Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dervarande åkerbruk, ehuru inom en ganska kort tid eller icke fullt ett lia århundrade förändradt till dess verkliga fullkomlighet, och till ett skiö sorn hos oss svårligen kan omtalas, utan att man bliger ansedd soth sagoberättare; inträdde icke till följe af minskadt utrymme för arbets^ hlasserne, ulan genom en tilltagande boskapsskötsel, oberoende af naturliga beten.
Hela uppmärksamheten rigtad till ängsodiingar och °. bättrade kreaturs-racers afkastning, verkade hastigt den under vexel r — b3 —- begagnade jordens förbättring, under det man köpte Säd och sålde Ladugårds-producter, intilldess åkerjorden gaf den högsta möjliga afkast* ning.
Stor-Briltaniens jord föder dock icke ännu och skall kanske aldrig föda alla dess innevånare ej för det att den icke skulle kunna det, utan Emedan Stor-Brittaniens jord äges af ett ganska ringa antal personer i jemförelse med landets folkmängd.
Denna massa af menniskor, som hvarken kunna ärfva eller förvärfva egen jord, tilltagande i antal, der, sorn öfver allt, skulle naturligtvis drifvas till andra näringar än jordbruket för att finna sin utkomst, till dess äfven vid dem, utkomsten blef precair, då denna massa under växande nöd och otaliga bekymmer drefs att i skaror söka ett fädernesland i aflägsna verldsdel, ehuru åkerbruket i hemlandet genom stora capitalers användande blifvit fullkomnade.
Om jorden kunnat skiftas och ägas i små lotter som uti Belgien och det nya Frankrike, skulle icke dessa exporter af menniskor kommit ifråga ännu på många århundraden.
Hos oss, der Adelar af folkmängden lärer vara sysselsatt med åkerbruk och obegagnad jord lill vida större rymd än den begagnade ännu finnes, kunna sädsne utvandringar icke komma i frågay så vida den obegagnade jorden får begagnas.
Vi äga visserligen icke uti Sverige dessa stora possessionär i privatas händer, som verka så stora ojeinnheter i enskifta förmögenheten, och hvilka i nästan alla andra länder sig förete.
Vi äga icke eller dessa Majorals-lagar, som utestänga en del af folkmängden från dea jord, hvaruppå den blifvit född, ty jord af hvad beskaffenhet som hälst kan här ägas oell besittas af hvar och en.
Men vi äga en jordens fördelning uti hemman, och vi hafva äfven länge haft lagar, som försvårat hemmansklyfningén och beredt osäkerhet i besittningen af jord för innehafvare af mindre lotter.
Detta har hos oss till någon del verkat enahanda som majoraterne annorstädes och skall ännu mera bringa arbetsklassen i uselhet och jordbruket i förfall, om dessa lagar återupplifvas och skärpas, i afsigt att motverka folkökningen.
De som nu pössedera hemman eller större hemmansdelar lämna villigt hjelpsamma händer lill dylika repressiva åtgärder, ehuru de icke stå tillsammans, hvarken med deras egna eller allmänhetens fördelar.
Argumenter i den delen saknas icke och jordhruels höga beskattning samt vidlådande mångfalldiga onera, anföras med en växande o.reda'gjord ifver'.
; ;:>:>"• 'c Ilning och' bördor äro sä utomor* Att' erhedlertid icke jördens boställ .
Ytligen tryckande, der jordens fört fair, tryckande, der jördens fortfarande fördelning■ medgifvils, skulle ines ordentlighet uti skattebidragens aflemiiande, bévisar. ga exetnplet mig närmare.
På ett mellan en mängd åhöer dJkX!3!1" kMfVit| h|emTn’ äravferkIigen itke jordskatlerne eller som de kallas har ibland hopskatterne, för hvar och en åbo svåra att utgöra, ehuru de samnaanlagde kunna vara ändå betydlig iner t,. * ö, , laga uti .leraa utgörande, och örn de 060 Äfe Ä??
ft de. de pä atur bereda sig någon inkomst forslar han dessemellan varor lån-t från vanvårdade åker, ty på den kan hästen blott några gånger örn året an vandas.
