Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
s o n g e n s k a p p l a g e r; h u r h a r j a g i c k e stått v i d soffan, d ä r d e s o f v i t p å k l ä d d a, d j u p t o c h t u n g t, o c h t v e k a t att v ä c k a d e m, t y d e t är j u s t n a t t e n till s ö n d a g e n, s o m d e n m e s t a v a k a n f o r d r a s af d e m, d å k u n n a d e t a g a i g e n s i g p å f r i d a g e n o c h b e h ö f v a ej k o m m a då- s i g a o c h o h å g a d e till d e n n y a a r b e t s d a g e n.
När m a n k o m utåt tullarne, särdeles på Sö- d e r åt H o r n s o c h S k a n s tull till, d å l j u s n a d e taflan n å g o t, d ä r f u n n o s å t m i n s t o n e luft o c h härliga utsikter, o m o c k fönstren v o r o min- dre o c h r u m m e n lägre.
D e s e x m å n a d e r, s o m ä g n a d e s åt d e t t a arbete, voro visserligen m y c k e t ansträngan- d e f ö r b å d e själ o c h k r o p p, m e n d e l s h o p - p a d e s j a g lifligt, att m i n a b e m ö d a n d e n s k u l l e f ö r a n å g o t g o d t m e d s i g åt d e m, s o m i all- m ä n h e t m e d så s t o r t t i l l m ö t e s g å e n d e l ä t o m i g b l i c k a i n i d e r a s lif, d e l s e r b j ö d arbe- tet ett m y c k e t stort p s y k o l o g i s k t intresse.
O a k t a d t j a g n u egentligen blott har kvar e t t s t a r k t t o t a l i n t r y c k af d e n n a t i d, e m e d a n mina detaljerade anteckningar öfverlämna- d e s till e n a n n a n p e r s o n, s o m af d e t t a o c h andra material skulle utarbeta en b r o s c h y r, o c h j a g s å l e d e s e j h a r m ö j l i g h e t att u p p - f r i s k a m i n a h å g k o m s t e r, så är d e t d o c k vissa erfarenheter, s o m l ä m n a t hos m i g out- p l å n l i g a i n t r y c k, o c h d e t är n å g r a af d e s s a minnen, j a g icke tror m i g gå grannlagen- h e t e n f ö r n ä r a g e n o m att här o m t a l a.
J a g k o m t i d i g t e n s ö n d a g s e f t e r m i d d a g till e n l ä g e n h e t p å s ö d e r, d i t j a g fått a n v i s n i n g.
S ä r d e l e s l ä m p l i g a f ö r u p p l y s n i n g a r s erhål- lande voro brödbutikerna.
Där hade man v a n l i g e n r e d a p å e n h e l m ä n g d flickor, s o m s y d d e till b o d a r, e m e d a n d e r a s m e s t a f ö d a h ä m t a d e s j u s t från s å d a n a b u t i k e r.
F l i c k a n, s o m j a g f r å g a d e efter, v a r i c k e h e m m a, m e n h o n b e f a n n s v a r a s y s t e r till m a n n e n i h u - s e t, så att j a g k u n d e af h e n n e s s v ä g e r s k a få v e t a allt, h v a d j a g ö n s k a d e.
M e n d e t t a lilla a r b e t a r h e m!
D e t b e s t o d af ett r u m o c h ett stort k ö k, där spiseln var omsorgsfullt d o l d b a k o m en r ö d o c h hvit gardin.
Där v a r p å ett k o m f o r t a b e l t s ä t t o r d n a d t m e d v a c k r a, fast enkla m ö b l e r o c h så p u t s a d t o c h fint, att d e t v a r e n g l ä d j e att se.
Golf- ven betäckta m e d vackert randade hemväfda trasmattor, gardinerna röda o c h hvita, ock- så h e m v ä f d a, d u k a r p å b o r d e n l i k a s å.
D e t u n g a p a r e t m i s s p r y d d e i c k e d e t trefliga hemmet.
» Ser f r u n, » s a d e m a n n e n, sedan vi pratat e n s t u n d, » v i v ä n t a d e i s e x år, M a r i a o c h jag, för vi ville inte b ö r j a m e d skuld, utan v i k n o g a d e h v a r p å sitt håll p å b o s ä t t n i n - gen, o c h det var en glädje, ska j a g säga, f ö r h v a r s a k v i k u n d e skaffa o s s.
