Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då hufvudstaden å alla sidor omslutes af Länet, är det naturligt att densamma ock skall utgöra hufvudsakliga afsättningsorten för hvad inom Länet produceras.
Någon del af span målen säljes dock i norra delen af Länet, för att derifrån direkte aflöras till Norrland, och strömming säljes eller bortbytes mot säd i nästan alla hamnar vid Mälarens stränder.
Kommunikatiorierne till lands och vatten hafva genom flere arbeten blifvit lättade.
Den uti sista berättelsen omförmälde kanalgräfning mellan Wärtan oell
Djurgårdsviken har blifvit fullbordad och visat sig vara af åsyftad nytta.
Efter flere anställde försök har det lyckats att vid Södertelje kanal afleda de källsprång, som genom utskärningar i kanalbankarne förorsakade ständiga ras, så att någon skada af dessa källsprång på mer än tvenne år icke inträffat.
Med kanalfarten har förhållandet varit sådant, att kanalen, som år 1832 befors af 1,351 fartyg och 404 båtar, hvilka uti kanal- och slussafgifter betalade 5,481 R:dr 29 sk., har under nu ifrågavarande fem. ål' befarits / ar 1833 af 1,266 fartyg och större båtar „ 1834 af 1,237 dito dito 1835 af 1,388 dito dito „ 1836 af 1,485 dito dito „ 1837 af 1,413 dito dito Summa 6,789 fartyg och större båtar.
Inkomsterne af desse fartyg och större båtar hafva under samma år utgjort: år 1833 5,318: 4. 8. „ 1834 5,230: 39. 4.
„ 1835 6,217: 37. 4.
„ 1836 6,592: 17. 4.
„ 1837 7,211: 27. 4. samt of mindre båtar för alla åren 404: 4. — eller tillsammans Banko R:dr 30,974: 34.
•— ^\äddö kanal har blifvit så utvidgad, alt den nu kan befaras af 8 fot djupgående fartyg.
Öfver det så kallade Lallehofs sund emellan Svartsjölandet och Lofön liar en bro blifvit bygd, som kostat 11,500 R:dr Banko, och hvartill hemmansegarne å Svartsjölandet bidragit med 100 R:dr Banko af hvarje mantal.
Inom Sollentuna härad hafva två nya häradsvägar år 1834 blifvit indelade, hvarigenom lättare kommunikation inom häradet vunnits.
Å de allmänna landsvägarne hafva flere svåra och farliga backar blifvit borttagne, dels genom sänkning och dels genom vägarnes omläggning, såsom å landsvägen emellan Norrtelje och Stockholm Halls backe inom Kårsta socken och Åhlkistbacken inom Solna socken; å landsvägen emellan Stockholm och Södertelje Nyboda backe inom Brännkyrka socken, samt å landsvägen emellan Södertelje och Mariefred
Djupdahls backe inom Wester-Telje socken, denna sista på bekostnad af Herr Kammar-Rådet och Riddaren N. Dufva, men de andra genom sammanskott af flere Länets invånare.
Inga nya hemman hafva fallit i ödesmål eller derifrån blifvit upptagne och ej heller hafva några nya hemman eller nybyggen blif - 15 vit skatllagda.
I allmänhet är hemmans-klyfningen ej sträckt längre lin till i:clels och å några orter A:dels mantal.
Under åren från 1833 lill 1837 8 1 b ^ hafva skiftesförrättningar blifvit afslutade å 285^~:dels mantal med 7,403 tunnland 26T35 kappland åker, 10,878 „ 26T7S „ äng, 1,110 41,999 2,239 26-- 12 311 5 9 JIö uppodlingsmark, afrösningsjord impedimenter, eller tillsammans 63,632 tuunland, 61 kappland mark; hvarvid 66 delägare utflyttat och 345 blifvit qvarboende å sina gamla tomter.
Af bifogade tabell synes att Länet innehåller 4,036T2A:dels förmedlade hemman af olika natur.
Lättheten att när som helst i hufvudstaden få sina varor mot penningar förbylta gör att Krono-Utskylderne i allmänhet ordentligt utgått.
