Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, hvarifrån Kronotransporten afgår, bestämmer Marcherouten derföre ända till Transportens destinationsort, hvilken Marcheroute ofördröjeligen meddelas öfriga 7P B(Sv. och Ekon.
Utsk. Betiinkqnd?U - Landshqfdjngar i de Län, hvarigenom trana? porten kommer att gå, och, enligt hva4 ptskottet eger sig bekant, denna åtgärd understundom förorsakat, att, då transporten i början af sjn färd blifvit uppehållen genom större Snöfall eller andra oförutsedde hinder, har detta, i synnerhet då fråga varit otti längre afstånd, förorsakat kännbara olägenheter för kronoskjuts*skyldige, sorn härom icke kunnat underrättas, utan å förut bestämda tider måst förgäfves afbida transporten; så har Utskottet funnit sig böra Vördsamt tillstyrka, att Kongl, Maj:ts Refallnjngshafvande i det Län, hvarifrån Trupp eller Kronotransport skall afgå, endast upprättar
Marcheroute för tåget genom dess Län, men dervid skyndsamme* ligen underlättar Landshöfdingen i nästa Ian, hvarigenom Commenderingen eller transporten kommer att gå, om dess ankomst tili första stationen inocn sistnämnde
Län, för att derstädes foga enahanda anstalter, pcb att sedermera på lika sätt fortfares den öfriga vägen till bestämd ort; Och får Utskottet, på sådan grund, vördsamt hemställa, att Höglo!}.
Ständer ville hos Kongl. Majit framföra en Underdånig anhållan, att Kongl. Maja, i likhet med hvad Utskottet nu t detta hänseende föreslagit, täcktes i i Nåder derom meddela Kongl. Majas
Be. fallningshafvande nödige föreskrifter; förmenande Utskottet, att den olägenhet och Besv. och Ekon.
Betänkanden 71 tidspillan, som nu öfverklagas, skall således i betydlig nion förekommas.
Hvad sluteligen vidkommer den af Riksdagsmannen Carl Henriksson Bergman yrkade jemkning uti Kronoskjutsningsbesväret, så anser Utskottet något allmänt stadgande härom icke kunna lämpeligen uppgöras och tror Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bäst vara i tillfälle, att härom efter ömstäqdigheterne, och med iakttagande af all möjlig billighet och rättvisa, förordna; och anser Utskottet dermed förenligt, att de på längre afstånd boende kronoskjutsskyldige på ett lämpligt sätt bidraga till utgörande af det skjutsningsbesvär, som de närmare större farvägar bosatte vida oftare få vidkännas: Hvarvid Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i öfrigt ej lära underlåta att göra behörigt afseende på da betungande omständigheter, som i Memorialet omnämnas.
Stockholm den 24 Mars 1823. •ä^ooooO O O OOOOQ "Cg? 72 Besv. och Ekon.
Betånkanäen•
Ankom den i April »8S3- Betänkande, i anledning af väckt fråga om en Frimarknad vid Svanesund. ■tlederv.
BondeStandet har, genom ProtocollsUtdrag af den 5 i denna månad, till Utskottet remitterat ett Memorial af RiksdagsFullmägdgen från Bohus Län Anders Berndtsson, hvilken, å Innevånarnes uti Orousts Härader af Götheborgs och Bohus Lån vägnar, hemställer, att dem måtte tillåtas årligen hålla e» Frimarknad å Strandplatsen Svanesund, belägen i Ostra Häradet; Och anföres såsom skäl härföi-e, att Orousts Härader egenteligen utgöras af en större och (lare små Öar, på olika afstånd ifrån fasta landet; Att dessa Öar äro belägne omkring G mil från Götheborg och 4 »ni! från Uddevalla, de enda ställen, der afsättning af deras producter skall vara att påräkna: samt sluteligen att, då maa ej alltid kan förese de oftast oöfvervinnerliga hinder, hvilka möta de på Öar boende* såsom stormar, vattenflöden, isgång m, m., Utan att räkna den tidsspillan, hvarigenom hemsysslor försummas, resor till aflägsna orter för varors afsättning och andras återköpande, tycktes det, enligt Riksdagsmans »ens tanka, vara förenligt med billighet Besv, och Ekon.
