Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Instämmande i de rörande samma fråga vid en föregående Riksdag uttalade och af Rikets Ständer godkända åsigter, får nuvarande Stats-Utskott äfven afstyrka det för jernvägs anläggande mellan Göteborg och Mölndal ånyo föreslagna låne-understödets beviljande. 12:o.
Angående jernvägs-förbindelse mellan städerna Helsingborg och Landskrona samt södra stambanan.
På sätt Utskottet redan i sitt under M 62 afgifna Utlåtande anmält, har Herr F Rooth, uti derom hos samma Riks-stånd väckt motion, hvaruti Herr J. ödmansson instämt, föreslagit, att, för den händelse en ifrågaställd jernvägs-anläggning mellan Helsingborg öfver Landskrona till södra stambanan vid Remmarlöf icke skulle 38 St ats-Ut skottets Utlåtande M 23J>. kunna hänföras till stats-banorna, utan anses såsom bi-bana, det låne-understöd, som för densammas anläggning behöfdes, måtte af Rikets Ständer varda beviljadt under enahanda vilkor, hvarunder sådana understöd för andra jernvägs-företag erhållits; i hvilket afseende motionären upplyst, att Helsingborgs stad beslutat att, t för sin del, bidraga till denna jernvägs-anläggning med en summa af 100,000 R:dr B:ko; samt att, uti ett af Engelska Ingeniörerne Gisborne och Coghlan, efter skedd undersökning, upprättadt kostnads-förslag för anläggande af jernväg mellan Helsingborg, Landskrona och Remmarlöf, de dermed förenade kostnaderna beräknats uppgå till 2,738,490
R:dr 33 sk. 6 r:st.
B:ko; anförande motionären, såsom skal för sitt framställda förslag, ej mindre de under vintermånaderna förekommande svårigheter och hinder vid kommunikationen mellan Malmö och utrikes orter, än den tidiga personal- och varu-lrafik, hvilken oafbrutet under hela året egde rum, öfver Öresund, från och till Helsingborg samt den betydelse staden Landskrona egde i anseende till sin utmärkta hamn och såsom förvaringsplats för nästan all den krigsmateriel, som vore afsedd till de södra Svenska provinsernas försvar.
Då del af motionären åberopade kostnads-förslag icke, så vidt handlingarne visa, undergått granskning af vederbörlig embetsmyndighet, och då detsamma, vid sådant förhållande, icke torde kunna tillerkännas den tillförlitlighet, som erfordras för alt, på grund deraf, bestämma det belopp, hvarmed Staten skäligen bör bidraga till ett så kostsamt arbets-företag, som det motionären förordat, så och enär, Statsutskottet veterligen, något bolag ännu icke bildat sig för den föreslagna jernvägsanläggningens utförande, får Utskottet, sorn anser sig härvid böra erinra, alt arbetena å ofvannämnda stambana för närvarande just bedrifvas i granskapet af den trakt, der den nu ifrågaställa jernvägen skulle förena sig med samma bana, hemställa, att den of Herr Rooth väckta motion angående stats-bidrag för den af honom förordade jernvägs-anläggningen icke måtte föranleda någon Rikets Ständers åtgärd.
Stockholm den 19 Januari 1858.
Slals-lftskollets Ullålande M 253. 53 Reservationer; af Herr G.
Bildt: »Då jag för min tiel ej kan godkänna det beslut, Utskot tet fattat, rörande det vid innevarande
Riksdag väckta förslaget om låne-understöd för anläggande af en bibana från Borås till vestra jernvägs-sfambanan, anser jag mig i korthet böra redogöra för de skäl, som föranledt mig att hysa en från majoritetens i denna fråga afvikande åsigt.
När Rikets sednast församlade Ständer uti underdånig skrifvelse den 18 November 1854 hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälde deras beslut, angående sättet för jernvägars anläggning och åstadkommande i Riket, yttrade Rikets Ständer, att företagandet af de smärre jernvägs-anläggningar inom landet, som för kommunikationer af mindre sträckning erfordrades, borde ankomma på den enskilda industrien och omtankan, samt att på särskild pröfning i hvarje läll skulle komma att bero, om och i hvilken mån dylika företag skulle understödjas, hvarjemte Rikets Ständer bestämdt yttrade, att dervid företräde borde tillerkännas anläggningen af sådana jernvägar, som komma att std i direkt förbindelse med någon af Staten anlagd jernbana.
