Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet blifvit remitterad en motion, hvaruti Herr Doktor Grafström fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att, då för Åsele och Lycksele Lappmarker, innefattande en jordvidd af öfver 200 qvadratmil, blott en enda läkare för närvarande finnes, med station i Lycksele, denne, som nödgas företaga embetsresor af ofta 20 mil och derutöfver, endast ofullkomligt kunde uppfylla sina åligganden uti de öfriga delarne af Lappmarken; och har motionären, med anledning häraf, föreslagit en läkares anställande för Åsele Lappmark, som borde stationeras i Åsele och erhålla lika förmåner med den i Lycksele.
Utskottet ingalunda betviflar det af motionären uppgifna behof af en läkare för Åsele Lappmark, anser dock Utskottet, att anmälan härom bör ske hos vederbörande embetsmyndighet, som icke lärer underlåta att, i anledning deraf, anställa behörig undersökning och utredning af saken och sedermera vidtaga derpå grundad åtgärd; och får Utskottet derföre vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer med detta ärende för närvarande icke må taga någon befattning.
M 75.
Anil. till Exp.-Utsk. d. S April 18S1, kl. S e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, i fråga om utgörande af Kronoskjuts utom lånet.
Uti en hos Hedervärda Bondeståndet väckt, till Utskottet remitterad motion har Riksdagsfullmäktigen Johannes Olsson från Wermlands län anmärkt den olägenhet, som uppkomme derigenom, att kronöskjutsskvldige stundom ålades att skjutsa långt in uti andra län, hvilket förhållande vore för dem desto mera men - Allm.
Resv, o. Ekon.-UlshoUels Utlåtande, JVi 76. 3 ligt, sorn de utom det län, inom hvilket de voro boende, icke alltid ätnjöto den välvilja, som de inom egna bygder vanligen kunde påräkna; och har motionären derföre föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att
Konungens vederbörande befallningshafvande erinrades att vid förefallande kronoskjuts ordna densamma på det sätt, att, om möjligt, de skjutsskyldige undginge olägenheten att skjutsa längre in uti andra län.
Då likväl de kronoskjutsskyldige äro pligtige att skjutsa från en station till en annan, och detta förhållande att denna sednare kan vara belägen i annat närgränsande län, icke synes
Utskottet för de skjutsande medföra annan eller större olägenhet, än som med utgörandet af kronoskjuts i allmänhet är förenad, tillstyrker Utskottet, att berörde motion må förfalla.
JYi 76.
Ank. till Exp.-lJtsk. den 8 April 1851, kl. 5 e. m.
Utlåtande, i anledning af erhållna återremisser utaf Betänkandet J\° 14, angående beredande af tillgång på duglig vaccin.
Nämnde betänkande, hvari Utskottet tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i nåder förordna: »l:o att Dess Sundhets-kollegium må ombesörja, att, på vissa af kollegium bestämda tider, ett lämpligt antal kreatur må blifva inköpt och stationeradt vid rikets veterinärinrättningar, för beredande af tillgång pä duglig vaccin, i ändamål att till vederbörande läkare utdelas; 2:o att, genom kollegii försorg, i länen tjenstgörande läkare må förständigas att under deras resor i länet söka förskaffa sig upplysning, om koppsmittade kreatur någonstädes äro tillfinnandes och derom göra anmälan hos vederbörande landshöfding; 3:o att Sundhets-kollegium må utfärda en tydlig och lättfattlig anvisning till igenkännande af kokoppors beskaffenhet på djuren, med uppmaning till hvar och en, som upptäcker sådane, att anmäla detta hos närmaste kronobetjening, som vidare borde skyndsamligen derom inlemna rapport till landshöfdingen, hvilken derefter egde att anbefalla veterinärläkaren i länet att undersöka förhållandet; och 4:o att
Sundhets-kollegium i allmänhet skall hålla noggrann vård deröfver, att det vaccin-ämne, som till användande utlemnas, icke må tagas från andra än friska personer», har blifvit bifallet 4 Allm.
