Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hcmbudsskyldighelen, hvars värde de sednare
Kommitterade ansett vara skenbart och derföre endast i qvittningsväg upptagit, hade år 1930 beräknats till årlig ersättning med 1,097 R.dr 15 sk. 9 rst.
Banko, utgörande i kapital 21,946 R:dr 25 sk. 4 rst.
Banko, hvilket kapitalvärde bruksegarne nedsatt till hälften, eller 10,9 75 R:dr 12 sk. 9 rst. samma mynt.
För allmänningarnes skattläggning upptogs år 1930 en årlig ersättning, att af Staten till bruksegarne utgifvas, med 530 R:dr Banko, som, om den i stället beräknades till kapital efter 5 procent, skulle utgöra 6,600 R:dr Banko.
Denna ersättning hade af sednare Kommitterade och då varande bruksegarne ansetts böra meddelas på annat sätt, utan särskild utgift för statskassan.
Om förändring i sättet för tiondens utgörande och upphörande af svafvelleveransen var år 1930 ej fråga.
Den förra ökade, efter nu gjorda beräkningar, ersättningssumman till bruksegarne med 1,399 R:dr 41 sk. 10 rst.
Banko, det sednare minskade samma summa, efter Kommilterades förslag, med 26,045 R:dr, men efter bruksegarnes med 19,750 lV.dr Banko.
Då dessa poster ur ersättningsberäkningarna afdragas och deruti billigtvis icke heller upptages ersättningen för allmänningarnes skattläggning, sorn nu skulle motsvaras af den särskilda bevillningens försvinnande, samt alltså, endast de med hvarandra jemförliga värdesummorna qvar - 14 Kongl.
Skrifvelse N:o 40. stå, lemnade dessas jemförande följande resultat, beräknadt i kapitalvärde efter fern procent: 1050.
Bruksegarne.
Sista Kommitterade.
Grufvedagsverkena . . 39,280: — — 29,460: — — 29,460: — — Vedprestationen . . . 51,240: — — 47,541: 32.— 33,591: 17. 2$.
Hembudsskyldigheten. . 21,946: 25. 4. 10,9 73: 12. 8. — — Summa 112,466: 25. 4. 87,974: 44. 8. 63,051: 17. 2g, hvaraf synes, att 1830 års
Kommitterade beräknat ersättningssumman för tjenstbarheterna till 24,491 R:dr 28 sk. 8 rst.
Banko mera, än bruksegarne sedermera medgifvit, och lill 49,415 R:dr 8 sk. 11 rst.
Banko mera än sista Kommitterade.
Om nu åter uppgjordes en beräkning öfver Statens vinst eller förlust af ifrågavarande reglering med
Dylta bruk, hvilken beräkning dock icke kunde blifva annat än approximativ, så hafva Kommitterade ansett härvid förekomma, å ena sidan, såsom vinst för Staten, dels värdet af den nya rotering, hvarmed frisockne-hemmanen, efter tjenstbarheternes indragning, skulle beläggas, och dels den tillökade inkomst, sorn i följd af brukets förändrade beskallningsförhållanden skulle i statsbidrag för allmänningarne och tionde af lillverkningarne Staten tillfalla, samt å den andra, eller såsom Statens förlust: l:o dess uppoffring medelst ersättning till bruksegarne för tjenstbarheterna; 2:o ett ökadt anslag lill Krigs—kollegii Artilleri—afdelning för uppköp af svafvel, och 3:o den minskning i statsinkomst, som uppkomme genom försvinnandet af den särskilda bevillningen för de vid Dylta tillverkade effekter.
Denna beräkning skulle utfalla sålunda: af frisocknarnes gamla roteringsskyldiga 1011 mantal och de af allmänningarne förslagsvis uppkommande 5 nya mantal, tillsammans 1041 mantal, skulle, efter den i Nerike i allmänhet vedertagna roteringsgrund af 2 mantal på hvarje rote, uppkomma 52t5 nya soldatrotar, för hvilka roteringsomkostnaden, beräknad efter medium af rote-vakans-afgiften för tio år, enligt markegångsvärdet för åren 1836—1845, lill 48 R:dr 38 sk. 5i3„ rst.
