Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse N:o 49 13' garne härom hunnit verkställas, för Kongl. Maj:t i underdånighet framlagt den derigenom vunna utredning, förordnade Kongl. Maj:t i öfverensstämmelse dermed och enligt Kollegii tillstyrkan under den 6 Februari 1857 om den jemkning i länets nya Båtsmans-imlelning, att från längden öfver hela rusthåll skulle ute slutas ett sarnmanräknadt ränte-belopp af 9 daler 23 öre samt i följd deraf 4 Rusthåll söndras och från längden alföras, derest icke uti dem andra lägenheter kunde i stället för de uteslutna insättas, äfvensom att från ofvanberörda vakansförteckning skulle utgå räntor till ett belopp af 63 daler 1 öre 10 penningar, hvadan nya indelningen i det hela minskades med en räntesumma af 72 daler 23 öre 10 penningar, hvarjemte Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i länet anbefalldes att, sedan, så vidt sig göra lät, till ersättande af de sålunda från vissa af de nya Båtsmans-rusthållen uteslutna lägenheter andra bland de å vakansförteckningen uppförda passande hemmansdelar blifvit använda, samt, i händelse en eller annan af ifrågavarande rotar icke skulle på det sättet kunna kompletteras, de till sådan rote hörande hemman eller lägenheter till nyssberörde förteckning öfverförts, med förnyad så väl indelningslängd som vakans-förteckning till Kongl. Majit i underdånighet inkomma.
Dessa under den 18 December 1857 af Kongl. Majits Befallningshafvande upprättade och i underdånighet insända handlingar öfverlemnades sedermera till Förvaltningen af Sjö-Arcndena och Kammar-Kollegium för behörig granskning, efter hvars verkställande dessa Embetsverk, uti afgifvet utlåtande af den 7 sistlidne Februari, underdånigst anmält, att vid den förnyade indelnings-längden och vakans-förtekningen, sedan under granskningen åtskilliga uti dem i afseende på deri upptagna lägenheters nummer och hemmantal anmärkte mindre betydande felaktigheter blifvit vederbörligen rättade, i öfrigt icke något funnits att erinra samt att genom jemförelse af nyssberörda längd och förteckning med de förut af Kongl. Majit och Rikets Ständer faststälda inhemtades, att 20 hela rusthåll, såsom förut var förhållandet, blifvit bildade och att räntor, som icke kunnat till hela rusthåll sammansättas, öfverblifvit tili ett belopp af 212 daler 4 öre 4 penningar silfvermynt, motsvarande, efter 20 daler för hvarje Båtsman, något öfver 10| rusthåll, så att, enär förut, såsom öfverblifna beräknade räntor motsvarat närmare 15 rusthåll, en minskning af något mera än 4 rusthåll egt rum. ?
Ö C o Då Kongl. Majit, för dess del, i nåder godkändt ifrågavarande jemkade in delningslängd och vakans-förteckning öfver nyindelad jord i Blekinge län, sådana de blifvit utaf Förvaltningen af Sjö-ärendena och Kammar-kollegium rättade, har Kongl.
Majit nu velat samma handlingar till Rikets Ständers granskning och gillande, jemväl för deras del, härmed öfverlemna.
Ofvanförmälda indelningslängd och vakans-förteckning äfvensom de handlingar, hvilka må finnas för deras granskning blifva behöfliga, skola tillhanda - 14 Kongl. Maj:is Nåd.
Skrifvelse N:o 43. hållas det Rikets Ständers Utskott, åt hvilket ärendets handläggning varder uppdragen.
Ehnemark Utdrag af Protokollet öfver Sjöförsvars-Departementet tillhörande Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen, i Stats-Råde t, å Stockholms Slott, den 8 November 1859 Närvarande: Hans Excellens, Justitie-stats-ministern, Herr Friherre De Geer, Hans Exc., Stats-ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Manderström, Stats-råden:
JVallens teen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten.
Skrifvelse N:o SO. 15 2: o. Departements-chefen, Stats~rådet Ehnemark, uppläste härefter till justering följande, i öfverensstämmelse med förut fattade nådiga beslut, uppsatta förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelser till Rikets Ständer, nemligen: b) angående förnyad indelning af nyroterade jorden i Blekinge Län.
