Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr, hvarmed behållningen stiger öfver 5,000 lill och med 10,000 R:dr — 30. för hvarje fulla 100 R:dr, hvarmed behållningen stiger öfver 10,000 lill och med 20,000
R:dr — 40. för hvarje fulla 100 R:dr, hvarmed behållningen stiger öfver 20,000 t. o. m. 30.000 R:dr — 50. för hvarje fulla 100 R:dr, hvarmed behållningen stiger öfver 30,000 t. o. m. 40.000
R:dr — 00. för hvarje fulla 100 R:dr, hvarmed behållningen stiger öfver 40,000 t. o. m. 50.000 Rdr .• . — 70. för hvarje fulla 100 R:dr, hvarmed behållningen stiger öfver 50,000 t. o. m. 60.000 R:dr ! . . — 80. för hvarje fulla 100 R:dr, hvarmed behållningen stiger öfver 00,000 t. o. rn. 80.000
R:dr — 90. samt för hvarje fulla 100 R:dr, hvarmed behållningen stiger öfver 80,000 R:dr 1:
— Då denna gradation af karle-afgiften är lämpad efter motsvarande stadgande i nu gällande förordning, men med den skillnad, att afgiften, nu bestämd för bouppteckning af från och med 50 R:dr B:ko behållning, ansetts icke böra utgå lör mindre behållen summa än 100 R:dr och att högsta afgiften, en för hundra, icke vidtager förr än BeviUnings- Utskottets Betänkande N:o 8. 9 än behållningen stiger olver 80,000 R:dr, i stället för 75,000 R:dr, såsom nu är stadgadt, får Utskottet hemställa om bifall lill Kongl. Majlis förslag, likväl med den mindre förändring af första sifferklassen, som öfvérensstäinmer med hvad här förut, angående grunderna för tarifers uppställning, blifvit anlördt, på sätt hilagde transsumt närmare utvisar.
I enlighet med Utskottets åsigt, alt i de tarifer, der minsta graden är 50 Il:dr B:ko, motsvarande 75 R:dr Runt, denna grad måtte ökas till jemna 100 R:dr Ruut, föreslår Utskottet, att resolutioner å donationer först då förses med stämpladt papper, efter sex (ör hundradet, när gåfvan i värde eller penningar går öfver 100 Ridr.
Majit har vidare föreslagit, alt karte-afgiften för Fastebref, nu bestämd till {idel emot hvad för köpe- och bytesbref stadgas, samt efter en tillika i författnin gen intagen tarif, hädanefter skulle utgå på följande sätt: lör belopp till och med 100 Ridr 10 öre. saint för hvarje fulla 100 Ridr derutöfver . 10 öre; hvarigenom följdriktighet ansågs uppstå och tillika vunnes en hillig jemkning i den dryga algiflen, utan all Staten å intraden i det hela gjorde någon förlust, helst i en lid då fast egendom till höga värden stundligen afyttrades.
Utskottet ser sig likväl föranlåtet att i denna del tillstyrka afvikelse från omförmälda nådiga förslag.
Af skäl, sorn här nedan skola närmare anföras, har Utskottet nemligen funnit sig höra föreslå köpe- och bytesbrefs kartering till 00 öre för hvarje fulla 100 R:dr, hvarigenom någon minskning uppkommer uti Kronans inkomster af egendomars lagfart, derest icke afgilten för fastebref bibehäiles vid {idel af köpebrelskartan eller 15 öre för hvarje fulla 100 lUdr.
Under närvarande förhållanden synes anledning icke heller vara för handen alt minska den till Staten af lästighels-försäljningarne nu bestämda afgift.
Utskottet får alltså hemställa, att hilagde förslag, angående kartering af fastebref, måtte bifallas.
