Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke i den mening, som skulle de för hela Landet gällande executiva Lagar och allmänna rättsförhållanden ej äfyen vara tillämplige på Banken; ty, att de det äro och alltid varit, äfven sedan Regeringsformens 72 §. år l8o() uppställdes, visar sig bäst af den nödvändighet hvaruti Rikets Ständer sig befunno år x 818, att vända sig till Konungen, då ett Moratorium behöfdes till värn emot dessa executiva Lagar, icke för Bankens skull, utan för att afböja enskildas mångdubbla lidande; likasom ock att utbedja sig Konungens samtycke och sanction, då de ville, på andra grunder än de i Lag utstakade, låta genom Banken utreda de till Concurstillstånd bragta Fiiial-Disconterne, icke för dessas eller Bankens skull, utan jemväl då af nyssnämnde orsak, eller för att afböja enskildas mångdubbla lidande.
Men så till vida står Banken deremot utom
Lag, att dels sjelfva Bank-Inrättningen icke har något i Lag gifvet stod för fortfarandet af det hägn och de biträden af verkställande magten och dess organer, som ursprungligen densamma tillerkändes, enär vilkoren derföre blifvit på så mångahanda sätt underkastade rubbningar och förändringar, och ett helt nytt statsskick under tiden inträdt; och deisy att allmänheten icke eger någon lagligen grundad visshet om, hvad större eller mindre fördelar den afBancoinrättningen må kunna hemta, så länge allt sådant skall bero, äfven till sjelfva hufyudgrunderne, af den för dag rådande opinionen och tillfälliga röstpluraliteten hos ombytliga Representanter.
Brot. 1834. 6-te Sami. %-.dra Afd, 4 2•dra Häftet.
Banco- och Lag-XJtskottens Betänkande N:o 3.
Skyddad af hemlighet i i5o år, har emedlertid Banco-inrältningen kunnat upprätthållas under de mest skiljaktiga Regeringssätt, envälde, herrevälde, partivälde, nytt envälde och slutligen constitutionelt samhällsskick.
Den liknar en gammal byggnad, som fatt stå qvar på sina från början lagda grundstenar och syllar, ofta färdig att falla, men tidtals nödtorfteligen reparerad.
Blott i sammanhang med de orden i Regeringsformens 7a §.,.yom den hittills varit, — skulle i våra tider en mängd specialfrågor kunna uppstå , lnilka blefve för de lagkloka icke mindre kinkiga alt afgöra, än det blefve för forskaren svårt att utreda, om och hvarföre allt det, som ännu af vana gäller, rätteligen bör och måste för en framtid gälla, äfvensom, på hvad skäl och grunder, allt hvad utaf äldre Stadgar småningom bortfallit, framgent skulle böra anses öfverlemnadt åt glömskan.
I och med detsamma Banken åter begynt en ny bana, hvars bestämdt sig utmärkande rigtning är publicitet i stället för hemlighet, har den också, efter min tanka, behof af en ny stödjepunkt, en slags Octroyens förnyelse, som bestämmer i allmänhet så väl föremålen för dess verkningssätt, som dess rättigheter och dess pligter; likasom äfven samhället synes hafva det anspråk, att begreppen: Rikets Ständer Bank-Bolag, och Rikets Ständer Statsmakt och Lagstiftande , blifva, så vidt ulan Grundlagarnes förnärmande görligt är, något tydligare utredda och bestämda, än de ännu för närvarande befinnas.
Man kan icke längre förbise, att orsaken, hvarföre Banken så ofta både i äldre och n3fare tider varit ett mål för stridande viljor och häftiga oviljor, igenfinnes nästan ensamt i förblandning emellan dessa Ständernes olika attributioner.
En reglering härutinnan, sorn försäkrar om någon varaktighet och derigenom bereder trygghet, lärer icke kunna tillvägabringas utan Lagstiftning; det vill i vårt nuvarande samhällsskick säga: öfverenskommelse emellan de håda Statsmagteme gemensamt, att sätta gränser för deras egen förmåga att handla isoleradt.
