Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag reserverar mig emot de Högloflige Utskottens beslut, i så måtto, att jag, för min del, anser: att den Forman, som en gång pliktat 3-3- Rdr, derföre att han icke tagit Tullpass å varor, derefter icke längre kan anses vara okunnig om denna sin skyldighet, och derföre, om han andra, gången uraktlåter att taga Tullpass, bör plikta lika mycket, som om han icke åtlyder den anmaning honom af Varuafsändaren uti förpassningen lemnäs, eller 20 Rdr. STOCKHOLM, hos Carl A b. Pihjc., i83o. Eev.-Lag- s.Allm.Besv.o.Oec.Utsk.Utl,N.'o 30.
Antom till Exped, Utskottet den 3 Januari! 183°.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 18, angående väckta motioner, i afseende på Kongl. Majrts Nådiga Förordning emot oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 23 Junii 1525.
Förenade UlskottenS ofvannämnde Betänkande, N;o 18, har blifvit bifallet af Högloft, Ridderskapet och Adeln, under den a sisth November, men från de öfrige respective Riks-Stånden , i grund af dervid skedda anmärkningar, återremitteradt; och då förenade Utskotten nu häröfver afgifva yttranden , få Utskotten sammanföra dessa anmärkningar vid de Lagställen, hvarpå de hafva afseende efter Författningens uppställning.
Herr Winbladh har äfven i förevarande fråga hos Vällofl.
Borgare-Ståndet åberopat de allmänt» åsigter , han, vid granskningen af förslaget till Seglations-Ordning, sökt göra gällande; Bih. till Riks-St, Prat. 181S 1830, J Stml. 2 Afd. j iy,de H.t. a BewLag’ s.Allm.Btsv.o.Oec. Utsk.L'tl.N:o 30. och som Utskotten i det Utlåtande, hvilket, i anledning af de i detta ämne förekomna anmärkningar, afgifvits , härom tillkännagifva sina tankar, torde ^Utskotten få åberopa samma yttrande. 5 /.
Ehuru Herr Winbladh trott mindre lämpligt att , på sätt sol» i Utskottets förslag till ifrågavarande §. skall skett, sätta Kronofogdar och Länsmän, samt I.ands- och Stads-Fiscaler t samma cathegorie med andre i §:n uppräknade Embets- och Tjenstemän , helst de förte icke egentligen borde vaka öfver Tullförfattningarnes efterlefnad , och Herr Jf^iribladh deremot ansett förstnämnde
Tjenstemän böra hänföras till dem , hvarå följande 6 §, hade afseende ; likväl och då, i Utskottens tanka, utvidgade rättigheter böra åtföljas af ett förökadt ansvar, på sätt i Betänkandet N:o 18 föreslås och i denna §. stadgas, samt förslaget till denna §. för öfrigt är lemnadt utan anmärkning; så kunna Utskotten icke undgå att vidhålla hvad härom i förra Betänkandet blifvit hemställd t. 13 p.
Casper Wijkrnans, af flere Ledamöter i Hedervärda Bonde-Ståndet biträdda , anmärkning, att förta redaetionen, deruti or - Sev,-Lag-s Ailm.Eesv.o.
Oec.Utsk.Utl.Nia 5o- J ilet : ”förbudet,” förekommer, bör bibehållas för den händelse , alt Kongl. Majjt icke skulle bifalla införsel af alla, i nuvarande Tulltaxa upptagne varor, anse Utskotten icke böra leda till någon förändring eller åtgärd , emedan Rikets Högloflige Ständers hemställan , i detta ämne , är ett uttryck af Rikets Ständers åsigter och önskningar, grundade på de af Rikets Högloflige
Ständers pluralitet i detta afseende vidtagna beslut, 17 (16) /.
