Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att Lcrg-Ulskottets Betänkande, IV: o 57. 17 Att, vid inteckning af fast egendom, egarens åtkomst måste styrkas, och de handlingar, som ådagalägga denna åtkomst, således företes, är redan stadgadt; men då under en längre följd af år en faslighet kan komma att tillhöra flera egare, hvilka än inteckna egendomen, än döda och än förändra deri meddelade inteckningar; visar sig redan häraf svårigheten, om ej omöjligheten, att uppnå målet, på den väg, herr Cojet anvisat.
Dessutom torde böra anmärkas: att, enär åtkomsthandlingarne icke förblifva i rättens vård, hvilket icke lärer kunna föreskrifvas, domaren deraf ej heller kan erhålla någon ledning i andra fall, än då egaren sjelf äskar gravationsbevis; att åtkomsthandlingar lätteligen kunna förkomma; och att det vore oförenligt med i öfrigt antagna grundsatser, att ålägga den, som med uppvisande af en intecknad originalförbindelse, begär inteckningens dödande, att förete de handlingar, sorn styrka egarens åtkomst till intecknade egendomen.
Till syftningen är emellertid Per Haraldssons förslag lämpligare; men icke heller det synes under närvarande förhållanden vara tillfyllestgörande.
Det öfverensstämmer till någon del med hvad lagberedningen föreslagit i 32 § af Jordabalkens 9 kap., hvadan pröfningen af denna fråga jemväl kan anses vara af herr Dalman påkallad.
Berörde § innehåller, att vid Underrätt skall finnas bok i öfverensstämmelse med protokollet, så inrättad, alt deraf lätteligen skönjas kan: hvarje egendom, deri inteckning blifvit sökt; tiden, då det skett; sökandens namn; beloppet af fordran eller beskaffenheten af nyttjanderätt; afkomst eller annan förmån, hvarför inteckning sökt är, så ock, om den blifvit beviljad, förnyad, nedsatt, annorledes förändrad eller dödad, tiden, då sådant skedde; men i sammanhang dermed har beredningen föreslagit upprättandet af ett register öfter alla de förändringar, som försiggå med eganderätten till fast egendom.
Och utan ett så beskaffadt register, kan det af Per Haraldsson åsyftade ändamål icke vinnas.
Detta synes motionären jemväl hafva insett, enär han föreslagit, alt, i det af honom ifrågasatta diarium, anteckning skall göras, då uppbud å pantförskrifven fastighet för ny egare sker; men då lagfart å alla fång ej är nödig, följer häraf, att detta diarium ej kan, uti förevarande hänseende, varda fullständigt.— Lagberedningen åter, som föreskrifva, att hvarje fång af fast egendom skall lagfaras, har derigenom kunnat påräkna den fullständighet i denna del, som för ändamålet erfordras.
Men vid sådant förhållande lärer man dock finna, att, lika litet som bpredningens förslag härutinnan kan antagas, lika litet skulle ett bifall till Per Haraldssons lända till någon verket/». tili R.
St Prat- 1S4 7 och 1847 Sami. t Afd. ao Haft. 3 18 La^-UIsko Hels Betänkande , N:o 57. lig båtnad.
Man finge väl ett lätt öfverskådligt sammandrag af inteckningsprotokollen; men någon större säkerhet och fullständigare upplysning om förhållandena vunnes ej.
Den säkra följden af en föreskrift i omförmälte syftning vore deremot den, att domares göromål och ansvarighet i hög grad komme alt ökas, och således att olägenheterna blefve större än de möjliga fördelarna.
Det kan emellertid icke förnekas, att det i väsendtlig mån skulle bidraga till hypotheksväsendets fullkomnande, om vid hvarje underrätt, der inteckningar beviljas, funnes en väl ordnad, med tillbörlig kontroll förd bok, deri man med lätthet kunde öfverskåda hela raden af egare till hvarje fastighet, kunde se dess omvexlande vardén för olika tider, och förvissa sig om beloppet af de skulder, som dervid häfta, eller beskaffenheten af de öfriga gravationer, sorn följa egendomen; men, på sätt redan är anmärkt, fordras derför en vidsträcktare lagförändring än den, som nu kan komma i fråga.
