Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet synes mig ock hafva insett detta, då Utskottet likväl ansett sig böra ålägga Herrar Fullmägtige, att vid sina beräkningar fästa noggrannt afseende på förhållandet med dessa creditiv, men då det icke kan hindras, att under det Fullmägtige i sitt sessionsrum, enligt de rapporter, som på morgonen blifvit aflemnade, och med iakttagande af det anbefallde afseendet fatta beslut 0111 nya sedel-emissioner, flera hundrade tusen R:dr kunna vara på crediliven ur c.assorna uttagna, utan deras vetskap, eller dagen derefter blifva uttagna, så torde deraf lätteligen inses, i hvilken obehaglig belägenhet
Fullmägtige skulle sättas genom så obestämda, och jag vågar tillägga tvälydiga föreskrifter, sorn likväl skulle ligga till grund för ett bestämdt förbud emot vidare sedel-emission.
Och då för öfrigt kändt är, att Herrar Fullmägtige, vid sina nu verkställde beräkningar, alltid uppfattat Rikets Ständers beslut efter den åsigt jag nu haft äran framställa, så hemtar jag äfven derifrån ytterligare anledning att vördsamt afstyrka bifall till Höglofl.
Utskottets uu föreslagna heräkningssätt af sedelstock och creditiv, då, efter mitt* begrepp, just det ändamål, som åsyftas, derigenom lätteligen kati komma alt mötver'kas, ock sålunda den tidpunkt, då silfverfonden skulle behöfva först-ärkas, snarare påskyndas än aflägsnas.” STOCKHOLM, Kongi.. Oudens-Boktryckeiuet , r835.
JBaxco-JJrslottets Memorial K:o 99'
I N:o 09- Anlora. till Exp.-Utsk. den 16 Febr, Memorial, med förslag till förändrade stad gauden uti 3:dje Afdelningen af Art. 3 i i83o års Banco-Reglemente.
Yid granskning af 3:dje Afdelningen uti 3 Art. af nuvarande BancoReglemente, liar Utskottet funnit det vara nödigt, så väl alt grunderna för pensions-beräkningen i de fall 17 §. upptager, närmare utstakas, än der skett, som ock, att en bestämdare föreskrift för de fall, då Fullmägtige må ega rättighet att på pensions-stat med anordnande af fulla lönen förflytta en Tjensteman, oaktadt han ej om afsked sig anmält, bör lemnäs, än som innefattas uti nästföljande 18 och får Utskottet i detta afseende tillstyrka Rikets Flöglcfl.
Ständer, att, i stället för berörde arne §§., må, i nu uppReglemente, der så tjenligt finnes, införas följande stad 1:0.
Den Bankens Tjensteman, sorn, efter ådngalagdt välförhållande i och utom tjensten, sig om afsked anmäler, är, så vida han fyllt 60 år och i publik tjenst tillbragt /to år, berättigad att såsom pension för lifstiden åtnjuta 3f\ af det löne-belopp, han på Stat innehafver.
Före uppnådda 60 lefnad s-år, i förening med 40 tjensteår, kan afskeds-sökande endast i händelse af bevislig oförmögenhet till vidare tjenstgöring pension erhålla.
Pensions-beloppet bestämmes då efter tjenste-åren allena, medelst afdrag å 3/4 lön af i/4o för hvarje bristande tjenste-år.
Öfverstiga deremot tjensteåren 4o och ålders.äreli 60, okas det ofvan bestämde pensions-beloppet med j/40 för hvarje överskjutande tjenste-år, eller ock med 1/60 för hvarje öfverskjutande ålders-år, derest detta sistnämnda beräknings-sätt skulle för afskeds-sökanden förmonligare utfalla. 2to.
