Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
December nästlidet år och den 7 innevarande månad, blifvit anmodadt att till behandling oförtöfvadt företaga Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga Proposition; hvilken anmodan måste antagas innebära att äfven Banko-Utskottet bör skyndsamt handlägga den af två lliks-Stånd till Utskottet remitterade del af den nådiga Propositionen, hvaruti föreslås, bland annat, att af Bankens vinstmedel det belopp, som Rikets
Ständer kunna finna för ändamålet disponibelt, må användas till bildande af en reserv-fond för Banken genom uppköp af stats-obligationer, utgifna dels i utländsk myntsort, dels på Svenska språket och i Svenskt mynt för det lån, som till jernvägsarbetenas fortsättning skulle komma att, för Statens räkning, upptagas; men som i § 2 punkt. 4 af den för Banko-Utskottet gällande instruktion, hvilken skall tjena till efterrättelse intill dess Rikets Ständer, efter Utskottets hörande, någon ändring deruti besluta, är vordet föreskrifvet, att Utskottet, i sammanhang med det förslag till reglerimr af Bankens låne- och kreditiv-rörelse, som Utskottet har att till Rikets Ständer afgifva, bör meddela yttrande och förslag om användande af den sedan 1857 års början upplupna Banko-vinst, har hos Utskottet tvekan uppstått, huruvida Utskottet, utan Rikets Ständers dertill särskildt lemnade samtycke, må ega att, oberoende af låne- och kreditiv-rörelsens reglering, i afseende hvarå Utskottet först längre fram under Riksdagens lopp blifver i tillfälle att framlägga fullständigt förslag, behandla och till Rikets Ständer sig utlåta om Banko-vinsten må användas för det af Kongl.
Majit afsedda, här ofvan uppgifna, ändamål.
Brot. 1850 & 1860. 6 Samt. 1 Afd. 8 Höft. Banko-Utskottets Memorial JS:o 11.
Af sadan anledning, och dä en sträng tillämpning af äberopade föreskrift uti Instruktionen skulle obehörigen fördröja afgörandet af den nådiga Propositionen i sin helhet oell sålunda, till skada för sjelfva saken, tillintetgöra verkan af 3:ne Riks-Stånds beslut om ärendets skyndsamma behandling, hemställer Utskottet vördsamt, det Rikets Ständer måtte bemyndiga Banko-Utskottet att, utan hinder af föreskriften i 2 § 4 punkt, af den för Utskottet gällande Instruktion, öfverväga och till Rikets Ständer afgifva särskildt utlåtande om användande af den sedan 1837 års början upplupna Banko-vinst.
Reservation: Af Herr Doktor Sandberg: »Man klagar ej utan skäl öfver det vacklande och ombvtliga uti Rikets Ständers lagstiftnings-åtgärder.
Mest förderflig har denna opålitlighet och föränderlighet uti fattade beslut visat sig vara uti det som rörer Riksbanken.
Att hvad som för dess betryggande blifvit stadgadt vid den ena riksdagen skall vid en följande upphäfvas, så snart minsta påtryckning förnimmes, kan icke annat än väcka misstroende.
Sedan man erfarit huru betänkligt och oförsigtigt det var, att alltid, utan någon närmare undersökning om Bankens rörelse och ställning, vid en riksdags början liksom bortslumpa Banko-vinsten, så stadgades vid sista riksdagen, att Banko-Utskottet bör i sammanhang med regleringen af lane- och kreditiv-rörelsen yttra sig om Banko-vinstens användande.
Detta beslut var försigtigt och välgrundad!.
Men huru länge skulle det ega bestånd?
— Det har ännu icke hunnit tillämpas, och vid den första riksdag, då dess iakttagande skulle komma i fråga, tillstyrker Utskottet Rikets Ständer, att för tillfället upphäfva detsamma eller bemyndiga till dess öfverträdande.
