Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mantals- och Skattskrifningen för rättas inom hvarje stad, pastorat eller socken, i närvaro af ett sådant Konungens Befallningshafvandes Ombud, som med nödige kunskaper förenar anseende i orten.
Af Fresterska pel må endast ordinarie eller tjenst-förrättande Pastorer kunna dertill förordnas, hvilka dessutom alltid sjelfve böra dervid vara tillstädes, eller i sitt ställe hafva dertill utsett någon af församlingens Prester; men är Pastor ensam Prest, och laga förfall hindrar hans inställelse, må han foga den anstallt, att annan person tdlstädeskommer, som, med Pastors ansvar, ur den medförde husförhörs-boken meddelar all den upplysning, som lagligen kan äskås.
Derjemte skola tvänne på socknestämma valde Församlings-Ömbud vid förrättningen vara tillstiides.
Uppstå skiljagtiga meningar i någon fråga, afgöres den genom omröstning, hvaruti Landshöfd ingens Ombud, Pastor, Mantals- och Skattskrif varén, och båda Sockne-Ombuden, alla med lika rösträttighet, deltaga; äro samtlige ledamöterne af olika meningar , gälle den, Ordföranden yttrar.
Skulle, genom någon af Comiteen beslutad åtgärd, Kronans rätt varda förnärmad, åligge Mantals- och Skattskrifvaren sig deremot till Protocollet reservera, hvilken reservation underställes Konungens Befallningshafvandes pröfning, på det att, om skäl förefinnes, rättelse må kunna meddelas. §. 40.
Med Mantals- och Skattskrifningen i Stockholm och Götheborg förhålles efter livad serskildt derom stadias.
O Bil, till Bevillnings-Viskottets Betänkande> N.-o 12. 5 7 §• 41.
Konungens Befallningshafvande stall om Mantals- och Skattskrifningarne tidigt utfärda sådane Kungörelser, sorn för landet utsätta, uti hvilken ordning densamma hvarje dag på för- eller eftermiddagen förrättas, samt att den, som, inom tredje timman från den lid, då förrättningen, enligt Kungörelsen, är bestämd alt börjas, sig icke inställer, är till böter förfallen; hvarförutan Kungörelsen bör innehålla tydliga föreskrifter för de skattskyldige om de uppgifter till Mantals- och Skattskrifning, som, enligt Författningarne och denna Bevillnings-stadga, af dem skola aflemnas. §• 42.
Alla Husbönder, så i städerna som på landet, skola, å den dag, som till Mantals- och Skattskrifning utsättes, sjelfve elier genom Ombud sig infinna och till Skattskrifvaren aflemna de uppgifter, som i Konungens Befallningshafvandes härom utfärdade Kungörelse föreskrifvas.
Dessa uppgifter, som tväfallt författas, skola noga upptaga aila de personer, hvilka till hvars och ens hushåll höra, med utsättande af namn, ålder, mer elier mindre arbetsförmåga, bräcklighet o. s. v.; äfven skall bestämdt uttryckas personens embete, tjenst eller befattning, den rörelse, näring eller handtering, han idkar, hans fastigheter, verk och inrättningar, äfvensom fartyg om fem svåra lästers drägtighet och derutöfver, samt ändtligen de hos hvar och en boende liyresmän, eller andra, hvilka dessutom, för sig och sitt folk, äro pligtige att enahanda förteckningar och uppgifter aflemna.
Samma skyldighet åligger ock förmyndare, i afseende på sina myndlingar och dessas egendom, samt Styresmän af Bolag, Verk och Inrättningar, outredt sterbhus eller under concurs varande bo, förden egendom, en hvar af dem förvaltar och vårdar.
Allmogen och mindre skrifkunnige invånare i städerna ega att muntligen meddela dessa uppgifter. §. 43.
