Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta var historien om postmästarns förlof- ning, som inträffade för ej så länge sedan o c h då väckte stor sensation.
D e n låter ännu tala o m sig i den goda staden.
Sjelf anser postmästarn denna episod s o m ett af sina lyckligaste infall.
Resultatet Iduns tredje af pristäfiing.
I n n a n d e n utsatta tiden hafva 39 täffings- skrifter ingått.
A f dessa h a f v a 9 till ä m n e tagit första frågan: H u r u skall en u n g q v i n n a bäst utbildas till en u n g h u s m o r?
— 5 den andra f r å g a n: H v a d hörer till ett ungt ä k t a pars bosättning o c h huru b ö r a k o s t n a d e r n a ställa sig härför, a) d å familjen har 2, 0 0 0 k r.
i årsinkomst, b) 4, 0 0 0 k r.
— • samt 25 den tredje frågan: ett för l d u n l ä m p l i g t p o e m o m h ö g s t fem verser.
D e n poetiska afdelningen är sålunda den qyantitativt ö f v e r v ä g a n d e, men — vi måste t y värr konstatera f a k t u m — den i qvalita- tivt hänseende sämst t i l l g o d o s e d d a.
E t t eller p a r p o e m k u n n a möjligen m e d n å g o n retuehe- ring a n v ä n d a s.
Intet är d o c k a f sådan b e - skaffenhet, att det m e d f o g k u n n a t t i l l d ö m a s det utsatta priset.
H v a d beträffar de b å d a första frågorna, så hafva de visserligen f r a m k a l l a t n å g r a g a n -
ska värdefulla d o c k företett utfasta priset Antingen ock uppsatser.
sådana kunnat gå den uppsaterna hafva de uppstälda handlats.
har på samma utom frågorna det tilldelas.
ämnet, eller ensidigt be- derför beslutit d e l a prisen o c h a n d r a afdelningen i tvänne så sätt, att rerna Silah (15) hela turerna i första o c h Ebon kronor samt Beth och hälfter afdelningen signatu- erhålla h v a r d e r a i andra i erhöll pris pris afdelningen åt i första Ofvanstående med 10 snaraste Det lände inträngt med villan, signaturen E — t.
torde till redaktio- insända sina fullständiga Beths k o m m a att efter B ö r j a n göres i d a g e n s n u m m e r svar å andra frågan.
kyssar.
«åH * Bi gipspelaren, uppenbarar sig på mellankomst hvilken någon det fått gång Pinerolos berg o c h spelar eljes varit all profva på doggens klockan blifvit 3 och jag Den svartögda A n i t a Denne tysk der en ringaktning grefven, Endast främmande trots hennes hennes beskyddares hade skyddat henne vidare misshandlingar.
hofmästaren från Här förelåge icke blott af godt skick, utan ett begärde i sin herres strängaste målets allvar- till lidelsefulla till att börja brottmålsdomaren, domvärjo saken Åklagarens namn miss- bestraffning, hänvisande under hvars för den händelsen h o p p om en bägare vin allra bästa slag.
tal kom flere än en gång blodet att af vrede stiga mig åt hufvudet, bereddes mig g e n o m att j a g vid inträdandet i polislokalen * upptäckte den men jag ning, förlorade ej det lugn o c h den besin- som jag behöfde till mitt försvar.
Jag D e r e m o t igenkände j a g vid första blicken - berättade sakens sammanhang, såsom den verk- ligen tilldragit sig.
J a g skildrade med lefvande Anitas beskrifning den gamle hofmästaren, sköna.
som tydligen var der som befullmäktigadt o m - färger bud.
Det^var verkligen en förtorkad liten karl, derpå: hvilken allt tyckte vara grått: grått hår, den förföriska » Det förolämpa låg åklagare menar, en grå hatt i handen.
pä att man fick i Karlen medgifva, det sköna att han för Italien måste ett ha Måste man icke be- att den sällsamma uppenbarelsen plötsligt skulle smälta på var så påfallande bort i luften som lille gigspelaren bergsspetsarne, bringande när melodi?
han spelat sin olycks- Men trots sitt originella situationen fjerran contessan, gråa, hvassa små ögon, grått skägg, gråa kläder, fara, » E m e d a n han är så grå o c h förtorkad, lille hastiga F ö r öfrigt något spökaktigt med sig.
