Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen finnas många lotsar, som fullgöra berörde skyldighet mot lön och utan att vara innehafvare af lotshemman; men åboerne å dessa sednare hemman äro ingalunda derföre befriade från den dem åliggande lotsningsskyldigbet, sådan densamma sednast genom Kongl.
Förordningen och Reglementet angående lots- och båkinrättningen i riket den 16
Maj 1827 finnes bestämd, innehållande berörda Kongl.
Förordning så väl bestämmelser huru vid åborätten till lotshemman af krono-natur förfaras bör, der hemmansåboen ej är behörig att sjelf lotsa, sorn äfven, i fråga om lotshemman af kronoskatteeller frälsenatur, att, om hemmanets egare ej sjelf förmår lotsningen fullgöra, han Bih. till R.
Prut. 1862 & 1863. 4 Sami. 2 Afd. 4 Iläft. 2 Sammans.
Betänkande JU 10. bör för lotsen uppsätta stuga med nödiga uthus, förse honom med mulbete för en ko och tillåta honom på egorne hemta vedbrand, samt nyttja fiske tili husbehof, och dessutom lemna honom sådane förmåner, som till hans utkomst af Konungens Befallningshafvande, sedan Distrikt-chefen blifvit hörd, pröfvas oundgänglige »och i värdet svarande mot de friheter skattemannen för lotsningen skall åtnjuta.» Utskottet hemställer således att motionen må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
Stockholm den 13 Februari 1863.
Betänkande, i anledning af väckt motion om hemmanet N:o I Fångåmons ^ mantal, i Jemtland, befrielse från rotering.
Motionären, Paul Andersson från Jemtlands län, har (N:o 111) såsom skäl härför andragit att, enligt afvittringsinstrument af den 30 Augusti 1830 och vederbörlig Länsmans den 24 October sistlidet år uthändigade intyg, ifrågavarande hemman är omgifvet af fjell och mossar, så att jordmånen är ofruktbar och för odling otjenlig, derföre hemmanet ock vore blott lågt taxeradt; det oaktadt detsamma dock icke kunde, vid den i provinsen sist verkställda rotering, undgå att blifva till ordinarie rotering indeladt.
Det vill synas Utskottet, som om just hit omförmälda af motionären upplysta förhållande innefattade tillräckligt skäl till afslag å den gjorda framställningen.
Att, der lagarne ej förslå till vinnande af ett önskadt mål, derom i stället anlita Rikets Ständer och vädja till deras medlidsamhet, torde ej vara något förfarande värdt uppmuntran.
Utskottet hemställer således alt motionen må af Rikets Ständer lemnäs ulan afseende.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-lltsk.
Betänkande M 11. 3 N:o 11.
Betänkande, i anledning af väckt motion om donerade skolmästareboställens, och deribland särdeles bostället Wrigstad Månsgårdens, befriande från rotering.
Motionen härom är, inom Högvördiga Preste-Ståndet, väckt af Herr Doktor Almgvist (N:o 82).
Genom Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs- och Kammar-kollegiers Kungörelse den 28 Augusti 1841 finnes tilikännagifvet att kapellansbord, som blifvit eller blefve till Skolmästare-boställen förvandlade, skulle, så länge de samma ordinarie rotering utgjorde samt inga närbelägne oroterade jordlägenheter funnes, på hvilka roteringsskyldigheten kunde öfverflyttas, undfå en mot roteringskostnaden svarande ersättning.
Motionären har trott sig häruti finna en anledning att föreslå det äfven sådane hemman, som blifvit af enskilde personer skänkte och donerade till skolmästareboställen, böra befrias från roleringsskyIdighet, på det sätt, att de erhålla motsvarande ersättning af Statsverket, så vida inga närbelägna oroterade hemman finnas, på hvilka roteringsbördan kan läggas; samt att emellertid ifrågavarande i mantal Wrigstad Månsgård i Wrigstads pastorat mätte, på grund af donationshandiingen samt af försäkringen i Kongl. Brefvet den 31 Januari 1687, åtnjuta befrielse från rotering.