Underlåter någon, ulan anmäldt laga förfall, att personligen, skriftligen eller genom Ombud, vid Mantals- och Skattskrifningen sig inställa samt alla nödiga uppgifter meddela, bote till socknens fattige En R:dr; och vare samma bot för den, som underlåter att anmäla de på egorne inhyses boende personer, skulle de än för afgift böra befrias.
Hvaremot den, som antingen sjelf 58 Bil. till Bevillnings-Utskotlet Betänkande, N.o 12.
Leträdes med ovigtig uppgift eller bidrager dertill, att någon utan skäl från skatt uteslutes, skall betala den skattskyldiges afgift och böta dess dubbla belopp; skolande dessa böter, som äro desamma, hvilka uti serskild Kongl. Förordning, angående Mantals- och Skattskrifning, äfven finnas utsatta, tillfalla Faltig-cassan i den stad eller socken, hvartill den pliktfällde hörer; med iagttagande likväl, att nämnde böter icke utgå förr, än Konungens Befallningshafvande derom förordnat.
Före Mantals- och Skattskrifningens slut upprättas å hvarje ställe en förteckning öfver dessa böter, hvilken, till rigtigheten styrkt af Pastor eller den i hans ställe närvarande och tväune Socknemän, till Konungens Befallningshafvande öfversändes, som hos den försumlige låter uttaga böterne, så vida giltige skäl till hans befrielse ej företes.
Mantals- och Skattskrifvaren åligger att bevisligen underrätta den, som för uteblifvande är till böter fälld, så väl om deras belopp, som att honom åligger, inom fjorton dagar, vid fördubblad bot och förlust af vidare talan, å ort, som utsättes, de bristande uppgifterne aflemna.
Uteblifva de ändock, anmäle han förhållandet hos Konungens Befallningshafvande, i afseende på böterne, och varde Mantals- och Skaltskrifningen verkställd, enligt de upplysningar, som kunna erhållas. §. 44.
Vid Universiteten förrättas Mantals- och Skattskrifningen för Academistaten och dem, som under Academiska Jurisdictionen lyda, af Academi-bokhållaren, under Academi-räntmästarens inseende, samt i närvaro af t vänne Deputerade af stadens Magistrat eller Borgerskap; skolande, så väl desse deputerade, som de 2:ne af Academiens Rector utsedde personer, äfven öfvervara Mantals- och Skattskrifningen med städerne Upsala och Lund, §.45.
De, vid Mantals- och Skattskrifningen meddelade uppgifter om personers namn och ålder, skola med Husförhörs-boken på stället noga jemföras, så att ingen skattskyldig förbigås eller uteslutes från Mantals-längden; och när större eller mindre del af en sockens invånare är i annat district Mantals- och Skattskrifven, bör ett af vederbörande Pastor, så vida icke han eller den person, som hans ställe företräder, är vid förrättnings-tillfället närvarande, undertecknadt utdrag af Husförhörs-boken, till nödig upplysning vid Mantals* Bil. till Bivillnings-Utskottets Betänkande, N.o 12- 5g och Skattskrifningen företes, hvilket äfven gäller, då någon från annan forsa nilin'' till Mantals- och Skattskrifning: sig' anmäler.
• i i o o Skaltskrifvaren skall om de personer, som af honom böra antecknas, derjemte söka alla nödiga upplysningar,, för hvilkas säkrare och skyndsammare meddelande Stads-Fiscaler i släderne, Länsmän, Fjerdingsman och Sexmän eller Rotemästare, de t vänne sistnämnde vid lika ansvar, som i 43 §. angående uteblifvande från Mantals- och Skattskrifningen stadgadt är, skola vid förrättningen vara tillstädes. §• 40.
Hvarje skattskyldig skall ovilkorligen i mantal uppföras och taxeras, der han bosatt är, till nästa fardag flyttar, eller största delen af året sig uppehåller.
Fou bets- och Tjenstemän skattskrifvas och taxeras för sina egna personer, der de hafva tjenst.
