Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mantal icke belöpte sig mer än 32T|j|:dels Tunnland i areal vidd, eller, efter uppskattning, ajrdels Tunnland, hvilken sålunda högst svaga och till större delen af Kalkberg och Stenbrott bestående jord vöre en, med afseende på Hemmanens i öfrigt högst inskränkta egovälde, för deras bestånd oumbärlig .betesmark, sorn, på grund af skattläggning och urminnes häfd, borde dem tillkomma; att redan förut ifrågavarande Utmark blifvit till Hemmansegarne aflåten, genom Kongl. Brefvet den 16 Mars 1802, angående hushållningens förbättrande på Öland, och deruti K. M., med bifall till Kammar-Collegii derom gjorda hemställan, föivskrifvit, att berörde Utmark, sedan de delar deraf blifvit frånskiljda, hvilka till Skogs-alimänuingar och Ekplanteringshagar borde bibehållas, finge af E. K. Mits Befallningshafvande fördela* emellan dem, som Exp. Utsi.
JS:o 314.
S sig deraf begagna, utan annat dervid fästadt förbehåll, än att, om någon del af den upplåtna marken funnes tjenlig till trädplantering, vissa skyldigheter, i berörde afseende, borde medfördelningen förbindas; förmenande tillika, att, då en sådan planteringsskyldighet blifvit uti Kongl.Maj:tsNådiga Instruction, för ofvanbemälde Comiterade, stadgad, samt, genom Ed.
Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 19 Januarii 1825, ytterligare bestämd, det vid upplåtelsen fästade vilkor derigenom vore uppfyldl; hvarförutan uppmärksamhet påkallats derå, att, enligt högstberörde Kongl. Bref, af den 16 Mars 1802, Ölands samtlige Jordbrukare åtagit sig att med stenmur inhägna 4 stycken planteringshagar, af omkring 5 å 600 Tunnlands vidd, och, tor bestridandet af koslnaderne vid planteringen, under 4 på hvarandra följande år, utgifva |:dels Tunna Råg eller Korn för hvarje helt Hemman, men att dessa hagar, ehuru ämnade ef mindre till Ed.
Maf:ts och Kronans höga förmon, än Landets nytta, sedermera blifvit till enskilde försålda, hvarigenom invånarne gått i mistning af den fördel, de af sina nedlagda kostnader och arbete förväntat.
Delta, jemte de upplysningar, som handlingarne innehålla och deribland hufvudsakligast det Utlåtande, som, i anledning af RiksdagsFullmägliges från Calmare Län, vid senaste Riksdag, underdåniga ansökning, från Ed.
Kongl. Majlis då tillförordnade Befallningshafvande på Öland blifvit infordradt, och i underdånighet afgifvet, har hos R, St. i öfvervägande kommit; 4 Exp. Utsi, Förslag till und, Skrifv.
N:o 314. och som R.
St, inhemtat, att E, K. M., i högstberörde Nådiga Bref af den 9 Mars 1824» förklarat
Sig icke kunna bifalla den, i afseende på den öfverklagade Räntans upphörande, hos E.
K- M,, vid sistförflutne Riksdag, gjorda unders dåniga ansökning, enär samma Spannmålsränta blifvit bland StatsVerkets inkomster upptagen och påräknad, och att, ehuru Kongl. Brefvet den |6
Mars 1803 innehåller en upplåtelse af Alfvaren, till fördelning emellan dem, som sig deraf dittills begagnat, utan att något vilkor af Spannmålsränta, eller annan skatt, dervid blifvit fästadt, samt Hemmansegarne således skulle kunna anses, genom deras uraktlåtenhet att söka ändring i Comiterades åtgärder, i den väg Kongl, Maj:ts Nådiga Instruction, den 6 Mars i8i3, föreskrifver, hafva förverkat all rätt till talan i berörde hänseende, det likväl bör förmodas, att, i händelse giltiga anspråk på rättelse i öfrigt finnas för handen, tillfälle för en ytterligare undersökning bör beredas; hafva R.