Det vill synas Utskottet, som om motionären missförstått ofvanberörda Kungörelse af den 28 Augusti 1841.
Den lättnad, som genom densamma tillägges kapellansbord. sorn blifvit förvandlade till skolmästareboställen, tillkommer dessa hemman,— icke såsom följd af berörda förvandling, utan oaktadt förvandlingen, enär kapellansbord, men ej skolmästareboställen åtnjuta befrielse från rotering.
Någon skälig anledning lärer ej heller förekomma till medgifvande af befrielse från rotering just för sådane skolmästareboställen, som blifvit till berörda ändamål skänkte och genom hvil - 4 Sammans.
Stats- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Utsk.
M 12. ken skänk den församling, som fått emottaga donationen, redan erhållit en förmån, hvaraf andra församlingar ej äro i besittning.
Om således skollärarn i Wrigstads pastorat ej åtnjuter i lön mer än 18
R:dr i djeknepenningar, bör församlingen så mycket lättare kunna tillskjuta hvad till skollärarens behöriga aflöning erfordras, som boställe redan genom enskild frikostighet blifvit skolläraren beredt.
Och då de af motionären, särskildt i fråga om Wrigstad Månsgård, åberopade handlingar ej äro af beskaffenhet att lagligen berättiga till roteringsfrihet, tillstyrker Utskottet att motionen må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
Ank, till läxp.-Utsk. den 14 Febr. 1863, kl. 12 midd.
Betänkande, i anledning af väckta motioner, i fråga om åtskilliga till båtsmansbeklädnaden hörande persedlars anskaffande och underhåll, genom Statsverket.
Motionerne härom äro väckte inom Hedervärda Bonde-Ståndet, och är dervid yikadt af Håkan Pettersson och Jöns Pehrsson, begge från Blekinge, (JV2 415) »att åtminstone de så kallade småpersedlarne, af Båtsmännens beklädnad, bestående af strumpor, skjortor och skor, måtte af Kronan öfvertagas, Rust- och Rotehållare från utgörande deraf befrias, och dessa af Statens medel ersättas;» af Per Östman från Wester-Norrlands län (JVS 324), med hvilken Per Tjernlund från samma län och J. O. Sundgren från Stockholms län instämt, »att Båtsmans-rotehållarne må befrias från skyldigheten att anskaffa och underhålla dessa så kallade småpersedlar;» af E. J. Rudberg från Öland (M 114), med hvilken N. P. Bäckström från samma ö instämt, »att småpersedlarne jemte öfriga beklädnaden finge af Staten öfvertagas och statsmedel dertill anvisas;» samt af Jöns Rundbäck från Göteborgs och Bohus län (J/s. 287) Sammans.
Besa. ock Ekon.-Utsk. Betänkande JM 12. 5 »att rotehållarne hädanefter måtte befrias från samtlige indelnings- och roterings-båtsmännens beklädnings- och utrednings-persedlar, hvilka Kronan deremot ensam anskaffar mot det att rotehållarne godtgöra Kronan härför, på samma sätt och efter samma grunder, som enligt Kongl.
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152.
23 tal utgjort för do fem sista åren 457 II:dr 20 öre och för tio år 436 R:dr 50 öre, hvilka lönetillgångar årligen minskats med 37 R:dr 50 öre genom bevillning samt afgifter till Pensions- och Ackords-amorterings-fondcrna; — och har, i betraktande af hvad om Forshalls sjukdomstillstånd sålunda förekommit samt af Läkare blifvit intygadt, Kongl.
Majit behagat föreslå Rikets Ständer, att jemväl Underlöjtnanten Forshaell måtto, med månaden näst efter den i hvilken han erhåller afsked ur krigstjensten, få på allmänna Indragnings-staten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension, hvilken, Kongl. Majit, med ledning af det belopp, hvartill den behållna delen af lönen för Forshaell under de sednast förflutna fem åren, i medeltal uppgått, äskat måtte fastställas till 400 Ridr Rimt; angående Doktor Maliem (Kongl.
