Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett skäl för förslagets antagande ligger deri, att lagstiftande och lagskipande magten böra vara fördelade och ätskiljda; men att denna grundsatis, som gjort sig i allmänhet gällande 1 nyare tiders statsförfattningar, verkligen befinnes genom Grundlagens ifrågavarande stadgande, sådant det nu är, förnärmad.
Härtill kommer all, vid. lagförklaringars meddelande genom Högste Domstolen, Konungen, som endast har att dervid afgifva tvenne röster, således icke eller tillgodonjuter sin rättmätiga och tillsländiga andel uti lagstiftningen, hvilken fastmer kan helt och hållet kränkas och nedsättas.
Dessa äro de tvänne serdeles märkliga fel i förevarande Grundlagsbud, hvilka tala för dess afskaffande.
Å andra sidan inträder visserligen understundom mellan Riksdagarne behof vet af en lagförklaring, för hvilken orsak nyssnämnde stadgande kunde anses böra bibehållas.
Men skulle Riksdagarne tätare återkomma, såsom föreslaget är, blefve utan tvifvel behofvet mindre, i samma mon som mellan - Prot.-Utdra", den 2/ September i844' 169 mellantiderna och saknaden af de s. k. lagförklaringarne, hvilka ock hittills varit ganska få, kunde icke medföra några synnerliga olägenheter.
Törhända skulle ock den äskade enheten i lagskipningen kunna vinnas genom circulär från Hof-Rätterna eller Högste Domstolen.” Prosten Berg: ”Till alla delar instämmande uti Biskop Hallströms anförande, anhåller jag få allenast fästa närmare uppmärksamhet: l:o på det, efter mitt begrepp, olämpliga och oformliga deruli, alt genom den nu åt Högste
Domstolen medgifna rättigheten att meddela lagförklaringar, som för Domstolarne i Riket intill nästa Riksdag såsom lag skola gälla, en slags interims lagstiftande magt mellan Riksdagarne införes, och jag hemställer vördsamt» huruvida således denna under discussion varande 88 § i Regerings-Formen med sin närvarande lydelse ens står i ett rätt fredligt förhållande till den nästföregående 87 §, som innehåller, att ”icke må Konungen utan Rikets Ständers samtycke, och icke Ständerue utan Konungens någon ny
Lag göra eller gammal afskaffa.” 2:o på den kränkning, Högste
Domstolens värdighet och hvad än mera är, Konungens (såsom i Högste Domstolen röstegande) eget Majestät synes lida deraf, att Riksens Ständer vid handläggning af Högste
Domstolens lagförklaringar och interims lagstiftning kunna gifva Högste Domstolen, inclusive Konungen sjelf, dementi, eller genom sin olika lagförklaring qvälja Konungens och möjligen alla Rikets
Domstolars dom samt på detta sätt proclamera, att Konungen haft orätt.
Domstolens utslag, vare sig i ett eller annat afseende, sålunda skulle kunna förklaras origtige, d. v. s. qväljas och omgöras, så torde densamma icke längre bära detta namn af Högste Domstol.” Doctor Anjou: ”Jag har blott velat anmärka, att här icke är fråga om lagstiftning, utan om lagförklaring.
Och då Under-domstolar genom en mindre tydlig lags tillämpning kunna komma till olika domslut, bör sådant förekommas derigenom, att en högre auctoritet eger att meddela förklaring öfver lagen.
Genom samrådande med kännare och jurister, har jag ock blifvit styrkt i den tanka, att Grundlags-stadgandet, sådant det är, bör bibehållas.” Bih. till R.
Prot. 1844. 9 Sami. 22 170 Prot.-Uldrag, den 2/ September i844- Contracts-prosten ödmann: ”Hufvudsakliga skälet lill antagande af ifrågavarande förslag ligger i sednare perioden af 88 § Regerings-Fovmen, der det heter, att af Högste
Domstolen meddelade lagförklaringar kunna af Rikets Ständer ogillas.
