Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har med all noggrannhet fullgjort den granskning af dessa Protocoll, som genom Grundlagarne är detsamma ålagd, och får såsom en följd deraf tillstyrka Riksens Ständer att meddela samtlige Ståts-Rådets Ledamöter oell de Föredragande decharge; och då ingen af Utskottets Ledamöter haft anledning att infordra något Protocoll, hållet inför Konungen af Konungens Rådgifvare i Commando-mål, och endast i följd deraf ingen granskning i afseende på deras förrättningar kunnat äga rum, anser Utskottet desse Rådgifvare äfven under en sådan allmän decharge böra vara inbegripne.
Vid detta tillfälle får Constitutions-Utskottet hos Riksens Ständer vördsamt anmäla, det Riksens Ständer af förekomna anledningar måtte hos Hans Kongl.
Majit i underdånighet anhålla om Dess Nådiga åtgärd derhän, att föreskriften i 10 § Regerings-Formen om vederbörandes hörande måtte varda med sorgfällighet af dem sådant åligger iakttagen, och att uti alla Arender, som Memorial N:o 27.
919 röra allmänna hushållningen, sådana underrättelser måtte allmänheten meddelas, hvarigenom alla må kunna af näringsförmånerna sig lika begagna.
Ett till detta Memorial bilagdt ProtocollsUtdrag innehåller en uppgift, huruledes en del af Ivrigs-Expeditionens Protocoll blifvit förda på ett sätt, att det gjort granskningen, om icke omöjlig, åtminstone förbunden med den största svårighet, äfvensom Utskottets förnyade önskan, att alla Departementens Protocoll hädanefter måtte till granskningens lättande förses med fullständiga rubriker för hvart mål; underställande Utskottet Riksens Ständer, huruvida de skulle behaga genom underdånig Skrifvelse till Kongl.
Majit söka att häruti för framtiden utverka rättelse.
På Vallöf!. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar J. Wegelin.
Härmed följa 19 bilagor (A—S). 920 Riksdagen 1815.
Utdrag af Protocollet hållet hos ConstitutionsUtskottet den 13 Julii 1815. S. D. Anmäldes af Andra Fördelningen, att vid läsningen af Krigs-Expeditionens Protocoller förekommit, att, då sjelfva Protocollen till det mesta utgöra blott
Diarier ocb antecknade beslut öfver de mål, som i Beredningarna varit utarbetade, det genom bristande data på citerade mål ofta varit förbundet med många omgångar, och någon gång, då målen ej i Protocollen varit till sina rubriker upptagna, omöjligt att taga reda på de mål, hvaröfver besluten blifvit fattade.
Utskottet fann, att
Afdelningen härigenom betydligen varit hindrad i den granskning, densamma enligt Grundlagarne ålåge, och beslöt, att till vinnande af rättelse deri någon anmälan till Riksens Ständer derom skulle göras.
I sammanhang härmed beslöts att äfven nu anmäla den redan tillförene framstälda önskan, det Stats-Rådets Protocoller måtte förses med rubriker öfver målen, tecknade i brädden, hvarigenom, om sådant anbefaldes, Utskottets läsningsarbete så vida kunde lättas, att den stora mängden couranta mål ej allt för mycket behöfde borttaga tiden.
Bilaga B lill Mein. N:u 27.
Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft■ Ständers Constitutions-Utskott den 25 Martil 1815.
Sedan Utskottets Afdelningar denna dag slutat sin läsning af Stats-Rådets Protocoller, samlades Utskottet in Pleno, då alla Ledamöterne voro närvarande.
Ordföranden anmälte, att Ledamöterne af Andra Afdelningen begärt detta sammanträde af den grund, att, då under läsningen af Stats-Rådets Protocoll för den 9 October 1812 de deri träffat en märkelig öfverläggning i anledning af den sist utkomna Bevillnings-förordningens Bilaga C till Mern.
