Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Justerades Protocollet för eftermiddagen den 15 dennes, och då sista meningen deraf ändrades till hvad nu befinnes, förklarade Herr Borgmästaren Ullberg sig förblifva vid den allmänna tanka Beredningen i går yttrade, att Bokhandlaren för Transportkostnaden njute ersättning af Statsmedlen.1 Beredningen företog till granskning de i 3 § af Tryckfrihetslagen stadgade straff, hvaremot åtskilliga anmärkningar blifvit gjorda, men hvaruti Beredningen ej fann skäl att föreslå några andra ändringar, än dem Constitutions Utskottets Betänkande af 10 October 1810 innehåller.
Herr Öfver Intendenten Edelcrantz hemställde om icke
Beredningen skulle täckas granska 5 § sådan den i Tryckfrihets lagen befinnes, på det att ingen vidare tidsutdrägt med Beredning måtte förordsakas, i fall, som Herr Öfver Intendenten ej ansåg omöjligt, det föreslagna Rättegångssättet med Jury bl ef ve af Konung eller Ständer förkastadt.
Deremot ansåg Beredningen sig ej på förhand böra företaga en granskning, som lika lätt kunde blifva öfverflödig, och tiden förspilld.
Beredningen åtskildes kl. 7 1/2.
In fidem Aug. von Hartmansdorff. 1 Stycket fr. o. m. orden Justerades Protocollet etc. t. o. m. orden tiden för spilld återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 373.
Den 11 Juni J812 189 46.
Den II Juni 1812.
Justeradt d. 4 Julii 1812. A. G. Silverstolpe.
Thorsdagen d. 11 Junii kl. 1/2 10 förmiddagen sammanträdde R. H. S.
Constitutions Utskott på Fördelningar, då På 2dra Fördelningen läsningen fortsattes af Protocollen, hällne i Stats Rådet öfver Justitia Ärender, för följande dagar: d. 14 Nov. 1811, 21, 28 s. m.; 5 Dec., 12, 19 s. m. Sedan Utskottet nu fullbordat den i Grundlagarne föreskrifne granskning af alla sådana i Stats Rådet förde Protocoll, som af Utskottet kunna infordras, och sedan Herr Kammarherren Silfverstolpe och Öfverste Schönström uppkommit och intagit sina rum, företogs de till Andra Fördelningens beredning öfverlemnade ärender.
Herr Borgmästaren Egge och Riksdagsmannen Jonas Nordstedt voro endast frånvarande.
Upplästes 4 Ett af Herr Cansli Rådet E.
Bergstedt ingifvit Memorial af d. 9 Maji 1812, hvaruti anföres:2 att då kännedomen om civila administration, samt om Provinsernas inre beskaffenhet är af största nytta och vigt för den, som är ämnad att styra Riket, eller kan komma att träda dertill, och blott theoretiska kunnskaper i dessa ämnen, hvarken kunna bli så säkre eller så gagnande, som om de äro förenade med erfarenhet, vunnen igenom verklig handläggning vid administratif förvaltning, finnes i författarens tanka, för en Prins ingen bättre skola för inhämtandet häraf, än att successift i flera Län förestå Landshöfdinge Embetet, hvarefter han, på sådant sätt bildad, såsom Chef och Ordförande i något af Rikets Collegier ännu mera kunde utveckla sina kunskaper och sin erfarenhet; och af sådan anledning föreslås, att orden »eller civilt ämbete» i medlet af 45 §. af Regeringsformen, må utgå, och i deras ställe vid slutet af denna §. följande tilläggning göras: 1 Stycket fr. o. m. ordet Upplästes etc. t. o. m. orden afslag å dess motion, återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 565 ff. 2
Se plenarprotokollet den 1 maj, ovan sid. 135 med given hänvisning, samt plenarprotokollet den 4 juni, ovan sid. 158! 190 Den 11 Juni 1812 »Äfven kunna Svea Rikes Kron-Prins, Arffurste eller Prinsar af det Kongl, huset, sedan de fyllt 21 år, erhålla civila embeten och förvaltningar, Stats och Justitia?
