Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Från Vällofl. Borgare-Ståndet har Utskottens nämnde Utlåtande, i anledning af väckt motion om vidlagande af åtskillige förändringar uti Författningarne, angående Postväsendet, rn. in., blifvit till Utskotten återremitteradt; men då,, enligt ankomne Protocolls-Utdrag., berörde Utlåtande är vordet bifallet af Preste-Ståndet den 23 sistlidne December, af Bonde-Ståndet den 3o i samma månad, samt af Ridderskapet och Adeln deri 20 Januari innevarande år, hvadan, jemlikt 75 §.
Riksdags-Ordningen, frågan är genom 3:ne Riks-Stånds beslut afgjord, hafva Utskotten funnit någon åtgärd, i anledning af den erhållna återremissen, icke Vara att vidtaga.
Stockholm den 12 Mars 1841 * Bih. till II.
Proh 184° ocA 1841. 4 Sami. 2 AJd■ 36 Haft. 3 18.
Stats- samt Alinia Bese.- och Ekan ^-Utskottens Memorial, N:o 174, 175.
N:o iy4* Ank. till Exp. Utsk. den 14 Mars, kl, 12 middi.
Memorial, i anledning-äf erhållen återremiss af Utlåtandet, JV:o iog.
Delta Utskottens Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förhöjd, skjutslega vintertiden, emellan Grisslehamn och Eckerön, m. m. har blifvit af Hoglofl.
Ridderskapet och Adeln Aterremmitteradt; men som detsamma blifvit bifallet af Högvördiga Preste-Ståndet den 23 December istlidne år och af Hedervärda Bonde-Ståndet den 3o i samma månad, arnt al Välloll. Borgare-Ståndet ilen i3 Januari innevarande år, i anseende hvartill frågan, jemlikt 70 §.
Riksdags-Ordningen, är genom trenne Stånds beslut afgjord, hafva Utskotten ansett någon åtgärd, i anledning af den erhållna återremissen, icke vara att vidtaga.
Stockholm den 12 Mars iS4'- N:o 170.
Ank. till Exp. Utsk. den 14 Märs kl. 12 ni.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss; af Betänkandet,, N:o 1 10.
Della Betänkande, afgifvet, i anledning af väckt fråga om lindring för de rustande vid Smålands Grenadier-Bataljon i en del prtestationer, har blifvit af Bonde-Ståndet till Utskotten återremiteradt; men sorn detsamma är vordet bifallet af Ridderskapet och Adeln den 23, af Preste*-.'
Ståndet den 20, och af Borgare-Ståndet den ii8 sistlidne Januari, i anseende hvartill frågan., till följd af 75 §.
Riksdags-Ordningen, är genom trenne Stånds beslut afgjord, sä hafva Utskotten ansett någon åtgärd, i anledning af den erhållna återremissen, icke vara att vidtaga.
Stockholm de-n 12 Mars 184,1- State- samt Allm.
Bcsv. och Ekon.-Utskottens Memorial, N:o 176, och 177. 19 N:o 176.
Ank, till Exp. Utsk. den 14 Mars kl. 12 m.
Memorial, i anledning af återremiss af Betänkandet, N:o lil.
Delta Betänkande, afgifvet, i anledning af vackt fråga om befrielse för rotehållare från skyldigheten att ersätta klädespersedlar, sorn skadas af mal, har blifvit af Bonde-Ståndet återremitterad!, men som detsamma är vordet bifallet af Rsdderskapet och Adeln den rs3, af Preste-Ståndet den 20 och af Bonde-Ståndet den 18 sisth Januari., i anseende hvartill frågan, jemlikt 70 §.
Riksdags-Ordningen, är genom Irenne Stånds beslut afgjord, så kan någon vidare behandling deraf, å Utskottens sida,, icke ega rum.
Slockholm den J2 Mars iSji.
N:o 177- Ank. till Exp.
Utsk. den 14 Mars kl.. 12 mield.