Uti sådana hithörande delar, der antingen Grundlag eller Civil-Lag redan blifvit stiftad, kan det icke vara nödvändigt alt återupptaga de stadganden, som i dem finnas, och inpassa dem i den nya Lagen, blott för den systematiska ordningens och fullständighetens skull.
Det synes tvertom af vigt, att de Lagstadganden, som med båda Statsmagternes samverkan vid sista Riksdag lillkommo, egentligen i och för utvexlingens ordnande, måtte få stå qvar och i deras urspi ungliga skick tillämpas, äfven efter det den verkställighet inträdt, hvarpå de i förväg syftat, och någon annan rubbning deruti ej göras, än som befinnes alldeles nödvändig.
Banco- och Lag-Utskottens Betänkande Nio 3. 27
, Nödvändiga föremål för Lagstiftningsåtgärd hafva synts mig, i enlighet härmed, böra blifva: yl.
Allmänna Bestämmelser. ilo Att förnya aulorisationen för Banken såsom Depositions-, Vexlingsoch Låne-anstalt, med åberopande af i83o års Bank-Lag och Mynlbestämnings-Lag.
Att i Lag bestämma hvad med Ständerties garanlie bör förstås.
Detta utgör 2 §:s syftemål. 3:o
Att i laglig form befästa Rikets Ständers nu fattade beslut om Grundfondens ökning från 4>400>000 tiU 5,000,000 R:dr.
Delta utgör 3 §:s syftemål. 4-o Att i laglig form befästa Rikets Ständers nu fattade beslut, att Banco-vinslen skall från Riksdag till
Detta utgör 4 §:s syftemål. 5:o
Alt i laglig form befästa Rikets Ständers nu gifna förklarande, att beslut och öfverläggningar, i afseende på reela fondens vidraagthållande, skola förblifva hemliga, intills besluten i verkställighet gått.
Att i laglig form betrygga en hvar, i afseende på penningar och penningars värde, som åt Bankens vård anförtros.
Detta utgör 6 §:s syftemål.
S;o Att i laglig form utstaka, angående behörig Domstol för Banken, elta utgör 7 §:s syftemål; och är denna §. alternativt uppställd. 8:0
Alt i laglig form försäkra Banken om nödig handräckning af Autoriteter, Domstolar, Executorer, Embetsverk och deras underlydande.
Detta utgör 8 §:s syftemål. s Banco- och Lag- Utskottens Betänkande N',o 3, <7:0
Att i laglig form förvara den Banken från ålder tillerkända förmon, att på lös pant och egna effecter kunna hålla serskilda auetioner.
Detta utgör q §:s syftemål. 10:0
Detta är afsigten med 10 och ii §§. B. 1 hvad
Banken såsom Depositions- och Vc x 1ings-ansta 11 rörer. n:o Att i laglig form förvara allmänhetens rätt att DepositionsBanken begagna, Detta utgör 12 §:s syftemål. 12:0
Detta utgör i4 §:s syftemål. i4:o
Att i laglig form betrygga Räkningshafvande, emot yppandet af deras för tillfället innestående behållningsbelopp.
Detta utgör i5 §:s syftemål, i5:o
Delta utgör 16 §:s syftemål. 16:0
Att i laglig form försäkra åt Banken rättigheten alt, enligt af Rikets Ständer nu fattadt beslut, tillgodonjuta afgift för depositioner, ej mindre af penningar än af gods, sorr ej blifvit derifrån uttryckligen fritagne.
Detta utgör 17 §:s syftemål, 17:0
Att i laglig form förvara den af Rikets Ständer allmänheten nu tillerkända rättighet att för insatta Ducater utbekomma Ducater, och att för öfrige anvisningar på Depositions-räkningarne utbekomma, efter eget val, antingen Silfvermynt eller Bancosedlar, Detta utgör 18 §:s syftemål.
Banco- och Lag- Ut shott ens Betänkande N:o 3. 29 18:0
Att betrygga så väl Banken som allmänheten emot betydligare förändringar af Vexel-cursen, i och genom lagligen förvarad rätt att obehindradt och fritt för afgift kunna ut- och införa myntadt och omyntadt silfver.
