Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besv-. o. Ekon.-utsk. Bet., N:o 80.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anmärkt, hurusom de inskränkningar, hvilka genom Kongl, förordningen den 27 April 1846 blifvit föreskrifna uti rättigheten för hyttedelegare, att sälja sina kol utom den hytta, deri han är delegare, nemligen att han, enligt 4 och 5 §§ i samma förordning, är pligtig hembjuda kolen till öfrige delegare i hyttelaget, skola lägga så många hinder i vägen för en sådan försäljning, att den fördel, författningen synes medgifva, vore ganska ringa, oberäknadt omöjligheten att, för hembudets skull, kunna njuta den i all handel vigtiga fördelen att fa begagna en hastigt uppkommen, gynnsam konjunktur; att denna inskränkning dessutom ledde derhän, att en hytte-delegare, som eger grufvor utom hyttelaget och dit förer de behöfliga kolen, utan att förut hafva hembjudit dem, derigenom ådroge sig det uti 5 § stadgade ansvar, samt att de i författningen i afseende å bestämmandet af kolens pris stadgade föreskrifter jemväl vore mindre lämpliga, enär säljaren, då något gångbart pris icke finnes eller hyttedelegarne derom icke åsämjas, måste, i afvaktan på yttrande härom af de i 5 § bestämde kompromissarie!-, åtnöja sig med markegångspriset, som betydligt understiger kolens rätta värde inom bergslag, samt slutligen äfventyra att få mindre för kolen, än lian varit bjuden, hvartill komme, att, då hyttelaget ofta kan vara beläget aflägse från bergmästarens hemvist, det icke blifvit uti författningen bestämdt, hvem som skall bekosta antingen bergmästarens resa till hyttelaget eller parternes och godemännens resa till bergmästaren, för att få priset bestämdt; i betraktande af hvilka olägenheter blifvit yrkadt , att hemmansegare inom bergslag må, med iakttagande af hvad författningarne stadga 0111 byggnads- och värinningsskyldighetens utgörande inom hyttelaget, erhålla lika fri och obehindrad rätt, som hemmansegare utom bergslag, att, på sätt i 2 § af före - 172 Expcditions-Ulskotlets Forslag till tind.
Skrifvelse, N:o toj.. nämnde förordning stadgas, utan hinder af hembud, använda sina skogsalster som dem lämpligast och ändamålsenligast synes.
Rikets Ständer hafva denna fråga i öfvervägande tagit; och ehuru hvarje hyttelag är att betrakta såsom ett bolag, hvars serskilde delegare äro förbundne att med sin skogs- och kol-kontingent bidraga till byggnads och värmning?
utgörande inom hyttelaget, anse likväl Rikets Ständer hyttelagets anspråk icke böra sträcka sig längre, än till fullgörande af dessa skyldigheter, delegarne sedermera obetaget, att fritt förfoga öfver sina skogs- och koltillgångar.
Genom det i författningen stadgade hembud vinnes icke heller, enligt Rikets Ständers tanke, det dermed åsyftade ändamål, att förhindra bergsmansskagarnes användande till annat, än tackjernsblåsning; ty om medintressenterne i hyttelaget af en eller annan orsak förklara sig icke vilja lösa kolen, blir följden den, att egaren al' kolen säljer dem till hvem som helst, och skogstillgången skulle således, äfven med iakttagande af nu gällande föreskrift om hembud, kunna frångå hyttan.
Deremot måste det förhållande, att kolen vanligen stå högre i pris inom än utom bergslag, jemte det, att de icke tåla en längre transport, utan att alltför mycket fördyras, enligt Rikets Ständers öfvertygelse, säkrast förekomma deras förbrukning utom bergslag, till men för tackjernsblåsiiingarne, enär följaktligen någon försäljning af kol icke med fördel kan ega rum, 0111 den icke kan ske till annan närgränsande hytta i bergslaget, hvarigenom alltså skogseffekterne komma att, ehuru \id annan hytta, likväl användas i och för det afsedda ändamålet.
