Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna spekulationsanda har spridt sig vida omkring och några lyckade företag i denna väg hafva ledt till flerfaldiga köp af ganska betydliga possessioner, utan att man ännu erfarit huru köparne slagit sig dermed ut.
Fortsättas dylika totala och ändamåls vidriga afbrukningar, skola snart de solidaste skogsegendomar i provinsen blifva förödde, och det torde vasa lättare att förutse följden af en slik hushållsmethod, än bota de deraf uppkommande 12 skador.
Medan sålunda en ganska betydlig del af ortens invånare hastigt omintetgöra ett herrlig! arf från förfadernes omtanka och sparsamhet, är dock en annan del, isynnerhet af bruksägarne, betänkt på allvarliga medel till såväl skogens besparande som införande af en rationel skogshushållning.
För detta sistnämnde ändamål äro bildade skogsförvaltare anställde vid flere af de större bruksegendoinarne, och då dessa med noggrannhet följa de på vetenskapliga grunder uppgjorde brukningsplanerne och jemväl vidtaga åtgärder för att befordra återväxten, kan man vara förvissad att de sålunda behandlade skogarne, äfven i en aflägsen framtid, skola gifva rika skördar.
Man har redan länge anmärkt, att den i Wermland allmänt begagnade resmilskolningen mindre noggrannt verkställdes och derföre lemnade mindre förmånliga resultater.
Af denna orsak införskref Hushållnings-sällskapet kolare från Wånga bergslag, hvilka här meddelat undervisning i det på sistnämnde ort brukliga kolningssätt, men med den långsamhet, som någon ny arbetsmethod af allmogen upptages, har ännu föga framgång erfarits af denna undervisning.
Af den här nedan införde uppgift öfver de till och från Wermlands hamnar in- och utskeppade varor, inhemtas att'i medeltal under de ifrågavarande fem åren hafva blifvit från Wermland exporterade 14,655 tolfter bjelkar, blockar och sparrar, samt 160,950 tolfter plankor, bräder och bakar.
För att visa huru jerntillverkningen från äldre till närvarande tid utvecklat sig har Bergmästare-embetet meddelat åtskillige upplysningar, sora här upptagas jemte uppgifterne om förhållanderne med tillverkningen i dess särskilde grenar under de sista fem åren.
De äldsta tillförlitliga uppgifter om de Wermländska grufvornas afkastning äro för år 1761. från hvilken tid till och med 1817 den i medeltal per decennium uppgått till 59,018 tunnor eller 118,036 skeppund.
Under hela denna tid begagnades högst ringa plock- och vaskmalm, utan bestod hela den uppgifna qvantiteten af så kallad bruten malm, sådan den blifvit ur grufvan uppfordrad och sedermera skiljd från ofyndigt berg.
Under följande tiden ökades malmtillgången för blåsningarne med plockad och vaskad malm, eller med ett gemensamt namn så kallad småmalm.
Denna tilltog i mängd så, att då hela uppfordringen för åren 18*22 och 1823 uppgick i medeltal till 116,298 skeppund, så voro deraf ej mindre än 39,000 skeppund småmalm.
Malmfångsten har sedermera varit i oafbruten tillväxt och utgjorde den åren 1845—47 i medeltal:
Bruten malm . . . 136,342.
Småmalm .... 70,804.
Summa Skeppund 207,146.
Under tidrymden för denna berättelse hafva nedanstående belopp jernmalm ur grufvorna i Wermland, alla belägna inom Philipstads bergslag, uppfordrats: 13 ■ """
Plock- och Rruten malm. vaskmalm.
Skäf.
Skäf. år 1851 162.494. 112,963. »1852 181.171. 105,809.
» 1853 167.66S. 115,710. »1854 188,698. 120,558.
» 1855 205,528. 132,546.
Summa Skeppund 905,559. 587,606- Medeltal årligen 181,112. 117,521.
Stats-TJtskottets Utlåtande, N:o 182. 3 utan att de, som af frågans utgång yoro intresserade, eller Yattenverks-egarne i Eskilstuna ström, Hjelmare kanalbolag och trafikanterne å meranämnde sjöar, derigenom behöfde göra några uppoffringar, samt att öfriga binder som mot företagets utförande ansågos möta, utan särdeles svårighet torde kunna undanrödjas.
