Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har af samtlige dessa förslag och de i anledning derutaf inom Riks-Stånden förefallna, vidlyftiga discussioner tagit kännedom och dervid hos sig stadgat den öfvertygelse, att det hvarken är möjligt foreller skäligen torde kunna fordras af — ett Rikets Ständers Utskott, hvars tid dessutom tages så i anspråk, som förhållandet är med Stats.Utskottet, att ingå i en detailleråd granskning af så genomgripande frågor, som de förevarande, samt till Rikets Ständer afgifva ett fullständigt förslag till en allmän skaltejemning öfver hela Riket; för hvilket förslags uppgörande derjemte skulle erfordras, att, till ledning vid frågans bedömande och allt hvad dermed eger sammanhang, från vederbörande
Embetsmyndigheter i landsorlerne infordra yttranden, uppgifter, räkenskaps-utdrag, ro. m. — Vid sådant förhållande och då Utskottet icke heller anser sig kunna understödja det af en utaf motionärerne framslälldej förslag angående tillsättandet, af en serskild Comité för ärendets fullständiga utredning, och derigenom föranleda ett kostsamt, långvarigt och besvärligt arbete, hvars ändamålsenlighet är högst tvifvelaktigt, så hemställer Utskottet, att de väckte frågorna om grundskatternes upphörande och om allmän skattejemning för närvarande icke måtte föranleda någon åtgärd.
Reservation er.
Af Måns Mänsson: ”Emot det beslut, HögloQ.
Stats-Utskottels majoritet stannat uli, att ingenting för närvarande bör eller kan göras i afeende å de motioner, en del upprigtigt och ädelt sinnade fosterlands vänner väckt, angående skatternes jemnare fördelning, samt ett enklare och lättare sätt att dem utgöra och emottaga, får jag mig reservera.
Det kan väl icke annat än väcka hvars och ens förundran deröfver, att de medborgare, de
Stånd, som i alla andra frågor alltid åberopa mönster från Frankrike, Österrike, Preussen, Norrige, Amerika m. m., nu icke vill följa deras efterdömen.
Uti Frankrike gick en rättvis beskattning för sig ganska väl.
Här vill man icke ens tillåta, att egarne till den Svenska skatlejorden få köpa sig fria från åtminstone en del af de onaturliga skatter, som af enväldets Regering och adel blifvit pålagde. Smit-LukoUcts Utli.t*.nde, N.o 2^0. 21 Om Lagman Danckwardts förljenstfulla förslag af Rikets Ständer au> tages, blefve ingen medborgare-ciass mera lidande än endast den, sorn eger den öfverbeskattade skattejorden.
Den fick betala mest, ehuru, om man betraktar saken opartiskt, så väl Landtågs-gärden som den öfriga hemmanlalsräntan är tillkommen för tillfälliga behof och skulle, då behofven upphört, jemväl gärderne upphöra.
Jag vill fråga, om det är Cbristligt handladtalt i evighet uttaga och hit tilt Stals- och Riksgälds-Conloret hopsamla flere millioner emellan hvarje Riksdag utöfver Statens verkliga behof, för att nedgräfva i canaler, bortskänka till odlingar m. tn. åt större och rika godsegare, hvilkas jordagods äro af frälse-, säteri-, rå- och röis-natu'r, och således litet eller intet bidragit till desse öfverskott.
Utom Rotering och Rustning, som endast tillhör skattejorden, betalas i gärder och jordeboksräntor på de äldre skattehemmanen 200 R:dr.
Tror man, att man upphjelper jordbruket med en så orättvis beskattning, så »eltar man sig allt förmyeket.
Ett | dels hemman af desse högre beskattade har lill den mestbjudande på frivillig auction försålts till den stora summan ett halft stop bränvin.
