Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet hyser den oförgripliga förmening, att, om Regeringen hunnit begagna tiden efter år i836, då Commerce-Collegii serskilda förslag i underdånighet afgåfvos, för att, såvidt ske kunnat, afhjelpa nyssnämnde olägenheter, samt för detta ändamål och med föranledande af, eller jemförelsen emellan desse och de flere betänkanden och förslag, som Rikets Ständer, Comiteer och Corporationer afgifvit, fatta och förkunna ett definitivt beslut i förevarande serdeles vigtiga samhäils-angelägenhet; så skulle tvifvelsutan näringsfrihets-frågan redan upphört att vara ett ämne för missförstånd eller obelåtenhet inom Riks-Stånden, och följderna af en genom ändamålsenliga ordnings-bestämmelser medgifven sjelfförsörjningsfrihet, hade lika säkert redan burit en god skörd af lyckliggörande frugter samt såmedelst öppnat utvägar att afleda, åtminstone någon del, af det armod, den sysslolöshet och det sedeförderf, sora fortfarande mångenstädes sprider sin förstörande inflytelse ibland nationens ringare classer, i stället alt ännu saknas en i nära 3o år begärd och af behofvet högt påkallad näringsfrihet, uppfattad, tillämpad och af lag ordnad, efter sund och helgjuten, men varsam, national-ekonomisk grundsats, dervid tagits i sorgfällig beräkning allmän och enskild rätt samt Corporationers anspråk på skydd mot förnärmelse; och derifrån åter härledes, i Utskottets tanka, följden, att frågan ånyo, genom flere motionärers genomgripande hemställande!!, återigen blifvit dragen under Rikets Ständers skärskådande, hvarigenom, om en och annan representant så för godt finner, striden ånyo kan begynna, utan att tilläfventyrs medföra några nya eller bättre resultat, än de, sorn i dejta ämne redan förslagsvis upphunnUs,.
TAllm. Bésv.- och Ekon.-Utsköttels Betänkande} N.o 3g. 11 Såsom ytterligare skäl för Utskottets fattade åsigt, att näringsfrihetsfrågan icke åter rätteligen
Lör framställas till tvisteämne, under dess mångartade, mera än nog utvecklade former, för att möjligtvis ännu en gång, till principer och reglementariska förhållanden, blifva ai Rikets Ständer handlagd, måhända i olikartad syftning emot hvad förut skett, samt sedermera åter indragen uti det långsamt förberedande kretslopp, som vanligtvis åtföljer behandlingen communicationsvis med Collegier och Corporationer, får Utskottet vördsamt anföra, att densamma, på sätt förut är nämndt, redan blifvit öfverlemnad åt Kongl.
Maj:ts egen Nådiga pröfning; att Kongl.
Maj:t vid denna Riksdag icke begärt något ytterligare utlåtande i ämnet, eiler ens till Rikets Ständers granskning öfverlemnat de af Kongl. Commerce-Collegium afgifna här förut åberopade författningsförslag, samt att hvarken enskilde motionärers framställningar, eller serskildt deraf föranledt behof, synes påkalla något åliggande från Rikets Ständers sida att lill öfvervägande upptaga näringsfrågan ifrån samma eller andra och förändrade utgångspunkter, än de, som Rikets Ständer och Vällofl. Borgare-Ståndet serskildt år i83o förut tydligen utmärkt och antagit till rättelse vid flere till Kongl. Majrt i underdånighet afgifne skrifvelse!- med dervid fogade re glementariska stadganden; och af dessa anledningar får Utskottet vördsamt hemställa, att de till Utskottet remitterade motioner icke höra föranleda till annan åtgärd, än att Rikets Ständer mätte besluta en skrifvelse till Kongl. Maj:t, deruti Rikets Ständer i underdånighet tillkännagifva den förmodan, aLt numera alla upplysningar vunnits, som kunnat anses nödiga, i afseende på rättelser eller tillägg vid Rikets Ständers förslag till lagstiftning om näringsfriheten med hvad dertill hörer, samt att Kongl. Majrt följaktligen, i öfverensstämmelse med så väl de tre Riks-Ståndens, som äfven Borgare-Ståndets serskildt, tid efter annan, samt serdeles vid Riksdagen åren 1829 och i83o i underdånighet aflåtne önskningar, täcktes i Nåder, ju förr dess helldre, utfärda de allmänna författningar, som skola i förevarande ämne till efterrättelse lända.
