Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid nämnde riksdag hade till Samman - 20 Stals-Utskottets Utlåtande N.o 92. satta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet blifvit öfverlemnade flere framställningar i enahanda, fastän i allmänhet vidsträcktare syftning än förevarande förslag, hvarjemte, enligt hvad bemälde Utskotts utlåtande N:0 40 för samma riksdag innehåller, Biskopen i Calmar stift hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att lösen för den till biskops-stolen anslagna kronotionde måtte genom Kronans uppbördsman få till Statsverket ingå för att sedermera, med afdrag af lämplig uppbördsprovision, från länets ränteri, samtidigt med forsellönen till sökanden utanordnas. öfver denna underdåniga framställning anbefalldes Kongl.
Kammar-kollegium och Kongl. Stats-kontoret att inkomma med underdånigt utlåtande, som under den 17 Januari 1858 afgafs och hvaruti närande embetsverk, beträffande hufvudfrågan, eller om indelt ränta eller tionde-spanmäl, eller lösen derför, måtte ingå till Kronan emot ersättning åt ränte- och tiondetagare, enligt grundeme i Kongl.
Kungörelsen den 11 Maj 1855, i underdånighet tillstyrkt, att nådigt beslut uppå Biskopens i Calmar stift förrberörda ansökning måtte i denna syftning af Kongl.
Maj:t meddelas.
Derjemte yttrade bemälde Kollegier, att det väl icke borde förbises, att vissa af Statens tjenstemän derigenom skulle tillskyndas ökade göromål.
Å andra sidan borde likväl ihågkommas att Kronan redan genom den åberopade Kongl.
Kungörelsen och Kongl. Stats-kontorets derpå grundade cirkulär af den 25 Juli 1855 vore förbunden att låta i uppbörden emottaga och hålla magasiner i beredskap, likasom för den Kronan behållna, äfven för den indelta afrads- ocs kronotiondespanmål, hvilken, af räntegifvaren uppsagd till leverering in natura, räntetagare icke ville emottaga, samt att i stället åt denne å vederbörande landtränteri anordna lösen efter medelpriset inom Mars månads utgång det följande året, äfvensom ersättning för forsellönen, hvadan ett öfvertagande både af ali indelt spanmål och af penningar jemte lösen för öfriga räntepersedlar icke innebure annat, än ett utsträckande af nämnde förbindelse såsom en följd af förut gifna föreskrifter.
För Kronan skule det ock vara enklast och redigast om alla ränte- och tiondetagare, vare sig de hade äldre eller nyare fullmagter, bestämdt förklarade sig villige att en gång för alla pä förändringen ingå, hvilket dock icke kunde emotses förrän äldre löntagare till större delen afgått; dock borde, enligt Kollegiernas tanka, Kronan icke i något fall åtaga sig att anordna dels penningar, dels spanmål, allt efter vederbörandes önskan, hvilket dessutom vore stridande emot redan gifna föreskrifter, utan borde, om Kronan i sin uppbörd intogo indelt spanmål eller lösen derför och för öfriga räntepersedlar, endast kontant betalning efter medelpris ifrågakomma.
Med uttalande af denna mening hemställde likväl nämnde embetsverk om icke, innan Kongl. Majtt fattade Sitt nådiga beslut, Rikets Ständer måtte, i ett ämne sådant som detta, erhålla nådig skrifvelse eller proposition äfven med hänseende dertill att Rikets Ständer borde yttra sig i frågan, huruvida någon godtgörelse måtte vederbörande tjenstemän för tillökade göromål och ansvar beredas.
Sammansatta Utskottet yttrade sig härefter, bland annat, att, enär Kongl. Maj:t då Stats-Utskottets Utlåtande N:o 92.
21 då ännu hvarken resolverat öfver förenämnde, af enskild person gjorda underdåniga ansökning, eller till Rikets Ständer aflåtit nådig Skrifvelse i ämnet, Utskottet saknade kännedom om, huruvida Kongl. Maj:t för
Sin del ansåge det ifrägakomne förändrade uppbördssättet af indeltafräntor och kronotiondespanmål böra ega rum, samt i följd deraf alla indelningar eller lösen derför utbytas mot kontant ersättning att från Kronans kassor utgifvas.
Men äfven"under förutsättning,att Kongl. Maj:t skulle finna en sådan förändring böra införas, ansåge likväl Utskottet så stora hinder deremot möta, att frågan derom, enligt Utskottets tanka, måste åtminstone för det dåvarande förfalla.
