Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om denna i 72 § föreslagna jemkning pröfwas gagnande och nödig, torde handläggningen derwid wara mest förenlig med det eller de UtskottS bestämmelse, der malen hwart förslg förut blifwit utarbetade, och der en redan inhämtad fullständig kännedom af sjelfwa frägan i hela des widd bör kunna lätta utwecklingen afnieningarne derom och möjligheten att sammanjemka desamma.
Sedan Constitutions-Utskottets yttrande blifwit infordradt öfwer den hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln yppade fräga om reducerande af dest Ledamöter i Utskotten till ett lika antal med de öfrige Standens, och Högloft.
Ridderskapet och Adetir, i enlighet ined hwad Utskottet tillstyrkt, samma inskränkning beslutit, uppstod hos Utskottet en annan deraf enkelt föranledd fräga, huruwida den i alla Riksens Högloft.
Utskott hittills nyttjade omröstning efter Ständ borde förbytas till omröstning per capita.
Den möjliga inwändning har ej undfallit Utskottet, att en sadan förändring skulle i wist hänsigt rubba enheten i representationssättet emellan Riksens Ständer och deras Utskott och werka en skenbar disharmoni emellan det hela och delarne, äfwensom det torde tvid första ögonkastet förefalla olämpligt och stridande mot sakernas naturliga ordning att, dä Principalernes eller Committenternes organisation oupplöst bibehalles, börja en omskapning med de frän dem utgäende Deputerade.
Desta äro likwäl nästan de enda betänkligheter, som härwid hos Utskottet förekommit; hwaremot flera och wigtiga fördelar synas med all anledning kunna 98 Erpeditioncr tili RikS-StSnden. mäntas af ifrägamarande förändring.
En betydlig vlägenhet, svin åtföljer voteringen ester Ständ, ardell fullkomliga overksamhet, hmaruti ett Utskott försattes, dä Ständcn i sina meningar stadna twä mot twä.
Sa ofta detta fall inträffar, och det inträffar ej sällan, är ändamälet ined Utskottets tillförordnande sörfeladt; och frägan, för htvars afgörande nägoil grund bordt läggas, nägon öfwcrtvigt fixera normen, ätergär till Plena, för att der kanhända frngtlöst ventileras och, genom skiljaktigheten öswerförd ifrän Utskottet till Ständen, slutligen förfalla.
Utskottens yttranden innefatta wäl ej nägon decision, men de förbereda deeisionen: och dä det gifwes en möjlighet att, medelst en Ledamots utlottning, om ett jemnt antal är närwarande, utdraga en bestämd slutföljd af öfmerläggningarne, torde ett gammalt bruk, som derföre lagt hinder, kunna afskaffas utan störande af representationens mäsendtliga helgd.
Säsom ett ytterligare och kraftigt skäl till Ständsmisomröstningens upphäfmande böra derjemte anföras de besynnerliga och till orimlighet nära gränsande resultaten af denna votering, dä ett lika eiler mindre antal af Ledamötcrne samfält räknade kan gifwa pluralitet inom Standen, äfwcnsom dä rösterne Ständsmis blisma lika och frägan således oafgjord, ehuru t tvä tredjedelar af Ledamötcrne marit af en mening.
Pä sädant sätt, och oaktadt hufmudmänncn böra lika medwerka till beslutet, förlora deras Committerade sin rösträttighet, hwilken deremot synes längt säkrare bewarad genom det individuella omdömets kraft och den enskilda upplysningen.
Widare skall, i ConstitutionsUtskottets tanka, genom införandet af den samfälta omröstningen hwarje ämne säkrare granskas.
Sjelfma störandet af en yrkad analogie, sjelfma skilnaden emellan sätten för ett Utskotts Beslut till hemställan Memorial N:o 3. 99 och Riksens Ständers Beslut till afgörande synes blifwa det tjenligaste correctiv pa malens behandlande a bada ställen.
Ä det förstnämnde mera sedd med Domare-blick och i Plena sa tillsägandes mera med Ständs-öga betraktad, skall saken i olika förhallanden och ur olika synpuncter sa mycket närmare och fullständigare skärskadas.
