Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Upphofvet och orsaken till denna olikhet har ej kunnat med visshet uppgifvas, enär några handlingar före år 1658, då provinsen förenades med Sverige, rörande de tillförene Norrska provinsers Statistik och Cameral, icke äro till finnandes, och denna utskyld, innan BohusLän kom under Svensk lydno, varit beviljad och stadfäst samt sedermera, lika med Bohusländska hemmanens grundräntor, bibehållits oförändrad.
Jordbrukande
Allmogen i BohusLän har likväl, Betänkande n. 177 yäl, emot denna lindring i Mantalspenningarne, icke sig ålaggde andre eller större tjenstbarheter än Rikets öfrige innevånare; och K. M:ts Bef:h:de liar derföre ansett med största rättvisa och billighet öfverensstämmande, att denna personella utskyld af alla skattskrifne personer lika, eller med [2 sk. för hvarje, betalas, hälst den inom BohusLän åtnjutne skattläggningsfriheten för Husbehofs-qvarnar blifvit medgifven ur det skäl, att Mantalspenningarne åtagits i stället för Qvarntullen.
Lagmans- och Häradshöfdinge-räntan, inbegripne Tingsgästnuigs-penningarne, utgår i detta, som i andra Län, med 12 sk. af alla Matlag på Landet, som ej äro antingen genom afkorrtning derifrån befriade eller underkastade Sterbhus-afgiftensom jemväl utgöres af alla Sterbhus i Städerne, med undantag af Götheborg; men då ej eller de, som sålunda hittills njutit lindring i Lagmans- och Häradshöfdinge-räntans erläggande, icke utgöra några deremot svarande tienstbarheter, har K. M:ts Bef:h:de tillstyrkt, alt äfven denna utskyld hädanefter må blifva lika för alla Matlag på Landet, utan undantag, derigenom icke allenast en jemnare fördelning af skatterne, utan ock en säkrare beräkning af tillgångarne, till det behof, hvartill afgiften är anslagen, skulle åstadkommas.
I Nerikes Lån erläggas Mantalspenningarne med 8 sk. för personen af Allmogen i Nysunds Socken af Edsbergs Härad, samt af hemmansägare inom BergsmansStåndet, deras barn, tjenstefolk och torpare hvilka 12 5y8 S t a t s - U t s k o 11 e t s biträda i bergs- och jordbrukshandteringen, i Nora och Linde samt Leke och Carlskoga Fögderier; men med 12 sk. för hvarje af alla andra i Länet skattskrifne personer.
Grunden till denna olikhet har ej kunnat igenfinnas, ehuru upplyst blifvit, att de orters innevånare, sorn uti denna afgift hittills njutit lindring, för närvarande icke utgöra några deremot svai rande tjenstbarheter.
Lagmans- och Häradshöfdinge-rantan med Tingsgästnings-penningarne utgöras af hvarje dertill förbundet Matlag med io sk. i Carlskoga Härad och med 12 sk. i öfriga delen af Länet; och den lindring Carlskoga Härads Innevånare häruti njuta, förmodas härröra derifrån, att Häradet tillförene deltagit uti fångskjutsens bestridande, men hvilket likväl ej kunnat behörigen visas.
Tillstyrkande K. M:ts Bef:h:de en fullkomlig likhet i Mantalspenningarnes utgörande af alla, samt att Lagmans- och Häradshöfdinge-räntan må af dem på Landet, som densamma hittills icke erlaggt, betalas efter 12 sk. för Matlaget, och Sterbhus-procenten deremot indragas.
I Wermlands Lein erläggas Mantalspenningarne med 8 sk. af hvarje person af BondeStåndet; men med 12 sk. för personen af Ståndspersoner.
Grunden tili denna lindring för BondeStåndet och några deremot svarande tjenstbarheter hafva icke kunnat uppgifvas.
Lagmans- och Häradshöf dinge-rantan^ utom Tingsgästnings-penningarne, utgår med 6 sk. af hvarje Mat - Betänkande n. 17g Jag.