Råds Ämbeten undantagne, i anseende till den dermed förbundna ansvarighet; likväl i händelse en sådan Prins redan innehade ett Regemente, med det vilkor, att han ej innom samma
Län kunde förena civila förvaltningen med militaira befälet öfver hela eller större delen af derinnom indelta eller vanligen i garnison förlagda Regemente». 1 anledning hvaraf Herr Doctor Wijkman yttrade: att då hvart och ett civilt ämbete, som åt en Svensk Prins skulle kunna erbjudas, fordrade en mot dess vigtigare befattningar svarande skicklighet, tillika med en för allmänna säkerheten nödig ansvarighet för dess utöfning, vore styrelsen af ett Län ibland de vådligare beställningar att anförtro en person, ovan vid dertill hörande ärender, vilken för dess förvaltning ej kunde ställas till något ansvar.
Herr Ofverste Schönström och Assessor Arosenius anmärkte, att den detailerade kännedom, som genom utöfningen af en Landshöfdinge tjenst skulle kunna förvärfvas, för en thronföljare vore af mindre nytta, hvaremot en sammanhängande öfversigt af alla till inre styrelsen hörande grenar och deras förhållanden för den blifvande regenten måste vara ett vigtigt studium.
I sådant afseende äro Öfver Rätter och Collegier en tjenligare skola, där en Svens [k] Prins äfven har tillträde, och kan öfvervara öfverläggningarne och besluten öfver alla förekommande mål, utan att likväl deruti kunna eller böra deltaga.
Herr Kammar!).
Silfverstolpe var af den tankan, att en Furste genom en honom uppdragen tjenstebefattning, hvarvid hans åtgärder kunde blottställas för tadel, och dess beslut klandras och ogillas, hos allmänheten skulle förlora ett förtroende, hvilket altid vore honom af vigt att som regent kunna påräkna.
Af sådan grund tillstyrker Beredningen, att detta förslag ej må antagas, och att. författaren, om han så önskar, måtte genom Protocolls Utdrag få del af Utskottets afslag å dess motion.
Upplästes 1 2 :o Utdrag af Ilederv.
Bondeståndets Protocoll af d. 3 Juni 1812, innehållande Ståndets beslut, att till Constitutions Utskottet remittera ett af Riksdagsmannen Eric Svensson från Bohuslän samma dag uppläst Memorial, med anförande :2 Att det väl, genom Instruction, af d. 27 B'ebr. 1810, vore R. S. Justitia?
Ombudsman ålagdt, att i Konungens Cancellie uttaga Kgl. Majsts utfallande Resolutioner öfver sådana, under Riksdag an 1 Stycket fr. o. m. orden Upplästes 2:o etc. t. o. m. orden vidare befattning återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 423 ff. 2
Se plenarprotokollet den 8 juni, ovan sid.
165 med däri given hänvisning.
Den 11 Juni 1812 191 dragne underd.
Besvär, af Riksens Ständer i allmänhet, Stånden hvar för sig, eller af en hel landsort eller stad, som icke innan Riksdagens slut kunna af Kgl.
Majst i Nåder afhjelpas, och att om deras afgjörande, der så fordras skulle, hos vederbörande föredragande påminnelser göra; äfvensom enligt den vid sistl.
Riksdag meddelte förklaring öfver 14 §, han äger, att vid hvarje Riksdag för Riksens Ständer uppgifva, hvilka af deras vid sistförflutne
Riksmöte fattade beslut och gjorde hemställningar, blifvit af Konungen gillade, utfärdade och i verket ställde; men någon uttrycklig förbindelse för R. S. Justitiae Ombudsman på intet ställe finnes stadgad, att följa sådane ärender med dess uppmärksamhet, eller i ordentelig väg befordra skyndsamhet i den lagliga gång, hvartill ett passift förhållande, eller en blott påminnelse icke altid torde göra tillfyllest; hvarföre hemställes, om det icke kunde blifva Justitiae Ombudsmannen uttryckeligen föreskrifvit, att, ifrån den stund förteckning på oafgjorde ärender af ofvannämde beskaffenhet af Ståndens Cancellier honom tillställes, med sorgfällighet iakttaga allt, hvad på dess embete ankommer, för att befordra deras skyndsamma slut, och i dess berättelse vid nästa Riksdag omständeligen upgifva, hvad anstallt han dertill vidtagit, och hvarpå ett sådant slut då kan bero.
