Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Häfver man köpt hus eller tomt i staden, då skall han den åt viderboende:] och nabon hembjuda, förr än derå uppbud tages; och håfve viderboende eller nabo rätt, inom tolf veckor ifrån tredje uppbudet, det hus eller tomt att lösa. 9 Kapitlet. 3 §.
Fjerde punkten i denna §. kommer alt lyda sålunda:
Löser ej han, då må viderboende eller nabo fyra veckor therefler thet pantsatta hus eller tomt lösa, och sätte han i Rätten in både pantskilling och hvad panten högre värderas före, ther utbrytning ej ske kan, sorn i ulsöknings-balken urskiljes. Rätlegångs-Balken.
G Kapitlet.
Sådant detta Kapitel lyder i Kongl. Förordningen den 18 April 1849. 2 §.
Slutet af denna §. kommer alt lyda sålunda:
Dock så, att lagfarts-, intecknings-, äktenskapsförords-, boupptecknings-, arfs-, lestaments- och förmynderskaps-ärenden samt frågor om rätt till lösen af fast egendom för hela staden till en och samma afdelning höra.
Prot. 1853 & 185i. 10 Sami. 1 Afd. 6 42 Expeditions-Vlskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 33. 1 öfrigt, kominer allt hvad genom särskilda författningar stadgadt är, i afseende på rättigheten att i börd lösa jord, hus och tomt i stad, att tiii verkan förfalla.
Stockholm deu 29 Mars 1854.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln deri 29 Mars 18S4.
Preste-Slåndet den 29 — — Borgare-Ståndet deri 29 — — Bonde-Ståndet den 29 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om upphäfvande af införsel-tullen pä spanmål och mjöl.
Besvärs- och Ekon.-Utsk.-ts Betänkande N:o 66.) S. A. K.
Rikets Ständer, som visserligen hysa den åsigt, att rubbuingar i den ekonomiska lagstiftningen i allmänhet böra omsorgsfullt undvikas, men dock anse, derest fara för brist på lifsmedel verkligen kan finnas vara för handen, detta förhållande böra föranleda undanlag från nämnde grundsats, hafva i nu gångbara höga pris å spanmål funnit anledning taga i betraktande, huruvida sådan brist må vara att emotse och om ej ett tillfälligt upphäfvande af införsel-tullen på spanmål och mjöl må utgöra lämpligt medel till dess förekommande.
Beträffande förhållandet med spanmålstillgången i landet, har, ehuru fullständigare underrättelser i detta afseende varit önskliga, hos Rikets Ständer likväl blifvit upplyst, att sädestillgången inom riket i allmänhet lärer vara knapp; att, i följd häraf, prisen å spanmål redan äro högt uppdrifna, så att t. ex. rågen i de nordliga provinserna och jemväl i de sydligaste, eljest sädesrika, landskapen nu gäller 24 ä 25 R:dr tunnan; äfvensom att framställningar om betydliga undsättnings-summor från Landshöfdingarne i flere län till E. K. M:t ingått.
Och då härtill kommer, att stora qvautiteter spanmål erfordras ej mindre för den under nästa månad medgifna bränvins-tillverkning, än äfven för proviantering af de trupper till lands och sjös, hvilka, enligt hvad de politiska förhållandena föranleda, komma att under instundande vår och sommar i Östersjötraklerue sammandragas, synes, så vida icke särskild åtgärd för beredande af större tillgång på spanmål varder vidtagen, att, innan nästa skörd hinner tillgodogöras, antingen brist på spanmål lill lefnadsförnödenheterna skall inträffa, eller åtminstone prisen å denna vara så uppjagas, att den fattigare befolkningen saknar tillgångar att dermed sig förse.
Hvad åter angår frågan om lämpligheten deraf att, genom upphäfvande tillsvidare af ofvanberörda införsel-tull, söka afböja de olyckor, sorn i nyssnämnda fall möjligen kunna Etcpeditions-Ulskoltets
Skrifvelse, N:o 3 i.