» I j ^ / P i l l e gigspelaren? » herre, tackade hade menniskobarn (Forts.) hans L e o n a r d o i fråga före mig måste j a g lofva att k o m m a tillbaka o c h g a f hon grå, N o v e l l e t t af H u g o K l e i n.
till med hos Två dotter begaf mig på väg till polisens embetslokal, som efter Redaktionen.
trodde sig i hade som en röfvare inträngt i en låg i omedelbar närhet.
ej han, Bevis härfor förevarande fall.
dådarens af sade samt attentat m o t den offentliga sedligheten, o c h Emellertid mig så land kunna göra hvad som helst.
motstånd.
emedan E n missräkning införas.
som i att Tedesehi, häftiga min sak till fördel.
himmelen, Dessa ett främmande villa o c h hade omfamnat o c h kysst en ung dam, undföll mig icke, att löjtnantens historia kronor.
extra att i band. » tio såsom ett Leo- befalde polisen h o n o m sannolikhet för att jag b e l ö n a d e uppsatserna hand dogg, hålla hunden adresser.
De ny tänder.
kronor signaturer en femton (10) Den stackars M e n äfven lille gigspelaren en g o d l e x a; då han ville lägga sig till med jag Annonser mottagas endast mot kontant llqvld I förskott af 2 5 öre pr A - spalt, petitrad (
I I Kl \ J | \ | löjtnanten.
signa- Ebon afdelningens mot nardo var kurerad.
afdelningen D e r j e m t e har redaktionen beslutit utdela tredje nen klagomål I samråd m e d den d ö m a n d e k o m i t é n redaktionen första I n g e n a f d e m har egenskaper, att I r \ I U ljusa ifrån eller vilja och rent föröfva fortfor mig att af, vilja som min ett attentat; midt middagen inträdde j a g i en trädgård bredvid vägen, beklagligtvis förledd af ett öfver- mod, som jag ej kunde tygla.
motstå frestelsen af den att sofvande genom flickan, som sin älskvärdhet.
brytelse och jag den kräfver.
Jag kunde ej trycka en kyss på munnen förtrollade mig D e t är hela min är beredd att lida det Men huru än domen må för- straff utfalla, utseende gjorde gestalten i c k e något hemskt in- så känner j a g mig skyldig att inför detta forum P i n e r o l o kalla h o n o m så, o c h han blir rasande, tryck; såsom den lille karlen bedja när han hör det öknamnet. » sig, giga, när det » Är jag den är krig i sigte.
— unga grefvinnan Vi flickor vacker », i frågade plötsligt.
A n i t a rynkade näsan.
» Hm, » hon sade föraktligt, » en stads- som med Den lilla tackade mig med ett vänligt leende » Den stackarn är för resten fånge af » Hon att b e k l a g a », bevakas de gamla mamsellerna.
att hon hon har ingen vän — hon o, min gud, det kunde märkte, att hon garnes slägt hörde sats med intryck på log o c h j a g an- hade det bättre, då hon väl många » vänner », hon försåtligt.
» N a t u r l i g t v i s », svarade jag utan betänkande; fram för allt!
— fins smaken », rådligt, man sade att sig han nu skrifva, skulle intervenera, om under sina handlingar o c h sköt dervid ett bredt, gult häfte åt sidan.
D e r v i d kom en liten täck, handske i dagen, något, som kom den mäktiga sig att rycka till.
den, i min den närhet, till jag den fina handsken.
