Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att äter gora skillnad emellan olika tackjern för exporten, eller efter tackjernssorlernas relativa värde och användbarhet för olika behof reglera tullafgifterne, är, elter Utskottets tanka, ieke verkställbar!, lika litet som det vore lämpligt att endast från
Rikets sydliga hamnar medgifva utförsel af sjö- och myrmalmstackjern, då sådant äfven i andre landsorter tillverkas och vågföres, hvars förvexling med bättre tackjernssorter svårligen skulle kunna förekommas.
Med stöd af nu anförde och i förra Betänkandet upptagne skäl vidblifver Utskottet sitt bestämda afstyrkande af Svenska tackjernets utförsel utur Riket.
Emot innehållet af Utskottets tillstyrkanden uti 3telje punkten mom.
a. har man dels ansett sig befogad till den anmärkningen, att verkan af den utaf Utskottet föreslagne friare smidesrätten skulle blifva ganska ringa, då 45o skepprd smide antagits såsom det belopp, hvartill hela smidet på härden bör uppgå, innan oinskränkt smides-rättighet finge tillgodonjutas, och, enligt hvad man föreställt sig, ganska få härdar skulle finnas med ett så högt piivilegieradt smide, helst medium af smidet per härd af Utskottet uppgifvits till 3^4 skepp;d; dels ock af sådan orsak och enär kolbehofvet för hvarje skepp;d, med afseende å de förbättringar, som i sjelfva processen numera tillvägabringats, kunde anses utgöra endast 3o tunnor, och, efter Herr Lagerhjelnis tanka, lill och med blott 12 tunnor, i stället för 4° a 4^ tunnor, som vid smides-undersökningarne vanligen beräknats, i sammanhang härmed föreslagit, att minimum af privilegieradt smide, för ernående af den friare smidesrätten, borde från l\5o skepp:d nedsättas till 35o å 4°° skepp:d.
HerrZagerhjelm bar vidare yttrat, att då Utskottet rätteligen antagit, att, genom beviljandet af en allmän smidesfrihet vid nuvarande härdar, ett ökadt årligt smide skulle uppkomma af 110 å 120,000 skepp:d, fruktan för den farliga brytning, som genom förändringen kunde inträffa, borde till större delen förfalla, vid betraktande deraf, att årliga tillverkningen nu Allm. Besv.~ och Oecon.-Utsk. Betänkande N.o f35i 5? anses med ungefär lo procent öfverstiga privilegierade • beloppet, hvadan den effectiva tillökningen förmenats komma att uppgå till endast 10 procent, eller hälften af hvad Utskottet antagit.
Det har ock emot
Utskottets förslag i sistnämnde punkt blifvit anmärkt, att, serdeles inom Bergslag, någon väsendtlig fördel icke skulle tillskyndas innebafvarne af der pri vilegierade låga smiden , emedan såsom vilkor för den friare smidesrätleu derstädes stadgats, att tillräcklig skogsfångst skulie visas, ”ej mindre för det till 4^0 skepprd bestämda smides-- belopp per härd, än äfven ”för en oförminskad tackjernsblåsning till ”afsalu, der sådan förut egt rum”; hvadan detta tillägg ansetts böra utgå, såsom mindre lämpligt, enär en under vissa år till ovanligt högt belopp uppdrifven tackjernsblåsning sålunda skulle lägga hinder- i vägen för den friare smidesrättens beviljande^ varande af Riksdagsfullmägtigen Lars Persson fra-raställdt det serskilda förslag, att, då s:ue härdar sammanläggas till en, den bibehållne härden borde tillerkännas fri smidesrätt, utan alseende på det förut privilegierade smidesbeloppet.
