Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridr 49 öre med en arbetstid af sex år och för fortifikations- och iutendents-afdeluingarne af 1,623,012 Ridr 8 öre med högst tio års byggnadstid, och dels att ofvannämnda förslag omfattade allt, sorn ännu återstode för att bringa Carlsborgs fästning i fullständigt skick med undantag af bestyckningen. 20 Expedilions-Uls/eollets Förslug till underd.
Skrifvelse, l\r:o 67.
I betraktande af hvad Chefen för Ingeniörkorpson sålunda andragit, samt med afseende å vigten deraf, att denna centralfästning utan allt för lång tidsutdrägt kommo i det skick, att den uppfyllde ändamålet med anläggningen, har E. K.
Maj:t ansett åtgärder böra vidtagas för möjliggörando af större skyndsamhet med b37ggnaden och af detta skäl äskat, till fortsättande af Carlsborgs fäst ningsbyggnad ett anslag af 200,000 R:dr samt till förrådsbyggnader derstädes 300,000 R:dr.
Den anordning af arbetet för Carlsborgs fästningsbyggnad, som i sednare åren blifvit följd, har haft till syfte att bringa fästningen till fullbordan endast i den mån sådant kunde ske utan att anlita Statsverkets tillgångar i sådan grad att deraf skulle följa inskränkningar i än nödvändigare utgifter; och sedan nu fästningen blifvit försedd med slutvärn och de angelägnaste arbetena inom dessa torde kunna fullbordas, utan att det hittills anvisade årsanslaget för detta ändamål kräfver tillökning, anse Rikets Ständer så mycket betänkligare att för anslagen till denna fästningsbyggnad följa en annan ordning, som byggnadens fullbordan i allt fäll fordrar en jemförelsevis lång tid, och fästningen således måste genom tillfälliga anordningar sättas i försvarbart skick, om sådant under tiden skulle af behofvet fordras.
Då dessutom en icko aflägsen tid torde medföra lösningen af den omtvistade frågan rörande lämpligaste sättet för fästningsbyggnaders utförande, och alltså arbetets bedrifvande i den hittills följda ordning skall lemna den största säkerheten för dess ändamålsenlighet för framtiden, hafva Rikets Ständer ansett årsanslaget för fästningsbyggnaden böra inskränkas till enahanda belopp, som vid sednaste riksdag anvisades, likasom ock Rikets Ständer trott påbörjande af förrådshusen utan olägenhet kunna sättas tillbaka för andra utgifter, för hvilka Statens tillgångar tag'as i anspråk; och hafva fördenskull Rikets Ständer, till fortsättande af Carlsborgs fäst ningsbyggnad, anvisat för år 1867 ett belopp af 100,000 R:dr, att af Riksgäldskontoret utbetalas; men deremot ej funnit skäl bevilja det af E. K. Maj:t begärda anslag för påbörjande af förrådsbyggnader vid Carlsborg. 36:o.
Befästning arne i Stochholms skärgård. a) Till förstärkande af Waxholms fästningsmurar har E. K. Maj:t äskat ett belopp af 90,000 R:dr; Och har detta anslag blifvit af Rikets Ständer beviljadt. b) Enär befästningarne vid Waxholm vore ofullständiga, om ej inloppet vid Oxdjupet kunde försvaras, har E. K. Maj:t äskat att till en skansanläggning derstädes, hvarför kostnaden, enligt af Chefen för Ingeniörkorpsen afgifvet förslag, beräknats till 531,281 R:dr 38 öre, måtte vid denna riksdag anvisas ett belopp af 150,000 R;dr.
Oaktadt vigtcn af det företag, som i denna E. K.
Majrts nådiga framställning afses. icke torde kunna förnekas, hafva Rikets Ständer likväl ansett att, till besparing för andra lika vigtiga ändamål, någon nedsättning i det af E. K. Maj:t nu äskade beloppet må kunna ega ruin; hvadan Rikets Ständer på det sätt bifallit E. K.
Majus förslag, att till en skansanläggning vid Oxdjupet anvisas för år 1867 ett belopp af 100,000 R:dr.
Exp ed i ti o 11 s - Li (sko Hets Förslag till underd.
Skrifvelse, J\:n 67. 21 57 :o. Befästningar ne vid Carlskrona.
Enligt hvad af Statsråds-protokollet iuhemtas, hade Chefen för Ingeniörkorpsen framlagt planer och förslag, afseende Kungsholms fästnings förstärkande och komplettering.
