Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom en erforderlig tillökning i lönen för Provincial-låkarne i de orter, der läkaren af praktik utom tjensten endast kunde påräkna en högst obetydlig inkomst och således för sin bergning förblefve hänvisad till sjelfva lönen, har Kongl. Maj:t äskat ett årligt anslag af 1,500 R:dr, att emellan tre sådane läkare, utöfver deras ordinarie lön, under benämning tjenstgöringspenningar, lika fördelas, så att hvardera af samma belopp komme att erhålla 500 R:dr; — och då — såsom Kongl. Sundhets-kollegium, uti sitt ofta åberopade underdåniga Utlåtande, angående den civila helsovårdens ordnande i riket, jemväl anfört, — det synes vara nödvändigt, att omförmälde förmån varder innehafvarne af dylika läkarebefattningar förunnad, ej mindre för att bereda dem nödig utkomst, än äfven för att vid inträffande ledighet finna behörige sökande till sådane tjenster, har Utskottet ansett ifråga - Stats- Utskottets Utlåtande N:o 123.
121 ifrågavarande nådiga framställning böra af Rikets Ständer bifallas. 67:o.
För anställande inom hvarje län i riket af en förste Provincial-läkare, med åliggande att vaka öfver allt hvad till allmänna helsö- och sjukvården inom länet hörde, för att med full kännedom kunna tillhaudagå såväl Kongl. Maj:ts Befallningshafvande som Kongl. Sundhets-kollegium, har Kongl. Maj:t föreslagit Rikets Ständer, att till arfvoden åt innehalvarne af berörde läkarebefattniugar, efter 500 R:dr för hvardera, bevilja ett årligt anslag å 12,000 R:dr.
I afseende å denna, af Kongl.
Sundhets-kollegii underdåniga hemställan i ämnet föranledda anslagsfråga, har bemälda Kollegium uti sitt Utlåtande angående helsovårdens ordnande — jemte erinran hurusom Kollegium redan tillförene, uti flera särskilda, gång efter annan aflåtua, underdåniga skrifve]ser, framställt förslag om inrättande af sådane befattningar, som nu åter vore i fråga, — vidare i underdånighet anfört, att i den mån länen, genom förnyade regleringar af läkarevården, sönderfölle uti en mängd mindre läkaredistrikter och den inom hvarje län anställda läkarcpersonalen till nytta och beqvämlighet för allmänheten ökades, i samma mån inträdde äfven inom denna administrationsgren behofvet af det helas sammanhållande till enhet och ordning.
Och om än Kongl. Maj:ts Befallniugshafvande, framgent såsom hitintills, borde utöfva högsta inseendet Olver de till denna såväl som till andra administrationsgrenar hörande tjenstemannabestyr inom länet, kunde dock icke nekas, att det för dessa embetsinyndigheter vore en stor vinst och lättnad i denna del af deras magtpåliggande värf, om de till biträde dervid, för rådplägning om åtgärder, som borde vidtagas rörande länets helsovårds-angelägenheter och för kontroll öfver sättet, huru de verkställas, egde att tillgå en med afseende derpå specielt anställd tjensteman, hvilken endast genom ådagalagda högre kunskaper, under föregående tjenstgöring förvärfvad erfarenhet samt visadt nit och skicklighet, till sådan tjenst vunnit befordran; ty endast på dessa egenskaper borde befordringsrätt till första Provincial-läkare grundas.
— De omsorger, som den allmänna vården om folkets helsa kräfde, vakandet öfver sundhetspolisen, ett noggrannt iakttagande af kelsotillståndet och hvad derpå kunde menligt inverka, ett säkert bedömande af sig yppande utbredda sjukdomar och farsoter, samt anordnande af de åtgärder, hvilka till dessas hämmande kunde och borde företagas, uppsigten öfver apothek, barnmorskor och vaccinatörer, förrättande af beväringsbesigtningar, sakkunnigt deltagande i styrelsen öfver länets sjukvårds-anstalter, behandlingen och besvarandet af rättsmedicinska mål och frågor, med flera hithörande åligganden, syntes Kollegium samtlige vara af den vigt för det allmänna, att de fordrade, om icke helt och hållet, sin egen man, åtminstone en, för hvilken deras handhafvande och underhållandet af de kunskaper, hvarpå detta borde grundas, icke alltför mycket undanträngdes af läkareyrkets speciela utöfning; och att hvarje län egde åtminstone en sådan läkaretjensteman, vore ur alla synpunkter högeligen af behofvet påkalladt.