Men icke nog dermed, att skatterne äro så stora, att de icke kunna utgöras; allt prejeri sedan,—- ja,— det finnes Em bets- och tjenstemän, sorn till den grad föröka sina löner, att de hafva råd endast begagna smör till bränsle uti sina kök, för att laga sin läckra mat, på samma gång som skattebonde!!» nödvändigaste tillhöriglieter släpas lill utmätniugs-auetiom för att realiseras till samma embetsman.
S Här är största skälet, hvarföre man icke vill antaga Lagman Danckwardts förslag, då voro alla prejerier undanröjde.
Voro Svenska allmogen och skattehönderne beredvillige alt bortdrifva Christian den II, så lingö de också betala kalaset, sorn man säger, ty elter den dagen fick Adeln samla till sig godsräntor, skatter af all» slag, men hvad lingö skattehönderne till belöning för besväret?
Jo, hela den så kallade hemmantals-räntan lingö de sig af Ådel och enväldet, tid efter annan, pålagd, en rätt hederlig lön, som de nu fä betala 50, 70 ä 80 Riksdaler årligen.
Det var väl ändå Christians mening att göra Sverige lika lyckligt som Norrige sedan blef/ Af David Åndersson, Sven Heurlin, Petter Persson, Jonas Johans«■ son, Anders Nilsson, Sandstedt och Gezelius.
SU Prof, 1S4S.
4 Sami,, 1 A/d 2 band. tS llift* 4- STOCKHOLM, Ecksteinska boktryckeriet, 1845.
Statt-Utslottets Utlåtande, 2V:o 241. 1 N:o 241.
Ank. til Evp.-Utsk. d. 20 Mars, kl. 11 f. a.
Utlåtande, i anledning af väckte motioner, dels om framtida försäljning af Kungsgårdar och andra Kronolägenheter, dels angående förändring af de i afseende pä utarrendering af Kronans fasta egendomar å landet nu gällande föreskrifter. (I. A.) Från Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet har Stats-Utskotlet erhållit remiss å följande inom hemälde Riks-Slånd väckte motioner, nemligen : i:o af Herr Dankwardt, C., som yrkat, att, enär bibehållandet af Statens egande-rält till de i Riket befintliga kungsgårdar icke allenast utgjorde ett hinder för dessa egendomars ändamålsenliga odling, utan äfven, i följd af den dervid erforderliga kostsamma förvaltning, tillskyndade det allmänna betydlig förlust, men, å andra sidan, penninge-ställningen i landet lör närvarande icke medgåfve fördelaktig försäljning af fastighet, och icke förutses kunde, huru snart en förändring härutinnan vore att emotse, Rikets Ständer alltså måtte besluta, att samtliga för Statens räkning utarrenderade Kungsgårdar böra, när Rikets Ständer framdeles finna tiden dertill lämplig, upplåtas åt den mestbjudande under enskild egande-rätt och lika skattskyldighet, som åtföljer annan skattejord, samt de inflytande köpeskillingarne uteslutande användas för större företag, hvilka stå i sammanhang med Rikets försvarsverk till lands och sjös.
Derjemte och då förnyade trettioåriga arrenden af Statens egendomar skulle motverka eller uppskjuta slutliga öfvergången af Kungsgårdarne i enskild ego, har motionären föreslagit, att Kungsgårds-arrenden, hvilka hädanefter löpa till ända, icke må prolongeras på längre tid än fem år samt contract med nya arrendatorer icke eller för längre tid afslutas; 2:0 af Riksdagsfullmägtigen Lars Bygde'n från Westerbottens
Län, hvilken hemställt, att så väl Militias-Boställen, som alla andra Kronan tillhöriga jordagods, hvilka äro utarrenderade och för Kronans behof umbärBih. till R.
