Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Undersåtares lidande genom olagliga uppbringningar, ej varit trygg vid den Rättvisa, som någre af Afdelningens Ledamöter anse från dylika Domstolar vara att förvänta, och hvars saknade frukter blifva så mycket påtagligare som Krigsförklaringen mot Dannemark af den i5 September 1813, stöder sig på det länge fortsatta ovänliga bemötande, hvarigenom, oaktadt Fredsslutet af år 1809, Svenska Handelsfarten af Danska Kapare alltjemt blifvit oroad, som äfven förmådde Kongl.
Maj:t att vidtaga alla möjliga mått och steg, för att försäkra sine Undersåtares och Sitt Rikes trygghet, samt förskaffa sig en billig upprättelse.
Och på alla dessa skäl som jag anhåller måtte komma i betraktande; hoppas jag, att de Afdelningens Ledamöter, som röstat för andra Alternativet, skola benäget inse huru oskyldigt fredlige Medborgare i lofliga företag, förlorat deras välfångna Egendom, och finna rättvist tillerkänna dem en billig ersättning för de förluster, som blifvit dem tillfogade al 5 ta t s-Ut skot tets B etan kan den. 1^5 Magter, med hvilka Riket varit i ett fredligt förhållande.
Att någon Fond hvarken varit, eller är att tillgå till Ersättningens bestridande, Att 1822 års Revisorers Berättelse upptager det den vid 1809 och 1810 års Riksdag beräknade Bevillnings-Summa ansenligen understigit anslagen; Att de uti Götheborg och Carlshamn confisquerade Varor icke blifvit till ifrågavarande Ersättningar bestämde, synas mig icke alldeles höra till saken, eller lägga hinder i vägen för dess slutliga Rätts-enliga afgörande —.
Men jag kan icke underlåta anmärka, att 1809 års Bevillning var beräknad på en Utländsk
Skuld af ej mindre än 3o Millioner (utom den inländska) och som gjorde medlen till afbetalning otillräckeliga, intill dess den genom Kongl. Maj:ts försorg blifvit utan Undersåtares minsta känning atskrifven och Jiquiderad.
Att med anledning af denna betydeliga minskning i Undersåtares bördor, Kongl. Maj:t föreslog 1812 års Ständer, att nf besparade Summor afsätta en Fond för den genom olaglige uppbringningar lidande
Medborgaren — och att det under förflutne tider varit öfverflödigt afsätta denna Fond, för ersättningar som ej varit utredde oell bestämde.
Men att i alla de inÖ Stats-Utskottets B e t ä nk a n d eib fall där den kan komma i fråga, en genom försäljning af confisquerade varor influten Summa, lämpligast kan åberopas som tillgång, om och deil till andre trängande Utgifter blifvit använd.
Till stöd för det andra Alternativet änföres vidare, att 18 Art. i Kieler-Tractaten skall berättiga Svenska Medborgare att fullfölja de påstäelideh, hvilkas Lägliga gång genuin frédsbfottet blifvit alslutne, "och att Kongl. Majit enligt 19 Art. blott afstått sine anspråk på Ersättning för de Svenska Skepp och Laddningar, sorn blifvit uppbragte af Daiiské' Kapare” — Men sorn jag ej kail draga samina slutsätts äf förenämnde Ärliclar,- oell sorn på tydningen äf dem Väscndtéligeh beror Rättigheten till dell ersättning sorn utgör den betydligaste Summan i förevarande fråga, Så ähbåller jag att Utskott et täckes låta sig Articlarne föreläsas, för att öfver rätta förståndet Utlåtande afgifva.
Afdelningen har fäst eli särdeles vigt vid det uttrycket, ätt Kongl.