Inom Välloflige BorgareStåndet har Herr Winbladh, och hos Hedervärda Bonde-Ståndet Casper Wijkman yrkat, att denna borde bibehållas med den i nu gällande Författning intagna ordalydelse, hvaremot Herrar Winberg, Dalenius och Montan instämt uti Herr Grefve von Fersens, genom den Betänkandet vidfogade Reservation, gjorda yrkande om tillägg till denna i afseende på rättigheten att visitera resande , äfvensom Herr Falkman , hvilken dock tillika ansett, att resande icke böra vara underkastade visitation annorstädes än vid tullplatserna.
I fråga om ordet !
''förbud” få Utskotten åberopa hvad nyss vid l3 §. anfördes} och emedan tullbevakning och visitation icrke, utan att allt för mycket lätta tullfcr. snillning, synas kunna inskränkas till kuttern», alltså och med afseende så väl på dc å Bev.-Lag' *.
AHm.BfSv.o.Oec.Uisi.Vtl.
N:o5o, j senare tider tillkomne förklaringar öfver det belopp i varor , som utan åtal får medföras , som på den omständigheten, attingen lärer kunna förmenas leda i bevisning sin åtkomst af medhafvande effecter, anse förenade
Utskotten hvarken den inskränkning i visitar tionsrättigheten , som Herr Falkman ifrågasatt, vara lämplig, eller det af Herr Grefve v. Fersen föreslagna tillägg till detina 17 (l6) §. verkligen erfordras , hvarföre ock Utskotten , enär för öfrigt den i Betänkandet föreslagna redaction synes mera bestämd, än den, som i nu gällande Författning förekommer, på dessa grunder vidhålla sin redan yttrade mening och afstyrka bifall till hvad i förenämnde hänseenden blifvit yrkadf* 22 och 24 (21 och 23) §§.
Herr Winberg har ansett en motsägelse i dessa §§. förefinnas i så måtto, alt den föreslagne 21 innehåller, det tullstämplar och märken skola finnas å stycket , så länge något deraf är qvar , men 25 §. stadgar, att sådant utrikes tillverkadt gods, som utan stämpel till salu hålles eller under transport och visitationer upptäcke?, »kall vara förbrutet och innehaf - Bev.- Lag- s.Allm.Besv, o.Oec.Utsk.lhl.N:o oo. 5 varén förfallen till det ansvar , sorn i a och 4 §§. stadgas.
Om nemligen 21 §. afser en. dast hela stycken, vore dervid infet att påminna; men om den skulle tillämpas på köpta större eller mindre stycken , ansåg Herr Bamberg föreskriften orimlig, enär det är omöjligt för köparen att förete stämpeln , hvilken , enligt ai skall finnas å stycket, så länge något deraf år qvar ; och har Herr W\Inberg af sådan anledning föreslagit, att egare i dylikt fall skulle vara fri , så snart han kunde visa hvilken till honom sålt varan.
I dessa åsigter har Herr Montan instämt med tillägg , att
Utskotten bordt taga i öfvervägande de händelser, då genom våda, eller andras tillgörande, stämpeln på en in- eller utrikes tillverkad vara förkommit , hvilket Herr Montan ansett på flera uppgifna sätt kunna inträffa; och har han. derföre yrkat, det utväg måtte beredas, att iå varan, efter åstadkommen bevisning om ett sådant förhållande, å nyo stämplad, åtminstone emot erläggande af ny tull.
Då det stadgande, Utskotten i dessa 0. föreslagit, varit gällande i flera föregående Författningar, samt utan olägenhet, blifvit tillämpadt , och det icke kan betagas någon att åstadkomma den bevisning om sin åtkomst af en innehafvande stämpelbar vara, eller derom, att stämpeln möjligen förkommit, * 6 Btv.- Lag- r.Allm.Besv.o.Ot c.Uisk Uil.
N;o 3o. de mera sällsynta fall , der sådant kan vara händelsen , samt någon serskild rådighet i detta hänseende derföre icke behöfver föregkrifvas ; så sakna förenade
Utskotten anledning att föreslå någon förändring i ofvannämnde $$:s lydelse. 31 (30) /f. Herrar Winblad och Arosenius hafva funnit det härvid föreslagna stadgande, att en och hvar, sorn angifver i f arty g befintligt till fort lil
Ir ing icke anmäldt gods, skall fa åtnjuta beslagar er ätt, på den grund vara otjenlig!
