Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad nu angår ofvanberörde af Kongl. Majit äskade tillökningar uti Intendents-afdelningens ordinarie anslag, har Utskottet, äfven om de för innevarande statsreglerings-period beviljade extra anslagen varit till hela beloppet erforderliga, likväl desto mindre kunnat antaga, att samma belopp skola blifva för ali framtid beköfliga, sorn besparing i utgifterna torde kunna beredas icke allenast genom den af Utskottet nyss föreslagna utväg, utan ock genom inträffande nedsättningar i varuprisen, och får Utskottet alltså hemställa, att förevarande nådiga framställning ej måtte af Rikets Ständer bifallas på annat sätt, än att ofvanberörde för intendentsafdclningens behof vid sednaste riksmöte beviljade extra anslag till sammanlagdt belopp af 55,2(35 Ridr 52 öre, äfvensom den af Kongl. Majit nu äskade förhöjning i beklädnads passevolansen vid Wendes Artilleri-regemente 4,335 Ridr 32 öre för nästkommande frenne år anvisas till utgående från Rikets Ständers Riksgälds-kontoi-, varande, i öfverensstämmelse med hvad Utskottet sålunda tillstyrkt, dessa belopp här nedan uti flista punkten upptagne bland Hufvudtitelns extra anslag. e) Under förutsättning att Rikets Ständer, efter tagen kännedom om den särskilda framställning i ämnet, som Kongl. Maj;t beslutat till Rikets Ständer aflåta, skulle bifalla Jemtlands Roteringskassas befrielse från all utgift för Jemtlands Hästjägare-korps’ beklädnad, har Kongl.
Majit nu föreslagit, att till bestridande af den del utaf underhållskostnaden för berörde beklädnad, som icke redan finnes inbegripen i anslaget till lif- och släpmunderingar vid Rotehålls-regementena, måtte såsom förhöjning i Inteudents-afdelningens anslag beviljas det belopp 1,258 Ridr, hvartill dennna kostnad enligt skedd uträkning skulle uppgå, eller i rundt tal 1,260 Ridr.
Under den 11 nästlidne Februari har Kongl. Majit till Rikets Ständer aflåtit nådig Proposition angående Jemtlands roteringskassas befrielse från allt bidrag till anskaffning och underhåll af beklädnaden vid Jemtlands Hästjägarekorps, hvaröfver Utskottet, efter derå från Riks-Stånden erhållno remisser, framdeles ATill till Rikets Ständer afgifva särskildt utlåtande.
I följd häraf och då sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet uti sednare punk - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
33 punkten af sitt utlåtande N:o 6 föreslagit, att rotehållarne vid Kavalleriet i Jemtland skulle befrias från den af dem hittills bestridda andel i kostnaden för sadelmunderingens underhållande samt denna kostnad utgå af anslaget till försvars verket i allmänhet, som i sådant fall skulle tillökas med '620 ii:dr, har Utskottet, enär denna fråga icke heller är af Rikets Ständer afgjord, funnit sig med anledning af omförmälda framställningar nu icke kunna vidtaga någon förändring af Intendents-afdelningens anslag, men hemställer, det Rikets Ständer må förbehålla sig, att framdeles besluta den tillökning af samma anslag, som vid pröfning af nyssberörda tvänne frågor kan finnas af omständigheterna påkallad. f) Då Utskottet, uti ofvanstående 6:te punkt mom. litt. b) på anförda skäl funnit sig icke kunna till bifall hos Rikets Ständer förorda Kongl. Majits nådiga framställning om uppförande på Topografiska korpsens stat af 8 Under-officerare, kan följaktligen Utskottet icke heller tillstyrka anvisandet af den anslagstillökning, 1,200 R:dr, Kongl.
Majit till beklädnadshjelp för bemälde Underofficerare äskat. g) Likaledes och enär Utskottet uti 16:de punkten morn. litt b afstyrkt beviljandet af det anslag, Kongl.