Tingsgästnings-penningarne utgöras deremot i Wisnums, Ölme och Väse Härader med 3 sk., i Gåsborns, Rems, Nordmarks och Brattforss Socknar af Fernebo Härad med 6 sk., i Kroppa och Lungsunds Socknar af sistnämnde Härad med 4 sk. IO och i öfrige delar af Länet med 2 sk. af Matlaget.
Emot denna nedsättning i Lagmans- och Häradshöfdinge-räntan, skall Wermländska Allmogen på iy5o-talet inför ortens LagmansRätt åtagit sig fångskjutsens bestridande, hvilken convention blifvit af Regeringen sanctionerad; men något document derom har uti LagmansRältens Archiv och andre Embetsställen i orten ej kunnat igenfinnas.
Någon författning om Tingsgästnings-penningarne är icke känd, som till olikheten i beräkningssättet deraf kunnat gifva anledning, men troligt synes, att Wermeland, såsom föga odladt den tid denna ränta stadgades, blifvit jemfördt med andra landsorter och i följd deraf fått njuta en lindring häruti, som då varit lämplig för tillfället och Folkets behof, och hvilken lindring allt sedermera fortfarit att gälla.
Likhet med andre
Län uti förenämnde räntors utgörande anser K.
M:ts Bef:b:de öfverensstämma fullkomligt med närvarande tids fordran; dock har förbehåll blifvit gjordt, att, om Wermlands Innevånare komma att utgöra Lagmans- och Häradshöfdinge-räutan till sitt oafkorrtade belopp, de, i likhet med Rikets öfriga Innevånare, måga få uppbära betalning af Staten för fångskjutsen, derigenom skulle, äfven i denna del af beskattningsvägen, vinnas det afR.
St:r afsedde ändamål, likhet i rättigheter och skyldigheter. 180 Stats-Utskottets I LVestmanlands
Lån utgå både Mantalspenningarne och Rök- eller Matlagspenningarne med 12 sk., utom i Skinnskattebergs och Norbergs Härader, der hemmansägare utgöra förstnämnde afgift med 8 sk., hvilken lindring, derföre någon serskild afgäld eller tjenstbarhet till Kronan icke kunnat igenfinnas, K. M:ts Bef:h:de ansett böra upphöra.
I Kopparbergs Lån erläggas Mantalspenningar ne af Ståndspersoner med 12 sk. för personen, men af Allmogen i Kopparbergs, Näsgårds Läns, Säthers Läns, Nedan-Siljans och Wester-Bergslagens Fögderier, Ohre Socken undantagen, med 8 sk., i Ofvan-Siljans Fögderi och den i Nedan-Siljans
Fögderi belägne Ohre Socken med 6 sk. samt i Westerdahls Fögderi med 4 sk. för personen.
I en del Socknar vid Stora Kopparberget har denna ränta utgjorts med kohl, tre femtedels stig på personen, till dess, genom K:gl. Resolutionen d. 1 Mars 1820, densamma förvandlades i penningar till 8 sk. personen.
Af de för denna räntas utgörande hittills följde grunder och då dess olika belopp för Allmogen sannolikt härrörde från en inskränktare Sädesproduction och dess svagare beskaffenhet, samt skiljaktigheten inom
Länet blifvit med den noggrannaste proportion, i afseende på jordens bördighet, Socknarne emellan iakttagen, har det synts K.
M:ts Bef:h:de, som en jemkning till likhet i Mantalspenningarne och deras förhöjande till 12 sk. personen skulle innebära en stor disproportion, i så måtto, att förhöjningen från 4 till 12 utgjorde 200 procent, emot det tillökningen från 8 till 12 endast uppginge tili 5o pro - Betänkanden.
181 cent; hvarföre K. M:ts Bef:h:de för sin del tillstyrkt, att, i händelse förhöjning komme att äga rum, denna måtte blifva proportionell, i stället för den åsyftade likheten, sorn torde blifva nog tryckande.
Lagmans- och Häradshöf dinge-rantan utgöres mycket olika.
I Kopparbergs^ Näsgärds och Säthers Läns Fögderier utgår den med 3 sk. på Matlaget, med undantag af Gagnefs Socken i sistnämnde Fögderi, der 16 sk. betalas för hvarje Soldate-rote.