M e n d e t f ö r s t å s, i n t e fick v i g å så g e n t i l a i k l ä d s e l n, som de merendels göra, ungdomarne, m e n vi t y c k t e lika m y c k e t o m hvarandra för det, eller h u r M a r i a?
» P å hvilken vädjan Maria svarade m e d ett leende o c h en nick, s o m det var skada, att j a g v a r e n s a m o m att s e.
» N u h a r j a g s e x t o n k r o n o r i v e c k a n, sir frun, o c h d e t r ä c k e r g o d t till, o c h ä n d å sät- t e r j a g i n f e m t i o ö r e h v a r v e c k a åt M a r i a, o m n å g o n t i n g skulle h ä n d a m i g, o c h en k r o n a i m å n a d e n till e n s j u k k a s s a, så att o m j a g s k u l l e få e n f e b e r, så s t u p a r j a g inte för det. » » Nå, förtjänar sade jag.
inte frun m e d n å g o n t i n g?
» » N e j, inte e g e n t l i g e n, h a n v i l l e i n t e Vilhelm. » » Nej, » sade mannen och s k r a t t a d e, det, » hon har släpat n o g i b a r n d o m e n o c h u n g d o m e n, nu vill j a g hålla h e n n e s o m en prinsessa. » » A h, j a g h a r d e t b ä t t r e ä n n å g o n prin- sessa, » sade frun.
» V i ä ' j u fria o c h rå oss själfva, o c h det g ö r inte prinsessorna. » » S e r frun, j a g är j ä r n a r b e t a r e, o c h d e t är allt e t t h ä r d t a r b e t e, s o t i g t o c h d a n t, o c h d ä r f ö r vill j a g i n t e att m i n h u s t r u s k a sträf- va m e d arbete för andra, så att h o n inte k a n h a d e t trefligt o c h fint o c h m a t e n i ordning, när j a g k o m m e r h e m.
För jag v i l l h a m i n h u s t r u f ö r m i g, när d e t n u är så v ä l, att j a g k a n f ö d a o s s.
M e n i n t e d u - g e r d e t att s u p a o c h r ö k a o c h b j u d a o c h rumstera, m e n det h a vi d å inte sinne för någondera. » » Ja, det förstås, när j a g sätter u p p en väf åt o s s, » s a d e frun, » s å tar j a g j u alltid till litet m e r, s o m j a g s e d a n säljer, f ö r j a g är så r o a d af att v ä f v a, s e n j a g t j ä n t e p å landet.
D e t t y c k s n o g, att m a n k a n få för g o d t p r i s i b o d a r n e, m e n i n t e h å l l e r d e t så b r a, s o m d e t j a g v ä f v e r.
» » O c h, ser frun, d å h a r h o n sitt a r b e t e h e m m a o c h k a n l ä m n a d e t när s o m h e l s t, » sade mannen.
» F ö r det har j a g observe- rat, att d e t i n t e d u g e r att h a f s a m e d m a t e n.
Ingenting vidbrändt, vällingen på bordet, het och utan klimpar — o c h.
s o m Maria steker potatisen m e d en liten vattskvätt, i, så d e n m o s a r sig, d e t k a n i n g e n m ä n n i - s k a g ö r a efter.
För hvar vecka lägger vi f ö r s t af till h y r a n o c h k a s s o r n a, d e t får aldrig klicka, för stora utgifter på en g å n g d e t är a r b e t a r e n s f ö r d ä r f.
» (Forts.) pröken) \ lexandra Gripenberg, d e n finska f ö r e l ä s a r i n n a n, h v a r s b i l d illu- strerar d e s s a r a d e r, är e n af k v i n n o s a k e n s m e s t fräjdade banérförarinnor i n o r d e n.
Ord- f ö r a n d e i finska k v i n n o f ö r e n i n g e n, förfat- t a r i n n a till b l.
a. d e t b e t y d a n d e v e r k e t » Reformarbetet för förbättrandet af k v i n - nans ställning », uppträdde hon vid kvinno- kongressen i Chicago 1893 som Finlands representant o c h valdes under detta möte till k a s s a f ö r v a l t a r e i d e t s t o r a i n t e r n a t i o - nella k v i n n o f ö r b u n d e t » International Coun- cil o f W o m e n », h v a r s o r d f ö r a n d e är l a d y A b e r d e e n, v i c e d r o t t n i n g af C a n a d a.
