Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkan den, Wto 289, 290. 417 Häruti hafva instämt Herrar Lundgren, Aspelin, Eckerman, Lamberg, Langenberg, Winberg, Ståhle.
(U.-A.) Enligt ankomne ProtocollsUtdrag, hafva samtelige RiksStånden till Utskottet remitterat Motioner, af Hr Rosenblad, B., Hr Professcren Bexell, Hr Modin samt Andreas Håkansson från Elfsborgs Län, att Utskottet måtte till R.
St:rs, såsom en ny gärd af deras underd. vördnad och tillgifvenhet för H. M. Drottningen, i underd. gjorda anhållan, det Hennes Mtts Höga Kröning måtte, efter uråldrigt bruk, för sig gå; hvarvid R.
Sl:r tillika förenade den underd. önskan, att K. M:t Sjelf täcktes IVådigst pröfva och bestämma, när tiden dertill vore lämpligast, får Utskottet, då denna KröuingsAct, i enlighet med R.
Sltrs sålunda yttrade ^|8 S t a t s - U t s k o 11 e t s underd. anhållan, nu blifvit verkställd, härmedelst vördsamt föreslå: att den derföre uppkomne kostnad af 3r,5oo R:dr må anvisas å RiksgäldsContoiret, att utgå af den dit Iefvererade Bancovinst för år 1828, utgörande 170,918 R:dr 3 sk. 7 r:st., af hvilka Medel, sedan derifrån afgått 100,000 R:dr, sorn, jemlikt Utskottets den 17 nasti.
September afgifne Betänkande N:o 255, ang:de serskildt anslag till FörsvarsVerkets iståndsättande, bland andre tillgångar för samma anslags bestridande blifvit beräknade , ett öfverskott af 70,918 R:dr 3 sk. 7 r:st. befinnes.
Från H. R. o. A. 1:0 Af Hr Boijj Johan Fredr.j som, under framställning af vigten för de Norra Provincerne, att äga en lättad communication med Stockholm och hvaraf Staten i flere afseenden äfven skulle hemta fördel, Betänkanden, N:o 291.
4r9 hemställt, att, till byggande af ett Ångfartyg, för att årligen, så länge åstiden medgåfve, besöka Städerne Gefle, Söderhamn, Hudiksvall, Sundsvall, Hernösand, Umeå och möjligtvis äfven Piteå samt derefter retournera till Stockholm, och hvilket Fartyg, försedt med 2:ne Angmachiner, hvardera om 3o Hästars kraft, blifvit beräknadt till en kostnad af 60,000 R:dr, ett Lån af Staten, stort 3o,ooo R:dr, måtte det blifvande Bolaget meddelas uppå 10 års tid mot 3 proc. årlig Ränta; skolande, i händelse samma LåneAnslag beviljas, anstalt genast derefter fogas om bildande af ett Bolag, hvilket komme att ställa nöjaktig säkerhet för LåneSumman och företagets verkställande; och har, under instämmande i berörde Motion, blifvit anfördt af Hr Grefve Sparre, Ericj att den skjutsningsskyldighet för K.
Län begagnats omkring 5ooo Hästar, och den skjutsande allmogen, hvaraf en del hade sitt hemvist inom aflägsne delar i Länet, måst, i detta ändamål, färdas 16, 18 till och med 20 mil; varande, efter Hr Grefvens tanka, uppoffringen af den mängd öke- och karl-dagsverken, som åtgingo blott för berörde artikel, af den betydenhet att de 4ao Stats-U tsYottets skjiitsningsskyIdige gerna skulle underkasta sig ett bidrag för ändamålet, till lättnad i detta deras åliggande, och hvilket sålunda lemnade ytterligare garantie för återbetalningen af Lånet; samt af Hr Grefve Hamilton j Johnj att, genom förbättrade comunicationer, Folkets resursser ökades samt att förslaget i denna del hade för afsigt, att bereda någon ersättning för alla de uppoffringar som fordrades, hvadan ock ifrågavarande bidrag, långt ifrån att minska allmänna välmågan, tvertom skulle öka den; i hvilket afseende Hr Grefven tillika åberopat det inflytande, som den productiva verksamheten vid utförandet af allmänna företag haft på Norra Amerikas framtida välstånd, och på samma Stats rang bland de civiliserade Samhällsmagterne.
