Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om ocksä de Nespectioc Ständen skulle uti en framtid gilla en fädan förökning af hittills uteslutne Ledamöter, om desse skulle finna sig nöjde dermed, sä äterstär ändock alltid den frägan: äro Representationens brister dermed afhulpne? skulle Constitutions-Utskottet igenom en sädan sammanslickning af nytt och gammalt hafwa föreslagit en »verkligen gagnande och emot ändamälet swarande förändring?
Dä Constitntions-Utskottet nu till Riksens Ständers och Allmänhetens granskning sär öfwcrlenina bedömandet af den uppgifna utwagens wärde, fär det endast för egen del tillägga, att de fleste dep Ledamöter icke ansett den wäckta frägan om en Representations-förändring dermed tillräckligen beswarad, eller det dem af Nespectioc Riks-Ständen uppdragne äliggande derigenom uppfyldt, och att de icke heller ansett sig kunna förmoda, att närwarande Representations hnfwudsakligaste och betydligaste brister sknlle, genom ett sädant blott stillande medel, ivara afhulpne.
Om, enligt en redan länge känd uppgift, det är en sållning, att dä Lagen bör wara ett urtrock af allmän wilja öfwer ett gemensamt föremal, är en Corps' wilja såsom sädan, lika litet som den enskilda mellin'skans, den sorn i ett dylikt fall bör 494 Expeditioner till Riks-StLnden. komma i fraga, lärer man också medgifwa, att den Lagstiftande Maatens nnwarande fördelning i fyra Stand, med särskilda Corporations-rättigheter och deruppå grundade anspråk, dä den i manga fall förorsakar brist pä tillräcklig upplysning tvid ärendcrncs afgörande, synes egentligen wara gjord blott för bewakaudet och bibehållandet af särskilda interesse», och att den således sä mycket som möjligt tyckes aflägsna den förening till gemensamt nyttiga äudamäl, som bör wara afsigten med all god Lagstiftning.
Utskottet har också funnit denna Theori af erfarenheten bekräftad, och har således ej kunnat undgä att erkänna, att uti Ständs-fördelningen lag större delen af anledniugarne till det missförstånd, det uppehåll och den oordning i ärendernes gäng, ändtiigen till de Ständs-twister, som sä ofta söndrat Nationen, skakat Samhälls-ordniugens grundwalar och kullstörtat Stats-Författningen.
Utskottets pluralite har i stöd af dessa anledningar ansett
Ständs-fördelningen såsom det hufwndsakliga felet i ivar Representation, och har derföre till en början, ivid frägan om de orepresenterades anspråk, ansett sig böra alldeles åsidosätta den om ett Femte Ständ.
Dä intercficn redan äro skiljaktigc, lära ej vlägcnhetcrnc deraf afhjelpas igenom deras förökande medelst en ny Corporation, och om man derigenom trodde sig hafwa förekommit händelsen af paria vota Ständen emellan, skulle man mahända snart nog finna, att den anstalt man widtagit för att befordra ärendernes gäng, snarare torde hindra deras afgörande.
— Täflan att wara det sista att besluta för att tillägga sig anseendet att hafwa afgjort saken, skulle, fruktanswärdt nog, Llifwa en ny anledning till uppchäll och missnöjen Standell emellan.
Det är för öfrigt aldrig igenom Memorial N:o 36.
495 hjulens mängd uti ett redan inwcckladt konsiwerk, svin man förbättrar desi gäng, det är igenom bestämdheten och kraften af deras werkan, igenom borttagandet af alla onödiga bisaker, som det kan fä den styrka som är enlig med dep sammansättning och med dch ändamäl.
Det är pä deha anledningar och med betraktande af sä wal
Theoriens som erfarenhetens anwisningar sou, Constitutions-Utskottct ansett frägan om en Representations-föräudring böra afhandlas i hela desi omfattning, och förslaget dertill böra byggas, icke pä sädana jemkningar som blott skulle göra det til! ett lappwerk, men pä grunder utaf allmän rätt i förening med allmän säkerhet.
— Sädana äro Åtminstone de wilker som Utskottet anser oumgängeliga för des; duglighet; sädane de önskningar Utskottet hyser wid förslagets en gäng inträffande werkställighct.
Men dä Utskottet betragtar widdén och beskaffenheten af detza fordringar, kan det ä andra sidan icke undgå att bäfwa för omfattningen af det kall som är detsamma uppdraget, icke undgä att erkänna otillräckligheten af sin egen förmäga, otillräckligheten af de hjelpmedel som warit att tillgä, i jemförelse ined dem som wid utförandet af ett sädant wärf warit af nöden.