Banko för hvarje rote uppginge till 2,558: 47. 9tb„
V för förändringen i sättet för tiondens utgörande upptages såsom Statens årliga vinst samma summa, som här ofvan är uträknad för berörde tio år 69: 45. 31. statsbidragen för allmänningarne, utom roteringen, lika med hvad år 1830 upptogs . . . 180: — — Summa Statens vinst 2,808: 45. 1,17.
15 då den af Kommitterade föreslagna kapitalersättning till bruksegarne 38,405 R:dr 23 sk.
Banko förvandlas till årlig ränta härå efter 5 procent, motsvarande detta en årlig statsutgift af 1,920: 13.
Infe. för Krigs—kollegii Artilleri—afdelning, sorn framdeles skulle behöfva årligen efter gångbart pris uppköpa 156!
Sk® svafvel, erfordrades ett statsanslag motsvarande skillnaden emellan gångbara priset å detta svafvelqvantum och den summa, som nu med 9 Rdr 32 sk. för hvarje Sk® till Dylta Bruksegare årligen utgår; och som sorn medium af de pris, hvartill Krigs-kollegium under föregående åren uppköpt svafvel, uppginge till 18 R:dr 26 sk. 4f rst.
Banko per
Sk®, upptages denna skillnad, å 8 R:dr 42 sk. k\ rst. per
Sk®, till ett årligt belopp af 1,388: — 1. den framdeles försvinnande årliga bevillningen för Dylta bruks tillverkade effekter upplages till samma belopp som ofvan, efter medium af 10 års räkenskaper, eller 37G: 46. 3iV hvarigenom Statens förlust skulle utgöra . . .
Banko R:dr 3,685: 11- 6 t Ve* Häraf visade sig således en årlig förlust för Staten af 877 R:dr 14 sk. 5,54 rst.
Banko, hvilken kunde förefalla oväntad, då den af Kommitterade föreslagna ersätlningssumma med icke mindre än 49,415 R:dr 8 sk. 15 rst. understiger den, som efter 1830 års beräkningar uppkommer, då likväl Statens vinst af den föreslagna regleringen ansågs något öfverstiga dess förlust; men till förklaring härå erinra Kommitterade i underdånighet, alt roteringskoslnaden år 1830 upptogs till 100 R:dr Banko för hvarje rote; eller mer än dubbelt emot hvad den enligt markegångssättningen å rote-vakans-afgiften verkligen uppgår, samt att då icke var fråga om svalvel-leveransens upphörande och följaktligen icke heller om något statsanslag till Krigs-kollegium, hvaromol i Statens vinst-konto då upptogs värdet af det levererade svallet till icke mindre än 4,479 R:dr 8 sk.
Banko, efter då uträknade höga medelpris af 28 R:dr 32 sk.
Banko för hvarje Skgf svafvel.
Ehuru nu den af Kommitterade uppgjorda beräkning endast vore approximativ, och någon vinst dessutom möjligen skulle kunna för Staten uppkomma genom frisocknehemmanens förhöjda fastighetsvärde och deraf härflytande ökade fastighets— bevillning, antaga likväl Kommitterade, att en förlust för Staten genom ifrågavarande regleringsåtgärd uppkommer af ofvanstående 877 R:dr 14 sk. 5,54 rst.
Banko årligen ; men om ock denna förlust vore större, anse Kommitterade det dock för en vinst för' Staten, likasom det ostridigt vore en sådan för frisocknarnes hemmansegare, att deras med nuvarande tids rättsbegrepp oförenliga beroende af Dylta bruk upphör 16 Kongl. Maj:ts Nåd.
N:o 40. och att delta bruk för framtiden icke kommer i annat förhållande till Slaten och medborgarne än andra dylika verk.
