Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen den 21 December 1857 bestämda för den, sorn mot kreatur (djur) visar uppenbar grymhet.
Jag hoppas ock, att vi snart erhålla cn strafflag, eler icke spär till de egentligen affliktiva straffen skall finnas.
I öfverensstämmelse med de grundsatser, Svenska lagstiftningen sålunda och uti flera andra författningar i afseende å straffarterna, under sednare årtionden godkännt och lärer komma att denna riksdag vidare tillämpa; samt med afseende ä hvad dels jag här ofvan, dels andre representanter de tvä nästförflutna riksdagar härom anfört: och alldenstund alla barn uti de i lag anbefallda eller af offentliga myndigheter anordnade skolor inom det gemensamma fosterlandet böra lika skyddas och värdas; men vid hvarje betydligare förändring i lagstiftningen högst nyttigt är att taga noggrann kännedom om, hvad erfarenheten lärt i sä väl detta land sorn andra civiliserade länder, anser jag mig böra föreslå, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit, i underdånighet anhålla, att oberoende af frågan om de mer genomgripande ändringar, som i andra afseenden kunna komma att företagas uti Kongl. Majda den 29 Januari 1859 utfärdade, förnyade stadga om rikets elcmentar-läroverk, Kongl, Majit täcktes: A) åt sakkunniga och fördomsfria män uppdraga att l:o) taga närmare kännedom och till Kongl.
Majd ingifva fullständig berättelse om verkningarna af de föreskrifter, som under sednare tider tillämpats för vinnande af ”ordning och tukt” a) inom nya elementar-skolan här i staden; b) vid andra inrikes . läroverk, hvarest begagnats samma method för ändamålets vinnande, eller ock eljest, efter hvad bland männen af facket kan vara kändt, barnens piskning undvikits; och c) i skolor och vid läro- samt uppfostrings-verk uti Schveitz, Frankrike, Belgien och några andra civiliserade länder, der uppfostringsväsendet och den . vesterlandska kulturen nått större utveckling; 2:o) afgifva och låta genom trycket, särdeles till skollärare, sprida fullständigt motiverade förslag till föreskrifter i dessa ämnen; Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,J\V 101. 211 B) öfver dessa förslag höra vederbörande myndigheter, samt C) meddela de nådiga föreskrifter, sorn för ändamålets vinnande kunna anses tjenlig a.
Stockholm den 2G November 1862. L. V. Henschen ,M 101.
Af Herr Trägårdh S.:
Om anslag för anläggning af jernväg från Eslöf vid Södra Stambanan till Ystad.
Uti särskilda, underdåniga ansökningar den 6 Augusti och den 6 September innevarande år har Interims-Styrelsen, för anläggande af en jernväg emellan Södra Stambanan vid Eslöf och staden Ystad, med bifogande af kartor, kostnadsförslag och öfriga frågan rörande handlingar, ä det för jernvägsanläggningen bildade bolags vägnar, i underdånighet anhållit, att, enär bolaget tecknat sig för en tredjedel af den för nämnda jernvägsanläggning, enligt Kapitenen Frykholms upprättade förslag, beräknade kostnaden 3,682,000 K:dr Runt, Kongl. Maj:t, med fästadt afseende ä anförda skäl, mätte täckas föreslå Rikets nu församlade Ständer, att för ifrågavarande jernbana bevilja ett anslag, motsvarande återstående tvätredjedelarne, eller i rundt tal 2,450,000 R:dr, emot de förbindelser och vilkor i afseende å byggnad och underhäll m. m., som kunde blifva bestämda.
Vidare har Herr Landshöfdingen i Malmöhus län, Kommen deuren S. G. von Troil sistliden Lördag inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln, uti afgifven motion. gjort framställning derom, att, för anläggande af en tvär-jernbana genom Skäne från Helsingborg och Landskrona öfver Eslöf till Ystad, Rikets Ständer måtte, emot föreslagna vilkor, bevilja tvåtredjedelar af den för en sådan jernbana, enligt åberopade förslag, beräknade kostnaden.
