Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Också lemnar tillämpningen af det nya formuläret på 1852 års hufvudböcker ett högst anmärkningsvärdt resultat, ty då för Stockholms Station till oliqviderade förskott vid årets början läggas de, enligt kassaräkningen, under året utgifna, och den deraf uppkomna summan jemföres med det belopp, som till kassan, under titel; ”liqviderade förskott”, influtit, så synes det sorn om cirka 4,70(1 Rdr blifvit ersatta utöfver hvad sorn utgifvits.
Går man äter till förskottens konto i hufvudboken, så befinnes det, att omkring 4,500 Rdr vid årets slut ännu voro oliqviderade och derföre balanserades.
Vid Carlskrona Station skulle, vid årets slut, enligt kassaräkningen, cirka 65,000 Rdr, men, enligt hufvudboken, endast omkring 27,000 Rdr af utgifna förskott finnas oliqviderade; och likväl är ingendera af dessa balanser den rätta, till följd af vissa förskotts balanse rande under främmande titlar.
”Ersättningsmedel”, ”interimsuppbörd”, ”deponerade”, ”behållna”, ”besparda” och ”föregående års medel”, äro titlar som vid Stationerna användas på högst olika sätt och hvilkas begagnande i oförändradt skick skulle i generella hufvudboken lemna resultater alltför vidt skiljda från dem, som måste sökas.
Flera än mera invecklade hinder för det generella bokslutets upprättande i sträng öfverensstämmelse med det nya formuläret skulle kunna anföras.
Detta hvilar dessutom på ett alldeles nytt system, hvarmed de gamla förhållandena och ber greppen ej passa in och således mäste omskapas.
Med anledning af hvad jag ofvan underdånigst omförmält och med afseende tillika å föreskriften uti 12 § 3 mom. af Kongl.
Maj:ts nådiga instruktion för Förvaltningen af sjöärendena den 18 Januari 1841: att
Kammarförvandten skall på eget ansvar upprätta hufvudboken, har jag uppfattat innehållet af 21:a punkten i underrättelserna rörande tillämpningen af det sednast i nåder fastställda hufvudboks-formuläret så, som borde jag i första rummet tillse, att den hufvudbok, det ålåge mig att upprätta, klefve sann, och i det andra, att den i möjligaste måtto öfverensstämde med det nådiga formuläret.
Hellre än att öfverlemna en hufvudbok, som jag visste vara falsk och söka skydd emot anmärkning derutinnan, att den till formen öfverensstämde med det nådigst fastställda formuläret, har jag, på sätt som skett med bibehållande af formulärets hufvudprincip och såsom en öfvergångsåtgärd, upprättat 1851 års hufvudbok för Förvaltningen af sjöärendena i den öfvertygelse;], att jag endast på sådant sätt kunnat samvetsgrannt uppfylla min pligt.
Vidkommande dernäst anmärkningen, att Sjökarte-kontorets medel summariskt upptagas i det för lotsverket i Förvaltningens hufvudbok befintliga konto, så synes någon förändring i detta, genom gällande formulär föreskrifna, redovisningssätt ej vara af behofvet påkallad, enär Chefen för Sjökarte-kontoret årligen afgifver en detaljerad redovisning för ej mindre kartelagrets ställning än beloppet i penningar af den årliga försäljningen.
Förvaltningens af sjöärendena Kammarkontor bokför dessutom särskilt
Sjökarte-kontorets medel och kan på ziffran uppgifva hvad karte-verket och sjömätningarne årligen kostat.
Att belasta hufvudboken med den äskade speciella redovisningen, vore att frånträda den för en ge - — 189 — nerell hufvudbok vigtiga principen af detaljernas sammanforing och deraf följande lättare öfverskärning.
Hufvudboken hänvisar dessutom till kassaräkningen, der specialiteterna linnas och verifikationerna anvisas.
Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste undersåte, Stockholm den 30 Januari 1854. J. F. von Heidenstam.
Befälhafvarens vid Stockholms Station underdåniga utlåtande, i anledning af en utaf 1853 års Revisorer gjord anmärkning vid Flottans räkenskaper.
Underdånigste Memorial!
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning uti remiss a Rikets Ständers Revisorers för åren 1850 och 1851 afgifna granskningsberättelse, deruti, bland utbetalningar år 1850 för Stationen, omförmales en utgift å 326 Rdr 24 sk., utgörande resekostnad och traktaments-ersättning för en underkonstapels och elfva kanonierers inställelse vid Kämnärs-rätten i Götheborg, får jag, rörande förhållandet med denna kostnad, underdånigst afgifva följande förklaring.
