Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer dertill måtte anslå den största möjliga summa, sötn kunde undvaras, såsom egnad till ett allmänt och stort behöfs afhjelpande, samt till ett föremål, sorn snarare än de flesta andia skulle återgälda den derpå liedlagde kostnad.
Stats- och Lag-utskotten hafva tagit denna fråga i öfvervägande; och ehuru Utskotten inse och erkänna den allmänna nyttan af goda kommunikalions-anslalter, hvartill företrädesvis torde böra hänföras sådane vägbyggnader, som blifvit af motionären föreslagne, hafva Utskotten likväl, i betraktande af Statsverkets för närvarande obetydliga tillgångar och då Utskotten icke äro i tillfälle att utreda beloppet af kostnaderne för de ifrågasatta företagen, i hvilket hänseende motionen ej eller innefattar någon upplysning, funnit sig böra hemställa, att herr Hjertås förevarande motion icke må till någon åtgärd hos Rikets Ständer föranleda.
Stockholm den 19 Juni 1848 ; JW 3^ Stats- och Lag-Utsk:ns Utlåtande, N:o 37. 5 JW ut.
Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Juni, kl. 3 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om förändring af stadgandet uti 11 kap. io ,5‘ Rättegängs-balken.
Mos Bonde-ståndet har uti afgifvet memorial, som blifvit till Lagutskottet remitterad), Petter Gabrielsson från Kronobergs län uppgifvit att följande uti t i kap. io § Rättegängs-balken intagne stadgande: ’i brottmål bör den, som käres till, genast å Rättens bud till svars komma; gör lian det ej, då må lian genom kronans eller rättens beljente lill rätten bernias:” skall bos en af rikets Mofrätter blifvit sålunda förklaradt, alt svarande part ansetts böra, äfven i ringaste brottmål, icke åläggas inställelse vid vite, utan, då lian ej kommer, bernias, samt, såsom olägenheter af en sådan tydning, anfört att svarande parter, som saknade utväg att betala hemtningskostnaden, icke sällan uteblefve för all genom tredskande bereda sig förmånen alt gratis forslas lill tinget, eller ock bolle sig undan, hvarigenom målens afgörande fördröjdes
Med föranledande häraf och då omförmälde olägenheter, hvartill äfven vore ali hänföra den hemlnrngskosl.nad, som, vid kärandens oförmåga att densamma betala, drabbade svaranden, lätteligen kunde, efter motionärens förmenande, afhjelpas genom den föreskrift att, då fråga vore om ringare brottmål, den tilltalade borde förphgtas ali vid vite af penningar hos rätten lillslädeskomma, då följderna af tredskandet endast drabbade den tilltalade, liar motionären föreslagit, att nyssberörde lagrum mätte erhålla följande lydelse: ”1 brottmål, hvilka äro sådane, att ärelöshet eller inmanande i allmänt häkte derå följa kan, bör den, som käres till, genast å rättens bud till svars komma; gör han det ej, då må han genom kronans eller rällens betjente till rätten hemta»; och gånge den kostnad af allmänna medel förskottsvis ul“ Lag-utskottet har för behandling af denna fråga sammanlrädt med Stats-ulskoltel; och då allmänna lagen, och således äfven rältegångs-balken, hvartill ifrågavarande lagstadgande hörer, är under omarbetning af en derin!. till II. 1‘rot. 1817 £ ISIS, 1 Sami. 2 J/d. 9 Haft. 2: ti Slats- och tag-U Is/trns L Itai ande, N:o 37. till utsedd lagberedning, som icke lärer underlåta alt äfven å delta ämne fästa behörigt afseende, hafva Utskotten, som icke eller funnit de af motionären antydda olägenheter uppkomma genom ofvanberörde nu gällande lagstadgande, ansett den föreslagna förändringen deraf mindre lämplig; hvadan Utskotten hemställa, att motionen icke må till någon åtgärd föranleda.
STOCKHOLM, Lu uilberg A komp..
Statt- och Lag-utskottens Utlåtande, N.o 38.
1 Jtä 38.
Ank. till Exp.-Ulsk. den 1 Juli, kl. 6 e. m.
Utlåtande, angående åtskilliga frågor, som med fängelse-regieringen ega sammanhang.
