Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En enastående familjefest firades här om dagen hos jägmästaren R. von Hedenberg i H e m ö - sand.
Samtidigt med silverbröllopet mellan jäg- mästaren och hans maka, född af Schmidt, firades bröllop mel ' an deras dotter, fröken Gurli von He- denberg och ingeniören Torvald Furst.
Dagen var därjämte fru von Hedenbergs födelsedag, hvilken, egendomligt nog, äfven var svärsonens, brudgummens födelsedag.
Familjen von Hedenbergs två trotjäna- rinnor, af hvilka den ena innehaft sin tjänst hos herrskapet i 25 och den andra i 20 år, bafva till- erkänts medalj för långvarig och trogen tjänst.
vi hänvisa.
D e oss företedda profven kännetecknas af ett fint utförande och priset är habilt.
Ej minst bland damerna torde intresse för den nätta lilla nou- veautén vara att påräkna.
Operan inledde i måndags afton den nya säsongen med uppförande af Webers mel &gt;diösa opera » Oberon » inför en fullsatt och entusiasmerad salong.
Hvad som närmast gaf denna föreställning glans och högtidlighet var emellertid den omständigheten, att vårt lands obestridt yppersta sångerska, fru Ca- roline Östberg, efter en tvåårig frånvaro i främman- de land, nu gjorde sitt återinträde på vår främsta slngscen.
Hur saknad hon varit, bevisas bäst af det jubel, som hälsade Rezia genast vid hennes för- sta entré.
Och allt efter som den utmärkta artisten i det svåra och ansträngande partiet hann ådaga- lägga, hurusom hennes konst så långt ifrån förlorat någon af sina glänsande egenskaper, att den fastmer just nu kan anses stå på sin högsta töjd, uppelda- des salongens stämning till en grad, som varit myc- ket sällsynt på senare år.
En rik gärd af blommor och lager ägnades ock den efterlängtade, som, tyd- ligen gripen af återseendets hjärtlighet, otaliga gån- ger måste vända åter in att mottaga publikens hyll- ning.
H r Ödmann mottogs ock med synnerlig värme och sjöng sin Huon med mycken smak och bravur.
Fröken Karlsohn var mycket godt på sin plats i Fatimas parti, och fröken Holmstrands Puck förtjä- nar äfven erkännande.
I sin helhet gick operan med verklig kläm under kapellmästar Hallens led- ning.
K. operans repertoar för den närmaste veckan upptager » Oberon », » Mefistofeles », » Aida » och » Faust ».
Artistpersonalen för innevarande spelar utgöres af följande personer: hrr Brag, Bratbost, Bröderman, Grafström, Henrikson, Johanson, Lundmark, Malm- sjö, Nygren, Rundberg, Sellergren, Strandberg, Ström- berg, Söderman, Vallenius och Ödmann; fruarna Brag, Linden, Lindström, Strandberg och Östberg, samt fröknarna Almati, Frödin, Holmstrand, Karl- sohn och Lindegren.
Premierdansöser äro fiöknar- na Flamand, Rosén och Brandt.
Förste regissörs- och instruktörsplatsen innehafves af hr Rundberg.
Såsom kapellmästare och chor mästare fungera samma personer som under före- gående spelar.
Dramatiska teatern har nu ock begynt sin kam- panj; till att börja med föras endast gamla » pjäser » i elden, medan man ännu kan påräkna främlings- publiken.
Vid första föreställningen, i går torsdag, gafs Shakespeares » Trettondagsafton eller Hvad ni vill ».
I dag gifves Esmanns lustspel » Kära släkten ».
* I damernas egen bad- och siminrättning vid Skeppsholmen i Stockholm var i fredags e. m. föranstaltad en uppvisning med så väl innevarande som föregående års elever.
Innan själfva uppvis- ningen började, höll revisor F. af Klintberg ett kort hälsningstal, däri han bland annat erinrade om, att siminrättningen i år kan fira sitt 25 årsjnbilenm, samt i sammanhang därmed omnämnde de personer, som från början tagit initiativet till damernas del- tagande i simsporten.