St, ansett förhållandet härmed påkalla deras uppmärksamhet, samt de flere, dels på rättsgrunder, dels ock på billighet grundade skäl, som nu blifvit framställde, vara af den talande egenskap, att de förtjena till deras tillförlitlighet närmare undersökas, serdeles som de bifogade Skattläggnings-documenten tyckas utvisa, att betesrätt å Alfvaren varit ansedd och beräknad såsom en Hemmanen åtföljande förmon eller rättighet.
Vid sådant förhållande och då härvid slutligen förekommer, att någon pröfning af jle» Exp.
Utsi, Förslag till und.
Skrifv, N:o 314- 5 Utmarkslotterne åsätta Räntor icke förevarit i Ed, Kongl. MajUs och Rikets KammarCollegium, hvars åtgärd, enligt dess, i anledning af Nådig Remiss uppå Fullmägtiges vid senaste Riksdag underdåniga ansökning, afgifna utlåtande, varit inskränkt till anstalts fogande om de bestämda Räntornas påförande, uppbärande och redovisande; hafva R.
St, funnit skäligt att härigenom hos E. K. M. i underdånighet begära, det undersökning måtte, uppå Nådig befallning, varda af KammarCollegium och vederbörande E, K. M.
Befallningshafvande, i närvaro af Hemmansegarne eller deras befullmägtigade Ombud, föranstaltad, till utredande, huruvida, på sätt är vordet uppgifvet, ifrågavarande Allmänningsraarker verkligen blifvit på t vänne serskilda sätt, och vid olika tillfällen, skattlagde» eller Hemmansegarnes lagliga rätt i annat afseende för nära trädd, i hvilket fall E. K. M, läcktes en rättelse derutinnan i Nåder förordna; men att, i händelse denna undersökning skulle med kostnad blifva förenad, och Hemmansegarne, deröfver i Nåder hörde, skulle undandraga sig att densamma af egna medel bestrida, den redan förrättade och i laga ordning kraftvunna skattläggningen då måtte, i orubbadt skick, förblifva.
Rikets Ständer framhärda etc. 6 Exp. Vial. förslag till. urul.
Skrif v. N:o 313.
Uppl. o. gotik, hos Ridd. och Adeln d. 11 Jan. 1830- P reste-St ande t d. 13 — — Borgare-Ståndet d. 13 — — Bonde-Ståndet d. 15 — — Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, an gående Majoren vart Steijerns underdåniga anhållan om ever Idelig Skattemannar ätt å 2:ne under Starby Kungsgård lydande Lägenheter: IV alla-Slätten och Herrsjö-Ängen. S. A. K.
Rikets Ständer hafva från deras Statsutskott erhållit del af Majoren, Commendeuren och Riddaren H. v. Steijerns hos E. K. SM. gjorda * samt lill SlatsUlskottet i Nåder remilleradeunderdåniga ansökning, innefattande anhållan, alt, såsom någon ersättning, ej mindre för de stora förluster, nppgående till ej mindre än 280,000 D:r Kopparmynt, som Sökandens Fader i lifstiden fått vidkännas för bedrifvandet af den vid Wadstena anlagde LinneFabrik, än ock de uppoffringar, Sökanden gjort för förbättrandet af den, för underhållet af nämnde Fabrik, ander arrende upplåtne Starby Kungsgård, den tid han, enligt Contraet, deraf varit innehafvare, och hvarigenom Kungsgårdens värde blifvit betydligen forhöjdt, E. K. M. täcktes hos R.
St. föreslå, det Sökanden måtte tilläggas ever Idelig Skaltemannar ätt, utan serskild lösen, men emot Lxp.
U/sX'. försl, till uriel.
S:o 3^5 7 erläggande af den vid fordna Skattläggningar ålagda Räntan, på 2.7/e under nämnde Kungsgård lydande Lägenheter, fVdlla-Slätten och Herrsjö-Ängen, hvilka Sökanden skalf betydligen uppodlat; hvilken ynderdåniga anhållanSökanden förmodade så mycket rältvisligare kunna bifallas, som Starby-arrendet, vid afträdandet år 1833, föga kunnat påräkna någon förhöjning i och för desse Lagenheter, om de voro uti lika ouppodladt skick, som då Sökanden Kungsgården tillträdde, och densamma ö ö t ' dessutom, genom de inom Gårdens rågång verkställda och äfven bebyggda odlingar, vunnit så förökadt värde, att med säkerhet lika eller större arrende kunde afses efter år i833, fastän Walla-Slätteu och Herrsjö-Xngen derifrån afskiljdes, som ditintills för hela Egendomen blifvit betaldt, derest inga serskilda onera dermed blifvit förknippade; och har Sökanden härjemte erbjudit sig, i händelse E. K. M. och R.