De af motionärerne i öfrigt framställde frågor, sorn icke kunba anses inbegripne i det ämne, hvarom Utskottet nu yttrat sig, hafva dels blifvit besvarade genom förut afgifna utlåtanden af detta eller annat Utskott, dels skola serskilda hetänkanden derom af Utskottet meddelas.
Stockholm den aö Maj 1840. 12 I Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N.o 3g.
Reservation af Herr Christierson: ”Då Höglofl.
Utskottet beslutat lill Kongl.
Nådiga definitiva afgörande öfverlemna näringsfrågan, med hänvisande till, eller åberopande af, de utaf Riks-Stånden hvart i sin ordning, vid i823 och i83o årens Riksdagar, till Kongl, Maj:t i underdånighet afgifne betänkanden, skrifvelser och reservationer, jemförde med Commerce-Collegii nyare författnings-föi slag, godkänner, på anförde skälen, jag visserligen denna utväg, såsom den klokaste och ej meia upplifvande striden, hvilken i många år blifvit fortsatt, icke utan bekymmer och förderflig osäkerhet för städernes vidare bestånd, hvaremedlertid och så länge närings-stadgan b vilar, man, utan all billig dagtingan, vill från Borgare-Ståndets concession år 1810 draga en detsammas oafhängighet och välfärd förstörande slutsats, dels slående i strid med städernes nödvändiga upprätthållande, som mot borgerlig rörelse kräfver borgerlig tunga och dels upphäfvande all kraft och betydelse af 1 1/[ §.
Regeringsformen ; — ty ”annat måste vara näringsfrihetens tillämpning och utsträckning utöfver gammalj af alla Konungar besvuren gräns och annat reglementerantle derom.”
— I senare fallet beror frågan helt och hållet på Kongl. Maj:t, roen att å landet i allmänhet eller den så kallade landsbygden utsprida och förordna rättighet att bedrifva bandel, handtverk eller manufaeturer i vanlig eller äldre bemärkelse och utöfver de för landtmannens eget behof nödige slöjderier, ingriper i sjelfva hjertat af städernes naturliga förmoner, hvarutom städer hvarken kunnat eller kunna uppkomma, tillvexa eller såsom Rikskroppens verksammaste hufvuddel vidmagthållas.
Emot Utskottets antagande således, att näringsfrågan i sin omfattning och allmännare local-tillämpning beror på 3:ne Stånds beslut och Konungens samtycke eller endast på detta senare, reserverar jag Sveriges städers hittills åtnjutna och i Grundlagen jemte flere ordonnantier förvarade fri- och rättigheter, under förmenande derjemte, att enär 3:ne från Hedervärda Bonde-Ståndet remitterade motioner af den mest genomgripande syftning, och om de biföllos, medförande städernes totala undergång, dertill gifvit full anledning, samt då Kongl. Maj:ts beslut i denna stora riks-angelägenhet ej ännu utgått, Höglofl.
Utskottet bordt bestämdt uttala det, så val i stats-ekonomiskt, som juridiskt och moraliskt hänseende fordom och nu erkända behof, att skillnad göres emellan stadsmanna- och landtmanna-näringar, samt emellan handtverkerier 'Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltets Betänkande, N.-o 3g. 13 och fabriker, oell att alla näringar, utom landt-slöjden, böra under burskap i stad såsom deras ur-hem eller emot skattebidrag och prestationer till stad bedrifvas.
