Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
■Dsågot egentligt inflytande på landets kultur, näringar och konstflit kan 24 staden icke sägas äga, om icke dit bör hänföras d-en större liflighet i averkningen af skogseffekter och den ymnigare tillförsel deraf från landsbyggden, som en ökad utskeppning och en tilltagande industri för skeppsbyggnad måste föranleda.
Särskilte prohihiter-författningar till stadens förmån finnas icke.
Tolags-afgiften uppgår per medium till 360 R:dr, hamnpenningar till 50 R:dr, mudderpenningar till 180 R:dr och bropenningar till 18 R:dr årligen, och de ringa vågpenningarne tillfalla Vågmästaren, såsom lön.
Af stadens odlade jord användes en mindre del till kål och kryddgårdar, det öfriga besås vanligen med Korn livart 7 och 10 år, och igenlägges derefter för höväxt.
I saknad af muhlbete för boskapen, sorn derföre alla tider af året måste underhållas med foder, är all odlingsbar mark tili ängar och beteshagar inhägnad.
Allmänna inrättningar för undervisningen äro: ett Gymnasium jemte Lärdoms- och Närings-skola samt en i Fattighusets lokal inrättad så kallad Fattig-skola, uti hvilken sednare emellan 60 till 90 fattiga barn erhålla undervisning efter Bell-Lancasterska methöden, af en dertill antagen, med lön äfven af staden försedd Lärare.
Här finnes äfven ett Boktryckeri, som drifves af en sättare och tvenne tryckare och hvars ägare är Redaktör af en mindra Tidning af fosterländkt syfte, samt egentligen beräknad att bland Norrlands invånare sprida nyttiga underrättelser rörande provinsens Ecclesiastika, Agronomiska och Mercantila förhållanden.
För Sjukvården är här en Läkare anställd, som njuter aflöning af staden, hvilken gemensamt med Länet har ett Lazarett, der, genom aflidne Rådmannen E.
Nybergs i lifstiden gjorde testamentariska disposition, tvenne frisängar underhållas för fattiga sjuka bland stadens invånare.
Fattigförsörjning:
Genom förenämnde välgörande testamentariska disposition, som äfven till understöd för nyss omförmälde Fatligskole-Imättnings bestånd anslagit en everdlig fond af 3,000 R:dr Banko, är räntan af ett större kapital bestämd till årliga pensioner åt ett visst antal fattiga borgare- och sjömajis-enkor jemte deras barn, som deraf årligen åtnjuta från 20 till 50 R:dr Banko I öfrigt äger staden ett Fattighus, de.r 16 ålderstigna personer utan arbetsförmåga underhållas, äfvensom ett vida större antal meddellöse och behöfvande åtnjuter, till följe af stadens invånares anslagne frivilliga bidrag, fri spisning vid en för sådant ändamål inrättad mathållnings-anstalt, och är genom Fattighus-Direktionens bemödanden tilivägabragt en Arbets-inrättning, 25 der tillfälle är Lered t fattige, men arbetsföre personer att erhålla en väl icke betydlig, men dock säker arbetsförtjenst.
I anseende till härvarande gamla Kyrkans bristfällighet, hvarigenom den - ansetts icke längre kunna begagnas, bar gudstjensten måst förflyttas till en större i Gymnasiihuset befintlig lokal, hvilken dock saknar nödigt utrymme leir församlingens invånare; och torde, enär de tillhandsvarande tillgångarne för företaget af en ny kyrkas uppbyggande till äfventyrs äro för ringa, men de mötande svårigheterne icke eller afhjelpas af någon berömvärd samhällsanda, församlingen ännu länge få beklaga saknaden af ett af dess heligaste behof, den af en värdig och passande lokal för dess gudstjenst och dess andaktsöfningar, så framt ej Eders Kongl.
Nåd skulle mellankomma medelst något mindre understöd af allmänna medel.