Den fälliga Svenska Nationens stora antal lifs tafochhe tisbieatui, upptaget uti Utländska Statistiska Tabellfer, förmodligen från våra och jern ford t med förhållandet på andra ställen Tl n°f. A och krealurs-aiital, har foran lod t tiU .betraktelser öfver vårt 1 vellian irf f ää ao“, trÄtt: •S55?ä
ÄÄrÄits vala.
, 1 el er förmåga att värja sig från fattigdom och nöd. ras tyngel och 'T .e&*uteligen känner jordskatter-' T och ali nian icke alskar värderingen af hvad man H«„r- „;,3 .venn» ra , jordbruket legde beskattning!
Solda .Rotel! an i laSsttas rÄ id'dbruleit ir^ka"de Mrd»' -fc !“•*«> merendels ?
'S , !.,mt bordc vara det 1 synnerhet i Wermland, der rhanen finnes lif.^ h,*m.™*n u,^or en soldat; men på de (elaine hemgande samt vedh,^ 1°^ ,** tc,rPJ;Egenhet, timmer till stugans uppbyg drängar till recin er 8 b*l,ef’r«‘ <*b ‘<u'lige,laika sfi minea 1 f”' T,1*d«lningen och pennmge-utgifterne fördelas på liva'! delli!8!01'nl \ !,ShA\Te merabeslä i nträkningarue af hvad ten lil prestera vilt"1" tillsläppa än uppbärandet deraf.
Rätlighevi. f fi tUlfn l0n h,.o(..!
HS|0 a jr’ U" ock derföre man äger visser.,^ ont ■— a5 — De klufna hemmanen äro merändels vidsträckta och smådelarne uti dem säljas vanligtvis ganska högt.
Understundom följer häraf, att hemmanets taxeringsvärde äfven blir högt, ehuru man visserligen icke skulle få köpa hela hemmanet för det sålunda åsätta värdet.
Icke dessmindre finnes kanske ingen del af hela beskattningen, hvaröfver man så beklagar sig som denna: icke derföre just att denna beskattning är hög, utan för det den är ny och visar en afsigt å Statens sida att beräkna räntor på synbar förmögenhet.
Äfven här gör på det klufna hemmanet, ehuru högt kanske värderadt, permilie-afgiften Två Riksdaler för tusende^ på hemmanets många delar ganska ringa.
Men nian kan likväl oftast göra flera resor och memorialisera år efter år för att få en afprutning på detta värde hvarvid man vinner några skillingars, sällan Riksdalrars minskning i Debetsedelens belopp, och det gränsar nästan lill löjlighet, örn något al beskattnings-arbetet möjligtvis kunde värka löje att se med hvilken ifver man arbetar och huru nöjd man befinner sig då det lyckas att få denna Bevillning minskad, om ock denna minskning icke uppgår till beloppet af lösen för de erforderlige handlingarne.
Ett medgifvande att hemmanstaxeringen icke är så ojemn, innefattar emedlertid den omständigheten, att merendels då man skall fördela några nya besvär och för» fitttningarne ej lägga hinder derföre, komma dessa onera icke att utgå efter hemmantalet utan efter taxerade hemmansvärdet.
Jordens beskaffenhet och andra förmoner äfvensom kerregårdarne ingå då i beräkningen.
Vöre jordegendomsenlieten mindre än hemman, till exempel besutenhet, hvilanda på vexelbruk och ett visst antal kreaturs stallfodring eller födande sommartiden genom betning inom hägnad, och om sådane jordlotter kunde utan mångå omständigheter förvärfvas och besittas, skulen visserligen icke på många århundraden öfverbefolkning visa sig i Sverige och mången nu existorande nöd och obelåtenhet försvinna.
Hvad min första år 1823 afgifne Femårsberättelse in Lcmdsh. 5-årsberättelse öfver Wermlands Län. 4 nehåller om jordens brukningssätt i Wermland för ;Q„ i . . .
Beropa, emedan några vfisendtliga förändringar der! 1 c! i - . tillkommit.