Memorial,, i anledning aj erhållen äterremiss of Belänkandet, JV.o Detta Betänkande, afgifvet, i anledning af väckt fråga om ersättning till'rotehållare vid Dal-Regementet för slitning af soldaternes vid Regementet klädespersedlar under ai bets-commenderingar, har blifvit åtei remitteradt af Ridderskapet och Adeln; men som detsamma ar vordet bifallet af Preste- och Borgare-Stånden den a3 sistlidne Januari samt af BondeSlåndet den 16 i samma månad, i anseende hvartill frågan, jemlikt 70 §.
Riksdags-ordningen, ar genom Irenne Riks-Ständs beslut afgjord, så kan någon vidare åtgärd, i anledning deraf,, å Utskottens sida icke ega rum.
Slockboli» den 12 Mars 18/^ 1. STOCKHOLM, Elmuns och Granbergs Tryckeri, i84i.
Stats- samt Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottens Betänkande, N.-o 178. 1 N:o 178.
Ank. till Exp. Utsk. den 15 Mars 1841, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta frågor om förändring af och lindring uti beskattningen å Qvarnar, m. m.
Inom det Hedervärda Bonde-Ståndet hafva följande motioner i dessa ämnen blifvit väckta och till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskotten remitterade, nemligen: l:o af Riksdagsfullinägtigen Lars Larsson från Elfsborgs Län, som yrkat, att, då jemnlikhet i all beskattning medborgare emellan uti enahanda näringar är lika nödvändig som rättvis, Rikets Ständer, med afseende härå, måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla deras önskan, att, vid anläggandet af nya Tullmjölqvarnar på landet, desse måtte varda befriade från åsättande grundskatt, i likhet med hvad för dylika verk och inrättningar på Städernas områden är vordet stadgadt genom Kongl.
Förordningen den 13 Augusti 1835; 2:o af Riksdagsfullmägtigen Pehr Mårtensson från Jönköpings
Län, sorn, till förekommande af eller lindring uti de olägenheter och svårigheter, hvilka härröra från antingen felagtiga eller ock vid verkställigheten missförstådda grunder och föreskrifter för mjölqvarnars skattläggning, föreslagit följande förändringar uti och förklaringar till de i dessa hänseenden gällande stadgar och författningar, nemligen: a) att de hittills påbjudna och i Kammar-Collegii Cireulaire den 7
December 1804 förordnade undersökningarne, som skola föregå mjölqvarnars anläggning eller förändring med rättighet att derå mala för tull, till utrönande af det spanmålsbelopp, som till afverkning vid samma qvarnlägenhet årligen kan vara att påräkna, hädanefter må upphöra, så att hvar och en, som dertill har vilja och lägenhet, må ega rätt att mjölqvarnar anlägga och derå för tull mala, endast med det vilkor, att han, förr än sådant sker, hos Landshöfdinge-Embetet anmäler sitt företag, hvarefter det, på sätt med taxering i öfrigt tillgår, må af de årliga Berednings-, Taxerings- och Pröfnings-Comitéerna bero att, på för handen varande skäl och grunder, årligen bestämma den skatte-afgift, som qvarnegaren bör i och för sin tulltägt erlägga.
Kommandes den i Kongl. Brefvet den 20 Juni 1805, Bih. till R.
St, Prot, 1840 och 1841- 4 Sami. 2 A/d, 37 Haft, 1 2 Stats- samt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskoltens Betänkande, N\o 178. i tillgjordt genom Kammar-Collegii Circulaire den 31 Juli samma år, meddelade föreskriften, att tull-mjölqvarn, som icke kan indraga åtminstone fyra tunnor spanmål i tull om året, icke bör tillåtas, genom antagandet af detta förslag, att upphäfvas; b) att qvarnegare, som innehar en husbehofsqvarn och en tull-mjölqvarn, må ega rätt att hafva dessa begge qvarnar under samma tak, utan att behöfva skatta för mera än den ena till tu 11 tägt anmälda qvarnen, då, i fall den andra, icke skattlagda, qvarnen begagnas till förmälning af spanmål mot tull, qvarnegaren kommer att derför ansvara efter lag.