Den nu föreskrifna hembudsskyldigheten torde endast föranleda dertill, att den mindre bemedlade bergsmannen, hvilken icke förmår att sjelf verkställa tackjernsblåsning, deraf förhindras att, oaktadt han fullgjort hyggnadsoch värmningsskyldigheten inom hyttelaget, genom försäljning af sina öfverloppskol fritt använda sin egendom, utan de omvägar och olägenheter, hvilka, på sätt förut blifvit uppgifvet, vid tillämpningen af de rörande hembudet gilne föreskrifter, ofta kunna ega rum.
Vid sådant förhållande och då erfarenheten visat, att hushållningen meri skogarne icke vunnit af det hittills följda system, hvilket tvärtom föranledt till liknöjdhet för ali bättre hushållning i afseende å denna för landet vigtiga näring, få Rikets Ständer, som anse de band på den enskildes fria dispositionsrätt öfver sin egendom, hvilka genom ofvan omförmälda hembudsskyldighet ännu ega rum inom bergslag, kunna utan fara för skogarnes bestånd upphöra, hos E. K. M. i underd. anhålla om den ändring i de genom Kongl, förördningen den 27 April 1846 gifne föreskrifter rörande kolhandeln inom bergslag, att den deruti stadgade hembudsskyldighet måtte försvinna, så att Expeditions-Utskottcts Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o loS, 173 hyttedelegare, hvilken behörigen fullgjort sin byggnads- och värmnings-skyldighet inom hyttelaget, må vara oförhindrad att fritt använda sina skogsalster, vare sig genom försäljning eller förbrukning pä annat ställe; dock utan rubbning i de laga aftal, som tilläfventyrs å serskilda ställen om skogstill— gångarnes användande kunna vara ingångna.
Uppläst och godkändt lios Ridd. och Adeln den 3i Maj 1848.
Presle-stnndet den 3i — — Borgaie-slåndet den 3i — — Bonde-ståndet den 2 Juni — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående embets- och tjenstemäns rätt till lön under tjenstledighet.
(Allm. Besv.- 0. Ekon.-utsk. Bet., N:o 82.) S. A. K. Jemte det Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att något allmänt stadgande rörande statens embets- och tjenstemäns rätt till lön under tjenstledighet icke finnes, enär Kongl, resolutionen den 23 September 1(388 endast är meddelad för ett enskildt fall och således icke kan anses såsom en allmän författning, men deremot serskilda föreskrifter blifvit utfärdade så val för embets- och tjenstemännen i alla afdehringer af E. K. M:s kansli uti 17 § af Kongl, instruktionerna den 3 och 10 Juli 1840, som för alla kollegierna uti Kongl, cirkulär-brefvet den 23 September 1766, samt för Krigs-kollegium uti Kongl, brefvet den 2 Mars 1840, äfvensom för Bankens och Riksgälds-köntorets tjenstemän uti de vid sistlidne riksdag utfärdade reglementen, har hos Rikets Ständer blifvit hemstäldt, att en allmän författning i detta ämne måtte utfärdas, för att lända till efterrättelse i alla de fall, då tjenstledighet sökes från embete och tjenst af beskaffenhet att böra af vikarie skötas, samt att denna författning matte komma att hvila på samma grunder, som Kongl, in- ; slruktionerna den 3 och 10 Juli 1840, för tjenstemännen i E. K. M:s kansli. 174 Expeditions-Ulskottets Forslag till un cl.
Skrifvelse, N.o 106.
Rikets Ständer hafva tagit denna framställning i öfvervägande; och som densamma åsyftar att åstadkomma enhet i de föreskrifter, hvilka i berörde ämne tjena till efterrättelse och sådant, enligt Rikets Ständers tanka, är af behof påkalladt, få Rikets Ständer i underd. anhålla, att E. K M., efter vederbörandes hörande, täckes taga detta ämne under nådig pröfning och sedermera, på sätt och så vida E. K.
M. kan tinna lämpligt, låta utfärda en allmän författning rörande embets- och tjenstemäns rättighet till lön under tjenstledighet.
Uppläst och godkandt hos Ridd. och Adeln den 3i Maj 1848.
Preste-ståndet den 3i — — Borgare-ståndet den 3i — — Bonde-ståndet den 2 Juni — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående rotehållares skyldighet att infinna sig vid roterings-licfvidationsmöten.
