Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkanden. hans vid förra Riksdagen gjorde motion, angående en förbättrad skjutsningsanstalt medelst iorvagnar, nu å nyo framställes. 5:0 Ett Memorial i sistnämnde ämne, samt angående hållskjutsens antingen upphörande eller ställande på entreprenade, a£ Riksdags-Fullmägtigerne Gustaf Pehrsson, Gusta/ Larsson och Eric Matsson ifrån Stockholms Län. 6:0 Ett Memorial af samma Riksdagsfullmäktige, jemte Anders Andersson, äfven i Stockholms Län, angående förhöjning af vagnslegan. 7:0, 8;o, 9:0 Memorialer af RiksdagsFullmägtige Nils Pehrsson och Jöns Pehrsson, från Malmöhus
Län, samt Måns Mattisson, från Christianstads Län, angående Hållskjutsens afskaffande. 10:0 Ett Memorial af Riksdags-Fullmägtigen Anders Nilsson, hån Östergöthland, hvaruti yrkas, att endast de personers förskaffande, som färdas i ämbetsärender, skul» le åligga Hemmans egarne såsom skyldighet, samt deremot, utan deras betungande, särskild skjutsningsanstalt för andra resande inrättas. 11:0 Ett Memorial af Riksdags-Fullmägtigen Olof Wikström, från Norrbottens
Län, hvaruti yrkas boställens deltagande i skjutsningsskyldigheten. 12:0 Ett Memorial af RiksdagsFulltxsägtigen Hans Michelsson, från Gefleborg#
Besil' och Ekon.
Betdnkanden. 73/5 Lätt, angående förbud för Courierer, att färdas fortare, än 1 mil i timman. 13:0 .Ett Memorial af Ri ksdagsFuIlöiägtigen Fer Andersson, från Södermanland, angående lindring i Hållskjutsskyldigheten för de hemman, som äro pä längre afstånd från skjutsningsstället belägne. 14:0 Ett Memorial af RiksdagsFulIHiä'gtigen Eric Broberg, från Södermanland, angående befrielse för Gästgifvare från skyldigheten att skjutsa resande, och 15:0 Ett Memorial af sistnämnde RiksdagsFullmägtige, angående rättighet för Hållskjutsskyldige, att med Gästgifvaren öfverenskomma om utgörande af nämnde skyldighet.
Alla de frågor, som rörande skjutsningssättet och skjutsnirrgsskyldigheten sålunda blifvit hosRiksStånden väckte, kunna lämpeligen hänföras till 2 hufvudafdelningar, eller dels de, som åsyfta allmänna och hufvudsakliga förändringar deruti, dels ock de, sorn endast afse jemnkningar i nuvarande förhållanden imellan de resande och skjutsande, samt imellan desse sistnämnde inbördes.
Till den förra afdelningen höra frågorne om Landtmannens entledigande från all annan skjutsning än den, som i och för Ambetsärender utgöres, om skjutsens upplåtande på entreprenade, om hällskjutsena Bihang till RiksSt.
Prot. 1823, Q:de Sami. N:o 50. jQ6 Btsv. och Rhon, Viik.
Betänkanden. indragning, och om inrättning af For- och Postvagnar.
Att det åliggande, Hemmansegare i Sve* rigs från längre tider tillbaka fått vidkännas, att fortskaffa vägfarande, icke grundas på någon naturlig rättseniighet eller ens kan bestämdt härledas från det förhållande, som ett stadgadt och utbildadt samhällsskick förutsätter imellan Staten och dess medlemmar, så vida nemligen Statens och samhällsskickets bestånd och upprätthållande icke är beroende af en sådan praastation, har öfta blifvit yrkadt.