Uti nådig skrifvelse lill Rikets Ständer af den 9 sistlidne November, (intagen under N:o 16 uti 1 Sami. 1 Afd. af hillänget till Riks-ståndens protokoll) har Kongl. Maj:t, i sammanhang med frågorna om användandet af de å äldre anslagen lill uppförande af cellfängelser uppkomne reservationer och anvisandet af ytterligare anslag för dylika fängelsebyggnader, på de grunder, som finnas utvecklade uti Juslitire Statsministerns, den nådiga skrifvelse!! bifogade, memorialer af den 31 Mars 1846 och den 17 Februari nästlidet år, innefattande plan till reglering af fängelserne och domsagorna i riket, föreslagit: att ej mindre städer, än härader, emot skyldighet att, der så fordrades, till slats-verket afträda deras äldre häkten med tillhörande jord och åbyggnad, måtte varda alldeles befriade från byggnad och underhåll, ej mindre af de sålunda afstådda häktena, än ock af de nya cellfängelserna, äfvensom från fångunderhållet och bevakningen i desamma; dock med det undantag för Stockholm, hvilket af serskilda omständigheter påkallades; att häraderne för framtiden, i den mån Kongl. Muj:t pröfvade fängelse- och domsage-regleringen föranleda till uppförande af nya tingshus, måtte erhålla den förmån all befrias från tingshusbyggnad och dess underhåll, med vilkor för de härader, sorn nu hafva tingshus, eller dertill eller såsom häradshöfdingebostället! anslagna jordegor och åbyggnader, att allt sådant blefve till stals-verket öfverlåtet; och att, efter Kongl. Maj:ts pröfning, nu varande häradshöfdinge-boställen, likasom de här ofvan omförmälda byggnader med jord och tillhörigheter, sorn släder och härader komme att afstå, måtte kunna, efter föregången värdering genom ojäfvig domare och nämnd, och sedan i öfrigt nödiga upplysningar inhemtats, utbytas eller försäljas, så vidt de ansåges icke välbe - Dih. till R.
Prot. 1847 $ 1848. 4 Sami. 2 Afd. 10 Haft. 1 2 Stats- och Lag-utskottens Utlåtande, N:o 3S.
Jägna, eller icke behölliga på de ställen, der de befunnes; och borde alla genom dylik försäljning inflytande medel serskildt redovisas och användas till anskaffande af boställen, tingshus eller fängelser, der sådane behöfdes.
Sedan samtlige Riks-stånden, enligt aflåtue protokolls-utdrag, till Statsutskottet remitterat högstberörda nådiga skrifvelse, har Ridderskapet och Adeln serskildt beslutat, det ärendet borde jemväl af Lag-utskollet behandlas; i följd hvaraf Stats-ulskottet, som, rörande de uti den nådiga skrifvelsea förekommande anslagsfrågor, redan afgifvit serskilda yttranden, för handläggning af öfriga ofvan uppgifna ämnen, med Lag-utskottet sammanträdt.
Enlist det sednare af omförmälde, utaf Justitiae Statsministern afgifna underdåniga förslag till reglering af läns-, härads- och stadslängelserne samt domsagorna i riket, skulle domsagornas antal, som för närvarande uppgår till 90, komma att ökas till 134.
Såsom grunder för den ifrågaställda nya regleringen är jemväl i förslagen antaget, att i allmänhet ej andra härader skulle i en framtid tillsammans utgöra en domsaga, än de, hvilka kunde med fördel begagna ett gemensamt häkte; att hvarje domsaga borde erhålla allenast ett ordinarie tingsställe, både för civila mål och brottmål, beläget i fängelsets granskap, och att äfven domaren borde i närheten häraf hafva sin bostad.