Förra året en utsökt, men det föll i händerna lille gigspelaren, som falskeligen löjtnant L e o n a r d o i ett bakhåll.
grå odjuret den unge mannen; marken och besvarade namn o c h lockade den det en hade sönderslitit honom.
henne Der hunden kastade så pä när det sig på detta som kort förut ställe o c h låtit skulle Min gissning var ty polisdomaren kastade hofmästaren, lemna handsken obeslutsam en snabb blick om han genast honom handsken.
derpå lade för I att lemnade till o c h med på en tid Perosa det skulle hinna blifva tyst med pratet.
villan vågade de icke en gång anställa några skiljde sig sakens Som sammanhang vä- åt, förhörde polisdomaren varit vitne till den stora händelsen.
lille motvilligt bekräfta hofmästaren ville min sökte förstora domaren om min slutligen hofmästaren tvungen I emellertid ej Den tillmäta förbrytelse, nödgades så att polis- att han, vidhölle sin anklagelse, vore höra fröken förklara, sjelf.
det samma föll en stol omkull i sidorum- met, hvars dörrar voro stängda, o c h lille gig- spelaren m e d g a f med sötsur min, att saken kanske verkligen ej vore så farlig, som han trodde.
Polisdomaren höll nu med leende min en liten straffpredikan för mig öfver det opassande i lire till förmån för ortens Jag grå karlen denna uppmaning.
hade endast lig munvighet började han ett passioneradt förande.
an- fattiga.
erlade mina femtio lire, tackade polis- mästaren för hans opartiska d o m o c h aflägsnade mig, hjertligt glad öfver att ha k o m m i t saken för så g o d t pris.
äfventyrets jag åter obehagligheter i önskan en bakom öfvermodig hos mig att mig råkade stämning, som spela den gamle något spratt.
Derför lemnade sjelf.
Det jag in från I glädjen öfver att ha icke genast Perosa, som jag nyss förut lofvat mig väntat på M e d hes stämma o c h otro- Jag att till straff för kysstöld böta femtio torre hofmästaren lille De utsago.
detta någon betydelse, i det han af alla krafter väckte Den att contessans sällskap o c h trädgårdsdrängen, söka upprättelse.
Historien tessan äfven Intet tvifvel, min sköna hade varit här för att Formaliteterna voro undanstökade och domaren o c h con- sentligt rörande jag uppmanade hofmästaren att förebringa sin klagan.
uppseende vore skulden ej så lätt utplånad.
våra uppgifter han den något afsides på den gröna duken.
Lyckligtvis hade löjtnanten mycket fraser Eller en åklagerska?
Kanske min törnrosprinsessa?
riktig, för- en revolver m e d sig o c h sköt besten för pannan.
väckte Det vore lätt skymfa en värnlös flicka; men med några galanta dömdes hetsade gräsligaste beskyllningarne.
Och uttryck de förut Eller en vacker anklagad, på honom till Tillhörde den kan- hennes ungdomliga s k ö n h e t!
» mitt företag o c h fälde det stora utslaget.
stackars vild engelsk bulldogg på Det upp den och åt ske en väninna till den galante p o l i s d o m a r e n?
i händerna, ville spela tog svag parfym strömmade ett Han ville be poliskommisarien, hvarvid jag ut från vederbörligt afstånd.
framstälda låg för nära bordskanten, gled [ner och föll till golfvet.
skedde » m e n det är just icke håller Han men handsken stanna qvar af g l ö m s k a?
hennes mål.
namn, stånd o c h karaktär, sökte han något att efter henne o c h derför öfver- något annat än en hyllning åt han upprepade i de häftigaste som svarat i man väl till- var » Hyllning måste märkte, hon för mitt kraxade lille gigspelaren hånleende fram.
sarkastiskt drag, som förråde en hemlig tillfreds- sig i henne.
det fick icke ställelse med detta pikanta förgapat på bredt Den egendomliga sak, hvari var det en ung officer i Perosa, som grundligt bref skatt?
att i detta lefnadsglada ansigte låg ett räckte som fårjåtelse Contessan må till min ursäkt läta gälla, att det begär, j a g hyste efter kyssen, lille mannen D e t var en ung man faller i mången, Anita; fika på F r ö k e n har alltså ingen listigt.
nog den benägenhet för embonpoint o c h ett lille hofmästaren fötter.
