Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med fästadt afseende å hvad sålunda anfördt blifvit, anser jag mig ega skäl i underdånighet förorda en Nådig framställning till Rikets Ständer, angående beviljande af understöd för anläggande af ett nytt Barnbördshus här i hufvudstaden.
I betraktande af hvad Direktionen, beträffande Barnbördshus-inrättningens tillgångar upplyst, torde dock det af Direktionen begärda låne-understöd icke finnas oundgängligen nödigt, och jag hemställer dedore i underdånighet, att Eders Kongl.
Majit endast i så måtto täcktes den gjorda ansökningen bifalla, att Eders Kongl. Majit af Rikets Ständer ä^kar ett anslag för en gång af 50,000 Ridr, att utan återbetalnings-skyldighet för ifrågavarande ändamål användas. 26:0
Om fortfarande anslag till afritning af Svenska Medeltids-Sigill.
Sedan Rikets Ständer vid sistförfh.tna Riksdag anslagit en summa af 1,000 Ridr aft användas till nödvändiga resor, för att icke allenast inom Riket i allmänna större och 20 Kongl. Jl/aj.ls Aåil. Prop. om Statsverket 1883. mindre liibliolliek samt hos enskilda personer, utan äfven i främmande länder samla handlingar lill en ny Del (4:de Bandets Irsta Del) af Svenskt Diplomatarium, äfvensom till skrifvare-biträde ål IJtgifvaren; och Rikets Ständer derjemte särskildt anvisat en summa af 600 R:dr, lördelad pä tre år, lör att bekosta afritning af qvarvarande sigijler vid original-handlingar, som redan blifvit i Diplomatarium tryckta; hvilka båda anslag genom Eders Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 1 Oktober ISSI blifvit ställde till VitterhetsHistorie- och Antiqvitets-Akademiens disposition, har Riks-Antiqvarien B. E. Hildebrand hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anmält, att han genom förstnämnde anslag blifvit satt i tillfälle att under åren ISSI—18S5 uti åtskilliga offentliga och enskilda samlingar inom och utom fäderneslandet anställa forskningar och för Svenskt
Diplomatarium dels al-kril va eller genom annan låta afkopiera, dels anteckna en stor mängd af handlingar, upplysande Sveriges Historia och Svenska personers enskilda förhållanden under 3:dje, 4:de och S:te decennierna af Hule århundradet; att skörden för delta ändamål varit företrädesvis rik i Köpenhamns (ieheime-Arkiv och öfriga offentliga samlingar ; att Riks-Antiqvarien utsträckt sina forskningar i detta afseende så vidt, att han, utöfver det närmast afsedda ändamålet, vunnit nödiga materialier för att, efter ett ny tt kortare besök i Köpenhhamn och några af de vid Östersjön belägna fordna Hansestäderna, kunna utgifva ännu en del (4:de Bandets 2:dra de() af Svenskt Diplomatarium; samt att af de till, sigillritningar bestämda medlen hittills tvänne års anslag uppburits med tillsammans 400 Rrdr, hvilken summa, jemte något förskott på nästa års anslag, blifvit utbetald till en skicklig tecknare, som troget afbildat alla oskadade eller åtminstone någorlunda fullständiga sigiller under originalhandlingar i den stora Kongl.
Samlingen i Svenska Riks-Arkivet, från äldsta tider till 1340-talet. likväl med inskränkning till Kongl, och Adliga jemte några få Andliga personers och vissa städers sigiller.
Men då, för att fullständigt kunna utreda fäderneslandets häfder under medeltiden, oundgängligen erfordras en noggrann kännedom af de utmärktare enskilda personernas inbördes slägtförbindelse^ och lör detta ändamål vigtiga och i många läll de enda tillförlitliga upplysningar hemtas af de till vår tid bevarade sigillen, hvilka dessutom äfven i konst-historiskt och heraldiskt hänseende förtjena synnerlig uppmärksamhet, har RiksAntiqvarien ansett önskligt vara, att anslag kunde erhållas för aftecknande af Svenska sigill äfven från den återstående delen af 14:de och hela ISrde seklet, samt, af sådan anledning, underdånigst anhållit, att Eders Kongl.
Maj:t täcktes göra Nådig framställning till Rikets snart sammanträdande Ständer om fortfarande under ytterligare tre år af det vid sista Riksdagen beviljade anslaget till afritning al Svenska Medeltids-sigill.
Till denna anhållan anser jag mig böra i underdånighet tillstyrka Eders Kongl.