Då Eric Svensson ej förmått uppge något sätt, huru R. S. Justitia?
Ombudsman, annorlunda än genom påminnelser hos den föredragande, skulle kunna påskynda afgörandet af ofvannämde mål, och detta Memorial för Justitiae Ombudsman således ej föreslår någon annan skyldighet, än som i dess Instruction redan är honom ålagd, har Beredningen icke ansett nödigt att dermed taga någon vidare befattning.
Föredrogs: 3 :o Ett af Commerce Rådet B. H.
Santesson inlemnadt Memorial, 1 af d. 30 Maji 1812, innefattande förslag till ändringar, tillägg och förklaringar af flere Riksdags Ordningens föreskrifter, vid val af Städernes Riksdags fullmäktige, om vilkoren för deras behörighet, samt den Magistraterne och Ståndet deröfver tillagde pröfningsrätt ;2 a. Anmärkes vid Riksdags Ordningens 14 §, att fråga uppstått om rätta förståndet af de, vid bestämmande af sättet till Riksdags Fullmäktiges väljande, nyttjade ord: »Valen skola ske inför Magistraten på sätt å hvarje ort hittils öfligt varit» etc. samt strax derefter: 1 Stycket fr. o. m. orden Föredrogs: 3:o etc. t. o. m. ej md intagas. återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 476 ff. 2
Se plenarprotokollet den 4 juni, ovan sid.
157 med där i not given hänvisning! 192 Den 11 Juni 1812 »Annorlunda än genom ordentelig omröstning med slutna sedlar etc. må Riksdags fullmäktig icke kallas etc.» och som dels desse föreskrifter motsäga hvarandra, hvaraf äfven handt, att
Riksdagsmans val hållit i Stad utan all omröstning, dels om sättet af slutna sedlars användande varit olika begrepp; Öfverenskom Beredningen, att, i likhet med hvad hemställt blifvit, i förra meningen orden »På sätt å hvarje ort hittills öfligt varit» böra alldeles utgå, och i den senare, angående omröstning med slutna sedlar, genom något tillägg stadgas: att desse
Sedlar icke få vara märkte med den röstandes namn, men väl med beloppet af dess till Staden erläggande afgift; och att, till förekommande af en eller flere
Personers rösters igenkännande af deras större till staden, i mon af betydligare rörelse m. m., betalande utskylder, voterings sedlarne böra bestå uti sådane smärre Skattpennings poletter, af hvilka den betydeligare bidragande bör erhålla flere, och så många, som tillsammans tagne svara mot dess röstetal, hvilka såsom af lika valeur med mängden af de öfriges, vid öppnandet och uppläsandet icke kunna röja den röstande; och uppdrogs Herr Assessor Arosenius, att med förslag till en sådan redaction af denna del af ifrågavarande § till Beredningen inkomma. b.
Uti slutet af samma 14 § i Riksdags Ordningen stadgas vidare: »Ingen må för Städerne till Riksdagsman utses, som ej minst tre år varit Borgare i Staden», hvaraf, såsom analogt med föreskriften i de följande orden: »ej heller någon för Fahlu Bergslag, som icke lika tid varit derstädes brukande Bergsman», Commerce Rådet förmenar tydeligen kunna slutas, att meningen icke är i en stad, hvilken som hälst, densamma eller en annan; men, då likväl redan exempel gifvas på en sådan tolkning, föreslår, med tilläggande af ordet »densamma» näst före ordet »Staden» det förtydligande häraf, som i en framtid skulle förekomma ali origtig tillämpning.
Med afseende härå förenade sig Beredningen om att härvid, till undanröjande af uppkomne stridiga begrepp, väl fordrades något tillägg, men var af skiljacktiga meningar om grunderna för detsamma.
