Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ifrån Hedervärda Bonde-Ståndet hafva till Stats-Utskottets behandling blifvit öfverlemnade serskilde i berörde ämne väckte motioner af Riksdagsfullmägtige Peter Persson från Calmar Län, Erik Svanberg från Vesternorrland, Jan Peter Jansson från Upsala Län, Olof Olsson från Östergöthland, Anders Brisman från Skaraborgs Län, Olof Lindbeck från Hallands Län, Erik Norberg från Westmanland, Johan Andersson från Upsa - Stats- och Oeconomie-Utslottens Utlåtande JV:o 26. 3 la Län, IVils Insulin från Stockholms Län, Jöns Jönsson från Christianstads Län, Johannes Svenssen från Jönköpings Län, Johannes Andersson från Calmar Län, Johannes Johansson från Bohus Län och Tufve Månsson från Malmöhus Län.
Motionairerne, med hvilka flere af Ståndets öfrige Ledamöter sig förenat, hafva fört klagan öfver det tryckande i Postförings-besväret, och dervid hufvudsakligen anfört, att de friheter och förmoner, som, jemlikt Kongl.
Kungörelsen den 19 Aug. 1801, äro posthemmanen beviljade, ingalunda svarade emot ifrågavarande, i senare tider betydligt ökade onus, hvaruti allenast en ringa lindring, genom den efter sista Riksdag erhållne förhöjning i skjutslegan, vunnits.
Så väl den allmänna som enskilda brefposten hade nemligen så ökat sig, att, ehuru postbonden erhölle betalning endast för en häst, kunde dock posten på många ställen ej forslas med mindre än 2 hästar, hvartill äfven bidroge, att posten numera nästan alltid åtföljdes af en Postiljon, som enskildt medförde bref och gods.
I stället att postföringen tillförene endast kom i fråga en eller två gånger i veckan, måste ordinarie posten nu, i flere orter, fyra till fem resor i veckan skjutsas, oberäknadt den extra postföringen, som äfven flere gånger i veckan inträffade.
Serdeles besvärlig, vore emedlertid utrikes posten, hvilken komme oregelbundet, derföre fordrade ett ständigt tillhandahållande af folk och hästar, samt emellan Stockholm och Grisslehamn, hvarest allenast 1 mantal vid hvarje ombytes-ställe funnes till posthemman anslaget, måste nästan hela året om föras fem serskilde gånger i veckan.
Den skyldighet, som, genom Öfver-Post-Directeurs-Embetets Kungörelse den 8 Mars 1824, blifvit postförare ålagd, att forsla och utdela enskilde personers lösväskor, utan ersättning, hade, i förening med den omständigheten, att postförare jemväl måste utan betalning skjutsa Post-Inspectorer och PostFörvaltare, under dessas resor-, i betydlig mon bidragit att göra postföringen tryckande.
Mindre lega, än för Krono-och Gästgifveri-skjuts, men icke någon ersättning för åkdonens begagnande voro postförarne tillagd, ehuru så väl hästar sorn åkdon, genom den hastighet, hvarmed posten håde i godt och dåligt väglag borde fortskaffas, mera skadades, än i annan skjuts; och för att kunna uppfylla sitt ansvarsfulla åliggande hafva postbönderne dessutom i senare tider måst öka antalet af tjenstefolk och hästar, hvilket åter föranledt till en för åberbruket högst skadlig minskning i Ladugården.
Hvarjemte serskildt blifvit anmärkt, att, fastän posthemman i allmänhet erhållit befrielse från rotering, skola dock dessa hemman i Skåne vara inroterade till soldathållet, emot en ringa ersättning af sex tunnor spanmål till hvarje rote.
4 ' Stats- och Oeconomie-Utskottens Utlåtande IV:o 26.
