Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I motsats härtill hade likväl, enligt motionärens uppgift, uppfordringarne under sednast förflutna årtionde blifvit så täta och långvariga, att indelnings-båtsmännen varit uppfordrade till tjenstgöring i medeltal öfver sex månader årligen.
Denna utöfver förra vanligheten förlängda tjenstetid förhindrade båtsmännen att med sitt arbete bidraga till sin vanligen ganska talrika familjs underhåll, hvilket derför ofta nog betungade så väl rust- och rotehållarne sjelfve, som socknarnes fattigvård.
Då en rask och duglig arbetare hemma i sin ort ganska väl förmådde försörja sig och de sina, men deremot genom sitt arbete i Kronans tjenst knappt kunde förvärfva tillräckligt underhåll åt sig sjelf, mycket mindre hemsända något till hustru och barn, vore det ej underligt, att den största svårighet nu mera mötte att kunna förmå fullt dugliga karlar att taga lega såsom båtsmän.
Skulle det förhållandet fortfara eller måhända tilltaga, nemligen att arbetet hemma i orterne mycket väl betaides, men båtsmännen höllos i lång tjenstgöring med knapp aflöning vid flottans stationer, då hade de rustnings- och roterings-skyldige inom Södra Möre att befara det de icke skulle kunna anskaffa båtsmän för sina rusthåll eller rotar, annat än med så dryga uppoffringar, att mången på en liten eller svag hemmansdel slutligen icke förmådde bära desamma.
Något annat varaktigt och tillförlitligt botemedel mot de mångfaldiga och stora olägenheter, som uppkomme genom den år från år drygare kostnaden för underhållet af den både tjenstgörande och afskedade talrika båtsmans-befolkningen, kunde, enligt motionärens åsigt, icke förefinnas, än att det öfver höfvan stora antalet båtsmän, som häradet nu måste underhålla, till någon betydligare grad förminskades, genom en större del båtsmans-nummers indragning och ställande på vakans, emot en billigare bestämd vakans-afgift; och syntes det motionären, att tjensten vid flottans varf eller å dess fartyg åtminstone lika väl skulle kunna skötas om, i stället för de indragna båtsmans-numren, ett emot behofvet svarande antal skicklige timmermän och matroser legdes och hvilka det icke borde vara svårt att erhålla, om blott aflöningarne bestämdes lika med hvad å enskilda varf eller inom koopwaerdi-flottan för dugligt folk betaltes.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte dels för sin del besluta, dels hos Kongl. Majit i underdånighet förorda; 1:o.
Att båtsmanshållet i allmänhet, så vidt möjligt är, icke måtte uppfordras till strängare eller oftare återkommande och långvarigare tjenstgöring, än på sätt förut af ålder varit föreskrif - Stats- samt Allm- Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande JU 48. 7 vet och iakttaget, och om bindande nödvändighet någon gång tvingar att för en längre tid qvarhålla de uppfordrade båtsmännen att tjenstgöra vid flottans stationer, dem då måtte tilläggas en förökad dagspenning, någorlunda motsvarande den, som de hemma i orterne kunna erhålla, och att af denna förhöjda dagspenning någon del måtte afdragas och hemsändas för att användas till hustru och barns underhåll. 2:o.
Att åtminstone hälften af inom Södra Möre varande båtsmans-nummer må ställas på vakans, samt rust- och rotehållarne för de lediga numren i stället erlägga en vakans-afgift, skäligen bestämd i någorlunda förhållande till den kostnad, som rust- och rotehållarne för rustningens utgörande hittills fått vidkännas. 6:o. Af Riksdags-fullmäktigen Johan Johansson från Östergöthlands län, med hvilken Riksdags-fullmäktigen Magnus Månsson från samma län sig förenat, hvilka, jemte förmälan, hurusom båtsmännen, Under kommenderingar i Kronans tjenst, endast bestodes till uppehälle 2 SJ bröd och 6 sk. banko dagligen, som vore otillräckligt i en tid, då priserne på Iefnads-förnödenheter voro låga och ännu otillräckligare då lefnadskostnaderne voro betydligt stegrade, hvilket förhållande betydligt inverkade på ej mindre den tjenstgörande båtsmannens framtida bestånd, att kunna uthärda och fortfara med tjenstgöringen, för en så ytterst knapp dag-aflöning till sin bergning, än äfven på rotehållarne, som, för att afhjelpa det bristande, ofta måste under båtsmannens tjenstgöring understödja honom med medel för dess nödtorftiga bergning, föreslagit, att, derest båtsmännen ej kunde erhålla natura-proviantering lika väl under arbets- som sjö-kommenderingar, de ändock måtte erhålla tillökning uti dag-aflöningen, så att den, utom brö det, komme att utgöra minst åtta skillingar Banko eller 25 öre Riksmynt. 7:o Slutligen har Herr Hesselgren, uti en inom Vällofliga Borgare-ståndet väckt motion, omförmält, hurusom genom Kongl. Brefvet den 2\
September i839 fördelningen af städernes båtsmanshåll blifvit fastställd
Under de 18 år, som sedan dess förflutit, hade sådane förändringar i proportionen emellan städernes bevillnings-belopp inträffat, att fördelningen numera icke öfverensstämde med de derför fastställda grunder.
