Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
(I- A.) Uti inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt ock till Stats-Utskottel remitterad motion har Riksdags-fullmäktigen Sven Andersson från Skaraborgs län fästat Rikets Ständers uppmärksamhet å det missgynnande förhållande, hvari åtskilige uti motionen uppräknade hemman inom Klefva och Gökhems socknar af nämnda län, hvilka förut haft rätt till mulbete å kronoparken och allmänningen Mösseberg, iråkat genom den, i följd af Kongl. Kammar-kollegii Cirkulär-bref den 14 April 1824, med nämnde park och allmänning vidtagna reglering, hvarigenom nämnde hemman beröfvats omförmälda betesrätt.
Enligt Kongl. Brefvet den 12 Juni 1828 blefvo väl särskilde lotter af kronoparken, efter föregången uppmätning och gradering, emot »skatt och skattelösen»' upplätne åt hemmanen.
Men då någon nedsättning icke beviljades för den i och med detsamma indragna fria betesrätten, föranledde detta hemmansegarne att undanbedja sig den ifrågasatta tillökuingen i hemmanens jordrymd, mot befrielse från den dermed åtföljande skatten, men tillika anhålla att varda bibehållne vid den urgamla betesfriheten å parken.
Till det ena, frisägelsen från de nya jordlotterne och skatten derför, lemnade Kongl. Maj:t nådigt bifall i Brefven till Kongl.
Kammar-kollegium den 27 April 1833 och den 13 December 1834, men hvad det sednare eller den fria betesrätten beträffade, förordnade Kongl. Maj:t, att de återställda lotterne skulle å öppen auktion till den mestbjudande försäljas.
Denna försäljning blef dock sedermera inställd och i stället beslöts, enligt Kongl. Brefvet den 16 April 1839, att för Statens räkning bibehålla den odisponerade delen af kronoparken, med förständigande för skogsplanterings-kassan att låta beså och vårda densamma, såsom en af behofvet påkallad skogspark; och förordnades vidare, genom nådigt Bref den 20 Juli 1840, att förra jägare-bostället Kyrkoqvarn skulle upplåtas åt vaktaren af planteringen å Mösseberg, men att med vidare skogssådd skulle anstå, till dess sig visade framgången af redan å 200 tunnland verkställd sådd.
Sedan härefter, i en underdånig böneskrift, hemmansegarne med framställning om sitt betryck genom betesrättens försvinnande, anhållit, det Kongl. Maj:t af gunst och nåd läcktes bibehålla dem vid denna deras urgamla rätt och låta inställa alla vidare planteringar och intägter å parken, samt jemväl fråga om delning af allmänningen Mösseberg under tiden uppstått, afgjordes dessa båda angelägenheter Ståts-Utskottets Utlåtande, JVs 229. 7 sålunda, att Kongl. Maj:t under den 6 Oktober 1843 förklarade, att sökanderne finge begagna sig af betet på parken öfverallt, der planteringens förstöring af kreaturen icke äfventyrades, mot skyldighet att deltaga i uppförande och underhåll af den stängsel, som till planteringens skyddande vore af nöden, samt att Kongl. Maj:t icke funnit skäl bifalla den af vederbörande afstyrkta delningen af allmänningen Mösseberg, som vore samfällig emellan Wilske och Gudhems härader, utan borde förslag till verkställighet af hvad Kongl. Maj:t rörande både parken och allmänningen i nåder förordnat uppgöras och Kongl. Maj:ts nådiga pröfning underställas.
Då Sålunda någon skillnad i afseende å kronoparken och allmänningen Mösseberg icke blifvit gjord, vore det att motse, att planteringar och inhägnader skulle förekomma å allmänningen likasom å kronoparken; och hade härtill början redan blifvit gjord genom anläggning af ett skogvaktare-boställe, dertill 343/t tunnland af allmänningens bästa jord användts.