Öfverståthållare-embetet, uti skrifvelse den 20 April 1849, anmodat dåvarande Stations-befälhafvaren föranstalta, att ifrågavarande kanonierer måtte blifva inställda vid Götheborgs Kämnärs-rätt den 25 derpåföljande
Maj, för att höras i anledning af emot dem anstäldt åtal för åtskilliga i Götheborg begångna våldsamheter, och Herr Chefen för Kongl.
Sjöförsvars-departementet, uppå gjord hemställan, huruvida, vid dåvarande förhållanden och i anseende till möjligen blifvande kommenderingar, dessa kanonierer måtte få, jemte kompani-ombud härifrån, vid den utsatta tiden med ångfartygslägenliet, till Götheborg försändas, till svar meddelat: att detta mål i dess dåvarande skick icke vore föremål för
Departements-chefens omedelbara pröfning, utan att Stations-befälhafvaren ägde att ställa sig till efterrättelse hvad gällande författningar i dylikt afseende bjöde; så blef detta manskap på det minst kostsamma sätt härifrån, med befäl af en underofficer såsom tillika kompani-ombud, afsändt till Götheborg, hvartill kostnaden förskottsvis af Stationens medel bestriddes; hvarefter ersättning för beloppet reqvirerades hos Kongl. Förvaltningen af sjöärendena, som, efter infordrade upplysningar uti det vidlyftiga och vid Stationens krigs-rätt slutligen handlagda ransakmngsmålet, jemlikt skrifvelse den 28 December 1850, utfärdat anordning till Stationens ersättning för ifrågavarande kostnad.
C. S.
ANNERSTEDT. C. A. Sundin.
Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader utlåtande, angående Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Styrelsens räkenskaper för åren J850 oell 1851.
Genom remiss af den 4:de i denna månad, har Eders Kongl. Maj:t i nåder anbefallt
Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader att inom föreskrifven tid afgifva underdånigt utlåtande öfver Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse i livad den, enligt bifogadt transsumt, rörer granskningen af Styrelsen» för allmänna väg- och vattenbyggnader räkenskaper för åren 1850 oell 1851; till åtlydnad hvaraf Styrelsen får underdånigst anföra:
Efter tillkännagifvande, att dessa räkenskaper blifvit i Kongl. Kammar-rätte» granskade för år 185!) med och för år 1851 utan anmärkningar samt utvisa det af Revisorerne upptagna ziffer-förhållande, äfvensom att Revisorerne erhållit en särskild förteckning, hvilken de jemväl meddela, på de arbeten, hvilka under bada revisionsären blifvit med statsbidrag understödda, anmäla Ilevisorerne, uti § 1, att, enligt hos Chefen för Eders Kongl.
Maj:ts Civildepartement af undertecknad, Öfverdirektör och Chef för Styrelsen för allmänna väg- oell vattenbyggnader, den 25 September 1851 gjord och bifallen hemställan, underlydande Distriktchefer, under nästföljande Oktober manad, i Stockholm sammanträdt till öfverläggning om vissa angelägna ärenden, emot ersättning ej blott under resorna fram och åter för skjuts och traktamente, enligt rese-reglementet, utan ock under vistandet i hufvudstaden, af en förhöjning derutöfver af 2 Rdr b:ko om dagen, på grund af Eders Kongl. Majus nådiga bref den 29 September 1841; att i följd häraf en sådan förhöjning till fyra uppräknade
Distrikt-chefer utbetalts med tillsammans 84 Rdr h-.ko, niet) att sorn det uti ifrågavarande hemställan åberopade Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref, uti mom. 2, uttryckligen innehåller, att Distrikt-cheferne, jemte hos Styrelsen tjenstgörande Officerare, hvilka samtlige åtnjuta arfvoden pa stat, äfvensom arbets- eller sta tion s-chefer, hvilka i sådan egenskap undfå bestämda arfvoden från de till särskilda arbeten anvisade fonder, skola vid tillfälliga kommenderingar, vare sig för undersökningars verkställande på statens bekostnad eller inspektions-förrättningar, icke åtnjuta högre traktamente, än hvad Eders Kongl. Majus förnyade nådiga rese-reglemente bestämmer; så har utgiften synts
Revisorerne hafva ägt rum emot tvdliga föreskriften uti det nådiga brefvet; hvilket förhållande Revisorerne ansett sig böra anmärka.
