Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
» Gösta Ber- lings saga », som då först presenterades i denna tidning och sedan i utvidgad form utsändes som bok, var emellertid af en sä ovanlig och rik originalitet och mättad af en sä glödande fantasi, att den unga författarinnans debut från alla häll betraktades som en af de allra märk- ligaste, de senare decennierna här hemma haft att uppvisa.
Selma Lagerlöf har sedan d « s Det är väl också genom Iduns spalter, som signaturen Snorre frän början längst trängt ut bland svenska hem och på kort tid blifvit po- pulär som kanske få litterära märken.
Man förebrår vår tid att vara tråkig cch pessimi- stisk; men kommer en skald, som kan skämta sä kvickt, så fint och träffande skarpt och dock på samma gång så högsint och hjärtevarmt som Snorre — en sällsynt röst, en sällsynt sträng i den moderna dagsmusiken — då måste han slå an bland alla de ofördärfvade och fri- ska själar, af hvilka vi väl, gudilof, ännu hafva ett manstarkt uppbåd rundt om i bygderna.
» Snorres » bitar i Idun ha också lästs med förtjusning, och redaktionen har öfverhopats med förfrågningar om den person, som gömde sig bakom den skyddande masken.
Vi hade icke rätt att skvallra ur skolan; så mycket har dock ej kunnat fördöljas, att det är en kvinnlig hand, som för det sirligt spetsade lilla stålspjutct.
Vi äro därför väl på det klara med, att det är ett välkommet budskap vi bringa, då vi i dag kunna ge tillkänna, att Snorres dikter nu utkommit i bokform.
Ett och annat gammalt finner ui där nog, men läser det med odeladt nöje äter och åter om; mycket nytt finner ni ook — allt lika öfverdådigt uppfriskande som det gamla.
Lektor N.
P. ödman, själf en uppburen mästare i det vettiga skämtets konst, har vid sina offentliga aftonunderhållningar här och hvar i landet för talrika skaror af åhörare under ymnigaste bifall uppläst åtskilliga af Snorres dikter.
Han har nu också försett hennes bok med ett spirituelt förord, som ej förringar dess i sig själf fullgoda värde.
» Bitar af Snorre » — så lyder den an- språkslösa titelbladsrubriken — komma nog ej länge att behöfva trängas bland trafvarne på boklådsdisken.
Sådana toner ha en egen för- måga att gå långt och vida omkring, ty de finna genljud hos oss alla i det bästa inom oss.
1894 JVEadonna £&gt;u2oii.
S k i s s f ö r I d u n a f Ina Stockenstrand.
T lalurligtvis skulle h o n gifla sig; alla männi- J§f s k o r b l e f v o j u gifta — u t o m d e g a m l a m a m - u sellerna, förstås, r e s o n n e r a d e lilla S u z o n D u r a n d, u t a n att ta d e g a m l a u n g k a r l a r n e m e d i räkningen.
H o n var j u v a c k e r o c h älskvärd, det förra ö f v e r t y g a d e h e n n e h e n n e s spegel beredvil- ligt o m, d e t s e d n a r e s a d e h e n n e s b e u n d r a r e, d e unga artisterna, s o m besökte p a p p a Durand.
O c h så var h o n ung, hvilket ingen, s o m h ö r d e h e n n e s j u n g a från m o r g o n till k v ä l l, k u n d e tvifla p å.
Det v a r icke Bérangers v a c k r a visor » B o i d ' Yve- tot » eller » E t o i l e s qui filent » h o n sjöng, d e n lilla lärkan m e d de o v å r d a d e fjädrarne däruppe på M o n t m a r t r e s h ö j d e r, u t a n Y v e t t e s v i s o r från A l - cazar.
O c h m e d a n h o n s j u n g e r, fantiserar h o n o m s i n f r a m t i d o c h sitt » m é n a g e ».
Men hon har ingen hemgift.
D e t är m a m m a D u r a n d s s t ö r s t a s o r g, o c h h o n s ä g e r d a g l i g e n till s i n t a n k l ö s a dotter: » utan hemgift ingen m a n ».
M a m m a D u r a n d har tyvärr en viss s v a g h e t för » eau de melisse des carmes » o c h benediktiner likör, o c h h o n b r y r sig icke stort o m sitt h u s - håll.
