Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af förekomne anledningar har Motionairen funnit sig föranlåten yrka, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, alt Nådig föreskrift till Kongl. Commerce-Collegium må varda utfärdad, att vid La"- sa/ut Allm.
Ote.
N:o 3i. i ’ beviljandet af Eurskaps- och Fabriks-rätligheter, stidla sig till efterrättelse, livad Rikets Lagar, Ständers Beslut och öfrige lill Borgerskapets beskydd ulkomne Författningar stadga, eller ock alt pröfningen af sådane frågor må häuskjutas undyr Kongl. Svea Hof-Rätt, såsom andra rättsfrågor, på det att Städerne icke må öfverhopas med Fabrikanter och Borgare, hvilka finnas håde i yrket oskicklige, och till lefverne! mindre väl frejdade.
Af Herr P. Vinbladh, som yrkat 1:0 alt Stadgandet i Kongl.
Resolutionen på Allmogens besvär den 17 Sept. 1723 § 4^ och den 1 Augusti 1727 § 13, att ringar och öron till koppar- ock messings-kärl höra förfärdigas af samma metall, och att koppar-kärl, som efter vigt säljas, med tillsättning af Jern, ej få på Marknad eller Torg hållas till salu vid förlust af varan, måtte varda upphäfvet — och 2:0 att uti den, genom Kongl.
Resolutionerne på Städernas besvär den 7 Julii 1752 § 39, och den 2 April 1770 §2, jemte Kongl, brefvet den 4 Nov. 1768, stadgade föreskrift för Städernes Invånare, hvilka till försäljning af medfördt gods besöka marknaderna, att, utom rese-passet, vara försedde med bevis af Magistraten i den Stad, der de äro bosatte, på hvad sätt de derstädes äro till i4 Lag. samt Allm.
Besv. o. Oec. Utsk. Bet, N.o 32. idkande af borgerlig näring berättigade, en sådan ändring måtte meddelas, att om Passet utfärdas af Magistraten i den Stad, hvarest den trafikerande är boende, borde afsigten med resan och Passtagarnes borgerliga yrke deri utsättas, och, örn Passet åter uttages hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, borde det blifva af samma innehåll, grundadt på bevis från Magistraten, om förhållandet ej skulle af Kongl. MajHs Befallningshafvande vara kändt.
Af Herr /. J. Kleman, hvilken anfört att, ehuru Kopparslagare icke äro bland de Handtverkare, som, enligt Kongl. Brefvet den 23 Junii 1802, å landet få antagas, samt flere ännu gällande författningar skola förbjuda idkandet af detta handtverk å landet, till förfång för Städernes Borgerskap, har likväl i senare åren inträffat, att flere Kopparslagare å landet sig nedsatt och der utöfva handtverket, samt såmedelst undansnilla Staten dess inkomster och den skattdragande Borgaren den förtjenst, han för sitt bestånd borde ega att från landet påräkna; till förekommande hvaraf Motionairen yrkat, att, genom Allmän Författning, icke allenast äldre, i förgätenhet komne förbud i omförmälde afseende måtte upplifvas, utan ock de för närvarande på landet bosatte Kopparslagare^ Lag- samt Allm. Besv.o.
Oec.Utsk Bet. N. o 3s. i5 åläggas, antingen i Stad, efter vunnet burskap, liandtverket utöfva, eller ock dermed genast upphöra.
Från Hedervärda B onde-Ståndet: Af Anders Andersson från Södermanlands Län, som yrkat, att nämnde Läns och kringliggande orters invånare må erhålla rättighet, att till Stockholm införa och försälja torrt Bröd, samt af Petter Pettersson från Calmare Län: innefattande förslag, att, med upphäfvande af Kongl. Commerce-Collegii Kungörelse den i3 Mars 1826, som föreskrifver, att färskt kött, hvilket af Allmogen i Städerne införes, ej må i mindre delar försäljas, än fjerdedelen af det slagtade kreaturet, en sådan inskränkning i försäljnings-rättigheten måtte upphöra.