Stad är belägen uti Medelpads Landskap, vid denj såkallade Selångers ån och omgifves af flera af de emellan Indahls och .Ljungaelfverne belägne Socknar; och då desse båda elfvar förena sig med hafvet vid inloppet till Stadens goda och beqväma hamn, eger Staden ett det fördelaktigaste läge för handel, sjöfart ocii hand t verker ier, som, jemte jordbruk och strömmingsfiske, utgöra de näringsgrenar, hvarpå Staden i synnerhet grundar sitt bestånd.
Under en, med undantag af nasti, år, i allmänhet mera gynnande konjunktur än föregående Qvinqvennium, har Stadens export af jern och trädvaror till utrikes orter fortgått i ett ärligt tilltagande och bedrifvits dels med Stadens egna och andra inhemska Städers, dels och förnämligast med Norrska fartyg.
Utom Stadens andel i Wifsta Skeppsvarfs Bolag eller en tredjedel, egde Staden förlidet år 20 egna fartyg af tillsammans 946 lästers drägtighet, då antalet af dem år 1833 utgjorde blott 13 med 650 lästers drägtighet, och har beloppet af de förstnämnde år, ifrån Staden och underlydande uthamnar till utrikes orter exporterade varor uppgått till 4,773 Skepp, jern, 30,875 stycken bjelkar, 23,628 tolfter bräder samt 1,166 stycken spiror och mastträd, samt således vida öfverstigande medium af sistförflutne fem årens export.
Förnämsta importartikeln, har, utom något specerier, medicinalier och viner m. m., bestått af Salt, hvaraf för ortens behof, från utrikes orter blifvit införde omkring 3,500 tunnor I den mån exporten till utländska hamnar af ortens produkter tilltagit, har deremot dessas föryttrande till inländska platser blifvit inskränkt, hvarföre Stadens inrikes handel ock numera sträcker sin egentliga verksamhet till att från andra inrikes orter, förnämligast hufvudsta den, hemförskafia de för ortens behof afsättliga specerier och kramvaFemårs-Berättelse för Westernorrlands Län. 4 26 ror m. m., och hvartill, i anseende till de, under de sednare åren i landet inträffade svagare skördar, kommit en betydlig handel med spanmål, som från rikets södra orter hit anländt, olyckligtvis ofta åtföljd af icke obetydliga qvantiteter Söderländskt bränvin.
Handtverkerierne, hvilkas verkningskrets är inskränkt till Stadens och landets invånares behof, hafva befunnits uti mer och mindre förmånligt skick, allt i förhållande till sina idkarcs skicklighet, flit och ordentliga lefnad.
Strömmingsfisket, som, uti de tili Staden donerade fiskehamnar, idkas af något öfver 100:de af Stadens Borgare, har varit mindre gifvande, så att fångsten, äfven med inberäknande af de närbelägna kustsocknarnas invånares, hvilka såsom binäring sysselsätta sig med strömmingsfiske, icke varit tillräcklig för ortens behof.
I betraktande af den liflighet, hvarmed utrikes export-handeln härstädes fortgått, torde med skäl kunna antagas, att Stadens inflytande på Landets kultur och näringar icke varit utan betydenhet, helst härvid ej bör förbises, att genom den lifliga handelstrafiken under sommartiderne och genom ökade skeppsbyggnader under vintermånaderne, beredts ortens arbetsklass oupphörliga tillfällen till sysselsättning och arbetsförtjenst.
Några prohibitiva författningar till Stadens fördel finnas icke.
Af Stadens jord, som genom cirkulationsbruk användes för odlande af Råg, Korn och Hafra samt förnämligast foder för kreaturen, skördas ej några Saluväxter.
För barnaundervisningen bar Staden en af tvenne Lärare handhafd lägre Apologistskola, hvarvid årligen omkring sextio barn, deribland flere af nästgränsande socknars allmoges söner, njutit en undervisning, som bibehållit förtroendet till denna läroanstalt.
Stadens fattigförsörjning eger, tili fristad för de medellöse personer, hvilka af ålder eller sjuklighet sakna arbetsförmåga, ett fattighus, hvarförutan öfrige stadens fattige samt torftiga fader- och moderlösa barn njuta understöd af särskilde för sådant ändamål utgående medel. För Sjukvården lönar Staden en Läkare, utom hvilken en särskild Provinciai-Läkare är här i Staden stationerad.
