Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Symaslriner utlinas Kt mtiuga, son^ 1; unn: ~ sknffa sig nrbete, men som ealmt moskin; mticgctu hor diirigenorn m t t ~ i stand att sjiilf s5 sii1: 9ningom fbrskaffn sig en sddnn.
Fijr nal~urande iiro 27 syiilaskiner ntldnade.
Foreningen forsokte visserligen under et,t &amp; r af stor arbetsliishet i hnfvndstnden att bfvertaga ett arhetshem fiir karlar, men detta kan betecknas slsom ej mots~arande fiirviintningarna och kostnadenla, ocb d B omsider arbetstillfiillena bijrjade blifrn rikligare och hemmet slledes ej liingre var hehofligt i sB hiig grad son1 fornt, upyhorde denna verksamhet.
- Under samlna tid anskaffadcs arbetsfortjiinst Kt fa~niljeftider genorn mal~adamslagning, skogshygge o. dyl., diirvid iif yen arbetsverktyg liimnades.
Arbet e, st adigvaranilo eller tillfiilligt.
5t s5riil man och kvin- ncr som n~inderBriga, hnr CentralbyrAn alltjiimt sokt att fijr- medla, och anlitas byran for dettn hdamfil riitt inycket af urbcts- gifrare b4de i Stockhol~n och i landsorten.
dfven under de 8r, da att arbetsbrjst riidde i Stockholm, nlijtte det likviil oftast ST-l~ighet farm&amp; arbetslosa att taga plats pii landet.
&amp; skilliga familjrr, soin ej langre tid Ixtt hiir, hafrn dock finyo forhjii1l: ts till fitst ansttill- ninz utorn Stockholm.
Dessnto~u har (let lyclrats C ' entralLyrfin aft fa ett riitt stort nntul halfr&amp;rta goesar nusttallldn pH landet, diir de antlngen f B I a a jordbrnlr eller n&amp;ot yrke.
Fi ' w att fd goda hem fit.
den1 liar betnlning under forsta tiden ' erlagts, tills ovanorna frln gatnn hnnnit bhrtarbetas och gossmna biirjat kunna gora niigon nyttn.
19 FZir niirvarande har F. V. 0. af olika orsaker 7 ' 7 barn inackor- cleinde ' i hem pb landet.
M %nga af dessa barn hafrtz, genom att de u p p ~ n x i t i osunda, ofverbefolkade bostiidei:, blifvit klenn och sjukliga ocb behofva framfor dlt kamlna ut i frisk lmft.
Andra hnfva, annu friska, tngits bort tr&amp;n hem, diir lungaot grassernr, for ett skyddas for srnltta, nnclrn 6ter hafva riiddats frBn grym vanv8rd eller annu viirre.
Hemmen, ' dar de inackorderats,.
8ro med den storsta ornsorg valda och inspekteras fr8.n Centrrtlbyriin eller af personer, corn bo i trakten och st&amp; i forbindelse med F. V. 0.
Sedan 1592 har F. V. 0.
.2ifven haft ett s. k. bhrnharberge, diir barn for en kortare tid intagns, antingen for att sjiilfva f&amp; nodig vKsd, t. es.
efter eli sjukdom, eller daifor ntt de af en eller nnnnn orsak bora pO nAgon tid afliigsnas ur sitt hem.
Detta hiirberge nppriitt ' ades af en enskild person, son1 for Bndarnidet donerade 40,000 lw., hvamf riintan slzall anviindas for hiirbeigets underhql.
PB viutern v5.rdas dar 1 0 1 2 hri&amp;ttingar, p&amp; so~nrnaren anda till 1 S ri 20, vanligen med syimerljgeh godt resultat.
Dylika harbergen hafva den stora fordelen, att barnen, utan att helt och hOllet tagas frdn foriildrnrna, kunnn vid tillfdlen, dii det siirskildt behofves, er- h5lla v5rcl och 13implig foda, och att, under tider af synnerligt Be.
tryck, f oriildrarnas borda lattas.