Granskar man nu de vid innevarande
Riksdag framställda förslag om understöd för jernvägs-anläggningar, så skall det visa sig, alt få, om ens något, af dessa förslag varit sä fullständigt utarbetade och förberedda, som det, hvilket afser en bibanas anläggande från Borås till Herrljunga och att derjemte, efter mitt förmenande, knappast något med mera skäl kan hänföras lill den kategori af dylika anläggningar, hvilka Rikets Ständer ansett företrädesvis böra med understöd af stats—medel befrämjas.
Icke nog dermed att denna bana komme att ställas i direkt förbindelse med den af Staten anlagda och i denna del af Rikets snart färdiga vestra stambanan, utan den skulle äfven otvifvelaktigt framkalla en betydlig och vinstgifvande trafik, vida större än man måhända föreställer sig och ostridigt blifva, om jag så får uttrycka mig, en ovanligt god och ständigt välförsedd matare för hufvud-banan.
Ty utom de stora qvantiteter spanmål och andra produkter, som å denna väg komme att transporteras, tillåter jag mig erinra om den för Riket särdeles vigtiga väfnads-industri, som i dessa trakter bedrifves, och den högst betydliga forsling af rudimaterier och tillverkningar, som, i följd deraf, skulle å denna bana ega rum, i fall denna kommunikations-linea komme lill stånd, hvarigenom ock stora fördelar bereddes både producenten och konsumenten.
Att denna anläggning, om densamma af Staten erhölle behöfligt understöd, således skulle hära sig, torde vara lätt att inse, och jag vågar i detta fall lör öfrigt hänvisa till en åt Utskottet öfvcrlemnad Bih. lill R.
Prol. 1856 — 1858. 4 Sami. 1 Afd. 4 llund. 11 Haft. 8 34 Slals-Utsleotlels Utlåtande M 25.3. och granskad kalkyl öfver trafiken, så mycket tillförlitligare, som man genom erläggande af vägpenningar i trakten af Borås haft tillfälle att temligen noggrant be räkna den nuvarande rörelsen.
Det återstår då att tillse om någon säkerhet finnes derför att förelaget verkligen kan komma att utföras, i händelse äskade låne-medel dertill af Rikets Ständer beviljas.
Att något tvifvel i detta hänseende icke rimligen bordt hos Utskottet upsptå, hoppas jag med öfvertygande bevis kunna ådagalägga.
AT de hos Utskottet i denna fråga företedde handlingar är nemligen utredt och styrkt, att, sedan fullständiga undersökningar genom Herr Öfversten m. m.
Ericsons försorg och under hans ledning å alternativa linier egt rum, rörande sträckningen af den ifrågaställa jernvägs-anlägghingen från Borås till vestra stambanan, och bemälde Herr Öfverste, efter granskning af de uppmätta och afvägda liniernas beskaffenhet, förklarat den till Herrljunga framgående linien vara den bästa och lämpligaste samt behörigen granskade och godkända kostnads-förslag och arbetsplan derefter blifvit upprättade, det bolag, som bildat sig för ifrågavarande jernvägs-anläggning och tecknat sig för ett aktie—Kapital af omkring 900,000 R:dr, eller för ungefärligen 'Aidel af anläggningskostnaden, och af hvilket kapital redan för mer än 8 månader sedan inbetalts ett belopp öfverstigande 100,000 R:dr.
Dessa omständigheter tyckas temligen tydligt bevisa alt vederbörande haft allvar med saken, och fullt öfvertygad derom bör man blifva, då man derjemte erinrar sig, att Borås stads innevånare iklädt sig ansvarighet för såväl jernvägs-anläggningens som låne-vilkorens fullgörande, i händelse det för detta förslag begärda lån beviljades.
Häraf är klart och lärer äfven med temlig visshet kunna antagas, att någon osäkerhet om företagets nytta och utförbarhet icke nu föresväfvat Utskottet vid beslutets fattande; och då Utskottet »erkänt vigten, gagnet och angelägenheten af den föreslagna jernvägs-förbindelsen budo för det allmänna och för ofvannämnda landsort samt dess talrika och verksamma befolkning», samt jag icke kan föreställa mig, att Utskottet velat framställa »penninge-krisen» såsom ett hinder för bolagsmännen att fullgöra sina i ofvanomförmälda hänseende åtagna förbindelser samtidigt med de förslag till understödjande af andra större arbelsföretag af samma art, som Utskot tet nyligen lättat, lärer något annat giltigt sköl lill stöd för Utskottets afstyrkande utlåtande icke kunna antagas hafva förefunnits, än stats verkets bristande tillgångar.
