång 1,560 R:dr 35 sk.
Deremot om ett KammarRåd, efter uppnådde 70 år, hade vid samma tid fått afsked, har hans
Lön ej uppgått till mera än 1,390 R;dr.
Ett Kammar-Råds Embete och en LandsKamererare-tjenst äro visserligen hvar i sin väg vigtige och rnagtpåliggande.
Men vid primitiva Löneregleringen har likväl
Staten bestämt en betydlig skillnad dem imellan uti Lönevillkoren, förmodeligen icke utan afseende på de högre pligter och den Vidsträcktare omfattning, som ansetts åtfölja den enas Embetsmanna - åtgärder, emot den andras.
Ett sådant olika och mindre lämpligt förhållande, som de ofvananförde Exemplen ådagalägga, visar sig öfverallt imellan den indeldte och Penninge - Löntagaren när jemförelsen sker imellan vederlikar.
Det är icke blott med afseende på någon besparing för Stats - Verket, ehuru äfven den i dess närvarande belägenhet och knappa tillgångar måste sökas, hvar den med rättvisa och billighet skäligen kan vinnas, som 5tats-tJtskot« tet trott sig böra å detta ämne fästa Riksens Höglofl.
Ständers uppmärksamhet! utan det är äfven för att återställa en sådan jemnlikhet emellan Statens Ernbets- och Tjenstemän i denria del, hvilken vid regleringen af 1696 år§ Sicts-TJtskoiletS Bettinkanilenl i377 Jjönlngs-Siat ägt rutn, som Stats - Utskottet ansett sig böra föreslå en sadan jemnkning af livad Författningarne i detta ämne hittills blott provisoriskt stadgat, sorn, utan förnärmande af någons skäliga rätt, kan vara bade billig och. lam[) Ilig.
Stats-tJtskottet tror, att örn den indelte C’t» Vile Löntagaren vid sitt afskedstagande efter Pppnådde 70 år, och minst 30 års oafbruten tjenstetid, får för sin öfriga lifstid på allmänna J ndragnings-Slaten uppbära så stor Pension, som svarar emot hvad hans vederlike af den pen* ninge-Iöntagande Civile Émbetsmanna-Staten i Lön å Stat åtnjuter; så skall han icke äga någon skälig anledning till klagan öfver mindre utkomst än hans vederlikar, och Staten skali icke eller kunna sägas hafva brustit i dtin för* bindelse lian är skyldig den åldrige JBmbetsmannen, som med redlighet och nit uppoffrat tsin bästa ålder och arbetsförmåga i dess tjenst» Stats-Utskottet anser en sådan likhet vara desto billigare, som den Civile indeldte och jPen nio ge-Lön taga ren blifver i alldeles lika och enahanda förhållande efter afskedstagandet, ali* denstund alla depenSer i och för tjenstebefattJiingen både för den ena och andra då upphöra.
Till vinnande af detta ändamål, får StatsUcskottet föreslå, att alla X.andshöfdingar, söm hädanefter, efter uppnådde 70 år, och 30 års oafbruten tjenst, erhålla afsked, måtte undfå, lika stor Fension, som svarar emot en StatsSecreterare-Lön på Stan Lands*Secreterare och Xjands - Kamererare, lika med hvad de Secrete* Bikung till Prat. W7-isr$ii:dt Semit N:r 171.174. 137& Stats-Utskottets Betänhandenl rare och Kamererare uti Rikets Collegier i Lön åtnjuta, sorn uppå 1778 års
Stat innehade 333 R:drs Lön.
Landt - Ränternästare och KronoFogdar, lika med de Kammarförvandters
Lön i Rikets Coilegier, som uppå 1778 års Stat innehade 150 R:dr Lön; samt Häradsskrifvare lika med Kammarskrifvare, som efter 1778 års
Stat innehade 100 R;drs Lön.
Efter denna beräkning skulle en Landshöfding, sorn innevarande år erhölle afsked undfå 3,392 R:dr 4 sk. i Pension, En Lands.
Secreterare eller Lands - Kamererare 963 R:dr 28 sk.; En Landt - Ränternästare eller Kronofogde 488 Rulr 37 sk. samt en Häradsskrifvare 327 R;dr 9 sk.
Stats - Utskottet anser likväl det förbehåll harvid böra äga rum, att om den på Stat varande så indeldta som contanta Lönen för någon af ofvannämnde Embefs- och Tjenstemän, uträknad den forre efter förvandling och Markegång, skulle befinnas Utgöra mindre än den Pension, han, efter ofvan föreslagne Classification , skulle äga att undfå, så bör en sadan åtnöja sig med bibehållande af den indeldte Lönen i Pension.