Under soinrwna beredes tillfiille for ett ratt storf, antal, slviil barn som vnsha, att vistas ndgon tid p&amp; lande ' t for halsans ' forbiitt- rnncle.
MAnga fijrhjiilpas iifven till badorter, om liikare anse &amp; idant nodviindigt, eller siittas i stgnd sltt pi % aunat.
siitt slrota sig efter f dreskrift.
Sedam man lyclrats oka en persons arbetskraft, g&amp;ller det att 18,ta denna kraft komma till aaviindning.
0iindl.ig.t m8nga kunna ej slraffa sig ndgon sysselsiittning, enledan de icke Ciitt ltira sig nAgot.
F. V. 0.
- som haft rikt tillfiille att erfars, hdru bristen pB lamp- liga yrkesekolor blifvit a.lltmera kannbar -- hjdper ratt ofts till I ~iroknrsers genorng&amp;ende, anskaff a]: verktyg, materinli.er o. d yl., som sgtter den behofvande i stind- att forsorja sig.
Stundom Br ett liilz det soin kan gagna en person mer iin 118got annat.
Om lbnet 15inmas forst efter samvetsgrlznn profning af ffi~: hUlanclem och om sm6, men regelbunclns, p % forhnnd bestgmda; d ' betalningar af detsamma fordras, %r det ett siitt att hjiilpa, som 11-linst af allt nedsiitter sjiilfkii~islan.
Men ett IOU .mtste; om det be~iljas, bellandlas som ett liin, ej som en gfifva, ty annars verkar det neddragando.
Erfirenheten af 1 h e n under F. V. 0 .. forsta t. '
var ej uppmuntrande, men de seuare Bren ined dess mera skarptn li; outroll, hafva ej jiifvat of~ranstBende.
Under sista Bret utl8mnades 42 lBn ined 2,950 kr.
och Bterbetaladea 2,242 kr.
, Det nu nii~nndw visr7.r nigra af cle Btgii~: der som vidtagits fol.
att foi-biittra hj~lpbeholvancles stiillning.
Hvarje siirskildt fall xf betyclr profvas dock fiir sig.
Man forsolrer diirvid att komina till klar insilrt om hvad soin vgllat obestinclet, for att sedan, med be- raknande af de resnrser, soin den bjitlpsolrande och hans narmaste lmnna hafva, uppgora en plan for uppriittelsearbetet, clarvid en hvar, som har nBgot med den behofvande att gora eller k m vara d i g att bidraga pb ett eller annat siitt, fBr sin sarslrilda uppgift.
Besluten om hvad som bor gorns fattas vid sammantrtiden B Centrnlbyriin, dari representanter for de olika foreningar soin arbeta i den tralit.
d8r den hjalpsokaude bor, de1ta.p.
Utredningen 01-11 forhBllandena &amp; I: dessforinnan gjord af en)) besokare)), son1 afgifvit skriftlig rapport om hvad han inheintat gelloin besol: i hemlnet samt genoin samtal med anhoriga, arbetsgifvare och de personer, till.
hvillm den Bjiilp- sokande refererat 111. fl.
Besijknreu Br dessntom nlltid n &amp; r \ ~ ~ r a n d e rid.
sa.inimantriiden och lran liimna de rnuntliga upplysningar so * erfordras.
P i llonom beror nat~~rligtvis i hog grad, att sake11 frhu borjnn lroinmer in pB rBtt spBr.
I de flesta fall iir det dock flera af lromiths ledamoter, soin kanns till den hjalpsolrande; i alla Iiiin- delser Br denne kiind af lrretssekreteraren, som npptagit ansokningen.
om hjalp och s o n fijredrager fallet for Isomitdn.
Stockholnl gsr for nrbetet pB CentralbyrBu indeindt i fyra kret- sar, Bvar och en oinfattande en eller flern forsandingar.