Sådant bidrager icke att stärka förtroendet tili Bank-lagstiftningens orubblighet, och jag har för min del icke kunnat instämma uti hvad som föreslås.
Om också Banko-vinsten för de 3:ne sista åren kan till siffran beräknas, så vet man ändå icke hvarest den är fästad, ej heller huruvida eller till hvad belopp den är disponibel.
— Man säger väl att den till 1839 års slut upplupna och möjligen fästade Banko-vinst ingalunda behöfver lösgöras, utan den skall successivt utbetalas med den vinst, som inflyter vid slutet af hvart och ett af de 3:ne påföljande åren.
Men denna sednare vinst är ännu mera osäker.
Den beror ju helt och hållet af sättet, hvarpå Bankens låne- och kreditiv-rörelse för de nästföljande åren kommer att ordnas.
I detta afseende äro ju frågor väckta om stora förändringar, såsom fastig— hetsbelåningens öfverllyttande till Ilypotheks-föreningarne, — hela allmänna
Diskontrörelsens skiljande från Riksbanken, jemte flere andra genomgripande förslag, hvilkas afgörande måste utöfva ett betydligt inflytande på de nästföljande 3:ne årens banko-vinst.
Och under en sådan äfventyrlig och bekymmersam tid som den närvarande, då Rikets utländska skuldmassor hopa sig år från år, kan man dessutom icke våga, Banko-Utskottets Memorial N:o ii. 3 utan någon noggrannare pröfning och närmare besinning, att på förhand och nu genast gifva invisning på de vinstmedel, som möjligen kunna vara att tillgå vid slutet af detta och af de påföljande 2:ne åren.
— Faran för realisationens bestånd kan verkligen helt oförmodadt blifva så stor, att dessa inflytande vinstmedel ingalunda kunna åter utlemnas i allmänna rörelsen, utan att på samma gång tillsluta utvexlingsluckan för metallisk valuta.
Efter min öfvertygelse bör aldrig frågan om Banko-vinstens användande särskildt afgöras, utan i sammanhang med lane- och kreditiv-rörelsens ordnande; och fruktan för- de (mandela omstörtningar, som vi utan tvifvel gå till mötes, mana nu till vida större försigtighet än under vanliga förhållanden.
Slutligen ber jag vördsamt få fästa uppmärksamhet vid det som förekommer i slutet af Banko-fullmägtiges Berättelse (Banko-Utsk.
Memorial N:o 2 sid. 24), hvarest ganska eftertänkligt förklaras, det Bankens förmåga att upprätthålla sina sedlars myntvärde skall vara beroende äfven deraf, huruvida redan besparade och vidare ingående Banko-vinst får användas till förminskning af Bankens sedel-ansvarighet o. s. v. Härpå ligger, efter mitt förmenande, en ganska stor vigt, och jag skulle derföre vilja vördsamt hemställa, det Höglofliga Banko-Utskottet måtte förständigas att först inhemta Herrar Banko-fullmägtiges utlåtande i ämnet, innan något förslag uppgöres rörande Banko-vinstens användande.» Stockholm, tryckt iios Sam.
Rumstedt, 1860. Banko-Utskottets Utlåtande N:o 15. 1 N:o 15.
Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Febr. 1860, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning aj ett lill
U skottet aflemnadl prof på nytt sedelpapper.
Uii en hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln väckt motion, som lill Banko-Utskottet blifvit remitterad, har Friherre Ribbing, C., med erinran om angelägenheten deraf, att Banko-fullmägtige mätte låta till Bankens sedlar anskaffa papper af bättre beskaffenhet, än det som dertill för närvarande användes, öfverlemnat prof på sedelpapper, som skulle ega de för ändamålet erforderliga egenskaper, under hemställan tillika, att uppfinnaren deraf, »som nu i utlandet söker sin utkomst, måtte här i sitt fädernesland få utföra sedeltryck, Sveriges Bank tilt nytta och uppfinnaren till fromma och gagn.»