I öfrigt får Stats-Utskottet hemställa, att för den afskedstagande Civile Penninge - Löntagaren äfven måtte stadgas enahanda vilkor, som här ofvan, för den indeidte blifvit föreslagit, nemligen, att han, jemte fyllda 70 år, bör hafva tillbragt minst 30 års oafbruten tjenstetid för att kunna erhålla Pension.
Med full öfvertygelse om det rättvisa och billiga uti deri af Stats-Utskottet nu gjorde Stats Utskottets Petänkanden.
1379 framställning, far Stats - Utskottet till Riksens Höglofl.
Egen pröfning detta ärende vördsamt öfverlemna; Och i händelse Riksens Höglofl.
Ständer finna godt, att härtill samtycka, hemställes, att Riksens Höglofl.
Ständer måt< te sådänt hös Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, med underdånig anhållan derjemte, det Kongl. Majtt täcktes häråt lemna Hess Kådiga bifall, samt sådant sedermera till allmän underdånig efterrättelse kungöra låta.
Stockholm den 15 Maji i Si g» K:r 541.
Ständers Stats - Utskotts Betänkande angående Krono - Allmänningen Maglehems Kung sohr a och den Dödas Loit kallad i Christianstads Läth ^J-'ill Hedervärda Bonde-Ståndet liar Riksdagsmannen Sven Pahlsson från Christianstads Län. inglfvit ett så lydande Memorial: ”De af Åhlbo och kringliggande Häfads Innevånare, hvilka sakna tillgång på skog tjenlig till vedbränslé samt Åker- och Rörredskaps förfärdigande, hafva uppdragit åt mig, att tillkännagifva deras önskan, att från den i berörde haral belägna K rono - Åhtnänftingeö Maglehems
Kungsöhra och den
Dödas lott kallad, få hemta förbeiördé ottndgängelige förnödenheter.
Skogén å nämnde allmänning, från hvilket!
Andrarums Alunbruk hittils erhållit
Ved bräri - 5 3$° Stats-Uts&ottets HtVånkanitn. sle, liar fran urminnes »ider till enahanda behof fatt användas af närmaste derintill boende på Sfog vanlottade inbyggare, synnerligast när stränga vintrar och djupt snöfall inträffat, då innevånarne varit utur stånd satte, att från längre borrt belägne trakter kunna hämta nödigt bränsle, men oaktadt ett slikt begagnande, har Allmänningen icke det ringaste lidit eller Sko. gen derå till skada aftagit.
Och på sätt hvarje kännare af denne lägenhets beskaffenhet kan intyga, har man ej skäl, att för kommande tider befruckta Skogens utödande derstädes om och Hygget blefve dubbelt emot liittils.
Jag vill härmed hafva sagt att skogen å oftaberörde Allmänning är tillräcklig både för Alunbruket och jemväl för Ahlbo och flere andre derintill gränsande Häraders Slärtbyggds Innevånare, hvilka väckt denna fråga i synnerhet för att förebygga framgena stridigheter emellan dem och ägaren af Alunbruket om begagnandet af Skogen å samma lägenhet, hvartill de anse sig lika berättigade med bruket åtminstone då de erbjuda, att ersätta Kongl. Majit och Kronan för hvad de af Skogen erhålla; — Dock som stadgande härom saknas, får, i följd af mitt uppdragande, jag anhålla, att det måtte tillåtas de omkring Allmänningen boende Slättbygds Innevånare, att emot skälig afgäld, till deras behof få, efter förutgången utsyning af någon Jägeri-Betjent eller annor pä 1 i tel ig person, sorn landshöfdingen i Länet för sådant ändamål utser, å Maglehems Kungsohra och den Dödas lott, taga redskaps-ämnen och nödigt vedbränsle, detta Stats-TJtskoitets Eetänkandenl 1381 sistnämnde serdeles, då svåra vägar hindra, alt fö» retaga långväga forslor efter berörde product.
Som detta mitt Memorial åsyftar ej mindre beredande af väsendtliga fördelar för» visse af vare Stånds-Bröder än jemväl, betydelig inkomst för det Allmännai hoppas jag att mine Hedervärde Bröder bifalla mine påståenden; äfvensom jag anhåller om Memorialets remitterande till vederbörligt Utskott” Härmed har Jöran Jönsson för Jerrestads och Ingelstads Härader af samma Län sig förenadt.
Och då frågan rörer begagnandet och hushållningen af Kongl. Maj:t och Kronans jord och Ageridom, så har Hedervärda KondeStåndet detta mål till Stats »Utskottet remitteradt.
