Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är otvifvelaktig!, att den hittills stadgade inskränkningen i införselsrätten af grof ull medfört stora olägenheter både för handeln och för den vidt omfattande industri, hvari ullen ingår såsom råämne; och då de af General-tullstyrelsen föreskrifna serskilda kontroller vid införtullning af grof ull äro af den enkla och lätt verkställbar beskaffenhet, att desamma måste antagas kunna af hvarje tullkammare handhafvas samt någon oriktig tullbehandling af ifrågavarande artikel följaktligen icke är att befara, får Utskottet, på de grunder i öfrigt som af Bevillnings-utskoltet vid sistlidne riksdag i denna syftning anfördes, hemställa, att den i gällande taxa stadgade inskränkning till vissa städer af rättigheten att införa grof ull må upphöra. linar delar af ur, ej specificerade, troligen till följd af den höga tullsatsen 2 R:dr skålpundet, i ganska obetydlig mån införlullats, men införseln deraf just till inhemska urfabrikernas bästa snarare torde böra underlättas, än försvåras, föreslår Utskottet, i enlighet med Herrar Rosenblads och Muréns motioner, att tullafgiften å delar af ur, ej specificerade, må nedsättas till 1 R:dr per skålpund.
På sätt Herr Rosenblad föreslagit, anser Utskottet, att, i stället för nu stad - Vr.
Urband och kedjor. 60 Bevillnings-UlslioUets Betänkande, JV? ä.
Vin. gade vardeförtullning för urband och kedjor af sammansatta elier, såsom arbetade ej specificerade ämnen, må bestämmas lika 1 ullbehandling med det ämne, arbeladt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, eller, der detta icke kan med säkerhet urskiljas, efter det i dem ingående ämne, som drager högsta lullafgift.
Fiir vagnar och åkdon bestämmer gällande införselstariff tullen å tvåhjuliga, samt trillor, droskor och slädor till 40 1»:dr och å öfriga slag till 100 R.dr styc ket; hvaremot i förteckningen öfver varor, sorn vid införsel äro tullfria, upptagas vagnar och åkdon: resandes, synbart brukade, af dem sjelfva begagnade, eller som blifvit ur riket bevisligen utförda.
Erfarenheten har emellertid visat, att det i den höga lullsatsen sökta skydd för inhemska vagnfabrikationen nästan helt och hållet gatt förloradt genom den för resandes vagnar medgifna tullfrihet; ty det dervid fästade vilkor, att vagnarne skola vara synbart brukade, innebär ingalunda hinder för införandet under denna kathe gori af nya vagnar, bemtade snart sagdt direkte från fabriken till lastningsplatsen, emedan bruket af vagnen derigenom redan blifver synbart.
Ulkottet har trott sig genom de i bilagde taxeförslag angående denna artikel intagne stadganden böra förebygga det hittills af taxans lydelse understödda missbruk att ulan all tullafgift förse den inhemska förbrukningen med utländska åkdon, och anser sig deri hafva ökad anledning att tillstyrka, att, jemte antagande af de förändrade föreskrifter, som i afseende å resandes vagnar finnes i förslagen till införselstariff' och förteckning öfver tullfria varor intagne, nu gällande införselsafgifter må nedsättas: å tvåhjuliga vagnar och åkdon samt trillor, droskor och slädor »till 2,1 R:dr och å öfriga slag »tili 66 U:dr 32 sk. per stycke.
Nu gällande tullsatser å vin, »på faslager» 24 och »på buteljer» 1 R:dr kannan har Herr Murén i sin motion bibehållit och Herr Rosenblad, utan afsigt att förändra tullafgiften, utbytt mot vigtför tull ni tig sålunda att vin på fastager skulle beläggas med 4 sk. och på buteljer med 8 sk. införselstull per skålpund.
Deremot har Herr Ribbing, Arvid, i anledning af Herr Rosenblads motion hos högloft.