» Främlingar o c k s å?
» - frågade hon tillade j a g M e n till dver- och gjorde det behagli- mig.
godmodigt ansigte.
ned » Det ändock till min åklagare ljusbrun vän? » outsägligt bevakade han ej som de en dyrbar viile; alla män i Perosa måste säkerligen falla » de ett U n d e r det domaren affärsmessigt frågade oss Anita förvärfva sig så inför hennes gjorde om streck.
dock behöfva! » medlidsamma kunde Man säger, icke vågar taga ett steg utom villan, just Den som en M a n vaktar henne, som vore hon en prinsessa.
det contessan modiga hennes betvingande, ungdomliga skönhet. » gaste hon pratsamt.
— Polisdomaren erbjöd en icke oangenäm mot- komplimenten.
fortfor hufvudet rörde nickade gubbar, vi som barn lekte med.
» Alltså icke sä vacker som d u?
» för beskäftigt talade o c h regelbundet komiskt intryck o c h päminde o m de små papp- — skönhet.
» han var för öfrigt ännu alldeles för hett att skulle kunnat tänka på att gå vidare; jag vände alltså till baka till värdshuset, der A n i t a leende kredensade mig en ny bägare.
det j a g smuttadc på det doftande vinet, grubb- lade jag öfver, klaring att om, efter polismästarens vilja höra contessan, för- stolen i rum- Den ett italiensk met bredvid fallit omkull af sig sjelf eller o m under det skett samhet genom någon plötslig rörelse hos » Jag angifna vägen ledde utur dalen uppför berg af medelhöjd o c h till Fenestrelle, en gränsfästning, senare tiden och som militäringeniörerna egnat synuerlig uppmärk- som kanske under ett k o m m a n d e ken, menade allvarsamt o c h den sarkastiska sin frö- alldeles ej blick er spegel måste j u dessutom säga er, i på dermed, min tonen i edra ord är p l a t s », svarade j a g.
» En att min förklaring är trovärdig. » någon lyssnande person.
H v e m j a g gissade i krig denne lyssnande behöfver nistrelle b l e f betydelsefull för mig, emedan här handling.
A t t för en fattig kyss af gendarmer siiga.
Hvarför uppslogs ett af de angenämaste kapitlen i min eskorteras till polisen, der undergå inqvisition lefnads b o k.
och den person, j a g väl ej skulle väl äfven egarinnan till lilla parfymerade handsken ha lemnat rätts- lokalen före Anitas och mig?
Men för öfrigt förfelade tillmötesgående m o t mig ej sin jag var nära länka vårt samtal verkan in på ö m - mare banor.
» » derom har; » F ö r l å t mig, kära vän, » icke sin du j u ej berättat mig det ringaste! » ronen leende; » den sig ba- var jag j u ännu gift! » lig flickjägare.
» dess brådet, » jag jagat u p p det ädlaste ville- skrattade baronen åter.
Fritz von fullkomligt K l e e b e r g; » han b ö r få prata bredvid munnen, alla hans nedrigheter på en » Samtalet med Anita så att vi erfara gång! » började, en en roll.
blomstrande dalen utsigt hela Ancona- o c h dess måleriska skönheter.
trädgårdar, öfver Till h ö - var den breda vägen begränsad genom höga stenmurar, vackra, som lilla Maria omslöto slott en Adelaide, Victor anförtrodt således an h o n o m ett het.
— o c h bjöd honom anbud s o m han Under hon det sjelf Anita hade på ett glas hemtade ett glas till druckit ur mitt — stack gendarmen obemärkt ett b r e f i min hand.
öppnade biljetten ' S i g n o r e!
N i har i dag haft ligheter; är för man sonliga att icke komma obenägen att ursäkter.
Infinn många obehag- er att g l ö m m a dem mottaga edra er per- kl. 6 på V i a di Fenestrelle.
Min tanke efter läsningen af denna mellan synnerligen Perosa liflig, och eller att Jag dogg icke läDge ungdomligt blod ett afhåller rendezvous.