Derest de härmed afsedda förändringar komme till verkställighet bringades visserligen denna fästning i ett fullt brukbart stånd äfven mot nutidens anfallsvapen.
Den kunde likväl icke lemna något rätt kraftigt försvar åt stängsellinierna, hvartill verkens lägen icke voro lämpliga, såsom helt och hållet förlagda efter andra försvarsgrunder, eller att tidigt kunna möta en inseglande fiendtlig flotta med skott långskepps.
Det klefve således, efter Chefens för Ingeniörkorpsen tanke, angeläget att ordna detta försvar utom fästningen, och ingen plats egnado sig härtill så väl som undervattensgrundet
Ett förslag hade derföre blifvit upprättadt att. förse detta grund med en för ändamålet lämplig befästning, bestående af 11 stycken bepansrado kasematter för de grofsta pjeser mot inloppet och stängsellinien, samt 10 stycken vanliga kasematter mot landsidan och till boskjutning af terrängen framför Drottningskär.
Genom denna enda anläggning på Dynan vunnes det dubbla ändamålet att få en ytterst kraftig beskjutning mot inloppet och på samma gång ett godt försvar för Drottningskär och Aspölandet; varande kostnaden för denna befästning beräknad till 956,396 Ridr 79 öre.
Sedan de sålunda föreslagna befästningsarbetena blifvit utförda och vederbörligen bestyckade, samt sedan den under byggnad varande skansen vid vestra Hästholmen fulländats, blefve försvaret af Carlskrona inro redd tillräckligen tryggadt, så vidt det vore på fästningar beroende.
Dertill komme dessutom do redan färdiga stängselflottorna, utan hvilka något rätt tillförlitligt försvar af inloppen icke kunde åstadkommas.
Då det lågo i sakens natur, att en stängsellinie af donna utsträckning icke kan innebära samma säkerhet som en kortare, och då erfarenheten redan visat, huru kostsamma dessa stängseilinier i längden måste blifva, helst de icke kunde ega någon längre varaktighet, så innefattade dessa begge omständigheter talande skäl för att medelst stenförsänkningar söka inskränka öppningarne af dessa inlopp, Chefen för
Ingeniörkorpsen hade derföre ansett sig böra i sitt förslag angående fästningsbygguaderna upptaga till försänkningar uti det mindre inloppet vid vestra Hästholmen 73,350 Ridr, samt till försänkningar uti stora inloppet emellan Kungsholmen och Drottningskär 545,985 R:dr.
Slutligen hade Chefen för Ingeniörkorpsen upptagit 168,000 R:dr, att utgå med 56,000
Ralr årligen under åren 1867, 1868 och 1869, för fullbordande af skansen å vestra Hästholmen.
Ender åberopande af hvad
Chefen för Ingeniörkorpsen sålunda anfört, har E. K. Majit för befästniugarne vid Carlskrona äskat följande belopp: a) Tili verket å Dynan 160,000 R:dr.
För försvaret af inloppet till Carlskrona och af redden innanför de dervarande yttre befästningame hafva olika och särdeles skiljaktiga planer tid efter annan blifvit framställda.
Enligt det år 1820 uppgjorda förslaget borde befästningen å Drottningskäret iståndsättas och på Hästholmen uppföras en tillräckligt 22 Expeditions-LJlskotlels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 67. stark skans iör stängande af inloppet till Aspö samt i öfrigt med särskilda befästningar förses åtta skär, nemligen Löfgrundet, Degerskär, Ekholmen, Länsman, Jerskullen, Målaregrundet, Getskär och Törnholmen, af hvilka tre äro undervattensgrund.
Då sedermera möjligheten att forcera inloppet ansågs ökad genom ångkraftens användning, och kostnaden för byggande å undervattensgruuden borde undvikas, blef en annan plan uppgjord och vid riksdagen 1856—1858 framlagd.
Den afsåg att endast ett af de ofvannämnda skären, eller det, som bar namnet Länsman, skulle befästas, men att deremot fem andra skär skulle delvis med befästningar förses; hvarjemte tillkännagafs, att Hästholmens befästande af militärmyndigheterna på stället ansetts öfverflödigt.
Anslag beviljades vid nämnda riksdag för påbörjande af berörda befästningar och vid den följande för fortsättningen deraf; till följd hvaraf befästningar å skåren God Natt och Kurrholmen lära vara uppförda.
Vid sista riksdagen förekom icke fråga om do öfriga skärens befästande, men deremot förklarades det högst angeläget att det af militärmyndigheterna nyss förut öfvergifna förslaget om Hästholmens befästande blefve antaget och i verket satt, hvartill ock anslag beviljades.