En tilltagande sädesproduclion0 vic-.r 1 e ,3,1 den tiden ic e under de sednare åren oafbrutit vunnit förkofran 1 T i 3 a äkerbrukf ligen från ett bland allmogen efter liand sorida Lbarledande s,g egel,l‘ dens tillbörliga skötsel
Fn K t ir r • i baltre begrePP örn jortorde eloni L c ' E" hetjdhg framtida förbättring i åkerbruket torde dock kunna förutses, såsom följd af de råd och elef dkeri>ruke sorn Direcleur Stephens och hens Elive, Jonsso, lemna, ;U'K er''ls,n"‘f tradesiordens dikning Fhnr ,1»o • • ’ ,ernnat» 1 afseende a noed »dsädJa jordsten och bönorlili'*l”f ländsk peienne fndervävi n„i, . .. e' sanu med en annan ut' öfver resultaterne häraf, gifvet- dock” den f fÖ’[ tidi8t att yttra sig rena gräson i Wermland bedrifves.anledning*hfpp'Tm m °d ■sok t.ll införande af ädlare foderväxter skola med P?H nÄ?,uIe for,' ett derefter lämpadt krökning*», V*.
W °mfattaS °Ch Boskapsskötseln: bär under de sednare fem åren icke blifvii fc
U-, ™ h fi,|,8Än -årS,a?
Päböriade- hvaraf
Sio,darsch skogsbete begagnas nu bele inom hägnad för fåren hulr' * ‘ f ^ tung af olika slag kan förekomma.. tåren, inrangenom all bland'
Skolarne:
Hushåilniiigssältet dermed b ir i ,l~ co i undergått nägon anmärkningsvärd förändring.
Trädvamh
"l | gor en af provincens - • 3 ..
,varuhandeln, som ut' icke allenast på Länets s ko " s Ti 11 o ä 11 *r * * / It ^ ^°0,k numera grundad vattendragen äro' myckemed5 ? hv,J{8 ‘ "ärhele” * de större ne Norrska skogar hvildt fl I?8 * ?lan °Ck pä t,rnmer från närbergIand samt der forså-is lil !| f transforteras li,i Sågverk i Wermlin export. °“S 1,11 P,ank0r’s°m sederme| a i Götheborg försäljas vornfEK^Ä d«f?*TrTn: ^ 3f de b*W**re Gruflagde; någre äldre skäran 51V,,1Tve,inium icke blifvit oda Jemnat icke obetydliga o vint! t pi™ ° ^i" odesmä* äte»' upptagne och hafva liing, sorn eif vit ^en " „^vanl.teter ,na,m* men blott en ny ma|manjed -blifvit med arbe te bebe [b mIT ^ ^ bar u”der d^na tid åren varit sorn följer: koppor lingen har under de sednast
År 1828 /^Va,m* bofrad och Vaskad malm. 1020 * * 44.643 Tunnor. 16,64, Tunnor. 27 — Buller 1 malm.
So fräd och Vaskad År 1829 . . 36,852 Tunnor. 13,226 Tunnor, År 183o . . 36,687 dito 17.753 dito År 1831 . 46.926 dito 21,56o dito År i832 . . 54,64i dito 20,598 dito S:a 219,749 Tunnor. 89,778 Tunnor. e‘ler i årligt medeltal 43-949 dito 17,955 dito (Obs.
Hvarje Tunna beräknad till 2 Skepp:d eller 52 Lisprd.)
I anseende till föregående årens malmproduetion, förhåller sig de Nämnde årens sålunda, att
Medeltalet af endast bruten malm utgjorde åren 1761. *77°- årligen 5o,2o5 Tunnor. 1808.
1817. dito 44>°o3 dito.
Man finner således häraf, alt raalmvinsten endast är circa 6,000 Tunnor mindre, än den var för 60 år sedan, och att den på de sednaste *7 åren endast minskat sig med 54 Tunnor.
Men lägger man härtill ilen sofrade och vaskade malmen, så blifver medeltalet af summa malm för sista qvinqvennium 61,904 Tunnor eller knappt 7,000 Tunnor mindre, än den var i sitt maximum eller åren 1781—87, då den steg till ^8,899 Tunnar.
Man torde häraf finna, att något särdeles skäl till klaga» öfver malmbrist icke kan äga rum, ty i ett land utan systematisk skogshushållning hafva säkerligen skolarne, under en tid af 40 år så Mycket aftagit, att de 7,000
Tunnorne malm icke äro behof]ige för tackWnstillverkaren.