I anledning häraf får Utskottet meddela, att fråga om användande till Bankens sedlar af det slags sedelpapper, hvarå motionären aflemriat prof. och hvars förnämsta utmärkande egenskap synes vara, att i papperet finnes anbragt vattenmärke af mörk färg, hvilket endast då det hålles emot dagern kau skönjas, redan utgjort föremål för Bankofullmägtiges pröfning, men att Fullmägtige, pä grund af inhemtade upplysningar, funnit nämnde papper icke vara för ändamålet antagligt.
Sedan nemligen under nästiidne är Grefve P. A.
Sparre erbjudit sig att emot 50,000 Riksdaler Riksmynt lili Banken öfverlåta rättigheten att begagna ett af honom uppfunnet sedelpapper, hvilket, alldeles likt det ifrågavarande profvet, förmenats ega, utom andra fördelar, äfven den att icke kunna eftergöras, så hafva Bankens Tryckeri föreståndare och Förvaltaren vid Tumba bruk, häröfver hörde, ej allenast upplyst, att den vid samma pappers förfärdigande begagnade metod blifvit för omkring 30 år sedan här i Sverige försökt, men mäst såsom oanvändBih. lill li.
Prot. 1859 fy 1860. 6 Samt. 1 Afd. 9 Haft. 2 Banko-V iskottets Memorial N:o 16. bär öfvergifvas, utan äfven medelst företedde prof, som jemväl blifvit Utskottet förevisade, ådagalagt, att det i papperet befintliga, endast mot dagern synliga vattenmärket kan med lätthet eftergöras utan behof af kostsamma anstalter och verktyg eller af någon ovanlig konstfärdighet ; i följd hvaraf Fullmägtige förklarat sig icke kunna å Grefve Sparres omförmälda erbjudande fästa afseende.
Vid sådant förhållande, och dä Rikets nu församlade Ständer, i enlighet med Utskottets i § 15 af dess Berättelse N:o 6 gjorda framställning, ansett åtgärder böra af Fullmägtige vidtagas för införande af nödiga förbättringar vid det nuvarande sedelpapperets tillverkning, samt detta Rikets Ständers beslut nu mera blifvit af Utskottet för behörigt iakttagande Fullmägtige meddeladt, hemställer Utskottet vördsamt att förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Ank. till Exp.-Utslc. den 9 Febr. 1860, kl. 1 e. m.
Memorial, i anledning af Hiks-Ståndens beslut öfoer Utskottets Utlåtande N:o 11.
Enligt ankomna protokolls-utdrag för den 28 nästlidne Januari och den 1 innevarande månad har l:sta punkten af berörde utlåtande, hvari Utskottet afstyrkt bifall till väckt motion om upphörande af utgifning från Banken af sedlar å 1 R:dr R:mt, blifvit af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitterad; men som Högv. Preste-Slåndet, Vällofl. Borgare-Ståndet och Hederv.
BondeStåndet godkänt denna punkt, och i frågor af förevarande beskaffenhet tre Riks-Stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut, anser Utskottet Ridderskapet och Adelns återremiss icke föranleda till någon åtgärd. Banko-Ulskotfets Memorial N:o 16. 3 2-.dra punkten, afstyrkande bifall till väckt förslag om utlemnande i allmänna rörelsen af sedlar å 2 R:dr Banko ocb 3 R:dr R:mt, är af samtlige Riks-Stånden gillad.
Uti S.dje punkten hade Utskottet föreslagit, att den § i blifvande Banko-reglemente, som kommer att motsvara § 96 i det nu gällande, måtte erhålla följande lydelse: »Enligt § 1 i Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1830, jemförd med §§ 1 och 2 i Lagen, angående myntbestämningen af samma dag, är Banken ovilkorligen skyldig att, när sä påfordras, dess sedlar med Svenskt silfvermynt inlösa efter den grund, att 128 skillingar Banko eller 4 R:dr Riksmynt gälla lika med En Riksdaler i silfver, efter den, med afseende å slagskattens beräkning i myntet, af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer förändrade 1664 års myntfot; börande Fullmägtige tillse, att prägladt silfvermynt af alla fastställda sorter städse finnas i förråd.»