Satsen lärer vara oförneklig i förstnämnde afseende och skulle vara det äfven i det sednare, om icke dels denna skyldighet på många ställen varit, allt ifrån hemmanens första tilldaning, ehvad nu denna skett genom occupation eller ordentligt aftal, vid desammä fästad, dels Statens eller samhällets utbildning och sammanhållning påkallade ej allenast dess medlemmars bidrag till upprätthållande af dess förvaltning och styrelse, utan kanske lika ofta en slags bemedling i och för utvägarne, att med enhet, ordning och framgång besörja sådane angelägenheter, hvilka, om ock härledda endast från beräkningen af enskild fördel, likväl i sina verkningar äro af inflytande på allmän nytta och förkofran.
Att en sådan bemedling bör utgå från grunderne af naturlig billighet, så att icke den ena £esv. oth Ekon.
787 medborgaren och näringsidkaren betungas i och för den andres företag, utan att deraf draga någon fördel, är lika gifvet och äfven med Samhällscontractets anda och ändamål öfverensstämmande, samt att samma bemedling i mångå fall icke utan olägenhet umbäres, och att, i de ämnen, hvarå rnan en gång begynt att tillämpa den, öfvergången från dess användande till ett fullkomligt oberoende deraf måste, ont vådor skota undvikas, ske varsamt och med beräkning, huruvida dess biträde må kunna med mindre tvång och samma fördelar af den enskilda omtankan ersättas.
Dessa grunder, som torde kunna vinna tillämpning i mer än en fråga, öm det skydd, vissa näringar egt, och det tvång, som samma eller andra näringar varit underkastade, skola ock leda Utskottet vid bedömandet af den Utaf RiksdagsFullmägtigea Anders Nilssonväckte motion, om hemmanens befrielse från all annan skjuts än den, som vid Ämbetsmäns resor x Ämbetsärender skulle utgöras; en motion, hvilken i vidsträcktare mån, än någon af de öfriga, åsyftar den lindring i tkjutsningsbesväret, BondeStåndet vid flere Riksdagar sökt utverka, men hvars bifallande också å en annan sida skulle föranleda, att de, som i och för enskilde angelägenheter föranlåtas att färdas från en till annan ort, blefvo helt och hållet beroende af möjligheten, att fä 788 Rest). och Ekon, Utsk.
Retänk anden. skjutsen besörjd genotn entreprenad^ oell af! den betalning eller skjutslega, som vid ett sådant contract kunde mod entrepreneuren betingas.
Utskottet anser sig härvid böra erinra, ej allenast om den skyldighet, vissa hemman, på sätt elvan berördt är, ända från sitt upphof eller från urminnes tider egt till resandes fortskaffande mot skälig vedergällning, utan ock om, hvad Allmänna Besvärs» och Ekonomiutskottet vid 1815 års Riksdag, i afseende på de då förekomna dylike frågor, anmärkt, att det nemi. är uti Sveriges gcographiska läge och physiska beskaffenhet, sorn hufvudorsaken igenfinnes till de onera, hvilka man varit nödsakad ålägga största delen af jorden, i och för de resandes fortskaffande, så vida att, i detta vidsträckta, men glest bebodda land, det å ena sidan varit nödigt, att färdas långa vägar, för att bevaka sina angelägenheter hos Regeringen och Autoriteterne, besöka Lärosäten, eller de ofta aflägsna och föga talrika föreningspuncterna för handeln och industrien, men å den andra icke kunnat blifvanågonlönande Näringsgren att anskaffa och underhålla hästar, endast i speculation på skjuts, hvilken å mänga orter sällan och ojemnt inträffar, utan att det derföre varit mindre angeläget för de till samma orters besökande föranlåtne personer, att äfven å nämnde vägar kunna fortkomma, med någorlunda oberoende af kringliggande hem* Besv. och Ekon.
739 ttiansegares större eller minre beredvillighet till deras fortskafFande.