Att detta skäl, hvars vigt och sanning jag ej kan bestrida, är befallande, erkännes villigt, och kunde Staten ej understödja ifrågavarande företag på annat sätt, än som i motionen blifvit föreslaget, eller genom lån på billiga vilkor, så återstode endast att, såsom Utskottet hemställt, för närvarande uppskjuta hela frågan derom.
Men med den förutsättning, jag på anförde skäl anser mig kunna göra, alt stats-verket bör befrämja anläggandet af denna jernväg, kan hufvudfrågan ej blifva »huru stor summa kan Staten på billiga vilkor utlåna åt det för ändamålets vinnande bildade bolaget», ty ett dylikt lån är ej behölligt för åstadkommandet af ett arbete, som Slals-Utskollels Utlåtande JH 23S.
33 gifver ränta å anläggnings-kostnaden, utan hufvudfrågan måste vara den »huru stor summa bör Staten försträcka eller förlägga bolaget, på det att bolagsmännen må kunna erhålla ett kapital, tillräckligt för arbetets utförande.»
Och då Staten, ifall den sjelf upplånar hela kostnads-suminan och derefter utlånar samma kapital åt bolaget emot fullgod säkerhet och på samma vilkor, som Staten betingat sig, ej kan göra någon förlust eller uppoffring, så synes mig att Rikets Ständer böra begagna denna utväg för att understödja det nyttiga och vackra företaget, som här är i fråga.
De anmärkningar, sorn kunna göras mot upptagandet af ett nytt statslån, under det alt 2:ne enskilda statslån nu negolieras, torde förfalla, om man iliogkotnmer, att Riksgälds-kontoret, ifall det erhölle fullmagt att upptaga det nu ifrågaställa lånet, sannolikt ej behöfde verkställa låne-indragningen deraf före nästa Riksdags statsreglerings-period, då nytt lån för fullföljandet af Statens jernvägs-byggnader ifrågakommer, enär Riksgälds-kontorets kassa-behållningar under tiden intill dess säkerligen medgifva förskotterandet af de erforderliga utbetalnings-summorna.
Om Riksgälds-kontoret, vid upptagandet af ett nytt jernvägslån för Statens rakning, ökar beloppet deraf med den summa, som nu skulle utlånas till meranämnde bolag, kan sådant ej menligt inverka, ej eller kan gerna förutsättas att detta lån skall blifva dyrare, än det som nu upptages för Statens jernvägar.
Mitt förslag vore således: att ett lån, uppgående tili hela kostnads-summan för jernvägs-anläggningen mellan Borås och Herrljunga vid vestra stambanan, eller i / rundt tal 2V2 millioner R:dr Riksmynt beviljades, med förbindelse för bolaget att å denna summa årligen, intilldess lånet blifvit till fullo amorteradt, erlägga ett ränte- och kapital—afbetalnings-belopp, som med 1 procent öfverstiger den ränta, som Staten kommer att betala för de till utförande af dess jernvägar upplånta medel, hvaraf, sedan räntan blifvit beräknad i likhet med hvad Staten för nyssomnämnde låne-medel får utgifva, den återstående delen skall utgöra amortering.
För den händelse detta mitt förslag skulle vinna Rikets Ständers bifall, torde blifva nödvändigt, att åt Stats-Utskottet uppdraga uppgörandet af förslag till de vilkor i öfrigt, som kunna anses nödvändiga för betryggandet af Statens säkerhet mot förluster och för bevakandet af allmänhetens bästa;» af Herr Henschen, L. V., som instämde i ofvanstående reservation; af Herr A. W.
Björck: »Emot Stats-Utskottets utlåtande i frågorne om jernvägs-anläggningen vid städerne Hudiksvall, Söderhamn och Borås får jag härmed anmäla reservation. 38 Slats-Utskotlels Ullålande Jii 253.
1 afseende på anslaget till jernbanan vid Hudiksvall bar jag att anmärka, det denna bana, som med endast 700 fot öfverstigei- en mils längd, lämpligast bor anläggas för bedrifvande medelst hästkraft.
Om än erfarenheten ännu icke lemnat fullt bestämd anvisning rörande lämpligheten af lokomotivs eller hästkrafts användande med afseende å banans längd, bar det dock vid behandlingen af andra frågor, beträffande mindre jernvägs-anläggningar, antagits, att lokomotiv-bana med fördel användes, endast då banans längd utgör mera än en mil; och Styrelsen för väg- och vatten-byggnader, som är den för frågans bedömande kompe tenta myndigheten, har jemväl ansett, att den ifrågavarande banan, endast i ringa mån öfverstigahde nyssnämnda längdmått, vore att hänföra till dem, som fördelaktigast bedrifves med hästkraft.
