Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
i månaden — 2:dra o c h 4:de lördagen — ett ordinarie samqväm.
D e t nästkommande eger alltså rum lördagen den 12 j a n.
Clara Smitt.
i I px i i iv i \ J IN Annonser spalt, m o t t a g a s petitrad Gastronomiska kåserier.
H&amp;firiifl, røbij cü ' o Bifil ' h tléo om denna tidning läses i många hem, der man förstår att sätta värde på Guds gåfvor, så har jag åtagit mig att då och då kåsera litet om matlagning.
Må hända finner äfven den erfarnaste och skick- ligaste matmor i dessa kåserier något nytt som intresserar henne.
Jag skall genast an- ställa ett prof genom att i dag komponera en så enkel middagsmatsedel som ärtpuré, gädda, höns och äppeltårta.
Det finnes ingen mat- mor i Sverige, som icke har serverat på sitt bord och ätit af dessa rätter.
Men om ni följer till punkt och pricka utan de ringaste afvikelser mitt tillagningssätt, så skall ni i dessa fyra så vanliga rätter finna någonting, som ni icke kan få beskrifningen på i en kokbok, och som dock kommer att smaka er, som jag hoppas, förträffligt.
D e flesta menniskor, i synnerhet män, finna, då de äro i normalt tillstånd, en njut- ning i att äta sund och välsmaklig mat, och om de ville vara riktigt uppriktiga, så skulle de säga, att det är vid bordets samqväm, som de vanligen tillbringa sina gladaste stunder, utan att derför lefva hvarken i sus eller dus.
En och annan säger kanske, att det gör all- deles det samma, hvad han äter, men alla intelligenta damer — och hvilken dam är icke intelligent i vår så upplysta tid?
— veta, att det icke gör honom det samma, utan att födoämnenas tillredning och omvex- ling utöfva stort inflytande på helsan och lynnet.
En fru vill derför gerna ge sin herre och man god mat, men om hon icke fått lära sig matlagning, så öfverlemnas de på nåd och onåd åt kokerskan.
Har hon ej heller varit i skola hos någon verklig mat- mor, så tages kokboken till hjelp.
Men all kokboksmat är icke god.
Jag vill derföre i denna tidning då och då gifva damerna några råd i att komponera enkla och äfven mera anspråksfulla matsedlar samt angifva huru en viss rätt skall tillagas för att komma riktigt till heders.
V i sysselsätta oss endast med så- dana rätter, hvartill vårt eget land lemnar rikliga råämnen.
Utaf de materialier, som naturen gifvit oss för bordets njutningar, är hönsslägtet bland de mest användbara, emedan det genom sitt kötts såvål läckerhet som lättsmälthet erbju- der en föda, som är både angenäm för gom- men och nyttig för helsan, om den är af friska djur.
Men har ni märkt, då ett ny- stekt höns styckas, hur ofta man känner en obehaglig lukt?
Jag har utforskat orsaken till den och kommit till följande resultat.
Om ni går på torget i en stad och betraktar de plockade höns, som der försäljas, så finner ni, att dessa höns icke ha samma färg.
Som- liga ha ett mjellhvitt, friskt och aptitligt ut- seende, andra ha gulaktig hudfärg eller blå- gråaktig, och det är dessa höns, som äro b e - häftade med den motbjudande lukten, då de stekas.
V i d närmare granskning af ett sådant stekt höns finner man att skrofvet har mörk- grå färg och är genomsprängdt af koagule- lerade blodstrimmor, hvilka ha sin utgång från ena låret, på hvilket är ett sår.
Djuret är angripet af benrötsjukdom.
Hönsen med ett mjellhvitt utseende ha frisk och angenäm lukt och ett elfenbensblankt skrof.
D e med gulaktig hudfärg bilda ett mellantillstånd.
Benrötsjukdomen uppstår derigenom, att dju- ren uppfödas och forslas i trånga burar, som icke hållas rena.
Jag har påpekat detta, så 5 (
Ingen llqvld l förskott annons införes af 26 under öre 1 pr 4- krona.
att åtgärder måtte vidtagas som kunna gagna allmänheten såväl i hygienens som i smakens intresse.
