Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att Rikets Ständer genom ett direkt anslag understödde ifrågavarande företag, skulle detsamma, enligt motionärens förmenande, icke kunna utföras, emedan, oaktadt den värma, hvarmed den tillernade jernvägs-anläggningen blifvit omfattad, det icke lyckats att genom aktie-teckning sammanbringa den tredjedel af kostnads-summan, som erfordrades, under förutsättning, att öfriga två tredjedelarne lemnades endast såsom lån af staten.
Att bristen å erforderliga kommunikatioris-anstalter utgör ett af de väsendtligaste hindren för handelns och uäringarnes förkofran inom fäderneslandet, hållänge varit insedt och allmänt erkändt.
Afhjelpande af denna brist har ock utgjort föremål för Konungs och Ständers gemensamma omsorg.
1 sådant hänseende förbundo sig
Rikets sednast församlade Stunder, att, under vissa vilkor, vidkännas under en längre följd af år en betydlig årlig utgift för anläggningen af en projekterad jernbana emellan Örebro och Hults lastageplats.
Rikets Ständer erkände med detsamma viglen och behofvet af jernvägars anläggande inom fäderneslandet, och anförde, bland annat, såsom skäl för den sistnämndes understödjande med allmänna medel, att densamma skulle hafva sin sträckning dels genom dels i grannskapet af (lere af rikets bergslager samt sålunda lätta afsättningen af ortens högst betydliga jerntillverkning.
Merberörde jernvägs-anlägguing har likväl ännu ej blifvit satt i verket, hvaremellertid det behof af nya kommunikations-medel för bergslagsorternes tunga och svår-transporterade effekter, som genom densamma åsyftades att åtminstone lill någon del afhjelpas, ännu är oupplyldt och med hvarje dag gör sig mer och mer känbart.
Om å en sida det icke lärer kunna bestridas, att en jernväg emellan Nora och Örebro kommer att i första hand främja ortens Stals-UtskoUels Utlåtande, M 164. 5 intressen, torde väl å en annan få antagas, att med dessa lokal-intressen förbinda sig stora fördelar af mera omfattande beskaffenhet, hvilka staten icke kan lemna å sido, utan att underkänna vigteu och betydelsen för det allmänna deraf, att en af landets hufvudnäringar tillväxer och förkofras.
Den outtömliga tillgång pä god och fyndig jernmalm, som Nora och Liudes bergslager erbjuda, kan icke, i brist på skog inom bergslagerna, tillgodogöras, och de med malmens forslande till skogrikare trakter förenade kostnader äro för närvarande sä stora, att dessa rika råämnen måste till stor del lemnäs obegagnade.
Att genom inrättande af den ifrågavarande jernvägen ett motsatt förhållande lill både allmän och enskild nytta är att förvänta, torde vara lätt att inse, hvadan Utskottet anser det vara med statens väl förstådda intresse öfverensstämmande, att, då ett så stort företag, som det nu ifrågaställa, icke, enligt hvad upplyst är, låter sig verkställas utan direkt anslag, staten understödjande mellankommer.
— Då Utskottet likväl håller före, alt, till utförande af ifrågavarande järnvägsanläggning, staten icke bör bidraga med ett direkt anslag i fullt den vidsträckta mån, som motionären begärt, får Utskottet, med åberopande för öfrigt af här ofvan anförda skäl, tillstyrka, att, derest ett bolag varder bildadt för anläggning af en jernväg emellan städerna Orebro och Nora, Rikets
Ständer mätte bevilja nämnde bolag dels ett anslag af 75,000 R:dr, utan återbetalningsskyldighet, dels ett län af 150,000 R:dr, emot följande vilkor, nemligen: a) att till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och fastställelse arbetsplan skall i underdånighet ingifvas, upptagande tiden, både när företaget skall börjas och när det kan anses böra blifva fullbordadt; b) att det för anläggningen af ofvannämnde jernväg bildade bolag genom kontrakt förbinder sig alt, enligt fastställd plan och under styrelsens för allmänna väg- och vattenbyggnader inseende, inom föreskrifven tid, utföra och fullborda denna jernvägs-anläggning samt tillskjuta de medel, hvilka utöfver statens dertill beviljade bidrag kunna för arbetets vederbörliga verkställande erfordras; c) att för detta kontrakts fullgörande eller de lyflade statsmedlens äterbiirande, i händelse arbetet icke varder på stadgadt sätt ulfördt, ställes af Kongl. Maj:t godkänd säkerhet; d) att bolaget, genom sin direktion, ej allenast algifver en till
Riksgäldskontoret eller ordres ställd skuldförbindelse för lånesumman, utan äfven aflemnar sådan borgen eller annan säkerhet för samma Stals-Ulskoltels Utlåtande, M 164. förbindelses uppfyllande, som af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret godkännes; e) att det beviljade lånet återbetalas medelst erläggande af sex procent årligen utaf hela den utbekomna lånesumman, dervid fyra procent årlig ränta godtgöres för det vid hvarje liqvid återstående kapitalbelopp samt det öfriga utgör afbetalning å kapitalet; kommande någon serskild årlig räntelicjvid icke att ega rum eller i skuldförbindelsen föreskrifvås, utan bör bolaget endast förbinda sig att, under den tid, som åtgår lill lånets fulla infriande, å detsamma, vid hvarje års slut, til!