Motionären hav såsom skäl för antagandet af detta förslag anfört, att, vid inträffande nöd och missväxtår, det ofta händer, att den fattigare och största delen af allmogen måste tillgripa nödbrödsämnen, hvilka de icke kunna få förmalda å tullqvarnarne, utan endast hos qvarnegare, som hafva 2:ne qvarnar, af hvilka den ena är för tulltägt skattlagd, men den andra och sämre icke begagnas
Lill annat än så kallad husbehofsmäld, och å hvilken senare det endast blifver tillåtet för de fattige att utan afgift förmala sina nödbrödsämnen.
Om qvarnegare nu ej utan i serskilda qvarnhus får hafva 2:ne qvarnar, så inträffar, att kostnaden härför blir större än den deraf härflytande fördelen, hvadan han nödgas att rifva eller nedlägga husbehofsqvarnen, då ingen utväg sedermera finnes till hjelp i ofvannämnde afse eriden för de omkringboende fattige; c) att egare af sqvaltqvarn, som är till tulltägt skattlagd, må ega rätt att, efter derom hos vederbörande gjord anmälan, på annan qvarnegare i grannskapet öfverlåta sin tulltägtsrätt, så att den, som innehar husbehofsqvarn, må, efter en sådan qvarnegare emellan öfverenskommen och hos vederbörande till behörig annotering för blifvande taxering anmäld öfverlåtelse, utan några vidare omvägar eller ansökningar, få på sin förra husbehofsqvarn mala för tull, denna qvarn må nu vara bygd för sig eller sammanbyggd under samma tak med förut skattlagdt qvarnverk; 3:o af Riksdagsfullmägtige från Gottland Per Burges och Christen Persson Sojdeby, hvilka, i anledning deraf, att Konungens Befallningshafvande på Gottland utfärdat förbud för, der på orten allmänt begagnade,, så kallade hästqvarnars upplåtande äfven till andra personers bruk, hemställt, att sådana husbehofsqvarnar må till andras begagnande få upplåtas under de kortare tider, sådant kan ske, äfvensom alt åt dem, hvilka uppfört eller ämna att bygga hästqvarnar eller väderqvarnar å Gottland, må.
Bcsv,- och Ekon.-Utskoltcns Betänkande N\o 178. 3 lemnäs öppen rält alt låta närboende, emot någon lämplig ersättning, förmala sin säd å samma qvarnar, och att för den inkomst, som derigenom möjligen skulle kunna utöfver skade-ersättningen inflyta, en skälig bevillning må komma att erläggas, hvilken billigast torde af Taxerings-Comitéerna uppgöras och bestämmas; och hafva motionärerne, såsom skäl för bifall härtill, anfört: att bögst få och derjemte obetydliga vattenqvarnar linnas å Gottland, hvadan väderqvarnar och hästqvarnar äro de, som egentligen kunna der påräknas för sädens förmälning; att kostnaden för en sådan qvarn är så betydlig, att egare af mindre hemmansdelar icke hafva råd att uppföra dylika verk, vid hvilket förhållande, och då det är förbjudet för dem att tillita qvarnegare om förmälning af deras spanmål, de nödgas att verkställa detta arbete å handqvarnar, hvilket åter för dessa mindre bemedlade personer medför alltför stor uppoffring af tid och arbete, som de till större nytta för sig sjelfva eljest kunde hafva användt, m. m.; 4:o af Riksdagsfullmägtigen Anders Nilsson från Östergöthland, som, med anledning deraf, att det i senare tider förmenats qvarnegare att hafva skattlagd qvarn och husbehofsqvarn i samma qvarnhus, samt Kammar-Collegii Advocat-Fiscals-Embete äfven i öfverensstämmelse härmed fortfarande yrkat, att sådane husbehofs-qvarnstenar antingen må utvräkas eller förseglas, begärt att få fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å det både orättvisa och våldsamma uti nämnde åtgärder, hvilka innebära ett kränkande af eganderätten så vida, som hvarje jordegare har ovilkorlig rält till husbehofsqvarn, och då dessutom det måste tagas i betraktande, att dessa förbjudna husbehofsqvarnar på många ställen liro så gamla, att de redan funnos i qvarnbuset å den tid, då skattläggning å den eller de öfriga qvarnarne derstädes egde rum, samt att det ofia inträffar, att tillgången ä vatten finnes på ett sådant ställe, hvars belägenhet förhindrar uppbyggandet derstädes af mera än ett qvarnhus, hvarigenom i det fall, att husbehofsqvaras inrymmande i detsamma blir förbjuden, jordegaren måste alldeles gå miste om fördelen att hafva en sådan qvarn, hvilket dock icke vore med billighet förenligt och med urgamla fri- {och rättigheter öfverensstämmande.