Uti sin här förut om förmälda motion har Herr Henschen föreslagit, all de i 4 § 3 moni. upptagne äktenskaps-IÖrord mätte lå afgilten nedsatt till hälften eller från 2 till 1 Ridr Banko; till stöd för hvilket förslag motionären, utom de af honom för nedsättning eller befrielse i allmänhet anförda grunder, vidare erinrat, att om också äktenskaps-lörord i allmänhet upprättades emellan personer af den bemedlade klassen, äfven ett annat förhållande stundom egde rum, och att afgilten vore orättvis, då den, icke beroende af förmögenhet, drabbade alla lika.
Sistnämnde omständighet kunde dock med lika skäl åberopas äfven emot afgiftens bestämmande till hälften af hvad nu är stadgadt eller till hvilket annat af äktenskaps-förordets materiela värde oberoende afgifls-belopp.
Desse handlingar, hvilka alltmera kommit ur bruk, torde högst sällan, om någonsin, afslulas i fråga om sä obetydlig egend om, att den nu gällande algiflen, i förhållande till egendomens värde, kan anses betungande.
1 betraktande deraf och enär i allt läll de särskilda förmåner, som genom äklenskaps-förordets intagande i domstolarnes protokoll till framtida trygghet beBih. lill B.
Prut. 1856 & 1857. 5 Sami. 4 AJd. 7 Hafi. 2 10 Bevillnmgs-Utskottets Betänkande N:o 8. redes, skäligen böra vidkännas en något högre afgift, än andra vanliga domstolsförhandlingar, anser Utskottet Herr Henschens om förmälda förslag icke böra till någon åtgärd föranleda. § 5.
Uti särskild motion, hvilken blifvit lill Utskottet remitterad , har Hans Excellens Herr Grefve Löwenhielm, i sammanhang med framsläldt förslag om upphörande af bevillning å embets- och tjenstemän» löner, yrkat att Kongl. Maj:ts
Bref om afsked utur tjenst, karakters-fullmakter, upphöjelse i adeligt stånd och upptagande i de Kongl (Jrduarne måtte från slämpladl pappers-afgilt varda befriade; men då Utskottet ansett sig ej kunna frångå de grunder, hvilka föranledt Rikets Ständers vid föregående riksdagar i dessa hänseenden fattade beslut, och då emottagande! af honorifika bevis af Kongl. Maj:Is nåd är helt och hållet frivilligt, kan Utskottet ej heller nu tillstyrka bifall å berörde motion.
Deremot har Utskottet, vid utförandet i Riksmynt af de för Adels- och Riddarebref m. 11. nu stadgade afgilts-belopp, ansett sig böra utjemna dessa till runda summor, hvarvid visserligen någon förhöjning lör en del sådane handlingar uppkommit, men det allmännaste slaget eller Riddare-brefven åter blifvit upptagne till närmast lägre jemnt Riksdalertal; och torde dessa förändringar, i enlighet med bilagda förslag, af Rikets Ständer godkännas. §§ 5 och 6.
Emellan föreskrifterna uti §§ 5 och 6, angående stämplade pappers-afgiften för fullmakter, sorn utfärdas dels från Kongd.
Alaj:ts Kansli, dels från Rikets embetsverk, förekomma sådana skiljaktigheter i ordalagen, som skulle, enligt den förra gm, någon särskild afgift icke erläggas för erhållande al löneförhöjning vid innehafvande tjenst, dä deremot G § för dylika läll stadgar algifts erläggande, likasom vid befordran till annan tjenst med högre lön.
Dessa skiljaktiga stadgande!) hafva föranledt tvekan vid författningens tillämpning.
Till undanrödjande af en sådan otydlighet har Herr af Donner, för den händelse att befrielse frän skyldighet all med stämpladt papper förse utfärdade handlingar vid befordringar lill embeten och tjensler icke skulle vid denna riksdag medgifvas, uti väckt motion hemställt, alt stadgandet om kartering a flulimakler, utfärdade frän Kongl. Majit, sålunda mätte förändras: ”Fullmakter — löses, samt derefter med fern procent ä skillnaden emellan den löneförmån, som förut innehafts och den som tillträdes'’; etc.