Endast inom Lyhundra fögderi har någon betydligare del af deni behöft utmätas.
Af tabellerne inhemtas, att Bevillningen för Länet uppgår till .
Ständige räntor till ....
Arrendemedel till ....
Kostnad för rustning och rotering lill Kostnader för städernes styrelse till Clerecie-statens underhåll till .
Fattigförsörjning lill ....
Skjuts till .....
Väghållning till ....
Diverse afgifter, onera och allmänna besvär till eller alla statsbidrag till ett sanunanräknadt belopp af 151,443: 210,492: 36,415: 128,982: 1,703: 100,863: 11,871: 56,721: 88,796: 38,194: 38. 26. 32. 40. 37. 41. 15. 28. — 29. - 15. 10 11. 3. 9. 4. 11. 8. 825,486: -17. 8.
Roteringen är mycket lindrad genom den legohjelp, som fortfarande erhålles af Länets enöres-kassa, då soldat för vacantrote skall uppsättas.
Uti ingen del af riket är skjuts, väghållning, inqvartering och kronobrefbäring så betungande som uti den närmast hufvudstaden belägne del 16 af Stockholms Län.
Skjutsskyldigheten uppskattas ock der till 53 R:dr 16 sk.
Väghållningen lill 50 R:dr, oell inqvarteringen till 15 R:dr allt Banko på hvarje mantal och krono-brefbäringen anses ganska ofta svårare un skjutsen.
Genom Krono-Betjeningens, af Domaremakten och Presterskapet kraftigt understödda, bemödanden har allmänna ordningen blifvit tillbörligen upprätthållen.
Skolorne och de inom några församlingar ingångne nykterhets- och måttlig hets-föreningar bidraga äfven till befrämjande af ordning och sedlighet.
Ehuru presterskapet med berömvärdt nit sökt befordra inrättandet af folk-skolor, saknas dock sådane ännu inom flere socknar, hvarest undervisningen således fortfarande måste besörjas af föräldrarne sjelfva eller andre dertill utsedde äldre personer; men denna undervisning biifver dock alltid ofullständig och sträcker sig ej längre än till christendomskunskap och innanläsning, samt stundom äfven till skrifning.
Uti de flesta, så väl äldre sorn nyare skolor har vexelundervisnings-methoden numera blifvit införd.
Under de fem år, denna Berättelse omfattar, hafva skolor på flere ställen blifvit inrättade, nemligen på Utön, der läraren aflönas af grufbolags-intressenterne; i Österhaninge socken, genom Enkefru Bremers försorg, och varder skolan till större delen på hennes bekostnad underhållen; i Tyresö socken en skola, som 3 månader om året är stationär och 5 månader ambulatorisk; i Sorunda socken, der undervisningen besörjes af Orgelnisten och Klockaren; i Munsö socken, der den förra skolan år 1828 upphörde; vid Gustafsbergs porcellainsbruk, på bolags-intressenternes bekostnad; i Frötuna socken en ambulatorisk skola, hvarest läraren åtnjuter lön af socken-magazinet; i Edsbro socken, der Klockaren är Skollärare, samt i Knutby socken.
Härförutan hafva byggnader blifvit uppförde till slöjdskola i Turinge socken och läs-skola i Tveta socken.
För Helsovården inom Länet äro antagne 2:ne ordinarie och en extra Provincial-Läkare med bestämda distrikt och bostäder i Stockholm, Norrtelje och Sigtuna, samt dessutom en Provincial-Chirurg, med skyldighet att besörja sjukvården inom Länshäktet. 17 Å Seraphimer-Lazarellet har allt sedan början af år 1833 för Länets räkning funnils 30 sjuksängar, hvarförutan, på sätt uti förra femårs-berättelsen omförmäles, sjukvård äfven meddelas uti dertill inrättadt rum å Smedjegårdshäktet, hvartill kostnaden bestrides genom ett årligt anslag utaf Länets kurhusmedel af 300 R:dr Banko.
Antalet af dem med venerisk sjukdom behäftade, sorn blifvit vårdade å Länets kurhus, har utgjort; år 1833 93, 1834 „ 1835 „ 1836 „ 1837 således för desse fem år tillsammans 122. 115. 132. 172- 634.