H e n n e s af o s s i f ö r r a n u m r e t b e b å d a d e " föredrag hölls l ö r d a g e n d e n 3 0 m a j kl. half 8 p å a f t o n e n i h o t e l C o n t i n e n t a l s s t o r a sal.
M e d e n i m p o n e r a n d e g e s t a l t, ett friskt, liffullt a n s i k t e o c h ett s y m p a t i s k t l e e n d e f ö r e n a r f r ö k e n G r i p e n b e r g e n b e h a g f u l l vär- d i g h e t, e n k l a r, v ä l l j u d a n d e r ö s t o c h ett flytande, elegant föredrag.
P å b o r d e t fram- för h e n n e h v i l a d e u n d e r f ö r e d r a g e t e n j ä t t e - k l u n g a af s k ä r a r o s o r, ett f a g e r t u t t r y c k af s v e n s k a v ä n n e r s s y m p a t i.
Föredragets ämne var Elisabeth Cady Stanton och kvinnosaksarbetet.
Varmt o c h fängslande skildrade föreläsarinnan Elizabeth Cady » Stanton, en af det organiserade kvinnosaksarbetets grundlägg-ammor, o c h hennes femtioåriga verksamhet för den amerikanska kvinnans frigörelse.
Redan s o m barn pinsamt berörd af det på skämt framkastade, m e n af hennes fader, en framstående domare, bekräftade påståendet, att hennes blifvande make, o m han så behagade, utan hinder från lagens sida skulle kunna sälja ett henne tillhörigt korallhalsband och förslösa penningarna därför, såg hon i sin u n g d o m m e d en växande känsla af sitt köns förtryck gång på gång olyckliga kvinnor bönfälla o m hjälp hos hennes far, m e n lämna h o n o m ohulpna o c h förtviflade, då lagen ej tillstadde h o n o m att göra d e m rättvisa.
så den dag, då sju amerikanska kvinnor, verksamma mot- ståndare till slafveriet, på grund af sitt kön vägrades tillträde till världsantislafverimötet i L o n d o n.
Denna skriande orättvisa framkallade, 1848, den första kviunokongressen, hvilken följ- des af en serie effektiva tidningsartiklar o c h John Stuart Mills epokgörande verk o m » K v i n n a n s underordnade ställning ».
Koin Med glödande hänförelse deltog den unga ame- ikanskan i dessa frihetsrörelser.
Efter ett uppe- håll af flere år, nästan uteslutande ägnade åt äkten- skapliga o c h husmoderliga plikter, kastade sig Elizabeth Stanton, s o m d o c k lidelsefullt älskade sitt h e m o c h hyste motvilja m o t allt offentligt uppträdande, åter energiskt in i kampen för kvinnoemancipationen.
Under 16 år använde hon 8 månader af året till föredragsresor, m e d orubbligt j ä m n m o d fördragande utbrott af okun- nighet, råhet o c h hätsk förföljelselusta.
En mängd förtroendeuppdrag, bland andra ordförandeskapet i kvinnosaksdeputationen till kongressen 1854, skötte hon m e d osviklig säkerhet o c h takt.
Syn- nerligen tilltalande var skildringen, huru h o n lyckades omvända sin i föråldrade åsikter stel- nade gamle fader, samt af hennes fyrtioåriga, idealiska vänskapsförhållande till den praktiska, godlynta, för kvinnosaken outtröttligt verksamma kväkerskan Susan B e A n t h o n y, » Methusalems äldsta dotter m e d hatt från arken », hvilken, laddad m e d ämnen till tidningsuppsatser, som ett yrväder brukade bryta in i hennes hem, rycka henne från hennes husliga sysslor o c h tvinga henne ned vid skrifbordet, under det hon själf intog hennes plats vid vaggan eller söm- men.
Som bevis på mistress Stantons slagfär- dighet må anföras, att hon, då en af hennes åhörarinnor spetsigt frågade, hvar h o n gjorde af sina barn, medan h o n höll föredrag, gaf det dräpande svaret: » Hvar gör ni af edra, när ni går o c h h ö r p å?