Salunda och i den nion det mera allmänt erkännes, att Lagstiftaren tvär Medborgare förr än han blcf StandsLedamot, skall småningom ett oupplösligt samband stiftas emellan Ständs-intercsset och öfwertygelsen, emellan skälen till ett beslut och principerna för detsamma, och Stäudcn, sinsemellan skilsde till sammansättning och bestämmelse, i sina Utskott med htvarandra förenas.
Af alla desta skäl och pa anledningar, tydligen gifne af ssclftva Negerings-formcns 69, 71, 97, ,03 och 108 88, har Utskottet, med de skiljaktigheter, bilagdt Protocolls-Utdrag för den 25 sistl.
Julii innehåller, trott sig böra föreslå, att i likhet med 38 8 votering per capita för framtiden ma fastställas uti alla Riksens Högloft.
Ständers Utskott, med undantag af Vanco-Utskottet, ät hwilket i wipa fall Riksens Högloft.
Ständers hela decisions-rätt är uppdragen, och hwarest detzutom, genom de för Hederwärda Bonde-Ständets deltagande i besluten stadgade wilkor, Ständs-analogien kan utan olägenhet bibchallas.
Under öfwerläggningen om wista i Styrelsemagten deltagande eller med densamma förbundne Embetsmäns uteslutande frän säte och stämma uti Riksens Högloft.
Ständers Plena och Utskott, har hos Constitutions-Utskottct fraga uppstått, huruwida tjenstgörande Justitice-Räd, såsom utöfwande Konungens Högsta Domsrätt och i sadan egenskap utgörande, fastän mera indirect, en gren af Styrelsen, borde pa denna grund, i likhet med Statö-Naden, 100 Expeditioner till Riks-StLnden. betagas att personligen öfwerwara Riksens Högloft.
Ständers rådplägningar och beslut; hwartill kommer, att Justitico-Räden särskildt, i den ordning Negerings-Formens 103 H stadgar, kunna as Riksens Högloft.
Ständer genom en opinions-dom förklaras sine Embeten förlustige.
Deremot har förekommit, att ifräga warandc Embetsmän, hwilka af Konungen ef kunna frän deras sy flor skiljas, äro i sädant afseende mera oberoende af Styrande magtcn och ej underkastade annat twäng, än deras med answar förbundna Domarcpligt, genom hwars redliga uppfyllande de säkrast förwärfwa och bewara allmänna förtroendet, utan att någonsin sättas i dermed stridiga förhållanden; hwarförc a andra sidan Jnstitiw-Nädens deltagande k Riksens Högloft.
Ständers öfwerläggningar synes mindre olämpligt och Åtminstone ej af skadlig inflytelse.
Emedlertid och dä Utskottets Ledamöter härutinnan warit af olika tankar, och wid omröstningen, enligt hosgäendc Protvcolls-Utdrag af den 5 Julii, twä
Ständ slädnät emot twä, äterstär endast för Utskottet att till Riksens Högloft.
Ständers Plena öswerlemna denna frägas omedelbara afgörande.
Ständers pröfning sär Utskottet likaledes hemställa, huruwida de till Tryckfrihetens wärd framdeles förordnade Committerade böra ätnjnta nägot honorarium eller traktamente.
Utskottet, ej okunnigt om Statens inskränkta tillgängar, men tillika öfwertygadt om den redbara nytta bemälde Committees inrättning skall medföra, kan för sin del ej underläta att tillstyrka ansläendet af ett sädant arfwode, hwilket, uppgäende till en mättlig summa, kunde anses som en billig ersättning för en gagnande möda.
Slutligen fär hos Riksens Högloft.
Ständer Utskottet föreslä, att de Revisorer, som utses att Billiga till Mein.
N:o 3. 101 emellan Riksdagar» e granska Stats-Werkets, Banqnens och Niksgälds-Contoirets tillstånd, mä i och för deras befattning erhälla fri skjuts efter twänne hästar samt twä Rdr Banco i dagtraktamente, hwilket dock ej ma under resdagarue beräknas; och synas desta utgifter, enligt förra bruket, böra af Bauquen och Riksgälds-Contoiret bestridas, fernut emellan dem fördelade.
Stockholm den 5 Augusti 1809. 1^. Nuimsrlioim.
Lilvsrstolps. 8. v. 8took6N8tröm.