Härmed vore dock Kollegii mening ingalunda den, att de öfrige inom länet anställde Provincial-läkare skulle fritagas från alla ofvan uppräknade, till den allmänna helsovårdens område hörande, tjensteåligganden, dem de till större delen, hvar inom sitt distrikt, närmast borde handhafva, men flera bland dessa, såsom uppsigten öfver apotheken, vaccinationen, barnmorskeväsendet, bevärings-mönstringarne m. m. och alla sådana förslager och åtgärder, som hade afseende på hela länets gemensamma och allmänna helsovård, borde Bih. till II.
4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 16 Haft. 16 12*2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. tillkomma förste Provincial-läkaren, hvilken för öfrigt i denna sin egenskap det skulle åligga att, genom irån vederbörande läkare infordrade rapporter och upplysningar samt, der Kongl. Maj:ts Befallningshafvande så nödigt pröfvade, genom undersökningar på stället taga kännedom om den allmänna helsovården samt allt hvad dertill hörde, på sätt detta uti en blifvande nådig Instruktion närmare kundo komma att bestämmas.
Enligt hvad det den nådiga Propositionen bilagda Stats-Råds-protokollet utvisar, har Kongl.
Maj:t ansett de af Kongl.
Sundhets-kollegium uti förevarande ämno anförda, här ofvan omförmälda, skäl så öfvertygande, att Kongl. Majit trott denna del af Kollegii förslag icke kunna utan stor olägenhet skjutas å sido, helst om nya stadgaudeu i afseende på sundhetsåtgärder och helsovården skulle kunna med någon enbet och kraft göras gällande.
Utskottet kan väl icke förneka det för helsovårdens utbildande gagnande inflytande, som Kongl.
Majit med denna nådiga framställning afsett att bereda; men då de göromål, som skulle komma att åligga de ifrågavarande tjcnstemännen i deras egenskap af förste Provincial-läkare, till större delen äro af den beskaffenhet, att de redan ingå i hvarje Provincial-läkarebefattning, har Utskottet funnit det kunna ifrågasättas, huruvida icke det åsyftade ändamålet kan vinnas utan att Staten derför behöfver vidkännas särskilda uppoffringar.
I betraktande häraf och då Utskottet trott, att de för detta ändamål afsedda medel skulle lämpligare användas till inrättande af nya Provincial-läkarebeställningar, der sådana finnas vara af behofvet mest påkallade, i öfverensstämmelse hvarmed Utskottet ock uti föregående 64 punkten af detta Utlåtande tillstyrkt Rikets Ständer beviljandet af anslag för ätta Provincial-läkaretjenster utöfver det antal, Kongl.
Majit behagat föreslå, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtte förklara sig ej finna skål att till förevarande nådiga framställning lemna bifall. 68:o. För Farmaceutiska institutet beviljade Rikets sednast församlade
Ständer ett årligt anslag af 3,750 Ridr, att under innevarande statsreglerings-period utgå, med vilkor, att Apothekare-societeten skulle med lika belopp till Institutet årligen bidraga; — och enär, enligt hvad uti Stats-Råds-protokollet (pag. 51.) meddelas, denna förbindelse blifvit af nämnde Societet fullgjord, samt Kongl.
Sundhetskollegium vitsordat, att berörde läroanstalt, under den sedan sista riksdagen förflutna tiden, behörigen uppfyllt sin bestämmelse och gagnat den undervisningsgren, som utgjorde dess föremål, har Kongl. Maj:t i nåder bifallit den af bemälda Kollegium tillika gjorda underdåniga hemställan, att nådig
Proposition måtte aflåtas angående omförmälda anslags oförändrade bibehållande.
I anledning häraf och med afseende på angelägenheten af ifrågavarande institutions behöriga uppehållande, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer måtte medgifva, att det vid sistlidna riksdag för Farmaceutiska institutet beviljade anslag må fortfarande få utgå under förut stadgade vilkor. 69:o.