Majit begärt för uppsättning af ett nytt Sappörkompani, lärer, i följd häraf, frågan om anvisande af särskildt beklädnadsbidrag för samma kompani få förfalla. h) Uti sitt, i anledning af Rikets Ständers åren 1857 och 1858 församlade Revisorers berättelser angående Statsverket, den 6
December nästlidet år afgifna utlåtande N:o 13, har Utskottet (§ 28), bland andra uppskjutna frågor rörande statsregleringen, förklarat sig vilja framdeles meddela yttrande öfver Rovisorernes hemställan om uteslutande från Riks-staten af de under anslaget för försvarsverket till lands i allmänhet upptagna indelta räntor, till belopp af 900
R:dr, från hvilkas utgörande befrielse åtnjutes af Åkers krutbruk och Husqvarna gevärsfaktori ; varande, enligt hvad Revisorerne anfört, genom Kongl, brefvet till Kammar-kollegium af den 11 Maj 1855 förordnadt, att dessa räntor, sedan berörde inrättningars rättighet till befrielse från deras erläggande blifvit vid skeende undersökning bekräftad, skulle från räkenskaperna uteslutas och endast föras inom kolumn i jordeboken; i anledning hvaraf Revisorerne, som erfarit, att Kongl.
Kammar-kollegium, efter sådan undersökning, under den 28 och 29 Januari 1856 meddelat föreskrifter om ifrågavarande räntors afförande från räkenskaperna, hemställt, att desamma äfven borde från Riks-staten utgå.
I afseende på detta ämne har Utskottet vidare inhemtat, att rättigheten till befrielse från omförmälda räntors utgörande grundar sig dels på ett med innehafvaren af Åkers krutbruk den 1 Mars 1718 ingånget och af Kongl. Majit stadfästadt kontrakt, som legat till grund för alla sedermera af Kongl. Majit och Kronan uppgjorda kontrakt, angående krut-tillverkningen vid Åker, och dels på de för Jönköpings gevärsfaktori den 15 Februari 1715 utfärdade privilegier, enligt kvil Bih. till B.
4 Sami. 1 Afd. 29 Haft. 5 34 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. ka hemmanen Husq varn a N:ris 1 och 2, såsom till faktoriet anslagna, erhållit eftergift af ditintills utgjord skatt; och får Utskottet, på grund af nu upplysta förhållanden, tillstyrka, att ifrågavarande räntor må, såsom Revisorerne föreslagit, från Riks-staten uteslutas. 28:o Lif- och Släp-munderingar vid Rotehålls-regementena.
Enligt hvad den Kongl. Propositionen innehåller
(Stats-råds-protokollet pag. 33), har det härför afsedda anslag, som, i anledning af Rotehållarnes eller Soldaternes hefrielse från det förut utgående bidraget till soldat-beklädnadens anskaffande och underhåll, vid förra riksdagen tillkom i stället för anslaget till lifmundering för indelta infanteriet samt då bestämdes till 208,200 R:dr, under år 1858 visat betydlig brist, och sådan emotsåges äfven för år 1859; varande, jemlikt den uti Krigs-kollegium upprättade, på fastställd åtgångs-stat och sednaste auktionspris grundade uträkning för sistnämnda år, följande utgifter å anslaget påräknade : statsbidraget till beklädnadens underhållande, att till Beklädnads-direktionerna utgå 221,923: 47. ersättning åt innehafvarne af indragna rotar för beklädnadshidragets afkortande å vakans-afgifterna 6,740: 44. beklädnads-slitnings-ersättning för kommenderingar, som af 4:de Hufvudtiteln underhållas, hvartill eljest saknas tillgång, förslagsvis 3,336: 9. tillhopa R:dr 232,000: — hvadan skilnaden mellan denna summa och det nuvarande anslaget, 208,200 R:dr, utgjorde det behof, hvilket nu behöfde fyllas; — Och då den sålunda ifrågaställa förhöjningen i anslaget påkallades af ökade pris på beklädnads-materialier och arbeten, samt någon nedsättning uti de till regementenas och korpsernas beklädnads-fonder, enligt gällande författning, utgående heklädnads-anslag desto mindre kunde ifrågakomma, som munderingarne, i anseende till de utsträckta vapenöfningarne, nu äro underkastade vida större slitning än tillförene, har Kongl. Maj:t föreslagit: dels att anslaget till lif- och släpmundcringar vid rotehålls-regementena måtte förhöjas med 23,800 R:dr, och dels att de besparingar, sorn å det sålunda förhöjda anslaget kunna uppkomma, finge användas till bestridande af slitningsersättning för garnisons-kommenderingar, hvilka af 4:de Hufvudtitelns anslag underhållas.
Till hvad sålunda blifvit i nåder föreslaget, hvaremot någon anmärkning i Riks-Stånden eller Stats-Utskottet icke förekommit, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall. 29:o. Salpeter-uppköp.