75 och den näringsfrihet, hvarje Svensk under* såte bor åtnjuta, att ofvannämnde önskan bifalles, hälst i en tid, dä penningen tyc» hes nästan försvunnen och Landtmannen så godt som nödsakad utbyta sin vara emot en annan för honom oumbärlig; hvilket mycket kunde för nämnde Härader lättas, i händelse den nu väckte Motionen vunne bifall.
Utskottet, som medgifver, att Oroustä
Härader måste genom deras läge vara blottställde för betydliga hinder uti deras Gom» munication med fasta Landet, förmodar att den nu föreslagne Marknaden skulle åtminstone till en del afhjelpa de olägenheter, som härigenom möta afsättningen a£ ortens producter och anskaffandet af för de samma oumbärliga varor; hvadan Utskottet, med afseende i öfrigt å de flera i Memorialet anförde skäl, anser sig ega an. ledning vördsamt tillstyrka, det Höglofl.
Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, sedan undersökning å stället genom Kongl. Majtts
Befallningshafvande föregått, samt vederbörande blifvit hörde, Kongl.
Majit då, så framt ej några väsendtliga hinder deremot skulle förekomma, täcktes i Nador tillåta, att en marknad linge årligen hållas å Strandplatsen Svanesund uti Orousts Östra Härad af Götheborgs och Bohus Län.
Hvilket dock till Riksens Höglofl, Ständers egen pröfning 74 Besy. och Ekon.
Utsk, Bftänkonden. vördsamt öfverlemnas.
Stockholm den 26} Mars 1825, N:r 22, Ankom den 1 April I823« Utlåtande, angående väckt fråga om utvidgad rättighet till begagnande aj' Strandväg.
Uti afgifvet och afVällofl.
BoygareStandet till Utskottet remitteradt Memorial, har Herr Erik Lagerstrand anmärkt, horn sorn i Rikets Norra provinser, och jemväl till en del i de södra, Jordegare stundom haf.
Va Fiskevatten i Sjöar, till hvilkas stränder de icke ega någon rätt, äfvensom inne i landet Hemman finnas, hvilkas egare icke annorlunda än genom sjötransport kunna afsätta sina Producter, utan att likväl fiaf* va frihet att besöka de ställen, der de kunna inlasta sina varor; hvarföre, och, som Herr Lagerstrand ansett denna inskränkning, i rättigheten till Sjösträndernas begagHände, utgöra ett obehörigt hinder för en fri communication och äfven kunna ega ett menligt inflytande på segelfarten, i så matto, sorn Godsegare hindras att å det Ställe, der sådant med största förmon och beqvämlighet later göra sig, landsätta sitt Efiv. pch Ekon.
Betönkanåen.
75 gods, Herr Lagerstrand, under den tillika yttrade tanka, att Godsegaren?
rätt i detta fall rnåste vara l<ka helig sorti Jordegarens, föreslagit ett sådant stadgande, hvarigenom det blefve en hvar tillåtet, att till och ifrån Sjö taga sig väg öfver den derintill belägne strand; hvilket stadgande Herr Lagerstrand förment vafa till sin grund alldeles likartadt med det om rätt till utfartsväg Hemman imellan.
Utskottet, sorn till pröfning förehaft den väckte Mqtionen, får i anledning deraf upplysa, dels att, ehuru, efter hvad Utskottet {ror, dep häudelse torde vara mera sällsynt, att en Delegare uti ilsket i en sjö är med sipå egor fränstängd sjön, allmänna Dagen likväl i 18 Gap. 3 §.