I Nedan-Siljans Fögeri erläggas, efter öfverenskommelse, i ett för allt årligen R:dr 5l: I. 6. i Ofvan-Siljans dito „ 38: 25. 6. med undantag af Serna Socken, som aldrig betalt någon sådan ränta. I Wester-Bergslagets Fögderi erläggas Lagmanspenningar med 3 sk. och Häradshöf dingeräntan med i sk. af Matlaget.
I Wester-Dahlarne, den förra äfven med 3 sk., men den sednare med endast 8 r:st.
Tingsgästnings-penningarne uppbäras directe af Domare och Nämnd, och utgå dels efter Rotar och dels efter Matlag till olika belopp, 3a och 24 sk. per Rote samt 3 till och med 10 sk. af Matlaget.
1 händelse förhöjning i Lagmans- och Häradshöfdinge-räntan i allmänhet komme att äga rum, har K. M:ts Bef:h:de ansett någon skälig jemnkning härutinnan för detta Län af anförde skäl vara billig; och skulle Tingsgästnings-penningarne till StatsVerket ingå, borde, i deras ställe, Häradshöfding och Nämnd på annat sätt derföre få ersättning, hälst Tingsgästningen hittills varit Häradshöfdingarnes och Nämndens gemen - 182 S t a t s - U ts k o 11 e t s samma och förnämsta inkomst, da expeditions-Iösen undantages, hvilken ensam tillkomme de förre.
I liester Norrlands Län utgöres Mantalspcnni?i" arne af Ståndspersoner med 12 sk. och af Allmogen eller alla som ej räknas till Ståndspersoner med 8 sk., men föreslås af K. M:ts Bef:h:de till utgående af alla lika.
Lagmans- och Häradshöfdinge-r antan, i äldre tider utgjord med 16
Öre eller 8 sk., beräknas nu till g sk. af hvarje MatlagsRök; dertill komme Tingsgästnings-penningarne, som, efter hvad räkenskaperne visa, af KronoFogdarne uppbäras och utgå med 3 sk. af Matlaget.
I Jemtlands Län har Allmogen ifrån Mantalspenningarne af ålder varit befriade, sannolikt allt ifrån fredsslutet med Dannemark, då Jemtland och Herjeådalen afträddes till Sverige; men utgöra dem nu mera, till följd af K.
Utslag den 3 December 1816 och den 6 October 1818, grundade på g 5* af 1810 års Riksdagsbeslut, med 8 sk. i Jemtland och 4 sk- i Herjeådalen för hvarje mantalsskrifven person.
Alla andre så kallade particulaire personer med deras tjenstfolk betala dem i detta Län likasom annorstädes med 12 sk.
I afseende på Mantalspenningarnes betraktande såsom Koppskatt, hvilken egenteligen berodde på hvarje persons arbetskraft, men icke på förmögenhet eller serskilde omständigheter, har K. M:ts Bef:h:de andragit, att i äldre tider uppmärksamheten vid bestämmandet af dentia ränta icke varit endast fästad vid arbetskraften hos den mantalsskrifne, utan också på hvad han genom sin arbets - Betänkande n. 183 kraft möjligen kunnat sig förvärfva, och hvaraf handt, att de Norra Orterne, der ännu Allmogens vilkor pä få ställen kunde jemföras med de Södra Provinsernes, blifvit lindrade i denna utskyld, utan att under tiden utgöra någon annan deremot svarande ränta eller tjenstbarhet till Staten, emedan den från Herjeådalen utgående Bogskatt nu mera efter 8 Öre, i stället för 6 Öre S:mt af personen, rätteligen är en grundränta, som icke bör med Maritals-penningarne förblandas.
Lagmans- och Häradshöfdinge-räntan med Tingsgästnings-penningarne samt
Sterbhus-procenten utgå i detta Län enligt gällande grunder.
