Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
-- Och uppslaget till romanen inger goda fiirviiiit- ningar.
Trots det att beriittelsen kr förlagd till r a r egen prosaiska tid, hvilar öfver Beskrifningen p6 det gamla herrosiitet Höiigsborg ett visst poetiskt skiminer.
Det uråldriga slottet - det behos ej af den nuvarande Ggaren, baron de la Roche, imderhilles blott koin en dyrbar familjeklenod, - med sina historiska minnon, sina vapolism- lingar och tafvelgallerier, sina familjeportratt -- bland h i l k a det af s1ii.k-
tens stamfar, riddar Ulf, sages psncka », då någon i fainiljen står i begrepp att gifta sig utan I r ~ l e k -, dessa med slottet förbundna legender, som så vuxit fast i den friherrliga släktens och dess iinderhafvandes före- stallning, att de tillmätas ett betydelsefullt inflytande på familjerned- lemmarnes öde, allt detta k: ett uppslag, som, om det ej som motiv iir så splitternytt, dock anslår lriinsliga striingnr i ens fantasi.
Hur bedragen.
blir man då ej vid att finna, att ur denna ro- ~nantiskn f örgrund idel banala hvardagshihdelser iitveclrla sig!
S e hikr i korthet roinanens innehA.11.
Arfvingen till Höögsborg öfverger sin iingdornslräi.lek och gifter sig med en rik arfiagerska, d$ ' han i hög grad finner att husets fi.nanciella stiihing efter fadrens död imdergriiid och emedan han d l bespara sin inor, en fin gammal dam i friiin- af den gamla stan-men, den.
sorgen att se sliilctgorlset öfve~~gå mande hiinder - Naturligtvis erbjuder sig h k för familjespöket det lfi~npligaste tillfiille att inlagga sin protest mot det opassande partiet.
1Ziddnr Ulfs portriitt iuke blott suckar utan faller ined buller $ch bbrk iled, fran sin spik och slrr~inmer vettet u r b r ~ l l o ~ s s l r u a n.
Det är kring dottern ' till detta under s&amp; olyckibrPdande omständig- heter förenade pm, som en god del af beriittelseq rör sig.
Signe Gr en roiuantislr och öfverspiind natur, alla g m l a famjljetraditioner, faderno- slottets mystik, legender och sagor omfattas af henne med en helig vördnad.
Det ar en eterisk, pootislr.
figur förf.
här velat teckna - Men Bignes öde blir äfven det riitt trivialt.
Hon blir gift med en ganska hygglig och bra, men myclret litet roiuantislr.
meiii.cine doktor, som för henno med sig.
till en öde byggd högt uppe i Norrland, dar han är distrilrtsliiliare.
Före sitt giftei: in51 har emellertid Signe i sorg Öfver fndrens hastiga död, helt tvii: t blifvit z \ omvänd », och i stallet för vara lycklig och belAten med sin man, som hon Silslrar och som gör allt för att vara henne ii11 nöjes, förtiii: es hon af gr %- inelsa öfvor hans obotfärdighet och synder och dör knall och fall frgn alltssi.mman p&amp; samma &amp; ng hoii ger lifvet åt en dotter.
Så iir sllitet på familjelri.önilran p&amp; Böögsborg.
- Det hela ger intryck af en alltför anspr&amp;ksf~ill iscensiittning till ett litet enkelt borgerligt fainiljedraina.
Diiri ligger, i v w:: mening, bokens svaghet.
Den är för öfrigt icke slmifven utan en viss talang och kommer sälcert af en ej alltför no&amp;r&amp;knad piiblilr att anses för underhållande nog.
Ev8 sten, en beriittelse från vara dagar af Alina Cleue.
Denna vår har att framvisa en oraaligt rik skörd af kviuligu författares arbeten.
Afven om man bortser ft8n den rikliga noder- börden af broschyrer, artiklar och uttrlandeii i I; vinnofr; igan, som kom med intensiteten af en regnskur i april, s i finner Ini111 att flera arbeten af större omfhg, om ock ej alltid af störro betydenhet, iinder de senaste veckorna framtriidt inför allmi !iilieteri.
Bland dcssn torde fru Cleves bok förtjäna att särskildt beaktas, ahon diirför att den i viss mening och i motsats till kvinliga litterära: produkter i allman- het, ä.r mera innehållsrik %n omfångsrik.