Ridderskapet och Adeln anfört, hurusom den nu å vin stadgade lullafgift uppginge till och stundom öfverstege 100 procent af varuvärdet och att af denna tullsats, i sig sjelf orimlig, vinet så fördyrades, att dess allmännare njutande, hvarigenom bränvins-produktionen och fyllerilasten endast skulle kunna stäfjas, nu vore den mindre bemedlade betaget; hvarföre Herr Ribbing, på dessa med flera andragna skäl, föreslagit, alt infö.selstullen å vin, serdeles från länder, der det kan fås af god Bcvillnings-UlskoUets Belänkande, M 5. 61 beskaffenhet och för billigt pris, måtte betydligt och progressivt nedsättas ända till '/2o:del af hvad nu är stadgadt.
Utskottet, sorn angående föreslagna utbytet af nuvarande förtullningssätt mot. vigtförlullning åberopar sitt vid artikeln bränvin och sprit här ofvan afgifna yttrande, kan, hvad angår sjelfva tullafgiflen, väl icke frånkänna de grunder, hvarpå betydlig nedsättning i denna afgift blifvit yrkad, allt afseende; men tror likväl, att vin ännu mäste har i landet betraktas såsom öfverflödsvara och på sådan grund samt med hänsigt till den betydliga tullinkomst, som deraf inflyter och hvaraf statsverket fortfarande later vara i behof, lämpligen bör vid nu stadgade tullafgifter bibehållas.
Den i taxan under hufvudrubriken helsidenväfnader, alngods, förekommande Väfnader. artikeln flor är nu indelad i »krusflor eller crepe» med 6 R:dr 24 sk. och »annat Belsl en~ flor eller gaze» med 5 R:dr 16 sk. tull per skålpund.
Un sådan specifikation af de olika florslagen, med olika (ullsatser derå, anser Utskottet likväl vara hvarken betingad af någon väsendtligare skillnad emellan de serskilda varuslagens värden eller förenlig med den för riktig tullbehandling nödiga enkelhet och bestämdhet i varuklassiftkationer; hvarföre Utskottet, i enlighet med Herr Rosenblads förslag, tillstyrker, att flor, gaze, tyll, alla slag, sammanföras under en rubrik tned 6 R:dr införselstull per skålpund.
Den till helsidenväfnader hänförliga artikeln guld- och silfvertyg, hvaraf det äkta drager 20
R:dr och det oäkta 6 R:dr 24 sk. lull per skålpund, utgör icke föremål för inhemsk tillverkning.
Endast afseendet å detta tygs egenskap af öfverflöds vara samt å dess jemförelsevis högre värde, synes således hafva föranledt de nu stadgade höga afgifterne; och om säkerhet funnes, att dessa afgifter verkligen ut ginge, skulle
Utskottet visserligen icke tillstyrka nedsättning deri; men då all anledning är för handen att befara, det den höga smugglingsprocent, som med nu gällande tullafgifter kunnat med fördel erläggas, i förening med lättheten att insmuggla en vara af den ringa volym, som nu ifrågavarande, är förnämsta orsaken till den obetydliga förtullning tullspecialerna upptaga, anser Utskottet sig, i enlighet med Herrar Rosenblads och Muréns motioner, böra tillstyrka, alt införselstullen å guld- och silfvertyg må nedsättas: å det »äkta» lill 16
R:dr och å det »oäkta» till 5 R:dr 16 sk. skålpundet.
Alla släta sidentyger, såsom taft, satin, levantin rn. fl. äro nu till införsel förbudna; hvaremot andra slag sådant tyg få införas mot tull af 6 B:dr skålpundet.
Herrar Rosenblad och Murén hafva föreslagit, att tullen å alla dessa slag skulle bestämmas till S
R:dr per skålpund. 62 Bevillnings-Utskollels Betänkande, M 8.
