Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle åter, emot förmodan, i en framtid varda i vederbörlig ordning stadgadt, att sistnämnde Verk endast må, såsom vid dess stiftelse 1789, befatta sig med rikets gäld, i följd hvaraf Stats-kontoret erhölle en mera utvidgad verkningskrets med hänseende til) Statens inkomster och utgifter, då erfordrades hvarken kreditiver eller fyllnadssummor, då kunde man också emotse mera reda och enkelhet i statsmedels-förvaltningen, hvarjemte Stats-kontoret, till embetsmanna-personalen naturligtvis i någon mån förstärkt, lättare kunde, likasom Regeringen sjelf i främsta rummet, öfverskåda det hela och fullständigt utreda stats-verkets tillstånd vid riksdagarne, aldrig blefve i någon kassa-förlägenhet, (derest ej allmänna olyckor öfverginge landet) utan skullé, sedan utgifterna blifvit bestridda, årligen, efter afslutad riks-hufvudbok och derpå granskad liqvid, till Riksgälds - — 293 — kontoret öfverlemna möjligen uppkomna öfverskotter och besparingar, det sednare Verket likväl förbehållet att, på sätt redan i Kongl.
Maj:ts nådiga bref den 18 Uktober 1844 är stadgadt och många gånger har inträffat, äfven före riks-hufvudbokens afslutande afräkningsvis-- erhålla större eller mindre del af berörda öfverskotts-medel, allt efter som Kongl. Ränte-kammarens kassa det medgifver.
Inskränkt inom omfånget af en reservation, bör jag icke vidlyftigare än nu skett afhandla detta ämne, hemställande allenast, om Herrar
Revisorers ifrågavarande förslag må under nuvarande omständigheter till någon åtgärd föranleda, då allt synes häntyda. på ett återvändande till det före år 1858 befintliga geda förhållandet i afseende å Statskontorets inkomster och utgifter.»
Och skulle protokolls-utdrag med detta yttrande åtfölja det underdåniga utlåtandet.
Per Samzelius.
Skogs-,styrelsens underd.åniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid ekplanterings-räkenskaperna för år 1858.
Uti afgifven berättelse af den 15 sistlidne Oktober, om verkställd granskning af stats-verkets och andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1858, hafva Rikets Ständers Revisorer, hvad ekplanterings-räkenskaperna beträffar, anmärkt, att, oaktadt från 1857 års räkenskaper i 1858 års räkning för Wisingsborgs kungsgård inbalanserats förre Förvaltaren A. G. Wärres skuld till kassan, 807 R:dr 76 öre Runt, samt samma skuld till 1859 utbalanserats, ali balansrelation likväl saknas bland verifikationerna; hvarjemte Revisorerne fästat uppmärksamhet dervid, att, då kassan hos Wärre ägt en sådan fordran, likväl kunnat under årets lopp till honom utbetalas hans enskilda fordringar hos kassan, dels för lön 225
R:dr, dels för andra påföringar 286 R:dr 6 öre, eller sammanlagdt 511 R:dr 6 öre; äfvensom att verifikation öfver befintligheten af den utbalanserade behållningen, 440 R:dr 26 öre, saknades.
Som det åligger Skogs-styrelsen att häröfver afgifva underdånigt utlåtande, får Styrelsen i underdånighet anföra följande:
Enligt hvad räkenskaperna utvisa, blefvo förre Redogöraren A. G. Wärres ifrågavarande enskilda fordringar hos Wisingsborgs kassa till honom af dåvarande Förvaltaren — 294 — utbetalda, en del den 24 Januari samt återstoden den 29 April 1858; och uti skrifvelse af sistnämnde dag blef 1857 års af Wärre uppgjorda räkning för kungsgården till f. d.
Ekplanterings-styrelsen insänd.
Denna räkning, långt ifrån att utvisa någon för handen varande balans, upptog deremot en brist i tillgångarne, Redogöraren Wärre i debet tillgodoförd; men emedan vid räkningens granskning en oriktighet i bokföringssättet anmärktes, återsändes räkningen för att af Wärre rättas, hvarefter den omarbetade räkningen till Styrelsen inkom den 21 Maj 1858, och då först upptäcktes den balans, som Wärre sig åsamkat och sedermera varit föremål för laga behandling.