Från nu anförde omständigheter hafva Motionairerne hemtat anledning påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet å nödvändigheten att vidtaga åtgärder till upphäfvande af ifrågaställde onus eller lindring deruti; och innefattas de härom gjorde åtskillige förslag uti följande yrkanden, antingen: 1:0 att posthemmanen, emot afsägelse af dem förunnade förmoner, måtte befrias från postföl ings-skyldigheten, och denna, i stället öfver flyttas på gästgifverierna samt bestridas genom gästgifveri- eller hållskjuts; eller ock, 2:0 att lindring och ersättning kunde postförarne beredas på nedan<- _nämnde uppgifne sätt, nemligen genom: a) befrielse från forslingen dels af utrikes och extra posten, eller rättighet till dubbel skjutslega-för den förra, dels af enskildes lösväskor, eller full godtgörelse derföre af vederbörande Correspondenter; b) skjutslegans förhöjning, dels till likhet med hvad som eger runa för Krono- och Gästgifveri-skjuts, än med, än utan ersättning för åkdonens begagnande, dels Lill 20 skillingar B:co milen, nyssnämnde ersättning inberäknad, dels från 8 till 12 skill, för den så kallade enkla, och från 10 till 16 skillingar B:co milen, för den dubbla postföringen; c) posthemmanens förökande dels till 2 mantal, der nu endast är ett, åtminstone vid de större vägarne, dels så att ett nytt posthemman inrattades på de längre skjutshållen, t. ex. af 3 mil; d) rättighet till skjutslega för 2:ne eller flere hästar, då detta antal för postens förskaffande nödvändigt erfordras; e) anskaffande af stallrum och herberge vid Post-Contoren för de skjutsande; f) befrielse från skyldigheten att skjutsa Post-Inspectorerne, då de resa för att visitera posthemmanen, eller i ändamål att betala skjutslegan, hvilket allt kunde öfverflyttas på Kronobetjeningen, med uppdrag åt
Kronofogden att qvartaliter eller hvarje halfår verkställa liqyiden af skjutslegan; g) förbud för Postiljonerne att enskildt medföra bref och gods; samt h) serskild för Skåne, tillökning i ofvanom förmälde ersätlnings-spanmål.
Vid motionernas föredragning har Urik Persson från Upsala
Län, med afseende å de friheter Posthemmanen åtnjuta, bestridt förslaget att öka Posthemmanens antal.
Detta ärende, som, ansetts tillhöra Stats- samt Allmänna Besvärs-och Oeconomie-TJtskottens gemensamma behandling, hafva de förenade Utskotten Stats- och Oeconomie-Utåkottens Utlåtande N:o 26. 5 i öfvervägande tagit, dervid Utskotten, beträffande Postföringens öfverflyltande på Gästgifverierne, få vördsamt erinra, dels att Bevillnings-Utskottet, uti dess Betänkande N:o 22, i anledning af Herr JVijks framställde förslag, att Postheminanen mätte indragas och Posten inrikes orter emellan transporteras med Gästgifveriäg juts , ansett sig icke kunna derå tillstyrka bifall, dels ock att Allmänna Besvärs- och Oeconomie-UIskottet, i Betänkandet N:o 98, angående Gästgifveri- och Postskjutsväsendet samt Forvagnsinrättningar, funnit frågan örn Posthemmanens befrielse från deras skutsskyldighet bero af undersökning, om brefposteu kan förenas med diligence- och forvagsinrätlningar, eller fortskaffas med gästgifveriskjuts efter den reglering af denna skjuts, som Utskottet föreslagit, samt derföre allenast tillstyrkt, att en undersökning derom måtte bos Kongl. Maj:t i undérd. begäras; Och som samtlige Riks Stånden gillat Bevillnings-Utskottets berörde Utlåtande, hvarigenom altså redan blifvit beslutat, alt någon förändring med postförseln i nu ifrågaställde afseende för det närvarande icke bör ega rum, samt på pröfning är beroende, om denna forsling framdeles må kunna förändras i öfverensstämmelse med det öfriga skjuisväsendet; lärer något Utlåtande, i anledning af hvad motionerne i denna del in lehålla, icke böra af Utskotten afgifvas.