Hvad först angår nämnde iuförselsförbud, så kan Utskottet icke underlåta att omförmäla det hos Utskottet upplysta förhållande, alt gränsen emellan de förbudna och till införsel tillåtna sidentygen, oaktadt laxebestämmelsernas skenbara tydlighet, likväl vid taxans tillämpning visat sig i flera fall vara så ytterst svår att bestämma, alt de beslut härom, hvilka, efter sorgfällig undersökning samt inhemtande af både praktiskt och theoretiskt sakkunnige personers ofta skiljaktiga yttranden, från vederbörande auktoriteler utgått, jemförde med sjelfva tygen, vid förekommande liknande fall ingalunda kunna tjena till vägledning, utan oundgängligen måste försätta tullkamrarne i den största förlägenhet, lika äfventyrlig för dem sjelfva som för de trafikerande.
Redan denna olägenhet, hvilken svårligen torde kunna genom någon redaktionsförändring undanrödjas, synes i och för sig göra bibehållandet af införselsförbudet för en del sidentyger oförenligt med en riklig tull-lagstiftning, likasom deraf anlydes vanskligheten af den grund, hvarpå nämnde förbud hvilar.
När man derjemte tager i betraktande, att detta förbud träffar just de enkla och flärdlösa sidentyger, eller sådana, som för den större konsumerande allmänheten, åtminstone vid jemförelse med öfriga sidenväfnader, utgöra en nödvändighetsvara, och att förbudsskyddet för tillverkningen af denna vara och den under detta skydd, förutsatt att det kunde handhafvas, i fabrikantens band lagda makt att, oberoende af tällan med utländska varupriser, beskatta konsumenten, således företrädesvis trycker, icke den rike, som tillfredsställer sitt lyxbegär, utan den mindre bemedlade, så och då dertill kommer, att inhemska tillverkningen af släta sidentyger, oaktadt det sekelsgamla förbudsskyddet, eller måhända rättare i följd deraf, ingalunda framgått i jemnbredd med tillverkningen inom landet af till införsel lofgifna sidenvaror, torde någon tvekan om olämpligheten serskildt af ifrågavarande förbud icke längre kunna ega rum.
Ofvan antydda svårighet att särskilja de hittills förbjudna och lofgifna sidentygen påkallar gemensam tullsats för dem bägge; och såsom öfvergångsålgärd från förbudet anser Utskottet sig böra föreslå, att nämnde tullsats varder bestämd till det för hittills lill införsel lofgifna sidentyger stadgade belopp, 6 R:dr skålpundet.
Helsidenshawlar, sbawletter och andra dukar, hvaraf en del nu är tiliåten till införsel mot 7 Rulr tull per skålpund, men en annan del förbjuden, hafva Herrar Rosenblad och Murén upptagit under en rubrik s hate lar, shawlettcr och dukar, äfvensom genom fasonering till förkläden utmärkta tyger med 6
R:dr införselstull per skålpundet; hvarjemte Herr Rosenblad föreslagit, att de i handeln förekommande merendels på oloflig väg införda s. k. ostindiska tryckta näsdukar, hvilka i förhållande till värdet omöjligen kunde draga den i allmänhet föreslagna tullsalsen 6 R:dr, Bevillnings-Vlskollels Betänkande, JYI S. 63 såsom utgörande frun 60 iinda till 90 procent af värdet, måtto under serskild rubrik dukar (ej shawlar) tryckta i taxan upptagas och beläggas med 4 R:dr tull per skålpund.
Utskottet instämmer fullkomligt i den af Herr Rosenblad föreslagna klassifikation af ifrågavarande artikel, men drager i betänkande att, vid öfvergången från förbudet, antaga så låga tullsatser, som de af honom föreslagna, samt tillstyrker, att för shawlar, shawletter och dukar, äfvensom genom fasonering till förkläden utmärkta tyger, införselstullen må bestämmas till den för hittills lofgifna slag stadgade, 7
R:dr skålpundet; och för dukar (ej skandar) tryckta, till 5 R:dr per skålpund.
Af halfsidenväfnader äro shawlar, shawletter och andra dukar under 10 R:d rs värde stycket till införsel förbjudna; hvaremot dylika artiklar af högre värde få införas mot 20 procents tull.