J)å de ojäläktiga skäl, hvilka tala för anläggandet af jernvägen Eslöf—Ystad, finnes fullständigt, upptagna såväl uti Interims-styrelsens ofvannämnda under derdäniga ansökningar som uti Ilerr Landshöfdingen von Troils motion, och dessa handlingar med tillhörande bilagor otvifvelaktig! komma Höglofliga Stats-Utskottet tillhanda, är det som jag, till undvikande af vidlyftighet i detta mitt memorial, inskränker mig till åberopande af förenämnda handlingars sakrika innehåll, såsom stöd för följande min framställning och anhållan: att Rikets nu församlade
Ständer för anläggning af en till begagnande med ångkraft afsedd jernväg från Eslöf till Ystad måtte, såsom anslag bevilja en summa, uppgående tili tvåtredjedelar af den derföre beräknade kostnad, i enlighet med Kapitenen Frykholms uppgjorda förslag, eller ock 212 Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
J\i‘ 102. enligt de andra grunder, Rikets Ständer kunna linna lämpligt att för byggnaden fastställa.
Örn remiss häraf till Höglofliga Stats-Utskottet auli tilles vördsammast, på samma gäng som jag utbedjer mig att framdeles få till Höglofliga Utskottet ingifva de frågan rörande handlingar, hvartill jag kan finna mig befogad.
Trägårdh. JW 102.
Af Herr Grape:
Om femton för aflidne Pdst inspektoren, i Gefle, Postdirektören Abraham Sjölins irenne ogifta döttrar.
Sedan Post,-Direktören Abraham Sjölin, sorn ifrån år 1792 varit i Postverkets tjenst anställd, år 1844 såsom Post-inspektor i Gefle allidit, och i torftiga omständigheter efterlemnat fyra oförsörjda döttrar, af hvilka sedermera en blifvit gift, men de öfriga 3:ne, såsoin numera till åren komne och sjukliga befinna sig uti ytterst torftiga omständigheter, hvilket allt, rörande de 2:ne, sorn. för närvarande i hufvudstaden vistas, styrkes af barbos bifogade prest- och läkare-betyg; sä anser jag mig af dessa ömmande omständigheter uppmanad att hos Pikets Högloflige Ständer vördsamt anhålla: om en årlig pensmn af Statens medel för dessa den gamle tjenstemannens, hvilken i mer än 50 är varit i Statens tjenst anställd, nu gamla, oförsörjda och fattiga frenne döttrar, hvilken jag vågar föreslå till 150
R:dr för hvardera, eller tillsammans 450 R:dr Runt.
Upplysningsvis anser jag mig böra anföra, att deras aflidne fader, enligt hos mig företedda handlingar, efter särskilda förordnanden att förestå Post-inspektorstjensterne i Jönköping'o'ch Nyköping, år 1801 förordnades till enahanda befattning i Wasa och 1803 utnämndes till Post-inspektor derstädes, hvilken befattning han innehade till år 1808, då han, efter särskilda gånger undergången plundring af Ryssarne, flyktade med hustru och barn till Stockholm, dervid medförande post-uppbörden, hvarföre hart, enligt'Kongl. Maj:ts resolution al den 8 November s. ä., hugnades med en gratifikation af 600 Ridr Banko samt utnämndes till Fält-postmästare vid Åländska arméen; 1809 att emottaga Grisslehamns postkontor och 1810 till Post-inspektor i Gefle, samt slutligen är 1833 hugnades af Kongl. Majit, med Post-direktörs namn, heder och värdighet.
Orri remiss till Stats-Utskottet anhålles.
Grape.
Motioner i Borgare- Ståndet 1862. 103. 213 JW 10^.
Af Herr CVS^IlaBllS:
Om antingen anläggning för Statens räkning af kanaler förbi Hedens och Ede forssar i Luleå eif, eller ock anslag till utförande af nämnda företag.