Fran • II.
BondeStåndet : 2:0 Af Carl Henricsson Bergman från Gefleborgs Län, att som Transporter ej mindre af Båtsmän, BeväringsPersedlar och den årligen tilltagande Saltpetern in. fl. andre Kronans effecter åstadkommo icke allenast en betydande kostnad för Staten, utan äfven ett högst besvärligt onus för Landtmannen; en Ångbåtsfart alltså måtte på Statens bekostnad inrättas emellan Stockholm och de vid Sjökusten norr ut belägne Släder, hvarföre kostnaden till största delen syntes kunna ersättas af de besparingar, sorn i utgifierne för Krono-transporterne uppkommo, och genom hvilken inrättning hufvudsakliga fördelar skulle kunna beredas i den uppmuntran, som innevånarnes kända in - Betänkande!), N.‘o 291. ^21 dustriella anlag skulle linna i en latlad communication.
Län och Bygdén från Westerbotten, denne sistnämnde under yrkande, att Ångbåtsfarten skulle sträcka sig jemväl till denna ort. 3:o Af Lars Ericsson från Gefleborgs Län, att, till afhjelpande af de mångfaldiga olägenheter för Landtmannen, som uppkommo från skyldigheten att fortskaffa Kionans Manskap, antingen ett med TrampMachin forsed!
Fartvg borde inrättas, hvarmed så väl BåtsmansCommenderingar kunde, under föreskrifvet ombyte, sjelfve forssin sig fram, som äfven Soldat-transporter med passande destination verkställas; eller ock att förordnas kunde, det Kronans Båtsmän, lika som Soldaten, skulle till sine arbets- och andre Commenderingar gå, oell blott deras packningar skjutsas, derigenom en
KrigsCollegium allåtit Circulaire d. io Aug. sist— terörde år, förordnat, att transporter af’Kronans effecter skola, så vidt sådant låter sig göra, verkställas sjövägen, och allmogen derigenom vinna lättnad uti det tryckande skjutsningsbesväret, hvarförutan R.
M:t i underd. hemställa, att en LåneSumma af 3o,ooo R:dr må, emot derföre ställande nöjaktig säkerhet, till ifrågavarande företags utförande meddelas af Anslaget under RiksStatens Nionde HufvudTitel, så vidt tillgång deraf för f Betänkanden, N:o 291, 292.
BondeStändet erhållit Remiss å ett af RiksdagsFullmäktigen från Upsala Län Johan åndersson ingifvit Memorial, deruti han anfört, hurusom redan år 1724? då Arrenderättigheten af Nyqvarns
Bro erläggande afgifter; — att denna förmån väl ännu fortfore, men att den åtagna dagsverksskyldigheten, ehuru i sin början obetydlig, dock år ifrån år blifvit så tillökt, att den nu mera på långt när icke kan ersättas genom den medgifna förmånen, och att orsaken häutill lill stor del låge deri, att då Bron och isdammar4- B. 28 424 Stats-U tskottets ne skola för Kronans räkning antingen nybyggas eller förbättras, utbjudes arbetet på Entreprenad-Auction, hvarefter den blifvande Entrepreneuren ulan skonsamhet begagnar
Häradsboerne ej mindre till dagsverken än ock till framskaffande af Byggnadsmaterialier, hvilka Material ier på 4> 5 till och med 6 mils afstånd från Häradsboernes hemvist måste hämtas.