Det åligger härefter
Utskotten alt meddela yttrande öfver de serskildt gjorde yrkanden om lindring i postföringsbesväret, hvarvid i första rummet blifvit frainställdt behofvet at befrielse från forslingen af [utrikes och extra posten.
Alt desse poster medföra den serskilda olägenhet, att de icke komma regelbundet, kan visserligen ej nekas; men, utom det de i allmänhet e äro så tunga att föra, som andra poster, bör anmärkas, att utrikes postens ankomst kan, om ej bestämdt, åtminstone med någorlunda säkerhet, å olika årstider,' förutses; samt att extra poster mera sällan inträffa, enär de, enligt Kongl. Circulairet den 1 g Februarii 1812, endast få begagnas [vid de tillfällen, då oförutsedde, högst vigtiga omständigheter dertill föranleda, öfver iakttagande af hvilken föreskrift nödig control uti samma Författning äfven blifvit stadgad genom skyldigheten för Öfver-Post-Direcleurs-Embetet att f r hvarje år lill Kongl. Maj:t insända förteckning på de af Publike Verk och Aucloriteter reqvirerade och afsände extra poster; och är således, i Ut kottens tanka, skäl icke för handen att från posthemmanen skilja forslingen af nyssnämnde poster förr, än sådant i sammanhang med den öfriga postskjutsen kan ske.
Skyldigheten att föra enskildes lösväskor har ifrån längre tider tillbaka ålegat postförare, och de härom befintlige äldre Författningar hafva blif - 6 Stats- och Oeconomie-Utsholtens Utlåtande N:o 26. vit förnyade genom Kongl. Brefvet den 29 October 1823.
Postförare äro äfven, enligt Kongl. Öfver-Post-Directionens Kungörelse den 8 Mars 1824, berättigade att derföre af Correspondenterne erhålla skäligt arfvode, hvilket, om de derom ej kunna åsämjas, hör af Öfver-Post-Directionen bestämmas.
Då således vedergällning för lösväskornes förande redan finnes medgifven och stadgad, lärer äfven den alternativt framstälda fråga, om upphörande af omförmälde skyldighet, böra förfalla.
I fråga om förhöjning i skjutslegan och posthemmanens förökande, hafva Utskotten ansett lämpligt att göra en korrt framställning af de åtgärder i desse afseenden, som sedan sista Riksdag, i följd af då fattade beslut, egt rum.
Jemlikt Kongl. Brefvet den 27 Mars i83o har nemligen postskjutslegan blifvit förhöjd från Sex (U) till Åtta (8) skillingar milen för enkel postföring eller postens forslande en gång fram och åter i samma vecka; från Ålla (B) till Tio (10) skillingar för dubbel postföring, eller postens skjutsande fram och åter 2:ne gånger i samma vecka, samt för all extra postföring; och till Sexton (16) skillingar för det överskjutande miltal, som postföringen för helt mantal i samma vecka kan öfverstiga åtta mil; äfvensom, genom Kongl. Brefvet den 14 Januarii 183a, serskild förhöjning blifvit beviljad i ersättning för postens fortskaffande öfver elfvar och på ställen, der andra naturhinder försvåra forslingen.