Innan Utskotten ingå i besvarande af de sålunda väckta Motionerne, torde det vara nödigt fästa uppmärksamhet vid den behandling, som egt rum i afseende på den vigtiga hufvudfråga om Näringsfriheten i allmänhetj deraf de uti Motionerne vidrörde ämnen egentligen äro att anse såsom serskilde delar.
Rikets sist församlade Ständer, hos hvilka denna fråga, på grund af Nådig Proposition från Kongl. Maj:t, före - iG Lä"- samt Allm.
N:o 32. varit, hafva ej allenast i sjelfva principen erkänt behofvet af en allmännare frihet i inrikes handeln och näringarne, än äfven, för att deråt bereda lif och verksamhet, till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och fastställelse öfverlemnat serskilde Förslag till Handels- och Handtverks-Ordningar, hvilka finnas införde i II/'hanget till Riks- Ståndens Protoco/lj 10 Sami. 2 Bandet, p. 3gg.
Då Kongl. Maj:t sedermera häröfver icke fattat Dess Nådiga Beslut, har vid denna Riksdag fråga blifvit väckt, att förnyad underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t mätte ske om utfärdande af de föreslagne Handels- och Handtverks-Ordningar till allmän efterrättelse, hvilket likväl Utskotten uti serskildt denna dag afgifvet Betänkande afstyrkt; men enär de grunder, hvarå desse Lagförslag hvila, äro med Utskottens åsigter öfverensstämmande, hafva Utskotten, under förutsättning att Kongl. Maj:t täckes i Nåder bifalla i8a3 års Ständers nyssnämnde underdåniga anhållan, derifrån hemtat ledning för de yttranden, Utskotten nu gå att afgifva:
Hvad således forst angår Herr Lefrens yrkande, alt fullständig frihet i inrikes Handeln och Näringarne måtte införas, så förmoda Lag- samt Allm.
IV:o 3i). ty förmoda Utskotten, att Motionens syftning i denna del varder uppfylld, så vida Kongl.
Maj:t i Nåder täckes bifalla de vid 1823 års Riksdag uppgjorde Förslagen till Handels- och Jlandtverks-Ordningar; och Utskotten anse sig icke kunna tillstyrka Näringsfrihetens utsträckning i allmänhet utöfver de deri föreslagna gränsor.
Enahanda är ock förhållandet med Friherre Wr angels, Anders Anderssons och Petter Petterssons Motioner.
Hvad deri är vordet hemställdt instämmer i allo med 7 § uti Förslaget till Förordning om de handtverk, som ulan burskap få å landet idkas, samt om Landtmannen förunnad Handels- och Slöjdefrihet, hvilken är af följande lydelse: ”Till förekommande af ”allt tvifvelsmål om gränsen och vilkoren ”för den Allmogen af ålder tillåtne och ”genom flere Författningar bekräftade egna ”Slöjde- och Afsättnings-frihet, förklaras ”härmed, att under nämnde frihet skall ”begripas alla sådane producter och tillverkningar, som Landtmän af egen jord ”eller ladugård, eller af egne rå-ämnen ”kunna åstadkomma; varande dem obeta”get, att slika deras egna producter och ”lillverkningar lill Städer införa, samt i Bih. till R.
Brot. 1828 och 1829. y Sami. 2 Afd. 2 1i:e H:t. iS Lag- samt Allm.
Besv. o. Occ. TJtsk.
N.o 32. ”hamnar och å torg, vid alla så marknads*som andra tillfallen, till salu hålla, och ”jemväl vid Marknader å landet, samt hernima i deras hus och under väg till och ”ifrån Städer och Marknader föryttra, dock ”alt under berördo tillåtelse icke inbegri”pes Guld, Silfver och Tenn, vid hvilkas ”förarbetande serskilde föreskrifter ega ”rum.”
Vid slikt förevetande anse Utskotten sig böra hemställa:
O/n icke första punkten i Herr Lefrehs Motion, samt Friherre Wrangels, Anders Anderssons och Petter Petterssons Motioner må förfalla.
Herr Lefrens yrkande åter, ”att offentliga läroanstalter, för så väl högre som ”lägre Näringsidkare, böra inrättas,” synes oskiljaktigt tillhöra frågan om ändringar och förbättringar inom de allmänna Undervisnings-verken, och således nu icke böra blifva föremål för afgörande eller besvarande, hvilket ej eller lärer erfordras i anledning af fjerde punkten af samma Memorial, såsom endast tillämplig i afseende på formen för ärendets behandling och beredning till afgörande af Rikets Ständer.