Då dylika mindre kostsamma banor skola flerestädes ifrågakomma och med mindre betungande för Stats-verket kunna med dess medel understödjas, derest anläggningen af sådana icke motverkas af en uppfattning, som synes hafva sin verkliga grund i en nog otidig benägenhet för del storartade, finner jag det vara ytterst angeläget, att motarbeta en sådan uppfattning och att icke understödja öfverflödigt dyihara anläggningar, då ändamålet kan vinnas med mindre allmän och enskild uppoffring, samt anläggningarne sålunda säkrare lemna erforderlig behållning till liqviderande af minskade räntor och lån.
Anslaget till II udiksvalls-banan bör derföre, efter ruin åsigt, lemnäs endast under vilkor, alt banan anlägges för bedrifvande medelst hästkraft, i följd hvaraf beloppet bör nedsättas, i mån, som öfverensslämmer med den sålunda minskade kostnaden för företagets utförande.
Banan vid Söderhamn afser alt förena Ljusne-elfven med hafvet; och då elfven är besvärad med vattenfall oell andra svårare hinder^ för trafiken, må det icke nekas, all någon åtgärd för nämnde ändamål lior vidtagas.
Men nu är en dylik redan under utförande genom enskild mans försorg.
Handels-bolagel James Dickson &
Comp. har nemligen företagit anläggningen af en jernväg från en af Ljusne-elfvens större valtenbassiner, sjön Mamen, till lastageplats vid hafvet och bolaget har, efter hvad handlingarne visa, gjort erbjudande åt de på elfven trafikerande att deltaga i denna anläggning.
Utskottet har förklarat de af bolaget föreslagne vilkaren oantaglige; men då bolaget uttryckligen tillkännagifvit, att dessa vilkor voro framställde endast såsom grund för vidare underhandlingar, synes omdömet vara nog förhastad t, om det än eljest kunde ega grund.
Delta synes mig dock icke afgjordt, då dels bolaget erbjudit, alt banan skulle kunna helt och hållet öfvertagas såsom allmän bana; och dels det svåraste vilkoret i öfrigt lärer anses vara det förbehåll, att bolagets egna effekter skulle fraktas i första rummet, hvilket förbehåll af den, som för egen nytta gör en dylik anläggning, knappast torde af någon kunna ogillas.
Att bolaget icke vid lastageplatsen disponerar mera utrymme, än det sjelft behöfver, och således icke kunnat afstå något deraf, kan utgöra anledning för förkastande af anbudet, endast i fall annan tjenlig plats i närheten icke finnes att Slals-Ulskollets Ullålande J\s 235. 37 tillgå, hvarom dock, så vidt jag kunnat inhemta, utredning saknas.
Kan deremot en sådan plats beredas och i öfrigt vilkoren för banans begagnande lämpas efter hvad billigheten fordrar, anser jag särdeles angeläget, att Staten icke understödjer anläggning af en jernbana, der en dylik redan blifvit af den enskilda omtankan tillvägabragt.
Ett motsatt förfarande vore rätta sättet alt qväfva denna omtanka, och Slaten skulle ofelbart ådraga sig förbindelsen alt mer eller mindre omedelbart besörja alla dylika anstalter, sedan den företrädesvis bekostat sådane, som äro egnade att minska fördelen af den enskilda spekulationen.
Eli annat hinder för begagnandet af bolagets bana, hvilket under diskussionen inom Stats-Utskottet anfördes, torde böra med några ord omnämnas.
Det anmärktes, att den af bolaget anlagda banan icke medför den fördel, som med den nu föreslagna är åsyftad, eller att undgå den omlastning, som af vattenfallen, vid Bergvik föranledes; men om transporten förbi nämnde fall lättas medelst en kortare hästbana, som, enligt förslaget, i allt fall i närheten deraf skall anbringas, så torde omkostnaderne och besvärlig— heterne af en dylik omlastning icke blifva jemförlige med uppoffringarne för en särskild jernbana från elfven till hafvet.