Likaledes har Kongl. Maj:t, under den 27 Mars i83o, dels förordnat, att då, i flere orter, postgårdarne voro nog aflägsna ifrån allmänna landsvägen, eller belägne på allt för långt afstånd från hvarandra, borde Kongl. Majrls Befallningshafvande tillse, att, så vidt ske kunde, ulan andra öfvervägande olägenheter, postföringen blefve flyttad till närmare landsvägen liggande hemman, samt alt söka minska de långa afstånden postgårdarne emellan derigenom, att vid vägen nya utsågos; dels ock, vid fastställandet af ny reglering för postgången inom Riket, såsom allmän grund för den postföring, som genom beslutade nya eller dubbla postgångar uppkonime, stadgat, att, då ny postgång inrättades på vägar, der posthemman ej redan funnos utsedde, skulle posten företrädesvis fortskallas genom beting, men i annat fall bestridas genom gastgifveriskjuts; samt att den, genom dubbel postföring å vägar, der enkel postföring med dertill indelde posthemman redan funnes, tillökta postföringen skulle, så framt denna vore förenlig med hemmanens bestånd och skjutsmngs-skyldighet, åligga samma posthemman emot betalning såsom för gästgifveri-skjuts, men, om den ej kunde,åläggas redan befinlelige posthemman, bestridas medelst beting eller gästgifveri-skjuts.
Jemte det Utskotten äfven få tillkännagifva, att redan genom Konglt Stats- och Oeconomie-Utskottens Utlåtande N:o 26.
7 Brefvet den 19 Februarii 1812, i sammanhang med då skedd förhöjning i skjulslegan, blifvit stadgadt, att samtlige postförare skulle tillkomma betalning för så många hästar, som efter väglaget och andra omständigheter till posternes behöriga förskaffande erfordras; tro Utskotten, att af hvad i åfvanberörde måtto blifvit upplyst kan dragas den slutsats, att, om postföringen i sednare tider blifvit i betydlig mon ökad, hafva ock, i bredd dermed, sådane åtgärder vidtagits, att posthemmanen egentligen icke kunna anses genom berörde tillökning hafva erhållit en förhöjd tunga, hvarföre ock, vid betraktande af de icke obetydliga fördelar, postgårdarne framför andre hemman åtnjuta, hvarken i allmänhet någon förhöjning i skjutslega!!, eller tillökning i posthemmanens antal, utöfver hvad redan finnes stadgadt, i Utskottens tanka af behofvet påkallas; dock hafva Utskotten, hvad serskildt vidkommer extra postföringen, med afseende derå, att tiden icke kan beräknas, då denna skjuts påkommer och att densamma merendels mäste med större skyndsamhet, än annan skjuts, verkställas, funnit postförare vara förtjente af en högre vedergällning för extra postskjutsen.
Behofvet af stallrum olh härberge vid Post-Contoren för de skjutsande synes vara ett ämne, som icke utgör föremål för Rikets Ständers pröfning, utan bör bero på poslförares anmälan hos vederbörande Embetsmyndigheter, till det afseende detsamma kan finnas förtjena.
Då postväsendet, för att icke sakna något af den tillsyn, som denna vigtiga gren af administrationen fordrar, blifvit ställdt under en serskild Styrelse, nemligen Öfver-Post-Directionen och dess underordnade Tjenstemän , skulle det, i Utskottens tanka, vara mindre lämpligt, om någon del af de lill postväsendet hörande göromål uppdroges åt en Embetsmannaclass, som icke lyder under Öfver-Post-Directionen, eller i öfrigt med densamma slår i någon beröring, och hvars redan åliggande göromål måhända icke skulle tåla en sådan tillökning.
Utskotten kunna derföre ej biträda förslaget, att låta postvisitalioner och utbetalningen af postskjutslegan ske genom kronobetjeningen; och i afseende å yrkandet om befrielse ifrån skyldigheten för posthemmanen att lemna kostnadsfri skjuts åt Post-Inspeetorerne, då de resa i och för nyssnämnde ändamål, få Utskotten meddela den upplysning, att bemälde Embetsmän, enligt den för dem utfärdade Instruction af den 16 Februarii 1707, endast äro berättigade att ”en gång om året, vid sine årliga och ordinarie postransakningar njuta skjuts af hvar postbonde fram och tillbaka”; vid hvilket förhållande detta yrkande torde så mycket hellre böra förfalla, som Kongl. Maj:t, genom Resolution den i5 Maji 1824, då samma fråga drogs under Kongl.