I LVesterbottens
Län är förhållandet, hvad Mantalspenningar ne. angår, att Allmogen eller Åboer på Kronoskatte- och Kronohemman samt Nybyggen , äfvensom Torpare med barn och Tjenstefolk endast betala 8 sk. för hvarje person, hvarunder begripas alla i tjenst varande Soldaters och Båtsmäns hustrur; men alla Ståndspersoner med deras barn och Tjenstefolk, Bruks- och Sågarbetare, Sockenhandtverkare samt
In bysesfolk af serskildta benämningar, så väl som Umeå Stads samtelige innevånare, erlägga 12 sk. för personen; och det är ej bekant, att den del af Allmogen, som njuter lindring i Mantalspenningarne, derföre vidkännes något motsvarande onus.
Lagmans- och Häradshöf dinge-r antan med Tingsgästnings-penningarne och Sterbhus-procenten utgå äfven i detta Län, enligt gällande allmänna grunder.
I Norrbottens Län hafva Mantalspenningarne hittills blifvit erlaggde af Bönder och deras vederlikar, 184 Stats-Utskottets jemte deras husfolk nied 8 sk., men af Städernes innevånare, Ståndspersoner, Gerningsmän och andre på Landet, som ej egentligen idkat jordbruk, med 12 sk. af hvarje mantalsskrifven person.
Egentliga orsaken till denna lindring har ej kunnat bestämdt utrönas, utan förmodas allenast, att afseende dervid blifvit gjordt å ett af fordno mindre lönande jordbruk i denna landsort, och måhända på en strängare rotering samt andre omständigheter, hvaraf allt den dass som erlägger 12 sk. då ej hade känning, men någon mot lindringen svarande och ännu fortfarande serskild tjenstbarhet finnes icke hafva varit stadgad, ej heller ägt rum.
I frågan om Mantalspenningarnes jemnande till likhet öfver hela Riket, har K.
M:ts Bef:h:de medgifvit, att de omständigheter, som i forntiden föranledt till undantag för denna landsort, till hufvudsaklig del försvunnit genom de åtgärder, som till hemmanens och andre jordlägenheters ordentliga skattläggning och afvittring blifvit vidtagne och för sig gått, emedan sådane grunder för desse åtgärder uti författningarne
Sro utstakade, att jordbrukets fördelar dervid blifvit afsedde, i förhållande till andre orter; hvarförutan erfarenheten redan ådagalaggt jordbrukets stora förkofran i sednare tider, så att jordbruksnäringen, i förening med boskapsskötsel, kan anses nu vara Landets hufvudnäring.
För Lagmans- och Häradshöfdingerantan med Tingsgästnings-permingarnes utgörande i detta Län gälla ej några undantag ifrån de allmänna grunderne.
I Stockholms Stad erläggas, till följd af K.
Kun - Betänkande!). t85 görelsen d. to Februarii i8i3, Mantalspenningarne med 12 sk. för personen.
Sterbhus-aJgiften utgöres, enligt K.
Förordningen d. j Mars 1749j ut‘ aHa BorgareSterbhus med en half och uti alla Ofrälse Ståndspersoners med en tredjedels procent af summa Inventarii, hvilka medel användas till de inom Stockholms Stads JustitiaeCollegium och FörmyndareKammare varande Emhets-och Tjenstemäns samt Betjentes aflönande; men af alla Adeliga och Preste-Sterbhus erlägges endast en fjerdedel af behållna summan.
I öfrigt betalas derstädes, med undantag af B., o.
A. samt PresteStåndet, den afR.
St:r omförmäldte afgiften af sk. af hvarje Matlag.
Beträffande nu först det ifrågakomne jemnandet af Mantalspenningarne, lika öfver hela Riket, till 12 sk. af personen; så är väl, af hvad ofvan anfördt blifvit, det utredt, att i de Län, hvarest samma afgift till mindre belopp hittills utgått, några deremot svarande tjenstbarheter ej utgöras; och ehuru, med anledning deraf, K. M:ts Bef:h:de i de fleste Län , äfvensom K. KammarCollegium och K.