Då desse förhållanden, som vid förilutne Riksdagar legat till grund för Rikets Ständers afslag å dylika framställningar, äro af egenskap, att äfven nu fortfara och vara gällande, då skjutsens ställande på entreprenade blifvit i flere orter, och deribland, om Utskottet icke bedrager sig, äfven i Anders Nilssons hemort, Östergöthland, utan framgång försökt, och troligen aldrig allmänt kan tillvägabringas å demindre landsvägarna, vid hvilka deremot den mera sällan påkommande skjutsen synes hunna utan synnerlig olägenhet af de kringboende hemmansegarne mot skälig skjutslega bestridas; och, då erfarenheten visat, att det beroende af de skjutsandes godtyckliga anspråk på skjutslega, hvari resande någon gång blifvit försatte genom brist på tillräckligt skjutsanslag, en brist, som i synnerhet förr egt rum vid de närmast Stockholm belägne Gästgifvaregårdar, föranledt antingen till oskäliga stegringar i nämnde lega eller ock till uppehåll i fortkomsten, så anser Utskottet, för sin del förkastande Anders Nilssons till en upplösning af nuvarande skjutsinrättning i det närmaste syftande förslag, sig heldre böra, i anledning faf de öfriga motionerne, vara betänkt på sädane åtgärder, hvarigenom samma i det hela goda och ändamålsenliga inrättning målkun»a till skjutsandes och resandes ömsesidiga Besv. och Ekon.
Eetänkanrfen. fördel, eller åtminstone utan något deras förfång, ytterligare förbättras och fullkomnas.
Bland dessa åtgärder erbjuder sig förnämligast den sorn vid förre Riksdagar och äfven nu i flere motioner blifvit påyrkad, och hvarom Kongl.
Majit, redan under den ig Augusti 1810, till samtlige Dess Befallningshafvande aflåtit nådigt Girculaire, Det är bekant, att försök dermed i alla Län blifvit gjorda, men ett de pä de fleste ställen frugtlöst aflupit, hvilket dock hufvudsakligen torde kunna härledas dels af allmogens och de flestes farhåga för sådane företag, hvilka icke till sin större eller mindre fördelaktighet kunna på grund af någon erfarenhet bedömas, dels deraf att de skjutsande, hvilka stundom mindre beräknat de moraliska och ekooomiska olägenheterne af skjutsningen, än den tillfälliga vinsten deraf och känbarheten af det bidrag i persedlar eller contant, som da till entrepreneuren skolat utgöra, sällan kunnat förena sig om vilkoren för en sådan entreprenade, hvilka äfvenväl, då någon täflan af speculanter icke kunnat vid företagets början inträffa, och när de flesta försöken i denna väg gjordes före skjutslegans förhöjning, blifvit högt uppstegrade af de få personer, hvilka sig i sådantafseendeanmält.
Uti ett af RiketsLän, der Gästgifveriskjutsen från och ared 1822 års början blif - Besv. och Ekon.
Utsi •
791 vit med 27 Gästgifveriet ställd på entreprenade, på ett slä lie utan annan betalning till entrepreneuren än skjutslegan, och på de öfrige emot örliga bidrag af de skjutsskyldige, utgörande från och med 4 till och med 16 Rd:r B:co på helt hemman, eller från och med 1 till och med 4 Ridr B:co för hvarje skjutshäst om året, allt efter skjutsningstungans svårare eller lindrigare egenskap, har dock erfarenheten visat, att anstalten kunnat bära sig med vinst för entrepreneu* rerne, i följd hvaraf all anledning företer sig till förmodan, både att entreprenade. vilkoren, då de nu öfverenskomne terminerne för entreprenaden löpa till ända, skola till skjutslegans förmån kunna nedsättas, och att andre skjutslag skola finna sig hugade för enahanda öfverenskommelser.
Utskottet finner sig häraf föranleddt, att tillstyrka Riksens Böglofl, Ständer, att ho* Kongl.
Majit i underdånighet anhålla, om ytterligare åtgärders vidtagande och befordrande, hvartill skulle leda, om Kongl.