Propositionen N:o 16): att han, — som redan år 1806 började tjenstgöra i egenskap af militärläkare och dermed oafbrutet .fortfarit intill år 1848, då han, såsom Regementsläkare vid Södra Skånska Infanteri-regementet, för sjuklighet sökte och erhöll nådigt afsked med pension ur Arméens Pensionskassa, samt, efter återvunnen helsa, år 1855 af Kongl. Majit förordnades att bestrida Regementsläkare-tjensten vid Kronprinsens Hussar- eller numera Konungens värfvade Hussar-regemente, äfvensom att tillika vara Fältläkare i lista Militär-distriklet — i underdånighet anhållit, att som sökanden, vid uppnådd ålder af nära 69 år, motsåge den tid, då han icke längre förmådde att till egen tillfredsställelse och förmäns belåtenhet fullgöra sina tjensteåligganden, Kongl.
Majit, med afseende på hans långa,, snart ett halft sekel omfattande tjenstemannabana, derunder han bevistat 1806, 1807, 1808 och 1809 samt 1813, 1814 och 1815 årens krigståg, måtte i nåder bereda honom tillfälle, att på indragningsstat få åtnjuta lika pensionsförmån, som skulle hafva honom tillfallit, derest han nämnde regementsläkare-tjenst på stat innehaft, helst det ringa pensionsbelopp af endast 600 Ridr, honom, vid frånträdande af nU innehafvande förordnanden, tillkommc, icke vore tillräckligt för hans uppehälle på ålderdomen och hans talrika familjs utkomst, till hvilken underdåniga ansökning bifall blifvit tillstyrkt så väl af Regem ents-chefen som af Sundhets-kollegium, hvilka em betsmyndigheter vitsordat sökandens utmärkta duglighet samt det nit, hvarmed han städse skött sina tjensteåligganden; — och har Kongl. Majit, med afseende å hvad sålunda i ämnet förekommit, gjort den nådiga framställning till Rikets Ständer, att Doktor Maliem måtte berättigas att, efter erhållet afsked från sin innehafvande befattning såsom tillförordnad Regementsläkare vid Konungens värfvade Hussar-regemente, komma i åtnjutande af pension från allmänna Indragnings-staten i likhet med Regementsläkare på stat enligt de för pensioneringen af Arméens läkare nu gällande föreskrifter.
Efter tagen kännedom af do till dessa nådiga Propositioner hörande handlingar har Utskottet funnit sådane omständigheter i afseende å hvardera af omförmälde tjenstemän vara för handen, att Kongl. Majits i afseende å deras pensionering gjorda framställningar torde böra af Rikets Ständer bifallas; hemställande alltså Utskottet, att, på sätt Kongl. Majit föreslagit, följande årliga pensioner må till åtnjutande under pensionstagarnes återstående lifstid å allmänna Indragnings-staten uppföras, nemligen: a) för Majoren Westerling utöfver den pensionsförmån, han, enligt gällande författningar, eger uppbära, 500 Ridr; b) för Löjtnanten Themptander 1,200 Ridr; c) för Löjtnanten Loenbom 600 Ridr; 24 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 152. d) för Underlöjtnanten Forshcell 4G0 R:dr; att af desse Officerare uppbäras från och med månaden näst efter den, då de erhålla nådigt afsked ur krigstjensten; samt slutligen e) att Doktor Maliem, efter erhållet entledigande från sin innehafvande befattning såsom tillförordnad Regementsläkare vid Konungens värfvade Hussar-regemente, måtte komma i åtnjutande af pension från allmänna Indragnings-staten i likhet med Regementsläkare på stat, enligt do för pensioneringen af Arméens läkare gällande föreskrifter. 21:o.