Det antal båtsmän, som af samtelige städerne i riket borde underhålias, vore 879; och då denna siffra dividerades uti summan af den bevillning, som för åren 1828—1832 i medeltal af städerne utgick, eller 377,819 R:dr 21 sk. 11 r:st Banko, befanns, att en båtsman borde underhållas för hvarje 429 R:dr 39 sk. 9 r:st af beviilnings-summan.
8 Stats- samt Allm.
Den vid högstberörde
Bref fogade tabell visade ett helt annat förhållande, än hvad nu egde rum. 1854 års bevillning efter 2:dra Art. för samtlige städerne i riket hade stigit till 524,906
R:dr 42 sk. 4 r:st ifrån nyssnämnde 377,819 R:dr 21 sk. 11 r:st, under det att bevillningen för Stockholms stad särskildt vuxit endast från 187,871 R:dr 30 sk. 9 r:st 'ill 188,954 R:dr 45 sk. 3 r:st, allt Banko, eller så obetydligt, att man kunde kalla henne stationär.
Om 879 dividerades uti 524,906, så uppkomme en qvot af något mer än 597 R:dr, hvarför en båtsman borde underhållas.
Dividerades åter denna summa uti Stockholms sistnämnde bevillnings-summa 188,954, så uppstode en qvot af ungefär 316 båtsmän, dem staden borde hålla, i stället för 437, som efter 1839 års reglering måste hållas.
Att den äldre regleringen skulle allt framgent fortfara, innebure således en obillighet, och motionären vore öfvertygad, att då detta förhållande riktigt insåges, rättelse icke gerna kunde vägras, hvadan han föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Majit i underdånighet begära förordnande af en kommitté att verkställa utredning och afgifva utlåtande i ämnet, så att Kongl. Majit blefve i tillfälle att i nådig proposition till nästa sammanträdande
Ständer framlägga förslag till reglering af hvarje stads deltagande i båts mans-hållet.
Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, till hvilket dessa motioner blifvit öfverlemnade, har tagit desamma i öfvervägande; och hvad först angår framställningen derom, att rust-, och rotehållarne vid båtsmans-hållet måtte befrias från skyldigheten att bidraga till båtsmannens beklädnad och att statsmedel måtte anvisas till bestridande af denna kostnad, så anser Utskottet, att en lindring uti båtsmans-hållningen i allmänhet och företrädesvis i Blekinge län och Södra Möre härad vore önskvärd och af billighet påkallad, helst sedan Rikets nu församlade Ständer, i anledning af Kongl.
Maj:ts nådiga proposition, beviljat rotehållarne vid indelta infanteriet en icke obetydlig lättnad i roterings-besväret, genom upphörandet af det från dem utgående bidrag till soldat-beklädnadens anskaffande och underhåll; men enär Utskottet, uti ärendets för närvarande outredda skick, icke kan med tillförlitlighet bedöma, i hvad mån denna lindring skäligen bör ega rum, anser Itskottet sie böra på det sätt understödja motionärernes framställninear, att Utskottet tillstyrker Rikets Ständer, att uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes, efter det utredning i ämnet försiggått, till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig proposition derom, Stats- samt Allm.
Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande JW 48. 9 derom, att rust- och rotehållare vid båtsmans-håliet måtte komma i åtnjutande af en sådan lindring, som vid innevarande riksdag blifvit beviljad rote-hållarne vid indelta infanteriet Vidkommande derefter Riksdags-fullmäktigen Tobias Linds, här ofvan omförmälda alternativa förslag, att
Staten måtte bekosta båtsmans-beklädnaden eller öfvertaga densamma emot ersättning, så får Utskottet, som uti ett föregående Utlåtande JV2 46 afstyrkt framställningar i enahanda syftning, angående utgörande af rusthållares vid indelta kavalleriet beklädnads-skyldighet, hemställa, att ifrågavarande förslag icke måtte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Beträffande sedermera motionärernes öfriga framställningar, angående dels inskränkning i tiden för båtsmannens tjenstgöring, dels förhöjning i deras aflöning derunder, dels ock ställande på vakans af halfva båtsmans-styrkan inom Södra Möre härad, så och enär, vid regleringen af utgifterne under Riks-statens femte hufvud-titel, Rikets Ständer vid denna riksdag förhöjt båtsmännens aflöning under den tid de äro lik tjenstgöring uppfordrade, och denna tid är uti författningarne bestämd, samt ställande på vakans af ett stort antal båtsmän skulle, enligt Utskottets tanke, vara för flottans tjenstbarhet menligt, tillstyrker Utskottet, att hvad sålunda blifvit föreslaget icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Hvad slutligen angår Herr Hesselgrens förslag om ny reglering af städernes båtsmans-håll; så och då en reglering af detta åliggande egt rum år 1839 och en väsentligare rubbning i den fastställda fördelningen tvifvelsutan skulle medföra olägenheter och flerstädes framkalla missnöje, hemställer Utskottet, att ifrågavarande motion måtte lemnäs utan afseende.
Fröt. 1856—1858. 4 Sami. 2 Afd. 21 Höft. 10 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 48.
Reservation: af Riksdags-fullmäktigen Jöns Pehrsson från Rlekinge län: »Jag anser mig böra reservera mig emot Utskottets beslut.
Jag är visserligen tacksam för det man vill göra något.
Men då man måste erkänna billigheten af samma eftergift för de jordegare, som skola kläda båtsmän, som för dem, som skola kläda soldater, synes mig obilligt, att, när man beviljar eftergift för de sistnämnde, endast förespegla möjligheten af en eftergift för de sednare.
Man ursäktar sig med ämnets outredda skick, men då man känner huru särdeles beredvilliga tjenstemännen inom
Sjöförsvars-departenpentet alltid äro att meddela upplysningar, till och med åt enskilda representanter, rörande båtsmans-hållet, torde Utskottet icke haft svårt att der skaffa sig fullständig upplysning i ämnet.
Men båtsmans-hållet trycker egentligen tungt på en del af landet, derifrån nästan aldrig någon annan jordegare finnes vid riksdagarne än i Bonde-ståndet.
Blekinge och Södra Möre härad hålla tillsammans (1527 + 816) 2,343 eller öfver ^ af hela landets 5,694 ordinarie båtsmän (Se Öfverste Hagelstams karta).
Bördan är der odräglig; man får derföre förlåta vår klagan.
Jag tror att man nu begått orättvisa äfven mot de andra med båtsmän roterade delarne af landet.
Men orättvisan är icke så stor, derföre äro förmodligen deras representanter tåligare.
Vi måste derföre försöka att sjelfva utreda saken så godt det för Ledamöter af vårt
Stånd kan väntas.
Rikets Ständer hafva vid innevarande riksmöte, med bifall till Kongl, Majis nådiga proposition, befriat rotehållare från erläggande af allt beklädnads-bidrag för de jndelta soldaterna.
Efter de lindringar i detta besvär, som förut voro beviljade, beräknas denna lindring i medeltal till 5 R.dr 8 öre R:mt per rote (Se Stats-UtskottetgBet. M 30).
Utgifter härför uppgå till omkring 200,000 R:dr.
Kavalleri-rusthållen hafva befriats från fourage-passevolans-afgiften.
För omkring 3,500 rusthåll gör kostnaden, beräknad till omkring 87,000 R:dr, vid pass 25 R:dr per nummer.
Dem, som hålla båtsmän, hafva deremot inga eftergifter i deras ganska ständigt vexande skyldigheter blifvit förunnade.
Här skall man invända, att Rikets Ständer vid denna riksdag beviljat ett anslag för den s_ k. öfverskotts-räntan i Blekinge.
Jag är den siste, som skall upp - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande Ad 48.
11 höra att vara tacksam för den akt af rättvisa, hvarmed Rikets Stander vid denna riksdag; utmärkt sig.