Besv. o. Ekon.-Vtskollels
Ullålande, M 77. af hedervärda Bondeståndet, men ålerremitteradt af högloflige Ridderskapet och Adeln, högvördige Presteståndet samt vällodiga Borgareståndet.
De anmärkningar, hvilka inom förenämnde tre riksstånd föranledt återremisserne, innehålla hufvudsakligen: att Utskottet i sitt förslag för mjcket fördjupat sig i detaljer; att det misstagit sig, då det trott rätta sättet för en kraftig vaccins erhållande vara att inköpa kor och stationera dem vid rikets veterinärinrättningar; att förslaget innebure för långa omvägar, hvarigenom ändamålet sannolikt skulle komma att i de liesta fall förfelas; samt att det vore olämpligt, att Rikets Ständer sjelfva uppgåfve medel till de öfverklagade olägenheternas afhjelpande, enär de ej kunna förutsättas ega den specialkännedom, som dertill erfordrades.
Ehuru de i Betänkandet M 14 föreslagna åtgärder, för beredande af tillgång på duglig vaccin, att döma af såväl de ofvan meddelade anmärkriingarne, som öfrige inom Riksstånden afgifna yttranden i ämnet, blifvit ansedda hvarken såsom obehöfliga eller overkställbar, har Utskottet likväl, då återremissen af nämnde betänkande frän trenne Riksstånd hufvudsakligen synes varit föranledd deraf, att förslaget till den underdåniga skrifvelsen ansetts vara för mycket detaljeradt, trott sig böra, med frångående af detsamma och således utan att tillstyrka några serskilda bestämmelser, vördsamt hemställa, att Rikets Ständer med anledning deraf, att de flesta provinser i riket under de sednaste åren varit hemsökta af härjande smittkoppsfarsoter, måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla: det Kongl. Majit täcktes i nåder anbefalla Dess Sundhets-kollegium att afgifva underdånigt förslag till de tillägg och förändringar i nu gällande författningar, rörande vaccinationen, som må anses behöfliga, samt i öfrigt angifva de åtgärder, hvilka, enligt vunnen erfarenhet, så inom som utom riket, finnas ändamålsenliga till befrämjande af denna för allmänna helsovården vigtiga angelägenhet.
J\s 77.
Ank. till Eip.-Utsk. d. 7 April 18S1, kl 14 f. m.
Utlåtande, i anledning af erhållen dterremiss af Betänkandet M 16.
Med anledning af väckt motion, att, till förekommande af de olägenheter, hvilka härröra deraf, att i serskilda upplagor af Katechesen de från den Heliga Allm.
Besv. och Ekon.-Utskotlets Utlåtande, Jtä 77. 5 Skrift hemtade språk äro till olika vidd intagne, en normalupplaga af Katechesen måtte föranstaltas, liar uti omförmälde Betänkande blifvit tillstyrkt, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det förordnas måtte, att vid elementarläroverken och folkskolorne endast sådane Katecheser må begagnas, i hvilka språken, antingen de voro hemtade ur allmänna Kyrkobibeln eller ur den af Erkebiskop Lindblom begagnade öfversättning, voro införde till samma vidd och omfattning, som i den år 1810 utgifna Katechesen; och hafva Höglofl.
Rid— derskapet och Adeln samt Vällofl.
Borgareståndet återremitterat detta betänkande, hvaremot detsamma blifvit afslaget af Högvördiga Presteståndet samt bifallet af Hedervärda Bondeståndet.
De anmärkningar, hvilka inom förenämnda två Riksstånd föranledt återremissen, innehålla hufvudsakligen: dels att Utskottets förslag borde ändras sålunda, att den tillstyrkta underdåniga skrifvelsen inskränktes till en anhållan, att de i Katechesen förekommande Bibelspråk, hvilka i den Lindblomska voro införde efter en proföfversättning af Bibeln, måtte hemtas endast från den allmänna Kyrkobibeln oeh således blott en enda Kateches fä begagnas, hvilket äfven med motionen åsyftats; dels att frågan borde anstå, intilldess ett inom Högvördiga Presteståndet framstäldt förslag om en komittés nedsättning för utarbetande af ny Kateches hunne blifva afgjordt; dels ock att förevarande fråga icke lämpligen borde utgöra föremål för Rikets Ständers behandling.