Af en den 17 nästlidne April till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition (N:o 110), angående pension å allmänna Indragnings-staten för t. f. Förste Bataljons-läkaren vid Kongl. Elfsborgs regemente, Medicine Doktorn F. U.
Kjellenberg, inhemtas, att Gcneral-Befälhafvaren i tredje Militär-distriktet till Kongl. Majit öfverlemnat en af Chefen för nämnde regemente med underdånigt förord beledsagad skrift, deruti Doktor Kjellenberg, som, enligt bifogadt prestbetyg och tjensteförteckning, vore född den 24 Januari 1795, och, efter tidtals erhållna förordnanden till bestridande af Bataljonsläkare-tjenstgöring vid Kongl.
Helsinge-, Dal- och Elfsborgs regementen, den 1 nästlidne Mars räknade 331" tjensteår såsom Militärläkare, samt för öfrigt 17A år varit anställd uti civilläkare-befattningar, under hvilken sednare tid han dock i 14fV år tillika innehaft militärläkaretjenst, så att hans tjenstetid såsom läkare inalles utgjorde 36r't år, i underdånighet anhållit, att, då hans försvagade helsa icke längre tilläte honom bibehålla sin nu innehafvande Förste Bataljonsläkaretjenst, honom måtto i nåder beredas rättighet att under haus återstående lifstid få fortfarande åtnjuta den berörda tjenst nu åtföljande lön, 1,200 R:dr R:mt, såsom pension å allmänna Indragnings-staten, helst han vöre i fullkomlig saknad af andra medel till sin framtida bergning; och hade ofvanbemälde
Uti häröfver afgifvet Utlåtande, af den 22 sistlidne Mars, hade Kongl. Majit och Rikets Stats-kontor, under åberopande dels af Rikets Ständers vid sistförflutna riksdag fattade beslut, att de läkare vid arméen, hvilka under innevarande statsreglerings-period erhölle afsked, finge under de för civile embets- och tjenstemän i författningarne föreskrifno vilkor och efter enahanda grunder, som för dessas pensionerande redan blifvit antagne, uppföras till pension å allmänna Indragnings-staten, dock att derifrån borde afräknas det pensionsbelopp, som de från Arméens pensionskassa egde uppbära; dels ock af Kongl. Brefvet den 12 November 1823, hvarigenom civile embets- och tjenstemän, hvilka hunnit 65 års ålder, tillbragt vid pass 40 år i Statens tjenst samt styrkt sig vara till helsan försvagade, tillerkännas rättighet att, efter afskedstagande!, å allmänna Indragnings-staten såsom pension uppbära sina innehafvande löner, med tillämpning häraf på Doktor Kjellenberg i underdånighet anfört, att Kjellenberg väl uppnått den i berörda Kongl. Bref för dylik pensionsrätt stadgade lefnadsålder, men deremot icke innehade ordinarie tjenst på stat, utan blott efter förordnande bestridt och för närvarande bestridde
Bataljonsläkare-tjenst emot lönens åtnjutande såsom arfvode; hvadan Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 25 hvadan och då Kjellenberg, äfven om han, hvilket nu icke vore fallet, hunnit den föreskrifna tjensteåldern och genom läkarebetyg styrkt sin sjuklighet, ej kunde hänföras till de tjenstemän, som, jemlikt samma Kongl, Bref, egde att, efter afskedstagandet, uppbära sina löner såsom pensioner å allmänna Indragnings-staten, Stats-kontoret funne sig förhindradt tillstyrka nådigt bifall till den sökta pensions-förmånen.
Yid underdånig föredragning af detta ärende har Kongl.