Nu till matsedeln för dagen: Ärtpuré, Gädda, Höns, Äppeltårta.
Ä r t p u r é.
Färska spritärter kokas i vatten och passeras till puré.
Spädes sedan med svag buljong.
Afredes med en äggula och några skedblad grädde.
Kryddas med salt och peppar.
Serveras med små stekta bröd- bitar.
Gädda.
Goda sellerirötter skäras i tär- ningar och kokas i smör och vatten, till dess de bli möra.
Gäddan rensas väl, skares i stycken och kokas i en särskild kastrull med smör, vatten och litet god sherry.
Då gäddan är färdig, hälles selleridekokten öfver den och hålles varm tills den serveras.
H ö n s.
Råa höns sönderstyckas som till frikassé och kokas i en kastrull med litet smör, spädes der efter med tunn buljong, kryddas med salt, litet cayennepeppar, några mindre lökar och ett par skedblad god sherry; med slutet lock fortsattes kokningen på sakta eld.
Särskildt kokas gröna ärter eller annan grönsak, som finnes tillgänglig.
När hönsragouen är färdig, lägges den på ett varmt fat och garneras med grönrätten.
Vill man ytterligare förstora denna välsmakande rätt, så göres ett garnityr af små bräckta skinkskifvor, som förträffligt harmoniera med hönset.
Äppeltårta.
R i f hamburgerskorpor och stek dem i smör.
Smörj en form med kallt smör, lägg en del af de rifna skorporna i botten, så ett hvarf äppelskifvor, ett lager strösocker och så skorpor, äppelskifvor och socker om igen ända till dess formen är fyld, hvarqå den insattes i vattenbad i ugnen.
Svag värme under 2 timmars tid.
När den stått i ugnen en timma, så häll i formen litet gammalt hvitt franskt vin.
Så kokas den åter en timme vid svag värme.
Då den slås upp, öfverspänn den med maräng.
Allt detta är ju mycket enkelt att utföra, men bjud er herre och man en dag på denna middag, och ni skall få se, att han kommer i sitt allra bästa humör, innan han slutat den.
En gourmet.
ii Kungl.
Det nyaste gamla, som återupp- tagits å operascenen, är, om man frånräknar det fö r hvarje julhelg obligatoriska folkskådespelet » Verm- ländingarna », Aubers populära opera » Den stumma från Portici ».
Eeprisen har flera gånger gått öfver scenen och alltid för fullt hus, hvadan detta grepp torde få betraktas som synnerligen lyckligt.
Härtill bidrager ock utan tvifvel i ej obetydlig mon den unge debutanten i Masaniellos roll, hr Hagman, hvars malmrika och välklingande tenorbaryton redan hunnit förvärfva honom många vänner och beundrare.
Hr Hagmans debut kan ock betraktas såsom synner- ligen lyckad.
Visserligen behöfver rösten än ytter- ligare ej obetydligt skolas, för att den vackra stäm- man skall kunna komma till full rätt, och spelet mera vårdas samt framför allt bringas till öfver- ensstämmelse med musikens innehåll; men debuten måste i alla händelser räknas till de mera förhopp- ningsgifvande, som på sista tiden förekommit här- städes.
Operan fick för öfrigt ett i alla afseenden utmärkt framförande under hofkapellmästaren Nordquists led- ning.
Nästa symfonikonsert gifves lördagen den 12 dennes
M e d I d u n s e x p e d i t i o n ä r f ö r e n a d Iduns u t r ä t t n l n g s b y r å, hvilken g r a t i s verkställer alla u p p k ö p åt Iduns a b o n n e n t e r i l a n d s o r t e n s a m t f ö r ö f r i g t K. dramatiska teatern har återupptagit Leroy ' s ro- liga komedi » En teaterpjes », hvilken ej varit gifven härstädes på de sista tio åren.
Bollbesättningen är nu alldeles ny.
Beprisen gick första gången öfver scenen i lördags och gjorde mycken lycka.
V i skola i nästa nummer återkomma till ett närmare omnäm- nande.
