Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En sådan efter norra stranden al nyssnämnde sjö anlagd bana kan ingalunda uppfylla de norr om denna sjö belägna provinsers skäliga anspråk pä de för deras gods- och person-trafik nödvändiga jeruvägarnes anläggning i den enda för rörelsen inom Dalarne och Westmanland naturliga riktningen, eller Irån norr och nordvest mot söder.
Frågor om stals-bidrag för bibanors anläggande just i Stats-Uts/iottets Utlåtande N:o 62.
39 samma riktning, eller längs efter Hedströmmen lill Köping oell ända frän sjön Siljan i Dalarne lill Westerås, hafva också blifvit väckta under både innevarande och sednaste riksdagar.
Härigenom torde allmänna meningen i fråga om denna koinmunikations-väsendels hufvudsakliga riktning inom nämnde provinser alltså kunna anses ådagalagd; och Utskottet är öfvertygadt, alt ett efter rörelsens behof ordnadi jernvägs-svstem för de norr 0111 Mälaren belägna landskaperna icke kan på eli ändamålsenligt sätt åstadkommas med begagnande af en stambana, som, genomgående landet nära Mälaren, egentligen blott förenar der belägna mindre städer, helst dessa städers rörelse från åldriga tider hufvudsakligen uppehållits genom en varuforsling, som verkställes dels från och till de norr 0111 samma släder liggande orter och dels sjöledes till Stockholm samt andra släder och orter vid eller omkring Mälaren.
Utskottet har sökt förskaffa sig kännedom 0111 anledningarne till och förhållandet med den i flera af Utskottet emottagna anföranden upprepade klagan öfver stegringen af forsel-lönerna från och till Nerikes samt Westmanlands bergslager; och Utskottet har väl funnit denna klagan grundad samt de uttalade förhoppningarne, att det öfverklagade både i allmänt och enskildt hänseende vigtiga förhållandet icke skall af Rikets Ständer lemnäs utan uppmärksamhet, befogade; men Utskottet kan icke dela den yttrade åsigten, att de olägenheter och hinder, som derigenom förorsakas för rörelsen och näringslifvet inom sagde orter, skulle afhjelpas medelst en jernvägs-anläggning utmed Mälarestranden.
Enligt Utskottets öfvertygelse skulle nemligen en derstädes anlagd jernväg icke komma alt medföra någon väsendtlig förändring i omförnuilda forsei-löner, hvilkas nuvarande höga belopp ingalunda har det inflytande å de jemförelsevis mindre betydliga transporterna på landsvägen längs efter Mälarens norra strand; som å de lunga varornas forsling mellan de norra orterna samt Mälarens hamnplatser, och hvilken varuforsling skulle äfven framgent komma alt fortfara, såsom icke skeende längs efter utan vinkelrätt emot en sådan jernväg.
Att det lör de norr 0111 Mälaren och Iljelmaren belägna orterna är allravigligast att fä en förbättrad kommunikation i sydlig riktning mot dessa segelbara sjöar, har rörelsen på den hittills fullbordade delen af Köping-Hult-jernvägen faktiskt bevisat.
Denna jernbana, som från Orebro utgår åt norr mot Nora bergslag, har redan erhållit en ganska liflig trafik, hvilken endast är alt tillskrifva samma banas ledning direkt inåt landet; ty 0111 nämnde bana deremot, i öfverensstämmelse med det försl framställda förslaget, blifvit anlagd närmare Hjelmaren med sträckning mot öster från Orebro rakt åt Arboga, i samma direktion, som den föreslagna jernbanan längs efter Mälaren, hade den nuvarande lifliga rörelsen icke förefunnits, ulan denna bana blott kunnat begagnas af den obetydliga person- och ännu ringare varutrafiken mellan sagde städer.
Vid nu anställda jemförelser mellan resuitaterna af vestra stambanans' anläggning söder eiler norr om Mälaren har Utskottet ansett sig icke böra taga i beräkning de vestra provinsernas trafik, enär denna kan antagas komma alt blifva ungefärligen densamma på hvilkendera sidan af Mälaren den till dessa provinser från hufvudstaden gående stambanan anlägges.
Utskottet tvekar dock ej ali uttala sin öfvertygelse, att en vida lifligare jernvägsrörelse skall uppstå på Mälarens och Hjelmarens södra än norra sidor.