Å ena sidan skulle det blifva sårande för Högsta Magten, om något sådant ogillande inträffade och å den andra svårt folden andra Slatsmagten, om den af vördnad och undseende skulle anse sig höra gilla en af Högste
I följd haral och då ifrågavarande förslag icke annat åsyftar, än att sätta Högsta Magten i helgd och respect, så bifaller jag förslaget.”
Häri instämde Lector Laurenius, Prostarne Gahne och Lyth samt Doctor Björkman och Comministrarne Hardin och Delin.
Lector Wallman: ”Enär de lagförklaringar, Högste
Domstolen, i stöd af Regerings-Formens 19 § afgifver, ega gällande kraft, intilldess de af Riksens Ständer ogillas och således antaga egenskapen af lag, men Konungen vid dessa beslut endast har Sina tvänne röster, så är genom"1 -omförmäld te paragraf i sjelfva verket en lagstiftningsrätt Högste
Domstolen tilllagd af vidsträcktare omfång, än den Statsmaglerna hvar för sig innehafva; hvartill kommer, att Konungen vid dessa lagstiftnings-åtgärder icke kan utöfva något veto.
En sådan rättighet anser jag till principen stridande emot
Statsförfattningens constitutione lia esprit och, i utöfningen kunna leda till betänkliga följder, och derföre böra utur Grundlagen utgå.
Jag bifaller den föreslagna ändringen af 19, 21 och 88 §§ af Regerings-Formen.” Biskop Holmström: *’Jag kan icke anse Konungamagten förnärmad derigenom, att Rikets Ständer möjligen kunna hysa olika begrepp med Högste
Domstolens pluralitet om en lagtolkning.
Konungens 2:ne röster 1 Högste Domstolen äro icke alltid afgörande och äfven i sådant fall nedsättes ej Majestätet derigenom, att Ständer undersåtligt vördnadsfullt begagna en dem tillkommande grundlagsenlig rätt.
Något exempel, att Rikets^ Ständer ogillat en mellan Riksdagarne gifven lagförklaring, har ej heller hittills på mer än 30 års tid förekommit, och skulle än delta någon gång härefter inträffa, så är jag viss, att en högsinnad
Konung aldrig deraf skall finna sig sårad.”
Häri instämde Biskop Nibelius. Prat.-Utdrag, den. 2/ September 1844- 171 Professor Thomander: ”Ibland de satser, sorn ligga till grund för monarkiskt represanliva Stals-författningar är en, som beklagligen mer oell mer förvandlar sig till en blott fiction, den, att Konungens person skall hållas i helgd.
Under denna sats inbegripes en annan, den nemligen: att ingen bör kunna officielt säga, att Konungen bar gjort orätt.
En lagförklaring kan visserligen i någon nion sägas vara något annat än lagstiftning.
Men huru som heldst härmed må vara, så är det en gifven sak, att, om Rikets Ständer ogilla en af Högste Domstolen meddelad lagförklaring, den Konungen med Sin röst biträdI, så säga de, att Konungen har gjort orätt.
Och då jag, just för att häfda den höga personlighetens helgd, icke vill, att möjligheten af ett sådant fall skall ligga i våra grundlagar, tillstyrker jag bifall till förevarande grundlagsändrings-förslag.”
Vice Talmannen Biskop Hedrén: ”Hvad grundlagen kallar lagförklaring, och hvarom här egentligen är fråga, är ingalunda lagstiftningsutan rent af lagskipnings-åtgärcl.
Icke stiftas ny
Lag igenom Högste
Domstolens lagförklaringar: icke ens vidtages derigenom någon ny förändring, nugot tillägg eller uteslutande i den gamla.
Dermed uttryckes blott lagstiftarens rätta mening, det vill säga innehållet af den stiftade Lagen.
Men detta är ju icke annat, än hvad. domaren gör i sjelfva första instancen.