A denna teater gifver dess nitiske och skicklige regissör hr Axel Boos instundande söndag, tretton- dagen, en matine, vid hvilken en hel mängd af våra mest framstående förmågor såväl i dramatiskt som musikaliskt hänseende kommer att medverka.
Tvänne 1-akts-lustspel komma att gifvas, nämligen » Jag gifter mig med min dotter » (fru Hartman, fröken Ahlander, hrr Fredrikson och Envall) samt » Han är inte s vart- sjuk » (frn Bundberg, hrr Bæckstrom och Personne).
Fröken Klemming och hr C. F. Lundqvist föredraga sångnummer samt hrr Personne och Hamrin deklama- tionsnummer.
Det hela lofvar varda en särdeles an- genäm tillställning.
Billjetter torde derför i tid an- skaffas.
Den 2 jan.
Fröken Fine.
Ett referat ur verkligheten af Georg Nordensvan.
•äffe] on var en löjlig gammal fröken, som blifvifc lemnad ensam i verlden, medan hennes samtida en efter en gingo hädan och hennes slägtingar glömde henne.
Hon var ett stycke inne på åttiotalet, var nära nog blind, bebodde två stora, kalla, obeqväma rum i ett gammalt hus vid en bakgata uppe på norr och lefde i ständigt krigstillstånd med sin städerska, hennes afsvurna fiende, om man skulle tro den gamlas lika ynkliga som upprörande berättelser om allt, hon dag- ligen måste utstå.
Hennes silfverskedar för- svunno, hennes linne kom bort i tvätten, när hon ringde hörde aldrig Lovis på det örat, och när hon skulle gå på någon visit, fick hon länge och väl gräla med plågoanden, in- nan denna kunde förmås att följa henne.
Ofta nog sade hon bestämdt ifrån, att frö- ken kunde hålla sig hemma » som en ordent- lig menniska » — ville hon nödvändigt ränna ut, finge hon gå ensam.
Lovis » hade inte lust » och fann det onödigt att ens komma fram med något svepskäl.
D å begaf sig fröken i väg ensam.
Alltid träffade hon någon beskedlig herre, som ledde henne öfver gatan, der så behöfdes, och kan- ske till och med följde henne ända fram till hennes mål.
Hon vände sig aldrig till frun- timmer med begäran om hjelp — det var herrarnes skyldighet att bistå henne, och hon framstälde sin begäran på ett sätt, så hon alltid blef åtlydd.
Fröken Ekeberg var nämligen alltid road af sällskapslif.
Att sitta ensam de långa eftermiddagarne i sina tråkiga stora rum hade hon längesedan hunnit ledsna på.
Hon ville Matlagning-.
Råmjölkspannkakor.
När man har 5 mål råmjölk, så blandas den tillsam- mans, och deri lägges socker, salt och muskotsblomma efter smak, sedan ivis- pas 4 händer hvetmjöl till hvarje kanna mjölk.
Gräddas i väl smorda pannor i en ej allt för het ugn.
När de äro gräddade och något afsvalnade, stjelpas de upp på fat och serveras med socker.
Inlägg-ning ".
Rabarber på buteljer.
Vid midsom- marstid är rabarbern mjellast och bäst till inläggning.
Man tager blott de spädaste stjelkarne, som skalas, sönder- skäras samt nedstoppas i buteljer, hvarpå I l~ \ I I | \ J \ J NI IN t ' 11 billigaste pris o c h råka folk, folk som lefde med, höra hvad som hände och skedde, i synnerhet i den musikaliska verlden, höra musik och sång och så tala om gångna tider, om flydda tider, då hon sjelf varit med, varit uppburen och hyllad, hon som nu längesedan blifvit lem- nad på öfverblifna kartan.
Derför besökte hon i sträng ordningsföljd ett dussin bekanta familjer.
Välkommen var hon långt ifrån alltid, hon hade en märklig förmåga att kunna komma olägligt, och när hon väl var kommen, stannade hon alltid, tills dagen var forliden, nöjd och belåten, der hon satt i soffhörnet i sin gamla svarta sjal, med sina båda lockar hängande ned på ömse sidor om det skrynkliga, gråa ansigtet och med de runda blåa glasögonen på den stora krokiga örnnäsan.