Och täcktes Kongl. Maj:t, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan berörde förslag i nåder gilla samt förordna att, i enlighet dermed, nådiga skrifvelser, sådana de finnas detta protokoll bilagda, skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Ex protocollo Frits Rythén. X
\ Ank. till Exp.-Utsk. elen 21 Nov. 1859, kl. 11 f. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om den lillämnade fyrinrättningens å Hernöklubb förläggande till Långön utanför Hernösand; Gifven Stockholms Slott den 8 November 1859. * Bland de liera fyrinrättningar, för hvilka Rikets sednast församlade Ständer anvisade medel, och som äfven numera till största delen blifvit utförda och i verksamhet satta, förekommer ett fyrtorn af sten eller af jern och trä, ämnadt 16 Kongl. Maj:ls Nåd.
Skrifvelse K:o SO. att uppföras å Hernöklubb vid inloppet till staden Hernösand.
I afseende på denna fyranläggning anställdes sistlidet år förberedande undersökningar å stället, dervid byggnadsplatsens otillgänglighet och svårigheten att dit upphemta nödiga materialier funnos göra anläggningen nära outförbar eller åtminstone komma att så betydligt fördyra densamma, att det af Rikets Ständer dertill beviljade extra anslag, 40,000 R:dr R:mt, kunde förutses icke blifva för ändamålet tillräckligt.
Sedermera har, uti en af åtskilliga Handlande, Skeppsredare och Skeppare i Hernösand ingifven underdånig skrift, jemväl blifvit erinradt, hurusom, i anseende till Hernöklubbs betydliga höjd öfver hafvet, moln och dimmor icke sällan lägrade sig omkring detta berg samt skulle hindra skenet af en der anlagd fyr att på behörigt afstånd iakttagas; vid hvilket förhållande föreslagits, att ifrågavarande nya fyr måtte anläggas på den norr om Hernön belägna LungÖns sydöstra udde, der den komme att icke allenast medföra åsyftadt gagn för sjöfarten på Norrland i allmänhet, utan äfven tjena till ledfyr vid inloppet till Hernösand, hvarförutan genom denna förändring af byggnadsplats anläggnings-kostnaden skulle blifva jemförelsevis mycket billigare; och har Förvaltningen af Sjö-Arendena, som öfver det sålunda framställda förslaget blifvit hörd, detsamma uti afgifvet underdånigt utlåtande af den 27 sistlidne Augusti förordat.
Maj:t finner de skäl, som, på sätt berördt är, blifvit för den ifrågavarande fyrens anläggande å Lungön i stället för Hernöklubb anförda, vara välgrundade, samt anser derföre ock en sådan förändring med denna fyranläggning böra ega rum; men då emellertid de för anläggningens utförande påräkneliga medel, 40,000 R:dr R:mt, enligt Rikets sednast församlade
Ständers underdåniga skrifvelse af den 18 December 1857, blifvit uttryckligen anvisade för en fyrs uppförande på Hernöklubb, vill Kongl. Maj:t härmed begära Rikets Ständers medgifvande, att omförmälda summa må till fyranläggningens utförande på nu ifrågaställa plats få användas.
C. Elmemark.
Utdrag Kongl. Maj :h Nåd.
Skrifvelse N:o 50. 17 Utdrag af' Protokollet öfver Sjöpir svars-Departementet tillhörande Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stals-Rådel, ä Stockholms Slott, den 8 November 1859.
Hans Excellens, Justitie-stats-ministern, Herr Friherre De Geer, Hans Excell.
Stats-ministern för Utrikes Ärendena, Herr Frih. Manderström, Stats-råden Wållens teen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten.
Departements-chefen, Stats-rådet Ehnemark, uppläste härefter till justering följande i öfverensstämmelse med förut fattade nådiga beslut, uppsatta förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelser till Rikets Ständer nemligen: c) i fråga om den tillämnade fyrinrättningens å Hernö Klubb förläggande till Lungön utanför Hernösand.
Och täcktes Kongl Maj:t uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, berörde förslag i nåder gilla samt förordna att, i enlighet dermed, nådiga skrifvelser, sådana de finnas detta protokoll bilagde, skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Ex protocollo Fritz Rythén.
Bih. till fl. St.
Prot. 1859 Sj 1860. 1 Sami. 1 Afd. 17 Haft. 3 STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1859.
Skrifvelse N:o 51. 1 \:o 51.
Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Nov. 185 9, kl. lif. m. KONGL.
