Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då enligt Riksdags Ordningens föreskrift, alla Propositioner böra ställas enligt med discoursema och jag under förevarande öfverläggning icke kunnat finna mer än tvänne meningar yttrade, den ena nemligen i likstämmighet med Herr Regerings Rådet Hallenst jernäs Proposition, den andra åter enligt Fördelningens afgifne Betänkande, så hemställer jag om icke Den 4 Augusti 1812 337 Propositionen må göras på antagandet af den ena eller andra meningen.
Härpå främstälde Herr Grefven och Ordföranden följande justerade Proposition: »Den som vill att Regeringsformens 37 § bibehålles oförändrad skrifver
Ja, den det ej vill skrifver
Nej, vinner Nej så upkommer öfverläggning om de upgifne Alternativer hvilka till förändring skulle antagas.» Votering anstäldes med slutna sedlar som innehöllo Af Högloft.
Af Högvördige Präst Ståndet.
Af Wällofl. Borgare Ståndet.
Ja ' 4 Nej 2.
Af Hedervärda Bonde Ståndet.
Herr Grefven och Ordföranden förklarade för sin del, det han funne frågan genom denna votering, hvari 2 :ne
Stånd stadnat emot 2 komma att förfalla.
Herr Regerings Rådet Hallenst jerna för min del kan jag icke finna annat än att mitt förslag, hvilket af tvänne Stånd blifvit bifallit och af tvänne afslagit bör till Ständerna aflemnas med skälen med och mot. 38 § Riksdags-Ordningen föreskrifver det, utan undantag för förslag som komma till Constitutions Utskottet.
Om förslaget komme från Riksens Ständer eller ett annat Utskott och 2 :ne meningar, en tillstyrkande en af styrkande eller som är detsamma 2 Stånd som tillstyrka, 2 som afstyrka, skulle då förslaget anses afslaget?
Eller när Konungens Propositioner från Ständerne remitterade ankommande till Constitutions Utskottet och 2 :ne meningar derom upstå eller två Stånd emot 2 sig förklara, skulle då saken anses förfallen?
Jag anser en Riksdagsmans förslag hos Constitutions Utskottet af enahanda beskaffenhet till behandling dei'städes som ett af Konungen, Ständerne sjelfve eller något Utskott väckt, och till Constitutions Utskottet remitteradt mål och att föreskriften att utan anmälan hos Stånden der väcka frågor icke kan förändra behandlingssättet. 338 Den 4 Augusti 1812 Herr Lagman Sandberg yrkade än vidare att
Proposition måtte gifvas till antagande eller förkastande af Herr Regerings Rådet Hallenst jernäs Memorial, hvarmed Herr Assessoren Arosenius sig förenade.
Herr Borgmästaren Egge fann att då den nu framställde Propositionen som af 2 Stånd blifvit besvarad med ja och af 2 :ne med nej innehöll att i händelse
Nej vunne så skulle öfverläggning upkomma om de upgifne Alternativer, hvilka till förändring skulle antagas, voro de till Utskottet ingifne förslag och alla andra förändringar i 37 § deri inbegripne, och ansåg fördenskull någon särskild Proposition å Herr Regerings Rådet Hallenst jernäs Memorial icke behöfvas.
Då Herr Borgmästarens fråga, huruvida, uppå framstäld proposition å Herr Regerings Rådet Hallenst jernäs Memorial förhållandet skulle blifva, om 2 Stånd stadnade emot 2, besvarades : att Motionen då förfölle, förklarade Herr Borgmästaren sin öfvertygelse vara att förhållandet nu vore enahanda och motionen således förfallen, så mycket mera som Herr Regerings Rådet Hallenst jernäs Memorial blott innefattar en del af alla de anmärkningar och förslag sorni till förändring uti den åberopade § :n kunnat föranleda.
Herr Öfver Intendenten Edelcrantz: för min del är jag icke af denna tanka.