Då emedlertid, efter hvad uti den nådiga skrifvelsen förmäles, frågan om den förändrade fängelse- och domsage-regleringen, hvarå de nu i nåder framställda förslag sig grunda, och i hvilken fråga al bidades infordradl ul låtande li an en af rikets hofrälter, ännu ej blifvit af Kongl. Maj:t hufvudsakligen pröfvad och afgjord; då, vid sådant förhållande, antalet af de vid en framtida slutlig reglering i delta hänseende behöfliga nya eller tillökade fängelse- och tingshusbyggnader samt häradshöfdinge-boslällen, äfvensom beloppet af de för dylika belmls fyllande erforderliga kostnader icke kunna med någon tillförlitlighet beräknas, och då för öfrigt hvarken den nådiga skrifvelsen eller de deri åberopade memorialer innefatta någon upplysning, i hvad mån de kostnader, slats-verket finge vidkännas genom öfvertagande af den, städer och härader nu åliggande, skyldighet att bekosta häktens och tingshusbyggnaders uppförande och vidmakthållande samt fångarnes bevakning och underhåll, skulle komma att betäckas genom den föreslagna upplåtelsen till stats-verket al' nuvarande härads- och slads-häkten samt tingshus med tillhörande jord och åbyggnader, hafva Utskotten, sorn under dessa omständigheter sakna nödig ledning för bedömande af de utaf Kongl.
Maj:t nu ifrågaställa åtgärders lämplighet och nytta funnit sig foranlålue Stals- och Lag-utskottens Utlåtande, N:o 38. 3 att afstyrka Rikets Ständers bifall till hvad uti förevarande nådiga skrifvelse blifvit föreslaget.
Slockholm den 30 Juni 1848, Reservation Emot förestående betänkande hafva herrar Ekland och Ågrell sig O O reserverat och i sådant afseende åberopat Stats- och Lag-utskottens sammansatta afdelnings förslag till utlåtande, af följande lydelse: ”Enligt stadgandet i 26 kap, 4 § Byggninga-balken, hafva visserligen liäraderne sig ålagd skyldighet att bestrida kostnaderne för byggnad och underhåll af häradshäkten; della åliggande kan emellertid, efter Utskottens tanka, icke afse annat än bekostandet af fängelser med tillräckligt utrymme för fångarnes förvarande, men deremot ingalunda anses innebära förbindelse att uppföra och underhålla, efter det nya systemet inrättade, betydligt kostsammare fängelsebyggnader, deruti, så vidt möjligt är, fångarne böra uti serskilda rum förvaras.
Denna åsigt är jemväl uttalad af Rikets åren 1840—1841 församlade Ständer, hvilka ansett härads- och stadshäktenas ifrågaslällde ombyggnad och inredning med celler böra af allmänna medel bekostas; dock att de fängelsebyggnader, som redan funnes, borde användas för ombyggnader, derest så lirnpligen ske kunde, eller ock menighelernes fördel att (å (ritt begagna de till fängelser förut nyttjade lägenheter tagas i skälig beräkning till minskning i statens kostuads-anslag.
I sammanhang härmed hafva Rikets Ständer äfven förklarat, alt menigheterne icke i vidsträcklarp mån, än dittills skett, borde vidkännas kostnaden för tångarnes vård samt inventariers anskaffande, äfvensom byggnadernes framtida underhåll.
Då nu för framgången af det nya fängelse-systemet, i enlighet med de vid berörda riksdag stadgade grunder, såsom nödvändigt vilkor otvifvelaktigt erfordras, att ej mindre fängelsernas uppförande och vidmagthållande, än ock fångarnes underhåll och bevakning genom statens försorg ordnas och besörjes efter en viss, för alla delar af riket gällande, plan; då de bidrag för ifrågavarande föremål, hvilka, med tillämpning al nu gällande grunder, skulle, äfven för de nya fängelserna och fångvården deri komma atl af liäraderne och städerne bestridas, svårligen torde kunna med full tillförlitlighet beräknas, och då, såsom i Justitice Statsministerns underdåniga memorial af 31 Mars 1846 jemväl förmäles, det synes kuunaau tagas, att kostnaderne för fängelsebyggnaderne och fångvården 4 Stats- och Lag-utsJcottens Utlåtande, N:o 38. i det hela blifva icke, eller åtminstone föga mindre, om medlen sammanskjutas och förvaltas serskildt för hvarje härad och stad, än om de ingå bland de allmänna utskylderne, och från stals-kassan för sina ändamål utbetalas, anse sig Utskotten icke sakna skäl att understödja den af Kongl. Maj:t föreslagna fullkomliga befrielsen för härader och släder från fängelsernas byggnad och underhåll, äfvensom från fångarnes underhåll och bevakning, emot det att nuvarande häkten till slaten öfverlåtas Härvid bör dock ej förbises ett förhållande, som å flere orter eger rum, alt nemligen den byggnad, deruti häktet finnes inrymdt, jemväl användes till serskilda behof," hvilka med fängelseväsendet icke ega gemenskap.