Majit täcktes i Nåder anbefalla sine Befallningshafvande i de Län, der skjutsentreprenader eller andra till samma ändamål ledande regleringar, hvarmed de skjutsande finna sig belåtne, icke redan egt rum, att heldst districtvis och icke i massa höra samtlige skjutslagen vid de Gästgifverier, dit Hållskjuts är anslagen, och äfven de öfrige på de ställen, der skjutsningsskyldighe - 792 Besv. och Ekon.
Betänkanden. ten anses betungande, angående skjutsens upplåtande på eritrepreuade, efter de i Kong!.
Brefvet den 13 Augusti 1810 fastställde grunder, och med detsamma lemna hugade entrepreneurer tillfälle att göra sine anbud, utan att annat tvång härvid bor* de å ena eller andra sidan ega rum, an att, på de ställen, der någon entrepreneur ville för blotta skjutslegan åtaga sig skjutsen, ett sådant anbud borde ovilkorligen antagas, samt att, i frågan om andra anbud, pluraliteten af skjutslaget pä hvarje ställe egde bestämma antagandet eller förkastandetj och kunde i sammanhang dermed till Kongl. Maj:t i underdånighet framställas, huruledes en sådan entreprenade skulla betydligen underlättas, örn, medelst föranstaltad sjötransport för kronans manskap och effecter, vid alla de tillfällen, då lägenhet dertill gåfves, kronoskjutsen kunda så inskränkas, att 2:ne hästar af hvarje helt hemman räckte till dess utgörande, hvarmedelst hemmansegarne, då de tillika befriades från Gästgifvareskjutsen, kunde blifva i tillfälle att hålla mindre antal hästar och desto större antal boskap: om entre* preneurerne tillätos, att vid alla de tillfällen, då de resande icke nyttja egna åkdon, sjelfva eller genom sina formän verkställa körningen, under ansvarighet likväl, att den resande fortskafFades inom den i författning garne föreskrifne tid: om, då öfverenskom - Besv, och Ekon.
Utsk. Betänkande/!. 795 melserne härom hinna blifva mera allmänna, den på olika skjntsningsställen till olika belopp uppgående entreprenadeafgiften sammanräknades och fördelades lika på alla skjutsningsskyldige hemman inom hvarja Härad, likväl icke annorlunda än efter den öfverenskommelse, Häradsboerne under Konungens Befallningshafvandes bemedling derom kunde träffa: och ändtligen om på eådane skjntsningsställen, der locala omständigheter af många och långa skjutshåll lika mycket försvåra entreprenaden, som de skjutsskyldige hemmanens aflägsna läge gjort det betungande för deras egare, att sjelfve fullgöra denna skyldighet, hvilket förhållande i synnerhet inträffar vid sådane vägar, som utgöra deflléer eller de enda communicationerne genom mindrebebodda tracter, såsom till exempel Bodarne i Nerike och Hofva i Vestergötland, skjutslegan blefve, ehuru sparsamt, icke utan synnerliga skäl och endast efter Kongl. Maj:ts Nådiga ompröfvande, förhöjd till sådant belopp, att entreprenade utan de skjutsskyldiges alltför stora betungande kunde för sig gå, heldst derest entreprenade af skjutsningen för en längre tid såmedelst kunde ernås; tillförseende sig Utskottet, ej allenast att entreprenaderne af skjutsningen såmedelst skola befordras, utan ock medföra 6ådan vinst för dem, som åtaga sig densamma, att vid de betingade entrepre - 794 Besv. och Ekon.
Betankanden. nadeterminernes slut, en större concurrence skall inträffa af personer, som på lindrigare vilkor och somlige, må hända, för blot» ta skjutslegan ingå i slika åtaganden, hvarigenom man slutligen skulle, utan egentlig rubbning i nuvarande skjutsförfattnings grun» der och med bibehållen säkerhet för de resande, att emot en bestämd skjutslega blifva fortskaffade, ändock närma sig det eftersträfvade målet, att få skjutsningen besörjd utan något betungande för landtmannen.