Till bemötande af dessa änmärkningar kunde
Utskottet väl endast behöfva åberopa de grundsatser, som i förra Betänkandet blifvit följde, och de motiv, som der blifvit framställde för den åsigten, att
Bruksegares skäliga anspråk på skydd emot intrång i deras genom Författningar vunna rättigheter fordra den största varsamhet vid öfvergången till ett friare system för smidesrättens utöfning; men Utskottet anser sig dock böra tilläggas att hvad Utskottet föreslagit i afseende på den fria smidesrältens införande, till en början vid de härdar, som ega ett privilegieradt smide af 45° skepp:d, fullkomligen öfverensstämmer med hvad så väl Herr Lagerhjelm , sorn andre Motionairer bestämdt yrkat; att resultatet eller verkningen af den förändring, som blifvit föreslagen, ingalunda blifver, på sätt en viss talare yttrat, illusoriskj enär ej blott några få,, utan emellan 3 och 4o° härdar verkligen finnas, hvilka hvardera ega ett priviiegieradt smide af 45o skeppid , eller deröfver;, att Utskottets förslag ej inskränker sig till beviljandet af fri smidesrätt för dylike härdar, utan jemväl går derpå ut, att alla andra härdar, hvarest nödig skogstillgång för 4.5° skepprd kunde ådagaläggas, eller oek smidesbeloppet, genom serskilda härdars sammanslående, kunde till- nyssnämnde belopp uppbringas, skulle få komma i åtnjutande af en oinskränkt smidesrätt; att Utskottet icke yttrat sig om de grunder, som vid skogs-undersökningar för smidens privilegierande böra följas, ehuru det torde böra medgifvas, att dervid skogsfångsten eller kol-afkomsten lika 6 Allm, Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.-o r3S. ofta beräknas för hög, som för låg, hvilket endast approximativt kan verkställas; samt att Utskottet icke kan, i anledning af hvad Herr Lagerhjelm yttrat, frångå sin öfvertygelse om vådan för beståndet af näringsidkarnes inbördes rättigheter i afseende på skogsfång m. m., sorn skulle uppslå genom beviljandet på en gång af en mera allmän smidesfrihet än den Utskoltet tillstyrkt, och hvaraf, på sätt Utskottet förut anfört, resultatet troligen skulle blifva ett, utan motsvarande skogsfång, ökadt smide, utöfver hvad nu årligen tillverkas, af 110 å 120,000 skeppjd, hvilket verkligen motsvarar, icke 10 procent, utan något mer än 25 procent af Rikets hela, nu privilegierade smide.
Utskottet får äfven fästa Rikets Höglofl.
Ständers uppmärksamhet deruppå, att den skillnad, som i förslaget blifvit gjord emellan Bergslagerna och andra orter, varit en nödvändig följd deraf, alt Utskottet ansett sig böra vidhålla en för bergshandteringen ganska vigtig princip, sorn alltid varit och ännu är i våra Bergsförfattningar gällande, nemligen att i Bergslagerne icke utvidga stångjernssmidet, utan framförallt tillse, att dervarande skogstillgångar må vara disponible för behofvet vid grufvubrytning och taekjernsblåsning.
Utskottet hyser den öfvertygelsen, att frånträdandet af denna princip skulle icke allenast föranleda en skadlig rubbning uti nu bestående egendomsvärden och öfrige förhållanden inom Bergslag, utan ock ganska menligt inverka på näringen i det hela, förmedelst rudimateriernes alltför hastiga uppstegrande i värde.
Någre obehörige hinder kunna icke heller, efter Utskottets tanka, sägas vara uppställde för en större smidesfrihets införande efter hand, äfven i Bergslag, enär en sådan utvidgad smidesrätt derstädes jemväl medgifyits under 2;ne andra vilkor — dels visad nödig skogstiilgång för 45o skepptd smide på härden, i förening med fortdrifvandet af en, i medeltal beräknad, oförminskad tackjernstillverkning, hvilken sistnämnde just ligger till grund för sjelfva bergslags frihetens tillgodonj utande och framtida bibehållande; dels ock härd-antalets inskränkning genom öfverflödige verkstäders nedläggning i det förhållande, att en rigtig proportion uppkommer emellan skogsfångsten och verkstäderne, å ena, samt smidestillyerkningen, å den andra sidan.