Då i sådant fall upplåtelse till staten af hela byggnaden icke lärer kunna ifrågakomma, torde alltså det vilkor böra bestämmas, att, så framt den till fängelse begagnade lokalen icke kan till samma ändamål fortfarande användas, en mot samma lokals värde svarande lösen bör till stals-verket erläggas.
I öfverensstämmelse härmed få Utskotten alltså hemställa: l:o att Rikets Ständer mätte medgifva, att såväl samtlige städerne i riket, med undantag af Slockholm, som häraderne må varda alldeles befriade från byggnad och underhåll, ej mindre af nuvarande häkten, än ock af de nya cellfängelserna, äfvensom från fångunderhållet och bevakningen i desamma, emot skyldighet för städerne och häradet ne att, der så fordras, till stats-verket afträda sina äldre häkten med tillhörande jord och åbyggnad, eller, i händelse häktet finnes inrymdt i byggnad, som jemväl till andra, för fängelseväsendet främmande, behof användes, och så vida samma häkte icke fortfarande kan för sitt dittills varande ändamål begagnas, till stats-verket erlägga ett emot fängelse-lokalens värde svarande lösningsbelopp, och derjemte kostnadsfritt upplåta lämplig lokal för det nya fängelsets uppförande.” ”Hvad derefter beträffar den af Kongl. Maj:t ifrågasatta enahanda vilkorliga befrielse för häraderne från skyldighet att bygga och underhålla tingshus, hvilken skyldighet dem för närvarande åligger, så torde härvid böra tagas i betraktande, att allmänna lagens stadgande uti 26 kap. 4 § Byggninga-balken, att hvart härad skall å vanlig tingstad bygga tingsbygg - Stais- och Lag-ulskottsts tillåtande, N:o 38. 5 nili}» bestående af en stufva, så stor som tarf vas, och två kamrar, icke kan innefatta förpligtelse för häraderne att uppföra och underhålla sådane tingshus, som afses uti de vid Justitiae
Statsministerns ofvanberörde memorial fogade förslag lill reglering af fängelserne och domsagorne i riket, och hvilka tingshus jemväl skulle komma att å ålskillige ställen innefatta boställe för häradshöfdingen.
Efter samma förslag skulle vissa bland häraderne komma aLt emellan serskilda domsagor fördelas, i hvilken omständighet jemväl synes ligga ett ytterligare hinder för tillämpningen af ofvanberörde lagstadgande.
Vid sådant förhållande och då för öfrigt de uti förestående första punkt uppgifna skäl, hvilka, efter Utskottens tanka, påkalla öfverflyttandet lill stats-verkel af det menigheterne nu tillkommande bestyr med byggnad och underhåll af stads- och häradsfängelser, synas ega full tillämplighet på frågan om uppförandet och vidmagthållandet af lingshusbyggnader, hafva Utskotten ansett sig jemväl böra tillstyrka, 2:o alt ”häraderne för framtiden, i den mån Kongl. Maj:t pröfvar längelse-mch domsage-regleringen föranleda till uppförande af nya tingshus, må erhålla den förmån, ali befrias från tingshusbyggnad och dess underhåll, med vilkor för de härader, som nu hafva tingshus, eller dertill, eller såsom häradshöfdingeboställen, anslagne jordegor och åbyggnader, att allt sådant varder till statsverket öfverlåtet.” i fråga slutligen om utbyte eller försäljning i vissa uppgifna fall af såväl häradshöfdinge-boslälJen, som här ofvan omförmälde byggnader med jord och tillhörigheter, hvilka städer och härader kunde komma att afstå, så är visserligen uppenbart, dels att verkställigheten af merberörde förslag till reglering af fängelser och domsagor i riket, enligt hvilket förslag flere härader kunna erhålla gemensamt häkLe, skulle hafva till följd, att ett stort antal af nuvarande fängelse- och tingshusbyggnader blefve för dessa ändamål oanvändbara, dels att det i förslaget intagne stadgande, alt häradshöfdingen hör vara boende på eller nära tings-staden, jemväl måste leda dertill all, ålskillige, till häradshöfdinge-boslällen upplåtne, lägenheter icke kunna dertill vidare begagnas; då emellertid den allmänt antagna grundsats, att statens jord icke bör annorledes!än i nödfall försäljas, äfven Uih. till II.