Maj:ts Nådiga pröfning, förklarat, att den 8 Stala- och Oeconomie-ZJtslotlens Utlåtande N:o 26. sökta befrielsen icke kunde bifallas.
Skulle Post-Inspectorerne någorstädes öfverträda detta stadgande, genom alt fordra skjuts flere gånger om året, eller vid andra tillfällen, än Postvisitationer, så är det ett missbruk , hvarom det icke tillhör Piikets Ständer att ingå i pröfning, utan bör detsamma å vederbörlig ort till rättelse anmälas, hvilket äfven gäller i afseende å del emot Postiljoner anmärkte förhållande, att de enskildt medföra bref och gods, dertill de ingalunda äro berättigade.
I anledning af den jemväl väcka fråga, om tillökning i den ersältningsspanmål, sorn roterade posthemman i Skåne åtnjuta, få Utskotten upplysa, att posthemman i allmänhet, jemlikt Kongl.'
Kungörelsen den 19 Augusti 1801, böra njuta befrielse från knekte- och båtsmanshåll, eller ock, då de uti roteringen deltaga samt icke kunna derifrån entledigas, derföre undfå ersättning, efter den andel, som hvarje roteradt posthemman eger i den rote, dit det hörer, samt efter det belopp, hvartill Kronan för vacanta rotar inom hvarje regemente eller compagnie låter uppbära dess vacance-afgift, nemligen den afgift, som Kronan tillkommer af rotar, hvilka efter knektens eller båtsmannens afgång utöfver den i Författningarne medgifva vacance lid stå lediga.
Enligt Öfver-Post-Direcleurs-Enabetets, den 10 April innevarande år, till Kongl. Maj:t aflåtne underdåniga Skrifvelse i ämnet, har öfver hela Riket, med undantag af Skåne, ersättningen blifvit af postmedlen tilldelad posthemmanen, efter nyssnämnde grund, samt uppgått till olika belopp i olika provincer, nemligen från omkring Fyra R:dr till högst Fyratiotvå R:dr och några skillingar; hvaremot, jemlikt Kongl.
Brefvet den 21 Oclober iSry och den 16 Maji 1820, roteringsersättningen i sistnämnde province är bestämd till Sex tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, om året för en hel rote, som förer posten åtta mil i veckan, hvilken spanmål godtgöres efter ortens markegångs pris, och hvartill grunden lärer blifvit hemtad från den afgift af enahanda belopp, som Kronan för vissa ständiga vacancer vid den nya Skånska roterings-regementena tillkommer; och har antalet af de rotar, som af postmedlen njutit ersättning, utgjort 63 * , för hvilka ersättningen årligen utgått med 1467 R:dr 6 sk. 1 r:st, räknadt i medeltal för 5 år, ifrån och med 1828 till och med i832.
