Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Domare för att tilltala honom för fel eller brott i Ämbetet; och då berörde Kongl. Fö; k läring tillika anvisar dpn s m förmenar sig vara af Domaren i Ämbetet oförrättad, att anmäla sia klagan, antingen hos HolRätten, hvarunder Domaren lyder, eller hos JusiitiffiCanceileren, hvilka äro pligtige att dervid lemna laglig åtgärd och förhjelpa den klagande till upprättelse, samt utvägen särskildt är honom öppen , att vända sig till Riksens Ständers Justitieombudsman, som eger tillräcklig magt att upptaga enskilde Parters klagomål mot Domare och meddela det biträde, sorn till sådan talans utförande sökes och kan vara af nöden; så kan Utskottet icke snnat finna, än att all tillständig frihet sålunda är klagande Parten förvarad; och då den pröfning, hvilken HofRätten eller JustitiseCancelleren tillkommer , huruvida en emot Domare anmäld klagan är af den egenskap, att Domaren b >r ställas under tilltal, egentligen afser att urskilja om den öfverklagade Ämbetsfelag - 714 Lagutskottets Betdnkanden. tigbeten är af den beskaffenhet, att om »len bevises, ansvar derå bör följa, men icke förutsätter att alla de skäl och bevis, hvilka till klagomålets bestyrkande åberopas, skola vid dess anmälande ovillkorligen vara ait tillgå, hvaraf följer, att en klagan icke bor kunna ogillas i brist af sådane bevis, som kunna vara af den beskaffenhet, att de först undeT en formlig rättegång kunna åstadkommas; så torde hvad Anders
Danielsson i detta afseende anmärkt, af sig sjelf förfalla. , » Herr Btgge bar i anlodning af Utskottets yttrande i Betänkandet, att det icke är någon Part betaget, hvars klagan blifvit till utförande af Actor öfverlemnad, att sjelf följa målet och jemte Actor afgifva slutpåstående, anmärkt, att då en sådan rättighet icke genom någon Lag blifvit den enskildte Parten lermiad, eller Herr Bagge har sig bekant, att någon fått begagna en sådan förmån, det vore nödvändigt, att
Parters så beskaffade rättighet blefve genom allmän Föifattning kungjord.
Utskottet kan icke inse behofvet af något särskildt stadgande i detta afseende, enär det instämmer med allmän Lagprincip, att hvarje anklagare år berättigad leda i bevis sin angifvelse och denna rättighet icke eller är betagen uti mål, sorn af Publik Actor utföras; hvarförutan , efter hvad Utskottet har sig bekart, uti Actioner emot så väl Domare sorn andre Ämbetsmän, den enskilde Partén, Lag UtskottetsBctHnkatidett. yiy ten, hvars angifvelse grundlagt åtalet, alltid lemnäs tillfälle, att bada begagna ali tillgänglig bevisning och för egen del afgifva påståenden om ansvar och ersättning.
Herr Bagges förslag, att målsegande andelen i Böter, sorn Domare åd -mas, matte den enskildte Barren tillerkännas, finner Utskottet så mycket mindre anledning att tillstyrka, som denne, i händelse han genom
Domarens förvållande blifvit försatt i lidande, alltid b5r tilläggas ersättning både derföre och för hafde kostnader; och då i öfrigt den ordning vid behandlingen af klagomål emot Domare, som med den af Herr Bagge föresiagne Redaction af 4o:de puocten uti Kongl, förklaringen dtn 23 Murbi >7 åsyltas, tibom eu följd af samma förklaring vanligen af så val HofRätterne som JustiiiaeCanceileren och Justitieombudsmannen iagttages; så finner Utskottet någre ytterligare föreskrifter härutinnan icke erfordras.
Då Utskottet pä nu anf >rde och de uti Betänkandet i i frigt upptagne grunder, icke finner anledning ef de gjorde anmärkning garre, att förändra sitt förra yttrande eller att tillstyrka ett sådant lag&tadgande, som Herr Bagge föreslagit; så får med anmälan„ att Betänkandet, enligt ankomne ProtöcollsUsdrag, blifvit af Högloft, Bidderskapet och Adeln samt Högv.