Uti ofta åberopade Stats-råds-protokoll meddelas, hurusom Komitén för Salpeter-ärendena, jemte upplysning att den årliga salpeter-tillverkningen nu uppginge till omkring 15,000 Lisp., för sin del föreslagit, att nuvarande anslaget till salpeter-uppköp, 270,000 R:dr, skulle minskas till 200,000 R:dr, med vilkor att salpeterfondens förräntade tillgångar förblifva orubbade och att räntan deraf -finge Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 35 användas, dels i händelse den inhemska årliga tillverkningen skulle framdeles komma att uppgå till högre belopp än 15,000 Lisp., till inlösen af den öfverskjutande qvantiteten, dels till de ökade utgifter, som måste uppkomma om förhöjning i nu gällande salpeter-inlösningspris skulle, till följd af Kongl. Maj:ts, med anledning af Rikets Ständers hemställan, gifna föreskrift den 9 April 1858, blifva nödvändig för det fall, att priset å utländsk salpeter ltomme att öfverstiga Kronans inlösningspris å inhemsk vara med tillagda omkostnader, dels ock till inköp af utländsk salpeter, om något år det nu fastställda tillverkningsbeloppet af krigskrut skullo så ökas, att den inhemska årliga salpetertillgången ej hlefve dertill tillräcklig.
Med afseende likväl derpå, att det årliga hehotvet af salpeter för tillverkningen af krigskrut endast utgör omkring 10,000 Lisp., samt att den inhemska salpeter, som derutöfver äfven levereras, kunde till enskilda konsumenter föryttras och försäljningsmedlen ingå till salpeter-fonden, för att till förefallande utgifter användas, har Kongl. Maj:t, under det af Salpeter-komitén förutsatta vilkor om salpeter-fondens orubbade bibehållande, i nåder föreslagit att anslaget till salpeter-uppköp måtte minskas mod 100,000 R:dr.
Angående denna fråga har, uti ofvannämnda inom Borgare-Ståndet afgifna anförande, Herr Björck yttrat den åsigt, att, sedan en förändrad hushållning i afseende på kruthandeln numera blifvit tillvägabragt, salpeterfonden kunde indragas och dess tillgångar öfverlemnas till Riksgälds-kontorct, emot det att erforderliga medel för upphandling af salpeter klefve af Rikets Ständer särskildt anvisade; — men då Utskottet af ofvanherörda Stats-råds-protokoll inhemtat, att Komitén tor Salpeter-ärendena undfått nådig befallning att till Kongl. Maj:t afgifva förslag till de af omständigheterna påkallade åtgärder, hvarigenom Statens nuvarande kostnader för erhållande af behöflig salpeter må skäligen kunna inskränkas, synes det icke vara lämpligt, att någon åtgärd i den utaf Herr Björck antydda syftning varder vidtagen, förräii fullständig utredning i nyssnämnda hänseende erhållits; och anser Utskottet, att med vidtagandet af en dylik reglering kan utan någon olägenhet anstå till en kommande riksdag.
Beträffande åter det anslag, som nu hör till uppköp af salpeter anvisas, har Utskottet funnit anledning att föreslå detsamma till lägre belopp än Kongl.
Majit för ändamålet äskat.
Dc uti revisionsberättelserna för åren 1854—1857 meddelade utdrag af salpeterfondens räkenskaper utvisa nemligen, att fondens utgifter för aflönings-, pensions-och transport-kostnader m. m. under denna tid i medeltal med omkring 19,000 R:dr årligen öfverskjutit dess ränte-inkomster; och dessa utgifter böra hädanefter icke antagas till högre belopp, utan torde snarare i mån af minskadt salpeteruppköp komma att nedgå.
Då nu, enligt hvad den Kongl. Propositionen innehåller, det årliga bchofvet af salpeter för tillverkningen af krigskrut utgör endast omkring 10.000 Lisp., hvartill, efter 9 Riksdaler för lispundet, skulle erfordras ett belopp af 90.000
R:dr, men hvad derutöfver levereras kommer att för salpeterfondens räkning försäljas, synas fondens utgifter, utöfver ränte-inkomsternas belopp, icke kunna uppgå till högre summa än omkring 109,000 R:dr årligen, hvadan anslaget lärer blifva fullt tillräckligt, om det i rundt tal uppföres till 110,000 Ridr, allt Riksmynt; — och anser Utskottet anvisandet af högre anslagsbelopp för detta ändamål vara destomera olämpligt, som salpeter-fonden, hvars utlånta kapital redan vid 1857 års utgång uppgick till nära 300,000 Ridr Banko och samtliga till 1858 balanserade tillgångar utgjorde 377,251 Ridr 45 sk. 10 rist.