Riksgälds-kontoret erlägga sex procent.
Verkställes ej afbetalning ä bestämd tid, är bolaget pligtigt att å det till liqvid förfallna beloppet erlägga fem procents årlig ränta, intill dess betalning sker; f) att hvarken lånet eller den utan återbetalnings-skyIdighet beviljade anslagssumman får utbekommas, innan inför Fullmäktige i Riksgäldskontoret styrkt blifvit, att arbetet vid jernvägs-anlägguingen påbörjat och fortgår; hvarefter lånet får lyftas på en gång elier vid vissa på förhand bestämda terminer, samt anslagssumman, i mån af arbetets fortgång, utbetalas; g) att, derest den af Kongl. Majit i nåder fastställda arbetsplan, utan derifrån i vederbörlig ordning medgifven afvikelse, icke skulle följas eller arbetet icke fullbordas inom den derföre bestämda tid, eger Kongl. Majit låta Inställa all vidare utbetalning af statsmedel, samt återfordra hvad deraf blifvit uppburet, att på en gång eller successivt till Riksgälds-kontoret inbetalas inom den tid, Kongl. Majit kan bestämma; h) att afgifterne vid jernvägens begagnande komma att bestämmas genom en af Kongl. Majit fastställd taxa, gällande för fem (5) år i sender; i) att de af jernvägen inflytande iukomster vederbörligen redovisas inför offentlig myndighet; och k) att bolaget, medelst serskild förbindelse, åtager sig att under all framtid, ulan bidrag af allmänna medel, vidmakthålla jernvägen i sådant skick, att den i hela sin längd kan begagnas.
Stockholm den 3 Juni 1831. Ståts-Utskottets Utlåtande, JVs 163.
7 Reservation af riksdagsfullmäktige!!
Matts Persson från Stockholms län. »Emot
Utskottets beslut om anslag af statsmedel till cn jernväg emellan Nora och Orebro, får jag mig härmed reservera.
Jag så väl som mången annan önskar framgång till nyttiga företag, men jag anser, att sådana böra från statens sida förnämligast understödjas medelst lån emot billiga vilkor.
Då nu Utskottet tillstyrkt ett anslag af 75,000 R:dr för ifrågavarande jernväg, blifver följden, i händelse Rikets Ständer härtill lemna sitt bifall, att anspråk på dylika statsanslag framställas vid hvarje riksdag.
Rikets Ständer kunna då, för konseqvensens skull, svårligen vägra statsbidrag.
Att den mindre jordbrukaren, som först och sist får till statskassan insamla och anslå medel, aldrig eller åtminstone sällan blifver delegare i sådana bolag, som bildas för anläggning af jernvägar, lärer kunna för visst antagas; och det nu omförmälda prejudikatet, hvilket sannolikt kommer att åberopas och lända till efterföljd under en mängd af år, blifver så mycket eftertänkligare, som genom detsamma är afgjordt, att alla mindre företag hädanefter svårligen kunna från statens sida påräkna något understöd.» Häruti instämde riksdagsfullmäktige David Andersson från Hallands län, Christen Andersson från Malmöhus län samt Måns Månsson från Calmar län.
Maj:ts vid innevarande riksdag aflåtna nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, erfordrades för sjunde Hufvudtiteln, utom de å densamma af Kongl.
Majrt äskade ordinarie statsanslag, följande för tillfälliga behof begärda summor, nemligen: l:o.
För ombyggnad af Tranebergs bro på vägen till Drottningholm, 48,000 R:dr.