Sålunda skall trafiken tvifvelsutan blifva. mycket större mellan Örebro och Katrineholm, än på ungefärligen enahanda väglängd norr om samma sjöar, eller mellan Örebro och Westerås, helst den södra jernvägsförbindelsen icke, i likhet med den norra, har alt motse en täflan med sjökommunikationerna mellan de orter, som af jernvägen beröras.
En jernväg söder om
Mälaren kommer således att under hela året uppbemta och fortskaffa Östergötlands och dervarande betydliga städers samt andra i söder från hufvudstaden belägna orters person- och varu-trafik till och från ej mindre denna stad, än 40 Sta/s-U/s/cotlels Utlåtande N:o 62.
Nerike och rikets vestra landskaper samt Norrige.
Denna bana kommer dessutom att från begge sidor oafbrutet begagnas för rörelsen både inom Södermanland och inom Nerike, hvarest densamma vid Hallsberg upplager den stora trafiken mellan den vid Wellern belägna staden Askersund och de norr om samma sjö liggande orter.
Visserligen skulle den från Orebro mot norr utgående banan, sedan den mellan sistnämnde stad och Frövi emotlagit trafiken till och från Nora och Linde, erhålla en rörelse jemförlig med den, som är att motse mellan Orebro och Hallsberg, men sedan denna sednare bana gått förbi Frövi samt Mälarens hamnplatser Arboga, Köping och Westerås, skulle densamma, under 7 månader af året utsatt för täflan med en beqväm och snabb sjötrafik, efter all sannolikhet endast komma alt lemna en högst obetydlig inkomst.
Vid den norr om Mälaren gående stambanans fortsatta ledning från Westerås till Stockholm, komme väl samma bana alt genomlöpa allmänt odlade och fruktbara trakter; men denna landsort synes icke hafva något synnerligt behof af en ytterligare eller ny kommunikationsled, helst den i sitt granskap eger ganska fördelaktiga vattenkommunikationer med hufvudstaden samt andra orter, och den i Kongl. Maj.-ts Nådiga proposition föreslagna norra stambanan kommer att på icke långt afstånd derifrån anläggas.
Ett helt annat förhållande eger deremot rum i alseende på den motsvarande delen af eo jernväg söder om Mälaren, eller mellan Katrineholm och Stockholm, som får sin sträckning inuti landel lill större delen på 3 ä 4 mils afstånd frän närmaste vatten-kommunikationsled och kommer att genomgå en landsbygd i vida större behof af förbättrade eller nya kommunikationer.
Derföre torde denna jernväg, sedan rörelsen å densamma framdeles ökats med den från Östergötland och rikets sydliga delar tillkommande trafik, förmodligen blifva den lörsta Svenska jernväg, som för att motsvara rörelsens behof måsto utläggas till dubbel bana.
I fråga om den inverkan på sammanlagda längden af Statens jernvägsatlläggningar, vestra stambanans ledning norr eller söder om Mälaren kommer att medföra, anser sig Utskottet, som äfven å delta förhållande egnat sin uppmärksamhet, böra upplysningsvis erinra, alt genom de norra jernvägsliniernas utdragning från Upsala och Frövi uppkommer nästan samina väglängd för Statens jernvägs-byggnader, om nämnde stambana anlägges på Mälarens södra sida, sorn genom utföraode af de ntaf Jemvägskommittéen föreslagna jernvägSlinier på hvar sin sida af denna sjö och Hjelmaren; men om vestra stambanan varder anlagd söder, i stället för norr, om Mälaren, kan, ulan ali sådant föranleder någon förlängning af statsbanorna i sin helhet, ett ändanrålsenligare och mera utsträckt samt för de norra provinsernas rörelse mera gagnande jernvägssystem erhållas.
Denna stambanas anläggning genom Södermanland bereder för öfrigt den väsendtliga fördelen vid uppgörandet och fastställandet af sagde system, att de norra landsorternas jernvägs-linier kunna ledas i de riktningar, industrien och rörelsen inom dessa orter kräfva, utan att afseende dervid behöfver fästas på en för dem mindre vigtig och angelägen jernbana utmed >Mälareslranden.