Med anförande hurusom till den klass af tjenstemän, hvars löneförmåner ingalunda motsvarade de åligganden och de anspråk från det allmännas sida, som vore med deras befattning förenade, i främsta rummet borde räknas
Djurltikarne, hvilka vore å stat uppförde med en aflöning af eudast 300 R:dr R:mt, ett arfvode så ringa, att knappast någon enskild tjenare numera kunde dermed Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123.
123 finna sig belåten, har, uti cn hos Borgare-Ståndet väckt motion, Herr Boman föreslagit, att å stat anställde djurläkares årliga lön måtte till 500 It:dr förhöjas;—- och då Djurläkarnes nuvarande aflöning, äfven med de enskilda bidrag, som under vanliga omständigheter kunna åtfölja tjenstens utöfvande, onekligen synes vara alltför knapp för att bereda en anständig tarflig bergning, har Utskottet, med afseende jemväl å det vigtiga rum bland landtmanna-näringar, boskapsskötseln i vårt land sträfvar att intaga, samt det gagnande inflytande skicklige och nitiske
Djurläkare dervid äro i tillfälle att utöfva, funnit det vara af behofvet påkalladt, att ifrågavarande tjonstemäns lönevilkor något förbättras.
På grund häraf och enär den af motionären i sådant liänseendo föreslagna förhöjning synts Utskottet lämplig, får Utskottet hemställa, att de å stat uppförde
Djurläkarnes arfvodeu, nu utgörande 300
R:dr, måtto bestämmas att, från och mod början af nästa statsreglerings-period. utgå med 500 R:dr; — kommande, i följd af denna förhöjning, det å Riks-staten upptagna anslaget för Sundhets-kollegium och Medicinal-stateu att ökas med 4,800 R:dr. 70:o.
Uti cn äfven hos Borgare-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad, motion har Herr Brun anfört, hurusom få orter i landet vore så vanlottade i afseende å Veterinär-läkare, som provinsen Helsingland.
Visserligen funnes en sådan läkaro inom länet anställd, men denne vore stationerad inom cn annan provins uti länets residensstad Gefle, på ett afstånd af 15 mil och derutöfver från de mellersta delarne af Helsingland, och således nästan utan all nytta för denna provins.
Af de båda till ett län förenade landskapen vore Helsingland det ojemförligt större, enär dess vidd utgjorde icke mindre än 132 qvadratmil med en befolkning af omkring 90,000 innevånare, deraf största delen vore jordbrukare och egde en mängd kreatur.
Redan dessa omständigheter syntes tillräckliga att ådagalägga behofvet inom ifrågavarande provins i allmänhet af åtminstone en egen Veterinär-läkare; men härtill komme ytterligare, att samma behof måste vara så mycket mera framstående, som i berörde landsort, måhända mera än inom någon annan del af riket, vissa svårare hästsjukdomar vöre gängse, bland hvilka i synnerhet den så kallade springorms-sjukdomcn årligen förorsakade betydlig skada.
På grund af dessa förhållanden har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja anslag till en vanlig lön för anställande inom Helsingland af en Veterinär-läkare, med station å den ort inom provinsen, som af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, efter pröfning af sig dervid företeende omständigheter, framdeles kunde bestämmas.
De af motionären anförda förhållanden synas väl utmärka, att provinsen Helsingland torde hafva behof af egen Veterinär-läkare; men då, såsom motionären antydt, någon viss station för den föreslagno nya läkaren ännu ej är utsedd, samt Utskottet icke är i tillfälle att derom afgifva förslag, har Utskottet, med afseende å det mindro fullständiga skick, hvari frågan sig sålunda befinner, ansett sig icke kunna motionen till bifall hos Rikets Ständer förorda. 7l:o.
Vidare harrgenom en i Bonde-Ståndet väckt motion Riksdags-fullmägtigen Lars Olsson från Stora Kopparbergs län till Rikets Ständers behjertande framställt den brist på nödigt läkarebiträde inom Wenjans socken, som, enligt hvad 124 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. motionären anfört, borde göra donna jemväl af naturen i så många hänseenden vanlottade församling till ett värdigt föremål för Rikets Ständers välvilja.
Med en folkmängd af mer än 1,700 personer samt på ett afstånd af 91 mil från närmaste läkarestation och 5V mil trän närmast boende examinerade barnmorska, kunde den fattiga församlingens medlemmar vid inträffande behof svårligen erhålla läkarohjelp, när den som bäst behöfdes.