Hedan vid sisllidne riksdag behagade Kongl. Maj:t meddela Rikets då församlade Ständer, att de på nämnde väg befintliga större broar under de sednare åren visat sig så bristfälliga, att fråga uppstått om deras ombyggnad, hvartill M 165.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 7 Juni 1851, kl. 1 e. m.
Utlåtande, angående extra anslag till föremål, tillhörande FinansDepartementets handläggning. 8 Stals-Ut skottets Ullålande, JY§ 165, kostnadsförslag jemväl blifvit upprättade.
Då emellertid kostnaden för ombyggnaden af alla dessa broar uppgingo till ett högst betydligt belopp, och anledning förekommit, att tvenne af dem, efter reparationer, som dels redan försiggått, dels blifvit ifrågaställde, och till hvilka sednare Kongl. Maj:t ville bereda tillgång af dertill disponible medel, skulle ännu någon tid kunna begagnas, hvaremot ombyggnad af Tranebergs bro icke längre kunde undvikas, har Kongl. Maj:t för detta ändamål, med antagande af det minst kostsamma byggnadssättet, eller anläggning af flottbro, dertill äskat förenämnde belopp 48,000 R:dr.
Som en ombyggnad af Tranebergs bro är af behofvet högt påkallad, hvartill kostnaden, jemlikt de i sådant hänseende uppgjorde och i det vid den nådiga propositionen fogade Statsråds-protokoll öfver Finansärenden för den 13 November nästlidne år utförligare omförmälde kostnadsförsiager, minst uppgår till den af Kongl. Maj:t äskade summa, samt staten allt hittills utan någon kommuns deltagande vidkänts de utgifter, sorn med byggandet och underhållet af de på vägen emellan hufvudstaden och Drottningholm befintlige broar, varit förknippade, får Utskottet tillstyrka, att.
Rikets Ständer må bevilja det af Kongl. Majit till förevarande ändamål begärda anslag 48,000
R:dr att från Riksgäldskontoret utgå; hvarjemte Utskottet föreslår, att Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit hemställa, att för brons begagnande sådan afgift måtte bestämmas, hvarigenom en fond kunde bildas för brons framtida underhåll och ombyggnad. 2:o.
Till utgifter för kolonien S:t Barthelemy, 6,000
Ridr årligen i 3 år, eller tillsammans • 18,000 Ridr.
Ehuru, på sätt nyss åberopade Statsråds-protokoll utvisar, behof förekommit, ej mindre af förbättring uti de å ön anslällde embets- och tjenstemäns ytterst knappa löneförmåner, än af åtgärder för iståndsättande af statens byggnader på ön, hvilka för flera år tillbaka blifvit genom orkan dels förstörde, dels skadade, har Kongl. Majit likväl, sådant oaktadt, endast velat göra framställning derom, att Rikets Ständer måtte medgifva, att det vid föregående riksdagar till enahanda ändamål beviljade förslags-anslag, 6,000 Ridr årligen, finge, på de vid sistlidne riksdag föreskrifne vilkor, fortfarande i 3:ne år utgå.
Då det behof, som vid föregående riksdagar föranledt beviljandet af ifrågavarande anslag, ännu fortfar, hemställer Utskottet att Stals-Utskollels Utlåtande, Jfå 168. att Rikets Ständer må till bestridande af de för kolonien S:t Barthelemys förvaltning, enligt nu gällande grunder, erforderliga kostnader, hvilka icke utaf inkomsterna af ön betäckas, å Riksgäldskontoret anvisa ett förslags-anslag af 18,000 R:dr, att under åren 1851, 1852 och 1853 med en tredjedel ärligen förskottsvis utgå, under förbehåll af den framtida godtgörelse lill närande kontor, hvilken genom ökad afkastning af ön eller medelst dess afträdande kan beredas.
Reservati on.
Vid l:sta punkten af riksdagsfullmäktige!) David Andersson från Hallands län: »Emot Höglofl.
Stats-Utskoltets utlåtande rörande den så kallade Tranehergs bro, till hvars ombyggnad blifvit tillstyrkt ett statsanslag af 48,000 R:dr, får jag mig reservera.
Utskottet har vid denna riksdag, då dera frågor blifvit väckte om anslag till brobyggnader, förklarat det vara kommunernes skyldigheter att sjelfva bekosta dylika byggnader, utan statens mellankomst; ett undantag från denna regel uti nu ifrågavarande sak har jag ansett så mycket mindre behöfligt, som den ifrågaställde bron, efter hvad upplyst blifvit, är af en väsendtlig vigt för den närbelägna orten, så mycket större som genom denna bros begagnande en högst betydlig omväg undvikes vid kommunikationen med Stockholm, och lärer nämnde omväg, som nu af kommunen underhålles, blifva alldeles obehöflig, hvarigenom orten skulle kunna beredas lättning i vägunderhållnings- besväret, motsvarande den kostnad brobyggnaden dem förorsakar.