Den Banco-Fullmägtige förut medgifna rättighet, alt, i händelse af ohjelpligt sjukdoms-tillstånd och afgjord oförmögenhet att vida - Bihang till R St, Prot. 1834 i835. 6 Sami. 1 Afd, 2 Bandet, ä8:de Häftet. t a Bdtteo-U' skottets Memorial Nio ioo. re gagna Verket, kunna förflytta en Tjensteman på Pensions-stat, oaktadt han om afsked sig ej anmält, samt i sådana fall anordna hela lönen såsom pension, fastän föreskrifne lefnads- och tjensteår ej äro uppnådde, må fortfarande intill nästa Riksdag begagnas, då sådant för göromålens säkra och skyndsamma gång eller verkställigheten af Bankens nya organisation finnes oundgängligen nödigt.
Hvilka äro de enda förändringar
Utskottet ansett erfordras i denna Afdelning af i83o års Banco-Reglemente.
Stockholm den i3 Februarii i835.
JJ:o ioo. Änkor» till Exp.-Utsk. den r6 Febr.
Memorialj, med f örslag till reglementariska stadganden motsvarande 4'de -Afdelningen af Art. 3 i 183o års Banco-Reglemente.
- Hos Utskottet har Bankens Commissariat andragit, ej mindre att Vicariats tillförordnande alla graderne igenom, i enlighet med de derföre uti Banco-Reglementets 3:dje Art. 4;de Afdelning §. 20 utstakade grunder, oftast medförde hinder för göromålens behöriga gång, och jemväl vore förknippadt med flere andre olägenheter, än ock, att Vicariat sällan kunde föranstaltas inom samma Cantor, der förfallet egde rum; i anledning hvaraf Commissariatet föreslagit den förändring i förenämnde §., att åt detsamma måtte öfverlåtas, att, vid inträffande laga förfall för en ordinarie Tjensteman, till sysslans bestridande förordna den person inom eller utom Coniord, som Commissariatet prof vade dertill skicklig, och hvilken frivilligt åtoge sig, alt, emot det bestådda tjenstgörings-arfvodet, den förrätta, men att, i saknad af ett så beskaffadt åtagande, hädanefter som hittills, den äldste oanvände och behörigen (jvalificerade i hvarje köning s-grad måtte blifva Baneo-U t skottets Memorial N.o 100. 3 förbunden, alt, emot sin förut innehafvande aflöning, emottaga Vicariat i nästa högre grad, samt arfvodet för tjenstgöringen tillfalla den Extra-Ordinarie, som komme att i lägsta graden förrätta ordinarie tjenst.
Äfvensom Commissariatet, i sammanhang härmed, hemställt, om ej Bankens Extra-Ordinarie Tjenstemän, hvilka, till följd af förestående stadgande, komma att användas till ordinarie tjenstgöring, böra, i likhet med hvad föreskriften i 166 §. af Rikets Ständers vid i83o års Riksdag utfärdade Reglemente för Riksgälds-Contorel innehåller, njuta full aflöning för den tid en sådan ordinarie tjenstgöring bestrides, hvilken hemställan Fullmägtige för deras del ansett vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande.
Utskottets uppmärksamhet är likaledes af Commissariatet fästad derpå, att fråga uppstått, huruvida del i berörde 20 §. intagne stadgande om afräkning i vissa fall å Tjenstemäns tour, vid permissions begagnande, bör å lönlöse Extra-Ordinarier tillämpas.