Majit afstått Sina Ansptåk på de Svenska Skepp och Laster, sorn blifvit uppbragte äf Danske Kapare; och synas vilja skilja mellan Konungen och Dess Undersåtares intressen, men dä sorn Stat s-U tsko 11 e ts Betänkanden. ijj som ofvan är nämnt, Kongl. Maj:t med Behjertande af Sine
Undersåtares lidande och hilliga anspråk på en hillig upprättelse, hörjade Kriget med
Dannemark; och då vi erindra oss med underdånig tacksamhet den ärorika utgången deraf, sorn förenade tvänne länge söndrade Konungafliken, och heredde Scandinaviska HalfÖns framtida sällhet och säkerhet; Så måste äfven medgifvas, att Konungen ej förfäcktat någre enskilda fördelar och anspråk, och att han hlott hegagnat
Sin höga och ohes tr ideliga Kätt att tala i Sitt och Folkets namn; hvilkas gemensamma fördelar
Ilan aldrig lemnat ur sigte; ej en gång då, när Ilan till förmån för ilans Majit Konungen af Dannemark afstod ifrån alla Sina anspråk för ersättning för de Svenska Skepp och Laddningar, soln blifvit uppbragte af Danske Kapare, och derigenom grundläde Medborgares anspråk på Ersättning af Staten för föröfvade våldsamma och mot Folkrätten stridande Uppbriiigningar, och Condemnationer, Med lugn och förtröstan hafva de lidande Medborgare sett Kongl.
Majit öfverlemna till sitt Stats-Utskolt; Deras af A - 4:deSami. 5 Band. 13 178
Sa t t s -U t sk o 11 e ts B e t ä n k a n d e ii. erl särskildt Committé nu prÖfvade fördrings-anspråk, och då det utgör en hland Coiistitutioneile Staters största förmon, att se målen beredde af dem som ega Nationens odelade förtroende; Sä förvänta sig afven desse olyckelige (hvaraf de fleste blifvit frän oberoende bragte uti fattigdom) att det Högloft, Stats-Utskottet, med behjertande af deras kännbara förluster* antaga första Alternativet, och i stöd deraf låta uppsätta det till Riksens Högloft Ständers afgående Betänkande; och det så mycket mer, som det ej är utan exempel att Staten erkänt och ersatt dylika förluster, äfven då, tiar inga opåräknade och från prisdömde
Varor sig härledande tillgångar, dertill lemnat Fonder.’* Öfverste - Lieutenant Hjerta, "Jag anser för min skyldighet, att då jag genom en Ämbetsresa hindrades deltaga x Utskottets Beslut, och icke kan i detsamma fullkomligt instämma, afgifva min Reservation, Jag inser fullkomligen vigten af de anledningar Plufaliteten haft, att afstj^rka ersättning för de förluster Handlande lidit under Krigstillfälligheter, hvari Riket icke haft Väsentlig del'
Men jag tror, alt man med uppmärksamhet bor behandla, det vigtiga inkastet, som af hvarje Medborgare bör och kali göras!
”Hyad jag för St a t s-U t s k o t te ts B etan kan den. 179 inilt och min Egendoms skydd bör erlägga, det uttages; men när jag ej åtnjutit skydd, afvises jag, då jag begär ersättning för mine derigenom uppkomna förluster,” "Äfven jag tror, att de Handlande äro få, som i denna fråga hafva bestämd rätt till ersättning; ty, ej kan Staten ersätta de förluster, som vållats genom denna industriella djerfhet, hvilken icke skyr krigsförklaringar, Bloeader, Införsel - förbud, och egna Regeringars varningar.
Men, de finnas likväl troligen, ibland de ifrågavarande, om handligarne noga betragtas.
Och jag tror, att då detta ej kan begäras af Riksens Ständer, barde vissa generella bestämmelser stadgas, enligt hvilka Ersättningar kunde af Domslolarne i Riket tillerkännas de lidande, som enligt desamme vore dertill berättigade.
Då tiden ej medgifver mig alt så hastigt framställa ett förslag dertill, skall jag begagna tillfället, att inom Höglqfl.
Ridderskapet och Adeln afgifva ett sådant”.
Och skulle desse anföranden medfölja till Respective Riks-Stånden, med tillägg derjemte, att Herrar Santesson och Langenberg lill alla delar instämde uti hvad Herrar Noraeus och Vinberg yttradt; att Herr Prosten Östberg förenade sig med Herr 180 Stat s-U tskottets Betänkan den.