(Allm. liesv.- och Ekon.-utsk. Bet., JN:o 85.) S. A. K.
Jemte framställning af de olägenheter, som för rotehållarne i Westerbotten skola uppkomma i följd af stadgandet i Kongl, förordningen den 29 Februari 1696, det de vid roterings-liqvidations-mötena böra sig inställa, enär de för dessa möten ofta nödgades resa liera mil, och det dessutom stundom skall hafva händt, att rotehållarne, i anseende till deras aflägsna hemvist , voro i okunnighet om när dessa liqvidations-möten blifvit pålysta att hållas, har hos Rikets Ständer blifvit anfördt, att soldaten lika väl kunde komma i åtnjutande af sin aflöning och öfriga rättigheter, utan att rotehållarne, till tidspillan både för sig och andra, behöfde vara tillstädes vid dessa mölen, helst soldaten, om han blifvit fullt godtgjord och således intet ouppfyldt å rotehålWens sida förefunnes, kunde sådant vid mötet anmäla, äfvensom, derest scb Expeditions-Vtskellets Förslag till urul.
Skrifvelse, IV.-o . 06.
175 da ten ej skulle hafva åtnjutit sin rätt eller hade något annat klagomål att anföra mot sin rotehållare, ett dylikt förhållande desto mindre syntes påkalla rotehållarens närvaro, som tvistefrågan komme a(t hänskjutas till vederbörlig domstol, der parterne fmge sin rätt å ömse sidor bevaka, samt, om klagomålet öfver roten gällde hus och jord, sådan klagan borde af soldaten anmälas lias vederbörande kompani-chef, hvilken egde att förordna om syn å omtvistade lägenheten och underrätta rotehållaren, när en sådan syn komme att hållas i och bar i anledning häraf yrkats, att ifrågavarande roteliq vider, såsom öfverflödiga och ända målslösa, måtte upphöra.
Hvad sålunda blifvit föreslaget hafva Pakets Ständer i öfvervägande tagit,- oell ehuru af ofvanåberopade Kongl förordning synes, att roterings-liqvidatiönsmötena från början blifvit föreskrifna i ändamål att, för undvikande af rättegångar och andra oredor, på annat lämpligare sätt bilägga tvistigheter emellan rotehållarne och soldaterne, likväl och som skyldigheten för de förre att dervid infinna sig funnits så besvärande, att, tid efter annan, åtgärder måst vidtagas för beredande af lindring deri, men icke destomindre klagan öfver berörde åliggande fortfarande är vorden förd, hafva Rikets Ständer ansett den slutsats häraf kunna dragas, att anledning till den begärda förändringen kan vara för handen, hvadan Rikets Ständer få i underdånighet anhålla, att E. K.
M. måtte täckas i nåder anbefalla företagandet af en undersökning, till utrönande, huruvida de uti Kongl, förordningen den 29 Februari 169R föreskrifna roterings-iiqvidations-möten kunna umbäras eller undergå någon förändring, samt att E. K, M. derefter behagade vidtaga de åtgärder, som i sådant afseende kunna anses tjenliga.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2 Juni 1848. 176 Expeditions-Utskottets Förslag lill und.
Skrifvelse, IV.o loj. N:o 107.
Preste-ståndet den 3i — — Borgare-ståndet den 3 c — — Bonde-ståndet den 2 Juni — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående upphörande af bergsfogdarnes befattning med uppskattande af fast egendom i bergslagen.
(Allm. Besv.- och Ekon.-utsk. Bet., N:o 88.) S. A. K. Rikets Ständer hafva funnit den omständighet, att fast egendoms uppskattning i bergslag tillkommer bergsfogdar att förrätta, endast föranleda tidsutdrägt för fordringsegaren, och derjemte högst betungande drabba gäldenären, som (let åligger alt desse tjenstcmäns härvid ilrågakommande skjuts- och traktaments-kostnad godtgöra, hvilka olägenheter deremot, efter Rikets Ständers åsigt, skulle kunna afhjelpas eller förminskas derigenom, att nyssnämnde befattning linge upphöra för bergsfogdarna och i stället öfverflyttas på kronofogden eller dess ombud, länsmannen, desto hellre, som desse sednare hafva att verkställa ej allenast utmätningen, utan äfven fastighetens exekutiva försäljning.