Vid det af Ryttinäslaren Löfvenström år 1811 stiftade Lazarett inom Hammarby socken erhålla fattige, såsom förut, kostnadsfritt underhåll och läkare-vård, och läkare-inrättningen inom Botkyrka och Salems socknar fortfar.
Tillgång till biträde af undervista barnmorskor finnes i nästan alla socknar af Länet.
Två och tre församlingar hafva dock stundom förenat sig om en gemensam
Barnmorska och uti några af de nära intill städerne belägna socknar underhållas icke egna barnmorskor, utan erhålles från staden det vid förlossningarne nödige barnmorske-biträdet.
Uti Södertelje finnes särskild stads-läkare antagen och den i Norrtelje boende provincial-läkaren åtnjuter af staden arfvode såsom stads-läkare.
Vid Forssmarks, Schebo och Hargs bruk underhållas på Bruksägarnes bekostnad läkare, af hvilka allmogen i trakterne kring desse bruk erhålla nödig vård.
Ett socken-apothek finnes inrättadt inom österåkers socken.
Utaf den år 1834 gångbara cholera-farsoten blefvo mellan 500 och 600 personer af Länets invånare angripne, bland hvilka omkring 200 dogo.
För öfrigt har helsolillståndet varit godt, utom i början af år 1837, då en epidemisk influensa, ehuru icke af farlig art, spridde sig öfver större delen af Länet, Ftmirt-Bträttelte fr.
Län■ 3 18 Allmänna Institutet för Döfstumma och Blinda å Kongl.
Dj urgården har vunnit en ansenlig utvidgning genom den af Rikets Ständer vid 1835 års Riksdag beviljade tillökning af 2,000 R:dr Banko uti det åt Inrättningen förut gjorde anslag.
Derigenom har tillfälle till fri undervisning och fritt underhåll vid Institutet kunnat lemnäs åt ytterligare 13 elever, så att friplatser nu äro för 2:ne från Stockholms stad och 3:ne från hvarje stift, hvarförutan på inrättningens egen fond underhållas så många fattiga barn, som tillgångarne medgifva.
Då härtill räknas de för hvilka betalning erlades, uppgick antalet på samtlige eleverne år 1837 till 56.
Styrelsen föres af en direktion och inrättningens förljenstfulle stiftare Protokolls-Sekreteraren och Riddaren Borg fortfor intill sin död att vara dess föreståndare och förste lärare.
Fattig-försörj ningen bestrides dels genom utdelning från socken-magaziner och fattig-kassor, dels genom sammanskott inom socknarne af matvaror och penningar.
Fattighus finnas inom de fleste socknar, men i de öfrige vårdas de fattige inom de rotar till hvilka de höra.
I socknarne kring liufvudstaden är fattigförsörjningen mycket betungad genom den mängd barn, som framfödas af fattigt statfolk, och vid föräldrarnes frånfälle ofta af församlingarne måste helt och hållet försörjas.
Skall hafva årligen blifvit hällne, och för dödande, utom skallgång, af rofdjur erhållas, enligt derom år 1833 ingångne öfverenskommelse^ bestämde premier, som utgöras af hemman, torp och lägenheter samt sådane backstugusittare, hvilka hafva kreatur, distriktvis, särskilt inom Södertörn, Färentuna härad och öfrige delen af Länet, med undantag af några öar, hvilka, enär de, genom sin belägenhet, af desse öfverenskommelser icke äga någon nytta, hafva blifvit befriade från skyldigheten att uti desamma deltaga.
Inom alla distrikten erhålles för björn 33 R:dr 16 sk., för varg 10 R:dr och för lo 8 R:dr, allt Banko, lika för gammalt och ungt rofdjur, samt inom Södertörns distrikt dessutom för räf 3 R:dr samma mynt, och dubbel premie för drägtig hona af alla dessa slags rofdjur.
Gästgifveri-skjuts blef år 1836 inrättad å Wermdön, der sådan förut saknats, och bestrides för närvarande genom entreprenad.
Ångbåtarne, som i alla riktningar befara Mälarn och skärgården, och stundom äfven begagnas till krono-transporter, medföra fortfarande mycken lindring i skjutsbesväret.