Durandska hemmet liknar nihilisternas u t o p i — ett s a m h ä l l e u t a n ö f v e r h u f v u d, u t a n la- g a r, d ä r allt n y t t j a s g e m e n s a m t, till o c h m e d tandborsten.
D u r a n d s l e f v a ett s o r g l ö s t artistlif, ur hand i m u n.
P a p p a D u r a n d, s o m är e n b e - gåfvad skulptör o c h en älskvärd, g o d m o d i g o d å g a, t i l l b r i n g a r s i n a d a g a r m e d att d r i f v a o m k r i n g p å bulevarderna, prata i n å g o n y r k e s b r o d e r s atelier o c h s m u t t a p å ett g l a s a b s i n t u t a n f ö r n å g o t k a f é.
E n d a s t d å n ö d e n b l i r riktigt k ä n n b a r i h e m m e t, b e s l u t e r h a n s i g f ö r att a r b e t a.
Han modellerar d å e n l i t e n b y s t e l l e r e n n ä p e n g r u p p, s o m nå- g o n k o n s t h a n d l a r e g ä r n a k ö p e r, o c h s å är s o r g e n stillad för d e n gången.
Ordning, renlighet o c h flit ä r o o k ä n d a b e g r e p p i det D u r a n d s k a h e m m e t, och i denna bohémieartade omgifning har S u z o n v u x i t u p p u t a n n å g o n t a n k e p å att d e t b o r d e vara annorlunda.
Visserligen har h o n h o s sin m o r s v ä n i n n o r sett s t ä d a d e r u m, o r d n a d e s k å p o c h rena duktyg, men det har icke väckt någon annan f ö r e s t ä l l n i n g h o s h e n n e ä n att d e t m å s t e v a r a m y c k e t b e s v ä r l i g t att å s t a d k o m m a allt d e l t a.
Hon döljer klädningens refvor under en band- r o s e t t, v ä n d e r ut o c h i n p å p e i g n o a r e n, d ä b o n s o l k a t n e d r ä t s i d a n, o c h f i n n e r d e t b e k v ä m a r e att b e s i n far o m p e n g a r till ett p a r n y a h a n d s k a r ä n att l a g a d e g a m l a.
» B e v a r e den flickan, när h o n b l i r gift, » s ä g a f a m i l j e n s v ä n n e r, d å S u z o n b j u d e r d e m te- u r o m a k a k o p p a r o c h t o r k a r tårt- skälen m e d sin näsduk, » det blir m a m m a D u r a n d upp i dagen. » O c h m a m m a Durand tillbringar s i n d a g i en s t o p p a d länstol v i d fönstret, ö m s o m läsande Figaro, ö m s o m betraktande grannarne midt e m o t.
H o n ger S u z o n g o d a råd.
råd h v i l k a d o c k aldrig ha någonting m e d e k o n o m i o c h hus- h å l l att skaffa, u t a n h a n d l a o m » p o u d r e d ' i r i s » företräde framför » e a u d e s perles » o c h o m rätta s ä t t e t att f ä n g s l a e n m a n.
En artist b ö r S u z o n i c k e gifta s i g m e d, t y ä f v e n d e n m e s t t a l a n g f u l l e kan i c k e g e sin hustru så m y c k e t i n ä l p e n g a r s o m e n s k ö t s a m h a n d l a n d e e l l e r h a n d t v e r k a r e är i s t å n d till.
S u z o n småler, krusar lockarne i pan- n a n o c h g å r i n i a t e l i e r n f ö r att s e efter, o m h e n - n e s p a p p a h a d e n å g r a a r t i s t e r h o s sig.
H o n h a r i n g e n t i n g e m o t att p r a t a o c h s k ä m t a m e d d e u n g a männen, medan hon väntar på den hederlige » b o u r g e o i s », s o m skall e r b j u d a h e n n e sin h a n d.
P a u l S e v e r i n b e s ö k t e m y c k e t flitigt D u r a n d s.
Han var en ung landskaps- o c h genremålare, h v a r s s m å, fina d u k a r från Girondes började å d r a g a sig u p p m ä r k s a m h e t.
Paul var mycket fattig, s ä fattig att m a m m a D u r a n d a l d r i g t o g h o - n o m m e d i räkningen, då h o n v a r n a d e sin dotter för d e u n g a m ä n n e n, s o m b e s ö k t e d e m.