Utskottet hyser dock den öfvertygelsen, att de hufvudsakligaste brister, som hittills öfverklagats i lagstiftningen angående inteckning, blifvit afhulpne i Utskottets förslag; och det är i denna öfvertygelse, som Utskottet vördsamligen tillstyrker, det måtte Rikets Ständer, under förklarande att herr Coyets, Erik Anderssons och Per Haraldssons förslag ej till åtgärd föranleda, med anledning af herr Dalmans motion, besluta följande Förordning angående inteckning i fast egendom:
Med ändring af 7 kap. rättegångsbalken och Kongl, förordningen den 13 Juli 1818, med deri genom Kongl, kungörelserna den 18 December 1823 och 30 Maj 1835 gjorda tillägg och förändringar, samt med undaurödjande af 3 § i Kongl, förordningen den 9 November 1844, angående vissa förändrade föreskrifter i afseende på lagfart och nyttjande-rätts inteckning, så vidt densamma ej har afseende å nyttjande-rätts inteckning, kommer förstnämnde kapitel att erhålla följande lydelse: 1
Vill man till säkerhet för fordran erhålla inteckning i fast egendom; söke det hos den rätt, hvarunder egendomen lyder, och lägge då in skuldebref eller annan handling, hvarå fordran grundas.
Rätten läte brefvet eller handlingen, eller den del deraf, som till grund för ansökningen åberopas, offentligen uppläsas och i protokollet införas„
Ej må inteckning i egendom å landet sökas, utan ä lagtima ting.
Lag-Vlskollets Hetankaride, N:0 57. 19 3 $.
Har gäldenär i skuldebref eller annan handling samtyckt, att inteckning beviljas må, och är skuldebref vet eller handlingen af vittnen styrkt; då ege rätten bevilja inteckning, utan att gäldenären hörd varder.
4 S- Sökes inteckning, utan att gäldenär dertill samtyckt såsom i 3 S sägs; dd skall rätten honom öfver ansökningen höra: är han tillstädes, när den göres; svare genast derå: är lian frånvarande; sätte rätten ut viss dag, då han svara skall, och kungöre honom borgenär det rättens beslut inom tid och på sätt som uti 11 kapitlet denna balk om stämning sägs; gifve ock bevis derom till rätten in sist ä den dag som föresatt är.
Finnes gäldenär i riket, men kan ej i sitt hemvist träffas; ege borgenär att, i tvä vittnens närvaro, fästa rättens beslut å hans husdörr: är gäldenärs vistande okändt eller å utrikes ort, dä inteckning sökes; anmäle borgenär det hos rätten, och läte dess beslut införas uti allmänna tidningarne tre gånger, första gången 6 månader, innan gäldenär svara skall.
Har borgenär försummat att kungöra gäldenär sin ansökning såsom i 4 eller 5 § sägs, och viser ej laga förfall sist å den dag, som blifvit gäldenär förelagd; vare den ansökning, som gjord är, förfallen, utan så händer att gäldenär ej dess mindre å den utsatta dagen svarar, y Kommer ej gäldenär å föresatt tid med svar; varde inteckning ändå beviljad, der borgenär styrker att rättens beslut gäldenären rätteligen kungjordt är. 8 §.
Viser gäldenär genast med klara skäl, att borgenärs fordran är gulden eller af annan orsak försvunnen eller ogiltig; då må ej inteckning beviljas. g <$‘.
Nekar gäldenär skuldebref eller annan handling, derå inteckning sökes, eller gör han emot sökandens fordran annat jäf, och finnér rätten förty den fordran så tvistig vara, att sökanden bör, genom rättegång, sin talan utföra; gifve då rätten honom anvisning att stämma.
Viser ej sökanden sedan i stad inom tre månader och på landet å det lagtima ting, som infaller näst efter tre månader, att han stämt; vare hans ansökning då förfallen: lag samma vare, der sökanden saken vinner, men ej å tid, som nu sagd är, sedan domen vunnit laga kraft, den inför rätten företer.
Söker någon inteckning för fordran, hvarom tvist redan instämd är; då skall ock den ansökning hvila, till dess dom uti 20 Lag-Utskoltets f’etankand.e, ål: O 5y. tvisten fallit; och galle sedan, om skyldighet för sökanden att domen förete; hvad förut sagdt är. 10 Vill borgenär låta inteckna fordran, hvarför sådan säkerhet ej utfäst blifvit; håfve gäldenär våld att den fordran betala, ändå att förfallotiden ej inne äril §, Inteckning må ej beviljas för fordran, som ej till visst belopp i penningar eller varor bestämd är.