St. funno Wadstena LinneFabrik för det allmänna medföra den nytta, att den ännu borde få åtnjuta något understöd, hvarförutan den icke kunde underhållas, att, oaktadt nu ifrågavarande odlade Ängar, på sätt föreslaget blifvit, derifrån skiljdes, förnya det nu gällande Contractet för återstoden på Starby af 3o år, utan afseende derpå, att Kungsgården från 1833 förlorade sin utsyningsrätt från den till Götha Canal och Ekeplanteringar aflemnade Skogsparken Fåhlehagen, samt de, genom försäljning till Skatte, numera från Starby skiljda Skälgen och Eneby Parkerne. 8 Exp.
Vtsl. Förslag till und.
N:o 315, 316* Vid öfvervägande af berörde underdåniga ansökning, samt handlingarne i detta mål, hafva R.
St., som, emot de år 1810 af R.
St» lagda grunder för dispositionen och förvaltningen af Kronans Fastigheter i allmänhet, icke kunnat bifalla, att de ifrågavarande Lägenheterne, på sätt hegardt blifvit, Kronan afhändas, beslutat, att, såsom en lämplig uppmuntran åt Majoren v. Steijern, han och hans rätts innehafvare tillerkännes den förmon, att, vid utgången af nuvarande arrende af Starby Kungsgård, tillgodonjuta en förlängning i Contractet derom på lo år, och således, under berörde tid, hela Kungsgården jemte de ifrågavarande Lägenheterne, Walla-Slätten och Herrsjö-Ängen, ytterligare, under lika vilkor som nu, odelade innehafva och begagna; vid hvilken upplåtelse i Öfrigt hör iakttagas de säkerhetsmått, som, vid bortarrenderandet af Kronans Fastigheter, i afseende på lagliga häfden, vården och skötseln deraf, vanligen ega rum; hvilket R.
St. härigenom få i underdånighet anmäla.
N:o 3,6.
Uppl. o. gocik. hos Ridd. och Adeln d. 13 Jan. 1830.
Preste-Ståndet d. 15 — — Borgare-Ståndet d. 15 — — Bonde-Ståndet d. 15 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, med förslag till ändringar, dels i Concurslagen den Exp. Etsk.
N:o 316* 9 den i3 Julii 1818, dels i Kongl.
Förordningen, den 22 Oct. samma är, om Edsformulair i Concursmål. S. A. K.
Sedan inom samtlige RiksStånden motioner blifvit väckta om behofvet af åtskilliga jemkningar och förändringar i ConcursLagen, af den i3 Julii 1818, äfvensom i Kongl. Förordningen, den 22'October samma år, om Edsformuiair i Concursmål, så hafva R.
St., efter noggrannt öfvervägande, ej mindre af hvad sålunda vid innevarande Riksmöte yrkadt blifvit, än hvad rörande samma ämnen redan vid i823 års
Riksdag är vordet framställdt, nu beslutat att till Ed.
Majrls
Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemna nedanstående förslag till omförmälde nödige ansedde förändringar; hvarvid Rikets Ständer funnit lämpligast, att, serskildt för hvarje sålunda ifrågakommande §., framställa så väl motiverna som sjelfva förslaget till Lagförändringarne, samt till Ed.
Maj:ts Nådiga sanction partielt öfverlemna de serskilda §§ , hvari förändringar blifvit föreslagna, med undantag af 7 Cap., och 6 §. 8 Cap. af ConcursLagen, som icke, utan i ett sammanhang, kunna pröfvas. Concurs-Lagen : 2 Cap. 1 §.
Då af stadgandet i detta Lag-rum, '’att Borgenärer, som tillstädeskommit, skola genast Bihang t. R.
S:s Fröt.
IQ:de Sami. 2 Band. 2 Höft. 2 10 Expr Utsi.