Denna min opinion vågar jag bifoga Rikets Ständers, enligt Utskottets förslag, afgifvande underdåniga skrifvelse, och så länge nu gällande Grundlag existerar och då, emot sann mening jemte Borgare-Ståndets efter år 1812 gjorde åtskillige förklaringar, man icke får tyda 1810 års concession, upprepar jag, att handel och näringar icke kunna rubbas från deras ursprungliga naturliga läge eller lagbundna loeal-tillstånd, utan böra fortfarande betraktas, i enlighet med Borgare-Ståndets år l83o till Kongl. Maj:t ingifne underdåniga förslag, öfvertygad, alt, b vad serskildt angår det egentligen reglementariska, Kongl. Maj:t äfven värdes fästa afseende å BorgareStåndets med bästa sakkännedom redan gjorda och ej vederlagde hemställanden och hvad vidare i denna del, med afseende å nu rådande tidsomständigheter, kan vid denna Riksdag i underdånighet frambäras, helst hvad öfrige 3:ne Riks-Stånden och Commerce-Collegium sökt göra gällande, sådant ej låter i flere fall förlika sig med städernes billiga fordringar eller näringarnes natur eller dessas idkares sjelfbestånd och oeftergifliga sjelfständighet, utan finge landet i allmänhet derpå skörda en eftertänklig missbelåtenhet, derest den så ifrigt önskade sjelfförsörjningsrätten,, hvilken man ej tror kunna missbrukas och missleda, blefve obegränsad och gjordes oberoende af skicklighet, erfarenhet och alla de förnuftiga band, national-intresset nu mera fordrar och hädanefter sannolikt aldrig kan eftergifva”.
Häri hafva instämt Herrar Åbom, Gustafsson, Pousette, Akesson, Geström och kV allander.
S€<©eriäPi<©iLjw, TRYCKT HOS J. A. WALLDEN, 18 40.
Allm- Betv. och Ekon.
Utlåtandej N.-o 4°-
Ank. till Exp. Utlåtande, i anledning af väckt motion om jörändrade anstalter för vakthållningen vid Corrections-Inrättningen å Långholmen.
Uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till detta Utskott remitteradt memoriai, har Riksdags-fullmägtigen Jon Olsson från Gefleborgs
Län föreslagit Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Gar des-regementena hädanefter måge bestrida vakthållningen vid den å Långholmen varande Corrections-inrättning och de indeldta Regementena derifrån befrias.
Såsom anledning till detta förslag, har motionären åberopat det missnöje, som skall blifvit yttradt deröfver, att den indeldta soldaten ryckes från sitt hem och från odlingen af sitt torp för att bestrida den ifrågavarande vakthållningen, underdel gardisten permitteras att kringvandra i landet; förmenande motionären, att
Gardes-regementenas styrka skall vara nog stor för att deraf må kunna afsättas de 100 man, som för bestridande af vakten å Långholmen erfordras, och att således, jemte befrielsen för de indeldte regementena, kan beredas betydlig besparing af kostnad genom undvikande af de ofta långväga marcherna, hvaremot besparingen af gaget för de permitterade gardisterne förmodas endast komma Compagnie-cheferne till godo; och hafva med motionären sig förenat Riksdagsmännen Hans Persson, Olof Persson och Eric Persson från Gefleborgs Län, Nils Persson från Södermanland, Nils Persson från Örebro Län, Jan Persson från Upsala, Didric Weström från Stora Kopparbergs och Eric Jansson från Stockholms Län.
Enligt de upplysningar, Utskottet inhemtat, utgöra de här i Stockholm förlagda 2:ne Gardes-regementén tillsammans 1,600 man, deri äro inbegripne 48 man spel, och genom Passevolans-contract med Compagnie-cheferne den 9 Mars 1833, skalle af denna styrka 752 man få permitteras på 10 månader af året, derunder gaget likväl för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning besparas.
— För den vakthållning, som berörde regementen hittills bestridt, erfordras minst 684 man utom spelet, hvilken styrka likväl under vissa årstider ökas till 827 man.
Den till 848 man, deraf 48 spel, beräknade stäuBih. till R.
Prot. 1840. 8 Sami. 14 Höft. 1 2 Allm.
Utlåtande, N:o 40, digt efFectiva styrkan, är således icke mer än motsvarig behof vet för den dagliga tjenstgöringen, och för att fylla den brist, som uppkommer för sjuka, beräknade till 140 man, samt recruter 90 man, som exerceras och deraf hindras från vakthållning, mäste antalet af permitterade i mon deraf inskränkas och anses således öfverhufvud utgöra endast omkring 550 man; men denna styrka synes likväl tillräckligt stor, för att medgifva en ytterligare minskning af 100 man, motsvarande behofvet för vakthållningen å Långholmen, då i alla fall, vid jemn omgång, hvarje gardist kan lemnäs en ledighet af 2 ä 3 månader på året.