MALTS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, med öfverlemnande af förslag till ordnande af den civila helsovården i Riket; Gifven Stockholms Slott den 11 November 1859.
Uti underdånig skrifvelse den 24 Februari 1858, angående förbättrade aflöningsvilkor, med mera, för Arméens och Flottans Läkare samt Provincial-läkarnc, anhöllo Rikets Ständer i underdånighet, det täcktes Kongl. Majit låta utarbeta och till Rikets dernäst sammanträdande Ständer afgifva nådigt förslag till ett fullständigt ordnande af så väl den militära, som den civila helsovården i Riket.
Med anledning häraf anbefallde Kongl. Majit, genom nådigt Bref den 20 Mars samma år, Dess Sundhets-kollegium att uppgöra och till Kongl. Majit inkomma med underdånigt förslag till fullständigt ordnande af den civila läkarevården i Riket, och har Sundhets-kollegium, till fullgörande af denna nådiga befallning, anmodat Kongl.
Majits samtlige Befallningshafvande att, med ledning af vissa i berörde hänseende gifna upplysningar, föreslå de åtgärder, hvilka inom hvarje län för ändamålet kunde anses erforderliga, hvarefter Kollegium, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de utlåtanden, hvilka Kongl. Majits Befallningshafvande och af dem hörde kommuner till Kollegium i följd häraf afgifvit, samt med särskildt afseende jemväl på den erfarenhet, som genom föregående regleringar af denna del af sjukvården hittills vunnits, uppgjort och underställt Kongl. Majits nådiga pröfning, det förslag till den civila sjukvårdens ordnande, hvilket Kongl. Majit härjemte till Rikets Ständer öfverlemnar.
I korthet sammanfattadt innehåller detta förslag: l:o att 48 nya Provincial-läkare, hvardera med 1,500 Riksdaler Riksmynt årlig lön, måtto anställas och inom länen fördelas; 2:o att de hittills varande 26 extra Provincial-läkare-befattningarne måtte varda på ordinarie stat uppförda, med lika löner, som i näst föregående punkt Bih. till B.
Prot. 1859 f 1860. 1 Sami. 1 Afd. 18 Haft. 1 2 Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse N:o 51. sägs, eller 1,500 Riksdaler Riksmynt, och innehafvarne deraf, så vidt de icke tillika äro militärläkare, uppå underdånig anmälan, erhålla Kongl.
Maj:ts nådiga fullmagt; 3:o att vid de anslag, som anvisas för Provincialläkare på landsbygden, måtte fästas det vilkor, att distriktets innevånare skola upplåta och underhålla lämplig bostad vid de för läkarne fastställde stationer; 4:o att den hittills vilkorligt medgifna föreningen af extra Provincial-läkarebefattningar med Bataljons-läkare-tjenster må upphöra, i den mån nuvarande innehafvare, hvilka under tiden åtnjuta endast hittills fastställde extra Provincial-läkare-arfvoden, derifrån afgå; 5:o att för 15 vid olika län specificerade Provincial-läkare-befattningar måtte beviljas, utöfver ordinarie lön, en efter omständigheterna lämpad löneförbättring, under benämning tjenstgöringspenningar; 6:o att
Provincial-läkare erhålla lika värdighet med den för Regements-läkare sednast i nåder bestämda, jemte deremot svarande traktamente vid embetsförrättningar; 7:o att åt en Provincial-läkare inom hvarje län måtte uppdragas att, jemte vården om eget distrikt, i egenskap af förste Provincial-läkare, hafva det allmänna inseendet öfver länets helsö- och sjukvårds-angelägenheter och derför åtnjuta ett särskildt arfvode af 1,000 Riksdaler Riksmynt, med lika värdighet med fältläkare, samt traktamente lika med desse vid de förrättningar, han i sin egenskap af förste Provincial-läkare verkställer.
Sundhet s-kollegium i dess underdåniga utlåtande anfört, kan en fullständig reglering af Provineial-läkarevården, sådan att densamma för all framtid kunde uppfylla landets behof af läkarevård, icke på en gång genomföras, enär detta behof måste blifva beroende af folkmängdens tillväxt och utbredning, stigande upplysning och deraf följande klarare uppfattning af nyttan och nödvändigheten af en förbättrad helsö- och sjukvård, samt följaktligen ökas i jemnbredd med landets stigande odling så i materielt, som intellektuel, afseende.