Ouick Ol. lckorciin.
Ounitzl Lborkitoin.
Ourl Ou8t.
Lrom8.
Nuts ?6lir880N. ck. ckilkvorsporro. 6l. Nornor. 0. V. lt080N8t6il1. 8ven ^Vijlcmun 0:80n. ,7. O. Oulin. ch.näor8 ck:8vn N^olrort. ckon 7oN880N.
Förslag till Niksdags-Ordning. 8 i.
Riksens Ständer äro Swensta Folkets Representanter, och kunna i ntöfningen af deras Riks - 102 Expeditioner till Riks-siLndeu. dagsmanna-befattning icke bindas af andra föreskrifter än Rikets Grundlagar. 8 2.
Riksens Ständer skola, i kraft af Rikets under den 6 Junii 1809 anlagne Regerings-Forni, sammankomma, enär ftin är ifrän den sist hällne Riksdagens slut förflutit.
Uti hwarje RiksdagsBeslut bestämme Riksens Ständer dagen, dä de, till följe häraf, äter sammanträda, samt intage deruti uttrycklig
Riksdagskallelse med nödige föreskrifter i afseende pä Riksdagsmannawalcn.
Konungen ware dock obctaget, att Riksens Ständer derförinnan till Urtima Riksdag kalla. 8 3.
Riksdagarne skola hällas uti Rikets Huswudstad, utom wid de tillfällen, dä fiendens framträngande eller pest eller andra lika wigtiga hinder göra det omöjligt eller för Riksens Ständers frihet och säkerhet wädeligt.
Konungen utsatte dä, i samräd med Riksens Ständers Fullmägtige i Banquen och Riksgälds-Contoiret, en annan ort, der Riksens Ständer böra samlas, och kalle dem dit till den tid, de sjelfwe förut bestämt, eller, wid Urtima Riksdagar, till den tid, som Konungen päbjuder. 8 4.
I händelse Konungen, ester företagen resa, utöfwcr tolf mänadcr ur Riket blifwer, sammankalle Stats-Rädet genom öppet päbud Riksens Ständer till allmän Riksdag och läte kallelsen inom femton dagar efter berörde tids förlopp, uti Hufwudstadens kyrkor, samt skyndsamligen i de öfrige delar af Riket kungöra.
Bilaga till Meni. N:o 3. 103 8 Lag samma ware, om e» Konungs sjuklighet fortsar af den beskaffenhet, att Han längre tid än tols mänadcr med Regeringsärenderne sig icke befattat. 8 6- Dä Konung dör och Thronföljaren ännu onwndig är, utfärde Stats-Rädet kallelse ä Riksens Ständer, hwilken kallelse inom femton dagar efter Konungens död skall i Hufwudstadens kyrkor och sedan widare i Riket kungöras. 8 7- Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konunga-ätt, hwilken arssrätten till Riket warit uppdragen, pä manliga sidan utginge, kalle likaledes Stats-Radet, inom den härofwan stadgade tid efter den siste Konungens död, Riksens Ständer till allmän Riksdag. 8 8.
Uti de i 4 och 5 88 upptagne fall, äfwensom wid inträffande minderärighet eller wid wal tili Konung eller Thronföljare, auwiscs de främmande Sändebuden och deras medfölje nägon, minst tio mil frän Huswudstaden belägen wistelse-ort, och mä de ej Återkomma, ej eller Utländske Sändebud i landet inlätas, förr än Riksens Ständer i de twänne först äbcropade Händelser om Riksstyrelsen förordnat, i den tredje utsett den omyndige Konungens Förmyndare, eller i de bäda sista utkorat ett nytt Konungahus, samt, dä Throncn ledig är, stadgat 104 Expeditioner till Riks-Stänhen. huru Styrelsen föras mä, intilldess densamma af den walde Konungen kan emottagas. 8 9.
I de fall, da Konungen eller Stats-Rädet fammankallar Riksens Ständer, fastställes tiden till Riksdagens begynnelse efter trettonde och inom femtionde dagen frän den, dä kallelsen blifwit i Hufwudstadens kyrkor kungsord.