På grund af hvilket allt och då härförutan de fleste af Häradshoerne, i anseende till deras aflägsenhet, icke kunna begagna Nyqvarns
Enär Utskottet icke erhållit del af några handlingar, som utvisa beskaffenheten af den år 1720 träffade öfverenskommelse!), hvarigenom Åsunda Häradsboer emot fri fart öfver Nyqvarns
Bro skola åtagit sig att vid densauunas ombyggnad eller reparerande med dagsverken biträda, samt, den obehöriga tunga som vid dagsverksskyldighetens utgörande möjligen kan Allmogen påläggas, lättast undanrödjes genom förhållandets anmälande hos vederbörlig Embetsauthoritet, anser Utskottet Johan Anderssons berörde motion, i det outredda skick hvari den nu blifvit framställd, icke föranleda till någon åtgärd å R.
B etan kander), N:o ag3. 4a5 N:o 295.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o j5, rörande frågan om underhållandet af Hallsnäs Bro.
(I.-A.) Sedan Utskottet, i anledning af RiksdagsFuIlmägtigen P.
Petterssons motion om bidrag af Staten för underhållandet af Hallsnäs
Bro uti Westra Härad af Jönköpings Län, uti Betänkandet N:o 75 yttrat, det Utskottet fann sig, i anseende till det outredda skick, hvari frågan var, icke kunna tillstyrka bifall å Motionärens anhållan, har Utskottet, jemte återremiss från H. PrästcStändetj V. B or "areSt andel samt H. BondeSländetj erhållit del af K.
Mits Befthdes i Jönköpings Län den 17 December 1818 gifne Utslag samt K.
Vid ärendets förnyade föredragning inom Utskottet, har af berörde Handlingar hufvudsakligen inhämtats följande: att, i anledning af väckt fråga huru och af hvem öfverfarten vid Hallsnäs Sund i Ramquilla Socken borde besörjas efter det den så kallade Sundsbron vid Hallsnäs af valluflöde blifvit förstördj K. M:ts Befthde, genom åberopade Utslag, funnit skäligt ålägga vederbörande innehafvare af Hemmanet Hallsnäs, som för skyldigheten att öfver Sundet fortskaffa resande njöt befrielse från rotering, det betydligaste af alla Hemmans onera, att nu och framgent hålla så beskaffad färja vid Sundet, alt resande och ^26
Sta ts-Utskottets fotgängare jemte kreatur oell åkdon ma beqvämligen och utan fara framkomma, men alt, om Ramqvilla Socknemän, hvilka yrkat en ny brobyggnad, funne en Sadan ovilkorligt nödig, borde bela Socknen jemte Hemmanet Hallsnäs deltaga i slik byggnad, men sistnämnde hemman ansvara för Brons vidmakthållande sedan den blifvit nybygd.
I följd af häremot anförde' besvär, har K.
KammarCollegium genom Utslag den 28 Juli 181g, som den 2 Augusti 1820 vunnit K.
Stadfästelse, med upphäfvande af K. Mits Befallningshafvandes beslut, befriat ägaren af Hallsnäs Hemman från besväret med resandes fortskaffande, emot det samma hemman, i likhet med andra hemman i orten, inträdde i ordinarie Rotering, samt derjemte till K. Mits Befihde öfverlemnat att, efter vederbörandes börande och föregången laga undersökning vid HäradsRätt, pröfva och sig utlåta hvem som borde åläggas antingen bygga och underhålla
Genom Utslag den 28 Augusti 1821 bär K. Mits Befihde derefter i berörde hänseende, på anförde skäl, förklarat Bro, i stället för Färja, böra uppföras öfver Hallsnäs sund och att hela Häradet borde deri deltaga, på det sätt likväl, att hvarje hemman i Ramqvilla Socken, som af Bron hade största fördel, skulle vidkännas dubbel lott i nybyggnadskostnaden, samt underhållet för framtiden af Socknen ensamt bestridas.
427 den 6 April 1824 blifvit fastställdt i så måtto, att Bro, och icke, på sätt Collegiuin tillstyrkt, Färja skulle till öfverfart begagnas; men i afseende på nybyggnadsoeh underhållsskyldigheten har K.