En lika casus har under innevarande
Riksdag förut inträffat och då öfverlemnades bägge Alternativerne till Ständerne, nemligen rörande en jury i Tryckfrihets mål.
Juryn var redan af förra Constitutions Utskottet föreslagen och frågan derom kunde icke förfalla.
Herr A sse ss o ren Arosenius:
Då 2 :ne Stånd uti förevarande fråga stadnat emot 2 och således ingen pluralité är gifven, torde båda meningarne genom 2 :ne särskildta, i enlighet dermed, författade vehiclar böra underställas kommande Ständers ompröfvande.
Herr Professorn Doctor \Vijkman\
:] om Regerings Rådet Hallenst jernäs eller Protocolls Secreterare!!
Rothliebs
Memorial skulle kunna att1 såsom alternativ ingå till Ständerna, vore det lika som hade dessa Herrar sjelfva framfört sin motion directe för Ständerne, hvartill de icke ägt rätt.
Dessutom då Utskottet ej kan utarbeta ett ordenteligt förslag för att utgöra alternativ, skulle detsamma blott innefatta en historisk upgift, hvarmed hvarken Ständerne eller den som väckt motion vore belåtne.
Herr Regerings Rådet Hallenst jerna:
Jag tror af samma skäl som jag förut anfört att hvarifrån förslaget kommer antingen från 1 Ordet att, som ju bryter satskonstruktionen, är tillfogat genom klammer.
Den 4 Augusti 1812 339 Konung, Ständer, Utskott eller Riksdagsman böra båda Alternativerne så det tillstyrkande som afstyrkande, Ständerna föreläggas.
Uti 38 § Riksdags Ordningen står att de särskildta meningarne skola såsom alternativ i förslaget intagas; om Herr Regerings Rådets Memorial skulle ingå, kan det väl icke kallas förslag, och något sådant kan icke Utskottet utarbeta då 2 :ne Stånd gillat 37 § :n oförändrad.
Herr Lagman Sandberg: yttrade att först då, och sedan Propositionen blifvit gjord till antagande eller ogillande af Herr Regerings Rådet Hallenst jernäs Memorial, och om dervid 2 Stånd skulle stadna emot 2 saken komme att förfalla, men att förhållandet nu kunde annorlunda anses då Herr Regerings
Rådets framställning icke varit under omröstning.
Herr Borgmästaren Norström ansåg för sin del någon ytterligare proposition icke böra framställas, ty om först voterades om Herr Regerings Rådet Hallenst jer nas finge man äfven göra det om Herr Protocolls Secreteraren Rothliebs Memorial.
Sedan detta Högl.
Utskott 1 voterat öfver den antagne Proposition:
Den som vill at Reg:s Formens 37 § bibehålles oförändrad skrifver
Ja, den det ej vil skrifver
Nej, så upkomer öfverläggning om de upgifne alternativer hvilka til förändring skulle antagas; och 2 :ne Stånd stadnat mot 2 :ne, hafva åtskillige Värde Ledamöter förklarat den tanka, som skulle den af Herr Regerings Rådet Hallenst jerna och Herr Prot. Seeret.
Rothlieb väkta och af Herr Öfverlntend. och Commendeuren Edelcrantz understödda Motion böra förfalla.
Härmed kan jag så mycket mindre förena mig, som 38 § Riksdags Ordn. är tydlig och klar rörande omröstningar i Utskott:
Stadna dervid Två Stånd emot Två, skola de särskilde meningarne, såsom alternativer i förslaget intagas.
Endast mål i Banco Utskottet, som böra hemliga hållas, och där Utskottet med Riksens Ständers rätt besluter, undantages.
Föreskriften i denna § är för alla Utskott, af hvad namn och beskaffenhet de måge vara, allmän, och finnes af ingen § i de öfrige grundlagarna denna på något sätt inskränkd.
Den måste således lydas, så vida det är en ovilkorlig pligt at bokstafveligen hörsama en grundlag.