För lilivägabringande af denna reglering hade bruksegarnes ombud såsom vilkor yrkat, alt bruksegarne undfå den ersättning, hvartill de uppskattat sin deraf uppkommande förlust; och enär denna ersättning är betydligt högre än den Kommilterade föreslagit, hade Kommilterade sökt öfvertyga bruksegarne om öfvérdriften i åtskilliga af deras beräkningar och all t. ex. vissa af de rättigheter, de skulle dels efterskänka, dels förvärfva, nemligen å ena sidan hembudsskyldigheten och konskriptionsfriheten, å den andra kronobruket, äro af den beskaffenhet, att de icke kunna till något posilift värde uppskattas och derföre böra inot hvarandra utan värdeberäkning qvittas.
Då likväl dessa underhandlingar icke ledi till det resultat, att Kommitterades åsigter kunnat med bruksegarnes anspråk sammanjemkas, hade det för kommitterade icke återstått annat, än alt, enligt Kongl, brefvet den IB December 1845, i underdånighet framlägga del förslag lill reglering af Dylta bruks förhållanden, Kommilterade uppgjort, med det tillägg, alt frågan huruvida Kronans förläningar till delta bruk må kunna på andra vilkor, än bruksegarne yrkat, från dem indragas, en fråga, som år 1850 sågs utur privat—rättslig synpunkt och af dåvarande Kommitterade besvaradas med nej, vore i de senare Konnnitterades tanka af stals— rättslig natur, hvarför Kommilterade ock anse det ligga utom gränsen af deras åliggande, att i besvarande deraf ingå.
Majit anbefallde härefter under den 14 November 1854 Krigs-, Kammar- och Bergs-kollegierna all, efter inhemtande af de upplysningar, som ytterligare kumle finnas nödiga, och sedan Dylta Bruks-innehafvare fått tillfälle att i ärendet vidare sig yttra, med underdånigt utlåtande i detta mål lill Kongl. Majit inkomma, samt dervid närmare, än som hittills skett, utreda förhållandet med de vilkor, hvarunder bruket fått sig tillagd nytljanderälten till de åt bruket upplåtna allmänningar.
Till följd häraf hafva bemälde Kollegier, jemte eget utlåtande af den 29 April 1857, öfverlemnat nuvarande bruksinnehafvaren Friherre Wilhelm Åkerhjelms underdåniga yttrande, deruti bland annat af honom ifrågasältes, huruvida utan hans begifvande någon förändring uti den eganderält, hvarmed bruket nu af honom efter hans förfäder innehafves, och uti de af Kongl. Majit och Kronan detsamma mot vissa skyldigheter beviljade förmåner och rättigheter, lagligen kan på administrativ väg tillvägabringas; hvaremot han af anförda skäl, anser, alt det endast är genom ömsesidig fri öfverenskommelse, som den reglering lagligen kan komma till stånd, hvarom nu är fråga.
Beträffande åter den kapital-ersättning, som Dylta bruksegare borde tillkomma för de tjenstbarhet^- och öfriga förmåner, hvilka i följd af regleringen skulle komma ali bruket frångå, så yrkas af honom nu följande: för Kongl.
Skrifvelse N:o 4-0.
17 för grufvedagsverkena från 101 | mantal, efter 32 dagsverken på hvarje af 82 1 och 16 dagsverken på hvarje af 19 f mantal, tillhopa 2,946 dagsverken ä 32 sk.
Banko, 1,964 R:dr Banko årligen, motsvarande i kapital efter 5 proc. 39,280: — — för vedleveransen, 713 4 stafrum från 101 f mantal, efter 7 stafrum på mantalet och hvarje stafrum heräknadl lill 3 R.dr 24 sk. för 68 | mantal och lill 5 R.dr 40 sk. för 35 i mantal, som elter afdrag af de 8 sk. per stafrum, hvilka bruksegaren nu bör betala, gör 2,924 R:dr 12 sk., motsvarande i kapital efter 5 procent 58,485:— — för förändringen i sältet för tiondes utgörande .... 1,398:42.— tillsammans Banko R.dr 99,163:42.— hvarifrån för svafvel-lefveransens upphörande skulle afgå . . . 18,750:— — då den bruksegaren tillkommande ersättning utgjorde .