12 § Ej må för fordran inteckning beviljas i hus, annan byggnad och vattenverk, så framt dermed ej är förenad ståndig eganderätt till grunden, eller i städerne för besittning af tomten en viss årlig tomtöreafgift erlägges, och innehafvaren på grund deraf ej kan från tomten skiljas, med mindre än att lösen för derå uppförde byggnader till honom betalas.
Ej heller må inteckning beviljas i annan egendom, än den gäldenären veterligen genom laga fång förvärfvat, och deraf hatt egare är då inteckning sökes: är egendomen kommen i hans hand genom fång, som lagfaras bör; vare ej inteckning beviljad förr än uppbud skett. 13 §.
Är i egendom, den gäldenär till annan öfverlåtit, inteckning för förre egarens skuld sökt förr än nya egaren sökt lagfart å öfverlåtelsen; då må ej den öfverlåtelsen ligga i vägen för inteckningen, utan hålle nya egaren sig till f ångesmannen för hvad han förlorar: sökes å samma rättegångsdag i staden eller vid samma ting å landet inteckning för fordran och lagfart å öfverlåtelse; vike fordrmgsegaren för den, som eganderätten förvärf vat, der ej inteckningen sökes för fordran, som i 11 kap. 2 § Jordabalken omtalas. 14 &■
Dnr gäldenär, i hvars egendom inteckning för fordran sökt är; prof ve rätten, sedan sterbhusdelegarne hörde blifvit, om den inteckning beviljas må.
Karder gäldenärs egendom, sedan inteckning deri sökt blifvit, till konkurs afträdd; prof ve ock rätten ansökningen; och bestämme konkursdomstolen hvad verkan inteckningen ega må, om den beviljad varder. 15 S"
Då inteckning beviljas, varde rättens bevis derom tecknadt på hufvudskriften af den handling, hvarå borgenären sin fordran grundat.
16 i$\
Inteckning, som beviljad varder, gälle för borgenär med förmånsrätt, som i »7 kap. handelsbalken skils ifrån den dag i staden och det ting å landet, då han inteckningen inför rätten sökte.
Ej må dock ränta å intecknad fordran tilläggas förmånsrätt för flere än tre år Om ränta å intecknad fordran, då gäldenär sin egendom till konkurs afträdt, Stadgas i konkurslagen. Ljg-Utskottels Reta karine, A', o Sy. 21 #7 intecknad egendom i annans ego än gäldenärens, och räc ker den ej till intecknade gäldens betalning; vare egaren ej till ansvar för bristen bunden, der han ej gälden ä sig tagit 18 §.
Har den, som förvärfvat fast egendom, åtagit sig deri intecknad gäld; vare ändock tttgif varén af den handling, som intecknad blifvit, från ansvarighet ej fri, sä vidt anteckning derom ej skett å huf vudskrijten af samma handling.
19 $ dro flera fastigheter intecknade för samma fordran,, utan alt uppgifvet är för huru stor del deraf hvarje fastighet häftar; vare dä ansvarigheten för den odelade fordran fastigheterne emellan beräknad efter förhållandet af hvardera fastighetens särskildta värde till sammanlagda värdet af dem alla. 20 $ Finnes ej, när inteckning i flera fastigheter för odelad fordran beviljas, visst värde å hvarje fastighet af gäldenären bestämdt och i den handling, sorn in tecknas, utsatt; dä skall, för bestämmande af det förhållande, som i ig omtalas, hvardera fastighetens värde beräknas efter den uppskattning derå till allmän bevillning, som var gällande äret näst före det, då inteckningen söktes, eller, derest sådan uppskattning för det är ej finnes, den, som efter sagde tid först skedde. 21 Skola för gäldande af intecknad fordran, som odelad är, flera fastigheter försäljas, och häftar någon af dem för särskild inteckning, eller är någondera kommen i särskild egares hand; varde hvarje sådan fastighet till försäljning särskildt utbjuden. 22 $.
Gä ej, vid försäljning efter 21 §, fastigheterna tillsamman sä högt, att den odelade fordringen fullt gäldas kan; då skola, der ej innehafvar en af den odelade fordringen annorledes åtnöjes, alla fastigheterne på en gång å nyo utbjudas.
Gäldenär håfve ock rätt att fordra sådan ny utbjudning af de fastigheter, som finnas i hans ägo qvar.
Ej skola dock fastigheter i särskilda län eller städer, eller fastighet å landet och fastighet i stad gä i en försäljning, der ej alla rättegande det medgifva, eller de fastigheter å landet, som i särskildta län ligga, utgöra tillsamman en egendom. 23 &.