M:t täckts förklara, att då vägen på ömse sidor af sundet, efter hvad upplyst blifvit, var nödvändig för en stor del af Westra Härad och fördenskull äfven blifvit för Häradsväg ansedd, borde ock Westra Härads samtlige väghållningsskyldige hemmansinnehafvare uti så väl nybyggnaden som underhållet, efter hemmantalet deltaga.
Bro nu beträffar, genom serskilt Nådig Resolution ytterligare blifvit bestämdt såsom tillhörande Westra Härad i Jönköpings Län, kan Utskottet af sådant skäl icke å motionärens anhållan tillstyrka bifall.
' .9 •
Hvilket till svar å återremissen skolat vördsamt andragas.
428 Sta ts-Utskottets N:o 294.
(I-A.)' id Utskottets tillstyrkanden i förra delen eller angående afskrifningen af Magasinsfondens äldre fordringar för undsättningsspanmål har annan anmärkning icke blifvit gjord än att RiksdagsFullmägtige från Carlstads Län, och deribland C.
Län ännu balancerade undsättningsskulderna , enär detta Län i större mån, än de fleste andre, vore i behof af en slik elterskänkning samt understödet, till största delen tillfallit FinnAilmogen som ieke, för det alt
Till svar härå får Utskottet endast åberopa det förra Betänkandet, deri Utskottet, hvad Wermland angår, pag. 366, uttryckligen förklarat, att de i Wermland utestående rester af redan år i8i3 meddelade undsättningar borde behandlas lika med dylika fordringar i andre Län, men att afskrifnings-tillåtelsen icke kunde af R.
St:r omedelbarligen tillstyrkas, enär Betänkandet), N:o 2g j. ^2q K. Mits Befihde icke ännu meddelat tle upplysningar, sorn af Allmänna Magasinslniättningens Styrelse för afskrifningsfrågons behandling ansetts erforderliga.
Någon ändring eller undantag från allmänt gällande och i afseende på de öft iga afskrifningsposterna iakttagen ordning för dylika måls handläggning kan Utskottet icke heller nu tillstyrka, utan bör det i Wermlands
Län altsedan år i8i3 utestående fordringsbelopp 7,3go Ridr io sk., på sätt Utskottet i det återremitterade Betänkandet redan tillstyrkt, balanceras intilldess Länsstyrelsen förklarat de anmärkte förhållandena; —• då det EmbetsVerki sorn har sig anförtrodd utredningen af f. d.
Allmänna Magasinslniältningen icke lärer underlåta att under tillämpning af de grunder sorn för afskrifningarne i öfrige, uti Betänkandet omnämnde Län blifvit följde, till afskrifning jemväl befordra det i Wermland utestående fordringsbelopp.
Län utestående fordringar för undsättningsSpanmål, tillhörande dels förra Allm.Magasinsfönden, dels det år 1826 begagnade Greditivet i R.
Bank, varit föremål för allmännare understödda anmärkningar inom Höglofl.
BondeStåndet, hvilka, ehuru gjorda punktevis, kunna sammanfattas i den sats, att de grunder, som vid nu påstående Riksdag blifvit fastställda för liquiden af Skaraborgs Läns undsätlningsskulder, boide jemväl för alla öfriga Län tillämpas. 43o Stats-Utskottets
M:t uti Dess Nådiga Proposition uppgifna, och af Utskottet hufvudsakligen understödda grunder för afskrifningar afse icke allenast de i följd af 1826 års missväxt meddelade undsättningar, hvilket åter välfället med Skaraborgs Län, utan äfven sådane fordringar, som tid efter annan derförinnan uppkommit, och vid hvilkas indrifvande tillämpningen af de för nämnde
M:ts Bef:hdes anmälan att Spanmålslånen i vissa socknar eller orter icke kunna utan låntagarnes obestånd, på redan bestämda tider gäldas samt efter pröfning af de i hvarje fall förekommande serskilta omständigheter, bevilja räntefritt anstånd med återbetalningen på lämpliga terminer, under vilkor af fortfarande säkerhet för låne-beloppet.”—Härvid har blifvit anmärkt, det tillämpningen af nämnde sats skulle leda derhän, att Konungens Embetsmäns uppgifter om någon mindre förmåga att betala undsättningsskulderna skulle förorsaka att olika grunder för desammas liqviderande lomme att stadgas: att 1826 års märkegångspris som blefve återbetalningsgrunden för de efter samma års missväxt meddelte lån, vore altför högt, för de skuldsatte, hvaremot, om 1828 års pris toges till grund, inbetalningens verkställande ger - Betan ka n den, W:o 294.