Maj:t i nåder inhemta, att de anmärkte, till förre Redogöraren A. G. Wärre år 1858 gjorda utbetalningarne blifvit verkställda innan hans balans uppdagades, och att dessa utbetalningar alltså icke kunna läggas Förvaltaren eller någon annan till last.
Hvad beträffar de öfriga af Rikets Ständers Revisorer gjorda anmärkningarne, så skall Skogs-styrelsen draga försorg derom, att balans-relation varder näst afgifvande räkning vidfogad, äfvensom att de behållningar, som utbalanseras, blifva behörigen verificerade.
Skogs-styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, Å. E. ROS. Stockholm den 10 December 1860. J. L. Mazer.
Genera i-post-styrelscns underdåniga utlåtande, angående 1860 års Revisorers anmärkningar i afseende å Post-verket.
Sedan Rikets Ständers Revisorer afgifvit berättelse om verkställd granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1858, har, jemte öfverlemnande af ett ur samma berättelse gjordt ut - — 295 — drag, innefattande anmärkningar i afseende å Post-verket, Eder Kongl. Majit, genom nå dig remiss den 26 sistlidne Oktober, anbefallt
General-poststyrelsen att med underdånigt utlåtaude i anledning deraf till Eders Kongl. Majit inkomma.
Rikets Ständers Revisorer hafva anmärkt, att, till postförsändelsernas förskaffande, icke ångbåtslägenheter anlitades i den mån sådant vore önskligt, såväl för besparande af skjutslega sorn till befrämjande af den skrifvexlande allmänhetens fördeL
För vinnande af rättelse häri har af Revisorerne blifvit föreslaget: I:o det
General-poststyrelsen måtte erhålla nådigt bemyndigande, att med vederbörande ångbåtsrederier afsluta kontrakter om postbefordring mellan de särskilda poststationer, der sådant kan ifrågakomma; 2:o att med dessa lägenheter må, utom med de redan brukliga ångbåtsbreflådorna försändas väskor eller påsar, omslutande brefpaketer, tidningar och portofria skrifter, hvarförutan genom dessa väskor och påsar försändning skulle kunna äga rum äfven till orter, belägna på längre afstånd från ångbåtslinien, så vida sådant stöde tillsammans med allmänhetens betjenande och med tillbörlig hushållning å Post-verkets sida; 3:o att afsändare af bref borde medgivas att, efter anteckning å brefvet, få detsamma törsändt antingen genom ångbåt eller med landpost, hvaremot allmänna verks bref, hvilka ofta uppgingo till en vigt af flera skålpund, alltid, så länge regelbunden ångbåtsiägenhet förefunnes, borde med sådan befordras; 4:o att, då postförsändning i väska eller påse ägde ruin med ångbåt, som a.nlöpte en eller flera poststationer, densamma borde åtföljas af postiljon, hvilken äfven skulle äga att under vägen besörja posternas aflemnande och mottagande, samt 5:o att, för seglationstiden, postexpeditoner måtte inrättas vid alla slussinspektioner utefter Götha kanal.
Ehuru de intill sednaste tiden gällande författningar, i afseende å beräknande af ersättningen för postväskas befordran med ångbåt, icke varit särdeles egnade att underlätta användandet af detta transportmedel, har dock under innevarande år, på grund af afslutade kontrakt, postväska blifvit befordrad icke endast emellan de af Revisorerne nämnda orterna, Stockholm, Wisby och Kalmar, för underhållandet af hvilken kommunikation varit af Post-verket förhyrda, två särskilda ångbåtar, mot en afgift för hvardera af 240 R:dr i veckan, utan dessutom nämnda slags postförsändning ägt rum slags mellan Stockholm och Arboga, » » Westerås, » » Upsala, » » Norrköping, » » Furusund, » » Norrtelje, » » Waxholm, » » Drottningholm, » » Kalmar samt Ystad, — 296 — Götheborg och Uddevalla samt Strömstad, Götheborg och Malmö; hvarjemte en lättnad i landposternas tyngd åstadkommits derigenom, att de breflädor, som funnits anbragta å ångbåtarne emellan Stockholm och de norra orterna, blifvit af korrespondenter ganska flitigt begagnade.
