Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Utskotten uti sitt, med anledning af väckta förslag till ändringar uti Kongl. Stadgan, angående folkundervisningen i Riket af den 18 Juni 1842, afgifna betänkande N:o 40, förklarat, att Utskotten, i afseende å den af åtskillige motionärer jemväl äskade förhöjningen af anslaget till folkundervisningen, skulle afgifva serskildt Utlåtande; så gå Utskotten nu att sådant fullgöra.
Arkanden om en dylik förhöjning af berörde anslag från och med 100,000 R:dr till och med 275,000 R:dr, hafva blifvit inom Hederv.
Bonde-Ståndet väckte af Riksdagsfullmägtige Tobias Lind från Götheborgs och Bohus Län, Ola Svensson från Malmöhus Län, Peter Jansson från Skaraborgs Län, T^ars Magnus Knutsson och Anders Jansson från Östergöthlands Län, Per Mattsson från Wester-Norrlands Län, Nils Peter Petersson och Niklas Nilsson från Calmare Län, Lars Norrby från Gottlands Län, Anders Eriksson och Johan Peter Andersson från Elfsborgs Län samt Sven Stats- samt Alim.
Besv,- och Ekon.- lil skottens Utlåtandej N‘.o 120. 7 Jansson från Jemtlands Län; innehållande berörde förslag jemväl framställningar om fördelning af det anslag, som kunde komma att af Rikets Ständer för ändamålet beviljas.
Till besvarande af nämnde motioner, torde Utskotten endast böra anföra, hurusom ändamålet med med deruti gjorda förslag redan svnes vara uppfyldt, derigenom att Rikets Ständer beslutat: att en afgift af 12 sk. för hvarje mantalsskrifven mansperson och 6 sk. för qvinna skall till folkundervisningens befrämjande utgå inom hvarje socken i Riket; att dessutom en summa af 20,000 R:dr årligen, till och med det år, då nästa Riksdag slutas, skall å Riksgälds-Contoret ställas lill Kongl.
Maj:ts Nådiga disposition, att, i ilion af behofvet, utbetalas såsom understöd till folkskole-lärares aflönande inom de socknar, der, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, statsbidrag för sådant ändamål, i följd af serskilda omständigheter och förhållanden, kan blifva erforderligt; samt att Kongl.
Maj:t från nämnde Conior jemväl skall till
Sin disposition erhålla dels 9,100 R:dr för folkskole-lärareseminarierne, och dels 12,000 R:dr till stipendier för elever vid dessa seminarier, hvilka begge anslag skola utgå årligen till och med det år, då nästa Riksdag slutas.
Vid det bär ofvan anmälda förhållande, få Utskotten tillstyrka, att förenämnde motionärers yrkanden om förhöjda anslag till folkundervisningens befrämjande icke måtte tild någon vidare åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda..
Stockholm den 13 Maj 1845., N:o 120.
Aok. till Exp.-Utsk. d. i3 Maj, kl. 6 c. rn.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om en del af den så kallade JIelgonskyIdens användande till folkundervisningens befrämjande.
Sedan vid sistlidne Riksdag Kongl. Majit uti Nådig Proposition öfverlemna! lill Rikets då
Vid innevarande Riksdag har RiksdagsfulImägligen Pehr Jönsson Utta Christianstads Län, uti ett till llederv.
Bonde-Ståndet ingifvet, till Stats-Ulskottet remitteradt memorial, anfört: att den rättvisa, som, genom ofvanberörde ålgärd, kommit de församlingar till godo, från hvilka Idelgonskvldskorn, enligt Kongl. Majlis Nådiga Bref af den 24 Mars 1824» skulle hafva utgått till Lunds Cathedral-skola, icke sträckt sig till eller vederfarits de församlingar inom Lunds Stift, som voro belägne inom 2ine mil från städerne, och hvilka församlingar, enligt ett af Konung Christian den IV meddeladt förordnande, som genom Malmö
Recess af år 1662 bekräftades, ännu måste utbetala sin Helgonskyld till städernas skolor; att dessa väl icke kunde undvara den inkomst, som den anslagna Helgonskylden be.redt dem, men att det likväl i motionärens tanke vore orättvist, alt kringliggande landtförsamling»!- skulle löna lärare åt städernas invånare, då de sjelfva voro 1 största behof af den utgående Helgonskylden för sina egna barns undervisning, samt städernas invånare icke lemna de - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 120. 9 de något bidrag lill lärares aflöning hvarken vid Lärdoms-skolorna eller Academien; och har på sådane skäl Motionären föreslagit, "att Allmogen äfven i de församlingar, sorn ligga inom tvänne mil från Städerna och ännu till deras skolor betala Helgonskyld, mätte derifrån befrias och hädanefter njuta lika rätt med alla andra församlingar, att nemligen få använda Helgonskylden till upprätthållande af folkskolorna i deras egna församlingar, samt att Lärdoms-skolorna må, i stället för Helgonskylden, erhålla motsvarande anslag af Statsmedel, hvarigenom deras underhåll icke komme att trycka allmogen mera än landets öfriga invånare.” Sedan Stats-Utskottet, för behandling af detta ärende, sammanträdt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, hafva Utskotten gemensamt tagit detsamma i öfvervägande, och få sitt utlåtande deruti nu afgifva.