Genom hvad Utskottet nu, rörande skjutsens besörjande af entrepreneurer, fö» reslagit, lemnäs Hållskjutsskyldige ett till» fälle, att från detta onus blifva entledigade, hvarförutan Utskottet föreslår ej allenast, att på de ställen, der de närmast Gästgifverierne belägne hemman, hvilka vanligen utgöra reserve skjutslaget, skulle magta utgöra skjutsen, utan för känbart lidande.
Maj:ts Befallningshafvande kunde ega, att, derest allmän entreprenade efter ofvanberörde grunder icke skulle kunna åstadkommas, då emellan nämnde skjutslag och Hållskjutslaget bemedla en sådan öfverenskommelse, att det förra öfvertager jemväl det sednares skjutsnings-skyldighet emot viss betingad ersättning, så vida ej sjelfva skjutslegan skulle anses göra tillfyllest, utan ock, att det förbud, som 12 §• af 1734 års Gästgifvare-Ordning innehåller Besv. och Ekon.
793 för Gästgifvare, att åtaga sig skjutsen för någon annan, och hvilket troligen haft för ändamål, att betaga honom tillfälle, att med den öfvertagne skjutsningen betunga andre skjutskyldige, lämpligen kunde sålunda förändras, att slike öfverenskommelser emellan en och annan skjutsskyldig och Gästgifvare vöre tillåtne, då de med öfrige skjutslagets dertill Jemnade begifvande ingingos, rättigheten för hela Hållskiutslaget, att med Gästgifvare eller annan entrepreneur öfverenskomma, om Hållskjutsens utgörande, i de fall, då reservelaget icke vill ingå i entreprenade, eller någon entrepreneur öfvertaga dess skjutningsskyldighet, synes böra vara Hållskjuts-laget, oberoende af reserve-skjuts-Jaget, obetagen, enär controll å fullgörandet af ett sådant åtagande af hela Hållskjutsen icke bör kunna saknas i Dagboks-anteckningarne, samt de resandes och reservelagets egen tillsyn.
Di Utskottet således å ena sidan anser, att tillfället till entledigande från skiutsningsskyldigheten bör för de skjutsande i allmänhet och för Hällskjutsande eller de ifrån Gästgifverierne aflägsna hemmansegare i synnerhet, på allt möjligt sätt underlättas, finner dock Utskottet å andra sidan den jemnlikhet i de skjutsandes åli granden, hvilken, så länge skjutsningen utgör ett onus, måste noggrannt vårdas och iakttagas, så mycket mindre böra rubbas derige* j<)6 Besv. och Ekon.
Betänkanden. norn, att Hållskjutslagen, utan reservelagens begifvande eiler med dem eller entrepreneurer träffade öfverens korn m elser, vinna entledigande från skjut6nings-skyldigheten osh få hvälfva den på reserve-lagen, som derigenom skulle försvåra den allmänna befrielse från skjutsningsbesväret, som entreprenaderna åsyfta, och hvilken till en början endast kan vinnas derigenom, att ett större antal skjutsskyldige hemman till entreprenadesumman utgöra bidrag, hvilka, sålunda fördelade på många skjutsande, för en hvar af dem blifva obetydliga; hvarföre ock meranämnde Kongl. Bref innehåller den föreskrift, att, vid entreprenaders upprättande, äfven sådane till sin natur skjutsskyldige hemman, som hittills icke utgjort denna skyldighet, men kunna anses ligga inom skjutsningsdistrictet, skola i mån af sitt hemmantal bidraga.
Hvad Utskottet nu till lindring och en bättre reglering af skjutsningsbesväret föreslagit, hindrar för ingen del de For■vagns- eller Tostvagns-inrättningar, hvilka af flere Riks-Stånds värde Ledamöter blifvit föreslagne, och hvarom i synnerhet Friherre Wrangel fullständigt utvecklat sina tankar.