I sådant afseende erinrade Utskottet, att visshet saknades om och under hvilka vilkor alia ränte- och tiondetagare, vare sig att de hade äldre eller yngre fulimagter, kunde vara villiga att en gång för alla på förändringen ingå och att dessförinnan de i ämnet gällande författningar borde i flere hänseenden ändras och nya föreskrifter i stället meddelas, bland annat derom, att alla räntor och ali tionde utan undantag skulle till Kronan ingå och af den skattskyldige ovilkorligen betalas med penningar efter tioårigt medelpris för ränteåret.
Ehuru Stats-Utskottet, i enlighet med hvad ofvan bemälde embetsverk yttrat, finner det vara lämpligt att åtgärder ä ofvanberörde syftning vidtoges, för undanrödjande af det utaf motionären icke utan fog öfverklagade förhållande, anser Utskottet likväl, enär frågan för närvarande befinner sig i samma skick, som då den förut utgjorde föremål för Rikets Ständers pröfning, enahanda hinder för bifall till motionärens framställning jemväl nu förefinnas.
Ifrågavarande motion har väl icke den utsträckning, som de vid förra riksdagen i ämnet gjorda ffåillställningar, hvadan och då-fråga icke nu blifvit väckt om lyftning qvartalsvis af berörde löner, det vid förra riksdagen ifrågasatta kreditiv å Riksgäldskontoret för bestridande af dessa utbetalningar icke erfordras; och ehuru således icke alla de svårigheter, som af Utskottet dä anfördes, numera qvarstå, synas likväl de, hvilka ännu förefinnas, vara af den beskaffenhet, att Utskottet, jemväl med hänsyn tili olämpligheten derutinnan att blott delvis söka genomföra en förändring, som torde på en gång böra erhålla den utsträckning ofvanbemälde Kollegier föreslagit, finner sig föranlåtet hemställa, att motionärens framställning ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Brot. 1859 §~ 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 1 Haft. 4 Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 1860. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. 1 IV O SKJ. Alik. till Exp. Ulsk. dori 30 April 1860, kl. 2 e. m.
Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Sjette Hufvud-Titel. (U. A.)
För denna Hufvud-titel, innefattande anslagen till Civil-departementet, upptager sednast fastställda Riks-stat: kontanta penningar 1,959,136 R.dr 20 öre, indelta räntor, enligt markegång förslagsvis beräknade till 182,300 R:dr samt 8,833 kubikfot indelt oell 4,198 kubikfot 9 kannor oindelt spanmål, hvars värde, efter 2 R:dr kubikfoten, antagits för den indelta spanmålen till 17,666
R:dr och för den oindelta till 8,397 R:dr 80 öre; utgörande dessa tillgångar tillsammans en summa af 2,167,500 R:dr.
De förändringar, som i afseende å Sjette Hufvud-titeln ifrågakommit dels med anledning af Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition, dels i följd af enskilda motioner eller inom Utskottet gjorda framställningar, äro här nedan omförmälda, enligt den ordning, hvaruti anslagen finnas i Riks-staten uppförda, dervid dock Utskottet, med föranledande af den Kongl. Propositionens uppställning, i sammanhang med pröfningen af åtskilliga ordinarie anslag förchaft de af Kongl.
Maj:t äfvensom af enskilde motionärer för samma ändamål anmälda hehof af tillfälliga eller extra anslag.
Uti 51:sta punkten af detta utlåtande har Utskottet afgifvit yttrande i fråga om aflönings-anslagens definitiva eller provisoriska beskaffenhet; kommande för alla denna Hufvud-titel tillhörande embets- och tjenstemän de vilkor att gälla, som Rikets Ständer, i afseende på löneregleringen för civila embetsverk och stater, genom bifall till hvad Stats-Utskottet föreslagit uti 3:dje punkten af sitt Utlåtande N:o 48, antagit och fastställt, Yid behandlingen af denna Hufvud-titel har Utskottet jemväl tagit i öfver- . vägande de af åtskilliga Ledamöter inom Borgare- och Bonde-Stånden, i anledning af den Kongl. Propositionen om Stats-verkets tillstånd och behof, afgifna särskilda anföranden, såvidt desamma angå hithörande anslagsfrågor; varande de af hemälde Ledamöter gjorda anmärkningar här nedan omförmälda i de fall, der de påkallat särskildt yttrande från Utskottets sida.