Rätter Borgare skall, för sin person och borgerliga näring, i den stad, der han är Borgare, mantals- och skattskrifvas.
Gontingent- eller Genant-Borgare uppföres i mantal och erlägger skatt i den ort, der han eger sitt hemvist eller är bosatt.
Uppstår fråga om den ort, der någon skall skattskrifvas, profves den af Konungens Befallningshafvende, med besvärs hänvisning till Kongl KammarRätten. §. 47.
Alla uppgifter, skriftliga eller muntliga, skola i Mantals-läogden noga intagas, de skriftliga numereras och numren anmärkas i Man tals-längden, hvilken de bifogas. §. 48.
Den upprättade Mantals-läogden skall A allmän sockenstämma till granskning företes, eller ock, om så begå res, uppläsas och sedan genom påskrift af vederbörande pastor, eller den hans tjenst förrättar, samt tvänne närvarande socknemän, styrkt blifvit, att antingen inga eller endast de uti serskild förteckning upptagne anmärkningar blifvit till rättelse antecknade, med sina bilagor emottagas af hvarje församlings pastor, hvilket allt till vederbörlig Taxerings-Comité öfverlemnas, att ytterligare granskas;; och åligge del 4o Bil. lill Bevillning-UtskoUets Betänkande j No 12.
Skattskrifvaren, att tillställa vederbörande Pastor Mantals-längden så tidigt, att åtta dagar förut kan kungöras om den söndag, hvarå Längden i sockenstämma kommer att till granskning företes, samt 0111 det ställe, hvarest den, lill dess socknestämma inträffar, blifver för socknemännen till genomseende att tillgå.
Om Taxerings-Comite pä Landet. §. 49.
Häradsskrifvaren åligger att författa och till Konungens Befallningshafvande, under loppet af Januari månad, insända förslag till terminer för Taxerings-Comiteernes inom Fögderiet sammanträden, hvilka så bestämmas, att Häradsskrifvaren dervid kan vara tillstädes, och att förrättningarne inom medlet af Juni månad må kunna fullbordas. §. 50.
Konungens Befallningshafvande bestämmer, så fort sig göra låter, terminerne för Taxerings-Comite'ernes sammantäden, så att de inom förr nämnde tid må vara slutade.
De kungörelser härom, som öfver liela Länet höra utfärdas och uppläsas, skola innehålla bestämda föreskrifter, så väl i afseende på de uppgifter till 1 axerings-Comiteen, hvilka det åligger den skattskyldige att ailemna, som ock hvad af Comiteen sjelf iagtlagas hör.
Då denna bevillnings-stadga första gången skall iända till efterrättelse, bör af Konungens Befallningshafvande i kungörelsen tillkännagifvas, att den minimi-tariff för hemmansvärdet i hvarje Län, Rikets Ständer år 1823 fastställde, nu ånyo stadfästad och vid hevillnings-stadgan fogad, skall lända tili efterrättelse och i intet fall får understigas, samt att Comiteerne ega rättighet att, när behofvet det verkligen fordrar, med iagttagande deraf, att hemmanen icke uppskattas under deras rätta värde, göra den nedsättning, samma tarill medgifver, förnämligast till jemkning i värdet hemman emellan, men äfven i händelse en socken, härad eller Län skulle af en sådan nedsättning, efter Comite'ernes pröfning, vara i verkligt behof. §• 51.
Å nästa Söndag derefter skola allmänna sockenstämmor utlysas, till val af ledamöter uti Taxerings-Comiteen. * 52.
Bil. till Bevillnings-Vtskottets Betänkandej No ra. §• 52.
Till ledamot deruti är Pastor alltid sjelfskrifven, och väljes dessutom å utlyst sockenstämma, bland besutne personer inom pastoratet, högst Tolf ledamöter, nemligen Sex af Ridderskapet och Adeln eller Ståndspersoner samt Sex af Bonde-Ståndet; dock kunna Taxerings-Comitéer, om så åstundas, hesta af ett mindre antal ledamöter, likväl ej under Åtta, hvaraf Fyra af Ridderskapet och Adeln eller Ståndspersoner, samt Fyra Bönder, med det undantag, som 57 §. omförmäler.