Då förenämnde hemman genom dessa förfoganden blifvit särdeles lidande och hade att befara en mörk framtid, under det andra hemman å berget Billingen, hvilka varit i alldeles samma förhållande, som dessa i afseende å betesrätten, fått hugna sig af icke obetydliga skogslotter utan all skatt och lösen, föreslog motionären, att antingen de båda allmänningarne måtte åter utläggas till betesmarker, på sätt de af ålder varit, eller ock att ifrågavarande hemman måtte återfå de lotter, hvilka de en gång af förhastande sig afsagt, emot den lösen och skatt lotterna varit åsatt och allmänningen, till så stor del den ännu vore disponibel, delas* på sätt Häradsrätten föreslagit.
Utskottet har hvad sålunda blifvit aufördt i öfvervägande tagit; men som, enligt hvad Utskottet inhemtat, den öfverklagade regleringen af kronoparken Mösseberg grundar sig å Rikets Stäuders vid 1823 års Riksdag, genom bifall till Kongl. Maj:ts derom allåtna nådiga proposition, fattade beslut samt frågorna om så val kronoparkens återutiäggande till betesmarker, som allmänningen Mössebergs delning varit Kongl. Maj:ts nådiga pröfning underställda och blifvit efter vederbörande embetsmyndigheters hörande afgjorda, på sätt i motionen blifvit uppgifvet; så och då, hvad åter rörer den ifrågaställa tillåtelsen för egarne till de i motioneu omförmälda hemmanen alt återfå de lotter å kronoparken, de förut sig afsagt, emot samma lotter åsatt skatt och lösen, hemmansegarne hafva sig öppet att härom i behörig ordning hos vederbörande administrativ-myndighet väcka fråga, anser sig Utskottet sakna anledning att till ifrågavarande motion tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Stockholm den 4 Augusti 1834. 8 i I Slats-Utskollets Ullålande, M 23Ö.
JM 250.
Ank. till Eip.-Utsk. d. 12 Aug. 1851, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet JM 124, angående väckt fråga om förändring i nu gällande stadganden i afseende å det åtskilliga af Kongl.
KammarRättens tjenstemän tillkommande anmärknings- och aktoratsarfvode. (I. A.) Förenämnde Betänkandes sednare moment, deruti Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer att uti aflåtande underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att uti så väl 23 som 46 § utaf Kongl. Mnjits nådiga instruktion för Dess och Rikets Kammar-Rätt den IS Oktober 1851, måtte få inflyta det stadgande, att, derest Kongl. Majit och Rikets Ständer frikallade någon tjensteman eiler hans arfvingar från ul gifvande af honom ådömdt ersättningsbelopp, vederbörande tjenstemän då icke voro lagligen berättigade att erhålla det dem i berörde §§ tillagda aktorats-arfvode, har blifvit afslaget utaf Ridderskapet och Adeln samt återremitteradt af Preste-Ståndet, dervid är vordet anmärkt, att Utskottets förslag innebure icke mindre en oriktig uppfattning af berörde §§, än äfven en obillighet.
Genomlästes den åberopade 46 § i sin helhet, funnes väl, att arfvode icke ifrågakomme i fall anmärkta fel af sig sjelf i vanlig ordning rättades, men att efter det medlen blifvit förvärfvade, både Kronan och aktor hade anspråk derå, hvarföre en eftergift af Kronans rätt icke borde inverka på aktors rätt.
I annat fall skulle aktors rätt komma att bero på den omständighet, huruvida Rikets Ständer sammankommo längre eller kortare tid efter det anmärkning egt rum, eller att Rikets Ständer medgåfvo eftergift af Kronans andel i nämnde medel så skyndsamt, att aktor derförinnan icke hunnit utbekomma sin anpart.
Genom den föreslagna förändringen skulle Kongl.
KammarRättens Advokat-fiskal beröfvas en honom till hans uppmuntran beviljad löneförmån.