Då emellertid med dessa lådor icke är tillfälle till befordran af rekommenderade bref eller af tidningar, kan, jemväl af denna orsak, General-poststyrelsen icke annat än, lika med Rikets Ständers Revisorer, anse de t särdeles önsk ligt att försändningen af postväska med ångbåt må till allt flera orter utsträckas, — äfven oaktadt Styrelsen icke kan biträda Revisorernes åsigt angående lämpligaste sättet för ordnande af denna postbefordring.
Och sedan, genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse den 26 sistlidne Oktober, blifvit fastställda grunderna för posters fortskaffande jemväl med ångfartyg, samt derigenom blifvit i väsendtlig mån underlättade alla hithörande uppgörelser, betvifiar också icke General-poststyrelsen, att under ett kommande år och framgent de regelbundna ångbåtslägenheterna skola kunna alltmer användas till en stor del postförsändelsers fortskaffande, der »detta står tillsammans med allmänhetens betjenande och med tillbörlig hushållning å Post-verkets sida.»
Likvisst må det icke lemnäs oanmärkt, att på de enskilda bolagen alltid måste ankomma, huruvida de vilja åtaga sig att vårda och fortskaffa postväska på de vilkor, som Post-verket kan och får erbjuda.
Ilvad beträffar de särskilda, i sammanhang med frågan om ångbåtsbefordran, af Revisorerne framställda förslag, må det i nader tillåtas General-poststyrelsen att endast i korthet och underdånigst anföra: l:o att det utaf Revisorerne ifrågaställda bemyndigande för General-poststyrelsen, att med ångbåtsrederier afsluta kontrakt om postbefordran, blifvit i nåder meddeladt redan genom Kongl, brefvet den. 19 November 1858; 2:o att, på grund af dylika kontrakt, under loppet af mer än ett år före Revisorernes sammanträde, postförsändning i väska flerstädes ägt rum, icke endast till de orter, som ångbåtarne anlöpt, utan äfven, genom dem, till aflägsnare postkontor; 3.0 att aldrig brefafsändare varit förmenadt att genom anteckning å brefvet bestämma en viss väg. å hvilken detsamma borde befordras, hvilken^ föreskrift alltid blifvit iakttagen, då en möjlighet varit, att på det angifna sättet få brefvet fortskaffadt, men att General-poststyrelsen ingalunda kan biträda det af Rikets Ständers ! evisorer i sammanhang med denna fråga framställda förslag om ett allmänt stadgande derom, att offentliga verks bref alltid borde, der tillfälle dertill gåfves, fortskaffas med ångfartygslägenhet, enär härigenom lätteligen och ganska ofta kunde uppkomma ett för det allmänna särdeles menligt dröjsmål med angelägna embetsskrifvelsers befordrande, helst erfarenheten redan mångå gånger ådagalaggt, hurusom, der en post skall fortskaffas dels sjö-, dels land-väg, icke sällan inträffar att, — särdeles å större farvatten och på längre afstånd, — sjöposten icke ankommer förr än sedan nödigt varit redan expediera landposten, för att denna sednare skulle kunna i behörig tid sammanträffa med andra poster; hvarefter de med ångbåt ankomna försändelserna måste, ibland tre å fyra da»ar, qvarligga under afvaktan på annan lägenhet; — 297 — 4:o att äfven härförut postiljon åtföljt ångbåtspost, der, af särskilda orsaker, sådant någon gång icke kunnat undvikas, men att i allmänhet fördelen deraf icke motsvarar kostnaden, hvilken gemenligen uppgår till mer än legan för en häst landvägen; samt 5:o att sedan, på General-poststyrelsens underdåniga framställning, Eders Kongl. Majit den 9 sistlidne Mars i nåder bemyndigat Styrelsen, att på lämpliga ställen inrätta ett nytt slag af poststationer, dylika äfven torde komma att öppnas ä några platser invid Götha kanal.
General-poststyrelsen har, i skrifvelser den 22 sistlidne Oktober och den 29 påföljde November, anmodat Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i rikets samtliga län. att hos Styrelsen anmäla om och hvarest dylika poststationer kunna finnas vara af behofvet påkallade, och Läns-styrelserna lära ej underlåta att, hvarest sådant finues vara förhållandet, derom hos General-poststyrelsen göra anmälan.