— 191 — Föremålet för det sammanträde, hvartill, ined stöd af 28 § i Kongl. Majit» den 6 Augusti 1841 utfärdade nådiga instruktion, Distrikt-eheferne, hösten år 1851, här i hufvudsta den sammankallades, var att upplysa och Öfverlägga om de förslag, sorn borde uppgöras till fördelningen af de utaf Rikets Stander vid da nyss slutade riksdag anvisade statsbidrag till väg- och utdiknings-arbeten.
Denna kommendering utgjorde således ett undantag och kan ingalunda hänföras till dem, hvilka afses i Eders Kongl. Majits bref af den 29 September 1841, emedan den innefattade hvarken undersöknings verkställande eller inspekt.ions-förrattning, för hvilka Disiriktelieferne, enligt samina nådiga bref, ej få uppbära högre ersättning, än efter resereglemente!.
Det vill äfven synas som denna sednare föreskrift endast kan afse undersökningar och förrättningar inom distriktet, i följd hvaraf det ej kan strida emot samma föreskrift, att den ojemförligt högre lefnadskostnaden i Stockholm togs i beräkning vid ett undantagsfall för de Distrikt-chefer, hvilka voro stationerade utom hufvudstadens distrikt.
Sådant var också motivet till den ifrågavarande hemställan och hade ensamt deruti bordt åberopas, helst tillökningen i dagtraktamentet endast tillkom de fyra Distrikt-chefer, som ej höra till det. distrikt, inom hvilket Stockholm är beläget.
Åberopandet af Eders Kongl. Majits nådiga bref den 29 September 1841 härledde sig allenast från den analogi i beloppet af förhöjningen och i beviljandet deraf, som hemtas af det nådiga brefvet, da derigenom tillätes, ntt 2
Rdr hiko i dagtraktamente ma af Chefen för Eders Kongl. Majits Civil-departement beviljas lönlöse Officerare af Regementsofficers rang (hvilken Distrikt-chefer innehafva), dä de i Styrelsens för allmänna väg- och vatten-byggnader ärenden äro sysselsatte.
Det erkännes emellertid, att åberopandet var ganska oegentligt, da hemställan ej upptog en närmare utredning i hvad man det nådiga brefvet kunde tillämpas och deremot uteslöt det ovedersägligen ensamt fullt giltiga motivet, att Distrikt-eheferne endast åtnjuta 500 lldr biko i ärligt arfvode och således måste bereda sig utkomst med privata förrättningar, hvilka, genom en kommendering till hufvudstaden, der lefnadskostnaden dessutom är högre, mer eller mindre måste aihrytas.
Då för öfrigt, med afseende derå, att i formen ett förbiseende ma kunna anses hafva förelupit, det anmärkta beloppet, 84 Rdr biko, sedermera blifvit dea under Väg- och vattenbyggnads-styrelsens förvaltning ställda fond för resor, undersökningar och expenser godtgjordf, och i fondens räkenskaper uppdebiteradt, torde den framställda anmärkningen lä förfalla. 2 §, att de under f. d. Strömrensnings-kommiitcens förvaltning tillkomna tvånne oliqviderade äldre län ä tillsammans 5,515 Rdr 40 sk. i rst. blifvit afskrifna och att i afseende å det ena af dessa lan, som ar 1821 beviljades Handlanden iNelzon i Sundsvall, det emellertid fästat, Revisorernes uppmärksamhet, att tvänne af hans fyra löftesmän icke blifvit lagsökte för länet, af uppgifvet, icke ens lagligen styrkt skäl, att de voro utfattige, hvilket, enligt, llevisorernes tanke ej, när frågan gäller allmänna medel, kan antagas såsom giltig orsak för underlåtenheten att vidtaga laga åtgärder för medlens iiidrifning.