Sådant vore dock hvarken välbetänkt eller Rikets Ständer värdigt, synnerligen som denna befattning vore särdeles vigtig och dess utöfvande, som vore förenadt med mycket obehag och af en förtretlig beskaffenhet, jemväl fordrade en större skicklighet.
Åtminstone borde den nuvarande innehafvaren af nämnde embete icke gå i mistning af sina nuvarande löneinkomster, hvilket dock skulle inträffa, derest Utskottets förslag oförändradt antoges.
Då Siats-Utskottets Memorial, Jlfé 231.
Då emedlertid de skäl, som innefattas uti berörde anmärkningar redan vid frågans förra behandling inom Utskottet blifvit tagne i öfvervägande samt dertill kommer, att Borgare- och Bende-Slånderi bifallit ifrågavarande betänkande i dess helhet; så och då Utskottet- anser, att det beslut, Bikels Ständer i denna fråga komma att fatta, icke kan inverka på den rätt lill aktorats-proccnt nuvarande tjenste-innebafvare på grund af gällande instruktion möjligen kunna pröfvas ega, får Utskottet sitt redan afgifna yttrande vidblifva.
Reservat ion af Friherre Cederström, R., Herr Blomstedt, C. R., Biskop Annerstedt och Prosten Arosenius.
M 231.
Anti. till Exp.-Dtsfe. d. 11 Aug. ISSA, kl. 2 e. in.
Memorial, i anledning af er hällen ålerremiss å utlåtandet M 149, angående väckta frågor om förändrade beskattningsgr under för mjöl- och såg qvarnarsamt om ödesqvarnars befriande från grundskatt.
(I. A.) Sedan uti förenämnda betänkande Utskottet bland annat, tillstyrkt Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, efter det genom vederbörande embetsverk ärendet blifvit fullständigt utred t, Kongl. Maj:t täcktes vid eh kommande Riksdag i nåder aflåta proposition dels om skattlagda eller skattläggning underkastade såg- och tullmjölqvarnars befriande från grundräntor och dessas utbytande emot bevillning, dels om vederlag af Statsverket för de till åtskilliga ändamål nu anvisade dylika räntor, dels ock att, intilldess en sådan förändring kunde tillvägabringas, genom allmän författning matte i nåder stadgas, att nedlagde såg- och mjölqvarnar, derest grundräntan derå icke vore i bemtnansränlan inbegripen eller till visst ända mål anvisad och så framt vid undersökning på stället af vederbörande Härads-rätt i Krono-ombuds närvaro sig visade, att qvarn eller såg vore ödelagd och ej vidare Bih. till R.
Prot. 18S5 & 18S-4. i Sami. i Afd." 2 Band. 36 tlilfl. 2 10 Slats-Vtskoltets Utlåtande, JYi 232. kunde bibehållas, matte af Kongl.
Kammar-kollegium från grundräntas utgörande befrias, sedan Konungens Befallningshafvande sig derom yttrat; så har den del af Utskottets betänkande, sorn afser utfärdande af en allmän författning i fråga om nedlagda qvarnars befriande från grundskatt, blifvit af Ridderskapet och Adeln til!
Utskottet återremitterad; men som betänkandet i sin helhet är af de tre öfriga Riks-Stånden bifallet och således jemlikt 75 § Riksdags-ordningen utgör Rikets Ständers beslut, kan den erhållna återremissen icke till vidare åtgärd föranleda.
Stockholm den 4 Augusti 4854.
M 232.
Ank. tili Exp.-Utsk. d. 12 Aug. 1854, kl. 2 e. itt.
Utlåtande, i anledning af erhållne dterremisser d betänkandet M 128, angående väckt motion om förändring i tiden för utgörande af den till Marstrands kyrka och skola anslagna kronotionden i Tjörns härad.