PresteStsndet bifallit.
Utskottet vördsamligen öfverlemna detsamma till ytterligare pröfning.
Stockholm dea 17 Julii 1825.
46 716 LagUtskottets Betänkandeti> ‘N:o 132. f Ankom d. 29 Julii 1823* Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N.o 78, i fy äga örn Utmätte Fastigheters försäljande endast i uppslag.
Sedan Utskottet, genom förenämnde den 23 nästlidoe Maji afgifne Betäckande, ansett sig icke bösa tillstyrka upphäfvande af hvad Författningarne stadga angående nttiiätt fastighets försäljande genom tipp- och AblagJ men deremot på det detta försäljningsrätt måtte för Allmänheten göras än mera fatt* ligt, trott sig böra föreslå ett sådant stadgande: att enär vid UtmätningsAuction å fastighet, UppslagsSumman , 1 brist af flere öfverbud blifvit faststäid, AhlagsSumman bör tilläggas och sammaotagäie Summan derefter Afslagsvis utropas, tills någon bjuder Mitt, eller densamma nedgått till det förut i Uppslag fastståide beloppet; äfvensom Utskottet ansett, att i <1 et fall, då få val Gäldenär Som Borgenärer och alls de, hvil» kas rå*t kan vara i fråga, enhälligt öfverenskomms, att u'mätt fastighet endast i Uppslag må försälja», sådant då, utan hinder af hvad i allmänhet är stadgadt må vara tillåtet; så har vid föredragning af EU* tänkandet hos Höglofl.
Ridderskapet och Adelö deremot blifvit anmärkt, af Herr LtigUtskotttts Bctänkandtn. 717 Hjerta, Gustaf: att han, som till alja delar förenade sig med Herr Arvidssons, hos Utskottet, gjorde Reservation, icke kan annat än finna underligt att man fortfar med Auctionssättet i Upp- och Afslag, hvilket, då Allmänheten ännu icke sedan 174U hun* nit dermed blifva rätt bekant, blott lärer tjena att förvilla, samt att Auctionssättet endast genom Uppslag synes vara enklare och medföra samma ändamål.
Herr Ehrenborg, Casper, har yttrat, att af skälen för och emot ifrågavarande försäljningssätt, han val lika med Lagutskottet finner de förre öfvervägande; men då Utskottet i de härom nu gåilande stadganden föreslagit åt-kiliige efter Herr Ehrenborgs tanka väl beräknade modificationer, har Herr Ehrenborg trott sig böra hemställa, om icke en föreskrift i sammanhang dermed vore nödig för det fall att elne eller flere bjudare på en gång ropa Mitt; i hvilket afseende Föreslås, att i sådsmt fall Auciionen dem emelian borde i Uppslag fortsättas och högsta budet afgöra köpet; deremot utropet i Uppslag vid början af Auctionen kunde aldeles undvikas, och början genast ske med Utrop i Afslag efter någon viss fastställd grund, t, ex. att den Summa, som Utgjorde frenne gånger fastighetens uppskattade varde, först utropades och småningom minskades till någon utropade ordet JlJitt* Herr Grrfve Spens, Garl Guslaf, har med hufvudtakiigt instämmande uti Herr Ehrenborgs yttrande, ansett lämpligast, örn, då ?IS Lagutskottets BetHnkandett, ’ Auction i Uppslag alldeles undveks, första afslagssnmman finge bestämmas af Gäldenären: att Taxeringsvärdet vore en olämplig grund, men bättre passande om Gäldenären finge yttra sig då hans fatt derpå be» ror, hvaraf någon olägenhet ej ekall kun» uppstå; och Herr Friherre Cederström, Jacob, har yttrat den mening, att uppslags Summan bör bestämmas genom fritt utrop öfver hvarannan; men att samma förhållande ej bör vara med AfslagsSumman, på det sammansättningar må förekommas; samt i öfrigt lika med Herr Ehrenborg ansett föreskrift nödig, huru förhållas skall då flere på en gång ropa Mitt.