Hernösand å Lands-Cansliet den 31 December 1838.
MÖRNER. CARL AUG. ECKHELL. ammi» BEFALLNINGSHAFVANDES UTI Westerbottens TILL I&BEKBQto SQ&IMF / underdånighet afgifne FEMÅRSBERÄTTELSE, för Åren 1833, 1834, 1835, 1836 och 1837. s c© eufoni», ECKSTEINSKA BOKTRYCKERIET. 18 40. ' ■ i. - ' - Stormägtigste Allernådigste Konung!
Jemlikt Eder Kongl Majrts Nådiga Bref af den 17 April 1821, 14 November 1827 och 17 April 1828, får jag i underdånighet afgifva Berättelse om Westerbottens
Län i Ekonomiskt och Statistiskt afseende för de
Fem sednast förflutne åren, eller ifrån och med 1833 till 1837 års slut, samt derjemte bifoga Tabell efter formulaire, ej mindre för Landet, än Umeå Stad, den »ada i Länet. l:o Landets allmänna beskaffenhet.
Härom åberopas de förut afgifna underdåniga Berätlelserne, med anmärkning, alt, sedan Eder Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref till dess och Bakets Kammar-Collegium den 10 Februari 1837 täckts förordna, att Arjeplougs oell Arfvidsjäurs Lappmarks Församlingar skulle förläggas till Norrbottens Län samt sådant, enligt Eder Kongl. Majrts särskilte
Nådiga föreskrift, gått i verkställighet den 1 Juli berörde år, desse Församlingar äro uteslutne från denna min berättelse, hvarigenom Folkmängden och det i Tabellen för Landet upptagne Hemmantalet samt summan af diverse lägenheter m. m., visar sig ringare, än eljest varit fallet.
För öfrigt har ingen annan förändring skedt, itu att Umeå och Skellefteå Socknar undergått delning, likväl utan den inverkan, som i nyss omförmälte hänseende ägt rum. 2:o Invånarne.
Folkmängden inom Kustlandet utgör efter Skattskr ifnings-Längderue för sistledit år i Första och Andra Fögderierne.
Mantalsskrifne, Mankön 9,481. dito Qvinkön 10,276.
Dito i Umeå Stad Mankön 319.
Dito Dito Qvinkön 385. —20,461.
Transport 20,461. 4 Transport 20,461 Öfverårige och bräcklige, samt för åtskilige orsaker Mantalsfrie i Första och Andra Fögderierne Mankön 2,271.
Dito Dito Qvinkön 2,744.
Dito underår ige »Mankön ........ 7,903.
Dito Dito Qvinkön 8,144.
I Umeå Stad, Dito Mankön . . . 269.
Dito Dito Qvinkön . . . 333. 21,664.
I Lappmarken, hvarest Mantalsskrifning icke förrättas, utgör Mans- och Q vinspersonernas antal af Svenska nationen, efter uppgift, sammanräknade 8,104.
Dito Lappar 1,027. n ^ fJi "
Ol» Summa 51,256.
Vid 1832 års slut, uppgick Folkmängden till Femtio tusen sexhundrasju.
Om derifrån afdrages antalet af invånarne i de till Norrbottens
Län afträdde Socknarne Arjeploug och Arfvidsjaur Tvåtusen tvåhundrade trettiofem personel', så återstår Fyratioåtta tusen trehundrasjuttiotvå, hvaraf synes, att tillökningen inom det nu varande
Länet sammanräknadt utgör Tvåtusen åttahundra åttatiofyra personer, ehuru antalet i Umeå Stad sedan den tiden minskats med Åttatiosju.
Inga härjande sjukdomar har inträffat, men att tillökningen i Folkmängden varit mindre, än på Fem år derförut, härrör egentligen ifrån arbetsföra, ogifta personers utflyttning till andra Inrikes orter under missväxterne.