Jag spöket af en engelsk behöfver ej försäkra från er, att j a g kl. 6 på slaget var på bestämdt ställe.
Min ända gendarm till var Via di så vänlig Fenestrelle att ledsaga mig och sedan diskret försvinna.
helt det flickan stade en sig regel vek just långsamt kring en tvär krök- respekt, väldigt kastanieträd ljus fruntimmersdrägt som o c h en röd atlassolfjäder, rördes af en fin liten Det Törnros sköna förskräckt hade sett- endast i sömnen, då, när uppvaknade det egentliga uttrycket således obekant.
Jag och skrek den till; i hennes drag var m i g så strängt », meningen », för- ton, sade ljuf, flyttade En meningen förvillelse m e d mina är ingen brukar icke alltid glömma den skyldig unga damer.
Jag säga, att att deu i det hon ka- bänken.
heller er!
är endast den den röfvade kyssen var riktigt ersatte mig för alla följande obehag.
Den hon lilla visat » Inför hon var en smula förargad öfver, att rädsla.
polisdomaren sade ni ej s å, » invände g ä c k a n d e; » när man hörde er der, tro, att ni kände uppriktig ånger kunde öfver ert b r o t t.
» djup p o l i s d o m a r e n?
Å h, hur vet ni d e t?
» unga flickans ansigte färgades af en rodnad.
» Ni hand.
var min sagoprinsessa.
fröken varseblef en icke icke man » Inför ett straffet afvisande Lugna Den af är i och jag man fotvandrare.
för er » att jag icke för samma forskande blick på mig o c h ord.
allt n o g, vägen, som och jag funnit litet längre bort på ning, då jag plötsligt på en liten bänk i skug- ligt.
var ju » Eller i närheten » Ni icke skulle d e r », fortfor j a g obevek- ni må hända befunnit af en viss stol, som föll märkte det? » gissade alltså, er omkull? » frågade hon lifligt.
» Ni att j a g var i n ä r h e t e n?
» (Forts.) En blick på det leende lilla ansigtet m e d de spelande ögonen lärde mig nu, j a g hade att flicka, damen och » Åhå, unga gan Gendarmen sjelf Fenestrelle ej är böta gerna än en gång ville upprepa min var invånarne begagna hårdt brytelse.
» skrattade.
V a r e sig att måst leende, » Så skönheter o c h vara var fullkomligt folktom såg ej ens en ett hade emellertid erhållit brefvet från pris icke jag Jag skogvaktares störda.
har svarade så icke blifva ju för hård lott.
» » Jag kunde beundra landskapets biljett var på den stackars löjtnant L e o n a r d o.
afsändarinnan en ville säkra på att har pinlig behandling o c h dömas är verkligen vousplats för förälskade par, som här förtjusta att första ät en ni första så som få ställen här på jorden till rendez- Jag o c h läste: sedan K o r t sagdt, V i a de Fenestrelle egnade J a g ropade mottog med tacksam- » Nå, årtionden Emanuels uppsigt.
beträdde, vin, hvars eudast af en kortare väg — o c h förstulet blinkade åt mig.
park, älsklingsställe tillbaka, sig lig ett gemål, o c h som är öfvergifvet jag » d å min gendarm åter plötsligt b l e f syn- stor utgjorde att gar, Till ven- öfver P e r o s a o c h dess att blifva rätt intressant », fortfor baronen, utan låta störa sig af de andras hufvudskaknin- V i a de Fi- Lutad m o t denna balustrad har härlig trafiken som sagdt, spela bildar en romantisk bergstig.
balustrad.
sig » L å t h o n o m berätta vidare, fru b a r o n e s s a », sade en för du var en skänd- att ster stupar vägen brant ner o c h skyddas genom ger urskuldade gången » L i k a m y c k e t, j a g ser att » Till Hon man » Atr, du din s k ä l m, » afbröt baronessan make, kommer som göra m e d en liten skälm till af rent öfvermod rendezvous.
var en Jag hade beviljat mig såg likväl, att smula förlägen; ldun den lilla men jag var skyldig henne upprättelse o c h ville hjelpa henne öfver det pinsamma i vårt första fande.