Det tar icke längre tid för mig att tala än för er att lyssna. » Men hvarför denna rastlösa yttre verksamhet på ett förkättradt område, hos en ung, vacker, älskande och älskad k v i n n a?
Sin personliga lycka o c h tillfredsställelse fann _ h o n i rikaste mått vid den husliga härden.
Å r a o c h utmär- kelse kunde h o n m e d sin glänsande litterära be- gåfning vunnit långt mindre m ö d o s a m t genom föredrag och uppsatser öfver populära ämnen.
Nej, moderligheten, känslan af ansvar m o t ofödda släkten, önskan att förebygga lidanden för kom- mande generationer af kvinnor, förde henne in och höll henne kvar på denna förr vida mer än n u törnbeströdda bana.
Orubblig konsekvens och enhet i sträfvanden karaktärisera denna tros- o c h viljestarka kvinna, s o m drifven af osläcklig längtan efter sanning o c h rättvisa, följde Emersons storslagna maning att » sikta m o t stjärnorna ».
Efter att öfvergångsvis hafva påpekat, huru- s o m det gamla motståndet m o t kvinnosaken gång på gång lefver upp, stundom framkalladt af dem, hvilka fordom själfva fört kvinnofrigörelsens ta- lan, inlade fröken Gripenberg en skarp protest mot hvar o c h en af de nio teser, i hvilka frö- ken Ellen K e y i det tredje af sina mångomtalade föredrag framställde grava anmärkningar m o t kvinnosaken o c h dess förkämpar.
H o n påminte bl.
a., att det just var kvinnosaksvännerna, s o m väckte frågan o m förbättrandet af den gifta kvinnans rättsliga ställning, o c h s o m höjt akt- ningen för verksamheten i h e m m e t g e n o m att införa undervisning i husliga ämnen.
V i d föredragets slut hälsades d e n varm- hjärtade o c h talangfulla föreläsarinnan m e d en kraftig applåd af d e t t a l r i k a, m e s t af
d a m e r beståenda auditoriet, hvarpå, i ho- tellets lilla sal, f ö l j d e e n e n k e l, m e n af d e n a n g e n ä m a s t e s t ä m n i n g p r ä g l a d fest, g i f v e n till f r ö k e n G r i p e n b e r g s ära af ett f e m t i o t a l vänner och beundrarinnor.
Ella Rot Från Iduns läsekrets.
Ehuru vi visserligen ej kunna tänka oss eller finna, att författarinnan till den anspråkslösa lilla skiss, som här nedan åsyftas, på något vis afsett att förklena vare sig sjuksköterskornas aktnings- kräfvande gärning eller det allmänt ansedda sjuk- hus, som valts till skissens ram, vilja vi icke för- vägra den högt ärade insändaren af följande rader plats för hans framställning.
Många hafva, i likhet m e d mig, lifligt ogillat tendensen i det lilla stycke, m e d titel » Extra biträde, skiss från Sabbatsbergs sjukhus », s o m lästes i n u m m e r 21 af tidningen Iduns inneva rande årgång — ett stycke, s o m för öfrigt inga- lunda var af natur att påkalla någon uppmärk- samhet.
Och jag har, ehuru utan något s o m helst uppdrag eller bemyndigande, blott på grund af det lifliga intresse jag efter 8 års tjänstgö- ring vid sjukhuset känner för det samma o c h särskildt för den därvid anställda, sjukvårdande personalen, känt mig manad att offentligen ut- tala mitt beklagande af att ett dylikt opus fått inflyta i eder m y c k e t lästa o c h af många gärna lästa tidning.
H v a d rätt har väl » Lenjas (eller Anna) haft att skrifva så s o m hon gjort?
H v a d har h o n gifvit eller velat gifva g e n o m sin skiss?
Har hon lämnat en teckning ur verkligheten, då b o n tecknat » Gärdas » sorgliga historia?
Ingen på Sabbatsbergs sjukhus kan minnas att något liknande där timat (och nere personer finnas, som äro kvar sedan sjukhuset öppnades).
Nå väl, o m hela händelsen är diktad, så har kanske omgifningen af densamma, själfva ramen, sitt intresse!
» Lenja » har måhända gifvit en interiör från sjukhuset, så att man kan få ett intryck af huru det tillgår bland de lidande, s o m gå till hälsa — eller till döden.