Utskotten få dervid tillkännagifva, att
Utskotten icke varit i tillfälle att nog tillförlitligen och fullständigt utreda förhållandet med ifrågavarande Helgonskyld eller den rätt på grund hvaraf de inom Lunds Stift belägne Städers skolor åtnjutit och för lärares underhållande åtnjuta Helgonskyldskorn från de inom tvänne mils afstånd från samma städer varande församlingar; men Utskotten synes det billigt, att då den helgonskyld som af öfrige församlingar inom Stiftet, jemlikt högstberörde Kongl. Bref af den 24 Mars 1824, bordt utgå till Lunds Cathedral-skola, blifvit vid dessa församlingar bibehållen, under vilkor, att till folk-undervisningens befrämjande inom församlingarne användas, jemväl ifrågavarande inom 2lne mil från städerna belägna landtförsamlingar få åtnjuta enahanda förmån; och få Utskotten med anledning deraf vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes, efter anställd undersökning, dels om den rätt, på grund hvaraf i Lunds Stift varande Städers skolor åtnjuta helgonskyldskorn af de inom 2ine mil från städerne belägne Landtförsamlingar, och dels till huru stort belopp denna helgonskyld till skolorna utgår, låta vid nästinstundande Riksdag till Rikets Ständer öfverlemna den Nådiga Proposition i ämnet, som Kongl. Majit kan finna vara af omständigheterna påkallad.
Prot. 18^.5} 4 Sami. 2 Afd. 24 Haft. 2 10 Stats- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskoltens Utlåtande, N:o 121.
Ank. till Exp.-Utsk. d. i3 Maj, kl. 6 c. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga att afgifterna för skolväsendets ordnande måtte gemensamt med hronoutskylderna uppbäras.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet har till behandling: fått emottaga en af Herr Biskopen Hallström inom Högv.
Preste-Ståndet väckt motion, att när församling för sitt skolväsendes ordnande åtagit sig någon personel afgift, densamma må, om församlingen sådant äskar och hos Konungens Befallningshafvande anmäler, gemensamt med kronoutskylderna uppbäras, under uppbörsmanna-ansvar, samt vid samma tid, som dessa till Ränterierne ingå och afleveveras, till vederbörande Skolstyrelse, jemte behörig redovisning, aflemnas.
Sedan Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten, för frågans behandling, sammanträdt med Stats-Utskottet, hafva Utskotten gemensamt tagit densamma i öfvervägande; och som Rikets Ständer vid innevarande Riksdag bifallit, att hälften af den s. k. skyddsafgiften må till folkundervisningen användas, samt, derest en församling eller menighet å något ställe skulle besluta och öfverenskomma om något ytterligare bidrag till folkundervisningens befrämjande, Rikets Ständer, på sätt nämndt är, bifallit, det, efter Utskottens åsigt, desto heldre bör ankomma på församlingarne eller menigheterne sjelfva, att om uppbörden af ett sådant ytterligare bidrag draga försorg, som dels en dylik uppbörds öfverlemnande till vederbörande kronobetjente skulle orsaka dem ett ökadt ej obetydligt besvär, hvarför de säkerligen ej skulle underlåta att fordra ersättning, och dels kronobetjeningen icke skulle kunna så hastigt, som omständigheterne stundom torde fordra, verkställa nämnde uppbörd, utan tidsutdrägt dermed ega rum; alltså få Utskotten afstycka Herr Biskop Hallströms berörde motion.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlens Utlåtande, N:o 132. 11 N:o 122.
Utlåtande, i anledning af återremiss å Utskottens Betänkande N:o 95, angående vackt fråga om underhållandet af Hallsnäs Bro.
