Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad derefter beträffar den hittills stadgade lånetidens utsträckning, så skulle, genom bifallandet af motionärens förslag i detta afseende, totalbeloppet af de till utlåning under hvarje år disponibla medel hädanefter komma att minskas, samt omförmälde fånetillgång, sorn redan för närvarande anses otillräcklig, för att motsvara det alltjemt stigande värdet af de låneberättigade fabrikernas och näringarnes tillverkningar, alltså framdeles komma att än mindre uppfylla de ökade låneanspråken.
I betraktande af nu anförda förhållanden, anser sig Utskottet således böra afstyrka Rikets Ständers bifall lill hvad i afseende på ej mindre ordinarie räntan, än liden för manufaktur-diskont-lånen blifvit uti ofvauberörda motion föreslaget.
Vidkommande åter det i samma motion framställda förslag, angående den så kallade straffräntans upphörande, så anser sig Utskottet val ej heller kunna tillstyrka bifall härtill; men då Rikets Ständer vid sistförflutjie riksdag medgåfvo, att straffräntan för de af bankodiskonten utgifna lån finge upphöra tre månader efter lånens förfallodag, eller, i händelse låntagaren dessförinnan råkade i konkurstillstånd, å den dag konkursen ansågs börjad, och då nuvarande Banko-utskott, enligt 5o:de punkten i dess memorial n:o 4^, föreslagit, att för de diskontlån, som ej sednast fjorton dagar efter förfallotiden blifvit inbetalda eller genom omsättning liqviderade, bör sex procents ränta, utan bevillningsafdrag beräknas från förfallodagen, så och enär enahanda skäl, som vid bestämmandet af straffräntan för dessa lån kunna göra sig gällande, äfven förekomma i afseende på ränteberäk-j ftats-’. lsk:s l tluta/ide, I\’:o 162. 27 ningssällel vid försummad inbetalning af förfallna lån utaf Manufakturdiskontfondens medel, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att samma beräkningssätt, som, till följd af rikets nu församlade Ständers beslut, kommer att tillämpas i afseende på straffräntan för Rikets Ständers banks diskontlån, måtte af Kongl. Maj:t föreskrifvas för enahanda ränta å de lån, som af manufaktur-diskontfondens medel, från och med nästkommande års början, varda utlemnade; Stockholm den 28 April 1848.
STOCKHOLM, Lundberg & Comp. i848.
Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 163. 1 i\:o 163.
Ank. till Exp. Utsk. den 9 Maj, kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifvelse om anvisandet af ett serskildt
Kreditiv till betäckande af kostnaderna för de rustningar, som af närvarande politiska förhållanden kunna påkallas.
Under den 4 innevarande manad har Kongl. Maj:t behUgat till Statsutskottet aflåta en nådig skrifvelse af innehåll, att då, oaktadt Kongl. Maj:ts lifliga önskan, att den närvarande politiska ställningen i Europa icke måtte för de förenade rikena medföra någon rubbning af de utaf fredens lugn härflytande fördelar, en nödig försigtighet likväl fordrade, att ej vara oberedd på de händelser, som af nämnde politiska ställning tilläfventyrs föranleddes, och synnerligast de sednaste tilldragelserna inom ett grannrike, hvilket utgjorde föremål för Svenska nationens varma deltagande, kunde påkalla, att Sverige, för skyddandet jemväl af egna, dyrbara intressen, icke underlåter att lemna det understöd, som derifrån blifvit begärdt; men Kongl. Maj:t emedlertid ansett
Sig icke böra uti en så maktpåliggande fråga fatta beslut förr, än Rikets nu församlade Ständer, såsom Svenska folkets ombud, lemnats tillfälle att, efter noggrann pröfning, uttrycka sina åsigter, huruvida nationen må vara villig att underkasta sig de uppoffringar, som dermed måste blifva förenade, så hade, af sådan anledning, Kongl. Majit, efter att hafva inhemtat Hemliga Utskottets underdåniga yttrande, med fullt förtroende till Rikets Ständers bedömande af hvad Sveriges ära och sanna intresse fordra, nu velat framställa den begäran, att, ej mindre för nödiga förberedande rustningar, än på det att Kongl. Majit måtte blifva i tillfälle att vidtaga de åtgärder, som omständigheterna kunna påkalla, Rikets Ständer, oberoende af de uti 63 § regeringsformen omförmälda kreditiv, vid hvilkas bestämmande Kongl.