43 förestå, vilja Rikets Ständer förmoda, att denna utväg skall, med föga skadligt inflytande på rörelsen, leda till ändamålet alt motverka alltför stor brist på spanmål, enär, enligt hvad Rikets Ständer jemväl inbemtat, prisen å denna vara i de ryska hamnarne i allmänhet stå lägre än här i landet, så att, i händelse tullen borttages, införsel af säd eller mjöl från dessa hamnar kan vara att förvänta, och derjemte å nederlag i svenska hamnar lära befinnas stora partier spanmål, hvilkas utförande ur riket kan blifva alt befara, så vida icke tullfrihet för desamma härstädes beviljades.
Men om än dessa förutsättningar ej gå i fullbordan, synes likväl med visshet kunna antagas, att ifrågavarande åtgärd skall motverka alltför hög stegring af prisen å den spanmål, hvarå tillgåug redan finnes.
Pä grund af hvad sålunda blifvit anfördt, få Rikets Ständer till E. K.
M:t frambära den underdåniga önskan, att de uti 1851 års tulltaxa bestämda tull-afgifter för införsel till riket af spanmål och mjöl må i nåder förklaras upphäfna intill viss dag, som af E. K.
M:t i Nåder bestämmes med hänsigt till den tidpunkt då innevarande års skörd kan antagas vara i allmänhet inom riket tillgänglig att såsom lifsmedel begagnas.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den S April 1854.
Preste-Ståndet den 8 — — Rorgare-Ståndet den 5 — — Honde-Ståndet den 8 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förändrad beräkning af salpeterhjelpen inom Calmar, Kronobergs och Jönköpings län, samt anslag till derigenom erforderliga ersättningar.
(Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 64.
Litt A.) S. A. K.
Sedan, med anledning af gjorda underdåniga ansökningar att de ränte-persedlar, som ingingo uti den, hemmantals-räntan tillhörande, salpeterhjelpen, och hvilka inom Calmar, Kronobergs och Jönköpings län, eller provinserna Småland och Öland, under lång tidsföljd blifvit, vid debitering och uppbörd, oriktigt beräknade med förvandling till persedlar efter gällande markegångspris, i stället och på sätt uti rikets öfriga landskap egda 44 Expeditions-Ulskottets Förslag
Skrifvelse, N:o 34. ruin, finge endast nied det för samma persedlar belöpande kronovärdi utgöras, E. K.
M:t vid sistförflutna Riksdag i Nåder meddelat Rikets Ständer, hurusom E. K.
M:t funne med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att den sökta förändringen uti salpeter-hjelpens beräkning blefve åt räntegifvarne jemväl inom de tre Småländska länen beviljad och denna ränta således i dessa län, likasom i öfriga delar af riket iakttages, med penningar efter kronovärdi liqviderad, hvadan ock nådigst föreslogs, det Rikets Ständer måtte anvisa erforderligt anslag för att dermed godtgöra den minskning uti indelda löner och anslag till särskilda inrättningar och fonder, som genom en så beskaffad förändring uppkomme; men Rikets Ständer, till underdånigt svar härå, enär af handlingarne icke kunnat hemtas någon säker ledning för utrönande al det belopp, hvartill det sålunda äskade anslaget komme att uppgå, och då, för prölningen, i hvarje särskildt läll, huruvida ersättning borde ifrågakomma, i händelse den sökta nedsältuingen af salpeter-hjelpen skulle beviljas, erfordrades specificerade uppgifter rörande de personer och inrättningar, af hvilka anspråk i dylikt hänseende skulle kunna väckas, underdånigst lörffiält sig, i saknad af en sådan utredning, icke vara i tillfälle att bedöma, till hvilken utsträckning och under hvilka vilkor den ifrågaställa ersättningen borde ega rum, samt om densamma borde tillgodokomma endast nuvarande innehafvare af de indelningar, hvilka genom nedsättningen komme att minskas, eller utgå för all framtid, med afseende å hvilket allt Rikets Ständer funne sig då förhindrade alt det af E. K.