Kollegium har derföre icke heller ansett sitt förslag, derest detsamma vunne Kongl.
Maj:ts nådiga bifall och Rikets Ständer dertill anvisade crforderlige medel, kunna blifva tillfredsställande längre, än för den närmaste framtiden, och alltså böra betraktas endast såsom en väsendtlig och efter närvarande tidsförhållanden lämpad förbättring i den offentliga helsö- och sjukvården, — icke såsom en definitif, för alltid bestående reglering af denna vigtiga angelägenhet.
Maj:t, som ock i allmänhet ansett önskvärdt, att Ivollegii förslag inom en ej allt för aflägsen framtid må kunna bringas till verkställighet, har emellertid, med afseende på Statens tillgångar och den sannolikt uppstående svårigheten att erhålla fullt skicklige personer till alla de af Kollegium föreslagna nya provincialläkare-befattningarne, helst om Arméens och Flottans behof" af läkare samtidigt skulle fyllas samt enär, enligt hvad Ivollegii underdåniga utlåtande närmare upplyser, lunder äfven i öfrigt möta att för närvarande genomföra förslaget i dess helhet, i den nådiga propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof endast föreslagit Rikets Ständer att bevilja anslag till nya löner för 12 och tjenstgöringspenningar för 3 provincial-läkare-befattningar, samt arfvoden åt 24 förste Provincial-läkare med ett, hvad desse sistnämnde angår, nedsatt belopp af 500 Riksdaler Riksmynt för hvardera.
Till beredande af åtminstone någorlunda hjelpliga löneinkomster för så väl Bataljons- som extra Provincial-läkare, har förening af dessa befattningar hittills vilkorligt varit medgifven, hvilket onekligen medför tvenne olägenheter, nemligen Kongl. Majlis Nåd.
Skrifvelse N:o 51. 3 att den med anslaget till extra Provincial-läkare åsyftade tillökning i läkarnes antal endast till én del vunnits, ock att distrikternas innevånare mäste umbära sina läkare under de tider, då desse vid inträffande möten och kommenderingar tjenstgöra vid regementen ock korpser; men då Kongl. Majit icke ansett sig köra för närvarande af Rikets Ständer äska den af Sundhets-kollegium föreslagne förhöjning i extra Provincial-läkarnes löner, och Batalj ons-läkarnes löner, vid sednaste riksdag med vissa undantag fastställde för andre Bataljons-läkare till 800 Riksdaler ock för förste Bataljons-läkare till 1,200 Riksdaler, icke keller äro betryggande för innehafvarens bergning i de orter, der ringa inkomst af enskild praktik är att påräkna, har Kongl. Majit funnit den medgifna föreningen af ofvanberörda tjenster tills vidare böra fortfara.
Hvad slutligen angår den af Kollegium för Provincial-läkare ock förste Provincial-läkare föreslagna värdighet, vill Kongl. Majit taga denna fråga i nådigt öfvervägande, sedan Rikets Ständer angående de för dessa befattningar föreslagne löner och arfvoden fattat beslut.
De detta ärende rörande handlingar skola tillställas det Rikets Ständers Utskott, åt hvilket handläggningen deraf varder uppdragen; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse yälbevågen.
Skrifvelse N:o 51.
Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Bådet å Stockholms Slott den i 1 November 1859.
Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-statsministern, Friherre de Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. 20:o.
Föredragande Herr Departements-chefen uppläste härefter underdånigt förslag till den af Kongl. Majit beslutade nådiga skrifvelse till Rikets Ständer med öfverlemnande af Sundhets-kollegii förslag till ordnande af den civila sjukvården i Riket.
Stats-Rådet tillstyrkte i underdånighet, att Kongl. Majit täcktes berörda förslag i nåder gilla samt i enlighet dermed låta nådig skrifvelse, sådan den finnes detta protokoll, bilagan Nio 2, vidfogad, till Rikets Ständer expedieras.
Hvad Stats-Rådet beträffande de under förestående 27 punkter upptagna mål underdånigst yttrat och tillstyrkt behagade Kongl. Majit till alla delar i nåder gilla och bifalla.
Bil. till Kongl. May.ts Nåd.
Skrifvelse N:o 51, 5 Storniiigtigstc, Allcrnådigste Konung!