Att staten uppbyggt denna bro ifrån början lärer icke hålla streck oell kan i min tanka ej blifva ett skäl för densamma att bron underhålla och ombygga.
Under brons nybyggnad var envåldsmakten gällande och var det således Konungen, men icke staten, som verkställde brons ombyggnad, ehvad medlen dertill voro enskilde eller allmänna.
Antager man att bron är en statens tillhörighet till följd deraf att Drottningholms Kongl, lustslott begagnar densamma, så måste deraf följa att dess underhåll och ombyggnad är inberäknad i det anslag, som upptages till slottets underhåll, och bör förthy intet nytt anslag för samma ändamål anvisas, hvadan jag bestrider det nu ifrågavarande.
Härmed förenade sig Christen Andersson och M.
Månsson, lith. till /t.
Pral. 1880 & 1881. i Sami.. 1 Afd.. 2 Band., lä Haft. 2 10 Ståls-Utskottets Utlåtande, JY$ 166.
Jtä 166.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 7 Juni ISSI, kl. i e. m.
Utlåtande, angående extra anslag till föremål tillhörande Ecklesiastik-Departementets handläggning Uti Kongl. Majits vid innevarande
Riksdag aflåtna nådiga proposition om Stats-verkets tillstånd och behof har Kongl. Majrt tillkännagifva, att utöfver de för åttonde hufvudtitelns ständiga behof nödiga anslag, erfordrades för samma hufvudtitels tillfälliga behof särskilda anslag dels för en gång dels för viss bestämd tid, till nedannämnde belopp, hvilka Kongl. Majit ock äskat måtte al Rikets Ständer beviljas, nemligen: l:o.
Till folkskolelärares aflönande 20,000 R:dr, till seminarier för sådane lärares bildande 9,100 R:dr och till stipendier åt elever vid dessa seminarier 12,000 R:dr, hvilka anslag, som vid sistlidne riksdag fastställts att utgå till och med det år, då innevarande riksdag tilländagår, Kongl.
Majit ansåge vara för folkundervisningens befrämjande fortfarande behöflige, och i följd deraf föreslagit att desamma måtte anvisas att utgå årligen under ytterligare tre år, med en sammanlagd summa för alla åren af 125,300 Ridr, med rättighet för Kongl. Majit derjemte att till folkundervisningens befrämjande använda de besparingar, som å nämnde anslag kunna uppkomma.
Af det den nådiga propositionen bifogade Statsråds-protokoll öfver Ecklesiastikärenden för den 13 November förlidet år inhemtas, att förstberörde anslag hittills väl icke till hela beloppet utgått, men att de sista årens erfarenhet ådagalagt, att ju mer folkskolan anlitades och vunne förtroende, desto oftare inträffade, att församlingar, utöfver hvad de vid skolväsendets första ordnande antagit, funnit behof af flera skolor och ökadt antal lärare, till hvilkas aflöning folkskole afgiften och församlingarnes egna bidrag icke lemnade erforderliga tillgångar.
Enär, till afhjelpande af det sålunda förefunne och vitsordade behof, ifrågavarande anslag ännu någon tid lärer böra bibehållas, tillstyrker Utskottet, a) att Rikets Ständer mätte, till understöd för folkskolelärares aflöning inom de socknar, der, enligt Kongl. Majits nådiga pröfning, statsbidrag för sådant ändamål, i följd af serskilda förhållanden, kan (U. A.) Siats-Utskottets Utlåtande, M 166.
II erfordras, anvisa till Kongl. Maj:ts disposition å Riksgälds-kontoret, ett belopp af 20,000 R:dr att fortfarande till och med det år, då nästa Riksdag slutas, årligen, i mån af behofvet, utgå.
Då de förhållanden, som vid föregående Riksdagar legat till grund för medgifvandet af statsbidrag till Seminarier för bildande af lärare vid folkskolor, sedermera icke undergått sådan förändring, -sorn kan anses föranleda upphörande eller nedsättning i beloppet af berörde bidrag, har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, b) att Rikets Ständer, till Seminarier för bildande af folkskolelärare, måtte bevilja ett årligt anslag af 9,100 R:dr, på sätt och under vilkor i öfrigt som i nästföregående moment omförmäles.