Hvnrje krets forestis af en lrvinlig sekreterare nled ett bitrade och en be- sijlrare.
~ d s s a slrola fijrbereda allt for samlnantriidena och sedan utfora beslnten med hj3ilp af komitbus ofriga ledamoter.
Efter fijrsta fiiredragningen lran vanligen ej nBgon bestamd plan for upphjalpaudet utarbetas, sbvid~z .den Ifjiilpsolrande ej forut ar kiind, utan liimnas dB tillfiilligt uuderstod nledan ngrmare ntred- ning slrer.
Stundom lanlnas sBdant understijd sf inat och ved redan vid forsfa besoket, ty besolsaren har rBtt att hjiilpa genast, om behofvet p; likallar det.
Hvad nlsn forst solrer Bstadkon~ina Br ett eggande tzf sjalf-.
verksamheten.
Kan denna ej vaekckas eller frilnljas, sB iir ett upp- hjiilpande oinojligt.
ISlAngn.
hafva till foljd af allinose-systemet bli fvit s&amp; sloe &amp; h vana att lita pti andra, att allt eget initiativ synes d6dt eller iitininstone liggande i dvala.
Andra Bafvx nf motggngar och '
urnbaranden btifvit liksom doinnade ocll behofila en tid af hvila och understod for ett form4 resa sig.
Andra Ater - och rle aro natur- veta bBde hvad de vilja och kunna,.
ligtvis de Iiittlzste att hj8lpa fnstBn cle ej form8 att pB egen hand komina i giing.
Det ar egentligen enclnst i sist n~imnda fall soln CentralbyrBn sow, sddan k m hjdpa, a n n u s behofs alltid en personlig insats.
Det inflytancle pB deil I~jalgsiikande, som &amp; r af grundl5iggande betydelse och saecles frBmet m&amp;ste efterstriifves, Br det ytterst sv&amp;rt for by- I-&amp;M personal att kunna utofva, dB st8ndigt nya fall draga tankar och krafter bort ifrBn cle gamla, f6rut behandlade.
Centralbyrin hnr aunu ej i ' tillriicklig.grad fBtt den stdlnihg, som den egentli- gen iir afsedd att intaga, ' men s o n den v&amp;l sB smihingorn skall fB, d m niimligen att m r a fijreningsliinken Inellan personer, som vilja &amp; om niigot for w ~ d r a; att fijra s&amp;dann, soln kunna ge tid och arbete, tillsam~nans med dem som lcnnnn ge pengar.
ByrBn bor ej, som nu ofta fir fillet, aases skola ensam ntfora allt nrbetet.
NBgot sBdant iir omojligt, och d81: foi: blir oclrsQ inyclzet af det upprattelsearbete, so111 borde goras, ogjordt.
DB man planliigger en hjiililpande verksamhet fijr niigon, nlBste inan czlltict tags l~ansyn till fainiljen i dess helhet.
Man-m&amp; se till 3tt farniljabanden tilldragas, ej upplosas; en framling eller en fore- ujng k m e; j utan att s l r ~ d a Btagn s j g de.forpliktelser, sol11 n B r a xuhoriga BsidosSitta ..
Man 11or darfor e; i hjiilpa e n medlenl af en f i ~ l ~ B ~ B i l j som 01x1 Ilan vore oberoende af alla de ofriga, utan familien 11.18ste tagas soln enhet.
Detta forsvWrar a1: betet i. oerhord grad, men.
Lrott inot dennn regel ha-mnnr sig ovillliorligen.
Man 1nB niimligen v j inbilln sig, att man kan hjdpa utau att mBngcz veta Ciaro11-1, och tle 2itgiixder soin vidtagas inom en f a d j sprida sina verlrningar till hela grtmnskapet.
- Ner iin en soln arbetar bland de fattiga har stun- dom i d j upt inissnlod varit f iirdig att uppgifva allt snin~nans, diirfor att hvad soln gjorts endtat tyckts frnn~lralln aytt eliinde nf lilrnande art.
