Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När bankbolag, hvarom nu sägdt är, utan konkurs upplöses, äfvensom derest bolaget råkat i konkurstillstånd, vill Konungen, uppå anmälan härom, Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, N:o 11. 7 genom allmän kungörelse förelägga en hvar, som innehar bankens förbindelse af den i I § omförmälda beskaffenhet, att, vid förlust af all betalningsrätt, inom två år från kungörelsens datum, förbindelsen, när bolaget utan konkurs upplöses, förete till infriande i banken, men, om åter banken råkat i konkurstillstånd, och betalning således ej genast ske kan, till bokföring och erhållande af kostnadsfri påskrift derom, uppvisa för den eller dem Rätten, der konkursmålet är anhängigt, i sådant afseende förordnar.
Nämnde kungörelse bör minst två gånger under hvartdera af dessa år från predikstolarnc i riket uppläsas. § 3.
Till följd häraf kommer, i händelse af bankens konkurs, med utdelning till de borgenärer, som ej ega förmånsrätt, att anstå, intilldess berörde två år förflutit. § 4.
Bolaget är uti de mål, för hvilka ej annorlunda genom lag stadgas, lydande under allmän underrätt i den stad, der bankens hufvudkontor är beläget.
Fråga om afträdande af bolagets egendom till konkurs, eller om årsstämning å dess borgenärer, skall ock, oberoende af bolagsmännens stånd och hemvist, tillkomma Rådstufvurätten i samma stad.
Stockholms Slott den 17 September 1847.
OSCAR. A. Posse.
Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Departements-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Statsrådet å Stockkolms Slott den 17 September 1847.
Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse. Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Ihre, 8 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o ii. Statsråden:
Fåhreeus, Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe. Weern, Friherre Gyllengranat, Faxe, Justitieråden Bredberg, Nyblceus.
Hans Excellens Herr Grefven och Justitie-Statsministern anmälde, i underdånighet; Förslag till Kongl.
Ständer angående vissa lagbestämmelser med afseende på enskilda Banker; öfver hvilket förslag Kongl. Maj:t, den 9 Mars innevarande år, behagat infordra Högste
Domstolens underdåniga utlåtande.
På sätt Högste
Domstolens protokoll för den 7 nästlidne Maj utvisar, hade Högste
Domstolens fleste ledamöter, Justitieråden Nyblceus, Engelhart, Backman, Grefve C.
Sparre, af Bolén och Schmidt i underdånighet tillstyrkt, att den föreslagna propositionen mätte till Rikets Ständer aflåtas; men Justitierådet Grefve Snoilsky varit, i afseende på vissa delar af förslaget, skiljaktig.
Justitierådet Nyblaeus åberopade i underdånighet det af Flögste
Domstolens fleste ledamöter afgifna, af Justitierådet biträdda underdåniga utlåtande; och anmälde Justitierådet Bredberg i underdånighet, att Justitierådet äfven för sin del uti samma utlåtande instämde.
Maj:t behagade, uppå enhällig tillstyrkan af Statsrådets ledamöter, godkänna det af Herr Justitie-Statsministern afgifna förslag, i öfverensstämmelse hvarmed nådig proposition, sådan den finnes detta protokoll bifogad, skulle till Rikets Ständer aflåtas.
In fidem N. A. Heurlin.
Utdrag Kongl. MajUs Nåd.
Proposition, N:o 11. 9 Utdrag af Protokollet öfver Juslilie-iirenden, hållet ali Kongl. MajUs Högsta Domstol den 7 Maj 1847.
Justitieråden Nyblaeus, Engelhart, Backman, Grefve Snoilsky, Grefve C. Sparre, af Rolén, Schmidt.
Expeditions-chefen Alexanderson anmälde i underdånighet: att sedan, uppå underdånig föredragning i Statsrådet den 9 Januari 1846, genom Chefen för Finans-Departementet, af Rikets sist församlade Ständers underdåniga förslag till lag för enskilde banker, författning i de financiella delarna af frågan blifvit i nåder beslutad och sedermera under nämnde dag utfärdad, hvars 1G § 2 mom. antyder den förutsättning, att, i fråga dels om preskriptionstid för inlösen af enskild banks förbindelser, dels om och i hvad mån bevakning deraf i bankens konkurs eller årsproklama erfordras, särskilda föreskrifter voro af behof påkallade; och förslag till nådig proposition i dessa sednare ämnen till Rikets Ständer blifvit i Justitie-Departementet uppgjordt; så hade Kongl. Maj:t, vid underdånig anmälan af samma förslag i Statsrådet den 9 sistlidne Mars, anbefallt, att Högsta
Domstolens underdåniga utlåtande deröfver skulle inhemtas, för det ändamål, som 87 § Regeringsformen omförmäler; varande den föreslagna propositionen så lydande: — — — — — Högsta
Domstolens fleste ledamöter förmälte sig i underdånighet tillstyrka, att den föreslagna propositionen måtte till Rikets Ständer aflåtas.