M:t lör ändamålet äskade anslag bevilja; så har, efter det, uppå nådig befallning, vederbörande embels-verk låtit författa sådana uppgifter, som Rikets Ständer ansett för frågans pröfning erforderliga, samt detta ärende ånyo och i sammanhang med Bonde-Ståndets vid berörda riksmöte hos E. K. M. gjorda underdåniga framställning i ämnet förevarit till nådigt öfvervägande, E. K. M:t, uti en till Rikets nu församlade Ständer aflåten Nådig Proposition, täckts förklara, det E. K.
M:t fortfarande ansåge den för räntegifvarne inom de tre
Småländska länen begärda förändring i salpeter-hjelpens beräkning och utgörande vara rättsenlig och billig, samt att, för beviljandet af merberörda förändring, oundgängligen erfordrades, att nöjaktiga anslag blefve af Rikets Ständer beviljade till godtgörande af den genom förändringen uppkommande minskning uti stadgade och beräknade löne-vilkör, äfvensom uti inkomster, hvilka ej tålde nedsättning; upptagande, i afseende å beloppet af berörda anslag, den Nådiga Propositionen hufvudsakligen, att, enligt de från länen inkomna uppgifter, salpeterhjelpens nu ifrågaställda förändrade utgörande skulle uti de i orten förlagda regementers och korpsers löning medföra följande minskning mot hittills i medeltal under åren 1842—1851 åtnjutet belopp, nemligen:
Vid Smålands Hussar-Regemente R:dr 2,002: 30. 4. » Andra Lifgrenadier-Regementet » 43: 10. 7. » Smålands Grenadier-Korps » 849: 22. 1. » Kronobergs Regemente » 1,173: 10. 7. » Jönköpings d:o » 930: 27. 7. och vid Calmar d:o » 834: 37. 2.
Summa 5,833: 42.
4. hvarförutan en årlig minskning af 97 R:dr 28 sk. 10 rst. orsakades uti den till förra Adelsfane-Regementet hörande Ryttmästare-indelning af Östgölha-Smålands kompani, hvilken skall till Invalid-fonden indragas, men af Öfversle-löjtuanten m. m.
Friherre G. J. Silfversparre ännu ålujutes.
Jemväl blefve för Landlstats-tjenstemännen den föreslagna beräkningen af salpeterhjelpen ledande till en icke obetydlig minskning uti hittills åtnjutna lönevilkor, nemligen: Expeditions-Vlskottels Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 34. 45 l:o För Landshöfding;arne: uti Kronobergs län '.
R:dr 386: 31 4 — Jönköpings d.-o 223: 37. 6 — Galmar • • . . . i) 218: 19. 9.
R:dr 823: 40. 7. 2:o. För Landssekreterare: uti Kronobergs län R:dr 90: 4. 6. — Jönköpings d:o » 66: 36. 9.
— Calmar d:0 70: 23. 10. 227. n j För Lands-kamererare: uti Kronobergs län R:dr 141: 31. — — Jönköpings d:o » 92: 28. 9.
— Calmar d:o » 95: 32. 4. ^ ^ För Landt-räntmästare: uti Kronobergs län R:dr 45: 38. 3. — Jönköpings d:o • . . . » 37: 27. 8. —1 Calmar d:o » 32: 4. 10. go 9 För Kronofogdar. uti Kronobergs län R:dr 324: 10. 3. — Jönköpings d:o » 324: 4. 7. — Calmar d:o » 264: 12. 9. gj2- 27 7 För Häradsskrifvare : uti Kronobergs län R:dr 171: 8. 8. •— Jönköpings d:o » 145: 29. 4. — Calmar d:o ® 105: 14. 5. 4*^2* 4 5 För Länsmän: uti Kronobergs län R-dr 3: — 2. — Jönköpings d:o » 33: 10. 2. — Calmar d:o » 5: 32. — ^ ^ För Enspännare: uti Kronobergs län R:dr 13: 24. 8. 46 Expeditions-Utskollels Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 3i.
För Förste Landtmätare:
R:dr 69: 15. 5. » 58: 2. — 50: 47• 3- 178: 16. 8.
Summa Il:dr 2,241: 7. 7. 3:o.