Att genom Lag-bud utstaka formen och egenskapen af Bankens löpande sedlar och hvad till förändringars åstadkommande erfordras.
Detta utgör 24 §:s syftemål, 22:0
Att i laglig form betaga Banken rättighet att kunna på anfordran utställa förbindelser för dylik upplåning; såsom möjligen vådligt för dess bestånd.
Alt i laglig form förvara åt Bankens Gäldenärer den förmon, att utöfver deras ingångna förbindelser kunna till Banken afbörda skuld, enär de finna sådant för sig lägligt.
Banken dess från år 1689 bafda prerogativ att beräkna ränta på ränta; så vidt nemligen räntevilkoren ej uppgå lill hvad allmän
Detta utgör 28 §:s syftemål. 3o Banco- och Lag-Utslottens Betänkande N'-o 3. 26:0
Att i laglig form betrygga Bankens Gäldenärer emot yppande af det summariska belopp, för hvilket de i låneväg vid viss tidpunkt kunna hos Verket häfta.
Gäldenärer om orub‘ hadt bestånd af förut ingången ömsesidig öfverenskommelse dem och Bankeu emellan, der fråga uppstår om lån-rörelsens förändring för en framtid.
STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i834- Banco- ock Lag-Utskottens Utlåtande N.o 4. t N:o 4.
Antom till Exp.-TJtsk. den 4 Mars.
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskotteni Betänkande N:o a, med förslag till Lag för offentliga Bolags-B anker.
Emot omförraälde, från samtlige Riks-Stånden återremitterade
Betänkande hafva en mängd anmärkningar blifvit framställde, såsom: 1:0 Att Privatbanker ej borde i Lag tillåtas, utan Bankrörelsen förbehållas Statsbanken, som deremot skulle inrätta flere Filialcontor.
Den vinst, som uppkommer genom iomloppsätlande af sedlar, hvilka kunna gå, man och man emellan, såsom mynt, ansågs aldrig böra vara någon enskilds tillhörighet.
Det vore det allmännas rätt att utgifva mynt, och således vore det äfven det allmänna, som deraf borde draga fördelen.
Om man öfverlemnade åt enskilde att förse rörelsen med dess behof af circulerande bytesmedel, troddes följden blifva den, att än en ökad speculationsanda uppfyllde landet med öfverflöd af creditpapper, än att störtade Banker eller inskränkande Reglementen medförde indragning af deras belopp, så att allmänna rörelsen på delta sätt komme alt lida af en oupphörlig intermittent feber, af öfverflöd eller brist; och de correctiv, som kunde sättas emot de enskilde Bankernes missbruk af deras rättigheter, blefve antingen otillräckliga, eller ock hinderliga för Bankernes uppkomst. 3:0
Att nöjaktiga upplysningar, angående vunnen erfarenhet i afseende på fördelarna och olägenheterna af redan inrättade Privatbanker, borde af Utskotten framläggas för Rikets Ständer. 3:o Alt Rikets Ständers åtgärd vid saken borde inskränka sig dertill, att, i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, endast framställa de allmänna grunder och vilkor, som Rikets Ständer ansågo nödiga för organiserandet af ifrågavarande Banker; hvaremot lagbestämmelserna och detailfrågorna troddes böra öfverlemnas åt Kongl. Majit, som i alla fall egde pröfva, samt gilla eller förkasta de förslag till Reglementen, beroende af localförhållanden och andra omständigheter, hvarom serskilda Bolag, för stiftande af bankrörelse i olika trakter af Riket, kunde öfverenskomma. 4:o
Att annat stadgande om Bank-bolag ej borde meddelas, än att de ställas under gällande
Lag för Bolag i allmänhet.
Bilt- till R.