Antalet af de gästgifveriet värdshus och krogar, hvilka bränvins-minuteringS-afgift blifvit påförd, uppgick år 1837 till 219. 19 Städer.
Handel, handtverk, fabriksrÖrelse, sjöfart, tobaksplantering och tegeltillverkning utgöra de näringsgrenar, hvaraf stadens invånare hafva sin bergning.
Välmågan är i märklig tillväxt, hvartill orsaken till ej obetydlig del ligger i den ökade rörelse i staden, som uppkommit genom den å sednare åren tilltagande farten å Södertelje kanal.
År 1837 uppgick folkmängden till 1,078 personer, eller 57 mera än 1832, och funnos förstnämde år i staden fem handlande, hvilka omsatte varor för omkring 134,000 R:dr Banko, samt 47 handtverkare och fabriksidkare, hvilkas årliga tillverkningar uppskattats till 63,000 R:dr samma mynt.
Ibland de sednare utmärka sig Hofslagaren Ekenberg genom sin vagnsfabrik, som sysselsätter 30 personer och der särdeles goda åkdon af alla slag förfärdigas, samt Kopparslagaren Edström för sina bränvins-brännings-apparater och brandsprutor.
För sjöfarten finnes ej mer än 3 fartyg om tillsammans 50 lästers dräglighet.
Tjugusex fattiga borgar-enkor och andra medellösa personer idka salubak, synnerligast af sockerkringlor och pepparkakor, hvaraf en stor del säljes i Stockholm och på marknader.
Tobaksplanteringen lemnar årligen mellan 2,000 och 3,000 lisprd tobak.
Bildningen är i tillväxt, sedligheten förbättrad, undervisnings-anstalterne begagnas mera allmänt, fylleriet har aftagit och sparsamhet samt flit äro i allmänhet xådande.
En sparbank har i staden blifvit inrättad.
Handel och bandtverk fortfara att vara de näringar, derå denna stad grundar sitt bestånd, hvaremot fisket, som fordom varit temmeligen imlrägtigl, nu blifvit mycket mindre gifvande.
Handelsrörelsen består egentligen deruti, att förse ortens invånare med de förnödenheter, som af dem sjelfva ej kunna produceras.
Folkmängden, som år 1832 uppgick till 1,106 personer, har under de derpå följande fem år blifvit förminskad med 91, så alt den år 1837 uU 20 gjorde 1,015.
Detta år blefvo skattskrifne 9 diverse-handlande, 1 läderhandlare, 2 mjölhandlare, 1 smideshandlare, 3 nipperhandlerskor, 1 bokbindare, 4 karduansmakare, 4 garfvare, 2 guldsmeder, 1 glasmästare, 3 hattmakare, 2 hofslagare, 6 kopparslagare, 2 kakelugnsmakare, 1 målare, 1 murare, 2 sadelmakare, 4 skomakare, 3 skräddare, 3 snickare, 2 svarfvare, 1 sämskmakare, 1 tunnbindare, 2 vagnmakare, 1 apothekare, 4 bagare, 1 fiskhandlare, 5 krögare, 6 slagtare, 1 sockerbagare och 1 värdshusidkare.
De mindre goda skördar, som åren 1836 och 1837 inträffat i orten, har menligt inverkat på handeln och handtverkerierne, så att de under samma år lemnat mindre behållning.
Sjöfarten har såsom förut varit inskränkt till varors afhemtande från Stockholm, samt bedrifvits med endast 2 jaktbåtar om tillsammans 28 läster.
Mot invånarnes bildning och sedlighet är i allmänhet icke något att anmärka och dryckenskapslasten har snarare af- än tilltagit, ehuru ingen nykterhets- eller måttlighets-föiening blifvit ingången.
Ehuru staden under de sednare åren icke vunnit någon märkbar förkofran i ekonomiskt hänseende, är dock ställningen ännu temmeligen tillfredsställande och allmänna utskylderne utgå ordentligt.
Undervisningen i stadens skola har hittills blifvit besörjd af stadens Komminister och Orgelnist gemensamt, men sedan Handelsmannen Johan Niclas Billborg till skol-inrättningen skänkt 6,666 R:dr 32 sk.