Det blir den noturl.iga fijljden, cl&amp;r, mail glommer individens saqhorighet med sin omgifniag.
Detta iir dock en svBr13ird kxa, som, vanligen endast erfarenlleten kan inskiirpa.
For att i nBgon 111411 !&amp;a den erfarenhet Centrnlbyrh vunnit nuder .nrbetet komnia ofriga med1emrna.1: i 1 ' - V. 0. till godo, har tid efter ailaan - vanligen tv8 B tre ghnger om Aret - t i y k t a Meddelanden)) lrringsiihdts.
Qenoln clem har i~len afven velat hslla inedlemmari~a i sainband med arbetet B bykdn, hvars bide framghg och n e d e ~ h g de born lranna och dela, saint velat frainh8lla de onslce-, - &lt;:
m a, hvartill man, under studerundet af problemet att Iijiilpa, Under det dagliga ordnandet fiir de I~jiilpbehiifrande inilivi- derna har man sokt fd inblick i arbetareklassens behof och rilllior oherhuhud taget och l&amp;ra kiinna, hvilka btgiirder som s p a s 1) iil.a ridtagas for att gagna det hela.
Hvad som db fiirsb framstiiller sig som onndgiingligen behofligt iir: battr-e bosliider fijr et.t pris, sow.
stCw i rimligt forhdllande till arbetarens inkomst er.
Hurudant skall heal- lifvet gestalts sig, och hurudan slrall barnens atreckling hiitlo i fpislit och moraliskt hanseende blifra, d l f amiljen nf nnrnsande fbrb a " 11 nil- den nastan tringas att hafra friindii~gar inneboendc?
Xtt i ett enda rum 6-8 personer - mlnga gAnger annu fleru - suinmaupaclsa~, att alla dessa mgste diir &amp; ta och sofra, se den ena fiichs ocli iitw andra do, iir ej ett lif miinnislcor viirdigt.
31un mil ej unilra p i, om dryckenskap och andra laster diir finna god jordmfin och lilcusii sjukdoisbacillerna.
31Anga dlligt afliinucie arhetare knona dock ej hafvn det annorlunda, db hymn medtuger iindu t.ill 40 04 UE helit deras inkomst.
)) Yalgorenhet~ iir ett ord, snm afskys af n l h g a Z~lanci t k 1 1 bgttro delen sf arbetsklausen, och det 81. inycket fiirklarligt, sg orizt som man oMa gar till riiga.
Kigon viElg,rijrenHet i ranIig meui~ig slzulle ej heller i afseende pfi bostiides biira giira sig giillunde, ocll clock \ - ore det verktig riilgorenhet och biista medlet a t t hjiilpa, oiu snyggs, ordentlip bostiider till slriilig hyra aiiorcliiades.
0111 i s; m- band diinued kooperativa fiiret ag h u d e friimjas, hviirigtwoiu a h - tareu finge goda rarer fiir liigre pris: in (let han nu fits betala fi ' r diiliga, s&amp; vore ett stort steg taget till fiihiittra~lde af haus ekono- miska stillniug.
I England har, som bekant, den koopemtiva riirel- sen, som forutstitter kontant betalning, tagit en oerhfird otveckling.
Iireditsystemet fRr diirigenorn bnnesiret, sparanmhet och ~8lrrii1$ \ befordras.
siit: Arbetarne hafva sjiilf~u pa ett i sanning l~cun~lransviirrit kiint, hvad de framst ' behiift, ocll fiirstiitt iatt helt och hAllct ntan yttse stod f4.
i g&amp;ng sjul; rkassor, nykterlietsfiireni~~gz~r och annai, so it^ iir till rerklig nytta.
Att giira hrati man luijjligen kiln fiir att jBlnna viigen for dem, ntt hjiilpa till at.t rbdja ocll lfita tlem s,jiilfv: l bygga ridare, ntt tillse det deras alrtningsviirda fiiretag npplunntra.