Skrif v. N:o 316. ”inför Rätten utse, eller ock sig emellan välja ”och för Rätten nämna a:ne eller flere Gode ”Män”, Borgenärer ansett sig betaget att välja endast en God Man, när Boet varit af ringare beskaffenhet, eller den valde personen ensam egt nog förtroende för att ombesörja förvaltningen; men, enligt Rikets Ständers tanka, Borgenärer i berörde afseende böra ega lika rätt, som uti nästföljande §. blifvit Rätten tillagd, att, i de fall, som der bestämmas, utse en eller flere, få R.
St. nu föreslå, att i §. i 2 Cap. må erhålla följande lydelse:
Borgenärer, sorn tillstädeskommit, efter de kallelser af Rätten eller Dornhaf vanden, sorn i 5 Cap. 1, 2 och 3 sägs, skola genast inför Rätten utse, eller ock sig emellan välja och för Rätten nämna 2:ne eller flere Gode Män, helst bofaste och dem, som sjelfve sakegare är o, att den afträdda egendomen till förvaltning emottaga.
Är Boet af ringa beskaffenhet och vilja Borgenärer förvaltningen deraf ät en God Man anförtro; vare det tillåtet, der Rätten pr öfvar att det ske må.
Borgenärer egen ock, att meddela Gode Män föreskrift om förvaltningen, der sådant nödigt anses.
Förordnande för Gode Män skall af Rätten utfärdas. 2 Cap. 20 I anledning af frågan om Inteckningsegares och Pant-innehafvares skyldighet, att deltaga i gäldandet af Gode Mäns och Sysslomäns arfvode, hafva tvister ofta uppstått, sorn af olika Domstolar blifvit på olika sätt afdömde.
IL Exp. Utsi.
Skrif v. N:o 316* M St. hysa den mening, att, så vidt frågan rörer Borgenär, som innehafver lös pant, han icke bör för Concurs-omkostnader, af hvad beskaffenhet som helst, lida någon afkortning å sin fordran, så framt, efter afdrag af dc kostnader, som till realisation al panten åtgå, öfverskottet förslår till full betalning af den fordran, för hvilken panten eller inteckningen är gifven.
Hvad åter angår fast egendom, deruti Borgenärer hafva inteckning, synes det vara grundadt i sakens natur, att förvaltnings- och försäljnings-kostnaden icke bör utgå af odelade Concursmassan, emedan, i sådant fall, den komme att orättvist träffa oprioriterade fordringsegarne, utan desto hellre afdragas å egendomens afkastning och köpeskilling, innan fördelning deraf skett, som egendomens verkliga värde, hvaruti inteckningshafvarne ega sin säkerhet, med förmonsrätt, hvar i sin ordning, utgöres af det, som utaf egendomens afkastning och köpeskilling är öfrigt, sedan allmänna utskylder samt bruknings-, förvaltnings- och försäljningskostnaderne blifvit afdragne.
Ledde af denna åsigt, anse R.
St. ett dermed öfverensstämmande stadgande böra inflyta i denna §., till hvars förändring alltså framställes följande förslag:
Äska Gode Män eller Sysslomän belöning, dä skola Borgenärerne arfvode åt dem utsätta, antingen till visst af hundrade, eller efter annan grund;, dock må ej Sysslomäns arfvode efter tid räknas.
Arfvode, som för fast egendom belöper, sä ock kostnaden för dess värd och försäljning, skola] af egendomens 12 Exp. Utsi.
Shifv.
N:o 316. afgäld och köpeskilling utgå; och njuten sedan inteckningshafvare betalning, hvar i sin ordning.
Kunna Gode Mein eller Syssloman ej nied B or genär erne om arfvode sämjas, pröfke Rätten hvad de skäligen förtjent hafva.
Ej må Gode Män eller Syssloman arfvode njuta förr än de slutlig redo för sig gjort. 3 Cap. 3 §.
Enär denna §:s nu varande ordalydelse: ”att förläning, som Gäldenär eger, skall gå lill ”gäldens betalning, såsom alla hans öfriga tillgångar, ' men att pensioner eller benådningar, ”sorn på annan grund inrättade och med serskilda privilegier eller förbehåll försedde eller ”gifne äro, icke må af Borgenärerne angripas”, föranledt Lag-budets olika tillämpning vid olika Domstolar; hafva R.
