Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I skogstrakterne sysselsätta sig dermed stundom soldater och andra personer af den fattigare klassen.
Villebrådet, vanligen bestående af Harar, Tjädrar och Orrar, försäljes med fördel på herregårdarne och i Städerne.
Oaktadt alfvarliga förbud emot fogeljagt under fredlysta tiden af året, förspörjas likväl ofta öfverträdelser -deremot.
Vid Städerna hålles dock nogrann uppsigt till förhindrande af villebråds införande under den lid, då fällning deraf är förbjuden.
Vid kusterna, särdeles utmed Öland, utgör Skälfångst en temligen lönande sysselsättning. 2:o Fiske.
För mångå af kustboerne är det en väsendtlig näringsgren.
Strömmingsfisket vid Öland, fordom indrägtigt, men sedan flera år mindre gifvande, har, under sistförflutna åren, börjat att åter blifva någorlunda förmånligt.
Deremot är det tillförene betydliga laxfisket i Emåen i årligt aftagande.
Såväl vid hafskusten, sorn i Länets mångå insjöar -och åar är 23 god och ymnig tillgång på ål, gäddor, ort, aborrar med flera Åskslag.
Från Tjusts och Tunaläns Härader säljes årligen mycket färsk fisk till uppköpare från Stockholm, hvilka afhemta fisken uti särskildt dertill inrättade farkoster.
Torskfisket vid södra delen af Öland är temligen betydligt. 3:o Väfnader.
På Smålandssidan af Länet är denna näringsgren i åtskilliga trakter icke så obetydlig; och allmogens färdighet i väfnadskonsten synes vara i tilltagande.
De väfnader, som försäljas, bestå vanligen uti lärft, blångarns- och bomullsväf; hvaraf, på Länets landtmarknader, årligen försäljas ungefärligen 20,000 alnar till ett värde af 6,000 R:dr Banko.
På Öland, hvarest föga lin odlas, bestå väfnaderne hufvudsakligen af ylletyg, och allmogen förser sitt behof af finare linneväfnader till större delen från fasta landet.
Deremot afyttras årligen från ön icke så obetydligt parti vadmal, flanell, bårtäcken, ryor och strumpor af ull» 4:o Kalkbränning och Stenbrjtning» Pä Öland, synnerligast i södra delen, hvarest finnes ymnig tillgång på schiffer, brännes denna till kalk, som med fördel afsättes på andra orter.
Nästan öfver hela Öland träffar man, på de såkallade allvaren, i dagen liggande kalksten, som lätt låter bryta sig i flisor och är särdeles passande till byggnadsämne; dock icke till boningshus, emedan stenen gifver fukt.
Stenbrytning utgör derföre på denna ö en ganska allmän och tillika vinstgifvande binäring.
I norra delen af ön har allmogen förvärfvat sig någon färdighet uti stenflisornas aptering och slipning.
Med egna farkoster föres stenen, dels till Calmar, hvarifrån icke så obetydlig utskeppning deraf sker, samt dels till Stockholm och andra orter.
Värdet af den kalk och sten, som från Öland årligen försäljes, kan beräknas till 7 a 8,000 R:dr Banko.. 5:o
Träkäril förfärdigas i temligen stor mängd inom Norra Tjusts Härad, hvarifrån mycket deraf till. andra orter afyttras. 6:o Forssling af varor utgör, i närheten af Städerna och Bruken, en icke ringa inkomstkälla för allmogen» 7:o Uppsamling af kreatursben..
Detta är en i sednare tider tillkommen binäring, som beredt den fattigare klassen både sysselsättning och inkomst.
Då kreatursben först började att i Städerna uppköpas och derifrån exporteras, betalade man för ett LU. deraf endast 2 å 3 sk.
R:gs; men , i den mån Sera. köpmän funno, sig föranlåtne att spekulera på. denna, förmånliga, export - 24 artikel, stegrades priset derpå, oell har slutligen uppgått ända till 16 ä 20 sk. LU.
De sista åren hafva blott ifrån Calmar blifvit afsände 5 å 6 benlaster hvarje sommar, och om man antager hvardera lasten till 4000 R:dr, så uppgår sammanräknade värdet af benexporten endast från denna hamn till 20,000 R:dr Banko, hvilken summa till största delen kommit fattige och behöfvande personer till godo.