Herr Assessor Arosenius trodde det vara enligt med esprit’n af denna § och öfverensstämmande med öfriga analoga stadganden, om näst före »Staden» tillädes ordet [»]samma».
Herr Öfverste Schönström ansåg en sådan inskränkning innefatta en obillighet, och förmodade, att ändamålet med den af en Riksdagsfullmäktig fordrade egenskap, att 3 år i Staden hafva varit Borgare, ej kunde vara annat, än att genom en således föreskrifven längre tid förekomma, det någon Städemes representant
Den 11 Juni 1812 193 ej må vara okunnig om det Stånds interesse, hvaraf han blifvit vald till ledamot, hvilken kännedom i hvad Stad som hälst han i 3 år idkadt Borgerlig rörelse, ansågs kunna inhämtas.
Herr Borgmästaren Nordström instämde i detta yttrande.
Silfverstolpe erindrade: att enligt Riksdags Ordningens 1 §, Riksens Ständer äro Svenska folkets representanter, för hvilka något serskildt Stånds eller Stads interesse ej bör komma i öfvervägande mot det allmännas, som måste vara hvar och en Riksdagsmans första syftemål.
Den som i 3ne år varit Borgare i någon Stad, hade dessutom haft tillräckligt tillfälle att göra sig bekant med de fördelar han, med afseende härå, för sitt eget Stånd bör bevaka.
Herr Doctor Wijkman med flere förklarade sig vara af samma tanka.
Riksdagsmannen Lars Israelsson anmärkte, att om ingen Stad till Riksdagsfullmäktig kunde utse någon, som ej innom samma Stad tre år varit Borgare, skulle deraf följa, att det ej kunde vara en Stad tillåtit att med en annan förena sig om en af denne lagligen vald Riksdag-s fullmäktig, hvilken aldrig i den förra Staden njutit Borgare rätt.
Pluraliteten stannade i det yttrande, att vid slutet af denna §, nästföre »Staden», skulle insättas ordet »någon»; men Herr Doctor Falk och Assessor Arosenius voro från detta beslut skiljacktige och förblefvo, af anförde skäl, vid deras förut yttrade mening. c. Vidare anmärkes i nu uppläste Memorial, att vid jämförandet af denna föreskrift i Riksdags Ordningen, 14 §, med 18 och 21 §§:s innehåll, ej nog tydligt är stadgadt, om uti Ståndet får afgöras om en Riksdagsmans obehörighet, enär han uti den Stad, hvars ombud han med ordentelig fullmakt visat sig vara, ej varit tre års Borgare, eller om denna föreskrift endast är gifven till hvarje Stads, Magistrats och Borgerskaps efterrättelse, samt Ståndet skyldigt ignorera kännedomen af ett sådant förhållande, och godkänna hvilken Person Städerna behagade skicka, enär emot honom endast icke förekommer någon af de anmärkningar, som uti 18 § innehållas — och om detta senare ej vore meningen, önskas att Constitutions Utskottet måtte föreslå ett sådant tillägg uti antingen 18 eller 21 §, som bestämmer Ståndens rättighet, att förekommande frågor om Riksdagsmans behörighet, så väl efter de öfrige, som efter den 18 §, pröfva, och dermed sedan, enligt 21 §, förfara.
Efter någon öfverläggning härom förenade sig Beredningen i det utlåtande, att den i 21 § hvarje Stånd förbehållna pröfmngsrätt, så väl i afseende på sådane medlemmar, hvilkas fullmakter ej blifvit godkända, som dem mot hvilka, tillfölje af 18 §, någon anmärkning äger rum, äfven bör utsträckas till de, för laglig - 194 Den 11 Juni 1812 heten af valet till Städernes fullmäktige, i 14 § innefattande föreskrifter.
I hvilket afseende, vid det i 21 § förekommande åberopande: »till följe af 18 §.[»] ; bör tilläggas: »till följe af 14 och 18 §§.[»] d. Sluteligen föreslår Corn.