Men annat var det icke.
Rikets Ständer hade vid 1834 års riksdag godtyckligt ålagt dem som betala öfverskotts- eller augments-ränta i Blekinge, att, tvärtemot hvad der och i alla de eröfrade provinserne i 150 år varit öfligt och lagligt, betala denna ränta efter markegång, i stället för efter kronovärdi.
Derigenom mer än tiodubblades genom ett penndrag denna skatt.
Denna skärande orättvisa kunde ej bestå, när det för vår Nådige Konung blef kändt och tydligt.
Rikets Ständer hafva ock nu upphäft 1834 års beslut.
Dem, som fått augments-ränta, skall Staten framdeles ersätta skillnaden.
Detta är visserligen en fördel, som de rusthållare, som hafva augments-(öfverskotts-)ränta, erhålla mot hvad de förr haft.
Men de hafva fått denna fördel i stället för förmedling eller reduktion å båtsmans-antalet, hvilket i Blekinge är alldeles orimligt stort.
Det torde tillåtas mig att här upprepa något af hvad jag härom vid ett an nat tillfälle yttrat: »Uti de af Konung Carl X från
Danmark eröfrade provinserne utgå, som bekant är, hemmans- och jordeboks-räntorne i allmänhet, på grund af mångfalldiga i särskilda författningar bekräftade löften och försäkringar, efter s. k. kronovärdi i ett för alla tider faststäldt penninge-belopp och således utan den i de gamla Svenska provinserne vanliga förvandlingen efter markegångs-sättning.
Provinsen Blekinge har dock föga fått tillgodonjuta af denna fördel, annars väl egnad att godtgöra de under långa utvärtes och inbördes fejder näst före och efter föreningen med Sverige i denna provins skedda sköflingar.
1 anledning af flottans förläggning i Carlskrona, ville nemligen Carl XI i granskapet hafva så många båtsmän som möjligt.
Uti Kongl Instruktionen den 23 Augusti 1683 stadgades, bland annat, att till en båtsmans underhåll skall tagas 16, 17, 18 intill 20 dalers ränta.
Detta är så att förstå, att hemmansegare, som hålla båtsman, skulle få på den hans hemman åsätta grundränta afräkna dessa 16 å 20 daler.
En båtsmans underhåll ansågs den tiden (se 6 mom. af Förordningen den 27 April 1685) kosta 24 daler silfvermynt.
En tunna råg skattades då till 3 daler, 1 lass hö till 1 daler.
I andra provinser, der rotering egde rum, eller der hemman ålades hålla båtsmän utan minskning i i grundräntan, fick man, tro vi, i allmänhet under fredstider en båtsman på 4 å 6 hemman, d. v s. hvarje hemman belädes med ett ökadt onus af 4 å 6 daler silfvermynt för roteringen Enligt denna beräkning borde de till båtsmans-hållet indelade 875 mantal i Blekinge haft högst 220 båtsmän och betalt sin grundränta i penningar.
Denna grundränta utgjorde 30,253 daler 12 öre 10 penningar silfvermynt och borde, enligt nu gällande stadganden, utgått, å 3 daler per Riksdaler Banko, med ej fullt 10,084 R:dr sistnämnde mynt.
Men Blekinge fick för dessa hemman 1,500 båtsmän.
Det vill säga att dessa nu hålla omkring 1,280 båtsmän, för att slippa 12 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M betala 10,084 R:dr Banko.
Då en båtsmans underhåll nu kostar omkring 100 R:dr R:mt och dessa 1,280 således 128,000 eller 85,333i R:dr Banko, vidkännes denna arma provins genom indelningen således nu ett ökadt årligt onus af öfver 75,000 R:dr Banko utöfver kostnaden för de 220 man, den bordt hafva.
Denna inrättning har, utom den direkta bördan, äfven indirekt i många afseenden skadat och är säkerligen förnämsta orsaken till den låga ståndpunkt, hvarpå denna sköna provins ännu i flera afseenden befinner sig.
När ett så stort antal båtsmän skall hållas af fattige hemmansegare, hållas de illa Pojkar antagas.
De gifta sig vanligen genast.
Skaror af fattiga barn, en mängd enkor efter de genom liderlighet och olyckor ofta i förtid bortgångne, finnas alltid.
