Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvärs- och Ekon.-Ulskottens Betänkande, N:o 6. en mindre lägenhet med endast ett eller några få kreatur, torde denna omständighet icke böra anses föranleda den sednares befriande från skyldighet alt bidraga till odjurs utödande, då han af dessas utrotande dock drager fördel.
Något giltigt skäl för den uti motionärens förslag afsedda befrielse för de egare af kreatur å landet, hvilka icke innehafva i mantal satt jord, från deltagande i skallgång, synes Utskotten ej heller förefinnas; och då dessutom ett stadgande af det innehåll, motionären föreslagit, skulle, i synnerhet uti de orter, der hemmanen äro af vidsträckt omfång, och i följd deraf fåtaliga, föranleda dertill, att det för skallets riktiga förrättande behöfliga manskap, komme att saknas, och ändamålet med skallgången sålunda förfelas, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att motionen icke må till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 14 Mars 1851. STOCKHOLM, f. d. Schultzes Boktryckeri, 1851.
Lat/- samt Allmänna Besvärs- ock Ekonomi-Utskottens Betänkande, IS:o 1. 1 JN:o 7. Ank. lil] Exp. Ulsk. d. 11 April 1851, kl. 1 c. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af och tillägg uti Kongl. Stadgan om Jagt och Djurfång ilen 13 April Hedervärda Bonde-ståndet har till Lag-Utskottets behandling öfverlemnat ett till Ståndet ingifvet memorial, deruti riksdagsfullmäktige!!
Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus län, jemte det han fästat uppmärksamhet derå alt tillgången på fridlyst vildfågel, i synnerhet orre, tjäder och rapphöns, under sednare tider för hvarje år allt märkbarare minskats, anfort, att, enligt motionärens åsigt, orsaken till denna minskning vore att söka uti de krister, sorn vidlåda nu gällande jagt-stadga; i hvilket afseende motionären anmärkt, dels att jagt af nämnde fogelslag tillätes för tidigt, enär vid början af den för jagten tillåtna tid, ungarne ännu icke voro fullvuxna, och hela kullar således kunde lätteligen utödas, dels ock alt ansvar icke funnes stadgadt för den som under förhuden tid köper vildt, fastän det egentligen vore köparne som förledde till förbudets Öfverträdande; och har motionären i anledning häraf föreslagit, att till förekommande af ofvannämnde villebråds utödande, stadgande!) måtte meddelas af innehåll, dels att jagt af orre, tjäder och rapphöns ej må tillåtas förr än den 1 September, och alt i följd deraj tillåtelsen må fortfara, för jagt af orre och tjäder en månad längre fram på våren och för jagt af rapphöns till. den 1 December dels ock, att ilen, som bevisligen köper vildt under förbuden tiel, bör vara förfallen till samma böter, sorn säljaren.
Brot. 1850 & 1851. 7 Sami. 2 AJd. 2 Haft. t 2 Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N.-o 7. öfver denna framställning, hvilken Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten gemensamt till pröfning förehaft, gå Utskotten nu att afgifva Utlåtande, dervid, i fråga först om motionärens förslag till ändring af gällande bestämmelser om tillåten tid för jagt af orre, tjäder och rapphöns, Utskotten fö erinra, att, enligt 1 § i 4 artikeln af Kongl. Jagt-sladgan, den tid, då jagt af orre och tjäder är tillåten, räknas från den 1 Augusti lill och med den 15 Mars, samt alt, jemlikt 3 § i nämnde artikel, rapphöns icke fö skjutas längre tid af året från den 1 Augusti till den 1 November.