Stats-Utskottet har härvid inhämtat , att i anledning af Riksdags-!'uhmägtigens från Ahlbo, Gjerts, Jerrestads och Ingelstads Härader a£ Christianstads Län vid 1809 års
Riksdag anförde underdåniga klagan och sökte friare dispo» sitions-rätt öfver de till Andrarums Alun-verk anslagne skogar, har Kong!.
Maj:t uti Kådigt bref af den ig Junii 1812 förordnat , att en ordentlig undersökning i detta afseende borde, i vederburandes närvaro, i orten förrättas; riten, sorn den, i anledning häraf förrättade undersökningen befanns i flere delar ofullständig och icke med den noggranhet som vederbordt, och med afsigten af Kongl. Majits ofvannämnde
Nadina skrifvelse instämde, hafva blifvit verkställ; så beslöt Kongl. Majit under den 16 November 1813 att, med iakttagande af de gifne föreskrifter, en ny och ordentlig undersökning med 138* Stats-ZJtskattets Betänkaådenl biträde af alla vederbörande, borde i orten ari? stäljas.
Efter det denna undersökning inkommit, samt Kongl. Kammar- och Bergs-Co}legierne sig deröfver i underdånighet yttrat, fann Kortgl.
Majit i Nåder godt, innan Kongl, Maj;t kunde dess hufvudsakliga beslut i detta mål meddela, att genom Nådigt Bref af den 14 Ja-; nuarii 1817 anbefalla en ytterligare undersökning öfver de Andrarums Aiunverk anslagne Skogar, dervid Allmogen jppivel skulle äga rätt att vara närvarande och få anföra hvad den för sig kunde finna vara nödigt, samt att Kongl, Karnmar- och Bergs-Co1 legierne sedan en sådan undersökning för sig gatt, skulle HandHngarne deram, tillika med hvad (åollegierne för egen del dervid kunde hafva att andraga till Kongl. Ma j: t i underdånighet insända; och hvad serskilt angeck de 3tne Krono-Parkerne, Maglehems och Sunnanslöls Kungsohror samt den Dödas Lott kallade, hvilka till Andrarums Aiunverk blifvit begagnade, så hade Kongl.
Maj:t i Nåder funnit, att med dem, på sätt dittils skett, skulle förhållas; dock borde anstalt fogas att Kammar - och Bergs - Collegiernes den smista.
April 1785 och dep 3tdje December 1813 meddeldte förordnanden, rörande Maglehems ohrap, blefvo med behörig skyndsamhet verkställde, Sedan den sist i
Nåder förordnade undersökning förledit år blifvit förrättad och detta mål nu mera kommer att hero på det beslut Kongl. Maj:t efter öfvervägande af hvad de Kongl.
Collegierne samt vederbörande härutinnan anfört, i Nåder kan täckas fatta; så har i sådant sakens skick Stats - Utskottet ansett sig Stats-ZJtsiottets Betankanden.
' 1385 icke kunna den nu häröm väckte motion ti l pröfning upptaga eller något utlåtande deröfver meddela; Hvilket Riksens Höglofl.
Egit ompröfvande vördsamt underställe*.
Stockholm den J2 Maji i8i8> N:r 242.
Ständers Stais - Utskotts Utlåtande, angående Sala Siljver-Verk.
Uti underdånig skrifvelse af den 8 Martil 1810 anmälte hos Kongl. Maj:t Riksens Ständer, att af de undersökningar, hvilka, såsom en följd af åtskilliga Ledamöters i Hemliga Utskottet vid l8oo års Riksdag nitiska bemödande, rörande beskaffenheten af Sala Silfvergrufva, dess drift och privilegier, samt desses förhållande till en motsvarande afkastning för Staten och det allmänna , hade Riksens Ständer val inhemta!, att detta Verk icke drifves utan betydlig förlust för Staten, samt att dess öfverlemnande till Bergslags - Interessenternes våtd och disposition till följe deraf vore med Kronans fordel öfverensstämmande; Men då Riksens Ständer derjemte insett, att ett sådant öfverlemnande skulle medföra stadeliga följder, i den händelse man ännu ej nog fullständigt och säkert undersökt Grufvans verkeliga tillstånd , och den samma icke borde till Interessenfernes fria disposition öfverlåta*, förr än den förmodan, man med all anledning hyste orri den med dess framtida drift förenade förlust, Stats-Vtsiottets
Betänianden öfvergått till all den visshet, som en på säkra véttenskapljgt Bergsmanna undersökningar grun, dad öfvertygelse endast kunde medföra; så lia-, de Riksens Ständer ansett sig böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om förordnande af en sådan på stället skeende vettenskaplig undersökning genom kunnige Bergsmän, kvilko tillika linge sig uppdragit, att höra Bergslagen om vilkoren för en ny reglering -af Contractet och Grufve - driften, så att ett aftal mätte traf, fas, hvarigenom Interessenternes bestånd och. ortens fördel kunde med någon vinst för Statsverket förenäs; .— Oell yttrade Riksens Ständer härvid den underdåniga önskan, att denne undersökning måtte vara fulländad innan nästat lagtima Riksdag, så att ett afgörande beslut då måtte kunna tagas.