Banko, derigenom skulle komma att ytterligare tillvexa, men Stats-verket åter gå i mistning af en under närvarande förhållanden väl behöflig besparing. 36 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
I följd häraf hemställer alltså Utskottet, att anslaget till salpeter-uppköp måtte bestämmas till 110,000 R:dr. 30:o.
Utskottet får vidare tillstyrka, att, på sätt Kongl. Majk äskat, öfverskottet af de indelningsräntor, som förut ingått ensamt till rusthållare vid södra bataljonen af Bohus läns regemente, må, till betäckande af de, genom bataljonens år 1851 än vidare på 10 år medgifna förändring till roteradt infanteri, för Statsverket uppkomna kostnader, varda, såsom hitintills och så länge omförmälda förändring kommer att fortfara, stäldt till Kongl. Maj:ts nådiga disposition. 31:o.
Beträffande öfriga till 4:de Hufvudtiteln hörande ordinarie anslag, uti hvilka någon förändring hvarken blifvit af Kongl. Majit äskad, eller eljest ifrågakommit, får Utskottet hemställa, att dessa anslag måtte i den blifvande nya Riks-staten uppföras till oförändrade belopp, på sätt hosföljande tabell Litt.
C. närmare utvisar; kommande i följd af hvad Utskottet uti förestående punkter föreslagit och, sedan anslaget till skrifmaterialier och expenser m. m. för Departementets Kansli-expedition, som för närvarande utgör 2,894 R:dr 32 öre, blifvit för summans jemnande minskadt med 24 öre, Hufvudtitelns samtliga till ordinarie statsregleringen hörande anslag att uppgå till 8,719,380 R:dr Riksmynt eller 32,480
Innan Utskottet öfvergår till framställning af de extra anslagen under denna Hufvudtitel, har Utskottet ansett sig böra anmäla tvänne särskilda motioner, innefattande allmännare frågor, angående landtförsvarets ordnande, hvaröfver vederbörande Riks-Stånd genom remisser infordrat Utskottets yttrande. 32:o.
Med föranledande af Kongl. Maj:ts vid innevarande riks-möte äflåtna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, har uti ett inom Borgare-Ståndet afgifvet memorial Herr C. F. Ridderstad, efter meddelande af en framställning rörande landets ekonomiska och finaneiela ställning under de sednaste trenne åren, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten af att iakttaga den största möjliga hushållning med Statens tillgångar, i hvilket afseende motionären ansett nödigt, att de af Regeringen nu framställda anslagsfordringar borde i väsendtlig mån nedsättas, enär desamma innefattade allt för öfverdrifna anspråk, hvilkas godkännande skulle föranleda iinansiel oreda för Statsverket och bereda landets ekonomiska undergång.
Efter att hafva närmare utvecklat sina åsigter i denna syftning har motionären vidare, beträffande de för landtförsvarets behof af Kongl.
Majit nu äskade anslag, förmenat dessa i sjelfva verket vara att anse blott såsom försigtiga förkänningar i och för större framdeles tillämnade anspråk elior, ifall representationen godkände dem, såsom ett slags Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. $7 handpenningar på, mera vidt utseende, kommande fordringar, afsigter oell företag, hvadan regeringens åtgärder härutinnan rätteligen borde betraktas såsom ”ett system att inleda i frestelse”.
— Fjerde
Hufvudtiteln hade i alla tider från nationens sida påkallat betydliga uppoffringar, hvilka vid de sednaste riksdagarne i ännu högre grad stegrats, utan att man likväl kunde vara förvissad att motsvarande gagn dermed åstadkommits eller egde förhoppning att fordringarne framdeles skulle minskas.
Tvärtom syntes de mångfaldiga förändringar, söm egt rum i afseende på försvarsverkets inrättning, hän tyda derpå att denna Hufvudtitel oupphörligt skulle uppsluka välsignelsen af landets tillgångar, utan att något egentligt ändamål dermed vunnes.