Detta hade ock, såsom en längre tids alltför sorgligt vunna erfarenhet bekräftat, vållat, att flera menniskolif, i brist på läkarevård, gått förlorade.
Med stöd af dessa förhållanden och då det mest trängande behofvet skulle, åtminstone i någon mån, kunna afbjelpas genom anställande inom församlingen af en barnmorska, men församlingen saknade förmåga att sjelf helt och hållet aflöna en sådan, har motionären, under åberopande af sina kominittenters derom allmänt uttalade önskan, anhållit att Rikets Ständer måtte anvisa ett årligt anslag af 150 R:dr, att användas till bidrag för aflönandet af en examinerad barnmorska inom förberörde församling.
Utskottet kan väl icke bestrida, att behofvet af läkarevård inom Wenjans församling torde, på sätt motionären anfört, vara ganska behjertansvärdt, men finner dock betänkligt, att understödja omförmälda motion, enär härvid måsto tagas i betraktande, att barnmorskors aflönande är en angelägenhet öfverlemnad åt kommunen att besörja, och hvarför allmänna medel således icke böra tagas i anspråk.
Härtill kommer ock, att då uti förevarande fall all utredning saknas om det belopp, hvarmed församlingen kan till aflönande af den ifrågaställa barnmorskan bidraga, Utskottet icke är i tillfälle att bedöma, i hvad mån det äskade anslaget må vara för ändamålet tillräckligt.
I följd häraf anser således Utskottet sig ej "kunna till bifall hos Rikets Ständer förorda ifrågavarande motion.
Carolinska Hodico-Chirurgiska Institutet. 72:o.
I afseende på den medicinska undervisningens ordnande hafva Rikets sednast församlade Ständer under den 10
December 1857 till Kongl. Maj:t aflåtit en underdånig skrifvelse, af det hufvudsakliga innehåll, att Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad derå, att berörda undervisning för närvarande meddelades vid trenno läroverk, nemligen det Carolinska Medico-chirurgiska institutet i hufvudstaden samt de Medicinska Fakulteterna vid universiteten i Upsala och Lund, af hvilka det förstnämnda väl vore det fullständigaste, men äfven det i behof af flera lärareplatser; att denna den medicinska undervisningens fördelning på flera läroverk visserligen vore af vigt, till förekommande af ensidighet och för undervisningens fullkomnande genom täflan; nion att såsom lärokurserna vid dessa särskilda undervisningsverk nu vore ordnade, blefve den medicinska kursen onödigtvis i hög grad förlängd och fördyrad; att således en ändamålsenligare samverkan mellan dessa läroverk borde tillvägabringas, för vinnande af deras gemensamma syftemål, samt att äfven de materiela hjelpmedlen skulle såväl i hufvudstaden, i ännu högre grad än hittills skott, tillgodogöras, som ock i universitetsstäderna kunna, genom att rätt begagnas under en lämplig period af don medicinska lärokursen, blifva af större nytta för undervisningen; samt att Rikets Ständer, som ansågo det vara af vigt, att det antydda ändamålet i möjligaste mån ernåddes, men icke voro Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123.
125 i tillfällo att föreslå sättet bärför, i underdånighet anhöllo, det Kongl. Majit täcktes genom en Kommitté af sakkunnige män låta uppgöra förslag i den åsyftade riktningen samt, efter nådig pröfning deraf, vidtaga de åtgärder, som för ändamålets vinnande kunde finnas lämpligast.
Den Kommitté, som i anledning häraf blifvit nedsatt, har, uti afgifvet underdånigt Betänkande, föreslagit, att, med indragande af såväl do vid universiteterna i Upsala och Lund befintliga medicinska fakulteter, som af Kongl. Carolinska Medico-chirurgiska institutet, ett enda medicinskt läroverk inrättas i Stockholm, för hvars behof således alla do vid förenämnda undervisningsanstalter befintliga inrättningar och materiela hjelpmedel, såvidt möjligt vore, skulle komma att användas; livarjemto Kommittoradc, med afseende å de möjliga svårigheter eller oförutsedda hinder, sorn kundo komma att verka fördröjande på verkställigheten af detta förslag, i underdånighet framställt ett iuterimsförslag, med syftemål att för deu närmaste framtiden afhjelpa de mest känbara och öfverklagade bristerna i den medicinska undervisningen såsom den för närvarande är ordnad.