Icke sa som skiilie mycket i yttre mening hiinda inom den trhga: rameni cf några fi.
ar af en kvinnm lif, hvjlira slddras på dessa 5ll kniippt Iiulftanmt hiindratal uppgående sidor.
Det iir en sjals historia, som hiir fiir oss beskrifsros, och boken kallas med full ratt för en berittqlse f ~ å n vfira dagar, ty alla de konflikter, som Eva Sten råkar ut för hndc omiijligt, kuniint uppsttt för ett eller tinnat ' tio- eller femtal af ar till bak: ^ i tiden.
Afvon bi- personer och alla skildrade förhållandemr äro niitida, i c h ininst de » initiativrika, framstiiende, banbrytmde daruarna », hvilka.
tillhörtlo ilen Stenslm umga.ugeskretsen,.
blarid hvillia Punnos; &gt;medicirio dok- torer, moderna författarinnor och vetensk: ipidliare).
s: m$ h r n rsolii och lik- gingo i spetsen för k \ - iniiaus striifva:!
; r likslraFti ~ii~unLijr ' ci i ' wiisi; yiue:!, liit ' i.
n nt.
;) .dda, ställighet.
at bada]; iirim,.
Dessr.
y: xr.son !- .. n men på ett sadant satt, aik Inan fii~srui.
Irrirtu fiiri.
iiietl (' loiii varit i i verkligheten.
personlig berijri~ig och lai-t kiinna, d c x s ~i: ti.ts~~i.i; &lt;hei: t ?r Sjiilfva den etikla historien ar mai-t hvt: ttud.
Et1 helt ung, out- vecklad men med Iiaxisla och fantasi rikt ' uegGfvad ilickn.
som varmt I en mogri: id, fram- tror p&amp; de religiösa sanningarna, blif-rrr ~ I I H ~ T I &amp; t stående och berömd man, som frainfiir (::: h i2wr d !t a ~ ~ m iir.
t for- skare och vetenskapsiuan.
Don i ett enkelt hem pA 1aiiiTt: ii ia1: l) fostrado iirlgn Pi.iiri i~itxiidei.
i det komfortabla hemtiet i hiilvndst: i: h oeh s: tnititligt i siillskaps- lifvet inom dess högst stjlende iilte !ligent:: lir: * tsar.
; \ Iau~ien, profes- sorn, upptages helt af sitt arbete och Evii, noiii ?rBnnes sig ensam, bGrjsr på egen hand att stude~a.
Ett Ars vlstelse iitomlanids satter lienne i tillfalle att ytterligare utveckla och uthiltla siit intresse fiir historien, siirskildt såsom on vetenskap om in ?nninkun, om storit och iidla per- sonligheter.
Efter hemkomsten kiinner hon sig fortfa.i.nritle blott Ilall- visad till sina böclrer, men finner att det3a Rr » i alla fall hra litet.
-- .för litet att existera på
Darföre, när hon anmodas att hålla historiska föreliiisningar vid admtarinstitutet, ernottager hon detta till- bud med gladje och kastar si.g ined ifver in i denna verksamhet?
som tyckes likasom frigöra hennes utmärlrta talang som förel&amp;serslca.
Men innan det andra Iiisåret börjar slrsll Eva blifva moder och nu frainstalla sig nya kraf för hvillra hon blott kanner biifvan.
~I3a.r- net hade kommit för sent »!
Efter ett års mellantid återtager hon sitt viirf att under vintern föreliisa vid institutet.
Då en smickrande inbjudning att i Kristia- nia hålla några föredrag framställes, Iran hon icke afsta darifrån, icke gifva ett afböjande sva ?.
Frestelsen är för stor och hon reser » för endast fjorton dagars.
-- Så kommer olyckan, ett telegram kallar henne till barnets dödsbadd.
Hon hinner hem i tid för att under den lillas sitsta dagar lr8nna, huru sorgep och aj&amp;lfförebråelsen vanda bla- det p6 nytt i hennes själs historia, och hon blifver &amp; ter sig sjdf, » fast lik.
klippan * i sitt religiösa medvetande och sin evighetsförvissning.
Men hennes hiilsa är bruten och hon förlitser med lugnt sinne att hennes lif snart slrall andas.