För Fjerdings mann en : sammanräknadt 27 R:dr 46 sk. 10 r:st.
De tillgångar, som af ålder varit anslagne till Jägeri-staten oell hvaraf i Jönköpings Ilin fyra skogvaktare åtnjuta inkomst, skulle jemväl förminskas, genom ifrågavarande åtgärd, för nämnda skogvaktare, med R:dr 11: 35. 8. samt för skogsplanterings-kassan å den till kassan redan indragne ränta, med » 89: 8. 11.
Andra kassor, inrättningar oell milda stiftelser, som nu innehafva anslag af från Småländska länen utgående räntor, ginge genom förändringen med salpeterhjelpens utgörande i mistning af mer eller mindre betydliga inkomster, nemligen:
Militiae-bpsläils-kassan R:dr 179: 38. 11. Wadstena Krigsmanshus-kassa » 612: 41. 6.
Invalidfonden » 69: 39. 6.
Hospitalerne » 15: 42. 2.
Tryserums sockens fattige » 2: 24. 10. Wexiö Gymnasium » 11: 12. 7. Wisingsborgs Scholaeslals fond » 144: 20. 5.
Till Klereci-staten anslagna räntor och gästgifvares åtnjutna friheter undergingo ock en synbar förminskning, de förra med R:dr 164: 6. 9. och de sednare med R:dr 23: 3. 4.; kommande rustbålls-augmenter af 1,169-^ mantal äfvenledes att vidkännas förminskning uti inkomster, beräknad till ett belopp af 6,401 R:dr 25 sk. 4 rst.
Med anledning af dessa förhållanden har E. K.
M:t täckts vidare i Nåder yttra: att, som, vid den år 1833 skedda lönereglering för arméen, salpeterhjelpens utgående med markegångsförvandling i de Småländska länen beräknades bland de tillgångar, hvilka anslogos att framgent oförminskade till lörenämnda regementers och korpsers löning användas, mäste E. K. M:t af Rikets Ständer äska ett, ofvanstående minskning i samma löning motsvarande, kontant anslag af 5,833 R:dr 42 sk. 4 rst., hvilken ersätlnings-summa borde på Riks-statens 4:de hufvudtitel uppföras och der tilläggas förutvarande beloppet i penningar; alt förminskningen uti omförmälda till förra Adelsfanerregemenlet hörande indelning borde godlgöras med motsvarande kontant anslag af 97 R:dr 28 sk. 10 rst. på allmänna indragnings-staten, intill Friherre Silfversparres afgång, och derefter upphöra att utgå; att, som vid den till följd af E. K. M:ts Nådiga Bref den 24 Februari 1837, i mån af sig yppande ledigheter, ulan tillökade anslag af statsmedel, verkställda reglering af Landåhöfdingarnes lönevilkor, salpeterhjelpen i Småland blifvit inberäknad att härtill utgöra en tillgång enligt det belopp, hvarmed densamma genom förvandlingen efter markegång allt hittills utgått, nödgades E. K. M:t nu att af Rikets Ständer äska ett, mot förenämnda löneminskning för ofvanbemälde Landshöfdingar svarande, kontant anslag af 828 R:dr 40 sk. 7 rst., alt uppföras på Riks-statens sjette hufvudtitel bland penningeanslagen för landtstaten; att, enär behofvet af förbättring i de fleste
Landtstats-ljenste-. männens alltför svaga lönevilkor länge varit insedt, och E. K.
M:t nu, enligt Rikets uti Kronobergs län — Jönköpings d:o — Calmar d:o Expediiions-Utsltotlets Förslag lill underd.
Skrifvelse, Aho 3i. 47 Ständers redan vid 1823 års riksdag vtlråde önskan, aflåtit lill Rikets Ständer förnvadt Nådigt förslag om en allmännare ny reglering af bemälde Ijenstemäns löneförmåner, hvarvid måst tagas i beräkning, att ofvannämnde landtstats-ljenstemän i de Småländska länen icke måtte sakna godtgörelse för anslag, sorn hittills i deras löner ingått, och dertill komme, att förste Landtmätarnes mindre betydliga löner ej heller tålde vid någon nedsättning, funne E. K.