Beträffande dernäst samma Motionairs förslag, att export af inrikes Manufactur- och Lag- samt Allm.
Utsk. Bci. N. o 32. 19 Slöjd-producter må, genom dertill upprättade, med serskilde förmoner försedde Bolag, gynnas och befordras; så anse Utskotten detsamma icke vara förenligt med det begrepp Utskotten göra sig om Näringsfrihet.
Att genom uteslutande privilegier uppmuntra och befrämja nya uppfinningar af allmän användbarhet, är, efter Utskottens tanka, både ruttsenligt och nyttigt; men att utsträcka denna uteslutande rätt ända derhän, att export-rättigheten af landels tillverkningar endast skulle tillkomma vissa handels-bolag, af hvilka Näringsidkaren, Fabrikanten och Manufacturisten såmedelst skulle sättas i beroende, synes ingalunda kunna blifva användbart såsom medel till konslflitens befrämjande.
Utskotten, som hålla före, att, i detta fall, den enskilda omtankan, då den lemnäs obehindrad, uträttar mera, än stiftade corporationer, riktade med fördelar på industriens bekostnad, anse sig, pä dessa grunder böra afstyrka denna del af Herr Lefrens Motion.
Det ändamål Herr Levton med dess Motion synes hafva åsyftat, ”att Städerne ”icke måtte öfverhopas af Borgare, hvilka ”sakna skicklighet i yrket och god fräjd,” är, efter Utskottens öfvertygelse, behörigen 30 Lag-samt Allm.
Besv. o. Oec. Utsk.Bet.
N.o 32. afsedt i de förut anförde Förslagen till Handels- och Handtverks - Ordningar, af hvilka den förra uti i Art. 2 § samt den senare i 4 Art. 1—7 §§> bland andre vilkor för Burskaps vinnande och bibehållande i bandel och handtverk, föreskrifva att den Burskapssökande bör vara känd för god christendornskunskap och fräjd, samt ega färdighet i sitt yrke; äfvensom 5 Art. 3 § Handels-Ordningen och 6 Art. 5 § Handtverks-Ordningen innefatta Förslag till förändrade stadganden angående formen i dylika mål.
Utskotten förmoda således att Herr Levtons Motion icke påkallar någon serskild åtgärd.
Vidkommande sedermera Herr TVinblctdhs Motion, så hafva Utskotten, vid granskning af ofta åberopade Förslag till Handels- och Handtverks-Ordni/igar, inhemtat: att deri icke finnes upptaget, hvarken ifrågavarande förbud att å Marknad eller Torg till salu hålla Kopparkärl, hvarå jern finnes tillsatt, eller något annat dermed likartadt, hvaraf bör slutas, att detsamma ansetts kunna upphöra.
Utskotten hafva ej eller funnit någon betänklighet dervid; och anse sig således böra tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer attj nied bifall till Motionen_, i underd.
Lag-saint Allm.
N.o 32. 21 hos Kgl. Majit anhålla, att genom Nådig Författning må varda upphäfne, ej mindre föreskriften i 43 § af Kongl.
Resolutionen den iy Sept. 1J2.3, att ringar och öron till Koppar- och Messings-kärl skola göras af samma metall, än ufven stadgandet i i3 § af Kongl. Resolutionen den 1 Aug. 1J2J, att Kopparkärl, som efter vigt säljas med tillsättning af jern, ej få på Marknad eller Torg till salu hållas vid förlust af varan; men att deremot, i stället, den föreskrift må varda meddelad, att vigten ä kopparkärl, som till salu hållas, ovilkorligen bör derå vara utsatt, utan beräkning af det jern, som å kärlet kan finnas tillsatt.
Herr Winbladhs senare framställning om upphörande af den Städernes invånare åliggande skyldighet, att vid besök å Marknader, jemte resepass, vara försedde med Magistratens bevis på hvad salt de äro till borgerlig
Näring berättigade, anse Utskotten jemväl förtjena uppmärksamhet.