Men nej, icke heller detta.
Teckningen saknar fullkomligt lokalfärg.
Den kunde lika väl passa in på hvilket annat sjukhus s o m helst, o c h jag ber i detta afseende få upplysa, att å Sabbatsbergs sjukhus sedan flere år tillbaka intet » extra biträde » användts.
Der tjänstgöra i sjukvården endast öfversköter- skor, biträdande sköterskor o c h elever samt un- dantagsvis extra elever.
Förr funnos visserligen » biträden ».
M e n dessa tillhörde tjänstfolkets klass, v o r o tjänarinnor.
H v a d för öfrigt syster Teklas dräkt angår, är den ej af det slag, s o m bäres af någon » syster » (diakonissa eller skö- terska från » Sofiahemmet » eller » Röda korset »).
De andra sköterskorna kallas » fröken ».
Dock, här k o m m a vi just in på det odiösa sökandet efter originalet.
Och svårt är att frigöra sig från den tanken att » Lenja » velat föra sina lä- sarinnor in i ett sådant sökande — att detta är det ledande motivet i hennes skiss.
När h o n tecknar jämförelsen mellan sig själf o c h den stackars » syster Tekla », då blir det lif i teck- ningen.
H v a d A n n a är känslig o c h ädel!
H o n vore d o c k m y c k e t lämpligare till sköterska än syster Tekla!
Och måhända finns det ej endast era enda syster Tekla på Sabbatsbergs sjukhus!
H v e m vet, huru sköterskorna behandla de li- d a n d e!
A r det sådana reflexioner » Lenja » (Anna) vill framkalla?
Måste då icke hvarje rättänkande, och särskildt den, som i likhet m e d underteck- nad blickat in i sköterskornas mödosamma, plikttrogna o c h kärleksfulla arbete, känna sig uppfordrad att på det allvarligaste protestera mot hennes tillvägagående.
Har hon tjänstgjort på Sabbatsbergs sjukhus, så borde h o n kunnat finna ämne till sanna skildringar nog, uti hvilka » systrarnas » lif m e d de sjuka framställts i en helt annan dager.
Och hon kunde således gif- vit d e m inför allmänheten ett erkännande, s o m de väl förtjäna — och en uppmuntran, s o m de väl behöfva.
Högaktningsfullt F. A. Lodin, pred.
v. Sabbatsbergs sjukhus.
T U R I S T E N K vinnor och pengar,,, _.en m e n i n g e n, att k v i n n o r n a ä r o o h j ä l p - §fW l i g t b o r t k o m n a i f r å g a o m allt, s o m rör pengar, t y c k e s vara bland m ä n n e n allmänt r å d a n d e.
» H a n förstår sig icke m e r p å p e n g a r ä,n e t t f r u n t i m m e r » är ett tale- sätt, s o m n ä r a n o g ö f v e r g å t t till o r d s p r å k.
De m e s t orimliga historier o m fruntimmers t o t a l a b r i s t p å f ö r m å g a att u p p f a t t a allt h v a d s o m a n g å r affärer, o m d e r a s s l ö s e r i o c h o f ö r s t å n d, d y k a u p p allt e m e l l a n å t o c h blifva b å d e t r o d d a o c h ovederlagda.
Vissa talesätt, s o m v o r o i s v a n g o m k v i n n a n för årtionden, j a, århundraden tillbaka, idislas ännu, o c h m a n tyckes g l ö m m a, hvilka utom- ordentliga förändringar hennes ställning och f o s t r a n u n d e r g å t t i v å r t å r h u n d r a d e, i all s y n n e r h e t u n d e r d e sista å r t i o n d e n a.
Må- h ä n d a var h o n i s v u n n a tider en ingenue, d å d e t g ä l l d e att f ö r s t å p e n n i n g e v ä r d e t — • hon h a r j u hållits s o m e n o m y n d i g, o c h h v a d v i l l m a n b e g ä r a af d e n o m y n d i g a!
— med all s ä k e r h e t är h o n d e t e j, p å få un- d a n t a g när, d e n d a g s o m i d a g är.
Fler- talet k v i n n o r förstår sig n u p å p e n g a r lika b r a s o m flertalet m ä n g ö r d e t.
Och n ä r h o n är f u l l k o m l i g t o k u n n i g i detta stycke, h o s h v e m ligger skulden?