; och f B niidigt skydd, det iir hvad inan l) ol.de, irml detta f3refaller
m&amp;ngen for litet, lock&amp;de, ty han ' hay d&amp;.id ej deil l~ers&amp;diga till- fredsstB.llelsen, son ligger i ntt direkt ingripn och ntt.hesltydda nlgoo.
F&amp; tycka om att blifra beskyddade.
Den ena.
klassen har en ' s&amp; ytterst dankel forestallning oin den nndra.
Nan bedomer hvarandras stiihing p&amp; grund af sih egen syn pL tingen, under det man dock slrulle forsoka se ined den sndres ogon.
DLrfor vore det af synnerlig vikt,.
att klasierna komme i narmwe heroring lned hvarandra, och ' h v a j e fiirsok i den rilrtningen borde hiilsas ined gl8dje.
Broderlighetens ande, hvilken b; r den elide same liiromgstnren, oqi Inan vill gora nlgot for anclra, mA.c; te viickaz till lif.
Den &amp; all lara oss,)) hum " vi bast skola hjiilpa andra att lrnnna hjiilpa sig sj&amp;lfva&gt;), ty det Br dit vi skols striifva.
For att duga for en sldan uppgift, lmhiifs ' en stgndigt fort- gHelde uppfostrau wf oss sjdfva.
Medeltidsnppfattningen om 1611 och tack m l s t j utrotns, det iir slafsinne ocli egeii nytta, so~n d !ir lysa fram.
Hvnrken tack ellei: klmder fAr rnra af betydelse.
Man skall verka fi; r nndra, utnn tanke pA egen k&amp;la af tillfredi- stiillelse eller obehag, eudest drifven och ledd a£ 1~5i.rleIiens ande.
Agdn iI !lbntelizrs.
Flickan sorn hade sju hjikrtan.
Det var en ghlg en fliclra soin hade sju 11j5irtan, men clet visste hon inte af.
Hon vissse bara, att n8r boil var glad i a r hon gla- dare Ln alla andri och nHr hon var ledsen xrar hon s l fiiyjsirligt ledsen, att hon tyckte sig barn p&amp; hundra mannislrors sorg.
Till sist beslot hon att rbclfr8.ga hiixan i slrogen, 11011 som vai- sA vis, att Bon hade sjglfvn ugglorna i skola.
Flickan satte p&amp; sig sin, g~~ldsorumade drglrt, sina piirlstickade sandaaler och lockade sitt lHnga, gyllene hi %!, ty, tiinlcte hon, som man ar Irladd blir man nog hadd - till och ined 110s trollen.
H&amp;snns koja var en rilrtig hiislroja, hopsatt nf idel benknotor och l4g djupt djupt inne i den srartaste trollskogen.
Viigen dit gick 6f; er tarnen 006 spntsign stenar, och niir flickan till sist kom fram, var hon s8 utinattsd, ntt 1loi knappt kunde st&amp;.
Hiisan s i g ryslig ut - soln en riktig sagoh8sa iignar odl
anstir.
Hon sutt hopkrupen vid en stockeld och ri; rde i en stor gryta, medan blodroda ufvar nnder hesa skri sakta flaxnde frail1 och Ater ofver hennes dodskallehufvnd.
D J a s l, du kom %nd % till sist!
:, lrrnsade hon.
.. Jlet var i san- ning inte for tidigt; jag ho11 pi % att ihte knnna hillil ihop mina knotor liingre!
Nen sA hur jag ocksB viintat pB dig i fern iiundrade Ar!!!
Det tyckte flickan var liemskt, efter lion visste, att gnbben vid polen bslra vriclit om jordaxeln 19 ganger sedan lion b l i f ~ i t f ~ d d, men sti tog hon mod till eig, neg s l vackert hon nlgonsin knnde och framforde sitt arende.
bJa, jay jag vet&gt;), sa hiisan, och aB linkade hon f r m till ett skSp och tog frsm on stor knif.