Därefter tog själfva uppvisningen sin början un- der ledning af badanstalttns föreståndarinna, fröken Anna Laurent.
Till en början skedde uppvisning med årets elever i lilla bassängen; bland småttin- garne togs priset af 9-åriga Sigrid Bergqvist, som från trampolinen gjorde ett vackert hopp ned i stora bassängen.
Nu kom turen till de mera försigkom- na, hvilka alla i stora bassängen rörde sig på ett om god ledning vittnande sätt.
Uppvisningen, af- slutades med hoppning från trampolinen, sedan de unga damerna därförut genom flytning i ring, stjär- na och aDkare förskaffat sig intensiva applåder, hvar- af äfven fröken Laurent fick sin välförtjänta del.
* &gt;Bitar af Snorre&gt;, den i våras utkomna dikt- samlingen af den populära författarinnan, ha rönt så ovanlig och strykande åtgång, att i dagarne an- dra upplagan måst utsändas.
• Porträttvisltliort äro en elegant och tilltalande nyhet, som förts i ma knaden af Porträttvisitkorts- fabriken i Göteborg, till hvars annons i dagens n:r M M « M &lt;.
1 M Jixtra lin iuars&amp;i &amp; r Barmhärtighet.
Skiss af W i l m a Lindhé.
(Forts.) Gråten satt henne i halsen, och hjärtat slog som ville det sprängas, men hon hade endast en tanke — att se glad och obesvärad ut.
Värden helsade henne, som hade hon varit den käraste gästen; och det kom liksom en gnista hopp i de sorgbundna ögonen.
För värdinnan gjorde hon en djup nigning, hvilken denna, upptagen af andra gäster, ej tycktes märka.
Det var som om alla med ens blifvit när- synta, både herrar och damer; men friher- rinnan G.
» — som kom med sin son i släp- tåg — såg så mycket bättre och drog hastigt åt sig den frasande sidenklädningen liksom rädd att besmittas af den bleka kvinna, som stått i hennes väg — så satte hon sig i hög- sätet.
Rektorn och rektorskan kommo båda.
Vär- dinnan såg ett ögonblick handfallen ut, så (Qualité Inghilterra) härstädes lagrad sedan 1891.
Vid un- TT A " KTvrlalll % ä ä « S 2 ä
IDUN 276 skyndade hon fram med ett förbindligt leende på läpparna.
» Det får jag säga var ett särskildt nöje!
Jag vågade knappast hoppas att få se lilla rektorskan! » Denna gjorde en artig, något eeremoniös komplimang, hälsade förbindligt till höger och vänster och försvann bland mängden.
Sedan te ändtligen druckits, under nästan tryckande tystnad, troppade man ut i salen för att i täta led ställa upp sig rundt väg- garna, lämnande endast en liten lom cirkel kring brudmattan och kullerstolarna.
Efter en stund af ängslig förbidan kom bruden, införd af fadern, hvilken var slarkt upprörd, och strax därefter — från en annan dörr — brudgummen med majoren i faders ställe.
Elfrida Stenman hade kommit allra innerst vid väggen i ett hörn — en plats som hon redan förut fikat på.
Det var denna stund hon fruktat mer än allt annat!
Här — bland dessa människor, som dömde henne utan nåd och försköning — skulle hon höra vigselformuläret uppläsas, mot hvilket hon försyndat sig, och i hennes ansikte skulle de alla söka läsa bekräftelsen därpå.
Nej, hon fick inte gråta!
Hon försökte göra sig döf, och dock trängde hvarje ord som knifstygn in i hennes hjärta.
Hon hade gift sig enligt föräldrarnas önskan, med den förste man, som kommit i hennes väg, och varit färdig att älska honom af hela sitt hjärta — om han blott velat.
Hvarför han egentligen gift sig, kunde hon ej begripa, ty en kort tid efter brölloppet återtog han alla sina gamla ungkarlsvanor.