I afseende på Riksdagsfullmägtigen Lars Perssons förslag, att vid sammanläggning af arne härdar oinskränkt smidesrätt borde beviljas, tili hvad smides-helopp härdarne förut än vore privilegierade, får Utskottet vördsamt upplysa, att Bergsmansbärdar finnas, hvarå det privilegierade smidet endast utgör 3o, 5o å fio, eller 70 å 80 skepprd på hvar - Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk.
Betänkande N.o 135. 7 je härd, samt att i allmänhet omkring 20 sådana härdar äro i Bergslagerne privilegierade för 100 skepp;d eller derunder, 3o härdar för ett smidesbelopp af emellan 100 och 200 skepp:d, samt vid pass lika många härdar för ett smide af emellan 200 och 3oo skepp:d, allt emot en derefter lämpad, i allmänhet ganska ringa hammarskatt.
Att desse, med flere dylike Brukshärdar, utan ett någorlunda, emot den blifvande tillverkningen svarande skogsfång, skulle vid sammanläggning, utan åtskillnad, tillerkännas oinskränkt smidesfrihet, synes ej vara billigt, eller öfverensstämmande med den varsamhet, som Utskottet vid reglering af smides-privilegierne ansett böra iakttagas; men emedan det är af vigt förhandteringen, att onödige smides-verkstäder må kunna indragas, serdeles i Bergslagerne, samt härtill kommer, att både skogsbesparing härigenom vinnes, och fördelen af en bättre smidesdrift, jemte det en mera vårdad tillverkning synes böra befordras, genom dess bedrifvande i en större scala, ämnar Utskottet tillstyrka den modification uti dess förut afgifne förslag, att, vid skeende sammanläggning af två eller flere härdar till en, oinskränkt smidesrätt vid den qvarvarande härden må beviljas, så vida hela det å gamla härdarne privilegierade smidet sammanräknadt uppgår till 4°° skepp:d» Beträffande Utskottets yttrande derom, att, i händelse Kongl. Maj;t skulle i Nåder gilla de för smides-rättens reglerande föreslagne grunder, ett förslag till nödige förändringar i beskattningen måtte uppgöras och Rikets Ständer föreläggas, hvilket förrän vid nästa Riksdag ej skulle kunna ske; så har deremot blifvit invändt: att Rikets Högloft.
Ständer ej behöfva befatta sig med den frågan, enär den genom öfverenskommel?er emellan Kronan och Bruksidkare kunde afgöras; äfvensom det blifvit af en talare föreslaget, att Oeconomie-Utskottet, gemensamt med Stats-Utskottet, borde utarbeta förslag till beskattningen, att af Rikets Höglofl.
Ständer vid innevarande Riksdag pröfvas och godkännas.
Då det likväl torde få antagas, att hammarskatten är såsom en sådan grundskatt att anse, deruti en tillfällig förhöjning väl kon af Regeringen beredas, genom Bruksegarnes frivilliga åtagande af ökad skatt, eller så kallad recognitionsafgift; men hvilken skatt, en gång fastställd, icke lärer kunna upphäfvas eller till påräknade beloppet minskas, utan Rikets Höglofl.
Ständers bifall, samt dessutom något förslag icke kan i förväg uppgöras, innan Kongl. Maj:t i Nåder fastställt de grunder, som vid reglering af detta oeconomiska ärende komma att följas; så föranlåtes Utskottet vidblifva dess härom redan gjorda hemställning, med förklaran - 3 Allm. Btsv.- och Occon.-Utsk Betänkande N.-o r35. de derjemte, att Utskottet anser någon fullständig reglering af smidesrätten icke kunna med framgång verkställas, så vida ej, i sammanhang dermed, en jemnare fördelning af smides-skatten i allmänhet tillika herodes, samt de vid vissa verk för en del af smidet, utan tillräcklig controi, nu utgående, högst betungande recognitions-afgifterne afskaffas och ersättas af bestämd-a, alltid till lika belopp utgående hammarskatts-utskylder.