Slutligen har af Rikets Ständers Revisorer blifvit anmärkt, att bland de obligationer, hvilka Post-verket tillhandlat sig, de, som löpa med procent, blifvit inköpta utan kapital-rabatt, och de å 4 procent till omkring 91| procent af nominela värdet, hvilket Revisorerne funnit så mycket mera an märknings värdt, som de ansett det icke kunna antagas, att, i händelse af behof, dessa obligationer skulle kunna försäljas till nominela värdet, samt derförutan kursnoteringar i Hamburg på likartade värdepapper vida understiga de här omförmälda.
General-poststyrelsen, som, då större belopp af Post-verkets öfverskottsmedel funnits i Rikets Ständers Bank innestående å depositions-räkning, funnit sig, på grund af Kongl, brefvet den 29 Augusti 1849, böra förvandla någon del af dessa medel i räntebärande obligationer, har ansett det vara med Post-verkets bästa mest öfverensstämmande att, i fråga om större belopp och då tillfälle dertill erbjudit sig, inköpa obligationer, löpande med lägre ränta, men åtföljda, på sätt förut omförmäldt blifvit i Generalpoststyrelsens underdåniga memorial den 17 Februari nästlidet år, af vederhäftig säljares skriftliga förbindelse att, efter viss kort uppsägningstid, mot inköpspriset återinlösa obligationerna, helst, utan ett dylikt försigtighetsmått, någon säkerhet icke kunnat förefinnas, att, när behofvet så påkallade, kunna utan kapitalförlust mot kontanta medel utbyta dessa obligationer.
På detta sätt har det varit för Styrelsen möjligt att, vid inträffande behof, alltid kunna realisera dessa värdepapper, utan att någon enda gång
Post-verket drabbats af en, äfven den obetydligaste, kapitalförlust, men väl detsamma tillskyndats ej allenast en icke ringa ränteinkomst, utan äfven kapitalvinst för utlottade obligationer.
Hvad beträffar den omständigheten, att obligationer, löpande med 44 procents ränta och uppsägbara till betalning inom viss tid, blifvit inlösta utan kapital-rabatt, har detta sin grund deri, att General-poststyrelsen aldrig varit i tillfälle att på andra vilkor inköpa detta slags värdepapper.
Vidkommande åter priset å 4-procents-obligationerna, må det i nåder tillåtas Styrelsen anmärka, att de aldraflesta af dessa blifvit af Post-verket inköpta före den för få år sedan inträffade stora handelskrisen, vid hvilken tid dylika värdepapper, enligt hvad kändl är, hvarken i Sverige eller i Hamburg stodo att erhålla mot större kapital-rabatt än den Post-verket åtnjutit, eller 9 å 84 procent af nominela värdet.
38 298 Den här ofvan åberopade omständighet, rörande tiden för inköpet af flertalet bland fyra-procents-obligatiofferna, har också icke bordt vara Rikets Ständers Revisorer obekant, då af de för dem tillgängliga räkenskaper och uppgifter sig visar, att
Post-verkets behållning i obligationer af sistnämnda slag, efter år 1857, icke blifvit vidare ökad än att densamma, som vid sagda års utgång belöpte sig till: i nominelt värde 632,000 R:dr och i inköpsvärde 578,376 R:dr, uppgick den 27 sistlidne September, den dag då Postverkets handlingar af Kevisorerne inventerades, till: i nominelt värde 634,500 och i inköpsvärde 579,218 R:dr R:mt.
Slutligen torde icke böra lemnäs oanmärkt, att under det år, 1858, hvars räkenskaper egentligen skolat utgöra föremål för sednast församlade Revisorers granskning, alldeles icke blifvit inköpta några obligationer, löpande med endast 4 procents ränta.
Af de obligationer, till ett sammanlagdt värdebelopp af 60,000 R:dr, hvilka Post-verket sistnämnda år tillhandlat sig, löpa en del, lydande å halfva värdebeloppet eller 30,000 R:dr, med 5 procent samt återstoden med 44 procents ränta.
Sedan Post-verket å dessa värdepapper uppburit ett halft års ränta, hafva tre fjerdedelar af desamma, eller 45,000 R:dr, blifvit till inköpspriset ånyo försålda.