J e Redigeras af Sophie Linge.
För ett intet har jag blifvit Ansedd under all min tid.
(Ar dock trogen bild af lifvet, Med dess äflan, med dess strid.)
Barn af flyktiga sekunden Och af elementerne, Var jag korta lefnadsstunden Skön och lysande att se.
Genomträngdt af himlaljuset, Sol uti mitt öga låg.
Trängtande från jordegruset Uppåt stod min hela håg.
O, jag kämpade som ingen Att det höga målet nå!
Men för svag, för späd var vingen, Krafterna mig sveko så — Och jag måste hjälplös falla, Mål för hån och ömkan bli, Liksom de ju blifva alla, Hvilkas krafter ej stå bi.
— Den du låtit för din pipa Dansa såsom jag, min vän, Kan jag mer än väl begripa, Att du genast känt igen.
Låt mitt namn nu sönderfalla, Brista i atomer små!
Du kan samla hop dem alla Ordoa dem och kanske få: En, som slår för dig, tills döden Med sin lie ned dig slår; Hvad de blifva, hvilka nöden Få till följeslage svår; Hvad du ej dig vill, ens sakla, (Det kan ingen undra på!).
Hvad du fått alt ömt betrakta, 1894 Kanske var det för att ha en fru — det kan ju stundom vara en täckmantel för mycket!
Hon hade knappast varit gift ett år, då det kom en ung läkare till staden.
Från första stunden kände hon sig dragen till honom, och det var mannen som förde dem tillsammans genom att ständigt bjuda honom hem.
Han var god sångare, och hon hade en vacker röst, och ehuru herr Stenman ej var det minsta musikalisk, ville han, att de skulle sjunga tillsammans vid alla möjliga tillfällen.
Det var i alla fall roligt att ha en vacker talangfull hustru att skryla med.
Ja, det var sant, hon älskade den unge läkaren af hela sin själ, och de hade prome- nerat tillsammans på kyrkogården och utanför staden!
Hon hade inte .mött honom tillfälligt- vis, utan med afsikt, och de hade stämt möte hos en gemensam vän till dem båda.
Nu hade han lämnat staden; men att det skett på hennes enträgna begäran, visste ingen, och ännu mindre hur stort offret varit.
Åter hörde hon några af de förfärliga orden: » Det Gud hafver förenat, skall människan därför icke åtskilja.
Förgäten aldrig att edert äktenskapsförbund är oryggligt.
» Det svartnade för hennes ögon, och hon var nära att falla, då en arm stödjande lade sig öfver hennes skuldra.
Förskräckt rätade hon upp sig med själfbevarelseinstinktens hela kraft och såg in i två varma vackra ögon, i hvilka låg en så öm medkänsla och på samma gång uppmaning till själfbehärskning, att hon med ens blef sig själf igen.
Lite hvar kände sig lättad, då kyrkoherden sade amen, och ännu mer då han slutat det långa salfvelsefulla talet, i hvilket han trasslat Om det händt ibland ändå; Någonting högst oumbärligt För din framgång, kära vän, Fast det gör din (hur förfärligt!)
Undergång mer säker än; Till hvad snart sagdt allting finnes — Löst och fast och stort och smått; Hvad sin första tärnan minnes, Så i hydda som i slott; Tonkonstnär, som går på djupet; Hvem fick säkert mången gång Innehållet sitt utsupet, Under skämt och glam och sång?
Två som till de gröna höra (Högst nervös är en af dem; Hvad det ståndigt måtte göra, Så den darrar i hvar lem?)
Vapenrock för mödans söner; En preposition helt visst?
Hvad det är som taket kröner?
Hvad bestiges af turist?
Stockholm, Iduns Tryckeri Fredagen den 20 augusti.
N; r 33 (504).
» Barngarderoben y&gt; Byrå: 5 5 3 3 Redaktör och utgifvare; Klara södra kyrkog.
: J. Nnrdling.