Utskottet får i anledning häraf anföra, att, som, enligt vunna upplysningar inom Utskottet, deri af Erkebiskop Lindblom utgifne Kateches derigenom, att den under eri lång tid varit ensam begagnad, blifvit mest käpd, det förefallit högst betänkligt, att föreslå ett förbud mot dess begagnande vid undervisningen, och att det derföre ansetts vigtigt att behålla densamma, jemte den med språk ur Kyrkobibeln, intilldess en ny Kateches varder fullbordad och antagen; — att likväl en längre tid kan åtgå, innan sådant kommer att ega rum, hvarförinnan och så snart som möjligt den oreda vid undervisningen bör afhjelpas, hvilken förorsakas derigenom, att i liera serskilda upplagor af den med Kyrkobibelns språk försedda Katechesen dessa språk till betydligt olika vidd och omfattning blifvit införda; samt slutligen att förevarande fråga, som ansetts icke utgöra föremål för Rikets Ständers pröfning, efter Utskottets åsigt, tvärt deremot, som af stor vigt för den religiösa undervisningen, bör för Rikets Ständer utgöra ett angeläget ärende.
Då Utskottet således icke funnit de för återremisserna anförda skäl vara af den beskaffenhet, att de kunnat föranleda Utskottet att frångå sitt i betänkandet 6 Allm.
Be sv. och Ekon.-Utshollels Utlåtande, M 77.
M 16 framställda förslag, samt Bondeståndet dertill lemnat bifall, så får Utskottet vördsamt hemställa, att Höglofliga Ridderskapet och Adeln samt Vällofl.
Borgareståndet måtte i berörde beslut med Hedervärda Bondeståndet sig förena.
Reservation af Herr Prosten A. Wallin-. »Emot Höglofl.
Utskottets beslut att vidblifva sitt under JVs 16 förut afgifna betänkande rörande den inom Svenska kyrkan antagne Katechesen, får jag anmäla min vördsamma reservation.
Det är mycket att beklaga, att en Lärobok i kristendomen blifvit inom kyrkan godkänd och antagen, uti hvilken så betydande brister förefinnas, alt väsendtliga stycken i vår troslära dels äro derstädes mycket sväfvande angilna och dels alldeles saknas.
Men då härtill kommer, att de bevisande Bibelspråken äro anförda efter en proföfversättning al den Heliga Skrift, hvilken befunnits icke kunna godkännas, genom hvilket misstag barnen och ungdomen inom kyrkan nödgas inlära ett så kalladt Bibelord, som är flerestädes både svulstig! och till mening och sammanhang oriktigt, och hvaraf mäste, utom andra svårlösta förhållanden, uppkomma hos lärjungarne en vacklande föreställning, om icke missledande begrepp, så har genom den erfarenhet, som jag vid undervisningen kunnat vinna, hos mig uppstått mycken betänklighet att vidhålla 2:ne Läroböcker med så Irån hvarannan afvikande Bibelspråk, som de, hvilka nu ömsevis begagnas.
Utskottet har erkänt och uttalat den oreda, som uppkommit af de uti olika Katechesupplagor förekommande Bibelspråkens olika vidd; men bar förbigått den vida större oreda, som måste förorsakas genom sammanställningen af bevisande språk, hvilka uti den ena Katechesen afvika eller angifva en med den andra olika mening.
Dessa Bibelspråk vore dock den grund, på hvilken kristendomsbegreppet skulle byggas.
Expeditions-Utskottet* Förslag lill und.