Rådet Santesson den förändring af 16 §, att i stället för: »Underlåter något Prosteri, Stad eller Härad att ställa fullmäktig» etc. må tilläggas: »behörig fullmäktig».
I anledning hvaraf Herr Kammarh.
Silfverstolpe och Herr Doctor Wijkman anmärkte, att en sådan förändring skulle mera ge anledning till advocatur än befordra ty deli g het; enär denna ändring ej vore öfverensstämmande med nämde § :s ändamål, som vore att stadga ansvar för underlåtandet af att sända fullmäktig, men ej att förordna om vilkoren för deras behörighet, som här förutsättes.
Af hvilka skäl Beredningen tillstyrker, att något sådant tillägg här ej må intagas.
Fördelningen åtskiljdes kl. 1/2 1.
In fidem Leonh. Palmblad.
Den 12 Juni 1812 195 47.
Den 12 Juni 1812.
Just. d: 7 Julii. A. G.
Fredagen d. 12 Juni kl. 11 förmiddagen sammanträdde R. H. S.
Constitutions Utskotts Andra Fördelning, då alla dess Ledamöter voro närvarande.
Företogs läsningen af några återstående (glömde) Protokoll, hällne i Stats Rådet öfver Justitiie Ärender för d. 12 Mars 1812, 19 s. m.; 2 April.
Derefter föredrogs:
Den af R. S. Justitia?
Ombudsman i dess Embetsberättelse vid denna Riksdag väckta, och af samtelige Riks Stånden till Constitutions Utskottet remitterade fråga;1 »Huruvida 25 § af Regerings Formen, och den deruti Konungen tillagde höga rättighet att i brottmål göra nåd borde sålunda förstås, att samma rättighet icke kunde sträckas till eftergift af andra böter än Kronans andel i desamma».
I anledning hvaraf Justitia:
Ombudsman anför: »Att förklaring synes då först äga rum, när olika följder kunna dragas af lagens icke nog bestämdt, uttryckta mening; men då dess bokstaf är tydelig och klar, där allmänt vedertagna begrepp om nåd, brottmål och straff ännu mera. stadga begreppen om dess klarhet, där synes föreskriften vara tydelig och verkställbar efter en och samma princip utan behof af förklaring — och af sådan beskaffenhet anser lian innehållet af ifrågavarande § vara.
Till ytterligare ådagaläggande hvaraf, Justitiie Ombudsman anför allmänna begreppen om nåd och straff:
Hvad är nåd i brottmål ? förskoning från straff — Hvad är böter ? straff — och drager deraf den slutföljd, att Konungen af nåd måtte kunna förskona från böter, som likväl ej böra förblandas med skade ersättning; ■— samt sluteligen yttrar: Riksens Högh Ständer torde således upplyst finna denna § vara af så tydelig beskaffenhet, att den hvarken tarfvar förklaring, förändring eller tillägg.
Silfverstolpe anmärkte, att så ofta denna fråga hos Högsta Domstolen förekommit, vittnade de nu genomläste Protocoll öfver Justitiie Ärender, att Konungen aldrig eftergifvit
Målsägandens andel och ehuru den anklagaren såmedelst bibehållne rättighet, att af ådömde böter njuta sin del, troligen blifvit ansedd 1 Stycket fr. o. m. orden föredrogs:
Den etc. t. o. m. orden någon förändring, återfinnes i C. U. M. 1810—181.5, sid. 417 ff. 196 Den 12 Juni 1812 sorn en uppmuntran tili upptäckande af brott; vore likväl Herr Kammarh. af den tankan, att det sätt hvarpå R. S. Justitiae Ombudsman utvecklat denna fråga, fullkomligt öfverensstämde med det begrepp, som af ordalydelsen af Regerings Formens 25 § borde dragas, och1 beskaffenhet af böter i brottmål — och tilläde, att om nu frågan behandlas i enlighet med Justitise Ombudsmans deröfver afgifna yttrande, förfölle målet, men om åter något vidare bestämmande af ifrågavarande § skulle anses nödigt, borde frågan hvila till nästa Riksdag.