På det att med lätthet må kunna, äfven efter någon längre tids förlopp, beräknas Post-verkets vinst genom uppköp af räntebärande obligationer, har emellertid, i sammanhang härmed, General-poststyrelsen meddelat föreskrift derom, att alla från och med början af innevarande år influtna räntemedel böra särskildt bokföras och bilda en egen »Postverkets räntemedels-fond.»
Den i nåder remitterade anmärknings-handlingen återställes härjemte underdånigst.
Stockholm den 28 December 1860. 0. W. STAEL v. HOLSTEIN. Wilhelm Roos. Kongl.
Snudlicts-koIIeglum, med underdånig förklaring öfver de i 1860 års revisions-berättelse förekommande anmärkningar vid nämnde Kollegii hufvudbok.
Uti den underdåniga berättelse, som Rikets Ständers Revisorer den 15 Oktober innevarande år till Eders Kongl. Maj:t aflåtit, efter verkställd granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för år 1858, har blifvit anmärkt, att åtskilliga verifikationer saknats vid uti Sundhetskollegii hufvudbok afförda poster; med anledning hvaraf Eders Kongl. Maj:t, jemte öf - — 299 — verlemnande af transsumt utaf nämnde berättelse, i hvad den afser berörda anmärkning, uti åtecknad remiss den 22 nästlidne November anbefallt Kollegium, att underdånigt utlåtande afgifva.
Kollegium, som öfver de i berörda transsumt upptagne trenne anmärknings-punkter infordrat Kammar-kontorets förklaring, får densamma härbos underdånigst bifoga, med tillkännagifvande, det Kollegium dervid icke har något att tillägga vidare, än att Kollegium nu aflåter skrifvelse till Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Skaraborgs län, med förnyad anhållan att, jemlikt 23 § Provincial-medici-instruktionen, redovisa för den af medicinal-fonden förskjutna kostnaden, 25 Riksdaler 27 öre Riksmynt, vid rättsmedicinska undersökningen å liket efter drängen Lars Andersson från Sahlby.
Remissen återföljer, och Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropiigtigste tjenare och undersåter, MAGINUS HUSS. E. G. ENGBERG. C. U. SONDÉN.
A. T. WISTRAND. AX. GABR. CARLSON.
Efter det Kongl. Maj:t, uti nådig remiss den 22 sistförflutne månad, med öfverlemnande af ett transsumt af Rikets Ständers Revisorers afgifna underdåniga berättelse om verkställd granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1858, täckts anbefalla Kongl. Sundhets-kollegium, att med utlåtande inkomma öfver hvad derutinnan anmärkts vid Kongl. Kollegii hufvudbok, har Kongl. Kollegium, före nådiga remissens besvarande, deröfver behagat infordra yttrande af dess Kamererare-kontor, som får detta åliggande härmed i ödmjukhet fullgöra.
Hvad först angår den uti 4:de §:n förekommande anmärkning, att i räkningen med Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i Malmöhus län, såsom ersättning till vederbörande läkare för verkställd obduktion å pigan Elisabeth Wingrens i Norra Håslöf af - — 300 — lidne oäkta gossebarn Christian, afförts 25 R:dr 66 öre, hvilken utgift väl verificerats genom Konungens Befallningshafvandes i nämnde län skrifvelse den 15 Augusti 1858 och Skytts Härads-rätts utslag den 28 förut gangne Juni, hvaremot saknats läkarens å nämnde belopp afgifne qvitterade räkning, ehuru i berörde skrifvelse åberopad densamma följaktig; så, och enär omförmälda obduktionskostnad är vorden utbetald under loppet af år 1857 och följaktligen derå afgifne räkningen tillhörde samma års räkenskaper, derutinnan densamma jemväl igenfinnes under fol. 8,2881, lärer denna anmärkning i allo vara nöjaktigt förklarad.