Skrifvelse N.o 174- 259 ständ, mot godkänd borgen, försälja den räntesäd och den häst-vacancespanmål, som för Stats-Verkets årliga behof icke erfordras.
Hvilket, till svar å Eder Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Proposition, Rikets Ständer få härmed i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3o October 1834* N:o 174* Uppläst och godländt hos Ridd. och Adeln den 27 Oct. 1834- Preste-Slåndet den 27 — Borgare-Ståndot den 27 Bonde-Ståndet den 3o — — Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, om föreskrift till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att, sedan utflyttningsmedlen får Länet äro bestämda, meddela vederbörande hemmansinnehafvare Underrättelse om tiden, när samma medel utfalla.
(Lag- och Oecon.-Ulsk. N:o 18.) S. A. K.
Som, efter hvad Rikets Ständer inhemtat, hemmans-innehafvare, hvilka utflyttnings-understöd af allmänna medel tillkommer, i saknad af underrättelse om tiden då understöds-medlen utfalla, skola nödgas antingen sjelfve efterfråga eller genom Ombud å Lands-Contoren underrätta sig när sådant inträffar, hvilket för Allmogen medför kostnad och besvär; alltså hafva Rikets Ständer ansett sig böra i underdånighet anhålla, det E. K. M. i Nåder täcktes anbefalla Dess Befallningshafvande att, sedan utflyttnings-medlen för Länet äro bestämde, genom allmän Kungörelse, eller på annat lämpligt sätt, meddela vederbörande hemmans-innehafvare underrättelse om tiden, då samma medel, emot behörigt qvitto, från Landt-Räntcriet utbetalas.
Stockholm den 3o October 1834- 3«o Expeditions-Utskottels Förslag till und.
Skrifvelse N.o 1<jS, N:o 175.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Oct. 1834.
Preste-Ståndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 27 — — Bonde-Ståndet den 3® — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om förklaring öfver 4 $. i Kongl. Förordningen den 20 Januarii 1824 -» angående ändring eller utrifning af vattenverk} som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling.
(Lag- och Oecon.-Utsk. N:o 19.) S. A. K. Uti E. K.
M:ts Nådiga Förordning den 20 Jan. 1824. angående ändring eller utrifning af vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling, stadgas i 4 och 5 §§., i den förra, att delegare, som i kostnaden för vattenverks utrifning eller ändring icke vill deltaga, är både berättigad och skyldig att för sin andel i vattendränkt jord af öfrige delegare emottaga lösen, eftersom den, med afseende på jordens värde före vattnets afledande, af mätesmän bestämd varder; och i 5 §., att värdet af vattenverk, som utrifvas eller lösas skall, med dess inventarier och tillhörigheter, eller af den del, som genom försämring bortgår, likasom af den jord, hvilken, enligt föregående bör inlösas, skall, efter noggrann undersökning om verkets beskaffenhet, enligt allmänt gällande grunder för värdering af fastigheter, i penningar mätas och utsättas.
Vid jemförelse af dessa stadganden, kunde anledning hemtas till en sådan tydning, att egare till vattendränkt jord ovilkorligen vore pligtig att taga lösen derför i penningar.
Men en sådan tolkning, ehuru skenbart riglig, öfverensstämma* likväl icke med andan i Författningen, som velat stadga
Lag för uppkommande rättsförhållanden grannar emellan, då den ene önskar, genom vattens afledning, förbättra egor, och den andre vägrar att deltaga i kostnaderne derför, dock har afsigten alldeles icke varit att åstadkomma någon förändring i 4 Cäp. 9 §.
Jorda-Balken och öfriga Författningar om skattskyldig jords minskning, ej heller att föranleda dertill, att hemman, medelst ängs eller annan marks afsöndrande, skulle tillskyndas en oersättlig skada.
Nyssnämnde Lagens rum, jemte dermed sammanhang egande äldre stadgar, innehålla ©vilkorligt förbud emot söndring och minskning af skattskyldig jord, yid äfventyr, att en slik åtgärd skall vara ogild, och E. K. ' Expeditions~Ulskoltels Förslag lill lind.