Detta förslag hafva samtlige Riks-Stånden jemväl godkänt, Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet likväl med förklarande, att efter de i slutmeningen förekommande orden: »börande Fullmägtige tillse att» skulle tilläggas, enligt Ridderskapet och Adelns beslut, orden: »såvidt ske kan» och enligt Preste-Ständels »såvidt möjligt är».
I anledning häraf har Utskottet skolat inbjuda nyssnämnde tvä Riks-Stånd att Instämma i Utskottets ofvanberörde af Borgare- och Bonde-Stånden i sin helhet bifallna förslag; men för den händelse, att denna inbjudning icke skulle af någotdera Riks-Ståndet antagas, tillstyrker Utskottet, att frågan må genom omröstning i Förstärkt Bankoutskott afgöras, samt får; under förutsättning att Preste-Ståndet i afseende å det beslutade tillägget biträder de af Ridderskapet och Adeln begagnade ordalag, föreslå, följande voterings proposition:
Den som bifaller Utskottets i 3:dje punkten af Utlåtandet N:o 11 framställda samt af Borgare- och Bonde-Stånden gillade förslag, röstar Ja.
Nej gillas berörde förslag med den förändring, att slutmeningen erhåller följande lydelse: »börande Fullmägtige tillse att, så vidt ske kan, prägladt silfvermynt af alla fastställda sorter städse finnas i förråd.»
Rättelse i Sta(s-Utsko(tets utlåtande N:0 47. angående l:sta Hufvudiiteln: pag. 4, 7,de punkten, 8:de raden, slär: nuvarande Riks-stat anslagen läs: nuvarande Riksstats-anslagen Rättelse i StatsUlskottets utlåtande N:o 49, angående 2:dra Hufvudiiteln: pag. 3, 26:te raden, står: ofvannämnda särskilda betänkande N:o 49. läs: ofvannämnda särskilda betänkande N:0 48.
Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 5860. Banko-Utskottets Utlåtande M 17. 4 JM il.
Ank. till Exp.-Otsk. den 7 Febr. 1860, k), a e. m.
Utlåtande, i anledning af vackla förslag om Banko-vinstens användande, samt om Bankens deltagande i ett utländskt län.
Sedan Kori"!.
Maj:ts deri 17 November 1859 till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition om anskaffande af medel för fortsättning af Statens jernvägsbyggnader, jemte andra dermed sammanhang egande ämnen, blifvit af samtliga Riks-Stånden till Ilöglofl.
Stats- Utskottet remitterad, dervid likväl Högvörd.
Ronde-Ständet förklarat, att berörde Nädiga Proposition, i hvad den Rikets Ständers Bank anginge, borde af Banko-Utskottet behandlas; samt Slals-Utskottet sedermera af 3:ne Riks-Ständ anmodats att till behandling oförtöfvadt företaga samma Nädiga Proposition; så har, enär denna anmodan innebure att älven Banko-Utskottet borde skyndsamt handlägga den till Utskottet remitterade del af den Nådiga Propositionen, deruti förslag är vordet väckt om användande af Bankens vinstmedel till inköp af stals-obligationer för det lån, som Kongl. Majit till jernvägs-arbetenas fortsättning ansett böra för Statens räkning upptagas, Banko-Utskottet, uti dess till Rikets Ständer afgifna Memoiial JV2 14, hemställt örn bemyndigande för Utskottet att, utan hinder af föreskriften i <§ 2, punkt. 4 af deri för Ut>kottet gällande Instruktion, öfverväga och till Rikets
Ständer särskildt sig utlåta om användande af den sedan 1857 års början upplupna Banko-vinst; och som, enligt Utskottet tillhandakomma protokolls-utdrag al den 25 och 28 nästlidne Januari samt den 1 innevarande månad, Högloll.