Folket inom Kustlandet är i allmänhet arbetssamt, härdadt, sedligt, anständigt i sitt uppförande, med siirdeles fallenhet för slöjder och hvarjehanda handtverk samt torde i bildning kunna jemföras med hvilken annan Landsort i Riket som hälst.
Med Fjälltraktens och den egentligen jordbrukande Lappmarks Allmogen, härstammande från Kustlandet, är förhållandet icke mycket olika, ehuru den i åtskilliga afseenden äger något ringare upplysning.
Fyra mer och mindre allmänna och svåra missväxt-år hafva inträffat under nu ifrågavarande femåriga perioden, samt ej allenast de nästföregående fyra åren, utan jemväl innevarande år varit lika missgynnande, så att Landets invånare under loppet af tio på hvarandra följde år, endast fått en enda ofrusen me - 5 delmåltig skörd, hvarigenom spanmålspriserne stegrats för alla och svårigheten ökats för de nödvändigaste behofvens anskaffande.
Att denna utomordentliga olycka haft ganska menligt inflytande på mängden af Länets invånare, särdeles de jordbrukande samt från välstånd försänkt mången Hemmansägare i skuld och fattigdom, är beklagligen fallet; men genom invånarnes ihärdighet att bedrifva binäringarne och iakttaga sparsamhet i lefnaden, jemte den undsättning Eder Kongl.
Maj:t i Nåder lemnat, dels af enskilte medel och dels af Statens tillgångar täckts anslå, samt gåfvor af välgörande menniskor inom Riket, hafva de lidande blifvit räddade från hungersnöd, och man kan ännu dela invånarne i tvenne hufvudklasser, nemligen de, som medelst idoghet och omtanka mäkta godtgöra sina förbindelser och afbörda Utskylderna till Staten, samt de hvilka kommit i åtnjutande af gåfvomedlen och varit eller blifva föremål för fattigvård.
Det bör icke förtigas, att en del af de sistnämnde sjelfva förorsakat eller bidragit till sin brydsamma belägenhet, genom oordentlighet och dryckenskap, emedan undantag från det allmänna låfordet, här å orten, likasom annorstädes, ty värr, äger rum, ehuru nitiska bemödanden icke saknats, att till sedlighet söka återföra de vanartige och förvillade.
Underdånigst omförmälte missväxt-år hafva dessutom föranledt den bekymmersamma olägenheten, att en del fattiga barn, som antingen måste fördelas alt tidtals vistas och njuta underhåll hos de bättre lottade invånare inom den Församling de tillhört, blifvit mindre ändamålsenligt handledde, eller och fått tillfälle att betlande kringstryka, samt derunder förlorat hug för nyttig sysselsättning oaktadt vidtagne åtgärder och utfärdade anmaningar, att hvarje Församling borde försörja sina fattige, eller bereda dem utväg, att medelst arbete förtjena sin bergning, så att åtskilliga af denna ungdom gifver mindre förhoppning att blifva dugliga medlemmar i samhället.
Länets skuld till Staten uppgick vid 1837 års slut till 241,086 R:dr 28 sk. 2 rst.
Råneo, hvaraf 152,170 R:dr 18 sk. 1 rst. för undsättningsspanmål och 88,916 R:dr 10 sk. 1 rst. kontanta förskotter, utlemnade till Entreprenörer för spanmåls uppköp.
De gåfvor Eder Kongl. Maj:t i Nåder förärat och med underdånig tacksamhet af de nödlidande emottagits ifrån och med 1833 till sistledit års slut, utgör 150 Lisp.
Korngryu, 150 dito Rågmjöl och 19,600 Skålp. Gryn af Pouchets tillverkning, samt dessförinnan 4000 Skålp. sistnämnde slags gryn.
Enskilte personer hafva gifvit under förstberörde tid 24,614 R:dr 17 sk. 3 rst.
Banco, 105 Tunnor 10 kappar Råg och 443 Tunnor 24 kappar Korn, samt derförut 5,448 R:dr 27 sk. 8 rst. sagde mynt.