Skrifvelse IV.o ijS. 3oi M:s Nådiga Förordning den 19
December 1827, om hemmansklyfning och jordafsöndring, tillåter icke, att jord afskiljes från hemman uuder andra vilkor, än dels, att sådan jord icke får i rymd öfverstiga en viss del af hemmanets hela ego-område, samt att dertill icke får användas odal åker eller äng, dels ock att viss årlig afgäld till stamhemmanet ålägges den afsöndrade jordalolten.
Med antagande af ofvannämnde tolkning skulle 1824 års Förordning innefatta ett undantag från dessa allmänna föreskrifter, hvilket så mycket mindre synes böra få antagas, som ett dylikt undantag vore oförenligt med begreppet om eganderält, och i allt fall, äfven om det funnits, enligt allmänna regeln, alt äldre Lag måste vika för yngre, upphört att vara gällande, sedan 1827 års Förordning utfärdades.
Vid sådant förhållande, och då det lätteligen kan inträffa, att, oin lösen endast i penningar skall gifvas, ett hemman, hvars äng hufvudsakligen utgöres af vattendränht mark, skulle få vidkännas betydlig förlust, samt möjligen bringas derhän, att åbo derå icke vore besuten, hafva Rikets Ständer ansett en förklaring öfver 4 §• af ifrågavarande Förordning erfordras, hvarigenom bestämmes, att slik lösen alltid bör gifvas i motsvarande jord.
På dessa skäl få Rikets Ständer hos E. K. M. i underd. föreslå till antagande följande förklaring: Sedan, genom 4 §•>
Förordningen den 20 Januarii 1824, är vordet stadgadt, att jordegare, som icke vill deltaga i kostnaden för vattenverks utrifning eller ändring, skall vara både berättigad och skyldig, att för sin andel i vattendränkt jord emottaga lösen; så har det ansetts nödigt förklara, att sådan lösen eller ersättning bör gifvas i jord, som, efter de för ego-utbyte i allmänhet stadgade grunder, lemnar fullt vederlag för hvad som afträdes, och skall, der belägenheten icke medgifver egoutbyte, ersättning utsättas till viss andel uti den genom vattnets afledning förbättrade jorden, efter som den, jemförd med samma jord i dess vattendränkta tillstånd, af mälismän varder bestämd.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3o October 1834. 201 Expcditions-Utskotlets Förslag till und.
Skrifvelse IV.o 176 och 177.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Oct. i834- Prtste-Slåndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 27 — — Bonde-Ståndet den 3o — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej med tillkännagif vande af verkställdt nytt val till Ledamöter i Hemliga Utskottet efter Grosshandlaren J. U. Winberg och Lagmannen J. H. Ekstrand.
S. A. K. Till Ledamöter af Borgare-Ståndet uti det af E K. M. äskade Hemliga Utskott i ledigheten efter afl.
Grosshandlaren J. U. Winberg och Borgmästaren, Lagmannen J. H.
Ekstrand, hafva i behörig ordning blifvit valde: Borgare-Ståndets Vice Talman, Grosshandlaren, Commerce-Rådet och Riddaren af E. K. M:s Nordstjerne Orden Olof Wijk och Grosshandlaren, Commerce-Rådet, Commendeuren af E. K. M:s Wasa Orden och Riddaren af E. K. M:s Nordstjerne Orden Berndt Harder Santesson; hvilket hos E. K. M. Rikets Ständer få härmed i underd. anmäla.
Stockholm den 3o October 1834- N:q 177.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3o Oct. i834- Preste-Ståndet den 3o — — Borgare-Ståndet den 3o — Bonde-Ståndet den 3o — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Tionde Hufvud-Titel.
(StatsUtsk.
N:ris 88 & 221, samt Förstärkta Stats-Utsk.
N:o a63.) S. A. K.
I afseende på reglering af utgifterne under Riks-Statens Tionde Huf - Expeditions-Vtskottets Förslag till lind.