Skulle Pastor af ålder, sjuklighet, eller annat laga förfall, vara hindrad att i Taxerings-Comitéen deltaga, skall han utse någon bland församlingens presterskap, som han finner mest tjenlig att sitt ställe företräda, dock emot dem emellan öfverenskommen ersättning för resekostnaden. §. 53.
Finnas ej i ett Pastorat besutne män af adel, ståndspersoner och bönder till det antal och förhållande, som erfordras, må bristen ersättas med personer, som äro eller varit i Kongl. Maj:ts och Kronans tjenst, eller i saknad deraf med personer inom den dass, hvarå tillgång är. §. 54.
Yilja liera pastorat förena sig om en Taxerings-Comite,J vare sådant tillåtet; dock bör tidig uxrderrättelse härom meddelas Häradsskrifvvarén, och må en sådan Comité ej bestå af flera, än Sexton och ej mindre än Tolf ledamöter.
Endast i det fall, som här upptages, må Taxerings-Comité kunna utom pastoratet sammanträda. §. 55.
Skulle församlingen utan omröstning ej kunna förena sig om ledamöter anställes af de närvarande ordentligt val, hvarvid rösterne beräknas efter förmedlade hemmantalet och jordegaren sjelf röstar, om han ej genom serskild öfverenskommelse sin rätt till åboen upplåtit. §. 56.
Hvarje Taxerings-Comité välje inom sig ordförande.
I händelse af skiliBih. till R, St.
S Sand. 1 Afd. 7 Haft. 6 Bil. till Bevillnings-Utskottets Betänkande N.o 12. agtighet, anställes omröstning, och emellan dem, som erhållit lika röstetal, lottning.
Är Landshöfding närvarande, vare han sjelfskrifven ordförande, med rätt att i öfverläggningarne, ej i besluten, deltaga. §. 57.
Den, som till ledamot i Taxerings-Comiteen blifvit vald, må detta förtroende, utan laga förfall, sig icke afsäga, ej eller utan anmälan deraf, från Comiteen uteblifva.- Sker det likväl, vare den uteblifvande förfallen till ett vite af Tre R:dr 16 sk. till socknens fattige, och tillkalle Comiteen genast annan ledamot af samma dass, som den uteblifne, hvilken ersätter den tillkallades resekostnad och tractamente, detta senare beräknadt till Två R:dr om dagen.
Taxerings-Comiteen fortfare likväl med sina göromål, så vida, ordföranden inberäknad, Sju ledamöter äro tillstädes. §. 58.
Häradsskrifvare!! skall, om han ej är lagligen hindrad, i Taxerings-Comiteen vara tillstädes, men, i händelse af laga förfall, som hos Konungens Befallningshafvande tidigt anmälas bör, eger Konungens Befallningshafvande, efter Häradsskrifvarens förslag, en skicklig man i hans ställe förordna.
Underlåter Häradsskrifvare!! att i rätter tid förfall anmäla, eller uteblifver han, utan laga förfall, längre än två timmar utöfver den tid, sorn till förrättningen utsatt är, vare förfallen till Tjugo R:dr böter till pastoratets fattige, och ege Comiteens ledamöter i sådan händelse att åtskiljas.
Kronofogden skall äfven vara tillstädes, att med nödiga upplysningar tillhandagå, vid enahanda bot för förfallolöst uteblifvande, som ofvan stadgad är. §. 59.
Häradsskrifvare!! före och ans vare för protocollet, samt anteckningar och längder öfver hvad Taxerings-Comiteens befattning tillhörer, utan anspråk på något arfvode., Så väl Häradsskrifvare!! som Kronofogden åligger, vid påföljd, som för andra fel i tjensten, att, enär antingen vid värdering af hemman och lägenheter, eller annars, Kronans rätt varder förnärmad, sådant i protocollet anmärka.