M:t sig föranlåten att af Rikets Ständer i Nåder äska ett, mot ofvanstående minskning uti förenämnde Landtstats-tjenstemäns och förste Landlmätares lönevilkor svarande, kontant anslag af 2,241 R:dr 7 sk. 7 rst., att, efter behörig fördelning, uppföras bland penninge-anslagen på sjette hufvudtiteln för landtstalen och landtmäteriet; att, då fjerdingsmännens löner skulle, i mån af afgång, indragas till Statsverket, erfordrades för den omförmäida minskningen af 27 R:dr 46 sk. 10 rst. i samma löner icke någon annan ersättning, än att för ännu i tjenst och på stal varande fjerdingsmäti uppfördes ett emot hvars och ens förlust svarande belopp på Allmänna Indragnings-staten, hvilket belopp vid innchafvarens afgång skulle upphöra att utgå; alt, enär det belopp, 100
R:dr 44 sk. 7 rst., hvarmed de lill jägeristaten anslagna tillgångar nu komme att förminskas, vore af mindre betydenhet, E. K.
M:t ansåge alt skogsplanterings-kassan kunde vidkännas förlusten, utan att godtgörelse derför ifrågasattes; att, som de inkomster, hvilka varit anslagna till Wexiö Gymnasium och Wisingsborgs skola, till sitt fulla belopp inberäknats bland de för läroverken anvisade tillgångar, E. K. M:t måste af Rikets Ständer i Nåder äska ett, emot den nu föranledda minskningen svarande, belopp af 155 R:dr 33 sk., att uppföras på åttonde hufvudtitelns anslag för Elementar-läroverken; att, då de till Kleresistaten anslagna räntor, hvari en synbar minskning uppkom, utginge af 28£- mantal stomoch preebende-hemman och voro anslagna till löner ät samma presterskap, som innehade dessa lägenheter, samt förhållandet vore enahanda med den synbara minskningen i gästgifvars åtnjutna friheter på 4 mantal, erfordrades icke i dessa afseenden någon godlgörelse af Stats-verkel; samt alt E. K.
M:t i Nåder funne, att, för den minskning rusthålls-augmenterne komme att vidkännas, någon godtgörelse af statsmedel icke borde ifrågasättas, då rusthållaren ej kunde åtnjuta mer än kronans rätt; hvadan de anslag, som af Statsverket erfordrades, för att ersätta sådana brister, som uppstode genom ifrågavarande förändring uti salpeterhjelpens utgörande, skulle uppgå till följande belopp: för Militise-staten R:dr 5,833: 42. 4.
— Landt-slateu » 3,070: — 2. — Läro-stalen » 155: 33. — Summa R:dr 9,059: 27. 6. hvarförutan blefve behölliga, tillsvidare och intill dess nuvarande innehafvare afginge, anslag på Allmänna Indragnings-staten: för Friherre Silfversparre R:dr 97: 28. 10. — Fjerdingsman » 27: 46. 10.
Summa R:dr 125: 27. 8. och har E. I\.
M:t behagat derjemte i Nåder tillkännagifva, att, såsom en följd af nu föreslagna åtgärd, uppstode en minskning uti Kronans behållna räntor, hvars belopp icke vore noggrant beräknadt, men förmodades komma att utgöra, i runda tal upptaget: uti Kronobergs län (af 842 mantal) omkring R:dr 5,060: — Jönköpings d:o (af 1,060 mantal) omkring » 5,690: — — — Calmar d:o (af 1,692 mautal) omkring .
» 6,040: — — Summa R:dr 16,790: — — 48 Expedilions-Utskotlets Förslag till underd.
Vid öfvervägande af detta ärende, och sorn af handlingarne tillika inhcmtats, attT enligt E. K.