Utskottet, som, i följd af Höglofl, Ridderskapets och Adelns ÅterRemiss å Betänkandet, nu får besvara desse anmärk» ningar, anser dem icke föranleda någon ändring uti hvad
Utskottet för bibehållandet af det stadgade försåljningssättet i Upp. och Afslag redan yttrat, och för att göra detta försäljningssått för allmänheten än mera fattligt, i öfrigt föreslagit; hvarvid så mycket heldre torde få bero, som de öfriga 3:00 RiksStånden enligt ankomne ProtocollsUtdrag redan bifallit Betänkandet; men då vid Upp- och AfslagsAuctioners förrättande den händelse kan inträffa, att under utropen i Afslag, 2tne eller flere
Bjudare kunna på en gång säga Mitt, samt något allmänt stadgande, Utskottet vetterligt, icke finnes, huru i sådant fall förhållas börj sa tror Utskottet sig, enär fråga härom Lagutskottets Betänkaitdenl 719 nu blifvit väckt, böra med antagande af Herr Ehrenborgs Förslag, samt i enlighet med hvad nti 4:80 punciea af Kongl, Re* solutionen, elen 50 April 16891 särskildt blifvit i afseende på Banco Auctionér stadgadt, tillstyrka det tillagg uti det af Utskottet redan föreslagne stadgande: att, ther vid Fastighets Auction uti Upp- och Afslag hända skulle, att stine eller flere Bjudare på en gång ropa Mitt, då bör Auctionen derefter endast desse Bjudare emellan i Upp* slag fortsättas, och då blifvande högsta
Bu* det med klubbslag fastställas.
Ständers vidare pröfning vördsameligen hemställes.
Stockholm den 23 Julii 1833.
Ankom den 29 Julii 1823» Riksens”Högloft.'
Ständers Lag- saint Allmänna Besvärs- och EkonoviiUtskotts Betänkande öfver RiksdagsFullmögtigarne Carl Henricsson Bergmans och Pehr Ericssons Memorialer, angående yrkad frihet till svedjande å SkatteHemmans egor, samt begagnande af Mastetråd och Ekar, Uti särskildte till Hederv.
BondeStåndet ingifne Memorialer hafva RiksdagsFull* 72a LngUtskott etsBctånkanden. mägtigarne Carl Henricsson Bergman fran Gefleborgs Län samt Pehr Ericsson från Kronobergs
Län yrkat, den förre: att då ibland de lemningar från förflutna tidehvarfa inskränktare begrepp, som blifvit förvarade nästan öfverallt i ByggningaBalken af nu gällande
Lag, förbuden emot svedjande, samt ett fritt begagnande af Masteträd och Ekar, utgöra enstaka och skadliga stadgan, den, som utan att det hela ramlar, kunna undanrödjas, böra de genom utfärdande Författning upphäfvas.
Molionairen, sam ansett desse förbud afskafFade, genom Kongl, Förordningen den ax
Februarii 1789* niea åter upplifvade i 1805 års Skogsordning, har i afseende på inskränkningen uti rättigheten att svedja, vidare andragit, att den skall hindra odlingsföretag och stänga ut. vågarne till erhållande af sommarbete för kreaturen , samt såmedelst medföra menlig verkan för Jordbrukaren i de Skogrike Provincerne; hvaruti RiksdagsFullmägtigen Pehr Bengtsson från Hallands
Län jemväl instämt j samt den sednare eller Pehr Ericsson: att 53 §■ uti Kongl. Förordningen om Skogarne i Riket, den x Augusti 1805, hvarigenom svedjande å Sandmo samt bergagtig och stenbunden mark, utom Åker, Äng och rätte Beteshagar, i allmänhet blifvit förbudit, måtte upphäfvas, och Skattejordsegare tilläggas lika frihet till begagnande af deras utmark, som Frelsehemmans Åboer är vorden förunnad; heldst berörde stad. gande skall vara mindre lämpligt i afseende s LogUtskottets Bttånkanåen. jzi på en del orter, hvilket förhållande skall inträffa åtminstone med Sunnerbo Hårad af Kronobergs
Lån, der öppna åkerrymden äc rings, och utmarken, ehuru till största delen bestående endast af Sandmo och stenbunden jord, måste till fyllnad i åker begagnas och genom svedjande så vidt möjligt ar, göras bördig; och har RiksdagsFullmägtigen Eric Broberg från Södermanlands
Län uti detta Memorial instäradt, samt RiksdagsFullmägtigen Anders Larsson Från Elfsborgs Län dervid anmärkt, att Frelsehemmans-egare förr egt rätt, att svedja å deras egor, mea att nu mera vore sådant i allmänhet icke tillåtet.