Om ock Lagen skulle vara otydlig, så får domaren dermed icke ursägta sig.
Han måste dömma: det är, han mäste förstå lagen och tillämpa den.
Om han 1111 förstår och tillämpar den orätt, så eger ölverdomaren att rätta misstaget och bestämma rätta sättet att både förstå och tillämpa Lagen.
Men detta är ju i sjelfva verket c 11 lagförklaring, icke stiftning af ny Lag.
Skillnaden är blott den, att de i grundlagen så kallade lagförklaringar innefatta en för alla likartade fall stadgad lagskipning, hvarigenom rättssökande, en gårig för alla, blifva befriade från ovissheten om Lagens rätta mening, och uuderdomaren från obehaget att hafva misstagit sig.
Delta ändamål skulle väl ändock kunna vinnas genom beständigt påkallande af öfverdomarens yttrande.
Men derigenom uppstode endast praejndicater, som icke få och icke böra gälla såsom Lag.
Om lagstiftande magtens organer oafbrutet voro församlade, skulle jag ej vilja bestrida lagförklaringars meddelande i samma ordning, som Lag stiftas.
Men nu är behofvet af sådane förklaringar alldagligt och kan icke utan stora olä - 172 Vrot.- Utdrag, den 2/ September 1844' genheter, lemnäs ouppfylldt.
Jag anser derföre grundlagen i denna punkt höra förblifva oförändrad.
Att Konungens Majestät skulle förnärmas genom en lagförklarings underkännande å Rikets Ständers sida, anser jag "vara ett nog svagt skäl.
En nyligen ankommen Konglig Proposition bevisar äfven, liuru della lält kan, genom Konungens egen mellankomst, förekommas.
Jag röstar för denna punkt Nej.” Biskop Agardh: ”Jag instämmer med Prosten Ödmann, och finner ingen betänklighet vid förslagets antagande, emedan Ilögste Domstolen i allt fall har i sin magt att meddela lagförklaringar, på det sätt nemligen, att, när mål i besvärsväg gå till sagde Domstol, densamma eger alt tillämpa författningarne, enligt den åsigt, der kan göra sig gällande.” Biskop Holmström: ”Det är för mig icke klart, att Konungens Majestät mera skulle förnärmas genom ogillande af en Högste
Domstolens lagförklaring, än genom Ständernas afslag å en Konglig Proposition vid Riksdagarne.
Det sistnämnde inträffar dock i all undersåtlighet vid hvarje Riksdag.
När Konungen begär anslag till ett föremål, som uppgifves vara högt och allmänt nyttigt och Ständerna genom sitt Stats-Utskolt förklara, att det icke så är; när Konungen föreslår en allmän Lag eller Lagförändring såsom nödig och nyttig, och Ständerna genom sitt Lag-Utskott afslå densamma; icke anser då någon Majestätets helgd trädas för nära.
Mycket mindre kan della inträffa, om ett beslut ogillas, hvaruti man vet, att Konungen kanske har ingen del, enär Han i målet blott egt tvänne röster.
Vidkommande Herr Biskop Agardlis anmärkning, att Högste
Domstolens utslag i allt fall kunna gälla såsom en slags lagförklaring, så bör jag erinra, alt prcejudicat icke äro Lag; samt att äfven inom sjelfva Högste
Domstolen olika åsigter af en författning kunna af olika Ledamöter hysas och således olika utslag äfven af denna Domstol i likartade mål stundom sökas.
Sådant undvikes, om en allmänt gällande förldaring är utfärdad.” Professor Thomander”Sista talaren har velat hemta stöd för sin åsigt från anställd jemförelse mellan Kongl. Majrls
Propositioner och de lagförklaringar, som af Ilögste Domstolen utfärdas.