Likasom nyttan af sådane inrättningar skulle vara flerfalldig, dels genom lemnadt tillfälle för flere resande, att fortskalTas efter ett mindre antal hästar, än som erfordras, då da skulle färdas hvar för sig, hvärme» Besv. och Ekon, Utsk, Bet&nkanAm.
797 deist kostnaden för de resande skulle lin» dra; och behofvet af hästar till skjutsning inskränkas, 'dels ock genom beredd lägenhet, att få med säkerhet och skyndsamhet fort8tällde sådana paquetei-, sorn icke efter postens nuvarande inrättning kunna med densamma afsändas, hvilket både för varutransport och dea literära communicationen skulle vara gynnande, så skulle ock verkställigheten deraf på flera olika sätt kunna besörjas.
For- eller postvagnsiarättningen kan nemligen antingen förenäs med. nuvarande Postinrättning, på sätt Friherre Wrangel föreslagit, eller blifva en särskild af Staten besörjd inrättning, eller ock öfverlämnäs ät enskilde, om några sädane, lifvade af egen industrie eller uppmuntrade af de fördelar, Staten kunde förunna, skulle villja åtaga sig deras besörjande.
— I alla dessa fall skulle antingen skjutsen för postvagnarne utgöras med för inrättningens räkning särskildt anskaffade hästar, eller ock vanlig Gästgifveriskjuts dertill begagnas och vid nuvarande skjutsningsställen ombytas; härvid förutsatt, att äfven Postförseln, så vidt den med forvagnsinrättningen förenades, skulle ske med Gästgifveriskjuts.
Vid jemnförelsen af de fördelar eller olägenheter, som desse olika sätt till inrättningens tillvägabringande hvart för sig skulle medföra, har Utskottet trott sig Hnna, att forvagnsinrättningens förening med A 798 Besv. och Ekon.
Posten väl å ena sidan skulle medföra besparing, så vida på de större vägarne en postilion dermed alltid är följaktig ; och särskild forman eller conducteur således blefve umbärlig, men att deremot, om inränningen skulle innebära åsyftad beqvämlighet lör resande, uppehåll vid nattlagersställen blefve oundvikligt, hvilket åter skulle motverka och förtröga posternas gång, som väl hittills lärer varit föga skyndsammare, an postvagnarnas, efter Friherre JVrangels förslag, skulle blifva, men hvars 8törre snabbhet man ofta och äfven vid denna Riksdag med skäl påyrkat.
Vid sådant förhållande, och då detta väl icke utesluter möjligheten af en med posten förenad inrättning till fortställande både af paquetter och af sådane resande, sorn för en skyndsam och mindre dyr fortkomst underkasta sig olägenheten, att färdas både natt och dag, men icke heller fullkomligen undanrödjer behofvet af en efter resandes beqvämlighet mera lämpad forvagns inrättning, med hvilken likväl, så vidt det angelägnaste syftemålet genom förutnämnde anstalt kan vinnas, Staten så mycket mindre synes böra taga någon, till förlust möjligen ledande, omedelbarlig befattning, som erfarenheten visat, att sådane på förlag å ena och deraf härflytande vinst å den andra sidan beräknade företag med största fördel och framgång af enskilde besörjas, har Utskottet an - Besil, och Ekon.
Betänkanäen. jq() aett sig böra föreslå Riksens Höglofl.
Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, dels att, i sammanhang med den Undersökning, angående posternas förskaffande med Gästgifvarskjuts, hvarom Stats-* Bevillnings- och EkonomifJtskotten föreslagit Riksens Höglofl.