St., som funnit ordalagen i §:s senare period vara mindre tydliga, trott sig böra föreslå, att §. må erhålla följande lydelse:
Har Gäldenär någon förläning, gånge den, såsom alla hans öfriga tillgångar, till gäldens betalning ; men å sådana pensioner eller benådningar, sorn äro gifne med vilkor, att ej få för innehafvar ens gäld tillgripas, egen Bor genärerne icke att anspråk göra. 4 Cap. i §.
St. ansett det i denna §.
Gäldenär, hvilken sin egendom afträdt, ålagda tvång, vara obegränsadt, och hans förpligtelse, att hålla sig inom sitt lius, räcka längre än ända - Exp. Utsi.
SlriJv.
K:o 316* 13 målet fordrar; så, och enär en större frihet fördenskull synes kunna Gäldenäron medgifvas, hvilket likväl, i följd af sakeus natur, icke hör stadgas såsom en allmän regel, utan endast tillåtas såsom ett af Borgenär emes medgifvande och Domarens pröfning beroende undantag; få R.
St. nu i underdånighet föreslå, att i §. må ändras till följande lydelse:
Då Gäldenär sökt att sin egendom afträda, hålle han sig inom sitt hus, intilldess första
Dom i saken utgifven är, och ege ej rättighet att derutom vistas vid andra tillf (Ulen, än då han å helgedag bivista/' Gudstjenst, eller af Rätten eller ock af Gode Män eller Syssloman, till upplys/ungars meddelande, kal ■ lad varder.
Medgifva Borgenärerne , sedan skriftvexlingen vid första
Domstol slutad är, att Gäldenär en må vid andra tillfällen, än nu sagdt är, utom sitt hus vistas, vare det lillåitet, der Domaren prof var, att det ske må.
Dock ege han ej att utom den Stad, eller det Härad, der han sitt hemvist häfver, sig begifva , innan första Domen utfärdad blif vit, vid äf ventyr, som i 3 §. sägs. 4 Gap. 9 §.
Då, i afseende på denna §,, ofta uppstått skiljaktiga meningar, angående tiden för fortfarandet af den Gäldenär medgifna underhållsförmon af Boet för sig, hustru och harn, den någre ansett höra upphöra med Proclama-dagen, andre med den dag, då första Domen i Gon - 14 Exp. Vtsk.
Försl, till und.
Skrif v. N:o 316. cursen faller, oell andre åter ej förr, än slutlig laga kraftvunnen
Dom i målet blifvit meddelad; så hafva R.
St., sorn funnit ifrågavarande underhållsförmon, hvad liden vidkommer, höra motsvara Gäldenärs ofvan omförmälde förpligtelse, att hålla sig inom sitt hus, samt att, med vederbörligt beviljande af undantag derifrån, hör förenas det vilkor, att Gäldenärens rättighet till underhåll af det afträdda Boets tillgångar då upphörer, härmed velat i underdånighet framställa följande förslag till §:s förändrade redaction; Gäldenär njute, till dess f orsta
Dom i Concarséaken fallit, för sigA hustru och oförsörjda barn, underhåll af Boet; och 'varde det bestämdt i f örhållande till Gäldenärs behof och med afseende å haiis redlighet, så och å den större eller mindre förlust, som Borgenär eine drabba kan.
Kommer tvist upp om underhållets belopp, prof ve Rätten hvad Gäldenär bestås må.
Erhåller Gäldenär, efter Borgenärernes medgifvande, Domarens tillstånd, att, sedan skrif tvexlingen vid f örsta Domstolen slutad är, och innan första
Dom fallit, på fri fot vistas, såsom i 1 §. sägs ; vare han ej berättigad att för sig, hustru eller barn, njuta un-, derhåll längre, än till den dag, då det tillstånd honom meddelas. 4 Cap. 10 §.
Ehuru det, i likhet med föreskriften i 16 §. 4 moni. af 179S års Concursstadga, bibehållna stadgande i 4 Cap. 10 §., att den, som tjen - Exp. Utsi.