Af dessa skäl har jag ansett, alt anslaget för den ifrågavarande banan icke bordt beviljas, intill dess det blifvit utredt, att den enskilda banan icke är eller kan blifva svarande mot trafikens behof; äfvensom jag trott anledning förefinnas dertill, att icke vid denna Riksdag anslå medel till 3 banor inom ett och samma län, helst befarad arbetslöshet inom orten är till fullo förekommen, då arbete bör antagas komma att pågå vid de tränne öfrige, nemligen den vid Hudiksvall samt den så kallade Gefle-Dala-vägen.
Om likväl dessa grunder för mitt yttrande, i fråga om Söderhamns-banan, icke skulle finnas anlaglige, har jag dock föreställt mig, att en jemförelse mellan denna bana och en annan tillämnad bana, för hvilken jemväl anslag blifvit begärdt, men af Stats-Utskottet vägradt, på grund af bristande medel, skall föranleda dertill, att denna sednare bör framför Söderhamns-banan med anslag gynnas och befordras.
Den bana, jag afser, är den, som är ämnad alt utgå från staden Borås och leda till Statens jernväg vid Herrljunga elfer Fågelvik.
Många skäl finnas för den mening, alt denna banas anläggning nära nog i främsta rummet bör af Staten understödjas, äfven örn Staten icke af denna anläggning hade den omedelbara fördel, som härflyter deraf, att densamma kommer alt tillföra stals-banan en ökad inkomst lill ett ganska betydligt belopp, hvilken omständighet innefattar det vigtigaste skälet för anslaget till denna bana.
Staden Borås utgör medelpunkten i ett distrikt, der väfnads-slöjden med dess binäringar är befolkningens hufvudsakliga näringskälla och mäugden af de råämnen, som för denna fabrikation från aflägsnare ställen tillföres orten, samt af de fabrikater, som derifrån försändas, uppgår sannolikt (ill en större massa, än sorn till transport på någon annan dylik mindre bana kan komma i fråga.
Den utgör, efter noggrann beräkning, för det närvarande omkring 250,000 skeppund; men värdet af dessa varor, så vidt de icke bestå af spanmål och andra födo - 38 Stals-Ulskoltets Utlåtande M 233. ämnen, är flerdubbelt högre, än värdet af de hufvudsakliga transport-artiklarne på de öfriga mindre banorna.
Det lider derföre icke tvifvel, att denna trafik skall vara i stånd att bära omkostnaderna för anläggningen af en jernbana, som åtminstone i allmänhet måste betingas af detta vilkor; och då ingen ort i landet finnes med en så betydlig omfattning, som lider af försvårade kommunikationer i samma grad, som Borås och dess omgifningar, torde det villigt böra medgifvas, att ingenstädes anläggningen a( en jernbana är mera eller ens i lika mån af omständigheterna påkallad.
Om frågan således inskränkte sig dertill att bestämma huruvida Staten företrädesvis skulle bereda Borås förmånen af en jernbana, svarande mot dess behof och till den längd af fyra mil, som är i fråga, och om dervid lemnades alldeles ur sigte, att Staten af denna bana har för sin egen jernbans-anläggning en särskild fördel, så vill det synas mig, att meningarne knappast skulle vara delade derom, att företrädet tillkomme Borås.
Men äfven om Borås-banan i detta hänseende skulle kunna ställas tillbaka för någon anläggning, som jag möjligen till dess bela betydelse icke förmått uppskatta, så är jag dock fullkomligt förvissad derom, att bland alla förslag, som för närvarande utgöra föremål för pröfning, intet enda kan komma i jemförelse med Borås-banan, då fråga blir om den omedelbara fördel, Staten af denna bana kommer att hemta.
Redan förra Riksdagen, då be slutet om stats-banors anläggning fattades, befarades det af mången, alt inkomsterne af jernbanorne icke skulle blifva tillräcklige att betäcka utgifterne för trafikens underhåll och för amortering af anläggnings-kostnaderne.
Såsom ett medel att minska omsorgerne i detta hänseende, föreslogs och antogs af Rikets Ständer, att det understöd af allmänna medel, som kunde komma att lemnäs enskilda jernbans-anläggningar, företrädesvis skulle tillgodokomma sådana jernbanor, som ökade trafiken på Statens banor.
Nu sedan vid denna Riksdag insigten om det äfventyr, som förestår stats-verket, tili följd af de allmänna jernbans-byggnaderne, blifvit klarare, och andra anledningar ytterligare tillkommit att öka de bekymmer, som detta företag, utfördt i den skala, som nu är tillämnad, framkallar hos en hvar, som med allvar betraktar följderna deraf, synes det väl vara än angelägnare att upprätthålla nyssnämnda beslut, då de skäl, som föranledt detsamma, af omständigheterna erhållit ökad vigt.