Förbudet träffar således äfven här just de varuslag, som förbrukas af den större allmänheten och mera kunna räknas till nödvändighets-, än lyxartiklar.
Vid förbudets upphäfvande anser Utskoltet, lika med Herrar Rosenblad och Murén, den, efter värdet, nu gjorda klassifikation böia upphöra oell värdeförtullningen utbytas mot för t u 11 n ing efter vigt.
Af de skiljaktiga förslag till tullsats bemälde motionärer framställt, Herr Rosenblad till 2 R:dr 24 sk. och Herr Murén till 3 R:dr skålpundet, har Utskottet gifvit det sednare företrädet, och hemställer, i enlighet dermed, att för halfsidenväfnader: shawlar, shawletter och andra dukar, äfvensom genom fasonering lill förkläden utmärkta tyger införselstullen må bestämmas till 3 R:dr per skålpund.
Emot nu stadgade införselsförbud för bomullsväfnader, så väl alngods som shawlar, shawletter och andra dukar, hafva de här ofvan angående förbuden å sidenväfnader gjorda hufvudsakliga anmärkningar full tillämplighet.
Förbuden angå nemi. äfven här de varuslag, hvilka af den mindre bemedlade allmännast förbrukas, och förbuden kunna således icke heller i dessa fall stå tillsammans med allmänhetens rätt och bästa, lika litet, som de bidragit till den utveckling och fulländning af fabriksalstren, hvartill man på denna väg trott sig komma, men säkrast hinner endast genom den fria konkurrensen.
Under förutsättning att äfven ifrågavarande förbud rnåsle upphäfvas, har Utskottet antagit den af sistlidne riksdags Bevillnings—Utskott föreslagna samt af Herrar Rosenblad och Murén jemväl förordade enklare klassifikation af bomullsväfnader, hvilken bilagde taxeförslag innehåller; hvarjemte Utskottet, följande den grundsats, sorn här ofvan blifvit ofta omförmäld, att vid öfvergången från förbudssystemet häldre Halfsiden - Bomulls - 64 Bevillnings-Ut skottets Betänkande, M S.
Ylle - stadga mer än behöfligt höga tullsatser, än att genast söka de tullbestämmelser, hvarmed inhemska industrien framdeles bör kunna bestå, utfört lullsatserna i nära öfverensstämmelse med hvad af Bevillnings-Utskottet vid sista riksdagen föreslogs och således i flera fall utöfver hvad bemälde motionärer eller endera af dem äskat, nemligen: Motionärernes
Utskottets förslag. förslag. för alngods, corderoy, jean m. tn 24 sk. — 28 sk. gaze, half-linon m. m 56 sk. — 40 sk. andra ej specif. ofärgade eller färgade 28 å 50 sk. — 56 sk. tryckta eller pressade . . 56 sk. — 42 sk. shawlar m. m 40 sk. — 1 R:dr, allt per skålpund; hemställande Utskottet, att bilagde taxeförslag i dessa hänseenden malte godkännas.
1 öfverensstämmelse med Herrar Rosenblads och Muréns motioner anser
Ut skottet bomullsväfnader, med blandning till större eller mindre del af lin eller hampa, hvilka nu finnas dels specificerade och åsatte serskilda tuiiafgifler, dels hänvisade till lika tullbehandling med jemförliga tyger af bomull allena, böra, i stället, ulan någon specifikation, tullbehandlas såsom lika beskaffade tyger af lin eller hampa allena.
Gällande taxa innehåller för ylleväfnader fem införselsförbud, nemligen för »boy»; för »helylle-flanell af kamullsränning och kardulls-inslag, färgad, eller af större bredd än 6l/j qvarter»; för »kläde, drapp, halfkläde, vadmal, ratin och corderoj, äfvensom casimir af vissa färger, eller af större bredd än 6 qvarter»; för »halfylle-flanell»; samt för »shawlar, shawletter och andra dukar under 6 R:dr 52 sk. värde stycket.»