Län sladgats, kunde bestämmas till senast i83o års slut.
I anledning häraf får Utskottet npprepu att bär icke allenast är fråga 0111 undsättningarne efter 1826 års missväxt ulan jemväl om tid after annan, före nämnde år, af Allm.
För serskilta orter komma således olika pris att ligga till grund för liquidationen och en allmän tillämpning af 1828 års Markegångspris skulle således för mången ort medföra en ökad tunga, utom att berörde grund för godtgörelsen af de år 1826 erhållna Spanmåls-understöd skulle i Utskottets tanka innebära en orättvisa mot de Län, der dessa skulder redan blifvit betalde eller innan korrt till fullo ingå efter sistnämnde års högre Markegångspris; i hvilken tanke Utskottet äfven styrkes deraf, att, under discussionerna i ämnet, fråga blifvit väckt örn restitutions meddelande åt sådana orter, i händelse den i anmärkningarne yrkade sats skulle antagas. — Då derjemte berörde punkt i öfrigt öfverensstämmer med hvad Slatsoch Ekonomi-Utskotten för Skaraborgs
Län äfven tillstyrkt, att nämligen ”K. M:t i händelse af svag skörd under någotdera af de för återbetalningen bestämda år, skulle inträffa, må kunna i Nåder meddela förlängdt anstånd,” anser Utskottet sig böra vidblifva sitt förslag, helst å ena sidan skuld-beloppens utkräfvande på ett sätt som skulle föranleda understödstagarnes obestånd är förekommet genom föreskrifterna i de följande punkterna och å andra sidan meddelandet af betalningsanstånd, der sådant icke af behofvet påkul - 432 Stats-Utskottets las, ej bör befaras, enär sådant skall stödja sig på offlciela uppgifter från LänsStyrelserna samt, i hvarje serskilt fall, blifva föremål för K. Mits Nådiga pröfning och afgörande.
Vid 2:dra punkten "att. vid indrifningen af Statens fordringar för undsättningsspamnål, må iakttagas, att Låntagarnes dragare och åkerredskap, hvilka för gårdsbrukets behöriga skötsel oundgängligen erfordras, äfvensom deras nödvändigaste husgerådssaker icke må utmätningsvis försäljas samt att försäljning af fastighet till gäldande af sådane skulder ej må äga rum; äfvensom vid 3:dje punkten "att löftesmän för undsättningsskulder, så vidt de ikläda sig fortfarande ansvarighet till dess full betalning för hela lånet blifvit erlagd , icke må sökas förrän sjelfva låntagarens oförmögenhet att betala blifvit utröndt” — har anmärkts, att tillämpningen af dessa grunder skulle hafva till följd det ingen betalning komme att inflyta hvarken af Gäldenärerne sjelfve eller deras löftesmän och att dessa föreskrifter stöde i strid med hvarannan.
Utskottet har vid afgifvandet af berörde förslag hyst den öfvertygelse, att det för Staten vore en mindre förlust om inbetalningen af dess fordringar någon tid fördröjdes, än att genom bestämmandet af en viss termin inom hvilken de ovilkorligen borde vara ulkrafde, möjligen förorsaka månge medborgares undergång.