Herr Borgmästar Nordström yttrade, att om
Konungen ej kunde eftergifva anklagarens andel af ådömde böter, skulle af samma skäl Kronans och Häradets rättighet, af nåd ej kunna efterskänkas.
Herr Borgmästar Egge:
Jag kan icke, lika med Herr Justitia; Ombudsman, finna stadgandet i 25 § af Regeringsformen vara så tydeligt, att
Konungen efter denna § ovillkorligt äger eftergifva målsägandens andel i böter.
I vissa mål t. ex. 9 Gap. 11 § Handl.
Balken äro Böterne målsägandens ensak.
I andra, där målsäganden ensam äger att kära, 35 Cap. 3 och 4 §.
Balken, utgör andelen i böterne dess enda skadestånd.
I de mål, som åklagas af Jägeri betjente, utgör denna andel deras enda lön, och nästan samma förhållande är med Länsmän, Stads och Landsfiscaler, hvilka, med antingen ingen eller otillräcklig lön på Stat, böra föda sig af tjensten.
Medgifvandet af en oinskränkt rättighet för Konungen till eftergift af sådana böter, skulle således leda till flere olägenheter, verkande på egendomsrätten; och Högsta
Domstolen har icke vid något enda tillfälle följt denna princip.
— Men man har af Constitions-Utskottet icke äskat hvarken förändring, tillägg eller förklaring af §, hvilken jag, så vidt den rörer Konungens rätt att göra nåd, samt att eftergifva Kronans andel af Böter, anser vara klar och bestämd.
Herr Doctor Wijkman förenade sig i den önskan, att § :n såsom tydlig och bestämd måtte förblifva oförändrad — Hvarefter Öfverenskoms, att då fråga om förbättring af Regeringsformens 25 § ej vore väckt, utan endast om dess mer eller mindre tydelighet, kunde Beredningen ej anse densamma i sådant afseende tarfva någon förändring.
In fidem Leonti.
Palmblad. 1 Ursprungligen har texten sett ut på följande sätt: ... överensstämde med begreppet om den Konungen tillhörande nåde rättighet och beskaffenheten etc.
— Vid den omstilisering, som vidtagits, har man försummat att ändra och till om.
Den 16 Juni 1812 197 48.
Den 15 Juni 1812.
Just. d. 7 Julii. A. G. Silverstolpe.
Måndagen d. 15 Juni kl. 11 förmiddagen sammanträdde R. H. S. Constitutions Utskotts Andra Fördelning, hvars Ledamöter, med undantag af Herr Kammarh.
Silverstolpe, sorn af sjukdom anmältes vara hindrad, och Herr Borgmästaren Nordström, samfällt voro närvarande.
Upplästes •} 1 :o LTtdrag af Ilögv.
Prest Ståndets Protocoll af d. 9 Juni 1812, innefattande Ståndets fullkomliga ogillande och afslag å R. H. S.
Utskotts sedan sista Riksdagen hvilande, d. 3 i denna månad uppläste, och nu ånyo föredragne Memorial af d. 16 Oct. 1810, angående förändring af Regeringsformens 56 §. 2 :o LTtdrag af Vällofl. Borgare Ståndets förenämde dags Protocoll, innehållande Ståndets beslut att, efter förnyad föredragning af Const.
Utskottets vid sista Riksdagen afgifne betänkande, angående sättet hvarpå Grundlagsfrågor böra uptagas och behandlas, till Utskottet återförvisa frågan med de dervid nu förefallne, och i detta Protocolls Utdrag intagne Anmärkningar. 3 :o Utdrag af Hederv.
Bonde Ståndets Protocoll af d. 9 Junii 1812, tillkännagifvande att Ståndet, vid förnyad föredragning af R. H. S. Constitutions Utskotts vid sisth Riksdag d. 16 Oct. 1810 afgifne, påföljande dag uppläste, och derifrån hvilande Memorial, angående formen och sättet för Gundlags frågors behandlande, ansett 56 § i Regeringsformen, och 44 § i Riksdags Ordningen så tillräckligen bestämma alla frågors handterande och afgörande, som höra till Utskott, att Bonde
Ståndet icke funnit skäl antaga en mera utvidgad gräns för Constitutions Utskottet, eller till dess i sådant afseende afgifne förslag lemna bifall.