Gä ej fastigheterna, dä de ånyo utbjudas på en gång, öfver det belopp, sorn förut, bjudet var vid försäljning af hvarje fastighet särskildt; stånde vid första försäljningen fast: gå de högre; galle sista försäljningen; och varde of verskottet på de sä/skilda fastigheterna fördeladt efter den för hvardera bjudna köpeskillingen. 22 Lctg-TJtsho’ie s Betänkande, IV.o Sj. 24 $•
Kan den, sorn för odelad fordran eger inteckning i flera fastigheter, ur någondera fastighetens köpeskilling ej fullt utfå det belopp, hvarför fastigheten enligt 1g ,§‘ ansvarar; varde bristen på öfriga fastigheterna fördelad efter det förhållande, som i samma sågs: sakrias i någondera fastigheten tillgäng till gäldande af dess lott i bristen ; falle den lott de öfriga fastigheterna likaledes till last. q5 §.
Har den, som för odelad fordran fått inteckning i flera fastigheter, låtit inteckningen i någondera dödas eller förfalla; vare då ej berättigad att för ansvarighetsbelopp, som å den fastighet falla skulle, efter ty i ig och 24 SS sägs, hålla sig till de andra fastigheterna, der ej emellan honom och öfrige rättegande annorledes aftaladt är. 26
Har fastighet, sedan inteckning deri beviljades, blifvit styckad; vare ock då om hvardera fastighetsandelens ansvarighet för det intecknade beloppet, och om sättet för försäljning, lag samma, som om flera fastigheter nu sagdt är. 27 ff. Varder af odelad fordran, som i flera fastigheter intecknad är, större belopp guldet af egaren till endera fastigheten, än hvarför ansvarighet honom åligger; håfve han, för hvad han sålunda öfver sin ansvarsskyldighet betalar, mot egaren af annan bland de intecknade fastigheterna samma rätt, sorn den borgenär hade, hvars fordran gulden blifvit. 28 Varder intecknad fastighet efter utmätning såld för en borgenärs fordran; njuten då alla öfriga borgenärer, som ega inteckning i den fastighet, genast derutur betalning, hvar efter sin rätt, ändå att deras fordringar ej äro till betalning förfallna; dock vare borgenär, som ej sökt utmätning, ej skyldig att betalning genast taga för fordran, sora ej förfallen är, om han vill låta den i egendomen längre innestå: i ty fall vare förre egaren fri från ansvarighet för den del af fordran, som med köpeskillingen gäldas kunnat. 2g §.
Har gäldenär ej betalt; läte borgenär förnya inteckningen, första gången inom tio år sedan den beviljades och ytterligare inom tio från hvarje förnyelse.
Inteckning, som så förnyad varder, ege förmånsrätt, efter ty i 16 § sagdt är.
Försummas förnyelsen; vare inteckningen förfallen, ändå att inom tid, som nu är sagd, gäldenärens egendom blifvit till konkurs afträdd, eller borgenären låtit sådan åtgärd med inteckningen vidtagas, som i 3u § sägs.
Lag-Utskoltets Betänkande, IV: o Sj. 23 3o $.
Går tiden, inom hvilken inteckning i egendom å landet förnyas bör, till ända innan nästa lagtima ting; anmäle borgenär sig hos domaren, som har att särskildt ting, pä hans kostnad, inom sagde tid hålla; vare ock borgenär skyldig att inteckningshandlingen eller urtima tingsrättens bevis öfver den skedda förnyelsen å nästa lagtima ting hos rätten förete, att i dess inteckningsprotokoll ånyo tecknas.
Försummar borgenär något häraf; håfve inteckningsförnyelsen förlorat all kraft. 3t
Då inteckning förnyas skall, uppvise borgenär inför rätten i hufvudskrift den handling, hvarå inteckning beviljad är; och skrifve rätten inteckningsförnylsen derå; stånda ock borgenär fritt, att inför annan Underrätt inteckningshandlingen förete: den rätt läte, dä sådant sker, i sitt inteckningsprotokoll korteligen intagas hvad handlingen innehåller med dag och årtal då den utgafs, af hvilken rätt inteckningen beviljad är med dag och årtal, då det skedde, och då inteckningen förnyades, om det skett; teckne ock bevis å handlingen, att den, till vinnande af inteckningsforny else, företedd varit: sedan ingifve borgenär protokollet deröfver till den rätt, som inteckningen beviljat, inom tid, som i 2g § sägs; och vare detta så gil dt, som om handlingen der företedd blifvit. 32
Vill borgenär låta sin inteckning under annan nedsättas, ellar eljest förändras, eller till större eller mindre del dödas; uppvise dä inteckningshandlingen i hufvudskrift för rätten; och skrifve rätten derå bevis om den åtgärd, som meddelad varder, sedan den i protokollet tecknad är; stände dock borgenären fritt att, äfven i sådant ändamål, vid annan Underrätt förete handlingen, om han derå skriftligen förklarar i hvad män inteckningen nedsättas, f örändras eller dödas må; och läte rätten, dä detta sker, handlingen, med det förklarande, i sitt inteckningsprotokoll ordagrannt införas; teckne ock bevis å handlingen, att den så f öretedd varit: sedan varde protokollet ingifvet till den rätt, som inteckningen beviljat; och vare det så gild t, som hade handlingen der företedd blifvit.