Banko R:dr 80,413:42.— Krigs-, Kammar- och Bergs-kollegierna anföra uti deras förenämnde underdåniga utlåtande, att, enligt Kollegiernas tanka, nu först borde under öfvervägande tagas, huruvida Kronan kan för det till krut-tillverkningen erforderliga svafvel undvara
Dylta svafvelbruk och delta bruk inträda i samma förhållande, som andra dylika, hvilka för enskild räkning drifvas; och då härvid förekomme: alt till följd af Kongl. Brefvet den 15 Januari 1857, Krigs—kollegii bestyr med kruts tillhandahållande åt Bergslagerne och enskilde konsumenter med 1858 års utgång upphörde; att Kronans behof af svafvel till krigskrut, efter hvad erfarenheten gifvit vid handen, under vanliga förhållanden endast uppginge till omkring 70 å 80 Sliffl. årligen; att någon svårighet icke mott för anskaffande de sednare åren af del svafvel, som erfordrats utöfver hvad från Dylta bruk blifvit aflemnadt, ehuru priset vid ett och annat tillfälle blifvit slegradt, men hvartill orsaken förefunnes i allmänna europeiska förhållanden och icke i bristande tillgång på svafvel inom Sverige; att ifrågaställde förändring är antydd i 1845 års Kongl, bref, äfvensom att utan sådan förändring, enligt Kollegiernas omdöme, icke någon fullt ändamålsenlig reglering i rättsförhållandena emellan Kronan och Dylta bruksegare kunde tillvägahringas; samt att för Kronan dessutom icke torde saknas tillfälle att genom afhandling med enskilde bereda sig säker tillgång till del för Statens behof erforderliga svafvel; — så anse Kollegierna någon betänklighet i ofvanherörde hänseende icke möta mot den ifrågavarande förändringen i rättsförhållandena emellan Kronan och Dylta bruksegare.
Hvad derefter angår den ersättning, som bör bruksegaren tillkomma för indragning af de åt bruket upplåtna förmåner, så anse Kollegierna af de Kongl, privilegierna och Kongl, resolutionen den 5 September 1815 ostridigt följa, att denna ersättning hör beräknas efter den vinst, bruksegaren af dessa förmåner åtnjutit; och Bik. till R.
Prot. 1859 f 1860. i Sami. 1 Åfd. U Haft. 3 Kongl. Majis Nåd.
N:o 40. då någon annan grund derför icke forde förefinnas, än def värde dessa förmåner ega vid den tidpunkt ersättningen meddelas, helst vid olika konjunkturer vinsten af svafvel-lillverkningen kan vara mycket omvexlande, anse Kollegierna de grunder, Kommilterade hufvudsakligen följt vid denna ersättnings bestämmande, vara rältsenliga.
För öfrigt anse Kollegierna det vara omöjligt att kunna beräkna den verkliga vinst, som en dylik näringsgren afkastar, helst den mycket vore beroende på näringsidkarens subjektiva egenskaper och vinsten således mäste utfalla olika allt efter som personer förmå med större eller mindre fördel drifva handteringen och begagna sig af de särskilda konjukturer, som derunder inträda.
Vid bestämmandet af (jenslbarheternas värde förekomma: l:o) Grufvedagsverkena. f afseende å beräkningen af dessas antal, anmärka Kollegierna, att, ehuru Kommitterade enligt privilegierna upptagit dessa dagsverken, som utgöras från 101 l mantal, deraf 82 l skatte och 19 § frälse, till 52 af hvarje mantal skatte och lill 16 af hvarje mantal frälse eller inalles lill 2,946, handlingarne likväl utvisade, hvad äfven bruksegaren erkänt, alt jemväl de under Axbergshammar lydande 15 x\ mantal frälse och 1 mantal frälse Hullholmen under Frösvidahis bruk, elier tillhopa 15 mantal frälsehemman utgjort 32 dagsverken på mantalet, hvaremot de allt hitintills varit från ved-prestationen befriade.
De öfriga frälsehemmanen vore
Dylta bruksegare tillhöriga, och med dagsverkens utgörande för dem hade han således egt att elter behag förfoga, hvarföre ock privilegierna beträffande dem borde vid ersättningens bestämmande tjena till efterrättelse, såsom äfven Kommilterade iakttagit.