I sjelfva verket föranleder vestra stambanans dragning söder om Mälaren inga andra förändringar uti hvad oftabemälde Kommitté föreslagit i afseende på de i frågaställda jernvägs-anläggningarne inom Södermanland och Nerike, än alt iden statsbana, som, enligt Kommittéens förslag, skulle åt vester fortsättas, i stället för att ledas i nordvest till Örebro, kommer all fortgå i nästan rak vestlig riktning till Hall$berg<oeh der sammanträffa med jernbanan mellan Örebro och Askersund samt fortfarande bibehålla samma riktning lill Hjulö, dit vestra stambanan, i händelse densamma, enligt Kommilléens förslag, skulle gå norr ora Mälaren, komme att från Örebro ledas i sydvestlig riktning.
Utskottet Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62. 41 Utskottet har redan erinrat, hurusom vestra stambanans af Jernvägs-kommitléen föreslagna sträckning norr om Mälaren icke öfverenssläinmer med den af Kommittéen antagna grundsats, att stambanorna böra isynnerhet framdragas genom orter, som äro aflägsna från vatten-kommunikationer, samt icke affölja segellederna, utan endast beröra dessa vid sådana punkter, der den inre rörelsen för vissa orter finnes sammanförd.
Deremot har både rörelsens och lokalens naturliga beskaffenhet medgifvil tillämpningen al sagde grundsats vid uppgörandet af förslaget i afseende på samma banas ledning söder om meranämnde sjö.
Enligt detta förslag skulle nemligen vestra stambanan, sedan den öfvergått den landtunga mellan Mälaren och Östersjön, som genomskäres af Södertelje kanal, ledas i det inre, af Södermanland samt framföras genom de delar af denna provins och Nerike, hvarest sammanhängande vatten-kommunikationer saknas.
Vid gränsen mellan Nerike och Westergötland, skulle samma bana komma alf gå mvcket tili ra den icke obetydliga, på ett kort afstånd från Wenern belägna, sjön Skagern, mellan hvilka 2:ne sjöar, enligt hvad för Utskottet uppgifvits, segelled utan svårighet lärer kunna åstadkommas; hvarefter en oafbruten vatten-kommunikation mellan Nordsjön och mellersta delen af ifrågavarande stambana blifver all tillgå.
Hvad för öfrigt beträffar de fördelar i ekonomiskt och industriell hänseende, som denna bana i dess nu förordade riktning kommer alt tillskynda ej allenast de provinser, hvarigenom densamma anlägges, och de orter, hvilka den sammanbinder, utan äfven (lera andra delar af landel samt riket i sin helhet, instämmer Utskottet i de yttranden härom, sorn Kongl. Majlis Nådiga Proposition och det deruti åberopade betänkande innehåller.
Vidkommande äter den inverkan samma bana torde komma alt utöfva i afseende på de med landels och hufvudstadens försvar gemenskap egande förhållanden, anser sig Utskottet böra tillägga: alt, sedan en från denna bana utgående och genom Östergötland och Småland sig sträckande stambana jemväl blifvit fullbordad, kan, genom begagnande af dessa banor, betydligaste delen af landets försvarskrafler med minsta omväg och på kortaste tid sammandragas till hufvudSladen och dess grannskap; ali den kuperade trakt, förstnämnde bana invid hufvudstnden kommer alt genomlöpa, bör mycket underlätta densammas försvar emot fiendlliga angrepp; samt ätt, då banan egentligen endast på en punkt, eller i närheten af Södertelje, torde vara lättare åtkomlig för en från östra kusten i landel inträngande fiende, synas ändamålsenliga anstalter lill både hanans och hufvudstadens skyddande, utan någon större uppoffring eller försvarskraflcrnas splittring, kunna derstädes vidtagas.
1 anledning af den uti flera afgifua motioner och anföranden inom Riks-Stånden yttrade mening, alt vestra stambanans anläggande söder om Mälaren skulle vara oförenligt med Rikets Ständers förut, meddelade yttranden och fattade beslut med hänsigt lill den åt ett enskildt bolag upplåtna jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hult, finner Utskottet sig föranlåtet erinra, att bemälte bolag icke fullgjort sitt åtagande i afseende på denna jernvägs-anläggnings utförande ; alt detsamma derföre förverkat sin af Staten erhållna rån te-garanti; samt allvid sednaste Riksdag, då Kongl. Maj:t och Rikets Ständer beslölo, ali Svenska stam-jernbanorna skulle anläggas genom Statens försorg och blifva dess tillhörighet, icke ens någon fråga väcktes och således än mindre något förklarande meddelades, angående sagde dä redan påbörjade jernvägs-anläggnings upptagande bland sådana banor.