Skolande Taxerings-Comiteen vara förbunden, att de gjorde anmärkningarne granska och utlåtande deröfver i protocollet. meddela..
Bil- till B evi/lnings-Ut skottets Betänkandej N;o 1i. 45 §. 60.
Taxerings-Comité må icke sammanträda utom Taxerings-districtet. §. 61.
Taxerings-ledamot afträde, då han sjelf skall taxeras. §. 62.
Till Tåxerings-Comitéen behöfver ej Husbonde afgifva förteckning å de personer, för hvilkas bevillning han ansvarar, hvaremot honom ovilkorligt åligger att anmäla och, på sätt om Mantals- och Skattskrifning stadgadt är, uppgifva sitt embete och tjenst, den lön och inkomst, han deraf njuter, den rörelse och näring, han idkar, jemte de skepp och farkoster af fem svåra lästers drägtighet och deröfver, samt de fastigheter och lägenheter', han under egande- eller nyttjande-rätt innehafver, äfvensom å dessa sistnämnde det värde, hvartill han anser dem böra uppskattas. §. 63.
Den, som på en ort idkat näring eller rörelse, men under löpande året flyttat den till annor ort, der han sjelf skattskrifves och taxeras, vare pligtig att från Taxerings-Comitéen i den ort, hvarest han näst förut varit bosatt, förete bevis, huru han der det förlidna året varit taxerad. * §. 64.
Den, som, efter hvad förut stadgadt är, bör skriftlig uppgift till Taxerings-Comitéen aflemna, men förfallolöst uteblifver och ej sjelf eller genom ombud denna skyldighet fullgör, bote TvåR:dr till socknens fattige; skolande Taxerings-Comitéen, utan hinder af uteblifvande eiler försummad uppgift, efter egande kännedom, den skattskyldiges bevillning föreslå.
Egare af fartyg i staden eiler på landet, hvilken icke kan i bevis leda, att han för hvarje år hos vederbörande Comité uppgifvit sig till bevillning» erläggande för egande fartyg eller andel deruti, med uppgift å lästetal , bote för slik försummelse tredubbla beloppet af den derigenom försnillade bevill - u Bil. till Bevillnings-Vlskottels Betänkande, N.o I2i ningen, och tillfälle ena hälften af böterna angifvaren, samt den andra socknens fattige; hvarförutan bevillnings-afgiften skall erläggas.
Om detta stadgande skall erinran införas i Konungens Befallningshafvandes allmänna kungörelse angående Mantals- och Skattskrifning.
Med höternes uttagande förhålles, på sätt om böter för försummelse vid Mantals- och Skattskrifning redan stadgadt är. §. 65.
Taxeringsmännen ega, att, så vidt de skattskyldiges uppgifter hafva något sammanhang med publika Verks befattning, ovägerligen af dessa undfå de upplysningar, som kunna erfordras.
Skulle, efter inhemtande deraf, någon anledning vara till tvifvelsmål om rigtigheten, antingen af sjelfva uppgiften eller af de gjorda afdragen, ege taxeringsmännen att specifike uppgifter i begge delarne den skattskyldige affordra. §. 66.
I enlighet med de sålunda inhemtade upplysningar och utrönte förhållanden, skall Taxerings-Comiteen, efter aflagd ed, på sätt 122 §. foreskrifver, stadga de grunder, efter hvilka hvarje skattskyldig bör taxeras, och i följd deraf pröfva uppgifterne, samt, efter egande kännedom, på ära och samvete, dess beslut meddela, och ändtligen, med afseende å de här gifna föreskrifter, egendomars och lägenheters värden föreslå. §. 67., Ehuru egare af en faslighet, på sätt 62 §. föreskrifver, uppgifvit det värde, hvartill han förmenar den böra anses, vare Comiléen likväl både berättigad och skyldig att, utan afseende på uppgiften, efter förefallande skäl och nu stadgade grunder, bestämma det värde, hvarefter bevillning bör utgå; dock bör anledningen till denna förändring i protocollet antecknas. §. 68.