Majit gjorde
Sig förvissad, att de nuvarande politiska förhållandena tagas i behörigt öfvervägande, måtte till Kongl.
Majits disposition ställa ett serskildt kreditiv af Två millioner riksdaler banko; förväntande Kongl. Majit, att med möjligaste skyndsamhet erhålla del af det beslut, som härom blefve af Rikets Ständer fattadt.
St. Prot. 1847 och 1848. 4 Sami. 1 Afd. 2 Bd. 3 Höft. 2 Stats-lJlskottets Utlåtande, !Y:o 163.
Jemte det Stats-utskoltet nu skolat till Rikets Ständers kännedom och pröfning anmäla Kongl. Majrts i förevarande hänseende gjorda nådiga framställning, får Utskottet förklara, att, ehuru nogsamt inseende ärendets grannlaga och maktpåliggande beskaffenhet, Utskottet likväl, med liflig öfvertygelse om Svenska folkets vilja och förmåga att, för upprätthållande af fosterlandets sanna ära och betryggande af dess sjelfbestånd, underkasta sig de uppoffringar, sorn omsorgen för dessa nationens dyrbaraste intressen kan påkalla, och med full tillförsigt derjemte till Kongl. Maj:ts visa bedömande af de åtgärder, som för uppnåendet af nämnde vigtiga ändamål må vara behöfliga eller lämpliga, icke tvekat att tillstyrka, det Rikets Ständer måtte, till bestridande af kostnaderna för nödiga förberedande rustningar och andra åtgärder, som af de politiska förhållandena kunna påkallas, till Kongl. Maj:ls disposition å riksgälds-kontoret anvisa en kreditivsumma af Två millionor riksdaler banko, alt, i mån af behof och emot framtida redovisning, lyftas.
Berling, 1848. Stäts-U/skotfe/s Utlät ande., N:o 1C4.
V:o 104.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Mej, kl. 10 f. m.
Utiätande, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition om upphörande af s. k. liggetids- och nådårs-besparingar vid tillträden «/ embeten och tjenster på rikets stat, samt om årliga anslag till Armeens och Civilstatens pensions-kassor och Andralitets-krigsmans-kassan, såsom ersättning för de inkomster, dessa kassor af nämnda besparingar åtnjuta. (U. A.) Sedan, i anledning af förekommen fråga om upphäfvande af nu gällande föreskrifter, i afseende på de löne-innehållningar, hvilka, under benämning af vakans- och liggetids- samt nådårs-besparingar, ega rum vid tillträdet af de Hesla militära och civila embeten och tjenster å rikets stat, Kongl.
Majit inhemtat underdåniga utlåtanden af
Dess och rikets statskontor samt direktionerna för armeens pensions-kassa, amiralitets-krigsmans-kassan och civilstatens pensions-inrättning, de sistnämndas åtföljda af uppgifter rörande beloppet af omförmälda lönebesparingar och de ersättnings-anslag, som, i händelse af dessa besparingars upphörande, skulle erfordras, samt derefter de för beskattningsväsendets jemte uppbörds- och redogörelse-verkets förenkling af Kongl.
Majit förordnade kommitterade i förevarande ämne afgifvit underdånigt betänkande, har Kongl. Majit, sorn funnit de nu gällande stadganden om förslags- och liggetids- samt nådårsbesparingar vara för statens embets- och tjenstemän i allmänhet serdeles tryckande och den deröfver i en längre tid förda klagan förtjent af ett billigt afseende, samt derjemte ansett de rörande meranämnda löneinnehållningars beräknande, redovisande och utbetalande gifna, i flera fall mindre bestämda och sinsemellan stridiga, föreskrifter icke förenliga med den ordning och enkelhet i uppbörds- och redogörelseverket, som af tidens kraf och statsskickets beskaffenhet påkallades, uti en till Rikets Ständer den 12 November sistlidet år aflåten och från samtliga riks-stånden till Stat;- utskottet remitterad nådig proposition (intagen under Nio 7 i lia Sami. 1 afd. llih. till R.
Prof. 1847 och 1848. 4 Sami. 1 Afd. 2 Bd.