Nu anförda jemte öfriga härvid förekommande förhållanden, hvilka af Utskottet skola närmare utvecklas i det särskilda utlåtande Utskottet, till följd af erhållna remisser, kommer att afgifva, rörande meranämnde jernvägs-anläggnings understödjande eller inlösande af Staten, torde anses utgöra fullt giltiga skäl för Rikets Ständer all, ulan afseende å hvad som vid denna jernväg genom enskild försorg blifvit till Bih. till 11.
Pro t. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 28 Haft. 6 42 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 62. gjordt, falla sitt beslut angående nu ifrågavarande statsbanor och deras ledning i den med det allmännas fordel mest öfverensstämmande sträckning.
Till bemötande af öfriga framslällda anmärkningar emot det af Kongl.
Majit gillade och till Rikets Ständers godkännande förordade förslaget, angående vestra stambanans ledning genom Södermanland och södra delen af Nerike, anser sig Utskottet jemväl böra erinra om följande förhållanden:
De riktningar, allmänna landsvägarne inom Sverige af mer eller mindre kända anledningar från äldre lider erhållit, öfverensläinma mångenstädes ingalunda med den nuvarande rörelsen, hvars fo; dringar ej heller af dem tillfredsställas, ehuru densamma måste fortfarande deraf begagna sig.
Dessa landsvägar, hvilka lill stor fördel för allmänna trafiken, blifvit under sednare åren inom flera orter omlagda, kunna således icke antagas såsom några tillförlitliga beslämningsgrunder för ledningen af de nya kommunikalionsleder, hvarom nu är fråga.
Ehuru, vid de till lands skeende resor och varutransporter mellan Stockholm och Göteborg, den längre vägen på norra sidan af Mälaren för närvarande visserligen mera begagnas än den på södra sidan af samma sjö, finnes dock ej någon anledning att förutsätta, det transito-rörelsen mellan nämnde städer, då de förhållanden, som nu gifva företräde åt den norra vägen upphört, icke skall med större begärlighet betjena sig af en söder om Mälaren anlagd jernväg, än af en längsefler denna sjös norra sida löpande sådan väg.
Hvad åter beträffar den inre rörelsen eller kommunikationen mellan de punkter inuti landet, som af jernvägen komma att sammanbindas, har Utskottet redan omförmält den ringa beröring, som i handels- och industriväg eger rum mellan de invid eller i närheten af Mälarens norra strand belägna städerna.
För alla dessa släder och den omgifvande landsbygden äro nemligen hufvudstaden samt närmaste bergslager de gemensamma afsättnings- och uppköps-orterna.
De hufvudsakligasle transporterna lill och från hufvudsladen hafva af ålder verkställts sjöledes och med afseende å ej mindre beskaffenheten af de varor, som utgöra förmål för dessa transporter, än det ändamålsenliga och rörelsens behof fullt motsvarande sätt, hvarpå sjö kommunikationen mellan hufvudsladen och nämnde städer numera besörjes, torde kunna antagas, att en jernvägs-förbiudelse mellan samma släder icke komme alt medföra någon väsentlig förändring i den lifliga varu-lransporlrörelse, som sjöledes dem emellan redan utbildat sig.
Deremot kan med all sannolikhet förutses, alt en, med begagnande af en del utaf vestra stambanan söder om Mälaren, åstadkommen dylik förbindelse mellan den midt in i landet belägna staden Örebro samt den betydliga handelsort) fabriks-staden Norrköping skall framkalla och underhålla en ganska stor rörelse samt bereda en ansenligen ökad afsättning för både de norr och vester om
Örebro liggande bergslagers fyrfaldiga effekter och det bördiga Östergötlands landtmannaprodukler.
Med afseende å dels Jernvägs-koinmilléens gjorda erinran, angående den högre driftkostnaden och materielens starkare nötning samt den större bränsle-konsumtionen å en jernbana, som komme att anläggas söder om Mälaren, än å en norr om samma sjö anlagd sådan bana, hur Kongl. Majit i Nåder tillkännagifvit, att, enligt hvad vid sednare undersökningar visat sig, de flesta brantare lutningar, än 1 på 100, kunna undvikas eller förändras å vägsträckningen från Slockholm genom del inre af Södermanland; och har Utskottet af erhållna upplysningar angående resultatet af dessa undersökningar, bland annat, inhemta!, att de starkare lutningar eller till och med 1 på 102, som skulle förcfinnas å den sednast undersökta jernvägslinien mellan Stockholm och Hansta i vestra Wingåkers socken, motsvarade 10} procent utaf liniens hela längd, och alt, om alla lutningar, som uppginge Lill 1 på 110, sammanlades, desamma utgjorde 20 procent utaf' denna linies längd.