N:o 27. 921 utgifvande, hvilken tillika vore i hög grad upplysande i afseende på denna förordnings sammansättning och beskaffenhet, hade de trott, att, då Riksens Ständers Bevillningsutskott nu vore sysselsatt att bereda grunderna för den nya Bovillningen, det vore af högt interesse, om detta Utskotts Beredning kunde få del af berörde Protocoll. Sedan alla Utskottets Ledamöter i denna tanka instämt, och efter någon öfverläggning, huru detta ändamål ginast och rättast skulle kunna vinnas, stadnade Utskottet i den mening, att dess Ordförande måtte underrätta Bevillnings-Utskottets Ordförande om ofvannämnde Protocolls innehåll, så att den sistnämnde derigenom kunde komma i författning att, under åberopande af denna underrättelse, hos Konungens Hof-Canzler deraf för Bevillnings-Utskottets Beredning begära del, på hvilken begäran det, då ämnet ej vore af hemlig beskaffenhet, efter all sannolikhet ej vore att befara något afslag.
Herr Baron och Ordföranden uppläste härefter 29 § Riksdags-Ordningen, under erindran till Utskottets Ledamöter om deras rätt att infordra Protocoll öfver Ministeriella- och Commandomål, efter uppgift af något visst ämne, hvaraf en närmare kännedom af Utskottet skulle kunna åstundas; hemställande Herr Baron tillika, att Utskottet med det snaraste måtte stadga dess mening, huruvida några sådana Protocoll må äskas.
Då det härefter anmältes, att vid läsningen på vissa Afdelningar åtskilliga mål blifvit antecknade, för att till Utskottets Plenum anmälas, tog Utskottet det beslut, att sådana anmälningar ej komma att göras förr, än det hunnits läsas till slut af hvarje särskild Expeditions aflemnade Protocoller.
Ständers Constitutions-Utskott den 3 April 1815.
Herr Baron och Ordföranden tillkännagaf, att en skrifvelse ankommit till honom ifrån Herr Hof-Catizleren Friherre af Wetterstedt, innehållande en tillåtelse att 922 Riksdagen 1815. till Bevillnings-Utskottet utlemna de Protocoll för den 9 October 1812, som rörde Bevillnings-förordningarna; i följe hvaraf det tilläts undertecknad (G. A.
Silverstolpe) att emot qvitto af Bevillnings-Utskottets Ordförande dessa Protocoll till bemälte Utskott aflemna.
Ständers Constitutions-Utskott den 6 April 1815.
Börjades med läsningen af de inför Stats-Rådet i Handels- och Finance-Ärender hållna Protocoll, som till uppläsning i Utskottets Plenum hade blifvit anmälte.
Upplästes Protocollet för den 15 Julii 1812 jemte Beredningens för den 19 Junii, rörande beviljad StapelStads helfrihet för vissa Städer, men ej för Falkenberg.
Skulle hvila på bordet till framdeles pröfning.
Upplästes Protocollet för den 9 September 1812 angående beviljad rättighet för G.
Bolander att emot 30 procents rabatt på tullen, d. v. s. från 50 till 20 procent, införa 4000 L U vitriol.
I anledning af denna beviljade tillåtelse anmältes hos den Tredje Fördelningen den anmärkning vara gjord, att det tillstyrkande Tull-Directionon härtill lemnat visserligen lärer hafva varit gifvet i god mening, men dock kunnat leda till skadliga följder, enär berörde tilllåtelse sträckte sig blott till enskild man, och hvarken gälde i allmänhet eller blef kungjord, så att alla derefter kunnat beräkna sina företag.
När en vara är belastad med hög tull, och detta förut är bekant, är det naturligt, att säljaren beräknar varans värde icke blott efter tillverkningspriset, utan äfven efter öfriga umgälder; men om tullen så nedsättes, att en främmande vara kan säljas under hvad den inom landet tillverkade varan kostar, uppstår förlust för tillverkaren.
Sådant måste än vidare inträffa, när ifrån allmänna författningar stadgas ett undantag och slike tullnedsättningar göras till förmån för enskilda personer, och på ett sätt, att de blifva Bilaga D till Mern.
