Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit i underdånighet inkomma med förslag öfver de arbeten, som funnos vara af behofvet påkallade för egendomens försättande i sådant skick, att den måtte kunna för något Statens ändamål framgent användas, ett dylikt förslag vore hos Öfverintendents-embetet under utarbetande; Och funne, med afseende å ej mindre det bristande utrymme för enfbetslokaler, som, efter inrättande af Telegrafverket, de särskilda Jernvägs-styrelserna med flera embetsverk samt utvidgning af andra sådana, numera förefunnes inom Kronans egendomar, än äfven den å sednare tiden allt mer och mer yppade svårigheten att, ens emot ganska höga hyresbelopp, erhålla till läge och inredning passande lägenheter för de embetsverk, som deraf vore i afsaknad, Öfverintendents-embetet, lika med Rikets Ständers Revisorer, denna byggnad, med Bih. till R.
Prat. 1865 & 1866. 10 Sami. 1 Afd. 12 Håft. 3 18 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, 91. hvars försäljning varit afsedt att undvika en behöflig, dyrbarare reparation samt betacka kostnaden för nya Riksarkivets inredning och tillbyggnad, numera böra för Kronans räkning bibehållas samt, med hänsigt ti'l dess läge vid Skeppsbron, företrädesvis anordnas till lokaler för sådana embetsverk, som egde gemenskap med handel och sjöfart, eller mindre beröring med de öfriga hufvudsakligen på Riddarholmen befintliga embetsverken, såsom t. Ca. för Elektriska Telegrafverket och Styrelsen för Statens jernvägsbyggnader, för hvilka båda embetslokaler för närvarande förhyrdes.
Beträffande det så kallade Ilebbeska huset å Riddarholmen, så hade Öfverintendents-embetet redan uti underdånigt memorial af den 1 December 1863, då fråga väcktes om denna egendoms inköp till embetslokal åt Kommers-kollegium, afgifvit det yttrande, att samma egendom befunnits till embetslokal för Kollegium i alla afseenden särdeles ändamålsenlig.
Vidkommande derefter ofvanuppräknade boställslägenheter inom Kronans egendomar i hufvudstaden, hvilka af Revisorerne blifvit ifrågaställda att till embetslokaler användas, så ansåge Öfverintendents-embetet det åt Statsrådet och Chefen för Landtförsvars-departementet upplåtna boställe i f. d. Preisiska hus^t vid
Drottninggatan kunna, likasom det i samma bus befintliga Landshöfdinge-bostället, lämpligen användas tili lokaler för de mindre embetsverken:
Serafimer-ordensgillet, Öfverintendents-embetet, Skogsstyrelsen, Konvoj-kommissariatet och Krigs-Hofrätten, för hvilka samtliga verk embetslokaler nu förhyrdes.
Beträffande åter Öfriga omförmälda boställslägenheter, så funne Öfverintendentsembetet de vid Beridårebans-gatan belägna Justitie-statsministerns- och Hof-statybilahuggare-boställena, med afseende å ej mindre inredning än läge vid en aflägsen och oansenlig gata, ej vara till embetslokaler lämpliga och så mycket mindre böra dertill ifrågakomma, som dessa boställen numera vore, med E. K.
Maj:ts nådiga tillstånd, af boställshafvarne på längre tid uthyrda och derefter särskildt apterade till begagnande af allmännyttiga inrättningar, nemligen Statens Seminarium för bildande af lärarinnor samt
Nya elementarskolan.
Ej heller lämpade sig Öfverdirektörens och Myntmästarens boställen vid Myntverket för embetsverks inrymmande, i följd af denna egendoms läge å Kungsholmen samt den olägenhet, som mötte genom inrymmandet derstädes af för Myntverket främmande personer.
De Statens embetsverk, för hvilka, enligt Rikets Ständers Revisorers förberörda berättelse, lokaler förhyrdes inom hufvudstaden, voro:
Skogsstyrelsen, Konvoj-kornmissariatet, Elektriska Telegrafverket, Styrelsen öfver Statens jernvägsbyggnader, Rikets ekonomiska karteverk, Sveriges geologiska undersökning, Ofverståthållare-embetets kansli, Kommers-kollegium, Öfverintendents-embetet, Serafimer-ordensgillet och Krigs-Hofrätten.