Justitierådet Grefve Snoilsky var skiljaktig i afseende på vissa delar af förslaget och yttrade: vid 2 §.
”Genom denna § åsyftas att meddela föreskrifter för tvänne särskilda händelser, den ena, då Enskild Bank utan Bik. till R.
Prot. 1847 och 1848. 1 Sami. 1 Afd. 3 Haft. 2 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 11. konkurs upplöses, och den andra, när konkurs för dylik Bank inträffar.
Redighet och tydlighet synes mig skulle mera befrämjas, derest föreskrifterna för dessa olika händelser delades i särskilda §§., helst af sakens beskaffenhet följer, att stadganden för båda fallen icke kunna blifva enahanda.
Beträffande först när Enskild Bank utan konkurs upplöses eller när årsstämning begäres; så kan med säkerhet antagas, att de redan med förnyad oktroy försedde privatbanker hafva utelöpande i allmänna rörelsen kreditsedlar till ett belopp, öfverstigande 10 millioner
R:dr banko, hvartill vidare böra läggas de kreditsedlar, hvilka af Götheborgs och Mälare-provinsernas nyligen inrättade banker komma att utgifvas, tilläfventyrs snart uppgående till flera millioner.
Att denna stora sedelmassa, bestående till det mesta af sedlar på mindre valörer, redan hunnit att spridas nästan öfver hela riket, till alla klasser af medborgare, äfven till allmogen och de mindre bemedlade, torde icke kunna förnekas.
Vid sådant förhållande torde innehafvare af dessa privatbankens kreditsedlar, nästan det enda bytesmedel i flera provinser, väl böra anses såsom privatbankernas förnämsta fordringsegare, hvilka äro förtjenta af att på allt möjligt sätt skyddas och förhjelpas till rätt i afseende på banken.
Jag tror icke, alt en sådan billig fordran kan anses uppfylld genom det föreslagna stadgandet, dels att hvar och en, som innehar en privatbankssedel, skall, för att få den utbytt mot verkligt mynt, vara skyldig på 20 å 30 mils afstånd infinna sig dermed vid bankens hufvudkontor, och dels att han skall förlora all rätt till utbyte, om innehafvaren ej uppvisar sedeln inom tvänne år.
Att banken ensam skulle hafva fördel af så beskaffade föreskrifter, men sedelinnehafvaren deremot tillskyndas äfventyr och förlust, desto säkrare ju fattigare han är, synes mig vara ovedersägligt.
Snart skola, under svårigheten att kunna uppvisa till inlösen en privatbanksedel vid ett aflägset hufvudkontor, personer, ledda af otidig spekulationsanda och vinstbegär, framträda och bjuda den fattige eller obemedlade att lå inlösa deras sedlar mot större eller mindre rabatt, hvarigenom ett agiotage, lika oskäligt som förtryckande, Kongl.
Proposition, N:o 11. \ 1 skulle uppkomma på sedel-innehafvarens bekostnad.
Deremot synes mig en privatbank, som för sin verksamhet tillåtits en utsträckning, sådan som den, hvilken eger rum med de nu i Sverige existerande privatbanker, vore ovillkorligt pligtig, då den vill uppgöra sina affärer, att på allt sätt lätta för allmänheten utbytet af bankens kredit-sedlar emot Riksbankens, äfven om sådant skulle ske med uppoffring och på bekostnad af samlad vinst.