Hvarjemte Fullmägtige i afseende på den i samma §. lemnade föreskrift, för de fall, då ledighet sökts för tjenstgöring hos Rikets Ständer, deras Utskott eller Revisorer, erinrat : dels att det syntes vara ett nog långt sträckt anspråk, att, till förmon för en Tjensteman, hvilken vunnit engagement vid något af Riks.Ståndens Cancellier eller ock hos något Rikets Ständers Utskott, som ej med Banco-Verket har beröring, dess kamrater skulle såsom Ijenstepligt kunna tillförbindas Vicariat utan ersättning; dels att hvad beträffade permission från sådan tjenst i Banken, hvilken vore af beskaffenhet, att den närmast i ordning varande icke kunde påräkna att, vid inträffande vacance, den undfå, borde icke gerna fordras af någon, att ulan ersättning ombesörja ett Vicariat, som medförde trägnare och ansvarigare göromål, än för hvilka han åtnjöte löne-inkomst; men att
Banken icke heller syntes böra med ersättningar hetungas, när d/m , som ledigheten sökt, egde deraf betydlig förmon; dels ock, att den aflöning, som Vaklbetjente i och för tjenstgöring hos Rikets Ständers Banco-Revisorer hade att påräkna, icke vore af den betydenhet, att de dermed kunde godtgöra ersättningen för den i sista rummet vicarierande Extra-Ordinarien, och derutöfver hafva så mycket qvar, som någorlunda motsvarar deras möda och besvär, hvadan Fullmägtige afgifvit förslag till förändrade reglementariske stadganden i berörde hänseende.
Enär Utskottet inhemtat, att i de fall, då Vicariat ej kan föranstaltas inom Contoret, der ledigheten eger rum, Commissariatet ej sällan är nödsakadt, att för uppgörande af Vicariat, i enlighet med föreskriften i 4 Biweo-TJtsfattets MemorialN:o ioo\ åberopade sorde §., flera dagar sammanträda, samt att, under tiden, de till den lediga tjenste» hörande göromål ofta, till stora olägenheter för Verket,, blifva obestridde, men genom det af Commissariatet uppgifne förändrade stadgande desse olägenheter synas kunna afhjelpas, har Utskottet ansett sig, böra föreslå ett så besk afla dt förändradt stadgande i denna de i, sorn Goman issariatet uppgifvit och här ofvan är intaget, med allenast den jemkning,, sorn blifver en ovilkorlig följd deraf, att de såkallade lönings-graderne numera, efter Utskottets i Betänkandet N:o g6 framställde åsigt, icke vidare komma att betraktas såsom serskilde befordrings-grader.
Utskottet har ock funnit desto mer nied billighet öfverensstämmande, att Bankens extra-ordinarie Tjenstemän, vid ordinarie tjänsters förrättande, under innehafvarnes inträffade laga förfall, erhålla lika ersättning med deras vederlikar i Rikets Ständers Riksgälds-Contor, sorn onekligen tjenstgöring i lägsta löne-graden inom Banken är fullt ut så trägen; och i de flesta fall trägnare än i 11 i k sg ä 1 ds - C o n t or e t.
Men hvad beträffar det i nämnde ao §. införda stadgande om afräkning å tour för begagnad tjenstledighet, så ehuru, vid täflan emellan flere skicklige sökande, Fullmägtige icke böra eller lära underlåta att äfven taga i betraktande hvarderas större eller mindre flit, likväl då sådant icke alltid, eller med säkerhet låter sig bestämma, allenast efter den tid, man tjenstgjort,. och ett stadgande* hvarigenom en eller annan veckas längre permission skulle beröfva en skicklig sökande den tour han eljest innehade, icke blott vöre stridande mot de af Utskottet föreslagne befordrings-grunder, utan ock föga förenligt med rättvisa, då onekligen lätteligen inträffar , att den, som af ledighet sig begagnat, icke desto mindre, under den tid han tjenstgjort, kan hafva bestiidt en på det hela både trägnare och svårare tjenstgöring, än den, som icke sökt någon ledighet under det han vid Verket varit anställd, har Utskottet ansett all föreskrift om afräkning å tour för begagnad, tjenstledighet böra försvinna.