Såsom ett bevis på invånarnes välvilja och beredvillighet, anser jag mig underdånigst böra nämna, att de, oaktadt nöden inom orten, 6 likväl efter råd och lägenhet, i någon mån lemnat bidrag åt andra olycklige och till nyttiga ändamål, t. ex. de Brandskadade i Wexiö Stad och Dahlallmogen, äfvensom till uppbyggande af Tornet på Riddarholmskyrkan. 3:o Näringar.
Åkerbruksredskapen äro oförändrade och bestå hufvudsakligen af så kallad Vält eller Vändplog, Ahl med större och mindre antal jernklor, samt jernpinnad Harf, jemte Rist till Grässvalens afskärande då Linda skall åter upptagas till åker och i sådant afseende Vältköres.
Ehuru invånarne, vid inträffande missväxter, nödgas sysselsätta sig mera vid binäringar, har jordbruket likväl, under hopp om lyckligare skördar, bedrifvits med omsorg, äfvensom ny-odlingar blifvit verkställde, särdeles af Myror, som efter 2 ä 3 års Gödsling och besående igenlägges till gräsväxt, hvarigenom det är möjligt att, jemväl oundvikligt att träda eller till Linda lägga större eller mindre del af den gamla åkern.
Vid detta vexelbruk måste en nödig uppmärksamhet fästas å ett visst förhållande emellan den öppna åkerjorden och ängestillgången samt möjligheten att väl gödsla den åker, som besås, emedan jorden i allmänhet icke gifver någon lönande afkastning utan årlig begödning.
Kornet är ortens liufvudsäde.
Dessutom nyttjas blandsäd, bestående af Vårråg och Korn; Vinterråg och något Hafra.
Sädesproduktionen är i medelmåttiga år svarande emot invånarnes behof; men för öfrigt har man alltid att befara större eller mindre spanmåisbrist i förhållande till missväxten.
Potatesodlingen liar tilltagit och är allmän.
I södra delen af Länet idkas Lin-sädet med fördel, så att ett icke obetydligt qvantum årligen föryttras utom orten, hvaremot Hampa och Humla produceras i de norra Socknarne, utan att afkastningen motsvarar landets behof, oaktadt Hushålls-Sällskapet genom premier uppmuntrat Humlegårdars anläggning.
Boskaps-skötsel har ifrån uråldriga tider varit och är ännu en af Ortens liufvud-näringar, särdeles i Lappmarken, samt står i lika tilltagande med Jordbruket, oaktadt de naturliga ängarnes växtlighet i senare tider minskats eller alldeles upphört, ty ej mindre genom odling af utväxt äng, myror och kärr, än uppdämning af smärre elfvar, åar och bäckar till öfversvämmande af närbelägna trakter samt sjöars aftappning och utdikning, beredes ersättning för den i berörde måtto förlorade hö-afkastningen.
Man hade anledning till hopp, att ifrågavarande näring skulle betydligen uppdrifvas och, medelst vattenledning på ett härstädes förut okändt sätt, de inom Länet befintliga många, ofantligt vidsträckta och dertill tjenliga lägenheter, kunde bringas till gräs - 7 Taxt, i stället att ligga alldeles ofruktbara och till en del förorsaka tidig frost å sädesväxterne; hvilket företag Länets Hushålls-Sällskap sökt understödja och befordra; men i brist af medel till aflöning åt en uti yrket kunnig person för dylika lägenheters afvägning och beskrifning samt invånarnes undervisning att utföra arbetet, har det nästan alldeles upphört, och boskapsskötseln kommer att bero på åkerbruket.
Under den tid berättelsen omfattar har någon anmärkningsvärd förändring med kreaturs-racerne icke skett eller allmänna kreaturs-sjukdomar härjat, ehuru sådana på åtskilliga ställen visat sig, såsom rotts och springorm bland hästar m. in.
Betesmarkerne äro ganska olika, i en del trakter goda och tillräckliga, i andra åter inskränkta och svaga.
Ehuru mjölken begagnas till daglig föda för Allmogen, öfverstiger Ladugårds-afkastningen dock vida Ortens behof.