Presle-Slåndet och Välluf].
Borgare-Ståndet bilallit nyssnämnde, af Hederv.
Bonde-Ståndet deremot ogillade * u hemställan, får Utskottet, efter frågans bepröfvande, sitt utlåtande deri till Rikets Ständer nu afgifva.
Uti Högstberörda Nådiga Proposition har Kongl. Maj;t. som ansett ali, till jernvägs-arbetenas fortsättning under åren 1800 —1863, borde, utöfver Inad som under tiden kunde inflyta såsom behållning af rörelsen på jernbanorna, anvisas ett Bih. till R.
Prut. 185U & 1860■ 6 Sami. 1 Afd. 10 Höft. 1 Banko-Utskottets Utlåtande JY§ 17. belopp af 25,000,000 R:dr, och att denna summa borde genom upplåning emot fonderade stats-obligationer anskaffas, hufvudsakligen i utlandet, men äfven till någon mindre del inom landet, hvarigenom åtminstone en början kunde göras med införande af ett s. k. inhemskt fondsystem, — derjemte uttryckt den mening, att de ifrågasatta låne-åtgärderna erbjöde en lika enkel, som i alla hänseenden fördelaktig utväg att förstärka Rikets Ständers Bank, hvars fullkomliga och oförminskade säkerhet utgjorde en lifsfråga för hela landet.
Då man nemligen besinnade, att den verkliga kapital-förmögenhet, som Banken egde, sedan alla dess skulder och förbindelser blifvit afdragna, vid slutet af sistlidet år uppgick till ett belopp, i rundt tal, af 23,217,000 R:dr, eller mera än 8,000,000 utöfver den summa af 15,000,000, hvartill grundfonden blifvit bestämd, och då dertill komme, att, genom vinstmedel, kapitalet ytterligare tillvexte med omkring 2,000,000 om året; så syntes det vara klart, att, med hänsigt till Bankens förmåga att, i händelse af en utredning, fullgöra alla sina förbindelser, icke det ringaste tvifvel om den fullkomligaste säkerhet kunde uppstå.
Men Riks-Banken hade, förutom sin allmänna ovilkorliga skyldighet att, liksom hvarje annan anstalt eller person, vid en möjlig slutliqvid göra hvar man rätt, äfven såsom sedelutgifvande Bank, hvars sedlar åtojöte det vigtiga, i grundlagen fastställda privilegium, att gälla såsom lagligt mynt i riket, och sålunda voro underkastade tvångskurs, en häremot svarande förpligtelse att alltid vid anfordran inlösa dessa sedlar med silfver; och deraf följde också, att en särskild, synnerlig uppmärksamhet måste egnas åt de medel, som Banken egde, att under alla omständigheter kunna fullgöra detta åliggande, hvaraf icke blott enskild rätt och välfärd, utan ock hela samhällets ekonomiska ställning vore i högsta grad beroende.
Någon ökad säkerhet i detta afseende, eller att Bankens vexlingsförmåga aldrig skulle brista, ej ens för ett ögonblick, vunnes emellertid icke endast derigenom att grundkapitalet förstärktes.
Ty, såvida denna förstärkning, såsom förr nästan alltid varit händelsen, åter användes i Bankens lånerörelse och sålunda komme att bestå i fordringar hos enskilda, kunde en större eller mindre tillökning i dessa fordringars belopp icke lör Banken blifva ett medel alt, vid förefallande behof, anskaffa silfver till förstärkande af sin vexlingskassa.
Härtill fordrades, att åtminstone någon del af kapital-öfverskottet hölles i en sådan form, att densamma med lätthet kunde förvandlas till silfver, d. v. s. bestode i sådana valutor, sora, när behofvet så fordrade, kunde realiseras pä den utländska marknaden.