Utskottet har ej heller kunnat biträda elen af Fullmägtige yttrademening, att, med ändring af nu gällande föreskrift i omförmälde 20 någon skillnad för framtiden* skulle ega rum emellan dem, sorn kunna söka ledighet för arbete hos Rikets Ständers Banco-Utskott eller Banco-Revisorer oell elem af deras vederlikar, sorn hos Rikets Ständer sjelfve eller andre deras Utskott eller Revisorer önska tjenstgöra, hvilket, efter Ut kottets öfvertygelse, ingalunda vore med billighet förenligt, men fastän det icke kunnat undfalla Utskottets uppmärksamhet, att ett stadgande, hvarigenom den, sorn B/Uco-XJtikottets Memorial'
N:o roen 5 för tjenstgöring hos Rikets Ständer, deras Utskott eller Revisorer, ville le~- dighet begagna, nödsakades ersätta dea vicarierande Extra-Ordinarien , ej blott dubbla beloppet af hvad hittills egt runi, utan ock, i händelse permissions-sökanden innehade tjenst utom tour, allt hvad derutöfver kan för Vicariat äskås, torde i hög grad försvåra möjligheten för Banco-Utskott och Revisorer, att inom Banken erhålla skicklige personer till biträden vid deras arbeten,- har dock Utskottet, uppå de af Fullmägtige anförde skäl, trott sig böra föreslå den af dem önskade förändring i hvad oftaberörde 20 §. stadgar om ersättningen för Vicariat under Riksdagar eller Revisioner.- Och- får Utskottet, enligt dess nu yttrade åsigter, tillstyrka Rikets Högloft.
Ständer att, med ändring af 20 §• i 3 Art. af i83o års Banco-Reglemente, följande föreskrifter må å lämplige ställen i det nu upprättande Banso-Reglementet införas: 1:0.
Blifver någon Tjensteman af sjukdom hindrad att sin syssla1 förrätta, och gört) m-ålens behöriga gång fordrar att föranstalta om Vicariat, ege Under-Styrelsen att till sysslans bestridande förordna den person, som Under-Styrelsen pröfvar dertill skicklig, och hvilken i frivilligt sig åtager, att emot det arfvode, som för tjenstgör ingen bestås, den förrätta.
Skulle cj någon finnas benägen till ett så beskaffadt frivilligt åtagande, vare, utan beräkning af transport-sö-- kande, den äldste oanvände och för sysslan skicklige, ibland competente sökande till densamma, i händelse den ledig vore, förbunden att, emot sin förut innehafvande aflöning, Vicäriatet emottaga; och åtnjute Extra-Ordinarie, som användes till ordinarie tjenstgöring, för den tid han sådan bestrider, en aflöning, motsvarande minsta inkomsten i ordinarie tjenstegrad.
Måste Vicariat i anseende till sjukdoms-förfall föranstaltas för innehafvare af sådan tjenste-befattning, som tillsattes utan förslag eller utom tour, ege Fullmägtige att efter omständigheterne för-’ ordna om aflöningen för den, som Vicariatet sig åtager. 2:0.
Sökes tjenstledighet för en svag helsås f01 bättrande utan egentligt sjukdoms-förfall, eller ock för enskilde angelägenheter, ankomme det på Fullmägtige att bestämma, huruvida Vicariat må föranstaltas, eller sökanden sjelf bör draga försorg om sin tjensts bestridande under permissions-tiden. 3:o.
I de fall, då någon Tjensteman söker ledighet i och för tjenst - 6 Bijni'0-U. skottets Memorial Nio 100. göring hos Rikets Ständer, deras Utskott eller Revisorer, skola tjensterne förrättas genom tillförordnade Vicariat likasom vid sjukdomsförfall, dock att ersättningen för den Extra Ordinarie, scm, lill följd häraf, kan komma att bestrida tjenst i ordinarie grad, godtgöres icke af Banken, utan af permissions-sökanden, som, derest hans tjenstebefattning är af sådan beskaffenhet, att den tillsättes utan förslag eller utom tour, jemväl är skyldig att vidkännas hvad utöfver minsta lönebelopp i ordinarie tjenstegrad möjligen kan för Vlcariatet erfordras.