Maj:t, på grund af det utaf Stats-kontoret anförda förhållande, ansett tillförordnade Förste Bataljonsläkaren Kjellenberg icke vara berättigad att, vid entledigande från innehafvande Bataljons-läkare-förordnande, erhålla pension på allmänna Indragnings-staten; och har Kongl. Maj:t fördenskull icke heller kunnat lemna bifall till hans derom gjorda underdåniga ansökning; men då Kjellenberg, som redan innehade en lefnadsåldcr af fyllda 65 år och en tjenstetid af nära 34 år såsom Militär-läkare och nära 37 år såsom Läkare i det allmännas tjenst, enligt sedermera företedt läkarebetyg, vore besvärad af en sedan längre tid fortfarande sjuklighet, som äfven gjorde honom oförmögen till tjenstgöring vid innevarande års möten, samt han för öfrigt saknade delaktighet i Arméens Pensionskassa, har Kongl. Maj:t emellertid, i betraktande af hvad för sökanden sålunda förekommit, funnit skäligt föreslå Rikets Ständer, att Doktor Kjellenberg måtte, vid entledigande från innehafvande Bataljons-läkare-förordnande, uppföras å allmänna Indragnings-staten till åtnjutande af en årlig pension af 1,200 R:dr, motsvarande Förste Bataljons-läkarelönen;— och anser Utskottet sig, med afseende å de uti den Kongl.
Propositionen anförda förhållanden, böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till högstberörda nådiga framställning. 22:o.
Från Ridderskapet och Adeln har Utskottet erhållit remiss å en derstädes al Friherre F. Wrede väckt motion, deruti anföres, hurusom, så länge Dalarö skans räknades bland Rikets fästningar, på Kongl. Svea Artilleri-regementes stat fanns uppfördt ett arfvode af 50 R:dr B:ko, att af Regements-chefen disponeras för bestridande af läkarevården vid det å nämnde fästning förlagda detachement af samma regemente.
Detta arfvode hade under 11 års tid uppburits af t. f. Garnisonsläkaren vid fästningen Doktor P. G. Broman, sorn med vitsordadt nit uppfyllt alla till berörde befattning hörande åligganden; men då skansen, i följd af Kongl. Maj:ts nådiga beslut, år 1855 upphörde att vara fästning, hvarvid alla öfrige derstädes anställde tjenstemän blifvit förflyttade på indragnings-stat, hade Broman, som icke kunnat af sådan förmån komma i åtnjutande, enär han icke innehade någon tjenst på stat, för all framtid gått miste om förberörda arfvode, hvilket, ehuru obetydligt, dock utgjort
Bromans förnämsta och nästan enda bestämdt påräkneliga inkomst.
Yid sådant förhållande och med åberopande hufvudsakligen af de ytterst torftiga och betryckta omständigheter, hvaruti Broman, som numera vore en till åren kommen man, jemte sin talrika familj blifvit på omförmälda sätt utan något sitt förvållande försatt, har motionären anhållit, att
Doktor Broman måtte för sin återstående lifstid få sig tillagd en årlig pension af 75 R:dr, motsvarande den förlust af påräknad inkomst, som genom Dalarö fästnings upphörande blifvit honom tillskyndad.
Yid sistförflutna riksmöte, då, såsom motionären jemväl antydt, framställning gjordes i enahanda syftning, som förevarande motion innehåller, hade Stats Bih. till B.
4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 25 Haft. 4 26 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152.
Utskottet, enär den summa, som i omförmälda hänseende för Doktor Broman begärdes, utgjorde ett, på grund af kontrakt, utgående extra arfvode, samt Broman endast i 12 års tid bestridt läkarevården för den föga talrika garnisonen vid Dalarö fordna skans, hos Rikets Ständer afstyrkt samma framställning; — och har af enahanda skäl Utskottet äfven nu funnit sig förhindradt att lemna ifrågavarande motion sitt förord. 23:o.
Hos Bonde-Ståndet har Iliksdags-fullmägtigen Anders Gudmundsson från Hallands län, uti motion som blifvit till Utskottet öfvcrlcinuad, gjort framställning om beviljande af en årlig pension å 1,500 Ralr åt Öfverste-löjtnanten m. m.