Prot. 1834 och i835. 6 Sami. 2 dfd.
x 3:dje Häftet. * 'Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande N:0 4, Vid serskilda SS' 2 §. 5:o
Det rättigheten att stifta Bank, efter de grunder, som i Lagen Bestämmas, borde vara i det närmaste ovilkorlig, och således den pröfning, som öfverlemnas åt Kongl. Majit, endast hafva för ändamål att tillse inrättningens lagenlighet, samt huruvida den erbjuder de garantier, som är» nödvändiga för allmänhetens säkerhet, och för bibehållande af myntets oförändrade värde. 6:0
Att tiden för privilegiets meddelande borde utsträckas till 20 år. 5 §. 7:0 Att Bankbolaget borde hos Kongl. Majit till granskning och stadfästelse förete blanketterna och formulairen till deras tryckta eller graverade sedlar, hvilka borde vara så oefterhärmliga som möjligt. 8:0
Att sedlar, som ej är» rätteligen underskrifne, val må förbjudas till utgifning, men icke lill inlösen, i 4’ail de kommit att af Banken utgifvas. 6 §. «j:o
Att, enär stadgandet derom, att Banken ej må utgifva förbindelser till större sammantaget belopp, än som motsvarar den insatta och innestäende grundfonden, jemte de contanta medel Banken derutöfver innehar och summan af dervarande depositioner, skulle hafva en sådan påföljd, att lånerörelsen inskränktes genom hvarje utvexling af silfver emot de dagligen återgående creditsedlarne, ehuru Bankens soliditet vore oförminskad, och oansedt det behof af lån, hvari näringarne och allmänheten kunde befinna sig, vore ökadt, ordet "innestående” borde utgå, desto hellre, som, i fall meningen endast vore att förekomma, det den af delegarne gjorde insats icke måtte tili större eller mindre del åter uttagas, ett tillägg derom, ehuru öfverflödigt, lätteligen kunde göras i I2§., sorn handlar om Bolagsstämma, och hvarest det kunde stadgas, att Bolaget under intet vilkor egde att disponera öfver någon större eller mindre del a£ den en gång insalta grundfonden, utan endast öfver vinstmedlen. 10:0
Att, i utbyte emot ofvanberörde stadgande i 6 §., Bankerae borde åläggas att, af de utelöpande sedlarnes total-belopp, alltid vara försedde med minst a5 proc. i contanta penningar, räntebärande papper, m. m., under Bolagets egen disposition, således, hvad Acliebanker angår, utöfver de 25 proc., som komrne att i allmän vård nedsättas.
Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande N:0 4- 3 ri:o
Att undantag borde göras för sådane förbindelser, som Sro utgifne för upptagna lån på längre tid; och att, hvad öfrige förbindelser angår, man icke borde fordra, alt fulla motsvarande beloppet, utan endast | eller ■* deraf skulle hos Banken finnas innestående uti penningar eller säkerheter, sorn Bolaget tillhöra. 7 §• 12:0
Ått de här omförmälde skuldförbindelser, ställde att betalas å viss förfallotid, eller efter uppsägning, ej borde få vara tryckte eller graverade. i3:o
Att minimivaleuren borde nedsättas från 2Öo lill 15o R:dr Courant, 14:0
Ått det vore likgiltigt, om förbindelserna lydde å större eller mindre summa, endast det stadgades, alt de alltid måste ställas lill viss man. 8 §. i5:o
Att enskild Bank alltid borde inlösa dess credilsedlar med metalliskt mynt. 16:0
Att rättigheten att inlösa med sedelmynt må medgifvas blott på viss tid, eller ock tills vidare, och således ankomma på blifvande Ständers beslut. 18:0 Att, om Statsbankens sedlar upphöra alt vara lagligt betalningsmedel, det då må åligga enskild Bank alt inlösa dess sedlar med klingande mynt; — eller efter metalliska värdet, och ej efter de förra sedlarnes fallna värde. 19:0 Att, om
B IHANG TILL mmmim ®s VID Lagtima Riksdagen i Stockholm ir 1840. 2S HfStlttiitgem Samtlige Landshöfdingarnes samt Öfver-Stäthållarens till Kongl. Majit i underdånighet afgifne Fem-är s-B er ättel ser. 2^ IB&StlDIKJN .' » Sf«-W*e | - INNEHÅLL:
BERAT 'ELSEN för Christianstads Län.