Emot detta förslag förekommer likväl, att omförmälda skiljaktighet emellan 5 och 6 §§:nas lydelse icke blefve undanröjd, men deremot 5:1 e §:ns allmänna föreskrift, all stämplade pappers-afgillen för fullmakter från Kongl. Majit, i allmänhet bestämd till I^J procent af lönen, så vida IVånträdd, alt endast fem procent skulle erläggas vid befordran till högre lön; för hvilken väsentliga afvikelse
Irån hvad nu finnes stadgadt något skäl likväl icke är vordet anfördt.
Utskottet anser sig följaktligen böra hemställa, ali Herr af Donners omförmälda förslag icke måtte bifallas.
Bevi/lnings-llIskottets Betänkande N:o 8. 11 Uti Kongl. Majlis förslag är deremot, dels genom förändrad lydelse nf 5:te §:ns föreskrift, dels oek genom uteslutande ur 6:te§:naf stadgandet om stämpel-afgift för löneförhöjning vid innehafvande tjenst, stadgandena bragta till full öfverensstämmelse.
Varande till stöd för förändringen i 6:te §:n af föredragande Departements-Chefen anfördt, bland annat, att rättvisa och billighet talade för den föreslagna åtgärden, och alt embets- och tjenslemännen voro redan tillräckligt betungade med afgifter för sina löner; samt att Rikets Ständers beslut vid sistlidne riksdag om nedsättning af bevillningeu å einbetsmännens löner syntes utmärka välvillig afsigt att lätta, i stället ali tvaga urngälderna ä desamma.
Utskottet anser sig väl icke ega skäl att understödja den mening, som i Hans Excellens Herr Grefve Löwenhielms och Herr al
Donners ofvanomförmälda motioner finnes antydd, om icke såsom bestämdt förslag framställd, att embets- och tjenstemän borde befrias
Irån stämplade pappers-a fgift en för sina fullmakter, och följaktligen icke heller att biträda af Herr Henschen föreslagen befrielse från sådan afgift för fullmakter, förordnanden och antagningsbevis, som enligt 6:te §:n utfärdas; men kan deremot icke annat än erkänna giltigheten af de skäl, som Chefen lör Finans-departementet andragit till stöd lör ofvanomförmälda förändringar uti 5:te och 6:te §§; hvarföre Utskottet hemställer, att den i öfverensstämmelse härmed förändrade lydelse af 5:te och 6:le §§, angående fullmakters kartering, som innefattas i bilagde författnings-förslag, måtte af Rikets'
Ständer godkännas. § 5.
I fråga om kartering af fullmakter vid Regementen och Korpser stadgas uti nu gällande, förordning (pag.
17), att ackords-ränta ej får afdragas från löneinkomsten; och Utskottet har sig derjemte bekant, att häst- och fourage-medel jemväl inberäknas i den lön, efter hvilken fullmakls-karta utgår.
Då emellertid hvarken ackords-räntans belopp eller häst- och fourage-medlen kunna betraktas såsom löneinkomster och derföre äfven blifvit befriade från allmän bevillning, hemställer Utskottet, att orden ”utan afdrag likväl för ackords-ränta” måtte ur stadgandet utgå samt det tillägg göras, som bilagde förslag upptager.
Hos Ridderskapet och Adeln har Herr Leijonmarck, E. G., uti väckt motion, föreslagit, att stadgandet, rörande kartering af diplomer lör Konsuler, General-Konsuler och Agenter, ”ehvad med dessa beställningar erhålles traktamente och andra förmåner eller icke”, måtte ur författningen utgå; och då Utskottet, i likhet med motionären, anser denna de löulöse Konsulerna ålagda afgift så mycket mera olämplig, som den drabbar personer, hvilka i och för sina befattningar mäste vidkännas utgifter, de der icke alltid blifva ersatte, samt, efter hvad Utskottet erfarit, stadgandet om afgifter lör diplomet stundom medfört svårighet alt kunna förmå någon dertill skicklig person att åtaga sig det lönlösa, men för Svenska handelsflottan på aflägsna orter behöiliga Konsulatet, tillstyrker Utskottet, alt, med bifall lill Herr Leijonmarcks motion, ifrågavarande stadgande måtte gifvas den förändrade lydelse, sorn bilagde förslag innehåller.