— Som det med Compagni-cheferne afslutade Passevolance-contractet om beklädnads- och utrednings-persedlars vidmagthållande förutsätter en vidsträcktare permittering, följer väl deraf, att Compagni-cheferne måste ersättas för de kostnader, den ökade tjenstgöringen i detta afseende medförer; men då Statsverket äfven vid den indeldta truppens cornmendering måste vidkännas sådan kostnad, och den minskade besparingen af gage under permissionstiden icke kan leda till någon förlust, då aflöning för vakthållningen måste utgå, ehvad denna bestrides af indeldt eller värfvad trupp, lärer det vara uppenbart, att i begge dessa afseenden någon ökad utgift icke kan föranledas genom vakthållningens bestridande af Gardes-regementena, på sätt som är föreslaget, hvaremot den ganska betydliga marchekostnaden är att anse såsom ren besparing och derjemte undvikes de mångahanda olägenheter för landet, som med marcherne äro förenade, äfvensom det icke bör förbises, att den indeldta soldatens aflägsnande från sin vanliga verksamhet leder till ganska känbart mehn för både honom och hans rotehållare, då deremot den värfvade soldaten under permissionstiden ofta är stadd i förlägenhet för sysslosättning och bergning.
Till följd häraf anser sig Utskottet böra vördsamt tillstyrka: att Rikets Höglofl.
Ständer i underdånighet anhålla, att, till besparing af kostnad för Statsverket och för undvikande af de flera olägenheter, sorn äro förenade med den indeldta armeens commendering, Kongl. Maj:t täckes förordna, att den erforderliga vakthållningen å Corrections-inrättningen vid Långholmen må bestridas af Gardes-infanteri-regementena, med iagttagande, att, i den mon dessa regementen derigenom få vidkännas en vidsträcktare tjenstgöring, än som, uti det med Compagni-cheferne afslutade Passevolance-eontractet är förutsatt, skälig ersättning för de sålunda ökade kostuaderne åt Compagnie-cheferne beredes.
Uti ätande, ff.o 5 Reservationer.
Af Herr Friherre Krcemer: ”Då den Afdelning, som haft behandlingen af detta ärende, afgifvit ett olika betänkande mot det, Utskottet nu här antagit, får jag i korthet redovisa för de åsigter, som inom densamma gjort sig gällande.
Afdelningen upplyser nemligen, att den besparade aflöningen för permitteradt manskap tillfaller Kongl. Maj:t och Kronan, men icke CompagniCheferna, som motionären synes förmoda, samt att Gardes-regementena till fot, för att kunna fullgöra den dagliga tjenstgöringen, måste, hvilket med fullständiga handlingar blifvit styrkt, indraga i tjenstgöring större styrka, äu passevolance-contractet emellan Kongl. Maj:t och Kronan och Compagni-Cheferne medgifver, och har Afdelningen ansett, alt, då Gardes-regementena sålunda redan äro fullt upptagne af den vaktgöring dem tillhörer, ifrågavarande vakthållning bör fortfarande af indeldte Infanteri-Regementena turvis bestridas, helst med dessa cominenderingar en för soldaten nyttig militärisk undervisning är förenad.
Dessa åsigter delar älven jag, och lår, då jag ej hatt tillfälle deltaga i öfverläggningarne härom, som ytterligare skäl anföra, att jag icke insei', hvarföre undantag med Långholms-commenderingen bör göras, då indeldta armeen bestrider mångfaldiga andra sådana cominenderingar, såsom vid Grisslehamn, Washolmen, Carlsten m. m., äfvensom att jag är öfvertygad om, att en ganska dryg kostnad skulle tillskyndas staten 0111, CompagniCheferne vid Gardes-regementena antingen skulle upphöra med passevoiancen af truppens beklädnad, eller ock tillerkännas ersättning för förlusten genom all permitterings upphörande och dermed åtföljande starkare slitning afmunderingarne samt betydligt försvårad recrytering.