Banko och Enkefru Anna Elisabeth Almgren, född Billborg, åt samma inrättning förärat en gård i staden jemte ett tunneland åker och en ängslott, kommer berörde inrättning att utvidgas.
Äfven till fattigvården har Handelsmannen Billborg sträckt sin omsorg och dertill anslagit 5,000 R:dr Banko.
Handel och handtverk äro i anseende till stadens för kommunikation åt landssidau obeqväma läge af ringa betydenhet, och som sjöfarten, deraf staden förut skördat mycken vinst, på sednare lider allt mer och mer aftagit, har ock den fordna välmågan helt och hållet försvunnit.
År 1837 funnos härstädes 6 diverse-handlande, 1 nipperhandlerska, 1 färgare samt 7 handtverkare.
Sjöfarten var redan då så ringa, att den ej idkades 21 idkades af stadens skeppare med mer än 2 galeaser om tillsammans 69 läster.
Öfrige skeppare i staden föra fartyg för bruken och andra städer och sjöfolket skaffar sig hyra, der den kan erhållas, på in- eller utrikes orter.
Samma år uppgick folkmängden till 583 personer eller 17 mindre än år 1832.
Sedlighet, nykterhet och laglydnad äro bland stadens invånare i allmänhet rådande.
Handeln med kringliggande orten är icke obetydlig och handtverkeri medföra god utkomst för idkarne deraf; hvaremot fisket, som tillförene varit ganska indrägtigt och gifvit fiskerskapet i välstånd och inflytande företräde framför öfrige klasserne af borgerskapet, betydligt försämrats, så att denna näringsgren numera lemnar ringa behållning.
I staden funnos ar 1837 sju diverse-handlande, 1 nipperhandlerska, 2 färgare, 1 urmakare samt 35 handtverkare.
Sjöfart idkades endast med ett öppet fartyg om 45 läster.
Folkmängden, som sedan år 1832 blifvit ökad med 9 personer, uppgick år 1837 till 511.
Äfven här råder ordning, nykterhet och sedlighet, sedan den förr vanliga, såkallade Söndags-handeln, numera upphört.
Nytt skolhus af 2 våningar, med boningsrum för skolläraren och klockaren har blifvit uppfördt och nybyggnad af kyrktorn är påbörjad.
Öregrund och Östhammar hafva gemensam Borgmästare.
Handel, handtverk, åkerbruk och fiske utgöra stadens näringsfång.
År 1837 funnos 2 diverse-handlande, 1 urmakare, 1 färgare och 20 handtverkare, deribland 6 kakelugns- och krukmakare.
Folkmängden utgjorde samma år 412 personer, således 35 mera än 1832.
Mycken fattigdom råder hos stadens invånare, men mot deras sedlighet och laglydnad är intet att anmärka.
Stochholms Län. 4 22
År 1835 fullbordades en bro- och färg-anläggning vid stadens östra färjestad, hvarigenom allmänna rörelsen och kommunikationen blifvit betydligen lättad och år 1837 inrättades gästgifveri, då Irenne närbelägna byar blefvo anslagna till skjutsens bestridande.
En extra provincial-läkare är härstädes stationerad.
Denna stads invånare vinna sin bergning genom handel, sjöfart, fiske och något handtverkeri.
Den mest indrägtig» handel består deruti, att ved och timmer uppköpes i skärgården och föryttras i Stockholm; och i sammanhang med denna handel drifves en ej så obetydlig sjöfart med 22 öppna jakter om tillsammans 330 läster.
Stadens borgerskap utgjorde^ år 1837 af 7 handlande, 4 garfvare, 2 repslagare, 2 smeder, 5 skomakare och 2 snickare samt 46 andre borgare,, af hvilka de fleste sysselsatte sig med fiske och sjöfart.
Folkmängden utgjorde berörde år 857 personer, eller 53 mera än 1832.
I afseende på sedligheten är förhållandet mindre tillfredsställande.