Med tillämpning af dessa grunder, anser jag mig böra i underdånighet föreslå: att tiden, inom hvilken en privatbanks sedlar, då konkurs ej är i fråga, böra uppvisas till inlösen, bestämmes till minst 3:ne år; att banken är skyldig, uti alla de städer inom det banken anslagna distrikt, och uti residensstäderna i de län, som närmast omgifva detsamma, samt dessutom i Slockholm och Götheborg, att utse personer, hvilka betjena allmänheten med kreditsedlarnas invexling under den bestämda tiden; att Konungen, på bankens anmälan, att den vill uppgöra sina affärer, genom allmän nådig kungörelse utsätter den här ofvan föreslagna tiden, inom hvilken banken är skyldig att inlösa utelöpande kreditsedlar, med uppmaning till allmänheten att sådana sedlar inom samma tid aflemna, derest betalning derföre vill fordras; att banken är skyldig alt meddela Konungens Befallningshafvande i de uppgifna länen uppgift pä de utsedde vexlares namn och hemvist; hvarom Konungens Befallningshafvande låter utgå allmän kungörelse i länet, som hvarje 3:dje månad från predikstolen i länets kyrkor uppläses under loppet af den bestämda preskriptionstiden ; att privatbanken bör likaledes hos Konungens Befallningshafvande anmäla i och för kungörande på enahanda sätt, som här ofvan ärnämndt, när förändring inträffar med vexlarne och andre i de afgångnes ställe antagas; allt mot ersättning af privatbanken för den kostnad, som kungörelser rörande ofvanomförmälda ämnen kunna för Landskansliet medföra.
Proposition, N:o 11.
Vidkommande åter privatbank, försatt i konkurstillstånd, kan jag ej undertrycka den farhåga, att, om en sådan bauk kommer på obestånd, verkan deraf skall i den mån blifva våldsam och störande för de öfriga privatbankernas penningestäilning, att deras obestånd troligen snart deraf bhfver en oundviklig följd, särdeles vid det bruk, som synes allt mera vinna insteg hos privatbankerna, att den ena bankens rörliga kassa till stor del utgöres af en annan banks kreditsedlar.
Att ett sådant allmänt banquerouttetillstånd omöjligen låter reda sig genom vanliga konkursåtgärder och föreskrifter, ulan fordrar statens, fastän afsagda, mellankomst, synes för mig klart, och i hvilket afseende diskonternas fall år 1817 dessutom framstår såsom exempel.
Bestämda och tydliga föreskrifter saknas i öfrigt ännu, så vidt jag kunnat inhemta, för bedömande af de flera vigtiga frågor af olika beskaffenhet, som måste uppkomma vid en privatbanks konkurs, rörande delegares ansvarighet för bankens skulder i mån af olika förbindelser vid oktroyens meddelande för hvarje bank särskildt, hvarföre 15 kap.
Ilandels-balken och förordningen den 1 4 Januari 1824 icke synas lemna nog fullständig vägledning.
Skulle Kougl. Majit i sin vishet finna en särskild lagstiftning i den syftning, nu blifvit föreslaget, för enskilda bankers konkurs, vara nödig; synes mig, med tillämpning; af de grunder, jag här ofvan antydt, följande stadganden vara erforderliga : att Kongl. Majit vill, uppå skeende anmälan af Konungens Befallningshafvande om en privatbanks obestånd, utfärda allmän kungörelse, med anmaning till innehafvarne af samma banks kreditsedlar, att uppvisa dessa sedlar på ställen, här nedan förmäles, inom ett halft år, högst ett helt år från kungörandet, vid förlust af all vidare rättighet dertill; att, konkursdomaren vid yppad konkurs för banken, genast, efter närmast boende borgenärers hörande, bör förordna särskilde personer inom de län och på de orter, som för vexlare här ofvan blifvit föreslagna, hvilka borde Kongl. Maj.ts Nåd.
13 vara skyldiga att, efter granskning och godkännande af förevisade kreditsedlar, kostnadsfritt för sedel-innehafvaren, verkställa utbyte af samma sedlar mot särskilda tryckta fordringsbevis, lämpligen inrättade, eller kontramarker.