923 okända för dem, som tillverka eller handla med varan, hvilka derigenom hindras att med säkerhet beräkna sina företag.
Sedan fråga uppstått, på hvad sätt
Utskottet borde behandla anmärkningar af dylik natur, beslöts, efter någon öfverläggning, att vid denna uppläsning af Protocollerna de gjorda anmärkningarna endast skulle anmälas, och med pröfningen deraf uppskjutas, till dess både anmärkningens beskaffenhet och deraf möjliga följder närmare hunnit besinnas.
Läsningen fortsattes med Protocollet för den 30 September 1812, angående införsel af alla sorters bomullsvaror till Götheborg, hvarvid ifrån Tredje Afdelningen anmärktes, dels att dessa varors införsel blifvit endast Götheborg beviljad, och såsom anticipation på en allmän författning, som aldrig sedan hörts af, dels att detta mål, utan föregången vederbörlig communication, blifvit afgjordt.
I sammanhang dermed lästes vidare det Protocoll för den 23 Januarii 1815, som innehöll upphäfvandet af denna meddelade tillåtelse; hvarefter hela målet lades på bordet.
Lästes
Protocollet för den 2 December 1812,19 Morn., angående pension åt Grefvinnan Lagerbjelke af MagazinsDirections-fonden.
Den dervid af Tredje Afdelningen gjorda anmärkning, att denna pension ej syntes af behörig fond beviljad, lades på bordet.
Lästes Protocollen för den 23 September 1812 om Grefve Klingspors förvaltning af hemliga medel under 1809 års Riksdag; för den 20 Januarii 1813 om Konungens gillande af valet till en Revisor i Riks-Disconten; af den 3 Februarii 1813 rörande handlanden Lorentz ansökan att tillverka rhum och arrack; de vid dessa Protocoll antecknade anmärkningar ansågos böra förfalla.
Lästes Protocollet för den 17 Februarii 1813'rörande Handlanden Nathansons ansökan att införa bomullsvaror; lades på bordet.
Lästes Protocollet för den 28 Julii 1813, Mom. 1, rörande förslag till ordinarie, extra ordinarie och pensionsstat vid tullarne, och Mom. 9, rörande förslag till disposition af 511 T:r korn och 1593 Rdr 5 Sk. 8 Rst. penningar, som Magazins-Directionen af de till norra 1—: fri villian, samman - 924 Riksdagen 1815. skott öfverlemnat till Landshöfdingen Järta, att bland de mest nödlidande i Stora Kopparbergs
Län utdelas.
Alla härvid gjorda anmärkningar ansågos böra förfalla.
Föredrogs, att i Protocollet för den 2 December 1812 förekommit tvänne mål, det ena rörande import af lampglas för Spectakel-Directionens räkning, hvilket blifvit afgjordt utan något Embetsverks hörande, det andra om Seqvester på vissa införda varor i Götheborg.
Det derom handlande Momentet upplästes, och målet lades på bordet.
Upplästes Protocollet för den 15 September 1813, rörande pensioner för Högstsalig Hennes Majit Enke-Drottningens Hofstat.
Utdrag af Protocollet hållet i Bilisens Högloft.
Ständers Constitutions- Utskott den 10 April 1815.
Fortsattes läsningen af de ifrån Afdelningarna anmälta Protocoll, nemligen: för den 27 October 1813 om bränvinsbränningsrättighet för Carlskrona; lades på bordet: för den 27 Januarii 1814 innehållande Stats-Secreterarens yttrande om revisionen af Manufactur-Disconten; lades på bordet; för den 16 Martii 1814 om löneförbättring för Commerce-Collegium; lades på bordet; för den 8 Junii 1814, 17 och 19 Morn.; de dervid anmälta anmärkningar skulle genast förfalla; för den 7 September 1814 om rättighet för Uddevalla Stad att införskrifva bränvin; lades på bordet; för den 21 September 1814; förföll; för den 22 Februarii 1815 om Presidenten Edelcrantz’ begärta lån emot inteckning i Eldqvarnen.