Uppå dessa anförda skäl vidhåller
Utskottet sina i förra Betänkandets 3;dje punkt mora. a. afgifne förslag, endast med den förändringen: alt Utskottet vördsamt tillstyrker Rikets Höglo-fl.
Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det inom och utom Bergslag oinskränkt smiöesrätt må beviljas så väl Bruksegare som Bergsman, hvilka antingen medgifva härdantalets inskränkning i den mon, att gamla smidesrätten på härdarne motsvarar minst 4°° skepprd på hvarje qvarvarande härd, eller ock kunna genom sammanflyttning afsådane smiden inom samma ort, för hvilka kolfångsten till större eller mindre del är gemensam, tillvägabringa sist angi fn a proportion emellan smidet och härd-antalet.
Vid Utskottets förslag i j:de punkten mom. b. är anmärkt, att någon förändring i Författningarna rörande grufvors upptäckt och inmutande, ledande till inmutningsrättens inskränkning, hvarken vore behöflig eller nyttig, enär det ej på jordegares godtycke bör få bero, om malmtillgångar skola komma bergshandteringen till godo, eller ligg* oförsökte och för näringen förlorade; hvarjemte en Ledamot af Vällofl.
Borgare-Ståndet ansett uppmärksamhet böra fästas å Utmåls-författningarnes ofullständighet, i fråga om sjö- och myrmalms-lägter.
Med anledning af sistnämnde yrkande får Utskottet, som ansett sig ej kunna frångå dess i förevarande punkt afgifna förslag, detsamma, med tillägg sålunda framställa, att Utskottet vördsamt tillstyrker Rikets Högloflige Ständer att hos Kongl. Maj:t frambärå den underdåniga önskan, att sådane förändrade stadganden, rörande mutsedlars utgifvande och jordeganderätten i grufvor, samt vilkoren för sjöoch myrmalmstägters begagnande, måtte i Nåder meddelas, sorn med vården om eganderätt i allmänhet äro förenlige.
Besvoch Oecon.-Utsk.
Betänkande N.-o i3S.
9 Emot Utskottets förslag i g.de punkten, mom. b. liar inom Hederv. Bonde-Ståndet, och vid io:de punkten, inom Vällofl. Borgare-Ståndet anmärkningar blifvit framställde, i likstämmighet med de vid förra Betänkandet afgifne reservationer; men som Utskottet, uppå förut anförde skäl, funnit sig ej kunna frånträda hvad i nämnde punkter blifvit tillstyrkt; så varder detsamma härmedelst vördsamt åberopadt.
Dock varder detta, jemte tvänne Ledamöters reservationer, till Rikets Höglofl.
Stockholm den i3 November 1834- Reservationer: 1:0 af Herr Hjärne, som, i afseende på Utskottets tillstyrkande af en underdånig anhållan om förändrade stadganden rörande mulsedlars utgifvande m. m„ anförde: ”Då jag anser det vara af vigt, alt Rikets Höglofl.
Ständer, i sina underd. skrifvelser till Kongl. Maj:t, iakttaga ett värdigt och grannlaga skrifsätt, kan jag ej gilla, att Utskottet föreslagit Rikets Höglofl.
Ständer, att hos Kgl. Maj:t i underd. anhålla, det Kgl. Maj:t täcktes låta utfärda en sådan Författning i ämnet, som med vården om eganderätt i allmänhet är förenlig; hvilket är detsamma som att påminnaKgl. Maj:t om iakttagande af hvad 16 §.
I öfrigt har jag delat Utskottets öfvertygelse, att ifrågavarande Författningar tarfva den omarbetning, som är föreslagen;” 2:0 af Lars Persson från Westerås Län: ”1 Utskottets tillstyrkan on» förändring i Författningarne, angående grufvors upptäckt och inmutande, kan jag icke instämma, helst jag anser Kongl. Förordningen af den 20 Oclober 1741 så fullkomligt betrygga jordeganderätten vid upptäckande af nya malm- och mineralstreck, att den föreslagne underd, skrifvelsen aldeles icke är af behofvet påkallad.” Bih. till R.