Det medförer tvifvelsutan mindre besvär, men ökad säkerhet, att sjelfva passet jemväl innefattar bevis om innehafvarnes Näringsyrke.
Hvad som fullständigt kan intygas genom ett enda document synes icke böra 22 Lag- samt Allm.
IV.0 32. skrifvas å flere; hvarföre Utskotten tillstyrka underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att, med upphäf vande af det, genom Kongl.
Resolutionerne d. 7 Julii iy5z och 2 April 1770, jemte Kongl. Bref - vet d. 4 Nov. 1768, Städernes Marknads-sökancle
Borgerskap i förutnämnde hänseende föreskri/ne åliggande, stadgas måtte att uti de resepass, som för Marknads - resor utfärdas, bestämdt må utsättas afsigten med resan, samt pä hvad sätt innehafvaren är till idkande af borgerlig
Näring berättigad; och bör del åligga den Myndighet, som utfärdar Passet, att, om förhållandet i sist anförde omständighet ej är tillförlitligen kändt, derom från vederbörande Magistrat infordra bevis.
Slutligen få Utskotten, i anledning af Herr Klemens Motion om upplifvande af de mot
Iiopparslagare-handtverkets utöfvande på landet utfärdade äldre Förhud, afgifva det yttrande, att Kopparslagare icke uppräknas bland de handtverkare, hvilka, enligt 1 § af Förslaget till Förordning om Socken - Handtverkares eller så kallade Gerningsmäns antagande på landet, i sådan egenskap kunna antagas; hvaremot n § i 4 Art. af Förslaget till Handtverks - Lag- saint Allm.
JV.-o 32.23 Ordning innehåller, att Handtverk och Slöjder, som antingen iiro egentligen grundade på förädling af inhemska rå-ämnen, eller fordra vidsträckt utrymme, Beqväm tillgång på vatten, Betydliga förråd af ved och Bränkol eller andra dylika förnödenheter, måga på landet, äfven utom Slädernes grund och område, få idkas, med vilkor likväl, att denna rättighet alltid
Bör vara förenad med Burskap i närmaste Stad, och att, i fall sökanden ej redan innehafver Mästerskap i det handtverk, som han å landet vill utöfva, en sådan frihet ej kan för värf vas annorlunda, än i den ordning, som för Mästerskaps vinnande i allmänhet är föreskrifven.
Vid detta förhållande anse Utskotten sig Böra hemställa: att Herr Klemans ofvanberörde
Motion mätte 'varda lemnad utan bifall.
Samtlige Ledamöternes af Vällofl. Borgare-Ståndet Reservation varder härjemte Bifogad.
Reservation: Borgare-Ståndets Ledamöter få härmedelst i följande delar reservera sig emot de Höglofl.
Utskottens Betänkande. 24 Bilt, Lag-s.
N.-o 32.
Då Utskotten genom votering afslagit vålt yrkande, att det Förslag till ny Handtverks-1 och Handels-Ordning samt Förrättning för Gerningsmän å Landet, sorn Rikets Höglofl.
Ständer till Kongl. Majit, år i823, i underdånighet inlemnat, nu åter måtte komma under öfverläggning i den ordning, Art. och §§ utvisa, och derjemte beslutat, att icke tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer någon åtgärd i afseende å nämnde förslag, utan att det må ankomma på Kongl. Maj:ts välbehag, livad Kongl.
Majit dermed finner för godt att tillgöra; så kunna vi icke annat, än anse det vara stridande mot dessa beslut, då Utskotten icke destomindre ingått i pröfning af vissa frågor, hvilka, enligt Utskottens eget medgifvande, stå uti ett det närmaste sammanhang med ofvanberörde Förslag.
Efter vår öfvertygelse, hade de bort besvaras alldeles på enahanda sätt som hufvudfrågan, och, i enlighet med besluten, ingen vidare pröfning af dem ega rum.
Enär Utskotten likväl funnit för godt, att inlåta sig uti en vidlyftigare behandling af dessa frågor och dervid åberopat Förslagen, samt i synnerhet vissa stadgande!! uti dem; men dessa Förslag icke helt och hållet blifvit eller kunnat blifva antagne och gillade af Bil. t. Lag- s. Allm.