Då nu, på sätt Kammar-kollegii resolution och bref lill Landshöfdingen i Örebro län af den 18 November 1698 innehölle, egaren af Axbergshammar den 20 Novembr 1668 erhållit
Landshöfdingcns immission till åtnjutande af dagsverkena utaf de under samma hammar belägna hemman, hvarå Kongl. Regeringen den 5 Oktober 1669 meddelat konfirmation, samt Kollegium derföre förklarat sig finna, att Axbergshammar ”haft justiun lilulum possessionis på merbemälde dagsverken, så alt de med ingen efterräkning derpå för den förflutna tiden kunde graveras”, hvarjemte Kollegium för framtiden förklarat, alt, ”der antingen svafvelbruket eller Axbergshammar skulle åstunda dessa dagsverken alt få nyttja och behålla, så hafva dc deröfver all söka Kongl. Maj:ts nådiga speciela tillåtelse,” anse Kollegierna, vid detta förhållande och enär ifrågavarande frälsehemman icke utgjort, någon ved-prestation, ulan i stället enahanda antal dagsverken, som skattehemman, eller 52 på mantalet, ersättning för denna verkliga förlust böra bruksegaren tillkomma och således lill det antal dagsverken, kommilterade beräknat, ytterligare lägges 16 dagsverken af hvarje af nyssnämnde 15 xi mantal eller för jemn summa 244, då hela antalet dagsverken utgjorde 3,190.
Skrifvelse N:o 40. 19 Vidkommande värdet af dessa grufvedagsverken, så kunde väl å ena sidan anmärkas, alt dessa, verkställda af frisocknarnes allmoge, som i allmänhet kunde antagas ega ringa kännedom uti grufvebrylningen, icke egde det värde, som af i yrket inlärde arbetare kunde påräknas; men å andra sidan borde erinras, att inlärda grufvearbetare, med afseende å den större möda och våda, som med grafve- och bruksdriften äro förenade, måste aflönas'högre än vanliga dagverkare.
Då nu bruksegaren i sin förklarings—skrift upptagit ett dylikt dagsverke till ett värde af 32 sk.
Banko och detta öfverensstämmer med 1856 års markegångspris för länet, samt, i betraktande af en tilltagande industri och flera allmänna företag af vidsträckt omfattning, priset å dagsverke efter ali sannolikhet snarare komme alt stiga än falla, tillstyrka Kollegierna i underdånighet all värdet å grufvedagsverkc må beräknas lill 32 sk.
Banko, såsom bruksegaren begärt, och alltså för 5,190 sådana dagsverken till 2,126 R:dr 52 sk.
Banko, motsvarande i kapital å 5 procent en summa af 42,553 R:dr 16 sk.
Banko. 2:o) Ved-prestationen.
Såsom ofvan är ulredt, hade de under Axbergshammar och Frösvidahls bruk lydande 15 mantal frälsehemman icke deltagit i ved-prestationen, ulan i stället utgjort grufvedagsverken lill lika belopp med skattehemmanen.
Häraf vore klart, att bruksegaren icke hade något rättmätigt anspråk på ersättning för en förmån, som lian eller hans företrädare vid svafvelbruket, icke åtnjutit.
Vid bedömandet af ersättningen måste det faktiska förhållandet noggronnt iakttagas, helst i annat fall bruksegaren skulle vinna ersättning för hvad han aldrig egt eller för sådant, hvarifrån han eiler hans företrädare långt före della afstålt.
Dessa 15 mantal borde således afgå från de dagsverksskyldig 1011 hemmanen och återstoden 86 § mantal upptagas med beräkning af 7 stafrum ved för hvarje mantal, eller tillhopa 606 1 stafrum, samt ersättning följaktligen blott för sistberörde antal stafrum veds-fällning å allmänningarne och framförande till bruket meddelas, så snart Ijenslbarheten upphör.
Vid bedömandet af denna tjenstbarhet värde, mäste i betraktande komma antalet af de dagsverken, som åtgå lill fällning å allmänningarna, framforsling lill bruket samt upphuggning och hopläggning derstädes al de 7 stafrum ved hvarje lullt hemman åligger att så medelst leverera.