Majrts Nådiga bifall. , 27:o Om anslag till inköpande af inhemska konst-alster.
Akademien för de Fria Konsterna har hos Eders Kongl. Majit anmält det missförhållande, som under flera år alltmera tilltagit, att yngre konstnärer, som vid Akademien erhållit sin bildning och jemväl flera bland dem, hvilka åtnjutit den vigtiga fördelen att på Statens bekostnad utrikes fullborda sina studier, icke mera till fäderneslandet återvändt, utan stadnat utomlands, hvarest de kunnat finna sysselsättning.
Då detta förnämligast inträffade med utmärktare konstnärer och synnerligen med idkarne af de högre konstgrenarne, hade de ofördelaktiga följderna häraf redan börjat visa sig i det att, oaktadt Sverige aldrig på en gång bland sina söner räknat ett så stort antal utmärkta konstnärer, som för närvarande, dock den inom landet arbetande konstnärs-skolan, hvad historie-målare och Kongl Maj:ls Nåd.
Prnp. om Statsverket 1883. 21 bildhuggare beträffar, vore fåtalig, oell äfven Akademien nödgades umbära biträdet af sina yngre förtjenstfullaste medlemmar samt bade brist pä lämpliga ämnen tili Professorer och Lärare vid sitt undervisnings-verk.
Skälet till detta missförhållande har Akademien ansett vara, att sedan den linge konstnären uppnått en högre grad af skicklighet samt, med eller utan understöd af Staten, kommit i tillfälle att på utrikes ort fullbo'da sina studier, de förhoppningar han för sin framtid i fosterlandet kan bilda sig, äro af så svag och osäker beskaffenhet, att han föredrager att i utlandet söka vinna sin lifsbergning; hvaremellertid Sverige går miste om sina förhoppningsfullaste konstnärer, de uppoffringar, som för deras uppfostran och utbildning blifvit af Staten gjorda, motsvaras endast af ett eller annat hemsändt arbete, och den betydande och kraftiga inverkan på den allmänna konstbildningen, som af konstnärens personlighet, af hans talang och erfarenhet varit påräknad, alldeles går förlorad.
Då Akademien föreställt sig att hjelpmedlet emot ofvananförda missgynnande förhållanden endast vore att söka i Statens mellankomst, och hvad konstnärerne behöfva, enligt Akademiens tanka, är att, synnerligen i början af deras konstnärsbana i hemlandet och innan de hunnit att derstädes förvärfva sig namn och anseende, erhålla sysselsättning och dymedelst en betryggad ekonomisk ställning i samhället, samt att vinna säker afsättning för såilane större konstalster, sorn sällan finna afnämare bland enskilda samlare, anhåller Akademien i underdånighet, att Eders Kongl. Majit täcktes aflåta Nådig proposition till Rikets Ständer om ett årligt anslag af cirka 6000 R:dr, hvarmed hos utmärktare inhemska, i fäderneslandet bosatte konstnärer skulle beställas konstalster så väl till uppställande i de allmänna samlingarne, som till prydnad i kyrkor, stadshus samt andra allmänna byggnader och församlingsrum, efter af menigheterna gjorda anmälanden och Eders Kongl. Majlis Nådiga pröfning.
Medelst ett sådant anslag skulle, enligt Akademiens öfvertygelse, konstbildnings-anstalternas verksamhet göras fullständig, den allmänna odlingens och jemväl industriens behof af ett konstelement vara någorlunda motsvaradt och en utväg för de skickligare konstnärernas fästande vid fosterlandet samt deras ändsmålsenliga verksamhet derstädes beredas.
Med anledning af denna framställning och erkännande vigten af den inhemska konstbildningens befrämjande, får jag, i betraktande tillika af de många andra behof, för hvilka stats-hidrag blifvit ifrågasatta, underdånigst hemställa, det Eders Kongl. Majit täcktes föreslå Rikets Ständer att för det af Akademien omförmälda ändamål på extra stat anvisa ett årligt belopp af 2,000 Ridr att under tre år utgå med tillsammans 6,000 Ridr. 28:0
Om anslag till ett nytt Institut för döfstumma.