Om, emot förmodan, i de fall föregäende 4, och 7 ZF utsätta, Riksens Ständer ej genast sammankallas, äligge det owilkorligen RiddarhusDircctionen, Dom-Capitlen i Riket, Magistraten i Hufwudstaden samt Landshöfdingarne i Länen, att genom offenteliga kungöranden ifrän predikstolarne underrättelse härom läta meddela, pä det Riksens Ständer ma sammankomma, att deras samt Rikets rätt iakttaga och skydda.
Sädan Riksdag öppnes ä femtionde dagen efter den, dä Stats-Rädet sist bordt kallelse dertill i Hufwudstadens kyrkor läta kungöra.
Med de i 2 8 omförmälde föreskrifter förstas bestämmandet af skyldigheten för wederbörande corsi orationer och Embetsmän, att, utan widare påminnelse och utan annan anledning än wid Lagtima Riksdag sista Riksdags-Beslutet, och wid Urtima Riksdag sselfwa kallelsen, besörja, det walen till Riksdagsmän, der sädane wal äga runi, i laglig ordning och, wid answar, med all skyndsamhet werkställas; tillhörande det Dom-Capitlen att för Pre - Bilaga till Mem.
N:o 3. 105 sterskapct, Hufwudstadens Magistrat att för derwarande Borgerskapct, samt Landshöfdingarne, hlvar i sitt Län, att för de öfrige Städernes Borgerskap och Menige Allmogen om sädane »valförrättningar ä Embetets wägnar föranstalta, med särskild föreskrift frän Landshöfdingarne, att samma dag, dä i kyrkorne Riksdagskallelsen kungöres, skall Socknestäunna till nästfölfande Söndag för Electorswal af Allmogen utlysas.
Skulle nti en eller flere kyrkor af ett Pastorat Gudstjenst saknas ä den Söndag, da Kungörelsen borde uppläsas, aligge det Prestcrskapet att genast, genom Kronobetjent!: i Pastoratet, besörja, det nästa dag ett exemplar af Kungörelsen skyndsamt circnlerar fran by till by uti sädane Församlingar eller Capcll-Lag, med förständigande, att deras Ledamöter hafwa att nästföljande Söndag sig »vid Moderkyrkan infinna till Elcctors-wal, i händelse Gudstjenst icke samma Söndag bör hällas i egen kyrka, dä walet derstädes mä för Socknen eller Capell-Laget förrättas. 8 12.
Ridderskapet och Adeln infinner sig till Riksdag och representeras pä det sätt, Niddarhus-Ordningcn stadgar. 8 13.
Utom Ärke-Biskopen, Biskoparne och Pastor Primarius i Stockholm, som äro ssclfkallade Riksdagsmän, wälje hwarje Stift, pä sätt dep Presterskap inom sig öfwerenskoinmer, följande antal fullinägtige, nemligen Kyrkoherdar: llpsala Stift, för Stockholms Stad twänne samt för Stiftet feni, Linköpings Stift fem, Skara fyra.
Strengnäs fyra, Westeräs seni, Wexiö tre, Lunds syra, Äbo fyra. 108 Expeditioner till Riks-Ständen.
Borgo iwa, Götheborgs tre, Calmare tiva, Carlstads tiva.
Hernösands tre, Gotlands tiva.
Comministrarne i hwarse Stift, äflvensoin Connninistrarne i Stockholm, ware berättigade, om de det åstunda, att inom sig walsa en sullmägtig, den de ssclfwe aflöne. 8 Hufwndstaden Stockholm äge att sända Tio Riksdagsmän, hwaraf twänne Magistratspcrsoner, 2 Grosthandlare, 1 Fabriqucur, 2 Minuthandlare och 3 af Embeten och Handtweckerier.
Walen förrättas af femtio Elcctorer, utsedde ibland Borgerskapet, efter lika Classifieation som Stadens femtio äldste.
Desse Electorer wälse hwar för sig Riksdagsman inom sin Clast, men alla samfält fullmägtige af Magistraten.
För att bliswa Elector eller Riksdagsman för Stockholm fordras att hastva warit 3:ne är Borgare derstädes, att en Grotzhandlare betalar minst 20 Rd., en Fabrigueur eller Minuthandlare 10 Rd. och en Handtwcrkare 5 Rd. till Staden i ärliga utskplder.