Malmö d:o.
Hallands d:o.
Götheborgs d:o.
Elfsborgs d:o.
Skaraborgs d:o.
Nerikes d:o. Wermlands d:o. Westmanlands d:o.
Kopparbergs d:o.
Gefleborgs d:o. Westernorrlands d:o. Westerbottens d:o: Jemtlands d:o.
Norrbottens d:o; samt Tvänne Tabeller. . ' . i . ■ .• '''1’ 9ä<;ii;T Kongl. Maj:ts Befalla in gshafvandes uti CHRISTIANSTADS LÄN tili KONGL. MAJ:! i underdånighet afgifne FE MÅRS-BE RÄTTELSE, c för Åren 1834, 1833, 1836, 1857 och 1838.
S t o c ft f) o l in.
Helisten, 184 0. r -Vfll/V^lWWWVW^VVIVVW
Länets allmänna beskaffenhet är genom härifrån förut, sednast år 1832, afgifne Femårs-berättelse beskrifven.
Då Länets geografiska läge, vidd och klimatiska beskaffenhet sedermera ej undergått några förändringar, får jag blott korteligen i underdånighet anföra, alt: •Christianstads
Län består så väl af skogsbyggd, sorn af slättland, af högländta torra och sidländta trakter, nied täta otnvexlirigar emellan för vegetationen ypperlig jordmån och den magraste grusjord.
Landet, i allmänhet sluttande från Länets norra gräns elier från Halländska, Småländska och Blekingska höjderne, är .genomskuret väl af mindre vattendrag, men, i följd af Länets kullriga form i dess helhet, finnas ej några större bestämda dalgångar eller höjdsträckningar och således ej eller några större vattendrag eller strömmar.
De höjder, sorn finnas, äro vanligen platta, hvarföre tids-vattnet der för det mesta q var hålles i kärr eller mindre sjöar, i myror eller mässar, och dels afdunstar, dels afledes genom mindre åar eller rännilar.
Häraf följer, att vattnens afrinnande går långsamt och landet i allmänhet är fuktigt, sommaren sen, men deremot vårar och höstar långvariga.
Äfven visar sig icke samma hastighet i klimatförändringarne vid ingående olika* årstider, som i det öfriga Sverige.
Skogar nes hastiga medtagande och förminskning, allt mer och mer fortsatta egoskiften, utvidgade odlingar och flerfalldiga nya bostäders uppförande samt den i sednare åren införda och vid flera af de större egendomarne använda nya hushålls-metoden, alt, efter byars och enstaka gårdars nedrifvande och sammanbyggande till större ladugårdar, göra större sambruk, sora brukas af jordegarne sjelfve, hvarigenom det äldre så kallade hofveri, arbetet af frälse- och arbels-bönder allt mer och mer viker undan för sjeifbruknings-syslemet: — allt detta utvecklar åt detta Län nya ekonomiska och sociala förhållanden och »ifver del ett förändrad t utseende.
Af åar och mindre vattendrag är Länet öfverallt genomskuret tillräckligt för sågars, mjölqvarnars och mindre vattenverks behöfliga drift.
Deremot saknas för den inre rörelsen inom Länet segel- eller floltbara floder eller större vatten, sorn underlätta kommunikationen orter emellan.
Jordmånen, landets flacka form, sumpighet och ett blidare klimat, i förening med en tätare trafik, hvarigenom v äga me blifva oftare uppkörda och uppblö - lade, äro orsaker, hvarföre äfven vägarne till godhet och farharhet ej konn* jemföras med öfriga provinsers.
Den tid synes ej eller aflägsen, då både kapitaler och arbetskrafter böra användas i denna för näringars och industriens lif så vigtiga riktning.
I samma mån ett lands produktion ökas, näringar tilltaga och industrien utvecklar nya verkningsbanor, tarfvas varu-afsättning åt aflägsnare orter.
Denna afsättning för Länets säljbara varor försvåras i betydande mån genom bristande utfarts-punkter eller hamnar.