Då emedlertid denna ersättning synts alltför ringa och icke ens på något ställe motsvarande kostnaden för en soldats eller båtsmans årliga underhåll, har Öfver-Post-Directeurs-Embetet, jemväl med anledning af förspotd klagan från innehafvare af roterade posthemman, ansett en förändring, rörande grunden för ifrågavarande ersättningars bestämmande vära af billighet och rättvisa Stats- och Oeconomie Utskottens Utlåtande IS:o 26. 9 rättvisa så mycket mer påkallad, som den roterade posthemman förut medgifne, rätlighet, att få deras rotering å andra’oroterade hemman, öller hemmansdelar öfverflyttad, genom Kongl. Brefvet den 3o Maji 182G, blifvit dem belägen; hvarföre ock Öfver-Post-Directeurs-Embelet, uti dess 0111 förmälde underdåniga skrifvelse, vid betraktande deraf, att vid de Indelta Infanteri-Regementena vissa nummer bållås vacanta, emot en afgift, som användes Lill Musikens eller Under-Oflicerares aflöning, och vid Indelta Armeens nya löne-reglering blifvit bestämd alt utgöra Femtio Riksdaler Banco årligen för hvarje vacant rote, hvartill den ock i medeltal skall uppgå, i underdånighet hemställt, ”att de roteringsersättningar, som af postmedlen böra utgå, öfver allt i Riket måtte bestämmas till Femtio Riksdaler Banco årligen för hvarje hel rote, samt fastställas att gälla i 5 eller 10 år, och att, vid slutet af den tidrymd , för hvilken denna)beräkningsgrund blifvit antagen, Kongl. Majrt, uppå Öfver-Post-Directeurs-Embelels underdåniga anmälan, täcktes pröfva, huruvida någon förändring i samma grund må anses nödig, och förordnande i detta afseende för ytterligare 5 eller 10 år då i Nåder meddela;” kommande roterings-ersätlningarne i hela Riket, i händelse denna underdåniga hemställan gillades, hvarom Nådigt Svar ännu icke följt, att för 63| rotar uppgå till ett belopp årligen af 3,175 R:dr Banco; och få Utskotten, för deras del, yttra, att de funnit ÖfverPost-Directeurs-Embetets framställde förslag vara både med rättvisa och billighet öfverensstämmande.
Med tillämpning af hvad Utskotten sålunda, i serskilde delar af ifrågavarande ämne, anfört, hafva Utskotten ansett sig böra hemställa: 1:0 att lega för forslingen af extra poster mätte frän Tio (10) lill Tolf O 2D skillingar Banco milen förhöjas; 2:0 att Rikets Ständer ville, genom underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t tillstyrka Nådigt bifall å Öfver-Posf-Directeurs-Embetets i underdånighet framställde, här ofvan intagne förslag om förhöjning och bestämmande af den ersättning, som roterade posthemman bör af poslmedlen tillkomma; men 3:o att de i öfrigt uti motionerne gjorda yrkanden, åsyftande ytterligare lindring i poslföringsbesväret, icke malte lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 5 Sept. 1834- STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i834. sflåts-, Lag- 'Samt Oeconomit-Utskoltens Utlåtande N:o sy.
Anie. till Exp. Utsi. den 16 Sept.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, dels om anslag af allmänna medel till låne-understöd för dem, som inom Jemtland vilja tillhandahålla spanmäls-upplag till utlåning emot samma vilkor, som District-Magasinen, dels om räntans förhöjning å försträckning i spanmål, enskilde .personer emellan.
Herr Fältprosten 'Edvall har, uti ett till Högvördige Preste-Ståndefc ingifret, och derifrån till handläggning af Oeconomie-Utskottet remitteradt Memorial, hvars innehåll föranledt öfrige 2:ne
Utskottens inbjudning för gemensam pröfning af målet, anfört, hurusom, inom Jemtland, DistrictJVIagasin under senare.;åren blifvit inrättade, hvilka, emot ränta af fyra kappar på tunnan, vid inträffande missväxter, utlåna spanmål, genom hvilken åtgärd man åsyftat att tillhandahålla de mindre handlande en tillgång på säd, och förebygga den, under sådarje förhållanden, vanliga och tryckande stegringen af spanmåls-prisen; utan att likväl det ändamål man sålunda åsyftat, vunnits, enär District-Magasinens tillgångar knappast fyllt behofvet till utsäde, och någon återstod till lifsuppehälle således ej varit att påräkna.
För att göra ifrågavarande Magasins-inrättningar, hvilkas tillgångar nu nog mycket anlitas, för landet så gagneliga, sora mot deras ändamål kunde svara, har Motionairen ansett det vara nödvändigt att framkalla enskilde spanmåls-fondev tili täflan, eiler snarare till understöd för ile inrättade låne-anstalterne, med lika rättigheter i afseende på ränleheräkning, elier till'.fyra kappar på tunnan årligen, hvilken beräkningsgrund, ehuru deri torde synas öfverdrifven, ärbilligoch lämplig i afseende på långifvare, för ilen kostnad, omsorg och eftersyn, sorn förvarandet af ett större parti spanmål medförer,— och, i afseende på låntagare, för den lätthet hvarmed räntan i spanmål under ett bättre år kan åstadkommas, i stället för att under dyr tid köpa för contant; hvadan och då capital i orten saknas, Motionairen föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja en mot behofvet svarande penriingesumma, att i låneväg emot lindrig ränta Bil*. till IL St.