— Utskottet medgifver väl att de föreslagne grunderna kunna föranleda till missbruk men ingalunda till ett så ofördelaktigt resultat som anmärkniugarne antyda; oell då man besinnar att undantagen en - Betänkande!), N:o 294- 4 dast afse de oundgängligaste effecter och medel, hvarigenom det blifver den skuldsatte möjligt att sig sjelf försörja och sina förbindelser uppfylla; att ägare af fastigheter säkerligen icke för det ringare belopp, hvartill skulden på hvarje hand serskilt i allmänhet uppgår, vilja utsätta sig för tid efter annan skeende utmätningar saint Kronans Uppbördsman utan tvifvel, hvar i sitt district, äga tillförlitlig kännedom der oförmågan att betala är verklig eller föregifven , samt altså derefter kunna rätta sina åtgärder, torde den af Utskottet föreslagne 2:dra punkten varda gillad såsom i allmänhet åsyftande och beredande lindring för den verkligt nödställde — lill Staten för erhållen undsättningsspanmål skuldsatte medborgaren.
Äfven af den i 3:dje punkten föreslagne, och såsom i strid mot 2:dra punktens innehåll ansedda utväg att löl tesnian nen icke må sökas förr än gäldenärens oförmåga att betula blifvit utrönt, hämtar Utskottet anledning förmoda en säkrare Iiquidation af Kronans fordringar i förevarande hänseende, emedan ett sådant uppskof icke beviljas löftesmanneu på annat vilkor, än att han i stallet för sin första, blott en viss tid gällande förbindelse, ikläder sig "fortfarande ansvarighet till dess full betalning för hela lånet blifvit erlagd" och han, efter ingåendet af en sådan förbindelse, äger mesta intresset att, till undgående af betalningsskyldighet i första hand, controllera det gäldenären icke utan gällande anledning befrias frun ersättningens utgifvunde.
434 Stats-Ut skottets Uli 4:de punkten luide Utskottet hemställt: ”att, der gemensam ansvarighet af Socknarnes invånare ej blifvit tillvägabragt, afkortning må, elter föregången undersökning vid Sockenstämma och K. M:ts Befthde, medgifvas af fordringar för undsättnings-spanmål, sorn dels måst i små qvantiteter till lifsuppehälle utan borgen lemnäs fattige arbetare, dels blifvit utborgad åt mindre Hemmansbrukare, hvilka jemte deras löftesmän slutligen kunna linnas aldeles oförmögne till skuldernas betalande.”
Emot detta förslag har blifvit anmärkt att
På sätt ordalydelsen i förslaget vid handen gifvcr är här endast fråga om sådane undsättningar, hvilka i behofvets stund måst till lifsuppehälle, utan tillgång till någon säkerhet derför, utdelas.
— Någon serskilt förmån för daglönare har Utskottet icke åsyftat eller tillstyrkt, enär afkortning af hvad så väl desse som mindre hemmansbrukare kunna vara skyldige skall bero på undersökning vid Sockenstämma B etänkanden, N:o 294.
4^5 oell pröfning af K. M:ts Befdide innan afskrifningsfrågan hänskjutes under K. Mits Nådiga afgörande.
Af hvad nu blifvit anfördt, till svar å de gjorda anmärkningarne, hämtar Utskottet anledning att ytterligare tillstyrka antagandet af de uti Utskottets Betänkande N:o 209 uppgifna grunder, hvarefter f. d.
Magasinsfondens och Greditiv-fondens utestående fordringar, med undantag af de för hvilka serskilta föreskrifter blifvit stadgade, må behandlas och om så skulle påfordras, utan afvaktan af R.
H. St:r härtill beviljade, Summa af 7000 R:dr, eller iooo R:dr för sju år, såsom missräkningspenningar och lönförbättring, och dels för 6y5o R:dr, såsom billig rättelse och bevisad misskrifning på 3-Proccnts-Räkningen, hade nämnde Cassabrist blifvit godtgjord, på det sätt, att, sedan Iggeströms Löftesmän, nu mera framlidne Hr GeneralMajoren och Riddaren Joli. von Utfall och CommerceRådet W.