StatsContoret, tillstyrkt en lika fördelning af berörde skatt, hvilken ock på sådan grund, åtminstone i någre af de nu ifrågakomne, såsom Bolmsj Nerikes och VVestmanlands
Län, skulle kunna verkställas; likväl och som Utskottet, för sin del, ansett ofvannämnde förhållande, eller den omständighet att den åtnjutna lindringen i Mantalspennings-afgiften ej motsvaras af andre tjenstbarheter, icke innefatta en tiilräckelig anledning för samma 186 Stats-Utskottets afgifts förhöjande, enär grunden till den varande olikheten, då den i öfrigt lej kunnat utrönas, således måste sökas uti den olik a förmågan i fordna tider för de anmärkta orternes innebyggare, att, lika med Rikets alla andre provinser, denna utskyld utgöra, och hvilkas behof af fortfarande undanlag i detta hänseende på åtskillige ställen icke torde kunna betviflas; alltså och då i alla fall nödigt blefve, att för flere tracter, såsom inom Wermlands} Kopparbergs, Wester Norrlands j Jemtlandsj Westerbottens och Norrbottens
Län, låta nu varande förhållanden bibehållas, hvartill ännu må läggas det skäl, att en partiell förhöjning i Ordinarie Onera icke synes stå i öfverensstämmelse med principen, att endast
Bevillningen bör missförhållanden i Grundskatterne utjemna, har Utskottet funnit betänkligt, att någon förändring uti de för Mantalspenningarnes utgörande inom nyssnämnde g
Län hittills följde grunder för närvarande tillstyrka, och får derföre, i sammanhang med framställningen af det resultat den af R.
St:r i ornförmäldte afseende förordnade undersökning lemnat, till R.
H. St:r hemställa, att, om framdeles en allmän undersökning, för beredandet af all jords lika beskattning, i fråga kommer , då äfven må närmare utrönas grunderne, hvarefter Mantalspenningarne böra, med mera likhet än nu äger rum, öfver hela Riket utgöras.
I afseende på hvad R.
St:r åsyftat, att Lagmansoch Häradshöf dinge - räntan med deruti inbegripne
Be länk anden. 187 Tings giistnings-penningar, bör hädanefter utgöras af alla å Landet varande Matlag, utan undantag, och således äfven af dem, som derifrån hittills varit befriade och erlagt den så kallade Sterbhus
Af giften, hvilken i sådant fall skulle upphöra, har det förekommit Utskottet, att en sådan allmännare beräkning af blott berörde ränta skulle, om, såsom K.
KammarCollegium samt K.
StatsContoret tillstyrkt, SterbhusAfgiften i Städerne komme att upphöra, och i dess ställe Lagmans-och Häradshöfdinge-räntan afven derstädes inforas, icke allenast för StatsVerket föranleda en minskning i de, genom desse bägge särskilde afgifter, hittills påräknade inkomster, enär SterbhusProcenten, som nu både i Städerne och på Landet utgöres ensamt al behållning, gifver, i förhållande till den större förmögenhet, hvaraf den utgår, en ökad inkomst, utan ock till en betydlig del öfverflytta utgörandet af denna afgift ifrån den rikare till den fattigare delen af Landets innevånare.
Af sådan anledning, tillstyrker Utskottet: alt den redan stadgade SterbhusAfgiften må bibehållas ej mindre å Landet än i Städerne och fortfarande som hittills utgå; men då Utskottet funnit böra utredas orsakerne, hvarföre Städerne Stockholm och Götheborg blifvit ifrån denna Allmänna afgift befriade och deremot icke erlägga till StatsVerket mera, än den ofvan omförmäldta MatlagsAfgiften af 1 § sk:r, hemställer till R.
St:r Utskottet härjemte, att hos K.
M:t underd. anhållan göres, det undersökning i detta afseende må i Nåder verkställas, 188 Stats-Utskottets samt, efter det nämnde Städer hörde blifvit, de derutinnan erhållne upplysningar R.
St:r vid nästkommande Sammankomst meddelas.