Nio 27. 925 Bilaga F till Mein.
Ständers Constitutions- Utskott den 11 April 1815.
Fostsattes läsningen af de ifrån Afdelningarna anmälta Protocoll, nemligen: för den 18 Januarii 1815, för den 25 Januarii samma år och för den 1 Februarii om Östersjö-Companiets inrättning; lades på bordet.
På anmälan af Herr Bergs-Rådet Bothoff lästes och lades på bordet ett Protocoll för den 16
December 1812 angående Wermlands Rothållares ansökning om klädesköp; ett d:o för samma dag och år, hvarvid anmärktes, att i ett beslut flera ämnen blifvit omfattade; ett d:o för den 23 December 1812 rörande Handels- och Slöjde-Fiscalen Junbecks tjenstledighet; ett d:o för den 26 Maji 1813 rörande frigifning af seqvestrerade kläden i Götheborg och ett af den 9 Mars 1814 om Gripsholms bränvins bränning.
Anmärkningarna vid Protocollet för den 10 November 1813 ansågos böra förfalla.
Ständers Constitutions-Utskott den 12 April 1815.
På begäran af Herr Munck af Rosenschöld lästes följande Protocoll och lades på bordet: för den 20 Maji 1812 i sammanhang med Protocollet för den 5 Maji 1813 om förhöjning af nederlagsprocenten; för den 4 November 1812, med den anmärkning, att samma sak blifvit beviljad en, och en annan förnekad, utan anförde skäl; 926 Riksdagen 1815. för den 11 November 1812 rörande tullbevakning och tillåten husvisitation; för den 10 Martii 1813 om befrielse från förhöjd tull för Schön &
C:o; för den 7 April 1813 rörande belöning för Klockaren Friis; hvilken fråga skulle antecknas till undersökning vid läsningen af Ecclesiastik-Expeditionens Protocoll för den 13 Martii 1813; för den 15 September 1813, anmäldt af Herr Commerce-Rådet Wegelin, rörande förhöjd tull på stenkol; för den 8 Februarii 1815, rörande förhöjning å postporto på utländska bref.
Bilaga II till Mern.
Ständers Gonstitutions- Utskott den 7 Junii 1815.
Herr Baron och Ordföranden tillkännagaf, att Utskottet vore samladt för att yttra sig rörande de ämnen, som förut blifvit i Utskottet uppläste utur åtskillige på bordet lagde Stats-Råds-Protocoll Ofver Handels- och Finance-Arender; och företogs hvart och ett till afgörande särskildt, sålunda: Rikets Allmänna Ärenders Berednings Protocoll för den 19 Junii samt Stats-Råds-Protocollet för den 15 Julii 1812.
Herr Baron Cederström, Jacob, anföi’de upplysningsvis, att anmärkningen haft afseende på de skäl, hvarigenom Allmänna Beredningen afstyrkt Stapelstadsrätt för Staden Falkenberg, ehuru denna förmån blifvit tillstyrkt för åtskilliga andra Städer.
På framstäld proposition förföll anmärkningen.
Protocollet för den 9 September 1812 angående tullnedsättning på ett partie vitriol.
Herr Professor Munck af Rosenschöld erindrade, att frågan härom väcktes af Herr Bergs-Rådet Rothoff, och trodde, att med afgörandet borde dröjas till dess Herr Bilaga H till Mern.
N:o 27. 927 Bergs-Rådet komme tillstädes, hälst han torde hafva ännu flere skäl till anmärkningen, än nu i en hast kunna inses.
Herr Biskoppen Doctor Rosenstein, som för sin del fann Herr Bergs-Rådet Rothoffs anmärkning af mindre vigt, utbad sig att få fästa Utskottets uppmärksamhet på beskaffenheten af de anmärkningar, som kunna blifva föremål för Utskottets upptagande, och ansåg Herr Biskoppen, jemlikt Grundlagens stadgande, sådane anmärkningar endast äga rum i anseende till gröfre brott, som strida emot Grundlagens tydeliga föreskrift.