ByggUingaBalken lemnat anledning, att försäkra pn sådan Delegare om obehindradt tillfälle, att af sin fiskerätt få sig begagna, till godon) utandet af hvilken förmqn, i händelse den af Strandegare bestndes, således endast fordras, att anlita vederbörande Äm> hetsmyndighet, och deja att, då så väl vid hafvet, som vid de större segejhara sjöar, hamnar och lastageplatsen till hvilka fgrbara vägar leda, öfver allt finnas, ingen svårighet för Landtmannen bör möta, att bereda sig utväg till sjötransport för sina producter.
Att, såsom Herr Lagerstrand föreslagit, förklara hvar och en berättigad att 70 Besil, och Ekon. XJtik.
Betänkanden. till och ifrån sjö taga sig väg öfvar den derintill belägne strand, vore för öfrigt, efter Utskottets tanka, att upphäfva dea rättighet, hvar man eger till fred å sina egor, och med det samma grundlägga ett sjelfsvåld af ganska äfventyrlig beskaffenhet^
Och att , i händelse Herr Lagerstrands, framställning äfven skulle syfta derhän, att medgifva en allmän frihet till varors lös* sande på hvilket stalie å Sjökusten, som hälst, torde detta utan tvifvel också vara ganska betänkligt för de många olägenhe» ter, som deraf skulle kunna uppkomma.
Utskottet sålunda andragit, anser sig Utskottet icke kunna tillstyrka bifall å Herr Lager strands Motion; Hvilket dock Riksens Högh Ständers egen pröfning vördsamt underställe^ Stockholm den 26 Mars 1825, N:o 23.
Ankom cfc I April 1323; Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående behof vet af en Fond till understöd för jordbrukare, som genom frost eller hagclskada förlora växande gröda.
Beiv. och Ekon.
JJtik.
Betänkanden. 77 ^-^ti Nådig Proposition af den 25 sist!.
Januari, har Kongl. Majit behagat tillkännagifva, att jordbrukare, hvilkas vexanda gröda skadats eller förderfvats af timada naturhändelser, tid efter annan i Underdånighet anhållit om särskildta understöd utöfver de under varande förhållanden föga båtande förmoner, som Författningarne i sådana fall medgifva; Och att Kongl Majit, som funnit dylika biträden ej kunna, i anseende till bristande tillgångar, af allmänna medel bevilljas, häraf emellertid hämtat anledning att vända Riksens Ständers uppmärksamhet på bahofvet och nyttan af anstalters vidtagande till att genom frivilliga, för hvar och en föga kännbara, bidrag bereda utväg, helst särskildt inom hvarje län, till understöd för de uti inrättningen deltagande jordbrukare, som förmedelst hagel, frost, vattufiöde och andra ej förutsedda och ej afvärjbara olyckshändelser lida skada eller förlust på lofvade skördar.
Sedan denna fråga af Höglofl.
BorgareStåndet, samt Hederv.
BondeStåndet blifvit till detta Utskotts åtgärd remitterad, får Utskottet nu dess utlåtande vördsamligen afgifva.
Utskottet, som med djup vördnad af denna Nådiga Proposition erfarit ett förnyadt vedermäle af Kongl. Majits
Landsfaderliga omtanka för dess trögna; under - 78 Be sv. och Ekon* Utsk.
Betänkanäen. sätare, finner lika med Kongl. Maj:t dé förmoner, sorrl allmänna författningarna medgifva, då inissvext inträffar, ellar icke afvärjbara Naturhändelser skada eller förstorp vexande gröda, vara föga båtande; saint att behofvet påkallar vidtagande af anstalten för att vid sådana tillfällen kunna bereda den lidande Jordbrukaren en lämplig ersättning.
Till befrämjande af detta nyttiga ändamål tror Utskottet sorn begagnar den visa ledning, Nådiga propositionen gifver, sig böra vördsamt tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständer; att i Underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t behagade anbefalla! samtelige dess Befallningshafvande; till att hvar i sitt län uppmana Allmänheten, att; med fästad uppmärksamhet pä nyttan af ett sådant ändamål genom frivilliga bidrag; och på det sätt som i hvarje landsort mä vara tjenligast, bereda anstalter Och inrättningar, hvarigenom den deri deltagande Jordbrukaren tnå erhålla något slags skadeersättning vid inträffande olyckor af förenämnde beskaffenhet; Likväl, och i händelse en hél eller flere provinser skulla hemsökas af sådana olyckor; anser Utskottet allmännare tillskott vara nödige och föreslår derföre det tillägg i Riksens Höglofl.