Då Revisorerne uti denna § icke anmärkt något emot sjelfva afskrifnings-atgärden, utan blott emot underlåtenheten att lagsöka tvänne löftesmän i hvilkas oförmåga att betala ej skulle vara lagligen styrkt, liar Styrelsen för allmänna väg-och vattenbyggnader endast att i detta sednare afseende upplysa, att handlingarne visserligen ej utvisa i hvad mån de tvänne löftesmännens fattigdom blifvit lagligen styrkt, men viii att de ej blifvit lagsökte; att denna försummelse blifvit begången af f. d. Kommitterade för strömrensnings-ärendenas förvaltning, hvilken redan ar 1827 upphörde; att åtal derföre blifvit emot vederbörande ledamöter uti f. d. Strömrensning*- — 192 — kommittéen anstäldt med påstående om ersättning för den på detta lån för kronan uppkomna förlust; att denna ersättningsskyldighet likväl icke blifvit af Kammarrätten ålagd; och att samtliga f. d. Strömrensnings-kommittéens ledamöter sedermera med döden afgått, så att numera anspråk på ansvar ej skulle emot någon nu lefvande kunna väckas för den anmärkta försummelsen, hvilken ock i sinom tid redan blifvit, i öfverensstämmelse med Revisorernes åsigt, beifrad och dömd.
A. E. von SYDOW. M. F. Aberg.
Kommittéens för salpeterärendena underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af salpeterfondens räkenskaper för åren 1850 och 1851.
Genom remiss af den 4 innevarande månad, har Eders Kongl. Maj:t behagat i nåder infordra Kommittéens för salpeterärendena underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers berättelse angående verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1850 och 1851, i hvad denna berättelse rörer salpeterfondens förvaltning och räkenskaper för berörde år; och får Kommittéen, till fullgörande af högstberörde nådiga befallning, underdånigst anföra följande:
Revisorerne hafva anmärkt, att under revisionsåren beloppet af inom riket tillverkad salpeter icke motsvarat behofvet af denna vara, hvadan, till betäckande af den sålunda uppstådda bristen, betydliga qvanfiteter deraf måst från utrikes ort årligen införskrifvas, hvilket under revisionsåren ägt runi till ännu större belopp än åren 1848 och 1849; och hafva Revisorerne, lika med 1851 års Stats-revisorer, ansett anledningen till detta förhållande böra sökas i det låga och ofta förändrade lösningspriset för inom riket tillverkad salpeter; hvadan Revisorerne instämt i den af 1851 års Revisorer yttrade och af Kommittéen delade mening, alt salpeterinlösningspriset borde under någon längre tid, till exempel 10 år, förhöjas genom hvilken åtgärd någon våda för salpeterfondens bestånd icke kunde uppstå.
Sedan Eders Kongl. Maj:t, under den 13 innevarande månad, i nåder förordnat, att kronans inlösningspris å salpeter skall med 16 sk. banko eller från 5 Rdr 32 sk. till 6
Rdr b:ko per lispund tills vidare förhöjas, torde något yttrande af Kommittéen i anledning af Revisorernes ofvanberörde framställning icke erfordras.
1 anledning af Revisorernes anmälan, att de icke varit i tillfälle att granska säkerhetshandlingarne för de till länen utlenmade ladulan och pannelån, uppgående vid 1851 års slut till ett sammanräknadt belopp af 177,580 Rdr 27 sk. 11 rst., enär — 193 — desamma i Landtränterierna förvaras, får Kommittéen underdånigst upplysa, att sådant måste äga rum, emedan vederbörande Länsstyrelser skola tillse och bevaka, att de å ifrågavarande lån stadgade afbetalningar behörigen verkställas, äfvensom att salpeterfondens säkerhet för de utestående lånebeloppen icke äfventyras; hafvande nämnde lånesumma, genom gjorda afbetalningar, så vidt af hittills från länen inkomna räkenskaper för år 1853 upplyses, vid nämnde års slut nedgått till omkring 115,000 Rdr banko.
Kommittéen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, GEORG ULFSPARRE. N. G. THESTRUP.
C. A. Westerstrand.
Direktionens öfver Civilstatens Pensionskassa underdåniga utlåtande, i anledning af 1853 års Revisorers berättelse om granskningen af nämnde kassas räkenskaper.
Sedan Rikets Ständers sistlidet år församlade Revisorer, uti öfver revisionsförrättningen afgifven berättelse, anmärkt, att, ehuru ett statsanslag af 25,000
Rdr finnes anvisadt för pensionering af civile embets- och tjenstemäns enkor och omyndiga barn, samt Civilstatens allmänna enke- och pupillfond uteslutande bestod af allmänna medel, redogörelsen deröfver icke undergick granskning hos Eders Kongl.