Med föranledande häraf och då ifrågavarande sänkningsarhete vore af serdeles vigt för de håda provinserne Nerike och Södermanland, hvilka i första rummet af detsamma skulle draga fördel, har motionären, dertill uppmanad af åtskillige strandegare samt understödd af Riksdagsfullmäktige Johan Johansson och Jöns Erik Eriksson från Orebro län, anhållit, dels att Rikets Ständer måtte dertill anslå behöfliga medel, dels ock för sin del medgifva att vattenståndets höjd i Hjelmare kanal samt vid inloppet till Orebro, måtte få förminskas så mycket som för nämnde ändamåls vinnande kunde anses blifva nödigt.
Uti ett till Utskottet sedermera remitteradt anförande har motionären, för frågans närmare utredning, öfverlcmnat tvenne af Majoren Sundmark uppgjorda förslag till arbetets utförande, hvaraf det ena afser bibehållandet af samma segeldjup i sjön Hjelmaren och Hjelmare kanal, som för närvarande förefinnes, eller 7 fot, och det andra åsyftar en nedsättning af nämnde djup till 4, 6 fot.
Enligt det förra förslaget skulle kostnaden uppgå till 723,700 R:dr banko och enligt det sednare till 415,000 R:dr, deruti jemväl inberäknade utgifter för segelfartens ordnande medelst ångbogsering, hvarigenom varutrafiken framdeles skulle komma att bedrifvas med vida större skyndsamhet och säkerhet för de trafikerande, än som för närvarande vore förhållandet.
Orsakerna till den betydliga skilnad emellan kostnadssurnmorna uti berörde 2:ne förslager förefinnas deruti, att för bibehållandet af segeldjupet i Hjelmaren och Hjelmare kanal till 7 fot skulle aj den sednare behöfva ombyggas till och med andra slussen, hvarför erfordrades en beräknad kostnad af 200,000 R:dr; 6) en provisionel jernväg för trafikens bestridande anläggas, i kostnad upptagen till 62,825 R:dr: c") till samma jernvägs skötsel, underhåll samt forslingskostnader, fördeldt pä 4 år, åtgå 32,945 R:dr; d) för ersättning till Hjelmare kanalbolag för utöfning af vattenverk 21,880 R:dr och e) till muddring och duc d’Albers byggande 121,900 R:dr; hvaremot om en minskning af sistnämnde djup egde rum till 4, 6 fot, kunde de under litt. a upptagne kostnader nedsättas till 10,000
R:dr, de under litt. b och c omnämnda försvinna, de under litt. d minskas till 2,000 R:dr, de under litt. e nedsättas till 4,250 R:dr, men i stället tillkomma för byggande af 2tne ångbogseringsfartyg 75,000
R:dr samt 10 stycken lastpråmar af jern 40,000 R:dr.
Lika med Majoren Sundmark har 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 183. motionären gifvit företräde åt det sistnämnda af dessa förslag och ansett detsamma desto heldre böra antagas, som någon egentlig uppoffring å Statens sida härigenom icke skulle ifrågakomma, men väl i framtiden, när företaget hunnit fullbordas, en icke obetydlig vinst uppstå, enligt uppgjord kalkyl beräknad till omkring 366,000 R:dr årligen, ett belopp förmodligen vida öfverstigande det, som af kanalen hittills kunnat inbringas. l'å grund häraf har han föreslagit, att, utan att beräkna den summa af 326,850 Rldr, som, i händelse segeldjupet bör bibehållas vid 7 fot, erfordrades såsom statsanslag för ombyggnad m. m. af Hjelmare kanal, Rikets
Ständer måtte bevilja strandegarne omkring sjöarna Hjelmaren och Qvismaren ett lån af 415,000 R:dr banko på enahanda vilkor, som för dylika låneunderstöd i allmänhet pläga beviljas och att utgå i den ordning samt vid den tid Rikets Ständer finna för godt att bestämma.
Slutligen har motionären förnyat sin förut framställda begäran, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anmäla, ”att de för deras del medgifva den förminskning i segeldjupet uti Hjelmare kanal, som ”Kongl.
Majit, efter pröfning af förhållanderna och med fästadt afseende ej mindre å angelägenheten att bibehålla möjligheten för varutransporternas obehindrade fortsättning å ”Hjelmaren, än ock å vigten deraf att strandegarne för denna trafiks skull underkastas ”obehörigt tvång och inskränkning i den fria nyttjande rätten till deras jord kan finna ”skäligt i nåder bestämma.”