Man må så högt som helst räkna den vinst, som Staten tillskyndas genom lättade kommunikationer och befordran af hastigare varu-omsättning, så får man dock icke lemna ur sigte, att jernbans-anläggningarne för Statens egen räkning fordra ett särskildt afseende på den vinst eller rättare inkomst, som banorna kunna lemna; och att, sedan Slaten ingått i en sådan spekulation, den omedelbara vinst, som beredes genom befordrande af anläggningar, åsyftande tillökning af trafiken å stats-banoma, måste sättas framföre de fördelar, som i viss mån af hvarje lättnad i kommunikalions-anstalterne
Staten medelbart tillgodokomma.
Statens uppoffringar kunna icke öfverstiga en viss gräns och den måste, lika med den enskilde, afstå från månget vinstgifvande företag, för att använda all sin kraft på de håll, Slals-Ulskoltels Ullålande JVs 235.
39 der densamma tages i anspråk, för dess egen räkning, till den grad, som jernbansanläggningarne föranleda.
Det vederfares eljest Statens financer samma öde, som drabbat mången enskild förmögenhet, hvarpå allt för omfattande or,b splittrade företag blifvit grundade.
Då nu, efter måttliga beräkningar, brutto-inkomsten å Statens jernbana skall genom den ökade trafik derå, som föranledes af Borås-banans anläggning, tillvexa med cirka 450,000 R:dr årligen, utan att utgifterna för trafikens underhåll i någon synnerlig grad derigenom ovilkorligen behöfva ökas, torde denna väsentliga och omedelbara vinst för Statens jernbana vara ett fullt afgörande skäl derför, att Borås-banan, i öfverensstämmelse med Bikets Ständers vid förra Riksdagen fattade beslut, företrädesvis och i första rummet åtnjuter fördelen af Statens understöd.
Det har visserligen blifvit invändt, att för stats-banan ändock skulle kunna påräknas en större del af denna trafik, men förhållandena torde knap past så gestalta sig under annat vilkor, än att Borås-banan aldrig kan komma till Utförande.
1 sådant läll skola väl småningom organiseras andra kommunikations anstaller mellan Borås och Statens jernbana; men icke komma de nuvarande befordrings-medlen att åsidosättas och nya med besvär och möda att tiilvägabringas, så länge hoppel på Borås-banans anläggning icke är alldeles öfvergilvet; och undertiden skola de varor, som föras till Borås, hädanefter som hittills fraktas på bjul från Göteborg och Warberg, samt det gods, som från Borås föres upp åt. landet, i de flesta läll tills vidare taga vägen öfver Jönköping.
Då de beräkningar, som inom Stats-Utskottet blifvit uppgjorda, för att tillse, huruvida Statens förmodade tillgångar kunna lemna tillgång till ytterligare anslag, visa, att 1,800,000 R:dr ännu skola vara att tillgå, sedan afdrag redan skett för anslagen åt Hudiksvallsoch Söderhamns-banorna, saknas icke medel till understöd åt Borås-banan, så vida man icke vill förbehålla dessa åt utgifter, som på intet sätt kunna hänföras till de produktiva.
Jag föreslår derföre, att för anläggning af den ifrågavarande banan rr.åtte beviljas ett låne-underslöd (ill belopp af 1,700,000 R:dr Riksmynt, att utgå under fyra år; och att återgäldas på det sätt, som för anslaget till Hudiksvalls banan är afsedt.
Under den ingångna statsregleringen skulle då icke komma att af lånet utgå mera än 1,275,000"
R:dr; hvadan tillgångarne, enligt ofvannämnda beräkning, endast skulle lemna ett öfverskott till vidare anordningar af 525,000 R:dr eller mera än en million, om anslaget till Söderbamns-banan icke beviljas;» af Herr Ericson, A. F., som förenade sig med Herr Björck; af Herr Nordwall, A. F., och Rönblad, P. G., samt Riksdags-fuilmäktige Ola Månsson från Christianstads, David Andersson från Hallands och Carl Gustaf Cederskog från Östergötlands län, emot afslyrkandet af det föreslagna lånet för jernvägs-förbindelse mellan Borås och vestra stambanan.
STOCKHOLM, TKYCKT HOS JOU.
HECKMAN, 1858. Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 236. 1 N:o 236.
Ank. till Exp.-Utsk. den 25 Jan. 1858, kl. 1 e. n*.