Derigenom alt Carlskoga Bergslag, som fordom hernie hela sitt malmbehof från Wermlands grufvor, numera till f:delar gagnar Nerikes malmer, har äfven en större malmtillgäng öppnat sig för ^filipstads
Bergsmän och malmsäljarnes de sednare åren ofta förda klagan öfver stora oförsålda malmlager, besanna den förmodan, att malMen är fullt svarande mot koltillgången.
Häraf följer dock icke att malmbrytningen skall vara en särdeles Enande rörelse, ty den stora consumtionen af brytningsmaterialier, dagsverkens högre värde och grufvornas tilltagande djup försvårar den.
Ett bevis på malmens åtagande mäktighet lönnar qvantiteten af användt Bergsprängningskrut; i samma moa som malmen finnes mera spridd i srget, mäste en större mängd Bergssprängningskrut användas för dess 0sbrytande, ocb man finnér derföre, att ehuru malmqvantiteten de sed - 28 turé åren foga varierat, bär dock krut-consumtionen stigit på följande sätt: 1823 . - 266 C:tr. 1828 . . 322 C:Ir 1824 . . 277 d:o 1829 . . 276 d:o i8a5 . , 245 d:o i83o •
• s65 d:o 1826 . . 438 d:o iS3x , . 32 1 d:o 1827 .
. 352 d:o i832 . . 302 d:o Grufvornes antal utgör i medeltal 5o årligen.
Arbetspersonalen uppgifves i allmänhet vida större än den är, ty i de till Geschwornern inkommande uppgifter, upptages personalen, sådan den enligt interessenternes beslut skulle vara, men då man kammer att ofta en person ansvarar för tvennes arbete, att en person utgör fullt arbete i flera Grufvor, och slutligen att ofta delägarne sjelfve utföra grufvuarbetet, så kan deraf förklaras, att ehuru i Gesclwvorn-Tahelleu medeltalet af arbetare uppgår till 722 personer, finnes dock verkliga arbetare, som af denna näring hämta sitt underhåll föga öfver 5oo personer af båda könen.
Förtroendet till betingsaflöningen har ökat sig Iros både ägaren och arbetaren, och hågen att försöka lidens förbättringar har stigit och skall allt mera stiga, i den nion näringens idkare, om äfven sjelfva ovetande, blifva af tidens ström förde framåt.
De gamla fördomarnes välde faller i samma förhållande, som det uppväxande släglet göres skickligt att emottaga en högre bildning, och huru stort inflytande detta skall utöfva på hvarje handtering kan ej beräknas, men upplysningens vän gläder sig deråt.
Såsom direct inverkande på bandteringen är utan tvifvel de vid Grufvorna inrättade Schold', hvarest tillsammans circa 170 barn njuta undervisning, äfvensom den af Bergmästaren von Scheele vid Persberg inrättade Grufvu-Drängs-Schola, hvarest lemnäs undervisning i grundämne af Geometrie och Grufvubrytningskonst, egentligen för dem, sorn skola användas till förmän vid Gmf-arbetet.
Då någon blåsnings-iournal ej föres vid alla de hyttor, hvarest Bergsmän idka blåsning, kan man ej annorlunda än calculationsvis bestämma tack jerns ti Ilgången, och är den beräknad efter 18 Skepp:d per dygn vid alla de hyttor som antingen uteslutande eller till störste delen agas af Ståndspersoner, och 17 Skepprd för de hyttor sorn till största delen eller ensamt innehafvas af Bergsmän.
Men för Uddeholms Bolags hyttor år tackjemsvinslen uppgifven sådan densamma verkligen utfallit och — nornan finner deraf, alt i medeltal vid dessa hyllor blifvit producerade i8| Skepprd per dygn.
Om man efter gammal praxis beräknar r
Tunna malm för tillverkning af 1 Skepprd Tackjern, så uppstår en skillnad emellan mal mens och tackjernets medeltal af endast 3,965, hvilken man kan anse såsom alldeles ingen, emedan vissa malmer gifva så mycket mer an bo
Procent att denna skilnad derigenom betäckes, oall för hvad som malmen afyttras till Carlskoga Bergslag motsvarar säkerligen de icke angifne qvantiteter malm, som vid diverse mindre grufvor blifvit plocka **°ihäfseenddee'p& blåsningarnes af-eller tilltagande lemna följande uppgifter den bästa öfversigten.