Brot. 1834• 8 Sami. %6:te Häftet.
Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Memorial N.o tZG.
Ankom till Exp.-Utsk. den i5 November.
Memorial, med förnyadt förslag till sammanj emknin g af RiksStåndens skiljaktiga beslut i jrågan om enskilda Theatrars inrättande, om Censur å Theaterstycken, samt om upphörande af de afgijter till Kongl.
Theaterns och Hof-Capellets Pensions-Cassor, som för representationer i landsorterne erläggas.
Utskottets under N:o i3i afgifna förslag till sammanjemkning af RiksStändens beslut i denna fråga har blifvit åferremitteradt af Högloft.
Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet samt VälfofL BorgareStåndet, på grund af gjorde anmärkningar vid förslagets ^Ae punkt; till följd hvaraf, och med anledning af Hedervärda Bonde-Ståndets fattade beslut i afseende på alla 4 punkterne, Utskottet härmed får afgifva följande förnyade Utlåtande i ämnet:
Beträffande Första punkten, eller frågan om enskilda Theatrar i hufvudstaden, hade Utskottet föreslagit, att Bonde-Ståndet ville förena sig med Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet i deras beslut om tillstyrkande af en ovilkorlig frihet till enskilda Theater-anläggningar i hufvudstaden; men som Bonde-Ståndet genom Protocolls-Utdrag af den 2r sisth månad förklarat sig förblifva vid dess förut fattade beslut, derutinnan att underd. anhållan hos Kongl.
Maj:t om tillåtelse till enskilda Theatrars inrättande i hufvudstaden icke må ega rum annorlunda, än att dermed förenas det vilkor, att beståndet afen god och mot ändamålet svarande Theater derstädes genom en sådan tillåtelse icke må förfelas, så får Utskottet vördsamt anföra, att
Utskottet anser frågan om tillstyrkande af en ovilkorlig frihet till Theateranläggningar i hufvudstaden nu mera hafva förfallit, sedan 2ine Stånd i denna punkt stannat emot 2.
Derjemte förekommer härvid, att frågan om en blott vilkorlig frihet i detta afseende ensamt blifvit yrkad af Bonde-Ståndet, som för öfrigt instämt i Borgare-Ståndets beslut; hvadan, och då dessutom en underdånig anhållan om en sådan frihet synes vara aldeles öfverflödig, enär Kongl. Maj:t icke lärer vägra tillstånd till enskilda Theateranläggningar i hufvudstaden, så vida Kgl. Majit finner beståndet af en god och ändamålsenlig
Theater derigenom icke äfventyras, Utskottet tror lämpligast vara, all, vid detta förhållande, vördsamt hemställa hos Rikets Höglofl.
Ständer,' det bela frågan om frihet till inrättande af enskilda Theatrar i hufvudstaden må få aldeles förfalla.
Besvoch Occon.
Memorial N.o i36. is Andra punkten, eller frågan om tillstånd till enskilda Theateranläggningar i landsorterna, hvilken Utskottet ansett böra förfalla, lärer icke nu erfordra någon vidare åtgärd, sedan Bonde-Ståndet, uti dess förenämnde Protocolls-Utdrag, gillat Utskottets i förra förslaget framställda åsigt af Ståndets beslut i denna del, och hvaraf följer, att 2:ne
Stånd i förenämnde punkt stannat emot 2.
I afseende på Tredje punkten, om Censur å Theäter stycken, får Utskottet vördsamt tillkännagifva, att Bonde-Ståndet, som förut icke meddelat bestämdt Utlåtande i denna del, nu mera bifallit den i Utskottets Betänkande N:o 104 gjorda tillstyrkan i detta afseende, hvadan, enligt 3:ne Stånds sammanstämmande beslut, skrifvelse lärer böra expedieras, med underdånig anhållan om utfärdande af Nådigt Stadgande, det theaterstycken icke må på enskilda Theatrar uppföras, utan att förut vara granskade och godkände af dertill förordnad person eller autoritet.