Jolian Gustaf Hjerta; — men då, enligt hvad upplyst är, bemälde Ofverstelöjtnant numera aflidit, torde Rikets Ständer finna, att denna motion förfallit, 24:o. Till Utskottets handläggning är vidare från Ridderskapet och Adeln remitterad en af Friherre C. JI.
Leuhusen väckt motion, deruti förmäles, att
Direktionen öfver Arméens Pensionskassa, på grund af Kongl. Brefvet den 12 Maj 1857 och 65 § i Reglementet för Arméens Pensionskassa, förklarat sig icke kunna till pensionstagare utbetala förut innehafda pensioner för den tid pensionärerne åtnjöte aflönings-förmåner, uppgående till 3,000 R:dr Riksmynt årligen.
Nyssnämnde § af Pensions-reglemcutet, hvars ordalag vore i närmaste öfverensstämmelse med Rikets sist församlade Ständers, jemlikt förberörda nådiga Bref, afgifna yttrande i fråga om vilkoren vid den nya pensions-regleringen för Arméens embetsoch tjenstemän, innehölle likväl: ”att pensionsberättigade delegare i Armöens Pensionskassa, sorn hädanefter erhåller civil eller annan tjenst med aflöning på Ri”kets stat eller ock uppföres på allmänna lndragnings-staten, eller på annat sätt ”af Staten pensioneras, icke är berättigad att, så länge han innehar sådane aflö”nings- eller pensions-förmåner, som uppgå till Tretusen R:dr Riksmynt, åtnjuta ”den honom från Arméens Pensionskassa tillkommande pension, deras rätt likväl ”oförkränkt, hvilka redan innehafva pension i nämnde kassa och, såsom nu anställde i civil tjenst, framdeles kunna tillträda pension å allmänna Indragnings”staten.
” — Då nu Rikets Ständers sålunda uttalade mening syntes motionären rätteligen icke höra tolkas’annorlunda, för så vidt någon tillämpning deraf skolat ifrågakomma, än att de som redan innehade pension utur Arméens Pensionskassa och derjemte innehade eller erhölle civil eller annan tjenst med aflöning på Rikets stat till 3,000 R:dr Runt, skulle oförkränkt få bibehålla sin pension efter gamla staten utur nämnde kassa, helst desse till det mesta utaf egna medel dertill bidragit och genom Kongl.
Resolution derpå erhållit nådig försäkran, har motionären anhållit, det Rikets Ständer måtte meddela ett sådant förtydligande af sitt förut fattade beslut, att de pensionstagare, som genom beslutets tillämpning på annat sätt, (hvilkas antal inskränkt sig till tvänne, nemligen Öfver-intendenten G.
Söderberg och Intendenten J.
Söderling) gått i mistning af sina pensionsförmåner utur Arméens Pensionskassa, måtto tillerkännas rättighet att desamma återfå, äfven för den tid de deraf varit i afsaknad.
Den af motionären sålunda till Rikets Ständer hänskjutna fråga har, enligt hvad Utskottet inhemtat, redan utgjort föremål för Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, då nemligen den ene af förbemälde pensionstagare, Majoren m. m.
Jacob Stats-TJtskottets Utlåtande N:o 152. 27 Söderling, i underdånighet besvärat sig deröfver, att sedan han i Mars månad 1858 blifvit i nåder förordnad att tillsvidare vara Intendent vid Kongl. Majits och Rikets Krigs-kollegii Iutendents-afdelnings Militär-kontor, Direktionen för Arméens Pensionskassa, genom beslut don 7 påföljande April, på grund af Kongl.
Maj 1857 och 65 § i Reglementet för nämnde kassa, förklarat sig icke kunna till honom vidare utbetala hans förut innehafda pension från nämnda kassa för den tid han åtnjöte aflöningsförmåner, uppgående till 3,000 R:dr årligen; i anledning hvaraf Majoren Söderling i underdånighet anhållit att, med upphäfvande af detta beslut.