Hennes ögon syntes aldrig, hon måste akta dem för dagern.
Under dessa långa visiter var hon idel öra för händelserna ute i verlden — om den nya operan, om soaréer inom den förnäma societeten, om sista konserten, fröken Grabows bröllop, fröken Eks Margareta.
Eller också talade hon sjelf, men då mest om sitt forna jag, om den tid, då hon var en uppburen sångerska, om sin bekantskap med Jenny Lind, som hon till och med fått sjunga duett med en oförgätlig afton, — om hvad kron- prinsessan Josephine sagt till henne en qväll i musikföreningen.
När någon af hennes bekanta helsade på i hennes hem, då höll sig gamla fröken all- tid till det närvarande.
D å var det hennes krämpor, husvärdens njugghet, hennes pen- ningbrist, hennes dagliga svårigheter gent emot de andra hyresgästerna, hvilka klagade i kapp med henne på ' den fruktansvärda Lovis, och gent emot nämda odjur, som hon likväl ej vågade säga upp, ty då var hon rädd att Lovis, — om hon verkligen skulle gå — skulle taga med sig allt som fans i huset.
Det var mer än en, som sökte öfvertala gumman att skaffa sig plats hos pauvres honteux, der hon kunde lefva sorgfritt och lugnt och slippa både Lovis, husvärd och grannar.
Sälja sina möbler, sin broders gamla skrifbord, sin flygel!
Man betalar ingenting för möbler — och hon skulle säkert inte få ut pengarna.
Det sista bandet mellan henne och det jordiska, det var dessa minnen, hon hade omkring sig, — hvad skulle hon göra dagen lång i ett främmande rum med främmande möbler, som hade ingenting — platt ingenting att säga henne?
Men hon grät och gnälde.
Hon kunde inte lefva länge, hon kände, hur det gick bakåt för henne.
I går, när hon skulle bort till sin kära, aimabla Selma Sars, hade hon fallit omkull i trappan och tappat alla sina p å b ä s t a s ä t t u t f ö r a l l a m ö j l i g a u p p d r a g till t j e n s t f ö r Iduns ä r a d e läsarinnor.
saker, ridikylen, ' dörrnyckeln, som hon stän- digt bar haugande på fingret, och paraplyet.
Jungfrurna der nere måste hjelpa henne, taga in henne i sitt kök och gifva henne vin och vatten, innan hon kunde gå tillbaka upp till sig.
Lovis hade förstås inte haft lust att följa henne, inte ens utför trappan.
Efter fallet fick gumman hålla sig inne en tid bortåt.
En eftermiddag, då en af hennes bästa väninnor kom till henne, fann hon henne sittande i den gamla skinnstolen vid fönstret.
I knäet hade fröken ett litet minia- tyrporträtt.
Det var redan så skumt, att den blickande ej kunde urskilja den målade man- nens anletsdrag.
Men han var klädd i uni- form, det såg hon — med bred gul krage, var en skägglös man med högt uppstruken tupé och stor krokig näsa.
Hans profil var ej olik frökens egen, han skulle kunna vara hennes bror.
H « n började berätta, ej om sina triumfer, ej heller om sitt nuvarande lifs dagliga ve- dervärdigheter — utan om sin ungdom, om den tid, nu längesedan förfluten, då hon lef- vat, lefvat fullt och helt.
Den besökande hade ej yttrat ett ord af nyfikenhet, det var den gamlas tankar, som ville ha luft, ville kläda sig i ord.
Gamla fröken Ekeberg talade med sin hesa, entoniga, svaga röst, berättade torrt och sum- mariskt sin historia, hvilken jag här återgifver så, som hon berättade den.
Hon började med att tala om sitt barn- domshem i Göteborg, detta gästfria hem, der det alltid var främmande och der särskildt alla resande artister, som kommo till trak- ten, måste hälsa på och voro som hemma.
Hon talade om syskonen och om slägtingarna — det var ett stort hushåll och en stor slägt.