Beträffande Rikets Ständers Herrar Revisorers anmärkning uti 5:te §:n, att uti räkningen med Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Skaraborgs län, såsom ersättning till vederbörande läkare för verkställd obduktion ä aflidne drängen Lars Andersson i Sahlby, aflörts 25 K:dr 27 öre, för hvilken utgifts verificerande bilagts Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i nämnde län skrifvelse den 27 Maj 1858 och Skånings Häradsrätts utslag den 11 förutgångne Mars, hvarigenom förordnats, att obduktions-kostnaden skulle af den aflidnes tillgångar gäldas, eller, i den mån de dertill icke voro tillräckligt, af allmänna medel, till det belopp, som af vederbörande myndighet bestämdes, men att hvarken läkarens qvitto å den uppburna obduktions-kostnadsersättningen eller bevis om den aflidnes medellöshet ibland verifikationerne återfinnas; så erkännes densamma grundad, rörande felande medellöshetsbeviset, hvilken, af Kontoret förbisedda, omständighet torde dertill böra föranleda, att beloppet uti innevarande års räkenskaper, under observations-titel, upptages till närmare redovisning, hvaremot anmärkningen i öfrigt icke till riktigheten af Kontoret kan medgifvas, enär qvitterad räkning å ifrågasatte obduktionskostnad, under fol. 7,111, finnes bilagd den anordning, på grund hvaraf samma kostnad uti kassa-räkningen afförts.
Vidkommande slutligen Rikets Ständers Herrar Revisorers uti 6:te gm framställda erinran, att flera, uti vederbörande Kongl. 3Sfaj:ts Befallningshafvandes missiver såsom qvitterade åberopade, räkningar å kostnader för medikolegal obduktioner saknas bland verifikationerne, får Kontoret vördsamt upplysa, att desse räkningar igenfinnas bland verifikationerna till kassa-räkningen.
Stockholm af Kongl. Sundhets-kollegii Kamererare-kontor den 15 December 1860. W. v. Baumgarten.
Direktionens för Veterinärinrättningen i Stockholm underdåniga utlåtande, i anledning al'
Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid samina Inrättnings räkenskap för år JS58.
Vid granskning af stats-verkets jemte andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1858, hafva Rikets Ständers Revisorer, beträffande Veterinär-inrättningen i Stockholm, anmärkt, att, ehuru räkenskapen för nämnde Inrättning i öfrigt varit med noggranhet förd, bland verifikationerna likväl funnits flera räkningar å mindre belopp, hvilka icke blifvit vederbörligen attesterade.
Genom nådig remiss den 22 nästlidne månad, har Eders Kongl. Majt behagat angående berörda anmärkning infordra
Direktionens underdåniga utlåtande: och får Direktionen. till åtlydnad häraf, underdånigst anföra följande:
Uti det nådiga provisoriska reglementet för Veterinär-inrättningen i Stockholm af den 20 Juli 185.3 var icke föreskrifvét, att inkommande räkningar skulle af Föreståndaren attesteras.
Men för att tillförbinda räkenskapsföraren att icke göra någon utbetalning utan Föreståndarens attest, föreslog
Direktionen, på sätt jemväl uti 66 § af det för Veterinär-inrättningen under den 6 Augusti 1S59 utfärdade nådiga reglemente blifvit föreskrifvét, att räkenskapsföraren icke måtte äga göra. någon utbetalning utan på skriftlig, af Föreståndaren gjord anordning eller attestering, hvilket sedermera städse iakttagits.
Då således någon reglementarisk föreskrift härom icke fanns före utfärdandet af sistberörda nådiga reglemente, torde den gjorda anmärkningen icke till någon åtgärd föranleda.
Den nådiga remissen återställes i underdånighet; och Direktionen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktig.ste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, I». SILFVERSTOLPE. FK.
HOLMQUIST. AX.
J. THEOD.
BERGELIN. JOIL MICHAELSON.
K. G-. Metzén. — 302 — Kong'!.
Krigs-kollegium, med underdåniga utlåtanden, i anledning af 1860 års Revisorers berättelse om granskningen af Kongl. Koilegii förvaltning och räkenskaper för år 1858.
Sedan Eders Kongl. Majit, medelst remiss den 26 sistbdne Oktober, i nåder anbefallt Dess och Rikets Krigs-kollegium, att till Eders Kong!.
Majit inkomma med underdånigt utlåtande, i anledning af hvad Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse innehåller om verkställd granskning af Koilegii räkenskaper för år 1858, får, till fullgörande häraf.