M:ts och Rikets Kammar-kollegii Bref den 28 April 1638 och Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution på allmogens besvär den 13 December 1644, salpeterhjelpen uti de
Småländska länen bordt utgöras med penningar efter kronovärdi, samt att den sedermera verkställda ändring, alt beräkna salpeterhjelpen efter årlig markegång, icke stödt sig på någon gällande författning, utan synes hafva härledt sig derifrån, alt, då vid början at 17Ö0:talet det missbruk yppats, att jordeboks-räntan erlagts med penningar utan förvandling, och rättelse härutinnan blifvit af vederbörande Kollegier förordnad, tillämpningen deraf kommit att af missförstånd sträcka sig äfven lill den under hemmantals-räntan inbegripna salpeterhjelpen, som derefter, ehuru endast småningom, börjat att förvandlas efter markegång, hvarmed sedan hittills fortfarits, hafva, på grund af dessa samt de i E. K. M:ts Nådiga Proposition vidare anförda skäl, Rikets Ständer, för sin del, medgifvit att salpeterhjelpen i de Småländska länen ifrån och med nästkommande år 1855 må, i likhet med hvad i de öfriga delarne af Riket äger rum, beräknas och erläggas med penningar efter kronovärdi, äfvensom, och med godkännande af hvad E. K.
M:t i Nåder yttrat i afseende å jägeri-staten, kleresi-slaten och gästgifvars friheter, Rikets Ständer funnit skäligt att, för den minskning, som genom den sålunda förändrade beräkningen i salpeterhjelpens utgörande uppkommer för militise-staten, landtstats-tjenstemännen och läro-staten inom nämnde län, anslå följande ersättningar, att å vederbörande bufvudtillar uppföras, nemligen: för
Militise-staten 5,833 R:dr 42 sk. 4 rst., för Landshöfdingarne 828 R:dr 40 sk. 7 rst., för öfrige Landtstats-tjenstemännen 2,241 R:dr 7 sk. 7 rst. och för Läro-staten 155 R:dr 33 sk., eller tillsammans 9,059 R:dr 27 sk. 6 rst,; hvarjemte Rikets Ständer tillåtit, att dessutom på Allmänna Indragnings-staten må blifva, intill de nuvarande innehafvarnes afgång uppförda; för Ofversle-löjlnanten, Friherre Silfversparre 97 R:dr 28 sk. 10 rst., och för Fjerdingsman 27 R:dr 46 sk. 10 rst.
Beträffande åter den minskning, som rusthållen inom de Småländska länen i sina anslagna augmentsräntor komme att genom den ifrågavarande åtgärden vidkännas, och hvarför ersättning jemväl blifvit hos Rikets Ständer genom enskilda framställningar yrkad; så och enär i afseende härå förekommit, att, då indelnings-verkel i riket, började år 1683 och för nämnde län afslutals år 1695, och rusthållen således under sagde tid fått sig till hjelp i rustningen augmenls-räntor tillagda, sådant icke kunnat ske med annan rätt än Kronan då egt, hvilken rätt till salpeterhjelpen, enligt hvad ofvan är nämndi, inskränkt sig till att derför uppbära penningar efter kronovärdi, hafva, af sådan anledning och då dessutom, för att jemväl taga i betraktande billighetsskäl, dessa rusthåll, enligt hvad Rikets Ständer af indelningsverken öfver åtskilliga af de indelda kavalleriregementerne inhemtat, jemförelsevis med rusthåll i en del andra rikets provinser, ej må anses såsom hårdt betungade, Rikets Ständer funnit ersättning icke kunna beviljas för de rusthåll inom de Småländska länen, hvilka genom ifrågavarande åtgärd komma att vidkännas minskning i sina augmentsräntor.
I afseende sedermera å Militice-bosfällskassan, Wadstena Krigsmanshus-kassa, Invalidhus-fonden, Hospitalerne och Tryserums sockens fattige, hafva Rikets
Ständer funnit dessa icke kunna hafva bättre rätt till ersättning för den genom oftanämnda åtgärd uppkommande mistning af inkomster än rusthållen; i följd hvaraf och då Rikets Ständer vid sistlidne riksdag, enligt underdånig skrifvelse af den 8 Augusti 1851, beviljat Milititeboställskassan, Wadstena Krigsmanshus-kassa och Invalidhus-fonden, såsom ersättning för af dem dittills innehafda indelda räntor och andra inkomster, kontanta förslags-aiislag, Militim-boställskassan af 14,900 R:dr, Wadstena Krigsmanshus-kassa af 32,800 ll:dr och Invalidhus-fonden af 25,200 R:dr, men otvifvelaktig! är att, i öfverensstämmelse med nvss * - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 3S.