. . . , .
Under åren 1761—70 utgjorde Blåsmngsdygnen 1 medeltal io. dito 4-563.
,^88—07 dito -4.537.
,79 8—?8o7 dito 4>45p.
1808—1817 d|t0 ^3°6‘ CH Ilär alf'synes ^tt^Tack jernstill verkningen varit högst *rän ^ med *78i till och med 1797» men sedermera i aftagande, ty den ^ förökningen under sista> qvinqvennium, kan e)j anses an ^ sorn tillfällig, härrörande från okade; bl^n“,|a^inskadeg tillverkningarna aft.gaDde och dea lindre vinst JUU Eklången henmar.
Att denne sednare ej kan vala lockand alltid uppstår, synes af följande enkla calcul: Till ett Skepprd Tackjern åtgår en Tunna malm, som e, er ^ ^ __ -» WUrnKoI i minimum, utom Vo/tved.
'Kölen hafva inom Bergslagen blifvit betalte, någon gång med 8, otta inea 6: aldrig noder 5 R:dr .6 ak.
Banco per M Tunnor, således för 12 Tunnor........* * * * ‘ p .1- S:a Rrdr 6: — —* ■Nu återstår att bestrida malmtransporten, rostning, hyttans underhåll, aiia aflöningar, synnerligast till Presterskapet och tackjernsfragten till Philipstad, hvartill säkerligen ej förslår 1: 40. 9.
S:a B:co 7: 4°* 9- hvilket belopp varit medelpriset å tackjern i Philipstad de sista åren?
dock torde bär jemväl böra observeras, att endast Kronans tionde-tackjern utgör 3| procent af bela tillverkningen.
Denna hand teringens ekonomiska ställning bär föranled t till en minskning i Bergsmansståndet af icke mindre än 22 procent under sistförflid' lie 25 år.
Ar 1808 innehades Bergslagens hyttor af 4o Ståndspersoner och 222 Bergsmän, men för närvarande utgör de sednares antal i^3, då de förras är oförändradt, men deremot innehafva Slåndspersonerne 33 hela hyttor, då Bergsmännen tillsammans endast äga 10 hyttor.
Ännu mera skola Bergsmännen minskas i den mån näringen öfvergår från folk' näring till fabriksrörelse.
Så snart det fordras kunskaper, förbättring*' håg, speculalionsförmåga och en utsträckt omtanka för att drifva handtering, kan den ej mera vara folknäring, och på denna punkt ståf tackjernsti 11 verkningen.
Bergsmännen arbeta i denna stund åt sine för' läggare och de undergräfva alltså sig sjelfva, hvarföre man ock om fern' tio år troligen ej mer skall kunna uppräkna 10 Bergsmän inom derin3 Bergslag.
Det torde vara onödigt att säga, det blåsningarne i allmäning drifvas väl vid Ståndspersonernes masugnar och dåligt vid Bergsman5' hy t torne.
Den hos allmogen inrotade motviljan mot allt nytt, råder äf' ven här och endast långsamt kan den förmås att antaga de förböttii°' gar, hvars verkan hos Bruksägaren ögonskenligen röjer sig.
Med Brynande Bergsmansståndet skall ock konstens teckniska utveckling stiga och man torde snart få glädja sig deröfver, att den minskade qvaf' titeten ersättes genom en bättre qvalitet hos jernet.
Stängjernssmidet:
Inom Wermland varande Stångjernsverk äro firl'
ViJegierade för 81,424 Skeppid Slång- och Ämnesjernssmide. Härut'.1?' nan äro dock inberäknade i,35o Skeppås smide vid Ufvanå Bruk, bfi' ket liggande inom Stora Kopparbergs
Län, dock sorterar under We'''’1' lands Bergs-jurisdiction.