1 V å r a landshöfdingsfruar.
Julia Malmborg E skulle hafva kunnat herbergeras i en enda våning.
Och midt i denna vackra l y x härskar ställets värdinna, fru Julia Malm- borg, född friherrinna Akerhielm af Margre- thelund.
Ar 1655 dog kyrkoherden i Nyköpings Östra församling, Magnus Agriconnius.
Han var född i byn Skäggesta och tog namn däraf: agros, åker, och konnos, skägg.
Hans son adlades 1679 till Åkerhielm och tog född Akerhielm af Margrethelund.
n landshöfdingska i en landsortsstad har gärna ett litet drag af drottning hos sig och hennes hem är alltid ett slags hof med sina uppvaktande, med stjärnor och meteorer — allt detta naturligtvis en miniature.
Och drottningskapet ligger min- dre däri, att hon alltid intager hedersplat- ELISABET D E LA GARDIE född JULIA MALMBORG född Akerhielm af Margrethelund.
sen inom stadens » societet », huru denna nu är, att hon bjudes först af fågeln, får sitta i den förnämsta soffan och föres till bordet af mer eller mindre skalliga och vördsamma värdar, utan snarare i det att hon är en viss auktoritet i smak- och toilettefrågor, att hon anger tonen i det Wachtmeister.
hela, och att stadens kvinnliga element mer eller mindre frivilligt och fullständigt på- verkas af hennes uppfattning och åsikter.
På så sätt blir landshöfdingskan en mycket viktig person i n o m sin sfer, en person som har i sin makt att inverka kraftigt och förmånligt i många riktningar.
Och denna makt tilltager, j u mer representativt hennes hem är.
Och o m något landshöfdingshus i vårt land är representativt, är det Våxnäs strax utanför Karlstad, där landshöfding Malmborg och hans friherrinna residera.
Statens landshöfdingeresidens inne i staden står obebodt hvad bostadsvåningen beträffar, och onekligen har landshöfding Malmborg gjort ett godt byte.
T y man vet knappast, huru hans ytterst dyrbara och luxuösa b o SOFIE PALMSTIERNA född Blomstedt.
till vapen tre rågax — ett vackert skölde- märke för en egendomsägande och jordbru- kande adel.
Akerhielmska ätten har äfven att framvisa en rad af framstående män, krigare, politici och innehafvare af höga hofcharger.
Friherrinnan Malmborg föddes 1853.
258 1897 IDUN All lycka måste köpas med smärta.
För den sanna lyckan betalar man köpesumman, innan man erhåller den; för den falska efteråt.
Hennes föräldrar voro hofmarskalken frih.
Knut Åkerhielm och Julia Matilda Ber- wald, den berömda och firade sångerskan, hvars Rosina i » Barberaren » och Isabella i » Robert » den äldre generationen nog har i kärt och tacksamt minne.
En af den tidens förnämsta musikkännare karaktärise- rar henne också sålunda, att » hon hade utomordentligt vacker röst, poetisk uppfatt- ning och fint dramatiskt föredrag ».
I detta hem uppväxte friherrinnan Malm- borg, som 1874 gifte sig med nuvarande landshöfdingen i Värmlands län, Adolf Malmborg.
E n verklig kvinna trifves väl — antar jag — där hon har sitt hem och sin verk- samhet, men nog måste det hafva varit ett rätt stort ombyte att komma direkt ned till landsorten från den högsta societeten i Stockholm och Berlin — i den sistnämnda hufvudstaden har landshöfding Malmborg varit anställd vid svensk-norska beskick- ningen såsom militärattaché.
Emellertid gjorde friherrinnan Malmborg detta ombyte på ett så älskvärdt sätt, att det med ens gjorde henne populär i hela Värmland.
Och man kan vara fullkomligt viss o m, att denna popularitet ej skall försvinna lika fort som den kommit.
En gång vunnen, sitter den fast i värmländingarnes hjärtan.