Och som Utskotten anse den öfverklagade minskningen af tillgång på nämnde fridlysta villebråd vara föranledd mindre deraf, att omförmälde till dess skyddande meddelade föreskrifter icke äro för ändamålet tillfyllestgörande, än deraf dels alt samma föreskrifter öfverträdas dymedelst, alt jagt idkas under förbuden tid, dels ock att olillåtne sätt för villebrådets fångande användas, samt dertill kommer, att den af motionären föreslagna förlängning af den för jagt tillåtna lid i fråga om orre och tjäder en månad utöfver den dag då tillåtelsen nu upphör, eller till den 15 April, vid hvilken tid lek och parning vanligen redan försiggått, och beträffande rapphöns, från den 1 November lill den 1 December, under hvilken lid ofta inträffar att marken är betäckt med snö, hvarigenom rapphönsens skjutande betydligen lättas, skulle långt ifrån alt bidraga till nämnde villbråds förökande, fastheldre föranleda dess utödande, så finna Utskotten sig böra vördsamt tillstyrka, att motionen i denna del ieke må bifallas Beträffande åter förslaget om stadgande af ansvar för den, som under förbuden tid köper fridlyst vildt; så, enär det torde kunde antagas, alt i de flesta fall, då villebråd under förbuden lid fångas eller Hilles, förbudets öfverflödande varit föranledt af begäret efter den vinning, som genom fångstens föryttrande kaiUerhallas, synes det Utskotten, som skulle frestelsen till öfverlrädclsens begående lämpligast motverkas derigenom, att möjligheten till villebrådets afvltrande försvåras.
Och då uti 16 § 5 artikeln i Jagt-stadgan föreskrifves, att den, sorn utbjuder till salu i stad eller pä land, eller inför i stad under förbuden tid sådant frid lyst vildt, som han icke kan lagligen styrka vara i lofgifven lid fångad/, skall böta såsom den der jagt under samma tid föröfvat, och villebrådet vara förverkad/ till angifvarén, samt Utskotten finna den, som köper olofligen fångadt vildt och såmedelst i detta hänseende befrämjar lagöfverträdelse, ej mindre än säljaren vara uti öfvcrträdelscn delaktig, fil Utskotten på det sätt tillstyrka bifall till hvad motionären härutinnan föreslagit, att Utskotten hemställa, Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 8. 3 del Rikets Ständer må hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla att till 16 § af 5 artikeln i jagtstadgan må göras följande tillägg:
La»; samma vare om den, sorn under förbuden lid li/lhand/ar sig dylikt villebråd', hvilket icke bevisligen blifvit faldt eller fångadl å den tid, dä sådant varit tillåtet.
Stockholm den 18 Mars 1851.
Ank. till Exp. Utsk. den 11 April 1851, kl. 1 e. ni.
Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af Kongl. Brefvet den 19 Juni 1830, i fråga om beräknande af ”matlag" eller ”rök”. | detta ämne har motion blifvit väckt af Riksdagsfullmäktigen Johan Hörnfeldt från Vester-Norrlands län, som uti ett hos Hedervärda Bondeståndet afgifvet memorial, hvilket blifvit till Lag-Utskottet remitteradt, fästat uppmärksamhet derpå, att det vilkor, som uti omformalde Kongl.
Bref, kungjordt genom Kongl.
Kammar-Kollegii kungörelse den 20 Juli berörde år, stadgas för sammanläggning af hemmansdelar inom olika hemmansnummer i en och samma by, eller att dessa hemmansdelar, då de skola såsom ett matlag eller en rök beräknas, tillsammans icke få öfverstiga ett fjerdedels mantal, medförde en obillig tunga för en del hemmansinnehafvare.
Den, som under sambruk i by nyttjar flera hemmansdelar i olika nummer, måste nemligen, så snart dessa hemmansdelar tillhopa uppgå till mer än ett fjerdedels mantal, till följd af berörde stadgande, vidkännas afgifter och besvär för två eller flera matlag eller rökar, fastän ett helt mantal under samma nummer beräknas såsom endast ett matlag.
Och då,’ enligt motionärens åsigt.
4 Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 8. matlags-beräkningen borde vara enahanda, ehvad hemmansdelar vore belägna i samma eller olika hemmansnummer i by, har motionären, i ändamål att befordra afhjelpande af den anmärkta olikheten i berörde afseende, under åberopande af det förslag i detta ämne, sorn blifvit af Lag- samt Allmänna Besvärs och Ekonomi-utskotten vid sisthfdlna Riksdag uti Betänkandet N:o 32 afgifvct, yrkat ”att Rikets Ständer mätte uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes, med ändring af hvad Kongl. Brefvet den 19 Juni 1830 innehåller, i nåder stadga, ”alt då någon i en och samma by innehafver två eller flera hemmansdelar, vare sig i samma eller olika hemmansnummer, hvilka hemmansdelar tillsammans icke uppgå lill ett mantal, och han dem sjelf gemensamt brukar och begagnar, dessa hemmansdelar må, i afseende på de afgifter och onera, som efter matlag eiler rök utgå blott för ett matlag eller en rök beräknas.”