Enär Utskottet har sig bekant, tilt olika åsigler gjort sig gällande med afseende å 5:te §:ns föreskrifter, rörande kartering af Kongl. Maj:ls Domar och Resolutioner, i 12 Brv i lin ln<] s-UIs Ii otto ts Betänkande N.-o 8. de fall dii (losse upptaga mer än ett arli, hemställer Utskottet, sorn anser omförmälde handlingar för livart och ett af de öfriga arken böra beläggas med stämpladi papper, såsom uli 4 §, I inom. stadgadt är, alt en anmärkning härom måtte införas, på sätt bilagde förslag gifver vid handen. § C.
Utom hvad här förut i sammanhang med § 5 blifvit angående förevarande § omförmäldt. äro yrkanden framställde dels inom Ridderskapel och Adeln af Herr Stråle, alt förordnanden för Vaktknektar och Vaktqvinnor vid fångvården måtte befrias från stämpladt papper, enär vid dessa befattningar, der Ijenstgöringen vore ytterst trägen och ansträngande, roen allöningen jemförelsevis lag, ombyte af personalen ofta egde ruin, dels inom Borgare-ståndet af Herr Henschen alt, derest hans vidsträcktare vrkande om befrielse från karla sigillala för fullmakter, förordnanden och nntagningsbevis samt Doktors- och Magisterbref icke kunde medgifvas, åtminstone förordnanden och antagnings.bevis för stadsbetjent!?!-, gevaldiger och uppsyningsmän m. fl. deras jern» likar mätte från denna afgift befrias, synnerligen i de läll då årslönen icke uppginge lili 200 R:dr Banko.
Då den större eller mindre lön, sorn åtföljer olika befattningar, mäste antagas motsvara de olika anspråken på arbete och duglighet hos belältningarnes innehafvare, och karle-algiften för fullmakter, förordnanden eller antagningsbevis i hvarje läll utgår med viss procent af löneförmånerna, torde något öfvervägande skäl icke förefinnas att från denna afgift befria de ringare betjente, hvarom här är fråga; hvarföre Utskottet hemställer, att Herrar Stråles och Henschens omförmälda yrkanden måtte lemnäs utan afseende.
Den mindre redaklions-förändring, som, till undanrödjande af otydlighet, blifvit vidtagen med afseende å stadgandet om kartans beräkning för Under-Officerare, torde godkännas i enlighet med bilagde förslag.
Vid slutet af § 6 förekomma några allmänna föreskrifter, i afseende å efterlefuaden af hvad om fullmakters kartering blifvit i samma och nästföregående § 5 stadgadt; Och bland dessa föreskrifter upptager 4:de morn. ett åliggande för Regementsskrifvare m. (1. att, genast efter erhållen underrättelse om de inom Regementet yppade vakanser, till
Chefen inlemna utdrag ur regementets taxerings-längder för de fem sistförfluten åren.
Efter hvad Utskottet inhemta!, har denna föreskrift, hvilken afser aflemnandet af särskild taxerings-uppgift för hvarje yppad vakans, sedan lång lid tillbaka upphört att tillämpas, utan lörfäres i stället på det sätt, att vid hvarje års början utdrag af regementets hela taxerings-längd upprättas till ledning för karteringen.
Detta förfaringssätt är anbefaldl genom General-ordres och leder onekligen till enkelhet och ordning vid expeditionen.
I öfverensstämmelse dermed hemställer alltså Utskottet, alt 4:de mom. uti § 6 må erhålla den förändrade lydelse, bilagde förslag innehåller.
Den uti denna §:s 2:dra mom.