Majits och Rikets Kammar-rätt, hvilket dock, enligt Revisorernes tanke, lika väl borde ske, som enahanda till Arméens Pensionskassa ingående anslag till pensioner för militäre embets- och tjenstemäns samt under-officerares enkor och barn inför Kammar-rätten redovisas, och Eders Kongl. Majit, genom remiss den 19 sistlidne November, täckts, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berörde framställning, infordra Direktionens öfver Civilstatens pensionsinrättning underdåniga utlåtande; så får Direktionen nu berörde utlåtande afgifva och dervid underdånigst anföra: att Direktionen, för sin del, anser samma skäl, hvarå Direktionens 25. — 194 — för Arméens Pensionskassa skyldighet att inför Kammar-rätten redovisa den del af anslaget till pensionering af embets- och tjenstemän^ i fattigdom efterlemnade enkor och barn, som af sistbemälte
Direktion förvaltas, finnes grundad, äfven gälla för Civilstatens Pensionskassa i afseende på den del af samma anslag, som blifvit öfverlemnad till förvaltning af nyssberörde Pensionskassas styrelse; hvadan det af Rikets Ständers Revisorer framställda förslag, att jemväl denna sednare del af de medel, hvilka af staten för ofvannämnde pensionering bekostas, borde inför Kammar-rätten redovisas, torde böra vinna Eders Kongl. Maj:ts nådiga bifall.
Hvad åter sättet för denna redovisnings afgifvande angår, så förekommer härvid, att den så kallade allmänna enke- och pupillfonden förvaltas samfäldt med öfriga Civilstatens Pensionsinrättning tillhörande fonder, och att en särskild revision af förstnämnde fond, dervid de öfriga fonderna skulle undantagas, egentligen förutsätter, att äfven fondens redovisning och förvaltning borde vara speciella eller för sig afskiljda; men då ett upphäfvande af denna samfällighet i förvaltningen, som i hög grad bidrager till de särskilda fondernas betryggande derigenom, att den utgör likasom en försäkringsanstalt, fonderna emellan, mot förluster vid medlens utlånande och dessutom åstadkommer betydlig enkelhet så väl vid förvaltningen som hela redogörelsen från kassa- och bankoräkningen till hufvudboken, och för hvars åstadkommande så väl äldre som sednast de uti Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref den 11 Juni 1853 befintliga föreskrifter blifvit meddelade, icke synes rådligt; anser, vid detta förhållande, Direktionen vida lämpligare, att, utan förändring uti det nyligen stadgade sättet för fondernas förvaltning oell redovisning, räkenskapen i sin helhet, sådan den för närvarande är, må öfverlemnas till Kammar-rättens Ofver-revisionsdepartement, för granskning i de delar, som angå allmänna enke- och pupillfonden; dock att, enär, oaktadt
Pensionsinrättningens hufvudbok bör vara afslutad till den 1 Augusti hvarje år, Pensionsinrättningens egne Revisorer, enligt inrättningens reglemente, böra verkställa granskningen deraf under påföljande Oktober månad, och möjligen behöfva någon expeditionstid derutöfver, hvarunder räkenskaperna kunna vara erforderliga, tiden för deras aflemnande till Kammar-rätten må bestämmas till
December månad året efter det, för hvilket redovisningen gäller, äfvensom att till iakttagande stadgas må, att räkenskapen skall af Öfver-revisionsdepartementet, till Pensionsinrattningen återställas sednast inom Februari månads slut efter det den föga betydliga granskningen hunnit verkställas, emedan vid samma tid hufvudboken med dess verifikationer är behöflig inom Pensionsinrättningen vid upprättandet af löpande årets pensionsstater.
Den remitterade handlingen återställes härjemte, och Direktionen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Storm äktigste A lie r nå d ig s te Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigte, tropligtigste tjenare och undersåter, S. A. MANTHE.
GEORG ULFSPARRE. CARL HENR.
PFEFFEIL NILS AUG. FREDIN.
C. Limnell. — 193 — Direktionens öfve!'
Arméens Pensionskassa undprilfiniga utlåtande, i anledning af !853 års Revisorers berättelse örn granskningen af nämnde kassas räkenskaper.
Till fullgörande af Eders Kongl. Maj:fs nådiga befallning, genom remiss af den 4:de innevarande månad å barbos återgående transsumt af llikets Ständers Revisorers berättelse om den sistlidet år förrättade stats-revision, får Direktionen öfver Arméens Pensionskassa- härmed afgifva underdånigt utlåtande öfver samma berättelse, i hvad den rörer nämnde kassa samt anslaget till pensionerandet af militäre embets- och tjenstemäns med vederlikars enkor och barn.