Om nu äfven Regeringen, såsom man kundo antaga, för upprätthållandet af landets anseende bland öfriga Stater, ansåge det nödvändigt, att vi ännu i dag låtsades vara lika vapenmägtige som förr och färdiga att inlåta oss i täflan med Europas stormakter, — en olycklig förvillelse, som kunde vederläggas redan af kartans ojäfviga vittnesmål, — så borde likväl representationen med resignerande värdighet och vishet riktigare uppfatta landets verkliga ställning och ej af en tom fåfänga eller den förledande glansen af en längesedan försvunnen storhet låta hänföra sig till allt för stora uppoffringar för en militärisk ståt, ett yttre lysande bländverk, som ej egde någon kärna i verkligheten.
Det vore således angeläget att alla bemödanden rigtades på att söka åstadkomma ett på samma gång starkare och mindre kostsamt försvar än det nuvarande.
För mindre
Stater funnos endast ett naturligt och ändamålsenligt sätt att ordna sitt militärväsende, nemligen: nationalförsvaret; dock icke det nationalförsvar, som vid de sednaste riksmötena blifvit förslagsvis framstäldt för Rikets Ständer, utan det som börjas i skolan och förtsättes genom hela lifvet, det som i århundraden betryggat och ännu betryggar friheten i Schweitz.
Såsom innefattande en för Sveriges frihet och sjelfständighet vigtig och angelägen grundsats, har motionären således framstäldt det yrkande: att icke några nya anslag måtte vid innevarande riksmöte beviljas, inga uppoffringar af Rikets Ständer åtagas för ändamål, sorn endast åsyftade att bibehålla landets försvarsväsende i dess nuvarande tillstånd.
Hvad motionären sålunda anfört, har Utskottet ej underlåtit att taga i behörigt öfvervägande, men finner den gjorda framställningen lemna rum för icke oväsendtliga anmärkningar.
Det af motionären såsom utgångspunkt framställda påståendet, att Rikets Ständers godkännande af det förslag till ny statsreglering, Kongl. Maj:t vid innevarande riksmöte aflåtit, skulle bereda landets ekonomiska undergång, synes dock icke påkalla något särskildt yttrande å Utskottets sida, Äfvenså torde obilligheten af motionärens omdöme om det sätt, hvarpå Regeringen under sistförfluten riksmöte skall hafva uppfattat landets finansiela ställning, ej behöfva utförligare ådagaläggas, enär bestämmandet af statsutgifternas belopp, liksom alla med beskattningsväsendet sammanhang egande frågor, uteslutande afgöras af Rikets Ständer, hvilka ock vid förra riksdagen beslöto en tillökning i de ordinarie statsutgifterna af omkring en million Riksdaler utöfver hvad Kongl. Maj:t föreslagit.
Hvad vidare angår den af motionären yttrade förutsättning, att Sveriges landtförsvar, äfven om kostnaderne derför ökades med hela det belopp, 106,000 R:dr, Kongl. Maj:t nu äskat såsom tillökning i de ordinarie utgifterna, derigenom skulle kunna bringas derhän, att vårt land kunde mäta sig med Europas stormakter eller ”i utvecklingen af stående härar och militärisk lyx täfla med vår östra granne, en verldsdel för sig,” — hvilket förmenas vara Regeringens syftemål, — så synes denna tanke lika litet ega någon grund i verkligheten. 38 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
Utskottet kan deremot för sin del icke antaga annat, iin att den nuvarande försvarsstyrkan är behöflig och nödvändig, endast för att värna landet mot främmande angrepp och betrygga dess sjelfständighet.
Beträffande nu det egentliga hufvudskälet för motionärens omdöme om olämpligheten af vårt försvarsväsende, eller att kostnaderna derför skulle öfverstiga nationens tillgångar, torde detta påstående, om något afseende derå skall fästas, höra understödjas med faktiska uppgifter om ifrågavarande förhållande och jemförelser med andra länder, äfvensom någon utredning, i hvad mån ett annat försvarssystem skulle blifva för landet billigare: omständigheter, hvilka måste vara noggrannt undersökta och allvarligt öfvervägda, innan frågan om en dylik förändring framställes till öfverläggning hos Rikets Ständer, — nion för hvilkas bedömande Utskottet ej kunnat af motionens innehåll hemta någon ledning.