Yäl bafva förslager till förbättringar så väl å Alms, sorn Cimbrishamns och Engelholms i äldre tider varande hamnplatser blifvit väckte, ifrågasatte och äfven undersökningar i detta afseende gjorde, men hittills utan någon vidare påföljd.
Af dessa bör dock Alius hamn. synnerligast ihågkommas.
En förbättrad hamn derstädes skall sedermera gifva bestämd anledning till en förbättrad vattenkommunikation deremellan och Christianstad, medelst den vid Åhus utgående Helgeåens flottbarhet åtminstone för minde fartyg.
Helge å, redan flottbar sträckvis, kan, i ett i delta afseende förbätlradt skick, gifva så väl åt norra delen af Skånes skogsbyggd, som åt södra delen af Småland en stor lättnad för dessa orters varu-omsättningar, skapa och underhålla nya industrigrenar ibland invånarne, som ingalunda sakna håg och fallenhet för industriös verksamhet.
Enär Christianstad för öfrigt är i alla afseenden den tjenligaste marknadsplatsen inom Länet för den större byteshandlen emellan skogstraktens och slättbyggdens alster och behof, förtjenar den ifrågavarande förbättringen å hamnen vid Åhus en vida större uppmärksamhet, än som hittills deråt varit gifven.
Länets vestra kustland, utgörande Bjere härad, är i allmänhet brutet,- hvaremot östra kusten, beslående af Willands, Gerds och Albo samt Jerresta och Ingelsta härader är för det mesta slättland.
Närmast håfven, synnerligast å östra kusten, äro vidsträckta fält, efter all anledning fordom fruktbara, men nu inkräktade af flygsand.
Flygsandens förhållande inom
Länet är väsendtligt lugnande mot fordom.
Detta glädjande resultat är emedlertid frukten af mer än hundraåriga kostnader och bemödanden, och mycket återstår ännu, innan dessa förderfbringande fält kunna anses fullkomligt dämpade och lugnade.
De fordra en särskild uppmärksamhet, men så länge de medel, som för flygsands-planleringnr kunna disponeras, förblifva så ringa, sorn de nu äro, få större resulta lery:; förväntas.
Den tid synes derföre ännu vara aflägsen, då något väsendtligt i detta afseende kan vinnas, helst föga är att hoppas af ortens invånare sjelfva, så länge lynne och sedvana ej ens låta hvad sorn är vidgjordt och åtgöresnju - 5 ta den fred, som tarfvas för planteringars bestånd.
För det' närvarande bar flygsanden å vestra kusten dock upphört att vara besvärande.
Flere äldre planteringar på dessa fält lemna bevis, att de kunna lyckas medelst ihärdiga bemödanden* Å östra kusten är förhållandet ej så tillfredsställande.
Å denna kust hafva överenskommelser af år 1820, frångående 1790 och 1793 årens Kongl. Bref, förmedelst stängsel-åtaganden utöfver förmåga, nyttjanderättens förbehåll och derå grundade enskiften och idkeliga anspråk och åtrå till h varje uppväxande grässtrå å de ödsliga sandfälten, för hvilkas dämpan de oafbrutet lugn likväl är första vilkoret, icke motsvarat derå grundade och byggda förhoppningar.
Folkmängden, som å Landet utgjorde efter mantalslängderne:
År 1832:
Skattskrifne personer ............. 76,879.
Gemenskapen vid Indelta armeen 1,291.
Skattfrie 63,696.
Summa 141,866.
Städerne:
Skattskrifne 3,398.
Skatlfrie 1,740. * 5,138.
Summa 147,004. bar derefter vunnit den tillökning, att den uppgick vid slutet af År 1838 till: på Landet Skattskrifne personer 82,214.
Gemenskapen vid Indelta armeen ........ 1,274.
Skattfrie ..... ............ 66,531.
Summa 150,019.
Skattskrifne 3,804.
Skatlfrie . ......... 1,912. —- ~ 5,716.