Om någon analogie däraf skulle dragas at denna § föreskrifver et bestämt sätt för omröstningar i Banco Utskottet, då det med Riks. Ständers rätt någon fråga afgör, torde mig tillåtas fråga, huarest denna rätt är tillagd Constitutions-Utskottet utom i de 1 Protokollet är på detta ställe formulerat på följande sätt: »Herr Biskoppen Doctor Faxe yttrade:
Sedan detta Högloft Utskott etc.
(Införes)».
Där bredvid har i marginalen genom ett signum gjorts en hänvisning till ett skriftligt yttrande, som inhäftats efter protokollet.
Yttrandet ifråga är icke undertecknat, överst på dess första sida står:
Faxe — Hörer till Protocollet för d. 4 Aug. 340 Den 4 Augusti 1812 fall då vid yppade tvister til hvad Utskott mål böra remitteras.
I grundlagarne står den icke: ännu mindre är där i någon § stadgat huru voteringar i detta Utskott i sådant fall skulle värkställas.
Kanske mig svaras: at Constitutions Utskottet äger at med Riks. Ständers rätt besluta, då det tilkommer, at uptaga, afslå eller til Riks.
Ständers pröfning öfverlämna förslag til ändring eller förklaring af Grundlagarne.
Men hvar säges det, at sådant sker med Riks. Ständers rätt, enär Utskottet skall öfverlämna förslaget till Högl.
Om jag skulle medgifva, at det enda fall Utskottet utöfvar en Riksens Ständers rätt, enär Utskottet afslår en väkt Motion, så förutsätter det nödvändigheten af et värkligt afslag.
Detta inträffar först när afslag genom pluralitet är bestämd.
Stadna 2 Stånd mot 2, är motionen, hvarken bifallen eller afslagen.
Vidare får jag anmärka: har Utskottet rättighet, at med analogie af hvad för Banco Utskottet är stadgat afslå med Ständers rätt, så bör voteringen ske i likställighet med hvad här föreskrifves.
Men sådan har hvarcken denna eller någon votering varit alt ifrån den tid Constitutions Utskottet i Grundlagarne blef föreskrifven.
Antingen skulle detta ske altid, eller bör förslaget när 2 Stånd stadua mot 2 öfverlämnäs till Riks. Högl.
Grunden til det förra har Lagstiftaren visligen hämtat af den anledning, att annars genom 2 :ne Stånds vägrande af bifall eller afslag, vigtige
Riksdags mål skulle för altid förblifva hvilande, som ock innebär en orimlighet.
På det åter slik orimlighet icke må tima, der det annars vanliga voterings sättet är föreskrifvit, har Lagstiftaren budit alternativernes öfverlämnande til Stånden.
Som detta senare är Constitutions Utskottet både verkställt, så måste ock följderne värkställas.
Det tredje gifves icke, efter mitt sätt at se saken.
Det är byggt på bokstafveliga innehållet af Lagen.
Det är hvarcken någon förklaring eller tolkning — utan den mest enkla tillämpning däraf.
Jag kan icke inse någon våda för Grundlagens bestånd af en sådan behandling.
Målet kommer icke oberett til Ständerne, därföre, at endast 2 :ne Stånds Ledamöter gillat det.
Då skulle andra Riksdagsärender kanske af lika vigt med Constitutions frågor (såsom de hvilcka i Stats- och Lag Utskottet afhandlas,) äfven anses icke nog beredde därföre, att 2 Stånd varit af olika tankar med de 2 :ne öfrige.
Detta kan hända och har händt, då paria vota förekomit i 2 Stånd af Utskottets Ledamöter.
Icke kan det med kraft af gällande skäl häremot invändas, at .Riksens Ständer skulle i förväg yttra sig — Därom är icke fråga.
Förhållandet skulle förblifva enahanda med hvad RegeringsFormen och Riksdagsordningen bjuda — och målet hvila til sluteligt
Den 4 Augusti 1812 341 afgörande till nästa Riksdag.