Utom 1,500 tjenstgörande båtsmans-familjer, torde sålunda ett lika antal familjer af kasserade båtsmän samt af båtsmäns enkor eller barn finnas, således sannolikt 3,000 dylika familjer på cirka 900 mantal.
Man torde kunna föreställa sig huru detta skall trycka på fattigvården.
Hvad värre är, det verkar på den allmänna säkerheten och sedligheten.
Tiggeri, laster och brott äro följderna af det prisade Indelnings-verket.
Blekinges allmoge har derpå förlorat till och med sitt goda rykte.»
Åf det anförda torde vara klart, att när man skulle hålla en båtsman för t. ex. 10 daler egen ränta och 10 daler augments-ränta, sådant var omöjligt med nuvarande priser, då augments-räntan utgick efter kronovärdi, eller med 5 R:dr Riksmynt.
Staten har således nu åtagit sig betala skillnaden emellan kronovärdi och markegång.
Detta kommer naturligtvis augments-tagare till godo.
Jag känner icke så noga förhållandet i Södra Möre.
Men jag tror att det endast såvida är bättre, att man der håller en båtsman för 24 dalers ränta, då den i Blekinge i medeltal hålles för 20 dalers ränta.
Men det är icke nog dermed att de s. k. rusthållen i Blekinge och Södra Möre äro belastade med ett större antal båtsmän.
Den s. k. indelningen inkallas nemligen alla är uti tjenstgöring.
De öfrige, den s. k roteringen, sällan mer än hvart tredje år.
Indelningen skall årligen bestå en beklädnad, deremot roterings-båtsmännen erhålla sådan endast vid uppfordring till tjenstgöring.
Roterings-båtsmannen undfår, sedan dess tjenstgöring till sjös varat 6 månader, af Kronan en fullständig beklädnad.
Indelnings-båtsmannen får deremot, när hans tjenst varat öfver 4 månader, endast en beklädnads-hjelp af 2 R:dr R:mt i månaden.
Dessa förhållanden upplysas af Sammansatta Stats- och Ekonomi-Utskottet Betänkande JW 12 vid 1848 års riksdag.
Samma Betänkande, dertill jag hänvisar, utreder ock i öfrigt i det mesta detta ämne och visar huru illa det varit stäldt med våra stackars båstmans beklädnad.
Nu är det visserligen något bättre för dem, som Kronan kläder, till följd af överenskommelser enligt Förordningen den 22 December 1848.
Enligt ofllcielt bevis från Sjöförsvars-departementet finnes dock ännu den 7 sistlidne
December 308 båtsmän, för hvilka man ej ingått på den nya beklädnaden.
Det Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 48.
13 vore skäl att nu försöka afhjelpa detta genom att icke utsträcka lindringen till andra, än dem som ingått eller ingå på nämnde öfverenskommelse.
Ty vi böra ock tänka på Statens och de stackars båtsmännens fördel.
Med anledning af hvad jag nu anfört och då, om ock rättvisan kräft att Staten öfvertagit hela båtsmans-beklädnaden, lika väl som hela soldat-beklädnaden, tillgångarne nu redan äro så hårdt anlitade, att sådant ej nu torde kunna ske, anser jag mig, enär 5:te hufvud-titeln redan är reglerad, böra föreslå: att Rikets Ständer, för att bereda rust- och rotehållare vid båtsmans-hållet en lindring, beräknad efter o R:dr R:mt för hvarje rusthåll eller rote årligen, utgörande för 5,686 effektiva rusthåll eller rotar, 28,430 R:dr, anvisa ett årligt kreditiv tlil sistnämnde belopp å Riksgälds-kontoret, för att af Kongl. Maj:t användas för lindring i tungan af båtsmännens beklädnad, på sätt Kongl.
Maj:t finner tjenligast, dervid dock lindringen icke borde tillkomma någon, som icke ingår med Kronan aftal om dess öfvertagande af beklädnaden, enligt Förordningen den 28 December d 848» 14 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoitets Memorial M 49.
Aok. till Erp.-Utak. den 1 Febr. 1858, kl. 10_f. m.