4 Uiift. \ 2 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 164. af bihanget till riks-ståndens protokoll), på ofvannämnda med flera anförda skäl, till Rikets Ständers medgifvande föreslagit, att de hittills under namn af vakans- eller förslags-, liggetids-samt begrafningsbjelps- eller nådårs-besparing föreskrifna löne-innehållningar, och följaktligen den på samma löne-innehållningar grundade rättighet för embets- och tjenstemäns sterbhus till begrafningshjelps utbekommande, måtte upphöra, samt alla i statens tjenst anställde personer få, från och med månaden näst efter den, hvarunder de blifvit utnämnde eller förordnade, tillträda och uppbära de löner och arfvoden, hvartill de, på grund af erhållna fullmakter, konstitutorialer eller förordnanden, äro berättigade; varande uti den nådiga propositionen derjemte tillkännagifvet, det Kongl. Maj:t ansåge, att, vid förekommande frågor om utbetalning till allidne embets- och tjenstemäns sterbhus af de löne-innehållningar, som i egenskap af nådårs-besparing redan iakttagits eller ytterligare, intilldess skyldigheten att aftjena begrafningshjelp förklaras hafva upphört, kunna varda iakttagna, nu gällande föreskrifter borde fortfarande tjena till efterrättelse, samt de utgifter, hvilka i sådant afseende komme att ega rum, af statsverket förskjutas, emot ersättning från Rikets Ständers riksgälds-kontor på det sätt, att de gjorda utbetalningarna upptoges i de föreskrifna årliga liqviderna med nämnda kontor, angående statsverkets öfverskott och besparingar, beträffande serskildt åtskilliga landsstaten tillhörande personer, såsom länsmän, gevaldiger, fångvaktmästare och fångknektar m. fl., äfvensom de vid rikets kollegier anställde kammardrängar, hvilka alla, jemlikt Kongl, brefven den 9 April 1733 och 9 Augusti 1734- samt Statskontorets cirkulär af den 20 Februari 1744, hittills varit befriade från skyldighet att aftjena begrafningshjelp, men hvilkas sterbhus, sådant oaktadt, fått, när dylike personer i Ijensten aflidit, såsom begrafningshjelp uppbära sex månaders lön, har Kongl. Maj:t, enär, med hänsigt till desse personers knappa lönevilkor, billigheten syntes fordra, alt deras sterbhus icke beröfvades en dem ifrån längre tid tillerkänd förmån, hvaraf de äfven hädanefter vore i lika behof, föreslagit, att omförmälda serskilda stadganden måtte för ifrågavarande personal fortfarande få tillämpas.
Som emedlertid upphäfvandet af nu gällande föreskrifter om ofvanberörda löne-innehållningar icke kunde bringas lill verkställighet med mindre, än att vederbörande pensionsinrättningar försäkras om ersättning för de lill deras kassor anslagna och påräknade inkomster, hvilka genom förslags- och liggetids- samt nådårs- eller begrafningshjtlps-besparingarnas upphörande skulle förloras, så och enär, enligt de från direktionerna öfver armeens pensions- och amiralitets-krigsmanskassorna samt civil-statens pensions-inrättning ytterligare infordrade uppgifter, årliga inkomsten af ifrågavarande lönebespai ingar, beräknad efter medeltalet af 10 på Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o 164. 3 » hvarandra följande år för armeens pensionskassa och civilstatens pensiousinrättning, samt af o år för amiralitets-krigsmanskassan, hvilken sistnämnda endast från och med år 184-i varit till vakans- och liggetids-besparingars uppbärande berättigad, utgjort för armeens pensionskassa 32,547 r:dr 37 sk. 1 rst., uti hvilken summa jemväl inbegrepes de s. k. observations-medlen, sorn dock hade afseende icke blott på förenämnda lönebesparingar, utan ock på andra kassans tillgångar, för amiralitets-krigsmanskassan 4,275 r:dr 39 sk. 6 rst. och för civilstatens pensions-inrättning I 1.063 r:dr 14 sk., har Kongl: Maj:t, sorn ansett dessa uppgifter utgöra en i möjligaste måtto tillförlitlig grund för den ifrågaställa ersättningens bestämmande, till Rikets Ständer öfverleinnat ali för omförmälda ändamål å riksstateu, i jemna tal, uppföra de efter nämnda beräkningsgrund erforderliga anslag, nemligen för armeens pensionskassa 32,000 amiralitets-krigsmanskassan 4,300 och för civilstatens pensions-inrättning 11,000 eller tillsammans 47,300 r.dr.