Kanske det v a r därför S u z o n s p r a k a d e m e r a glädtigt o c h otvunget m e d Paul än m e d någon annan.
Och P a u l fängslades så s m å n i n g o m af d e n n a lilla flickunge, h o s hvilken det fanns så m y c k e n grace, så m y c k e n älskvärd naivitet, s å m y c k e n sorglös glädje.
S u z o n u p p h ö r d e att t ä n k a p å s i n » b o u r - g e o i s », p r y d d e s i g m e d friska b l o m m o r o c h s j ö n g » P e t i t b l e u » o c h » C a d e t o c h B a b e t », s å att d e t gaf e k o i det g a m l a förfallna artistnästet, där h o n bodde.
O c h en dag då P a u l b a k o m den g a m l a, d a m m i g a L a k o o n g r u p p e n frågade h e n n e, oin h o n v i l l e b l i h a n s h u s t r u, s v a r a d e h o n u t a n betän- kande ja.
M a m m a Durand grälade o c h väsnades, kallade S u z o n e n d u m, t a n k l ö s t o s s a, s o m gifte s i g m e d en man, hvilken icke ens kunde bestå henne med e n t j ä n s t f l i c k a, o c h f ö r att g l ö m m a s i n a f e l s l a g n a,
I DU N 1894 m o d e r l i g a f ö r h o p p n i n g a r förtärde h ö n en större dosis benediktinerdroppar än vanligt.
P a p p a Du- rand tog skrattande de bägge u n g a i famn, bad P a u l v a r a s n ä l l m o t h a n s lilla S u z o n o c h b ö r j a d e sedan arbeta flitigt för att skaffa d o t t e r n e n ut- styrsel.
P e n n a i n s k r ä n k t e s i g till e n v a c k e r b r u d - k l ä d n i n g a f halfsid«-n, t v å s p e t s k a u t a d e p e i g n o i r e r och ett p a r g u l d b r o d e r a d e tofflor.
Men bröllops h ö g t i d l i g h e t e r n a s k u l l e b l i s å d a n a att h e l a k v a r - t e r e t s k u l l e tala d ä r o m.
D å det k o m så långt som till f ö r b e r e d e l s e r n a g l ö m d e S n z o n s m o r s i t t g r o l l o c h d e l t o g m e d lif o c h l u s t i a n o r d n i n g a r n a.
Det b l e f e n ståtlig b r ö l l o p s f e s t, o c h m a m m a D u - r a n d f ö r s o n a d e s i g m e d P a u l b a r a f ö r att h a n g a f h e n n e tillfälle till att f a r a o m k r i n g s j ö n i B o u - l o g n e r s k o g e n, h v i l k e n f ä r d i c k e får u t e s l u t a s från bröllopshögtidligheterna i Paris.
Med u n g d o m e n s n a i v a själfförtröstan gingo d e u n g a m a k a r n a f r a m t i d e n till m ö t e s.
D e r a s h e m v a r e n s t o r, luftig atelier, h v i l k e n d e d e l a d e a f med e n h ö g s k ä r m, s å att d ä r a f b l e f a r b e t s r u m och s ä n g k a m m a r e; deras b o h a g v a r af d e n m e s t anspråkslösa beskaffenhet o c h b r ö l l o p s g å f v o r n a h a d e ej s y n n e r l i g e n f ö r b ä t t r a t f ö r h å l l a n d e t.
De b e s t o d o, f ö r u t o m vin, b a k v e r k o c h b l o m m o r, af fem f r u k t s k å l a r, tre o c h t i o salt- kar, hvilka nyttiga artiklar familjen Durands v ä n n e r ansett vara det n ö d v ä n d i g a s t e i d e nygiftas hem.
A l l t s o m k u n d e b i d r a g a till t r e f n a d e l l e r p r y d l i g h e t fattades i detta h e m, m e n det m ä r k t e S u z o n aldrig, o c h Paul var för m y c k e t förälskad för att f ä s t a sig v i d, h u r d e t s å g u t o m k r i n g h o n o m.
H a n t i l l b r i n g a d e s i n d a g m e d att ö m s o m s m e k a, ö m s o m m å l a af s m h u s t r u.
S e d a n sitt g i f t e r m å l u p p t ä c k t e h a n, att h a n ä g d e f ö r v å n a n d e a n l a g f ö r figurmälning.