Öfver denna motion, hvilken Lag-Utskottet, gemensamt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet till pröfning förehaft, gå Utskotten nu att meddela utlåtande, dervid Utskotten, som tagit kännedom om behandlingen af detta ämne vid sistförflutne Riksdag, samt den utredning i fråga om stadgande!) angående matlag och rök, som till följd deraf vunnits, anse sig böra lill en början omförmäla det hufvudsakligaste af hvad Utskotten derutinnan inhemtal; och få Utskotten i sådant afseende anföra följande:
Riksdag blefvo i detta ämne väckte och till Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten remitterade tvänne serskilde motioner, den ena om utfärdande af en förordning, som närmare bestämde hvad med ett matlag rätteligen borde förstås, och den andra derom att stadgandet om matlags beräknande borde undergå den förändring, antingen att något maximum icke bestämdes för sammanläggande af hemmansdelar, som inom samma skifteslag äro belägna, eller ock alt, der ett sådant maximum fortfarande skulle anses nödigt, detsamma mätte till ett helt mantal bestämmas.
Uti Utskottens deröfver afgifna utlåtande, deruti Utskotten föreslogo ett stadgande af det innehåll, att två eller flere hemmansdelar, vare sig i samma eller olika hemmansnummer, der de såsom ett matlag skola beräknas, tillsammans icke må öfverstiga ett mantal, meddelade Utskotten i anledning af den förstnämnda motionen följande upplysningar: att en rök eller ett matlag, på sätt sjelfva benämningen jemväl utmärkte, ursprungligen utgjorts af hvarje hushåll ”under serskild duk och disk,” men att detta begrepp syntes hafva blifvit utsträckt jemväl lill sjelfva den hemmansdel, som af det gemensamma hushållet innehades; alt i fråga om beräkning af de afgifter och skattebidrag, hvilka i fordna tider efter denna grund skolat utgöras, såsom t. ex. Lagmans- och Härads - L(ig- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 8. 5 höfdingeräntan, serskilda föreskrifter tid efter annan mast utfördas; att på det en stigande förmögenhet hos en och annan ej malte sätta denne i tillfälle att genom inkräktande af serskilde hemman förekomma den folkökning och odling, som med befrämjandet af en skälig hemmansklyfning afsuges, flere författningar utkommit lill hindrande al det missbruk att hemman afhysa och till sambruk med andre hemman förena utan dertill sökt och på synnerliga skäl vunnit tillstånd, hvadan ock stadgats, det sammanläggning af serskilda hemmansdelar ej linge sträcka sig längre, än till hemmansdelar inom samma nummer i hy, samt att, i anledning af Rikets Ständers, vid 1828 och 1829 årens Riksdag hos Kongl.
Maj:t gjorda underdåniga framställning' derom, alt nyssberörde stadganden medförde en obillig tunga för en del medborgare, enär derigenom inträffade, att egaren till tvänne eller flere hemmansdelar i by måste, i alla de fall, då jordabesvären beräknas efter rök vidkännas större onera, än grannar, som innehade vida större fastighet, Kongl. Majit, genom ifrågavarande nådiga Bref den 19 Juni 1830 förordnat, att då någon i en och samma hy innehafver tvänne eller flere hemmansdelar i olika hemmansnummer, hvilka hemmansdelar tillsammans icke öfverstiga ett fjerdedels mantal, och han dem sjelf gemensamt brukar och begagnar, dessa hemmansdelar böra, i afseende på de afgifter och onera, som efter matlag eller rök utgå, blott för ett matlag eller en rök beräknas.
Utskottens ofvanberörde förslag, vann emedlertid icke Rikets Ständers bifall, utan beslöto Rikets Ständer att uti underdånig skrifvelse, som ock den 14 Oktober 1848 expedierades, hos Kongl. Majit frambära den underdåniga önskan, att Kongl. Majit täcktes dels i nåder föranstalta om en undersökning för utrönande i hvilka fall afgifter och prestationer utgjordes efter matlag, dels ock, efter det en dylik undersökning egt rum, genom nådig proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer föreslå antagande af en författning, hvarigenom begreppet ”matlag” eller ”rök” närmare bestämdes, eller ock denna grund för utskylders utgörande helt och hållet eller i vissa fall afskaffades och ersattes genom beräkning efter hemmantal, taxering, eller hvilken annan grund, som för ändamålet kunde i nåder linnas lämplig.