JV.o 32. a5 af Borgare-Ståndet, emedan de uti vissa delar äro rakt stridande emot Slåndets privilegier, förmoner, fri- och rättigheter; så få vi ock deremot reservera o«s, samt, vid de tillfällen der Höglofl.
Utskotten upprepat och tillämpat serskilde ställen utur oftanämnde underdåniga förslag, åberopa hvad Borgare-Ståndets, med anledning deraf, till Kongl. Maj:t, rörande Näririgsfrihets-frågan, vid nästförflutne Riksdag »flatna underdåniga Skrifvelse' innehåller.
Så hafva Höglofl.
Utskotten ordagrannt infört uti Betänkandet hvad, som finnes stadgadt uti 7 § af Författningen, rörande handtverk, som å landet utan burskap idkas, samt om Landtman förunnad handels- och slöjdefrihet.
Borgare-Ståndet har dervid uti dess underdåniga Skrifvelse anmärkt: ”Allmogens rättighet alt i Städerna afyttra ”de producter och tillverkningar, den af ”egen jord och ladugård samt af egna råämnen kan åstadkomma, bestrides icke af ”Borgare-Ståndet; ty denna rätt är grun”dad uti Allmogens privilegier, celi Stån”det vet, att dessa böra hållas i helgd.
Men ”sorn Borgare-Ståndet bestridt anläggningen ”af handtverks-verksläder å landet, Stån”det ock inser vådan för Städerna, om ”Gerningsmän och Socken - handtverkare Jlih. till R.
Prot. 1828 och 1829. 7 Sami. 2 A/d. 3 11.de j6 Bil. t. Lag- s.
Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N. o 32. ”skulle arbeta till afsalu derstädes, hvilket ”vöre oförenligt så väl med deras bestämmelse, att endast biträda Landtmannen ”uti dess behof, som med de Författ”ningar, hvaruti stadgas, att Gerningsmän ”icke få arbeta för någon annan, än den ”Socken, till hvilkens tjenst de äro antag”nc; så har Ståndet trott nödigt vara, att ”uti § tillägges det Landtman ej må uti ”Stad afyttra andra slöjde-varor j än han ”bevisligen sjelf förfärdigat och ej till så”dant arbete antaga Handtverks-Gesäller i ”sin tjenst j samt att arbete sorn af Ger* ning smån ä Landet förfärdigas j icke må ”i Stad försäljas. ” Uti Utskottens svar å Herr Klemans
Motion förekommer väl den rigtiga anmärkning att Kopparslagar icke äro bland de handtverkare, hvilka finnas uppräknade uti i § af Förordningen för Gerningsmän å landet.
Men deremot kunna vi icke gilla tillämpningen af Förslaget uti nya Handtverks-Ordningen, 4 Art. 11 §; ty om ock , emot ali vår förmodan, denna § skulle af Kongl. Majrt i Nåder blifva gillad, lära i alla fall Kopparslagare icke kunna räknas bland sådane handtverkare, som uti § beskrifvas, och böra få begagna den deruti tillstyrkta frihet.
Vi få emedlertid äfven här anföra hvad Borgare-Ståndet uti sin Bil. t. Lag- s. Allm.
N.-oSp. 27 underdåniga Skrifvelse yttrat emot 11 § 4 Art: ”Uti denna §, hvilken Borgare-Ståndet ”ock förkastat, äro gränsorna emellan Stads”oeh Landtmanna-Näringarne öfverträdde, ”och det till bägges skada, ty ju bestämdare den gräns är, som skiljer dessa Nä”ringar från hvarandra, desto säkrare trif”vas de hvar för sig, men ju mer de ingripa uti hvarandra, destomindre finna de ”ömsesidig afsättning.
Om det blifver e-n ”rättighet för Borgare i Städerna att på ”Landet inrätta sina verkstäder, så befarar ”Ståndet, att Städerna, som borde vara ”handtverkeriernas hemvist, småningom blif”va tomma på idkare.