Visserligen skulle i sådant afseende några af Europas mest kända och betryggade värdepapper, såsom t. ex. Engelska Consols, kunna anses bäst uppfylla ändamålet; och önskligt hade måhända varit, om vid den tid, då en öfverflödig vexel- och silfver—tillgång hade gjort en sådan åtgärd lätt verkställbar, ett lämpligt belopp dylika papper blifvit af Banken inlösta.
Men, då möjligheten af ett sådant uppköp för framtiden blefve beroende, bland annat, af yttre omständigheter, såsom kurs och vexellillgång, samt då Sverige dess - Banko-Utskottets Utlåtande JU /7. 3 ulom nu skulle komma att sjelf utgifva statspapper, och det icke borde betviflas, att äfven dessa, — vare sig de, sorn ställdes i utländskt mynt, eller de, sorn tillhörde ett inhemskt fondsystem, — skulle, sedan de hunnit blifva kända, tillvinna sig det förtroende, att desamma, vid förefallande behof, lätteligen kunde utomlands afsättas mot klingande valuta; sä vöre det i alla afseenden lämpligast, att den reservfond, hvars vigt för Banken i det föregäende blifvit visad, komme att bestå af Svenska slats-obligationer.
Till Rikets Ständers disposition funnes för närvarande den Banko-vinst, som för åren 1857—1859 influtit, uppgående till omkring 6,000,000
R:dr, hvartill emellertid kunde läggas ytterligare omkring 2,000,000, derest, såsom Kongl. Maj;t ansåge rättast, äfven 1860 års vinst toges i beräkning, så att hädanefter den tid, för hvilken inflytande Banko-vins! disponerades, komme att öfverensstämma med tiden för den löpande stats-regleringen.
Af dessa medel borde nu, enligt Kongl. Maj:ts tanke, en summa, som det tillhörde Rikets Ständer att bestämma, men som förslagsvis antagits till 6,000,000
R:dr, successivt användas till inköp af Svenska statspapper, för att sålunda bilda den nyss omförmälda reserv-fonden; hvarigenom skulle vinnas de förenade fördelarne, alt Bankens ställning, hvilken härvid i främsta rummet borde afses, blefve pä ett synnerligen verksamt sätt konsoliderad (utan att dess framtida ränle-inkotnsl borde blifva mindre, än om samma medel på enskilda händer utlånades) samt att en de! af statsskulden, när så kunde ske, placerades på ett sätt, att räntorna lör densamma, i form af ökad Banko-vinst, komme Staten tillgodo. 1 sjelfva verket skulle genom en sådan anordning ingenting annat ske, än att en del af den disponibla Banko-vinsten användes till jernvägs byggnadernas utförande, fastän med det väsendtliga vilkor, att Banken er holle ett häremot svarande belopp stats-obligalioner, hvilka gåfve Banken inkomst, och hvilka, i händelse af behof, kunde användas till förstärkande af dess metalliska kassa; och har Kongl. Majit, på grund af del sålunda anförda, föreslagit, bland annat, att af Rikets Ständers Banks vinstmedel det belopp, sorn Rikets Ständer kunde finna för ändamålet disponibelt, och som förslagsvis upptagits tili 6,000,000 R:dr, måtte användas till bildande af en reserv-fond för Banken, genom uppköp af Svenska stats obligationer; samt att af nyssnämnda summa eller förslagsvis 4,000,000, må nedläggas i obligationer, ställda i utländsk myntsort, och V3, eller 2,000,000, i stals-obligationer på Svenska språket och i Svenskt mynt, uppsägbara på låntagarens, men icke på långifvarens sida, och hvarå amortering skedde genom uppköp af obligationer.