Hvad först angår den för uppkomna ledigheter af embeten och tjenster uti gällande författningar bestämde så kallade vakans- och förslugs-liggetiden, så utgör densamma i allmänhet, efter hvad i den nådiga propositionen jemväl omförmäles, för sådana civila tjenster, hvartill underdåniga förslag upprättas, tre månader, för de civila embeten och tjenster, hvilka af Kongl. Maj.t omedelbarligen bortgifvas, två månader, samt för alla militära embeten och tjenster fgra månader, allt med beräkning från och med månaden efter den , under hvars lopp ledigheten inträffat, och under hvilken liggetid lönen icke får tillträdas af den, sorn lill deremot svarande embete eller tjenst befordfats. ])e löne-innehållnihgar, hvilka i följd häraf ega rum, hafva, så vidt desamma eljest skulle såsom en verklig inkomst eller besparing komma slats-verket till godo, blifvit anvisade åt de för embels- och tjenstemäns pensionering inrättade kassor, så alf, enligt det för armeens pensions-kassa den 10 Januari 1757 utfärdade första reglemente, denna kassa fått på sig öfverlåtna löne-besparingarna för vakans- och liggemånaderna vid ledighet af militära embeten och tjenster, samt, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 2 September 1823 och Kongl.
Majrts derpå grundade nådiga beslut af den 27 November 1825, till civilstatens pensions-inrättning blifvit anslagen den lönebesparing, som under vakans- och förslags-liggetide® dittills tillkommit statsverket af sådana civila embeten och tjenster, hvilka af Kongk Majit tillsättas; hvarjemte slutligen amiralitets-krigsmanskassan, genom; Kongl, brefvet af den. 15 Februari 4 Stats-Utskottets Utlåtande, IV: o IG4. 1841 erhållit den förmån att tillgodonjuta vakans- och iiggetids-besparingarna efter afskedade embets- och tjenstemän vid sjöstalen.
Af de genom vederbörande pensionskassa-direktioners försorg uppgjorda och Utskottet tillhandakomna beräkningar inhemtas, alt beloppet af de under åren 1836—1845 till armeens och civilstatens pensionskassor influtna vakans- och liggetids-besparingar utgjort i medeltal årligen för förstnämnda pensionskassa 12,175 r:dr och för civilstatens pensions-inrättning 6,695 r:dr, älvensom all amiralitets-krigsmanskassan under åren 1842—1845 i dylika lönebesparings-medel uppburit per medium 2,055 r:dr 34 sk. 1 rst. för äret.
Fördelen af vakans- och liggetids-besparingarnas ifrågaställde upphörande skulle naturligtvis, i följd af ofvan antydda olikhet emellan de för serskilda embeten och tjenster stadgade vakans- och liggetider, i första rummet tillgodokomma militäre embets- och tjenstemän samt dernäst dem, som tillträda sådana civila embeten, hvilka, utan föregånget förslag, af Kongl. Maj:t tillsättas.
Hvad åter angår de civila tjenster, hvartill underdånigt förslag af vederbörande myndigheter uppgöras och till Kongl. Maj:t i underdånighet insändas , så enär för dylika tjenster i allmänhet är stadgad en ansökningstid af 56 dagar samt någon tid städse ytterligare måste åtgå, innan förslaget hinner uppgöras och ärendet, efter ytterligare tilländalupen 56 dagars liggetid, slutligen hos Kongl. Maj:t pröfvas, blir häraf en ovilkorlig följd , att civila tjenster af nu ifrågavarande beskaffenhet, äfven i händelse af vakans- och liggetidens borttagande, förblifva obesatta under en tid, som fullt motsvarar de nuvarande vakans- och liggemånaderna; hvadan alltså tillträdarne af dylika tjenster icke komme att af den föreslagna förändringen hemta något egentligt gagn.
Med anledning af det i afseende på civila förslags-ljenster ofvan anmärkta för hållande, och då tvifvelsutan hädanefter, såsom hittills, ej sällan torde inträffa, all militära embeten och tjenster, samt sådana civila, hvilka af Kongl. Maj.t omedelbart borlgifvas, ej tillsättas före utgången af den månad, hvarunder ledigheten sig yppat, måste således, jemväl efter upphäfvandet af de rörande vakans-besparingarna nu gällande bestämmelser, fortfarande uppkomma dylika löne-innehållningar, hvarigenom för statsverket bereddes godtgörelse för en betydlig del af de anslagssummor, hvilka skulle till pensions-kassorna utbetalas såsom ersättning för dem nu tillkommande vakans- och liggetids-besparingar.