Prosten Anjou, samt att Herr ÖfversteLieutenanten von Hajne och Riksdagsmannen Sandsten delade Herr Öfverste-Lieutnanten Hjertås äsigter af detta ämne.
Stockholm som ofvan Ex Protocollo. W. KARSTRÖM. Stats-Utskottets Betänkanden. i8r Art. XIX.
Sa Majesté le Roi de Suede renonce, en faveur de Sa Majesté le Roi de Danemark, å toutes les reclamations pour tes navires et chargemens Suedois capturés par les Corsaires Danois depuis 1’epoque de la paix de Jönköping, jusqu’å celle du commencemenl de ia guerre actuelle. 182 Stats-Utskottets Betänkanden.
Ankom den 17 Qct. 1833, Utlåtande öfver gjorde anmärk» xiingar vid Utskottets yttrande, om ytterligare anslag för Tredje Hufvud-Tittelns behof.
Under den 4 nästlidne September afgaf Slats-Utskotlet Utlåtande till Riksens Högloft Ständer, i anledning af Kongl, Majds den 12 föregångne Augusti till Utskottet aflåtne Nådiga skrifvelse, hvaruti Kongl. Maj:t, för besörjandet af behofven under Riks-Statens 3:dje IIufvud-Tittel, äskat ett ytterligare anslag ef i4o,ooo R:dr om året, utom hvad för denne IIufvud-Tittel redan blifvit anvist; och då Utskottet, på skäl som då anfördes, ansåg sig icke böra tillstyrka Riksens Högloflige
Ständer att bevilja hela den fordrade Summan, föreslog Utskottet att, utöfver hvad för 3:dje Hufvud-Titteln redan var anvist, dertill ytterligare måtte anslås 65,000 R:dr om året, hvarmed Utskottet trodde de an - Stäis-Utskottets Betänkanden. i83 gelägnaste behofven för FÖrsvars-Verkets
Upprätthållande kulina afhjelpas, Denna hemställan har, enligt ankomne ProtocollsUtdrag, blifvit bifallen af Hdglofl.
Ridderskapet och Adeln Saint Väliofl.
BorgareStåndet den 18 iiästl.
Högvördigé Preste-Stålidet ilat* ock beviljat den af Utskottet föreslagiie tillökningen, men angående sättet för medels anskaffande härtill, efter utrönande af Pluralitetens tanka genom Votering, beslutat återremittera Betankalldet, med den anmärkning, ätt ifrågavarande 65,000
R:dr borde på Stats-Öbligatioiier eller nya Stats-Lån anvisas; Hvarjemte Hedervärda Bonde-Ståndet ärendet till Utskottet jemväl återremitterat, med yttrande af någre Ledamöter, att deiiila tillökning i Statsmtgifteriie antingen hel och hållen, eller åtminstone till en del borde kunna undvikas samt att livad soiil oundgängligen erfordrades syntes böra anskaffa* genom Stats-Obligatioiler, hvilket satt att fylla detta behof åter blifvit af andra motsagt.
Hilar häraf finnes att Sine af de ReSpective Riks-Slånden bifallit, att den af Stats-Utskotlet föreslagne tillökning af 65,ooo R:dr må anvisas för FörsvarsVerket till Lands, utöfver hvad Riksens Högloflige Ständer vid denne Riksdag der-.
184 S t ats-U t s ko ttets Betänkan den. till redan beviljat, återstår nu endast till afgörande på hvad sätt tillgång för detta Ökade anslag skall anskaffas; Och då StatsUlskottet anser det vara af högsta angelägenhet att de anslag, som anvisas för Stats-Verkets utgifter kunna med säkerhet påräknas, hvilket icke kan sägas vara förhållandet med sådane tillgångar, som skola anskaffas genom Stats-Lån, kan Utskottet icke eiler tillstyrka antagande af denna utvägs användande, till ifrågavarande Stats-behofs fyllande, såsom dessutom varande ett Satt, som endast i hogsta nödfall bor begagnas och minst är användbart för Statens bestämda utgifter.