Nu foll flickan pA kna, kniippte ihop de liljehvita handenin.
och bad for sitt unga lif.
~ V a r inte durn&gt;&gt;, sniiste hiisan;; .nien manniskorna iiro alltitl dumme.
Ditt lif!
Det iir cl_vi * barare fiir mig t i fijr dig.
Nen en triins a£ ditt gyllene htrir ocli ett mttt af ditt rosenriidii blod och en af dine sm&amp; s6te piirletiioder, det 141 jag Iia., Plickan var s i riidd, att hon i ~ t e vlgnde s5iga ett ord, o d i sB tog h h a n de tre bladen ur hennes skonhets luanu, men det s i hastigt och nSitt att flickan inte risade lninsta sp8r efter rdldet.
~ D e t var skont, ha hii h i i!
~ sade hiixan.
~ O c h nn ska ' dn fft hora: SDU har sju hjiirt&amp; i stiillet for ett - det ar en sviir 5kom1iia, men inte obotlig.
Ser du den har brnklon?
SBr jag ristat ses smfi kors i ditt finn hull med den, kan du ge hort dessa ses iifverfliidiga hjiirtan, om du bara finner niigon att ge den1 At.
Hii liii hii!
Xe11 lrasta bort dem f i r dn inte, ty d t dor d n pii fllick!
Ocli nu marscli med dig!
Jag har bridtom; jag ska ' gvra toalett!
:) Hoii sliipade ifrigt fram en stor spegel af kattgull, tiiinde snHlt det rosenriirla blodet, tryckte in den lilla piirletanclen i sin tandliisa 111~11 ocli bredde nt den gyllene triinsen p i sitt skalliga hufrud.
Och stras hlef hon lika ung och fager som flickan I~redvid henne.
Fornojdt tog hasan fram iinnu en spegel.
- JIen livad lion vidare gjorde, gaf sig icke flickan tid att se: sB ifrig var lion att, komma ut bland mhnislcor och f5 skankn bort s i m hjiirtan.
Utanfor trollskogen gick en landsvlig i milaliringa krokar.
Den fiiljde fliclran, sedan hon vKl hiimtat krafter vid en polhide biick, liinge, .liinge.
Till sist kom holi till ett stort hus - ett riirdshus - som l t g pK en hbjd.
Hit stiillde flickan kosan for ate f B hrila
~ i n a smB svullulzcle fotter, som redan hade hleminor.
PA troslceln till hnset stod vtirden, en dgst tjock man.
sKan dn betala?))
frigade llan k8rft.
)) Ja2, svnrncle stolt fliclcaa, ty 110x1 tiinkte pB alla sina hjartan.
I ~Brdshuset sta~lnade flickan i flera dagar, dels for att laga sin guldsommade klRdning, son1 fBtt refvo~: - och, dels darfor att: dla voro sB goda och vgnlign mot henne.
on ' tyckte sig vara bland idel viinner.
Niir hon till sist gjorde uppbrott stod hter var- den pa troslieli~, nu med ett l h g t papper i 11nn.den.
)) Kauslre ers hbga n&amp;d behagar betala?))
lir4gade han och bu- gnde sig iinda till jorden.
Blygt lade fliclran ett af sina hjBrtnn i hans ntstrackta hand.
~Hvacl nu!))
slrrelr viirden.
sEtt Iijiirtn!
Hvad slra ' jag med clet skriipet ntt gora!
Nej, hit med pengar, eljest - .- -.))
Pengar hade ju fliclran iaga, och s8 .togo de henries guldsom- made lrladning i pant och jagacle h e m e under spott och spe p i dbrren.
GrBbande flydde fliclran till slrogen i. hvnrs under hon m a r t gloincle in sorg.