, att skeppare, di han finner tullbetjent så uppmärksam, att , under fortsatt lossning, det uppgifna godset icke kunde undgå att upptäckas, skulle, antingen genom sin besättning eller någon annan, låta angifva varan, för att rädda så väl faeslagareandelen som del i de böter, hvartill han blefve fälld, hvarigenom Tullbetjent undginge den belöning, han för redligt uppfyllda pligter borde kunna vänta; hvarjemte Casper Wijkman hos Hedervärda BondeStåndet yrkat bibehållandet af denna §. efter dess ordalydelse i nu gällande Författning, Enär emedlertid hvarje förnyad väckelse till Tullbetjent, att visa nit och uppmärksamhet, tyckes böra medföra fördelaktig verkan , och dessutom Statens fördel alltid är, att underslef behörigen upptäckas och beifras, äro. v Bev.~ Lag-s.
Allm.Besv.o.OécXJtsk.Uil.}$:o 30. 7 i Utskottens tanka, fördelarne af ifrågavarande stadgande vida ofver vägande de olägenheter, som dervid möjligen kunde möta, och Utskotten förnya , på sådan grund , sin vördsamma hemställan om antagande af denna § , sidan den L Betänkandet, N:o 18, är föreslagen., 34 /.
I afseende på så väl den af Herr Winbladh yttrade mening, att denna §. borde i öfverensstämmelse med Välloflige Borgare-Ståndets beslut i fråga om ”förbud” af vissa varor, innehålla en föreskrift om sådana varors export, som Riksdags-Fullmägtigen Casper Wijk mans yrkande , att denna §. borde qvarstå med innehållet af 35 §. i Författningen den 21 Julii 1825, få Utskotten äfven nu åberopa det i anledning af anmärkningen vid 13 afgifna yttrande. 38 (37^ §.
Det i den nu föreslagna redactionen tillagda uttrycket:
"eller tillvidare forsling uppläggas", har inom Borgare-* ståndet ansetts böra utgå af den grund, att detsamma skulle kunna föranleda Advocatoriska invändningar, emedan en Lurendrägare, ankommen till så beskaffadt ställe, som här omnämnes, och antastad af beslagare, ansetts / 8 BiV.- Lag-s. Allm.Besv.o. Oec.\Jtsk.Utl.N:o 3o’ blott behöfva göra den invändning, att han ämnade qvarbo vid hvilostället, dl frlga torde blifva, om detta Moment emot honom kuni de tillämpas.
Utskotten, som för sin del hysa den öfvertygelsen, att en sådan tydning, som den ofvannämnda, icke bör uppkomma, då §. med uppmärksamhet och i sammanhang genomläses, tro för öfrigt, att
Domaren alltid skall veta gifva en sådan förevändning det ringa afseende den förtjenar, och få, då klan*! drade ordalydelsen är för fullständigheten nödvändig, tillstyrka, att må bibehållas, på sätt den är föreslagen, med endast den förändring, att skiljetecknet (,) borttages emellan orden; "boningsrum i Skärgård.” 39 till och med 45$.
(38 till och med 44 §. i nya Förslaget).
Herr Winberg har ansett för husfriden högst vådligt, och derföre afstyrkt att, på sätt i 39 (38) §. rnedgifves, utsträcka visitationen till boningsrum.
Dernäst liar Herr Montan klandrat, att Utskotten sko. la helt och hållet velat omstörta de förslag
I förevarande afseende, som, år 1823 tillstyrkte af Rikets Ständer, sedermera varit gällande, enligt hvilka, vid visitationer i salubodar, sådana formaliteter ega rum, att ingen vågat anställa deni, samt principen varit, att bevakningen vid Rikets gränser skulle con-j Bev.-Lag-a.Allm.Betv. o.Oec.Utsk.
Uf/.N:t>30. g trollera all införsel
Ehuru samma princip innu vore antydd, skola förenade Utskotten föreslagit en nästan obegränsad visitationsrätt både i rum och salubodar.