O c h f ö r att P a u l i c k e s k u l l e b e h ö f v a s a k n a h e n n e i sin närhet ä g n a d e S u z o n d e n min- s t a m ö j l i g a tid åt h u s h å l l e t.
Hon utförde sina s y s s l o r p å ett l i k a s å p r i m i t i v t s o m r a s k t s ä t t.
Ett par s l a g af en fjäderborste öfver golfvet förflyttade s o p o r n a från m i d l e n a f r u m m e t till v r å a r n e, d ä r d e j u k u n d e l i g g a, e f t e r s o m d e ej v o r o i v ä g e n; d a m m o c h s m u t s fingo o b e h i n d r a t s a m l a sig p å fön- s t e r r u t o r n a, d ä r d e t e r s a t t e j a l u s i e r.
O c h att s k u r a s i n a få k o k k ä r l, d e t t j ä n a d e till r a k t i n g e n t i n g, förklarade denna ungdomliga husmor, de blefvo j u strax lika sotiga igen.
Det e n d a S u z o n s a k n a d e v a r e n s o f f a, m e n d e n n a brist a f h j ä l p t e s g e n o m att h o n s t ä l l d e e n a f l å n g t r ä l å r p å s n e d f r a m f ö r e u a h ö r n e t i a t e l i e r n; till r y g g s t ö d a n v ä n d e s s a n g - m a d r a s s e n o c h e n filt t j ä n s t g j o r d e s o m ö f v e r d r a g.
S u z o n v a r m y c k e t s t o l t ö f v e r sitt v e r k o c h a n s å g sig n u ä g a en s a l o n g, e f t e r s o m h o n h a d e e n s o f f a.
serveriDgsbrickor V ä r s t v a r d e t f ö r d e n u n g a frun m e d m a t l a g - ningen.
H o n k o m s n a r t till i n s i k t o m, att d e t v a r i t b ä t t r e o m h e n n e s m o r lärt h e n n e att l a g a e n r a g o u i s t ä l l e t för d e t k l ä d s a m m a s t e s ä t t e t att o r d n a en halsduksrosett.
Paul blef dagligen serverad s e g t kött, h a l f k o k t a g r ö n s a k e r o c h o s m a k l i g s o p p a.
Då h a n ville säga någonting, lade S u z o n sin h a n d p å h a n s a r m o c h f r å g a d e g l a d t, o m h a n ej v i l l e h a e n p o r t i o n till, o c h h a n k l a p p a d e d e n lilla handen och höll inne med anmärkningarna.
Men en dag då han liknade S u z o n s omeletter v i d P a n d o r a s ask, e m e d a n de u n d e r en o s k y l d i g y t a d o l d e allt h v a d s k a d l i g t ä r f ö r m ä n n i s k a n, fick S u z o n en ljus idé — de skulle inta sina m i d d a - gar å en reslaurant Duval.
D ä r fick m a n o r d e n t ligt l a g a d m a t, d e r v a r b i l l i g t, o c h s å s l a p p h o n ifrån b e s v ä r e t.
P a u l g i c k i n d ä r p å, fast d e t ej v a r f ö r e n l i g t m e d h a n s b e g r e p p o m ett e g e t h e m att äta u t e.
» S e v e r i n s bli D u r a n d s u p p i d a g e n, &gt; s a d e u n g a fru B e r t h e, s o m v a r e n p r a k t i s k h u s m o r.
» Det är f ö l j d e n a f att e n f l i c k a gifter s i g, i n n a n h o n uppnått en stadgad ålder, » sade gamla fröken Melanie.
B å d a v o r o g o d a v ä n n e r till D u r a n d s och b e s ö k t e o f t a S e v e r i n s.
D e g i n g o.
dit d r i f n a a f d e n lifligaste n y f i k e n h e t; d e f r å g a d e o m allt, b e s k å d a d e allt o c h g i n g o d ä r i f r å n u p p f y l l d a af f a s a ö f v e r h v a d d e sett.
D å d e fingo h ö r a, att S u z o n fått en l i t e n flicka, h ö j d e d e h ä n d e r o c h ö g o n m o t himlen o c h frågade d e n o s y n l i g e h v a d h a n m e n a d e m e d att s k ä n k a ett b a r n åt d e n n a okunniga, slarfviga o c h tanklösa varelse, m e n d e n o u t r a n s a k l i g e b e v ä r d i g a d e ej f r å g a n m e d n å g o t svar.