Det nu framställda förslaget afser, jemte fortsättning af nyssberörda befästning samt förstärkning af Kungsholms fästning, anbringande af en befästning å undervattensskäret
Dynan med en kostnad af 956,396 R:dr 79 öre, hvarjemte är vordet anmäldt behofvet af befästningar dels på Aspö och dels till försvar af jettéen vid Djupasund, af hvilka åtminstone de två förstnämnda förut icke finnas omförmälda.
Om än antagliga förklaringar skulle kunna lemnäs för det anmärknings värda förfarandet att föranleda anslag för utförande af planer, som sedermera icke blifvit fullföljda, så förefinnas dock synnerliga anledningar att, innan obetingadt bifall lemnäs till utförande af nya och förändrade förslag, åsyftande utgifter till belopp af mera än en million, noggrant pröfva samma förslag, hvilka, så vidt bandlingarne utvisa, icke varit underkastade någon särskild granskning, motsvarande den, som vid anskaffande äfven af mindre dyrbar krigsmateriel anordnas; och då dessutom vigten af befästningarne vid Carlskrona till stor dol beror på de förfoganden, som framdeles kunna vidtagas med afseende på antalet och beskaffenheten af de fartyg, som der skola uppläggas, på omfånget af de förråd, som der böra vara att tillgå, samt på de utvägar, som kunna erbjuda sig att i andra hamnar verkställa nödiga reparationer, synas några nya befästningar icke böra påbörjas förr, än behofvet och lämpligheten deraf undergått en alla nyssnämnda och dylika omständigheter omfattande pröfning; hvadan Rikets Ständer ej funnit skäl att till E. K.
Maj:ts nådiga framställning om ansia»' till verket å Dynan lemna bifall. b) Till försänkningar i stora inloppet 100,000 R:dr.
På enahanda grund, som i föregående moment blifvit åberopad, hafva Rikets Ständer ej heller funnit skäl att bevilja det till försänkningar i stora inloppet begärda anslag. c) Till skansen å vestra Hästholmen 60.000 R:dr.
Kostnaden för arbetet beräknades då till 300,000 R:dr, med afseende på en byggnadstid af tre år; men då densamma blifvit förlängd till dubbelt, erfordras, efter hvad Statsråds-protokollet gifver vid handen, ytterligare 18,000 R:dr för att färdiggöra detta verk.
Ständer hafva beviljat det för ifrågavarande ändamål begärda anslaget, 60,000 R:dr. d) Till försänkningar vid vestra Hästholmen 21,000 R:dr, hvilket belopp Rikets Ständer för det afsedda ändamålet beviljat.
Expeditions- Utsko tle ts Förslag lill underd.
Skri frelse, N:o 67. 23 5 8:0.
Beklädnadsbehof.
Uppå Krigs-kollegii underdåniga framställning har E. K. Maj:t begärt, att de för nu löpande statsregleringsperiod anvisade extra anslag, för beklftdnadspassevolans vid värfvade regementen R:dr 80,984: 71. „ indelta armécns utredning, fyllnadsanslag „ 4,963: 83. „ underhåll af beväringsmanskapets beklädnad „ 189,000: — eller tillhopa R:dr 274,948: 54. årligen, måtte jemväl för nästa statsregleringsperiod få utgå; och hafva Rikets Ständer jemväl för år 1867 anvisat den ifrågavarande summan, 274,948 R:dr 54 öre, att iråu Riksgäld s-kontoret utgå. 59:o.
Till fortsättande af dessa arbeten, till kartegraveringen och till aflöning åt den ökade arbetspersonal, som erfordrades lör det militära karteverkets skyndsamma utförande, har E. K. Maj:t äskat 75,000 Riksdaler; Och batva Rikets Ständer till berörda ändamål för år 1867 den äskade summan beviljat. 4 0:o. Arméens pensionering.
Uti skrifvelse den 17 Oktober 1863 hade Rikets då församlade Ständer, med vidhållande af de i Rikets Ständers skrifvelse den 5 Oktober 1860 uttalade åsigter, att arméens pensionsväsende icke kunde blifva ändamålsenligt ordnadt utan att detsamma öfverlemnades åt Staten, som, mot öfvertagande af arinéens pensionskassa, ensam besörjde pensioneringen, — i underdånighet anhållit, det Eders Kongl.
Maj:t täcktes, efter vederbörandes hörande, för påföljande Riksdag framlägga så beskaffadt förslag till reglering af pensionsväsendet.