Men det torde dock icke dröja länge, förr än han skall med mig förena sig derom, alt Konungens Propositioner i lagfrågor föredragas i Stats-Rådet. och afgöras, enligt den för ärendens behandling derstädes fastställda ordning, men alt det är ett helt annat förhållande med lagförklaringar, som behandlas i Ilögste Prot.-Utdrag, den 21 September i844- 173 Domstolen, der Konungens 2:r.e röster äro personliga.
Om nu en lagförklaring, i beslut hvarom Konungen med Sina 2:ne röster deltagit, ulfärdas, men Rikets Ständer sedermera densamma ogilla, så inträffar verkligen det factum, som jag nyss antydt, nemligen att Rikets Ständer säga: det Konungen gjort orätt.
Detsamma åter kan icke i samma mening sägas i afseende på en af Kongl. Maj:t gjord Proposition, ty, när denna ogillas, är det icke Konungens, utan hans Rådgifvares, åtgärd, som ogillas.” Professor Reuterdahl: ”Man har sagt, att
Konungamagtens värdighet äfraityras genom stadgandet i våra grundlagar om Högste
Domstolens rätt att meddela lagförklaringar.
Härom vill jag icke yttra mig.
Men är det ett äfventyr, alt sådana lagförklaringar, om ock Konungen i deras heslutande deltagit, kunna af Rikets Ständer ogillas, så är det ock ett äfventyr, att Konungen kan i Högste
Domstolen öfverröstas.
Det ena sy nes mig icke värre än det andra.
Att Konungen kan öfverröstas i Högste Domstolen, heror åter af det Ledamotskap, Han der efter grundlagarne innehafver.
Något äfventyr har emedlertid deraf icke uppkommit eller ens varit i fråga, sedan den tid vår nuvarande Regeringsform år 1809 stiftades, och ej eller derförut, då Konungen ännu mera deltog i ulöfningen af Högsta Domaremagten.
Och hvad beträffar den anmärkningen, alt ingen betänklighet vid ändrings-förslagets antagande kunde vara förhanden, enär mål, hvilkas afgörande heror på en otydlig
Lag, kunna i besvärsväg dragas under Ilögsle
Domstolen, så har jag bordt erinra, dels att sådana besvär kunna uteblifva, dels ock att, om de än anföras, olikhet i målens afgörande, såsom beroende af olika divisioner och förändringar i den dömande personalen, kan uppkomma, en olikhet, hvilken dock med all sorgfällighet bör undvikas.
1 följd häraf afslår jag ifrågavarande förslag.” Professor Thomander: ”Det är icke obekant, att, der flera personer i en Rätt medverka lill ett Rättens beslut, der hafva alla lika rätt och deras åtgärd lika mycken laglig kraft och verkan, den afgörande rösten i vissa fall här undantagen, och den ena antages icke klandra eller förebrå den andra för orättvisa, derföre att han i en rättsfråga röstar olika med honom.
Något Rättens beslut, som behöfver serskildt heligthållas, är jn ej heller lill, förrän samtlige röstande dertill medverkat.
Men att ett Hög - 174 Prut.-Utdrag, den 2/ September iS/yj. sia Domaremaktens beslut, sedan det är faitadl och ulfärdadt, skall kunna af annan myndighet ogillas och förklaras orätt, kan väl icke anses annorlunda, än som en stor ofullkomlighet.
Man har väl åberopat, alt det alltsedan 1809 icke inträffat, alt någon lagförklaring blifvit på det sättet ogillad, men af Staternas lif utgöra några och trettio år icke en så lång afdelning, att dess resultater serskildt kunde synas berättigade till någon bevisning genom induction eller analogi.
Eller kan man verkligen deraf, att något icke inträffat på 40 år i ett rike, med någon sannolikhet sluta sig till, att det aldrig skall inträffa?” Vice Talmannen Biskop Hedren:
J’Obetingadt instämmer jag i det varma nit, som här uttalar sig för Majestätets i vörduing hållande.