Denna binäring har således utöfvat ett fördelaktigt inflytande till, åtminstone ögonblickligt, förbättrande af en mängd fattiges belägenhet. 8:o Lfärub ränning och Kollinius; utgöra i skogstrakterne väsendtliga binäringar.
Kohlen afyttras hufvudsakligen vid Bruken, och Tjäran föres till Köpingar och städer, hvarifrån årligen exporteras omkring 3,000 Tunnor till ett värde af 12,000 R:dr Banko. 9:o Salpetersjudning.
På många ställen af Länets fasta land är denna handtering en icke ringa inkomstkälla.
Årliga tillverkningen uppgår vanligen till 2,500 LU., värderade till 18,000 R:dr.
I Länet finnas 61 plantlador för saltberedning, till hvilkas anläggning
Staten bidragit med större oell mindre understöd eller praemier. 10:o Handel och Sjöfart.
Vid kusterna sysselsätter sig allmogen mycket med sjöfart.
Många Bönder, särdeles i Södra Möre Härad, äfvensom i Tjusts Härader och på Öland, hafva egna fartyg, hvarmed de idka Inrikes fraktfart.
De uppköpa äfven ofta skogsprodukter och spanmål, samt afföra dem till försäljning å andra inrikes orter. § 4.
Under sist förflutna qvinqvennium hafva icke tillkommit några af öde upptagne hemman; men, såsom Landshöfdinge-Embetet förut anmärkt, har en mängd hemmansklyfningar och torpanläggningar tillkommit.
Nyttan af Laga skiften börjar mer och mer att af allmogen inses, och sådana ägodelningar fortgå nästan oafbrutet i alla trakter af Länet, b varigenom jordbruket vinner en märklig förkofran.
Länet har 16 ordinarie och 9 extra 25 extra Landtmätare; men af de förre finnas några, som genom ålder, eller andra orsaker föga kunna befatta sig med utöfningen af deras tjenst.
De af Landtmätarne, hvilka äro kända för skicklighet och drift, äro vanligen så anlitade, alt de knappast kunna medhinna, att med tillbörlig skyndsamhet fullborda de många dem anförtrodda skiftesföri ältningar.
Visserligen finnas i Länet många vattenverk, som i större eller mindre mån förorsaka uppdämning; men då de tillkommit i laga ordning och oftast äro för orten omistlige, så kunna de olägenheter, de medföra, svårligen afhjelpas genom den i Författningarne inedgifna lösningsrätt, helst löseskillingen måhända alltid komme att blifva så drygt uppskattad att den öfversteg enskilda förmågan.
Emåen, Länets betydligaste vattendrag, gör nästan hvarje vår skada genom öfversvämning.
För att i någon mån minska denna olä genhet, har man med behörigt tillstånd företagit sprängningar i det såkallade Ilecklaberget, som är ett af de hinder, hvilka stå i vägen för åns fria lopp.
Genom sökt och beviljad förmedling af hemman, har, under de sist förflutna fem åren, Länets sammanräknade förmedlade hemmantal, från 3,36611 mantal, blifvit minskadt till 3,365A.
Uti sista Femårs-Tabellen finnas, bland Kongl. Maj:ts och Kronans lägenheter, upptagne en Masugn, .en Stångjernshammare och en Spiksmedja.
Dessa verk tillhörde Pauliströms Bruk; men år 1832 har bruket med underlydande hemman blifvit till enskild man under skalterältighet försåldt.
För öfrigt upptager bifogade tabellen för Landet alla de hemman och lägenheter, hvilka här i Länet tillhöra kronan.
Af hemman, anslagne till fromma stiftelser, finnas, dels 61 hemman i Lönneberga Socken af Aspelands Härad; hvilka tillhöra Upsala Domkyrka, och dels 1 f. d. Hospitalshemman i Törneby af Calmar Socken, hvilket nu disponeras af Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet.
Ungefär 27 hemman hafva under sista fem åren blifvit från Krono löste Lill Skatte.