Allmoge m. fl. i mål, som dem inbördes röra, men icke eljest, medgifna lindring i stämplade pappers-afgiften, har Kongl. Majit, jemlikt Bevillning** Utskottets Betänkande IV:o S. 13 Döss nådiga förslag, ansell böra försvinna, såsom endast ledande lill kostnad vid tillverkningen af stämpel-papper, svårighet vid redovisningen m. 111., ulan någon väsentlig fördel tor parterna, helst det vid tillämpningen varit underkastad! ovisshet, hvad som med ”Allmoge” egentligen borde förstås; och hafva jemväl Grefve Tanbe och Herr Stolpe, i sina förutnämnde motioner, föreslagit upphörande af denna lindring, i hvilket hänseende Herr Stolpe tillagt, alt Sveriges Allmoge numera vore i dån Ijckliga ställning, alt tillverkning af en särskild låg karte-valör endast lör dess rättegångs-handlingar vore öfverflödig, och alt denna ojemnlikhet dessutom inncbure ett slags missaktning för Allmogen.
Jemte det Utskottet instämmer i dessa åsigter, anser
Utskottet de anförda skälen jemväl tala för upphörandet af den Allmogen i samma §:s 1:a mom. medgifna befrielse från skyldighet att kartera besvärs-skrilter, ansökningar och förklaringar, med bilagor, som hos Kongl.
Maj:t ingifvas, jemte de resolutioner, utslag och domar, som i'anledning deraf till Allmogen utfärdas.
Hvarje samhällsklass bör naturligen hafva lika rättigheter och skyldigheter vid sin talans utförande; och i besknttningsväg torde i allmänhet endast olika iörmö^enhelsvilkor böra a Ises.
Då Utskottet således funnit sig föranlåtet att ur författningen utesluta ifrågavarande till allmogens förmån medgifna undantag från och lindring i fastställda algifler, har ' Utskottet deremot ansett lämpligt alt något utsträcka den afgifts frihet, som är grundad på styrkt medellöshet.
Författningen medgifver nu sådan frihet endast för lambart och bevisligen “fattiga44 och della uttryck lärer vid åtskilliga tillfällen gilvit anledning till det missförstånd, som vore endast sådane personer, hvilka åtnjuta understöd af allmänna fattigvården, dermed afsedda.
Genom tillägg af ordet “obemedlade''' tror Utskottet en billigare tillämpning kunna 'tillvägabringas.
Utskottet hemställer, på grund häraf, att föreskrifterna i 7 § 1 mom. om befrielse och i 2 mom. om lindring i stämplade pappers-afgiften för allmogen mätte ur författningen uteslutas; och att, jemte fattiga, äfven ohemedhtde personer måtte medgifvas den endast lör de förra i 7 § 1 mom. nu stadgade afgifts-IVihel; samt att 7 § må erhålla den förändrade lydelse, bilagde förslag innehåller. § 8.
De uti denna § förekommande vidlyftiga tarifer för kartering af arrende- och andra kontrakler, har Kongl, Majit ansett böra förenklas på följande sätt, alt för arrende-summa, hyra m. m. under 25 Ridr bestämmes 10 öre, derutöfver lill och med 100 R:dr' 50 öre, samt vidare för hvarje fidla 100 Ridr 1 fi:dr, och i likstämmighet härmed, för certepartier: under 100 R:dr 15 öre, och derutöfver för hvarje fulla 100 Ridr 30 öre, hvilken grund jemväl blifvit tillämpad i afseende på skuldebref. under 100 IUdr 15 öre, från och med 100 R:dr för hvarje fulla 100 R:dr 30 öre.
Innan Utskottet yttrar sig öfver den sålunda föreslagna förenkling af nu gällande stadganden, anser Utskottet sig böra redogöra för och besvara särskilda framställningar i fråga om kartering af omförmälda handlingar.