Dryckenskapslasten är temmeligen allmän och oordningar tilldraga sig esomoftast, till en stor del föranledda af det sysslolösa lif de sjöfarande föra un der det de äro nödsakade att härstädes uppehålla sig i afbidan på gynnande vindar.
Ordningens upprätthållande härstädes är så mycket svårare, som stadens Justitiarie har så obetydliga inkomster af sin tjenst, att han är nödsakad söka andra utvägar till sin bergning och derföre äfven tidtals bott i bufvudstaden. ••
' . * Stockholm i Lands-Canzliet den 25 November 1830.
C. RÅLAMB. G. M, Gyllenhoff'. G. Östberg, H£DII@*2u BEFALLNINGSHAFVANDES UTI Nyköpings TILL BKBSKBIh» HiUMF / UNDERDÅNIGHET afgifne FEMÅRS-BERÄTTELSE, för Åren 1833, 1834, 1835, 1836 och 1837.
ECKSTEINSKA BOKTRYCKERIET. — ■- ■ *- fe . ; ■ ... ... ...., ■f - T - - -■ - - V - l:o Länets allmänna beskaffenhet.
JN jköpings
Län, vestra delen al’ Södermanland, innehåller i längd 11 och i bredd 8 mil samt i rymd 66 Qvadratmil, deraf 7 qvadratmil utgöres af vatten, oell gränsar i öster lill Stockholms, Län i norr lill Westmanland och Mälaren, i söder till Östersjön och Östergöthland och i vester till Nerike.
Länet, som består af 4 Fögderier med tillhopa 10 härader, nemligen l:a Fögderiet af ,l önåkers Hönö och Hulebo härader, Andra Fögderiet af Oppunda och Willåttinge härader, Tredje Fögderiet af Öster- och Wester rekarne härader och Fjerde Fögderiet af Åkers Daga och Selebo härader, har en mängd vatten, hvilka utom en stor del icke lill namnen kända egentligen äro:
Sjöar, dels Mälaren, HjeJmaren och Tisnarcn, sorn jemväl tillhöra andra Län, och dels Angaren, Långhalsen, HaIIhösjön, Näsnaren, Håfven, Väckeln, Tolgarn, Stensjön, Djulösjön, Storsjön, Wiren, Kolsnaren, Högsjön, Öljaren, Wammen, Nissliugen, Skundern, Dunkern, Ilamfjerden, Flotsjön, Eklången, Öknasjön, Hörningen, Lännasjön, Magsjön, Klämmingen, Sillen, Likstommen, Gällringen, Kyrksjön, Rundviken, Sibbern, Eknarn, Nyckelsjöh, Misteln, Långsjön, Insjön, Bolsten, Hagbysjön, Näshul tåsjön och Lock vattne t; och Strömar, nemligen, utom ett okändt antal mindre, Nyköpings ån, Bergshammars fin, Björkkulla ån, Forsa ström, Vadsbro ån, Näshulta ån, Eskilstuna och Torshälla ström, Jäders och Tjula ån, Trosa ån, Bälinge ån, Svärta och Norsa ån, Berga ån, Helleforss ån, Husby eller Lundby ån, Skeppsta ån, Åkforss ån, hvilka strömar och Åar, liksom alla de öfriga Vattendragen, utfalla dels i Hjelmaren och Mälaren och dels i Östersjön, nemligen i Hjelmaren och Mälaren de på norra, och i Östersjön, de på södra sidan om den största af en mängd i Länet varande landlhöjder, som styra vattnen tvärt emot hvarandras direktioner.
Denna största af laudthöjdcrne utskjuter från Svenska Landthöjden Tiveden och genomlöpande Nerike sträcker sig öfver Oppunda Härad samt vidare än på ena, än på den andra sidan, men allmännast utmed gränsen utmed Österrekarne och Willåttinge samt Åkers och Daga Härader fram till Öknebo Härad i Stockholms Län, d< lande sålunda Nyköpings
Län hydrografiskt betraktadt i två lnifvuddelar.
Den noria delen, som denna landthöjd afskiljer, är åter genom 4 annan, derifrån utgående sorn börjar i Dunker Socken och slutar vid Björksundet, delad i två större delar, hvaraf den första kan kallas Torshälla-dälcn oell den andra Mariasfredsdalen, emedan de hufvudsakligaste vattnen i hvardera dalen utfalla i Mälaren i närheten af dessa Städer.