Men mest talade hon om sin moders half- broder — • som varit hennes bästa vän allt från barndomen.
Axel kom ofta till hennes hem, hon » red ranka » på hans knä, han var hennes första lärare i pianospelning, och hon sjöng också för honom.
Alltid ville han ha henne och ingen annan med sig på sina promenader, — då tog han henne på skämt under armen och kallade henne sin lilla gumma.
» Nu tror jag vi gör ' en promenad upp till fjälls », sade han efter middagskaffet — alltid till henne, aldrig till hennes systrar.
Och väl komna upp till utkiksstationen: » Nu, min lilla gumma, sjunger du för mig ».
Å r efter år upprepades morbrors besök och deras promenader.
Hon växte upp och var sexton år.
(Forts.) stänger på papper, (ej omedelbart på plåten) men bör man akta sig för att placera stängerna för tätt till hvaran- dra, ty de flyta lätt ut.
Man strör sä socker öfver dem, samt derefter hackad mandel och hackade syltade apelsinskal.
De gräddas i lagom (ej varm) ugn.
När de äro gräddade lossas de med en knif med tunnt blad och skäras snedt i 3 tum långa bitar.
Man kan äfven ihälla några droppar esence i smeten, men bör i så fall ute- lemna apelsinskalen.!
— M — Rullad tårta (» Syltbröd ».)
125 gram strösocker samt 6 ägg-gulor röres, tills massan höjer sig, derpå iröres 125 gram hvetmjöl samt 5 till hårdt skum slagna ägghvitor och det fint rifna skalet af 1 citron.
En plåt med kanter smörjes, betäckes derpå med oljadt papper.
Massan ut- bredes mycket tunnt och gräddas i slås friskt källvatten; korkas och ned- sättas i källare.
V i d användandet till- sättes saften med några skifvor röd gelatin och kokas till kräm.
Bitarne användes råa och öfverströs med socker, samt läggas hvarftals med rifvet stekt bröd till äppelkaka, som blir särdeles saftig och smaklig.
Baknlng-.
Goda småbröd (» Gotlandsbröd »).
125 gram strösocker och 5 ägg-gulor röres till massan har höjt sig och blifvit hvitaktig.
120 gram hvetmjöl tillika med de 5 till hårdt skum slagna hvi- torna iröres lätt, eljes » faller » massan och blir tung.
Man gör en strut af hårdt] skrifpapper, i hvilken massan hälles och ntklämmes i fingerbreda 6 lagom ugnsvärme, hvarefter den upp- slås på bordet.
Äppelmarmelad (eller hvilken sort man önskar) påbredes ^ tum tjockt och bakverket hoprullas sakta.
Skares sedan i tunna skifvor.
Jag brukar bestryka skifvorna med ägghvita och rulla dem i kulört socker och sätta in dem ett ögonblick i ugnen, ty då hålla de sig längre färska.
Dessa småbröd lämpa sig äfven att servera till Blanc-manger.
— M — Efterrätter.
Äppelmos Till 12 " 8 äpplen tages 2 J S socker och 4 gram salicylsyre- pulfver.
Äpplena skalas och kärnhu- sen borttagas.
Sockret blötes i vatten och kokas, tills det är simmigt, dä äpplena ilägges och kokas, tillsj det hela är som en mos och ser klart ut.
N / I vilja s a r s k l l d t f ä s t a u p p m ä r k s a m h e t e n s ö k a n d e och platsutbjudande annonsörer, på Iduns l ä m p l i g h e t f ö r plats- ä f v e n s o m f ö r alla ö f r l g a s l a g s Sedan moset är kallt iröres pulfret väl.
moset hälles så i burkar, som väl täckas, och kan förvaras öfver vintern.
Kan användas emellan tårtor i gräddvisp m. m.
Medel mot hosta, katarrh, och hals- förkylning.
Man intager starkt salvia- thé, uppblandadt med honing och litet ättika.
Mot snufva intager man en varm matsked 6 — 12gånger omdagen, mot hosta äfvenledes, och mot förkyl- ning i halsen gurglar man sig dermed 20 — 30 gånger om dagen.