Redan för lång tid tillbaka har man insett behofvet och den stora nyttan af cn förbättrad kommunikation efter Luleå eif emellan det inre landet och kustlandet, hvarom äfven talas i Bil.
N:o ö (pag. 73) till Kongl. Maj:t till Rikets Ständers Stats-TJtskott aflätna nådiga Proposition.
Undersökningar hafva åtskilliga gånger egt rum, rörande denna kommunikation, och sednast af Löjtnanten vid Väg- och Vattenbyggnads-korpsen R.
Schough, hvartill kostnaderna frikostigt sainmanskjutits af provinsens innevånare sä väl ståndspersoner som bönder, Luleå eif, måhända den största i riket, liar en lugn vattenyta, eller är segelbar 12 | mil från hafvet inåt landet, likväl med tvänne svära afbrott, nemligen
He dens forssar, tillsammans något öfver j mil länga och Edeforssen } mil i längd.
Luleå elfs lloddal omfattar en areal af omkring 8.393.000 tunnland, eller vid pass jalelar af hela länets vidd, och innesluter ilera hundra tusen tunnland odlingsbar jord, stora vidder med rika skogstillgångar, till en del Kronans samt de allmänt kända, snart sagdt, outtömliga malmfälten vid Gellivare, Routivare och Ivanick.
Igenom att göra Luleå eif segelbar, jemväl förbi omtormälda forssar, skulle bosättningar och odlingar ä de stora dertill tjeniiga fält, sorn finnas å båda sidor om elfven, i den betydligaste grad påskyndas och underlättas; de stora, Kronan tillhöriga skogar, som ligga inom lappmarksgränsen, lättare och fördelaktigare tillgodogöras; den derstädes befintliga mängd skadad skog, som nu öfverlenmas åt förruttnelse, nyttbargöras vid de jernverk, sorn utan tvifvel komma att anläggas vid Luleä-elfs stora och vattenrika fall; samt den nuvarande svära och ytterst kostsamma transporten af gods och lifsförnödenheter, ett stort hinder för ortens utveckling och framåtskridande, försvinna.
Man kan föreställa sig hvilka svårigheter, som nu möta för bosättning i det inre landet, när transporten dit frän kustlandet af en tunna korn uppgår till belopp, hvartill samma tunna korn kan å kustlandet köpas, och dä transporten af en tunna salt kostar fyra gånger sä mycket som värdet, eller inköpspriset ä kustlandet, af samma tunna salt.
Bosättningar i det inre landet hafva visserligen hittills egt rum, dock icke med den framgång och på långt när icke till det antal, som skulle hafva skett, om man oj varit i saknad af vägar och kommunikationsanstalter.
Öm Luleå eif blifver segelbar på ofvanuppgifne längd, eller förbi Hedens och Ede forssar, så äro kommunikationerna med det. inre landet dermed dock icke fullbordade, ty det behöfs äfven vägar, sorn frän sidorna lätta trafiken med det på bå - 214 Motioner i Bory are-Ståndet 1862. JW 103. da sidor om elfven breda landet, och .hvaribland må nämnas jernväg till Gellivare malmberg, beläget omkring 8 mil från segelledens ändpunkt.
Inom denna del af provinsen, der förut ingen väg finnes, kommer Luleåelf, sedan den blifver oafbrutet farbar, att motsvara hvad allmänna landsvägarne och stambanorna äro för södra Sverige, i det att till denna led komma att utmynna alla de sidovägar, som behöfvas för kommunikationen, och sedan stamleden blifver utförd på allmän bekostnad, kan det blifva möjligt för den enskilda företagsamheten, att förmå bekosta kompletteringen af kommunikationsleden medelst de nödvändiga sidogrenarne.
Det är icke att tänka på, och man kan icke begära, att provinsens innevånare, ehuru idoge och arbetsamme, skola bekosta så väl stamleden, som sidokommunikationerna, ty dertill linnas icke tillgångar.
Stamleden bör, så vidt den skall komma till stånd, bekostas af allmänna medel, och sidokommunikationerna må sedan öfverlemnas åt de enskildes omsorg.