För öfrigt ligger det i själfva sakens natur, att en kvinna af friherrinnan Malmborgs naturell skall blifva hjärtligt af hållen, i hvilken samhällsställning hon än befinner sig.
Det goda hjärtat och det varma sinnet göra sig nog bekanta, hurudan än den yttre ställningen är, ehuru det är alldeles gifvet, att j u högre man står, dess längre sträcka sig deras goda och välsignelsebringande verkningar.
Och på de storartade, representativa fester, som gifvas på det vackra Våxnäs, får också allt hvad Värmland äger framstående i olika riktningar tillfälle att skatta en värdinna, hvilken som få andra är vuxen sitt kall.
Också höres ej mer än en mening om den utsökta trefnad man finner i landshöfdinge- residensets våningar, dekorerade med denna solida lyx och med dessa otaliga, dyrbara artiklar, som visa den gamla ärfda rikedo- men, hvilken led från led åt sitt hem ut- söker just det bästa af allting, utan att allt för mycket fästa sig vid priset.
Men i de präktiga salarne vänder sig dock allt omkring värdinnan, som så i grund förstår den stora och svåra konsten att räcka till för alla, att visa sig lika hjärte- vinnande och intresserad för hvar och en och att blåsa in denna ande af smak och varm känsla, som låter trefnådens och god- hetens blommor spira upp ur hvarje hen- nes spår, och som kommer hvarje gäst, han må nu vara huru ringa och obetydlig som helst, att, i stället för att känna sig förbisedd, tycka sig vara särskildt observe- rad af värdinnan.
Man lär sig ej denna konst, den så att säga ligger i blodet, och den blir nog allt sällsyntare, j u mer nivel- leringen går fram öfver världen.
Afgudad af sina närmaste, ärad och af- hållen öfverallt i en af landets största pro- vinser, fyller också friherrinnan Malmborg såsom maka och moder och såsom lands- höfdingska i utsträckt grad alla de mång- l a!
diga och olikartade fordringar, som från alla håll ställas på henne.
Värmländingen är ju lätt nog att eröfra, han har ett sinne, öppet och mottagligt för vänlighet och sympati.
Men han är kanske svårare att bibehålla som eröfring än att en gång eröfra.
Därför torde friherrinnan Malmborgs stora popularitet rundt Värm- lands bygder, en popularitet, som med hvarje dag blir allt större, fullt tillräckligt karak- tärisera de hufvudets och hjärtats egenska- per, som utmärka Våxnäs ' väna härskarinna.
H. F. Ulla Charlotta Elisabet De la Gardie född Wachtmeister.
I Gryts socken af Kristianstads län ligger slottet Vanas, inbäddadt i yppiga bokskogar, kringgördladt af prunkande blomstergrupper och spegelblanka svandammar samt smyc- kadt med en dyrbar tafvelsamling, ypperst af de i enskild svensk ägo befintliga.
For- dom tillhörande släkterna Bille, Ramel och Hamilton, gjordes egendomen vid seklets början till fideikommiss inom grefliga släk- ten Wachtmeister till Johannishus och innehafves i närvarande stund af öfverste- kammarherren grefve Axel Fredrik Wacht- meister och hans maka, friherrinnan Elisa- beth Sofia Lovisa Charlotta von Platen, statsfru hos h. m. drottningen.
I denna romantiskt fagra omgifning upp- växte den väna Elisabet Wachtmeister, född 1855, yngsta dottern till herresätets nuvarande ägare.
Sommardagarna på Vanas växlade för den unga grefvedot tern med vinterdagar i hufvudstadens aristokratiska högkvarter, de regelbundna studierna med landt- och societetslifvets lustbarheter.
Ett af Sveriges ädlaste namn — det hon numera bär — bjöds henne vid unga år i utbyte mot hennes eget, och kort tid därefter, år 1877, följde hon som maka dåvarande legationssekreteraren vid svenska beskick- ningen i Köpenhamn, grefve Magnus Gabriel De la Gardie, till det hem, prägladt af för- finad och gedigen lyx, som han i Danmarks hufvudstad redt åt sin brud.