Erkännande i öfrigt, att det uppgifna ändamålet med förevarande framställning, nemligen att åstadkomma ett på samma gång starkare och mindre kostsamt försvar än det närvarande, är högeligen önskvärdt och vigtigt, har likväl Utskottet, då motionären ej närmare utvecklat sitt förslag, eller antydt, hvilka förängar i det hitintills antagna försvarssystemet han anser företrädesvis bchöfliga, eller hvilka af 4:de Hufvudtitelns anslag, som till vinnande af åsyftad besparing i kostnaderno, nu borde indragas, vid sådant förhållande ej kunnat å motionen fästa vidare afseende, och får derföre hemställa, att Herr
Ridderstads framställning ej må till någon åtgärd föranleda, 33:o.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, angående bildande af en Vapen-komité, har Herr Mauritz Brakel hufvudsakligen anfört, hurusom det Arore för vårt lands försvar af högsta Augt, att i arméens och flottans beväpning åstadkommes mera systematisk enhet i anseende till vapnens konstruktion och form, än som egde rum för närvarande, då gemcnsamlieten i beväpningen emellan arméen och flottan inskränkte sig till 1831 års kalibersystem för kanoner, några fästningslavetter och några tusen nyligen tillverkade minie-gevär, men i öfrigt visade sig en framstående brist på system och en för landets försvar menlig mångfald i konstruktionen af så väl kanoner som handvapen.
Sålunda egde exempelvis flottan 7-tums eller 72-pundiga kanoner dels af Amiral v. Sydows och dels af Stats-rådet Ehrenstams konstruktion, då deremot arméens kanoner af nämnde kaliber
Amro konstruerade efter 1840 års modell.
Utom dessa pjeser, som laddades från mynningen, hade arméen i sina fästningar 2 modeller af 72-pundiga kammarladdnings-kanoner; och funnes således af 72-pundiga kanoner fem särskilda konstruktioner.
Enahanda
Amre förhållandet med de mindre pjeserne.
Eältartilleriets kanoner \mre nemligen till tyngd, tappar, sigten, skott-tabeller och ammunition olika flottans landstignings-kanoncr, och dessa sednare icke lika vid Stockholms och Carlskrona station.
Vidare funnes
Arid flottan af 6-pundiga bombkanoner tre å fyra modeller samt af de 30-och 24-pundiga kanonerna likaledes fyra; varande dock dessa 8 å 9 modeller af bomb-kanoner, 8 modeller af 30- och 24- pundiga kul-kanoner samt minst 6 modeller af 6- och 12-pundiga konstruerade efter år 1831.
Aldre i bruk varande kanoner af hvarjehanda pundighet varierade ännu mera i afseende å storlek och konstruktion.
Det ena örlogsfartyget vöre bestyckadt med 72-pundiga bomb-kanoner samt 30 å 36-pundiga kul-kanoner, ett annat med 60- ocb 24-pundiga.
Hvarken linieskeppen sinsemellan eller fregatterne hade samma sorts bestyckning, likasom ej heller fästningarne.
Icke min - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
39 dro anmärkningsvärd brist på gemensamhet och system företedde arméens och flottans handvapen, deraf funnes fem särskilda slag, nemligen: tappgevär, tappstudsare, upprefflade gamla gevär, kammarladdnings- och minie-gevär.
Då nu äfven Norges beväpning saknade systematisk enhet och gemensamhet, såväl i och för sig sjelf betraktad som särdeles i förhållande till Svenska vapnen, skulle omförmälda förhållanden, i händelse af krig, ovilkorligen förorsaka mångfaldiga olägenheter och svårigheter, isynnerhet som jemväl ammunitionen för samma slags vapen vöre mer eller mindre olika samt den Norska af annan beskaffenhet än den Svenska, så att ifall Svenska arméen skulle komma att operera gemensamt med den Norska, dessa icke skulle kunna vid inträffande behof bispringa hvarandra ens med ammunition, än mindre med annan krigsmateriel.
Orsakerna, som föranledt denna skadliga mångfald i konstruktionen af skjutvapen, vore att finna i den omständigheten, att de förenade rikena hitintills låtit konstruera sina vapen på minst fem särskilda ställen, nemligen:
Norge för dess landt-artilleri i Christiania, och för flottan i Horten, samt
Sverige för landt-artillcriet i Stockholm och för flottan vid dess stationer i sistnämnde stad och Carlskrona, utan att de, som haft konstruktionen å ettdera af nämnde ställen sig anförtrodd, varit beroende af den konstruktion eller modell, som på något af de öfriga ställena antagits, eller haft något bestämdt, på förhand gifvet, system att följa.