Poslhemmannen uppgå till 40— mantal och de till Gästgifvaregårdar anslagna utgöra 80 mantal. Af Boställen finnas, för Militiae— Staten 661 mantal, för Civil-Staten 36fl, och för Ecclesiastik-Staten 107A mantal.
Kungsgårdar och Ladugårdar i Länet utgöra 171 mantal.
De bestå Femårs-Berättelse fr.
Calmar Län. 4 26 af Ottenby Kongsgård, nu mera använd till Stuteri; Kongsgården Borgholm och Kongs-Ladugården Horn på Öland, som äro utarrenderade.
Omkring tre fjerdedelar af Länets hemman brukas af ägarne sjelfve eller af Kronobönder och Boställsinnehafvare, samt de öfrige af Arrendatorer, Landthönder och Hälftenbrukare.
Landshöfdinge-Embetet har ofvanföre haft tillfälle anmärka, att allmänna välmågan i Länet, under sist förflutna fem åren synts vara i tilltagande, och att ett af bevisen för denna åsigt innefattas uti den ökade lätthet hvarmed Krono-ulskjdderne utgå.
I de flesta Fögderier hafva Krono-räntorna indrifvits med högst få och obetydliga restantier.
Den med sistlidne års början vidtagna förändring i afseende på uppbördssätt, genom uppbördsterminernas förflyttning till Januari månad, har visat ett ganska fördelaktigt inflytande; ty vid denna tid har man vanligen haft att hugna sig af de fördelar, som slädföre lemnar, genom lättade tillfällen för landtmannavarors forssling och afsättning.
Det har också visat sig, att vid de, efter nya regleringen anställda uppbördsstämmor, Krono-Räntor blifvit inbetalde till större belopp, än som förut kunnat påräknas, vid både ordinarie och extra uppbördsmöten.
Må hända bör, till detta resultat, orsaken äfven sökas i det åter införda stadgandet om stämmoböter för dem, som uraktlåta, att å uppbördsstämma!! erlägga deras utskylder.
I afseende på fördelningen af allmänna onera, råder här i Länet emellan hemmanen den olikhet, att de, hvilka underhålla indeldte Båtsmän, Hussarer och Soldater, få använda hemmanens grundräntor lill detta underhåll, som ofta understiger räntornas belopp, hvaremot de hemman, som underhålla roterade Båtsmän och Soldater, måste vidkännas detta besvär, och derforutan, tili Staten eller andra allmänna behof, utgöra hemmanens grundräntor.
Uti tabellen är bevillningen beräknad efter 1836 års Taxeringslängder, men ständiga Räntorna efter medium af de sistförflutna fern årens Markegångspris.
Efter sistnämnde grund äro äfven kostnaderne för rustning och rotering uträknade, med tillägg dock af inkomsterne utaf karlarnes torp, äfvensom, hvad Lifgrenadiererne beträffar, af årliga hästvacance-afgifter.
Årliga kostnaden för sådan rustning, har således blifvit upptagen, för en Båtsman till 45 R:dr, en Soldat 50 R:dr, en Hussar 100 R:dr och en Lif-Gre - 27 nadier 110 R:dr allt Banko.
Enligt dessa beräkningsgrunder, upplager tabellen kostnaden för det i Länet förlagda roterade krigsfolk, nemligen: 347 Soldater och 544 Båtsmän.
För indelta krigsfolket, som, utom befäl, utgöres af 83 Grenadierer, 138 Hussarer och 801 Båtsmän, äro Rusthållsstammarnes och Augrnentshemmanens räntor och Kronotionde-spanmål å Stat anordnade, utgörande efter medel-markegångs-pris, de förre 86,823 R:dr och den senare 1,344 R:dr, eller tillsammans 88,167 R:dr, hvilken summa med säkerhet kan antagas betydligt öfverstiga verkliga rustningskostnaden i fredstid.
Vid den år 1835 förrättade Rotering äro af i Länet varande oroterade, ordinarie rotering underkastade hemman och lägenheter 16| mantal indelte att utgöra 5 Båtsmän.