Förslag till und. Skrifv. 2V;o 316.
15 sten i Gäldenärs ställe förrättar, hör njuta halfva lönen, synes vara grundadt på en billig fordran, å ena sidan, att Yicarien, emot de för^ möner han åtnjuter, skall med nit och drift fullgöra de honom i tjensten tillhörande åligganden, och, å den andra, att han skall deremot ega nödig utkomst af hvad honom är anslaget, med hvilket stadgande äfven flere serskilda Författningar, hvaraf må nämnas Kyrkolagen uti iy Cap. 23 §., Kongl.
Brefvet den 10 Januarii ij3g och Kongl.
Förordningen den 3o September 1756, öfverensstämma; likväl och emedan, emot en sådan fördelning af Gäldenärens lön förekommer, att, dä denna lön uppgår till betydligare belopp, Vicariats-arfvodet skulle blifva för högt, och enär lönen åter vore ringa, underhållet för Gäldenären och hans fa^ mille otillräckligt, anse R.
St. den modification uti ifrågavarande ovilkorliga föreskrift lämpligen kunna ega rum, som innefattas i den förändrade redaction af §., som R, St. föreslå, så lydande:
Gäldenär tjenst i Riket, då må han, intill dess Dom öfver honom fallit och vunnit Laga kraft, tjensten ej förrätta.
Den tjensten i hans ställe förestår, njute halfva lönen; dock ege den myndighet, under hvilken Gäldenären i och för tjensten lyder, uppå anmälan af Gode Männen eller Sjsslomännen, pröf va och bestämma, huruvida den, som lill tjenstens f örvaltande förordnad är, må med mindre än halfva lönen åt nöjas, och huru stort belopp han, i sådant fall, får upp - 16 Exp. Utsi.
Siri]v.
N:o 316. bära.
Af den andra hälften varde
Gäldenär så mycket tillagdtj som till hans eget, hans hustrus och oförsörjda barns underhall tarfvas.
Hvad öfrigt är. tagen B or genär erne. 5 Cap. i o §.
Den uti detta Lagrum bestämda tid till Rättegångstimmans slut, kl. 7 eftermiddagen^ för Borgenärer, att å inställelsedag vid IläradsRiitt sist sig infinna, alt sina fordringar anmäla och bevaka, hafva R.
St. funnit mindre lämplig, enär på en och samma dag inträffa kan, att Parter skola sig inställa uti flere Concursmål, och fastän Domaren icke är hindrad, att målen tidigare på dagen företaga, likväl af den Borgenärerne lemnade frihet att dröja med inställelsen intill den lid, då, enligt Kongl. Brefvet den 27 Maji 1801 , Rättegångstimma vid Häradsrätt bör vara slutad, den olägenhet uppstår, alt till målens slutliga beredning, som ej förr, än efter sista uppropet kan företagas, möjligen erfordras så lång tid, att HäradsRättens session inpå nättén måste fortsättas; i anseende hvartill, och alldenstund berörde så väl för Domare, som för Parter, betydliga olägenhet kan, aned antagande af den vid alla öfriga Domstolar bestämda fatalietimmau, nemligen kl. 12 på ■dagen, afhjelpas, R.
St. ansett en sålunda förändrad inställelsetimma böra föreskrifvas.
Vidare och då samma §. nu jemväl innehåller, ”att Proclama-dagen bör bestämdt ul'saltas lill andra Rätlegångsdage» af det Ting, ”sorn Esp.
Skrif r.
Nio 316. 17 ”sorn näst efter 6 månader infaller”, men denna ordalydelse kan förorsaka, att inställelsedag i Concurssak hos Härads-Rätt inträffar ett Lagtima Ting senare, än behofvet fordrade, i fall det vore tillåtet att kalla Borgenärerne till tredje, fjerde eller någon senare Rättegångsdag af det nästföregående Tinget, finna R.
St. rättelse äfven i afseende på denna föreskrift nödig, och föreslå fördenskull i underdånighet, att §. må erhålla följande nya redaction:
Är saken hos Härads-Rätt anhängig, dä skola Borgenärerne genom anslag och kungörelser så stämmas, som i 9 <§'. sägs, att sig inställa , vid det Lagtima Ting, som näst efter sex månader infaller eller då ännu fortgår, f öre klockan 12 på dagen å den Rättegångsdag, sorn af Härads Rätten bestämmes, samt i anslag och kungörelser ut sättes.