Då emedlertid, i saknad af en på erfarenhetsförhållanden' grundad utredning, rörande beloppet af de låne-innehållningar, sorn, efter vakans- och liggelidsförfattningarnas upphörande, skulle, i följd af uppskof med embetens och tjensters tillsättande, fortfarande vara att påräkna, Utskottet icke är i tillfälle att ens approximativt beräkna den kostnad, statsverket skulle komma att ge - Slats-l tskottets Utlåtande, N:o 164. noin de till pensions-inrättningarna utgående årliga ersättningsanslagen tillskyndas, har Utskottet, ehuru fullkomligt eikännande nyttan och ändamålsenligheten af den med ifrågavarande förändring åsyftade förenkling i redogörelseverket, likväl funnit sig tor närvarande icke kunna tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad uti den nådiga propositionen blifvit föreslaget, rörande upphörandet af de under namn af vakans- eller föislags-liggetids-besparingar utgående löne-inhehållningar samt anvisandet af årliga stats-anslag till vederbörande pensionskassor såsom ersättning för deraf hittills åtnjutna inkomster.
Till beredande af den andra utaf ifrågavarande löne-innehållningär, nådårsbesparing eller begrafningshjelp, åligger i allmänhet embets-och tjensteman, som till en syssla vunnit befordran, att under sex månader, räknadt från och med månaden efter den, hvarunder utnämningen skett, tjena antingen ulan lön, om han förut icke innehaft ordinarie tjenst, eller, i annat fall, med den lön, som åtföljt den frånträdde befattningen.
Jemlikt Kongl, brefvet af den 13 Mars 1830, grundadt på Rikets Ständers vid 1828—-1830 årens riksdag lem-, nade medgifvande, öfverlätos till arméens pensions-kassa nådårs- eller begrafningshjelps-besparingarna efter afskedade militäre personer vid arméen, emot lika förbindelser, som förut ålegat statsverket.
Genom nådigt beslut af den 27 November 1823 blef, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 2 September 1823, civilstatens pensionsinrättding förklarad berättigad att uppbära den löne-innehållning, hvilken, när civil embets- eller tjensteman tager afsked, eger rum för efterträdaren under namn af begrafningshjelp, hvarifrån dock genom Kongl, brefvet den I 1 Februari 1832 blifvit gjordt det af Rikets Ständer vid 183i- 1833 årens riksdag gillade undantag, att dylik löneinnehållning ej tillkommer pensions-kassan efter sådane embets- och tjenstemän som undlå afsked med pension å rikets allmänna indragningsstat.
Äfvenledes eger, enligt Kongl. Maj:ts på Rikets Ständers beslut grundade nådiga bref den 13 Mars 1830, amiralilets-krigsmanskassan att åtnjuta begrafuingsbjelps-besparing för sådane embets- och tjenstemän, med hvilkas befattningar delaktighet i denna kassa är förenad, emot samma skyldigheter, som statsverket förut ålegat.
Enligt hvad de lill Utskottet öfverlemnade, ärendet rörande, handlingar utvisa, hafva arméens och civilstatens pensionskassor af influtna nådårsbesparingar uppburit, efter medelberäkning för åren 1836—184-5, en årlig inkomst, arméens pensions-kassa af 18,296 r:dr och civilstatens pensions-inrättning af 6 Siats-Utskottets Utlåtande, IV: o t64. 4,359 r:dr.
Till amiralitets-krigsmanskassan hafva af nämnda slags lönebesparingar under åren '184-2—184-3 i medeltal årligen inllutit 2,220 r:dr.
I afseende på yilkoren för begrafningshjelps utbetalande till aflidne tjenstemäns sterbhus förekomma följande skiljaktiga förhållanden.
Endast sterblmsen efter de embets- och tjenstemän, sorn vid sitt frånfälle äro qvar i tjenst eller å allmänna indragningsstaten åtnjuta lönerna motsvarande pensioner, ega att utbekomma hela det till begrafningshjelp innehållna belopp.
Efter tjensteman, sorn under suspensionslid med döden afgår, erlägges begrafningshjelp endast med hälften af hvad han vid dödsfallet egde att af sin lön uppbära.
Såsom begrafningshjelp efter embets- eller tjensteman, som vid afskedstagande! kommit i åtnjutande af pension från någondera af ofvannämnda pensionskassor, utbetalas, utan afseende å hvad den för desse embets- och tjenstemän iakttagne löne-innehållning utgjort, blott ett halft års pension.
För embets- eller tjensteman, som antingen erhållit afsked utan pension eller blifvit från sin tjenst entledigad, eger icke någon utbetalning af begrafningshjelp rum, fastän sådan på föreskrifvet sätt innehållits; varande afskedad tjensteman, som åter i tjenst inträder, skyldig att begrafningshjelp ånyo aftjena.