14 Bcvil/mngs-Ulskottcts Betänkande N:o 8.
Herr Henschen har uti sin oftanämnda motion yrkat, alt alla hyreskontrakter mätte frän stamphult papper befrias: anförande, lill stöd derför, bland annat, att, då sjelfva egendomen, som borthyres, genom ärlig bevillning beskattades, det vore obdligt all ytterligare beskatta egaren derför, att ban skriftligen och ej muntligen uppgör byres-aftalet.
Under anförande, hurusom fraktslut, hvilka å utrikes orter uppgöras för befraktning af varor frän svensk hamn, voro belastade med algifter så väl derstädes, sorn sedermera bär i Riket med stämpladt pappers-afgifl, hvilket förhållande mäste menligt inverka på handeln, bar Riksdags-fullmäkligen O.
Eriksson frän Bobus län, uti motion bos Hedervärda Bonde-ståndet, föreslagit, alt svenska Sjökapitener och Skeppare för framtiden mätte vinna befrielse frän dem hittills ålagd skyldighet, att med stämpladt papper förse sådana certepartier, hvilka ä utländsk ort afslutas i afseende å befraktning af varor från svensk hamn.
Dessa Herr Henscbens och O. Erikssons yrkanden hvila på samma grunder, som skulle kunna anföras mot karte-sigillate-afgiflen i sin helhet.
Ty ingen egendom eller inkomst är frilagen frän andra beskallnings-lillar.
Men så länge stämplade pappersalgiften mäste såsom en statsinkomst bibehållas, förefinnes, enligt Utskottets tanke, icke något, särskildt skäl, hvarföre hyreskontrakter eller utrikes slutade certepartier företrädesvis borde från denna afgift befrias.
Nämnde handlingar innefatta fastmera, framför mänga andra, pä ekonomisk vinst slutade aftal, för hvilka ett skattebidrag skäligen bör kunna utgöras.
Utskottet anser således Herr Henschens och O. Erikssons omförmälda yrkanden icke böra lill någon åtgärd föranleda.
Vidare bar H. E. Herr Grefve Löwenhielm, då penningen vore den rörligaste af ali egendom och kapitalistens besvär alt uppbära sina räntor den minst mödosamma omsorg, som kunde tänkas, uti väckt motion föreslagit, alt alla skuldsedlar och räkningar, som uppgå i värde öfver 100 R:dr R:mt, skulle skrifvas på stämpladt papper, hvilket, efter motionärens förmenande, vore enda möjliga sättet att beskatta penningekapitnlcrna.
1 motsats härtill är åter af Riksdags-fullmäktigen P. (Vallmark från Westerbottens län föreslaget, att alla handlingar i skuldlördringsmål mätte från stämpladt papper befrias; utgående motionären dervid från den synpunkt, att all bevillning lill staten borde utgöras af egendom eller förmögenhet, men icke af skuld.
De genom ifrågavarande motioner väckta, sins emellan stridande förslag afse, hvar lör sig, en hufvudsaklig rubbning i nuvarande grunder för stämplade pappersafgiflens utgörande.
Och hvad först beträffar II. E. Herr Grefve Löwenhielms yrkande om skuldsedlars skrifvande på stämpladt papper, så skulle otvifvelaktig! en sådan föreskrift, ordagrannt tillämpad, belt och hållet träffa låntagaren, då denne mäste förutsättas blifva nödsakad att bringa sin skuldförbindelse i laggiltig form, innan penningar derpå kunde erhållas; och gåfves äfven föreskriften den vidsträcktare tydning, alt skuldsedelns beläggande med stämpladt papper derunder inbegrepes, så lärer kunna antagas, att äfven denna beskattning i de liesta fall träffade den lånsökande.
Utom det alt ändamålet med beskattningen sålunda förfelades, komme karterings-löreskriftén i afseende å handlingar af ifrågavarande beskaffenhet att särdeles på landsbygden för affärslifvet medföra ganska stora kostnader och binder, icke sällan lika tryckande, som sjelfva afgiflen.