Prot. 1859 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 2 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93.
Civil-Ikpartcincntct.
Departementets Expedition. l:o) I öfverensstämmelse med hvad Utskottet föreslagit för motsvarande befattningar inom de Expeditioner af Kongl. Majt:s Kansli, hvilkas aflöningsförhållanden redan hafva till öfverläggning hos Rikets Ständer förekommit, får Utskottet hemställa a) att aflöningcn för Expeditions-Gliefen vid Civil-Departementets Expedition må bestämmas till 5,000 Ridr; b) att lör hvar och en af de derstädes anställde Expeditions-Sekreterare må uppföras en lön af 4,000 Kalr; c) att Kanslisternas aflöning bestämmes för hvar och en till 1,800 R:dr; samt d) att, på sätt Kongl.
Maj:t föreslagit, två Kopister på aflöningsstatcn uppföras med 1,000 R:dr för hvardera, och ett belopp at 1,000 R:dr, motsvarande lönen för den Salje kopist-tjenstcn, som bör indragas, ställes till
Departements-chefens disposition “för befrämjande af ärendenas gång inom Expeditionen;" — hvaremot de nu å staten uppförda 3,000 Rall- “till befrämjande af göromålens gång inom kanslist- och kopist-graderna® böra derifrån uteslutas.
Derjemte och då, enligt hvad Kongl. Maj:t meddelat, den till uppassning hos Stats-rådet anställde, på Civil-Departements-Expeditionens stat uppförde, Vaktmästare icke kan ensam medhinna förrättandet af de till hans tjenst hörande åligganden, tillstyrker Utskottet e) att den af Kongl. Majit äskade lön för en ytterligare Vaktmästare hos Stats-rådet må på bemälde Expeditions stat varda uppförd med ett belopp, motsvarande den lägre lönegraden för Yaktmästare vid Expeditionerna af Kongl. Majits Kansli, eller 500 R:dr; kommande Expeditionens aflönings-anslag i följd häraf att uppgå till en summa af 42,600 R:dr, på sätt hosföljande tabell litt, A. närmare visar.
Kommer se-Kollegium. 2:o)
I afseende på aflöuingsstaten för detta embetsverk har Utskottet funnit annan förändring icke påkallas, än att, sedan frågan om kanslist-tjensternas indragning förfallit, det å nu gällande stat uppförda anslag, 600
R:dr, „till befrämjande af göromålens gång inom kanslistgraden®, ej vidare bör särskildt upptagas, utan fördelas på de 6 kanslistorne, hvarigenom aflöningen för hvar och en af dem kommer att uppgå till 1,000 Ridr.
Statistiska Tabell-kommissionen.
Jemte tillkännagifvande att för hemälda Kommission, som den 1 Augusti 1858 trädt i verksamhet, embetslokal blifvit från och med den 1 Oktober 1859 anvisad uti ett kronan tillhörigt hus, hvadan något årligt anslag till hyra för samma embetsverk icke vidare erfordrades, har Kongl. Majit, hvad staten för Statistiska kommissionen i öfrigt angår, föreslagit åtskilliga ändringar, hvilka här nedan framställas i den ordning, hvari de i den Kongl.
Propositionen förekomma.
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. 3 3:o) Enär Chefens för Kommissionens central-byrå aflöning vore bestämd till lägre belopp än lönerna för andra i vigt oell ansvar jemförliga befattningar, har Kongl. Majit begärt, att samma aflöning mätte från 4,500 R:dr höjas till hvad Kongl. Majit uti Sin Proposition vid förra riksdagen föreslog eller 5,000 Ridr.
Utskottet, som i allmänhet hyser den åsigt, att tillökning i de vid förra riksdagen bestämda aflöningsbelopp icke bör under närvarande förhållanden medgifvas i andra fall, än då särdeles vigtiga skäl dertill förekomma, men icke funnit sådana omständigheter vara för handen, att en löneförhöjning för nu ifrågavarande befattning kan anses vara företrädesvis af behofvet påkallad, föranlåtes alltså hemställa, att omförmälda nådiga framställning icke inä af Rikets Ständer bifallas. 4:o) Beträffande anslaget för Statistiska Central-byråns ordinarie tjenstemän, har Kongl. Majit, med afseende å hvad Chefen för byrån i underdånighet hemställt rörande fördelen och lämpligheten af gemensamhet i arbete och likhet i aflöningsförmåner för de i byrån anställde tjenstemän föreslagit, att, i stället för de till byråns tre tjenstemän å staten nu uppförda löne]-, en summa, motsvarande dessa löners sammanlagda belopp, eller 9,000 Ridr årligen, må anvisas för att mellan de tre tjenstemänncn lika fördelas; — och innehåller det den Kongl.