Häraf äro under sistförflutne fem år tillkorn^V Genom inflyttning från andra orter........lia Skepp'0’ Privilegierade emot recognitions-afgift ........54o d:° Nytt Stång- och Ämnesjernssmide (Ufvanå inberäknade Tillsammans 6,555 SkepP' Den Engelske Wallonsmides-methoden är för närvarande endast ^ förd vid Lersjöfors och Liljendahl Bruk, och lemnar ■*" .«• -ÄÄ skansvarda resultater.'
Bruk är ett forbattradt koksmide inl° — 3i — eli Öfve» allt röjer sig hågen, att åt Svenska jernet fortfarande bereda et varde, sorn gör dess företräde odisputabelt. 8 S 11 ^anu^acturen hafva följande förändringar skedt: 6 Knip- och j P1 'arnrar samt en Stålugn hafva blifvit privilegierade, och deremot äo- tillåtelse, 2 Knip- och 1 Plåthammare nediagde, men genom gerens frivilliga öfverenskommelse har Spiksmide!, i anseende till deri ofördelaktiga conjunetoren, blifvit till en stor del temporärt ned Fabriker, Bruk och öfriga Näringar:
Vid Lerafors Jernbruk i a liby Socken at ElfvedaLils Härad är Tobaks- och Snusfabrik nyligen 'nagd, men hvars tillverkning eller afkastning för är ännu icke är •alid.
Uti Arvika Köping har jemväl i sednare åren anläggning skedt 1 en Klädesfabrik med Färgeri, hvarvid år i832 sysselsattes ^”arbeta, e och uppgick tillverkningen till ett värde af 7,167 R:dr Banco.
Äldre Oom Länet varande Klädesfabrik, Färgerier, Glas- och Pappersbruk samt ädergarfveri å Landet, hvarom i förra berättelsen formans, hafva uner de sednare fem åren drifvits såsom tillförene. f..
Med jagt och fiske är förhållandet enahanda som i °rra berättelsen är uppgifvit. .
Allmogens hufvndsakligaste och allmännaste binäringar bestå i kol, nS ocl1 vinterkörslor för bruken.
Dessutom hämtar allmogen i Sunne betin!
Un°ge jcke allenast begagnas inom Länet, utan äfven aflägsnare orter i Riket.
Till Sjöfarten å Wenern begagnas äfven folk från .Länet, men en s]°ro, frakterna på Wenern verkställas med bålar från Bohusländ*ka Skärgården.
Gröfre Ylle- och Linneväfnader förfärdigas af qvinfolket bland all°Seii, dock egentligen endast lill husbehof. / landet bedrifves med tackjern, stångjern, träd varor och "nätnål till Bruken.
Afsättningsorten för provinsens egentliga proDnCj r’ jern och trädvaror, är Götheborg, såsom förut blifvit omförmäldt. från '“n f Set^uare åren hafva likväl betydliga partier spannemål blifvit Carlstad afyttrade till Dalarne.
Uoqi förbättra båtleden, sorn ifrån Sulvik i Jösse Härad går !ge 'jillDergs och Näs Härader till Wenern, å hvilket vattendrag effec - 3a till ansenligt värde transporteras, är väl, såsom jag i min förra feni' jerättelse upptagit, Slussanläggning beslutad vid Säfle i Näs Härad» och har Eder Kongl. Majit dertill i Nåder täckts bevilja anslag af a^' manna medel, äfvensom ett Bolag genom Actie-teckning för ändamålet main*” — ' u w & bildat sig; men arbetet har ännu icke kunnat företagas emedan anslag®1 ej utfallit.
. Under ledning af Stor-Amirals-Embetets 3:dje afdelning har etl vägarbete blifvit verkstäldt emellan Carlstads Stad och dess harn11 Skoghall., Sedan jag sålunda redogjort för Näringarnes tillstånd i provinsen» anser jeg mig böra underdånigst anföra följande:
Örn Credit-anstalter såsom stöd för Näringar.
Näringarnes behof af credit ocl1 oftast sökt att på hvarjehanda sätt välvilligt bereda, den ena näring®11 efter den andra, förmoner i denna del.