Herr Doctor Wijkman förklarade sig anse de nu från 2ne Stånd meddelade anmärkningar och återremisser, och de öfriges fullkomliga ogillande af Constit.
Utskottets vid förra Riksdagen afgifne Memorial, oundvikeligen föranleda till utarbetandet af ett nytt betänkande om sättet huru förslag till förändringar i Grundlagarne hos Riks Stånden vid afgörandet böra behandlas.
1 Stycket fr. o. m. orden Upplästes: l:o etc. t. o. m. orden nu förefallne discussion. återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 440 ff. 198 Den 15 Juni 1812 Herr Assessor Arosenius.
Då Grundlagen i sådant afseende ej innehåller något stadgande, var det af så mycken större vigt att frågan om närmare bestämmande häraf blivit väckt; och ehuru Constit.
Utskottets förra project vore väl utarbetadt kunde Assessorn, i enlighet med pluralitetens beslut, ej annat än medge nödvändigheten att sammanfatta ett nytt.
Herr Öfverste Schönström trodde, att alla frågor om Grundlagarnes förändring ovillkorligen borde behandlas enligt Regeringsformens 81, 82 och 84 §§, hvilka äfven i sådant afseende ej fordrat något tillägg, om icke Constitutions Utskottets betänkande gifvit anledning till tvifvelsmål.
Riksdagen upgifvit, blifvit ansett leda till utvidgning af Const.
Utskottets rättigheter på Ståndens bekostnad, och af sådane skäl afslaget, föreslår jag, att sedan ett betänkande blifvit för andra gången återförvist, Const.
Ledamöter då måtte tillökas genom ett vist antal af hvarje Stånd valde personer, som i egenskap af nämd äga att öfverse och sammanjemka de betänkandet åtföljande för hvarje Stånd bestämda yttranden, och derefter framlägga sitt förslag till ovillkorligt antagande eller förkastande.
Med en sådan förändring af Utskottets organisation, hvarvid det är nödigt att noga utstaka vid hvilka fall denna Nämd må äga rum, och begränsa dess rättigheter att den ej må äga veto, förmodar jag att den i Grundlagarne stadgade, och i förenämde betänkande utvecklade princip, hvarigenom, med bibehållande af Ständernes rättigheter att förbättra, hufvudsakeligen åsyftas att förekomma alla omogna och för Grundlagarnes bestånd vådliga förändringar, orubbad må kunna bibehållas.
Herr Assessor Arosenius anmälte sig vara af samma tanka, och tilläde, att, sedan Const.
Utskottets förslag till någon förändring i Grundlagarne till Utskottet blifvit återremitteradt, borde det tillhöra en sådan Nämd att afgöra hvilka af de då i Riks Stånden gjorde anmärkningar böra anses innefatta nya frågor, som skola hvila till nästa Riksdag, till skillnad från dem, som med Constitutions Utskottets förslag äga sammanhang oell följaktellgen såsom lagligen beredde, utan uppehåll kunna afgjöras.
Herr Doctor Wijkman anmärkte att en hufvudprincip i nu gällande Constitution vore, att hvarje Stånd, vid frågor om ändring af dess föreskrifter, måtte äga ett veto så att om ett Stånd afslår en derom väckt motion, förfaller frågan.
Herr Assessor Arosenius — Men om alla Stånden uppge modificationer skall Coust.
Utskottet äga att sammanjemka och förena dem.
Den 15 Juni 1812 199 Herr Doctor Wijkman.
Då Herr Kammarh. Silfverstolpe, som vid sistl.
Riksdag väckt den nu förehafde fråga till afhjelpande af en brist hos den Grundlag han sjelf bidragit att stifta, och i följe häraf noggrannast öfvervägat de medel som till detta ändamåls vinnande leda, nu vore frånvarande, hemstälte Herr Doctorn om