Den lilla C h e r i e s a n k o m s t v ä c k t e s a m m a s t o r - miga känslor hos m a m m a Durand s o m S u z o n s g i f t e r m å l g j o r t.
T ä n k h v i l k a utgifter d e s k u l l e f å för d e n d ä r l i l l a v a r e l s e n s s k u l l.
P a u l f ö r t j ä - n a d e j u ingenting på sina taflor.
S u z o n b o r d e b ä t t r e t ä n k t sig f ö r, i n n a n h o n v a l d e d e n d ä r f a t t i g l a p p e n o.
S u z o n t y c k t e d e t v o r e b ä t t r e o m m o d e r n lärde h e n n e hur h o n skulle sköta b a r n e t, i s t ä l l e t f ö r att k l a n d r a d e t f a t t i g a l i l l a lifvets tillvaro.
Men, nej, det kunde mamma Durand icke.
S u z o n h a d e p å sin l i d l ä m n a t s till en amma på landet.
O c h naturligtvis skulle C h e r i e a c k o r d e r a s b o r t.
I S o m m e r v i l l e v a r luften r e n a s t o c h d e b o r d e g e n a s t h ö r a efter ett l ä m p l i g t ställe.
» S k i l j a s ifrån C h e r i e!
A l d r i g i l i f v e t!
» o c h S u z o n s l o g s i n a a f m a g r a d e a r m a r o m k r i n g d e t l i l l a skri- k a n d e byltet v i d sin sida.
Hvad tänkte väl S u z o n på, ä m n a d e h o n själf a m m a sitt b a r n?
M a m m a D u r a n d s g ä l l a r ö s t b l a n - d a d e sig m e d d e n n y f ö d d a s p o c k a n d e r o p p å s m a rättigheter.
S u z o n s k u l l e f ö r d ä r f v a sitt u t s e e n d e, s i n h ä l s a, h o n s k u l l e bli g a m m a l i f ö r t i d, h o n s k u l l e i c k e få e n m i n u t s r o, o m h o n e n v i s a d e s att b e h å l l a b a r n e t h o s sig.
M e n S u z o n endast s m å l o g o c h g j o r d e n å g r a t a f a t t a f ö r s ö k att l u g n a den lilla, s o m e n d a s t b e g ä r d e att få k ä n n a m o - d e r n s m j u k a h a n d p å s i n k i n d f ö r att t y s t n a.
Då hon blef ensam vek S u z o n undan o m h ö l j e t k r i n g C h e r i e o c h b e t r a k t a d e n y f i k e t d e t l i l l a lef- v a n d e undret, hvars h e l a intresse koncentrerade cig p å k o n s t v e r k e t att få s i n e n a l i l l e p u t i s k a t u m m e in i m u n n e n.
D e t s å g s å k o m i s k t ut, att S u z o n ä m n a d e g e till ett a f s i n a k l i n g a n d e s k r a t t, m e n hon h e j d a d e s i g — d e n l i l l a fick i c k e o r o a s a f några främmande ljud.
H o n blef helt underlig till m o d s, m e d a n h o n b e t r a k t a d e b a r n e t.
Det var så o t r o l i g t att d e n n a liila.
v a r e l s e v a r h e n n e s e g e n, b e r o e n d e af h e n n e helt o c h hållet.
D e t v a r ett förfärligt a n s v a r, o c h d e t t a a n s v a r h a d e den g o d e guden pålagt henne, enfaldiga varelse.
Hennes själ fylldes af en stor o c h mäktig k ä n s l a — m o - d e r s k ä r l e k e n, s o m ä r ett å t e r s k e n a f s k a p a r e n s o ä n d l i g a kärlek.
Hon gjorde korstecknet öfver barnet, läste en kort, s t a p p l a n d e b ö n, o c h s å lade hon d e t lilla h u f v u d e t m o t sitt b r ö s t, b e r e d d att uppfylla s i n a plikter.
När P a u l k o m in, s t a n n a d e h a n f ö r u n d r a d o c h hänryckt v i d den syn han hade framför sig.
Den liknade n å g o n af d e g a m l e m ä s t a r n e s härliga ma- donnor.
Från det d a m m i g a fönstret föll solljuset d ä m p a d t p å S u z o n, d ä r h o n satt m e d barnet tryckt till sitt b r ö s t.