Då denna öfvergång från en ytterlighet till en annan syntes vådlig, osäker och skadlig , ansåg Herr Montan upphäfvande af stadgandet, det beslagare skulle styrka, att vara inom 48 timmar blifvit i huset eller rummet införd, härvid utgöra en medelväg.
Om sådant ej antoges, yrkade han deremot, att visitationen måtte blifva alldeles oinskränkt, så att den ena medborgare-dassen ej måtte mera deraf betungas än den andra, hvilket skulle ega rum, genom den vidsträckta rättigheten att visitera i salubodar och magazinj såsom correctiv hvaremot föreslogs, att stadgas måtte, dels det beslagaren skulle, utom böter och ansvar, ersätta allan skada, som ofta kunde (t. ex. om visitation skedde under marknad och störde afsättningen) blifva ganska betydlig samt uppgå till flere 100, ja 1000 R:dr ; dels ock att, då de, som söka beslagare-befattning, vanligen skola sakna tillgång både till böter och ersättning, han hos Domaren i orten borde hafva nedsatt loo R:dr Banco, samt deröfver vid visitationen förete bevis, hvilken summa, om intet gods funnes, skulle tillfalla den, som undergår visitationen, och beslagaren dessutom vara underkastad böter och ansvar.
Dessa iooR:dr borde, i Herr Montans tanka, af lo B*v- Lag-s.
Allm.Be$v.o.Oec.Utsk.Uil.iH:o3o, Tullstyrelsen förskjutas, emot borgens ställan* de af vederbörande Embets- och Tjenstemän , emedan de, som denna icke kunde åstadkomma, ej borde få begagnas att stora enskilde personers frihet och säkerhet, och kunde på sådana vilkor obegränsad visitationsrätt medgifvas , inskränkt endast till tiden.
Med Herr Montan har Herr Strehlenert sig förenat , men tillika fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att, genom de nu gjorda förslag, Utskotten skola på allt sätt sökt freda boningsrum från visitation, men öfverflyttat den egentligen till salubodarne; helst äfventyret för visitation i boningsrum synes förbjuda dess verkställande.
Obilligt vore äfven olikheten i värdet af gods, som blefve förbrutet, nemligen i salubodar 50 R:d, och i boningsrum 100 R;d, helst då det knappt vore tänkbart, att icke gods, som kunde anses förbrutet, skalle vid visitationen anträffas till så ringa värde, som 5o R;d.
Så t. ex. om en del af ett med stämpel försedt stycke vore bristfällig, afskäres den vanligen och i sådant skick behålles utan stämpel, på grund af hvilket allt Herr Strehlenert yrkat: att samma föreskrift borde gälla för visitation i salubodar och boningsrum.
Härförutan har Herr Hiessleiter sökt visa, att 58 §• lätt skulle kunna eluderas, om t. ex. en kammarhandlare bebor 6 rum, deraf de 4 äro uppfyllda med varor, hvilka endast i de a yttersta försäljas, Bev. Lag-s.
Allm.Btsv o. Oec.UtsA.Ut/.N.o 3m 11 han kunde undgå visitation af beslagare, sorn anträffade stora varu-partier, hvilka han , då de legat der längre än 48 timmar, icke kun. de åtkomma.
I sammanhang härmed har Herr Hiessleiter föreslagit, att i sådana boningsrum, der olofligen införda varor säljas, besia* gare, utan att behöfva visa, det de varor,sorn finnas upplagda i säljarens öfriga boningsrum, inkommit inom 48 timmar, måtte ega fullkomlig rätt till visitations anställande, äfven i andra rum, än der varorna säljas; och är under discussion inom Högvördige Preste-Ståndet af Herr Prosten Elfström, i anledning af de stadganden , som äro intagna uti 44 (43) §. i öfverensstämmelse med a:dra punkten af Herr Berg von kadt, att tiden, som förflutit ifrån det den lullförsnillade varan i huset inkommit, intilldess beslag dera gores, i intet fall bör inflyta pd beslagets laglighet.