Genom nådigt Bref den 20 Mars nästlidet år, har Eders Kongl. Maj:t täckts meddela Dess Sundhets-Kollegium, att Rikets sednast församlade
Ständer med anledning af gjorda framställningar om bohofvet af förbättrade lönevilkor för Provincial-läkarne i Riket, underdånigst anhållit, att Eders Kongl.
Majk måtte i nåder låta utarbeta och till Rikets härnäst sammanträdande Ständer afgifva nådigt förslag till ett fullständigt ordnande af den civila helsö vården i Riket och uti detta hänseende anfört, att bland de anledningar, som härtill förefunnos, voro dels de många vid hvarje Riksdag från olika orter af Riket skeende framställningar om erhållande af ökadt antal läkare, och dels den nuvarande oj emna fördelningen af provincial-läkare-distrikterna, hvarigenom uti särskilda län, med ungefär lika utsträckning och folkmängd, en betydlig skiljaktighet i antalet af dylika läkare egde rum, jemte flera andra förhållanden, hvilka vid en skeende reglering torde höra komma under pröfning, hvaribland den af Sundhets-Kollegium i underdånighet väckta frågan om behofvet att inom hvarje län, åt den vid Landshöfdingesätet stationerade Provincial-läkaren, i egenskap af Förste Provincial-läkare, måtte jemte vården om eget distrikt uppdragas det allmänna inseendet öfver länets helsovårdsangelägenheter, samt att det. jemväl syntes önskvärdt, att vid en sådan reglering det nuvarande förhållandet, att extra Provincial-läkare få med sina beställningar förena Batalj onsläkare-tj ens ter, komme att upphöra, och har Eders Kongl. Majk, med anledning af hvad Rikets Ständer sålunda hemställt, täckts anbefalla Dess Sundhets-Kollegium att uppgöra och till Eders Kongl.
Majk inkomma med underdånigt förslag till fullständigt ordnande af den civila läkarevården i Riket.
Till fullgörande af denna nådiga befallning har Kollegium den 20
Maj nästlidet år anmodat Eders Kongl. Maj:ts samtliga Befallningshafvande, att med ledning af vissa, i berörda hänseende gifna upplysningar, föreslå de åtgärder, hvilka inom hvarje län för ändamålet kunde anses erforderliga; hvarefter Kollegium, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de utlåtanden, hvilka Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och af dem hörda kommuner till Kollegium i följd häraf afgifvit, samt med särskildt afseende jemväl på den erfarenhet, som genom föregående regleringar af denna del af sjukvården hittills vunnits, uppgjort det förslag till den civila sjukvårdens ordnande, som Kollegium nu går att Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning underställa.
Eör afgifvande af detta förslag torde det tillåtas Kollegium, att i största korthet lemna en öfversigt af de åtgärder, hvilka tid efter annan blifvit vidtagna till förbättrande af den civila sjukvården i Riket, äfvensom, i sammanhang dermed, det värvarande förhållandet mod den för sjukvårdens handhafvande i landet befintliga personal.
6 Bil. till Kongl.
Nio 51.
De för den allmänna sjukvården i landsorten anställde, så kallade ”Landtmedici, ” hvilka under 1600-talet till ganska ringa antal funnos i provinserna, synas icke från Statens sida hafva åtnjutit något annat lönebidrag, än en viss ersättning för af dem verkställda embetsförrättningar, utan undcrhöllos dels genom aflöning från de städer, der de tillika voro anställde såsom Stads-physici, dels genom sammanskott från länens innevånare.
I samma mån, som behofvet af och tillgången på läkarevård för landets innevånare blefvo mera erkända, började emellertid denna del af den offentliga sjukvården att röna ett mera verksamt deltagande från Statens sida.
Yid medlet af adertonde århundradet, utgjorde provincial-läkarvårdens reglering ett vigtigt föremål, så väl för den dåvarande SundhetsKommissionens, somför Collegii Medici verksamhet och bl ef jemväl ett ofta återkommande ämne för Rikets Ständers öfverläggningar, hvilket hade till följd, att på stat lönade Provincial-läkare tid efter annan anställdes i orterna och en så kallad medicinalfond anvisades för deras aflönando, till en början för en i hvarje län jemte arfvoden för medhjelpare i de större länen.