I fråga om tjenstledigheler för Bankens Vaktbetjening för fa res hädanefter på sätt hiltils vanligt varit; skolande, vid Revisioner öfver Banco-Verket, Vaktbetjente af Under-Styrelsen till tjenstgöring hos Revisorerne anställas, samt Vicarier för de anställde, såsom vid andra laga förfall, utses, och hvad, för slik tjenstgöring, af Revisorerne beviljadt. blifver, efter billighet fördelas emellan Verkets samtlige Vaktbetjente.
Den i 21 §. meddelade föreskrift om permission för Extra-Ordinarier till studiers idkande, har Utskottet funnit böra utgå såsom nu mera obehöflig, i händelse Utskottets förslag till förändrade befordrings-grunder i Banco-Verket antages.
Då den i a3 §.
Fullmägtige medgifna rättighet, att i der uppräknade fall, ”ulan hinder af utfärdade Fullmagter och eljest gällande
Författningar/’ förordna om tjenstgöringen på sätt för Verket nyttigast finnes, synes vara af nog vidsträckt omfattning, och möjligen kunna tydas på ett sätt, hvarigenom Tjenstemännens rättmätiga anspråk träddes för nära, får Utskottet tillstyrka denna §:s förändrande till följande lydelse: 5:o. 1 händelse en för öfrigt oförvitlig
Tjensteman finnes ega mindre fallenhet eller icke vara tjenlig och passande för den . syssla till hvilken han erhållit befordran, må Under-Styrelsen, derest Verkets och Allmänhetens nöjaktiga betjenande icke genom frivilligt uppgjorde och af Under-Styrelsen godkände tjenstebyten kan vinnas, förhållandet hos Fullmägtige anmäla; och ege Fullmägtige, i sådant fall, alt om tjenstgöringen förordna, på sätt de för Verket nyttigast anse och lämpligast ske kan > utan förnärmande af någons tour och löningsrättj eller förökande af Verkets förvaltningskostnad.
Vid denna §. liar dessutom hos Utskottet under öfvervägande kommit, huruvida ej något stadgande borde i blifvande Reglemente inlagas i af - Banco-Utsr;cttctt Memorial Nio ro o. 7 seende pä Extra Ordinariers tjenstgöring i Banken, dertill Utskottet funnit sig destohellre uppmanadt, sorn dess uppmärksamhet, uti en från Högiofl.
Ridderskapet och Adeln remitterad och till öfrige delar i Betänkandet N:o 96 besvarad motion af Herr Rosenbladblifvit fästad å sättet för Extra Ordinariernes användande ”till förekommande deraf, att de kunskaper och den "”bildning, man i senare lider af dem fordrat, ej må förqväfvas af själlöst "renskrifveri"”- i anledning hvaraf Banco-Fullmägtige, uti infordradt Utlåtande, förklarat, att då bland beståndsdelarne af tjenstemanna-duglighet inhegripes nästan öfverallt inom delta Verk en viss grad af färdighet och vana uti de derstädes förekommande mångfalldiga olikartade förrättningar, som svårligen utom genom öfning förvärfvas, Fullmägtige ansågo för hufvudsak, att Bankens Extra Ordinarier, så mycket, som görligt vore, måtte blifva använde vid befattningar af olika beskaffenhet samt icke si anna allt för länge på de ställen och vid de slag af göromål, som tillfälligtvis eller efter deras egen önskan eller enligt riglningen af deras föregångne Academiska curs blifvit åt dem från början anvisade; och får Utskottet, i öfverensstämmelse med den af Fullmägtige yttrade åsigt, föreslå, såsom en föreskrift, till intagande i blifvande Reglemente ; 6:0.