Ständer, att hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla, det äfven måtte utrönas, om icke posterna ifrån Stockholm till städerne Götheborg, Carlskrona, Gefle och Ystad, samt Poststationen Grisselhamn, äfvensom från Götheborg till Helsingborg kunde framgent, alltid beledsagade af Postilloner, afgå i dertill inrättade vagnar, bespände med minst 2 och högst 4 hästar, allt efter väglaget och tyngden af pålastningen, på hvilka vagnar minst 2 resande, emot en betalning, som något understege, hvad hvarje resande betalar, då han ensam begagnar skjuts efter en häst, kunde erhålla rum, och derjemte, emot en likaledes under beräkningen af vanlig postpörto modererad betalning, kunde inrymmas paqueter; dels att Kongl. Majit i Nåder täcktes anbefalla sine Befallningshafvande, att h/ar å sin ort och under samråd med hvarannan söka, i synnerhet å de vägar, der vanligtvis många resande sammanstöta, tillvägabringa enskilde forvagnsinrättningar, dertill speculanter i orterne troligen skulle uppmuntras, om, jemte rättighet, att genom Konungens Befallnings - {Joo Besv. ock Ekon.
Bctankanden> hafvandes föranstaltande, få det för forvagnar nödiga hästeantal å bestämda dagar och stationer tillhandahållet, dem lemnades antingen lån till det för företaget nödiga förlag, eller kanske heldst uteslutande privilegium derå under någon viss tid.
Utskottet har, vid Förslaget till bägge desse fortskafTningsanstalter, ansett, att, hvad först angår den ordinaira posten, dess gång icke skulle förtrögas eller uppehållas genom den nya inrättningen, så vida postvagnarne gjordes lätta:
Att det tvärtom skulle vara en fördel, att få äfven de vanliga Postväskorna förvarade inom en säker vagn, i stället att de nu för tiden föras nog vårdslöst och osäkert å illa försedda bondkärror; Att en orsak till den uteblifna framgången af de under sistförflutne åren gjorda försöken, att få Forvagnsinrättningar af enskilda ombesörjde, till en stor del torde kunna igenfinnas i den okunnighet, som, oaktadt armoncerna i Tidningarne, i allmänhet egt rum om ändamålet af Inrättningen och derföre just hos dem, som eljest kunnat vara hugade, att deruti ingå, och hvilken okunnighet, samt deraf följande liknöjdhet, endast genom en närmare anvisning af localautoriteterna kan i afseende på ett sådant nytt företag afhjelpas: att den ångfart, som redan är inrättad på Mälaren, och den, som framdeles äfven på Hjelmaren och på Wenern torde komma att ega rum, synes Besv. oek Ekon.
Eetclnktmden. goi klifva gynnande för sådana enskilde forvagnsinrättningar imellan Arboga och Örebro, och framgent jemväl imellan Örebro och Christinehamn eller Mariestad: Att Utskottet icke, till en början, trott denna enskilda forvagnsinrättning böra stå i något ovilkorligt sammanhang med skjutsentreprenaden, enär sådant skulle fordra och förutsätta ett större förlag hos en och samma person; men att likväl dessa bägge anstalter å ett och annat ställe lämpligen torde kunna i ett sammanhang besörjas, så vida några af de, sorn redan entreprenerat skjutsningen, skulle finnas hugade, att ingå äfven i det nu ifrågavarande företaget.
Utskottet tycker sig med någorlunda tillförsigt kunna beräkna, att bägge dessa inrättningar, om de med nit och omtanka besörjas, skola gemensamt befordra det åsyftade ändamålet, och, om Utskottet, vid föreslående af sättet till deras utförande, icke deråt gifvit all den utsträckning, sorn, motionairerne och äfven Allmänheten må hända önskat, har sådant skett derföre, att Utskottet ansett bättre, att börja nya inrättningar i smått och låta deras vidare utveckling bero af det stöd, erfarenheten deråt gifver, än att, om de i stort företa» gas och genom tillfälliga omständigheter skulle misslyckas, derigenom afskräcka från alla vidare försök i samma väg.
Fröt. 1023, fr.cle Sami. N:r 51.
\ go2 Besv. och Ekon.