Om meningen med omförmälde förbud vore att förhindra underslef och försnillning, så torde det ej eller, i motionärens tanka, uppfylla ett sådant ändamål, enär missbruk i berörda hänseenden lika lätt kunna ega rum, om de båda qvarnarne äro anlagda i aldeles bredvid hvarandra uppbygda qvarnhus eller om de finnas i ett och samma qvarnhus, då det ej är med serdeles besvär förbundet ätt bära en säck tio lill tjugu alnar längre väg» 4 Stats- samt Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottens Betankandej N-.o 178.
Då, utom alla dessa, af det ifrågavarande förbudet härrörande, olägenheter, stora kostnader derigenom äfvenledes tillskyndas de qvarnegare, som nödgas uppföra nya hus för sina husbehofsqvarnar, så bar motionären yttrat den förhoppning, att Rikets Ständer måtte behjerta detta ärende, och medverka dertill, att det sålunda af honom öfverklagade förbudet för qvarnegare att i samma hus, der de hafva tullqvarnstenar, inhysa och begagna ett par stenar för husbehofsmäldens förmälning, må upphäfvas.
Uti denna motion hafva Riksdagsfullmägtige Peter Persson från \<lelfors, samt Jonas Johannesson och Peter Mårtensson från Jönköpings Län instämt; 5:o af Puksdagsfullmägtigen Pehr Jönsson från Christianstads Lä'n, som fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att de gamla berustade qvarnarne hafva, genom tillkomsten af en mängd nya qvarnverk, så förlorat i den inkomst, hvilken för dem beräknats vid rustningens åsättande, att de icke mera kunna densamma fullgöra; och har motionären, under uttryckande af den åsigt, att rättelse i detta fall svårligen icke kan eller bör låta sig göra genom rubbning uti indelningsverket, till Rikets Ständers ombepröfvande hemställt ärendet, på det nödiga åtgärder, i omförmälda afseende, må kunna vidtagas.
Och har motionären, för närmare utredning -af saken, låtit motionen åtföljas af åtskilliga Utdrag af Skånska Regementenas Indelningsverk, samt af en besvärsskrift, ingifven till Kongl. Maj:t, i anledning af Kammar-Collegii Utslag öfver en ansökning att få anlägga en ny qvarn vid Gislöf; samt 6:0 af Riksdagsfullmägtigen Petter Persson från Calmar Län, som yrkat, att, sedan genom Kongl. Kungörelsen den 29 April 1830 blifvit stadgadt, att de skattläggning underkastade Lego- och Salu-sågar, hvilka derefter anlades, icke skola någon grundränta åsättas, utan såsom Fabriksinrättningar betraktas och endast tili bevillning beräknas, det äfven måtte varda tillåtet för de äldre skattlagda sågverken att, lika med nämnde salusågar, få försäga huru mycket som helst, oberoende af de hittills varande inskränkningarne, i afseende på sågnings-beloppet, samt utan någon tillökning i deras åsätta grundräntor och skatter, eller, om sådant icke ansåges kunna dem medgifvas, att de då måtte, med befrielse från erläggande af den dem påförda grundräntan, samt mot frihet lill oinskränkt sågningsrätlighet, i likhet med de nyanlagda salusågarne, för sin tillverkning få erlägga bevillning, eller ock att de finge såga så mycket de förmå, utöfver det vid skattläggningen beräknade årliga beloppet, mot erläggande af bevillning för skillnaden eller öfverskotta.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottens Betänkande, N'.o 178.