Af dessa borde, enligt E. K. Maj:ts nådiga Bref den 7 Augusti 1863 och 24 Mars 1865, Sveriges geologiska undersökning samt ekonomiska karteverket inrymmas, den förra i det nya slöjdskolehuset vid Mäster Samuels-gata och det sednare i General-landtmäterikontorets hus; och skulle, under förutsättning, att, enligt hvad Öfverintendents - Expeditions- Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, JV§ 91.
19 embetet ifrågas tällt, lokaler kunde beredas för Telegrafverkét och Jernvägsstyrelsen f. d.
Riksarkivets hus vid Skeppsbron, för Koinmers-kollegium i f. d. Hebbeska egendomen å Riddarholmen samt för Serafimer-ordensgillet med flera ofvan uppräknade mindre embetsverk i f. d.
Preisiska huset vid Drottninggatan, sålunda endast återstå Öfverståthållare-embetets kansli såsom det embetsverk, för hvilket lokal fortfarande behöfde genom hyra anskaffas, i hvilket sistnämnda hänseende någon förändring dock vore af behofvet mindre påkallad, då välbelägen lokal för detta embetsverk för närvarande förhyrdes i en Stockholms stad tillhörig egendom vid Myntgatan i närheten af stadens embetsverk.
Då Rikets Ständer, vid innevarande riksdag, fattat beslut angående det så kallade Hebbeska husets användande för den blifvande Riksdagens behof, måste frågan om
Kommers-kollegii inrymmande i detta hus anses hafva förfallit; men enär, beträffande Revisorernes hemställan i öfrigt, densamma* i de delar den blifvit af ÖfverintendentsEmbetet understödd, synes förtjena afseende; hafva Rikets Ständer funnit sig böra i underdånighet anhålla, att, i den mån omständigheterna sådant medgifva och det med god hushållning kan vara förenligt, Statens embetsverk må i Kronans hus och byggnader inrymmas.
Under förmälan, att utur den till årstjenst vid Kongl. Flottans station i Stockholm uppfordrade båtsmansstyrka, vanligen utgörande omkring 300 man, sedan många år tillbaka 25 man årligen varit kommenderade till handräckning vid Krigsskolan å Carlberg, hafva Revisorerne anmärkt, att den tjenst, hvari dessa båtsmäh användas vid nämnda skola, både vore främmande för och stridande emot det ändamål, hvarför de af Staten och roten underhölios; Och ansågo
Revisorerne dessa båtsmän desto heldre böra befrias från dylik tjenstgöring, som den ingalunda befrämjade deras yrkesskicklighet.
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande har Förvaltningen af sjöärendena, i likhet med Stationsbefälhafvaren i Stockholm, förklarat, att den gjorda anmärkningeu vore välgrundad, hvaremot Kansleren för och Guvernörs-embetet vid Krigsskolan ansett för densamma fördelaktigast, att ifrågavarande båtsmanskommendering fortfarande finge bibehållas, men tillika hemställt, för den händelse E. K.
Majit skulle finna densamma böra indragas, att, till förekommande af de stora olägenheter, som användandet af civil betjening i nämnda kommenderings ställe sannolikt komme att medföra, erforderligt handräckningsmanskap ur arméen då måtte till Krigsskolan varda beordradt.
Då giltigheten af de skäl, som ligga till grund för Revisorernes ofvanberörda framställning, icke kan förnekas, fä Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K.
Majit täcktes i nåder förordna om ifrågavarande båtsmanskommenderings indragning, på sätt E. K.
Majit kan finna lämpligt. 20 Expeditions-Utskottets Förslug till Rikets Ständers underd.
Stu teri-öfver styrelsen.
Jemte meddelande af uppgift å de anslag, som till stuteriernas underhåll blifvit anvisade, hafva Revisorerne, utan att ingå i bedömande huruvida de fördelar, som genom stuterierna tillskyndas landet, motsvarade dermed förenade kostnader, ifrågasatt, om stuterierna för närvarande i allo uppfyllde det med dem åsyftade ändamål, nemligen hästafvelns befrämjande i hela riket, genom spridande af goda afvelsdjur, med hufvudsakligt afseende fästadt å kavalleriernas behof.
Detta mål vore, enligt Revisorernes tanke, för stuterierna en hufvudsak, och åstadkommande af ett större eller mindre antal vagns- och ridhästar blott en biomständighet.