Enligt från samtlige Riks-Stånden ankomne Protocolls-Uldrag har nämnde Betänkande blifvit bifallet af Högloft.
Ridderskapet och Adeln den 9:de och af Högv.
Preste-Ståndet den 7:de, men deremot Slerremitteradt af Yällofl.
Borgare-Ståndet den 9:de och af Hederv.
Bonde-Ståndet den 10:de uti innevarande månad.
Såsom skäl för återremissen bar blifvit åberöpadt, att då egaren af Hallsnäs hemman förr egt, att, för underhållandet af färja öfver det der varande sund, åtnjuta frihet från rotering, det syntes, som skulle Westra Häradsboer, hvilka blifvit ålagde att öfver sundet uppföra bro, böra inträda i enahanda förmon, som egaren af Hallsnäs egt, emedan Kronan eljest skulle skörda en vinst derigenom, att skyldigheten i berörde hänseende blifvit öfverflyttad på Häradsboerne, hvilket ansågs vara desto mera obilligt, som Staten icke tillförne haft att påräkna någon rotefrihets-afgift af Hallsnäs.
Utskotten, som tagit i öfvervägande hvad sålunda blifvit anfördt, få med anledning deraf anföra, att Utskotten, som ej haft tillgång till den i motionen åberopade 1684 års Ekonomiska Commissions handlingar, icke kunnat erhålla upplysning om den serskilda anledning, hvarföre egaren af Hallsnäs hemman då skall blifvit ålagdt att, emot frihet från rotering, ensam underhålla faija öfver Hallsnäs sund, om hvilken anledning motionen icke heller gifver någon upplysning; att redan genom de före 1734 års
Lag i fråga om byggandet och underhållandet af broar och vägar, gällande lagar och författningar, hvaribland må nämnas Gripsholms Stadga af den 29 April 1575, det varit föreskrifvet, ”att alla äga bro bygga och väga rödja, så then som mindre äger i by, som then mer äger, och ingen vare therför fri hvarken freist eller ofrälst”; och att i 25 Cap. 8 §.
Byggninga-Balken af 1734 års
Lag, stadgas att ”alla, som å landet hemman ega eller bruka skola, vägar rödja och broar bygga.” 12 Stais- samt Allm.
Besv,- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N-.o 122.
Och då sålanda det synes Utskotten uppenbart, att, sedan Kongl. Majit genom Utslag den 6 April 1824 förklarat, att bro skulle byggas öfver Hallsnäs sund af samtlige Westra Häradsboer gemensamt, häradsboerne icke i detta hänseende ega någon annan eller större skyldighet änden, som allmänna Lagen påbjuder, samt Hallsnäs hemmansegare sjelf yrkat att blifva befriad från åliggandet att hålla färja öfver Hallsnäs sund, emot åtagande att ingå uti rotering; alltså och då, i allt fall, Westra Häradsboer, derest de anse sig ega lagligen grundade anspråk på den förmon, som motionen åsyftar, ega att derom sin talan i vederbörlig ordning utföra; finna Utskotten, med stöd jemväl af hvad de i sitt omförmälde Utlåtande anfört, sig icke böra frångå det afstyrkande af motionen, som Utskotten i samma utlåtande meddelat.
Stockholm den 13 Maj 1845. STOCKHOLM, tryckt bos P. G. Bero, 1845.
Stat*- samt Allm. Desv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 123. * N:o 123.
Ånk. till Exp.-Utsk. den 13 Maj, kl. 6 é. m. lil ätande, angående rättighet för brulare af mensal-hcmman att lösa desamma till skatte.
Riksdagsfullmägtigen Tobias Lind från Götheborgs och Bohus
Län bar uti en hos Hederv. Bonde-Ståndet väckt, till Utskotten remitterad motion, föreslagit, att Kongl. Förordningen af den 19 September 1723 måtte förändras på det sätt, alt innehafvare af mensal-hemman blefve tillåtet att lä dessa, lika med krono-hemman, till skatte förvandlade, med rättighet likväl för pastorerne, att åtnjuta den af roensal-hemmanen vanliga inkomsten, hvilken tillåtelse, enligt motionärens tanka, skulle, utom andra fördela!', medföra den, alt då sådane hemmans innehafvare finge rält att öfverlåta hemmanen på skyld eller oskyld, eller egde säkerhet, att besiltnings-rätten efter deras död öfverginge till arfvingarne, de skulle bättre bruka dessa hemman än för närvarande eger rum.