Vid 1814 års undersökning antogs till fällning af virket för eli stafrum ved åtgå 1 ‘ tolftimmars karldagsverke, för vedens framforsling till bruket 1 2 kördagsverke med ett par dragare, då tiden för på- och aflassningen jemväl inberäknades och medel-afslåndel emellan allmänningarne och bruket antogs till £ mil, samt för vedens afbuggning och hopläggning 8 sk.
Kördagsverkena förvandlades till karldagsverken efter den proportion; att ett af de förra motsvarade tre af de sednare.
Värdet af forslingen uppgick sålunda till 4 i 20 Kongl. Maj. ts Ndd.
N:o 40. karldagsverken och för hela ved-prestationen från allmänningarne till 0 dagsverken och 8 sk.
Banko per stafrum.
Äfven vid 1830 års undersökning bibehöllos dessa beräkningar, men värdet af vedens huggning och hopläggning i stafrum vid bruket förvandlades ock lill dagsverken och beräknades motsvara för ett stafrum f dagsverke, hvarigenom hvarje stafrum ved från allmänningarne antogs till ett värde af 6 f dagsverken.
Delta af bruksegaren år 1830 godkända sätt, att till karldagsverken uppskatta ved-prestationen, hafva Kollegierna icke funnit skäl att frångå, utan tillstyrka i underdånighet, att samma grund jemväl nu må tillämpas och att i följe deraf 1 stafrum, motsvarande 6 f dagsverken å 32 sk.
Banko för hvarje dagsverke ke må bestämmas till 4 R:dr 14 sk. 2 1 rsl. Banko, eller, efter afdrag af 8 sk., som bruksegaren betalar för hvarje levereradt stafrum, till 4 R.dr 6 sk. 2 | rst. och således för 606 1 stafrum till en summa af 2,505 R:dr 14 sk. 9 J rsl. Banko, ett belopp, hvilket icke kunde anses för lågt, då dessa dagsverken upptagits till samma pris, som grufve-dagsverken, hvilka i allmänhet egde högre värde.
Kapital-värdet å sistnämnde belopp, efter 5 procent, utgjorde en summa af 50,106 R:dr 8 sk. 3 £ rst.
Banko. 3: o) Hembnds-skyldigheten.
Beträffande denna skyldighet, hade väl sednaste Kommitterade ansett densamma mera skenbar än verklig, på grund hufvudsakligen deraf, att den på flere år icke blifvit begagnad samt ej heller behöfdes, emedan Kommitterade funnit, att behofvet af ved för brukets tillverkning, lill förut åstadkommet belopp, kunde erhållas från allmänningarne, hvarföre Kommitterade å hembuds-skyldigheten icke gjort vidare afseende, än alt de upptagit densamma, jemte konskriplions-friheten för 5 i bruksrörelsen kunnige arbetare, till qvittning mot full egande-rält lill hvad Kommitterade kalla Krono-brukel; men då bruksegaren i sin förklaring anfört, alt han dermed ville åtnöjas endast med vilkor, att hans ersältnings-anspråk i öfrigt godkändes, hafva Kollegierna ansett sig icke böra underlåta alt ingå i granskning af det sätt, hvarpå hembuds-skyldigheten blifvit vid 1830 års undersökning uppskattad, emedan det vore derpå bruksegaren stödde sitt ersältnings-påstående.
Vid nämnde undersökning antogs, dels att, då dagsverks- och ved-prestalions-skyldigheterna, hvilka uppskattades till 4,526 R:dr, upphörde, så skulle, med afseende å behofvet af kol och ved, ej blott för Dylta svafvelbruk, utan jemväl för Dylta masugn, som oj varit i gång sedan 1826, och vid Ervalda slångjernsverk, som aldrig med Dylta bruk haft annan gemenskap, än att de tillfälligtvis någon tid voro i samma egares hand, en brist uppstå i kol af 306 i storstigar och i ved af 366 5 stafrum, hvilken brist måste genom köp komma att fyllas, dels ock att genom den uppkommande fria täflan å kolhandeln priset skulle stiga 35 j procent och Kongl. Maj.ts Nåd.