Som, enligt hvad åberopade Statsråds-protokoll innehåller, Seminarii-elevernas antal under nästlidet års Vårtermin uppgått till 471, och vederbörande myndigheter, med afseende på de flestas medellöshet, begärt till deras understöd högre belopp, än hvartill anslaget till stipendier åt folkskolelärare-elever lemnat tillgång, lärer någon nedsättning i samma anslag icke böra för närvarande äga rum; utan får Utskottet tillstyrka, c) att Rikets Ständer måtte, till stipendier för elever vid Seminarier för bildande af lärare vid folkskolor, anvisa ett årligt anslag af 12,000 R:dr, på sätt och under vilkor i öfrigt, som i mom. litt. a finnas omnämnda, men som Utskottet icke saknar anledning till den förmodan att, sedan församlingarnes behof af skollärare blifvit fyldt och de fleste tjensterne blifvit med yngre personer besatte, antalet af desse elever snart kommer att minskas, föranlåtes Utskottet hemställa, d) att Rikets Ständer ville i underdånighet begära att Kongl.
Maj:t täcktes tillse huruvida icke nu antydda förhållanden kunna framdeles föranleda till nedsättning uti ifrågavarande anslag.
Maj:ts begäran att till folkundervisningens befrämjande få använda de besparingar, som å de till nyssberörde 3:ne föremål äskade anslag kunna uppkomma, tillstyrker Utskottet e) Rikets Ständers bifall. 2:o.
Jemte förmälan hurusom vid sistlidne riksdag Rikets Ständer, till understöd för Serafimer-lazarettet i Stockholm, beviljat ett belopp af 4,500 R:dr år ligen, under den tid då uppgjorde Stats-reglering omfattar, har Kongl. Maj:t, enär de förhållanden, på grund hvaraf nämnde anslag bifölls, sedermera icke undergått någon förändring, föreslagit att till samma ändamål måtte anvisas enahanda be - 12 Stals-Utåkotlcts Utlåtande, Jtf 166. lopp under ytterligare 5:ne år med 4,S00 R:dr om året, eller tillsammans 13,300 R:dr.
Enär Utskottet förvissat sig derom, att Serafirner-lazarettet fortfarande ar i behof af detta anslag, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer bifalla Kongl.
Maj:ts nådiga proposition och för ifrågavarande ändamål anvisa en summa af 13,300 R:dr att med ’:del årligen, åren 1831, 18,32 och ! 833 från Riksgälds-kontoret utgå. 3:o. 1 ändamål att bereda en af behofvet påkallad förbättring och utvidgning af den kemiska institutionen vid Upsala Universitet, har Kongl. Maj:t, till uppförande af ny byggnad för nämnde institution, äskat en summa af 66,666
IUdr 32 sk.
Sedan det under en läng följd af år blifvit anmärkt att kemiska Laboratorium i Upsala jemte dithörande institution, hvarken i afseende på lokal eller materiel vore så beskaffad t, att med den utsträckning de kemiska forskningarne längesedan vunnit och allt mera vinna, undervisningen derstädes på ett ändamålsenligt sätt kunde ombesörjas, hade Hans Kongl. Höghet Universitetets Kansler anmodat Konsistorium
Academicum att inkomma med omständligt betänkande om de åtgärder, som till afhjelpande af detta missförhållande vore att vidtaga, den kostnad en ändamålsenlig plan i sådan riktning kommer att ungefär medföra, och de tillgångar
Universitetet sjelft för närvarande kunde ega att för ändamålet använda.
Konsistorium hade, i följd häraf, ett sådant betänkande afgifvit och deruti anfört: att nuvarande kemiska Laboratorium redan länge varit, både i anseende till saknadt utrymme och bristande ändamålsenlighet, aldeles otillräckligt för de studerandes antal, och i intet hänseende motsvarande vetenskapens behof och fordringar ; att det hus, der kemiska laboratorium nu finnes, hvarken i anseende til! utrymme och inredning eller beskaffenhet i öfrigt tillåter att derstädes anbringa en ändamålsenlig ny laboratori i-inrättning, att, för att höja den materiela delen af den kemiska institutionen till den ståndpunkt af ändamålsenlighet, som den kemiska vetenskapen i vår tid oafvisligen fordrar, och dervid kunna använda de inrättningar och apparater, som för de kemiska undersökningarne i deras mång sidiga riktningar äro nödvändiga, ett nytt
Laboratorii-hus vore på det högsta af behofvet påkalladt; att derjemte för den kemiska institutionens upphjelpande och med afseende på kemiens närvarande omfattning samt fäderneslandets behof, den kemiska undervisningen borde fördelas på tre lärostolar, eller om anslag dertill icke kunde beredas, åtminstone tills vidare på tvenne; alt då hvardera professoren, i anseende til! experimenternas och undersökningarnes olika arter och rikt - Slals-Ulskoltets Utlåtande, JYi 166.