Skrifvelse N.-o fjj. 3o5 vud-Titel, innefattande Clerecie- och Läro-Verken, få Rikets Ständer i underd. anmäla följande dervid förekomna omständigheter:
I öfverensstämmelse med hvad E. K. M., uti Dess Nådiga Proposition om Stats-Verkels tillstånd och behof, förklarat, hafva Rikets Ständer funnit det för Läro-Verken vid sisth Riksdag beviljade anslag af 60,000 R:dr fortfarande vara beböfligt, och alltså bifallit uppförandet i Stat af samma anslag, nemligen:
För Universiteten och Tillämphings«Skölorne . ....
R:dr 18,000. samt för Eifmentar-Läroverken —.
42,000. dock med vilkor, att dessa medel skola, enligt upprättande Stater, från Landt-Räntei ien utbetalas.
Då det icke undfallit Rikets Ständers uppmärksamhet, hurusom undervisningen vid Rikets Universitet i vissa vetenskaper, såsom Anatomie, Chemie, Physik m. fl, till stor del skulle förfela sitt ändamål och vetenskaperne icke komma att riktas med de upptäckter, som, genom trägna practiska försök, kunna åstadkommas, eller hinna den utveckling, som för närvarande i andra länder eger rum, derest tillfälle tili practisk öfning eller experiments anställande saknas, hafva Rikets Ständer, i betraktande häraf, samt nied afseende å det uti E K M:s Nådiga Proposition nppgifne behofvet af ett serskildt anslag för en gång af 14,000 R:dr för Upsala A Cad emie, funnit godt alt till afhjelpande af de oundgängligasle materiela behofven vid Universiteten, för hvartdera af dessa å Stat uppföra ett anslag af 4,000 R:dr, alt intill nästa Riksdag utgå; anseende Rikets
Ständer deremot frågan om berörde extra anslags anvisande härigenom hafva förfallit. E. K. M. har, med tillkännagifvande af Dess Nådiga beslut om Cancellie-Styrelsens indragning, föreslagit: att de till Ecclesiastik-Läro-Verket i Lappmarken anslagna, och förut under Cancellie-Styrelsens disposition ställda räntor och andra inkomster måtte lill Siats-Verket indragas; att det i Ecciesiaslik-Verkets fond samlade Capital borde till Riksgäld s-Contoret öfverlemnas, samt deremot de af Eeclesiastik-Verkets medel bestridda löner på Tionde IIufvud-Titeln uppföras, och den summa, hvartill, efter afdrag af lönerne, berörde räntor och inkomster, jemte interesset å Capitalet uppginge, serskildt för Ecclesiastik-Verkets utgifter anslås.
Då Rikets Ständer härvid tillita inhemta!, att Lappmarks Ecclesiaslik-Verks inkomster för år 1882 utgjort 8,5oyR:dr 4 sk- ir r;st., och utgifterne 6,788 R:dr 5 sk„ hvarigenom således ett öfverskott af 1,718'
R:dr 47 sk. 1 • r:st uppkommit, samt att fondens capital uppgår lill omkring 74,000 R:dr, hvarå räntan, efter 5 proc., utgör 3,700 R:dr, anse Rikets Stan - 3o4 Expcditions-Utskotlets Forslag till und.
Skrifvelse IV:o >77. der den af E. K. M. i Nåder föreslagna reglering med ifrågavarande Ecclesiastik-Verks inkomster och utgifter vara med Stats-Verkets fördel öfverensstämmande, hvadan R.