Rehnskötseln utgör Lapparnes hufvudsakliga näring —• de begagna ej allenast mjölken till spis och beredande af ost, utan äfven köttet och hudarne, dels till eget behof dels till salu.
I anseende till odlingens framsteg, är denna näring dock i aftagande.
Beskaffenheten och tillgången deraf är ganska skiljaktig, ty på mångå ställen i den vid hafskusten belägna trakten befinnes skogarne mycket inedtagne, så att invånarne sakna erforderligt bränsle och gärdsel till ägornes omhägnande, samt byggnads-virke till boningsrum och andia hus, hvilket på längre håll måste köpas och forslas.
Denna brist härrör dels af misshushållning i äldre tider och skogens sentida återväxt, dels af ringa utrymme efter skatt, enär flere byar, som enligt 1780 års Afvittrings-Instruction och derpå grundade utslag, bort erhålla 1,000 tunnland på Mantalet, icke fått mer än 2 å 300 tunnland; hvarföre och, då ersättning in natura, i anseende till de odisponerade Krono-Allmänningarnes aflägsenhet, numera svårligen kan äga rum, utsigten för ägarne till dylika Hemman är beklaglig och möjligen i framtiden föranleder lill ett och annat Hemmans obestånd, om icke en skälig jemkning i skatten föregår, så mycket mer påkallad af nödvändigheten, som de äro skattlagde för fiske och djurfångst, hvilket förminskats eller helt och hållet upphört.
Deremot skogen längre uppåt landet och i Lappmarken är ymnig, men afståndet från flottbara vattendrag och las ta geplatser gör att den äger mindre värde efter utforslings-kostnadens afdrag.
De enskildta skogarne äro i allmänhet samfällige bya vis.
Kronans vidsträckta skogar, hvaraf en del inom kustlandet blifvit affattade, äro’ dels odisponerade, dels anslagna till kohlning för Bruken och stockfångst för Sågverk med rättighet för ägarne af de sistnämnde, att årligen afhämta ett visst antal trän emot afgift.
Andra åter äro på obestämd tid emot viss årlig afrad upplåtne till begagnande 8 med förbehåll af Kronans fria dispositions-rätt, för nyttigare användande, då tilllälle yppas.
Ansökningar om tillstånd att från Krono-Allmänningarne afhämta vindfällen, förtorkade trän, stubbar och rötter till
Tjäru-bränning samt dylika ämnen af löfträn för Pottaske-bränning, emot den af Eder Kongl. Maj:t i Nåder fastställda afgiften, hafva så mycket hällre beviljats, san d\- lika ämnen, på fördelaktigare sätt icke kunnat användas, men skogen derigenom blifvit rensad samt någon inkomst tillfallit Staten, och Ortens invå liare arbetsförtjenst.
Länds-Fiskalerne och Krono-Betjeningen i Länet åligger väl tillsyn öfver Krono-skogarne, men deras vidsträckthet och de mångfaldiga göromål, som i öfrigt tillkommer nämnde tjenstemän, gör det högst svårt om icke omöjligt, att upptäcka alla otillåtna åtgärder i afseende å skogarnes begagnande.
Ifrån och med 1833 till slutet af 1837, äro 159 stycken Krononybyggen beredde till skattläggning, och 333 tunnland, 6£ kappland åker, 13,304 tunnland 15 kappland äng och 2,647 tunnland 28 kappland odlingsmark, eller tillsammans 16,285 tunnland, 17 i kappland inrösningsjord samt 243,203 tunnland 27 kappland afrösningsjord, 207,958 tunnland 23 kappland impedimenta, tillhopa 407,448 tunnland 3i kappland afmätte samt 1,285,738 alnar rå-linier uppgångne.
Bergsrörelse: utom en i Jörns Kapell-Församling uppfunnen jernmalmsanledning och en blyglants-anledning inom Skellefteå Socken, hvilka blifvit med något arbete belagde, finnas härstädes inga grufvor.