Begge alternativerne skulle med sine motiver utredas och til Ständernes pröfning hemställas.
Af det uttryck i 38 §, at begge meningarne såsom alternativer, skola i förslaget intagas, har jag hört någon yttra, at som ej förslag vore för den ena meningen, så skulle ej någon expedition kunna till Ständerne härom afgå.
Propositionen var stäld på »Ja eller Nej».
Med Ja afslogs all förändring af 37 § Reg.Form.
Nej antogs de af Herrar Hallenst jerna och Rothlieb f öreslagne förändringar i denna §.
Derföre at
Utskottet icke sjelf formerat något förslag eller Propositionen ej innehöll detta ord, har förmodel. den tanka upstått, at här ej var något förslag.
Men rådfrågar man Grundlagens bokstaf var här just sådant förslag, som desse föreskrifter gifva detta namn.
Både 84 § Reg.Formen och 29 Riksdagsordningen nämna Författares skrifter i dessa ämnen förslag til förändring eller förklaring af Grundlagarne, sorn Utskottet af en Riksdagsman emottagit.
Så hade nu skedt:
Utskottet hade emott. agit af Herrar Hallenst jerna och Rothlieb sådane förslag.
De af dem föreslagne förändringar uptogos gemensamt i Contra Propositionen och de som gillade dem svarade Nej; det vil säga, at 2 :ne Stånd ansågo dem som förslag till Grundlagens förändring af 37 § R.F.
Då voteringen utföll sådan, sorn dena vore min taneka, at Utskottets Betänckande innehöll å ena sidan skälen för bibehållandet af § och å den andra för de upgifne förändringar på lika sätt, som Utskottet förhöll sig i frågan om Jury.
Utskottet kan väl icke vara sig olikt?
Skulle nu åter antagas för Grundsats i Utskottet att när 2 Stånd stadna mot 2 Constitutions frågor förfalla, kunde följden blifva at sällan eller aldrig någon förändring 1 Grundlagarne vore värkställbar.
Dylik votering kan altid, åtminstone ofta, inträffa, och med de samma uphörde all ventilation om Grundlagarnes både förtydligande och förändrande, som dock vid denna Riksdag varit en högst vigtig nödvändighet.
Något skäl för denna tanka kan så mycket mindre hämtas af 75 § Riksd.- Ordningen om man ville efter analogien sluta från förhållandet med omröstningar i Stånden och Utskotten, som denna § tydligen skiljer emilian Grundlags frågor — oell andre ämnen.
Man har äfven anmärkt, att »Constitutions frågor ej koma ifrån Stånden, utan väckas af enskilde personer, hvars förslager, när 2 Stånd ogilla, ej böra til Ständernes öfverläggning komma.» Som Riksdagsman, af hvad Stånd som hälst, har hvarje enahanda rätt i afseende på Constitutions Utskottet, som man äger såsom Ledamot i något Stånd.
Grundlags frågor behöfva ej anmälas i Stånden utan directe i Constitutions Utskottet.
Antingen frågor komma såsom väkte i Stånd eller i detta Utskott leda de sig från enskilda personer men med Riksdagsma.na rätt, och hvarje Författare är berättigad, at få svar på sine motioner.
Jag kan således ej inse, åtminstone ej af någon § i Grundlagarne inhämta, huru man af 34-2 Den 4 Augusti 1812 den omständighet, at författare till förslag om Grundlags förändringar böra vända sig til detta Utskott, vill inskräneka deras rätt inom trångare gränsor, än andre Författare, som väcka motioner i Riksdagsämnen.
Man kan aldrig komma til en sådan slutsats utan genom mer eller mindre synbara analogiska skäl, som i alla fall böra vika för lagens tydliga bokstaf.
Jag undrar huru en domare ville försvara sig, om han i motsats af lagens bokstaf, der den är tydlig och klar, bestämde sit utslag efter analogie.
Om Lagen innehöll någon brist, vore det ej Domarens fel, men försökte han, at in casu stifta lag, vore han ansvar underkastad.