St., i afseende derpå, stannat i följande beslut: 1:0 att Lappmarks-Ecclesiastik-Verkets inkomster upptagas och beräknas bland Stats-Verkets inkomster, sålunda: under Titeln: ordinarie-ränta, förslagsvis •
R;dr 4>ooo. och interessemedel, likaledes förslagsvis — 3,000. tillsammans R:dr 7,000' dock att någon rubbning härigenom icke må ega rum med Collect-medlen, hvilka hädanefter som hittills må uppbäras och till Consistorium i Hernösand insändas; 2:0 att Ecclesiastik-Fondens capital-tillgångar böra lill Riksgälds» Contoret aflemnas, emot det att samma Contor derå inbetalar 5 procents årlig ränta till E. K. M:s och Rikets Stats-Contor, som åter kommer att bestrida de årliga utgifterne för Lappmarks-Ecclesiaslik-Staten; samt 3:o att å io:de Hufvud-Titeln skola uppföras förslagsvis för Lappmarks-Eoclesiastik-Verket 7,000 R;dr; och hafva Rikets Ständer i öfrigt skolat hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E. K.M. täcktes i Nåder vidtaga sådana åtgärder, som i möjligaste måtto förminska berörde utgiftssumma, medelst besparing så väl af aflöning eller arfvoden till de personer, hvilka icke vidare äro för Lappmarks-Ecclesiastik-Verket, eller Fondens förvaltning och redovisning, behöflige, som ock af andre icke yforderlige kostnader.
Som Rikets Ständer ansett, att de så kallade Djeknepenningarne böra upphöra, och en, emot medeltalet af det belopp, hvartill denna afgift under de sista 10 åren uppgått, svarande ersättning i( stället af Statsmedel anvisas, samt detta medeltal för åren i8a3 till och med i83a utgjort 5,756 R:dr 29 sk. 4 och afgiften för sistnämnde år uppgått till 5,83o R:dr, hvaraf dock en mindre del blifvit afkortad; hafva Rikets Ständer, med hänseende till Djeknepenningarnes successiv», ehuru obetydliga årliga tillväxt, å denna Hufvud-Titel uppfört en jemn snmm^ af 5,8oo R:dr, att i behörig ordning utgå till de autoriteler, hvilka samma inkomst hittills disponerat.
I öfrigt få Rikets Ständer i underdånighet anmäla, att af de orsaker, sorn deras underdåniga skrifvelse af den 4 sisth Julii närmare innehåller, Expeditions-Viskottets Forsh g till und.
IV.-o 777. 305 nehåller, io;de Hufvud-Titelns anslagssumma blifvit minskad med 66 R:dr, hvilka, såsom ränta för det så kallade Stipendium Trollorum, derå hittills varit upptagne.
Och hafva således å Tionde Hufvud-Titeln följande contanta anslag nu blifvit uppförde, nemligen: Clerecie- och Läro-Ferlen.
Clerecie-Staten • • . . . .
R:dr B:co Lappmarks Eccleciastik-Verk — •— Academie-, Gymnasii- och Skol-Staten 70,635: 16. med tillägg af Djeknepenningar . . 5,800: — Gymnastiska Central-Institutet — Växel-Undervisningens Normal-Skola .... — — Mechaniska skolan — Kyrkors underhåll — %r * •
Summa R:dr B;co 90,620: —— hva-rtill kommer:
Indelta Räntor, Kronovärde 25,625
R:dr hvaraf 5,887: 24. ulan förvandling 5,887: 24. och 19,737:24. med dito å 5 R:dr 98,687:24. rn// Indelt Spanmål, 70,610 tunnor k 5 R:dr ... 353,o5o:
Spanmdl in natura, 3,475 tunnor å 5 R:dr . . — — 17,378: Summa R:dr B:co 565,620: — Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 3o Oclober 1834* 2,866: 16. 7,000: — 76,435: 16. 2,000: — 2,000: — 3oo: •— 18: 16.
St, Fröt. 1834* to Sami. 7 Afd. 39 3o6 Expcdilions-Utskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse IV.-o Ij8.
Uppläst och godländt hos Ridd. och Adeln den 3o Oct. i834* Preste-Ståndet den ,3o — — Bdrgare-Siåndet den 3o — — Bonde-Ståndet den 3o — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse ^ i fråga om försäljning till skatte af Kungsgårdar oell en del andra Kronolägenheter.