Rättvist och billigt synes det äfven vara, att de nordligaste provinserna, och deribland Norrbottens län, ensamt utgörande 921- qvadratmil i areal, eller J:del af hela Sverige, med sina rika naturtillgångar, hvilkas motsvarighet svårligen torde kunna uppvisas i någan annan provins, äfven niå, dä sådana naturtillgångar till följd af felande kommunikationer icke kunna tillgodogöras, komma i åtnjutande af fördelar eller anslag, svarande, åtminstone till någon väsendtlig del, emot de, hvarmed mcdlersta och södra Sverige hugnats i afseende ä kornmunikationsanstalter samt derstädes anlagda kostbara ocii beqväma jernvägar.
Pä sätt förut är nämndt. har Löjtnant Schough sistlidne vår och sommar hållit undersökning samt uppgjort plan och kostnadsförslag för kanal med lutande plan förbi så val Hedens,förssar som Edeforssen.
Detta byggnadssätt har förut icke varit tillämpad! i Sverige, men man har dock visshet, att detta är praktiskt, enär kanalen emellan Österede och Elbing i Ostpreussen, som är byggd efter samma method, befmnes ändamålsenlig och beqväm art trafikera, och hvarom Löjtnant Schough, som sjelf besett denna kanna! med dess inrättningar och byggnader, sig förvissat.
Enligt, det af bemäldc Schough upprättade kostnadsförslag, för kanaler af ifrågavarande beskaffenhet förbi Hedens och Edeforssär, erfordras 966,000 E:dr till kanalen förbi Hedens forssar och 312,500
R:dr till kanalen förbi Edeforssen, tillsammans 1,278,500 I’:dr, hvarförutan till rörelsernateriel erfordras 221,500
R:dr eller en sammanlagd summa af 1,500,000 Riksdaler Riksmynt.
På nu anförde grunder samt de skäl, som i öfrigt äro åberopade uti de till Kongl. Maj:t ingifna, denna sak rörande handlingar, hvilka nu finnas hos Kongl. Väg- och Vatfenbyggna(Is-Styrelsen, derifrån det"
Utskott, som kommer att behandla ärendet, sannolikt desamma infordrar, får jag vördsammast anhålla t det Rikets Höglo!!.
Ständer ville besluta att för Statens räkning anlägga ifrågavarande kanaler och bedrifva rörelsen derstädes, eller, derest sådant icke kan bifallas, att Rikets Ständer anslå- en million Riksdaler Riksmynt utan äterbetalningsskyldighet, att öfverlemnas till det bolag, som kan bilda sig, för att, med tillhjelp af sistnämnde summa, utföra kanalbyggnaderna och desamma för framtiden underhålla.
Och må, i sistnämnda fall, Staten, sedan aktie-egarne eller bolaget på det tecknade beloppet njutit 6 procent, taga Adelar utaf den möjligen återstående behållna inkomsten från rörelsen, såsom ränta eller afbetalning ä det lemnåde kapitalet.
Motioner i Borgare-Ståndet 1862. „yVf'‘ 104.
215 Såsom ytterligare skäl för bifall till hvad nu är hegardt, torde få anföras, att nu föreslagna kanaler med lutande planer skola, genom deras biliga anläggningskostnad — kanaler med vanliga slussar skulle uppgå till 4 gånger den föreslagna summan — i förhållande till de stora fallhöjderna och kommunikationsledens längd, blifva, efter deras fullbordan, en anvisning till efterföljd inom vårt fädernesland, med sina många och stora vattendrag, hvilka dock genom landets stupning pä liera ställen äro afbrutna af strömfall.
Afskrifter af en till Kongl.
Maj:t ställd underdånig ansökan samt Konungens Befallningshafvandes i Norrbottens län underdåniga utlåtande i saken bifogas.
Anhållande jag om remiss häraf till vederbörligt Utskott.