Dö Ledamöter, som yrkat Låne-Systemets användande till anskaffande af tillgång för denna utgift, hafva grundat detta sitt förslag på den förutsättning, att nedsältningen i Allmänna Bevillningen eljest skulle blifva ganska obetydlig, hvilket närmare är utveckladt inom Högvördige PresteStåndet, der man förmodfat en sådan nedsättning ej kunna blifva mera än 2-0,000 R:dr; men sedan, jemnlikt hvad Stais-Utskottet nu mera anmält, Bevillningen kommer att minskas med 4IO>°0° fUdr, oansedt ifrågavarande 65,000 K:dr blifvit beräknade bland Stats-Verkets sådane utgif - ter Stats-Utskottets Betänkanden.
185 ter, som antingen med dess ordinarie Inkomster eller ock genom Bevillning bestridas, och egentliga skälet för deras tanka, som ansett förevarande behof böra medelst Stats-Obligationer fyllas, sålunda förfallit, hemtar Stats - Utskottet härifrån ytterligare anledning till den förmodan, att Preste- och Bonde-Stånden, lika med de andre 2:ne Stånden, besluta denna Stats utgifts anvisande på enahanda sätt, som tillgått med hvad för de öfrige Stats-anslagen blifvit beviljadt; Hvilket dock till bepröfvande vordsamligen hemställes. a:ne Ledamöters särskilda tankar medfölja.
Stockholm den iö Öctober. 1823.
Utdrag af Protocollet hållet hos Riksens Högloflige Ständers Stats-Utskott den 10 October 1823, S. D.
Då nu förekom frågan om besvarandet af de yid Utskottets Utlåtande i anled 4:de Sämb 5 Band. <3 * 186 Stat s-U tskottets B e t H n k a n d e it. ning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om ytterligare anslag för behofven under 3:dje liufvud-Titteln, gjorde anmärkningar, yttrade Riksdags - Fullmägtigen Anders Sandsten, från Jönköpings
Län, att lian för sin del ansåg de ifrågastälde utgifterne, såsom endast tillfällige, icke tarfva något ständigt Stats-anslag, utan borde medlen till deras bestridande, efter bans lanke, desto heldre genom upptagande Statslån anskaffas, som derigenom äfven vinnes den förmån, att Bevillningen än vidare kunde nedsättas.
Härmed förenade sig Riksdags-Fullmägtigen Pehr Pehrsson, från Örebro Län.
Och skulle dessa särskilda meningar, uppå begäran, bifogas det härom till Riksens Ilögloflige Ständer afgående Betänkande.
Prolocollo. J. C. LORICH.
Stats-Utsko t lats B c lä lik a liden. 187 JM:o 5iy.
Ankom den 17 October 1823.
Memorial i anledning af anmärkningar vid Utskottets Utlåtande öfver väckt fråga, om ändring å förvaltningen af Strömsholms och Kungsöhrs kungsgårdar.
Högloflige Ridderskapet och Adela har, i anledning af gjorde anmärkningar vid Stats-Utskottets, den 25 sistlidne Julii, afgifne Utlåtande öfver Herr Gustaf af Uhrs väckte motion, om ändring i förvaltningen af Strömsholms och Kungsöhrs Kungsgårdar, återremitterat denna fråga till förnyad åtgärd af Utskottet; Men aldenstund, enligt ankomne Protocolls-Utdrag, Utskottets berörde Utlåtande blifvit bifallet af Högvördige Preste-Ståndet den 4:{le, Välloflige Borgare-Ståndet den 5:te och af Hedervärda Bonde-Ståndet jemnväl den denästlidne Augusti, samt ärendet alltså, likmätigt 65 §.
Regeringsformen, redaiy är. |88 Stats-Utskottets Betänkanden, afgjordt; ty finnér Utskottet de gjorde anmärkningarne icke föranleda till någon ytterligare Behandling af ifrågavarande motion; Hvilket Utskottet får vördsamligen anmäla.