Icke heller får han döma olika för personernes olikhet.
Der saken är densamma måste Lagen vara densamma.
Alla frågor i detta Utskott röra Grundlagarne.
De må komma från hvem som hälst böra de lika behandlas.
Och jag kan ej förklara, huru man vil yrka den, när af lag den icke är föreskrifven.
Sluteligen får jag öfverlämna till Högl.
Utskottet, huru 29 § i Riksdagsordningen skall fullgöras, enär däruti föreskrifves, at Utskottet skall, om Författare det yrkar meddela honom sit yttrande, då Utskottet ej funnit skäl, at gilla dess förslag.
Nu har Utskottet hvarken gillat, eller ogillat det ifrågavarande.
Författarne äro likväl berättigade, til ett bestämt yttrande.
At svara, at deras förslag är ogilladt, vore orätt — och säga det vara antagit, är likaså —.
Gifves här någon annan utväg, än hemställa det til Ståndens afgörande?
Medgifver väl Riksdagsordningen något måls nedläggande i Utskott.
Därom förekommer intet stadgande, och jag anser vådelig! at för min del bidraga til ett beslut, som ej eger styrka af Lag.
Hvarmed Herr Evoijén Baron Adlerberg, Öfver Intendenten Edelcrantz, Herr Biskop Tingstadius och Herr Doctor Agrell sig förenade och förbehöll sig Herr Öfver Intendenten att äfven detaillera sin sedermera skrifteligen ingifne mening, så lydande Införes 1 Öfver den af Herr Grefven och Ordföranden gjorde Proposition: om Regerings formens 37 § skall bibehållas oförändrad, eller öfverläggning om dess förändrande, med anledning af ingifne förslag, förekomma, hafva 2 Stånd i detta Utskott stadnat emot 2.
Alla omröstningar i Utskotten ske ståndsvis.
Stadna det vid 2 Ständ emot 2 skola de särskildta meninga me, såsom alternativer i förslaget intagas.
Ingen 1 Genom ett signum i marginalen hänvisas till en efter protokollet inhäftad skrift.
Överst på dettas första sida är antecknat: Edelcrantz Till Protocollet den 4 Aug. 1812.
Yttrandet är icke undertecknat av Edelcrantz, och handstilen däri synes vara densamma som stilen i protokollet.
Den 4 Augusti 1812 343 annan § i våra Grundlagar finnes, som uttryckligen och allmänt föreskrifver, huru med rote) ingar i Utskotten förhållas skall.
Denna är således vid alla voteringar vår förnämsta eller rättare enda föreskrifna lag. 83 § i Regerings formen stadgar uttryckeligen:
Efter deras ordalydelse skola Grundlagarne i hvarje särskildt fall tillämpas. 90 § :n i Regerings formen stadgar lika uttryckligen:
Under Riksens Ständers eller deras Utskotts öfverlag g ning ar eller pröfning må icke, på något annat sätt än denna grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om verkställigheten af någon Lag författning m. m.
Denna Grundlags § är till sin ordalydelse tydelig; Den bör således efter sin ordalydelse tillämpas, hvaraf efter min öfvertygelse lika ostridigt följer att ett förslag nu bör till Ständerne ingifvas, innehållande, såsom alternativer, de särskildta meningarne: 1 :o den att bibehålla 37 § 2 :o den att föreslå förändring deruti, med anledning af de ingifna Memorialerne.
Fölgden af dessa alternativers framställning skulle dock alldeles icke blifva en öfverläggning hos Stånden om hufvudfrågan, utan endast ett, vid nästa Riksdag hos dem företagit, afgörande hvilketdera af de alternativer Propositionen innehåller må för Utskottet 1 blifva gällande.