Malm tagit i besittning all den egendom, som
Iggeström ägde eller kunde disponera; men hviken egendom, i förhållande till skulden, befalis alltför obetydlig, så hade bemälde Löftesmän, hvar för sig betalt halfva Capitalet; och hvarförutan Hr GeneralMajoren von Utfall godtgjprt
Ränta för den hälft af Balanceu, å hvilken han tili RiksgäldsContoret sin serskilda förskrifning afgifvit, likasom den Ränta, hvilken, genom Domen i Malms Concours, är vorden fastställd, blifvit betald.
Icke dess mindre hade, uti den i RiksgäldsContoiret noder den 10 Junii i«25, upprättade, i afskrift bifogade, ComroerceRådet Malm tillställda Räkning, ytterligare ränta blifvit
Malm påförd till ett belopp af 4603 R.'dr 37 sk.
Betänkanden, N:o 2g5. 4^7 q r:st., men hvilket, efter Iggeströms förmenande, skall vara oriktigt, dels derföre, att Ränta blifvit beräknad å de Iggeström till afskrifning beviljade 7000 R:dr, ehuru desamma bordt successivt honom tilIgo— dokomma och således genast från Balancen afgå, och dels derföre, att för den hälft af Balancen, som Hr GeneralMajoren von Utfall med ränta godtgjordt, samma ränta skall uti liqviden med Malm till en del af tiden vara honom påförd.
Och då således Götha CanalBoIags f. d.
Discont redan erhållit ersättning för hela egentliga Capitalet af Cassabristen samt full ränta, som serskildt varit förskrifven, för ena hälften, och för den andra hälften äfven den ränta, som, genom Goncours Dom, är vorden fastställd, så skola i och för Cassabristen, några vidare apspråk nu mera icke återstå, än blott förut omförmälde räntepretention, hvilken dock lärer komma att ansenligen förminskas samt 2.:ne sedermera anmärkte DiscontLån, det ena stort R:dr 536: 34- 4- °ch det andra R:dr 335: 33.
R:dr 872: 9. 7.; anhållandes
Iggeström om afskrifning af denna återstod.
Herrar Fullmäktige i RiksgäldsContoiret, häröfver hörde, hafva uti afgifvet utlåtande, anfört: ätt beträffande Liqviden med CommerceR.ådet Malm af den 10 Junii 1825, sä skall den vara grundad på RådhusRättens i Götheborg den 10 Junii 1823 uti Malms Concours meddeldte Dom och Malm deri ålagde skyldighet, att ansvara för CassaBalancen med fem procents ränta från Lagsökningsdagen den 10 Junii 181g, hvilken Ränta Malms Borgenärer emellan, derest mas - 438 Stats-Utskottets san, vid slutlig utredning, icke mera tillräcker, val icke får beräknas längre, än till afträdesdagen, den 14 Augusti sistnämnde år, men emot Malm enskildt alltid är gällande, att till fulla beloppet utgå afhvad lian sedermera ärft eller förvärft eller kan ärfva och förvärfva; och, i afseende på Iggeströms anmärkning vid liqviden, rörande den deri påförda ränta för de till afskrifning på Balnncen Iggeström såsom missräkningspenningar beviljade 7000 R:dr, hade Hrr Fullmäktige yttrat sig, att denna anmärkning vore den enda, som torde förtjena något afseende; ty ehuru Domen i Malms Concours fastställer ränta å Balancen, sådan den dä var, eller utan afkortning å balancebeloppet, synes dock vara billigt, att Malm för sin andel i Balancen njuter samma fördel, som tillgodo beräknats Hr GeneralMajoren .T. von Utfall, som återfått, hvad lian, i följd af afskrifningen för 7000 R:dr, för mycket i Ränta å den hälft i Balancen, derå han lemnat serskild förbindelse, till DiscontVerket inbetalt; med anledning hvaraf Hrr Fullmäktige låtit upprätta en ny Liqvidationsräkning med Malm, deri ränta å berörde afskrifning icke är beräknad, och hvarigenom återstående beloppet, för hvilket Malm bör ansvara, nedsättes från det i äldre liqviden påförde eller 46o3 R:dr 07 sk. g. r:st. till 365o R:dr 1 sk. g r:st.