I detta ämne har Utskottet, genom remisser från vederböraudo Riks-Stånd, fått emottaga motioner, som blifvit väckta dels hos Borgare-Ståndet af Herr Lovén och dels inom Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägtigen Per Erik Andersson från Westmanlands län, hvilka motionärer, enär frågan om den medicinska undervisningens ordnande ännu icke hos Kongl. Majit vunnit den utredning, att nådig Proposition i ämnet kunde vid donna riksdag med någon säkerhet förväntas, funnit sig föranlåtna att — på det Rikets
Ständer emellertid måtte blifva i tillfälle att vidtaga de åtgärder i berörda hänseende, som på Rikets Ständer kunde ankomma, — såsom egna motioner upptaga och Rikets Ständers pröfning underställa det af förenämnda Kommitté afgifna förslag, angående inrättande af ett enda medicinskt läroverk för hela riket; till stöd för hvilken framställning motionärerna hufvudsakligen åberopat do skäl, som äro uti Kommittéens ofvanberörda, till trycket befordrade, underdåniga Betänkande fullständigt anförde, äfvensom motionärerne, i afseende å grunderna och sättet i öfrigt för det nya läroverkets organisation, hänvisat till samma Betänkande.
Härjomte och för den händelse att detta förslag icke skulle blifva af Rikets Ständer antaget samt undervisningen i medicinen således, fortfarande såsom hitintills, komma att meddelas vid tvenne läroverk, har Herr Lovén fästat uppmärksamhet å nödvändigheten deraf, att det fullständigaste bland dessa läroverk, nemligen Carolinska Medico-chirurgiska institutet, erhölle den tillökning i lärarepersonal, som undervisningen derstädes oundgängligen kräfdo; och har derföre bemälde motionär, såsom ett alternativ till dess ofvanberörda förslag, hemställt, att på institutets stat måtte uppföras 4,000 Ridr till inrättande derstädes af en profession i fysiologi samt 3,000 Ridr för två nya adjunkturer, den ena i pediatri och den andra i psykiatri, med hvilken sednare lärareplats skulle förenas skyldighet för innehafvaren att tillika vara öfverläkare å det nya hospitalet vid Conradsberg och derstädes kliniskt undervisa i sinnessjukdomarnes behandling.
Afven hos Ridderskapet och Adeln är genom en af Friherre G. von Duben väckt motion, som blifvit med förord af Grefve Henning Hamilton till Utskottet öfverlemnad, framställning gjord om inrättande vid Carolinska institutet af ofvanomförmälda två adjunkts-beställningar; och har, för ådagaläggande af dessa lärareplatsers behöflighet, motionären, utom annat, åberopat de motiver, hvarå det af meranämnde Kommitté afgifna såkallade intcrimsförslag, i hvad det Carolinska institutet afeer, sig grundar och som finnas utförligt framställde uti Kommittéens 126 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 123, underdåniga Betänkande, hvarest båda ifrågavarande ndjunkturer angifvas såsom under alla förhållanden nödvändiga; — hvarförutan Herr Lovén, beträffande den nya professionen i fysiologi, hvilken icke ingår uti samma förslag, erinrat, att hvad som, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, vore anfördt till stöd för inrättandet af en sådan lärostol vid universitetet i Upsala, egde sin fulla tillämpning på Carolinska institutet.
Då Kongl. Maj:t ännu icke till pröfning förehaft de förslag till den medicinska undervisningens ordnande, sorn den, i följd af Rikets sednast församlade Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet, i nåder förordnade Kommitté afgifvit, och då Utskottet, i anledning häraf uti 24:de punkten af detta Utlåtande föreslagit, det Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att vid nästkommande riksmöte få af Kongl. Majit emottaga nådig framställning angående do kostnader, som skulle erfordras för inrättandet af ett fullständigt medicinskt läroverk i Stockholm, finner Utskottet sig a) ej kunna tillstyrka någon särskild åtgärd i anledning af Herr Lovéns motion, såvidt densamma afser nyssnämnda fråga.