Stockholm den 6 Ocloher iöaSt N:o 518, Ankom den 17 Oct. 1823- /I Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss af åtskillige hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckte frågor, angående ZCronans Fisken, Wid Stats-Utskottets, under N:o 3g4, afgifne yttrande, öfver Talemannen Anders Jansson Hy eker ts, med fleres Motioner i ofvannämnda ämne, hafva inom Hedervärda Bonde-Ståndet anmärkningar blifvit gjorde, som föranledt Ärendets] återremit - Stats-U t skottets Betänk an den, i89 terande till Utskottet; Och får Utskottet, på grund häraf, till svar och Utlåtande vördsamt meddela, att berörde dess Yttrande blifvit bifallet af Ilögloflige Ridderskapet och Adelil den 2 2:dra, af Ilögvördige Präste-Ståndet den icpde och af Yälloflige Borgare-Ståndet den 29 sistl.
Julii, samt att Ärendet alltså, likmätigt 69 §, i Regeringsformen, redan är afgjordt.
Stockholm den 6 October i8a3, \
N;o 5 ig, Ankom den 17 Oct. 4.833- UtMtande i anledning af kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition, om ändring i de nu gällande föreskrifter om Arrende-Spannemålens utgörande af kungsgårdar samt derunder lydande Hemman och Lägenheter.
Till Stats-Utskottet har blifvit remitterad Kongl. Majrts i omförmäldte ämne iqo Stats - U t s k o 11 e t s B c l ä n k a n d e n. under den 18 sistl.
Januarii aflåtne Kådiga Proposition af följande innehåll:
(Se i Sami. i Band. s. 215—319.)
Enligt äldre författningar har det altid varit
Räntegifvaren medgifvet att ined jördens afkastning leverera den del af sina Utlagor, som han i och för jordens brukande måst utgöra; Och i öfverensstämmelse härmed stadgas äfven uti nu gällande Kongl.
Förordningen, angående KronoTiondens och Afradans utgörande af den 22 Julii i8o3, alt Räntegifvare ega in natura leverera sin Afrads-Spanmåi då öfverenskommelse om löningspriset med Räntetagaren icke kan träffas.
Det på grund af Kongl. Kungörelsen den 17 December 1799, uti Arrende-Contracterne om Kungsgårdar inryckte förbehåll, om Optionsrätt å Kongl.
Maj:ts och Kronans sida i afseende på Arrende-Spanmålens utfordrande in natura eller efter markegång, är således ett undantag från den Allmänna föreskriften i förevarande fall tillkommet och bibehållet endast för att bereda Kronan tillfälle att, ulan omgångar, få arrendet till penningar förvändladt, då Staten ej behöfver Spannmålen in natura, jaen ingalunda i afsigt att någon S t a t s - U t s k o 11 e t s B e t ä n k a n d e n. 191 särskild vinst skulle derigenom tillskyndas Kronan på Arrendatorernes bekostnad.
Följden af detta speciella stadgande för Kungsgårds Arrenden har emedlertid varit den att vederbörande, som härvid haft Kongl. Maj:ts och Kronans rätt att bevaka, sällan infordrat Arrende-Spannmålen in natura, hvilket i samma mån Spannmåls-productionen inom Riket tilltagit, ökat Arreijdatorernes förlägenhet att anskaffa medel till Arrendets liq vider an de och särdeles i sednare åren, då, jemte en försvårad afsättning af alla Landtmanna-varor, Markegången å Spannmålen icke obetydligt öfverstigit de gällande prisen till den grad verkat ofördelagtigt på Arrendatorerne att många af dem helt och hållet råkat i obestånd och andre åter, till undvikande af ett lika öde, måst söka nedsättning i sine åtagne arrenden.