Söder om landthöjden framställa sig sex större dalar, hvilkas vatten utfalla i Östersjön, nemligen Jäders, Yngarn, Långhalsen, Båfvens eller Malmköpings och slutligen Svärtadalen.
Skogarne egentligen vid Länets glänser, såsom i trakten af Östersjön, Östergöthland öfver den så kallade Kolmorden samt öfver Jönåkers och Oppunda härader samt intill skillnaden af
Daga härad och dertill stötande trakt af Stockholms Län, men äfven inne uti Länet, kunna ej anses äga inflytande på klimatet eller på kultivation i synnerhet numera då de äro i verkligt afta gande kunna i synnerhet utom stormar och skogseldar hufvudsakligen räknas håglöshet för deras användande med beräkning af framtida bestånd, nästan utan undantag, stängsels upprättande af träd, svedjandet och begagnandet af så kallad triudstör, hvarföre och skogarne kunna anses lemna föga binäring.
Om tillfälle gåfves alt genom belöningar eller andra förmåner väcka allmogens lust för hägnad med stenmur eller lefvande häckar, eller för sådane byggnader som antingen bestodo af sten eller voro så kallade gjuthus, eller åtminstone lemnade det utrymme som i flera fast lägre hus erhålles; om den öfvertygelse kunde bibringas att en fastighets värde betydligen ökades genom skogens vårdande, sparsamma användande och förkofran, skulle skogarne ofelbart återtaga deras fordna ansenliga beskaffenhet; öppnades derefter afsättningstillfälle för orter hvarest veden i brist af sådant tillfälle qvarligger i skogen och förruttnar, så ägde
Länet en källa till ej ringa inkomst.
Vattnen torde deremot verka på klimatet, ty der flera vatten finnas, der skall, genom afdunstningen vår och höst, mera fuktighet åstadkommas; och erfarenheten har visat att i trakten af Nyköping, der de betydliga vattendragen från närbelägne större insjöar sammanträffa med Östersjön, väderleken något efter sommarsolståndet antager mera ostadighet, och, kanhända äfven genom saltsjöns närhet, så väl sådd som bergning inträffa sednare än längre inåt Länet.
Till jagt, betraktad såsom näring eller bidrag dertill, nemligen den ändamålsenliga jaglen, gifves ingen håg, och således med hvarje år allt mindre tillfällen, med undantag likväl af sjöfogelsjagten, sorn, förnämligast i skärgården, icke allenast utgör födoämnena för Skärgårdsboerne, utan äfven lemnar tillfälle till afsalu.
Fångst och jagt af skälar brukas.
Jagten är här i Länet 5 binäring men elen kunde dock vara betydlig emot hvad den nu är.
Skogarnes förstörande verkar visst i detta afseende, men med betydligare och bättre vårdade Skogar är ändamålet icke fullkomligt vunnet.
Sättet hvarpå jagt i allmänhet idkas torde mest verka till villebi’ådets minskning.
Sällan öfvas och ännu mera sällan vårdas jagten af jordägaren.
Med få undantag är den der antingen öfverlemnad åt skogvaktare eiler idkas den utan tillåtelse af Torpare, Drängar elier Inhyseshjon eller af lösa personer, som, utan afseende på hvad som både för närvarande och tillkommande kunde va-» ra att tillgå, endast hafva för ögonmärke den närvarande förmånen eller det liittaste sättet.
Fiskes idkande erbjuder sig öfver hela Länet, fast i allmänhet icke annorlunda än till husbehof, men i Skärgården kan det anses såsom mest bidragande’ lill folkets utkomst, hvarföre längre fram Skärgårdslisket kommer att beskrifvås, Jordmånen i Odalåkern är i allmänhet god och gifvande, bestående af stark lera eller lera blandad med svartmylla, hvilken, mycket liårdbrukad, dock sedan broddén framskjutit uthärdar långvarig torka utan menligt inflytande på afkastningeli, dock gäller detta egentligen om höstsädet som derföre allmännast här brukas.