Följden deraf skulle vidare tydeligen vara den att sjelfva hufvudfrågan då, antingen genast afslogs, eller ej förrän vid den näst derefter följande Riksdag kunde, efter skedd återremiss och ordentelig beredning, afgöras och således frågor, der 2 Stånd stadnat emot 2 till en längre tids besinnande hvila än de, som genom bestämd Pluralitet blifvit tillstyrkte, hvilket jag anser med Regerings formens esprit fullkomligen öfverensstämmande.
Jag kan för min del ej fatta meningen af det yttrande att alternativerne ej kunna, enligt § :s lydelse, i förslaget intagas; emedan här icke skall vara något förslag.
Wäl är det sannt att intet förslag existerar förr, än det är gjordt; men det är just det som 38 § :n befaller att göra; icke kunde § föreskrifva att alternativerne skulle i förslaget intagas, om det redan vore gjordt.
Klara orda förståndet är således att ett förslag, innehållande alternativerna, icke af motionärens utan af Utskottets meningar, skall uprättas och till Ständerna inlemnas.
Det är icke eller svårt, emedan det redan innehålles uti den framställde Propositionen.
Då jag med skyldig agtning för andras olika tankar bemödar mig att af dem hämta ljus för min egen öfvertygelse i detta ämne, finner jag mera alfvar och vigt uti det påstående, att Constitutions Utskottet icke i denna § :s stadgande om omröstningar skall vara innebegripit.
Men denna förmodan är ej sannolik. 37, 38 och 39 § :rne handla alla tre om Utskott i allmänhet; på intet annat ställe i Regerings formen finnes särskildt stadgadt, om omröst - 1 Orden för Utskottet äro tillskrivna mellan raderna och med annan stil. 344 Den 4 Augusti 1812 ningame i Constitutions-Utskottet; första raden af 38 § :n alla omröstningar i Utskotten ske ståndsvis, måste nödvändigt lämpas till Constitutions Utskottet: hvad rätt hafva vi då att ej dit lämpa de följande raderne?
Den föregående § gör uti en omständighet undantag för Constitutions Utskottet; skulle i någon omständighet af denna § undantag för samma Utskott äga rum, hade det med samma skäl blifvit der tydeligen uttryckt, som i föregående § och i alla andra ställen af Regerings formen skett, der särskildta stadganden om Constitutions Utskottet förekomma.
Detta är således en Supposition och denna supposition är ej antaglig.
Skulle den likväl antagas, kunde det ej, då ordalydelsen är tydelig, ske på annat sätt än det 83 § i Regerings formen, om förklaring af Grundlagen i allmänhet, stadgar, nemligen genom Constitutions Utskottets hemställan till Ständerne och deras Riksdagen derpå tagne beslut; i hvilket fall tillika all tillämpning deraf till de väckte frågorne lika länge borde upskjutas, och dessa således ej förfalla, utan emedlertid blifva hvilande.
Jag högaktar de personers djupa kännedom af Regerings formens esprit och afsigter, som antingen deltagit uti förtjensten af dess sammansättning, eller längre tid än jag uti dess tillämpning; men jag bekänner mig ej finna den tanken: att frågor i detta Utskott, då 2 Stånd stadna emot 2, böra förfalla, enligt, hvarken med Grund lagens esprit eller ändamålet af Constitutions Utskottets inrättning.
Wigtig- är utan tvifvel den sanning att hvarje god Regements författning bör bära uti sig sjelf grunderna till sitt försvar och sitt bestånd i framtiden; att densamma ej bör lätt öppna vägen för kitsliga anfall och försök till förändringar; men denna säkerhet är för vår Regerings form tillräckeligen bevarad, först uti Constitutions Utskottets rätt, att genom 3 Stånds pluralitet, förkasta alla onyttiga eller skadeliga frågor, och på detta sätt aldeles hindra dem att komma till Ständernas pröfning; för det andra, genom nödvändigheten af de 5 constitutionella rösternas, Konungens och de 4 Riks Ståndens, öfverensstämmelse, innan en förändring kan blifva gällande.