Öfriga roteringsskyldige hemman och lägenheter hafva, i anseende till deras spridda läge, ej kunnat lill roterings utgörande in natura anslås, utan erlägga i stället vacance-afgift, hvilken jemväl är inbegripen uti ofvan omförmälte, i tabellen upptagne kostnad för rustning och rotering.
Presterskapets aflöning är på de flesta ställen mycket olika, såsom beroende på skiljaktige öfverenskommelser.
Det är således icke möjligt, alt lör denna aflöning angifva något, för bela Länet bestämdt och tillförlitligt medelbelopp.
Landshöfdinge-Embetet har dock trott sig komma detta förhållande närmast, då det, med afseende på värdet af de varor och persedlar hvarmed Presterskapet allmännast aflönas, antagit, att hvarje helt förmedladt hemman årligen betalar till Pastor 11 R:dr 24 sk., till Capellanen 4 R:dr och till öfriga Kyrkobetjeningen 3 R:dr eller tillsammans 18 R:dr 24 sk.
Understödet till de fattige är för hvarje hemman beräknadt till 4 R:dr.
Gästgifveri-Reserve- och Krouoskjuts-besväret, för hvilket nu mera erlägges tillräcklig betalning, kan derföre icke anses såsom något verkligt onus.
Väghållningsbesväret är beräknadt lill 11 R:dr för hvarje hemman.
Bland diverse afgifter, onera och besvär, såsom Curhusafgift, Riksdagspenningar, Tingshus-, Kyrko-, Prestgårds- och Arrest-byggnader, jaglredskaps underhållande, skallgångar och brefbäring, utgår den förstnämnde af hvarje mantalsskrifven person med 5 sk.
Banko; men de öfrige äro obestämda och hafva endast efter förmodan kunnat utföras.
För ordningens vidmakthållande på Landet, är sörjdt genom antagande i hvarje byelag af en så ka 1 lad byordningsman, som äger närmaste tillsynen öfver byelagels förhållande och den allmänna sedligheten.
När något inträffar, som fordrar åtal eller rättelse, bör han sådant genast anmäla för Krono-Beljeningen eller Socknens Kyrkoråd.
Ordningsmannen hafva af 28 Konungens Befallningshafvande erhållit en instruktion, hvarefter de förfara, hvarförutan en byordning är öfver hela Länet tills vidare antagen, efter hvilken förekommande ekonomiska frågor inom byelagen behandlas.
Dernäst tillhör närmaste vården om landtpolisen Krono-Länsmännen, som härvid hafva sig lill biträde ett visst antal fjerdingsman.
Af de förut tillåtna krogar på Landet, som vid sista Femårs-Berättelsens afgifvande voro 18, har, efter det vederbörande Församling deröfver hörts, en nyligen blifvit indragen.
För öfrigt har Länsstyrelsen låtit sig angeläget vara, att, genom uppmaningar, offentliga varningar och allvarsamma åtgärder, söka hindra utbrotten af den öfver hand tagna böjelsen för fylleri, i hvilket afseende Presterskapet genom berömligt nit främjat framgången af Länsstyrelsens bemödanden.
Krono-Betjeningen har sig på del strängaste anbefaldt, att vaka öfver nykterhetens bibehållande och erinras ofta om iakttagande af denna sin skyldighet.
Den torde ock i allmänhet omsorgsfullt och driftigt fullgöras, ty åtalen för fylleriförbrytelser ökas, ehuru anledning icke är att förmoda, det förbrytelserne nu inträffa oftare, än under föregångna åren.
Lönnkrögerier finnas, ty värr, på många ställen och undgå ofta åklagarens beifran, i anseende till svårigheten att åstadkomma full bevisning.
I afseende på Länets Sockenskolor och andre undervisningsverk på Landet, har, sedan sista Femårs-Berättelsens afgifvande, icke försports annan väsendtlig förändring än, att man flerestädes beflilat sig om anskaffande af skickligare Lärare än de, åt hvilka barnundervisningen förut varit anförtrodd.
Denna besörjes på många ställen af klockarne, vid hvilkas antagande synnerligt afseende fästes på deras större eller mindre skicklighet, att bestrida skollärarekallet.
Fattigvården besörjes i hvarje Socken vanligen genom bidrag i lifsmedel efter hemmantal.