Företaget, att efter theoretiska grunder uppgöra Förslaget till en Represeutations-förändring, mäste nödwändigt bero utaf twänne huswudafseendeu, det ena uppä rättwisans, det andra uppå klokhetens och försigtighetenö föreskrifter.
Det är blott i det förra afscendet sorn nägra allmänt gällande, ehuru icke mängtaliga, grundsatser torde kunna uppgifwas.
Det är i det sednare som erfarenheten mäste rädfrägas, som sa oändligt mycket beror af locala förhällandcn, af Nationens lynne och af de sinnens ställning bland hwilka förändringen mäste göras.
496 Expeditioner till Riks-StLuden
I sölje af de si a sednare omständigheter anser sig Utskottet tillräckligen ursäktadt, oin det förbigår en mängd detailer, om desi framställning mera kommer att hafwa till föremal, att uppgiswa de allmänna fordringarne för en National-Nepresentations fullkomlighet, än de omständigheter som komma L fräga tvid werkställigheten.
Om Lagstiftningens föremal är att uttrycka Nationens allmänna wilja öfwer Allmänna Författningar, mäste också National-Neprescntationen i samma man wara fullkomlig som den närmare förenar alla enskilda intercsien till gemensamt nyttiga ändamål.
Pä detta sätt blifwa äfwcn de rätts-wilkor iakttagne, som ligga till grund för Medborgares deltagande uti walet till Nationens befnllmägtigade.
Dä hwar och en, son, igenom sin förmögenhet eller sin näring kan anses hafwa tillräckligt interesse uti Samhälls-Contraetets bibchällande för att wilja Statens beställd, blir berättigad att deltaga i walet till NationenS Ombud, blifwa pä en gäng alla rättmätiga anspråk och Nationens talrikaste och wigtigasie interesse!, igenom en sädan walrättighets utöfning förenade.
Det sörsta wilkoret wid en Representationsförändring skulle således wara:
"Att alla Swensta "Medborgare, utan ätskillnad af Ständ, yrken eller "lefnadssätt, skulle wara berättigade att deltaga i "walet af Nationens befnllmägtigade för wärdén "af desi Lagstiftning; att ntöfningcn as denna »valrättighet skulle endast bero as egcnskaperne af bofast, oberoende och fullmyndig, som anses erforderliga för Samhället, till borgen för bruket "af en sadan rättighet".
Men lika lätt som Constitntions-Utskottet funnit, att gilla och antaga denna allmänna rätts - Memorial N:o 36.
497 princip, lika mänga swärigheter har det träffar wid Lagstiftande Corpsens ytterligare daning och bestämmandet af dest sammansättning och förhällanden.
Utskottet har icke kunnat undgå att finna, att annat är walrättigheten, annat sättet att wälsa och annat återigen wilkoren för att kunna komma under omröstning; att hwar och en af defia omständigheter fordrar en särskild undersökning, ett särskildt bestämmande, efter de olika grunder man antager för den Lagstiftande Corpsens sammansättning och werkningssätt.
Dä Utskottet besinnat, att ' har uppkom frägan om den garantie.
Samhället ägde rätt att fordra af dem, ät hwilka det wigtiga wärf att wara deh Lagstiftare skulle uppdragas, att denna garantie kunde och borde blifwa twäfaldig, sä wäl igenom den Lagstiftande Corpsens beständsdelar, som deras fördelning och werkningsförmäga, har Utskottet äfwen mäst medgifwa, att här inträffade den punct der icke blotta Rättsgrunder ensamt kunde följas, der det nogare bestämmandet berodde af erfarenhetens och klohetens anwisningar.
Det är wid betragtandet af den mängd frägor som detta ämne förutsätter, af de mängfaldiga undersökningar det erfordrar, af företrädets beroende as locala förhällanden och omständigheter, som Constitutions-Utskottet med häpnad insett hela widdén af sitt Åliggande, med mihtrocnde till egna iustgter slädnät i den öfwcrtygelse, att endast allmänna grunder för wiha hufwudfrägor, endast anledningar till ett jcmnförligt bedömande af olika mera detaillerade Förslag, skulle blifwa det som af CoustitutionsUtskottet borde och kunde för det närwarande uppgifwet.