Denna åtgärd synes vara så mycket angelägnare, som för säkert kan antagas, att, vid inträffande konkursi agiotering och flera bedrägerier med en fallen banks sedlar otvifvel C? aktigt komma att ega rum; hvadan Styrelsens omsorg synes böra blifva att, sä fort sorn möjligt, sätta kreditsedlarna ur omlopp, man och man emellan;. att konkursdomaren vidare åligger att anmoda Konungens Befallningshafvande i de här ofvan i afseende på' vexlare uppgifna länen, att utfärda allmän kungörelse om ort och person, hvarest kreditsedlar i redan angifvet ändamål böra uppvisas, hvilken kungörelse en gång i hvarje månad, under den för sedlarnas uppvisande bestämda tiden, bör upplösas från predikstolen i länets kyrkor; och bör bankens konkursmassa godtgöra de kostnader, som utfärdandet af dylika kungörelser å Lands-kanslierna må medföra ; att, när bankens utredning i den män framskridit, att de utlemnade f-ordringsbevisen kunna med kontanta penningar infrias, sysslomannen i bankens konkurs äro skyldiga att hos samma Konungens Befallningshafvande, hvilka utfärdat kungörelse om kreditsedlarnas uppvisande, anmäla berörda förhållande samt uppgifva person och ort, hvarest de lemnade fordringsbevisen emot penningar inlösas i mån af massans tillgångar, på det allmänheten må genom kungörelse derom erhålla underrättelse; åliggande sysslomännen särskildt att äfven i officiella Tidningen om förhållandet göra anmälan.
Invexlingsställen må icke till antal vara färre, än hvad för sedlars uppvisande här ofvan blifvit i underdånighet föreslaget. vid 3 §.
Den häri utsatte tid kunde, i öfverensstämmelse med hvad här ofvan blifvit i underdånighet hemstäldt, ändras.’” Ex protocollo Sv. P.
Ekstrand. u Kongl. Majlis Nöd.
Proposition. N.o 12. i\:o 12 Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 Dec., kl. lif. m. KONG L. M A J : T S Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, örn förordnande af en Statsrådsledamot i afseende på /tandläggningen af vissa i Riksdagsordningens 36 och 42 §§ omförrnälda Riksdags-ärenden; gifven Stockholms Slott den 16 November 1847.
Majd vill härmed gifva Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Maj:t i Nåder förordnat Statsrådet, Kommendören af Kongl. Majds Nordstjerne-Orden, Friherre Otto Wilhelm Stael von Holstein att, under innevarande Riksdag, utöfva den befattning med riksdags-ärenden, som, enligt 36 och 42 §§ afRiksdags-Ordningen, en ledamot af Statsrådet tillkommer.
Majd förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest välbevågen.
Datum at supra. OSCAR. J. F. Fähraeus.
Utdrag af Protokollet öfver Civil-Är enden, hållet inför Hans Majit Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 16 November 1847.
Hans Excellens Justitie-Statsministernr Herr Grefve Posse; Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre; Statsråden:
Friherre Stael von Holstein, Munthe, Kongl.
Proposition, No 13. 45 Friherre Peyron, Silfverstolpe, Wiera, Frih erre Gyllengren a t, Fave oell Fåhreeus.
Sedan Kongl. Majit i Nåder förordnat Statsrådet m. m.
Friherre Stael von Holstein, att under innevarande Riksdag utöfva den befattning med Riksdagsärenden, sorn, enligt 36 oell 42 §§ af Riksdags-Ordningen, en ledamot af Statsrådet tillkommer, så uppläste nu Departements-Chefen, Statsrådet Fåhreeus (Ht förslag till Kongl. Majlis nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer angående detta ämne; och täcktes Kongl.
Majit, uppå Statsrådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkande, berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, i nåder gilla, samt befalla, att, i enlighet med samma förslag, nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Ex protocollo R. W. von Printz en cr etita.
\:o 13 Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Dec. kl. 11 f. m. KONGL. MAJiTS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer om förnyadl anslag till Lagberedningen; gifven Stockholms Slott den 9 November 1847.
Den Lagberedning, som i början af år 1845 sammanträdde, i och för sådana förberedande åtgärder, som för slutlig pröfning af de uppgjorda förslagen till förbättrad civil-lag och rättegångs-ordning erfordrades, har se - Kongl. Maj.ts Nud.
Proposition, N:o 13. dermera utarbetat och fått till trycket befordra reviderade förslag till en stor del af nämnde lag eller Giftermåls-, Ärfda-, Jorda- och Byggninga-Balkarna.
För lagberedningens ytterligare handläggning återstå deremot ännu de öfriga, eller Handels-, Utsöknings- och Rättegångs-Balkarna, af hvilka den sistnämnda, såsom egande, genom den härunder innefattade rättegången i brottmål, närmaste samband med den nya strafflagen och dertill hörande frågor, nu hufvudsakligen är under arbete.