Finnande Utskottet, i förening härmed, någon annan förändring i Lagmans- och Häradsböfdinge-räntan för närvarande icke böra ske, än att, å de ställen, såsom uti Carlskoga Harad i Nerike samt flere Tracter i VFermlandj hvarest den nu betalas med mindre än sammanlagdt 12 sk., den bör till detta belopp fullt för hvarje Matlag på Landet förhöjas, och beräknas å alla Orter lika, nemligen den StatsVerket förbehållne Lagmans- och Häradshöfdinge-räntan, ^delar af afgiften med 9 sk., och Tingsgästningspenningarne Jdel med 3 sk.; hvarjemte, på sätt ej mindre K. M:ts Bef:h:de i Wermland funnit nödigt, än ock i serskildte till Utskottet remitterade motioner, ifrån Högh R. o. Ad., af HerrTörneblad, C. P., och från Hederv.
BondeStåndet, af samtelige RiksdagsFullmägtige från nämnde
Län blifvit yrkadt, Wermlands invånare böra befrias ifrån utgifter för Fångföl ingen och kostnaden derföre i detta Län, såsom' i allmänhet, till följd af K. Brefvet d. 2 Februarii 1819, äger runi, af StatsMedlen utgå.
Vidkommande de uti Lagmans- och Häradshöfdinge-räntan inbegripne Tingsg'åstnings-penningar_, hvilka allt hittills varit ställde till Iläradshöfdingarnes och Nämndens enskildta disposition, och redovisas i allmänhet af Kronofogdarne, men å de fleste ställen i Betänkande!). 189 Dalarne af Nämnden; så är, i enlighet med den princip, att de för vissa Verks och Inrättningars underhåll bestämda allmänna afgifter böra, så vidt ske kan, till StatsVerket ingå, och motsvarande belopp för de vederbörande Verkens räkning i RiksStaten anslås, af K.
StatsCoutoiret föreslaget, att hela Lagmans- och Iläradshöfdinge-räntan må blifva en StatsVerkets directa inkomst, och att den deruti inbegripne Tingsgästningen sedermera må ifrån StatsVerket utbetalas, lika med medium af hvad hvarje HäradsRätt under de sista 10 åren åtnjutit, beräknad tills vidare och intill dess ordentlig stat härå efter allmänna grunder blifver uppgjord.
Af HofRätterna i Riket, som häröfver hörde blifvit, hafva K. Götha HofRätt samt K.
IIofRätten öfver Skåne och Blekinge till en sådan förändring tillstyrkt bifall, den förre, under vilkor, att sådant ieke finge leda till minskning i lönevilkoren för de
Häradshöfdingar sora redan innehade fullmagter på deras tjenster, samt den sednare, att det belopp, Häradshöfdingar och Nämnd komme att ifrån Statsverket uppbära, skulle nu genast och sedermera hvart 5:te år fastställas efter medeltalet af Matlagen inom hvarje Härad, under de nästförflutne 5 åren, intill dess ordentlig
Stat härå uppgöres ; hvaremot K. Svea HofRätt ansett en förändrad författning härutinnan skola fördröja tiden för vederbörande att utbekomma dessa medel, orsaka ökadt besvär för KronoBetjeningen och, i den mohn Folkmängden tillväxte och Matlagens antal igo Stats-Ut skottets ökades, orsaka minskning i hvad Domare och Nämnd eljest kunde erhålla.
Utskottet, som äfven för sin del funnit det leda till mera ordning i uppbördssättet, att hela Lagmansoch Iläradshöfdinge-räntan, med deruti inbegripne Tingsgästnirigs-penningar, till StatsVerket ingår och derifrån vederbörande tillhandahålles, har tillika ansett sådant, utan minskning i den af Domare och Nämnd häraf påräknade inkomst, böra verkställas; och då, i Utskottets tanka, hvarken uppehåll, olägenhet eller förlust skall i åtnjutandet deraf uppkomma, om den på Häradshöfdingarne och Nämnden belöpande delen af hela räntan, sådan den, efter verkställd Mantalsskrifning hvarje år, blifvit efter Matlagens antal till uppbörd debiterad, får i LandtRänteriet uppbäras; tillstyrker Utskottet, att, på sätt K.
StatsContoret föreslagit, Lagmans- och Häradshöfdinge-räntan till hela beloppet 12 sk., hädanefter till StatsVerket må få ingå och ett emot 5 deraf belöpande anslag i RiksStaten uppföras till godtgörande af Domarnes och Nämndens Tingsgästningspenningar.