4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 19 Uäft. 1 2 Stats-Utskottet» Utlåtandet N:o 24#. liga, mätte å auction tili skatte försäljas; hvarigenom, efter motionärens åsigt, ej mindre Staten än enskilde skulle tillskyndas flerfaldig» fördelar; 3:o af Riksdagsfullraägtigen David Andersson från Hallands Län, hvilken fästat Rikets Ständers uppmärksam het å behofvet och lämpligheten af vissa förändringar uti de, i afseende på utarrenderingen af Kronans egendomar å landet, nu gällande bestämmelser.
Det vore nemligen, efter motionärens tanka, icke med billighet öfverensstämmande, att en arrendator, hvilken å egendomens förbättrande nedlaggt möda och kostnader, måste, vid arrendetidens utgång, genom åtagandet af en förhöjd och genom medtäflares obetänksamma speculations-anda ofta alltför högt uppdrifven afgift förvärfva sig rätt att vid arrendet fortfarande bibehållas.
Exempel saknades ej eller, att, i följd af den vid arrende-auctionerne medgifna obegränsade täflan, arrendet uppjagats till så öfverdrifvet belopp, att den förre omtänksamme och driftige arrendatorn icke vågat under sådane vilkor egendomen öfvertaga.
Arrende-summans bestämmande utöfver värdet af egendomens afkastning hade ock ofta medfört arrendatorns och stundom borgensmännens utarmande samt egendomens vanskötsel och förfall.
Såsom utväg alt i möjligaste måtto förebygga dessa olägenheter, har motionären, i och för utarrenderandet af alla sådana egendomar och hemman, hvilkas arrenden ingå till Statsverket och icke äro till löner åt
Em bets- och Tjenstemän anvisade, föreslagit följande förändrade stadganden, hufvudsakligen öfverensstämmande med de föreskrifter, hvilka, jemlikt Kongl.
Resolutionen af den 3 Maj 1821, blifvit meddelde, i afseende på åtskilliga Lunds
Domkyrka tillhöriga hemman, nemligen: att genom visse af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet utsedde Committerade borde, efter föregången undersökning och med afseende dels å egendomens eller hemmanets beskaffenhet, dels å de af andra hemman i orten utgående arrenden, bestämmas ett maximum, hvaröfver och ett minimum, hvarunder arrende-anbudet icke finge gå, hvilka belopp helst borde utsättas i spanmål, hälften råg och hälften korn, samt beräknas efter hemmanets geometriska egovidd eller egendomens odlade och till odling tjenlig» jord; att detta Cornmitterades yttrande borde af Länets Hushålluings-Sällskap och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande granskas samt vidare underställas Kongl. Kammar-Collegii pröfning; att vid nuvarande arrendetids utgång egendomen skulle å auction, hvilken komme att förrättas å en och samma dag så väl inför Kongl. M»j:ts Befallningshafvande som Kammar-Collegium, utbjudas på arrende under trettio års tid; att arrendatorn, derest han väl häfdat och skölt egendomen, Stalg-UtsJcottt* Utlåtande, N:o 211. 3 hvaiöfver Gornmitterade borde sig yttra, samt Kronofogden i orten och församlingen å sockentämma afgifva utlåtande, skulle eg* options-rätt att öfvertaga det högsma, vid auctionen gjorde, maximum icke öfversligande, anbud, så vida han moni viss föreskrifven tid sig derom hos Kongl. Majas Befallningshafvande anmälde, hvilken förmon äfven borde tillkomma arrendatorns enka eller barn, om de för sina åtaganden ställde behörig säkerhet, samt att, då vid auctionen arrende-anbudet icke öfversteg minimi-beloppet, arrendatorn skulle förlora options-rätten och egendomen efter förnyad auction till den högstbjudande utarrenderas.
Frågan om försäljning till skatte af Kungsgårdar och M11 itiae-bosfallen har vid flere förflutne Riksdagar utgjort föremål för Rikets Ständers profning.