Aro flera inteckningar i samma egendom beviljade å samma dag, på grund af särskilda lika lydande handlingar; och hafva, i fall inteckningarne förnyade blifvit, förnyelserna äfven å samma dag skett; dä må ej någon af de inteckningar nedsättas, förändras eller dödas, utan att den handling, hvarå inteckningen grundad är, i hufvudskrift företes för den rätt, som inteckningarna beviljat. 33 ff.
Då gäldenär inför ratten företer den handling, hvarå inteckning beviljad blifvit, och sålunda visar, att han skulden betalt, må inteck - 24 Lag-Utskottets Betänkande, \.o 5j. ningen dödai; och varde det i protokollet skrif vet, sä ock ä handlingen tecknadt. 34 <$'■
Låter gäldenär ej döda inteckning, då handling, hvarå den beviljad är, i hans hand finnes; vare honom ej förment att den handling, med fortfarande inteckningsrätt., åter utgifva. 35 4>.
Borgenär, som innehafver inteckning, njute, så vidt för fulla gäldandet af hans fordran nödigt finnes, säkerhet i den intecknade egendomen till hela det belopp, hvarå inteckningen lyder, ändå att fordran ej till så stort belopp uppgått eller afbetalning derå skett. 36 §.
Har intecknad egendom blifvit såld, efter utmätning å offentlig auktion eller under konkurs; ege köparen rätt att fä egendomen lossad från inteckning för fordran, som ej kunnat af köpeskillingen gäldas, ändå att han ef kan i hufvudskrift förete den handling, hvarå inteckningen beviljad blifvit.
Åslundar köpare, för hvilken uppbud beviljadt är, att sådan inteckning dödas må, ingifve till domaren ä landet eller rättens ordförande i stad bevis om de inteckningar, som vid egendomens försäljning deri funnits, så ock om köpeskillingens fördelning fordringsegare emellan, sedan den fördelning blifvit af dem godkänd eller laga kraft vunnit
Domaren eller ordföranden utförde derefter kallelse å inteckningshafvare, som ej fått sin fordran ur köpeskillingen gulden, att hos rätten anmäla, om han mot inteckningens dödande har något att påminna.
Den kallelse varde, genom köparens försorg, tre g ånger införd i allmänna tidningarne, minst fjorton dagar emellan hvarje gång.
Kommer ej inteckningshafvare, å landet sist å det lagtima ting, som infaller näst efter en månad från sista kungörelsedagen, och i stad inom två månader från samma dag, med påminnelse till rätten in, eller ogillar rätten påminnelse, som gjord är; varde inteckning dödad för hvad af köpeskillingen ej gäldas kunnat. 3y
Utan hinder af beviljad inteckning må jäf, som gäldenär se dan gör emot intecknad fordran, prof vas, der ej inteckningett är grundad på hans erkännande inför rätten eller jäfvet förut pröfvadt varit. 38 Nöjes man ej åt rättens beslut i dessa mål; håfve lof att be svära sig deröfver i Hofrätt inom den tid, som i 16 kap. 1 denna balk stadgas. 39 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 25 3g <$*.