God efterrätt.
Ett qvarter risgryn sköljas väl, först i kallt, sedan i varmt, och så åter i kallt vatten; derpå sättas de på elden i ett stop uppkokt söt mjölk, och får blandningen under ständig om- rörning koka, tills grynen äro väl kokta.
Om nnder kokningen skulle behöfvas något mer mjölk, innan grynen bli kokta, så spädes men med kokt mjölk, men ej mer än att, när grynen äro kokta, det hela då är tjockt som gröt.
Då upphälles det i ett fat att kallna.
Under tiden vispas ett halfstop tjock söt grädde till ett hårdt skum med 8 lod socker och några droppar bitter- mandelolja; detta hälles till risgrynen tillika med 11 kakor upplöst gelatin och omröres väl.
Sedan hälles massan i en vacker form och gräddas.
Att tvätta atlas, sidenband, brocat och dammast.
Tyget bestrykes antingen med venetiansk tvål eller äggula eller bägge tillsammans, tvättas i ljumt vat- ten, sköljes i kallt och torkas; derpå upplöses gummidragant i friskt brunns- vatten med vinättika, hälften af hvar- dera, och silas genom en duk för att blifva fri från äfven den minsta oren- lighet.
Ej heller får man taga för mycket gummi; blandningen, måste vara flytande, att det temligen torra tyget på en gång genomblötas, hvarpå gummivattnet urkramas och tyget för- medelst en borste utbredes på ett rent bräde och torkas i solen eller mot en varm kakelugn.
Band kan man ge- nast stryka.
Äfven på följande sätt kunna siden- band få utseende af nya: Oxgalla och tvål upplösas i regnvatten och ingnides dettai banden.
Bensköljda doppas de i en upplösning af honing och ägghvita för att erhålla glans och appretyr; i stäl- let för honing kan kandisocker och i stället för ägghvita gummidragant ta- gas.
Torkade läggas de emellan tvänne rena pappersark och strykas.
Ett osvikligt medel mot förkylda lem- mar.
Man tager uppkokadt vatten i en thekopp och rör deruti linfrömjöl, så deraf blifver en lagom gröt; detta lägges på den kylda lemmen, så varmt som det kan tålas.
Då det kallnat, pålägges en ny gröt gjord pä samma sätt, och fortfares med denna behand- ling under några dagar.
Om det on- da är i fötterna, kan detta medel be- gagnas endast om nätterna, tills det blifver bra; hjelper så väl för öppna sår som vanlig ömkyla, om än flera år gammal.
Undertecknad har erfa- renhet af, att det hjelpt till och med en person, som lidit af förkylda fötter i öfver 20 år, men nu blifvit fullkom- ligt bra.
Mot liggsår hos sjuka.
Man lägger en vaxduk med glanssidan uppåt under sängkläderna.
— Eller: man lägger un- der sängkläderna en rådjursfäll s§, att håren på fällen lägga sig i riktning åt den sjukes hufvud.
— Eller: man läg- ger flera små, 2 fot långa och 1 fot breda, med hästhår löst stoppade kud- dar af mjukt hjort- eller fårläder, hvilka man byter om flera gånger om dagen, allt efter som den sjuke har det be- qvämt.
— Äfven kunna de ställen af sängkläderna, som mest äro utsatta för kroppens tryckning, bestrykas med hjorttalg, och de såriga ställena tvättas med Goulardskt vatten, eller också doppas små lappar i en blandning af bränvin och ägghvita och påläggas sorgfälligt, så att ingen skrynka finnes.
o Lärarinna, l e k t r i s eller s ä l l s k a p.
En lärarinna — 22 å r — önskar med första plats att undervisa i van- liga skolämnen (icke främmande språk) samt musik.
Närmare upplysningar kunna er- hållas genom Iduns Redaktion, dit svar, märkta H.
», ock torde ställas.
[619] Hvarjehanda.
Knäck.
Knäckens godhet består i sirupens beskaffenhet, hvarför endast brun sockersirup bör användas, hvilken kokas fort i 10 minuter å 1 qvart, samt röres med silfversked.