Vid sådant förhållande och med afseende a de flere i Kongl. Maj:ls Nådiga proposition anförde omständigheter, har Utskottet trott sig böra tillstyrka att Arrendatorer af Kungsgårdar i likhet med hvad öfrige Räntegifvare, hvad Afraden beträffar, blifvit förbehållet, måtte uti de för dem hädanefter utfärdande ArrendeContracter försäkras om rättigheten att in natura erlägga sitt Spannmuls-Arrende 192 Stats-Utskottets Betänkande^ enär de före Thomasmässan hvarje är, hos Vederbörande Kongl. Majits Befallningshafvande sig derom anmäla ooh lefver eringeo fullgöra inom den för intägten af annan Ränte-Spannemål ä Kronans sida fÖreskrifne tid; Kongl. Maj:t och Kronan likväl obetaget att, då slik anmälan icke eger rum, Arrende-Spanmålen antingen in natura eller med penningar utfordra; Men att, på sätt Kongl. Maj:t tillika i IS åder föreslagit, ifrågavarande förmån äfven må utsträckas till nuvarande Arrendatorer af Kungsgårdar, kan Utskottet icke understödja, såsom ledande till ett vådligt prasjudicat för framtiden i fråga om bedömandet af verkan af lagligen ingångne Contracter; utan torde Rikets Högloflig^ Ständers åtgärd i delina del böra inskränkas till den underdåniga anhållan, att vederbörande kunde i Nåder anbefallas, att, vid Arrendets utkräfvande utaf Kungsgårds Arrendatorer, tillvagagå med all möjlig varsamhet, på det sjelfva sättet för dess utgörande icke må blifva särskildt betungade för denna Glass af nyttige Medborgare, Till Riksens Ständers bepröfvande öfverlemnas detta vördsamligen; Och lärer - Stats-Uts kottets
Be t ä n kati d e ri. 193 fet4, i händelse Utskottets åsigter gillas, underdånig skrifvelse i enlighet dermed till svar ä den Nådiga propositionen hörå äilålas; Stockhölm deri 6 October 1828; N.‘0 02 0; Ankom den 17 Oct. 1823; Utlåtande, i anledning af KongL Mäj:ts Nådiga Remiss uppå Lieuteilanten 0.
M* v*
Fie-^ ändts underdåniga ansökning om ersättning för liden för-4 lust å dess Boställe kullstad Genom Nådig Remiss* daterad den i3;dö riästl.
Maji hår KongL Maj:t till Stats - Utskottet öfverlemnät éxi underdånig 4‘de Sami. 5 Barid.- t 94 S tat s-U t sk o t le t s
Be tänt an den» ansökning af O. M. v. Fieandt, dernli han anfört, alt sedan det Sergeants, nu mera till andre Lieutenants förvandlade Bostället Fullstad, som han vid Vestmanlands Regemente innehaft till år 1821, blifvit från midfastan 1812 på 3o års tid, genom Kongl. Krigs- och Kammar-Collegiums försorg, bortarrenderadt till f. d. Fänihieken Å. Almen för ett Arrende af i3 Tunnor 22 Kappar Spanmål, hälften Råg och hälften Korn, samt 66
Banco uti penningar, uppsade AlmeAs a:ne Löftesmän sin borgen år 1817, då de fem första åren voro förflutne; Och som
Arrendatorn förklarade sig ej kunna anskaffa ny borgen, samt, i anseende till Boställets vanhäfd och underlåtne byggnadsskyldigheter, blef vid Laga Husesyn, den 3 Julii 1818 förklarad sin Arrenderättighet förlustig, utbjÖds Bostället på Auction till nytt Arrende, hvarvid ingen ville sig Bostället åtaga förr än midfastan år 1820, och detta med ett nedsatt penninge-arrende från 66 R:dr 3a sk. till endast 1 R:dr årligen.
Ehuru Kongl. Krigs- och Kammar-Collegierne, genom skrifvelse af den 8 October 1817, ålagt Konungens Befallningshafvande, att vidtaga de åtgärder, hvarigenom Indelningshafvarens och Boställets rätt behörigen iagttogs, kunde dock Landshöfdingen ej S l a l s-U t s k o 11 e ts Belän Landen. iy5 förmå någon att under år 1819 emottaga skötseln af Bostället under andra vilkor, än att endast derföre erlägga dess Onera och ansvara för ersättningen af en stängsel, sorn under tiden måst för egornes hägnad hesörjas; Hvarföre
Lieuleuanten för år 1819, icke allenast
Lief i saknad af all inkomst, utgörande för i3 Tunnor 22 Kappar Spanmål, efter då gällande Markegång, 164 R:dr 12 sk., samt 66 R:dr 3a sk. uti penninge-afgift, utan äfven för år 1820 af 65 R:dr 82 sk. genom Arrendets nedsättning, eller tillsammans 296 R:dr 28 sk.