Herr Prosten Astrand har ansett, att brottsligheten hos den, som innehafver olofligen infördt gods och derom öfverbevises, är lika stor, antingen behörig eller obehörig person gjort undersökningen, samt yrkat, att ansvaret för en sådan innehafvare må i bägge fallen vara lika, och hithörande lögställe» i öfverensstämmelse dermed ändras, emedan straffet för den obehöriga visitationen bör drabba den, sorn obehörigen anställer densamma, och icke lända den brous-3 12 Bev.-Lag-s.Ällm,£zsv.a.Oec.Utsk.Vtl.N:o 30. liga innehafvaren till afräkning i hans ansvar; hvarjemte Herr Biskop af Wingård, understödd af åtskilliga Ledamöter inom Högvördige Preste-Ståndet, sökt ådagalägga , att de i Författningens äl §. intagna bestraffnings påföljder för beslagaren , i den händelse han misslyckades i sitt bemödande, voro olämplige ; helst, genom fintlighet och konstgrepp hos Lurendrägare och Tullförsnillare, beslagarens ofta rigtiga syftning icke sällan omin: tetgöres, och vöre i Herr Biskopens tanka urbotastraffet isynnerhet otjenligt; hvaremot likväl andra Ledamöter ansett sådana straffbestämmelser nödvändiga, för att förekomma beslagares kittslighet och skydda husfriden.
Hvad sålunda , i fråga om ofvannämnde med hvarannan i nära sammanhang stående Ji3g-§§., anfördt blifvit, hafva förenade Utskotten tagit i noggrann! öfvervägande, och dervid trott sig i dessa Lagstadganden böra föreslå några förändringar och modificationer.
Hvad således först angår den i nuvarande 69 (38) $. bestämda inskränkning, att visitation i boningsrum endast får anställas . dd beslagare tilltror sig kunna i bevis leda , alt godset inkommit i huset inom de beslags} or rättningen näst föregående 4 g timmar, så anse, vid närmare öfvervägande, förenade Utskotten , att denna föreskrift verka Bev* Lag s. Ålim, Besv.o.Oec. Utsl.Utl, N:0 3o.
15 ligen saknar billig rättsgrund, då förbrytelsen hos den, som innehar olofligen införda varor, är lika stor, ehvad dessa inkommit i huset vid en eller annan tid , och en bevisning härom dels oftast är svår att åstadkomma, och dels icke sällan lagger nästan oöfvervinneliga hinder i vägen för hithörande undersökningar och beslag.
Under den förmo^ dan tillika, att de straffbestämmelser, som komma att utsättas för den , hvilken i boningsrum anställer obehörig visitation , skola tillräckligt skydda husfriden, tro alltså Utskotten, att ifrågavarande inskränkning bör alldeles borttagas, och att visitationer i boningsrum må, med det förbehåll örn deras anställande vid viss tid på dagen, som i Författningens 41 §. bestämmes, och vid det i 44 §. stadgade större ansvar, kunna anställas när som helst, utan afseende derpå , när den otillåtna varan må hafva inkommit i huset , samt att alla hithörande Lagbud böra, ä öfverensstämmelse härmed , förändras, och således 40 §,, såsom icke mera behöflig, alldeles utgå.
Beträffande 41 §:n , så lärer först orda-! lydelsen i början af 1 mom. böra något förändra», i anledning af den utsträckning , sora 14 Bev.-Lag s,Allm.Besv.o Oec.Uttk.Utl.N.oSo, sålunda för visitatioo medgifves; och dernäst är den af Herr Prosten Astrand framställda åsigt, att, örn, vid visitation, sorn är af obehörig person anställd , olofligen infördt gods anträffas, innehafvarens förbrytelse är lika stor och bur leda till samma påföljd , sorn då godset af behörig beslagare upptäckes, i Utskottens tanka , grundad på en rigtig Lagprincip, hvarföre ock Utskotten biträda hvad Herr Prosten härvid yrkat ; till följd hvaraf ordalydelsen, såväl i denna, sorni den hithörande 45 bör, på ne dannämnde sätt , i enlighet dermed förändras 5 hvaremot 42 %. om påföljden för dylik undersökning af obehörig person bör oförändrad bibehållas.