Lag. och Ekonomiutskotten, till hvilkas gemensamma handläggning desse Memorialer blifvit remitterade, hafva vid öfvervägande af hvad deri blifvit anfördt, och granskning af de i desse ämnen ^utkomne Författningar, funnit å ena sidan, att Ridderskapet och Adelns Privilegier tillagt
Frelsehemmansegare fri dispositionsrätt öfver deras Hemmans In- och Utegor, samt att genom Kongl. Förordningen den 21 Februcrii 1789» enahanda rättighet blifvit förunnad KronoSkattehemmansegare, med undantag af de för Kronans behof tjenlige Eke* Böke- och Ma^teträd, hvarmed efter förra Författningar borde fdrfaras, och åter å den andra, att Kongl. Förordningen om Skogarne i Riket, den 1 Augusti 1805 uti 55 i allmänhet och utan afseende å Jordens natur förbudit allt svadjande å Sand - 723 ' LagUtskottets Betänkande». nio, samt hergagsig och stenbunden mark, belägen utom Åker och Äng och råtte beteshagar, vid derföre i 56 §. stadgad påföljd af Böter och grödans förlust j men Utskottens Ledamöter hafva i frågan huruvida den nu yrkade friheten till svedjande måtte jordegare medgifvas, varit af ski 1 jagtiga tankars och som vid anställd votering ölne
Stånd stannat emot Två, så få Utskotten såsom Aiternativer framställa de dervid uppkomne särskilde meningar, Forsta Alternativet♦ Jemte det Utskotten anse sistberörde stadganden oförenliga med egande rättens fordringar, och den i öfverensstämmelse dermed, genom äldre och sednare Författningar Frälse- och Skattehemmansägare försäkrade fria
Dispositionsrätt öfver sine hemman, tro
Utskotten desamma icke vara stödde på säkra och välberäknade grunder, ledande till det åsyftade ändamålet, en förbättrad Skogshushållning.
Den vinnes, efter Utskottens omdöme, icke genom inskränkning i egares rätt, att sköta och handhafva sin Jord på sätt honom ; lämpligast synes , hvaraf snarare menliga följder uppstå , enär tvång i detta som andra afseenden, qväfver omtankan och lagger band på verksamheten; men då deremot Jordegares egen fördel uppmanar, att iagttaga en hus - Lagutskottet* Betankatiden. 723 hållning, som medför verklig och varagtig nytta, och en sådan enskild vinning alltid bast befordrar det allmännas fördel, tro Ut* skotten, alt ett omtänksamt vårdande och klokt användande af Skogarne,säkrare skall vinnas genom åt Jordegare öfverlemnad fri disposition af deras egendom, och de missbruk af denna frihet, som någoD gång kunna ega rum, ett och annat hemman till skada , äro efter Utskottens omdöme af min» dre menligt inflytande för det allmänna, än det förmynderskap
Staten tillvällat sig öfver Jordegare.
Utskotten tillstyrka derföre, att Riksens Ständer måtte hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla, att med upphåfvande af den i i8o§ års Skogsordning intagne Artikel, om svedjande i allt hvad densamma kan låmpa3 å Frelse» och Skattehemmans egare, de må varda bibehållne vid den genom Kidderskapets och Adelns Privilegier samt Kongl. Förordningen dea 21 Februarii 1789 dem förunnade fria dispositionsrätt öfver deras Hemmans In- och Utegor, samt Skog och Mark,] Andra Alternativet.