Stockholm den 22 November 1862. G. W. Cygnaeus. JW 1.0'i. Af Herr CyglltBUSJ
Örn pension för Postinspektor en i Umeå A. F. Tinnerliolms enka.
Efter anmodan tager jag mig friheten fästa Rikets Höglofliga Ständers uppmärksamhet pä följande särdeles omina och behjertansvärda förhållande.
Postinspektoren i Umeå A. F. Tinnerholm hade i 42 är varit i Statens tjenst, då han, träffad af slag, atled den 4 April 1861.
Vid mannens frånfälle hade hans efterlomnade enka Johanna Brigitta Tinnerholm redan i 13 är, likaledes af slag, varit och fortfar ännu att vara. bunden vid sjuksängen, samt såsom sådan éttt'ständigt föremål för andrås skötsel och omvårdnad.
Enligt bifogade utdrag af bouppteckningen var boets behållning 331 R:dr 97 öre Riksmynt.
Mig synes att enkan efter en man, som grånat i Statens tjenst, icke bör på ålderdomen, och då all arbetsförmåga är henne betagen, lemnäs hjelplös ät nöden och eländet, och vågar jag alltså föreslå: att en ärlig pension af 300 R:dr Runt måtte af Rikets Höglofliga Ständer åt nämnda enka varda beviljad.
Handlingar, som bestyrka uppgifna förhållanden, bifogas; och anhåller jag vördsamt om remiss häraf till Höglofliga Stats-TJtskottet.
Stockholm den 26 November 1862. G. W. Cygncms.
JVS 105.
,M t©5.
Af Herr CyglltCllS!
Om ytterligare låneunderstöd till fullbordande af brobyggnad öfver Umeå eif i närheten af staden Umeå.
Sedan uti ett af Herr Majoren Adelsköld uppgjordt kostnadsförslag till uppförande af bro öfver Umeå eif i närheten af Umeå Stad utgiften för berörde byggnadsarbete blifvit beräknad till 86,000 R:dr Hant, deraf nämnda stads innevånare förbundit sig tillskjuta 3,000 R:dr, beviljade Rikets Ständer vid 1859 och 1860 årens riksdag till omförmälda företag ett, emot återstoden af den förslagsvis beräknade kostnaden ungefärligen svarande, anslag af 82,500 R:dr, deraf j:del eller 27,500 R:dr utan återbetalningsskyldighet och |:delar såsom lån mot 4 procent ränta och årlig amortering.
Med användande af dessa medel har brobyggnadsarbetet fortgått med den drift, att alla stenpelarne och landfästena af sten äro färdiga och endast öfverbyggnaden af trä återstår.
Men med anledning deraf, att sten måste anskaffas från berg, beläget f:dels mil från bron. och att stenarten varit särdeles svårarbetad, samt att de till öfverbyggnaden erforderliga bjelkar af bestämda grofva dimensioner mäste hemtas långt uppe i landet och derigenom blifvit dubbelt dyrare än flottade bjelkar, då afseende icke göres på dimensioner, kommer omförmälde brobyggnad att kosta 32,288 R:dr utöfver ursprungliga kostnadsförslaget.
Till följd häraf, och då de byggnadsskyldige icke kunna anskaffa nämnda, opåräknade öfverskott i den för brons byggande beräknade kostnad, får jag vördsammast hemställa, att Rikets Ständer, pä det hinder för skyndsamt fullbordande af förut omförmälda brobyggnadsföretag, icke af bristande medel må inträffa, måtte ytterligare bevilja ett emot ofvannämnde, öfverskjutaude kostnadsbelopp svarande lån af 32,288 R:dr Rant utan ränta, eller, derest det icke kan bifallas, emot den ränta, som Rikets Ständer kunna finna för godt bestämma.
Om remiss till vederbörligt Utskott anliålles vördsamt.
Stockholm den 26 November 1862. G. M. Cygmeus.
Motionär i B orgare-S t ände t 1862, .JV#' 106. 217 JW ssrn Af Herr CygnsHS:
Om pension för f. d. Landshöfdingen Gustaf Mont gomerys enka och barn.