(I. A.) Förenämnde betänkande, deruti Stats-Utåkottet hemställt, att ofvanomförmälda motion icke måtte lill någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda, har blifvit af Borgare- och Bonde-Stånden till Utskottet återremitteradt, hufvudsakligen af de skäl, att, då levereringen under Februari månad af den till Marstrands kyrka och skola anslagna kronotionden från Tjörns härad förorsakade häradsboerne en transport af ej mindre än 17 ä 18 mil, det vore billigt och af behofvet påkalladt, att de åtminstone, på, sätt i motionen blifvit föreslaget, erhöllo rättighet att leverera kronotionden under' föregående November eller påföljde April månad, hvarigenom berörde olägenhet kunde undvikas; att, hvad beträffade Utskottets motiv för det tillstyrkta afslaget å motionen eller att, då den beslutade' förändringen i afseende å uppsägningsrätten af de till allmänna verk m. m. anslagna räntor och tionde-anslag trädde i verkställighet, leverering in natura högst sällan skulle ifrågakomma, det dels vore ovisst, när denna förändring korinne till stånd, dels ock i alla fall uppsägningsrätten under vissa förhållanden vore räntegifvarne förbehållen, men att
Tjörns häradsboer icke i likhet med andra räntegifvare kunde begagna sig af denna rättighet, derest de fortfarande skulle fullgöra levereringen under Februari månad, samt att slutligen i ett likartadt fall Kongl. Maj:t genom nådig resolution den 24 April 1852 för - Stals-Ulskotlels Utlåtande, JU 235.
11 unnat invånarne på ön Öland rättighet ått i stället för uti Februari månad leverera deras kronotionde uti April månad.
Då emellertid de sålunda till stöd för återremisserna anförde skälen redan vid frågans förra behandling inom Utskottet blifvit tagna i öfvervägande, och Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallit Utskottets betänkande, får Utskottet sitt redan afgifna utlåtande vidblifva.
Reservation: af Riksdagsfullmäktigen Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus län, M 233.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Aug. 18S4, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af erhållne återrernisser d Betänkandet M 148, angående vackt motion om upplåtelse ät Kongl. Serafimer- Ordens-Lasarettel af plats får tvättinrättning från Kongl.
Maj:ts och Kronans, af Kongl. Karolinska MedikoKirurgiska Institutet disponerade egendom N:ris 1 och 2 i gvarteret Glasbruket å Kungsholmen, samt i sammanhang dermed beviljande åt nämnda Kongl. Institut af anslag, motsvarande den hyresafgift, som får nämnde plats nu erlägges. (I. A.) Förenämnde Betänkande, deruti Stats-Utskottet med anledning af ofvanomförmälda motion tillstyrkt Rikets Ständer att uti aflåtande underdånig Skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta verkställa fullständig utredning i ämnet, samt derefter till Rikets Ständer afgifva den Nådiga Proposition, hvartill förhållandena kunde föranleda, har blifvit bifallet af Bonde-Ståndet, men är af de tre öfriga Riks— Stånden till Utskottet återremitteradt, dervid blifvit yttradt, att det vore upplyst,, att Kongl.
Serafimer-Ordens-Lasarettet sjelft saknade lämplig plats för uppförande af en tvättinrättning.
Derjemte hade då, med anledning häraf, Kongl.
Lasarettets direktion år 1837 hos Kongl. Majit gjort underdånig ansökning, att ifrågavarande å 12 Stals-Utskottels Ullålande, M 253. den åt Kongl. Karolinska Mediko-Kirurgiska Institutet upplåtna tomt belägna plats måtte antingen för alltid eller för någon längre tid af minst femtio år, åt
Lasarettet för anläggning af en tvättinrättning upplåtas, vederbörande embelsmyndigbeter, Kongl. Sundhets-Kollegium och Professorerne vid Kongl. Karolinska Institutet, blifvit i ämnet hörde, af hvilka de sistnämnde förklarat, att berörde plats med derå varande smedja vore för Institutets behof umbärlig och derföre dittills varit åt enskild man utarrenderad samt icke heller för framtiden syntes för Institutet ega annat värde än genom den årliga inkomsten, hvarföre det vore för Institutet likgiltigt antingen platsen till evärdelig ägo eller endast för femtio år upplätes, så vida Institutet i båda fallen tryggades vid åtnjutandet af den påräknade erforderliga afkastningen.