Jag hemställer dock, huruvida denna vördnad vore mera för nära trädd genom ogillande af ett sådant beslut, deruti flera ledamöter med Konungen deltagit, än af ett sådant, som Konungen allena fattat.
Detta sker dock vid de afslag, representationen gifver å Konungens meddelade administrativa Propositioner.
Afslag å Kongl. Propositioner äro constitulionelt lika värdiga så i det ena, som andra afseendet.
Deremot måste jag instämma med den sista .värde talaren, att 30 år, ehuru en temligen lång tidsrymd, ändock måste anses otillräcklig för grundlagars säkra bepröfvande 5 och då denna lid blifvit ansedd otillräcklig, för att kunna afslå en nyhet, torde äfven tillåtas anse den otillräcklig, att med säkerhet kunna afskaffa det gamla."
På härefter gjord proposition om bifall till ifrågavarande förslag, IN:o 1, svarades med blandade ja och nej och begärdes votering, som ock i behörig ordning verkställdes öfver följande godkända voterings-proposition.
Den, som bifaller förslaget, N:o 1, i Coustitutions-Utskottets memorial, N:o 4, rörande grundlags-ändringar, ' i följe af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition (N:o 75) angående upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högste Domstolen, voterar ja.
Den det ej vill, voterar Tiej.
Vinner nej, har Ståndet nämnde förslag förkastat.
Voteringen utföll med 25 ja och 25 ne], och då till följe häraf den aflagde förseglade voterings-sedeln måste öppnas och befanns vara nej, hade Ståndet alltså ifrågavarande förslag förkastat.
S. D. Till Stats-Utskottet remitterades en af Biskop Holmström, i sammanhang med Kongl. Maj:ls till Rikets Ständer aflåtna och den 18 Prot.-Utdrag, den 2/ September i844- 175 dennes lill nämnde Ulskolt remitterade Nådiga Proposition om förhöjning af årliga anslagen till folkundervisningens befrämjande väckt motion om löne-ersättning åt Consislorierernas Notarier för deras ökade göromål, i följd af de i sednare tid vidtagna författningar i afseende på nyssnämnde angelägenhets S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskottets memorial, N:o 4, med uppgift å livilande förslag till grundiags-ändringar:
Förslagen under N:ris 2, 4, 5, (i, 7, 9, il och 12 ant.egos, hvaremot förslagen under N:ris 1, 3, 8, 10 och 14, förkastades.
S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskottets memorial, N:o 4, med uppgift å hvilande förslag till grundiags-ändringar:
Förslagen, under N:ris 1, 2, 4, 5, 0, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, mom. a. och b., 17, 18, 19 mom. B., 20 och 21, godkändes; förslagen under N:o 3, antogos, med rättelse af ett anmäldt tryckfel uti 2 mom. af Regeringsformens 8 §, der det bör heta: utom Föredraganden, i stället för de i det tryckta förslaget nu införda orden: utom Föredragande ; och förslaget under N:o 19, morn. a., afslogs. S. D. Föredrogos ånyo Constitutions-Utskottets memorial:
N:o 5, med hvilapde grundlags-ändringsförslag, i fråga om Konungens tvänne röster i Högste
Domstolen: Ståndet, som godkänt Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition, N-.o 75, angående upphäfvande af hvad stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högste
Domstolen, gillade alternativet, litt a., under det derföre förutsatta villkor, äfvensom alternativet, litt. b. gillades, derest något af Riks-Stånden ej bifaller nyssnämnde Kongl. Proposition; N:o 6, med hvilande förslag om ändrad numerering af vissa §§ uti Regerings-Formen:
De serskildta alternativa förslagen antogos, hvar för sig, under de dervid förutsatta villkor; N:o 7 med hvilande Grundlags-ändringsförslag, åsyftande upphäf - 176 Prof,.-Utdrag, den 21 September 1844’ vandel för Högste Domstolens Ledamöter af skillnaden mellan frälse och ofrälse:
Ansågs böra uppskjutas, till dess utgången af 13 punkten uti memorialet, N:o 4, såsom beroende af Konungs och Rikets Ständers pröfning, blefve gifven; och N:o 8, angående lill innevarande Riksdag villkorligt hänskjutna grundlags-ändringsförslag, som nu förfalla:
Med bifall till Utskottets yttrande, lade Ståndet memorialet till liandlingarne.