Uti underdånig skrifvelse af den if Juni 1818, anhöllo Rikets då församlade Ständer, det täcktes Kongl. Majit lill utrönande, huruvida de fördelar, som genom en sådan försäljning voro att förvänta, möjligen kunde uppvägas af några dervid mötande betänkligheter, från vederbörande i Nåder infordra alla nödiga upplysningar, på det Rikets Ständer vid deras nästa sammanträde mätte komma i tillfälle att det i berörde hänseende väckta förslag till närmare öfvervägande upptaga.
Sedan, i anledning häraf, Kongl. Majit uti Nådig Skrifvelse af den 18 Januari 1823, så väl meddelat, Kiigs- och Kammar-Collegiernes underdåniga utlåtande, enligt hvilket bemälde Collegier samma förslag i underdånighet afstyrkt, som äfven tillkännagifva, dels att Kongl. Majit för Dess del ansett några förändrade omständigheter efter 18ro års Riksmöte icke hafva inträffat, som kunde föranleda till ändiing uti det, jemlikt Kongl. Brefvet den 31 Maj samma år, fattade beslut att icke för alltid Kungs- och Kungsladugårdar från Kronan afsöndra, dels ock att Kongl. Maj:t med den rätt, 80 § RegeringsFormen Konungen tillägger, icke fann skäl bifalla, det Officersboställen skulle till skatte försäljas; så förklarade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 3o September 1823, det Rikets Ständers åsigter af detta ämne fullkomligt instämde med hvad^Krigs- och Kammar-Collegierne uti ofvannämnde utlåtande anfört; hvadan Rikets Ständer, med hemtadt stöd af berörde, Grundlags §, funno någon ytterligare åtgärd härutinnan å deras sida då icke ega rum.
Efter det vid 1834—*835 årens Riksdag förnyade motioner angående föryttrande under skattemanna-rält af Kungsgårdar och andra Kronolägenheter blifvit inom Riks-Stånden väckte, förklarade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 3o October i834. det de icke funne skäl att frånträda sin vid r8a3 års
Riksmöte yttrade åsigt, att Kungs-ech Kungs - 4 Slats-TJtslcottets Utlåtande, N:o 241. ladugårdar icke må för alltid från Kronan afsöndras eller Officers-boslällen till skatte försäljas, men anhöllo derjemte i underdånighet, att, i händelse någon Kungsgård, Kungsladugård eller annan till boställe icke anslagen Kronolägenhet skulle finnas af den beskaffenhet, att verklig fördel för Staten uppkomme genom försäljning till skatte af sadan egendom, Kongl.
Älaj:t måtte i .Nåder låta vederbörligen utreda förhållandet och förslag i ämnet derefter till Rikets Ständers pröfning öfverlemna.
Till följd häraf hafva Rikets Ständer ock vid sistförflutne Riksdag fått emottaga Nådig Proposition angående åtskilliga Kronolägenheters skalteförsäljning, hvilken jemväl är vorden af Rikets Ständer bifallen.
Vid detta förhållande och då några sådana förändrade omständigheter sedermera icke inträdt, hvilka, efter Utskottets tanka, kunna anses påkalla nu ifrågaställde, emot Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers i ämnet förut yttrade åsigter stridande, beslut om en allmän skatteförsäljning af Kungsgårdar och andra Kronolägenheter, hemställer Utskottet, att Herr Danckwardts och Lars
Bygdens härom väckte motioner icke måtte till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda; och torde, i följd häraf, det af den förstnämnde framställde förslag om inskränkning i liden för dylika lägenheters utarrenderande, i ändamål att såmedelst underlätta deras framtida försäljning, jemväl få återfalla.