Af de från de särskilda stuterierna under revisions-året försålda hingstar hade emellertid, såsom det syntes Revisorerna, högst få blifvit inköpta för att till beskällare begagnas, och då det borde kunna antagas, att endast sådana hingstar, som vore till beskällare fullt tjenliga, från stuterierna försåldes, enär, med afseende å stuteriernas syftemål, de i annat fall bort före försäljningen förändras, så medförde försäljningen; på sådant sätt den nu egde rum, enligt Revisorerues tanke, en oberäknelig förlust för landets hästafvel; Och om, såsom det ville synas Revisorerne, stuteriernas ändamål i vårt land ännu vore i viss mån förfeladt, ansåge Revisorerne den hufvudsakliga anledningen dertill ligga i den omständigheten, att till beskällare tjenliga hingstar, hvilka från stuterierna afginge, icke såsom beskällare spriddes.
Om deremot sådana hingstar till nedsatt pris leinnades dels åt de i flera provinser bildade föreningar till hästafvelns förbättrande, dels åt enskilda personer, hvilka deraf kunde vara i behof, skulle, enligt Revisorernes tanke, denna förändring utöfva ett särdeles gynsamt inflytande på hela landets hästafvel, och den minskning i stuteriernas inkomster, som af en sådan åtgärd bletve en följd, voro, i förhållande till de stora statsbidrag, stuterierna årligen åtnjöte, af ganska ringa betydenhet.
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande har Stuteri-öfverstyrelsen, bland annat, anfört, att dä Revisorerne sannolikt haft sig bekant, att Stuteri-öfverstyrelsen, för att, så vidt möjligt varit, bibehålla dugliga hingstar för afveln, redan medgifvit hingstföreningarne rabatt å auktionspriset pä hingstar, som af dem köptes, för att påföljande fyra år tillhandahållas såsom beskällare, Revisorernes förslag, att sådana hingstar borde utlemnas till nedsatt pris, antagligen afsåge en ytterligare prisnedsättning, än den redan medgifna.
En så beskaffad åtgärd afstyrkte emellertid Stuteri-öfverstyrelsen, emedan derigenom skulle föranledas minskning i inkomster, som, åtminstone under närvarande förhållanden, icke kunde umbäras, helst hingstföreningarnes företrädesrätt ej allenast medförde uppoffringar genom den medgifna rabatten, utan derjemte menligt inverkade på auktionsprisen, derigenom att mången spekulant uteblefve, då han visste, att de bästa å auktionslistorna upptagna hästarne på förhand vore för föreningarne afsedda.
Då ernåendet af det mål, som med Revisorernes ifrågavarande framställning åsyftas, onekligen icke är af ringa vigt och den åtgärd, Revisorerne i sådan syftning före slagit. synes vara förtjent att tagas under närmare ompröfning, Expeditions- Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, M 91. 21 få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. ,K. Majit, efter närmare utredning af förhållandena, täcktes taga under nådig pröfning, huruvida någon åtgärd i den af Revisorerne föreslagna syftning lämpligen bör vidtagas.
Statistiska Tabelikomuiissiunen.
På det Rikets Ständer måtte komma i tillfälle att med den närmare uppmärksamhet, hvilken ett nytt verk af den vigt och beskaffenhet som Statistiska Centralbyrån påkallade, följa denna byrås verksamhet och utveckling, hafva Revisorerne ansett det vara angeläget, att samma verk årligen till E. K.
Majit afgåfve underdånig berättelse om de af detsamma utförda arbeten samt hemställt, att denna berättelse, i likhet med de förvaltande verkens, sedermera borde till Statsrevisionerna öfverlemnas, för att, vid räkenskapernas granskning, vara att tillgå; Och har t. f. Chefen för nämnda byrå. uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande, förmält, att han emotsåge E. K.
Majits nådiga befallning om en sådan årsberättelses afgifvande.
I anledning häraf få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K.
Majit täcktes anbefalla vederbörande att om afgifvande af ifrågavarande årsberättelse gå i författning, samt att denna berättelse sedermera kunde, i likhet med de förvaltande verkens, till Statsrevisionerna öfverlemnas.
Konsistorium i (löteborg.
Rå, enligt Revisorerne meddelad upplysning, en icke obetydlig stipendiifond, benämnd den Sivertsonska, funnes vid Kongelfs skola, men redovisning för densamma uti konsistorii-räkenskaperna alldeles saknades, hafva Revisorerne derå fästat Rikets Ständers uppmärksamhet.