Rörande Banko-vinstens användande äro derjemte inom respektive Riks-Ståndeo väckta ocii till Utskottet remitterade särskilda motioner, för hvilkas hufvudsakliga innehåll Utskottet nu går att redogöra, nemligen: af Friherre von Schwerin, C. J., som i sammanhang med af honom väckt förslag om ordnande af Rikets penninge-väsende, tillstyrkt att det lån, hvilket nu komme att för Statens räkning på utrikes ort upptagas, måtte göras så stort, att 4 Banko-Utskottets Utlåtande M 17. utöfver hvad som erfordrades lill jernviigs-arbetenas fortsättande, blefve att tillgå ett belopp, motsvarande Bankens besparade vinst, för hvilken Bunken borde i länet ingå, emot erbfillande af derför utfärdade obligationer; af Herr Lefrén, J. P., som anfört: att. då realisationens bestånd ovilkorligen mäste upprätthällas derigenom att Banken oafbrutet med silfvermynt inlöste sina sedlar; då Bankens fordringar, ehuru vida öfversligande dess skulder, likväl utgjordes af inrikes utlånta kapitaler, hvilka icke när som helst kunde indrifvas, än mindre ögonblickligt förvandlas lill reel valuta, men skulderne deremot bestodo i myntsedlar, dem Banken hvarje stund vore skyldig alt med silfver inlösa; och då i afseende å den fond, som Banken, för fullgörandet af denna skyldighet, städse måste hafva i beredskap, Rikets Ständer, med frånträdande af den vid realisationen stadgade försigtiga grundsats, att berörde fond borde stå i ett visst förhållande till sedelstocken, i stället bestämt ett visst belopp, nemligen 30,000,000 R:dr R:mt, hvarmed sedelskulden finge öfverstiga silfverlonden, i följd af hvilket stadgande, vid en möjligen inträffande tidpunkt, då metalliska kassan nedgått till sitt bestämda minimum af 10,000,000 R:dr, stora svårigheter torde möta lör kassans förstärkning; så vore det, eldigt motionärens tanke, af vigt att, lill realisationens betryggande, ändamålsenliga åtgärder i tid vidtoges, hvarvid motionären i främsta rummet fästat uppmärksamhet å angelägenheten af ett förståndigare framlida användande af Bankens så kallade, länevinst, än som under framfarna tider egt rum.
Såsom ledning för bedömandet af förevarande fråga har motionären till en början dels meddelat en öfversigt af Svenska myntväsendets historia, utvisande att genom sju särskilda under en tiderymd af 213 år företagna s. k. realisationer, det kurserande myntet hvarje gäng försämrats och stor oreda åstadkommits i penningeföihållandena inom landet, och dels i minnet återkallat, huru de kapitaler bildats, från hvilka Banko-vinsten här flöte, hvarigenom motionären sökt ådagalägga, att uppkomsten af de ullånta kapitaler, hvilkas räntor nu utgöra Bankens vinst, från början tillkommit genom utlåning af Vexel- och Depositions-bankens medel, hvaraf åter skulle följa, att, då Vexel-banken nu befunne sig i behof alt använda denna vinst till förstärkande af sin reela fond, ingen annan än finn finge eller riittsenligt kunde göra anspråk pä Banko-vinsten, således hvarken Stats-verket eller Låne-banken; hvarjemte motionären förmält: att, efter sista realisationen, Rikets Ständer användt Banko-vinsten, dels till Stnts-vcrkets biträde under en tid, då ett sådant biträde icke erfordrats, dels till förökande af Bankens reserv-fond, hvilken emellertid ej motsvarade sin benämning, enär densamma, ehuru hufvudsakligen afsedd tili reserv för reela fonden, dock, såsom utlånad inom landet, hvarken vore dertill användbar, eiler kunde i behofvets stund indragas och, äfven om detta läte sig göra, endast skulle bereda en tillgång i Banko-sedlar, de der icke genom vexelköp kunde till silfver realiseras i det ögonblick