Såsom skäl för upphörandet af nu föreskrifna nådårs- eller begrafningshjelps-besparingar är uti Kongl.
Maj:ts nådiga proposition och kommitterades för skatteväsendets förenkling underdåniga betänkande hufvudsakligen anfördt: att den förnämsta och egentliga anledningen till nådårsförfatlningarnas uppkomst och bibehållande kunde anses hafva upphört, sedan numera enkor och minderåriga barn efter embets- och tjenstemän, för hvilka begrafningshjelp eger rum, åtnjuta understöd eller pensioner från de för sådant ändamål bildade fonder och inrättningar; att, efter hvad erfarenheten ådagalagt, den fortsatta tillämpningen af nämnda författningar ofördelaktigt inverkat på embets- och tjcnslemännens ekonomiska ställning samt derigenom äfven på tjensteman utöfning egt ett destomera skadligt inflytande, som de lill beredande af tillgång för begrafningshjelpen föreskrifna löne-innehållningar inträffade just under den tid, då embets- och tjenslemannen, i anseende till fullmaktslösen och befordrings-afgifler, jemte andra med ny befattnings tillträdande ej sällan förenade kostnader, såsom till flyttning, bosättning, m. m, vore i största behof af den för em b etet eller tjensten bestämda aflöning, hvars anvisande haft för ändamål, att embets- ock tjenslemannen måtto kunna, ostörd af näringsomsorger, uteslutande egna sin tid och verksamhet åt de med hans befattning förenade göromål; att af sådan anledning, serdeles i sednare tider, åtskilliga undantag från föreskriften om begrafningshjelps aftjenande blifvit medgifna, såsom för tjenstemanna-persoualen vid tullverket, skogs- och jägeri- samt stuteri-staterna, Stats-Uts/co/tets Utlåtande, N:o 164. dl i äfvensom för Statsrådets ledamöter; att det syntes med billighet mindre öfverensstämmande, alt de till beredande af fond för begrafningshjelpen innehållna belopp, fastän en längre tid vanligen förflyter, innan deras utbetalning ifrågakommer, icke gafve någon afkastning eller i ringaste mån förökade sig till lönlagarnes eller deras sterbhus-delegares förmån, utan tvertom i de liesta fall antingen alldeles icke eller endast till en del utbekommas, hvaremot tjenstemännen vid sitt inträde i statens tjenst oftast vore nödsakade att ådraga sig en med räntebetalning förenad skuldsättning, hvilken de möjligen icke sedermera under tjenstetiden kunde till fullo sig afbörda; samt att, då en viss lön blifvit för hvarje serskild tjenst anslagen, densamma också onekligen borde tillgodokomma den, sorn fullgör de med tjensten förenade åligganden, hvaremot det icke tillhörde staten att innehålla en del af lönebeloppet, för att vid tjenstemannens frånfälle kunna till hans sterbhusdelegare eller dåvarande rätts-innehafvare aflemna samma löneandel.
Vid öfvervägande af hvad i detta ärende förekommit har Utskottet visserligen funnit de till stöd för begrafningshjelps-besparingars upphörande åberopade grunder ega giltighet och förtjena synnerlig uppmärksamhet; men då statsverkets för närvarande inskränkta tillgångar icke medgifva anvisandet af de betydliga slats-anslag, hvilka, på sätt ofvanföre blifvit utredt, skulle erfordras såsom godtgöreise för de årliga inkomster, vederbörande pensionskassor, enligt gällande författningar, ega att af nämnda besparingar uppbära, har Utskottet för närvarande funnit sig förhindradt att lill Kongl. Maj:ts nådiga proposition, i hvad den afser upphörandet af de under namn af nådårs- eller begrafningshjelps besparing föreskrifna löneinnehallningar samt beviljandet af ersättningsanslag åt pensionskassorna, tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Stockholm den 8 Maj 1848. 8 S/a/s- liskollets Utlåtande, N:o /6\J.
H:o 163 Alik. (ill Exp.-Utsk. dttn 9 Maj, kl. 2 p. m.
T t låtande, i anledning af räckt motion, angående rättighet för assessoren J. A. Törneman att å allmänna indragning sstaten bibehålla sin, i egenskap af kommissarie i det numera upphörda revisions-kontoret för allmänna magasins-ärendenas utredning inne hafde lön. (U. A.)