Uti häröfver afgifven underdånig förklaring har läroverkets rektor upplyst, att uppgörandet af stipendii-fondens räkenskaper och fondens förvaltning vore uppdraget åt stadens borgmästare, som derför egde behörigen redovisa; hvarjemte en afskrift af 1863 års redovisning för nämnda fond blifvit den underdåniga förklaringen bilagd.
Som det synes Rikets Ständer vara med god ordning öfverensstämmande, att en sådan afskrift af redogörelsen konsistorii räkenskaper för framtiden bilägges, då dessa till granskning, i föreskrifven ordning, insändas, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K.
Majit för åstadkommande af den med Revisorernes framställning afsedda kontroll, täcktes efter omständigheterna anbefalla nödiga åtgärder.
I öfverensstämmelse med de grundsatser, Revisorerne, under åberopande af 64:de och 65:te §§ Regeringsformen, uttalat i fråga om de å förskottstitel anvisade statsut - 22 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, JS 91. gifter, ansåge sig Revisorerne jemväl böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på det undantagsförhållande, som för närvarande egde rum i afseende på pröfningen och bestämmandet af utgifterna för Post- och Tullverken.
Hvad Postverket anginge, hade väl Rikets Ständer vid 1853—1854 årens riksdag, i sammanhang med antagande af ett medelporto och i öfrigt förändrade stadganden angående postväsendet, beslutat att blifvande öfverskott å detta verks inkomster tills vidare finge af Eders Kongl. Maj:t disponeras till postanstalters utvidgande och förbättrande; men detta beslut syntes Revisorerne, lika litet som den omständigheten, att Rikets Ständer, såväl vid nyssnämnda som följande riksdagar, bland utgifterna å Riks-staten uppfört ett, den beräknade inkomsten af postbevillningen jemnt motsvarande belopp, lägga hinder i vägen för Rikets Ständer att pröfva och bestämma Postverkets olika utgifter, särdeles posttjenstemännens aflöningsförmåner i särskilda grader, till hvilka förmåners förbättrande öfverskottet af Postverkets inkomster ej syntes hafva varit afsedt.
Emellertid hade ifrågavarande öfverskottsmedel äfven tagits i anspråk till inrättande af nya tjenster vid Generalpoststyrelsen samt till förbättring af förut varande tjenstemäns aflöning, utan att Rikets Ständer derom blifvit hörda.
Särskildt hafva Revisorerne anmärkt, att inom nämnda Styrelse blifvit, enligt den för densamma fastställda nya instruktion af den 6 November 1863, inrättade två departementschefs-embeten, ett för kansli- och ett för kameral-ärenden, äfvensom en särskild sekreterare för skjuts- och tabellärenden, i följd hvaraf Postverkets stat dessutom erhållit en tillökning af 12,000 R:dr om året, ett förhållande, hvarå Revisorerne ansågo sig desto heldre böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, som vid jemförelse mellan lönebeloppen för ledamöter i Rikets kollegier samt de för ifrågavarande departements-chefer bestämda aflöningsförmåner en högst betydlig skilnad dem emellan visade sig.
'-Genom nådigt Bref af nyssnämnda dag hade E. K.
Majit nemligen tillagt de då utnämnde departementscheferne personlig rättighet, så länge de innehade dessa embeten, att, jemte tillgodonjutande af derför anvisade löner och öfriga förmåner, uppgående för dem hvardera till 5,500 Ridr om äret, uppbära af provisioner för utländska tidningar kanslidepartements-chefen 1,500 Ridr och kameraldepartements-chefen 300 Ridr, samt denne sistnämnde att derjemte åtnjuta förmånen af boställs våning eller deremot svarande ersättning med 1,200 Rdr om året.
Beträffande derefter Tullverket, anmärka Revisorerne, att förhållandet dermed vöre nästan enahanda som i afseende å Postverket.
Omkostnader och aflöning för Tullverket utginge direkte af tullmedlen och vore i gällande Riks-stat förslagsvis beräknade till 1,800,000 Ridr.
För revisionsåret utgjorde de 1,854,688 Ridr 7 öre.
Aflöningen till General-tullstyrelsen uppgick enligt stat för samma år till 77,550 Ridr.
Tio år förut utgjorde denna aflöning endast 53,078 Ridr; utvisande dessa summor, att en ganska väsendtlig förhöjning i Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, Jff 91. 23 Tullstyrelsens likasom i Poststyrelsens aflöningsförmåner på sednare tiden egt rum, hvarvid Revisorerne särskildt anmärkt, att embets- och tjenstemän vid dessa Styrelser i allmänhet blifvit tillagda högre aflöningsförmåner, än Rikets Ständer bestämt för deras vederlikar, med stundom trägnare befattningar, i andra embetsverk.