Utskottet har funnit, att annat är sjelfwa Förslagets rigtighet, annat dest antaglighet wid tillämpningen; att det förra beror uppä dest öf 32 - 498 Expeditioner till Riks-Ständen. werensstämmelse med hwad som bör utgöra en Lagstiftnings hufwudföremäl, att det sednare beror uppå mer eller mindre stadgade ivanors helgd och allmänna omdömets derefter antagna rigtning, wid den tid dä ett sadant Förslag stall införas.
Utskottet, som funnit att till grund för det förra borde föregä en undersökning af wilkoren för Samhälls-Contractet, ett betragtande af ämnet endast rinder allmänna synpuneter ester tideböckernas och Stats-Lärans förenade och jcmnförda uppgifter och anmksningar, har återigen i anseende till de sednare tagit för afgjordt, att deras bestämmande berodde helt och hållet af locala förhållanden och af tänkesätten den tid dä werkställigheten skulle börjas; att säledes plöjningen deraf borde öfmerlemnas ät allmänna upplysningen, och fastställandet ät det derefter stadgade allmänna omdömet.
— Med iakttagande af denna ätskillnad och med blott ett flygtigt berörande af de ämnen, som närmare höra till eller bero utaf tillämpningen, sär Utskottet till uppfyllande af det Åliggande, som blifwit detsamma af Niksens Ständer uppdraget, härmedelst förklara, att det endast tror sig kunna framlägga och ingä uti undersökning utaf de hufwudsakligaste frågor, som tvid en National-Nepresentations sammansättning böra komma under pröfning, och som i allmänhet kunna utgöra tvilkorcn för densamma.
Ibland dcpa blifwa wicherligcn de frägor four först mäste utredas och bestämmas: hwilka är o en National-NepresentationS hnfwudändamäl, hwilka äro kännetecknen att dest jmnmansättning och werkningsförmäga stä i enlighet dermed?
Nedan här framföre har Constitutions-Utstottet tillkännagifwit, att det ansäg Lagstiftningens ändamal wara, att uttrycka Samhällets allmänna wilja öfwer allmänna förcmäl och allmänna behof, att Memorial N:o 36.
499 följaktligen Representationens fullkomlighet hmilar derpå, att sä mycket som möjligt förena alla enskilda interepen till gemensamt nyttiga ändamål.
För att ännu närmare bestämma detta, anser Utskottet sig böra tillägga, att Lagstiftande Magtens »verkningskrets icke får endast inskränkas till den bjudande ätgärd fom ingär uti Lagens förestående och beslutande, men ästven att Lagstiftande Corpsen mäste äga en atcrhällande kraft, för att bctvara Nationens rätt igenom bibehållande af de gjorda Lagars helgd.
Det är säsom tolk af allmänna »viljan som Lagstiftande Corpsen bör föreslå och bestämma de allmänna milkoren för SamhällsContractet och enskildes förbindelser; det är säsom föreställande en del af Samhälls-Magtcn, som samma Corps bör kunna hindra att de, ät hwilka »verkställigheten af Lagens bud och »vardén af Samhällets allmänna ärender äro uppdragne, icke östverträda gränsornc af sin besättning och sätta sin »vilja i stället för Lagens bud.
Huru desta ändamål skola »vinnas, anser Utskottet mycket bero uppä den Lagstiftande Corpsens sammansättning, mycket uppå de densamma tillagdt rättigheter.
Intetdera är i något af desta afseenden likgiltigt, men för det sörsta af desta ändamål torde likwäl beskaffenheten af dest sammansättning »vara utaf mera inflytande, för det sednare torde det mera ankomma uppå de densamma tillagde rättigheter.
Genom de i »vär Grundlag innefattade stadgande», sä i afseende pä beskattning fom Embetsmäns anstvarighct, kan Utskottet ej annat än anse den Lagstiftande Magtens rättigheter pä en gang sa bcwarade och sä afmätta, att Utskottet för ändamäletö »vinnande icke har annan önskan öfrig, än att de alltid mätte bibehällas, aldrig mistbrukas.
Men för »vcrkliggörandc af denna önsta»», lära 500 Expeditioner till Riks-Ständeii. alla Fäderneslandets wänner lika nied Utskottet erkänna, att mycket beror pä en förbättrad Representation, att beskaffenheten af dest sammansättning, deh fördelning och bestämmandet af den Lagstiftande Corpsens werkningssätt blir af yttersta wigt.