Hvad sålunda i denna för en talrik menighet ganska vigtiga fråga förekommit, bar Utskottet tagit i öfvervägande; och då öfver detta ärende, som är af en invecklad och vidtomfattande beskaffenhet, Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader icke haft tillfälle sig yttra och således icke uti flera väsendtliga delar erhållit den utredning som erfordras för att med nödig sakkännedom kunna bedöma vare sig möjligheten att vinna det åsyftade ändamålet, kostnaderna derför eller följderna al företaget, äfvensom all upplysning saknas i hvad mån strandegarne vilja dertill bidraga, anser Utskottet under sådana förhållanden sig icke kunna understödja motionärens framställning, utan hemställer att densamma icke må för närvarande till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Kette evnfiottee: af Grefve Mörner, C. G., och Friherre Klinckowström. R. M. Stats-Utskottets Utlåtande., N:o 183.
Nio 183.
Ank. till Eip.-Utsk. den 21 Juni 1851. kl. 10 f. rn.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående löneförbättring jör komministrar ne i Imfvudstaden. (U. A.)
Uti afgifvet memorial, som blifvit från Borgare-ståndet till Stats-Utskottet remitteradt har Hr A. N. Lundh anfört: att sedan åtskilliga af Stockholms stads komministrar år 1834 hos Kongl. Majit anhållit att, då de Hesta kapellans-beställningar i hufvudstaden blifvit af Sveriges framfarne Konungar och Ständer gynnade med anslag af allmänna medel såsom löneunderstöd, nemligen 3:ne Kapellaner vid S:t Nicolai församling med 72 tunnor kronotionde hvardera, de på 1600 talet inrättande Kapellans-tjensterne vid S:t Clara}, Jacobi, Mariae Magdalena} och Cathrinae församlingar med 40
Rdr för hvarje församling samt Kapellanen vid Ulricae Eleonorae församling med 50 Rdr, hvartill sedermera år 1803 kommit 16
Rdr i s. k.
Påskpenningar för denne sistnämnde, hvaremot öfrige 4 inom hufvudstaden under sistförflutna århundrade tillkomne Kapellans-beställningar, eller 2:ne vid Hedvig Eleonorae, en vid Johannis och en vid Adolf Fredriks församlingar, icke erhållit sådana anslag, ehuru dessa församlingar vore de fattigaste och lönebidrag åt dervarande Komministrar lika påkallades, K:gl. Majit måtte täckas, enär den lön af 40 Rdr, som till lika för delning emellan Komministrarne vidSlt Clarae, Jacobi, Mari® Magdalen® och Catharin® församlingar utginge i bankosedlar ej motsvarade det anslag i flerfalldigt bättre myntsort som varit för dem bestämdt, hos Rikets Ständer föreslå, att förenämnde Komministrar finge en mot ändrade penninge-förhållanden uppgåenge löneförhättring, eller för hvardera församlingen ett statsanslag af 133 Rdr 16 sk., för att någorlunda uppnå värdet af den 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o i83. lön, som varit bestämd eller enligt realisations-grunden minst 108 Rdr 32 sk. banko, så att hvardera Kapellanen egde att påräkna 53 Rdr 16; samt att de Komministrar, hvilka ännu icke med något anslag blifvit hugnade, måtte sådant tilläggas; och såsom stöd för denna underdåniga anhållan hufvudsakligen andragit, att församlingarnes frivilliga bidrag till sökandernes bergning ingalunda gått i bredd med ändrade myntförhållanden samt att alla penninge-lönetagare sednast vid 1809 års riksdag blifvit försäkrade att efter hand hugnas med löneförbättring; så hade Kongl.
Majit, efter att i ämnet hafva hört Stockholms stads Konsistorium samt Kongl.
Stats-kontoret, genom nådigt Rref af den 29 November 1834 förklarat, att, enär sökanderne kunnat genom deras fullmäktig vid dä pågående riksdag sjelfve väcka denna anslagsfråga, men icke dermed inkommit till Kongl.
Majit förr än dess nådiga proposition om Stats-verkets tillstånd och behof redan blifvit afgifven, Kongl.
Majit destomindre för godt funne bifalla ifrågavarande underdåniga ansökning, som statsregleringen då redan blifvit uppgjord och inga medel för detta ändamål anvisade.