Propositionen bilagda Stats-Råds-protokoll öfver Civil-ärenden af den 14 Oktober 1859 (pag. 3), att t. f. Chefen för Statistiska Central-byrån, Medicinal-Rådet m. in. Fr.
Berg, uti memorial af don 23 nästförutgångne Augusti, i omförmälda hänseende anfört, bland annat-: att arbetet inom en statistisk byrå, ehuru väsendtligen skiljande sig från det inom administrativa verk, derföre likväl ingalunda och minst för det närvarande kunde ställas i jemnbredd med vanlig författare-verksamhet och forskning; att byråns ständiga, mångsidiga och i visst hänseende ganska grannlaga beröring med do flesta myndigheter gjorde den routinerado cmbets- och tjenstemannens färdighet och takt lika oumbärliga som vetenskapsmannens insigter och outtröttliga nit för sanningens utredande; samt att, då på möjligheten att inom den fåtaliga tjenstepersonalen kunna förena dessa egenskaper mod en oförtröttad flit och ihärdighet berodde det statistiska embetsverkets framgång, hade det, under sådant förhållande, synts för detta embetsverk vara oundgängligen nödigt, att dess arbetsordning, så vidt möjligt, sträfvade till förenklande af allt, som kunde hänföras under benämningen af kansli-former, och att det arbete, som af en person med största tidsvinst kunde utföras, aldrig delades på flera, men att alla gemensamt delade sådana grenar af arbetet, som kräfde en större personal och en skyndsammare handläggning.
Utgående från dessa åsigter och då den erfarenhet, som vunnits både vid den internationela statistiska kongressen i Wien och under särskilda rådplägningar med flere af Cheferne för de berömdaste utländska statistiska embetsverk, öfvertygat t. f.
Chefen om den stora fördelen af en sådan tjenstemännens ställning, att en vidlyftig statistisk redogörelse kunde af dem alla gemensamt bearbetas, och att alltså hvar och en af dem egde nödig kännedom af och öfning i arbetets alla detaljer, äfvensom att vid liktidig bearbetning af flera olika grenar jemväl tillgång måtte finnas på öfvad personal, som kunde närmare följa arbetet i hvarje särskild gren och öfvervaka dermed sysselsatta biträden, eller att i detta sednare fall hvar och en af de ordinarie tjenstemännen kunde fungera såsom en skurs Afdelnings-chef; — då någon egentlig
Sekreterare-verksamhet af den beskaf o O ' O O O .T» fenhet, som i flertalet af andra embetsverk erfordrades, ej toges i anspråk morn en statistisk central-byrå, som ledes blott af en Chef och der några förhandlingar 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. inför protokoll ej förekomma; — då utan gemensamhet i arbetet detta skulle blifva högst ojemnt fördeladt och ofta, exempelvis för Revisorn och den så kallade Sekreteraren, alldeles öfverväldigande, men för Arltivarien för ringa; — då den nya plan för befolknings-statistikens bearbetande, hvilken vid sistförflutna riksdag blifvit af Preste-Ståndet antagen och sorn snart komme att Kongl. Maj:ts nådiga pröfning underställas, toge
Central-byråns verksamhet i det strängaste anspråk på ett sätt, som i den statistiska kommittéens betänkande ej var beräknadt; samt slutligen då Rikets Ständer, vid medgifvandet att Central-byråns tjenstemän finge på stat uppföras, bland annat, fästat det vilkor, att tjenstemännen skulle underkasta sig den förändrade tjenstgörings-skyldighet, som af framdeles tilläfventyrs skeende jemkningar i organisationen kunde blifva en följd, bade, af dessa skäl, t. f. Chefen redan uti det underdåniga memorial, som den 10 Juli 1858 af honom afgifvits, föreslagit, att de nådiga förordnandena för byråns frenne tjenstemän icke måtte erhålla lydelse på viss tjenst, och i närmaste sammanhang dermed, att bela den summa, som å Riks-staten blifvit för dessa tjenstemän uppförd, måtte dem emellan delas till lika belopp för hvardera.