Inom 118gra få månader dör hon oclr- ~omn1a.
så plötsligt af en hj&amp;rtål.- Detta iiix den Irorta sagan.
sjalf upptager allt för mycket ru?
däri, för att icke de öfrign personerna slrulle blifva viil myclret slcjutna i bdcgrunden.
Det inan förnimmer af inan.nens kamlrter &amp;: I egent- ligen blott ytan och (len ar föga tilidragande.
Kall och sig sjalf nog, %r han visserligen inyclcot ljl~oral och laniqar hustrun all mi3jljg frihet med denna slags breda tolerans, som ~ i i l i gruncleiz icke 81: annat &amp; n likgiltighet.
Den gamla fastern, 1&lt;&amp;n, som blir den lilla Gurlis basta viim, Gr tecknad p&amp; ett iilslrviirdt sitt.
I öfrigt före- komma många fine drag 0c.h stilen ar erlzA,nnaiisviirdt enkel och liitt- flytande.
Svagast ilro dialogerna, hvillcn i synnerhet j början f Att en predikoton, som gör dein b8de onaturliga och lcdsam~ila.
Nyckelri till förf.
: s mening fi.r ma11 nltihiinda söka i ett » antingen- eller » som hon själf på ett stalle anför.
Anli~yert he~nmet och dess plikter, ebler den yttre vei: lrs %~nlheten, och hon.
inedgifver ingen iir- säkt för hvad hon] rallar ett » affall » för den som en gång valt hiis- moderns lrdl.
Om som har on stor förmbga i en viss riktn.ing skulltt ligga obrukad och diiraf uppsti oro och di.shai.moni, s&amp; skulle allt hjälpas genom det inre troslifvet.
Det ar ett s v h t problein att lösa- detta, om man verkligen r8hxi: med alla de niångskiftande förhål- landen, hvillra uppstå i följd af yttre ' och inre orsaker.
Har ar dess- utom ic1r.e blott fråga o111 en Icvinnss strider einellan sjalfförintelse och e ',,
njiilfhafdelse, hiir tillkommer f i k Eva den af gammalt kiinda svkrig- heten att försona tro och vetande.
Det hade varit af intresse om förf.
låtit oss följa Evas vidare ut- veckling under ett fortsatt smulif] ned mannen; hzr hon niigon skuld så iir han för visso icke skuldfri.
Hiir koininer döden mod en af- ldippning, som icke %r en tillfredsstjillando afslutning.
Kmako lik- Iiisaren icke blott skall följa hennes vii1 det varit förf: s mening skildring, utan sjiiif tiinlca vidaro öfver l i v ~ d han liist.
.I3olrari gif- ver hatill stoff nog.
I;.
* N3ig0n stor orjgiizalitet i motiv och tippfattning finner man ej i dessa fint tecknade stiimningsstycke~i., men författaren Mgor kiinsla och innerlighet och formen iir olclanderligt ledig och flyta~icto.
Xari f8.r leta efter en liffidlare teckning Bn don af ungdomslifrot i den lilla provinsstaden, sadan den förel~ommer i berittelson: » B ~ r i d o i n ~ v ~ n n c r n ~ ».
Hela denna slrara ungdom, gossar och flickor, ~Egyptons grashoppor » kallad, som hanger i hop lik ler och lhighalm, soin slräintar, leker och rasar p&amp; girdar och vindar, som, di barnen blifvit unga flickor och ynglingar, litbyter förtoenden och liiftcn om evig viiriskap och trohet, allt detta kr i hög grad lifligt, vaclrert och: &gt;kiindtp skildrniit.
Nikr inan sedan Aterser som mogna / iniiiniskor ott par af dessa ~ L s r n - d o m s v ~ n n e, r ~ hvilka haft sina oskyldiga s n i i rondez-vous i den ganila vedboden med dess maskstungna huggkubbar och spindelnii.tstsiipp~llda vråar, a.r dot med verklig ledsnad man i heme finnor den blaserade tinga frun, som framlefver sitt lif utan fiirg och innohall, och i ho- aoln en myckot hygglig men högst vanlig riovolllijt ' iltc.