Till stöd för motionen, hav uti ett serskildt, den 5 sistlidne Ocloher af motionären till Hederv.
Bonde-Ståndet ingifvet, lill Utskotten jemväl remitteradt, anförande blifvit yltradt, alt det vore egentligen ordalagen i Kongl. Förordningen, den 19 September 1723, sorn i allmänhet ledde lill den tolkning, att mensal-hemman icke skulle få till skatte köpas.
Det vore väl bekant, att i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län hela regleringen med presterskapets aflöning redan skedt på I500:talet och att vid den tid provinserna afträddes till Sverige, denna reglering redan varit så stadgad, att förhållandena, i afseende derå, icke ansågos obestämda.
Då dessa landskaper införlifvades med Sverige, blef den försäkran gifven, att jordens natur, onera och skyldigheter, äfvensom presterskapets aflönings-sätt och rättigheter skulle förblifva oförändrade.
Det vore jemväl kändt, och genom Lunds Landabok tydligen bestyrkt, alt af mensal-hemman endast räntan varit anslagen till presterskapet, och att någon slädjo-rätt icke varit presterskapet medgifven, utan hade en sådan rätt, der den utgått, ansetts Bih. till R.
Prot. 1845, 4 Sami. 2 Afä. 25 Haft. 1 2 Stats- samt Allm. Best.- och Ekon.-Uiskettens Utlåtande, N:o 123. lillhöia kronan, under hvars riominium mensal-hemrrian alllid funnes antecknade.
Afven i de gamla Svenska provinserna synles mensal-hemmanen icke hafva varil anslagne åt presterskapet under samma villkor, sorn deras boställshemman,'utah hade blott räntan eller landtgillet ulgått ”såsom hjelp till annexen’'.
Så t. ex- frånkändes pastorerne, genom Kongl.
Brefvet den 1 Februari 1659, städsel-ören och foder-nöten, sedan stadgande i samma syftning redan förut under den 7 April 1597 blifvit meddeladt.
Till stöd för motionärens åsigt i förevarande fråga kunde tillika åberopas Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 25 Maj 1720, § 54, lydande sålunda: ”Preste- och. annex-bönderne i Skåne blifva förskonte för att gifva nv penniuge-slädja åt en ny kyrkoherde, emedan presterskapet icke ens är befogadt att affordra någon städja af dem; ty de äro pure kronohemman, som intet böra städjas, — och skulle hondén vara skatte, så bör han så mycket mindre gifva någon städja”. —-
Och har motionären, under påslående ali Kongl. Förordningen den 19 September 1723 icke vore å mensal-hemiran tillämplig, tillika uti sitt omförmäide anförande, hvaruti Ståndets samtlige Riksdags-fullmägtige från Skåne instämt, förklarat, att, efter hans tanka, det vore både rättvist och klokt, om ”i Skatteköps-förordniugens anda”, det stadgande meddelades, att mensal-hemman finge till skatte-hemman forsed jas, då pastor dertill sitt samtycke lemnade, och med •villkor, att de årliga af gifter i ränta eller Ian dt gil le m. ni, som nu utginge, klefve for framtiden åt efterträdaren försäkrade, jemte en årlig afgäld, svarande mot en trettiondedel af den städja, som sist erlagd varit; förmenande motionären, att genom ett sådant stadgande presterskapet ingenting skulle förlora, men åboen deremot vinna en betryggad besittningsrätt och det allmänna hafva fördel af en större produetion på dessa hemman.
Yid sisllidne
Riksdag väcktes jemväl fråga af enahanda beskaffenhet med den, som nu blifvit till Utskottens handläggning öfverlemnad.
I)å varande Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskott afgåfvo deröfver sitt betänkande, hvaruti yttrades, bland annat, följande: ”Genom 4 mom. i presterskapets privilegier den 16 October 1723, är presterskapet försäkradt om bibehållandet vid indelnings-stomar och annex, alt dem bruka, häfda eller häfda låta; och som denna dispositions-rält öfver berörde hemman skulle väsendtligen inskränkas genom den yrkade rättigheten, att losa hemmanen lill skatte, hvilket också redan genom Kongl. Förordnin - Stats- samt Allm.
Best.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande.
X:o 123- 3 gen den 19 September 1723 är bestämdt förbjudet; så är det uppenbart, att de åberopade privilegierna skulle, genom den föreslagna Författningen, rubbas oell presterskapet få vidkännas en minskning af dess i behörig ordning fastställda löne-förmoner”.