Ständers underdåniga anhållan, att Kongl.- Maj:t i sådant fall täcktes i Nåder föranstalta om allmänna Collecters påbjudande; samt Stamböckers utfärdande, eller om ait* Beit;, och Ekon.
79 érå åtgärder, hvarigenom Kongl. Maj:t i sin vishet kan pröfva det åsyftade ända» målet bäst befordras.
Dock hemställes detta vördsamligen Riksens Högloft.
Ständers eget upplysta bedröfvande.
N;r 241 Ankom den l April 1823.
Betänkande, öfver Prosten Doctor Matth.
Stenhammars väckte Motion, angående den äfventyrliga hastigheten vid de så kallade Kungsskjutsernå. Xm Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet har Högv.
PresteStåndet behagat remittera ett Memorial af Herr Prosten, Doctor M■ Stenhammar, innefattande, jemte framställning af den hastighet, hvarmed, emot Hans Maj:t Konungens egen Nådiga villja och afsigt, men i följe af förra tiders inrotade missbruk, Hans Maj:ts och Dess Suites resor genom landet vanligen verkställas, till olägenhet för Landtmannen, hvars hästar såmedelst ofta skadas eller förderfVas, och framför allt till äfventyr för da Höga resandes egne personer, förslag till förekommande häraf, såmedelst, att dels Landshöfdingarne, de der vid sådana tillfällen åka främst, förpliktades att aldrig fara fortare än en mil pi timman, hvilken, föreskrift de öfrige vagnarne äfven borda iakttaga, dels onödigt medfölje af inom or» terne uppvaktande högre Ämbetsmän af Militaire- och Ecclesiastique Staterne, till lindring i skjutsningstungan, borde inskränkas.
Utskottet, som öfverväga! detta anförande, har, med all skyldig omtanka för Landtmannens rätt och fördel, hvilken af hans hästkreaturs mer eller mindre fogliga behandling vid skjutsfärder i desto betydligare mon beror, scm de ofta utgöra hans redbaraste lösegendom, likväl så mycket mindre ansett lämpligt eller sig tillständigt. att föreslå någon åtgärd, hvarigenom Hans Majit Konungen eller andra Kongl, personer skulle betagas den hvarje enskild resande tillkommande rätt, att under ansvarighet för följdsrne, derest de för desi skjutsande blifva menlig», färdas fram utan annat slags hinder eller bestämning för fortkomsten, än allmänna författningarna innebära, som Utskottet hyser den fullkomligaste tillförsigt, att Kongl. Majit ej allenast vid bestämmande af den större eller mindre skyndsamheten i sina resor, i Nåder lärer afse, hvad den skjutsande Landtmannens bästa och sjelfva menskligheten pä - Besv. och Ekon.
Qi kallar, så vidt med resornas angelägenhet och Kongl. Majtts af Regeringsärenderna upptagna tid star att förena, utan ock att den onödigtvis hårda medfart af de skjutsandes hästkreatur, som genom någras af suiten förvållande skulle ^kunna inträffa, skall, så vida den af Målseganderne eller vederbörande Ämbetsmän i underdånighet anmäles, lika säkert som andra afvikelser från lag och ordning, fästa Kongl. Majus
Nådiga uppmärksamhet, till vinnande af behörig rättelse; äfvensom Utskottet anser betänkligt, att söka betaga de Ämbetsmän i orterne, sorn under Kong).
Majus resor, med eller utan föranledande af ovillkorlig skyldighet, uppvakta Hans Maju, och hvilkas medfölje det beror af Kongl.