På det att Bankens Extra Ordinarier måtte komma i tillfälle att inhemta närmare kännedom om. de olikartade göromål, som förekomma i Verkets serskilde
Departement, samt förvärfva en viss: färdighet och vana uti de derstädes förefallande olikartade förrättningar, åligger det Under-Styrelsen, att, vid hvarje halft års slut, företaga en allmän granskning af Extra Ordinarie-listan, och derefter ej mindre inom Fullmägtiges Expedition, än vid Verkets samtlige Departement och Contor, så jemka placeringarne för nästföljande halfår, att ett både för Verket och Extra Ordinarierne sjelfve behöfligt ombyte af tjenstgöring må kunna vinnas. §§i och 25 äro till deras förändrade lydelse redan intagne uti det af Utskottet afgifne Förslag till reglementariske stadganden, motsvarande 2 Afd. af ifrågavarande 3> Art., till hvilket Förslag
Utskottet alltså här allenast får hänvisa..
Vid jemförelse af §.
26 med stadgandet i §. 34 och då, efter Utskottets omdöme, de fel, som kunna begås af personer, innehafvande de vigti— gaste be ställninga me vid Verket, eller af dem, sorn tillhöra Fullmägtiges Expedition, ingalunda böra behandlas skonsammare eller snarare undandragas laga beifran, äii de öfverträdelser, hvartill Verkets, öfrige Tjenstemän; "Eauco-Utskotrets Memorial Ä’:o loa* kunna göra sig skyldige, finnér Utskottet ock fullkomlig anledning tillstyrka.
, det måtte i stället för desse beslutas följande föreskrift: 7:0.
Om någon Tjensteman antingen vid mindre förseelser i tjenste» ej låter sig rätta at Vederbörande Förmans tillsägelse och varningar, eller ock beträdes med verklig vårdslöshet eller försummelse i sin tjenstgöring, vare
Förmannen skyldig att förhållandet anmäla bos den Auctoritet, som det, med afseende å den felaktiges i Verket innehafvande grad eller tjenstebefattning, tillhörer att frågan upptaga, hvilken Auctoritet afgör, huruvida sådan anmälan bör till åtal genom Fiscals-Embetet föranleda eller ej.
Vid pröfning sedermera af de i 27, 33 och 36 §§. förekommande straff-bestämmelser, så, jemte det Utskottet funnit ett förtydligande af desse sladganden erfordras, har Utskottet ansett, att, i samma nion man i allmänhet fordrar af dem, hvilka i Bankens tjenst anställas, en högre grad af bildning och själsodling, än som tillförene utgjort vilkoren för inträde i detta Verk, bör man ock med skäl af dem förvänta ett sådant uppförande, både i och utom tjensten, att de varningsgrader, hvilka, enligt nämnde nu ega rum före någon Tjenstemans skiljande från dess befattning, skola kunna till någon del inskränkas, enligt hvilken åsigt Utskottet tror sig böra tillstyrka, att, i stället för §§. 27, 33 och 36, må i blifvande Reglemente, der så tjenligt finnes, följande föreskrifter varda intagne: 8io.
Den som, efter anställdt åtal, förklaras skyldig till försummelse eller fel i tjensten, eller ock med ett ovärdigt uppförande i allmänna lefvernet blifver beträdd, erhålle första gången inför
Protocollet en allvarsam föreställning jemte åtvarning att för framtiden sitt uppförande rätta.
Skulle någon, efter att sålunda hafva erhållit första varningsgraden, beträdas med den ena eller andra af förenämnde förseelser, suspenderas han, efter omständigheterne, på längre eller kortare tid, med förlust af större eller mindre del af lönen, ifrån sin i Verket innehafvande tjenstemanna-befattning.
Varder han sedermera till någon så beskaffad förseelse förvunnen, häfver lian gjort sig tjensten förlustig; ankommande det dock på Fullmägtige att annan lindrigare bestraffning honom i sådant fall ålägga, derest synnerligen bevekande skäl och omständigheter skulle dertill föranleda; men gör sig någon gången skyldig till ena eller andra Sartco-XJtshottees Memorial N:o 100.
" 9 andra förseelsen, vare han ovilkorligen tjensten förlustig. 9:0.