Med anledning häraf och som berörda rättelse synes kunna beredas utan hinder af det oafgjorda skick, hvari, jemlikt E. K.
M:s nådiga meddelande, Rikets sednast församlade Ständers hos E. K.
M. gjorda underdåniga framställning 0111 bergsfogde-tjensternas indragning, för det närvarande sig befinner, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K.
M. täcktes i nåder besluta, att bergsfogdarnes befattning med uppskattande af fast egendom i bergslag må upphöra och på kronobetjeningen varda öfverflyttad.
Expeditions-Vtskoltett
Fö slag till und.
Skrifvelse, /V o 108. 177 N:o 108.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Juni 1848.
Preste-ståndet den 7 — — Borgare-ståndet den 7 — — Bonde-ståndet den 9 — — Rikets Ständers underdåniga skri/velse, äng. ersättning till persöner, hvilka, såsom krono-ombud, äro tillstädes vid bevillningsstämplingen af spelkort.
Uti., ?S:o 28, samt Stats- och Bevilln.-utsk:s Uti., N:o 14) S. A. K.
Med anledning af en, utaf magasinsförvaltare!! G. Röding i underdånighet gjord, ansökning om ersättning för det af E. K.
M:s befallningshafvande i Blekinge län meddelade uppdrag han under 17 års tid innehaft, att vara tillstädes vid den inför magistraten i Carlshamn verkställda kortstämpling, i förrättande hvaraf han jemväl skall hafva personligen deltagit, och med afseende å hvad som vid behandlingen af detta ärende förekommit, har E. K. M., medelst nådig skrifvelse af den 7 December sistlidet år, under förklarande, att E. K.
M. ansåge billigheten fordra, det de personer, hvilka af vederbörande länsstyrelser förordnades att, i egenskap af krono-ombud, kortstämplingen i orterne öfvervara, för detta besvär erhölle lämplig ersättning, i nåder öfverlemnat till Rikets nu församlade Ständer, ej allenast att så beskaffad, ersättning bestämma samt nödiga medel dertill anvisa, utan ock att, för den förflutna tiden, åt bemälde Röding bevilja skälig godtgörelse .
Hvad nu först beträffar den gratifikation, hvarom magasius-förvaltåren Röding i underdånighet anhållit, såsom vedergällning för det bestyr, han i afseende på kortstämplingen i Carlshamn under de förflutna åren haft sig uppdraget; så innehåller väl 7:de mom. i nu gällande, under den 23 Febr. 1842 utfärdade, Kongl, förordning angående spelkortstämplingen, att denna stämpling, så vidt den afser bevillnings-afgiftens behöriga erläggande och kontrollerande, skall i landsorterna verkställas inför magistraten, i närvaro af ett utaf E. K.
M:s befallningshafvande serskildt förordnadt ombud, af hvilket ombud, jemlikt samma förordnings I2:te moment, den härvid begagnade stamp skall hvarje gång efter dess nyttjande förseglas; men någon föreskrift, angående kortens stämplande genom bemälde ombuds försorg, finnes i denna författning Hill. till Fl.
Fröt. 184J och tS48i 10 Sami. 1 Afd. 23 178 Expeditions-Utikotlels Förslag till und.
Skrifvelse, .V.o ti?. icke meddelad, utan föreskrifves deremot, att E. K.