Och det blir följagteligen nödigt att vara betänkt på anslag af medel till bestridande af utgifterna för lagberedningen under fortsättningen af dess arbeten.
I sådant ändamål hade Rikets Ständer, enligt underdånig skrifvelse den 20 Januari 1845, dels till arfvoden åt lagberedningens fem arbetande ledamöter och sekreterare från och med samma års början samt till slutet af det år, då nästa Riksdag infölle, å Riksgälds-kontoret anvisat Tolf Tusen Riksdaler årligen, dels ock beviljat ett förslags-anslag af Tre Tusen Riksdaler att till trycknings- med flera kostnader af Riksgälds-kontoret utbetalas.
Af förstnämnda anslagsbelopp äro väl, etter beräkning vid innevarande års slut besparade omkring Tre Tusen Riksdaler, hufvudsakligen derigenom, alt sedan en af lagberedningens ständige arbetande ledamöter Advokat-fiskalen, Riddaren af Kongl Maj:ts Nordstjeme-Orden Per Staaf med döden afgått, dessa ledamöters antal varit inskränkt (ill fyra, hvadan utbetalningen af ett arfvode under tiden upphört.
Men då, uppå underdånig hemställan af lagberedningen, det efter Staaf lediga rum numera blifvit åter tillsatt, och det arbete, som åt lagberedningen är vordet anförtrodt, finnes vara af beskaffenhet, att, viss tidpunkt för dess afslutande icke kan förut bestämmas, vill Kongl. Maj:t i nåder föreslå Rikets Ständer, att, i likhet med hvad vid förra Riksdagen beslöts, ett belopp af Tolf Tusen Riksdaler Banko årligen må för lagberedningen ställas till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, att utgå från och med början af nästkommande år, då det förra anslaget upphör, till och med slutet af det år, då Riksdag näst derefter ånyo inträffar, så framt lagberedningen icke derförinnan sitt uppdrag fullgjort.
Och lärer, då förslagsanslaget till trycknings- och öfriga omkostnader torde komma att, sedan lagberedningens redan liafda utgifter blifvit godtgjorda, lemna obetydligt öfverskott, nytt anslag af Tre Tusen Riksdaler banko för enahanda ändamål böra beviljas.
Slott den 9 November 1847.
Utdrag Kongl. Majits Nåd.
Proposition, N:o 13. 17 Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Lepartementets Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Statsrådet å Stockholms Slott den 9 November 1847.
Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre; Statsråden:
Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Pegron, Silfverstolpe, Wcern, Friherre Gyllengranat, Faxe Fåhreeus.
Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet: att sedan den Lagberedning, som i början af år 1845 sammanträdde i och för sådana förberedande åtgärder, som för slutlig pröfning af de uppgjorda förslagen till förbättrad Civil-lag och rättegångs-ordning erfordrades, sedermera utarbetat och fått till trycket befordra reviderade förslag till en stor del af nämnda lag eller Giftermåls-, Ärfda-, Jorda- och Byggninga-Balkarna; men för Lagberedningens ytterligare handläggning ännu återstodo de öfriga, eller Handels-, Utsöknings- och Rättegångs-Balkarna, af hvilka den sistnämnda', såsom egande genom den härunder innefattade rättegången i brottmål, närmaste samband med den nya strafflagen och dertill hörande frågor, nu hufvudsakligen vore under arbete; blefve följaktligen anslag af medel lill bestridande af utgifterna för Lagberedningen under fortsättningen af dess arbeten erforderligt.
I sådant ändamål hade Rikets Ständer, enligt underdånig skrifvelse den 20 Januari 1845, dels till arfvoden åt Lagberedningens fem arbetande ledamöter och sekreterare från och med samma års början samt, till slutet af det år, då nästa Riksdag infölle, å Riksgälds-kontoret anvisat 12,000 R:dr årligen, dels ock beviljat ett förslagsanslag af 3,000 R:dr,,att till trycknings- med flera Bih. till R.
Prof. 1847 och 1848. 1 Sami. 1 Afd. 3 Höft. 3 18- Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, N:o 13. kostnader af Riksgälds-konloret utbetalas.
Af förstnämnda ansiagsbelopp skulle väl, efter beräkning, vid innevarande års slut, omkring .3,000 11:dr vara besparade hufvudsakligen derigenom, att, sedan en af Lagberedningens ständige arbetande ledamöter, Advokatfiskal oell Riddaren af Kongl. Majrts Nordstjerne-orden Per Staaf med döden afgått, dessa ledamöters antal varit inskränkt till fyra, hvadan utbetalningen af ett arfvode under tiden upphört.