Då Revisorerne funnit den omständigheten, att dessa verks utgifter hufvudsakligast bestridas af den uppbörd utaf vissa statsinkomster, som i samma verk inflöte, icke föranleda till något undantagsförhållande i afseende å den pröfningsrätt, Rikets Ständer grundlagsenligt borde utöfva vid bestämmandet af samtliga statsutgifterna, hade Revisorerne, jemväl med hänsyn till det sätt, hvarpå en del af dessa verks inkomster hittills blifvit, uppå förslag af vederbörande Styrelser, uti hvilka Cheferna allena egde beslutande rätt, utan Rikets Ständers hörande disponerad, trott sig ega giltig anledning hemställa, huruvida icke tiden kunde vara inne för Rikets Ständer, att, i afseende å den vigtiga frågan'om bestämmandet af dessa verks utgiftsstater, utöfva den rättighet, som genom grundlagen blifvit dem tillförsäkrad.
Uti häröfver afgifna underdåniga utlåtanden har hufvudsakligen blifvit anfördt: af General-poststyrelsen, att, derest för öfrigt Revisorernes ifrågavarande framställning funnes vara af beskaffenhet att böra till någon åt?ärd föranleda, en för postutvexlingen väsendtlig olägenhet måste uppkomma, om härigenom hinder skulle möta att, såsom nu skedde, äfven emellan statsregieringariie, inrätta nya postanstalter och postgångar, hvilken olägenhet visserligen komme att i någon' mån minskas till följd af de härefter inträffande årliga riksdagarne, men ingalunda derigenom skulle upphöra, då hittills nogsamt visat sig behofvet af att, vid olika tider af året, men synnerligast efter fullbordandet af särskilda bandelar, vidtaga stora och genomgripande förändringar i förutvarande postgångar, hvilka förändringar icke kunde undgå att väsendtligen inverka på bestämmandet af Postverkets utgiftsstat; samt af General-tullstyrelsen, att, så länge tullverkets tjenstepersonal, i följd af ständigt vexlande förhållanden inom handelsverlden, årligen måste vara underkastad betydliga förändringar, än genom en af behofvet påkallad förstärkning af bevakningspersonalen, och än genom indragning af tjenster, som genom förändrad lagstiftning eller tillkomsten af nya vägar för trafiken blifvit öfverflödiga, o. s. v., kunde, enligt Generaltullstyrelsens förmenande, Riksförsamlingen, äfven sedan denna komme att årligen sammanträda, icke lika ändamålsenligt uppgöra definitiv och detaljerad reglering af Tullverkets utgiftsstat, som denna reglering nu verkställdes, då staten alltid grundades på det nästföregående årets erfarenhet.
Det följde nemligen af den för Riksförsamlingen nödvändiga arbetsordning, att en af denna Församling uppgjord stat måste grundas på förhållanden, sådana de voro sista året före det, då staten beslutades, och vinna tillämpning först året efter det, då beslutet fattades.
Ännu mindre kunde det hittills, med riksdagar endast hvart tredje år, hafva varit med det allmännas fördel val förenligt, att Rikets Ständer gjort
Tullverkets utgiftsstat till föremål för de - 24 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, JUs 91. taljerad pröfning; och då Riksförsamlingen alltid hade sig förbehållet, hädanefter som hittills, både att medelst förslagsanslag bestämma utgiftsstatens hela belopp, och att tillse, i hvad mån anordningarne för afsedda ändamål kunde hafva motsvarat hvad Riksförsamlingen för sin del ansåge nyttigt och rätt, hemställde Styrelsen, att
Revisorernes anmärkning i denna del icke borde till någon åtgärd föranleda.
Ständer hafva tagit detta ärende i öfvervägande; och anse det anmärkta undantagsförhällandet, som sedan fordna tider fortfarande egt rum, väl till någon del hafva haft sin grund i den omständighet, att förvaltningskostnaderna icke anvisats på de allmänna statsmedlen, utan omedelbart på dessa verks egna uppbördsmedel.