Sedan man utsträckt walrättigheten, enligt hwad här framföre är föreslaget, till alla Medborgare som kunna med något skäl anses berättigade att rösta öfwer Statens allmänna interesse, äterstä ännu att bcswara fragorne, huru denna rättighet skall utöfwas, hwilka böra blifwa wilko ren för att kunna wälsas?
Da antalet af de wäljande relatift till dem som skola wälsas, blir oändligt talrikare, och da Samhällets allmänna wäl fordrar, att de waldes egenskaper och upplysning matte, sa midt möjligheten medgifwer, rättas efter de ärenders wigt och omfattning, som de skola behandla och afgöra, blir det också en följd deraf, att förtroendets grader kunna delas, att den befattning att utse dem, hwilka i Nationens namn skola bliswa dess Lagstiftare, lika wäl som denna sednare kan ät missa dertill särskildt befullmägtigade Ombud uppdragas.
Detta instämmer sä mycket mera med Nationens fördel som det är för dess säkerhet en hufwudgrundsats, att massans activite bör undmi kas, att derföre
Nationens sammankallande i stora folksamlingar bör sa sällan som möjligt päkallas.
Dä Utskottet erkänt rigtigheten och wigten af denna grundsats, har det tillika funnit, att det borde blifwa ett mindre antal personers lott ibland de wäljande, att bestämma walet af Nationens bcsullmägtigade, eller att utse dem som kunna komma under omröstning.
Allmännast har, sä wäl inom Utskottet som i alla skrifter öfwer dessa ämnen, det blifwit föreslaget.
Memorial N:° 36.
501 att genom dertill utsedde Electorer täta förrätta detta tvål, och det är ömkligt att ett sädant walsätt har företrädet af en redan känd och pä flera ställen antagen method.
Utskottet, som också finner densamma förena Lade lätthet wid utöfningcn och den fördel att afgäende Fullmägtige alltid nied sä mycket mindre omwäg kunde, under en tvist tidrymd, genom de walde Electorer ersättas, har också intet att inwända emot Förslagets lämplighet.
Men da Utskottet nu mindre har till föremål att bestämma hwad som egentligen kan blifwa brukbart, än att uppgifwa till nogarc pröfning de åtskilliga omständigheter som kunna komma i fräga, tror Utskottet sig tillika böra nämna den af en bland dest Ledamöter uppgifne utwäg, att, genom wista Förslagslistors uppsättande, förekomma de märkligaste niihtag wid walen, utan att derföre aflägsna de wäljande ifrän en dircct ätgärd wid walet as sina Ombud.
Hos eu Nation, som hittills till större delen directe walt sina befullmägtigade, torde det wara af nägot warde, att, fä mycket som möjligt, bibehälla en närmare relation emellan de wäljande och den walde, och det torde derföre böra lemnäs ät allmänna omdömet, att en gäng i en framtid bestämma, hwilketdcra wälfället bör äga företrädet, antingen det igenom Electorer, eller det igenom Förslagslistors uppsättande till de wäljandcs efterrättelse.
Till det sednare skulle dä fordras, att närmare bestämma deras qualificationer, som skutte uppsätta sädane Förslagslistor, antingen detta uppdrag skulle bero af en wist grad förmögenhet eller förtroende.
Swärigheten torde wara, att utröna detta sednare utan en särskild till detta ändamäl anställd walsörrättuing, och att fördubbla dcsta wore äter att fela emot den här framföre stadgade princip, att sä rnycket som möjligt undwika stora folksamlingars 502 Expeditioner lill Riks-SiLnden. »stare päkallande.
— Lättast blir utan twifwel, att täta förmögenheten tillika med tvista tjenstebefattniilgar tjena till grund för bestämmandet as dem som skulle uppgöra Förslagslistorne; men frägan more, huruwida detta blestve för Allmänheten lika tillfredsställande.
Det är först efter ett noga öfwerwägandc af dcsta swärighcter som nian bör stima, om icke »valsättet igenom Electorcr torde böra äga företrädet.
Efter »valsättet kommer närmast frägan vin »vilkoren för att kunna »väljas; men denna beror äter af flera andra och först, hurmvida ibland National-Reprcsentationen bör göras afseende pä fordna Corporationsrättighetcr, huruwida en del af Nationens befullmägtigade böra »vara sjelfkallade eller ej?