Det sknlle verkat iippfrislrmdo om förf.
volat ftillfölja den bild af lifslrraftiga iniinniskor, han påbörjat och cj som nii fiirvnritllat cicm till dessa chctblonmassigt sliper-ctorisld-scrisitiva stii~iininigsvtirelser~ som den nutida dikten oj tröttnar på att frnmstiilla.
0c.h i (lo aritha be- rattelsorna i sa~nliiigeii aterfinnor man rnriationor.
p&amp; samma torna.
Siidana kvinnotyper af idel kiinslor och rierwr finnas v: i.l i verklig- heten, dock siikert mycket mor sallan %n diktarno tycl; ax tro; sktillci ej v5ra novellförfattare något kunna varittra typen: J Det har sagts oss, srtt iinder sigmtiircii n3lru.k Sterlin döljei * sig en iinnu helt ung debutant ' på don litteriira bauan.
Do prof han (eller hon) i dessa » fyra berattelser » liimnat p i sin föriiigga inge I
den förhoppningen, att förf.
ej blott med framgång skall betrada re- dan uttrampade stigar, utan iifven sliall 1cnn.na slå in på nya så- dana, med friare, friskare synvidder.
D. Litteratu P i kvinnofrågan.
Af de minga broschy- rer, som under loppet af ett par ~nånador utkommit i bolcinai.knaden med anledning af fröken Ellen Keys tippseendev8ckande båda skrifter: wM~sOrz~Icad lcoinnokrnft och ATatul-enliga arbctsorrzrdden for kvi~~,nnn » samt » Kviniropsy7cologi och Icvinnlig logi7c w, anteckna vi f öl j a d e: 1) Misslyckad kvinnokraft af E ' llen Idström. '
2) En protest med anledning af Ellen Keys föredrag i kvimo- frdgan af Alma Clece.
3) Ett ord till fröken Elien Key och till den svenska Ii-vinnan af Mathilda Roos.
4) 1 kvinnofrågan.
Embetot att vara husm.oder.
Kvinnans lcdlelse.
Af Helena Ny ~ZOTVI.
5) w Karlek » och E moderlighet P.
Hvad ar ordens innehörd 3 NHgra tankar framst&amp;llda med anledu.
af en stridsf~: ågn för dagon af Ina Rogberg.
6) Kvinnoarbete och kvinnolycka.
Tvenne uppsatser i Dagny med n.dedning af: Ellen Keys » Missbrukad kvinnokraft » af A) ma Sa91 dstl-öm.
Dartill Iroinmn tvenne i. Finland utgifna broschyrer: 7) Till Ellen Key.
KvinnofG.gnns Prima principja.
S) Kritik af frölren E1: len.
I h y s senaste inlägg i IrvinnofrAgan af i7dinn.a Ccintli .. Någon Irritilr ellcr utlaggning af livar och en.
siisslrildt af dessa skrifter har Dagny ej ansett sig böra Iiimna, d&amp; inneh6dlet i do flesta af dom i hufvudsalc ansluter sig till de uttalanden, som blifvit gjorda i de IHngre uppsatser j aliznet, hvillra i vår tidskrift förekommit.
Från 1896 års riksdag.
- Arets riksdag - den sista i tretirsperioden ar nu slut.
De förhoppningar, som vid riksda.gens början stiilldes p&amp; densamma, voro i allinanhet ej öfverdrifvet stora, och de resultat, som vunnits vid dess slut, Hro oj heller öfverdrifvet stora.
För oss, adler det emellertid en-
* dast att se efter, bvad IS96 års riksdag uträttat på cle områden, som n ä k a s t och mer specielt röra kvinnan.
Såsom af våx senasto riksdagsrevy framgick, begärdes af rege- ringen pH.
8: de huhudtiteln (ihnefattande anslagen till undervisnings- departementet) åtslrillign anslag till fromqa för den * kvinliga under- visningen, och hafva vi gliidjen anteckna, att de flesta af dess; an- slag antagits, om också med någon nedprutning och modifikation.
Framst var rege~: ingons förslag till 7hojande af anslaget till h ' ögrri skolor f&amp; 7wi.nlig z&amp;jdonz med 150,000 Irronor, från 100,000 kr.
till 250,000 kr ..