Åska de fleste Borgenärerne Urtima Ting, varde det utsatt, att genast efter 6 månaders förlopp hällas. 5 Gap. 11 §.
Då föreskriften i denna §., ”att samtlige ”Borgenärerne skola om stämningen serskildt ”underrättas, samt att stämningen skall så kungöras jemväl dem, som hafva inteckning uti ”Gäldenärs fasta egendom, och Rätten förty år”ligga, att bevis derom infordra”, stundom blifvit origtigt så förstådd, att orden: bevis derom infordra, skulle afse bevis om Stämningens kungörande, i stället för den rätta meningen, nemligen bevis öfver inteckning i Gäldenärens Bihang t, R» S:a Prot. 10:de Sami. 2 Band. 2 Haft. 3 18 Exp.
Utsi. förslag till und.
Skrifc.
N:o 316. fasta gods, eller så kalladt gravations-bevis, hvilket Rätten har af nöden, för att kunna fullgöra sitt åliggande, att inteckningshafvare om Stämningen underrätta; så hafva R.
St. ansett det anmärkta uttrycket: bevis derom, böra utbytas emot ordet: intecknings-bevis, så att §:s lydelse skulle blifva denna: Kronans Ombudsman i orten och alla samtlige Borgenärer skola om Stämningen serskildt underrättas, fjärde ock Stämningen så kungjord dem , som hafva inteckning uti Gäldenärs fasta egendom/ och äligge förty Rätten, att intecknings-bevis infordra.
5 Cap. 17 Såsom följd af den vid detta Capitels io:de §. här ofvan föreslagna ändring, bör 1 mom. i denna 17 §., hvilket nu lyder sålunda: ”Bor genär, som ej sjelf, eller genom laga Ombud, "sig å inställelsedagen infinner, vid Rådstufvurätt eller HofRätt, före klockan 12, och vid ”HäradsRätt före Rättegångstimmans slut, att 'sin fordran bevaka, och ej eller den förr be”vakat, håfve etc.”, erhålla följande redaction:
Borgenär, som ej sjelf , eller genom laga Ombud, sig å inställelsedagen, före klockan 12, Vid Rätten infinner, att sin fordran bevaka , och ej eller den förr bevakat y håfve etc. 7 Cap. 3 §.
Som, vid den händelse, då hustru, enligt denna §., söker Boskillnad, enär mannens egendom ej afträdd är, inträffa kan, att mannen, Exp. Utsi.
Skrif v. N:o 316.
19 för att uppehålla en vacklande credit och undgå alt afträda sin egendom, söker hindra Boets uppteckning eller neka uppteckningens beedigande; alltså och då en sådan mannens motsträfvighet skäligen må anses förutsätta hans öfvertygelse örn Boets obestånd och bemödande att detsamma dölja, samt lämpligaste påföljden då synes blifva, att offentlig
Stämning å Borgenärerne utfärdas, hafva R.
St. trott denna påföljd böra bestämmas genom följande redaclion af nu ifrågavarande §.:
Söker endera makan Boskillnad, enär den andra makans egendom ej afträdd är, höre då Rätten så vät sökanden och den andra makan, som veter lige och när vistande Borgenärer, och förordne, att Boets tillgångar och gäld å viss dag upptecknas.
Finnes deraf, att tillgångarne, der sökanden Boskillnad vinner, ej förslå till gäldens betalning, varde offentlig Stämning till mannens, hustruns och samtlige Borgenärernes inställande utfärdad, sorn i 5 Cap. g och 10 sägs.
Är det hustru, som Boskillnad söker, och undandrager sig mannen att Boets tillgångar och gäld till uppteckning angifva, eller att Bouppteckning, då den gjord blif vit, beediga, vare Lag samma.
När offentlig Stämning utfärdas, som nu sagdt är, vare mannen för Lagsökning ej fri, der han ej sin egendom till Borgenärerne af träder. 20 Exp. Utsi.