13 ningar, borde erhålla sin serskilda luborationslckal, med dertill hörande förvaringsrum, samt en Kemie-Professor måste, för att i allo kunna ändamålsenligt verka i och för sin vetenskap, hafva bostad vid sitt laboratorium, den nybyggnad, som för ändamålet behöfdes, ej borde tilltagas i mindre skala än 100 alnar i längd och 20 i bredd; samt uppföras i 2:ne våningar, att en byggnad i omförmälde skala, enligt uppgjorda kalkyler, skulle erfordra en summa af 60,000 eller högst 66,666
R:dr 32 sk. för att fullständigt uppföras, hvilken summa komme att med 8 högst 10,000 R:dr ökas, derest, på sätt Konsistorium föreslagit, en 3:dje vå ning anbringades för inrymmandet af de till physiska institutionen hörande samlingar, som nu förvarades i en olämplig och för Akademiens andra behof nödig lokal; att till första uppsättningen af för laborationerna behöfliga materialier och instrumenter skulle erfordras för en gång ett serskildt anslag af 10 å 12,000 R:dr samt för materialiernes underhåll 2,000 R:dr årligen, att vidkommande de tillgångar Universitetet sjelf egde alt för ifrågavarande ändamål använda, dessa inskränkte sig till lämplig tomtplats för nybyggnaden, samt ett, på kemiska institutionens anslag besparadt kapital, som, med hoplagda räntor, uppginge lill 6,000 R:dr b:ko, men hvilka medel från början varit beräknade och blifvit afsatte för anskaffande af kemiska instrumenter och apparater; och att således någon annan utväg att bringa den kemiska institutionen till det skick, som fäderneslandets både vetenskapliga och industriel intressen gemensamt kräfde, ej funnes, än att dertill of Rikets Ständer begära anslag.
Dessa lörslag liar H. Kgl. Höghet
Kansleren öfverlenmat till Kongl. Älajrts nådiga pröfning, med hemställan, huruvida icke erforderliga medel till deras förverkligande kunde erhållas, hvarvid, till ådagaläggande af sakens vigt, blifvit ytterligare anfördt, bland annat, att, oberäknadt det vetenskapliga intresset, vårt land i samma, om icke i äunu högre, grad än andra länder hade behof af kemiens råd och anvisningar, för att kunna med fördel odla sina naturliga näringsgrenar och på ett fruktbärande sätt göra sig till godo de mångfaldiga råämnen, som dess jord framalstra!1, men som nu antingen ej begagnas, eller begagnas utan synnerlig vinst, emedan man i saknad af tillräckliga kemiska insigter icke känner deras egenskaper och fulla användbarhet, att ej blott bergsnäringen, utan snart sagdt alla yrken och serskildt jordbruket med de flera näringar, som dermed stöde i sammanhang, för att väl skötas hade behof af kemiska kunskaper, och alt, ju mera detta behof gjorde sig gällande och oeftergifligt, desto kännbarare blefve den brist på skickliga rådgifvare och lärare i dessa ämnen, som redan nu allmänt förspordes och hvars orsak borde sökas i brist på tillfälle till ändamålsenlig undervisning; att den totalsumma, som, enligt hvad ofvan blifvit uppgifvet, skulle 14 Stuls-Ulskollels Ullålande, Jll 166. för utförandet af dessa förslag blifva erforderlig, visserligen komme att uppgå till en ganska betydlig ziffra, isynnerhet hvad det för en gång behöfliga anslaget beträffade; men att då fråga vore om vetenskapliga inrättningar af så hög vigt äfven för det praktiska lifvet, som de nu ifrågavarande, det ostridigt blefve en större vinst att på en gång utföra dem så, sorn de af vetenskapen sjelf angifvas, än att, genom vidtagande af mindre ändringar och förbättringar successivt, väl undvika en större utgift för tillfället, men ock gå miste om de bättre och mångsidigare frukter, som endast en i alla afseenden väl grundad och vårdad inrättning kunde framkalla.