Sedan Sammansatta Stats-, Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, uti Memorial JV2 42, angående åtgärders vidtagande för befrämjande af en förbättrad skogshushållning, föreslagit, bland annat, hvarom nu icke är fråga, följande propositioner för omröstning i förstärkt Stats-Utskott, nemligen: »Den som vill. i likhet med hvad Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet beslutat, att Rikets Ständer bevilja ett årligt reservations-anslag af 100,000 R:dr Riksmynt å Riks-statens Sjunde hufvud-titel, att under den tid nu skeende Statsreglering omfattar, och utom det bidrag, som från Skogsplantermgs-kassan kan påräknas, af Kongl. Majit disponeras till erforderlige utgifter för Skogs-institutet, lägre skogs-skolor samt för skogs-styrelsens inrättning, jemte dess och öfrige till skogsstaten hörande tjenstemäns aflöning, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i öfverensstämmelse med Borgare-ståndets beslut, att uppföras på Riks-statens Sjunde hufvud-titel ett reservations anslag af 75,000 R:dr Riksmynt, att under den tid nu skeende Stats-reglering omfattar och utom det bidrag, som från Skogsplanterings-kasan kan påräknas, af Kongl. Majit disponeras till erforderliga utgifter för Skogs-institutet, lägre skogs-skolor samt öfrige till skogsstaten hörande tjenstemäns aflöning; så har, vid föredragning hos Bonde-ståndet af berörde Memorial, Ståndet, som ansett de af Utskottet föreslagna voterings-proposi - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial M 49.
15 tioner icke hafva blifvit uppställde enligt de i 69 § Regerings-formen, sådant detta lagrum nu mera lyder, stadgade allmänna grunder, till Utskottet återremitterat ifrågavarande voterings-propositioner.
Då likväl Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, enligt Utskottet fillhandakomne protokolls-utdrag af den 16 nästlidne Januari, och Borgare-ståndet, jemlikt protokolls-utdrag af den 15 i samma månad, godkänt merberörde voterings-propositioner, samt denna fråga alltså är, genom trenne Riks-stånds sammanstämmande beslut, jemlikt 75 § Riksdagsordningen afgjord, kan Bonde-ståndets återremiss icke föranleda till någon åtgärd.
STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell. 1858 Sammans.
Stats-, Bev.- samt Allm. Besv.- odh Ekon.-Utskottets Memorial JW 50. 1 N:o 50.
Ank. till Exp. Sammansätta Stats-, Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets Memorial, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om användandet af den odisponerade delen af den lill folkundervisningens befrämjande anslagna halfva personliga skydds-afgiften.
Uti Memorialet JU 43, angående några då ännu oafgjorda frågor rörande folkskole-väsendet, hade Sammansatta Utskottet hemställt, att hvad af den till folkundervisningens befrämjande anslagna halfva personliga skydds-afgiften icke vore för vissa bestämda behof af Rikets Ständer anvisadt måtte ställas till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, att för det dermed afsedda ändamålet användas.
Denna framställning har blifvit godkänd af samtliga Riks-stånden, dervid Borgare- och Bonde-stånden likväl beslutat det tillägg, att medlen borde användas företrädesvis till de mindre förmögna församlingarne.
I anledning häraf har Utskottet skolat inbjuda sistnämnde 2:ne
Stånd att frånträda det skiljaktiga i deras beslut.
Men i händelse denna inbjudning icIj# antages, föreslås följande omröstning i förstärkt Stats-Utskott:
Den, sorn bifaller Sammansatta Stats-, Bevillnings- samt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets uti dess Memorial JU 43 gjorda, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet giilade, hemställan, att hvad af den tilli folkundervisningens bern till R.
Prot. 1856—1858. 4 Sami. 2 Afd. 22 Höft. 2 Sammans.
Stats-, B ev.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utshottets Memorial JYi 50. främjande anslagna halfva personliga skydds-afgiften icke är för vissa bestämda behof anvisadt skall ställas till Kongl.
Maj:ts nådiga disposition, att till folkundervisningens befrämjande användas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Yinner Nej, antages Borgare- och Bonde-ståndens beslut, att hvad af ifrågavarande anslag icke är för vissa bestämda behof anvisadt skall ställas till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, att till folkundervisningens befrämjande användas, företrädesvis till de mindre förmögna församlingarne.
STOCKHOLM, tryckt hos Eri‘c Westrell, 1858.
Sammansatta Stats- och Lag-Utskottets Betänkande M öl. i N:o 51.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 Febr. 1858, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om stiftande af en lag rörande af skedande af Statens embels- och tjenstemän, som i följd af vansinne, lamhet, blindhet eller annan obotlig sjukdom längre lid varit urståndsatte alt deras tjenster bestrida.