Till detta underdåniga förslag bade Kongl. Majit den 22 Juli 1858 lemnat nådigt bifall, hvarigenom inom statistiska Central-byrån blifvit möjliggjord en arbetsordning, som ett års erfarenhet visat vara ändamålsenlig och åt hvilken flere utmärkta statistici från andra länder vid besök å byrån skänkt sitt loford; varande grunddragen af berörde arbetsordning hufvudsakligen följande: ”att ingen tjensteman må blifva sysslolös under de sex ”dagliga byråtimmarne; att hvad som bör tillböra en person, nemligen ansvaret ”för bibliothek och arkiv, äfvensom för peuninge-redogörelser och primär-uppgifter”nas revision, jemväl åt en är uppdraget; att i öfrigt arbetet delas gemensamt ”efter kraf; att hvarje tjensteman kommunicerar direkte med Chefen i alla de ”ärenden, som honom blifvit uppdragna, samt uppsätter, kontrasignerar och expe”dierar deraf föranledda skrifvelser; att hvarje tjensteman, såsom jourbafvande en ”månad i sender, företräder Chefens ställe under dennes tillfälliga frånvaro, i hvad ”angår tillsynen öfver allmänna ordningen och upplysningars meddelande åt besökande m. m., samt derjemte förer diarium öfver inkomna mål m. m.; samt att ”alla tre tjenstemännen, dels livar för sig, dels gemensamt, med råd tillhandagå ”Chefen och, vid dennes möjligen inträffande längre frånvaro, skulle vara i tillfälle ”att med full kännedom om arbetets gång i detaljerna, såsom kollegial-myndighet ”uppehålla embetet.”
Denna arbetsordning, som endast genom tjenstemännens likställighet i alla hänseenden kunnat genomföras, hade underhållit en täflan, som betydligt underlättat ansträngningarne och tillvägabragt allraminst en tredjedel mera arbete, än sorn under andra förhållanden kunnat åstadkommas, samt utgjort en för alla lika behöflig skola, hvars inflytelse, genom skicklige ordinarie tjeustemäns inverkan på de tillfälliga biträdena, för framtiden skulle betrygga tillgången på dugliga arbetare i den officiela statistiken, derest blott tillfälle till nödig utkomst för dem ej komme att saknas.
— I anledning häraf och då det väsendtliga vidhållandet af sex timmars dagligt arbete å byrån måste utgöra hinder ej mindre för liktidigt innehafvande af annan tjenst, ett vilkor som för öfrigt vore tjenstemännen inom byrån af Rikets Ständer föreskrifvet, än äfven till största delen för något enskildt förvärf; — då göromålens mängd i förhållande till personalen icke synts kunna medgifva någon semester; — då, under förutsättning af likställighet och gemensamhet i arbetet, både lyckliga naturanlag, särskilda studier och öfvad tjenstemanna-skicklighet måste strängt vidhållas såsom vilkor för inträde i statistiska byrån; — då, efter erhållen anställning derstädes, utsigterna till befor - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. dran inom verket kunde rigtas endast åt en plats, och någon befordran utom detsamma antagligen blefve desto svårare att ernå, ju längre tid som förflutit efter afgången från annat embetsverk; — då lägre löneinkomst, än den af 3,000 R:dr för år, icke syntes hvarken med billighet eller embetsverkets fördel förenlig; samt då, så framt Staten ville ändamålet, eller sjelfkännedom genom officiel statistik, antagas måste, att Staten äfven skulle vilja medlen, derest dessa pröfvats nödvändiga, hade t. f. Chefen i underdånighet hemställt, att Kongl. Maj:t måtte af Rikets Ständer äska en summa af 9,000 R:dr årligen, att fördelas emellan Statistiska Central-byråns tvenne tjenstemän, på sätt Kongl. Maj:t kunde finna lämpligast, antingen såsom bestämd lön af 3,000 R:dr åt hvardera, eller ock enligt det förfarande, som af Kongl. Maj:t blifvit föreslirifvet att tillsvidare ega rum, nemligen att hvardera af bemälde tjenstemän åtnjöte 2,500 R:dr i årligt arfvode och Chefen egde att, med afseende å hvarderas ådagalagda nit, arbetsamhet och skicklighet samt beskaffenheten af göromålen, hos Kongl. Maj:t i underdånighet föreslå förhöjning uti ettdera eller flera af de sålunda bestämda årliga lönebeloppen genom användande af det på sammanlagda anslaget för byråns tjenstemän uppkommande öfverskott af 1,500 R:dr.