Af de handlingar och upplysningar, Comiteen samlat, och den Iocala kännedom, Comiteen bör ega, åligger den att utröna egendomarnes beskaffenhet, till utrymme, jordmon, åbyggnad, belägenhet, afsättnings-tillfälle, förmoner och onera; och må, i afseende på den nytta och rättelse, som vid Bil. lill Bevillnings-Utikottets Betänkande, N.o 12.
45 vissa tillfällen derigenom kunde hemtas, de i orten gångbara pris, då taxeringsmännen finna det lämpligt, till vinnande af en rättvis taxering, tjena dem till en vägledning och jemförelse vid värdets bestämmande, hvarvid äfven bör afses, huruvida den ifrågavarande egendomen genom eldsvåda, vattullöde eller andra olyckshändelser blifvit försämrad. §. 69.
Öfverlates frälseränta till jordegaren, kommer hemmanets uppskattnings» värde att ökas i förhållande till den förut erlande räntan. §•
Vid taxering af skatllagde mjölqvarnar, så i städerne, som på landet, bör deras värde utrönas, i förhållande till den afkomst, de gifva sina egare, med fästadt afseende å qvarnarnes belägenhet i mer eller mindre sädesrika orter, vid större eller mindre betydliga städer samt qvarnstenarnes antal och gång, antingen för liela året eller större eller mindre del deraf; kunnande inga andra qvarnar under egendomsvärdet innefattas, än de, som under gårdens skattläggning äro uttryckligen begripne, eller i senare tider såsom husbehofs-inrättningar tillkomne. §. 71.
Åbyggnader å landet, som blifvit eller blifva brandförsäkrade, böra icke serskildt efter Brandförsäkrings-summans belopp till bevillning anses; hvaremot brandförsäkring å hus, hvilka på mindre lägenheter eller lustställen blifvit uppförde och deraf utgöra egentliga värdet, bör lända till hufvudsaklig ledning. §. 72.
Vid den uppskattning af fastigheter, som, efter 1111 stadgade grunder, först anställes, åligger det Taxerings-Comitéerne, att, med hänsigt till det förhållande för hvarje Län, som serskildt bifogade tabell utmärker, lika noggrannt som allvarligt utreda de orsaker, hvilka åstadkommit nedsättning i fastighetsvärdet, och med omsorg tillse, att alltid värdet må föras till dess rätta belopp, så att alla medborgare i samhället, i förhållande till deras egendom, lika beskattas och den ene icke mer än den andre unda »hålles; egande Comité - 46 Bil. till Bevillnings-Utskotlets Betänkande j N.-o 12, erne, att, så länge denna stadga, enligt Rikets Ständers beslut och RegeringsFormen, länder till efterrättelse, årligen medelst höjning eiler nedsättning, till jemförelse med rätta egendoms-värdet, jemka detsamma till närmaste möjliga inbördes likhet; dock alltid med noga iagttagande deraf, att den för hvarje
Län i tabellen fastställda minimi-summan icke understiges; och böra skälen till alla förändringar alltid i protocoilet omständligt anföras. §•
Vid Bruks och Bergverks värdering, bestämmes först och serskildt värdet å alla derunder lydande Hemman, Qvarnar, Sågar, Fiskerier och andra Lägenheter, som till landtegendom räknas.
Derefter upptages till serskildt värdering beloppet af så väl den för hvarje
Bruk tillåtna tillverkning, beräknad efter brukets privilegierade hammarskattssmide, som äfven vid de bruk, der recognitionssmide är tillåtet, den tillverkning, som, i följd af sådan tillåtelse för det föregående året, utöfver det privilegierade smidet, blifvit å våg levererad.