Statsutskottet gjorde &amp; tskilliga ändringar i regeringens förslag, dels nedsattes det begärda txnslaget med 50,000 lur., från 250,000 Irr.
till 200,000] w., hvillret skulle utg % till högre fliclrslrolor och såclana snmsl~olor med minst fem klasser, som äro upprättade på orter, där edmärma laroverk för gossar icke finnas, dels hade upp.
stiillts det villkor för statsanslags erhållande, att Jrommunen eller en- skilda donatorer till skolan l&amp;mna bidrag, hvars viirde för år riilmadt.
uppgh till minst samma belopp som statsunderstödet.
Högsta stats- iinderstöd, som skulle få utgå till skola, vore enligt statsutskottets iitlåtancle 3,000 kr., dock för skola, som meddelade undervisning i huslig ekonomi, kunde tilliiggas ett särskildt belopp af bögst 500 h.
Af ansl&lt;aget ilrulle äfven, som regeringen föreslagit, utgå ett årligt bich-ng till pensionsjmiittningon för l&amp;rarinnor vid Sveriges högre skolor för Iwinlig ungdom, motsvarande högst 10 kr.
för hvar och e n af de delagme, som ei: l %gga &amp; safgift.
De begge lramrarna antogo statsutslrottets förslag i dessa punkter.
Debatten i kamrarna var ganska k g, men rörde mest detnljfragor; i hnfondfr&amp;gti; n - att staten är skyldig att göra mer iin * hittills för ilet.
kvinliga slaktets ' inppfostran - tycktes man i allininhet vara ense;.
och ' n&amp;gra talare beklqacle, att icke statsutskottet bibehalit det af regeringen begkda högrh anslaget.
l ' renne landtmannarepresentanter i andiia kammaren ansågo, att d&amp; staten gjorde s&amp; mycket för den manlige ungdomens undervisning och s&amp; litet för den kvialiga, och d % afgifterna i de kvinliga liiroverken vore oskäligt höga och i de inanliga @ terst låga, vore det icke mer än rimligt, att afgifterna i dessa sonare något höjdes och att den inkomst, som darigenom er- bölles, anvanbes till flickslrolonie, m. a. o. att en höjning i anslaget.
flickskolorna skulle motsvaras af en nedsittning i anslaget till.
gosskolorna.
I afseende ' på de flickskolor, som redan erhtda statsanslag, be-
169 slöts, att - de nya villkor, som nu tillkoinmit, ej skulle på dem till- lämpas förr än år 1903.
Till undervisning i 7cvinlig slöjd vid follcskolorna hade ecklesia- stikministern begiirt ett årligt anslag af 90,000 kr.
Denna fram- ställning tillstyrktes i oförandrad form af utskottet och autogs af kamrarna.
Likaledes bifölls regeringens förslag till anord~tande vid nhgot ~olkslcolel~t~arinneseminariu~~ af profdwkurs för lzvinlig filosofie kandidat och från1 högre liirarinnesominariet i Stockholm utexaminerad liirai-inna, hvilka vilja vinna behörighet att söka adjunktsbefattning vid folk- skoleliirarinneseminxrium.
I Statsverkspropositionen hade begärts anslag på estra stat till uriclervisningskursm i huslig ekonomi vid två enskilda flickskolor, näm- ligen till den ined Upsala enskilda läroverk förenade faclrskolan för utbildning af lärarinnor i huslig ekonoini 3,200 kr., till lararinne- ' kurs i huslig ekonomi vid Ateneum för flickor i Stockholin 1,500 kr.
samt till Göteborgs allmänna follcskolestyrelse för utbildande af liirarinnor i huslig ekonomi för folkskolan 1,500 kr.
Statsutskottet hade h e m s t i t, att denna begiiran skulle på så satt bifallas, att, riksdagen pH extra stat för 1597 anvisade ett belopp af 5,000 kr., att under de vjlllror k. m: t kan finna skaligt hestamina anviindas till understöd åt de vid Upsala enskilda läroverk och Ateneum för flickor i Stotkholiri samt af Göteborgs allmänna follrslrolestyrelse an- ordnade undervisziingskimer för intbildande af liirminnor i huslig ekonomi.
s Detta f örslag antogs ock af kamrarna.
On] ett andra ålde&amp;illiigg på l00 kr.
till folkskolans ordinarie larnrs och lurarinn.or, som oförvitligt tjänstgjort - i tio år (ett första ålderstillägg på 100 kr.
utgår efter fem års tjänstgöring), hade hr Haminarlund väckt motion i andra kammaren.