Tilltalas någon på en gång för tjenstefel och annan förseelse, må den bestraffning, som honom då ålägges, icke räknas för mer än en varningsgrad; men har han varningsgrad förut undergått, bör dock, vid bestämmandet af hans ansvar, afseende fästas derå, alt han på på dubbelt sätt sig förbrulit, 10:0.
Den Tjensteman, som öfvertygas om ärerörigt brott eller annan förseelse i allmänna lefvernet, af den svåra beskaffenhet, att Verkets trygghet eller anseende ovilkorligen fordrar
Tans entledigande, häfver gjort sig förlustig dess vid Verket innneliafvande tjenst.
De i §§. 29 och 2o förekommande föreskrifter, i afseende på tjensterr. es bestridande i de fall då någon Tjensteman gör Cession eller ställes tinder Förmynderskap, har Utskottet trott höra tillämpas jemväl till den Iiändeise, då någon för skuld i häkte innianas, och sålunda stadgas: ri:o.
Då Vicariat för någon Tjensteman erfordras, emedan han sin egendom till Borgenärer afträdt eller ock blifvit för skuld i häkte inmanad, eller under Förmyndare ställd, bör hälften af hans lön användas till tjenstens bestridande under den lid Vicariat i dylike fall enligt nedanstående §§. kan komma att fortfara.
För öfrigt och enär dels billigheten fordrar ett sådant tillägg till 39, att den, som genom träffadt accord lyckas att blifva från Borgenärers kraf befriad, må, lika med. den. som genom laga
Dom cessions-förmon vunnit, vid tjensten bibehållas; dels bysättning ledan i och för sig sjelf synes innefatta en nog allvarsam varning för den, som måste densamma undergå, och det icke synes med billighet eller rättvisa förenligt, att den, sorn 2:ne serskilde gånger tilläfventyrs blott på några få dagar, till följd af flera sammanträffände oförutsedde omständigheter, eller illasinnade personers anläggningar, blefve bysätttning underskastad, skulle anses förfallen lill lika ansvar med den, som under en längre tid eller förloppet af 6 månader icke kunde bereda utväg att befria sig från den skuld, för hvilken han blifvit insatt, och sålunda måste betraktas i den ställning, att Verkets trygghet fordrar hans entledigande, vågar Utskottet äfven hemställa, att de i §§. 29, 3o och 3i intagne straffbestämmelser måtte i nu upprättande Reglemente förändras till följande föreskrifter: liihanz till R.
St, Fröt, ig34 och j835. 6 Sami. 1 Afl. a Bandet. s8:de Häftet, 3 n Banco-Ui skottets Memorial N:o t oo. izio.
Den Tjensteman, som till Borgenärers förnöjande sin egendom afträdt, bör genast från tjenstgöring i Banken afhållas, och skall, om lian icke genom slutlig
Dom cessions-förmon tillerkännes, eller, senast den månaden efter det Dom i hans Coneurs vunnit laga kraft, styrker sig vara från Borgenärernes kraf befriad, skiljas ifrån dess vid Verket innehafvande tjenstebefattning. j3:o.
Om någon Commissarie eller innehafvare af sådan tjenstebefattning inom Verket, hvarmed uppbörd eller godkännande af andre
Verks eller enskilde personers invisningar i Banken är förenad, varder under förmynderskap ställd, må det ej tillåtas honom att Ijensten förrätta, så länge hans omyndighetstillslåod fortfar.
Blif— ver lian icke inom a:ne år från Förmyndares inseende befriad, skiljes han från Ijensten. izfto» Inmanas någon för skuld, 3:ne serskild» gånger i häkte, eller hålles han någon gång utöfver sex månader bysatt, vare han sin tjenst förlustig. §., 3a igenfinnes i det af Utskottet under N:o g6 afgifna förslag till förändrade stadganden i afseende pä i Afdelningen i 3 Art., der den i 3’o gifiie föreskrift, angående omyndig förklarad
Tjenstemans förverkande af dess befordringsrätt, jemväl är iakttagen.