Sundhets-Kollegium hade härvid icke haft annat att, erinra, än att Kongl. Kollegium vid det förhållande, att lägenheten vore en Kongl. Maj:ts och Kronans tillhörighet, ansett sig endast böra tillstyrka, att densamma finge till Lasarettets disposition användas för en tid af femtio år.
Någon vidare utredning i afseende å platsens umbärlighet för Karolinska Institutet vore således icke, såsom Utskottet ansett, behöflig och torde icke eller kunna vinnas.
Utskottet hade jemväl ifrågasatt, huruvida icke
Lasarettets tillgångar medgåfvo ett fortfarande utbetalande af den hyresafgift, som nu för platsen erlades, eller 200 R:dr.
Men skulle denna afgift fortfara, måste
Lasarettet i motsvarande mån inskränka antalet af de personer, som annars kunde der för erhållande af sjukvård emottagas.
Med afseende särskildt på det tillfredsställande sätt, hvarå sjukvården vid Lasarettet bestriddes, vore det dessutom Staten icke värdigt att af denna dess egen inrättning affordra nämnde i och för sig obetydliga belopp, men deremot ganska lämpligt att bevilja Institutet ett deremot svarande kontant anslag.
Utskottet bade ock sjelft erkänt vigten för Lasarettet att hafva en på det ändamålsenligaste sätt ordnad tvättinrättning och under full egande rätt innehafva den plats, hvarå densamma vore uppförd; och yrkades med stöd af hvad sålunda blifvit arifördt, alt den i frågan väckta motionen måtte bifallas.
Utskottet har, med anledning af de erhållna ålerremisserne, tagit frågan i förnyadt öfvervägande och finner sig på grund af ofvanberörde, inom tre Riks-Stånd framställda anmärkningar böra, med frånträdande af sitt förra utlåtande, tillstyrka Rikets Ständer ej mindre att för deras del besluta, att den, jemlikt Kongl.
Rrefvet den 20 Januari 1837, från Kongl.
Maj:ts och Kronans egendom N:ris 1 och 2 i qvarteret Glasbruket å Kungsholmen på vissa år åt Kongl. Serafimer-Ordens-Lasarettet mot årligt arrende upplåtna plats må utan afgift åt Kongl. Serafimer-Lasarettet för alltid öfverlåtas; än äfven att i sammanhang härmed åt Kongl. Karolinska Mediko-Kirurgiska Inslutet anslå en summa, motsvarande den arrendeafgift, som nu af Lasarettet till Institutet erlägges, eller 200 Stats-Utskollets Utlåtande, JYi 234. 13 R:dr, att af Riksgälds-Kontoret af dess om bänder hafvande medel utbetalas, till dess Rikets Ständer framdeles kunna besluta om dessa medels uppförande på Institutets stat; och torde Rikets Ständer, derest de bifalla Utskottets nu framställda förslag angående upplåtande åt Lasarettet af berörde plats, uti aflåtande underdånig skrifvelse anhålla örn Kongl. Maj:ts Nådiga stadfästelse derå.
M 234.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 12 Aug. 18S4, kl. 2 e. m.
Utlåtande, angående upplåtande af rum och lagenheter inom Rikets Ständers hus mellan Riksdagarne.