De mest orkeslöse fattighjonen och de som icke hafva annat hem intagas i Socknarnas fattigstugor.
Ordningen vid gästgifverierne i Länet handhafves efter gällande allmänna författningar och Konungens Befallningshafvandes särskildta föreskrifter, deraf ett sammandrag är tryckt framför hvarje Gästgifveridagbok.
Hållskjuts äger icke rum inom delta Län, utan de resande fortskaffas med gästgifvarnes och reservlagens hästar. 29 Socknemagasiner finnas i Länet lill ett antal af 49, hvaraf de flesta, i synnerhet på fasta landet af Länet, äga betydlig spanmålsfond.
Vid åtr skillige medgifva tillgången utlåningar äfven utom Socknen.
På landet finnas inga Sparbankar, men fråga lärer vara om inrättandet af en sådan i Hand börds Härad. § 5.
Städer. l:o Calmar.
Stadens folkmängd, sorn vid sista Femårs-Berättelsens afgifvande uppgick till 5,509 personer, bestiger sig enligt 1837 års manlalslängder till 5,631 personer, hvaraf 2,454 mankön och 3,177 qvinkön.
Af dessa erlägga 1,409 mankön och 1,829 qvinkön mantal.
Befolkningens tillväxt under sednast förflutna qvinqvennium uppgår således till 122 personer, hvilken ökning är mindre än den som ägt rum under näst förutgångne fem åren.
Handeln, som är Stadens hufvndnäring, är ganska betydlig.
Den idkas dels med export af ortens skogsprodukter och dels med försäljning af inoch utländska varor.
År 1831 funnos här 35 öppna salubodar; dc utgöra nu 43.
De handlandes antal utgjorde vid 1837 års slut 53, hvaraf 2 jernhandlande och 6 victualiehandlande.
4 hade nedlagt deras rörelse, utan att afsäga sig burskapet.
Skattskrifna handelsbetjenter finnas till ett antal af 59.
Skeppsfarten bestrides nu med 71 större fartyg, hvilkas sammanräknade lästetal går till 2,654I356g läster, samt 20 mindre om 285T4Ö95.
De större fartygens antal år 1831 uppgick till 66 med 2,571 lästers drägtighet.
Tillökningen gör således i antal 5 och i lästetal 183T3565.
Desse fartyg sysselsättas hufvudsakligen med export af jern och skogsprodukter till utrikes orter inom Östersjön, några äfven till Nordsjön och Medelhafvet, der de söka frakter.
När sådana upphöra, återvända • de hem med salt.
Karantänsanstalten™, särdeles åren 1834 och 1835, inverkade menligt på handeln, genom de derigenom förorsakade kostnader och uppehåll.
Exporten härifrån beslår af Bräder, Plankor, Bjelkar, Sparr, EksläT, Ekbark, oarbetade Kreatursben, Tjära, Golfsten, Stångjern, Manufaktursmide, 30 Alun, m. m.
Importen af Salt, Sill, torr Fisk, rått Socker, Vin, Årrak, Rumin, Caffe, Risgryn och andra specerier, Färgstofter, Bomullsgarn och diverse tyger m. m.
Tullinkomsterna, med inberäkning af Convoj- Fyr- och Båkmedel, uppgingo år 1832 till 75,973 R:dr 31 sk., 1833 lill 82,641 R;dr 23 sk. 6 r:st., 1834 till 75,409 R:dr 36 sk. 9 r:st., 1835 till 77,392 R:dr 33 sk. 9 r:st och 1836 till 83,753 R:dr 37 sk. 8 r:st.
Ehuru dessa resultat innefatta fördelaktiga hevis på handelns fortfarande förkofran, så finnes likväl, med få undanlag, hos de handlande ingen större förmögenhet.
De fleste hafva dock sin jemna bergning.
Enligt Konungens Befallningshafvandes i sisla Femårs-Berällelsen yttrade åsigt, skulle allmän nederlagsrättighet för Calmar ostridigt i en ganska väsendtlig mån ytterligare förkofra Stadens handel.
I Staden äro tvenne Fabriker, en större och en mindre för tillverkning af Tobak och Snus.