Hos Rikets Höglofliga Ständer har det städse varit en lika vacker som värdig och uppmuntrande plägsed ej allenast att belöna synnerligen förtjenta mäu under deras lifstid utan äfven sträcka sin skyddande omvårdnad till deras efterlefvande enkor och barn Hvarje riksmöte lemnar flera bevis på detta ädla och betryggande hägn.
Sedan Ständernas sednaste sammanvaro har, jemte många, en i flera afseenden förtjent och utmärkt man, f. .d Landshöfdingen öfver Westerbottens län, Kommendören af Kongl.
Nordstjerne-Orden in. m. Gustaf Montgomery aflidit.
Hvad han under sin lefnad varit och verkat, torde för de flesta vara väl bekant, och står dessutom för alla, som derom vilja hafva en närmare kännedom att läsa i Biografiskt Lexikon öfver namnkunnige svenske män.
Bland hans litterära produkter intager hans i 2:ne delar utgifna Historia öjver sista Finska kriget ett förtjenstfull! rum.
Montgomery har efterlemnat enka med sex barn, af hvilka 4 eller rättare 5 äro oförsörjda, ty den äldsta dottern är ej längesedan vorden en värnlös enka.
Genom sparsamhet behöll sig Landshöfding
Montgomery i ekonomiskt oberoende och samlade till och med en liten förmögenhet, såsom bifogade transsumt af bouppteckning visar.
Men fördelad emellan enka oc h barn blir dock den befintliga tillgången för knapp till deras försörjning, och dristar jag fördenskull föreslå, det Rikets Högloflige Ständer ville bevilja Landshöfding Montgomerys enka och barn en årlig pension af 1,000 R:dr R:mt.
Stockholm den 26 November 1862. G W Cygnceus.
Jjih. till E St.
Prot. 1802—1863. 11 Sand. i A/d. 218 Motioner » B or gar t-Ståndet 1862.
JM 107. JW 107.
Af Herr Lemchen; Angående föreskrift % frågu om Uden. hvarifrån utfärdade allmänna Författningar må vara gällande.
I Kongl. Cirkuläret till Konungens Befallningshafvande af den 2 April 1833 stadgas, att de i Konungens höga namn eller, i följd af Hans nådiga befallning, genom Hofrätten Kollegier eller andra publika Verk utfärdade författningar, uti hvilka icke någon viss tid blifvit utsatt, hvarifrån de komma att gälla, skulle från den dag, då deras uppläsning blifvit börjad i socknens kyrka, eller uti någon kyrka af sådana gäll, der, enligt stadgad ordning.
Gudstjenst icke hvarje söndag i alla dithörande kyrkor hålles, inom samma socken eller gäll vara ländande till efterrättelse.
Men det har icke sällan inträffat, att utkommen lag eller författning ej blifvit i en eller flera kyrkor uppläst derför, att efter Gudstjenstens slut alla närvarande, utom presten och klockaren eller kyrkoväktaren, aflägsnat sig, vid hvilket förhållande presten ansett uppläsning af ankomne författningar och kungörelser onödig.
Både vid Underrätter och Hofrätter hafva också invändningar blifvit framställda mot tillämpningen af en sålunda icke i kyrkan uppläst författning, med den påföljd, att densamma icke kunnat tillämpas i det förevarande målet.
Dessutom medför ofvannämnda stadgande den olägenhet, att under någon tid en| allmän lag eller författning kan vara gällande i en del af riket, men icke i en annan, och till äfventyrs i en socken eller gård, men icke i den angräsande.
En annan föreskrift, angående tiden, då en ny lag eller författning skall blifva gällande, torde derför vara af behofvet påkallad; och jag får härmed vördsamt föreslå, att Rikets Höglofl.
Ständer måtte, icke allenast för sin del, besluta, att författningar angående allmän Civil-, Kriminal- och Kyrkolag skola, der icke annorledes i särskilda fall stadgas, vara gällande tre månader efter den dag, då de utgifvas, utan äfven hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla sin önskan, att, med undanrödjande af ofvannämnde föreskrift i Kongl.