.Utskottet an.såg, att den nnva- rande aflöningen vore fullt tillriicklig för liirarinnorna, så att för dem icke skulle ifr&amp;galzomna något nytt Alderstillägg.
På dess hemstallan beslöto emellertid ' kamrarna att hos k. m: t anhålla om utredning af frågan; samt framliggande af det förslag, hvartill omständigheterna.
kunde föranleda.
Af öfriga ' motioner, som inom kamrarna väckts i frågor, mer eller mindre direkt berörande kvinnornas speciella intressen;.
hafva de flesta afslagits eller fallit, i .följd.af att de begge kamrarna lcom- '
mit till sldjaktign beslut.
T i vilja dock Iiiiiiria en kort öfversikt af dessa motioner.
I 15 kap. 3 2 Riittcgångsbalken stadgas, att dc, soin inför dom- stol » för andra mil tala och svara, skolu rara ober~-lct.
; ido, iirlige, redlige och förståndige sniin. !.
Detta stadgande tolkas iiii mera af rissa domstolar ej sfi striingt, att icke ocksi kvinnaii f i h upptriida såsom omhnd, liksom iifven k ~ i n l i g t tc.st.aiiionitsvittiie aiisibs giltigt, oaldadt lagens föreslwjft i Ärfdabiilken o u vittne of rtvi gode iiiiin %.
Andra domstolar diireiuot halla uti-iii@ 118 ordalycielseu och fordra, att ombud inför do~iistol maste vara rrrnu.
För att fA enhet i riittskilminpi hade ledaiiiotcn i andra kam- maren hr Olof Pei-ss09 i Ki1lebiickstoi.p id inricvarrtnde riksdag viickt förslag om &amp; dnn iiridriiig af ofvu~i citerade paragraf i Wiitte- gångsbalken, att intet hinder må i lagens ordalylelse finnas för att jihuviil lcvimza, som eger de i lagriiii~inet omfijrmiilih ege~isktiper, M&amp; k m n a för nwdm faln eller sz: clrn, eller att: mförcla stac1g: rnnde erhöllc följande föriindracle lydelse:, De som fiir endra iiii t d a och svara, skola vara oborylctado, iirlige, redlige och förstandige t.
Lagutskottet hade emellerticl ansett, att den citerade lngpara- grafen icke utgjorde ovillkorligt hinder för kvirin: i, som har dc egen- skaper lagen fordrade hos ett riitteg; irigsoinl) i~ (I, att inför doinstol tala åra lag Iwgagriuiie niimligcn]); i Aero och svara, för andra.
17. stallen uttrycket » mauv, cliir detta uppenl~arligen voro likii Letydande med, person,, och detta vore eidigt utskottets iilening iifven förhal- landet med ihågavarande lagrum.
Ctslrottet.
afstyrkte diirföre motio- nen, hvilken ock af första kammaren cbfslogs.
Under debatten i andra ' kammaren framhöll motioniiren eseiilpel från Stockholiiis rtdstiif~riiriitt pil att kviiina, hvilkon upptriidt såsom rattegå.ugsbiti.iicie, blifvit afvisacl.
Det rar, yttrade han vidarcl, heller.
icke någon siikerhet för att, om icke don ~iainnrlu p: ~ragrden lindra- des, öfverratterna icke kunde ogillii ett uril, d: ir kviiiria ii yptriidt, såsom ombud och iiyphiifra det.
8kiilih.t vore diirfiire, sil mycket mer som tidsandan och tidsförhfillandeiia pekade p&amp; kviriiiuns likstiil- lighet med man, att a k e n i föreliggande frfiga inrymiiiii riitt för henne.
Not detta yrkande upptriidde hr r. Kriisenstjerna med ett ut- talande, som viszr att svallet af vissa modernt reaktfiooiiiir ströiniiin- gar trangt inom riksdagens m a r och iih-en d i r anviindas soul vapen af motståndarne till reformer inom kvinnolagstiftningon.