Jag närmade mig sammanträf- aktningsfullt och lyfte på hatten.
» J a g är öfverlycklig, min fröken, » sade jag, » att få göra er min personliga af bön.
» «Jag stisk vet ton, redan », sade hon i något gratis erhåller en hvar, som anskaffar 5 abonnenter, af dessa upptager afgif- ten (å 1 kr.
af ldun, Stockholm.
sarka- Iduns hållas under måndagar, byrå och sommarmånaderna torsdagar och fredagar eKpeditioii öppna kl. endast JO — /.
» d e t var en hyllning åt min skön- het.
» V å r a barn.
Öfning af venstra handen.
I öfnings- skolan vid Stats-Lärarinneseminariet i Wien har man sedan flera år egnat venstra handens uppöfvande särskild uppmärksamhet.
Så få de små eleverna i första klassen på handarbetstimmarne lära sig alt förfärdiga snören och snod- der, derför att båda händerna behöfvas lika för detta arbete.
Härtill sluter sig enkla syöfningar med tjockt ull- garn på grof stramalj, då barnen fä omvexlande sy med venstra och högra handen.
Äfven under andra skolåret fortsättas dessa öfningar, ehuru i något förändrad form.
Användandet af ven- stra handen erbjuder ingen svårighet för barnet, ty det är detta fullkomligt likgiltigt, hvilkendera handen det skall använda; det är först senare den ven- stra handen blir i viss mon oskicklig, i följd af den nästan totala overksam- het, hvartill han dömes under upp- fostringstiden.
Andamålet med venstra handens uppöfvande är dock ej endast att göra båda händerna lika skickliga, utan än mera alt förtbygga den en- sidiga hållning, hvartiil det uteslntande bruket af högra handen för, och hvil- ken beklagligtvis allt för ofta förorsa- kar ryggradskrökningar.
I vår mångläsande och nattvakande tid, då närsynthet och svagsynthet bli allt mera allmänna, borde en hvar for- värfva sig kunskap om, hvad man bör iakttaga, för att i det längsta få bibe- hålla sin synkraft.
En läkare har stält följande tio råd till vårt förfogande.
Vid hvarje arbete, i synnerhet läsning och skrifning samt qvinliga handarbeten, bör du akta på, att till- räckligt ljus faller på arbetet, helst frän venster och uppifrån.
Undvik att solljuset eller lamp- ljuset faller direkt i ögat eller bländar det genom reflex från snö eller hvitt papper.
Lampljus får ej fladdra eller vara ostadigt och ojemnt; ljuslågan måste döljas af en kupa.
Kuporna af mjölkglas äro bäst; kupor och skärmar sif matt glas med inslipade figurer äro högst farliga och skadliga för ögonen.
Likaså sådana skärmar, hvilka äro fullkomligt ogenom- skinliga såsom de gröna papp- och pappersskärmarne, emedan ögat då ena stunden utsattes för skarpaste ljus och den andra för half skymning.
Håll aldrig ögonen för nära ar- betet, hvarmed du sysslar.
Det blir en vana och alstrar närsynthet.
Synkraften anstränges starkt och onödigtvis, om man sysslar med finare arbete i s. k. korsljus.
Smärta ögonen eller tåras eller vilja bokstäfverna vid läsning eller skrifning löpa tillsammans, bör man genast lägga arbetet och en stund hvila ögonen genom att blicka bort i fjerran.
Blir förhållandet det samma, när arbe- tet återtages, bör man helt och hållet afstå från detta.
Man bör aldrig läsa, då man ligger, går eller åker, det må nu vara i jernbanvagn, spårvagn eller någon annan vagn, ty ögonen lida betydligt deraf.
Äfven vid tillfrisknandet från någon svårare sjukdom bör man skona ögonen.
Glasögon böra endast nyttjas efter läkares förordnande.