I anledning häraf hade ej mindro Landtförsvars-komitéen och
Direktionen öfver arméens pensionskassa afgifvit infordrade underdåniga utlåtanden, hvarvid Landtförsvars-komitéen tillika öfverlemnat förslag till ny peusionsstat, särskildt för arméous och särskildt för Gotlands nationalbevärings befäl, än älven Krigsbefälet, som på E. K.
Maj:ts kallelse nästlidet år sammanträdt och till hvars öfvervägande E. K. Majit uti nådig Proposition framställt, “huruvida och på hvad sätt “Krigsbefälet ville ingå på reglering af armécns pensionsväsende i öfvercnsstäm“mclsc med de af Rikets Ständer i frågan uttryckta åsigter", i underdånig skrifvelse den 29 April nämnda år yttrat, att Krigsbefälet funné den af Rikets Ständer angifna utväg, att till Staten öfverflytta liela pensioneringen, vara egnad att. underlätta ett ändamålsenligt ordnande af pensionsväsendet; att
Krigsbefälet med tacksamhet inginge på en sådan reglering deraf, att Staten öfvertogc pensioneringen af såväl redan varande som blifvande pensionärer; samt att Krigsbefälet, under förutsättning att pensioneringen komme att af Staten öfvertagas, för sin del 24 Eccpeditions-Ulskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 67. medgåfve, att styrelsen och förvaltningen af arméens pensionskassa måtto till Staten öfverlemnas, dock med följande vilkor och förbehåll: l:o) att arméens pensionskassa städse skulle under särskild redovisning och bokföring förvaltas af det Statens embetsverk, som förvaltade Wadstena Krigsmanshuskassa eller finge arméens pensionering sig anförtrodd ; 2:o) att en omfattande pensioneringslag, byggd på de af Rikets Ständer angifna grunder, att underlätta afgången för det äldre befälet och förskaffa arméen en fullt tjenstbar beiälspersonal, af Konung och Rikets Ständer blefve antagen; 3:oj att Staten öfvertoge annöens pensionskassas alla förbindelser af hvad namn och beskaffenhet do vara må; 4:o) att arméen icke vidare betungades med afgifter för sin pensionering; 5:o) att arméen befriades såväl från förvaltningen af ackordsamorteringsfonden, sorn från garantien för uppfyllandet af dess förbindelser.
Uti särskild den 7 November nästlidna år till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition har E. K.
Majit, som för sin del icke funnit något att erinra emot de af Krigsbciälet förutsatta vilkor och förbehåll, med godkännande deraf, nu föreslagit Rikets .Ständer: att från och med år 18(37 Staten måtte, jemte öfvertagande af förvaltningen af arméens pensionskassa, ikläda sig förbindelsen att besörja arinéens hela pensionering i enlighet med den pensiousstat och öfriga bestämmelser, som af E. K. Majit och Rikets Ständer varda fastställda; att Staten, tillika med förvaltningen af arméens pensionskassa, måtte öfvertaga kassans alla förbindelser, af hvad namn och beskaffenhet som helst; att från 1867 års början, någon afgift från arméen för dess pensionering ej komme att erläggas; och att förvaltningen af arméens ackordsamorteringsfond måtte ordnas och besörjas af Staten, som äfven skulle ansvara för uppfyllandet af fondens förbindelser, emot det att Staten berättigades uppbära de från arméen nu utgående ackordsräntor, så länge dessa komme att fortfara.
En definitiv pensionsreglcring för arméen funne E. K.
Majit likväl sig icke kunna nu föreslå, enär en sådan pensionsreglcring måste stå i nära samband med planen för arinéens organisation och löneregleringen för befälet, hvilka för handen varande frågor ännu icke kommit till slutligt afgörande.
Deaf Landtlörsvars-komitéen afgifna ofvan omförmälda förslag till pensionsstater, dels för arméens dels för Gotlands nationalbevärings befäl grundade sig ock på en sådan förutgående reglering af armé-organisationen och aflöningen, särdeles hvad angår indelta arméen.
Uti dessa pensionsstater förekomma nemligen beställningar, som ännu icke finnas, hvaremot der vore uteslutna flere nuvarande löntagare och deribland hela arinéens civilstat, med undantag af handtverkare, hvilken stat komitéen förmodat komma att innefattas under annan pensiousrcglering eller den så kallade “Allmänna pensionsstaten.“
Ehuru således, vid dessa förhållanden, en definitiv pensionsreglcring för militärstaten icke syntes kunna ifrågakomma, har E. K.