Enligt hvad Fullmäktige i Riksgälds-kontoret hos Stals-Utskoltet i sådant hänseende anmält, funno Rikets Ständer, när det hus, ‘sorn dertill nu begagnas, vid Riksdagen åren 1828, 1829 och 1830 anvisades till sessions- och kanslirum för Preste-, Borgare- och Bonde-Stånden, samt pleni- och afdelningsrum för Rikets Ständers Utskott, för godt medgifva: »att, derest mellan Riksdagarne någon eller några kommittéer af Kongl. Majit i nåder varda tillförordnade, för hvilka erforderliga rum uti Kronans hus icke äro att tillgå, må sådana, uppå Kongl. Majrts nådiga tillkännagifvande härom, till begagnande af dessa kommittéer, uti ifrågavarande hus hyresfritt upplåtas, men med de vilkor, som för öfrigt af Fullmäktige bestämmas.»
Det härom då vidtagna, och i 105 § af 1830 års reglemente för Riksgäldskontoret förekommande, stadgande hade emellertid ej blifvit intaget i något af de sedermera för detta verk utfärdade reglementen.
Sådant oaktadt hade likväl Fullmäktige, under hvilkas vård och inseende sagde hus är ställdt, i saknad af någon annan af Rikets Ständer derom meddelad föreskrift, funnit sig föranlåtne, att vid behandlingen och afgörandet af de flera, hos Fullmäktige förekomna, frågor om upplåtelse af rum och lägenheter inom samma hus till hyresfritt begagnande under de tider, då Rikets Ständer icke varit församlade, tillämpa ofvan anförda stadgande.
Men som detsammas gällande kraft kunde anses redan hafva upphört med det reglemente, deruti det var infördt, och då erfarenheten ådagalagt behofvet af några närmare bestämmelser, med hänsigt till rättigheten för Fullmäktige att mellan Riksdagarne, efter derom gjorda framställningar, för tillfälligt begagnande, å Rikets Ständers vägnar 14 Slals-UtskoUels Utlåtande, J)!
254. upplåta då lediga rum inom meranämnda lius, hafva Fullmäktige hemställt, att Rikets Ständer, måtte till Fullmäktiges framtida efterrättelse, vid dylika upplåtelsers beviljande, meddela de beslut och föreskrifter, som kunde anses erforderliga och ändamålsenliga; hvarjemte Fullmäktige tillika afgifvit förslag till dessa föreskrifter, enligt hvilket förslag Rikets Ständer skulle medgifva och förordna, att under de tider, då Rikets Ständer icke äro församlade, lediga rum och lägenheter inom Rikets Ständers hus må af Fullmäktige hyresfritt upplåtas för tillfälligt begagnande ej allenast af de kommittéer och revisioner, som kunna varda af Kongl. Maj:t sammankallade, och för hvilkas sammanträden erforderliga lokaler inom Kronans hus här i hufvudstaden icke finnas att tillgå, utan äfven af allmänna embelsmyndigheter och inrättningar, som antingen af särskild anledning icke kunna för någon tid begagna åt dem anvisade embetsrum eller också sakna egen lokal, samt att Fullmäktige, vid hvarje sådan upplåtelse, må ega föreskrifva de vilkor och iakttagelser, som Fullmäktige för de upplåtna rummens samt möblernas och inventariernas noggranna och omsorgsfulla vårdande finna nödvändige; kommande dylik upplåtelse alltid och ovilkorligen att upphöra så tidigt före Rikets Ständers sammankomst, att rummen och inventarierne dessförinnan kunna vara försatta i ordnadt och fullständigt skick samt, om så erfordras, reparerade och iståndsätta.
Till hvad Fullmäktige sålunda hemställt och föreslagit, anser sig Stats-Utskot— tet böra tillstyrka Rikets Ständers bifall, med undantag likväl af den föreslagna rättigheten att jemväl upplåta rum inom ofvannämnde hus åt allmänna inrättningar, hvilken rättighets beviljande Utskottet finner betänkligt förorda, i anseende till de anspråk å ifrågavarande förmån, som härigenom möjligen skulle komma att väckas af åtskilliga samfund och föreningar, de der kunna tillagt sig benämningen eller hänföra sig till kathégorien »allmän».