För min del finner jag det vara, i följe af 29 § Riksdags-Ordningen och 107 § Regerings-Formen, Constitutions-Utskottets ovilkorliga skyldighet att anmärka, om Stats-Rådets Ledamöter eller någon Stats-Secreterare brustit att iakttaga Rikets sannskyldiga nytta eller icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt Embete utöfvat, såsom t. ex. då någon skadelig
Författning blifvit tillstyrkt, eller en exclusiv förmån blifvit förnekad en person, som blifvit beviljad för en annan, utan anförde skäl, m. m.; och jag tror, att anmälan bör i sådane fall göras hos Riksens Ständer, som sedan kunna frikalla vederbörande från anmärkningen, hvilket ej tillkommer Utskottet.
Den vid Protocollet gjorda anmärkningen blef af Utskottet afslagen.
Protocollerne för den 30 September 1812 och 23 Januarii 1815 angående tillåten införsel af bomullsvaror till Götheborg.
I en så vigtig och till sin nytta alltid åtminstone tvetydig sak, som den ifrågavarande, hade Stats-Secreteraren bordt anse för högst nödigt att höra något vederbörligt publikt
Verk, som likväl icke skett; och då man hvarken med någon säkerhet kunnat påräkna, att den utsatta tullen af 20 procent skulle komma Stats-Cassan till godo, eller det varit troligt, att sådane varor, på hvilka blifvit lagd en så hög tull, skulle exporteras, då de emot 1/2 procents afgift, ändå beräknad efter en för låg Tulltaxa, kunde till framtida utförsel uppläggas, finner jag, att StatsRådet och den Föredragande, uppå de skäl, de åberopat i sitt tillstyrkande, ej iakttagit Rikets sannskyldiga nytta i _-~i i -■'+ oMoHinrViot. np.h drift sitt Embete 928 Riksdagen 1815. utöfvat, i synnerhet som den gifna tillåtelsen sedermera, utan förekommande förändrade skäl och omständigheter, måst återkallas.
Jag kan icke en gång tro, att den föredragande Stats-Secreteraren af ett rent uppsåt att dermed gagna föreslagit Författningen, ty då hade han, nog känd för sina stora insigter i dessa ämnen, ej som bevekande skäl åberopat, att en del af de med 20 procent förtullade varor skulle blifva utförde till andra länder, det vill säga att Handlande skulle kunna calculera så illa, att de häldre ville betala den dryga tullafgiften än den ringa nederlagsafgiften, för att sedan få varorne exporterade.
Förevarande anmärkning medgifver jag vara den vigtigaste, som bär blifvit gjord, emedan jag ej anser den beviljade införseln af bomullsvaror till Götheborg vara Licens, utan ett Monopolium.
Såsom medlem af Särskildta Utskottet har jag haft tillfälle att inhemta, huru betydligt denna tillIåtelse bidragit till luxens kringspridande och dragit penningar från närande till lucrativa ändamål, hvilket jag anmärker i afseende å sjelfva sakens skadlighet, utan att finna anledning att förmoda, det Föredragandens uppsåt med sitt tillstyrkande varit elakt.
Herr Biskoppen Doctor v. Rosenstein:
Man bör påminna sig 1812 års handelsställning, då inga fartyg kunde skickas genom Sundet, utan att blifva uppbringade, och nästan all handel drefs genom Transito på Götheborg, derifrån varorne fördes landvågen.
Licensen var påkallad för tillfället och kunde först, sedan den af Riksens Ständer år 1812 föreslagna Committéen till Tulltaxans omarbetning blifvit hörd, af Konungen extenderas; äfvensom man finner, att denna Licens ej varit stridande emot Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse af den 23 Julii 1812 angående vidtagande (af) anstalter att beskydda Rikets Fabriquer.