Vid många föregående Riksdagar liar frågan om beskattningen å qvarnar blifvit väckt, och äfvenväl vid åtskilliga tillfällen varit föremål för Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet.
Till ådagaläggande af Kongl.
Majas Nådiga åsigter i detta ämne torde, såsom i hög grad upplysande och såsom jemväl egande full tillämplighet å frågan om grunderna för beskattningen ä mjölqvarnar, här få i minnet återföras, hvad uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition lill Rikets Ständer den 13 Nov. 1828, angående förändrade grunder för Lego- och Salusågars samt Valk- och Stampverks beskattning, bland annat, finnes förmäldt, nemligen: att af de serskilda förslag, Karnmar-Collegium i förevarande afseende framställt, det syntes ega företräde, som åsyftade att afskaffa all grundränta å sågqvarnarne och att betrakta dem endast såsom Fabriks-iurättniugar, deraf årlig bevillning efter deras uppskattade värde, grundadt på afkastningen deraf, husbebofs-sågningen likväl oberäknad, komme att såsom för fabriker i allmänhet erläggas samt i Bevillnings-Förordningen regleras och bestämmas till ett sådant belopp, sorn motsvarade både den nuvarande grundräntan och bevillningen, och hvarigenom någon minskning för staten i dess af qvarnarne förut erhållna inkomster icke syntes vara att befara.
Såsom skäl till antagande af detta förslag, framställde sig dels den likhet i beskattningen, som derigenom skulle uppkomma, dels och i synnerhet den omständighet, att sågqvarnar i sjelfva verket icke syntes hafva egenskap af sådan fast egendom, derå grundskatt lämpligen bör ega rum, helst inkomsten deraf, beräknad in natura eller penningar, desto mindre kan för längre tid bestämmas, som det alltid blir svårt, om icke omöjligt, att, såsom grund för en sådan ständig skatt, med någon tillförlitlighet utröna beloppet af den skog, som vid en sådan inrättning för alltid kan komma att afverkas.
Häraf synes, att Kongl. Maj:t redan den tiden ansåg den gamla grunden för qvarnars beskattning olämplig, och har sedermera, genom Kongl.
Maj:ts Nådiga Kungörelser den 29 April 1830 och den 13 Augusti 1835, början skett med att förändra densamma och att beskatta qvarnar efter bevillningsgrund; varandes uti nämnde Kungörelser anbefaldt: i den förra, alt alla skattläggning underkastade Lego- och Salusågar samt Valk- och Stampverk, hvilka, efter den tiden, komme att anläggas, icke skola någon grundränta åsättas, utan såsom fabriksinrättningar betraktas och endast till bevillning beräknas; samt, i den senare, att tullmjöl- och såg-qvarnar, Valk- och Stampverk å städernas område, som efter den tiden komme att anläggas, och äro af beskaffenhet att kunna grundränta åsättas, skola, i stället för slik ränta, i likhet med fabriks-inrättningar, endast till bevill - 6 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskotlens Betänkande, N.-o 178. aning beräknas.
För städerna är således genom denna senare Författning redan med gifve t ett undantag frän den gamla grunden for beskattningen äfven å mjölqvarnar, och häraf tinner man likaledes, att 2:ne olika hufvudgrunder för beskattningen å qvarnverk nu och på samma gång äro gällande, hvilket förhållande, i den tnon, sool det kommer att längre fortfara, säkerligen medförer allt liera ojemnheter och olikheter i denna beskattning.