Genom bifall till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets utlåtande N:o 32, hafva Rikets nu församlade
Ständer visserligen förklarat sig icke godkänna de af Herr Prosten Almqvist väckta förslag, dels om åliggande för vederbörande Boställs-Directioner att vid Militiai-boställens utarrenderande bestämma ett maximum för arrendets belopp, dels angående options-rätt för förre arrendatorn till arrendets öfvertagande emot den högsta erbjudne summa; men Stats-Utskottet har emedlertid af Rikets Ständers i dessa ämnen nu fattade beslut icke ansett sig förhindradt att i öfvervägande taga den af Riksdagsfullmägtigen llavid Andersson i likartad syftning framställde och till detta Utskott remitterade ofvannämnde motion, enär densamma uteslutande afser sådane Knonans fasta egendomar, hvilka iske äro till Embels- och Tjenstemäns aflöning anslagne.
Enligt hvad sistbemälde motionär uppgifvit och erfarenheten jemväl nogsamt vitsordat, hafva, i följd af den vid utarrendering af Kungsgårdar och andra Kronolägenheter medgifne obegränsade täflan, arrende-anbuden Stats~VIskallets Utlåtande, N:o 24/. 5 icke sällan blifvit uppdrifne till ett, i förhållande till egendomens värde, alltför högt belopp, hvilket oftast föranledt antingen arrendatorns oförmåga att arrende-vilkoren i föreskrifven ordning fullgöra, eller ock att egendomen vid arrende-tidens slut aflemnats vanskött och i försämradt skick.
Till förekommande af de förluster, Staten i begge desse händelser måste vidkännas, synes derföre ett correctiv emot arrende-anbudens oskäliga uppstegring vara af behofvet påkaliadt.
Bestämmandet af ett maximum för arrendets belopp, i förening med företrädesi ättighet för förre arrendatorn, bans enka eller harn, att, emot erläggande af den högsta afgift, som vid auetionen eibjudits, arrendet öfvertaga, skulle ock, efter Utskottets tanka, wtgöra en kraftig uppmuntran för redan varande krono-ariendalorer att åt jordens skötsel och odling egna ökad omsorg samt till egendomens förbättrande använda sina tillgångar.
På dessa skäl och i betraktande af hvad motionen i öfrigt innehåller, samt med stöd af de uti Kongl.
Maj:ts ofvannämnde Nådiga Resolution af den 3 Maj 1821, i hänseende till Lunds Domkyrko-hemman, meddelde bestämmelser, har Utskottet alltså funnit sig böra tillstyrka; att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det täcktes Kongl.
Maj:t till framtida iagttagande vid utarrendering af Kungs- och Kungsladugårdar samt andra Kronolägenheter, hvilkas arrenden ingå lill Stats-Verket, i Nåder utfärdade följande föreskrifter, dock utan att härigenom någon rubbning må ega rum uti de, i afseende på Kronohemmans upplåtande under åbo-rätt, gällande bestämmelser: 1:0 Sedan Länets Hushållnings-Sällskap och vederbörande Kronobetjening blifvit hörde, ulsätte Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ett minimum, hvarunder, och ett maximum, hvaröfver det årliga arrendet, icke får gå; 2:0
Till grund för arrendets bestämmande bör tagas dels hemmanets beskaffenhet, som af chartor och ego-beskrifningar utrönes, dels beloppet af de för andra egendomar i orten utgående arrenden, hvilka med arrendatorns utkomst och egendomens behöriga skötsel anses förenliga; 3:o Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes beslut i förrberörde ämnen underställes Kongl.
Kammar-Collegii pröfning och stadfästelse; 6 Stals-Vtikoltets Utlåtande, lV:o 212. börande de af sistnämnde embetsmyndighet fastställde maximioch minimi-belopp intagas i den kungörelse, sorn angående egendomens utbjudande å arrende-auction utfärdas; 4:o Förre hemmans-innehafvaren, och, i händelse han med döden algått, hans enka elier barn, njule options-ratt, det vill saga rättighet att öfvertaga det högsta vid auclionen gjorda, maximibeloppet icke öfverstigande, anbud.
Skulle åter vid auctionen hvarken förre hemmans-innehafvaren eller någon annan bjuda det utsatte minimum, bör i sådant läll hemmanet på auction boilarrenderas till den mestbjudande, utan alt förre innehafvare!! dervid någon options-rätt njuter.