De öfrige Rikets Städer wälse fullmägtige af Stadens rätte Borgare eller ock sädane Stadens Magistratspcrsoner, sorn borgerlig näring idka och för densamma borgerlig tunga draga, och Fahlu Bergslag af fserdeparts-ägare, som tillika äro brukande Bergsmän, hwarwid de wäljande i Städerne beräkne sina röster efter beloppet af hwad de till Staden skatta och Fahlu Bergslag efter fscrdeparts Grnfwcdelarne.
Götheborg äge rätt att sända tre, Norrköping, Gefle, Carlscrona, Äbo, Malmö, Calmar, Westerwik, Wisby och Uddewalla hwardcra twa, samt alla öfrige Städer, femte Fahlu Bergslag, hwardera en fullmägtig.
Af de ringare Städerne ma äfwcn twa, högst tre, der dem sa godt Bilaga till Mem. N:o 3. 107 synes, förena sig om en person.
Ingen ina för Städerne till Riksdagsman utses, som es minst tre ar warit Borgare i Staden, ej eller någon för Fahlu Bergslag, som ej lika tid warit derstädes brukande Bergsman. 8 15.
Allmogen i hwart Harad wälje titt Riksdagsman af Bonde-Ständet en inom Häradet boende och bofast man, hwilkcn icke tillförene hört till annat Riks-Ständ eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst innehast; wilja flere Härad sammanfatta sig om en fullmägtig, ware sädant dem obetaget. 8 16.
Underlåter något Prosteri, Stad eller
Härad att ställa fullmägtig, ware förfallet till det wite Ståndet pröfwar skäligt utsätta, och som swara kan mot den omkostnad, som ett jemnlikt Prosteri, Stad eller Härad pä sin Riksdagsman göra mäste; skolandes ett sädant wite uti Ständets Casja inflyta.
Försummar äter, utan laga förfall, den walde att sig till Riksdagen i rattan tid inställa, ware sitt arfwode för den tid han uteblifwit förlustig och bote derutöfwer en lika summa, alltsammans tillfallande Ständets Casja. 8 17.
Uti Riksdagsmannawalen mä icke nägon Embetscllcr Tjensteman med sin Embetsmyndighet obehörigen werka; gör han det, miste Sysilan.
Bcträdes nägon annan att genom lockande, tubbande eller hotelser hafwa stört walfriheten, mä han sitt brott 108 Expeditioner till Riks-Sländen. ej med penningebötcr umgälla, utan straffes med tillämpning as 5 Cap. 4 Z Straff-Balken, kroppspliktcn swarande emot tsugufeiu till och nied sextio dalers böter, efter omständigheterna.
Ingen obehörig, eho som helst, äge att »valförrättningen betvifla; och ware Dvinhafwanden ivid Riksdagsmannawal för Bondc-Ständet pligtig att sjelf föra Protocollet. Wid alla Riksdagsmannawal skall den wara Riksdagsman, som de fleste rösterne undsätt.
Dör den walde, eller bcwisar laga förfall, anställes nytt wal.
Riksdagsman, som wald blifwit, ma ej utan lagliga hinder kunna sig dcrifrän undandraga, och njute han af dem, för hwilka han är fullmägtig, anständigt och tillräckligt underhäll och resekostnad, bäda före walet bestämda. 8 18.
Till Riksdagsman mä ej i nägot Ständ godkännas en person, joni icke fyllt 25 ärs alder; ej den, som, fastän äldre, stär under förmynderskap; ej den, som efter ingifwen Cessionsansökning och utfärdadt Proclama icke blifwit frän sine Borgenärers kraf genom laga Dom befriad; icke eller den, hwilken laga krastwnnnen
Dom förklarat owärdig medborgerligt förtroende och att föra andras talan, eller den eljest nägot nesligt straff blifwit ädömdt.
Personer af nägon annan främmande lära, än den Reformerta, kunna ej wara Riksdagsmän; men walrätt mä äfwen andra Christna Trosförwandter ej sörwägras. 8 19.
Förmenar nägon wäljande eller som under omröstning kommit, olaglighcter tvid ett Riksdags - Bilaga till Mern.