De få ej bäras ständigt och användas vid hvarje arbete, emedan detta mera skadar än gagnar.
Det samma gäller om färgade glasögon.
Man bör skydda ögonen för häftig öfvergång från ljus till mörker och sträfva att genom ett förnuftigt lefnadssätt, i synnerhet genom riktig fördelning af sömn och vaka stärka sina ögon.
EU förträffligt medel mot diarrhé, an- vändbart äfven för barn, är följande: En äggula slås med två matskedar hvitt krossocker, tills den blir fullkom- ligt hvit och skummig, då man lång- samt ihäller ett litet dricksglas — två deciliter — gammall och godt hvitt vin, som röres dermed.
Blandningen tages sedan med sked liksom medicin.
Mängden beror på patientens ålder; små barn fä t. ex. en tesked hvarje halftimme.
Om man i stället för det hvita vinet tager ett vinglas malaga,
krusbär — ej för mogna.
Der efter kokas de en god timma.
Förvaras i glasburk med vaxadt papper öfver.
mjukna.
Till 4 kilo bladstjelkar tages 6 liter vatten; stjelkarne få sedan ligga deri väl öfvertäckta 8 — 10 dagar.
Efter denna tid slås det hela i en fruktpress, saften pressas väl ut och fylles på rena, B a k n i n g.
väl svaflade fat.
På den efter press- FarinbrSd.
V It skalp, brunt farin- ningen återstående stjelkmassan kan socker upplöses uti 1 J / 2 qvarter vatten man gjuta litet vatten, som sedan kan Hushållet.
och kokas tills det blifver en tunn begagnas till påfyllning.
I fatet sätter sirap, hvilken hälles upp att kallna.
Soja.
Fläsklake (helst), annars kött- man till 6 liter saft 1 kilo socker och Sedan iröres 1 matsked finstött kanel lake kokas upp och skummas samt låter sedan jäsningen försiggå i lätt och ' I2 qvarter smält smör.
1 lod ställes att kallna till dagen derpå.
Då sprundadt fat på samma sätt som hos hjorthornsalt upplöses i 3 matskedar tages deraf till 11 qvarter l ' / « skalp, bärvin.
Till befordrande af jäsningen ljumt vatten; sist tillsättes så mycket socker, hvilket brynes torrt i en jern- tages för 10 — 15 öre pulvriserad vin mjöl, som fordras till en lös deg.
Den panna; derpå islås 1 jumfru sirap, 1 sten till hvarje hektoliter saft.
Vin- utkaflas lagom och naggas tätt, bäst skedblad smör 1 pepparpung (köpes på stenen är dock ej nödvändig, om jäs- med rullnagg, uttages med små kak- ningen sker kraftigt den förutan.
Se- apoteket), 1 struket skedblad stötta mått och gräddas i lagom ugnsvärme.
nejlikor; när detta är väl blandadt i dan jäsningen upphört — efter unge- pannan, ihälles laken och uppkokas, Caroline.
fär en vecka — kan man tillsätta ännu hvarefter den afredes med 7 lod p o - Goda strufvor.
8 ägghvitor, 1 ägg- mera socker.
Fatet, som ständigt måste tatismjöl, sönderrördt i litet vatten.
vara sprundfullt, tillslutes nu fast och gula, 13 lod socker, 15 lod mjöl och Sojan tappas sedan på buteljer, korkas får ligga en månad, hvarefter vinet 5 droppar eitronessence.
Aggen vispas väl och kan förvaras hur länge som tappas på flaskor.
Ju äldre vinet blir, väl, sedan iröres sockret, så mjölet, helst och med fördel användas både ju starkare och finare blir det.
sist citrondropparne.
Under tiden sät- vid matlagning och vid bordet.
Till en hektoliter vin har jag tagit ter man riktigt god flpttyr, tillsatt med A.
04 kilo stjelkar och 16 kilo socker, litet smör, på elden i en kastrull, som men, som jag redan sagt: — socker i genomskärning är ungefär 4 ä 5 Kryddsill.
Till 80 stycken strömming efter behag.
verktum.