Den unga modern såg upp med ett b l y g t o c h l y c k l i g t l e e n d e.
Öfver det slätkam- m a d e håret h a d e h o n en g a m m a l s i d e n d u k knuten p å italienskt v i s.
En trasig spetskjol o c h e n af Pauls utnötta sammetsblusar v o r o oskickligt virade omkring barnet.
P a u l fick t å r a r i ö g o n e n, d å h a n såg sin stackars lilla o k u n n i g a hustru m e d o v a n a fingrar o r d n a d e s s a f a t t i g a p a l t o r k r i n g d e n lilla.
» M a d o n n a Suzon, » sade han och kysste ömt hustruns bleka kinder.
Sedermera målade han henne o c h barnet just som h a n sett d e m d e n g å n g e n, s a m m e t s b l u s e n, s p e t s t r a s o r n a o c h allt.
D e t v a r e n tafla s o m m e d ens gjorde h o n o m ryktbar.
Ingen k u n d e gå förbi d e n, u t a n att s t a n n a, d e n v a r s å r ö r a n d e o c h e n k e l, så lefvande o c h sant mänsklig.
C h e r i e v a r v e r k l i g e n e n m y c k e t d y r b a r liten varelse.
S u z o n fick l o f att u p p m u n t r a P a u l till att a r b e t a flitigt, s å att i n g e n t i n g s k u l l e fattas d e n lilla, o c h för alt i c k e s t ö r a m a n n e n förblef h o n inne i sängkammaren hela förmiddagarne.
Under d e s s a p å tu m a n h a n d m e d b a r n e t b ö r j a d e h o n förstå d e n lilla v a r e l s e n s m å n g f a l d i g a b e h o f o c h önskningar.
Efter h a n d fick d e t o o r d n a d e h e m m e t ett h e l t a n n a t u t s e e n d e.
Inga s o p o r f u n n o s mer, v r å a r n a, t y C h e r i e t y c k t e s a n s e att allt h v a d s o m l å g p å g o l f v e t b o r d e p a s s e r a g e n o m h e n n e s lilla t a n d l ö s a m u n; d e n g a m l a låren blef f ö r s e d d m e d m j u k a d y n o r, e m e d a n b a r n e t k u n d e g ö r a s i g illa mot de skarpa kanterna, gardiner anskaffades, så att d a g e r n ej s k u l l e s k a d a d e n l i l l a s ö g o n, a l l t i n g h ö l l s r e n t o c h p u t s a d t, o c h efter o ä n d l i g t m å n g a m i s s l y c k a d e försök hade S u z o n tillfredsställelsen af att k u n n a s e r v e r a e n o r d e n t l i g t l a g a d m i d d » g, h o n m ä r k t e att b a r n e t m å d d e b ä t t r e, d å h o n s j ä l f f ö r t ä r d e g o d o c h kraftig f ö d a.
Stackars lilla Cherie I h e n n e s första erfarenheter af lifvet v o r o ej u t e s l u t a n d e g l a d a.
I sin okun- nighet o c h v ä l m e n i n g utsatte S u z o n ofta barnet för v e r k l i g f a r a.
Ö f v e r t y g a d o m att frisk luft v a r n y t t i g f ö r s m å b a r n, l a d e h o n C h e r i e i ett fat, hvilket h o n ställde framför det ö p p n a fönstret, och h v a r k e n P a u l s i n v ä n d n i n g a r eller barnets protester m o t d e s s a luftbad afhöllo S u z o n därifrån.
F ö r s t d å d e n l i l l a b ö r j a d e n y s a a f a l l a krafter, u p p h ö r d e h o n m e d det farliga experimentet.
Äfven m o d e r n s m e d f ö d d a behagsjuka blef en anledning till b i t t r a k v a l f ö r d e n l i l l a v a r e l s e n.
Då Suzon såg Cheries små välformade ben o c h näpna armar, fick h o n e n o e m o t s t å n d l i g l u s t att s t y r a u t h e n n e som de s m å femåringarna i Parc M o n c e a u.
Men d e n f y r a m å n a d e r g a m l a C h e r i e g a f till s i n a kraf- tigaste n ö d r o p, d å h o n fick ett p a r r ö d a s a f f i a n s k o r p å fötterna o c h k ä n d e sig i n k l ä m d i e n löjligt kort klädning m e d stora rosetter på axlarna, hvilka skafde hennes ömtåliga hud, o c h S u z o n, som n u b ö r j a d e f ö r s t å d e n f ö r e b r å e l s e s o m låg i dessa bjärtskärande rop, lade undan de röda skorna o c h den lilla d o c k k l ä d n i n g e n.