109 mannaival wara begängne, och will deröfwer klagomål anföra, aske dä af Domhafwanden behörigt Protoeolls-Utdrag, hwilket sist inom nästa dags förlopp bör till klaganden utlemnas.
Den klagande, om han är af Borgare- eller Bonde-Ständet, ingifwc inom ätta dagar derefter sine beswär till Landshöfdinge-Embetet, som genast infordre wedcrbörandes förklaring inom den för hwarje ort brukliga och möjligen kortaste tid, och meddelc efter förklaringens inhändigandc genast, eller sist inom nasta dags utgäng, sitt Utslag i mälet.
Den med Landshöfdingens Utslag nristnöjde äge att ätta dagar efter deraf erhällcn del till Landshöfdingen inlemna sine beswär, ställde till Konungen, för att i Dest Högsta
Domstol skyndsamt upptagas och afgöras; och äligge Landshöfdingen att deste beswär och tillhörande handlingar, jemte egen förklaring, med först afgäende post öfwersända.
Klagomäl öfwer Riksdagsmannawal för Preste-Ständet ingifwes till Confistorierne, och följes derwid i öfrigt lika ordning och enahanda grunder, sorn här ofwansöre finnas utstakade.
Den Riksdagsman, som till Riksdagen och de derwid förefallande rädslag sig i rättan tid ej inställer, ätnöjes med de närwarandes beslut, och hafwe ingen magt att derpä tala.
Riksdagsmän as alla Ständ skola dagen efter den, hwartill Riksdagen pälyst blifwit, sine sullmagter uppwisa.
Ridderskapets och Adelns Ledamöter legitimera sig pä det sätt Riddarhus-Ordningen förcskrifwer.
Preste-, Borgare- och Bonde - 20 8 21.
Ilo Expeditioner till Riks-Ständeo.
Ståndens Ledamöter angifwe sig och styrke sin behörighet inför Justitice-Stats-Ministern, eller den Konungen i hans ställe förordnat, hwilken t i ilka lie, till upplysningars afgifwande, -Fullmägtige i Banque» och Riksgalds-Contoiret för det Stand, hlvars fullmagter skola granskas.
Sadan granskning, hlvars föremål är att undersöka, huruwida fullniagterne blistvit utfärdade i den form, som nästföljande 8 söreskrifwer, skall sist inom fyra dagar derefter wara fulländad; hwarje Ständ dest prösningsrätt förbehållen sä wäl i afseende pä sädane medlemmar, hwilkas fullmagter cs blifwit godkände, som dem, emot hwilka till följe af 18 ij nägon anmärkning äger rum, i hwilket sednare fall frägan, om den är klar och tydelig, hos Ständet afgöres, men dä nödige upplysningar saknas, till laglig ätgärd förwises; och bibehälle emedlertid den under ytterligare pröfning ställde Ledamoten fin Riksdagsmanua-rätt. 8 22.
Fullmagterne böra, för att wara gällande, lyda sälunda:— "Till den jUm"") Riksdag, soini.... skall hällas och tager sin början den...., bcfullmägtigas härmed, efter föregänget ordentligt wal, N. N. att deltaga i rädslagen och besluten om derstädes förekommande ärenden, hwarwid han owilkorligen sörpligtas, att ställa sig till efterrättelse Sweriges Rikes beswurna Negeriugs-Form af den 6 Junii 1800, jemte Riksdags-Ordningen och öfrige gällande Grundlagar."
Fullmagterne underskrifwes:
För Preste-Ständet af Biskop och Consistorium; för Borgare-Ständet af Stadens Magistrat och Äldste, och, hwad -Fahlu
Bergslag särskildt beträffar, af Gruswe-Rätten och Bergslagens Deputerade; samt för Bonde-Ständet Bilaga till Mem. N:o 3. 111 af walförrättande Domhafwanden; börandes tillika för detta Stand Wal-Protocollet, af Electorerne undcrtecknadt, medfölja. 8 23.
Sedan Stånden, hwart för sig, sammanträdt, och förr än någon öfwerläggning företages, utlläliine Konungen, pä en och saunna dag, Landtmarskalk fanit Taleman för Borgare- och BondeStanden.
Ärke-Niskopen mare alltid Preste-Ständets Taleman.