Herr Commerce-Rådet Egge :
Med fullkomlig öfvertygelse, att allmänna säkerheten är förvarad uti Domaremagtens oberoende och Stats-Rådets samt Stats-Secreterarnes ansvarighet, anser jag likväl det icke vara öfverensstämmande med rätts- eller klokhets-principe att i andra fall denna ansvarsskyldighet påyrka, än i sådane der Constitutionens tydliga föreskrifter blifvit öfverträdde eller Rikets sanna väl eller enskilde Medborgares rättig - Bilaga H till Mern.
929 heter uppenbarligen våldförde, och således icke i de frågor, som i mer eller mindre mån bero af Opinionen.
Anmärkningar i dessa ämnen ifrån Utskottet, der alla i Regeringens granskning ingående och på beslutet verkande omständigheter och upplysningar omöjligen kunna kännas, torde i längden finnas medföra en för Constitutionens bestånd och Ärendernes oafbrutna gång vådelig och obehaglig verkan, och det är under en sådan åsigt, jag för min del önskade, att Höglofl.
Utskottet täcktes utöfva sin anmärkningsrätt, i synnerhet i alla de nederlagsrättigheten och handeln rörande ämnen, bifallne och verkstälde under en tidepunkt, då Sverige icke egenteligen kunde sägas äga en activ handel. Herr Doctor Wijkman:
Då jag känner Herr StatsSecreteraren Baron Wirséns nit, sällsynta skicklighet och verkeliga förtjenster, kan jag ej tvifla på redligheten af hans uppsåt i denna sak, men då jag endast betraktar sjelfva saken, anser jag densamma betänkelig, då utan vederbörandes hörande ett slags Monopolium infördes för Götheborg, hvarigenom luxen utbreddes så, att flere utländske öfveräödsvaror, som förut knappast voro kände till namnet i vissa Folk-Classer, blefvo nödvändighetsvaror, och hvarigenom rörelse-capitalet blifvit draget från åkerbruket och näringarne.
Herr Baron Gederström, Jaeol), ansåg frågan bestå uti bestämmande af tillåtelsens beskaffenhet, som Herr Baron ansåg vara Monopolium, emedan en förmån här blifvit beviljad en Stad eller Corporation, hvarigenom den, med andras uteslutande, innehaft en för landet tryckande vinst.
Denna tillåtelse har varit skadlig derigenom, att den ej varit allmän, då hvar och en individ kunnat oaktadt den hindrade sjöfarten verkställa sina handelsföretag, och concurrencen nedsatt priserne, hvarföre Herr Baron ansåg Stats-Rådet och den Föredragande, som ej tillstyrkt en generel införsel af bomullsvaror emot tull, ej hafva iakttagit Rikets sannskyldiga nytta.
Herr Biskoppen Doctor von Rosenstein kunde för sin del ej anse ifrågavarande tillåtelse som Monopolium, utan som en momentel dispense, och ansåg Herr Biskoppen, att under en tid, då Tullbevakningen ej var i ordning stiihl och Engelska varor öfverfiödade i landet, samt innan Tull-Committéen kunnat höras, det varit rigfHonotifiB blifvit leornad åt ett ställe 930 Riksdagen 1815. på försök, än att tillåtelsen blifvit allmän och sedan allmänt återkallad, i händelse den funnits skadelig.
Herr Commerce-Rådet Wegelin:
Då redan 1812 Riksens Ständer enhälligt yttrat, att det öfverensstämde med en väl beräknad hushållning att emot tullumgälders erläggande tillåta införsel af dylika articlar, som lika litet i Riket kunna åstadkommas, som de allmänt brukas, vore emot den gifna tillåtelsen icke något att anmärka, så snart denna tillåtelse blifvit allmänt beviljad och icke ensamt förbehållen någon viss Stad och icke nekad andra, som anmält sig till erhållande af en lika frihet, i synnerhet som de skäl för den förra tillåtelsen för Götheborg af Herr Stats-Secreteraren blifvit nyttjade, att afsigten dermed vore att befordra afsättning till Finland, Ryssland och andra orter vid Östersjön, som lättare kunde blifva fournerade från Stockholm och andra Svenska Östersjöhamnar, dit införseln icke varit svårare än i Götheborg under Engelsk Convoy, som England ännu häldre hade lemnat till understödjande af sin favoritplan, afsättningen af sina manufacturer.