Dessutom anser jag, på sätt Utskottet afgjort ärendet, att Stats-Utskottet bordt derom börås, emedan beslutet inverkar på Tredje Hufvud-Titeins anslag.” Af Herr Friherre Raab: ”Den af Utskottet föreslagna inskränkningen af den hittills vanliga permitteringen för manskapet vid Gardes-regementena anser jag vara betänklig, dels derföre, att, då allmänt är kändt och erkändt, att tjenstgöringen är så sträng, att man till och med trott sig deruti finna en orsak lill den större sjuklighet och mortalitet, som visat sig inom garnizonstrupperne, än inom hufvudstadens öfriga befolkning, torde manskapet vara i behof af någon längre tids ledighet hvarje år, för att desto bättre uthärda fatiguen den återstående delen deraf, dels derföre, att, om manskapet icke skulle få begagna den nu mcdgifna peririissions-tiden, för att derunder förvärfva sig något understöd, jemte det ringa gage, hvarför de tjena, förutser jag, att recryteringen af välfrejdadt manskap skulle ansenligen försvåras.
Betänkande , N.-o 4.1.
Dea indeldta truppens comniendering till ifrågavarande tjenstgöring verkar deremot fördelagtigt på dess tjenstbarhet genom den öfning oell undervisning, som derunder blifver densamma meddelad, och är det af vigt att, då vi äro i saknad af exercis-compagnier, ej upphäfva denna välbetänkta utväg att i sin mon ersälla den.
Jag kan således icke instämma i det beslutade betänkandet, utan anser mig för min del böra afstyrka bifall till motionen.” Af Herr Stjernsvärd: ”Emot Utskottets Betänkande N:o 40, får jag, på grund af följande, anmäla min reservation.
Oaktadt jag ej anser de ifrågavarande Gardes-regementena utgöra eller, under dess nuvarande organisation, kunna utgöra den elite-trupp af Arméen, som vore att önska, anser jag icke desto mindre deras innehafvande befattning som garde vara utaf den art, att den ej bör förenas med ifrågavarande fång-bevakning.
Äfvenledes reserverar jag mig emot Utskottets beslut uti betraktande deraf, att, som ej andra anslag for infanteriets Corporals-skolor linnas att tillgå, utom de, sorn äro förenade med befattningen af fårigbevakningseorpser, så skulle 4:e Militaire-Districtets regementen och corpser, genom Gardes-regementenas öfvertagande af bevakningen vid Långholmen, gå miste om den, med denna tjenstgöring förenade senare tidens så nyttiga och soldat-bildande inrättning.” N:o 41.
Ank. till Exp. Utsk. den 3 Junij kl. 4 e. m.
Betänkande, angående föreslagna vilkor och iagttagelser vid befordran till embeten och tjenster, bestämmelser om Embetsmäns rang och upphörande af fullmagters meddelande å titlar, utan motsvarande tjenste-befattning.
Till Utskottets handläggning äro motioner öfverlemnade från Ridderskapet och Adeln af Herr Rosenqvist af Åkershult, som anfört, huruledes, efter 1809 års regements-förändring, ett stort antal af Rikets embeten och tjenster skola, ser - Allm Besv. och Ekon.
Betänkande, N.o 4'- 5 deles efter Riksdagarnts slut, blifvit anförtrodde åt personer, hvilka, om de icke varit Riksdagsmän, aldrig kommit i fråga till de embeten, de erhållit, samt att militär-personer skola blifvit gynnade med civila befattningar, serdeles inom Tull- och Postverken, framför de embetsman, som inom samma Verk många år tjenstgjort; och som icke allenast de sistnämnde embetsmännen skola härigenom varit förnärmade, utan äfven befordringarne, på sättsom då skett, i öfrigt skola verkat menligt på embets-förvaltningen, bar motionären föreslagit, att Rikets Ständer behagade ingå till Kongl. Maj:t med framställning om missförhållandet uti det nu i (lera år följda befordrings-systemet samt tillika uttrycka den rättvisa anhållan, det värdes Kongl. Maj:t icke blott låta detta system upphöra, så att Grundlagens ordalydelse, anda och mening må varda enda regulatorn i allt, som angar utnämningar och befordringar tili embeten och tjenster, utan äfven afskaffa det både till osäkerhet idb allmänna göromålens oafbrutna gång oell jemväl till skada för enskilde personer nu i senare tider införda bruket med embets- och tjenstemäns förordnande tills vidare; af Herr Hjerta Larsj som föreslagit: l:o att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att den rang, som guller för Hofvets embetsmål! icke måtte sträcka sig utom Hofvet, och 2:o att Kongl.