St. Prat. 184 7 4 184 8, 4 Sami. 2 Atil. 10 Haft. 2 6 Stats- och Lag-utskottens Utlåtande, N:o 38. i förevarande fall icke torde böra lemnäs ur sigte, hafva Utskotten funnit sig böra endast i så måtto tillstyrka bifall till Kongl. Maj:ts nådiga förslag i denna del, att Utskotten hemställa, 3:0 att ”de å nuvarande häradshöfdinge-boställen befintliga åbygg* nader, äfvensom de fängelse- och tingshusbyggnader, hvilka, i händelse af Rikets Ständers bifall till hvad Utskotten of vanföre i detta utlåtande tillstyrkt^ skulle komma att till staten afträdas, må, derest de icke skulle finnas för statens räkning behöfliga eller användbara, på sätt Kongl. Maj:t pröfvar lämpligt, föryttraSj samt alt den till häradshöfdingeboställena, fängelserne och tingshusen hörande jord, må, efter Kongl.
Maj:ts pröfning, kunna, sedan värdering genom ojäfvig domare och nämnd föregått och i öfrigt nödiga upplysningar inhemtats, emot andra lägenheter utbytas eller ock på arrende upplåtas; börande alla genom dylik försäljning eller utarrendering inflytande medel serskildt redovisas och användas till anskaffande af boställen, tingshus eller fängelser, der sådana erfordras.” STOCKHOLM, ei.mén & granbergs tryckeri, 1848.
Slats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskotlens Utlåtande, N:o 59» f M 39.
Utsk. den lä Juli, kl. 2 e. ra.
Utlåtande i anledning af vackt fråga om npphdfvande af Kongl. Cirkuläret den 7 Juli 1841 samt upplifvande af Kongl, brefvet den 8 Juni 1819, angående sättet för fångars transporterande.
Kidderskapet och Adeln väckt, samt til!
Utskotten remitterad motion, har herr Hedenstjerna, Wilhelm, anfört, hurusom Kongl. Maj:ts nådiga bref den 7 Juli 1841, angående fångars transporterande, genom föreskriften, att endast en person, utom den skjutsande, finge åka efter en häst, och ej mer än 4 personer, den skjutsande likaledes oberäknad, efter 2:ne hästar, väl beredt allmogen eller de skjutsskyldige minskning i skjutsningsbesväret, men deremot åstadkommit en betydlig och emot denna fördel ej svarande utgift för staten.
Erfarenheten hade nemligen visat, att vid forslingen af fångar, krono-rättare och fångförare, i stället att begagna gästgifveriskjuts, forslat tångarne med egna hästar, och ehuru de dervid användt ett mindre antal, än som, enligt 1841 års Kongl, bref, vore medgifvet, likväl fordrat och uttagit betalning för det hästantal, som de, efter samma nådiga bref, varit berättigade att begagna.
Detta gåfve tillfälle för dem, som till länshäktet införpassade till böter dömde eller andra fångar, att på egne eller legda hästar förskaffa sig en betydlig förtjenst, på statens bekostnad.
I Skaraborgs län hade fångantalet år 1836 utgjort 1026, och transportkostnaderne, jemte arrestanternes underhåll under deras resor fram och tillbaka, uppgått till 5,410 r:dr 16 sk. 8 r:st., eller per medium för hvarje arrestant, 5 r:dr 13 sk. l2/s r:st.; hvaremot år 1844 enahanda kostnader för 1,287 fångar utgjort 12,168 r:dr 20 sk. 10 r:st. eller i medeltal för hvarje arrestant 9 r:dr 21 sk. 1 r:st. banko, fastän Konungens befallningshafvande, genom serskilda föreskrifter, sökt åstadkomma besparing för statsverket.
Med anledning häraf, samt då arrestanterne numera vanligen forslades med lätta hand- och fotbojor, har motionären, på det staten måtte inbespara den utgift, som, på sätt nämndt är, staten nu får vidkännas utöfver hvad behofvet fordrar, föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl.
Cirkuläret af den 7 Juli 1841, angående fångars transporterande, måtte upphäfvas, Bill. till B.