Jo, h o s d e n m a n eller d e m ä n, s o m s t å h e n n e n ä r m a s t.
H a n eller d e h a f v a u n d e r l å t i t att gifva henne de upplysningar, den undervis- ning de bort.
Sedan g ö r a de sig lustiga öfver hennes bristande insikt o c h hennes oförstånd.
M a n n e n förvärfvar sin k u n s k a p u n d e r p r a k t i s k ö f n i n g o c h g e n o m erfaren- h e t o c h u n d r a r s e d a n p å, att k v i n n a n, u t a n v a r e s i g p r a k t i s k ö f n i n g eller e r f a r e n h e t, ej förvärfvar någon.
Närhelst han b r y r sig o m o c h g ö r s i g b e s v ä r att m e d d e l a h e n n e n å g o t o m p e n n i n g a r s v ä r d e, d e r a s afkast- n i n g, p l a c e r i n g m.
, finner h a n h o s h e n n e god uppfattning o c h verkligt intresse och sin ringa m ö d a rikligen l ö n a d.
Har n å g o n k ä n t e n k v i n n a, s o m e j p r o f i t e r a t af d e n k u n s k a p o m o c h inblick i dylika förhållan- den, s o m m a n g i f v i t h e n n e?
E j s ä l l a n v i - sar h o n i s a k e r, s o m r ö r a p e n g a r, ett för- s t å n d, s o m e j alltid f i n n e s h o s h e n n e s m a n eller b r o r.
T r o t s allt p r a t i m o t s a t t rikt- n i n g är h o n e n i n t e l l i g e n t h u s h å l l a r e, b l o t t hon får l ä r a s i g h v a d s o m f ö r s t å s m e d hushållning.
Schopenhauer, pessimisten och k v i n n o h a t a r e n, h a r s a g t att k v i n n a n s l ö s a r bort, h v a d m a n n e n förtjänar.
M e n mån- gen m a n h a r k o m m i t u n d e r f u n d m e d, att h a n s h u s t r u ä g e r e n f ö r m å g a att d r y g a u t p e n g a r n a o c h få d e m att r ä c k a till m e r ä n h a n själf, o c h låter henne f ö r d e n s k u l l k ö p a, o m d e t är n å g o t s p e c i e l t h a n b e h ö f v e r.
K v i n n o r n a s e x t r a v a g e r a n d e h a r i alla ti- d e r u t g j o r t ett s t å e n d e t e m a, o c h d e t t a l a s ä n n u alltjämt o m h e n n e s gränslösa slöseri, o m hennes okufvade, dyrbara kapricer, o m huru f ö r m ö g e n h e t e r g e n o m h e n n e förspillas.
D y l i k t tal b ö r emellertid m o t t a g a s m e d m i s s t r o.
M a n n e n, e j k v i n n a n, är d e n s t o r e slösaren, har alltid varit det o c h k o m m e r a l l t i d att f ö r b l i f v a d e t.
H a n har slösat bort millioner, där h o n slösat bort några tusental.
S l ö s e r i h o s h o n o m är så v a n l i g t, att d e t k n a p p t v ä c k e r n å g o n u p p m ä r k s a m - h e t alls, så o v a n l i g t h o s h e n n e, att d e t v ä c k e r a l l m ä n u p p m ä r k s a m h e t.
H e n n e s ut- g i f t e r ä r o i f ö r h å l l a n d e till h a n s s m å; h o n lefver g o d t på inkomster, s o m för h o n o m ej s k u l l e f ö r s l å; h o n g ö r s ä l l a n l ä t t s i n n i g a d e p e n s e r, l ä t t s i n n e i d e n n a b e t y d e l s e är e j h e n n e s fel.
H o n är till s i n n a t u r k o n s e r - v a t i v, h e n n e s u p p f o s t r a n är k o n v e n t i o n e l l, h o n f ö l j e r g ä r n a a u k t o r i t e t o c h är m o t s a t - s e n till s l ö s a k t i g.
O m h o n g ö r s i g s k y l d i g till s l ö s e r i i n å g o t a f s e e n d e, är d e t m e r e n - d e l s af o k u n n i g h e t.
H o n f ö r s t å r e j, att h o n handlar galet.
U p p l y s h e n n e, o c h det skall v i s a sig, att h o n l ä t t l e d e s till s p a r s a m h e t.