På grund häraf funno
Utskotten sig böra afstyrka bifall till det väckta förslaget.
Då berörde betänkande blef af Irenne Riks-Slånd godkändt, och några skäl nu icke blifvit anförde, som föranledt Utskotten att frångå den åsigt i detta ämne, som äro i samma betänkande uttalade, så få Utskotten, jemte meddelande af den upplysning, all, utom det förbud för mensal-heinmans försäljande till skatte, som innebålles i ofvanberörde Kongl.
Förordning den 19 September 1723, det blifvit genom Kongl. Resolutionen på presterskapets besvär den 23 December 1747, föreskrifvet att då, till skatte försålde preste-stomar och mensalier, säljas utom börd, de må af kyrkorne eller församlingarne åter inlösas och af presterskapet sedermera oqvaldt nvttjas, att skatteköp å annex- och mensal-hemman i Skåne och Halland ovillkorligen, och i Bohus
Län villkorligen, eller derest besittnings-rätten föle år 1810 tillkommit genom kyrkoherdens städsmål eller antagnings-bref, blifvit lörbjudne medelst Kongl. Brefven den 22 April och den 22 Maj 1819, samt att, enligt hvad Kongl. Brefvet af den 4 Maj 1833 stadgar, annex- och mensal-hemman inom Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län, med undantag af enkesäten och de hemman, som kyrkoherde, capellan eller klockare vanligen brukade, borde bortarrenderas på 30 års tid, äfvensom Consistorierna ega, att efter vederbörlig pröfning, stadfästa eller afslå de gjorda arrende-anbuden, — vördsamt tillstyrka, att ofvanberörde motion, ej måtte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
4 Stats- samt Allm. Bessi.- och Ekon.-U(skottms Utlåtande, X:o 124.
Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Maj, kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af föreslagna förändringar i sältet för marke gångs-taxornas uppgörande och pröjxari de.
Hederv. Bonde-Ståndet har lill Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottets handläggning remitterat en i berörde ämne af Riksdags-fullmägtigen Anders Nilsson från Östergöthlands
Län väckt motion, jemte åtskilliga med anledning deraf framstälda förslag och afgifna anföranden; varande af motionären med hänsigt till de olägenheter, som räntegifvarne vanligen skola få vidkännas, i följd, af den nu gällande ordningen för markegångssältningen och serdeles af Kongl. Cammar-Collegii rättighet, alt ändra och höja de af comiterade för markegångs-sältningen upptagne priser, yrkad t, att den hitintills medgifna rättighet att öfverklaga de af comité O O o rade inom länen fastställda markegångs-taxor måtte till all kraft och verkan upphäfvas och samma taxor i oförändradt skick lända till efterrättelse; att vid inarkegångs-taxornas uppgörande icke, såsom nu skedde, endast det löpande årets varuvärden skola bestämma markegångs-prisen, ulan att dessa må antagas efter medelberäkning af hvad ränlepersedlarne gällt under de 9 sistförflutne åren, jemförde med hvad de gälla det år för hvilket taxan sätLes; och att Landshöfdingarne, hvilka såsom ordförande i comiteerne lör raarkegångssättningen vore i tillfälle att, ehuru ej röstegande, indirect inverka på comilerades beslut, måtte från denna befattning befrias och comiterade likasom annan communal-nämnd lemnäs öppet att en ordförande bland sig sjelfve utse.
Uti föreslående yrkande och hufvudsakligen hvad angår upphöran - Stale- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, 2V:o 124. det af Kammar-Collegii rätt att ändra markegångs-taxorne, hafva flere Ståndets ledamöter sig förenat; i sammanhang hvarmed föreslagits: af Petter Pehrsson från Jönköpings Län : att, då, vid markegångssättning, votering skall ega rum, sådan måtte ske i samma ordning som vid Riksdagar inom Rikets Ständers Utskott iagttages, elier så alt deputerade af llidderskapet och Adeln rösta först, och Bonde-Ståndets deputerade sist. af G.
Län, alt då åtskilliga olägenheter vore förenade med nu gällande omröslningssätt uti markegångssättningscomiteerne, eller alt Bonde-Ståndets Ledamöter rösta först, Utskottet måtte förslag till ett förändradt omröslningssätt afgifva; och af Bengt Gudmundsson från Hallands Län: att, med upphäfvande af Kammar-Collegii rätt att ändra markegångs-prisen, elt annat forum måtte bestämmas, hos hvilket ändring kunde sökas uti deputerades för markegångssältningen beslut; varande, enligt Bengt Gudmundssons tanke, pröfnings-comiléerne härtill mest lämplige.