Utskotten gilla, att Staten icke må tillvälla sig förmynderskap öfver dea enskilde Jordegaren; men ett förbud emöt förstörande företag i den allmänna hushållningen är helt annat, än föreskrifter om sattet huru bör hushållas.
De sednare voro visser - 724 LngUtskottets Betänkandctt, ligen olämplige om de egde rum; men det förra, eller ett generelt förbud, anse Utskotten, särdeles i frågor af denna beskaffenhet, sä mycket heldre tillhöra Lagstiftande magten att utfärda, sorn samhällets bestånd, huft/udsaklig^n hvilande på jordens bibehållna alstringsförmåga, icke kan förenas meö obegränsad frihet till svedjande, hvarigenom ej blott Skogen, men sjelfva jorden afven för efterkommande förstöres.
På desse skål, och då 33 §. i 1805 års SkogsOrdning medgifver all den rättighet till Skog och Mark, som utan våda för Landet och det allmänna, skäligen bör Jordegaren tillkomma , kunna Utskotten icke tillstyrka bifall till den för Frälse och Skattehemmansegare yrkade fria dispositionsrätt öfver deras hemmans In- och Utegor, samt Skog och Mark, utan anse Utskotten, att härutinnan bör förblifva vid hvad I805 årJ SkogsOrdning foreskrifver, Beträffande åter den ifrågastähde rättigheten till begagnande af de pä Skattehemmansegor växande Masteträd och Ekar, så enär I805 års SkogsOrdning icke annorlunda inskränkt Skattemåns disposition öfver Master och Spiror eller så kallade Storverksträd, ån att de ej må fällas utan föregången hembjudning till Kongl. Maj;t och Kronan, sorn efter öfverenskommelse med Jordegaren bör erlägga betalning för träden, om de för Kronans behof åstundas, och Jordegaren i annat fall får använda dem för egen räkning, derest de till full mognad Lagutskottett Bttånkanden, 725 kommit' så och då bibehållandet af denna Kronan, vid upplåtandet af dess Jord till Skatte, fötbehållne och genom aldre och nyare Forfattningar förvarade rättighet, är af särdeles vigt för Kronans Skeppsbyggerier3 och ett val beräknadt användande af dessa träd jemväl är af nöden, för att åt enskilde bereda tillgång på Skeppsvirke, deraf ett ökadt behof snart borde inträffa i följd af den utvidgade Communication inom Landet, som, genom löretagne
Canalanläggningar nu är nära att vinna fullbordan, hafva Utskotten ansett sig icke böra tillstyrka underdånig hemställan, om ändring uti hvad i detta ämne på förberörde sätt är vordet stadgadt} och vilja Utskotten särskildt meddela yttranden angående vården och dispositionen af Ekeskogen, i sammanhang med de flere Motioner i detta ämne, som till Utskotten blifvit remitterade; hvilket allt till Riksens Hö&lofl. Ståcders vidare pröf. ring vördsamligen hemsiälles; hvarvid Utskotten slutligen få anmäla, att RiksdagsFullmägtigen Bergmans Memorial, jemväl varit till Höglofl.
StatsUtskottet remitteradt; men att bemäldte Utskott, af de skäl bilagde ProtocollsUtdrag upptager, ansett sig icke böra uti Utskottens nu afgifna yttrande deltaga.
Stockholm den 23 Julii 1823. 726 Lagö t skott et i Betankmden.
Stånders Statsutskott vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den % i Junii 1823. S. D. Genom Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Höglofl.
Ständers Lagsamt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskott den 10 sistl.
Maji, hade StatsUtr skottet erhållit del af hvad som hos bemäldte Utskott förekommit vid gemensam pröfning af de vid innevarande Riksdag väck» te frågor, om upphåfvande af f irbudet emot svedjande å sandmo samt bergagtig och , stenbunden Mark, äfvensom angående hemmansegares fria dispositionsrätt öfver Ekar och Masteträd.