Revisorerne, som vid de granskade räkenskaperna icke funnit något ätt anmärka, hafva, enligt ofvannämnde transsumt, omförmält, det de ansett lämpligt att meddela uppgift om Pensionskassans ställning äfven för år 1849, hvilken vid föregående statsrevision icke kunnat fullständigt afgifväs, emedan någon liqvid då icke var upprättad öfver pensions-inrättningens andel i Wadstena krigsmanshus-kassas äldre inkomster, samt att samma förhållande i afseende ä nämnde inkomster för år 1851 jemväl vid denna revision inträffat; och som den af Revisorerne uppgifna anledning till ifrågavarande ofullständighet hufvudsakligen öfverensstämmer med
Direktionens så väl till denna som föregående statsrevisioner i detta hänseende lemnade upplysning, har
Direktionen härvid intet vidare att tillägga, än att Direktionen hoppas, det berörde, af tiden för rikshufvudfeokens afsluiande beroende, förhållande bör kunna för framtiden upphöra, sedan Wadstena krigsmanshus-kassas flesta inkomster numera blifvit till bestämda årliga anslag förvandlade.
Direktionen framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet, II.
SCHUTZERCRANTZ.
GUST. SCHERER v. WALDHEIM.
St or ina k tigs te Aller nådigste Konung!
S t o r m ä k t ig s t e Al 1 er n å d i gs t e Konung!
Maj ts underdånigste, tropligtigste tjenare och CARL AKRELL. C. IL MÖLLERSVÄRD. T. W. LODE.
Johan O. Jonson.
Carl von Schantz. — 196 — Direktionens öfver Amiralitetskrigsmanskassan underdåniga utlåtande, i anledning af 1853 års Revisorers berättelse om granskningen af denna kassas räkenskaper.
Genom nådig remiss af den 10 dennes, har Eders Kongl. Majit behagat infordra
Direktionens underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers berättelse, angående granskningen af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1850 och 1851, derutinnan bemälte Revisorer yttrat, att de, af enahanda skäl, som vid sednaste statsrevision anfördes, äfven nu voro förhindrade att afgifva något omdöme öfver Amiralitets-krigsmanskassans förvaltning.
Direktionen nu får nåden fullgöra denna befallning, får Direktionen först i underdånighet anmäla, att skälet förra gången var, att räkenskaperna icke i sin helhet varit för Revisorerne tillgängliga.
Under den 14 Februari 1852, hade
Direktionen nåden öfver den då gjorda anmärkningen afgifva underdånigt utlåtande, och då Direktionen sedermera icke erhållit några förnyade nådiga föreskrifter, vågar
Direktionen underdånigst föreställa sig, att, Eders Kongl.
Majit nådigst godkänt
Direktionens då afgifna underdåniga utlåtande, i eldighet hvarmed Direktionen nu underdånigst får anföra: år 1843 ansågo Rikets Ständers Revisorer, att då Amiralitets-krigsmanskassan uppbär statsmedel dels i direkta statsanslag, dels i andelar af en per mille-afgift vid fastighetsköp och dels i af- och tillträdes-afgift vid köp af rusthållshemman i Blekinge och Södra Möre härad af Kalmar län, kassans räkenskaper, åtminstone för den del deraf, som utgjordes af allmänna medel, borde undergå offentlig granskning; i anledning hvaraf Eders Kongl.
Majit, genom nådig skrifvelse den 31 Juli 1845, förklarat: att då nådiga reglementet för Amiralitets-krigsmanskassan af den 26 Oktober 1838 i l:a § innehåller: att denna kassa tillkommit och blifvit grundlagd af Amiralitets-staternas enskilda sammanskott och genom flera nådiga författningar är ansedd såsom staternas egen kassa; då, enligt samma reglemente, den större delen af ledamöterne i Direktionen väljes af flottans samtliga stater vid Stationerna, samt i en del af kassans angelägenheter yttranderätten tillkommer staterna sjelfve; då hvart 3:dje år en öfver-revision af kassans förvaltning och räkenskaper äga rum, medelst af flottans corpser valde Revisorer m. m.; samt då revisionsberättelsen utgifves af trycket, och dertill komnie, att kassans årliga pensions- och gratialstater mångdubbelt öfverstiga de till kassan inflytande statsbidrag; — Eders Kongl. Majit så mycket mindre i nåder funnit skäl bifalla, att