Slutligen har motionären Anders Nilsson till sin motion gjort det tillägg och förtydligande, att alsigten med densamma vore den, att Kammar-Collegii rättighet, alt, utan klagan från räntegifvarnes sida, ändra markegångs-taxan, måtte upphöra; men att räntegifvarne ändock skulle ega, att, 0111 de dertill funné sig befogade, söka ändring uti den markegångssättning, som af Länens deputerade förrättas.
Sedan Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet för handläggning af of vanberörde motion och anföranden med Stats-Utskottet sammanträde hafva Utskotten ärendet lili öfvervägande förehaft; och hvad först beträffar frågorne, dels om upphörande af Kammar-Collegii rätt att ändra markegångstaxorne, dels om bestämmandet af forum för ändringssökande i deputerades för markegångssättningen beslut, så enär Rikets Ständer i anledning af Stals-Ulskollets utlåtanden, N:s lil och 237, lör sin del beslutat alt, ulan rubbning i öfrigt af hvad nu gällande Författningar stadga, i afseende på sättet för sökande och erhållande af ändring uti deputerades beslut, angående markegångsprisens bestämmande, besvär öfver dessa beslut må af Kammar-Collegium och Slals-Contoret gemensamt pröfvas och af - 6 Stats- samt Allm. Best.- och Ekon.-l!Iskottens Utlåtande, N:o 125. göras; att förhöjning af en utaf deputerade vidtagen prisbestämmelse der densamma kan ifrågakomma, grundas på verkställd jemnlörelse mellan prisen så väl inom länet som uti nästgränsande
Län, samt alt de föränd ringar uti den af deputerade upprättade markegångstaxa, hvilka slutligen varda fastställda, skola gälla för så väl kronan som samtliga ränte-lagare och räntegifvare inom samma markegångsdistrict; alltså och då omförmählte tvenne frågor redan blifvit af Rikets Ständer behandlade och afgjordt, hemställa Utskotten, att desamma måtte förfalla.
Vidkommande åter förslagen att markegångs-prisen mätte bestämmas efter 10 års medelvärden å ränlepersedlarne, att Landshöfdingarue icke vidare må vara ordförande i comileerne för markegångssättningen, nian valet af ordförande på comilerade sjelfve ankomma, samt att ordningen vid omröstningar inom berörde comitéer måtte ändras; så enäi Stats-Utskottet uti utlåtandet, N:o 287, tillstyrkt förändrad reglering af sättet för indeldta räntors och tiondens utgörande och uppbärande, samt det Beslut Rikets Ständer i afseende härpå fatta, mycket inverkar på grundet ne och ordningen för markegångstaxornes upprättande; kunna Utskotten icke anse tjenligt att nu afgifva något vidare yttrande i afseende på motionärernes ofvanberörde förslag, utan hemställa, att samma förslag för närvarande icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 13 Maj 1845. JfS 125.
Ank. till Expk-Utsk. den 13 Maj, kl. 6 e. m.
Vtidt ande, i anledning af väckt fråga om krono-tiondens, inom est er ås och Örebro Län, lösande med pen ningar.
Bonde-Ståndet ingifvet samt till Allmänna Be - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utslcottens Utlåtande, N:o 125. 7 svärs- och Ekonomi-Utskottet remitteradt memorial, har Riksdagsfullmägtigen Eric Ericsson från Westerås Län anfört, att då det för krono-tiondegifvare inom nämnde Län, hvilka utgöra sin tionde till ecclesiastike- och audre statens tjenstemän, vöre i hög grad tryckande, att indelningshafvarne egde rättighet att fordra krono-tionde in natura med 6 mils forsling och i följd häraf vore i tillfälle att å tionde-spanmålen bestämma ett a Utfor högt lösningspris, motionären ansåge sig böra föreslå att krono-tionde inom Westerås
Län matte hädanefter af vederbörande indelningshafvare emot lagas i penningar efter Länets markegångspris med 16 sk.
B:co förhöjning på hvarje tunna såsom forsellön.
Denna motion, hvaruti Riksdags-fullmägtigen A. Andersson från Örebro Län instämt under anhållan att den deri yrkade förmon för krono-tiondegifvare jemväl mätte tillgodokomma de skattdragande inom sistnämnde