Dä Utskottet förmodat afsigtcn »vara, att läta Nationens Lagstiftare sä mycket som möjligt föreställa och bewaka Nationens allmänna, icke enskilda Corporationers, interesten, har Utskottet icke heller kunnat förmoda, att »valen skulle grundas nppä uträkningar om dcsta sednares förhållanden.
Utskottet har twärtom förmodat, att, dä ingen »vore ntesluien som hittills ägt, elier numera kunde anses wara berättigad till »valrättighetens utöfning, borde icke heller nägot förbehåll i anseende till någon wist Corporation kunna äga rum.
Der enda undantag.
Utskottet härwid trott kunna göras, har warit i afseende pä jordbrukandc hemmansagare, säsom utgörande den talrikaste delen af Nationen.
— Frägan för dem kunde icke blifiva, att uteslutas ifrän »valen, men de böra derjemte försäkras vin, att icke förlora sin rätt att »väljas; och det borde derföre stadgas, att alltid, i ett tvistt försättande till de öfrige Nationens Ombud, en Bonde eller Jordbrukande hemmansägare skulle »väljas.
Men dä föröfrigt all fräga om Corporationsstillnaders bibehäl - Memorial N-o 86. 503 lande ivid walen, i Utskottets tanka, bör uteslutas, har deremot det för Utskottet warit bade swärare och betänkligare att stadga sin opinion i anseende till den andra frägan, om de sjelfkallade Ledamöter.
Den torde hufwudsakligen bero uppå den rigtning, man anser sig k,inna och wilja gifwa den Lagstiftande Corpsens åtskilliga sördclningar, och uppå sättet att bestämma deras olika rättigheter och wcrkningssätt.
Dä i afseende härpå Utskottet förbehåller sig att längre fram närmare sä nppgifwa sina tankar, torde i förbigående endast böra anmärkas, att da a ena sidan födselns rättigheter wid deltagandet i Lagstiftningen synes gifwa allt för mycket ät slumpen, lemnäs Återigen igenom blott wal allt för mycket at ögonblickets intryck och föränderliga omständigheters inflytelse.
För den stadga och jemnhet i grundsatser, som äswen wid Lagstiftningen är ett Samhällets werkliga behof, äfwensom för den sjelfständighet som hos Lagstiftaren bör gifwas, ej blott i anseende till de Styrandes, men äswen i anseende till mängdens ofta obilliga eller mihräknadc pästäcnden, synes ett lika oberoende ä ömse sidor wara af wigt och förtjena en nogare granskning.
Emedlertid gifwes ett annat i alla Samhällen stadigtvarande, ehuru i mer eller mindre grad märkbart intcrehc, som derföre wid walrättighetens utöfning och bestämmandet af wilkoren för att kunna wäljas mäste komma under öswerwägande.
Det är förmögenhetens och äganderättens, som tyckes fordra, att i samma man man erlägger mera i skatt till Staten, i samma män böra rättigheternc till walet af Des; Lagstiftare ökas, och den som lagligen förwärfwat sin egendom derigenom njuta säkerhet, att ej deh egendom mätte honom orättwist beröfwas.
Warnande efterdöme» hafwa bort hos alla Nationer genom sednare tiders händelser djupt intrycka wigten af 604 Expeditioner till Riks-Ttänden. äganderättens helgd, och alla tiders erfarenhet, sä wäl som sakernas nödwändiga förhållande, bewisar, att ingen Nation dessförutan kunnat uppstiga till wälmagt och ära.
Det är säledes ej blott för enskildas, men för Samhällets allmänna wäl svin deltagandet i Statens Lagstiftning mäste till en wiss grad rättas efter deltagandet i Statens allmänna bördor; det är pä dessa grunder som rösträttigheten och rättigheten att kunna komma under omröstning böra uträknas ej blott efter Folkmängden, men efter den afgift hwar och en erlägger för Samhällets beständ.
Det är pä sädant sätt som de twänne grunder uppkomma som böra iakttagas wid röstberäkningen, nemligen:
Folkmängd och Bewillning.
Dä denna sednare närmare uttrycker förmögenhetens förhällanden och dessutom är lättare att beräkna, torde det böra blifwa denna som wid beskattningsbcräkningen endast bör komma i fräga.
Dä wid all omröstning i det förra afseendet röstberäkningen skulle ske efter jord, men minimum och maximum deraf endast utgöra en röst, ester hwar och ens personal?, och hwar och en »besuten mans rösträttighet wara Lewarad, sä snart han erlade skatt i jemnförelse till ett fjcrdedels eller ett halft hemman, men antalet af Representanter uträknas i förhällande till Mantalskrisne personer, sä wore äfwen hwar och ens enskilda rätt derigenom iakttagen.