D e n n a d y g d h a r m o n i e r a r m e d h e n n e s sin- nelag o c h själsanlag, ja, m e d hela hennes natur.
F å ä r o d e m ä n, s o m, af o m s t ä n d i g h e t e r n a t v i n g a d e till ett i n d r a g e t l e f n a d s s ä t t, af s m a k o c h b ö j e l s e f ö r a ett s å d a n t, f ö r så v i d t n ä m l i g e n d e ej äro g i r i g a.
Så snart omständigheterna det medgifva, upphöra de att s p a r a o c h d r a g a i n.
E n k v i n n a där- e m o t, s o m v a n t s i g v i d ett h u s h å l l s a k t i g t lefnadssätt, fortsätter att öfva sparsamhet, ä f v e n s e d a n d e t f ö r h e n n e ej u t g ö r n å g o t n ö d t v å n g, j a, r e n t af e j ö f v e r e n s s t ä m m e r längre m e d hennes stånd o c h villkor.
M å n g a äro d e e x e m p e l, s o m härpå k u n d e anföras.
H u r u o f t a är e j e n rik k v i n n a så n o g a m e d s i n a u t g i f t e r, att h o n får n a m n o m s i g att vara snål!
K v i n n a n s detalj sinne g ö r h e n n e b ö j d för e k o n o m i.
M å h ä n d a äger h o n ej, h v a d v i p l ä g a k a l l a affärsgeni, o c h m å h ä n d a går » la haute flnance » ö f v e r h e n n e s hori- sont, m e n ett omsorgsfullt o c h n o g g r a n t f ö r v a l t a n d e af m i n d r e p e n n i n g e b e l o p p är h e n n e s s p e c i e l l a t a l a n g, o c h däri l i g g e r h e n - nes styrka.
A l l t i d o c h allestädes har h o n d ä r p å v i s a t p r o f.
I d e flesta fall k u n n a d e ä k t a m ä n n e n m e d t r y g g h e t l ä g g a s i n a in- k o m s t e r i h u s t r u n s h ä n d e r.
F ö r t r o e n d e från deras sida i detta stycke verkar sporrande och u p p m u n t r a n d e; m i s s t r o o c h ett i n k v i - sitoriskt förhörande och räkenskapsgran- skande föda intresselöshet o c h modfälldhet.
S e d a n k v i n n a n n u b ö r j a t själf f ö r t j ä n a p e n - n i n g a r o c h d ä r i g e n o m lärt s i g f ö r s t å d e r a s v a l ö r, h a r h o n k o m m i t till e n m o g n a d, s o m nästan förvånar, o c h ingen opartisk person skall k u n n a f ö r n e k a, att h o n i f ö r v a l t a n d e t af s i n e k o n o m i å d a g a l ä g g e r s å v ä l f ö r s i k t i g - het som hushållning.
V i t a l a e j här o m d e få u n d a n t a g s f a l l e n.
D e t f a k t u m, att h o n p å n u i f r å g a v a r a n d e o m r å d e k o m m e r att s n a b b t o c h s ä k e r t g å f r a m å t, s k a l l n o g e j h i n d r a, att e n d e l m ä n f o r t f a r a n d e s o m hittills k o m m e r att t a l a o m hennes okunnighet, oförstånd, extravage- r a n d e o. d.
D e n i c k e i a k t t a g a n d e, t a n k l ö s e m a n n e n tyckes h ä m t a sina meningar o m k v i n n a n från l u g g s l i t n a t r a d i t i o n e r, s o m d e e n v i s t h å l l a f a s t v i d, t r o t s alla m e t a m o r - foser h o n undergått u n d e r tidernas l ä n g d.
H a n räknar måhända detta s o m trohet m o t könet.
På hennes ekonomiska okunnighets och s l ö s e r i s k o n t o s k r i f v e r h a n g ä r n a fa- r a n af ä k t e n s k a p s i n g å e n d e.
A c k, vore d e t t a e n d a o r s a k e n till ä k t e n s k a p l i g o l y c k a, då skulle äktenskapet i regel bevisa sig v a r a, h v a d u n g a, r o m a n t i s k a ä l s k a n d e före- ställa sig, när d e b e f i n n a s i g p å f ö r t j u s - ningens höjd!