Men då, på Lagberedningens underdåniga hemställan, det efter Staaf lediga rum blifvit åter tillsatt, och det arbete, som åt Lagberedningen är vordet anförtrodt, syntes vara af beskaffenhet, att viss tidpunkt för dess afslutande icke kunde förut bestämmas, ansåg Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern sig böra hemställa, det Kongl. Maj.t måtte täckas genom särskild nådig Proposition föreslå Rikets Ständer, att, i likhet med hvad vid förra Riksdagen beslöts, ett belopp af 12,000 riksdaler banko årligen må, för bestridande af utgifterna för Lagberedningen, ställas till Kongl. Maj:ts disposition, att utgå från och med början af nästkommande år, då det förra anslaget upphör, till och med det år, då Riksdag näst derefter ånyo inträffar, så framt
Lagberedningen icke dessförinnan sitt uppdrag fullgjort; och torde, då förslagsanslaget till trycknings- och öfriga omkostnader syntes komma att, efter bestridande af Lagberedningens redan hafda utgifter, lemna obetydligt öfverskott, nytt anslag af 3,000 r.dr banko för enahanda ändamål böra äskas.
Enligt underdånigt tillstyrkande af Statsrådets öfrige ledamöter, täcktes Kongl. Majit till Hans Excellens Herr Justifie-Statsministerns berörda hemställan lemna bifall; och skulle proposition i ämnet till Rikets Ständer expedieras, af den lydelse, som bilagan vid detta Protokoll utvisar.
Ex protocoilo E.
Skrifvelse, N:o 14 <9 HJ:o 14.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 6 Dec. kl. 11 f. m. K 0 N G L.
M A J: T S nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer, angående rättighet till pension för åtskilliga vid Fångvården antagne tjenstemän; gifven Stockholms Slott den ii November 1847 Med föranledande af Kongl.
Majlis nådiga proposition vid Riksdagen under åren 1840 och 1811, beslöto Rikets Ständer den 29 Mars siststnämnda år, att de vid fångvården anställde, uti 1840 års stater för korrektions-inrältuingarna upptagne, tjenstemän och vaktbetjente, med undantag af kommendanter, predikanter, läkare, orgelnister och klockare, skulle tillerkännas rättighet att, sedan do minst tio år tjenstgjorl vid nämnda inrättningar och i öfrigt under samma vilkor, som för civila embets- och tjenstemän voro stadgade, uppföras till pensioner å allmänna indragningsstaten. beräknade efter de arfvodesbelopp, som uti omfönriälda allöningsstaler funnos bestämda; och detta beslut blef af Kongl. Majit i nador gilladt samt genom bref den 24 Maj 1841 Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket till iakttagande meddeladt.
Då likväl bland de vid fångvården anställde, men från pensionsrätt sålunda uteslutne, tjenstemän, läkarne syntes lika, med de dertill berättigade, vara förtjente att, efter nitisk tjenstgöring, på sin ålderdom komma i åtnjutande af enahanda underhåll af det allmänna; och då, på fångvårdsstaten^ icke funnes uppförd mera än en kommendant, hvilken icke med denna befattning förenar den af föreståndare vid korrektions- eller arbetsinrättning och derföre är pensionsberättigad, nemligen Öfversten, Riddaren af Kongl. Majits Svärds-Orden Carl Johan Ström, som på Malmö arbets- och fästningsfängelses stat i egenskap af kommendant uppbär årligt arfvode af 333 Ridr 16 sk. banko, och numera uppnått 71 års ålder, har nyssbemälda styrelse, uti skrifvelse den 8 sistlidne April, underdånigst hemställt, om icke Kongl.
Majit måtte täckas till Rikets Ständer göra nådig framställning ej mindre derom, att läkare vid strafffängelser och korrektionsinrättningar må, i likhet med och under enahanda vilkor, som civile tjenstemän vid -samma inrättningar, varda tillerkände rättighet till pension å allmänna indragningsstaten, än äfven derom, att. närande kommendant kunde förklaras berättigad att, efter afskedstagande, un - 20 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 14. der sin återstående lifstid fortfarande få på indragningsstat uppbära det för kommendants-befattningen i gällande stat för fängelset bestämda arfvode.