Vid 45 §• (nu den 41) hafva Utskotten icke funnit annan åtgärd nödig, än att, då rättigheten att visitera i boningsrum och aalubodar, jemlikt det förslag Utskotten nu framställa, är nästan enahanda, det värde, hvartill det olofligen införda godset skall uppgå, för att blifva förbrutet, bör vara lika, eller 100 R:dr i stället för det af 5o R;dr, som i Betänkandet N:o 18 föreslogs.
Då det i 44 (eller nu 42) %. stadgade straff af 6 månaders fästning för den besia.- Bev,-Lag-s.Ällm.Besv.o.Oec.Utsk.\Jtl.N:o 3o. i5 gare, sorn "vid undersökning antingen icke upptäcker olofligen infördt gods, eller endast till sådant värde, att det icke är förbrutet, synes mera strängt , än förbrytelsen fört jena r, aldrahelst, då beslagare anställer sådan undersökning, till följd af tjenstepligt, och ofta kan dertill hafva baft ganska bestämda och säkra anledningar, ehuru man lyckats undanskaffa godset, så hysa Utskotten den nfvettygelsen, att detta urbota straff bör alldeles utgå , och att de påföljder af böter , suspension samt förlust af tjenst och lön , som i § komma att qvarstå , äro passande samt skola lägga tillräcklige band på beslagares möjliga sjelfsvåld att, utan skäl, anställa visitation.
Till följd af dessa åsigter få förenade Utskotten, som icke kunnat biträda hvad i öfrigt härvid yrkadt blifvit, och tro vidlyf tigheten af detta Beränkande icke böra ökas med ett utförligt anförande af motiven här« före, härmed vördsamt föreslå: j;o att 40 §. må alldeles utgå och 4» (nu 40) qvarstå, sådan den i Författningen är intagen, och i6 Bev.-Lag-s.AlIm. Besv.o. Occ.Utsk.Uil.Nlo 30’ 2:0, att de öfrige, här nedannämnde §§. må erhålla följande, med Utskottens ofva nan för de tankar öfverensstämma!!-- de redaction, nemligen: §- 39 (nu 3 8).
Undersökning efter olofligt infördt gods må äfven af behörig person anställas i andra boningsrum, än de i ofvanstående § utmärkta; dock med den inskränkning i anseende till tiden på den dagen och det ansvar,’ som i 41 (5g,) och 44 ("42) stadgas. §• (39).'
Undersökning inom hus; samt ut* magazin, upplagsbodar och nthus efter olofligen infördt gods, må ej företagas annan tid på dygnet, än efter kl. g om morgonen och till kl. 3 på eftermiddagen i November; December, Januarii och .Februarii: efter kl.
S på morgonen till kl. 5 på eftermiddagen, i Mars , April, September och October, och efter kl. 6 om morgonen till kl. g om aftonen i Maji, Junii, Julii och Augusti månader, Den &tv.~Laf’-sAllin*Besi’.o.Oec.Utsk,Vth N:o dot l'f Den* som på otillåten tid undersökning gjort, bote från 2o till 200 R:dr, Församlingens fattiges ensak, och straffes dertill , efter omständigheterne, med tjenstens förlust eller Suspension från en till sex månader.
SI vida det vid sådan visitation upptäckta , olofligen införda gods uppgår i värde till öfver 100 R:dr B:co, vare godset förbrutet och innehafvaren stånde det ansvar, sorn i 1 Cap. t sägs 5 men beslagarén vare i dessa händelser förlustig beslagare-andelen både i godset och böterne, hvilken andel tillfaller Socknens fattige. a (41) §. t fråga om i och 3 morn. åberopas Betänkandet, N:o 18, men det andra bör erhålla följande lydelse i *’Har han gjort undersökning å de ”öfriga, i 37 och 39 §§. tillåtna ”ställen , utan att olofligen Infördt ”gods, af värde öfver 100 R:dr B.co, ”upptäckt blifvit , bote likaledes ”från 10 till 200 Rjdr.” Bih. lill Riks-St.