Ng3: Icviillen koin somnacle hoa trgggt under stjiimehimlen, &amp; ter lycklig, Bter forhoppningsfull, ty, tanlrte llon;)) nlla mBn~lislror kunna viil iate vara 011rIa.))
Men hvnrt llou kom upprepades sanmn ' historia: alla ville ha peagar, ingen eada villo hn hennes hjiirtan.
- it en maste hon liimnn sitt piirlband, Bt en mnan sitt gyllene slriirp, Bt en tredje sin skinlrnnde sloja.
Den dagen det hiinde grat hon bittert, men s &amp; slog hon ut sitt gyllene h h, soin tgckte h e m e till fMtem: ~ och fortsntte vaa- dringen.
En d a g ' m o t t e hon iindtligen en soin var ~gocl)).
Det var en nng, vacker, litet rticlbrusig man, so111 kom f r h ett hus, fullt af glnda manniskor.
Hall slog a.rmen lcring henries lif, lcysste henne med vincloftande liippar och sode ntt hrln alskade henne.
Ja, till och med l~ennes blggt fra~nstriiclzta hjarta tog haa, for att strns cliirpb v8rdslost kasta det i smutsen.
Forfiirad flydde fliclcan, sedan hon likviil forst ur dyn ryclrt A t sig sin halft fortrampade gHfvn.
I dygn och dygn och dygn satt flickan still % och grgt ofver sitt staclcars nedsrnutsacle hjiirta - och son1 ingeuting renar och helm s&amp; s o n tA.rar, blef oclrsB hjartat hvczd det led lilsa skast och vackert s o n det \ w i t forr - bara litet rnindre kamsligt.
Men nu,
hade flickan blifvit radd.
stigar.
Hon siikte ensunihet ocli skuggiga SB liancle det sig att en ung kack student salutidigt begaf sig ut p&amp; resa.
Han, ikte till f o t s ~, ty lik de flesta soln vilja liim nlgot hiirdt.
bide h a m packning ocli bors till de latta.
En dag motte han en ung kvinnct i sliten Zlvit kliiduing, lilngt.
gyllene h l r och sorgsna, trotta ogon.
Hon rek riidd undan for honom.
Studenten, sorn Tar en riktig student, r a r oclssfi iimsint.
W I ~ I vi inte foljas tit vi t \ 78~, sade lian.
: Xi reses vB1 ocks8 for att ltira?))
)) Jag har inga pengar,, srarade flickan skyggt.
?U skrsttade studenten, sH det eknde i bergen.
%Pengar.
avem har pengar?
Hvem bryr sig om pengar!
r Leende och lgcklig och med tHrar i blicken lade an fiickan sin hand i hans och sH foljdes de A t nt i ridn rida varlden.
~ n d t l i g e n, efter Br, komlno de till den stora stad, diir stu- denten vnr hemma.
Flicknn hade beriittut honorn historicn om sin2 sju hjiirtan och fast studenten var en s l riktig student, att Iin.11 inte alls brydde sig om pengar - iinuu - sR l q d d e hnn sig sfi ruycket rner om rykte och Bra, och att flickan sknlle skaffn honoiil bBda delarna, det hade han foresatt sig.
Han fijrde heme till sitt lilla studentiurn, och siC satte han sig lied och skref en liird och lagorn obegriplig afhandling om, flickan nled sju h j i i r t m ~.
De f t w trapporna upp till vindskammaren mHste plbtslds redan efter tittra dagar, en sedan miingd liirda man fran norr och soder f r h kster ocli riister hade nott dem, for att taga ~hjHstfenomenet i ijgonsikte.
Sedm ntspann sig en forbittrad strid mellan cle liirde miinnen, j: ~, till sist blef den sb forbittrad, att den gode koiiungen i landet hlef trun- gen att skicka alln deras afhancUingar till utlandet for att f i hora hvad de l k d e yrofessorerna tliir sacle oln saken.
TTlicler tiden bodde flickan hos studenten och w r sb lycklig som man nog baru iir det i en saga.