Med föranledande häraf och med hänsigt dertill att hvarje löntagare borde utbekomma sitt statsanslag oförmiskadt, och icke endast med silfverbeloppet utan äfven med myntvärdet bibehållet, helst när detta sednare under 180 å 170 år så betydligt sjunkit emot varuvärdet, har motionären föreslagit, att det lönebidrag som nu, enligt gamla staten, med 20 ä 50 Rdr årligen utgår till vissa af hufvudstadens Kapellaner hädanefter måtte förunnas dem i silfvervärde, på sätt i ofvatiomförmälda underdåniga ansökning blifvit hegardt, samt derjemte, af välvilja för de ofvannämnde 4 hufvudstadens Komministrar, hvilka hitintills icke åtnjutit lön af statsverket, hemställt att äfven desse måtte i afseende på löneförmåner blifva behandlade i enlighet med sina vederlikar; anseende motionären dessa framställningar desto heldre förtjenta af Rikets Ständers bifall, som genom den föreslagna löne tillökningen, uppgående inalles lill 563 Rdr 16 sk., endast en obetydlig utgift komme att tillskyndas statsverket, hvaremot icke blott en förtjent uppmuntran kunde beredas desse illa lönade kyrkans tjenare, utan äfven en billig ersättning dem lemnäs för den förlorade dubbla tjenstårs beräkningen.
Då i allmänhet församlingarne böra sjelfva underhålla vederbörande presterskap och så stor medellöshet inom hufvudstadens församlingar icke gerna kan förefinnas, att svårighet deraf kan uppstå att genom vederbörande församlingars bidrag bereda tillgång för dervarande presterskaps tillräckliga aflöning, finnér Utskottet, med hänsigt jemväl dertill att staten, genom anvisande af medel till löneförbättring åt Romministrarne i hufvud - Stat s-Vt skot tets Utlåtande, N:o 184. 7 staden, äfven torde anses pligtig att bevilja enahanda förmän åt Komministrarne i andra församlingar, der dessa tjenstemän kunde anses icke vara pä ett emot lefnadsbehofven svarande sätt atlönte, sig böra hemställa, att förevarande motion icke må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Ank. till Exp.-TJtsk. den 21 Juni 1851, kl. 10 f. m.
Utlåtandej i anledning af väckt motionangående inlösen för Statens räkning af 200 exemplar af en geografisk statistisk Karta öfver Sverige, jemte beskrifning öfver Riket. (U. A.)
Enär för den allmänna medborgerliga bildningen ingenting vore af större vigt än att ega en så fullständig kännedom som möjligt om fäderneslandet och det icke blott i historiskt och statsvetenskapligt utan äfven i geografiskt och statitiskt hänseende, samt för erhållande af en sådan kännedom erfordras i första rummet goda och utförliga kartverk samt geografiskt statistiska beskrifningar, har Herr Gustafsson uti en hos välloflige Borgareståndet väckt och till Statsutskottet remitterad motion ansett sig böra fästa det allmännas uppmärksamhet på 2:ne nya uti dessa ämnen under lifgifvande varande arbeten, det ena bestående af en utaf Kaptenen Hahr författad geografisk statistisk karta öfver Sverige, upptagande aila sjöar och vattendrag, landsvägar och förnämsta höjdsträckningar, alla städer och köpingar, kyrkor och kapell, bruk, masugnar och grufvor m. m. samt i pris bestämdt till 12 riksdalar banko för hvarje fullständigt exemplar med åtföljande stati - 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 185. stiska tabeller och det andra utgörande en af Lektor Tham författad och länsvis utkommande beskrifning öfver Sverige.
Ofvertygad att ifrågavarande 2:ne arbeten skola med stort intresse omfattas af hvar och en, för hvilken fäderneslandet är kärt, har motionären föreslagit att Rikets
Ständer måtte uppmuntra och understödja utgifvandet af dem båda genom inlösande för
Statens räkning af åtminstone 200 exemplar af hvartdera, för att till de allmänna läroverken utdelas.
Som å Riksstatens 8:de hufvudtitel finnes uppfördt ett anslag af 10,400 R:dr till resestipendier samt läroböckers och lärda verks utgifvande lärer det af motionären ifrågaställda understöd icke uteblifva derest Kongl.
Majit, uppå derom af vederbörande gjord underdånig anmälan, skulle i nåder finna ifrågavarande arbeten vara af den beskaffenhet att deras utgifvande skäligen bör genom bidrag af statsmedel befrämjas; Utskottet får derföre hemställa att förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Ank. till F.xp.-Utsk. den 21 Juni 1851, kl. 10 f. m.