Alla dessa artiklar utgöra nödvändighetsvaror, hvarpå, med hänsigt isynnerhet till landets klimatiska förhållanden, den stora förbrukande allmänheten synes företrädesvis hafva rätt att fordra åtminstone så vida obegränsad tillgång, att varorna, der behofvet sådant klafver, må kunna lofligen införas; och denna rätt låter visserligen väl förena sig med inhemska fabrikationens bestånd.
Man torde nemligen icke kunna uppgifva någon antaglig grund, hvarför inhemsk tillverkning af t. ex. flanell af kamulis-ränning och kardulls-inslag, färgad eller af större bredd än 6% qvarter, icke lika väl skulle kunna uthärda täflan med utlandets produktion, som tillverkningen af all annan helylle-flanell, eller hvarföre inhemska tillverkningen af kläde icke skulle kunna beslå, utan förbudsskyddet, då det visat sig, att fabrikationen af den när slägtade artikeln doffel, oaktadt lullsatsen derå utgör endast 52 sk. skålpundet, på sednare tider ögonskenligen gått betydligt framåt.
Oberäknadt inskränkningen i konsumentens rätt mäste förbudsbestämmelsen för nyssnämnde artikeln flanell medföra en Bevillnings-Ulskoltets Belänkande, JW 3. 65 en annan olägenhet, som Utskottet icke bör lemna obemäld.
Det har hos Utskottet blifvit styrkt, att vid fråga om förtullning af ett parti ullgarn, som angifvils såsom kamullsgarn, ej allenast praktiskt sakkunnige personer stannat i motsatta meningar om varans egenskap af kamulls- eller kamullsgarn, utan äfven att lecknologiska institutet uti derom afgifvet utlåtande förklarat sig icke kunna med någon bestämdhet slita tvisten.
När sådan villrådighet kan uppstå i fråga om särskiljandet af garnsorterna, måste tillämpningen af en från dessa hämtad tullbestämmelse å väfnaden blifva ännu vanskligare ocb en dylik tullbestämmelse alltså förkastas.
Jemte det Utskottet således uteslutit nu stadgade införselsförhud för vissa ylleväfnader, har Utskottet, i fråga om redaktionen för denna artikel och tullsatserna derå, närmast följt Herr Rosenblads, från Herr Murens föga afvikande motion, och sålunda under rubrikerna ovalkade och valkade sammanfört de nu förbjudna jemte andra till sammansättning och form samt under allmänt bekanta namn ej kända väfnader, hvilka ansetts hvarken böra eller utan fara för misstag vid lullbebandlingen kunna serskildt specificeras; hvarvid Utskottet, för alt icke höja tullen å den för inhemska näringar hehöfliga artikeln siktduk af ylle, hvilken såsom inbegripen under nu varande rubriken »andra slag», dragit 24 sk. införselsafgift, serskildt upptagit denna artikel med oförändrad tullsats.
I afseende å den af motionärerna under rubriken valkade väfnader gjorda klassifikation af »tvåskaftade» med 1 R:dr 32 sk. och »flerskaftade» med 2 R:dr införselstull per skålpund innefattar
Utskottets förslag den hufvudsakliga afvikelse, alt alla valkade ylleväfnader äro upptagne till gemensam tullsats af 2 R:dr skålpundet.
Detta Utskottets förslag öfvervnsstärnmer med hvad vid sisth riksdag af representanten för staden Norrköping, Herr Klädesfabrikören Bergvall yrkades uti hans reservation, bilagd då varande Revillnings-Ulskotts tullbetänkande.
Derjemte har Utskottet för shawlar, shawletter och andra dukar, hvarå Herrar Rosenblad och Murén föreslagit införselstullen till 1 R:dr, höjt denna afgift till 4 R:dr 46 sk. skålpundet.