Majus eget Nådiga godtfinnande, att antingen begagna eller aflägsna, den rättighet till erhållande af skjuts, som tillkommer en hvar resande, utan behof att för den skjutsskyldige göra reda för beskaffenheten af det ärende, i hvilket han färdas.
Då Utskottet sålunda icke ansett sig kunna eller böra tillstyrka de at Herr Doctor Stenhammar föreslagna åtgärder, har Utskottet likväl, angeläget derom, att icke någon skjutsskyldig må i och för ifrågavarande skjutsningar vidkännas något lidande, utan motsvarande rättighet tili skyndsam ersättning, och med kännedom deraf, att.
Prot, i$23, Q:de Sami. N:r 6. {]2 Best)* och Ekon.
Ut sk, Betänkanäeh• vid de tillfällen då hästar under Kungs» skjutser antingen stupat eller blifvit i större eller mindre man skadade, mycken omgång och tidsutdrägt icke sällan egt rum, innan den derföre uppskattade ersättningen efter bref växling emellan Kongl. Maj:ts BefalK isingshafvande samt
Ämbetsverken i Stock* holm kommit vederbörande tillhanda, skolat föreslå Riksens Höglo!!.
Ständer, alt hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla^ det mätte vid sådana händelser, hvilka icke alltid kunna undvikas, ehuru man tillförsel sig, att de genom Kongl. Maj:ts visa och Nådiga omvårdnad måtte sä sällan som möjligt inträffa, det stupade eller förderf» vade hästkreaturets egare lemnäs rättighet, att efter det ersättningen genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvaudes försorg blifvit i behörig ordning uppskattad, få samma ersättningsbelopp af Landtränteriet ofördröjligen sig förskjutet, hvarefter det af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skulle å vederbörlig ort till ersättning uppgifvas'; hvilket dock, jemte en Ledamots särskildta yttrande, Riksens Högloft.
Vördsammast underställes.
Stockholm deä §4 Mars 1823.
\ ; ■ ■—OOOOdOOOq—■ eir-n Resv, och Ekon.
Betänkanden. {fä Transsumt af Trotocollet, hållet i.
Ständers Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskott den 24 Mars 1825.
Herr Prosten Hallström anförde: ”Som jag redan yttrat, finner jag Höglofl.
Ut» skottets Betänkande öfver Herr Doctor Stenhammars Motion, öm deri äfventyrligä hastigheten vid den så kallade Ktingsskjutsen, i flere hänseenden ofullständigt, och kan icke för mirt del deruti instämma; Motionäi* ren har i sitt Memorial uttryckligen yrkat 'en Revision af LandshöfdirigelnstrucLion, Ulen Höglofl.
Utskottet icke med ett enda ord sig häröfver utlåtit.
Ämnet synes inig dock icke främmande för Utskottets behandling; Ochj hade än så varit, borde åtminstone anmälan derom hafva skett i vänlig Åter-remiss.
Icke heller kan jag till detta tysta förbigående nnna något skäl i RiksdagsOrdningfens 51 §.
Tillsynen, att detta stadgande iakttages* tillkommer icke Utskotten utan Ståbdeä och deias Taleman.
Dessutom förbjuder berörde § alldeles icke, att i samma Memorial upptaga likartade mål, sorn höra under ett och samma Utskotts handläggning, och såsom likartade anser jag helt och hållet de väckta frågorne öm fett nytt bestämdt åliggande för Konungens Befallningshafvande, och en Revision af alla deas äldre, i grund af gällande Författnin - 04 Besv, och Ehen.
(Jtsh.
BetanhanHen. gar, för handen varande åligganden.
I alla fall håller jag så före, att Utskottet bordt framlägga skälet, hvarföre det icke funnit för godt, att öfver denna punct i Mernorialet något yttrande afgifva.
Utskottet förklarar vidare, ”att det anser mindre lämpligt elier sig tillstå'ndigt, att föreslå någon åtgärd, hvarigenom Hans Majit Konungen eller andra Kongl. Personer skulle betagas den hvarje enskild resande tillkommande rätt, att färdas fram utan annat slags hinder eller bestämning af fortkomsten, än allmänna Författningarna innebära.”