Utlåtande , i anledning af vcickt motion, angående inköp af Tidskriften ”Läsning för folket (U. A.) Uti en hos Högvördige Preste-ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion har Prosten Lagergren anfört att bland de skrifter som förtjenade att komma till den stora Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 185. 9 stora allmänhetens kännedom, intoge tidskriften ”Läsning fur folket” främsta rummet, med hänsigt till de afhandlade ämnenas mångfald, afhandlingarnes värderika och vexlande innehåll samt populära framställningssätt, hvadan motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte anvisa nödiga medel, 12,000 Rdr, till inköp af utkomne 15 årgångar af nämnde tidskrift, för att kostnadsfritt utdelas till rikets samtlige församlingars folkskolor; varande vid motionen fogadt ett af förläggarne till berörde Tidskrift afgifvet intyg, enligt hvilket de förbundit sig, att, i händelse Rikets Ständer bifalla förevarande motion, lemna tillräckligt antal exemplar af merbesagde tidskrift till ett pris af 5 Rdr banko för hvarje exemplar af dessa 15 årgångar, hvilket ej utgjorde mer än 16 sk. banko för hvarje årgång, 4 sk. banko för hvarje häfte och 8 rst. för hvarje tryckt ark.
Enär den af sällskapet för nyttiga kunskapers spridande utgifne Tidskriften ”Läsning för folltet”, hvaraf 15 årgångar redan från trycket utkommit, genom ett klart och okonstladt framställningssätt samt rikedomen och omvexlingen af de afhandlade ämnena, är synnerligen tjenlig att utveckla begreppen, förädla tänkesättet samt befrämja sedlighet och laglydnad, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer må anvisa ett anslag af 12,000 Rdr att från Riksgälds-kontoret utgå och ställas till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för att användas till inköp af utkomne 15 årgångar af Tidskriften Läsning för folket, för att sedermera kostnadsfritt utdelas tili rikets samtlige församlingars folkskolor.
Stockholm den 19 Juni 1851. tteaervationer af Hr Lagerhjelm, J0., Kontrakts-Prosten Forssell och Doktor Gumalius.
Bih.Jill R.
Prot. 1850—51 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 17 Haft. 2 10 Stats-Utsliottets Utlåtande, N:o 186.
Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Juni 1851, kl. 10 f. m.
Utlåtandej i anledning af väckt fråga om anslag till understöd för lifgif vande af läroböcker för folkskolorne och läseböcker för allmogen. (U. A.)
Med åberopande af Rikets sednast församlade Ständers underdåniga skrifvelse N:o 164, enligt hvilken Ständerne af anförde skäl ställt till Kongl.
Majlts nådiga disposition, för en gång, ett anslag af 1000 Rdr banko, att användas för att befordra författandet och utgifvandet af goda läseböcker för allmogen, serdeles i de ämnen, hvari folkskolan lernnat förberedande undervisning, har Friherre Cederström, II., tili en hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln väckt samt till Utskottet rernitlerad motion, föreslagit, att, då behofvet och gagneligheten påkallade att fortsätta den bana, som af Rikets sednast församlade Ständer sålunda blifvit beträdd, Rikets Ständer nu måtte anslå ett lika belopp, eller 1000 Rdr för en gång, att af Kongl.
Majit användas för befrämjande af författandet och utgifvandet af goda läseböcker utaf förberörde slag.
Enär Utskottet uti afgifvet utlåtande
Nio 185 tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte bevilja ett anslag af 12,000 Rdr banko till inköp af utkomne 15 årgångar af Tidskriften ”Läsning för folket”, för att kostnadsfritt utdelas till rikets samtliga församlingars folkskolor, anser Utskottet, att, om Rikets Ständer härtill lemna bifall, det af motionären åsyftade gagneliga ändamål derigenom ernås, och får fördenskull afstyrka Rikets Ständers bifall å det i förevarande motion ifrägaställde serskilda anslag.
Stats-btskottets Utlåtande, N:o i 87. 11 N:o 187.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 21 Juni 1851, kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckta frågor om förändring i hittills gällande stadgande?! j angående influtne bevillningsmedel leverering.
De under flera förflutna riksdagar framställda förslag, rörande dels alla bevillningsmedlens inlevererande till Riksgälds-kontoret och dels allmänna bevillningens ingående till Stats-kontoret, hafva äfven under Rikets Ständers nuvarande sammankomst blifvit förnyade uti 3:ne serskilda, inom Preste- och Bonde-Stånden gjorda och till Stats-Utskottet remitterade, framställningar, öfver hvilka Utskottet ansett sig böra i ett sammanhang meddela sitt yttrande.