Prot. 1834. 4 Sami. 1 Afä, 1. 6:te Häftet.
'Stats-, Lag- samt Oeconomic-Ut skottens Utlåtande if;o 27, tili ex. a procent, och vanlig säkerhet af tvänne vederhäftige Borgesman, eller inteckning i ograverad fastighet, vara att, under goda år, 'begagna lili uppköp af säd, och med återbetalnings-skyldighet inom 10 år, dock endast ai räntan under de feni första åren, och derefter en femtedel af cnpitalet, jemte ränta årligen; äfvensom att en lika räntebeiäkning för försträckning i spanmål matie för enskilde personer i allmänhet stadgas, som för närvarande finnes för District-Magasinen med gifven; jemväl i den händelse tillgångar för närvarande ej skulle vara disponibla till lånefond, hvilken, efter Motionairens åsigt, borde motsvara värdet af 20,00® tunnor korn å 7 Rdr Banco tunnan, -Hvad' sålunda föreslaget blifvit hafva Utskotten tagit i öfvervägande, och få, i afseende på framställningen öm bildande af en lånefond för spanmålshandel inom Jemtland, anföra, att em än på ifrågastälide sätt en ständig tillgång på säd skulle kanna tillvägabringas, oell stegring af prisen derå efter mindre fördelaktiga skördar alldeles förekom mas, hvilket Utskotten ej med visshet kunna förutse eller bedöma, samt äfven om nödige controler å fondens begagnande endast till åsyftade ändamålet kun de beredas, saknas likväl för närvarande medel till det yrkade anslaget, helst Statsverkets alla tillgångar måste till' angelägnare behof anvisas; och, beträffande en allmän förhöjning af ränta å försträckning i Spanmål, anse Utskotten en sådan, till afvikelse från de i 9 Cap. Jlandels-Balken stadgade grunder för räntebeiäkning å ali slags försträckning ledande lag förändring sä mycket mindre antaglig, sorn angifne ändamålet, att för nödställde jordbrukare på lindriga vilkor bereda understöd, ej med säkerhet synes vara att påräkna, enär, vid flere efter hvarandra möjligen inträffande missväxtår, den,, genom förhöjd ränta, tillökta gälden, torde blif va tili sine följder mera tryckande, än de utvägar,, sorn under nu varande förhålländen begagnas; och det dessutom ej är lämpligt att endast fcr ett slag af försträckning medgifva förhöjd räntefot, runan räntan i allmänhet frigifves och öfverlemnas till bestämmande, lika med öfrige låne-vilkor, efter contrahenlemes godtfinnande och pröfning af ömsesidige fördelar.
På desse grunder anse Utskotten sig böra vördsamt afstyrka Rikets Högloflig® Ständers bifall till Motios nairens framställning, ej mindre i afseende på anslag till en lånefond för befrämjande af span måls-upplag inom Jemtland, än äfven om förhöjd ränta å försträckning i spanmål.
Stats- Samt Oecononiie-Vtskottens Betänkande IV: o 28., cfc Hvilket dock till Rikets Ständers närmare pröfning vördsamt öfverlemnäs.
Stockholm den 4 September x834* N:o *8, Änkora till Exp. Utsk. elen 1 Oet.’ Betänkande, i fråga om förändrade grunder för fördelnin gen af Båtsmanshåll et} Rikets Städer emellan., Genom skrifvelse till Rikets Ständer af den s5 sistlidne Januarii, (N:o 14) har Kongl.