Besvärar sig någon öfver beslut, hvarigenom
Underrätt helt och hållet eller till någon del af slagit ansökning om intecknings beviljande eller bifallit ansökning om intecknings dödande, nedsättning eller förändring; vare då skyldig att å landet sist å det lagtima ting, som infaller näst efter en månad sedan tiden för besvärens ingifvande i Öfverrätt utgick, och i siad inom en månad från nämnde tid, till Underrätten inlemna bevis att, besvären till Öfverrätten inkommit; och varde det bevis i Underrättens inteckningsprotokoll intaget; försummar den, som besvärat sig, att fullgöra hvad nu sagdt är, och ändras Underrättens beslut i högre rätt; äge den ändring ej annan verkan, än att inteckning, som derigenom beviljad eller bibehållen blifvit, gäller såsom vore den sökt å samma dag beslutet om ändringen vid Underrätten företes. 4o Inteckningar, uppbud och lagfarter, äktenskapsförord, så ock mål, som angå förmyndares förordnande, skola, hvardera för sig, uti särskildta protokoller införas, men alla protokollerna i ett band sammanhäftas.
I bredden af hvardera protokollet skall ock för hvarje mål, tecknas namnet på personen, som det angår, eller egendomen, som inte eknäs eller uppbjudes.
Har någotdera af de mål, sagde äro, ej förevarit; varde det på sitt ställe anmärkt. fi §.
Sedan häradshöfding hvarje gång om året hållit ting i sitt häradshöfdingedöme, sände han in till hofrätten, inom en månad derefter, protokollerna i alla de mål, som i 4° § nämnde äro, vid bot tre daler för hvar dag, han uteblifver, vare sig med ettdera af dessa protoko/ler, eller med alla.
Rådstufvurätt gore det för hvar månad, inom fjorton dagar derefter, vid lika bot.
År ej anmärkning gjord, som i 4o „5‘ sägs, då någotdera af dessa mål icke förevarit; vare derföre bot, som för uteblifvandet med protokoll. 4 2
Om inteckning af ej mindre lifstidsstädja och undan tagsaft al, än och a/l annan afhandling om nyttjanderätt till fast egendom å landet stadgas särskildt.
Slockholm den 19 Juni 1848.
Fröt. i84j och 184.8, 7 Sami. 1 Afd. 20 Haft. 4 26 Lag-Utskottets [betänkande, N:o 07.
Rättelser uti Lag Utskottets förestående Betänkande, N:o 57. 9 sid. 6 rad. uppifr. står: gifver läs: gifva 10 „ 10 „ nedifr. jy utgå läs: uppgå 11 » 14 „ uppifr. jy böra läs: ej böra 13 „ 3 „ >> yy jemväl derom läs: jemväl bland domare derom 16 „ 1 nedifr. yy motionären läs: motionärerne.
STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1848. Lag-Utskottets Betänkande, N:o S8. I JfS 58.
Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Aug , kl. 11 f. m.
Maj:ts Nådiga Proposition om antagande af ny Strafflag, med flere tillhörande lagbestämmelser, dels ock åtskilliga särskildt väckta motioner i afseende på Kriminal-Lagstiftningen.
Sedan Kongl. Majit till Rikets sist församlade Ständers antagande öfverlemnat särskilda af Lagberedningen utarbetade förslag till dels ny Strafflag, dels ock
Lag om verkställighet af fängelsestraff, med de förändringar, hvilka Kongl. Majit, enligt bilagde utdrag af Statsrådets protokoll för den 17 och 19 December 1844, funnit af nöden; och samma Ständer, i skrifvelse den 22 Maj 1843, med erkännande af behofvet utaf en ny Brottmålslag, i underdånighet anmält, att ehuru de ej medhunnit, att fullständigt granska och pröfva dessa lagförslag, de likväl till en del gillat de hufvudgrunder, hvarpå den föreslagna lagstiftningen hvilar; så har Kongl. Majit, under åberopande häraf, vid innevarande riksmöte å nyo allåtit
Nådig proposition i ämnet, och således till antagande framlagt omförmälte förslag med ej allenast ofvanberörde af Kongl. Majit beslutade afvikeiser, än ock en ytterligare förändring i förslaget till lag om verkställighet af fängelsestraff; hvarjemte Kongl. Majit behagat till Rikets Ständers pröfning öfverlemna förslag till förordning om nya Strafflagens införande och hvad i afseende derå iakttagas skall.
Den således af Kongl. Majit väckta lagstiftningsfråga har äfven af Rikets Ständers Justitieombudsman blifvit upptagen.
Han har nemligen i sin vid början af nu pågående riksdag afgifna allmänna redogörelse »till Rikets Ständers grundlagsenliga pröfning och till antagande oförändradt eller med nödiga befinnande ändringar» hemställt
Lagberedningens förenämnde förslag till ny strafflag och fängelselag, under åberopande likväl af den särskilda mening han, såsom ledamot i Beredningen, yttrat angående fängelsestraff och deras verkställighet.