Stockholm den |5 Mars 184^- N:o 242.
Ank. till Eip.-iUtsk. -d, 20 Mars, 11.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga, angående de sä kallade
Landt-räntornas beräknande såsom inkomster för det är, hvarunder de inflyta. (T. A.} Rikets Ständers år 1843 församlade Revisorer hafva uti sin afgifna Berättelse angående Stats-Verkets tillstånd, styrelse och förvaltning (pag. 47) fästat Rikets Ständers uppmärksamhet å den af Kongl.
Stats-,Contoret, uti underdånigt betänkande af den 18 December »1839, gjorda hemställan, att de på jordeboks-skattläggning'. skattskrifning eller taxering beroende så kallade Landt-Räntorna, hvilka numera, sedan den fordna höst-uppbördsslämman blifvit afskaffad, helt och hållet inflyta under året efter det, för hvilket de äro debiterade, måtte uti Riks-Stals-beräkningarne och följaktligen äfven i Riks-Hufvudboken anses såsom inkomster för det år, under hvilket de inflyta, så att t. ex. 1840 års till inbetalning år {84* förfallna ordinarie ränta, afrads- och kronotionde-spanmål, Mantalspenningar, Brau - Si ati-Ut stot lett Utlåtande, N:o 242, 7 vins-afgift m. m. bomme att utgöra debet i 1841 års räkenskaper; en förändring. hvarigenom icke allenast skulle åstadkommas öfverensstämmelse med uppbörden af de Slats-inkomsler, som indrifvas af förvaltande Verk, såsom Tull-, Post- och Charice-Sigillaias-medel m. fl., hvilka sednare lill största delen under debiterings-året inbekommas, utan äfven undvikas deri i flere hänseenden besvärliga vidlyftighet att i Riks-Hufvudboken, vid Kalender-årets utgång, balancera betydlrga redan debiterade, men såsom utestående ansedde, summor, hvartill komme, att, förmedelst en så beskaffad åtgärds vidtagande, fögderiernas och städernas special-räkenskaper skulle kunna afslutas den 3t December samma år, för hvilket redogöres, och icke, såsom nu, åtta månader sednare, samt jemväl Riksbokssiuls-arbelet i väsendtlig mon fortskyndas.
I sammanhang med denna Kongl. Stats-Contorets af Revisorerne understödde hemställan, bar Stats-Utskottet till behandling förehaft en af Herr von Troil, Emil, hos Riddeiskåpet och Adeln väckt, tilt Utskottet remitterad, motion, deruti blifvit yrkadt, att Rikets Ständer ville hos Kongl, Majrt i underdånighet begära, det Riksbokslutet måtte hädanefter så tidigt fullbordas, att Riks-Hufvudboken kunde åtta eller nio månader efter kalenderårets utgång vara för Mikels Ständers Revisorer eller Stats-Utskottet tillgänglig; för hvilken nyttiga förändring, efter motionärens tanka, något oöfvervinneligt hinder icke syntes förekomma, allenast Stats-Contorets ofvanintagne förslag blifvit bragdt till verkställighet.
Vid öfvervägande häraf, och på det att fullständig ledning måtte vinnas för bedömande af den åsyftade förändringens verkställbarhet och ändamålsenlighet, innan Rikets Ständer häröfver fatta beslut, har Utskottet ansett sig böra hemställa, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Majrt i underdånighet begära, att, jemte det nu brukliga bokforingssätl 1 denna del tills vidare oförändradt iagttages.