Han yttrade nämligen: a Jag Iiimnar därhän, huriivida tidsandan verkligen
kräfver nigot skdant; ' det synes mig snarare, som om Icvinncls syss- lande med dessa saker sk~ille koinina under rubriken ' missbrukad lwinnokr8ft ' s. Orilrtaclt denna hr V. Krusen.stjernas fizrl-iåga, biföll Icaii~iuaren iuotionen med 119 röster mot 73.
Att verkligen vid en och munn domstol kvinna hittills fått sk- soin oi$ucl tala och svara för andra syntes af en notis, som gick genoin pressen iingefiir samtidigt med att denna fråga var före vid riksdagen.
Vid vintertinget vid Kumla härad i Nerike förekom ett brottmd rörande oloflig försäljning af dynamit.
Då målet, livari en 11eiuiuans~gizi.e Aron Hallberg var svarande, uppropades, inställde sig.
Hallbergs 22-årjga dotter och framvisade fullmakt s&amp;som oinbnd för sin far.
Allmänne åklagaren ville icke erkänna hennes behörighet soin oinbucl, men cloiu4iafvanclen förklarade henne behörig att svara i dilet.
D d t a gjorde hon med en k1ni: het och reda, som viickte all- mnn förvåning.
A h e n i ett mål af civil natur, rörande en viigbygg- nnclsaffiir hade 11ou att svtli.u, och ' också i detta ganska invecklade ini.1 redde hon sig förtriiffligt.
Det ar att iiiiirlca: att denna unga flicka icke erhållit annan imdervisning, än den folkskolan lamnar.
Prof. W allis ' motion om ålderdofizsundsrstöd åt barmnorskor af- styrktes n£ statsutskottet på ungeftir samma grunder soin regeringens förslag i sainma iimne vid fjorbets riksdag, nämligen att denna an- geliigenhet vore en koiiliniinernas egen, som lampligast ' borde af dein sjiilfva ombesörjas.
Skulle af allmhnna medel bidrag 1iiiimas till be- redande af ~lderdowsförsörjning A t sådana af k o m t ~ n e r n a anstallda yrlcesutöfvare, ansåg utslrottet.
fara vore för att härigenom skulle uppkoiuina lilri~ande tznsprtik från.
andra af lromiunner~a ~-iflBnnde, för den n1lrniinn.a 11iilsoviti.den jiiiwiil viktiga yi~lresiitöfvai: e, sisom stads- Iiilcare och disti ' jlctl&amp;l \ rare, iifvensow från andra i koiuiniiner~ias tjänst, varande person.er.
Ktzmfmna godlr8nde utskottets motivering och nfslog motionen.
Likaledes hafva kamrarna afslagit herr W avlinskys motion om tryggcclzcle UJ efterlefvaszdes riitt till liJörstikri ?ilzg. '
Denna motion afstyrk- tes af lagiitslrottet ined den motivering, att en lagiindring i det af inotionären antydda syftet skulle i flera afseenden vara betinkligt.
Dkigenoin skulle icke blott en af de viktigaste principerna i vAr.
svenska äkteii.sknpsriitt - den att elconoiniskt aftal uiellan malmrna under bestiencle a.ktenskny vore ogiltiga - vSisentligen rubbas, utan ie
diirmed skulle ocksa banas viig för bedragliga transaktioner till bor- geniirers förfång.
Den ifrågasatta lagandringen akiille i ullmiinhet minska borgeniirernas sakerhet för.
gift mans förbindelsor och dar- igenom indirekt verka störande å kroditförhiillandena.
Om fonnen för ahdenskaps ingdende hade herr Waldenström i andra kamnaren viickt tv&amp; inotioner, begiirande den ena riitt för den, som konfirmerats inom svenska statskyrkan, att f i borgerlig vigsel, den andra riitt till kyrklig vigsel iihen för den, soiii icke begat,t Herrans nattvard.
Utskottet hade afstyrkt begge motionerna, anförande bl.
a. att uppfattningen af iilztenskapet och utsikterna för förverkligandet af dess uppgifter i icke ringa man bestimdes af det satt, hvarpå det inginges.
Detta siitt borde framför allt ~~czra agnadt att vacka och imdorhålla en allvarlig uppfattning af iilctenskapet; men om redan i fraga om siittet för dess ingående ett visst godtycke finge göra sig giillande, torde detta snarare koiwna att nndergr ' iifva %n att st.iirka on dylik iippfattning.