M-s befallningshafvande bör om stämplingens verkställande förständiga vederbörande magistrat: och då följaktligen den af Röding, enligt dess uppgift, med egen hand förrättade kortstämpling ingalunda ålegat honom, på grund af hans erhållna uppdrag att i nämnda egenskap öfvervara den inför magistraten i Carlshamn förefallande bevillningsstämpling af derstädes tillverkade eller dit, för att omstämplas, afsända spelkort, hvadan verkställandet af denna stämpling icke ken anses annorlunda, än som ett Rödings enskilda åtagande, hvilket alltså icke bordt grundlägga något anspråk på vedergällning derför af allmänna medel, — samt det dessutom i afseende |å det uppdrag, hvarom nu är fråga, torde kunna antagas, att detta ej eller förefallit
Röding serdeles besvärligt ocb tidsödande, enär han i sådant fåll, efter att, på sätt af handlingarne inbemtas, för 12-år tillbaka hafva hos Rikets Ständers fullmäktige i Riksgälds-kontorrt erhållit af i • i • i slag å sin då gjorda ansökning om ersättning för detsamma, sannolikt icke underlåtit att detta uppdrag sig afsäga; hafva i betraktande häraf, och då beviljandet af ifrågasatte vedergällning, att för flera år retroaktivt beräknas, möjligen skulle framkalla mångfalldiga andra likartade anspråk, hvaribland de, sorn blefve framställda af krono-ombuden vid hvitstämplingen i andra städer, der spelkort-till verkningen under sednare åren varit vida betydligare än i Carlshamn, svårligen kunde underkännas, Rikets Ständer ansett sig icke kunna bevilja den gratifikation, magasins-förvaltaren Röding sökt för dess under den förflutna tiden inneliafda uppdrag att kortstämplingen i nyssnämnda stad öfvervara.
Vidkommande åter den af E. K. M. i nåder gjorda framställning, angående bestämmande för framtiden af lämplig ersättning för det besvär, hvilket de till krono-ombud v id kortstämplingen förordnade personer, i följd af sådana uppdrag, måste vidkännas; så hafva Rikets Ständer, då ifrågavarande uppdrag i allmänhet torde kunna anses främmande för desse personers egentliga tjenste-befattning, funnit ersättning derför skäligen böra bestämmas; ocb som, i afseende å beloppet af denna ersättning, den af magasins-förvaltaren Röding i hans underdåniga ansökning föreslagna beräkningsgrund af el t runstycke för hvarje stämplad kortlek ingalunda synes vara för högt tilltagen, enär det derigenom uppkommande belopp obetydligt öfverstiger en procent af hvad genom den till 8 sk. för hvarje kortlek bestämda stämplings-afgiften inflyter, hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med dessa åsigter, och med afseende jemväl derå, att fuilmägtige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor uti deras, med anledning af Rödings merberörda ansökning, afgifna underdåniga utlåtande, funnit nyssnämnde beräkning vara på billighet grundad, beslutat, att Expcditions-Utsholtcls Förslag till tind Skrifvelsej N;o tog. 179 de personer, hvilka, jemlikt 7 mom. af E.
M:s nådiga förordning den 23 Februari 1842, böra af E. K. M:s befallningshafvande serskildt förordnas att i landsorterna öfvervara bevillningsstämplingen af spelkort, må från den tid, då den af Piikets Ständer fastställande nya bevillning kommer att vidtaga, ega att, i och för nämnde befattning, utaf de till Riksgälds-kontoret ingående medel för verkställd kortstämpling tillgodonjuta ett runstycke banko för hvarje kortlek, hvarå dylik stämpling blifvit under deras uppsigt verkställd; och få Rikets Ständer, med öfverlemnande till E. K.
M. att i nåder bestämma de närmare föreskrifterna härvid, derjemte i underdånighet anhålla, det E. K.
M. måtte täckas nådig kungörelse i ämnet utfärda.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 9 Juni 1848.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Juni 1848.
Pieste-ståndet den i4 — — Borgare-slåndet den i4 — — Bonde-slåndet den i5 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse , dels i fråga om anslag för gevär stillverkning, dels rörande förvaltningen af Carl Gustafs stads gevärsfakt ri.
Uti., N:o 172.) S. A. K.
Uti den vid innevarande riksdag aflåtna nådiga propositionen angående statsverkets tillstånd och behof har E.
Iv. M., jemte andra för försvarsverket till lands ifrågaställda, till ständiga behof icke hänförliga, stats-anslag, serskildt för anskaffning af nya gevär äskat ett belopp af 100,000 r:dr, att, under tre års tid, med en tredjedel årligen utgå.