Vid en sådan värdering af tillverkningen, för hvilken hvarje orts hammarskatts-jernpris skall tjena Comiteerne till grund, bör, för att utröna egarens verkliga behållning, afdragas tillverkningskostnadens belopp, beroende icke allenast på det högre eller lägre pris, som alla rudimaterie!’ af malm, tackjern och kol kunna anses ega, antingen de äro köpte eiler erhållits från Bruksegarens egna grufvor, masugn elier hemmansskogar, helst, så väl hvad egna skogstillgångar som recognitions-skogar beträffar, de förra jemte hemmanen, och de senare serskildt, äro till bevillnings-afgift uppskattade, än äfven af brukets onera, längre eller kortare transporter, och alla öfriga oundvikliga omkostnader.
Sedan tillverkningskostnaden sålunda uträknad blifvit, afdrages den från summan af det privilegierade samt recognitionssmidets värde, då återstoden antages såsom sjelfva' verkets behållna inkomst, hvilken uträknas till capital med fem procent.
Af den capitalsumma, som för hvarje bruk härigenom uppkommer, skall erläggas lika afgift för hvarje tusende, som för landtegendom stadgad är.
Likväl, och på det staten å ena sidan må vara försäkrad om en viss minimi-bevillning, lika så väl af bruk, som landtegendom, samt Bruksegare å andra sidan icke må taxeras öfver hvad billighet fordrar, stadgas härmed, att i intet fall mindre än |:del elier mera än •Ldel må anses såsom egarens behållna vinst af hvarje så väl privilegierad t skeppund hammarskatts-smide, som äfven för året vågfördt skeppund recognitions-smide, efter hammarskatts-jernpriset.
Åliggande det Committerade ovilkorligen alt, i enlighet med de uppgifne värderingsgrunder, emellan sist - Bil. till Bevillnings-Ulskottets Betankandej N.o 12. 47 nämnde tvänne grader bestämma egarens behållna vinst af hvarje skeppund smide, med rättighet, att i de fall, der det privilegierade smidet anses gifva större behållning än recognitions-smidet, till afgift värdera hvart för sig, dock med förbehåll, att det stadgade minimi-värdet icke vid något fall får understigas.
.Vinsten uträknas alltid, på sätt förut sagdt är, till capital efter fem procent, och af detta capital erlägges lika bevillning, som af landtegendomars värde-summa. §• 74.
Vid de bruk, der hela eller en del af smidet till manufactur förädlas, värderas tillverkningen efter den grund, nästföregående §. stadgar, så att för hvarje skeppund stångjerns-smide, som sålunda till manufactur förädlas, anses egarens behållna vinst från högst hälften till minst |:del af samma bruks stångjernspris, hvilken behållning på lika sätt, som för stångjernssmide är stadgadt, med fem procent beräknas till capital, för hvilket bevillning, på sätt förut bestämdt är, erlägges.
Der åter manufactur-verk äro anlagde, med rättighet till förädling af köpt ämnes-jern, eller utan eget stångjferns-smide, värderas förädlings-rätten till manufactur sålunda, att egarens behållna vinst af hvarje skeppund smide anses från högst |:del till minst y^del af hammarskatts-priset uti den landsort, der bruket är beläget.
I begge dessa händelser iagttages, att egarens vinst alltid beräknas utan afseende på den serskildt till bevillning uppskattade landtegendom, som med bruket är förenad.
Innehafvare af bruk eller manufactur-verk böra till Taxerings-Comite uppgifva det qvantum jern, som tili manufactur förädlas. §. 75.
De bruk, som, enligt Bergs-Collegii, på Konungens Nådiga befallning, utfärdade Kungörelse af den 17 Juli 1810, för längre elier kortare tid nedlagt större eller mindre del af sina smiden, äro från bevillnings-afgifter för de sålunda nedlagde smiden; befriade, under den tid, desamma icke begagnas.