Cirkuläret den 2 April 1833, en viss tid måtte bestämmas, hvarifrån allmänna författningar, som utfärdas rörande rikets allmänna hushållning, komma att lända till efterrättelse.
Jag anhåller om remiss häraf till vederbörligt Utskott.
Stockholm den 26 November 1862. J. A. Lemchen.
Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ^\S 108. 219 ,M 8 08.
Af Henr LeillfllCn:
Angående upphäfvande af föreskrifterna om tullstämpling af från utrikes orter inkomna varor.
Den i Sverige, men icke i angränsande Stater och kanske ej heller numera i något annat civiliseradt land föreskrifna tullstämpling af varor, som från utrikes orter inkomma medför stora olägenheter, men icke någon motsvarande nytta.
Olägenheterna äro tidsförlust, icke obetydliga kostnader för importörer och Tullverket samt varornas skadande i större eller mindre mån genom och under stämplingen.
Den fördel, som afses och förmehats kunna vinnas genom tullstämplingen, består deruti, att densamma skulle utgöra en kontroll och ett hinder mot oloflig varuinförsel samt tjena till upplysning och rättelse vid undersökning efter olofligen infördt gods; men denna kontroll, som kanske aldrig varit särdeles verksam, har förlorat all betydelse, sedan stämplingsskyldigheten för inhemska handtverks- och fabriksvaror dels redan upphört och dels, enligt Kongl.
Kungörelsen af den 13 sistlidne Juni, vid nästa års början kommer att upphöra; ty det torde vara och blifva omöjligt att städse med säkerhet bestämma, huruvida en vara är af utländsk eller inhemsk tillverkning.
Dessutom bör en sådan kontroll anses obehöflig, sedan fullständiga och ändamålsenliga åtgärder, till varuinsmugglings förhindrande, vidtagits genom skärpta kontroller och ökad bevakning å Rikets kuster.
Det bästa och enda fullt verksamma korrektiv mot varuinsmuggling är utan tvifvel, att tulltaxan uppgöres och regleras efter handelsfrihetens grundsatser; och detta har redan i mänga delar skett och kommer säkerligen att allt mer och mer iakttagas.
Erfarenheten har äfven visat, att förtullning af vara, derå tullstämpling varit, men icke nu mera är föreskrifven, ej minskats, utan tvärtom blifvit ökad efter det föreskriften om dess stämpling upphört att vara gällande.
Städerna Stockholm, Göteborg, Helsingborg och Kongelf hafva erhållit rättighet att uppbära stämpelafgift för der förtullade stämpelbara utländska varor; men i följd af den derigenom ökade kostnad vid varors förtullning i dessa städer, lära der boende importörer icke sällan hafva förtullat sina varor annorstädes, t. ex. i Calmar och Warberg, hvarigenom förstnämnda städer förlorat icke obetydlig tolagsersättning, som åtminstone till någon del motsvarat den behållna inkomsten af stämpelafgifterna; och dessutom torde tullstämplingens upphörande i annat hänseende medföra större fördelar, äfven för dessa städer, än nämnda inkomst.
Med åberopande i öfrigt af de uti Kongl. General-tullstyrelsens, i afskrift bifogade, underdåniga utlåtande till Kongl. Maj:t, anförde skäl, hvilka, efter mitt förmenande, visserligen bort leda till ett annat slut än det, hvari Kongl.
General-tullstyrelsen då, beträffande denna fråga stannat, får jag vördsamt föreslå, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att nu gällande föreskrifter om tullstämpling af varor, som från utrikes orter inkomma, varda upphäfna.
220 täotioner t Borgare-Ståndet 1862. JW 109.
JVs *09.
Af Herr F&1I161D 1 Att, i öfverensstämmelse med hvad redan beslutats i afseende å jernhandteringen, förädlingen af mineralrikets öfriga alster må befrias från all annan beskattning än bevillning.