Beträffande äler J. P. Wallmarks yrkande, anser Utskottet, som vid § 4 föreslagit, att handlingar, hvilka ingifvas till Under-Rätter och Läns-slyrelser, skulle frän Bevil/nings-Utskottets Betänkande N:ö 8.
15 ntämpladt papper befrias, betänkligt att derutöfver utsträcka denna befrielse; Och får Utskottet, i öfverensstämmelse med dessa af Rikets Ständer tillförene godkända grunder, afstyrka vidare afseende å ifrågavarande motioner Utskottet återgår nu till ofvanomförmälda af Kongl. Majit föreslagna förenkling rörande kontrakters, certepartiers och skuldsedlars kartering; Och som likformighet och sammanhang mellan de särskilda tanf-skalorna derigenom vunnes, samt de obehöflig! små stegen pä dessa skalor försvunne, utan alt, i öfrigt, någon väsentlig rubbning i förut bestämda algifls-belopp uppkomme, får Utskottet, endast med den mindre förän dring, att ordet ''under” i lägsta sifferklassen utbytes mot ”till och med", i enlighet med förut framställda grunder, hemställa, att tariferne för kontrakters, certepartiers och skuldebrefs kartering mätte, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kongl.
Majlis förslag, uppställas i den lorm, bilagde transsumt utvisar.
1 öfverensstämmelse med de grunder, sorn Kongl.
Majit uppställt för karlering af öfriga i denna § omnämnde handlingar, bar Kongl. Majit äfven föreslagit, alt köpe-, bytes- och gåfvobref skola förses med stämpladt papper pä följande sätti Till och med 100 Ridr 50 öre, samt för hvarje fulla 100 Ridr derutöfver 50 öre.
1 sammanhang härmed har Utskottet skolat till pröfning upptaga ett af Herr Stolpe framslälldt förslag, ali stadgandena uti 4 morn. sisla punkten samt uti Oile inom., hvilka afse särskild karlering al köpebref för ändamål af krigsmanshus-afgiltens betäckande, mätte ur författningen utgå samt larifen för köpebrefs beläggning med stämpladt papper så bestämmas, att nämnde afgift deruti blefve inbegripen.
Till stöd för detta yrkande har motionären anfört, dels att omförmälda sladganden, som innehålla en med den allmänna larifen för köpebrefs kartering olika beräkningsgrund, vållade expeditions-hafvande särdeles mycket och onödigt besvär genom de mänga karle-lappar, som mäste påläggas köpebref och särskildt kontrolleras, dels att tjenslemännens sysselsättande med en mängd öfverflödiga och andefaltiga småbestyr i mer än ett afseende vore en nalional-lörlust; hvarjemte motionären framställt förslag till gemensam tarif för de olika beräknings-grunderna vid köpebrefs kartering, hvaraf, enligt verkställd uträkning, visade sig, att, om kartan å köpebref beräknades med £ procent af köpeskillingen eller 75 öre pä 100 R:dr, och kartan å fastebref med | procent, tillökningen vid de större köpen icke blelve obetydlig för köpare och säljare; att, orri kartan ä köpebref beräknades till } proc. eller 50 öre på 100 Ridr och { proc. å fastebref, permilleafgiften åsidosattes vid köpebreivens kartering, äfvensom att kronan dessutom vid hvart köp förlorade 112 öre, men att. vid faslebrels utfärdande skadan någorlunda toges igen ; att vidare, om köpebref karterades lill | procent af summan, samt fastebrefven till j'B procent eller En Ridr pä 1,000 Ridr, minskning i bevillningen egde rum till 1,000 Ridr, vid hvilken summa gamla och nya karlerings-tarilerna samman folio, hvarefter de nya blefvo öfverlägsen; samt slutligen alt, genom beräknande af 7®ff procent utaf köpeskillingen eller 60 öre på 100 Ridr, ingen annan afvikelse från den gamla karleringsgrunden egde rum, än all tilläggs-beloppel, I Ridr 12.j öre, undginge kronan för hvart köp.