Ehuru man i vissa fall, ver*' ligen lyckats, att härigenom framkalla nya näringar, eller befordra “e äldres utvidgning; synes det dock, som våra Svenska näringar temlig^ allmänt icke skulle kunna sjelsländigt bestå, utan fortsatta understöd o®1’ uteslutande förmåner, äfven i de fall då näringen är grundad på gy11' samma localförhållanden, eller landets egna naturalster.
Man tror a ( climatet, ehuru ganska olika uti olika delar i Riket, har häruti en del, äfvensom folklynnet, mera böjdt för njutningar än sparsamhet, förutan ingen industri utvecklar sig aldrig förkofran på näringsväg nes.
Speculationsförmåga, äfvensom djerfhet i företag, synes dock i®^ saknas hos Svensken, ej heller förnöjsamhet med litet flur det är invändigt och hvaruti allmogen och arbetsklasserne föregå de högre f°‘ klasserne med goda exempel.
,{, Orsakerne, hvarföre våra Svenska näringar icke kunnat, under 9 hundraden vinna ett verkligt sjelfbestånd, måtte sökas annorstädes, må nedsätta nationallynnet huru som hälst.
Uti andra länder, der & icke är bättre constituerad, och den ena näringsidkaren också koin^ g på obestånd efter den andra, samt oroliga massor af missledda aT^e.e{{lförstör nyckfullt enskildtas välfärd och blandar sig uti industriens J. ., na gång till fullkomlighet; äro dock icke näringarne annat än till*3- e(l vis eller temporärt nedtryckte.
Nångon ständigt verkande orsakjg]es särdeles omfattande beskaffenhet måtte finnas, som, oberoende af olika generationers ganska olika lynnen, leder till Svenska näringarnes vacklande tillstånd.
Vår historia saknar visserligen icke epoker, under hvilka den allmänna förlägenheten varit större än vanligt och vida större än den närvarande, örn man fördomsfritt gör jemförelsen.
Långvariga krig och en ofta ärorik inblandning uti andra Staters angelägenheter, föranledde detta inre välståndets tillfälliga rubbning, bär som annorstädes.
Men att på mellanperioderne, näringarne icke skulle oagtadt alla Välvilliga, om icke alltid välgrundade åtgärder, sakna den förkofran som I de oftast under mindre fördelagtiga omständigheter vunnit i andra län! dorj kan enligt min oförgripliga tanka endast tillskrifvas ett så vida utläckt skydds- och monopolie-system, att till och med allmänna penäinge-rörelsen blifvit monopoliserad för Statens räkning.
Att en ojemn, Sällan behofvet motsvarande penninge-tillgång, häraf skulle följa, varatt förutse; att ombytet från brist till öfverflöd af denna nödvändighetsvara, Oiu jag så må kalla penningen, hvars producerande Staten uteslutande åtagit sig, skulle verka svindlande företag eller allmän miströstan; var Också att förutse, hälst myntet af tillfälliga orsaker och ensidiga partiäsigter, ömsom indrogs, Ömsom utsläpptes, olika evalverades, och oupphörligen förändrades, så till värde som beräkningar och benämningar — ]» äfven på förhand fixerades till det belopp man fick röra sig med inom hela landet, under det näringarne drefs genom råd och uppmuntringar till utvidgade och illa beräknade företag.
Att under sådana förhållanden och det innerligen osunda som ligger uti systemet, näringarne ännu icke sakna allt lif; är sannerligen förvånande och visar hvad Svenda samhällskraften tål.
Det kan icke vara min mening att önska mitt' fädernesland, äfven OtU det vöre möjligt, samma såkallade fullkomlighet uti dess näringar, s°m tid efter annan utvecklat sig uti England.
Jag har dels på stället Sett, dels ock annorledes inhemtat alla olägenheterne deraf, äfvensom den uteslutande retning större delen af Engelska industrien bekommit lill verldsmarknaden, hvaruppå landets väl numera beror.
Vi hafva bellve funnit och Wermland i synnerhet, hvad det vill säga att för sine ^ringar vara beroende af verldsmarknaden och dess conjuncturer.
Må Ugland med sina stenkol och sitt lätt utur backen uppgräfda sämre |ern, gå till sitt mål och vi förblifva ett åkerbrukande folk till dess alvåra odlings-lägenheter äro upptagne samt förhållandet mellan handsk.