Men för rättigheten att rösta i afseende pä den andra beräkningsgrunden skulle erfordras en wiss Bewillningsafgift; sä att walrättigheten icke skulle sträckas ntöfwer en utsatt gräns, äfwensom antalet af Representanter skulle uträknas blott efter ett wisst förhållande till Bewillningssumman.
Bestämmandet af sä wäl det ena smn andra af dessa wilkor lär wäl komma att bero af warande omständigheter, dä förändringen skulle göras, och af det Memorial N:o 36. större eller mindre antal sädanc Representanter som nian wille hafwa uti den Lagstiftande Corpsen.
Endast förslagswis torde böra nämnas, att Utskottet fästat uppmärksamhet wid det uti en tryckt skrift uppgifne förhållande as En Fullmägtig för 10,000 personers Folkmängd och En för 10,000 N:drs Bcwillning.
Ka» hända torde denna sednare proportion i män utaf Bcwillniugcn böra ökas, sa att, da Bewillningcn, sedan denna uträkning war gjord, är fördubblad, skulle det också blifwa för 20,000 i stället för 10,000 N:drs Bcwillning som En Fullmägtig skulle skickas; kan hända more det också i detta afseende säkrast, att för denna Clas Representanter endast fastställa ett wist antal i förhällande till de öfriga, och läta beräkningen derefter rättas, i man af Bewilluiugens förändringar.
— Det är först sedan grunderne för röstberäkningen wore således närmare stadgade, som man kan blifwa i ständ att utstaka sjelfwa wilkoreu för dem som skola kunna wäljas.
Oändligt mycket har i detta ämne blifwit ömsom föreslaget och förkastadt.
Man har allmänt ansett Samhället böra äga en garantie genom sina Fullmägtiges enskilda interesse» för deras wärd om det allmännas; men man har alltid slädnät i owifzheter, dä det kom an pä att fastställa det sätt, pä hwilkct denna garantie skulle sökas, eller den grad af förmögenhet, som dertill skulle erfordras, och man har ömsom fordrat den af de walde, ömsom af de wäljande.
-Farhägau att blottställa Samhället för skalningar eller att utesluta förtjensteu har likwäl merendels gjort denna garantie otillräcklig eller wädlig.
Kan hända torde den redan, genom de föreslagne twänne olika röstberäkningsgrundcrne, till en stor del wara wunnen, och kan hända torde derigenom äfwen de stridiga pästäenderne pä det sätt kunna förenas, att inga wilkor behöfde utsättas för 506 Expeditioner till Riks-StLiiden. dem som skulle mäljas efter Bemillnings-beräkningcn, mcu att för deiil som skulle mäkjas i grund af Folkmängden borde cir »vis förmögenhet i ford eller motsmarande behållen näringsinkomst blifma ett onmgängeligt milkor.
Den garantie, Sainhället har att söka och att fordra af sina Lagstiftare, beror likmäl ej allenast pä huru de blifmit malde, mcu kan hända ännu mera pä den Lagstiftande Corpsens merkningssätt, i följe af des fördelning och rättigheter.
Da äterkommer man först till sragan augäcude de omtalte sjelfkallade Ledamöter säsvm en del afNeprcsentationcn.
Det har misscrligen icke kuunat Mara Utskottet obekant att i det laud, der det representativa regeringssättet hittills hast det längsta beställd och wisat de lyckligaste följder, är Lagstiftande Corpsens fördelning grundad pä en genom födseln och Embetsrättigheten uppkommen olikhet i Representation, och Utskottet har deruti igenkänt anledningen till ett nära dylikt förslag, som af en des förre Ledamot, Herr Bcrgs-Rädet Stockenström, blifmit nppgifmet.
Vien dä Utskottet erkänner migten af de skäl, som Englands efterdöme ger ät ett sädant Representationssätt, får det likmäl tillika anmärka, att derwarande Lagstiftande Corps' sammansättning blifmit danad, icke efter thcoretiska grunder, men efter ett uråldrigt Representationssätt, som hittills aldrig i opinionen förlorat sitt anseende, som omständighetcrne och erfarenheten, mera i förhållande till Nationens rättigheter än sjelfma Neprescntatiynsgrunderne, småningom förbättrat.