Majit likväl, för den händelse, att Rikets Ständer skulle finna för godt besluta, att, på de af Krigsbefälet bestämda vilkor och förbehåll, hvilka hufvudsakligen innefattades i E. K.
Majits nu gjorda framställning, Staten skall öfvertaga arinéens hela pensionering, låtit uppgöra förslag till pensionsstater, såväl för arméen som Gotlands nationalbeväring, Expeditions-Utskottets Förslag
Skrifvelse, N:o' 67. 25 beväring, begge pensionsstaterna grundade på närvarande förhållanden med personalen, hvilka nya pensionsstater i nyssnämnda händelse kunde från 1867 års början och tillsvidare tillämpas, intilldess, efter den ifrågaställa armé-organisationens samt löneregleringens fulländande, den lör framtiden gällande pensionsstaten kunde varda fastställd. B. K.
Majk har alltså föreslagit Rikets Ständer, att dessa interimspensionsstater, hvaruti för hvarje tjenst upptages såväl pensionsbeloppet, som den lefnadsålder, hvilken berättigar till pension, äfvensom den tjenstgöriugsskyldighet, som, efter afsked, under viss tid åligger en del pensionärer hemma i landet uti krigstid, måtte tillsvidare få tillämpas, i öfrigt med följande bestämmelser: l:o.
Pensionerna enligt dessa pensionsstater må ieke tilldelas andra, än framdeles afgående pensionsberättigade under vilkor, som här nedan föreskrifvas.
Delegare i arméens pensionskassa, hvilka icke vilja underkasta sig dessa vilkor, bibehålla sin pensionsrätt, enligt reglementet lör pensionskassan af den 22 December 1857, i öfverensstämmelse hvarmed pensionerna utbetalas al Statsverket. 2:o.
Ingen kan erhålla pension i graden, som icke minst två år innehaft den beställning, hvarför pension ifrågasättes; men för åtnjutande af generals pension erfordras att fem år hafva innehaft generalsbeställniug på stat. 3:o.
Tjensteåldern för åtnjutande al pension bestämmes i allmänhet till 30 år; men underofficerare vid lifgardes-regementena, artilleriet, husar-regementet Konung Carl XY och ingeniör-korpsen, samt regements- och divisionstrumpetare vid artilleriet äro berättigade till pension efter 25 tjensteår vid värfvad trupp.
Den, som afgår Irån tjensten, innan han uppfyllt de ålders- och tjenstevilkor, som lör pensions erhållande i hans innehafvande grad äro föreskrifna, skall vara berättigad till sådan förmån i den närmast derunder varande tjenstegrad, der de stadgade pensionsvilkoren äro af honom uppfyllda. 5:o.
Om någon, efter erhållet afsked med pension, åter tillträder tjenst med lön utöfver 2,000 Riksdaler på Rikets stat, skall han under den tid, han sådan lön innehar, afstå pensionen.
Den, som i krig eller fred under utöfning af Rikets tjenst vid något bestämdt tillfälle blifvit så skadad, att han varder alldeles oförmögen till vidare utöfning af sin tjenst, må, utan afseende på lefnads- och tjensteår, erhålla pension i sin grad samt, om skadan skett i krig, jemväl en förhöjning i pensionen från 100 till 500 Riksdaler, allt efter pensionens belopp, skadans beskaffenhet och öfriga omständigheter.
Beträffande de fonder, hvilka nu, jemte arméens pensionskassa, förvaltas af dennas Direktion, hade
Krigsbefälet ansett arméens enskilda enke- och pupillkassa böra bibehållas samt, såsom hittills, stå under förvaltning af en af Öfverstyrelsen vald Direktion, men tillika anhållit, att, hufvudsakligen till bestridande af denna kassas förvaltningskostnad, en summa af 150,000 Riksdaler måtte, vid Direktionens frånträdande af arméens pensionskassas förvaltning, af den sistnämnda kassans medel öfverlemnas till räntefritt begagnande af enke- och pupillkassan, så länge arméens pensionskassas fond komme att af Staten förvaltas, uti hvilket belopp kassans husegendom skulle inräknas till dess bokförda värde Bih. till B.
IS65 ij' f 666. 10 Sami. 1 AJd. 6 Höft. 4 26 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd.
49,800 R:dr; och hade Krigsbefälet, derest ett sådant understöd kunde komma enke- och pupillkassan till godo, ansett äfven öfriga med arméens pensionsinrättning förenade fonder, nemligen E. K.