Vid dem tillverkas årligen, räknadt i medeltal för fem år, 43,700 U. Tobak och Snus, hvartill 10 arbetare sysselsättas.
Tillverkningsvärdet utgör 3,200 R:dr årligen.
Den mindre Fabriken fortfar att vara af ringa betydenhet.
Ett härvarande
Sockerbruk sysselsätter 6 arbetare och tillverkar årligen 58,700 U.
Socker och 23,500 U.
Sirup, till ett sam»nanräknadt värde af 22,900 R:dr.
Vid ett Staden tillhörigt
Skeppsvarf är arbetet städse lifligt; der nybygges årligen 1 ä 2 fartyg; men hufvudsakliga arhetsförljensten är dock beräknad på reparationer af Stadens och ortens fartyg.
Arbetarnes antal äro 80 å 100 och årliga nybyggnads- och reparationskostnaden uppgår till 25,100 R:dr.
Ett Stenhuggeri, som drifves med ångmachin, är härstädes sistlidet år inrättadt, hvarest verkställes finslipning hufvudsakligen af Ölandssten; men inrättningen lärer icke löna sig, och ägaren har beslutat, att flytta den till någon annan ort.
Utom de handlande, äger staden 192 andra borgare, nemligen Coopvardie-Skeppare och Handtverkare.
Få af dem hafva någon betydlig förmögenhet och de fleste endast tarflig bergning.
I allmänhet kan Handtverkarnes konstfärdighet icke anses öfverstiga medelmåttan.
Stadens jord är icke obetydlig.
Den beslår af trädgårdar, åker, äng ock betesmark, uppgående efter sista mätningen till en sammanräknad vidd 31 af 1,269 Tunland.
All sladsjorden
Lief år 1836 skattlagd till 10 mantal.
Eli del deraf är anslagen till lön åt Stadens Embets- och Tjenstemän.
Ungdomen åtnjuter undervisning uti ett Gymnasium med 6 Lectorer, 1 Adjunct och 1 särskild lärare i Natural-Historien; en högre Lärdomsskola med Rector, Conrector och 3:ne Colleger, en lägre Apologistskola med 2:ne Lärare, samt en på Stadens bekostnad inrättad Lancasterskola.
Uti denna sistnämnda lemnäs undervisning åt 140 barn, åt de fattige deribland utan betalning.
Lärarens lön är 200 R:dr Banko, som betalas af Fattig-Cassan.
För 2 år sedan inrättades här en annan läroanstalt, som nu, med Nådigt tillstånd, bär namn af Bernhardinas Flickskola, och hvarest 30 fattiga flickor fritt åtnjuta undervisning i läsning, skrifning och räknekonst af Läraren i Lancasterskolan, samt uti vanliga fruntimmersarbeten, såsom att sy, spinna och väfva m. m. af en dertill anställd Lärarinna, hvilken jemte fria husrum och några andra fördelar, åtnjuter en kontant lön af 166 R:dr 32 sk.
Denna flickskola, som har för ändamål alt bilda fattiga och frånfallna flickor, har tillkommit genom frivilliga sammanskott, hvaruti II.
M. Drottningen Nådigst behagat deltaga.
Skolans fond uppgår nu lill omkring 2,500 R:dr Banko och åtskillige af Stadens invånare utaf begge könen lemna årliga bidrag till skolans lindel håll, hvarförutan de flesta skolflickorna hafva så kallade måitidsdagar i husen.
Det fördelaktiga inflytande, som denna Läroanstalt redan ulölvat på elevernes bildning och sedlighet gör det önskvärdi, att tillgångarne kunde medgifva en sådan utvidgning, att flera flickor deraf kunde komma i åtnjutande.
Invid Staden finnes ett Lazarett och Kurhus för södra delen af Länet på fasta landet.
Der äro 50 sängar för veneriskt smittade personer, hvilka njuta vård och skötsel vid inrättningen, ulan betalning.
Andra sjuke, som på Lazarattet undfå vård och läkedom, erlägga betalning, dock endast beräknad såsom ersättning för maten.
Läkare är der anställd.