165 Fru Berthe o c h fröken Melanie hade icke på länge besökt Severins.
D e h a d e ej h j ä r t a att s e eländet, förklarade de.
Stackars Paul!
A r m a Che- rie!
F ö r m o d l i g e n h a d e d e o m k o m m i t vid det här l a g e t — k v ä f d a a f s o p o r n a s o m stigit ä n d a u p p till t a k e t, e l l e r f ö r g i f t a d e a f e n g r ö n s a k s s o p p a, i hvilken S u z o n lagt t ä n d s t i c k o r istället för verrni- celler.
M a m m a D u r a n d s å g f ö r l ä g e n ut, d å d e frågade henne, hur det gick för S u z o n m e d d e n lilla Cherie.
Det v a r tydligt, alt n å g o n t i n g v a r p å t o k, o c h d e b e s l ö t o att p å o r t o c h s t ä l l e ö f v e r - t y g a sig o m rätta f ö r h å l l a n d e t.
D e v a l d e m i d d a g s - t i m m e n f ö r sitt b e s ö k.
V ä l i n k o m n a g e n o m d ö r r e n stannade de stumma och häpna.
Förmodligen h a d e d e g å t t fel, t y h ä r v a r a l l t i n g p u i s a d t o c h fint: hvita g a r d i n e r h ä n g d e för fönstren, golfvet var blankpoleradt, möblerna öfverklädda med vackert b l o m m i g t tyg, på en g a m m a l turkisk matta rullade e n liten skrattande b a r n u n g e, o c h p å det dukade bordet ångade en aptitretande middag.
Och det v a r verkligen Paul o c h S u z o n, s o m sutto där o c h spisade.
» M i n s ö t a v ä n, » u t r o p a d e fru B e r t h e, d å d e n f ö r s t a f ö r v å n i n g e n lagt s i g, » h v a d h a r v ä l å s t a d kommit denna förändring i dina v a n o r?
» » H a r n i s k i c k a t S u z o n i e n h u s h å l l s s k o l a?
» frå- gade Melanie Paul.
» Det är a l l t s a m m a n s Cheries förtjänst, » förkla- rade S u z o n.
» M e n, k ä r a d u, i n t e k a n v ä l ett f e m m å n a d e r g a m m a l t b a r n g ö r a ett s å d a n t u n d e r v e r k, » u t r o - pade den gamla fröken.
&gt;Hur tokigt det än låter, så m å s t e j a g förklara, att d e t ä r m i n d o t t e r s o m h a r u p p f o s t r a t m i g, » s a d e S u z o n s k r a t t a n d e o c h s p r a n g b o r t till C h e r i e, s o m h o n lyfte u p p o c h v i s a d e för tanterna.
» Är h o n icke beundransvärd, m a d o n n a S u z o n!
» sade Paul o c h tecknade gruppen m e d några raska d r a g a f sitt ritstift.
Efter Swinburne.
Qtn morgon i maj som grönast, på mark utaf daggen våt, vi möttes, där allt stod skönast, och våren var glad däråt.
Bet var som om luften längtat att taga din anda mot, det var som om gräset trängtat att böja sig för din fot.
Du nalkades, sol bakom dig förvandlade grönt till guld, och blommorna logo om dig af fröjd att du var så huld.
Vid stammar, som smärta böjde sin krona mot strömmen ömt, bland * spirande grönt du dröjde, som om du med våren drömt.
Kanhända din blick sig fäste vid grenarnes blomstersnö, kanhända ett fågelnäste dig kom att en stund förströ.
1 Men mjukaste fot ej rörde sig mer ifrån daggvåt stig, och rakt som ett finger förde en stråle sitt ljus på dig.
Af maningen med jag rycktes, jag följde i strålens spår.
Du dagens drottning mig tycktes, din krona var gyllne hår.
Som askan väcker mitt sinnes begär efter eld, som dött, så minns jag, saknar och minnes den kärlek, som tid förödt.
16fi Och maj stod ännu som grönast och smålog så ljuft, men koi ' t, som du när jag såg dig skönast, du gick indt skogen bort.