Ofvertygadt att ylleväfnads-industrien sålunda icke lemnats något skäl till klagan öfver våldsam brytning af bestående tull-lagstiftningen, hemställer Utskottet, att bilagde taxeförslag angående ylleväfnader må varda bifallet.
Af linne- och hampväfnader är endast »lärft, hvaraf 4 qvadrataln väger till och Linne- och med 3 lod», belagdt med införselsförbud.
Detta förbud tillkom först vid 4 840—44 HamPårens riksdag och har icke medfört annan verkan, än att smugglaren, i stället för staten, beskattar den mer och mer tilltagande förbrukningen af denna fina och i anseende lill sin hvithet begärliga utländska väfnad.
Utskottet anser således äfven detta förbud böra upphöra, äfvensom Utskottet, Bih. till B.
Brot. 1830 & 1834. 5 Sami., 1 Afd., 3 Haft. 9 60 Bevillnings-Utskottets Betänkande, JYs 3. lika med Herrar Rosenblad och Murén, finner de å hamp- och linneväfnader stadgade tullsatser i allmänhet redan nu vara alltför höga, än mera, om den å råvarorna af Utskottet föreslagna nedsättning eller frihet från tull bifalles.
För blaggarn, buldan oell kanfas, af hvilka buldan nu drager 9 sk. 4 rst. samt de öfriga 12 sk. tull, men hvarå Herr Rosenblad föreslagit tullsatsen till 6 sk. skålpundet, får Utskottet, i enlighet med Herr Muréns motion, tillstyrka, att införselstullen bestämmes till 8 sk. per skålpund.
Under förutsättning att tullfri införsel äfven af lin för segelduksfabrikernas behof blefve medgifven, har Herr Rosenblad upptagit införselstullen å segelduk och tältduk, i taxan bestämd till 6 sk. skålpundet, till endast 2 sk. 8 rst., äfvensom Herr Wcern uti sin förenämnde motion föreslagit 3 sk. införselstull å denna artikel; men då tullfrihet för linet icke kunnat af Utskottet tillstyrkas och Kongl. Maj:t genom kungörelsen den 18 Juli nästl. år nedsatt tullen å segel- och tältduk till 4 sk. skålpundet samt verkan af denna tullsats ännu icke visat sig, hemställer Utskottet, alt den sålunda stadgade införselstullen å segel- och tältduk, 4 sk. skålpundet, må fortfarande bibehållas.
Å bolstervar hafva Herrar Rosenblad och Murén tillstyrkt tullnedsättning från 21 sk. 4 rst. till 12 sk. skålpundet.
Såsom lämplig medelväg föreslår Utskottet, tullsatsen å bolstervar till 16 sk. skålpundet.
Kammarduk och batist, hvartill, på sätt Herr Rosenblads motion innehåller, äfven flor af linne torde böra hänföras, draga nu 3 R:dr 32 sk. införselstull.
Af de, i stället härför, utaf Herrar Rosenblad och Murén, den förre till 3 R:dr och den sednare till 2 R:dr föreslagna tullsatser anser Utskottet den högre böra gifvas företrädet, och införselstullen å kammarduk, batist och flor alltså bestämmas till 3 R:dr per skålpund.
Å det hittills till införsel förbjudna slag lärft, hvarå Herr Rosenblad föreslagit 2 R:dr 24 sk. och Herr Murén 3 R:dr 36 sk. införselstull per skålpund, hemställer Utskottet att, med förbudets upphäfvande, införselstullen må bestämmas lill 3 R:dr skålpundet.
För lärft, andra slag, som nu är åsatt 1 R:dr 32 sk., damast, 2 R:dr, och linön, 1 R:dr 40 sk., hafva Herrar Rosenblad och Murén under en rubrik upptagit tullsatsen till 1 Rrdr 16 sk. skålpundet.
Utskottet instämmer i förslaget om gemensam tullsats å dessa väfnader, men anser den nyssnämnda något för låg, samt föreslår, att tullen å »lärft, andra slag», (än sådant hvaraf 1 qvadrataln vä - Bcvillnings-Ulskottds Betänkande, JW S. 67 ger till och tued 3 lod), »damast» och »linön» må bestämmas till 1 R:dr 24 sk. per skålpund.
I öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t genom General-Tull-Styreisens Cirkulärbref den 8 Juli 1846 förordnat, anser ock Utskottet, lika med Herr Rosenblad, en särskild rubrik i taxan böra intagas för mattväfnad af hampa i förening med annat i taxan ej specificerade ämne, med 12 sk. in förselstull per skålpund.
Då dräll, som nu är åsatt 36 sk. införselstull, synes lämpligen böra, på sätt Herrar Rosenblad och Murén föreslagit, sammanföras med rubriken »andra slag» linne- och hampväfnader, helst den å sistnämnde rubrik stadgade tull 1 R:dr skålpundet icke skäligen kan bestämmas högre än hvad nu är dräll åsatt, hemställer Utskottet, att för rubriken andra slag, drällsväfnader derunder jemväl inbegripne, införselstullen må bestämmas till 36 sk. per skålpund.
För ångpannor får Utskottet, i likhet med Herrar Rosenblad och Murén, föreslå, Ångpannor att införselstullen må nedsättas från 20 till 13 procent af värdet.
Sedan Utskottet sålunda redogjort för de förändringar i nu gällande införselstariff, jemte förteckningen öfver vid införsel tullfria varor, och utförselsbestämmel - serna angående tack- och barlastjern samt dermed likartade artiklar, som hos Utskottet ifrågakomma, anser Utskottet sig, innan utförselstariffen i öfrigt behandlas, böra upplaga frågan om de serskilda kontrollföreskrifter, som vid införselsförbudens upphäfvande må finnas erforderliga.
I detta hänseende beslöto Rikets Ständer vid sistl.
Riksdag, i enlighet med Bevillnings-utskoltets förslag, endast den öfvergångsåtgärd, att ingen af de dittills förbjudna, men då till införsel lofgifna varor finge på kreditupplag uppläggas, och ej heller på nederlag annorlunda, än till återutförse! i städerna Stockholm, Götheborg, Carlshamn, Landskrona och Söderköping.
Emot denna inskränkning, som Kongl. Majit genom nådig kungörelse den 4 December 1848 föreskrifvit i afseende å de artiklar lopp-, kandi- och kaksocker samt sockersyrup, hvarå införselsförbuden upphäfdes, har Herr C. W. Palander inom Yällofl. Rorgareståndet, uti väckt motion anmärkt, att inskränkningen vore på det högsta orättvis och obillig; hvarföre han ock föreslagit, att' nämnde artiklar måtte förunnas enahanda nederlags- och kreditupplags-rätt, sorn öfriga varor tillgodonjuta. 68 Bevillninrjs-UlskoUels Betänkande, M S.
Utjörsels tariffen.
Då man emellertid täger i betraktande, att invändningarne emot förbudens upphäfvande i väsendtlig mån grundas på farhågan för utlandets öfverlägsna industri, som förmenas skola begagna alla utvägar att undergräfva våra inhemska näringar och i sådant hänseende, bland annat, förse
Sverige med ständiga lager af de annorstädes icke afsättliga, hopade industrialstren; samt att denna farhåga, örn ock framkallad af oriktiga föreställningar om industriens väsende i allmänhet och dess närvarande tillstånd i andra länder i synnerhet, likväl synes vara berättigad till det afseende, att serskilda till handelns underlättande medgifna upplagsförmåner åtminstone icke genast vid förbudens upphäfvande komma de fruktade utländska induslrial stren till godo; torde
Utskottet finnas hafva egt giltigt skäl att äfven nu, såsom öfvergångsåtgärd, tillstyrka, alt hittills förbjudna varor, som till införsel lofgilvas, icke må på kreditupplag uppläggas, och ej heller på nederlag annorlunda, än till återutförsel i städerna Stockholm, Götheborg, Carlshamn, Landskrona och Söderköping.