Hvilken skulle icke både enskildt och högljudt instämma i dessa underdåniga känslor af vördnad och undersåtliga pligter?
— Men icke är genom denna declaration af allmänna, af ingen Svensk man jäfvade, tänkesätt något i Memorialet besvaradt.
Memorialet åsyftar alldeles icke någon inskränkning af Kongl.
Majrts höga rätt, utan fastmer i motsatt mening en relaxation af Kongl. Maj:ts egen Nådiga Förordning af den 28 Juni 1809 angående några omständigheter, som böra iakttagas vid Krono-, Kungs- och Gästgifvarskjuts, och föreslår, i afseende på den i 8:de Momentet af nyssnämnde Förordning utsatte körningstid, ett särskildt undantag eller Privilegium för de Herrar, som vid Kongl. Maj.-ts resor hafva den nåden, att vara Hans Majit följaktige: hvilket särskildta Pri - Besv. och Ekon.
Utsk, Betänkandeni 85 vilegium, såsom
Iämpadt efter billighetens kraf i detta speciella fall, kunde till efter» lefnad vara desto mera förbindande.
Men öfver detta Förslag är icke något utlåtande afgifvet.
Slutligen anser Höglofl.
Utskottet betänkligt, att söka betaga de Ämbetsmän i orterne, som under Kongl.
Maj:ts resar, med eller utan föranledande af ovillkorlig skyldighet, uppvakta Hans Maj:t, den rättighet till erhållande af skjuts, som tillkommer en hvar Resande.
Här talar således Utskottet om den, för hvar och en Resande till begagnande anställde, skjuts, eller om Gästgifvarskjuts; men i Memorialet är, utan missförstånd, tydligen fråga om Kungsskjuts, eller huru vida hästar kunna för berörde Ämbetsmän uppbådas, under benämning af Kungsskjuts, samt de sig deraf begagna.
Och häröfver har icke heller Höglofl.
Utskottet gifvit sina tankar tillkänna.
Min enskilda tanka i hufvudsaken är oförgripligen denna, att det för Konungens Majestät ingalunda är förnärmande, om de Herrar, som vid Konungens resor åtfölja Hans Maj.-t, äro och finna sig, i anseende till skyndsamheten af sin framfart, ställde under en tjenligen modifierad lags bestämda föreskrifter.
Lagen, såsom ett uttryck af Konungens och Folkets villia, har jemväl sitt Majestät, som kräfver hyllnings och, då en allmän lag förefinnes, tror jag, gö Bes v. och Ekon.
Betänkanden< att densamma icke fean i några fall uppenbarligen suspenderas, titan den högst be* tänkliga våda, att icke allenast denna lag, utan och öfrige Kongl, bud lida till sin helgd och till sitt anseende, Rådligare synes mig derföre, att efter safeens beskaffenhet vidtaga en passande modification; och en sådan finner jag Motionairen hafva föreslagit, då det efter Memorialets omisskänneliga syftning skulla för alla dem, som utgöra Hans Maj:t Konungens eller andre Kongl. Personers suite, varda tillåtet, att, på en timmas tid öfverfara samma vägsträcka, som andra Svenska Medborgare icke under en och en half timma kunna lagligen tillryggalägga.” Ut Supra, Betänkande, i frågnn om sättet till utgå* rande af den till Upsala Akademi an• slagne sanik annan Kronotionde spänne* inål, sorn ännu. icke genom Tionde sätt* ningar blifvit till beloppet bestämd.
Enligt Protocollet. A. Fryxell, N:r 25 Ankom elen j April >323, Besv. och Ekon.
Betdnknnden.
Qy Ofnom Protocolls Utdrag af den 3 den* nes, har Hederv.