Majit täcktes hädanefter icke utdela några Caracters-fullmagter, som lyda å annan värdighet eller tjenst, än den, som innehafvaren bestrider; Från Pr este-Ståndet af Herr Prosten Ahlquist: att, som det för ingen skall vara okändt, huru, under senare år, en mängd embeten af högre och lägre grader icke i lagenlig ordning blifvit behörigen tillsatta, utan genom tillförordnande åt personer uppdragna, något correctiv emot ett sådant tillsvidare-system måtte af Rikets Ständer anordnas, så att dessa, emot all ordning stridande, ofta mångåriga tillförordnanden må upphöra och de ordinarie embetena med ordinarie embetsman, ju förr desto heldre och allt framgent, enligt lag och laga stadgar, blifva försedda ; Från Borgare-Ståndet af Herr Ekholm, som förmenat, att bristen på duglige embetsman i administrationens serskilda grenar borde räknas ibland de orsaker, som menligt inverkat på de allmänna ärendenas behöriga gång, samt att denna brist vore att härleda derifrån, att, vid befordringar till högre platser inom samhället, Allm.
Etsk, Betänkande j N.o 41- icke alltid fäslats det afseende på förtjenst o.cli skicklighet, sora 28 §:n Regerings-Formeu förutsätter, utan i samma nion, som oskickligheten undanträngt förtjensten från de högre platserne, hafva utmärkande förmögenheter i lägre tjenstegrader måst stå i skuggan eller blifvit förhatliga och förföljde.
Talrika exempel skola icke saknas, att personer anställas i tjenstgöring och erhålla förmanskap öfver andra, oagtadt de icke ega den minsta förberedande kunskap eller erfarenhet, hvarpå deras verksamhet kan stödjas, och hvilka således äfventyra att antingen bero at de tjenstemän, för hvilka de äro ämnade att tjena till rättesnöre, eller ock begå misstag och åstadkomma oreda. 1 afsigt att åstadkomma någon förbättring härutinnan, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer, medelst underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t, ville uttrycka och anmäla landets temligen allmänt delade önskningar i följande afseenden:
T.o att, sedan, igenom flera serskildta författningar blifvit förordnadt, att hvar och en, som söker inträde i något af Rikets Collegier eller åtskilliga andra Embetsverk, bör förut hafva undergått examen i föreskrifne ämnen vid något af Rikets Universitet, hädanefter, äfven vid besättande af högre civila embeten och befattningar, såsom civila Stäts-Råds- Presidents- och Landshöfdinge-platser m. fl., icke någon person må komma i åtanka, som icke presterat de prof af skicklighet, hvilka för erhållande af underordnade beställningar i samma embetsbana blifvit föreskrifne och hvars förtjenst icke blifvit prof vad under tjenstgöring i lägre grader samt derunder jemväl ådagalagt oförvitligt uppförande, så vida icke Kongl.
Maj:t, af förekommande synnerliga skäl, efter serskild ansökning derom, skulle finna för godt att härifrån bevilja eftergift derföre, att den sökande ådagalagt skickligkel medelst utgifna skrifter elier eljest, under bestridande af värf, som berott af allmänt förtroende; hvilket tillstånd likväl borde hafva erhållits minst ett halft år förr, än den sålunda benådade personen kunde komma i fråga vid omförmäld© embetens besättande; 2:o att, enär 28 §.
Regerings-Formen synes inskränka Kongl. Maj:ts rättighet att förfoga om tjensters besättande elter deras egenskap, hvarmed ingen annan skall kunna förstås, än hvad de af ålder innehaft, Kongl.
Majit ville återgifva åt de serskilde Embetsverken den rättighet, som i senare tider blifvit dem betagen, att förordna om åtskilliga lägfe tjenstebefattningars fyllande, helst det skall vara ostridigt, att desse bäst äro i tillfälle att bedöma de sökandes skicklighet och förtjenst, samt Konungen är i alla fall förbehållet att uti besvärs väg meddela de rättelser, som omsländigheterne någon gång kund© påkalla; och slutligen 3:o att, som flere vigtiga och ansvarsfulla sysslors besättande medelst Allm.