I anledning af Rikets Ständers berörde underdåniga framställning har Kongl. Kammar-Kollegium uti infordradt underdånigt utlåtande den 21 Februari sistlidet är anfört: dels, i fråga om de fall, då afgifter och prestationer utgöras efter matlag, att sedan de så kallade djeknepenningarne, äfvensom Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan, blifvit afskaffade, några efter matlag utgående på allmänna författningar sig grundande skattebidrag då mera icke utgjordes, men att deremot följande efter matlag utgående tjenstbar!)eter presterades, nemligen: l:o 6 Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N.-o 8. dagsverken till byggande eller underhållande af kyrka och hvad dertill hörer, såsom klockstapel, kyrkomur, sockenstuga och fattigstuga, enligt 26 kap. 1 § Byggninga-Balken; 2:o Skallgång, rörande hvilken skyldighet 23 kap. 3 § samma Balk innehölle, att när lill häradsskall bådas, en man frän hvart matlag och af sätesgårds torpare hvarannan borde komma, men att, då skall sker inom socknen, ingen derifrån finge sig undandraga, som något boskapskreatur hade; 3:o Skogselds dämpande, hvarom sades i 15 Kap. 4 § nämnde Balk, att när skogseld uppkommer, af hvart matlag en man da skall komma till elden; så ock hvar ryttare, soldat och båtsman; och 4:o strömrensning, i afseende hvarå bland annat blifvit stadgadt i Krigs-Kollegii, på Kongl. Brefvet den 17 Februari 1786 grundade, kungörelse den 6 derpåfÖljde April, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvar i sitt län, borde för utgörande af detta onus tillvägabringa den jemkning de länets innevånare emellan, som hade matlag, att soldaterne i orten konune att endast hvart tredje eller högst hvartannat år, dervid göra ett dagsverke; dels ock angående närmare bestämmande af begreppen ”matlag” och ”rök,” att da dessa uttryck eller benämningar från urminnes tider allmänt begagnats, och betydelsen deraf följaktligen borde af hvar och en vara så känd, att något missförstånd i afseende derå icke gerna kunde uppslå, hvilket ock skulle visat sig deraf, att någon tvist om hvad med dessa ord förstås högst sällan uppstått och blifvit (ill högre myndigheter fullföljd, derest icke någon, genom deras förtydning, velat söka undandraga sig en honom åliggande skyldighet eller till det yttersta fördröja dess fullgörande, samt genom Kongl.
Kammar-Kollegii pä Kongl. Brefvet den 19 Juni 1830 grundade kungörelse den 20 Juli samma år vöre stadgadt, hvilka hemmansdelar i olika hemmansnummer finge för en rök eller ett matlag beräknas, så att någon tvekan om huru många under ett sambruk varande hemmansdelar i en by må under en rök beräknas, icke eller kunde förekomma, Kongl.
Kollegium ansåg utfärdandet af en allmän författning för bestämmandet af hvad med orden matlag eller rök förstås icke vara af behofvet påkalladt; hvarjemte Kongl.
Kollegium hemställt, att då, på sätt sålunda utredt blifvit, några skattebidrag till Statsverket numera icke utgöras efter rök eller matlag, utan allenast tjenstbarheter, hvilka, i anseende till deras beskaffenhet, syntes böra hvarken med penningar få lösas eller lämpligen kunna efter någon annan grund än efter rök eller matlag till utgörande åläggas, Rikets
Ständers i omförmälde hänseenden gjorda anhållan icke måtte till någon vidare åtgärd föranleda; och har Kongl. Maj:t uti Nådig skrifvelse den 13 April sistlidne år gifvit Kongl. Kammar-Kollegium tillkänna, att Kongl. Maj:t bifallit, hvad Kongl.
Kollegium sålunda hemställt.
Latj- samt Allmänna Besvärs- och B ho» om i- Utskott ens Betänkande, N:o 8. 7 Till hvad i Kongl.
Kammar-Kollegii ofvanberörde underdåniga utlåtande blifvit uppgifvet angående de fall, då matlags-beräkning eger rum, få Utskotten vördsamt foga den upplysning, att, utom de i nämnde utlåtande om förmälde tjenstbarheter, efter matlag utgår, åtminstone i vissa orter, jemväl så kalladt matskott, en afgift, hvilken, till följd af äldre stadganden, såsom löneförmån tillkommer Kapellaner och Klockare å landet i de orter, der konventioner angående desse tjenslemäns aflönande ej finnas upprättade.