Prol. 1847 och 1848. 4 Sami. 2 Afd. 11 näft. 1 2 Stats- samt Allm. Besv.- och Eleon.-Ulshollens Utlåtande, N:o 39. samt Kongl, brefvet den 8 Juni 1819 återupplifvas, hvarigenom motionären ansett en besparing af ungefär 70,000 r:dr banko årligen skola för statsverket uppkomma.
Hvad motionären sålunda framställt hafva Utskotten tagit i ett noga öfvervägande.
Att det uppgifna förhållandet i afseende på fångforslingen och betalningen derför eger rum icke allenast i Skaraborgs, utan äfven i andra län, torde vara allt för väl kändt, likasom att kostnaden för fångars transporterande de sednare åren till tagit i en serdeles stark progression.
För att bereda någon inskränkning i denna kostnad, anse Utskotten sådane åtgärder böra vidtagas, att densamma ej blifver större, än nödvändigt är.
Att likväl återgå till de föreskrifter, som i Kongl, brefvet den 8 Juni 1819 finnas meddelade, torde icke vara lämpligt.
Frenne åkande personer efter en häst utgöra redan en stor tyngd, och, då dertill kommer, att stundom saker medföras, att fångarne ofta äro belagde med fjettrar, samt att stundom väglaget är svårt, torde de skjutsande ej böra åläggas att efter en häst skjutsa mer än tvenne personer.
Deremot gifves ett annat sätt att åtminstone i någon mån bereda nedsättning i kostnaden för fångtransporterne, nemligen genom att låta verkställa desamma medelst entreprenad, der sådan kan tillvägabringäs, äfvensom genom det stadgande, att, då blott en fånge transporteras, endast en häst må begagnas, men deremot den skjutsande, i likhet med hvad som eger rum, då ridhäst vid skjutsning nyttjas, åt njuta gångpenningar.
Utskotten få, med anledning af hvad de sålunda yttrat, vördsamt hemställa, att Rikets Ständer hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, dels, att uti de genom ofvan åberopade Kongl, bref af den 7 Juli 1841 meddelade föreskrifter den ändring måtte ega rum, att, då blott en fånge, jemte vederbörande fångförare, transporteras, betalning endast för en häst må erläggas, men deremot den skjutsande undfå vanliga gångpenningar; och dels, att Kongl. Majit måtte anbefalla
Sine befallningshafvande att, der så ske kan och besparing för statsverket derigenom beredes, uppgöra entreprenader om fångars forslande, med iakttagande likväl, att kostnaden derför ej öfverstiger de skjuls- och vagnpenningar, som efter den förändring, Utskotten här ofvan tillstyrkt, för fångars transport bör erläggas.
Reservationer af Jöns Jönsson från Skåne; »Emot Utskottens beslut, att 2:ne arrestanter eller 1 arrestant och gevaldigern skola åka efter en häst och den skjutsande således Stats- samt Allm.
Besv.- och Ekon.-Ulskollens Utlåtande, iV-o 40. 3 blifva tvungen att springa bredvid åkdonet för 6 sk. milen, får jag mig reservera, emedan jag anser det obilligt att på sådant sätt söka åstadkomma en besparing för statsverket, på de förut hårdt betungade skjutsandes bekostnad.» af Nils Strindlund, » Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, » Anders Jansson och Lars Magnus Knutsson från Östergöthland, » Christen Persson från Gottland.
Ank. till Exp. Utsk. d. lä Juli, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, rörande vården och tillsynen å samt hushållningen vid de i riket varande harads-allmanningar m. m.
Sedan Rikets Ständer vid 1840—1841 årens riksdagar, i sammanhang med åtskilliga frågor om vården å samt hushållningen med de i riket varande häradsallmänningar, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att, enär uti 3 § af Kongl. Majits den 16
Mars 1838 för skogs- och jägeristaten utfärdade nådiga instruktion, som innehölle, att vederbörande distrikt-förvaltare skulle, efter verkställd uppmätning, författa behöriga skogskartor samt den växande skogen dervid uppskatta och till trakthuggning förslagsvis indela, icke tillika funnes bestämdt, af hvilka kostnaden för dessa kartors upprättande skulle bestridas, men, efter hvad Rikets Ständer inhemtat, jägeribetjeningen i Upsala län, i anledning af derom gjord underdånig framställning, genom Kongl.
Majits nådiga bref till