Utskotten få vidare anföra: att vid skattläggning af qvarnar har visst mäldelag för hvarje qvarn s ädse varit taget i beräkning, äfvensom den • mäldetillförsel, hvilken från mäidelaget varit att påräkna, och liar, med ledning häraf, utredls, till hvad belopp qvarntullen kunde sig bestiga och derefter ränta, enligt fastställda grunder, åsatt.
Häraf uppkom helt naturligt den grundsats, som i äldre tider oaflåtligen följdes, att mot intrång genom nya qvarnars anläggning skydda de gamla, så alt de skulle kunna ■fortfarande utgöra sina grundräntor.
Under en lång tid har detta förhållande väl kunnat fortfara, men, till följd af en ökad folkmängd, samt då man mer och mer måst erkänna nödvändigheten att icke inskränka til 1 - gångarne på medlen för anskaffning af en så oumbärlig artikel som mjöl, och derjem'e insett omöjligheten att noga afmäta qvarnarnes antal elter det för handen varande behofvel, så har det inträffat, att, vid pröfning af ansökningar om nya qvarn-anläggnitigar, sådane i senare tider mera sällan blifvit afslagna, och har följden häraf åter blifvit, att de gamla qvarnarne kommit i saknad af den vid deras skattläggning påräknade mäl detillgången och sålunda sattes ur stånd att utgöra sina gamla grundräntor.
Tillfälle att erhålla lindring eller nedsättning i dessa är väl öppet lemnadt uti rättigheten alt söka förmedling, soin, då skäl dertill företinnas, kan vara bifallen, men detta är förbundet med stora omgångar, svårigheter och tidsutdrägt samt dessutom beroende på tillfälliga företeelser, som för hvarje år kunna undergå förändringar, hvadan Utskotten ingalunda kunna anse detta medel för jemkning uti qvarnbeskattningeu vara lämpligt eller mot ändamålet svarande.
Oaktadt qvarnar icke äro att anse såsom annat än fabriker och såsorn sådane äro underkastade förändringar, som hvarken på samma sätt eller i lika grad ega rum med den skattskyldiga jorden, så hafva de likväl från äldre tider betraktats lika dermed vid beskattningens uppgörande och sålunda icke allenast blifvit åsätta grundräntor, utan äfven till en det upptagne och beräknade uti indelningsverken, hvilket senare äfven synes alldeles olämpligt, då man måste förutsätta stadga och varagtighet vid in - Stats- samt Altm. Besv.- och Ekon,-Utslottens Betankande, N:o 178. 7 delningen,, som likväl icke kunna påräknas hos qvarnar, hvilkas värde och förmåga att utgöra sina skatter bero på en mängd tillfälligheter, helt och hållet främmande för den indelda jorden, såsom eldsvådor, m. m.
På mund af hvad sålunda blifvit anfördt, anse Utskotten det vara alldeles nödvändigt för undanrödjande af de nuvarande stora olikheter och mindre rättsenlig» förhållanden, som vidlåda beskattningen å qvarnar, att de grunder, som härvid nu gälla, bringas till likhet;, och är det äfven, i Utskottens tanka, alldeles tydligt, att hela denna beskattning bör beräknas efter bevillning samt grundräntorna å qvarnverk försvinna, hvarigenom vunnes, dels att nämnda beskattning blefve rättsenlig och ställd i riktigt förhållande till den öfrige beskattningen i Riket, dels- alt det oformliga deruti, att qvarnarne nu erlägga sina skatter efter olika grunder, komine att undanrödjas, och dels slutligen, att derigenom upphörde behofvet af den återhållande kraft, som hittills måst göra sig mer eller mindre gällande vid frågor om nya qvarnar» anläggande, i och för skyddande af äldre sådana verk..
Då likväl Stats-Utskottet, uti sina Utlåtanden Niris 64 Litt.