1 underdånig skrifvelse af den 20 Augusti 1851 anhöllo Rikets Ständer, att Eders Kongl. Majit »täcktes taga i Nådigt öfvervägande, huru de genom folkundervisningen åsyftade välgerningar jemväl kunde utsträckas till de i hela landet till ej obetydligt antal kringspridda döfstumma och blinda, samt att, derest Eders Kongl. Majit så finner lämpligt, Eders Kongl. Majit behagade åt de Föreståndare för Folkskolelärare-Seminarierna, sorn kunde finnas villiga att vid Institutet för döfstumma och blinda söka vinna kännedom om de derstädes begagnade undervisnings-methoder, såsom understöd till kursens genomgående vid Institutet, låta utdela stipendier af de för folk-undervisningens befrämjande anslagna medel, äfvensom i öfrigt Nådigst vidtaga de åtgärder, som för det ifrågavarande ändamålets vinnande kunna påkallas».
I anledning af denna underdåniga anhållan anbefalldes så val
Direktionen öfver det vid hufvndstaden förlagda Institut för döfstumma och blinda, som 22 Kongl, ilaj-.ls Nåd."
Prop. om Statsverket 4833. samtliga Dom-kapitlen att afgifva underdåniga utlåtanden.
På de i dessa utlåtanden anlonia skäl fann Eders Kongl.
Maj:t för godt att den 9 sistlidne September förklara det af Rikets Ständer åsyftade ändamål icke kunna på annat sätt vinnas, än att särskilda Instituter inrättades, hvarjemte Eders Kongl. Maj:t täcktes anbefalla mig att i sådant hänseende utarbeta förslag och detsamma Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning underställa.
I följd af denna Nådiga befallning har jag med sakkunniga män haft öfverläggningar och anhåller nu att till Eders Kongl. Maj:ts
Nådiga bepröfvande få anmäla följande underdåniga framställning.
Af de olycklige, som äro beröfvade antingen synens eller hörselns och talets förmåga, torde isynnerhet de senare böra vara föremål för samhällets vårdande uppmärksamhet.
De förre kunna i deras hem vida lättare emottaga uppfostran och undervisning och således äfven lättare vinna den själsodling, som för alla är önskvärd.
Med anledning häraf och då det för mig är bekant, att tillgångar på medel för andra stiftelser än de af behofvet strängt påkallade, icke äro särdeles rika, vågar jag tro, att för det första ingen fråga bör vara om någon ny anstalt för blindas undervisning, utan att den vid hufvudstaden befintliga kari tills vidare anses vara tillfyllestgörande.
Deremot är de döfstummas tillstånd så beklagansvärdt, att de för dem vidtagna anstalter torde böra erhålla någon utvidgning.
Vid öfvervägande af det sätt, hvarpå man härvid lämpligast bör tillvägagå, kan ett trefaldigt förfarande komma i fråga.
Man kan försöka att tillvägabringa blotta undercmungs-anstalter för de döfstumma, öfverlemnande de olyckliges uppfostran, uppehälle och öfriga enskilda lefnad åt den tillfälliga vård, som deras målsmän kunna åt dem bereda.
Man kari åt den enskilda omtankan öfverlemna fullständiga Instituters anläggning, men för det goda ändamålets skull och med vissa säkerhetsgifvande förbehåll understödja sådana Instituter med allmänna medel.
Och ändtligen kunna fullständiga Instituter anläggas ensamt af Staten, hvilken i sådant fall helt och hållet hesörjer inrättningarnes förvaltning och verksamhet.
Det sistnämnda förfarandet är det vanliga.
Det är utan tvifvel för Staten det dyraste, men det torde ock vara det enda, sorn på ett någorlunda säkert sätt förer till ändamålet.
För de döfstumma kan en anstalt, som blott lemnar undervisning och låter allt annat bero af tillfälliga förhållanden, omöjligen vara till stort gagn, äfven om, hvilket icke är sannolikt, något större antal undervisningssökande vid en sådan anstalt skulle kunna sammanbringas.
Enskilda fullständiga anstalter för döfstumma kunna endast i den händelse åstadkommas, att dels genom Statens bidrag och dels genom afgifter från enskilda sådane inrättningars uppkomst och bestånd försäkras.
De sistnämnde afgifterna äro icke till något betydligare belopp att påräkna, då de döfstumme med få undantag tillhöra de fattigare samhällsklasserna, hvarförutan erforderlig säkerhet att
Statens bidrag ändamålsenligt blifva använda ej lätt kan vinnas af anstalter, som hufvudsakligen äro enskilda.
Jag vågar således icke såsom ändamålsenligt sätta något annat i fråga, än att Staten inrättar fullständiga uppfostrings-och undervisnings-instituter för döfstumma.
Vid frågan i hvad mån sådant skall ske i vårt land. torde följande böra tagas i (öfvervägande.