Deremot skulle de "starkare lutningarne” å den genom Jernvägs - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62.
43 kommiliéens försorg undersökta linien mellan Slockholm och Hansta utgöra 28 procent, och de till och med 1 pä 110 uppgående lulningarne 31 procent af våglängden.
Vid jemförelse melian lulningarne å den förändrade jernvägslinien inom Södermanland och den af Kommittéen förordade linien norr om Mälaren öfver Giresta och Westerås till Hjulö, uppkomme åter följande förhållande: då de svårare lutningarne, eller de från och med l på 60 samt till och med 1 på 99 å den sednare linien utgjorde en sammanräknad längd af 41,500 löt, vore sammanlagda längden af enahanda lutningar å den förra linien från Slockholm till Hjulö endast 12,200 fot.
Längden af kurver med 1,000 löts kröknings-radie skulle på den södra linien komma att utgöra 9,100 fot och på den norra 3,000 fot, hvaremot kurverna med 1,500 fots kröknings-radie på den förra uppgingo lill 4,000 och på den sednare linien lill 7,200 lots längd.
Jernvägs-sträckningen mellan Stockholm och Hansta skulle väl. enligt den sednast undersökta linien, blifva 10,100 fot längre än den i Kommittéens betänkande omlörmälda linie mellan dessa ställen; men anläggnings-koslnaden för samma linie skulle komma att med ej mindre än 954,750 R:dr R:mt understiga den af Kommittéen för jernvägs-anläggningen mellan hufvudstaden och sistnämnde ställe beräknade kostnadssumma.
Genom sålunda ytterligare upplysta förhållanden, anser Utskottet, alt de anmärkningar emot vestra stambanans ledning på södra sidan om Mälaren, hvilka framställts med hänsigt till de försl beräknade lulningarne oell krökningarne å en söder om denna sjö gående jernbana och desammas förmodade menliga inverkan på och hinder för trafiken derå, blifvit på eli tillfredsställande sätt vederlagda och undanröjda.
Under sina öfverläggningar, angående de relativa fördelar, som uppkomma genom vestra stambanans ledning norr eller söder om Mälaren, har Utskottet ansett sig äfven böra taga i betraktande invånarnes antal i de trakter, banan i ena eller andra fallet skulle komma att genomgå.
Vid sålunda anställd jemförelse mellan den folkmängd, som sannolikt komme att begagna jernvägen på Mälarens ena eller andra sida, kunna de i sådant hänseende vanligen antagna beräkningsgrunder icke tillämpas för en jernvägsanläggning på norra sidan, der beqväm och snabb sjötrafik under längsta tiden af året linnes alt tillgå, och hvarifrån under denna lid ett jemförelsevis ringa antal passagerare i allmänhet skulle begagna jernbana i stället för de dagliga mera billiga ångbålslägeuhelerna.
Det är således egentligen för den södra jernvägslinien, eller den genom Södermanland, som man kan påräkna, att den inom provinsen boende befolkningen skall vid sina kommunikationer med Stockholm samt, vestra och södra delarna af landet begagna sig af den för dem tillgängliga jernvägen; och, efter Utskottets tanke, är det just inom en, tillfälle till valtenkommunikationer saknande, landsbygd, sådan som de! inre af Södermanland, hvarest en blifvande jernbana kommer att utgöra det allmänna fortskaffningsinedlel för både person- och varulrafiken i alla riktningar, och hvarest alla föremål för håde produktionen och konsumtionen skola samlas på jernbanan under hela året, som en säker inkomst af banan och ett verkligt gagn för landsorten af densamma måste uppstå.
Folkmängden utmed den på norra sidan af Mälaren föreslagna jernbanan från Örebro till Stockholm utgör 148,000 menniskor, hvaremot densamma på södra sidan mellan Hallsberg och Stockholm endast är 93,000, allt. inom 2 mils bredd på hvardera sidan af jernbanan.