Kanske r a r hon ullra lyckligclst vfver att lion hade alla sina sju IijHrtan krar, sB 11011 kunde iilska liononl sj~zclnb- belt lner iin hvad hvarje annan miinnisku 1x3 jorden kunde giira.
Att hon ocksk en gang i tideii brukat sorja for sju - det hade hou for l h g e sedan gloint af.
Id Till slut lcom utslaget frin utlandet.
De utlhdske ' professo- rerna forklnrade p&amp; tro och heder, att studenten var en friick be- dragare, som borde mista hufvu ' det i eua bot, men ' s o n han antag- ligen inte hade n8got llufvnd att mista, s&amp; foreslogo de,, a h han i st: &amp; llet skulle spkras in p l ett dkrhps.
Den gode kohungen blef mgkta; vred och forklarade, att sku- denten skulle mista bufvmdet, vare sig han hade nigot eller inte.
Studenten blef f o r t d a d, ty ingen hiller p l sitt hufvud mer an den s o ~ n inte h i r nkgot.
Men flickan slog armasna lcring hans hals och bad honorn inte vara ledsen.
Hon skulle radda honon~!
Hon] lade ju sins sex l$istan att ge bort - och - -.
Resteu hviskade hon.
Studenten blef sB glad ofves hvad hon sa ', att han tog och hni.
henne i agullstol~ dldeles ensam.
Dagen diirpi inbjod studenten hela den vetenskapliga viirlden att Bse en operation, son1 skulle bevisa att ha11 inte var nBgon be-, dsagare.
Lyckades inte operationen lcnude ju Bungen dltid ta nac1irei-1 af hononl sedan, on1 han sB faun for godt.
De larde mgnnen voro osams.
en he1 veclca, innan de bunde bes1ut.n sig om de skulle antaga bjudningen eller inte, men SO^ fallet vas S&amp; s~rdeles intressant sB svarade de js till sist.
Den gode Bungen, soln inte fnnn nQot sardeles noje i ntt gijsa sina undersgtar ett hufvud kortare, gsf oclisi sitt bifdl, och s&amp; info11 till sist den mdrldiga dageu.
Studenten had.e hgrt en stor srtl och diir pB en estrad satt flickan i en gamnal liinstol, blek och lned det gyllene hiret utslaget.
P i ett bord stodo sex flaskor fyllds riled sprit och bredvicl bordet stod studenten med en liten i~pgfalld gennkuif i handen.
De lgrde m8nnen uppgAfvo ett gny af forfiiran och sade, att nlgot sB ovetensl~apligt, son1 stt t a lifvet nf en mii.~mislra, med en pennlrnif ville de icke BslrAda.
Nen studenten log och ss ', att p a n - lnnifven inte nlls vlzr nhgon panalrnif, utau ett ntsokt fint, instrument - suppfunnet for tillfallet (&lt;.
S l stack hnn fliclcnn helt latt nti brostet.
&gt;&gt;Jag skiinlcer dig mitt forsta hjiirta)), hoislrade hon med str&amp; l a d e ogon, men s i sabta att endast 11an horde hvad hon sade.
Och stsaxt lBg i hans hand ett hjiirta, som han pB det mest setenskap- liga vis i viirlden lade i en nf spritbur1ca~a.
s Jag slziinlzer dig mitt m d r a.
hjiistaa, hvislrade flickan Siter, 0
lika sakta och lika omt - och s; i undan ffir unc ' ian, till {less haa tngit fram alla hennes sex ofverflocliga hjiirtan.
De k r d e iiskddarne blefro sd hiipua och sti fortjnsta, att de follo hvarandra om halsen och lrysstes, hrilket gnnn stdr upp- skrifvet i urlrunden, alla utom konungens ijfverste-Iiof-lif- och sjiils- rnedikus - som vid tanken p i de mojliga fiiljdema sd totalt tap- pade hufvudet, att han aldrig fann reda p i (let nler.