Den förmodade meningen af Grundlagen, att väckta frågor, i sådane fall som det närvarande, böra aldeles förfalla är således onyttig; men den är äfven skadelig; emedan den i många fall skall hindra vigtiga förslag och motioner att tränga fram till öfverläggning hos Nationens representanter.
Det lär svårligen kunna bestridas att bland sådane frågor, vid hvilkas pröfning 2 Stånd stadna emot 2, en stor del måste förtjena afseende; eller månne bland våra 4 Stånd 2 skulle finnas, med nog sjelfförsakelse att medgifva, det förslag, gillade af dem, skulle vara utan alt anspråk på allmänna upmärksamheten, ovärdige att till Ständernes bedömmande framställas.
Denna mening är tillika stridande emot Constitutions Utskottets ändamål, sorn på flere ställen i Regerings formen bestämmes vara Den 4 Augusti 1812 345 att bereda och utarbeta frågor samt deröfver afgifva yttrande till Ständerne, hvilket således i alla dylika fall skulle utan nytta förfelas.
Jag anser mig af anförde skäl böra sluta att 38 § :s mening ej är, eller kan vara, annan än den ordalydelsen bokstafligen uttrycker att då 2
Stånd stadna emot 2 böra de särskilda meningarne, såsom alternativer i förslaget intagas, och således frågan icke förfalla.
Ty om ock den ofvan anförde
Lagstiftnings principen, om nödvändigheten af skadliga motioners och onyttiga ändringars förekommande, ligger uti Wår Regerings forms esprit, hvilket jag gerna bör och vill medgifva, kan jag dock omöjligen, med våra Lagstiftares vishet, och med den tydlighet, som från en Grundlag bör vara oskiljagtig, förena den öfvertygelse, att syftningen af denna princip eller meningen, att frågor i dessa fall böra förfalla, skulle i 38 § :n döljas under en ordalydelse, som bokstafligen uttrycker motsatsen.
Hvilka blifva dessutom följderna om detta hemliga förstånd af 38 § antages.
Riksdags Ordningens 29 § föreskrifver att då 2 Riks Stånd stadna emot 2 om nya Utskotts tillsättande, eller till hvad Utskott en fråga bör remitteras äger C.
Utsk: att i R:
St :rs ställe derom besluta.
Regerings formens 81 § föreskrifver huru förhållandet bör vara när i detta Utskott en Konungens Proposition antingen afstyrkes eller tillstyrkes.
Men på intet dera stället stadgas särskildt om den händelse då, i dylika fall, äfven i Utskottet 2 Stånd stadna emot 2.
Endast 38 § i Riksdags Ordningen stadgar härom.
Skulle nu denna § äfven i dessa fall emot sin ordalydelse förklaras; Nej, svarar man, i dessa fall skall § :s ordalydelse bokstafligen följas, emedan motsatsen skulle kunna medföra en fullkomlig inactivitet i de angelägnaste frågor, en uppenbar orimlighet.
Sådan är ock min tanka; men jag tror mig aldeles icke berättigad, att vid § :ns tvdeliga ordalydelse för alla fall, vid dess nu medgifne dermed öfverensstämmande mening i de viktigaste, räsonnerar(!) mig till en emot ordalydelsen och emot den således medgifna meningen stridande förklaring och undantag i mindre vigtiga.
De skäl jag hittills hört anföras till stöd derföre äro slutföljder på mer eller mindre afstånd, dragna, dels af Grundlagens och Constitutions Utskottets esprit, dels af analogien uti stadgarne om Riks Ståndens voteringssätt i vissa fall; men hvarken Grundlagens dolda esprit om den vore sådan eller analogien af andra stadgar, kan efter min öfvertygelse uphäfva kraften af Grundlagens klara ordalydelse, eller af den föreskrift i 83 och 90 §§ att den skall i hvarje särskildt fall bokstafligen tillämpas.
Jag nödgas således uprepa min ofvanföre yttrade tanka att de särskildte meningarne hos Utskottet böra såsom alternativer uti 346