Vid de 2:ne Masugnar och 5 Jernverk med tillhörande manufaktur- och spikhamrar, hvilka finnas i Länet, har arbetet bedrifvits med verksamhet och fördel, hvarunder den närmast boende Allmogen haft tillfälle till förtjenst genom kohlning efter frivilliga ofverenskomrnelser, dels på egna och dels på de till Bruken anslagne eller Bruksägarne tillhöriga skogar.
Fabrikerj Bruk och andra näringar, som ej tillhöra sistnämnde rörelse.
Dessa utgöras å Landet af tvenne Glasbruk, det ena hörande under Umeå Stads Hall-Rätt, det andra nyligen anlagdt; Tull-Mjölqvarnar och Sågverk enligt tabellen samt en Fabrik för tillverkning af hartz, terpentin och kimrök.
Vid det äldre Glasbruket besteg sig tillverkningsvärdet sistlidet år till 17,006 R:dr Banko.
Med undantag af sistlidet år har Bräd-tillverkningen varit förmånlig för Sågverksägarne och derjemte lemnat Allmogen tillfälle till förtjenst genom timmers huggning och framskaffande till elfvar och vattendrag, flottning till Sågverken och bräders utforsling.
Jagt och djurfång äger väl rum i de mindre bebodda trakterna, särdeles inom Lappmarken, men har äfven der betydligen förminskats och hvarmed - 9 med förhållandet är högst skiljaktigt.
Skinn utaf rof- och skade-djur, som föryttras från Orten, hufvudsakligast af Lappmarks invånarne, äfvensom kustboernes äfventyrliga skälfångst, lemnar någon, ehuru osäker vinst.
Lax-fisket liar under sednast förflutna fem åren, öfver hufvud taget, varit mindre gynnande, i synnerhet der fiske-byggnaderne blifvit skadade eller förstörde af slärk isgång och vår-flod, hvilket till fiske-idkarnes förlust på åtskilliga ställen inträffat.
Strömmings-fisket har ej eller varit särdeles fördelaktigt.
Tjäru-bränning:
Ehuru tjenliga ämnen dertill numera saknas närmare kusten, och långväga forsling gör denna näring ringa lönande, idkas den dock i de aflägsnare trakterna, dels inom Skatte- och Krono-Hemman samt Ny hygges områden, dels, såsom förut är omförmält, å Krono-Allmänningarne af torra trän, vindfällen, stubbar och rötter, i sistnämnde fall, efter tillstånd och fastställd stubböres-afgift.
Saltpeter-tillverkningen, hvilken redan spridt sig till en del af Lappmarken och betydligen bidragit till Länets fördel, har, i anseende till missväxterne, idkats med större verksamhet än eljest varit fallet efter nedsättningen af Kronans lösningspris, som ännu år 1834 var 7 R:dr 24 sk., men sedermera småningom fallit till 5 R:dr Lispundet, som föranledt att någon del af tillverkningen blifvit försålt till enskilta personer.
Lefvereringen vid uppbörderne under ifrågavarande 5 år uppgår till 67,490 Lispd. 11 Skålpd., och lösningspriset sammanräknadt till 438,506 R:dr 14 sk. 10 r:st., som per medium utgör en årlig inkomst af 87,701 R:dr 12 sk. 6-i r:st., allt Banko.
Berörde qvantum Saltpeter öfverstiger således med 21,397 Lispd. 1 Skålpd., hvad sista Femårs-Berättelsen innehåller.
Pottaske-beredning är en i sednare tider införd näring, som af HushållsSällskapet genom premier först uppmuntrades och af enskilte understöddes, samt har småningom vunnit en sådan förkofran, att, ifrån första Fögderiet, på sätt mitt till Eder Kongl. Maj:t den 26 September I836afgifna underdåniga utlåtande innehåller, redan år 1834 föryttrats omkring 25,000 Lispd. calcinerad Pottaska, hvaraf exporten från hela Länet, de tvenne sistförflutna åren, uppgick till 89,220 Lispd. 10 Skålpd.
Ylle- och Linneväfnads-tillverkningen, hvaruti qvinnorna äga fallenhet oell skicklighet, har tilltagit, ehuru afsättningen utom Orten icke varit betydlig.