Härvid måste dock erinras, att af denna intill banan på norra sidan boende befolkning endast omkring 4,000 personer hafva öfver 2 mil till lastageplats, men att deremot å den södra mer än 29,000 sakna närheten af sådan lägenhet lör deras kommunikationer och derföre måste utan tillfälle till sjötransport söka begagna sig af jernbanan.
Härtill kommer ytterligare, dels alt en del lastageplatsen sorn utmed Hjelmaren äro tillgängliga för den södra befolkningen, äro mera aflägsna från Stockholm, hvarföre rörelsen derstädes måste underkasta sig tidsutdrägten och afgifterna vid begag - 44 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62. nandel af Hjelmare kanal, dels att under vintertiden den södra jernbanan till en del kan viinla passagerare frän bäda sidor utaf den landsbygd af 2 mils bredd, sorn ofvanintagna beräkning afser.
Södra sidan har dock, i fråga om jernvägs trafiken, den stora fördelen framför den norra, att hela befolkningen, alltifrån södra gränsen af Nyköpings län och äfven från de nordliga delarne af Östergötland, kommer att underhålla denna trafik genom sina förbindelser med både hufvudstaden och vestra orterna, hvarvid jernvägs-rörelsen icke behöfver täfla med en förut allmänt begagnad vattenkommunikation.
Slutligen anser sig Utskottet böra flista uppmärksamheten vid den lör trafiken å södra banan och landet i allmänhet vigliga omständighet, att hufvudstadens talrika person-förbindelse med vestra delarna af Riket samt Norrige blifver 3 mil kortare på den södra, än på den norra sidan af Mälaren.
Denna söder om Mälaren anlagda banas allmänna vigt och fördelaktighet skall framdeles, då den 8 mil kortare jernvägs-lörbindelsen mellan Östergötland och Skåne varder öppnad, ytterligare ökas; och derefter kommer på samma banas östra del, eller mellan Katrineholm och Stockholm, utgörande en längd af 12^ mil, alt sannolikt uppslå en lifligare trafik än på någon annan Svensk jernbana.
På grund af hvad Utskottet nu anfört och i betraktande af öfriga i Jernvägskommiltéens och Öfverste Ericsons underdåniga belänkanden närmare utvecklade förhållanden, anser sig
Utskottet hafva i alla hänseenden lillfyllestgörande skäl för sin tillstyrkan, att vestra stambanan lägges söder om Mälaren, helst som det under landets ännu ringa utvecklade industriela förhållanden synes öfverflödigt att vid sidan af en insjö med snabbgående ångbåtar och liflig segelfart anlägga en jernbana, under det att många andra delar af landet befinna sig i fortfarande saknad af de för dem högst bellö diga kommunikations-auslalter.
Elter att sålunda hafva framställt sina åsigler rörande vestra stambanans anläggning, öfvergår Utskottet till afgifvande af sitt yttrande angående den norra stambanan, hvars riktning, under förutsättning af vestra stambanans ledning söder om Mälaren, kan bestämmas oberoende af denna bana; hvarföre ett ändamålsenligt system för de norra jemvägsliniernas anläggning således kan bildas utan allt afseende å kommunikations-förhåliandena mellan landets södra och vestra delar.
Instämmande i den uti Kongl. Majlis Nådiga Proposition uttryckta åsigt, att, vid bestämmandet af riktningen för jernvägs-anläggningarne norr och söder om Mälaren, hufvudsakligt afseende måste fästas å de lokala och kommerciela förhållanden, som äro egendomliga för de genom nämnde sjö älskiljda provinser, har Utskottet ansett sig desto hellre böra förorda den vestra stambanans anläggande söder om Mälaren, sorn denna banas framdragande i vestlig riktning utmed samma sjös norra strand icke skulle tillskynda de norra provinsernas person- och varulrafik något väsentligt gagn.
Genom antagande af den utaf Utskottet tillstyrkta riktningen för vestra stambanan genast efter dess utgång från hufvudstaden, besparas för Staten bvggnads-kostnadferna ej mindre för bela väg-slräckan mellan Stockholm och Katrineholm i Södermanland, än för jernvägs-anläggningen från Katrineholm lill Nerike, hvilka (vänne vägsträckor, oaktadt vestra stambanans förläggning på Mälarens norra sida, i allt läll måste anläggas lör att dels fortsätta östra stambanan till hufvudstaden och dels utgrena densamma mot sistnämnde provins.