Skrifvelse N:o 4-0. 21 (leii högre belahiingcn för nämnde kol- och ved-qvantiteter sålunda komma att uppgå lill 1,09 7 R:dr 15 sk. 8 rst., motsvarande å 5 procent eli kapital al' 21,946 lt:dr 25 sk. 4 rst.
— Kommitterade hade sålunda antagit, alt hembudsskvldigheten i förening med dagsverks- och ved-prestations-skyldigheterna egde ett mindre värde, än den skulle få efter de sednares upphörande.
Om derföre exempelvis anloges, att hembuds-skyldigheten i förening med dagsverks- och ved-preslations-åliggandena vore sjelf värd 271 R:dr och de 2:ne andra åliggandena, såsom ofvan, 4,526 R:dr, så syntes väl intet tvifvel kunna ega rum derom, att det vore med dessa 2:ne summor sammanlagda, som bruksegaren skulle ersättas för alla tre förmånerna, men Kommitterade antogo, att bruksegaren först skulle ersättas för de 2:ne förmånerna med 4,526
R:dr samt att den återstående förmånen, hembudsskyldigheten, derefter först borde t. ex. tredubblas, emedan den bchöfde begagnas för tre gånger större belopp, hvarigenom den Klefve 822 R:dr, och att denna summa sedan borde ökas med 33 £ procent för pris-stegringen, hvarigenom den komme alt uppgå till 1,096 R:dr.
Sådana voro de grunder, på hvilka anspråket på ersättning för hembudsskyldigheten hvilade.
Kollegierna kunna icke finna dem antagliga, utan instämma uti det betänkande Kommitterade 1848 afgifvit och deras deri uttalade åsigt, alt hembuds-skyldigheten icke kan skallas till något egentligt värde, såsom hvarken på sednare tider begagnad eller behöflig, då allmänningarna äro för tillverkningen mer än tillräckliga eller åtminstone borde vara det, om de icke obehörigen begagnas och skogslillgången icke genom otillåtna torpanläggningar och odlingar minskas. 4: o) Frihet frän krigstjenst för de i svafvel-beredningen inlärde och vid bruket skattskrifne drängar inom konskriplions-åren, så länge de vid svafvel-tillverkningen nyttjas, dock icke öfver fem man på en gång.
Uti denna fråga hade Kollegierna icke något att tillägga hvad sistnämnde Kommitterades yttrande derom innehåller. 5:o) Svafvel-leveransen.
Då Krigs—kollegii upphandlingspris å svafvel åren 1854, 1855 och 1856 utgjort i medeltal 22 R:dr 16 sk.
Banko per SkU. stapelstadsvigt samt Kommitterade beräknat hvarje SkU. endast till 18 R:dr och bruksegarens förlust på svafvelleveransen till 8 R:dr 16 sk. å hvarje SkU. eller för 156 J Sk%. lill 1,502 R:dr 12 sk., hvilken dock rätteligen beräknad utgjorde 1,302 R:dr 4 sk., motsvarande ä 5 procent eli kapital af 26,041 R:dr 32 sk., anse Kollegierna sig böra, med nu 22 Kongl.
N:o 40. anmärkta rättelse detta kommitterades förslag biträda, hvarigenom och allt tillbörligt afseende blifvit fästadt å de omständigheter angående konjunkturen för svafvelhandeln, bruksegaren anfört. 6:0) Kronans tionde.
Enär priset å 1 Skfå svafvel i den af Kommillerade uppgjorda beräkning är upptagit till 21 R:dr 5 sk. 2,4 rst., ulan några sådana afdrag, som vid beräkning af svafvel-leveransens värde godtgjorts bruksegaren, men någon förlust vid den föreslagna förändringen i skatt-skyldigheten icke för bruksegaren uppkomme, derest berörde afdrag, såsom ske bort. älven vid tiondens beräknande iakttagits, anse Kollegierna någon ersättning för denna förändring, på sätt Kommilterade föreslagit, icke kunna ifrågakomma, utan det i sådant afseende utförda kapital 1,598 R:dr 41 sk. 10 rsl.
Banko böra från liqviden uteslutas.
7:o) Allmänning arne.