Majrt täcktes i Nåder uppdraga åt Stats-Contoret att, i enlighet med ofvanberörde förslag och med iagttagande af den förenkling i öfrigt, som ptöfvas tjenlig, låta uppgöra dels ett omslut af Riks-Hufvudboken för år i84-. 'dels ock, jemte i8{3 års Riks-Hufvudbok, en serskild Riks-Hufvudbok för samma år, enligt det nya förslaget; börande desse räkenskaper, så snart desamma hunnit fullbordas, öfverlemnas till Rikets Ständers näst derefter sammanträdande Revisorer, hvilka såmedelst Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 243. blifva i tillfälle att, i afseende på användbarheten och nyttan af ifrågavarande nya bokföringssätt, till Rikets Ständer afgifva yttrande.
Stockholm den i5Mars i845.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Mars, kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, att Stats-Yerkets samtliga räkenskaper mätte omfatta samma tid som uppbörds-året. (LA.)
Med föranledande af Stats-Utskottets under N:o 6i afgifae memorial, med uppgift å de vid innevarande Riksdag för tillfälliga Stats-Utgifter disponible tillgångar, samt på grund af 56 § Riksdags-Ordningen, har Herr Friherre Cederström, Jacob, hos Ridderskapet och Adeln väckt den motion, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Stats-Yerkets samtliga räkenskaper, så väl Riks-Hufvudboken, som de för Tull-, Post-, Chartte-SigillatEe-medlen m, m., må från och med år 1845 komma alt afslutas vid en och samma tid, nemligen för uppbörds-året, eller från den i Maj det ena året till och med den sista April det påföljande året; hvilken förändring icke allenast skulle betydligt underlätta beräkningen af Statens inkomster och utgifter, utan äfven göra det omöjligt att genom balancering af inkomster från ett år till ett annat betäcka uppbörds-balancer; varande denna motion., tillika med de i afseende derpå inom Ridderskapet och Adeln afgifne yttranden, till Stats-Utskottet remitterad.
Då Utskottet uti sitt utlåtande N:o 2^2 tillstyrkt en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, åsyftande, att de så kallade Landt-Räntorna eller de på jordeboks-skattläggning, skattskrifning eller taxering beroende Statsintrader måtte uti räkenskaperne få anses såsom inkomster för det år, under - S tat s-TJ t skottet» Memorial, N:o 244. 9 der hvilket de inflyta, och detta förändrade beräkningsätt, i händelse detsamma blefve af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer godkändt och till iakttagande anbefaldt, skulle, efter Utskottets tanka, medföra den af motionären önskade lätthet att med hvarandra jemföra Stats-Verkets inkomster och utgifter samt tillika bereda en möjlighet att med kalender-årets utgång afsluta ej mindre Fögderiernas och Städernas summariska års-räkenskaper, sora för närvarande omfatta uppbörds-året, eller från den j
Maj det ena till och med den 3o April det andra året, än ock de från -Fögderier och Städer ingående special-räkningar , äfvensom de s. k. Landtböckerna, hvilka nu afslutas, vid räkenskaps-årets utgång, eller den $0 Augusti, har Utskottet trott sig böra hemställa, att Herr Friherre Cederströms förenämnde motion icke raå till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda..
Stockholm den i5 Mars 1845.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 21 Mars, kl. 10 f. ra.
Memorial, med förslag till Votering s-proposition i anledning af skiljaktiga beslut uti frågan om anslag för bildande af ett Natioual-Museum. (U. A.)
Vid föredragning inom Riks-Stånden af Stats-Utskottets utlåtande N:o 202, angående anslag för bildande af ett National-Museum, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallit, roen Borgare- och Bonde-Stånden afslagit samma utlåtande.
I händelse icke någotdera af sistnämnde 2:ne Riks-Stånd skulle .Jbahäga instämma i Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, hvilket Utskottet hemställer, får Utskottet, för ärendets afgörande i Förstärkt Stats-Utskott, vördsamt föreslå en så lydande Voterings-Proposition:
Bik till R.
St Prof. 1845. * Sami i Afd. 2 Band. 19 Haft. 2 10 Siats-Utskottets Memorial, N:o 245.