Vidkommande åter det af samma motionär alternativt framställda, af Friherre von
Döben jemväl upptagna förslag om medels anvisande för 2:ne nya adjunkturer vid Carolinska institutet, så enär dessa befattningar äro af oftanämnde Kommitterade hänförda till do för den medicinska undervisningens ordnande oundgängligen nödvändiga nya lärareplatser, och då Utskottet anser det vara af synnerlig vigt, att åtminstone de mest angelägna behofven för det medicinska läroverket i Stockholm varda utan uppskof afhjelpta, får Utskottet hemställa, b) att för inrättande vid bemälda Institut af 2:ne nya adjunkts-befattningar — i pediatrik och i psykiatri — måtte beviljas ett anslag af 1,500 R:dr för hvardera, eller tillsammans 3,000 R:dr.
Deremot och då den af Herr Lovén föreslagna nya profession i fysiologi vid samma institut — såsom icke ifrågaställd af bemälde Kommitterade — torde kunna antagas vara mindre angelägen, anser Utskottet c) omförmälda motion i denna del ej böra af Rikets Ständer bifallas. 73:o.
Uppå derom af Professorcrne vid ofvannämnda Institut gjord underdånig anhållan, som blifvit af Kongl.
Sundhets-kollegium förordad, har Kongl.
Majit uti sin nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, af Rikets
Ständer äskat beviljandet af följande förhöjningar i anslaget för samma institut, nemligen: för vård, underhåll och förökande af Institutets bibliothek, samlingar och inventarier m. m. från 1,800 till 2,200 Ridr eller Ridr Rimt 400: — för laboratorium från 300 till 900 R:dr eller „ „ 600: — samt för Artis Obstetricim adjunkten utöfver dess nuvarande lön, sorn utgör 1,500 Ridr, ett årligt arfvode af ... . „ „ 500: — eller en tillökning i institutets stat af tillhopa Ridr Runt 1,500:
— För att ådagalägga, att denna anslagstillökning är för Institutet af behofvet påkallad, hafva dess Professorer i underdånighet anfört: att ringheten af anslaget Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123.
127 för institutets bibliothek m. m., hvilket anslag alltsedan år 1841 bibehållits oförändradt vid dess nuvarande belopp, 1,800 R:dr, under de sednare tiderna töranledt betydliga inskränkningar, i samma måu medicinska arbeten fördyrats och deras antal ökats, äfvensom underhållet af do vidsträckta anatomiska och pathologiska samlingarna genom förhöjda priser på sprit, glas och materialier af alla slag årligen försvårats, så att dessa för läkekonstens studium så vigtiga samlingar skulle komma att råka i stillastående eller förfall, derest icke den itrågaställda anslagstillökningen af 400 R:dr beviljades; — att, beträffande vidare anslaget till kemiska laboratorium, samma anslag, hvilket i 1841 års stat bestämdes till 300 R:dr och sedan dess varit oförändradt, länge visat sig otillräckligt, men att behofvet af dess ökande för närvarande vore större än någonsin, enär luborationerna redan nu till stor del upptoges och framdeles efter all sannolikhet komme att ännu mera upptagas af undersökningar, som stöde i sammanhang med den kliniska undervisningen, hvarigenom kostnaderna ej obetydligt ökades; — samt slutligen, hvad angår den äskade förbättringen i artis obstetriciae adjunktens lönevilkor, att denna lärares många och trägna göromål, ej mindre vid sjelfva undervisningen, än ock vid tillsynen och förvaltningen af allmänna barnbördshuset, som, enligt författningarne, utan särskild ersättning är med lärarekallet förenad, gåfve honom billiga anspråk på att erhålla samma lön, som vid nästlidna riksdag tillerkändes anatomie- och chemie-adjunkterne, helst han, i full likhet med dem, icke kunde, till följd af tjenstens utsträckta fordringar, genom enskild praktik bidraga till sin utkomst.
På grund af dessa jemte öfriga, till stöd för den ifrågavarande nådiga framställningen uti Stats-Råds-protokollet (pag. 52 och 53) fullständigare anförda, skäl, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka att den af Kongl. Majit i nåder föreslagna auslagstillökningen uti Carolinska institutets stat, tillhopa 1,500
R:dr årligen, måtto af Rikets Ständer beviljas, att för ofvan uppgifna ändamål användas.
Bambördshnsen. 74:o.