Hackad krakmandel, eller skållad, hackad söt- mandel ihälles, sedan knäcken är pröf- vad och hård; den bör nu blott pösa upp öfver elden, hvarefter den genast upphälles på smord plåt eller papper.
— Hälles den på plåt, bör den, medan den är mjuk, skäras i rutor, som gå att bryta, då den hårdnat.
Lofordad af alla och lätt att koka.
Läckergom.
En musikalisk flicka önskar snarast plats i Stockholm eller landsorten som sällskap, lektris eller musiklärarinna.
», Borås, poste restante.
[3j S e hit!
Ett ungt, bildadt och anspråkslöst fruntimmer med goda kunskaper i fran- ska och tyska språken, af hvilka det senare flytande talas, önskar med första plats i aktningsvärd familj såsom säll- skap, lektris eller skrifbiträde.
Den sökande är något musikalisk (sång), är villig att deltaga i husliga göromål samt, om barn finnas, vara dem be- hjelplig med deras hemlexor.
Ingen lön önskas, blott att få vara medlem af familjen.
Svar till » Elsa » motses med tacksamhet å Fredrika-Bremer- Förbundets byrå, Stockholm, der vidare upplysningar meddelas.
8) [1] F r å g o r.
N:r 1 4 5 H u r u k a n m a n b ä s t p r o f v a g i f t i g a t y g e r f ö r att u t r ö n a, o m d e ä r o s k a d l i g a f ö r helsan.
O — n.
N:r i 4 6.
H u r u skall m a n afväuja u n g a m ä n trän e i g a r r ö k n i n g p å k o n t o r e t eller a f l a r s - b y r å n, n ä r f r u n t i m m e r linnas n ä r v a r a n d e, fra- g å r e n u n g, o l y c k l i g q v i n n a, s o m ej tal t o - baksrök.
Victoria Svar.
N:r 1 2 6 Q- K l e n ä t e r t i l l r e d a s p å f ö l j a n d e s ä t t: 10 ä g g - g u l o r,] 6 d e s e r t s k e d a r hvitt fint stött s o c k e r, 8 d e s e r t s k e d a r g o d g r ä d d e 1 s p e t s g l a s k o n j a k, litet rifvet c i t r o n s k a l o c h sä m y c k e t m j ö l att., d e g e n k a n k a n a s u t (s å lös s o m m ö j l i g t).
Ä g g e n m e d s o c k r e t r ö r a s m y c k e t väl, sedan tagas grädden o c h m j ö l e t.
D e g e n kaflas t u n n u t, skares m e d e n » s p o r r e » i h v a d slags fason m a n vill, sedan k o k a s k l e n ä t e r n a i flottyr o c h få d e r e f t e r l i g g a e n stund p å g r å p a p p e r, t i l ' s d e t feta h u n n i t rinna af d e m.
Jhrma.
&lt;g.
p Cornberg Urf abrikör STOCKHOLM 14 Gustaf Adolfs D o k t o r A.
T a c k för d e n s a m l a s k i s s e n, h v i l k e n skall a n v ä n d a s.
V i tacka bjertligt för den vackra lilla s a g a n o c h s k o l a b e r e d a d e n p l a t s i n å g o t af d e närmaste n u m r e n.
Ett par insändare af täfling s skrifter ha helt Öppet e r k ä n t s i g ej v a r a p r e n u m e r a n t e r å Idun.
Naturligtvis står emellertid Idnns p i i s t ä f l i n g a r endast ö p p n a f ö r d e s s e g n a p r e - n u m e r a n t e r, h v a d a n h v a r j e a n n a n skrift, d e n m å nu h a h u r s t o r a f ö r t j e n s t e r s o m h e l s t, helt o c h hållet måste lemnas ur räkningen.
Annie Berg.
T a c k för p o e m e t.
S y n d att d e t k o m f ö r s e n t till p r i s t ä f l i n g e n!
F ö r s e n t till I d u n s s p a l t e r skall ni ej b e h ö f v a k o m m a, o m ni åter k o m m e r i håg o s s.
Bed-.
[3391 domar.