Under qvinqvennium 1841-—45 var antalet af döfstumma i Sverige omkring 2,200.
Det veste under nästföljande qvinqvennium till omkring 2,440.
Af dessa kunna 160—200 anses befinna sig i den ålder, att undervisning kan och bör för dem ifrågakomma.
I hufvudstadens
Institut är plats fiir 85.
Återstå alltså 75—415, som sakna undervisning.
För alla dessa kunna omöjligen, åtminstone icke till en början, anstalter påtänkas.
Afven om sådane funnes, skulle icke de undervisnings-behöfvande till dem kunna samlas.
Till en början torde mycket kunna anses vara vunnet och afsigten med Rikets Ständers anhållan till en betydlig del uppnådd, om i någon landsort ett institut kunde anläggas, som lemnade plats åt 25—50 döfstumma lärjungar af båda könen.
Visar sig en sådan inrättning vara gagnande, kan den i en framtid af flera efterföljas.
Kostnaderna för en sådan inrättning tiar jag i samråd med sakkunniga på följande sätt beräknat.
Erforderlig byggnad i en landsort skulle kunna åstadkommas Kongl, ilaj-.ls A åd.
Prop otn Statsverket 1833. 23 för 13,355 Ridr 16 sk.
Underhäll lör elever, aflöning lill läraie, lärarinnor och hel jeni ng, kostnaden lör inventarier m. rn. hafva ansetts erfordra årligen 6,666
Innan anstalten kan komma till ständ åtgå 2 eller 3 år.
Ett försök att bringa den till stånd skulle kunna göras, om Eders Kongl. Majit hade att använda för-en gång, till anskaffande af hus, den förstnämnda summan och för det första årets behof den sistnämnda, eller tillsammans 20,000 Riksdaler.
I sådant fall borde, till en början, genom upplysningars inhemtande från Eders Kongl. Majits
Befallningshafvande i länen och från stiftens
Domkapitel den frågan kunna komma till afgörande, i hvilken ort af Riket institutet borde anläggas.
För närvarande synes mig någon pur.kt i södra eller vestra delen af landet företrädesvis böra påtänkas.
Derefter torde frågorna om byggnad, styrelse, reglemente m. m. kunna komma i öfvervägande.
Innan det första året al en sådan anstalts verksamhet förflutit, kunde Rikets Ständer hafva tillfälle att anslå nya medel för verksamhetens fortsättande.
Jag vågar i underdånighet uttala det förmenande, att de välvilliga afsigter för de döfstumma, som Rikets Ständer i sin underdåniga skrifvelse yttrat, i någon mån skulle kunna på det föreslagna sättet vinnas.. 1 händelse Eders Kongl. Maj:t skänker Nådigt bifall till hvad som sålunda blifvit i underdånighet framställdt, hemställer jag i lika under ånighet, att Eders Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer göra Nådig proposition, att Slän erne ville, utöfver den ordinarie Staten, till Eders Kongl. Majits disposition anvisa en summa af 20,000 Riksdaler, för att derigenom med byggnader förse samt för år 1837 bringa i verksamhet ett institut för döfstumma, anlagdt i den landsort, som efter upplysningars inhemtande derför kan finnas vara den tjenligaste, samt innehållande platser för 25 — 50 döfstumma lärjungar. 29:0
Om för tjär amie af ett till Scrafimer-Or deus-Lasar ette t beviljadt anslag.
Medelst skrifvelse den 15:de sistlidne Juni har Direktionen öfver Serafirner-OrdensLasaretlet hos Eders Kongl. Maj.-t i underdånighet anhållit, att, då för den allmänna sjukvårdens vidmakthållande, fortfarande åtnjutande af det genom Nådiga Brefvet den 3 December 1828 nämnde Lasarett tillförsäkrade anslag, stort 10,000 R:dr, är oundgängligen nödigt, samt anordningar för en af behofvet påkallad utvidgning af sjukvården vid Lasarettet icke kunna eller böra vidtagas, utan att säkerhet finnes för Inrättningens framtida underhåll, Eders Kongl. Majit* må täckas, med afseende å det stora gagn så väl landet i allmänhet, som Stockholms stad isynnerhet njuter af Serafimer-Lasarettet, både såsom sjukvårdsinrättning och undervisningsanstalt för yngre läkare, bos Rikets snart sammanträdande Ständer i Nåder göra framställning derom, att det anslag af 4,300 Ridr årligen, som, i stället för förloradt bidrag af Finska Tolagsmedlen, blifvit, genom Rikets Ständers underdåniga skrivelser den 20 Oktober 1848 och den 22 September 1831, Lasarettet beviljadt för tiden af då uppgjorda Statsregleringar, måtfe fortfarande tili detsamma få utgå och såsom ordinarie anslag blifva för Lasarettets underhåll å stat uppfördt, utöfver de från äldre tider, till ersättning för Lasarettets andel af tullen å tobak och lotterimedlen, å Åttonde Hufvudtitein anvisade 5,500 Ridr.