Summa 155,735. hvadarf alltså folktillök ningen under nämnde lid, eller! sedan sista Femårs-berättelsen i underdånighet ingafs, ökats med 8,731 personer, hvaraf tillökningen på Landet ulgör 8,153 eller dubbelt mot nästföregående 5 åren, då folkökningen derstädes endast uppgick till 4,076 personer.
År 1832 funnos på Landet'.
Sjelfegande Jordbrukare 8,526.
Arrendatorer eller Brukare af andras hemman .............. 3,087.
Hemmansbrukare 11,613.
6 År 1832 funnos på Landet: Sjelfegande Torpare eller Jordegare utan hemmantal 798.
Torpare med skatt eller arbetsskyl dighet till Hemmansegare . . . 9,653.
Torpare 10,451.
Hushåll Summa 22,064.
Ar 1838 funnos på Landet: Sjelfegande Jordbrukare .... 9,909.
Arrendatorer och Brukare af andras hemman ........ 3,090.
Hemmansbrukare 12,999.
Sjelfegande
Torpare eller Jordegare utan hemmantal ...... 1,214.
Torpare med skatt eller arbetsskyl dighet till Hemmansegare . . • 9,996.
Torpare 11,210.
Hushåll Summa 24,209.
Således efter dessa år en tillökning af.:
Sjelfegande Jordbrukare .... 1,383.
Arrendatorer och Brukare af andras hemman . . . . • . . . . 3.
Hemmansbrukare 1,386.
Sjelfegande Torpare eller Jordbrukare utan hemmantal ..... 416.
Torpare med skatt eller arbet^skyl dighet till Hemmansegare . . . 343.
Torpare 759. eller en tillökning af 2,145 hushåll.
De främsta orsakerna till denna tillökning i folkmängden återfinnas visserligen i förskoning från härjande farsoter, en länge åtnjuten fred, samt i ett utvidgadt åkerbruk och vidsträckta nyodlingar; men det som derjemte härtill i betydlig mån bidragit och synnerligast ökat Hushållens antal, är en nära obegränsad hemmansklyfning, jordafsöndringar och torpanläggningar.
Om verkligt sjelfbestånd allmänneligen åtföljt bosättningar och egna jordbruk, vore det nu uppgifna förhållandet i hög grad tillfredsställande.
Erfarenheten visar dock ett motsatt förhållande inom detta Län, i hvilket en stor del af de i anförda beräkning upptagne hushåll tillkommit på så 7 små lägenheter och under så bekymmersamma vilkor, att de ej kunna deraf ega medel lill bergning och uppehälle.
Derföre har ock det förhållande inträffat, att heminansklyfningar, jordafsöndringar och torpanläggningar väl bidragit att öka hushållens antaly men deremot gått öfver den gräns, som betryggar hushållens sjelfbestånd.
Ehuru detta sjelfbestånd eller bestitenhelen aldrig kan bestämmas aritmetiskt, medelst något visst bråk i hemmantalet, enär bemmanssättningen ej varit i följd af något gifvet förhållande hvarken till jordrymden eller till jordens uppskattade värde, och med besutenhet ej något annat bör kunna förstås, än att med en faders pligt och en husbondes rätt kunna försörja sig och de sina, synes dock klart för hvar och en, som eger kännedom om hemmans vidd och jordens möjliga afkastning, att, inom detta Län, der hemmansklyfning på flera ställen utsträckts till —-.'dels och ända till 5j^:dels mantal, egovidderne, stundom inskränkta lill endast några få kapplands rymd, blifvit i så små lotter fördelade, att man tryggt kan säga om de hushåll, som på dem bygga och bo, att de äro hushåll utan hushållning, med saknade utvägar till säker bergning.
Det är genom dessa hemmansklyfningar, på af onera och statsbidrag betungade hemmansdelar, som icke motsvara besutenhet, och genom en ännu mera obegränsad rätt till jordafsöndringar utan hemmantal samt till torps och backstugors uppförande, som ett betydligt antal hushåll tillkommit, utan att ega annan utsigt till bergning än genom tillfälligt och' ovisst dagsverksarbete.