Utskottet, som trott sig vid detta tillfälle äfven böra föreslå ordalydelsen af den § i Riksgälds-kontorets reglemente, deruti nu ifrågavarande föreskrifter böra till Fullmäktiges iakttagande meddelas, får alltså härmed underställa Rikets Höglofl.
Ständers granskning och godkännande följande förslag till § i det reglemente, som af Rikets nu församlade Ständer kommer att för Riksgälds-kontoret utfärdas: §•
Under de tider, då Rikets Ständer icke äro församlade, må lediga rum och lägenheter inom Rikets Ständers hus af Fullmäktige hyresfritt upplåtas för tillfälligt begagnande ej allenast af de komit téer och revisioner, som kunna varda af Kongl. Maj:t sammankallade och för hvilkas sammanträden erforderliga lokaler inom Kronans hus här i hufvudstaden icke finnas att tillgå, utan äfven af allmänna embetsmyndigheter, som antingen af särskild anledning icke kunna Slats-Ulskottets Utlåtande, M 255.
15 för någon tid begagna åt dem anvisade embetsrum eller också sakna egen lokal; egande
Fullmäktige vid hvarje sådan upplåtelse föreskrifva de vilkor, som Fullmäktige för de upplåtna rummens samt möblernas och inventariernas noggranna och omsorgsfulla vårdande finna nödvändiga.
Dylik upplåtelse kommer alltid att upphöra så tidigt före Rikets Ständers sammankomst, att rummen och inventarierna dessförinnan kunna vara försatta i ordnadt och fullständigt skick samt, om så erfordras, reparerade och iståndsätta.
M 255. , i Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Aug. 1854, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om understöd får Riksgålds-kontorets Enke- och Pupill-kassa.
' Anmälande Förvaltarnes af Riksgäids-kontorels Enke- och Pupill-kassa anhållan om utverkandet af Rikets Ständers medgifvande, att det årliga understöd, som, enligt 217 § af det för Riksgälds-kontoret nu gällande reglemente, är nämnde kassa tillerkändt intill innevarande Riksdags slut, måtte, under do i åberopade § stadgade vilkor och förbehåll, få fortfarande utgå till och med det år, då nästa Riksdag slutas — hafva Fullmäktige, uti härom till Stats-Utskottet aflåten skrifvelse, upplyst och yttrat: att den minskning uti ifrågavarande kassas kapitalfond, som, oaktadt de utaf Rikets Ständer, alltsedan år 1844, åt densamma beviljade understöd, äfven under de sednare åren egt runi, härledt sig från kassans skyldighet att pensionera ej mindre enkor och barn efter tjenstemännen och vaktbetjeningen vid det år 1832 upplösta General-assistans-kontoret, än äfven enkorna och barnen efter innehafvarne utaf de flera i sednare tider indragna tjenstebefattningar vid Riksgälds-kontoret, genom hvilkas indragning antalet af kassans betalande ledamöter minskats, under det pensionsbeloppen till de aflidnes enkor och barn jemförelsevis ökats; att denna minsk - 16 Stals-Vtskottets Utlåtande, M 23S. ning. derest ytterligare understöd ej skulle beredas, troligen komme alt än vidare fortgå, helst de afgifter, sorn af nuvarande delegare utgjordes, ej skäligen kunde ■höjas utöfver det betydliga belopp, hvartill de redan för hvarje delegare uppginge; att kassan således sannolikt skulle i en framlid blifva urståndsatt att uppfylla sina förbindelser och motsvara de med dess inrättande åsyftade ändamål; hvaremot kassan, genom det nu föreslagna understödets åtnjutande under loppet af ytterligare några år, borde sedermera och i den mån äldre pensionstagare med döden afgå komma i tillfälle att, inom en kortare tiderymd, utan vidare bidrag från Statens sida, bestrida de kassan åliggande utbetalningar.