Hvad nu angår det af motionären framställda förslag lill ändring af Kongl. Brefvet den 19 Juni 1830; så ehuru emot det uti nämnde Kongl.
Bref stadgade vilkor för sammanläggning af hemmansdelar under olika hemmansnummer, eller att dessa, der de för ett matlag skola räknas, icke må tillhopa öfverstiga ett Ijerdcdels mantal, den anmärkning kan göras, att, till följd deraf, vida större tunga utaf de afgifter och besvär, som efter nyssnämnde beräkningsgrund utgå, drabbar delegare i by, som eger hemmansdelar i olika nummer, än egare af lika stora eller till och med större hemmansdelar under samma nummer, finner Utskotten sig dock icke kunna tillstyrka bifall lill motionärens förslag.
Ett stadgande af det innehåll motionären föreslagit, eller ali två eller flere hemmansdelar under samma eller olika hemmansnummer, hvilka hemmansdelar tillsammans icke uppgå till ett mantal, må, då de gemensamt brukas såsom ett matlag eller en rök beräknas, skulle nemligen föranleda dertill, dels att ett helt mantal, under en hemmansnummer, som, då det under eli bruk be gagnas, nu anses såsom endast ett matlag, komme att i stället beräknas såsom tvänne matlag, dels ock alt flere i olika hemmansnummer belägna och nu såsom två, tre eller till och med fyra matlag beräknade hemmansdelar, hvilka tillsammans utgöra mer än ett fjerdedels, men icke fullt ett helt mantal, skulle kunna till ett matlag sammanslås.
Någon gillig anledning till rubbning af det, Utskotten veterligen, icke tillförene klandrade förhållande, att ett helt mantal, inom ett och samma hemmansnummer, som af en innehafvare under ett sambruk begagnas, anses såsom ett matlag, synes Utskotten emedlertid icke förefinnas, och den genom motionärens förslag åsyftade sammanläggning af två eller liera nu såsom serskilda matlag beräknade hemmansdelar till eli matlag skulle otvifvelaktigt medföra den verkan, alt det nu befintliga antal matlag inom de serskilda kommunerna, komme alt ansenligt förminskas, hvilket åter icke allenast skulle hafva till påföljd, att innehafvare af torp och andra lägenheter samt hemmansdelar af ett fjerdedels mantal och derunder, jemte öfrige såsom ett matlag beräknade hushåll å landet, mera, än enligt nu gällande beräkningsgrund blefve betungade med sådana dags - S Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N.-o 9. verken och tjenstbarheter, som efter matlag utgöras, utan ock komma att minska den till Komministrar och Klockare genom matskott från de serskilda matlagen utgående löneförmån.
Då den lindring uti afgifter och besvär, som genom det föreslagna stadgandets antagande komme att beredas innehafvare af större hemmansdelar, således skulle vinnas endast på de i allmänhet mindre bemedlade hushallens saint ofvannämnde löntagares bekostnad, samt den föreslagna matlags-beräkningcn i allt fall icke skulle åstadkomma någon fullt billig och jemn fördelning af de oncra, som efter sådan grund utgöras, få Utskotten vördsamt tillstyrka, alt Riksdagsfullmäktigcn Hörnfeilits ifrågavarande motion icke malle bifallas.
Ank. till Exp. ötsk. d. 11 April 1851, kl. 1 c. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af gällande stadgande angående tiden för af- och tillträde af de till ecklesiastikstaten anslagna hemman och lägenheter.
Uti memorial, som af Hedervärda Bondeståndet blifvit till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling öfverlemnade, har Riksdagsfullmäktige!!
Anders Nilsson från Hallands län yrkat, att tiden för af- och tillträde af de till ecklesiastikstaten hörande hemman, boställen, stomar, annexer, mensaler och jord af hvad beskaffenhet, som helst, måtte från den 1 Maj återflyttas till den 14 Mars.