S. D. Föredrogos Kongl. Maj:ts nedannämnde Nådiga Proposition och Skrifvelse: l:o om ett ytterligare anslag af 4,000 R:dr årligen, till understöd för rust- och rotehållarne i Jemtland:
Remitterades tillika med ett, i anledning af denna Kongl. Proposition, af Herr Petre lemnadt, anförande, till Stats-Utskottet; och 2:o, angående förslag till en ny Inqvarterings-ordning för Stockholms stad, samt andra, i sammanhang dermed, förekomna frågor:
Piemitterades till Stats-Utskottet. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Banco-Utskottets memorial, N:o 7, om anskaffandet af militair-posler till bevakning vid Låne-contoren i Malmö och Götheborg. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets utlåtande, N:o 7, i anledning af väckta motioner, angående befordrings-författningarne för prester:
Med förklarande, att ärendet tillhörer Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, lade Ståndet utlåtandet till liandlingarne.
S. D. Vid slutlig handläggning af Constitutions-Utskottets memorial, N:o 4, med uppgift å hvilande förslag till grundlags-ändringar, blef förslaget, N:o 13, angående rättighet för Constitutions-Utskottet att hos Riksens Ständer anmäla skäl till nedläggande af åtal, enligt Regerings-formens 106 §, af Ståndet bifallet.
S. D. Prat.-Utdraga den 21 September 1844. 177 S. D. Under yttrande, alt anledning vore lill anmärkning emot så viii Föredragande Siats-Rådet och Chefen för Finance-Deparlementet sorn Konungens öfrige Rådgifvare, aflemnade Carl Ersson från Westerås Län en till Constitutions-UIskottet ställd förseglad rulla, hvilken lill samma Utskott remitterades.
S. D. Till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekon om i- Utskott en remitterades ett af Anders Göranssoji från Stora Kopparbergs
Län denna dag inlemnadt anförande, i anledning af en utaf Lars Johan Gezelius från samma Län väckt, och till hemälde Utskott hänvisad, motion om jemnkning i soldat-voteringen inom Stora Kopparbergs Län, m. m. S. D. Föredrogos åter och biföllos Banco-Ut skottets memorial, N:o 7, om anskaffandet af mililair-post-bevakning vid Låne-contoren i Malmö och Götheborg; samt utlåtande, N:o 8, i anledning af Herr Friherre Ählströmers, Jonas, motion, att å det i Banken för Östads Barnhus-inrättning insatte capitalbelopp mätte beräknas ränta, enligt den myntsort, uti hvilken detsamma i Banken deponerades.
S. D. Föredrogos åter och biföllos Lag-Utskottets följande betänkanden:
N:o 2, i anledning af väckt motion, angående bestämmande af ansvar för så kallade husdjurs misshandling; N:o 5, i anledning af väckt motion, angående skärpning i ansvaret för förskingring af i qvarstad salt gods; och lN:o 6, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående tillägg i 3 Gap. 5 § Handels-Balken, samt förklaring öfver 32 § i Ridderskapel och Adelns Privilegier den 16 Oclober 1723, i afseende på der stadgade afgifler vid utflyttning till utrikes ort. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets utlåtande, N:o 7, angående återlemnande af Herr Prosten, Doctor Björkmans och Herr Contracls-prosten Arborelli motioner, om ändring i ett visst fall af föreskrifterna i afseende pä presterliga befordringar: förklarade Ståndet, att dessa motioner borde behandlas af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet.
Uih, till R, St.