Af Stads-Cassan lönes en Stadsläkare och ProvinciaUäkaren för Länets södra del biträder äfven invånarne med Läkarevård.
Fattigvården är öfverlemnad åt en Direktion, som förvaltar och utdelar medlen, samt i öfrigt vakar öfver ordningen.
De verkligen behöfvande åtnjuta understöd i penningar, som i början af hvarje månad utdelas.
Medellösa barn underhållas af Fattig-Cassan, i mån af tillgångarne, på det sätt, att fosterföräldrar för dem antagas.
De mest orkeslöse, äldre fattighjonen 32 äro inhyste uti ett, för delta ändamål in rättad t, fattighus.
Antalet af dem som njuta fattigmedel, äro 180, deraf 28 äro intagne i fattighuset, hvilket Staden underhåller.
Fattigmedlen uppgå till omkring 4,800 R:dr Banko årligen och tillkomma hufvudsakligast genom beläggning å Stadens invånare samt afgifter vid egendoms-försäljningar och från aflidne personers sterbhus.
Den i Staden inrättade Sparbank, hvars fond vid sista Femårs-Berättelsens afgifvande utgjorde omkring 3,600 R:dr, hade sistlidet års slut en fond af 18,641 R:dr.
Sorn denna inrättning förnämligast är beräknad deruppå, alt den arbetande klassen och tjenstfolk må kunna förvara till framtida behof en samlad, för tillfället icke behöflig, penning, så är insättningen i Sparbankeu begränsad, och får icke öfverstiga 100 R:dr Banko årligen för hvarje person.
Stadens alla inkomster, deruti inberäknade tolag, bro-, hamn och vågpenningar/uppgå vanligen för året lill 9,500 R:dr Banko.
Under Calmar stad lyda Ivöpingarne Figeholm, Döderhultsvik, Mönsterås, Påskallavik, Pataholm och Bergqvara, hvilken sistnämnde till någon del lyder under Carlskrona.
Döderhultsvik och Mönsterås äro störst.
Den förra har 14 inrikes handlande och 14 andra borgare, som här i staden innehafva burskap. 2:o Westervik.
Stadens hus och tomter utgöra till antalet 500, af hvilka de fleste äro små och ganska många med obetydlige åbyggnader forsed de.
Areala rymden af stadens område utgöres af 478 Tunnland åker, 843 dito äng och 2,978 dito skog och betesmark, hvilket allt, vid den skattläggning, som år 1824 förrättades och af Kongl. Kammar-Collegium sedermera blifvit fastställd, är beräknadt till 9? hela hemman, deruti inbegripen den under Westervik lydande Köpingen Gamlebyn, som särskildt är uppskattad till i hemman.
Åkern består allmännast af sand; och kan, i anseende till jordmånens magra beskaffenhet, blott hälften deraf, eller 239 Tunnland årligen begagnas, hvaraf |:delar nyttjas till höstsäde, och den öfriga |:delen till Potatesodling.
All slags vårsäd har vid flere gjorda försök befunnits - 33 funnits icke hafva någon trefnad på denna jord, ulan oftast lemnat brukaren ringa afkastning, om icke missväxt.
Af ängen, lika mager som åkerjorden, ehuru lagd i cirkulationsbruk, kan ej framfödas flere kreatur än de i tabellen upptagne hästar, oxar, kor, ungboskap och får.
Utmarken till största delen bergig och mycket stenbunden, är beväxt med smärre tallskog, och gifver ett ganska klent bete.
Värdet af Stadens hus och tomter, odlad och ouppodlad jord, den för desse lägenheter utgående årliga bevillningen, Båtsmans- och Clerecie.ts underhåll, inhemtas af tabellen, hvarvid allenast bör tilläggas, att af de 16 Båsmän, som blifvit staden pålagde, underhållas 8 af borgerliga rörelsen och 8 af stadens jord.
Stadens folknummer utgöres af:
Mantalsskrifne personer 1,874. samt öfver- och underårige 1,355.
Summa 3,229.
Att vaka öfver fattigförsörjningen, är en Direktion af Församlingen utsedd, hvars ledamöter årligen väljas, och der Borgmästaren är ständig ordförande.