Fjerde punkten, eller frågan om afgifter till Kongl.
Theaterns och IJof-Capellets Pen~ sions-Cassor för representationer i landsorterne, så innehålla de inom Ridderskapet och Adeln, Preste- samt Borgare-Stånden vid Utskottets jemkningsförslag i denna punkt gjorde anmärkningar hufvudsakligen, att Utskottet icke rigtigt uppfattat Riks-Ståndens olika beslut, enär Utskottet ansett 2:ne
Stånd i denna fråga hafva stannat emot 3, .och på sådan grund föreslagit, att densamma borde förfalla.
Då arne Stånd, nemi.
Preste-och Bonde-Stånden, förklarat dessa afgifter till Pensions-Cassorne böra upphöra och Borgare-Ståndet beslutat, att desamma hädanefter skulle erläggas till Comunerne, så hade 3:ne
Stånd bort betraktas hafva varit ense derom, alt ifrågavarande afgifter hädanefter icke skulle Pensions-Cassorne tillfalla; hvaremot, enligt resultatet af Utskottets framställning, bemälde Cassör skulle fortfara att, såsom hittills, dessa afgifter uppbära.
Hufvudfrågan vore nemi. icke, såsom Utskottet uppgifvit, den, huruvida någon afgift bör utgå för representationer i landsorterne, utan den, huruvida en sådan afgift skall utgå till pensionerande af Hof-Capellet och Kongl.
Utskottet får, till besvarande häraf, vördsamt anföra, att BondeStåndet, genom meddeladt bifall till Utskottets förra jemknings-förslag i denna punkt, redan biträdt den meningen, att frågan borde förfalla och då härtill kommer, att ingen anledning är för handen, det Ridder - 15 Allm, Besv.- och Oecon.-Uisk.
Memorial N.o 136. skåpet och Adeln, som, genom afslag å Utskottets Betänkande N:o 104, ansett afgifterne till Pensions-Cassorne böra fortfara, lärer biträda en motsatt mening, enligt hvilken förenämnde afgifter skulle frängå Pensions-Cassorne; sä, och alldenstund, om än Utskottet skulle framlägga ett nytt jemknings-förslag i enlighet med hvad inom de 3:ne Riks-Stånden blifvit yrkadt, följden blefve den, alt 2:ne Stånd stannade emot 3, har Utskottet, vid sådant förhållande och med afseende å Riks-Ståndens, på flerfaldigt sätt skiljaktiga beslut i denna fråga, ansett sig böra vördsamt hemställa, att densamma helt och hållet måtte få förfalla.
Hvilket dock jemte flera Ledamöters serskilda tanka Rikets Höglofl.
Stockholm den 5 November 1S34- Reservat loner: 1:0 af Herr Grefve Horn:
"Utskottet har, efter min öfvertygelse, 0- rätt tolkat det Hedervärda Bonde-Ståndets mening vid godkännandet af Utskottets Betänkande N:o 13r uti fade punkten, rörande afgifter till Kongl.
Theaterns och Hof-Capellets Pensions-Cassor för representationer i landsorterne, enär detta godkännande af ett jemknings-förslag endast rörer formen, icke sak, såsom icke innebärande någon inbjudning alt frånträda ett redan fattadt beslut.