Prot. 1844. 9 Sami. 23 178 Prot.-Utdragj den 21 September 1844' S. D.
Conslitutions-Utskottets memorial, N.o 4, innefattande uppgift å hvilande förslag lill grundlags-ändringar, blef lill afgörande punktvis föreslaget: l:o Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition (N:o 75), angående upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högste
Förslaget bifölls; 2:o Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition (N:o 103), rörande Konungens rätt, att, efter Riksdags slut, antaga eller ogilla lagförslag, dem Riksens Ständer under Riksdagen öfverlemnat:
Förslaget bifölls; 3:o Förslag, angående det antal Ledamöter, som i Stats-Rådet måste öfvervara föredragandet och afgörandet af olika slags mål:
Bifölls med förklarande af Ståndet, att, om, såsom anmärkt blifvit, det i 2:dra mom. 8 § Regerings-Formen förekommande ordet ”föredragande” skulle genom tryckfel hafva i Constitulions-Utskottets uppgift influtit i stället för ordet ”föredragande//,” rättelse härutinnan då borde ske, och att
Ståndets bifall till förslaget äfven för sådan händelse vore gällande; 4:o Förslag, angående ansvarighet för Slals-Råds-Ledamöter, sorn Riks-styrelsen föra:
Bifölls; 5:o Förslag till stadgande, i afseende på Styrelsen under Konungens vistelse i Norrige: Bifölls; 6:0
Förslag om ett tillägg i Regerings-formens 47 §, för beredande af öfverensstämmelse emellan denna samt 35 och 99 §§: Bifölls; 7:o Förslag, angående Riksdags återkomst hvart tredje år:
Bifölls; 8:0 Förslag om pröfningen af skälen för Riksens Ständers sammankallande till annan ort, än hufvudsladen:
Bifölls; 9:o Förslag, med afseende på återremissen af Utskotts utlåtanden; Bifölls ; 10:o Förslag, rörande ändrings sökande uti de årliga markegångstaxorne:
Bifölls; IDo Förslag om ändring af Tryckfrihets-förorduingens benämning: Prot.-Uldragj den 21 September 1844■ 179 12.o Förslag, angående vått att i vissa fall förstärka Lag-Ulskottet:
Bi jolis; 13:o Förslag om rättighet för Constitutions-Ulskottet att hos Riksens Ständer anmäla skäl till nedläggande af åtal, enligt Regerings-formens 106 §: Bifölls; 14;o Förslag, angående tiden för Riksdags fortfarande: Bijölls; 15:0 Förslag, angående valbarhet lill Riksdagsman i Bonde-Ståndet: J lif öl/s; 16:o
Förslag om tillägg i 2 mom. af Riksdags-Ordningens 17 §: a) om val af ny Riksdagsman i dens ställe, som blifvit Talman; b) om vederbörande Riks-Stånds åtgärd för nytt vals anställande:
Bifölls; 17m Föreslagen ändring af formulär lill fullmagt för Bonde-Ståndets Riksdagsmän:
Bifölls; 18:o Förslag, angående val af Ordförande inom Riksens Ständers Utskott in. m.:
Bifölls; 19:o Tvänne förslag, rörande tryckning af Riks-Ståndens protocoll och handlingar: Litt.
A. (om ändring i 59 § Riksdags-Ordningen och 2 § Tryckfrihets-förordningen): Bifölls; Litt. B. (om ändring i 59 § Riksdags-Ordningen):
Bifölls; 20:o Förslag, angående Stats-revisions förrättande årligen:
Bifölls; 21:o Förslag, rörande anmärkningar i anledning af Ståts-Verkets räkenskaper för en tid, hvars Stats-Råds protocoll blifvit af ConstitutionsUtskottet granskade: Bifölls. S. D. Förekom till afgörande Constitutions-Ulskottets memorial, N:o 5, med hvilande grundlags-ändringsförslag i fråga om Konungens 2:ne röster i Högste
Det under Litt.