Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti det sålunda begränsade underdåniga Utlåtande af den 30 derpåföljde December, anförde Stats-Kontoret: ”1 afseende på sättet för anskaffning af papper till Charta Sigilla ta och detta pappers förseende med hvit valörs-stämpel, torde böra i nåder .föreskrifvas, att Stats-Kontoret, efter fastställande prof för beskaffenheten till format och godhet, hvarje år hos Fullmäktige i Rikets Ständers Bank, inom Mars månads slut, uppgifver de qvantiteter och valörer af papper så väl till skrifnings- som biläggnings-chartor och till vexlar, som, i följd af konsumtionen de föregående åren och behållningarna i Charta-Sigillata-Kontoret, kan anses för ett följande år erforderligt; att levereringen sker genom Bankens försorg till Charta-Sigillata-Kontoret successive och i den mån papperet blifver af nämnde Kontor reqvireradt, samt börjas med November månads ingång år 1841 och fortfar till dess de bestämda qvantiteterna blifvit aflemnade och vid besigtning af Stats-Kontorets Advokat-Fiskal godkända; hvaremot det papper, som möjligen kan varda kasseradt, till Banken återställes; att hos Banken noga iakttages, att papperet, på Charta-Sigillata-Kontorets anmälan, genast och utan något dröjsmål Kontoret tillställes, på det förlägenhet ej må uppstå för slämpladt pappers tillhandahållande för så väl Embelsverken och Charta-Sigillata-Kontoret i Stockholm, som till afsändning, enligt ingående reqvisitioner, till landsorterna; samt att priset för det papper tili Charta-Sigillata, som af Banken kommer att levereras, icke lärer böra öfverstiga de upphandlingspriser, hvarom Stats-Kontoret sednast med enskilda leverantörer öfverenskommit, utgörande för papper till skrifningschartor 4 R:dr 44 sk., för dito till biläggningschartor 3 R:dr 44 sk., och för dito till vexlar 13 R:dr 16 sk., allt Banko, per Ris, hvarje innehållande 20 rena böcker.” Sedan Eders Kongl. Maj:t tagit detta ärende i nådigt öfvervägande, täcktes Eders Kongl. Maj:t till Stats-Kontoret aflåta nådigt Bref den 16 November 1841, af det innehåll som Revisorerne uti sin Berättelse omförmält.
Revisorernes framställning, att Stats-Kontoret, som i denna fråga ej afgifvit något annat underdånigt Utlåtande, än det nu anförda, skulle hafva till Eders Kongl. Maj:t afgifvit den förklaring: att missbruk och underslef med Charta-Sigillata-pappers tillverkning ej beginges, är således oförenlig med sanna förhållandet och förekommer så mycket mera oväntad, som Revisorerne, under behandlingen af detta ärende, af de 3 — 18 — dem särskilt företedda handlingar inhemtat, atl någon så beskaffad förklaring icke från Stats-Kontoret afgifvits.
Den summariska räkning och dertill hörande utredning, som Revisorerne låtit upprätta öfver förhållandet med Spanmåls-kreditiv-fonden, instämmer med räkenskaperna.
Under sistlidne Riksdag beslutade Rikets Ständer ej allenast, huru och på hvad sätt Staten, vid inträffande missväxter, lämpligast oeh rättast borde bispringa med undsättningar, utan ock på hvad villkor afskrifning finge ske och indrifning borde verkställas af de, sedan 1830 och följande årens missväxter, ännu oguldna undsättnings-skulderna, med förbehåll, hvad Norrbottens och Westerbottens
Län beträffade, att ingen rubbning skulle äga rum i de tillförene meddelade föreskrifterna, rörande inrättandet af Dislrikt-magasiner inom dessa Län.
Under sednare tider, då kreditiv-medel, för afhjelpandet af undsättnings-behof, blifvit begärda, har Eders Kongl. Majrt, i enlighet med de af Rikets Ständer bestämda och af Eders Kongl.
Majrt i nåder gillade grunder, mot
Socknemännens gemensamma ansvarighet för återbetalningen, i nåder anvisat erforderliga medel; och vill det synas som, vid de mindre svåra och tillfälliga missväxter, der detta sätt att med hjelp från Statens sida mellankomma blifvit begagnadt, delta skulle säkrare, än tillförene varit fallet, medföra syftemålet:
Statens godtgöreise för de lemnade försträckningarne.
Större och allmännare missväxter åter påkalla, enligt hvad erfarenheten bekräftat, större och mera omfattande åtgärder, och vid sådana händelser, eiler då Socknemän icke se sig i stånd till — eller kunna gå i författning om — anskaffning af spanmål, synes den utväg vara att vidtaga, som Rikets Ständer under föregående Riksdagar antydt och Eders Kongl.
Majrt jemväl i nåder funnit böra begagnas, nemligen: att, såsom Revisorerne i sitt andragande äfvenledes omnämnt, lemna förskott till enskilde Handlande, mot ställande af full Säkerhet och mot skyldighet att hålla de behöfvande nödig spanmål tillhanda.
I hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer under sednaste Riksdag meddelade och af Eders Kongl. Majrt i nåder gillade föreskrifter, behagade Eders Kongl. Majrt, angående afskrifning och behandling af undsättnings-skulder, under den 19 Januari 1842, aflåta Cirkulär till Eders Kongl.
Majrts Befallningshafvande i de Län, som ännu häftade för sådana obetalda skulder. 19 Såsom följd, dels af låntagarnes obestånd, dels af deras löftesmäns frikallande från betalnings-ansvar, hafva redan betydliga summor blifvit anmälda till afskrifning, och i den mån undersökningarne hinna fortgå, komma än betydligare belopp till afkortning.
Hvad särskilt
Län beträffar, der de största fordringarne finnas innestående och der grundfonder Lill Distrikt-magasiner borde af hvad som inflyter blifva att påräkna, så är förhållandet i förstnämnde eller Norrbottens
Län af den beskaffenhet, Revisorerne derom förmält, och vill det tvifvelaktigt förekomma, huruvida ens så mycket af detta Läns undsättnings-skulder ingår, som fordras till fyllnad i grundfonden för Länets Distrikt-magasiner, om ock, i följd af Eders Kongl. Maj:ts fattande nådiga beslut, i anledning af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes underdåniga hemställan i ärendet, hvaröfver Stats-Kontoret sig nyligen i underdånighet utlåtit, en ytterligare sockenstämmoundersökning skulle kunna leda derhän, att få utredt, hvilka gäldenärer äro i de villkor, att de kunna och böra göra rätt för sig med de mildringar och på den utsträckta tid, som för återbetalningen blifvit tnedgifna.
Huru med indrifning och afskrifning af undsättnings-skulderna inom Westerbottens
Län sig förhåller, och om
Distrikt-magasiner der blifvit inrättade eller icke, derom saknar Stats-Kontoret ali underrättelse, fastän Stats-Kontoret i ärendet afla ti t påminnelser till Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, och sednast under den 26 sistlidne Januari, med föreläggande, vid 25 R:drs vite, att afgifva svar sednast inom slutet af innevarande månad.
Revisorerne, som förmält sig jemväl hafva granskat Länens Landsböcker för åren 1840 och 1841, hafva dervid funnit följande omständigheter:
Att, i anledning af det utaf föregående Revisorer uti deras Berättelse framställda förslag, rörande Landsböckernas tidigare afslutande, på det Riks-Hufvudboken må med dem öfverensstämma, Eders Kongl. Maj:t, uti nådigt Bref den 6 April 1842, anbefallt Stats-Kontoret och Kammar-Rätten att gemensamt Utlåtande afgifva, sedan samtlige Länsstyrelserne blifvit hörde.
Härvid får Stats-Kontoret underdånigst nämna, att detta ärende, i anseende till ytterligare infordrande från Eders Kongl. Maj:ts Befall - 20 ningshafvande af upplysningar, hvilka från åtskillige af dera ännu icke inkommit, för närvarande ej hunnit så beredas, som sakens vigt och ämnets beskaffenhet påkallar, för afgifvandet af det underdåniga Utlåtandet.
Alt Revisorerne af Upsala och Stockholms Läns Landsböcker, äfvensom af särskilt meddelade officiella upplysningar inhemtat, all Öfverste-indelningen vid f. d.
Adelsfane-Regementet, hvilken, eber förvandlings-uträkning, år 1840 uppgick till 5,653 R:dr 23 sk. 7 r:st., och år 1841 till 6,229 R:dr 30 sk. 10 r:st., fortfarande uppbäres af En af Rikets Herrar m. m.
Herr Grefve Björnstjerna, i dess egenskap af f. d. General-Adjutant för Armeen; men då berörde indelning, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 2 Februari 1833, tagits i beräkning vid Indelta Armeens lönereglering, samt Herr Grefve Björnstjerna, såsom Svensk och Norrsk Minister vid Kongl. Stor-Brittaniska Hofvet, åtnjuter de derför anslagna, ganska betydliga, aflönings-medel, åberopa Revisorerne, i afseende härå, hvad förut i deras Berättelse blifvit anfördt, angående ett likartadt förhållande med En af Rikets Herrar m. m.
Herr Grefve G. Löwenhjelm.
I afseende å denna framställning bar Stats-Kontoret ej vidare att andraga, än hvad som derom tillförene blifvit i underdånighet anfördt.
Att slutligen, enligt Revisorernes tanka, uti Landsböckernas uppgörande förefinnes en ofullständighet i det hänseende, att särskilda conti der saknas för alla hufvudposter, t. ex. Lands-Stats-tjenstemännens, de i Länet föriagda Regementers m. fl:s aflöning, hvarigenom det blifver omöjligt att, utan en vidlyftig forskning i Fögderi-räkenskaperna, kunna inhemta, huru mycket hvarje person för arel i aflöning åtnjuter.
De Länsstater, hvilka af Eders Kongl. Maj:t årligen i nåder fastställas, visa aflönings-beloppen, så uti indelta räntor som i spanmål eller penningar, som för hvarje tjenstegrad bestås.
Af dessa Stater, jemte de för Indelta Regementerna i nåder fastställda Indelningsverken samt deras årsräkning^!’, som till Kammar-Rätten ingå, äro de upplysningar att hemta, som Revisorerne ansett böra finnas i Landsboken, hvilken, i händelse den skulle innehålla särskilda conli för alla de personer, som hafva något alt få ifrån Stats-Verket, skulle blifva högst vidlyftig.
Stats-Kontoret nekar dock ej, att ett nytt formulär för Landsboken kan vara behöfligt, och torde anstalt derom blifva en följd af den fråga, som, enligt hvad ofvan är anfördt, handlägges gemensamt af Stats-Kontoret och Kammar-Rätten, hvilket sistnämnde Verk hittills 21 ensamt med Landsböckerna, efter deras afgifvande från Lands-Kontoren , haft befattning.
1 afseende på hvad Revisorerne anfört, beträffande Länens särskilda Utgifts-räkningar, förekommer ej något att af Stats-Kontoret i underdånighet upplysa.
Revisorerne hafva ansett, att Riks-Hufvudboken, ehuru med sorgfällighet och ordning, enligt det stadfästade formuläret, förd, likväl saknar de egenskaper, hvilka utgöra det väsendlligaste vid all räkenskap, — enkelhet och tydlighet.
Men emedan uppgörandet af förslag till ett annat bokförings-sätt icke är någon lätt sak, och nj^a methoder i detta afseende ej heller böra, utan en föregången noggrann pröfning, följas och antagas, hemställa Revisorerne till Rikets näst härefter sammanträdande Ständers pröfning, huruvida icke skäl vore för handen att utfästa en belöning för den, som inom någon viss bestämd tid uppgifver det mest enkla, lättfattliga och dock tillfyllestgörande formulär för denna vigtiga räkenskap.
Innan Stats-Kontoret yttrar sig om detta Revisorernes förslag, torde det i nåder tillåtas StaLs-Kontoret att i underdånighet anföra hvad, i afseende på tillkomsten och fastställandet af det nu gällande Riks-Hufvudboks-formuläret, blifvit tillgjordt.
I anledning af Rikets Ständers, år i8i3 församlade, Revisorers tillkännagifvande, att Stats-Verkets inkomster för åren 1810 och 1811 icke kunnat tagas under granskning, i saknad af för samma år afslutade Riks-Hufvudböcker, enär Landsböckerna, som bordt vara författade och till Kammar-Kollegium insända ett och ett halft år efter redogörelseårets slut, då ännu icke från alla Län inkommit, och sedan en fullständigare inrättning af Riksboken samt Lands-Kontorens och Mili LieKon Lorets Böcker befunnits nödig, i hvilket afseende Stats-Kommissarien och Riddaren Widegren, på Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning, till Rikets år 1815 församlade Ständers Stats-Utskott framgifvit, af honom författade, upplysande kalkyler, hvarigenom Stats-Verkets ställning vid 1810 års början och sedermera de följande åren kunde närmare utredas; hade Rikets Ständer, som godkänt den af Stats-Koramissarien Widegren uppgifna method, uti underdånig skrifvelse af den 1 — 22 — Augusti *815, anhållit: att åtskilliga förändringar med Lands- och Militieböckernas uppgörande och afgifvande mätte vidtagas; att Riks-Hufvudböcker från och med 1810 till i8i5 måtte författas efter den af Stats-Kommissarien Widegren, uti bifogad promemoria och formulär till kalkyler och hufvudböcker, föreslagna method, hvilka hufvudböcker borde vara färdiga till slutet af Juni månad år 1817, äfvensom RiksHufvudboken för år 1815, hvilken komme att upptaga ej allenast StatsVerkets inkomster och utgifter från och med den 1 Januari till och med den sisla December, utan ock balanser af skulder och fordringar, så vid årets början som vul dess slut, och borde vara behörigen alslutad inom September månads utgång år 1817; att Riks-Hufvudboken sedermera borde vara färdig inom ett år och två månader efter årets slut; samt att en Slats-Kontorels Ledamot, hvartill Rikets Ständer foreslogo Stats-Kommissarien Widegren, måtte få sig uppdraget att hafva inseende öfver Riks-Hufvudboksdetaljen samt uppgifva och i underdånighet föreslå hvad biträde af betjening, som till det grannlaga och vigtiga arbetet, utom Boksluls-Kamreraren och dess Kammarskrifvare, erfordrades.
Såsom arfvode åt Stats-Kontors-Ledamoten, anslogo Rikets
Ständer 5oo R:dr för hvarje Hufvudbok, som efter nya methoden författades, och anviste på öfverskolterna af Stats-Verkets inkomster den belöning, som i nåder kunde finnas böra vederbörande betjening för det tillökade arbetet tilldelas, jemte öfriga härvid förekommande utgifter, samt uppdrogo åt sina Revisorer vid nästpåföljande revision att noga undersöka, huruvida Lands- och Militieindelnings-böckerna blifvit efter nya methoden författade, och de åsyftade ändamålen: säkerhet, korthet och tydlighet, voro vunna, med hvad mera till Stals-Verksförvaltningen hörde, samt att derom hos Eders Kongl. Maj.ts i underdånighet göra anmälan och till kommande Rikets Ständer Berättelse afgifva.
Vid 1818 års Riksdag inhemtade Rikets Ständer, hurusom, för verkställigheten af deras beslut om Riks-Hufvudböckers upprättande ifrån och med år 1810, hinder uppstått genom Eders Kongl. Maj:ts en del Befallningshafvandes underlåtenhet eller dröjsmål att till Stats-Kontoret insända de till grund for detta arbete nödiga omslut af Lands-räkenskaperna.
Efter erhållen kännedom om de åtgärder, Eders Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets Ständers den 17 Februari 1818 aflåtna underdåniga skrifvelse, i nåder vidtagit lill påskyndande af det angelägna och maktpåliggande Riks-Hufvudboksluts-ai betet, för hvilket något hinder förmodades icke vidare möta, tillkännagåfvo Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den a5 Juni 1818, sig äfven hafva inhemtat, att, jemte det Riksbokslut, Stats-Kommissarien Widegren fått sig af Rikets - 23 — Ständer uppdraget, Eders Kongl. Maj:t, uti nådigt Bref den April 1816, anbefallt Stats-Kontoret att, ifrån i8i5år,s början, efter uppgifna grunder och föreskrifter, upprätta ett annat Riks-Hufvudbokslut, skiljaktigt från bemälte Stats-Kommissaries method; men att Piikets Ständers Stats-Utskott, som sökt göra sig underrättadt om beskaffenheten af dessa methoder och de delar, hvarutinnan de skilja sig från hvarandra, icke kunnat i ämnet afgifva bestämdt utlåtande, då något bokslut efter någondera methoden icke medhunnits.
På det ett slut i denna omtvistade fråga måtte vinnas och Rikets Ständer omsider uppnå det åsyftade ändamålet: en Riks-Hufvudbok öfver Stats-Verkets inkomster och utgifter, så beskaffad, att fullständig och tillförlitlig kännedom om inkomsterna och redovisningen för desamma kunde derutaf inhemtas, ansågo Rikets Ständer den enda utväg tjenlig: att en Riks-Hufvudbok efter hvardera methoden uppgjordes, att Kammar-Kollegii och Kammar-Rättens Utlåtande öfver dem infordrades, alt ärendet sedermera öfverlemnades till Rikets Ständers nästkommande Revisorers granskning, oell att det, vid nästföljande Riksdag, hos Rikets Ständer företoges till slutlig pröfning, då de sjelfve blefve i tillfälle att bedömma hvilkendera methoden, till säkerhet och pålitlighet, närmast uppfyllde ändamålet; och önskade Rikets Ständer för öfrigt, att Stats-Kontoret måtte, i stället för år 18 15, såsom Eders Kongl. Majit i nåder befallt, begynna och fortsätta sitt Riks-Hufvudboksluts-arbete ifrån och med 1814 intill nästa Riksdag, hvartill Rikets Ständer beslutit, att jemväl Stats-Kommissarien "Widegrens Riksboksluts-arbete borde fortfara; och ägde Slats-Kommissarien Widegren bibehålla den dittills honom till biträde anslagna betjening, 1 Kamrerare, 2 Bokhållare och 3 Kammarskrifvare, med full aflöning på öfverskottsmedlen, lika med vederlikar på stat, intilldess del honom uppdragna Riksboksluts-arbetet blefve fullbordadl; äfvensom Stats-Kontoret, i afseende på det Verket uppdragna enahanda arbetet, ägde disponera den, på dess ordinarie stat bestådda, men dittills besparda aflöning för Boksluts-Kamreraren och Kammarskrifvaren, på det något uppehåll för detta bokslut, genom saknadt biträde, icke skulle mota.
I sammanhang härmed, ansågo äfven Rikets Ständer, i afseende på den af deras, år 1817 församlade, Revisorer yrkade förändring af räkenskapsmel hoden i allmänhet, så att Lands- och Miiilie-böckerna afslutades den 3i December, lika med den öfriga delen af Krono-räkenskapen, någon åtgärd nödvändig lill skyndsammare slut på denna fråga, hvilken ägde ett väsendtligt inflytande på den enklare och säkrare redovisningen för Statens medel, som genom ett Riks-Hufvudbokslut åsyftades och derforutan icke kunde vinnas. — 24 — Enär återgåendet till iS14 åps räkenskaper och uppgörandet af ett Riks-bokslut för samma år skulle för det inskränkta arbetsbiträde, SlatsKontoret hade att härtill påräkna, hafva fordrat en längre tid och således fördröjt frågans utveckling, då deremot 1815 års Riksbokslut var så vida avanceradt, att detsammas fullbordande, innan tiden för nästa Stats-Revisions sammanträde inträffade, kunde emotses, blef detta sistberörde fortsatt.
För Rikets Ständers, år 1820 församlade, Revisorer framlades RiksHufvudböcker för åren 1810 och 1811 efter den af Siats-Kommissarien Widegren uppgifna method, och för år 1815, efter den plan StatsKontorel uppgjort; och,- ulan att sådant måtte kunna anses innebära något upphäfvande eller leda till någon förändring af hvad Rikets Ständer, i deras underdåniga skrifvelse af den 25 Juni 1818, hemställt om infordrande af Kammar-Kollegii och Kammar-Rättens Utlåtande öfver dessa Riksboksluts-methoder, innan ämnet till afgörande hos Rikets Ständer förekomme, hvilket Utlåtande, i anseende dertill att 1815 års Riks-Hufvudbok först vid början af September månad 1820 blifvit färdig, ej hunnit afgifvas, afgåfvo Revisorerne, uti deras Berättelse, det yttrande: att det efter Stats-Kommissarien Widegrens förslag författade Bokslutet var en Kassabok, som upptog netto-inkomsten af blott StatsVerkets medel för det föregående, i förening med en del af det löpande årets, såsom Tull-, Post- och Charta-Sigillata-medel, hvarutaf uppbörden visade sig endast sådan den vid kalender-årets utgång varit; genom hvilken blandning af 2:ne års inkomster och denna Hufvudboks afslutande under den 3i December å den verkliga netto-Inkomsten, som då var ingången, Boken måste författas på grund af omslut utaf Landsböckerna, hvilka ej borde vara upprättade förr än 1 1 år efter det, för hvilket skatterna utgjordes; hvarföre ock detta Riksbokslut först 2 i år efter det, för hvilket intraderna debiterades, kunde företagas till upprättande, ehuru, genom den vidtagna framflyttningen af årsberäkningen, skulle synas, som sådant kunde ske efter [ i års förlopp; och då denna Riks-Hufvudbok endast utvisade verkliga inkomsten eller behållningen, men icke de disponerade eller afkortade indelta Räntorna och Kronotionden, hvilka i en särskild del af Boken, utan egentligt sammanhang med den förra, upptogos, samt för öfrigt icke omfattade större del af uppbörden än Stats-Yerkets, saknades härutinnan den fullständigare upplysning om skatternas beskaffenhet och belopp på det hela, som i statistiskt hänseende eller för öfversigten af Nationens allmänna bidrag är af väsendtlig vigt, äfvensom detta Riksbokslut, slut, så vida en total och för uppbörds-säkerheten ganska vådlig förändring af Lands- och Mililieboks-räkenskaperna skulle undvikas, var förenadt med det vidlyftiga och kostsamma arbetet af förrberörde erforderliga räkenskaps-ornslut, som icke skäligen kunnat åläggas
Redogörar- - ne i landsorterna, utan särskild vedergällning.
Det, genom Stats-Konlorets försorg, upprättade Riksbokslutet funno åter Revisorerne i ett sammanhang fullständigt upptaga och redovisa hela Krono-uppbörden, så väl Stats-Verkets, som den, hvilken till andra Verk ingår, jemte afkortningar och dispositioner både utom och efter stal, och hvarutaf Stats-Verkets ställning, ej mindre vid kalender-årets utgång än ock vid uppbörds-årets och räkenskapstidens slut, kunde inhemtas; hvarförutan denna Bok, såsom grundad på sjelfva räkenskapen, medförde säkerhet i resultaterna samt kunde företagas till upprättande åtta månader efter det år, för hvilket medlen utgå, och visade den sålunda på ett enkelt och klart sätt all uppbörds beskaffenhet och belopp, jemte Stats-Verkets alla utgifter och den behållning eller brist, som derå uppkommer, samt meddelade alltså statistisk upplysning i alla de ämnen, som med uppbörd och utgift i Riket hafva gemenskap, så att den med räkenskaper mindre bevandrade granskaren med mera lätthet kunde genomgå denna Hufvudbok, än den efter Widegrenska methoden uppgjorda, hvilken, då den i uppställningen var mörk och icke eller gaf en med korthet förenlig öfversigt af hvad den innefattade, således, åtminstone för den ovane, försvårade utvecklingen af dess resultat.
Af sådana skäl, dock under erkännande af den förtjenst då framlidne Stats-Kommissarien Widegren borde tilläggas, att, medelst uppgiften af dess förslag, hafva för- anledt uppfinnandet och utvecklingen af den sednare planen, ansågo Revisorerne den inom Slals-Iiontoret upprättade Riks-Hulvudboken äga ett utmärkt företräde framför den efler Stats-Kommissarien Widegrens method författade; och då den förra eller Stats-Kontorets, så vidt som då varande förhållanden med uppbörds- och redogörelse-verket medgåfve, uppfyllde det af Kongl. Majit och Rikets Ständer med inrättningen af en sådan general-räkenskap åsyftade hufvudsakliga föremål —en säker kännedom och beräkning af Nationens ulskylder samt Statens behof efter hvarje års slut—, såsom ock lemnade tillfälle att i dessa vigtiga grenar af statshushållningen upptäcka möjliga missbruk och dem rätta, ansågo sig Revisorerne, med tillfredsställelse häröfver, böra tillstyrka antagandet af den plan, Stats-Konloret följt vid detta Riksboksluts författande.
Derjemte, och enär Revisorerne inhemtat, att detta Riks-Hufvudboks-arbete blifvit af Slals-Kamreraren i Stats-Kontoret, utom de 4 26 — hans egentliga tjenst] åtföljande, icke obetydliga göromål, verksteldt, ined ett inskränkt biträde, och att deremot den efter andra methoden uppgjorda Riks-Hufvudboken fordrat kostnader till belopp af omkring 3o,ooo R:dr, gjorde Revisorerne, med afseende ej mindre, å det mödosamma arbete bemälte Kamrerare haft, än ock å den utmärkta skicklighet och förmåga, han i flera hänseenden vid bokslutets författande ådagalagt, hos Eders Kongl.
Maj:l underdånig hemställan, alt samme Kamrerare, till uppmuntran och belöning för sådan sin förtjenst, måtte varda tillagdt ett efter arbetets vidd lämpadt arfvode; hvilket Eders Kongl. Maj:t till 3,ooo R:dr Banko täcktes i nåder bestämma.