Följden hade blifvit lägre pris genom ökad concurrence och gränser för så beskaffade speculationer, som varit en följd af sättet, då detta Monopolium upphäfdes.
Herr Professor Munch af Rosenschöld: Herr Commerce-Rådet Wegelin har redan till en del yttrat, hvad jag nu ämnade anföra.
Jag får utom dess andraga, i anledning af hvad Herr Biskop Rosenstein anfört: l:o att just den ofullkomliga Tullbevakningen gjorde tillåtelsen till införsel af Engelska bomullsvaror desto mindre importerande för Stats-Cassan; 2:o att hufvudsakliga felet med Författningen ligger deri, att den var monopolisk; samt 3:o att oförtullade nederlagsvaror äfven skickades landvågen från Götheborg till Carlshamn för att sedan exporteras; och 4:o att just år 1812 begagnades af Engelsmännen aldra mest nederlagsfriheten.
Hvad åter Herr Commerce-Rådet Egge anfört, kan tjena till försvar för den Engelsmännen förunnade transito- och nederlagsfrihet, men icke till försvar för ifrågavarande Götheborgs Handlande tilldelde monopoliska rättighet att införa bomullsvaror.
I öfrigt är Riksdagsordningen i 29 § tydlig, att Utskottet både är berätti - Bilaga H till Mern.
931 gadt och pligtigt att anmärka ej allenast åtgärder vidtagne tvärt emot Constitutionen, utan ock saker i oeconomisk väg, som icke lända till Rikets sannskyldiga nytta.
Då Riksens Ständer uti deras underdåniga Skrifvelse 1812 uppdragit åt Kongl. Maj:t att tillåta utländska manufacturvarors införsel, utan bestämmande om denna införsel skulle beviljas i allmänhet eller å något enskildt ställe, tycker jag mig finna, att Regeringen äfven efter anledning af samma Skrifvelse ägt magt att bevilja införseln å det ställe, den fann lämpligast, så mycket mera, som
Götheborg i afseende på skeppsfarten var det enda ställe, som bäst kunde begagnas.
Herr Baron Cederström, Jacob: Riksens Ständer hafva icke kunnat uti någon dess Skrifvelse gifva anledning till något, som varit inconstitutionelt, eller till öfverträdelse af Grundlagens principer.
Herr Biskoppen Doctor Faxe instämde med Herr Biskoppen Rosenstein och Herr Borgmästaren Kjellander.
Herr Kammarherren Silverstolpe ansåg sig ej äga nog kunskaper i Financer för att bedöma sjelfva saken, men fann en underlåtenhet deri, att Tull-Directionen eller något annat publikt
Verk ej blifvit hördt.
För öfrigt trodde Herr Kammarherren det vara nödigt, att Constitutions-Utskottet, innan det utlåter sig, med säkerhet inhemtat, att samma tillåtelse, som beviljades Götheborg, blifvit förnekad andra Städer, som derom ingifvit underdåniga ansökningar.
Begärdes och lades på bordet, jemte Protocollerue af den 23 Januarii 1815 och 17 Februarii 1813, som dermed ägde gemenskap.
De vid Protocollerne för den 15 September och 27 October 1813, 27 Januarii, IG Martii och 7 September 1814 gjorde anmärkningar förföllo.
Protocollerne för den 18 och 25 Januarii och 1 Februarii innevarande år, angående Östcrsjö-Compagniet.
Herr Baron Cederström, Jacob, ansåg anmärkning härvid äga rum, emedan Östersjö-Compagniet vore att anse som ett Monopolium, så länge Product-Placatet ej blifvit upphäfdt och rättigheten att upplägga Östersjövaror för alla ej var tillåten.