Emellertid voro
Provincialläkare-distrikterna eller de dåvarande länen ännu ganska vidsträckta, så att t. ex. för flera af nuvarande
Norrländska län tillsammans blott en enda landtmedicus var stationerad i Gefle.
Genom en år 1773 vidtagen allmän reglering af Provincial-läkarevården, bestämdes löner på stat för inalles 32, inom Rikets dåvarande 21 län fördelade, Provincial-medici å 600 daler silfvermynt, äfvensom arfvoden å 200 daler för lika många medhjelpare.
I början af innevarande århundrade indrogos tid efter annan desse sistnämnde och användes, i sammanhang med efterhand ytterligare beviljade anslag, till löner för nya Provincial-läkare-bcfattningar, så att dessas antal, enligt 1824 års riksstat uppgick till 47 med lön å 395 R:dr 24 sk.
B:ko, spanmål deruti inbegripen, hvardera, samt endast en medhjelpare ännu qvarstod under namn af Provincial-kirurg i Stockholms län med 150 R:drs arfvode.
Sedan Rikets Ständer, vid 1828—1829 årens Riksdag, funnit det nyssnämnda antalet
Provincial-läkare vara för bestridande af den allmänna sjukvården otillräckligt, och den 17 Oktober 1829, jemte yttrad önskan, att ett förslag till Provincial-läkarevårdens ändamålsenliga reglering måtte till nästa Riksdag varda framlagdt, tillsvidare anslagit 2,000 R:dr B:ko årligen till Eders Kongl. Maj:ts disposition för aflijelpande af största bristen, biföll Eders Kongl. Maj:t den 23 Juni 1830 en interimsreglering, hvarigenom åtta nya extra Provincial-läkare-tjenster å 250 R:dr B:ko hvardera tillkommo, med hvilka befattningar, enligt Kongl. Brefvet den 14 December 1833, Bataljonsläkare-tjenster fingo förenas.
På grund af styrkt ytterligare behof, beviljade Rikets Ständer den 18 Augusti 1834 ej blott fortfarandet af det förut gjorda utan ock nya anslag till samma belopp åt ytterligare sju extra Provincial-läkare, samt löneförhöjning till 500 R:dr B:ko hvardera, för två Provincial-läkare-befattningar i Wester- och Norrbottens län, till hvilka icke någon sökande sig anmält, hvadan alltså 1835 års Riksstat upptager 62 Provincial-läkare, deribland 47 ordinarie och 15 extraordinarie.
Med anledning af fortfarande klagan öfver den befintliga läkarepersonalens otillräcklighet, beviljade Rikets Ständer 1840 åter anslag till åtta nya extra Provincial-läkare å 250 R:dr B:ko, med vilkor, enligt Kongl.
Brefvet den 3 Februari 1841, att ifrågavarande extra Provincial-läkare icke, utan vederbörande menigheters begifvande och Sundhets-kollegii hörande, med sina befattningar fingo förena annan tjenst, hvilket förhållande äfven borde iakttagas vid återbesättandet af de extra Prövincial-läkarebefattningar, till hvilka arfvoden förut blifvit beviljade.
Bil. till Kongl. Maj:ts Nåd.
I sammanhang med detta anslags fördelning anbefallde Eders Kongl. Maj:t, den 2 Februari 1842, Dess Sundhetskollegium att uppgöra underdånigt förslag till en fullt ändamålsenlig reglering af Provincial-läkare-vår den i Riket, genöm hvilket förslag, af Rikets Ständer gilladt och af Eders Kongl. Maj:t stadfästadt den 17 Februari och den 23 Maj 1845, Provincial-läkarnes antal bestämdes till 82, nemligen 65 ordinarie, deribland 59 med lön af 432 R:dr 24 sk.
B:ko, 24 å 433 R:dr 16 sk.
B:ko, 16 extra Provincial-lälrare med lön af 250 R:dr B:ko och ett arfvode af 150 R:dr B:lto åt en Häradsläkare (i Daga).
Efter det Rikets Ständer, i anledning af derom gjorda framställningar, dels vid 1850 års Riksdag, beviljat nya och ökade löner för tre Provincial-läkare, dels vid 1853 års Riksdag, beviljat anslag så väl för fyra nya extra Provincial-läkare, som ock på ordinarie stat uppfört två hittills varande extra Provincial-läkare i Jemtlands och Gefleborgs län, samt förböjt lönebeloppet för ordinarie Provincialläkare till 666