I sammanhang med förevarande ärende, hafva Rikets Ständer ansett sig böra lill behandling företaga ej mindre de af Rikets Ständers sistlidet år församlade revisorer i afseende på förvaltningen af Garl Gustafs stads gevärsfaktori framställda anmärkningar och deraf föranledda förslag om faktoriets ut - 180 Expeditions-Utskotlels Förslag lill und.
Skrifvelse j N:0 loQ. arrendering till enskild person, än ock det af Krigs-kollegium, i anledning af samma anmärkningar, lill K. K.
M. afgifna underdåniga utlåtande.
Enligt den af revisorerne uppgjorda, dels på räkenskaperne, dels på Krigskollegii uppgifter grundade beräkning, be tego sig de kostnader, statsverket intill 1845 års slut fått vidkännas i och för inköpet af den till lokal för ifrågavarande faktori använda Carl Gustafs stads bruksegendom, äfvensom för uppförandet af nybyggnader vid faktoriet och anskaffandet af machinerier och inventarier lill ett sammanräknadt netto-belopp af 132,276 r:dr 25 sk. 7 r:st.
Under de tio åren 1836—1845, hvarunder faktoriet varit stäldt under Krigskollegii förvaltning, bade kostnaderne i och för gevärstillverkningen utgjort tillsammans 180,415 r:dr 37 sk. 11 r:st., oberäknadt förvaltnings- och underhålls-kostnaderne för åren 1836—1842, hvarom uppgift saknats, samt räntan å faktoriets ofvananförda kapitalkostnad.
Vid faktoriet hade under nämnda tio år väl tillverkats inalles 403 stycken Gernandska gevär, 1,493 stycken infanteri-gevär, 685 st. studsare och 1,610 par pistoler, utom ett mindre antal modeller, kammarladdnings-pistoler m. m. samt en större mängd gevärsdelar och mindre persedlar, såsom bajonetter, kulformar, o. s. V.; men antalet af d® under samma tid från faktoriet aflemnade och i Stockholms gevärsförråd inreverserade nya, till krigsbruk approberade, gevär hade deremot ej uppgått till mera än 400 stycken Gernandtska gevär, 476 st. infanteri-gevär, 593 st. studsare och 1,380 par pistoler samt åtskilliga andra mindre persedlar, såsom bajonetter, kratsar m. m.; och voro revisorerne, i anseende till räkenskapernes ofullständighet, icke i tillfälle att inhemta, huruvida faktoriet vid 1845 års utgång egde någon behållning af obesigtigade eller approberade gevär.
Det sålunda för handen varande stora missförhållande emellan gevärs-tillverkningen vid Carl Gustafs stads faktori och dertill åtgångna kostnader kunde, efter revisorernas tanka, icke till fullo förklaras genom vissa af revisorerne vid förvaltningen anmärkta omständigheter, såsom t. ex. att aflöningen utginge efter ackord per stycke, utan afseende, huruvida arbetet vid besigtning
Clefve godkändt eller kasseradt, samt att arbetet bedrifvits efter en olämplig plan, enär, oaktadt faktoriet egt betydliga behållningar af vissa slags gevärsdelar, fabrikationen icke hufvudsakligen inskränkts till förfärdigande af de felande delarne, o. s. v.,- utan måste orsaken till berörda missförhållande sökas uti den felaktiga grundsatsen, att staten sjelf uppträder såsom industri-idkare; och hade, af sådan anledning, revisorerne, som icke bestridde nyttan deraf, alt staten eger en större vapenverkstad, för att möjligen en gång i behofvets stund kunna med större frihet begagnas, men deremot ansåge statens befattning med fabrikationen under vanliga förhållanden olämplig, — helst ett industriell Expeditions-Utskollets Förslag till und.
Skri/velse, N-o tog. 181 foretag, endast under ledning af enskild omtanka och under inflytelse af enskildt intresse, kunde med största fördel bedrifvas, —såsom en utväg att förena nämnda serskilda afgifter föreslagit, att faktoriet med alla dess tillhörigheter måtte öfverlemnas till någon enskild på sådana vilkor och under sådana garantier, att det dermed afsedda ändamålet Liefve uppfyldt.