Med stöd af de skäl, Direktionen för sin underdåniga framställning åberopat och då de förhållanden, hvilka vid näst föregående
Riksdagar föranledt det ifrågavarande anslagets beviljande, ännu fortfara, anser jag mig böra underdånigst hemställa om Nådigt bifall till Direktionens anhållan i så måtto, att Eders Kongl. Majit behagade hos Rikets Ständer föreslå, det berörde anslag må till samma ändamål under nästa Statsreglerings-period utgå. med enahanda belopp, 4,500 Ridr om året. 24 Kungl. MajUs Nåd.
Prop am S n'tvnke' 1SS3. 3i:o Om anslag till reparation af Gamla Upsala kyrka.
Uti en af Eders Kongl, Maj:ts Befallningshafvande i Upsala län insänd och af denna Embetsmyndighet samt Domkapitlet i Upsala förordad ansökning; har Ganda Upsala församling i underdånighet anhållit, det Eders Kongl. Majit måtte täckas till Rikets Ständer aflåta Nådig proposition angående beviljande af ett understöd utaf 3500 R:dr för reparation och till en del ombyggnad i oförändrad form af församlingens kyrka Tili stöd lör denna ansökning har församlingen hufvudsakligen andragit, att Gamla Upsala kyrka vore det kanhända äldsta minnesmärke i byggnadsväg fäderneslandet eger från sin fornålder och att dess bibehållande i oförändrad form således borde anses såsom en för hela Svenska folket vigtig angelägenhet.
Till följe af denna kyrkans betydelse för det allmänna vore församlingen inskränkt i sin dispositionsrätt deröfver, i alseende å vidtagande af ändamålsenliga förändringar i hörsamlingens enskilda intresse, samt förbunden att underhålla en tempelbyggnad, hvilken i storlek ej obetydligt öfverskrede församlingens verkliga behof.
Då, enligt upprätladt kostnadsförslag för den nödiga reparationen och ombyggnaden erfordrades en summa af 13,695 R:dr, men församlingen till bestridande häraf endast egde en behållning i kvrkokassan af 4,555 R:dr 1 sk. 8 r:st, häri inberäknade de kollekt- och stamboksmedel församlingen, enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga tillåtelse inom hela Riket uppburit, förefunnes en brist af 9,139 R:dr 46 sk. 4 r:st, och om äfven härifrån afräknades ett kostnadsbelopp af 2000 R:dr, som ansåges kunna af församlingen bestridas med egna materialier och eget arbete, återstode dock en summa af omkring 7,100 R:dr, hvilken borde kontant erläggas; men enär församlingen, såsom i allmänhet obemedlad, icke utan alltför kännbara uppoffringar förmådde densamma gälda, funné församlingen, med fästadt afseende derå, att, på sätt ofvan blifvit anfördt, dess kyrka i viss mån kunde anses såsom en Statens byggnad, sig eea anledning till den förhoppning, att hälften af sistnämnde summa eller i jemnt tal 3,500
R:dr finge af allmänna medel utgå.
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande har Eders Kongl. Maj:ts Öfver-Intendentsembete anmält att anledning till anmärkning hvarken emot lämpligheten af de ifrågasatte hyggnads-åtgärderne eller emot det derför upptagna kostnads-belopp förekommit, samt med afseende så väl å Gamla Upsala församlings ringa och i allmänhet mindre bemedlade folkmängd, som å det allmännas pligt att deltaga i vården och bibehållandet af ifrågavarande en bland våra äldsta kyrkobyggnader, tillstyrkt Nådigt bifall till ansökningen.
Af hvad i denna fråga förekommit, anser jag mig ega skäl i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl. Majit behagade på det sätt bifalla Gamla Upsala församlings ansökning, att framställning göres till Rikets Ständer om anvisande af ett anslag å 2,000 R:dr, att för uppgifna ändamålet till nämnde församling utbetalas. 3.3:ö
Om anslag för nykterhetens befrämjande.