Till stöd för berörde yrkande har motionären anfört, att det vore nödigt, att af- och tillträdestiden blefve densamma för alla hemman i riket, samt att det för •cklesiastikstaten gällande undautag från lagens allmänna stadgande i omförmäldc afseende Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 9. 9 afseende medförde olägenheter icke allenast för allmogen, enär den ofta anlitades att i slutet af April månad, då på flera orter vårbruket redan börjat, och väglaget vanligen är svårt, med körslor biträda sina af- och tillträdande pastorer och komministrar, utan ock för presterskapet sjelfl, enär till följd deraf att boställen icke finge tillträdas vid den tid då jordbruket borde börja, jordens skötsel klefve försummad, hvilket ofta föranledde knapp skörd.
Denna motion, hvilken Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet ansett böra jemväl af Lag-Utskottet behandlas, hafva Utskotten gemensamt tagit i öfvervägande dervid Utskotten funnit stadgandet, att de lill ecklesiastikstaten börande boställen och lägenheter skola af- och tillträdas den 1 Maj, böra bibehållas så änge de embeten och tjenster, åt hvilkas innehafvare de äro anslagna, fortfara att berörde dag af- och tillträdas.
Det skulle nemligen kunna inträffa, utom andra olägenheter, att omförmälde tjenstemän derest de före tjenstetidens slut nödgades afträda de till dem upplåtna boställen, komme att någon tid sakna bostad.
Då i öfrigt någon klagan öfver berörde undantagsstadgande icke försports från de till ecklesiastikstaten börande embets- och tjenstemän, hvilka detsamma egentligen rörer, samt på allmogen sjelf är beroende att undvika eller vidkännas den olägenhet, som motionären uppgifvit vara en löljd af nu gällande stadgande angående tiden för flyttning till och från ifrågavarande boställen och lägenheter, få Utskotten vördsamt tillstyrka ali Anders Nilssom motion måtte lemnäs utan ajseende.
Stockholm den 11 April 1851.
St;s Prot. 1850 & 1851. 7 Sami. 2 Afd. 2 Haft. 2 10 Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 10.
Utsk. den 11 April 1851, kl. 1 e. in.
Betänkande, i anledning af vackt motion om ändring i Iiongl.
Militie
Bo ställs-ordningen den 23 Januari, 1836, i fråga om tiden för af- och t i lili-ädes-h usesyners hållande samt dervid ådömda reparationers f ullgörande.
Uti memorial, som genom remiss från Hedervärda Bonde-ståndet blifvit till Lag-Utskottets behandling öfverlemnadt, bar riksdagsfullmäktigen Peter Mårtensson från Jönköpings län anmärkt, att af- oell tillträdes-htlsesyner å militieboställen som enligt 50 § i ofvannämnde Kongl, militie boställs-ordning, skola verkställas året näst före det, då boställe afträdes, vanligen icke förrättas förr än i Juli och Augusti månader, samt att det derföre ofta vore svårt, om icke omöjligt, för afträdare att, såsom i 69 § af samma boställs-ordning föreskrifves, före fardagen den 14 påföljande
Mars in natura fullgöra all den förbättring och nybyggnad, sorn honom af synerätten ålägges ■ och då i följd deraf ofta skall inträffat, att afträdare nödgats den af synerätten derför bestämda ersättning i penningar utgifva, men sådant vore för afträdare betungande, har motionären föreslagit, att någoldera af omfönnälde slaganden måtte förändras, så alt antingen dylika af- och tillträdes husesyner komma att förrättas ett är förr, än sådana syner nu ega rum, eller ock alt afträdare må mot säker borgen erhålla lämplig tid efter afträdesdagen att ädömda förbättringar fullgöra.
Denna framställning hafva Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten gemensamt tagit i öfvervägande; och hvad först angår motionärens förslag derom, alt af- och tillträdes huscsyncr å militie boställen skola förrättas ett år förr, än sådana syner enligt nu gällande stadgande böra hållas, få Utskotten an - Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 10.
II märka, att, då till följd af en dylik föreskrift, afträdes-syn skulle komma att verkställas mer un ett och ett halft år före boställs-innehafvarens afflyttning, icke allenast den husröta, sorn vid afträdessynen befunnes, kunde betydligen förökas, utan ock en mängd andra, då icke befintliga bristPälligheter å boställes åbyggnad och häfd uppkomma innan afträdesdagen inträffade; men att afträdaren icke skulle kunna tillförbindas att sådan, efter afträdessynen tillkommen försämring bättra eller ersätta med mindre ny syn å bostället förrättades.