Men 6om StatsUtskottet vid uppläsandet af detta ProtocollsUtdFag, inhemtade, att frågan, endast i hvad den angeck nämnde dispositions-rätt, kunde anses tillhöra detta Utskotts pröfning, hvarom åter, efter FrotocollsUtdragets föranledande, särskildt utlåtande framdeles komma att af Ekonomiutskottet meddelas, till följe af de flere i detta ämne väckte motioner j så ansåg StatsUtskottet sig, vid sådant förhållande, nu icke hafva någotfatt.i detta ämne yttra; utan skulle handlingarne med förbemäldte
Utskott vänligen åter commun!» ceras.
Ex Protocollo, W. Karström» Vidimeras Joli, Jac» Kleman.
Lagutskottets Betänhmdén, 727 N:o 134.
_ Ankom d. 7 Augusti 1823.'
Vt leif ande i "anledning af Ät er-remiss af Utskottets Betänkande N:o 4$» öfver Herr Grefve Joh.
Henning Gyllenborgs Memorial, innefattande åtskillige före slagne Lagförändringar till minskande af kostnader och besvär för Rättsökande vid Rättegångars utförande.
Vid föredragning hos Höglofl. Ridder? skåpet och Adeln af LagUtskottets ifrågavarande , under den 10 sisth April afgifne, Betänkande, hafva anmärkningar deremot blifvit gjorde af Herr Grefve Joh. Henning Gyllenborg, i anledning hvaraf Betänkandet blifvit till Utskottet återremitteradt.
Desse anmärkningar h vafva till föremål att visa, att Utskottet, efter Herr Grefvens förmenande, så stympadt upptagit Motionens ämnen och Motiver, att deraf icke kan hämtas fullständig upplysning, om dess beskaffenhet och åsyftande.
Då Herr Grefven framställt föremålet ffir dess Motion vara beredande äf enhets principer vid alla högre och lägre Ämbets
Verkt i förening med trygghet får rättsökande till bevarande af Fatalier, och rådrum att hinna få kännedom om en Dom eller Utslag j innan de voro för* pligtade att deri söka ändrings att delfåen - 7^8S 4 LagUtskottets BetHnkanden, det af Dom ellez Utslag i stallet för /inslag skulle, genom ett allmänt stadgande ^ blifva tiden ihan hvilken Fatalier borde beräknas j samt att således då delfåendet bestämmer
Fat alie tiden hos Landshöfdingen och Hammar Colle ginm, det ock måtte lå bestämma Fatdlietiden i Under Rätt erne och HojRätten j hade Herr Grefven förmodat, att Utskottet skulle derom gjort en framställning, och de>öfver meddelat ett Motiveradt yttrande» hvarföre icke samma Fatalie*beräkning vöre lämplig i Rättsfrågor i lika Instantier i Administrativ väg, sorn i den Judiciela eller vid Domstolarne.
Herr Grefven anmärker vidare; att dess Motioner dels äro i vissa afseenden obesvarade, dela en annan tydning deiåt gifven, än med ordalydelsen synes vara förenlig: att Utskottets hänvisning till ilCap. 1$ Rättegångs* Balken icke besvaiar yrkandet, att kärande Part kunde vid UnderDomstol saklöst vara frånvarande under rättegångens loppj att Utskottet gått alldeles förbi yrkandet, i afseende på föreskrifven inställelse vid vitén i 27 Cap. t och 2 §.
RättegångsBalken, samt icke besvarat Kerr Giefvens hufvudsakliga y rkande, att delfående men icke anslag skulle blifva grund för Fat alte beräkningen till ändrings sökande i HofRätts
Dom och Utslag; men deremot ansett, att Herr Grefven yrket upphörande af RevisionsSkillingen, hvarom likväl uti motionen icke bestämdt blifvit yttradt; och då det syntes ligga i öppen dag, att man icke kan tvin» LiigUtskottets Betånkanden, ’ 729 ga en i KammarCollegium vinnande Parl, att meddela den tappande bevis öfver tiden då han af Utslaget del fått, skulle det äfven ligga i 6akens natur, att man icke lagligen kan fordra en omöjlighet, hvilket uti Motionen närmare är utveckladt, utan atl deremot föreskrifvas vinnande Parten åliggandet, att för sin egen säkerhet meddela ett sådant bevig, eller en i officiel viig med-- delad påskrift å Utslaget, hvilken dag tappande Paiten tili Fatalieberåkniug deraf del erhållit.