Majit har Svenska Nykterhets-sällskapets direktion i underdånighet anhållit, att, då
Direktionen saknar utväg för bestridandet af de utgifter, hvilka en ordnad och oafbruten verksamhet för nykterhetens befrämjande kräfver, Eders Kongl. Majit måtte af Rikets Ständer äsks ett årligt anslag af minst 1,000 Ridr att för nämnde ändamål af Direk - Kongl. MajUs Nåd.
Prop. om Statsverket 18S3. 23 Direktionen användas; och får jag, med anledning häraf, underdånigst hemställa, det Eders Kongl.
Majit behagade hos Rikets Ständer föreslå, att 1,000 R:dr må för trenne år anvisas till bemälde
Direktions disposition, med tillsammans 3,000 R:dr. 3^:o Om fortfarande af anslaget för teckningar af zoologiska föremål rn. m.
Då det stats-anslag af 800
R:dr årligen, som Vetenskaps-akademien under någon tid egt använda för att låta utföra original-målningar af vexter ur Sveriges Flora, samt för utgifvande af teckningar af zoologiska föremål, icke är beviljadt för längre tid än sednast fastställda stats-reglering omfattar, men behofvet af samma anslag för vinnande af närmare kännedom om de inhemska natur-alstren ännu längre tid kommer att fortfara, har Akademien hos Eders Kongl.
Majit underdånigst anhållit om aflåtande af Nådig proposition till Rikets Ständer i fråga om anslagets ytterligare beviljande; och har Akademien dervid upplyst, att med de medel, som för berörde ändamål sedan sista Riksdag utgått, samlingen af figurer till Svenska svamparter, under inseende af Professoren Fries, vunnit ytterligare tillvext och dessutom värdefulla ritningar, till begagnande vid zoologiska arbetens utgifning, af den skickliga djurmålaren Wilhelm von Wright blifvit utförda.
Med afseende å de i denna underdåniga framställning åberopade skäl, torde jag få underdånigst hemställa, det Eders Kongl.
Majit behagade föreslå Rikets Ständer, att för ytterligare trenne år anvisa ifrågavarande belopp, 800 Riksdaler om året, med tillsammans 2,400 Riksdaler. 33:0
Om fortfarande understöd för Sekreteraren Strinnholm.
Sekreteraren A. M. Strinnholm, hvilken alltsedan år 1838 af allmänna medel uppburit ett årligt understöd af 1,000 R:dr för utarbetning och utgifvande från trycket af Svenska Folkets Hisloria från äldsta tider, har hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att Eders Kongl.
Majit måtte täckas till Rikets Ständer göra
Nådig framställning om fortfarande anslag för samma ändamål till enahanda belopp, som hittills utgått; och har sökanden derjemte anmält, att Femte Bandet af ifrågavarande arbete inom några veckor lemnar pressen.
Med bifall till denna underdåniga anhållan, torde Eders Kongl. Majit finna godt i Nåder föreslå Rikets Ständer, att det begärda anslaget för ytterligare trenne år måtte beviljas, på det Sekreteraren Strinnholm derigenom må sättas i tillfälle att uteslutande egna tid och arbetsförmåga åt fortsättningen af sitt förtjenstfull verk i Fäderneslandets Historia. 36:o—37:o
Om pensioner för Hof-intendenten JVestin och Hof målaren von Heidecken.
Uti ingifven underdånig framställning, har Akademien för de Fria Konsterna anmält, att Professoren i teckning vid samma Akademi, Hof-intendenten Fredrik Westin samt Hofoch Landskaps-målaren Johan Gustaf von Heidecken, hvar för sig hos Akademien tillkännagifvit, att de, vid nu uppnådd ålder af mer än 70 år, förutsåge det försvagade kroppsoch själskrafter snart skulle göra utöfningen af deras vid Akademien innehafvande lärarebefattningar svår om icke omöjlig, utan att de dock kunde från samma befattningar afstå, Bil.
M 7 till Kongl. Majds Nåd.
Prop. IS53 om Slalsv. i Sami. 1 Afd. i Haft. 4 26 Kongl.
SlajUs Nåd.
Prop. om Statsverket 1883. helst de dermed förenade löne-inkomster vore för dem alldeles oumbärlige, såsom utgörande enda vilkoret för deras lifsbergning.
De hade fördenskull anhållit om Akademiens medverkan dertill, att för dem måtie beredas samma fördel, som redan tillgodokommit f. d. Professoren E. Limnell, att nemligen, vid sitt afskedstagande, varda öfverflyttade på Rikets Allmänna Indragnings-stat- för sina nu egande inkomster.