49 nyssnämnda åsigt, berörda anslag, derest de först vid innevarande riksdag blifvit beviljade, skulle utförts med så mycket mindre belopp, som skillnaden emellan salpeter-hjelpen, beräknad i penningar efter kronovärdi, och densamma, förvandlad efter markegång, utgör, Rikets Ständer beslutat, att för den minskning, som Militiae-boställs-kassan, Wadstena Rrigsmansbus-kassa, lnvalidhus-fonden, Hospilalerne och Tryserums sockens fattige få i sina inkomster vidkännas genom ifrågavarande förändring i salpeter-hjelpens beräknande, någon ersättning dem icke tillkommer, samt att följaktligen de kontanta förslags-anslagen, som de 3 förstnämnda fonderna vid sistlidne riksdag i ersättning för mistade indelda räntor blifvit tillagde, komma att minskas, utfördt i runda tal, för Militise-boställs-kassan med 150 R:dr, för Wadstena Krigsmanshus-kassa med 600 R:dr och för lnvalidhus-fonden med 60 R.dr.
M:ts högslberörda Nådiga Proposition, Rikets Ständer få hos E.
M:t härigenom i underdånighet anmäla.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 April 1884.
Preste-Ståndet den 8 — — Borgare-Ståndet den 3 — — Bonde-Ståndet den 8 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af K.
M:ls Nådiga Proposition, angående nedsättning i koppar-räntan å tillverkningarne vid Stora Kopparberget, m. m. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 64.
Litt. B.) S. A. K.
Sedan i fråga, å ena sidan, att den utaf Stora Kopparbergs bergslag till Kronan utgående och genom E. K. M:ts Nådiga Resolution af den 5 Mars 1805 till hvart tionde skeppund af tillverkningen fastställda koppar-ränta måtte förmedlas till hvart tretionde skeppund, samt å den andra, dels att jemkning i nämnda bergslags privilegier blefve tillvägabragt, i hvad desamma hindrade fri disposition af skalte-skogarne inom bergslagets kol-distrikt och så kallade »frihet» äfvensom af bergsfrälse-skogarne, med berättigande deremot för de skattskyldige i allmänhet att, i stället för hemmansränte- och mantals- eller Bih. till R.
Prot. 1853 & 1854. 10 Sami. 1 Afd. 7 50 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 33. qvarntulls-kolens levererande, såsom hittills, in natura till bergslaget, samma räntor med spanmål eller penningar, elter vissa uppgifna grunder, utgöra, dels ock om förvandling likaledes till spanmål eller penningar af den från skattskyldige hemman inom åtskilliga församlingar utgående kol-ränta lill det, bergslaget underlydande, Avesta bruk, framställningar tid elter annan hos E. K.
M:t blifvit i underdånighet gjorda, samt ömsesidiga meddelanden i förslberörda ämnen vid särskilda riksdagar emellan E. K. M:t och Rikets Ständer egt rum, hvarefter med ärendets ytterligare utredande fortgått, derunder bergslaget jemväl uppgifvit från hvilka delar af sina privilegier det vore villigt att emot den omförmälda åsyftade förmedlingen i koppar-räntan alslå; så har E. K. M:t, uti en till Rikets nu församlade Ständer allåten Nådig Proposition, behagat förklara, hurusom, vid betraktande af hvad i detta ämne förekommit och hvaraf Rikets Ständer såmedelst lemnades del, E. K.
M:t funnit de förändringar, tidén medfört i flera afseenden, fordra ett ytterligare öfvervägande af detta för Stora Kopparbergs läns inbyggare vigtiga ärende.