A och 157, afstyrkt förändring uti de hemman åtföljande grundskatter och ansett anledning icke förekomma att, till förmon för egare af qvarn och sågverk, göra undantag från denna grundsats, samt dessa Utlåtanden härutinnan redan vunnit Rikets Ständers bifall, så hemställa Utskotten, att, då, till följd häraf, någon förändring: vid innevarande Riksdag uti beskattningen å qvarnar icke kan vidtagas, Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att genom vederbörande embets-myndigheter måtte utredas, hvilka och huru många qvarnar äro skattlagda samt grundränta åsätta eller till rustning eller knektehåll indelda, samt att Kongl. Majit, sedan detta, jemte beloppet af grundräntorna m. nr/, sålunda blifvit fullständigt uppgifvet och beräknadt, täcktes meddela Rikets näst sammanträdande Ständer Nådig Proposition om upphörande af grundskatt å qvarnar, samt vidtagande af de åtgärder, som i sammanhang dermed blifva af nöden.
Efter hvad Utskotten här ofvan anfört, anse Utskotten något vidare och serskildt Utlåtande icke erfordras, i anledning af Lars Larssons, Pehr Jönssons och Petter Pehrssons förrberörde motioner samt förra, delen af Pehr Mårtenssons motion. $ Stats- samt Allm.
Besv,- och Ekon.-Ulskottens Betänkande N.-o 178.
Hvad vidkommer dea af Anders Nilsson samt Pehr Mårtensson väckta frågan derom, att liusbehofs-qvarnar måtte få bibehållas och anläggas uti samma qvarnhus som tullqvarnar, så få Utskotten upplysa, att, sedan Kammar-Collegium, medelst Utslag den 15 December 1797, förklarat, det Ryttmästaren P. W. Brumer icke kunde tillåtas att i det qvarnhus, vid dess egande Frölinge säteri i Hallands
Län, dit ett par från frälsehemmanet Mostorp N:o 3 flyttade och skattlagde tullqvarnstenar blifvit inlagda, tillika behålla de i samma qvarnhus varande och till husbehof nyttjade qvarnstenar; så har Kongl. Maj:t, uti Bref till Kammar-Gollegium under den 1 December 1800, pröfvat skäligt samma Ulslag, som blifvit öfverklagadt, gilla och fastställa.
På detta Kongl. Bref, som angick endast ett visst ifrågavarande fall, hafva Embetsverken sedermera stödt sina åtgöranden i frågan att förhindra qvarnegare att hafva tullqvarnar och hushehofsqvarnar i samma hus.
Innan en sådan praxis gjort sig allmänt gällande, torde en fullständigare undersökning rörande detta ämne likväl bordt hafva föregått.
Något serdeles skäl till dessa åtgärder synes ej eller vara för handen, ty, om meningen dermed är att hindra tullförsnillning, så lärer icke ett sådant ändamål uppnås mera, om husbehofsqvarnen är anlagd uti ett hus, beläget alldeles intill det, hvari tullmjölqvarn finnes, an om de buda äro uti samma hus.
Utskotten få, med afseende härå och i anledning af de utaf motio»ärerne anförda skäl, hemställa, att Rikets Ständer ville i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder förordna, att husbehofs-mjölqvarnar må få finnas i samma hus som tull-m jölqvarnar, medskyl dighet likväl att sådant till de årliga Taxerings-Comiteerna uppgifva, samt i öfrigt dervid iagttaga, hvad Lag och allmänna Författningar bjuda.
I afseende å de af Riksdags-Fullmägtige Pehr Burges och Christen Pehrsson Sojdeby gjorda framställningar om rättighet för qvarnegare å Gottland att å sina husbehofs- häst- eller vederqvarnar få förmala säd äfven åt främmande personer, emot erläggande af skälig bevillning derför, så anse Utskotten det af motionärerne påyrkade partiella undantag från hvad Lag och gällande