Men enär dessa sistnämnda medel, likasom de ordinarie statsinkomsterna, ingå bland de i Riks-staten påräknade tillgångar, och de af Revisorerne åberopade grundlagsstadganden icke gifva någon anledning dertill, att Representationens pröfningsrätt, hvad statsutgifterna angår, skulle vara inskränkt till endast de ordinarie statsmedlen, så synes från denna omständighet icke kunna härledas något bestämmande skäl för berörda undantag.
Deremot har det skäl icke kunnat jäfvas, med hvilket man tillförene bemött förslag om upphörande af detta undantagsförhållande, och som Öfverstyrelserna för bemälda embetsverk, i anledning af Revisorernes omförmälda framställning, nu äfven i viss mån sökt göra gällande, att nemligen bestämmandet af fleråriga aflönings- och omkostnadsstater för dessa verk icke kunde undgå att medföra flerahanda olägenheter, i det att hinder derigenom skulle uppkomma för de af den allmänna rörelsens vexlande förhållanden påkallade förändringar i förvaltningsorganisationerna så skyndsamt som vederborde.
Då emellertid, i följd af den vid innevarande riksdag antagna nya Riksdagsordning, riksdagarne hädanefter skola årligen återkomma, anse Rikets
Ständer jemväl sistberörda skäl nu mera hafva förlorat all vigt och betydelse.
Visserligen komma statsförslagen icke att tillämpas förr än nära ett år, sedan de till riksdagen öfverlemnats; men de oförutsedda behof, som under ett enda år, kunna uppstå af ökade utgifter, i följd af förändrade förhållanden, kunna dock, jemförda med staterna i sin helhet, icke blifva af annat än ganska ringa betydenhet, och torde i hvarje fall lätteligen kunna afhjelpas genom bemyndigandet att provisoriskt vidtaga sådana förbättrade anstalter, som af omständigheterna påkallas och ej utan olägenhet till fastställandet af nästa årsstater kunna anstå; i hvilket afseende erforderliga extra anslagsbelopp för de delar af aflönings- och omkostnadsstaterna, der dylika provisoriska förändringar möjligen vore att emotse, lämpligen kunde vid statsregleringarne bestämmas.
I betraktande häraf och då emot
Revisorernes framställning i denna del något annat giltigt skäl ej heller torde kunna åberopas, anse Rikets Ständer sig böra instämma i den af Revisorerne uttalade åsigt, att Rrepresentationens grundlagsenliga rätt att pröfva och fastställa omförmälda embetsverks utgiftsstater hädanefter icke bör lemnäs obegagnad.
På grund häraf få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att förslag till utgiftsstater för Post- och Tullverken måtte, i sammanhang med den öfriga statsregleringen, till nästa riksdag afgifvas för att underkastas behörig pröfning och fastställelse, samt att Expeditions-Ulskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, J\S 92.
25 att derefter ifrågakommande förslag till ändringar i dessa stater likaledes framgent måtte, i enahanda ordning, som för embetsverkens utgiftsstater i allmänhet eger rum, varda för sagda ändamål Riksdagen delgifna.
Bikets Ständer framhärda etc.
Preste-Ståndet den 18 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående den Staten tillhöriga till Riksarkiv tillförene begagnade f. d.
Ridderstol peska egendomen vid Skeppsbron. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 129.) S. A. K. Uti en till Rikets Ständer den 24 sistlidne
Maj aflåten skrifvelse hafva Fullmägtige i Riksgälds-kontoret erinrat, huruledes Rikets sednast församlade Ständer beslutat att, sedan ej mindre Riksarkivets, än äfven Witterhets-, Historie- och Antiqvitets-aka demiens samlingar blifvit förflyttade från huset n:o 2, eller f. d.
Ridderstolpeska huset, vid Skeppsbron, samma egendom borde öfverlemnas till Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, som skulle ega att å offentlig auktion försälja densamma, under förbehåll att försäljningssumman ej finge understiga egendomens till 120,000 R:dr uppskattade värde.
Sedan bemälde Fullmägtige, af sådan anledning, i sistlidne Februari månad hos ÖfverBilt. tili R.
Prot. 1865 & 1866. 10 Sami. 1 Afd. 12 Haft. 4 26 Expeditions- Utskottets Förslag till Rikets Stånders anderd.
Skrifvelse, Jfå 92. intendents-embetet gjort förfrågan, huruvida något binder mötte mot husets öfverlemnande till Fullmägtiges disposition, samt Fullmägtige härpå fått emottaga det svar, att Öfverintendents-embetet erhållit E. K.