(Vid danska hof vet väckte den unga sven- ska grefvinnan med det stolta namnet, den strålande apparitionen och det mjukt be- hagfulla sättet formlig sensation.
Firad och uppburen, smekt och hyllad, njöt hon i fulla drag lyckan att vara beundrad och älskad.
Vid vintersäsongernas slut bjöd hon Dan- mark ett gladt farväl för att hinsidan Sun- det, på fädernegodset samt slotten Maltes- holm och Kulla-Gunnarstorp, andas hem- landsluft samt i minnet drömma o m sina barna- och ungmösdrömmar.
Från det blida, leende öriket skildes grefvinnan De la Gardie på allvar, då hen- nes make, år 1883, bytte sin diplomatiska befattning på utländsk botten mot lands- höfdingeskapet i Kristianstads län.
Den smärta, som grefvinnan erfor vid uppbrottet från vårt grannland, vid hvilket hon var fästad med djup tacksamhet och sympati, torde snart väsentligen hafva mildrats genom hennes glädje öfver att få gifva sina båda barn, son och dotter, en fullt svensk u p p - fostran.
Moderskärlek, ö m och stark, är nämligen ett af do mest framträdande dra- gen hos grefvinnan De la Gardie, liksom hennes varma och handlingskraftiga intresse för sjuka och elända.
Med sin muromslutna borggård, sin höga, tempelsvala vestibul och sitt nobla, reser- verade yttre tronar Kristianstads landshöf- dingeresidens i förnäm afskildhet på en öppen plats utanför staden, flankeradt till vänster af artillerikasernen, till höger af en fashionabel promenad och med en välskött blomstergård framför sig.
Där inne i de höga gemaken gör grefvinnan Elisabet De la Gardie vid de glänsande fester, med hvilka hon och hennes make hedra samhäl- lets representativa personligheter, les honneurs med ett behag och en älskvärdhet, som fullt harmoniera med de Wachtmeisterska och De la Gardieska traditionerna.
K. Sofie Charlotta Vilhelmina Palm- stierna född Blomstedt.
Friherrinnan Sofie Charlotta Vilhelmina Palmstierna, maka till den i Jönköping residerande, kraftige och energiske, i hela länet högt uppburne höfdingen, frih.
Palmstierna, tillhör genom sin börd de in- timare hofkretsarne.
Fadern var kammar- herre Otto Blomstedt, och hennes äldste broder, hufvudmannen för ätten, intager samma ställning vid konung Oscars hof.
Inom hofkretsarne stiftade hon också be- kantskap med sin make, hvilken, som be- kant, tillhör konungens närmaste vänkrets och hos honom innehar öfveradjutants rang.
Man må emellertid icke tro, att hos fri- herrinnan Palmstierna finnes något af den strama hofton, som en och annan kanske anser oundviklig hos personer, hvilka ge- nom börd och uppfostran tillhöra hofkret- sarne.
Tvärtom, värdinnan i Jönköpings- residenset är älskvärdheten och tillgänglig- heten själf, och hennes lifliga, glada väsen förlänar alltid en prägel af trefnad och munterhet vid de regelbundet återkommande soaréer, som gifvas i det Palmstiernska hemmet.
Vid dessa soaréer, som hafva en fullt borgerlig prägel och där flärden är bannlyst — landshöfdingen är en vän af gammaldags enkelhet och sparsamhet, och den öfverdrifna lyxen i seder och umgänge har i h o n o m ingen beundrare — utgöres den förnämsta underhållningen af god in- strumental- och vokalmusik, och de för- nämsta amatörförmågor, staden äger, med- verka härvid.
Friherrinnan Palmstierna intager äfven en ledande ställning i fråga o m välgörenhet.
De två arbetsstugor, som sedan ett par år äro verksamma i Jönköping och som visat sig vara af stor välsignelse för de fattigas barn, äro till största delen hennes verk, tillkomna som de äro genom hennes initia- tiv och skötta under hennes personliga led- ning.
Hvarje anstalt eller arbete för lind-
IDUN 1897 rande af nöd eller i människovänligt syfte har för öfrigt i henne en varm vän.
Friherrinnan Palmstierna befinner sig ännu i sina bästa år • — hon är född 1845 — • och har i ett snart 30-årigt, ovanligt lyckligt äktenskap tre söner och två döttrar.
JET.
* J^j) 1 längt ifrån bryggan, på backens krön och midt emot herrskapsvillan där ligger en spåntäckt, pärlgrå grön, koja, den mest bemärkta på hela ön.
Jag öfver dess tröskel min fot ej satt — den spärras i allmänhet af en kalt — men utanför kojan, på backens sluttning, en älsklig syn har mitt hjärta gladt.
Med burriga hjässor och ros på kind och brynta af sol och saltmängd vind där tumlar en skara af små keruber 1 emellan kojan och villans grind.
Af dem vet väl ingen sin faders har knappast hvilat i moders namn, famn, men Han, som bjöd barnen till sig komma, beredde dem här en tryggad hamn.
Och uppe från fönstret på kullens brant, där lyser det stundom ett sken så grant ur tvänne vänliga, vaksamma ögon — där sitter de moderlösas Titant ».
Törhända att lifvet henne bedrog, att kärlekens ljusning aldrig log mot henne, som nu är böjd af åren — af kärlek har hon dock mer än nog.
Det veta de nogsamt, keruberna små, som tumla därutanför hyddan grå och aldrig få veta, att mammas slantar i månader dröja och mer ändå.
Så jubla, du skara, i sommarens tid, ZTräldomsmärke.
/ åt mig få tacka » En Stockholmsfru » för den utmärta artikeln: » Gif dem ett hem » i nr 28 af Idun, och låt mig äfven få göra henne en fråga.
Jag vill ej fästa mig vid hennes sätt att beräkna lönen endast till 100 kronor o m året.
Min man säger visserligen, att då vår tjänarinna har eget rum, och då det aldrig faller oss in att gifva henne annan mat än vi själfva äta, så kan allt samman- lagdt som vi gifva ut för henne skattas till lägst 500 kroner om året.
Men detta be- tyder ju ingenting, då vi alldeles icke anse henne få mera än hon förtjänar.
N e j, det var en helt annan sak, jag ville få fråga » En Stockholmsfru » om, en sak, som bör intressera vida kretsar af Iduns läsarinnor, nämligen frågan orn tjänarinnornas sedlig- het och vår ställning till den.
När jag gifver någon ett hem hos mig, så vill jag väl, att hon skall iakttaga hvad som är passande i mitt h e m; när jag be- handlar henne som en dotter, så bör hon väl i sedligt hänseende motsvara de fordrin- gar, som ställas på min dotters uppförande.
Men nu äro åsikterna o m det passande i umgänget med män så olika i olika sam- hällslager.
Detta är en kvarlefva från den tid, då tjänarne voro trälar, d. v. s. föga bättre än en sorts djur, och då man där- för ansåg, att umgänget mellan de olika könen hos dem gärna kunde få vara unge- fär lika fritt som hos djuren.
Man läse blott Eddans skildring af de olika samhälls- klassernas uppkomst!
Då Jarl och Karl valde sig maka, gjordes allt för att fram- hålla helgden och vikten af denna handling.
Om Träl heter det däremot, att till honom kom på bänken en trälkona, de tisslade och tasslade o. s. v. Och tissel och tassel är ju regel än i dag.
Våra tjänstflickor anse motsatsen för en skamlig inskränkning i deras frihet, och de stoltaste bland dem, som gärna vilja blifva » fina » flickor, kräfva dock som en rätt att få på det allra friaste sätt umgås med sina manliga bekanta och be- tänka icke, att denna » rätt » i själfva verket är det allra tydligaste träldomsmärket.
Ingen må tro, att det endast är fördomen, som ute- stänger de s. k.