Det är ej nog, att ”en sådan på Landet bosatt Stads-Borgare, ”då han icke möjligen kan deltaga uti Borgerskapets personliga skyldigheter, erläg”ger en viss afgift.
Den kommer endast ”Stadens Cassa till godo, men berörde skyldigheter , ömsom i Kronans, ömsom i ”Stadens ärenden, drabba Borgarne uti Staden, så mycket mera ofta och kännbart, ”hvarigenom de borttagas från det arbete, ”sorn skulle gifva dem bergning.
Sällan läder brist på utrymme eller på passande ”local inom Städernas gebit göra detta fö”reslagna stadgande mera nödvändigt nu, ”än förr med bibehållande deremot ”af det i Städernas privilegier bestämda vilgor, att Borgare skola bo inom Städernas 2.8 Bil. l.
Allm. Besv. o. Oec. Utsk.Bet. N. o 32. ”område och deltaga ej mindre uti alla pen”ninge-utskylder, an ock uti de personliga ”besvär, Borgerskapet har att vidkännas.” Slutligen och ehuru Borgare-Ståndet, för dess del, tyngst känner följderne af den oordning, som under senaste tider fått intränga sig till förfång för och uti de Borgerliga Näringarne, och Ståndet således lifligt motser en snar rättelse häruti, kan Borgare-Ståndet icke instämma uti den förmodan och önskan , att Kongl. Maj:t skulle täckas utgifva Rikets Ständers underdåniga Förslag till Handtverks- och Handels-Ordning, samt till Ordning för Gerningsmän å Landet, sådane de blifvit inlemnade, ty dermed skulle oredan inom de Borgerliga Näringarne och Städerna blifva fullbordad, Borgare-Ståndet upplöst och en fullkomlig sammanblandning af Stads- och Landtmanna-Näringarne, till bådas förfång, inträffa; förhållanden, hvilka visserligen icke äro önskansvärda, hvarken för det allmänna, eller i enskildt afseende. STOCKHOLM, P. A. Korstedt &
Lag- samt A. Besv.- o. Oec.-Vtsk.
N.o 33. t N:o 33» Ankom till Exp.-Utsk. J. 27
Maj 1829.
Majlis Nådiga Proposition d. 28 sisth Dec., angående en ny Stängsel-Förordning.
(Införd under N:o 43> 1 Sami. 2 B. 8 H, af Bihanget,) !
NIed fästad uppmärksamhet derå, att i den raon landets odling tilltager och fordna samfälligheter försvinna, samt nya, mera sammandragna, ego-skiften verkställas, blifver ock frågan om grunden för Stängsel-skyldighetens fullgörande, ego-lotterna emellan, vigtigare; att behofvet af en förbättrad Lagstiftning i detta ämne länge Varit insedd och yrkad, samt att tiden dertill nu vore inne, sedan nya EgodelningsFörfattningar blifvit gifna, dermed förbättrade Stängsel-Stadganden stå i förening, har Kongl. Majit, efter Dess Högsta Domstols hörande, till Rikets Ständers pröfning Bihang till R.
Prot.j 7 Sami. i 2 Afd.j i atte Häftet. t i Lag- samt A. Besv.- o. Oec.-Utsk.
N.-o 33. öfverlemnat Förslag till ny Stängsel-Förordning.
Jemte deruti den Nådiga Propositionen, de skäl oell omständigheler blifvit anförda, hvilka föranledt de föreslagna förändrade föreskrifterna, har Kongl. Maj:t, till närmare utveckling af de hufvudprinciper, hvarpå Förslaget, i frågan om skyldigheten att deltaga i Stängsels upprättande och underhållande, samt fördelningsgrunden deraf, sig stödjer, låtit bilägga afskrift af Lag-Comiteens Motiv till nya Lag-Förslaget i 5:te Capitlet Byggninga-Balken, hvilket utgår från enahanda grunder med de, sorn bär blifvit följda.
Vid föredragning till Remiss af denna Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, hafva inom de respective Riks-Stånden anmärkningar mot densamma blifvit gjorda , och yttranden deröfver afgifna.
Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln: Af Hr Törnebladh, Carl, i anledning hvaraf Hr Danckwardt, Magnus, sig yttrat.