Åled nådigt bifall lill denna Riksens Ständers underdåniga anhållan täcktes Kongl. Maj:t Uti Nådigt Bref af den 26 Mardi i3iO förordna Bergs - Rådet och Riddaren Rothoff, sarri?
Bergs - Hauntmannen och Riddaren Pihl, att anställa en så beskaffad undersökning, som Riksens Ständer i underdånighet begärt, och vid samma tillfälle böra Bergslaget i frågan om vilkoven för en ny reglering af Contractet och Grufvedriften saint härom aflemna Berättelse till Rergs-Collegium.
Sedan denna undersökning under de följande åren blifvit verkställd, och Committerade med deras Berättelse härom till Kongl.
Bergscollegium inkommit; så har detta Kongl.
Collegium under den 21 Januari! innevarande år till Kongl. Majit afgifvit dess underdåniga utlå - Släts- UtsJiGltets Betaniahden, tande i detta ämne, hvarutinnan Collegium i underdånighet anfört, hvad Collegium ansett säkrast bidraga, att vid Sala Silfver"Verk förena ett i framtiden lönande "Bergsbruk, Interessenternes bestånd och ortens fördel med någon vinst för Stats- Verket, och hvarvid Collegium jemväl ansett nödigt vara, att i underdånighet framställa en korrt öfversigt, så väl af Historik en om Silfver - Grufvans beskaffenhet och öden i äldre och senare tider, som af de grunder och vilkor, hvarpå Sala Bergslag erhållit och ännu innehar Silfververket. leetta Kongl, Bergs - Collegii underdåniga utlåtande, tillika med åtfö jande Handlingar har Kongl.
Majit under den 7 sistlidne April i Nåder öfverlemnat till Stats Utskottet.
Uti förberörde underdåniga Utlåtande har Collegium föreslagit en sådan reglering, sona Collegium ansett, kunna äga rum imellan Kongl. Maju och Kronan samt Bergslaget, nemligen: 1:0 Att Sala Bergslag under en tid af 25 år, ifrån det Regleringen blifver faststäld, bibehålies vid de rättigheter och skyldigheter, det, enligt 1741 f.rs Transport och 1743 års Arrende-Contract sig i k läd t. 2:0
Att under denna tid Grufveurlften sättes i stånd, efter den i detta afseende föreslag» ne plan, och af de besparingar, som under tiden kunna göras utaf de till Verksts drift anslagne medel, en fond inrättas för Grufvedriftens upprätthållande i framtiden, hvilken fond efter de 25 arens förlopp, förskjuter nödiga kostnader vid förberedande anläggningar till Malmtillgångars] uppletande och Malmuppfor» *386 Stats-XJtskottets Betänkanden.
<1 ringen ; och så vida desse förskotter af Fondens Capital utgå' böra de ersättas genom en successiv inkomst af Silfvertillverkningen, men derest de af Fondens ränta utgå, böra sådane som blifvit använde på misslyckade försök, afsk rifvas till en viss proportion emot räntans storlek, alt efter sorn derom uti särskilt Reglemente kan blifva stadgadt; och torde denna Fond böra förvaltas af Bergs-Hauptmannen och Grufve-Rätten, under Bergs-Collegii öfverinseende, 3:0
Att efter de 25 arens förlopp, Arrende ■ Contractet af ar 1743 antingen upphörer, eller så vida andras, att Stats-Verket för räntorne erhåller full ersättning, efter sorn deras värde årligen kan utgöra; äfven sorn Bergslaget vid den tiden med Kongl. Maj;t och Kronan, bör hafva öfverenskommit på hvad sätt Statsverket, antingen genom Silfverafgiften eller annars, sorn lämpligast befinnes, må erhålla full ersättning för de till Konst-Statens underhåll anslagne räntor vid 2900 lödige markers tillverkning, så att åtminstone afgiften för en deröfver' stigande tillverkning må komma Statsverket som en direct vinst 011 godo, 4:0
Att efter nämnde 25 år Bergslaget icke till last räknas de uti 1741 års Transports n:te §. upptagne Allmogens skyldigheter, hvilka Bergslaget Allmogen efterskänkt, och, såsom för Bergslaget umbärlige, af Kongl, Maitt och Kronan kunna vid den nya Regleringen återtagas. 5:0