ISIS—1830, 5 Strnl. 2 Afi. i. j3-de H;t, 18 B(v.-Lag~t.A!lm.iBesv.o.Oec.Vi9k.Vt!,N:o So, 44 (4a) §.
”Har behörig man gjort sidan un» ”dersökning, som 3g (38) §. med3’gifver, utan att olofligen infördt ”gods dervid upptäckt blifvit, uppegående till 100 R.drs värde, bote ”frän 5o till 20O B:dr.
Ertappas ”vid sådan undersökning icke nås'got sådant gods, bote, som sagdt ”är, och straffes dessutom med suspension från tjenst och lön i 5 ”månader till ett år, eller med tjeO" ”stens förlust, efter Domstolens ”pröfning och dervid förekommande omständigheter.” 45 (43) §•
”Gör obehörig person undersökning fefter olofligen infördt gods, och va”rorne. som anträffas, i värde upp*'gå till öfver 100 R:dr Blco, vare ’3godset förbrutet och stånde innes, hafvaren det ansvar, som i 1 Gap, ”2 §. sägs, men beslagaren skall, i ”alla händelser, vara förlustig be”slagare-andelen både i godset oda ”böterne, hvilken andel tillfallas ”Socknens fattige.” fftv,.L(ig~s.Aliin.Besv.o.Oec.Uisk.Utl.'S'.o 5o. ig 47 eller numera \ 5 //. Herrar Trinberg och Montan hafva instämt i de åsigter, Herr Grefve von Fersen , uti sin vid Utskotten* förslag till denna §. gjorda reservation närmare utvecklat, samt gillat den förändring, sorn deruti föreslagits ; och då Utskotten, vid närmare granskning af de ifrågavarande ordalagen, funnit att deraf möjligen skulle kunna dragas andra slutsatser och följa en annan tillämpning än Utskotten åsyftat , så hafva Utskotten åt detta stadgande gifvit mera tydlighet och bestämdhet, genom dea redaction af senare inom., som Utskotten härmed vördsamt framställa , nemligen : *’Vagrar någon behörig tillsyningsman det inträde, hvartill han, ef”ter lemnad föreskrift I detta Gap., ”är berättigad , bote 200 R:dr och ”och ege ej rätt att honom tillhala , i fall vid den skedda under”sökningen clofligen infördt gods 3 icke anträffas.
Lag samma vare, ”om någon hindrar eller uppebål”ler behörig tillsyningsman , så att ”han derigenom sättes ur tillfälle *’att genast, vid sitt inställande, utföra 9’sin undersöknings-för rät t ning.” 51 C52) §•
Anmärkning har väl blifvit gjord emot det i denna §. nyttjade uttrycket 20 B ev.
Lag- s.Allm.Btsv.o.Oee.Uisk.Utl. N:ö5o, *''vederbörlig Underdomstol*’, med yrkande, alt i det stallet borde heta ”vederbörlig
Stads ”Underdomstol",emedan undersökning af Tullmät vid Häradsrätt , ur flere skäl, vore mindre lämplig; men dl, i Utskottens tanka, förstnämnde uttryck är förenligt både med de nu gällande stadganden om Tull-Domstolar, och kan stä tillsammans med den förändring, som i sammanhang med fragan om fora privilegiata kan blifva plbjuden , så synes den ifrågasätta förändringen hvarken behöflig ellef lämplig , hvarföre
Utskotten i detta hänseende vidhålla sitt i N:o 18 framställda förslag.
Några vid detta Utlåtande gjorda reservationer bifogas vördsamt.
Stockholm den 34 December 182g, Bil. i.
Ber.- Ca(- »• Allm.
Bil*, o. Ote.
Unk.
Vtl, Nio 30. st Reservationer: