Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. låta i laga ordning anställa undersökning angående det af Revisorerne ofvan anmärkta förhållande, på det att ersättning såmedelst må stipendii-fonden beredas för den genom Consistorii omförmälda förfarande densamma åbragta förlust. 44:o Beträffande räkenskaperne för Götheborgs Biskopshos-fond, hafva Revisorerne, som funnit, att densamma blifvit af Biskopen ensam redovisad, framställt den mening, att, i följd af stadgandet i Kongl. Brefvet den 3 Februari 1819 och till beredande af den controll, hvarunder allmänna medel böra förvaltas, det synes åligga Consistorium alt tillika taga befatt - Expcdäions-Utshottets Förslag till und.
Skrifvelsej N.-o 1^3.
443 ning med både uppbörden och fondens förvaltning; hvarjemte Revisorerne anmärkt, att fonden icke varit utlånad eller genom ränta gjord fruktbärande.
Med föi »oledande af dessa Revisorernes erinringar, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, dels om Nådig föreskrift till Consistorium i Götheborg att hädanefter bestrida förvaltningen af ifrågavarande fond, dels ock om Nådigt förständigande till vederbörande att tillse, det fondens medel må, så vidt pmständigheterna poedgifva och emot fullgod säkerhet, förräntas. 45:o Af Revisions-Berättelserna inhemtas, att räkenskaperna för samtlige Landtkyrkor inom Skåne, Halland, Blekinge och Bohus
Län blifvit vid ifrågavarande begge Revisioner granskade; hvaremot bland stadskyrkornas uti berörde provinser räkenskaper år 1841 endast de för Carlskrona kyrka, oell år 1843 ingen synes hafva undergått revision.
Såsom anledning till den nu verkställda granskningen af ifrågavarande kyrko-räkenskaper, hvilken vid föregående Stats-Revisioner icke egt rum, förekommer visserligen den omständighet, att kyrkorna inom ofvannämnde fyra landskap, i följd af den desamma tillagda betydliga tionde, från Statens sida åtnjuta större anslag, än som tillkomma kyrkorna uti öfriga delar i Riket; men då Rikets Ständer befara, att revisionen af ©tnförmälda räkenskaper, hvilkas vigtighet dessutom torde kunna anses tillräckligt controllerad genom de serskilda granskningar, desamma dels i vederbörlig landsort, dels hos Kammar-Rätten äro underkastade, tager i anspråk en alltför betydlig del af den för Revisorernes sammanvaro bestämda tid och sålunda i sin mon försvårar den fullständiga revisionen af StatsYerkets hufvudsakliga räkenskaper, en olägenhet, som ytterligare skulle ökas, derest räkenskaperna för de inom Rikets öfriga landskap belägna kyrkor jemväl komme att undergå revision, hvartill emedlertid enahanda skäl, som framkallat granskningen af kyrko-räkningarne för Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län, 6ynas vara förhanden, enär äfven förstnämnda kyrkor, fastän i mindre mon, uppbära bidrag från Stats-Verkets sida, hafva med afseende å berörde förhållanden Rikets Ständer godtfunnit frikalla sina hädanefter sammanträdande Revisorer från åliggandet att verkställa granskning af räkenskaperna för kyrkorna så väl inom ifrågavarande fyra landskap, som i öfriga delar af Riket. 46:o I enlighet med Revisorernes hemställan, hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet begära Nådig föreskrift till Dess Befallningshafvande i Hallands och Blekinge län, att Lands-Contoren i dessa Län, på sätt af Lands-Contoren i Malmöhus, Christianstads samt Götheborgs 444 Expeditions-Vtskottets Förslag lill und.
Skrifvelse, N.o T} 4- och Bohus Län hittills iagttagits, till Kammar-Rätten insända summariska extract öfver samtliga kyrkornas inom förstberörde 2:ne
Lin inkomster och utgifter samt fordringar och skulder. 47:o Sorn, enligt hvad Revisorerne af Christianstads Lands-Contors summariska extract öfver Länets kyrkoräkenskaper inhemtat, uti dessa räkenskaper balanceras åtskilliga i äldre tider tillkomna och uti berörde extract specifikt upptagna fordringar, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla om Nådig befallning till vederbörande att tillse, det nämnde fordringar, efter verkställd utredning, må varda till betalning eller afskrifning befordrade.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den 3 Maj 18-45.
Preste-Ståndet den 5 — —* Borgare-Ståndet den 7 ■— t— Bonde-Ståndet den 7 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående tiden för nästa revision af Stats- Banco- och Biksgälds-f^erkens räkenskaper och förvaltning.
(Stats-Utsk. Uti., N:o 259.) S. Ä. K.
Då det, jemnlikt 68 § Riksdags-Ordningen, åligger Rikets Ständer att, vid hvarje Riksdag, utsätta tiden för nästpåföljande revision af Stats- Bancooeh Riksgälds-verkens räkenskaper, samt hvad Stats-Verket beträffar, afslutade räkenskaper för åren 1842 och 1843 blifva nästinstundande höst att tillgå, hafva Rikets Ständer till den 15 September innevarande år bestämt tiden för deras revisores nästa sammanträde till granskning af Stats-, Banéo och Riksgälds-verkens tillstånd, Styrelse och förvaltning.
Expeditiont-sUkot ets Förslag lill und.
Skrifvelse, N.o 75. 445 Hvilket Rikets Ständer få hos E. K.
M. härmedelst i underdånighet anmäla; framhärdande &c.
Slockholm den 7 Maj 1845.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den 3 Maj i845* Presle-Ståndet den 5 — ■— Borgare-Ståndet den 7 — — Bonde-Ståndet den 7 — — Rikets Stähders underdåniga Skrifvelse, angående ett staden Sölfvitsborg beviljadt låne-understöd.
(Stats-Utsk. Uti., N:o 272.) S. A. K.
Med anledning af hos Rikets Ständer gjord framställning om understöd från statens sida för befordrande af den påbörjade quaibyggnaden i Solvitsborg samt upprensning af stadens hamn, hafva Rikets Ständer, enär ifrågavarande hamnarbete, om än icke af den vigt för det allmänna, att något direct statsbidrag till dess befrämjande skäligen kunnat af Rikets Ständer beviljas, likväl måste för staden Sölfvitsborg och den kringliggande orten komma att medföra gagn, af Riksgälds-Contorets medel anvisat en summa af 10,000 R:dr, att, för befordrande af nämnde quaibyggnad samt upprensning af sadens hamn, utgå till staden Sölfvitsborg såsom lån mot de villkor, som af Rikets
Ständer redan blifvit eller blifva vid innevarande Riksdag för statsbidrag, som af allmänna medel beviljas, föreskrifna och för E. K.
M skola i underdånighet tillkännagifvas.
Hvilket Rikets Ständer få underdånigst anmäla; framhärdande &c.
Stockholm den 7 Maj 1845. 446 Expcditions-UtskotteU Förslag
Skrifvelse, Ko i<j6.
r Uppläst och godkändt hos Hidd. och Adeln den 3 Maj 1846.
Preste-Ståndet den 5 — — Borgare-Ståndet den 7 — — Bonde-Ståndet den 7 -- -*■ Rikets Ständers underddnigä Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition, angående sättet för återbetalning af lån, beviljade utaf allmänna medel, till understöd för vatt enaf tappningar, eller andre förberedande åtgärder för större odlings företag.
(Stats- och Lag-Utsk:ns Bet., N:o 106). S. A. K.
Med anledning af Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret i underdånighet gjorda framställning, rörande befarade svårigheter vid bokföringen och bevakningen af säkerhetshandlingarne för de å nämnde Verk anvisade lån till vattenaftappningar eller andra större odlingsföretag, har E. K, M., för att, utan åsidosättande af dit allmännas skäliga anspråk på fullkomlig säkerhet för dessa
Iåns återbetalande, för menigheterne underlätta lånemedlens utbekommande samt ränte- och capital-afbetalningarnes behöriga fullgögörande, medelst allåten Nådig Proposition den 2 Augusti nästlid ne år, behagat föreslå, att återbetalningen af lån så väl af de medel, Rikets Ständer vid sisllidne Riksdag anvisat till understöd för vattenaftappningar eiler andie förberedande åtgärder för större odlingsföretag, som ock af de medel, hvilka Rikets Ständer hädanefter för enahanda ändamål kunna bevilja, må det s|tt få verkställas, att sedan det lånebelopp, för hvars återbelafende hvarje betalningsskyldig hemmansdel skall ansvara, blifvit bestämdt, och i följd deraf det belopp, som årligen skall till skuldens fulla liqviderande, jemte bestämd ränta, erläggas, sistnämnde belopp under serskild rubrik, hvarvid bör utsättas sista året, då betalningen skall utgå, bör, såsom ett hemmanet i samma antal år åliggande allmänt onus, å debetsedeln upptagas, af kronobetjeningen uppbäras, i Ränteriet nedsättas och såsom andra till Riksgälds-Contoret ingående medel redovisas. Expeditiont-UtskoUctt Förtlag till und.
Skrifvelse, N;0 i<j6i 447 Denna E. K. M:s Nådiga framställning hafva Rikets Ständer i noggrannt öfvervägande tagit; dervid hos Rikets Ständer stadgat sig den öfvertygelse, att det af E. K. M. i Nåder föreslagna sätt för återbetalning af ifrågavarande låneunderstöd icke allenast kommer att leda lill förenkling och lättnad vid lånens liqviderande, utan äfven, sedan arbelsföretagen blifvit fullbordade och godkände samt den årliga afbetalningen inträdt, komma att för Stats-Verket medföra enahanda säkerhet för lånebeloppen, sorn för kronans uppbörd nu eger rum, utan att sådant kan komma att inverka på tredje mans rätt, enär lånemedlen, efter arbelsföretagens fullbordan, icke äro uppsägbara och således icke kunna annorledes än successive, uti stadgad ordning återfordras, hvarvid skäligen måste kunna antagas, att den förbättring, ett hemman genom företaget vunnit, fullt motsvarar den andel af lånesumman, för hvilken hemmanet blifvit onereradt.
Dock anse Rikets Ständer, till vinnande af mera reda och säkerhet, och då de årliga afhetalningarne skola, såsom ett hemmanen under en viss bestämd tid åliggande onus, utgå, af nöden, att delta hemmanens åliggande, då återbetalningsskyldigheten intrader, i Jordeboken införes med bestämd anteckning om så väl beloppet af de årliga ränte- och capital-afbetalningarne, som tiden, då dessa upphöra.
På grund häraf hafva Rikets Ständer, som i fråga om erhållande af tillbörlig säkerhet ej mindre för ifrågavarande slags låneunderstöd under den tid, arbetet fortgår och intilldess återbetalningen inträder, än äfven för arbetsföretagens behöriga fullbordan, skola i sammanhang med andra föreskrifter i afseende å meddelande lånebiträden, serskildt underdånigt yttrande afgifva, i så måtto antagit E. K. M;s Högstberörde Nådiga Proposition, alt Rikets Ständer beslutat, det de corporationer eller menigheter, som vilja af ifrågavarande låneuuderstöd komma i åtnjutande, böra ställa serskild, af E. K. M. pröfvad och godkänd, säkerhet för så väl det företags behöriga fullbordan, hvartill lånet är vordet lemnadt, som ock för sjelfva lånebeloppet, intilldess arbelsföretaget blifvit slutadt och godkändt, samt den årliga återbetalningsskyldigheten vidtagit; efter hvilken sistnämnde tid och sedan den låneandel, för hvars återbetalande hvarje betalningsskyldig hemmansdel skall ansvara, blifvit bestämd, och i följd deraf äfven det belopp, som årligen skall lill skuldens, jemte den utfäste räntans, fulla liqviderande erläggas, detta sammanlagda belopp under serskild rubrik, med utsättande af det sista året, då betalningen skall utgå, bör, såsom ett hemmanet, under sålunda bestämdt antal år, åliggande allmänt onus, i Jordeboken antecknas och å Debetsedeln upptagas samt af krouobetjeningen uppbäras, i Rän - 445 Expcditions-Ulskoitets Förslag lill und.
Skrifvelse NtO 177. teriet insättas och såsom andre till Riksgälds-Contoret ingående medel ser skildt redovisas.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 7 Maj 1845.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Maj 1845.
Preste-Ståndet den 5 — — Borgare-Slåndet den 7 — — Bonde-Ståndet den 7 — — Rikets Ständers underdåniga Skrif veise j angående ersättning af allmänna medel till vittnen i brottmål då den tilltalade saknar tillgång eller ersättningsskyldighet icke kan honom åläggas.
(Stats- och Lag-Utsk. Bet., N:o 107.) S. A. K.
Jemte framställning derom, hurusom ganska ofta inträffade, så väl att, personer åläggas att såsom vittnen i brottmål inställa, sig vid domstol, utom livars
Domvärjo de hafva sitt hemvist, som äfven att den tilltalade saknar tillgång att ersätta dem rese-och tractaments-kostnader, har hos Rikets Ständer blifvit föreslaget, att godtgörelse vid dylikt förhållande måtte af staten, till sådane vittnen utgifvas, helst den enskildes lidande eljest många gånger blefve ganska känbart, och det otvifvelagtigt vore rigtigare, att en uppoffring i detta hänseende folie det allmänna, än enskild person till last; varande ett sådant statens åliggande desto angelägnare, som under nuvarande förhållande, mången, den der vore i tillfälle att lemna de vigtigaste upplysningar i brottmål, skulle fördölja all kännedom derom endast af farhåga att blifva besvärad med långa och kostsamma tings-resor, utan att derföre kunna påräkna billig ersättning.
Rikets Exp^dilions-XJtskottets Förslag till und.
Skri/velsej N-o 777. 449 Rikets Ständer, som tagit berörde förslag i öfvervägande, anse sig desto heldre böra detsamma biträda, som det slår i öfverensstämmelse med stadgandena i 17 Cap. 5 § Rättegångs-Balken, alt ingen, som till vittne nämnd varder, eger draga sig vittnesmålet undan, och att
Domaren häfver våld honom dertill hålla genom vitén, eller fängelse, der han ej orkar böta, samt att den vittne påkallat, skall betala dess resekostnad och täring; och då dessa stadganden, likasom del i 21 Cap. 3 §:n samma Balk, att den, som saken tappar skall gälda sin vederpart allt det åter, som han trängd varit derå kosta, äro ovillkorliga och således äfven torde böra tillämpas i brottmål, synes deraf följa, att då allmän åklagare, å tjenstens vägnar, i gröfre för allmänna säkerheten vådlige brottmål, påkallar vittnen, Staten, hvars talan åklagaren förer, jemväl är pligtig att ersätta från Domstolen aflägse boende vittnens inställelse-kostnad i de händelser, då den tilltalade antingen icke kan till ansvar dömas, eller ock sakfällas, men saknar tillgång att ersättningen gälda, i sistnämnde fall af det skäl, att, då den, som vittne påkallat, bör dess inställelse-kostnad betala, emot rättighet att af den, som saken tappar, derför erhålla ersättning, den sakfäldes oförmåga att godtgöra hvad åklagaren bordt till vittnen förskjuta, synes böra falla Staten men, icke vittnet, till last; hvaremot ifrågavarande ersättningsskyldighet lärer böra drabba åklagaren sjelf, om han finnes ulan skäl hafva åtalet anställt.
Enär na en sådan lagens tolkning, enligt Rikets Ständers åsigt, är med både rättvisa och billighet öfverensstämmande, helst Staten utan tvifvel, icke mindre uti förevarande, än andra likartade fall, såsom i fråga om ersättningar för Medico-legala besiglningar, m. m. d., bör vara skyldig att af allmänna medel bekosta hvad som till allmänna säkerhetens upprätthållande erfordras och att hålla den enskilde skadeslös för de kostnader, honom i sådant hänseende drabbat, och hvilka uti ifrågavarande fall mången gång kunna för mindre bemedlade yara ganska känbara, hafva Rikets Ständer, sota funnit det vara af nöden, att en lagförklaring i öfverensstämmelse härmed varder utfärdad och att tillgångar af Staten beredas till bestridande af de utgifter, hvilka deraf blifva en följd, för deras del belutat, och få hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, genom utfärdande allmän Kungörelse, det måtte varda förklaradt: att lagens stadgande i 17 Cap. 5 § Rättegångs-Balken, det den, som vittne påkallat, skall betala dess resekostnad och täring, äfven bör tillämpas i gröfre, för allmämma säkerheten vådliga, brottmål, som af allmän åklagare åtaBih, till R.
Sl Prot. 18410 Sami, 1 A/d. 57 4So Expedilions-UtskotUU Förslag till md.
Skrif vel e, tf.-a ij8. las, och att följagtligen den, som allmän åklagare, å tjenstens vägnar, åberopat till vittne i dylikt mål och som sig inställt vid Domstol, belägen på minst tre mils afstånd från vittnets hemvist, bör, derest vittnet det äskar och Domaren pröfvar sådant skäligt, tilläggas ersättning af allmänna medel för dess rese-kostnad och uppehälle med högst 16 sk.
B.co för hvarje dag, sorn i och för resan samt vistandet vid Domstolen erfordras, samt skjutspenningar för en bäst fram och åter, i de händelser, då den tilltalade antingen icke kan till ansvar dömas, eller ock sakfällas, men saknar tillgång att ersättningen utgifva; dock att, om den tilltalade frikännes, och åtalet linnes vara utan skäl anställdt, nämnde ersättningsskyldighet åklagaren åligger.
Och hafva Rikets Ständer för ifrågavarande ersättningar, under Riks-Statens andra Hufvud-titei anvisat ett serskildt förslagsanslag af 5,000 R:dr B:eo..
Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 7 Maj 1845.
Uppläst oell godkändt hos Ridd. oell Adeln den 3 Maj i845i Preste-Ståridet Borgare-Ståndet Bonde-Ståndet Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående tillägg till Kongl.
Förordningen den g November i844> rörande inteckning af ej mindre liftidsstädja och undantagsaftal, än ock all annan afhandling om nyttjanderätt till fast den 3 den 5 den 7 den 7 egendom ä landet.
Bet., N:o 96) S. A. K. Sedan E. K. M., i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid innevarande Riksmöte fattade beslut, genom Kongl.- Förordningen den 9 No vem - Expeditions -Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, N.o fy8. 1844 i Nåder föreskrifvit, bland annat, dels att handling, hvarigenom besittnings- och nyttjande-rätt till hus eller jord å landet är vorden på viss tid eller på lifstid upplåten, bör hos Härads-Rälten intecknas, för att emot egande- och inteckningsrätt, hvilken tillkommer annan, än den, sorn upplåtit, eller lika med honom förbunden är, hafva bestånd, dels att den, som å annan öf veria tit eganderätt till fast egendom å landet, och dervid, såsom undantag, föibehållit sig nyttjanderätt till större eller mindre del af samma egendom eller afkomst deraf, skall, så vida han vill derför tillgodonjuta säkerhet i den öfverlåtna egendomen med den formonsrätt, sorn allmänna lagen i 11 Cap. 2 ^ Jorda-Balken tillägger obetald köpeskilling, inom den i berörde lagrum utsatta tid, afhandlingén, hvari förmonerne betingade äro, for Härads-Rätten uppvisa och i Intecknings-Protocollet intaga låta, dels ock att omförmälda stadganden skola träda i verksamhet från och med nästkommande Juni månads början, med tillägg derjemte: ”1 afseende på dessförinnan upprättad, men ej intecknad, afhandling af ifrågavarande beskaffenhet, vare, ulan minskning af dpn rätt densamma, efter hittills gällande lag, må kunna medföra, tid att inteckning söka till nästa års slut”; så har hos Rikets Ständer blifvit anmärkt, hurusom det vid stiftandet af förenämnde författning synes hafva undfallit uppmärksamheten, att i vissa delar af Riket blott ett lagtima Ting årligen hålles; att detta understundom inträffar i Januari eiler Februari månad, samt att, då den inteckning, som författningen påbjuder, icke lärer kunna sökas vid annat än lagtima Ting, tiden, hvarinom redan upprättade afhandlingar skola intecknas, blir kortare, än som utmärkes i författningen med ordalagen ”till nästa års slut” och ehuru det torde kunna antagas, att, då författningen först träder i verksamhet från nästkommande Juni månads början, rättigheten att söka inteckning, i de orter, der laga Ting under följande delen af året icke hålles, vore öppen vid det allmänna Ting, som inträffar år 1846, emedan inteckningssökanden, i omförmälde händelse, ej gjort sig skyldig till någon försummelse, har likväl för undanrödjande af hvarje anledning till tvifvel härutinnan och då det ofvan anförda jemväl i viss nion gällde om de orter,
der endast två allmänna Ting årligen hållas, nödvändigheten af ett tillägg i berörde ändamål till 4 § af ifrågavarande Kongl, Förordning blifvit yrkad.
Hvad sålunda förekommit hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande och finna, med afseende å ofvan anmärkta, till följd af tiden, då nyssberörde Kongl. Förordning blifvit utfärdad, inträffade förhållanden, sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, dels om utfärdande af en författning, hvarigenom, såsom tillägg till 4 § i Kongl.
Förordningen, angående 4^2 Expe ditions-Ut skalle t s Förslag till lind.