Det Hedervärda Ståndets beslut i frågan slår alltså orubbadt qvar, jemte de 2.'ne öfrige Ståndens, hvilka förklarat, att ifrågavarande afgifter till Theatern och Hof-Capellets Pensions-Cassor borde upphöra, hvaraf följer, att 3:ne Stånds ogillande, genom återremiss af denna 4
Riksdags-Ordningen, måste förfalla, och i stället rättligen uppgifva 3;ne Stånds sammanstämmande mening såsom ett Rikets Ständers beslut, att de öfverklagade afgifterna till det angifna ändamålet skulle upphöra;” 2:0 af Herr Hjärne, som instämde med Herr Grefve Horn och derjemte tilläde: ”att alldenstund frågan nu befunne sig i samma skiek, som då förra jemkningsförslaget beslutades, enär detsamma blifvit af trenne
Stånd återremitteradt, så trodde Herr Hjärne, att
Utskottet nu bort framställa förslag till saramanjemkning af besluten i enlighet med den mening, som han i sin reservation utvecklat.
Hvadan Herr Hjärne ansåg sig hafva fullt skäl att samma reservation äfven vid detta tillfälle åberopa. STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, 1834.
Allm, Tlesv, och Oecon.-Utih. Utlåtande If:o 137*'* i N:o 137.
Ank* till Exp.
Utsk.telen 22 Nov.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner, om reglering, dels af den till stapels läder ne utgående tolag, dels af de så kallade stadsandelarne 1 Upstäderne.
Sedan Grefve Cronhjelm, Otto Augusty inom llögloflige Ridderskapet och Adeln, uti förstberörde ämne väckt motion, som afbemälde Riks** Stånd blifvit till Bevillnings- samt Oeconomie-Utskottens Utlåtande remitterad, så hade Bevillnings-Utskottet, uti Memorial N:o 9, ansett sig icke vara behörigt att med detta ärende taga någon hufvudsaklig befattning, och på sådan grund motionen till Högloflige Ridderskapet och Adeln återlemnat.
— Men som denna Utskottets åsigt endast blifvit gillad af 2;ne af de respective Riks-Stånden, som remitterat frågan till Oeconomie-Ut<* skottets behandling, hvaremot den ogillats af de s:ne andra Riks-Stånden, hvilka förklarat Bevillnings-Utskottet böra i ämnet sig utlåta, samt a:ne Stånd således stannat emot två, hade det förhållande inträffat, hvarom 44 §. 3 morn.
Riksdags-Ordningen handlar, nemligen att ConstilutionsUtskottet borde afgöra, hvarthän frågan skulle förvisas; och har af sådan anledning sistnämnde Utskott, uti Memorial N:o 24, förklarat merom förmälda motion vara af beskaffenhet, att densamma, enligt 89 §.
Regerings-Formen och 34 §• Riksdags-Ordningen, borde af Allmänna Be* svärs- oell Oecouomie-Utskotlet upptagas och pröfvas, till följd hvaraf Utskottet nu går att Utlåtande deröfver vördsamt afgifva.
Grefve Cronhjelm har, efter en utförlig framställning, dels af tolagens tillkomst, dels af de olika beräkningsgrunder, hvarefter 4?1* ut* serskilda släder utgår, och de skiljaktiga ändamål, hvartill densamma användes, dels af den menliga inverkan, som en dylik slags afgift medför för den utländska handeln, enär det genom afgiftens skiljaktiga belopp i olika hamnar för utlänningen skall vara omöjligt, att med någon säkerhet göra sina beräkningar för expeditioner på Sverige, •— föreslagit: aj) att Rikets llögloflige Ständer skulle hos Kongl, Maj:t i underdånighet anhålla, att, genom en noggrann undersökning, måtte utrönas, med Dih. till R St.
Prof. i834. 8 Sami. 1, 2.7 :de Häftet, 2S 'Allm, flesv, och Oecon -Visir.
Utlåtande N:o 187. hvad rätt serskilda städer tolags-afgifterne uppbära; till hvad belopp och å hvilka varor den blifvit städerne tillålen; äfvensom å hvilka varor och till hvad belopp otillåten tolag blifvit uppburen; b) att, till alla enskilda interessens lugnande, Rikets Högloflige Ständer behagade besluta, att fråga ej må uppstå om någon återbärings- elier redovisnings-skyldighet för det förflutna; c) att Rikets Högloflige Ständer hos Kongl.