— De vederbörande, som i Tingsgästning nu åtnjuta mera än 5, likväl under deras tjenstetid, dervid bibehållne.
Utskottet för öfrigt, hvad Dalarne angår, att, i anseende till hvad K.M:ts Bef:h:de anfört, det så väl i afseende på Lagmans- och Häradshöfäinge-riintans utgörande, som Tingsgästningspenningarnehvilka i denna Ort aliena uppbäras af Betänkande n. igi Nämnden directe, som för Häradsliöfdingens lott redovisar, det derstädes må tills vidare vid hittills följde grunder och ordningar förblifva.
Och anser Utskottet sig, genom hvad om Tingsgästnings-penningarnes utgörande i allmänhet här blifvit anfördt, hafva besvarat äfven den del af Herr Törneblads ofaannämnde Motion, som innefattar yrkandet, att, till förekommande af förluster för Häradshöfdingarne och Nämnden, med samma afgifts uppbörd, fördelning och redovisning borde, utan ändring i närvarande förhållanden, efter vanligheten förfaras. K. StatsContoret har, i sammanhang med ofvanberörde frågor, alternativt föreslagit, att antingen CapitationsBevillningen, som med Mantalspenningarne utgår efter enahanda grund, men, upptagen i den serskildta Landsboken öfver Allmänna Bevillningen, måste med serskildta Debiterings- och AfkortningsLängder rn. m. redovisas, finge, med motsvarande minskning i den från RiksgäldsContoret utgående StatsbristsSumman, till StatsVerket directe ingå och i dess räkenskaper redovisas, samt vid Statsregleringarne upptagas bland de Extraordinarie Inkomster, hvilka såsom Bevillning inflyta, eller ock att förordnandet om de serskildta Landsböckernes uppgörande, såsom betungande för LandsContor och Redogörare, men till ingen nytta ledande, måtte få upphöra.
Då CapitationsBevillningen hörer till den Allmänna Bevillning, som R.
St:r vid hvarje Riksdag sig åta - ig2 Stats-Utskottets ga, och sorn directe till RiksgäldsContoiret ingär samt utgör en del af dess fonder, har Utskottet ej ansett någon förändring i Uppbörden deraf böra äga rum; men då föreskriften, i nu gällande BevillningsFörordnings 4 Art. 4 §• i Morn., att öfver RiksgäldsContorets Fonder serskild LandsBok skall slutas, tillkommit vid i8i5 års Riksdag för att, i KronoRäkenskapsVerkets då varande skick, förekomma sammanblandning af berörde Fonder med StatsContorets och andra Verks Medel, samt, efter den genom K.
Brefvet den i2Dec. 1821 och K.
KammarCollegii och StatsContorets Circulaire d. 20 i samma månad för KronoUppbörds-redovisningen stadgade form, äfvensom efter införandet af ett årligt RiksBokslut, hvartill Formulaire af R.
St:r år 1823 blifvit gilladt och antaget, någon sådan sammanblandning nu mera ej kan ske, om än RiksgäldsContorets Fonder redovisades i de Allmänna, hela KronoUppbörden i öfrigt, så väl för StatsVerkets, sona för andre Verks, räkning, upptagande LandsBöckerna, har Utskottet ansett sig böra hos R.
St:r tillstyrka bifall till K.
StatsContorets sednare alternativ, att de särkilda LandsBöckerne öfver Allmänna 33evinningen må upphöra; helst dessa LandsBöcker ej ingå till RiksgäldsContoret, som deraf ej tager någon kännedom, utan endast i K.
KammarRätten, lika med de Allmänna Landsböckerne, granskas.
B etänkanden.
Utlåtande, i anledning af Herr A. P. Ståliles Motion, att BötesMedlen hädanefter ej må upptagas bland StalsVerkets Inkomster.
BorgareStåndet har SlatsUtskottet erhållit remiss å en utaf Herr Lagman Ståhle vackt motion, att de bland StatsVerkets InkomstTitlar hittills upptagne, och äfven uti K.