Shrifvelsej N.-o 179, inteckning af ej mindre lifstids-städja och undantagsaftal, än ock ali annan afhandling om nytjanderätt till fast egendom å landet, den 9 November 1844., varder stadgadt: att i de orter, der endast ett eller två allmänna Ting årligen hållas, tiden att söka inteckning för äldre afhandling af ifrågavarande beskaffenhet skall fortfara till 1846 års slut; dels ock alt derjemte föreskrifves, att denna författning skall, i sammanhang med berörde Kongl. Förordning, uti omförmälde orter kungöras i kyrkorne och vid Härads-Rätterne, ej allenast de tider innevarande år, då kungörelse af samma Förordning, enligt deri gifven föreskrift, bör ega rum, utan oek nästkommande år, så väl vid början af hvarje ordinarie Härads-ting, som från predikslolarne tre gånger, nemligen i Februari, April och Augusti månader.
Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 7 Maj 1845.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i3 Maj 1&45» Preste-Ståndet den i4 — — Borgare-Ståndet den i4 — — Bonde-Ståndet den i5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående reserverandet af de vid 1840 och 1841 årens Riksdag anvisade Statsbidrag för Hamn'anläggningen vid Åhus och upprensningen af Rottne ån.
(Stats-Utsk. Uti., N:o 229.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer vid 1840 och 1841 årens Riksdag beviljat serskilde anslags- och lånesummor, dels för anläggningen af en hamn vid köpingen Åhus, och dels för upprensningen af Rottne-ån och Ronneby Köpings redd, men de för dessa arbetsföretag anvisade medel ännu icke biif - Expcdilions-Utskottets Förslag lill und.
Skrifvelse, N.o 17g.
453 vit för dermed afsedda ändamål af vederbörande uppburne, har hos Rikets Ständer fråga uppstått, huruvida berörde anslagssummor borde än ytterligare reserveras, helst dessa arbeten, åtminstone tillsvidare, icke torde komma att företagas.
Hvad först angår frågan om hamn-anläggningen vid Åhus, hvartill Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag anvisat en summa af 35,000 R:dr, deraf 20,000 R:dr skulle utgå såsom lån och 15,000 R:dr i egenskap af anslag utan återbetalnings-skyldighet, så har, enligt hvad hos Rikets Ständer blifvit upplyst, hinder för detta arbetes företagande förorsakats deraf, alt större delen af strandegarne vid He!ge-ån helt och hållet bestridt den ifi ågastallda uppdämningen af samma å, hvadan någon annan utväg till beredande af möjligheten för verkställighet deraf icke lärer återstå, än att, genom anställande rättegång, söka erhålla tillåtelse härtill, helst öppnande af vatten-communicationen emellan Christianstad och Åhus genom Helge-åns uppdämning och upprensning vore ovillkorligen nödvändigt för den föreslagna hamnbyggnadens framtida bestånd, hvilken rättegång snart lärer komma att af stadens invånare påböijas; och enär Rikets Ständer, vid beviljandet af det för meranämnde hamn-anläggning äskade understöd af allmänna medel, icke bestämt någon viss tid, inom hvilken hamn-anläggningen skulle vara börjad, samt det derför anvisade
Statsbidrag till större elier mindre del lyftadt, hafva, vid här ofvan uppgifne förhållanden, Rikets Ständer ansett staden Christianstad, oagladt det inträffade dröjsmålet med arbetets företagande, ännu icke hafva förlorat rättigheten att, under derför stadgade villkor, begagna sig af det staden för otnförmälde ändamål tillerkända allmänna understöd; hvadan och då stadens Fullmägtig vid innevarande Riksmöte, å stadens vägnar, yrkat, att de sålunda anvisade Statsmedlen måtte för det dermed afsedda föremål få användas, Rikets Ständer, som likväl funnit ea piasscriptionstid för samma medels utbekommande böra bestämmas, beslutat, att ifrågavarande anslags- och lånesumraors sammanräknade belopp, 35,000
U:dr, må, under fortsatt tillämpning af de för utbetalandet häraf, vid sednast förflutna Riksdag stadgade viltkor, staden Christianstad af Riksgälds-Contoret tillhandahållas sex månader efter det derstädes styrkt blifvit, att alla hinder emot påbörjandet af arbetet enligt fastställd plan äro undanröjde; börande dock detta arbetsföretag ovillkorligen, såvida Statsbidraget dertill skall få tillgodonjutas, vara börjad inom 1847 års slut.
Vidkommande åter det Ronneby köping af Rikets sednast församlade Ständer beviljade lån, 10,000 R:dr, för upprensning af Rottne-ån och köpingens redd; så enär förhållandet med detta, ännu icke lyftade, lån är m Expeditions-Utskottets