Hos Vällojl. Borgare-Ståndet'.
Af Hr Ståhle, A. P., och Lag- samt A. Besv.- o. Oec.-Utsk.
N.o 33. 3 Hos Hedervärda Bonde-Ståndet’.
Af Andreas Håkansson, från Elfsborgs Län; Nils Håkansson, från Kronobergs
Län; Per Persson, från Christianstads Län ; Botvid Jonsson, från östergöthland; Casper . Wijkman, från Upsala Län, med hvilken samtlige Fullmäglige från Stockholms och Calmare Län sig förenat; Anders Nilsson, i Tottarp och Anders Nisson i Lilla Isie af Malmöhus Län; Ola Jeppsson, från Blekinge, och Johan Olsson, från Westerås Län; hvarförutan, förr än Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer ankommit, serskilda motioner blifvit väckta af Vice-Talmannen Jon Jonsson, om antagande af en ny Stängsel-Förordning i öfverensstämmelse med Lag-Comitéens i 5:te Gap. Byggninga-Balken dertill uppgjorda Förslag; af Johan Andersson, innefattande förslag till ändringar i 5, 7, 9 och 1 1 §§. i Kongl.
Förordningen, angående Stängsel-skyldighet,denprde Februarii 1802, samt af Petter Persson, från Calmare Län, om behofvet af en Lagförklaring, angående sättet att vinna fastställelse å delning af Stängsel, när sådan delning äskas, utan att Egoine undergå laga skifte; och hafva Utskotten ansett dessa Motioner böra, i sammanhang med den Nådiga Propositionen och deremot gjorda anmärkningar, komma under öfvervägande. jj Lag- samt A. Eesv.- o. Oec.-Utsk.
N.-o 33.
Utan att serskild t redo visa för de mot Lagförslagets fleste föreskrifter framställda anmärkningar, anse
Utskotten sig desto heldre först böra ingå i granskning af de uti Förslaget antagna liufvudgrunder för hägnadsskyldigheten och dess fördelning, med hvad deremot är vordet anmärkt, som på utgången deraf beror, huruvida pröfning jemväl må finnas erforderlig af Förslagets serskilda föreskrifter.
Dessa liufvudgrunder, antydda i i, 2, 5 och 8 §§. af i Art., äro: Att elén som stunga vill eger dertill vitsord, så vida ego-gränsen är lagligen bestämd eller erkänd , men att delegare, som i tegskifte ligga , icke ega att stängsel mot hvarandra fordra; Att egare af skogs-, eller betes-mark, som mot åker, äng eller odlingsbar mark gränsar, skall vara pligtig att i hägnaden deltaga• samt
Att delningsgrunden bestämmes, hvarken efter hemmantal eller ego-rymd', på sätt nu stadgadt är, utan att der egor af enahanda beskaffenhet, vare sig åker, äng, skog eller betesmark, möta hvarandra, böra delegarne Q. ömse sidor, till hälften Lag- samt A, Bcsv.- o. Qec.-Utsk. Bet, N.o 33. -5 hvardera, fullgöra stängsel-skyldigheten; meri att deremot dä åker, äng eller, vid laga skifte, såsom inrösnings-jord beräknad, odlingsbar mark möter skogs- eller betesmark , bör den senares innehafvare endast till en tredjedel i stängseln deltaga.
De häremot af serskilde Ledamöter framställda anmärkningar kunna under följande punkter uppfattas: 1:0
Att, till beredande åf jordens användande med största nytta och beqvämlighet, hvarje
Hemmans-innehafvare bör vara berättigad att erhålla biträde till hägnad af sina grannar i skiftes-laget, och att således delegare i de skiftes-lag, som ännu ligga i Teg-skifte eller Stor-skifte, utan att delegarne äro från hvarandra i egor åtskiljde, må, i fråga om hägnad till ängseller annan odling, tillerkännas vitsord att få samma hägnad upprättad, samt således i skiljo-linien dertill få biträde af angränsande jordegare, efter den inom skifteslaget förut följda delningsgrund; äfvensom en lika rättighet bör tillkomma dem, som åstunda stängsel-delning mellan in- och utegorna, samt mellan åker- och ängsmarken. 2:0