Maj:ts fond i arméens enke- och pupillkassa, statsanslaget på Rilcs-statens Nionde
Hufvudtitel till militärers i fattigdom efterlemnade enlcors och barns pensionering, samt den af aflidna Grefvinnan Sofie Horn, född Blomstedt, för enahanda ändamål donerade fond; kunna utan vidare kostnad förvaltas af den blifvande
Direktionen öfver enke- och pupillkassan.
Maj:t ansåge denna Krigsbefälets begäran billig och det ifrågaställa understödet äfven nödvändigt för att undvika en för enke-och pupillkassan eljest betungande utgift, samt då derigenom jemväl vunnes kostnadsfri förvaltning för öfriga ofvanupprälcnade fonder och anslag, har E. K. Maj:t föreslagit Rikets Ständer, att, om
Staten under förutnämnda vilkor komrne att öfvertaga förvaltningen af Arméens pensionskassa, Krigsbefälets nyssberörda anhållan måtte af Rikets Ständer bifallas; men att förvaltningen i öfrigt af pensionskassan måtto uppdragas åt Arméförvaltningen, hvilket embetsverk jemväl borde besörja pensioneringen af arméens befäl och tjenstemän enligt de grunder, som derför blefve bestämda.
Bestyret med ackords-amorteringen ansåge E. K. Maj:t deremot lämpligen kunna öfverlemnas till Rikets Ständers Riksgälds-kontor.
Ehuru Krigsbefälet i bufvudsaken bi t ra dt de af Rikets Ständer i förevarande ämne uttalade åsigter, i det Krigsbefälet för sin del medgifvit, att styrelsen och förvaltningen af arméens pensionskassa må till Staten öfverlemnas, hvarigenom möjlighet blifvit beredd för ett fullständigt ordnande af arméens pensionering, hade det dock, enligt Rikets Ständers tanke, varit önskvärdt, om
Krigsbefälet ansett sig kunna medgifva pensionskassans öfverlemnande till Statsverkets oinskränkta disposition, hvarigenom kunnat vinnas den enkelhet i förvaltningen, som utgjort ett utaf de vigtigastc skälen för Rikets Ständers framställningar i denna fråga.
Yisserligen kan förvaltningen af kassans fonder, äfven med särskild redovisning och bokföring, icke blifva af någon synnerlig vidlyftig beskaffenhet, men en dylik anordning innebär dock ett vidhållande af den på sednare tider alltmera frånträdda principen, att för särskilda utgifter bilda och bibehålla särskilda fonder, utan att, så vidt Rikets Ständer kunna inse, samma för Statsverket betungande anordning för pensionstagande medför någon fördel.
Jemväl de i öfrigt för kassans öfverlemnande af Krigsbefälet bestämda vilkor och förbehåll hafva synts Rikets Ständer vara af beskaffenhet att föranleda betänkligheter vid pensionsväsendets ordnande på det föreslagna sättet.
I första punkten har Krigsbefälet förbehållit sig att arméens pensionskassa städse skall förvaltas af det embetsverk, som förvaltar Wadstena krigsmanshuskassa eller får arméens pensionering sig: anförtrodd; och således skulle, i händelse det finnes lämpligt att, på sätt E. K. Maj:t föreslagit, åt
Arméförvaltningen uppdrages besörjaudet af arméens pensionering, pensionskassan icke kunna till förvaltande öfverlemnas åt det embetsverk, Statskontoret, som är afsedt att omhänderbafva Statens penningeförvaltning och hvarifrån den betydligaste delen af de för pensioneringens bestridande erforderliga medel fortfarande komrne att utgå, utan skulle donna kassa i stället öka antalet af de betydliga fonder som af Arméförvaltningen omhänderkafvas.
V idare har Krigsbefälet i andra punkten uppställt det vilkor, att en omfattande pensioneringslag, byggd på de af Rikets Ständer augifna grunder, att underlätta afgången för det äldre befälet och förskaffa arméen en fullt tjenstbar Expeditions-[Ilskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 61. 27 befälspersonal, af Konung och Rikets Ständer antages; och ehuru detta vilkor af E. K. Maj:t ansetts innefatla endast framställning om en i grundlagsenlig ordning fastställd pensionsstat och icke eller lärer böra annorlunda förstås, kan likväl icke förbises, att olika meningar framdeles kunna yppas, om ej samma vilkor eger egenskapen af aftal, hvilken egenskap onekligen kan i viss mån anses tillhöra den ifrågasatta anordningen.
Oaktadt Rikets