Utskottet tror sig i anledning häraf höta erinra» att ehuru vid anförandet i Betänkandet af innehållet af Herr Grefve Gyllenborgs Motion, Utskottet till undvikande af vidlyftighet icke upptagit alla de af Herr Grefven för dess yrkanden framställde Motiver, likväl ej mindre det hufvudsakiiga syftemål med Motionen, som Herr Grefven Uti anmärkniogame ytterligare Upprepat, deruti tydligen blifvit anfördt, än äfven yrkandet att delfående men icke anslag',-orde blifva grunden för Fatalieberäkning till ändrings sökande så väl i UnderRätternes , sorn HofRätts
Dom och Utslag, blifvit upptaget och besvaradt, enär Betänkandet tydeligen innefattar afslag till en sådan förändring uii den vid UnderDomstolarné nu gällande Rättegång-Ordning , jemte skälen dertill, och i afseende på HofRatterne hänvisar till det särskildta Betänkande Utskottet afgiiYit, i frågan om RevisionsSkiilingS "3o LaglJtskottets Betänkandetii afsksiFande och förändrad »id till missnöjeä anmälande emot HofRätts
Utskottet, som medgifver, att Motio» nen icke innefattar något så bestämdt yrkande, angående RevisionsSkiilingens upphörande, som Ueciten till Utskottets Betänkande Föranleder, ehuru af Herr Grefven» framställning, att vid Besvärs anförande öf“ Ver HafRätternes Utslag, ej mindre beräkningen af fatalietid, än de klaganden i öfrigt åliggande förbindelser borde ställas i likhet med hvad vid Besvärs anförande öfver KammarCollegi Utslag är gällande, Utskottet trott sig kunna härleda en sådan slutföljd, anser sig dermed af Motionen icke hafva egt anledning ingå uti pröfning, huruvida en kärande Part må vid Under» Domstolarne saklöst vara frånvarande under Rättegångens lopp, heldst motionen endast åsyftat befrielse för svarande Parten från inställelse vid Domstol personligen, eller genom Fullmägtig, sedan vid lörsta uppropet stämning jemte skriftligt eller muntligt yttrande, till besvarande deraf, blifvit afgifven; och då i sammanhang med hvad Herr Grefven anfört angående olämpligheten af nu gällande Fatalietid för missnöjes anmälande emot HofRåtts Utslag eller Dom, Herr Grefven endast i förbigående anmärkt, att till sådane mindre nödige anslag skulle kunna hånföras, föreskrifterna vid vitén för svarande Parter, i 27 Cap. 1 och 2 §. §, RättegångsBaiken, utan att någon ändring uti Lagutskottet* Rettinkanden, 73l uti detta Lagrum blifvit yrkad, har Utskottet ej eller bordt uti en sådan pröfning ingå.
I frågan åter om ändring uti den Hagander öiver KammarCollegii Utslag åliggande skyldighet» sit vid Besväret foga Bevis om dagen då de af Utslaget erhållit del, får Utskottet åberopa dess afgifae Betänkande, och, sedan Anmärkningarna sålunda blifvit besvarade, sluteiigen tillkännagifva, atl Betänkandet, enligt ankomne ProtocoilsUtdtag, ledan blifvit af de Sine öfrige Respective RiksStänden bifallit.
Stockholm den 25 julik iö*3- N:o 135.
Ankom d. 7 Augusti 1823.
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 31, angående yrkad rättighet ,för Sy sköne harn, samt med hvarannan på sidan i svågerlag varande personer , att ingå ågtcnskap, utan att be höj va söka Konn?: gens tillstånd.
Lagutskottet.1» berörde, under den 14 nasti.