Är han sjuk eller fränlvarande eller hans Embete ledigt, blifwe den honom efter Stiftens ordning nästföljande Biskopen Taleman o. s. w.
Dä Landtmarskalk eller Talemän under Riksdagen af sjuklighet eller andra anmälde laga sörfall hindras att föra ordet, företrädes deras ställen, hos Nidderskapet och Adeln af den efter Matrikeln förste närmarande Grefwe», i Borgare-Ständet as Huswudstadens förste Fnllmägtig, och uti BondeStändetafRiksdagsmannen fran Habo Härad i Upsala Län.
Under det Stånden samlas och innan Landtmarskalk och Talemän förordnade äro, före hos Nidderskapet och Adeln Ordföranden i RiddarhusDirectionen tills widare klubban, samt uti Borgareoch Bonde-Ständen de här oswannämnde Fullmägtige. 8 24.
Uti hwart
Ständ skall wara en Secreterare, som der före Protocollen och answare för wärdén af ingifne handlingar.
Hos Nidderskapet och Adelil Niddarhus-Seereteraren, hos Preste- och BorgareStänden de personer, hwarom de sjelfwe öfwerenökomma, samt hos Bonde-Ständet en skicklig, lagfaren och i Landthttshällningen kunnig man af ofrälse 112 Expeditioner lill Riks-StLnden.
Ständ, den Konungen dertill fvrordne.
Hwarje Secreterare tillhör, att allt det som förefaller och beslutcs ordentligen och noggrant uppteckna och för Ständet justera saint, da antingen hela Ständet eller någon Ledamot in pleno det fordrar, Protocollet uppläsa; äfwensom i öfrigt alla Protocoll jemte Utdragen deraf underskrifwa; åliggande Secreterarcn för Bondc-Ständet särskildt att biträda Talemanncn wid malens behandlande och göra påminnelser, om något emot Grundlagarne stridande skulle försökas; dock utan att i Ständet äga röst.
Sä wäl Ständens som Utskottens Secreterare, jemte den under Riksdagar biträdande nödiga betjeningen i Ståndens Canccllier samt Riksens Ständers Utskott, njute samma säkerhet med Riksdagsmän och erhälle wid Riksdagens flut en ester göromalcns wigt och mängd lämpad wedergällning af Statsmedlen, hwilken af Stats-Utskottet, ester öfwerläggning med Landtmarfkalken och Talemännen, söresläs och i sammanhang med den öfriga Statsregleringcn af Riksens Ständer bestämmes.
Till nämnde betjening räknas hos Ridderskapct och Adeln fyra Cancellistcr, i Preste-Standet en Notarie och twa Cancellister, i Borgare-Standet sammaledes och i Bonde-Ständet twä Notarier och tre Cancellister.
I hwartdcra af Utskotten för hwarje Division en Cancellist, hwilken jemte Secreterare» förordnas af Utskotten sjelfwe, med det undantag, som i 35 § finnes stadgadt. 8 25.
Riks-Standcn utnämne utan dröjsmål sine Deputerade, hwilka ined Landtmarfkalken och Talcmännen, hwart Ständ för sig, inför Konungen mä nedlägga Standens wördnad och lyckönskan samt Billiga till Mern.
113 likaledes nppwakta Drottningen och de Kongl. Personcrne.
Ständen utse derjemte
Depntationcr, att inbördes hwarandra hälsa och lyckönska. 8 26.
Konungen, eller, i de fall 4, 5, 6 och 7 HZ omröra, Stats-Nädct, läte genom en Härold, under hittills öflige Ceremonier, utlysa dagen, da Ständcrne, efter förrättad Gudstjenst, ma sammankomma pä Rikssalen.
Gudstjenstcn, hlvartill alla Ständen böra enhälligt infinna sig, förrättas af en Biskop i Stadens Storkyrka.
Efter desi slut uppträde ä Rikssalen först Bondc-Ständet, deruppä Borgare-Ständet, widare Preste-Ständet, alla hwart för sig anförde af deras Talcmän, och sist Ridderskap et och Adeln, anförde af Landtmarskalken, intagande de dem anwiste ställen.
För Konungen skall längst fram i Salen stä en Thron, omkring hwilken Kronprinsen och de öfrige Kongl. Prinsarne hafwa sina platser.