BondéStåndet till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet remitterat ett Memorial af Riksdags Full. mägtigen Gustaf Persson från Stockholmslän, hvaruti föreslås, att, som den till Up. sala Akademi donerade Kronotionde, af Skeptuna, Närtuna och Husby Långhundra Härader i Stockholms Län, icke blifvit genom ordentlig Tiondesättning bestämd, utan mäst antingen efter enskildte, tid efter annan, med Akademien upprättade Contracter, eller ock efter räkning utgöras, hvil» ket gifvit anledning till åtskillige stridigheter, vid pröfningen hvaraf, efter hvad Riksdags Fullmägtigen med a:ne af honom företedde Kongl. Ma;:ts Nådiga Utslag, sökt ådagalägga, ömsom stadgandet i 1638 års Tiondeordning, angående skylräkning, och ömsom föreskriften i 1688 års Härads, fogde Instruction, angående Proftröskning, skall tillämpats, det måtte alltså, till förekommande af all osäkerhet härutinnan, ej allenast sistnämnde Författning, hvilken, såsom endast innelattande ett Tjenstemanna Reglemente, Riksdags Fullmägtigen förment icke kunna rubba de Stadganden, hvarigenom Tiondegifvare» och Tiondetagnres rättigheter
Och åligganden förut blifvit bestämde, förklaras utan all kraft och verkan i frägur härom, utan ock ett förslag 88 BesVé och Rhon.
Betänkanden. till beständig
Tiondesättning, så väl för de ofvannämnde, sorn andra Hemman, kvilkaa Kronotionde annu ej blifvit till beloppet bestämd, föreläggas Ständerna och af dem fastställas, för att sedermera blifva enda grunden för Kronotiondens utgörande; i anledning af hvilken Motion, Riksdags Fullmägtigen Johan Longberg erinrat, att ett lika förhållande jemväl eger rum i åtskilliga andra orter.
Utskottet, som öfvarvägat hvad sålunda blifvit anfördt, har hvarken ansett sig tillständigt, att ingå i något omdöme angående de redan i laglig väg pröfvade tvister, hvilk as handläggning och utgång blifvit såsom anledning till Motionen åberopad, eller lämpligt, att föreslå upphäfvande a£ det stadgande, angående Tiondens bestämmande genom Proftröskning, som Härads» FogdeHnstructionen af den 9 October innehåller, enär samma Författning, allt ifrån dess utfärdande, i detta afseende tjent till efterrättelse och uti sednare Författningar upplifvad, jemväl tilämpats i afseende på grunder»© för de genom åtskillig® Kongl. Resolutioner beviljade och påbjudne ständige Tiondesättningar; Men då Tiondebeloppets årliga bestämmande, genom Skyl» räkning och Proftröskning, föranleder både till omgång och besvär för Tiondetagare och Tiondegifvare, och jemväl, pä sätt erfarenheten visat, till mänga och obehagliga Besv. och Ekon.
Betänkandcn. 89 tvistigheter, anser sig Utskottet ega anled* ning, tillstyrka Riksens Höglofl.
Maj:t i underdånighet anhålla, det måtte, sedan, till förekommande af nämnde olägenheter, ständige Tiondesättningar nu mera på de flesta ställen egt rum, och, genom sednare Författningar, en utväg blifvit
Landtmannen beredd, att få äfven den del af Tionden, som till Presterskapet utgöres, jämte öfrige Presterättigheterne, för längre tid till oföränderligt belopp stadgad, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i de Län, der sådana ständige Tiondesättningar ännu ej för sig gått, Nådigst anbefallas, att, derest godvillig öfverenskommelse, angående Tiondens utgörande till visst årligt belopp, icke skulle kunna, uppå skeende framställning, emellan vederbörande beredas, då låta, i den ordning Kongl. Brefven den 27 Augusti 1727 och den 11 November 1756, med flere, angående de hittills skedde Tiondesättningarne utfärdade Författningar föreskrifva, dertill upprätta förslag, samt öfverlemna detsamma, jemte vederbörandes deröfver afgifne yttranden, till Kongl.