Yid behandlingen af denna fråga har Utskottet, i följd af Borgare-Ståndets remiss å det af Herr Björck, med anledning af den Kongl.
Propositionen, afgifna anförande, tagit i öfvervägande de deruti gjorda anmärkningar och yrkanden i afseende på Statistiska Central-byråns organisation och verksamhet; — varande af bemälde motionär erinradt, hurusom, då vid sista riksdagen Rikets
Ständer beviljade medel för inrättande af nämnde embetsverk, detsamma fick till föremål, jemte befolknings-statistiken, do grenar af statistiken, som borde vara, men ditintills icke utgjort ämne för officiel bearbetning af något centralt förvaltande verk, med skyldighet att tidtals utgifva fullständiga topografiskt statistiska öfversigter af rikets liela tillstånd samt att oaflåtligen öfvervälta införande i den officiel a statistiken af alla de förbättringar, som af odlingens framsteg och samfundslifvets utveckling fordrades, så att en fullständig fortgående statistik, hvilken åskådliggjorde förhållandena i alla förvaltningens grenar vore att tillgå.
Om lämpligaste sättet för organisationen af detta embetsverk hade visserligen framträdt olika meningar, hvilka dock förenat sig i antagande af Kongl. Maj.-ts nådiga förslag; och skulle, enligt detta, verkets egentliga arbetande krafter utgöras af en Chef och en Sekreterare, hvilka ansågos så mycket lämpligare kunna sig emellan fördela arbetet, som Central-byråns göromål tillsvidare måste sönderfalla i två hufvudsakliga afdelningar, den ena afseende bearbetandet af befolknings-statistiken, hvilken måste vara Chefens egentliga omsorg och derför han egde att använda öfrige ordinarie och extra biträden, och den andra med ändamål att sammanföra alla de uppgifter, som i statistikens flera grenar komme att fortfarande lemnäs från do förvaltande verken, äfvensom att åt statistikens öfriga ämnen gifva den behandling, som do för närvarande ringare materialierna kundo visa såsom ändamålsenlig; varande dessa sednare göromål jemväl till sin natur att hänföra åt den verksamhet, som vanligen ansåges tillhöra en Sekreterare.
En annan plan med syfte att fördela statistiken i tre hufvudgrupper och att anförtro bearbetandet af hvardera åt Byråföreståndare, af hvilka den ene tillika, mot ett förhöjdt arfvode, skulle såsom Chef åt verket gifva den nödiga sammanhållningen, lemnades således å sido derföre, att materialierna för den statistiska bearbetningen af andra ämnen, än deni som tillhörde befolknings-statistiken, icke voro så mångfaldiga, att mer än en person för detta ändamål erfordrades.
I begge fallen var man dock ense der - 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. om, att, huru fördelningen än skeddo, den person, som på sin lott erhöll bcfolknings-statistiken, skulle, såsom sjelf arbetande, deltaga i göromålen och att de öfriga grenarno af statistiken fordrade sin man, om något deraf skulle komma till allmänhetens kännedom och nytta.
Hvad nu beträffade det aibete, sorn af Central-byrån åstadkommits, har motionären anfört att, ehuru det måste medgifvas att, då föga mer än ett år förflutit, sedan embetsverket trädde i verksamhet, några stora resultatcr deraf icke ännu kunnat hinna att visa sig, hade likväl motionären förväntat att få erfara, att det nya embetsverket utvecklat åtminstone någon verksamhet för behandling af andra ämnen, än befolkuings-statistiken; men likasom hvarken i någon tidskrift, för utgifvaudo hvaraf beräknadt anslag inginge i staten, eller eljest i offentligt tryck något spår till verksamhet i sistnämnda riktning visat sig, vore ock ali anledning att befara, det den Statistiska Tabellkommissionen helt och hållet lemuat å sido alla öfriga grenar af statistiken med undantag af den rörande befolkningen.
Väl voro i detta ämne utgifvet ett ganska vidlyftigt arbete; men motionären fann sig emellertid icke öfvertygad derom, att de upplysningar samma arbete tilläfventyrs lemnade utöfver hvad som åstadkommits af den fordna Tabellkommissionen, kunde ega sådant värde, att Staten derföre skulle fortfarande vidkännas en kostnad, omkring åtta gånger större, än utgifterna för Tabellkommissionen, helst värdet af omförmälda arbete betydligt förringades vid det förhållande, att utredningen afsåge en tid af minst fyra år bortom den närvarande.