Uti den inom Preste-Ståndet härom väckta motion, har Prosten C. G.
Berlin föreslagit, det Rikets Ständer måtte besluta, att ej mindre allmänna bevillningen, än öfriga till Riksgälds-kontoret nu ingående utskylder, såsom observations- och skatterätts-medel, ekeskogs-lösen samt kort- och tidnings-stämpel-afgifter, skola ”ifrån och med 1852 direkte till statsverket levereras; och har bemälde motionär derjemte hemställt, att det Utskott, till hvilket denna motion remitterades, måtte få sig uppdraget föreslå de förändringar uti Stats- och Riksgälds-kontorens organisation, som, till följd af ett sådant beslut, komme att erfordras.
Då rikets åren 1S23 och 1830 församlade Ständer hos Kongl.
Maj:t gjorde underdånig hemställan derom, att all krono-uppbörd, skatt och afgift måtte till ett och samma ställe inlevereras och derstädes redovisas, på det att de mångfaldiga redogörelser, som det ålåge uppbördsmännen afgifva, skulle till största delen kunna upphöra samt hela deras redovisning för de allmänna skattebidragen komma att innefattas uti 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 187. en enda räkning, undantogos visserligen ”de bevillningsmedel, som, efter Rikets Ständers vidtagna eller vidtagande beslut, skulle inflyta till Riksgälds-kontoret” men de hinder, hvilka då förekommo emot allmänna bevillningens inlevererande till stats-verket, voro, enligt motionärens förmening, numera undanröjda.
Riksgälds-kontorets ”på allmänna bevillningen helt och hållet fonderade kreditsedlar*' funnos i allmänna rörelsen utelöpande, måste, i öfverensstämmelse med Regerings-formens 66 och 68 §§, denna bevillning, ”såsom afsedd för liqviderandet af rikets gäld”, till nämnde kontor ingå.
För närvarande, då Riksgälds-kontoret icke skulle hafva någon skuld, utan tvärtom ega öfverskott, vore deremot icke vidare nödvändigt, att sagde bevillningsmedel dit inlevererades, helst, enligt sednaste riksdags statsreglering, hvad, som till egentliga statsbehof från Riksgäldskontoret utbetaldes, vida öfversteg allmänna bevillningens bela belopp.
Vid sådant förhållande och då i Regerings-formens 64 § uttryckligen stadgades, att så väl ordinarie statsmedel och inkomster, som hvad under namn af beviliningar till statsverket af Rikets Ständer anslås, skall vara under Konungens disposition, så syntes jemväl allmänna bevillningen böra omedelbart till statsverket ingå; hvarvid dock kunde fästas det förbehåll, att alla derå uppkommande öfverskott borde af Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret allemnas.
Utaf denna förändring skulle ej allenast den förenkling af uppbörds- och redogörelse-verket, Kongl. Maj:t och Rikets Ständer åsyftade, blifva en gifven följd, utan äfven möjligheten att riktigt beräkna statens tillgångar betydligen underlättas samt dessa tillgångar för statsbehofvens fyllande blifva mera tillräckliga, än då desamma måste fördelas emellan tvenne verk, af hvilka det ena ofta kunde häfva öfverflöd på kontanta medel vid samma tid, då de nödvändigaste utgifterna endast med svårighet kunde af det andra bestridas.
Efter erinran, hurusom det, redan under 1817 och 1818 års riksdag, väckta och sedermera ofta förnyade förslaget, att alla både ordinarie och extra statsinkomster skulle af Riksgälds-kontoret uppbäras, icke kunnat vinna full framgång, och efter anförande samt bestridande af de skäl, på hvilka sednaste riksdags Stats-Utskott grundat sitt under N:o 174 afgifna utlåtande öfver framställningen angående allmänna bevillningens inleverering till Stats-kontoret, har Riksdagsfullmäktigen Nils Strindlund från Vester-norrlands län, uti härom hos Bonde-Ståndet ånyo väckt motion, föreslagit: att så väl 1851 års, under nästa år inflytande, allmänna bevillning, som ock den bevillning, Rikets Ständer vid innevarande riksdag sig åtaga, måtte till statsverket ingå och der redovisas, under vilkor, att, i den mån bevillningsmedlen öfverstege det för statsverkets behof erforderliga belopp, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 187.