Majit måtte i nåder förklara honom berättigad att fortfarande utbekomma don honom tillagda pension från Arméens Pensionskassa; — men vid underdånig föredragning af detta ärende hade Kongl. Maj:t, genom nådigt beslut den 7 Maj 1858, förklarat sig finna skäl icke vara anförclt, som till ändring i öfverklagade beslutet föranleda kunde.
Tid nu upplysta förhållande har Utskottet funnit sig höra hemställa, att Friherre Leuhusens motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 15:o.
I afseende å med döden afgångne Officerares af arméen efterlemnade enkor och oförsörjda barn har Kongl. Majit, efter derom gjorda underdåniga ansökningar, uti sin nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, föreslagit: a) att, enär Öfversten vid Ingeniörkorpsen Carl Hjelm i nära 50 år nitiskt verkat inom denna korps samt jemväl utom densamma, såsom chef för Statens fängelsebyggnader, genom sträng noggrannhet och tillsyn vid anordnandet och ledningen af dessa byggnads-arbetén, medverkat till ett förbättradt fän geise-systems utveckling inom fäderneslandet, hans i knappa omständigheter stadda enka, Augusta Flach, måtte på allmänna Indragnings-staten komma i åtnjutande af en årlig"pension till belopp af 400 R:dr. b) att, som Öfverste-löjtnanten Jonas Gabriel Schander, hvilken sedan år 1816 varit i Statens tjenst samt från och med 1827 anställd först såsom Kompanioch Bataljon s-chef vid Pionier-korpsen och sedermera i sistnämnde egenskap vid Krono-arbetskorpsen intill sin död den 13 Juni innevarande år, med utmärkt nit, ordning och skicklighet förestått denna befattning, Rikets Ständer, med afseende jemväl derå, att Schander, som varit berättigad att sedan år 1856 uppbära en honom å allmänna Indragnings-staten tillagd pension af 1,000 Ridr, af denna förmån sig icke begagnat, måtte bevilja hans efterlemnade enka, Lovisa Tornqvist, hvilken, lidande af kronisk lefversjukdom och försvagad synförmåga, befunne sig, med en äfvenledes sjuklig, oförsörjd dotter och en 84-årig moder i torftiga omständigheter, en årlig pension på allmänna Indragnings-staten af 500 Ridr. c) att, med afseende på de förtjenster, Kapitenen vid Jönköpings regemente, Majoren i arméen Otto Wilhelm Bergenstråhle på den militäriska banan ådagalagt under ett halft sekels tjenstgöring, derunder han, såsom sergeant vid Nylands infanteri-regemente, deltagit i Finska kriget 1808 samt, efter ölverflyttning till Sverige, bevistat fälttågen i Tyskland och Norrige åren 1813 och 1814, hans efterlemnade enka, Carolina Ulrika Carlander, som med tvänne minderåriga döttrar befunne sig i största fattigdom, måtte, med anledning jemväl af de vid förra riks - 28 Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 152. dagen fattade bsslut om understöd åt andra enkor efter officerare vid f. d. Finska arméen, på allmänna Indragnings-staten tilläggas en årlig pension af 400 Ridr; samt d) att Befallningsmannen på Upsala slott, Öfverste-löjtnanten Jacob Magnus Nordencreutz efterlemnade två döttrar Christina Mathilda och Gustafva'
Wilhelmina Nordencreutz, hvilka å allmänna Indragnings-staten åtnjutit årliga pensioner, Christina Mathilda af 120 Ii:dr samt Gustafva Wilhelmina af 60 Ridr, måtte få på sig öfverflyttad den pension å sistnämnda belopp, som deras i nästlidne Augusti månad gifta S3rster Augusta Nordencreutz derförinnan egt att uppbära, och hvarigenom Christina Mathilda, som är 52 år gammal och ofärdig samt lider af svaghet i synförmågan, skulle komma att erhålla 150 R:dr samt Gustafva Wilhelmina, som är 43 år gammal och sjuklig, 90 R:dr årligen, med beräkning från den tid, då Augusta Nordencreutz’ pensionsrätt upphörde.