Vid detta förhållande och då Kongl. Maj:t i Kader täckts förklara, det Kongl. Maj:t och Kronan ej kunde vidkännas någon ersättning för hvad Indelningshafvare vid tilläfventyrs bristande tillgång hos Arrendatorer och Cautionister kunna förlora, emedan Indelningarne blifvit på vinst och förlust emottagne, utan Sökanden agde att i Laglig ordning göra sitt anspråk emot vederbörande gällande för hvad han, i påräknad inkomst af Bostället, kunde hafva förlorat; Men förra Arrendatorn, emot hvilken detta anspråk borde vändas, afstå It sin egendom till Borgenärer, och skall vara alldeles utur stånd att något gälda, om han ock dertill, efter en kostsam Rättegång, skulle dömas skyldig; Har Lieule - i q6
Stat s-TJ tskottets Beta n kan pen, nanten i underdånighet anhållit, att af Nåd blifva hugnad med ersättning för detta sitt lidande.
Det har härvid af Utskottet inhemtats, hvad Kongl. Maj:t uti Kådigt Bref till Kongl. Krigs-Uollegium af den 20 Februarii i8o5 yttrat, huruledes hos Kongl, Maj:t anmält blifvit, att Allmänna hushållningen och Landtculturen skulle kunna tillskyndas en betydande vinst, om samtelige Militie-Boställen blefvo bragte till all den häfd och odling, hvartill underliggande jord sig tiilbjuder, och hvilket, såsom fordrande både kostnad, arbete och tid, svårligen skulle kunna vinnas, då Indelningshafvarne i allmänhet och särdeles de uti Subaliern-graderne genom befordran pch flyttningar ofta ombyta Boställen, sapU äfven under commenderingar hindras att företaga och fullfölja de förbättringar, hvilka å Boslällsrjorden äro möjliga och vederbörligen verkstäldg, äfven skulle genom en större afkastning ansenligen förbättra deras Lönings-förmåner; Yarandes samma skäl och omständigheter jemyäl hinderligg att genom förrarrende-. ringar ernå fqrberörde fördelar, så länge de indelde Armgedi anslagne Boställen icke kunde någon till bruk och nyttjande under Arrende uppdragas för längre tid, »Stats-TJtskottets Betänkande n. 197 än hvarje Indelningshafvare dem sjelf besitter.
Till undanrödjande af dessa hinder för Landtculturen och för att bereda Indelningshafvarne större fördelar, förordnade Kongl. Majrt, att alla Subaltern-Ollicers Boställen vid Indelta Infanteriet, äfvensom det ena af de 2:ne Boställen Regeraents-Ollicerarne, så vid Infanteriet som Cavalleriet, vanligen innehafva, skulle vid ombyte af Indelningshafvare, eiler genast, om då varande Indelningshafvare sådant önskade, bortarrenderas på 3o års tid för Indelningshafvarens räkning, under lika vilkor, som Kongl. Majrt för Arrenden af Kungsgårdar den 17 December 1799 i Nåder föreskrifvit; men då detta ovedersägligen betydligen ökat Indelningshafvarens inkomster, har det ock stundom handt, att Arrendatorer, lockade af den långa besittningstiden, utfäst ett Arrende, som vid en mindre gynnande conjunctur för Landtmanna-producters afsättning, icke kunnat från Bostället utgöras, utan bragt Arrendatorn på obestånd, då Bostället måst på Auction till nytt Arrende utbjudas och blifvit bortslutadt för vida min-
Maj:t inkommit med nnderdåniga ansökningar, att af Kongl. Maj:t och Kronan undfå ersättning för de förluster de, vid bristande tillgångar, hos Arrendatorerne af deras Boställen kommit att vidkännas, uti Bref till Kongl. Collegierne af den 17 December 1816 i Nåder funnit nödigt uttryckligen förklara: att, då Indelningshafvare i Löftesmäns Borgen ega säkerhet för Arrende-vilkorens uppfyllande, och med den anbefallde utarrenderingen af vissa Militie-Boställen åsyftas Indelningshafvarens största möjliga fördel, likväl utan att om ett visst Arrende-belopp ovilkorligen försäkra, Kongl.