Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ansåg dem antingen sakna anledning, eller anledningen vara af underlägsen betydenhet.
Till andra bar jag gifvit mitt Ja, och hade gifvit det till ännu flera, om de gjorda ej redan varit nog, kanske för många.
Att göra anmärkning, då anledning dertill förmenas vara förhanden, är Representantens tunga, men oafvislig» pligt.
Underlåtenhet uti denna del skulle vara vådlig; skulle afvända Regentens uppmärksamhet från vigtiga föremål, lemna honom i okunnighet om folkets tänkesätt, och leda ett möjligen befintligt missnöje till utbrott på olaglig väg.
Ett öppet men vördsamt språk är på en gång skyddet för folkets rätt och grunden för godt för-stånd samt förtroende mellan Konungen och Folket.
Konungen kan ej upptaga det illa, ty
Han bör vara försäkrad derom, att undersåten älskar lika varmt och lyder lika troget, fastän en anmärkning någon gång höres.
Men anmärkningen, när den göres, hvad åsyftar den? — naturligtvis icke att straffa, ännu mindre att hämnas, hvarigenom man skulle reta, förbittra, framkalla motstånd, afskräcka andra från alt inträda i den afgångnes rum, öka svårigheter och förlägenhet; ulan syftemålet måste vara, att för framtiden vinna rättelse af hvad hittills förmenas hafva skett, orätt.
En sådan rättelse bör kunna vinnas, ulan att inför allmänheten prostituera enskildt» regerings-åtgärder och personer.
Från denna synpunkt har jag ej i allo godkändt Utskottets förfarande.
Jag skulle hafva önskat en, på de gjorda anmärkningarne grundad framställning, ungefär sådan Utskottet lemnal den, fastän mera sammandragen, generaliserad och motiverad, af de misstag eller missbruk, hvilka kunnat ega rum.
Bilagan ville jag hafva utesluten, såsom föga förenlig med Regerings-Formens 10-7 och Riksdags-Ordningens 29 §§, Förföljelsen emot personer anser jag olämplig, icke endast af redan anförda skäl, utan äfven derföre, alt de fleste aflidit och tagit afsked, att den nya organisationen af Siats-Rådet bör mycket förändra, alt den nu för forsla gången med allvar tillämpade eontrollen bör göra intryck, och alt bos ingen ondt uppsåt kunnat upptäckas, hos alla obestridliga störte och mindre förtjenster måste erkännas.
Slutligen anser jag Utskottet hafva bordt tillstyrka Rikets Ständer, att, såsom en skyldig vördnad synes kräfva, Iros Bih. till R.
Brot. 1840. 3 Sami. iS Haft. !\ 22 Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 3i, Kongl.
Ma(:t i underdånighet anmäla hvad omdöme Rikets Ständer fällt öfver hittills varande Rådgifvare.
Man invänder att
Grundlagen ej med'gifver den af mig önskade form för ansvarighets-betänkandet.
Härtill lärer kunna svaras, att, då Grundlagen föreskrifver, att anmärkning göres för att begära entledigande, så bestämmes härigenom blott den yttersta o«h strängaste åtgärd, som Rikets Ständer kunna vidtaga, men att vidtaga lindrigare, hvilka ligga derinom, torde ej kunna anses förbudet.
Utaf föregående är klart, att, och hvarföre jag ej kunnat instämma i Utskottets beslutade svar på de tvenne Ståndens återremiss.
Af Herr Brinck, som ansåg Utskottet hafva bordt tillstyrka Rikets Ständer, att, med anledning af Utskottets Memorial N:o 13, hos Kongl. Maj:t anmäla deras underdåniga tacksamhet derför alt Kongl. Majrt behagat utur Stats-Rådet skilja dem af de qvarstående förra Rådgifvarne inot hvilka de väsentligaste anmärkningarne förekommit; äfvensom att i sammanhang dermed uttrycka den underdåniga önskan, att Kongl. Maj:t icke vidare måtte åt samma personer lemna det vigtiga förtroendet att vara Kongl.
Maj;ts Rådgifvare.
STOCKHOLM, Ei.mcns ®gh Granbergs Tryckeri. 1840. Constiiutions-Utskoitcts Memorial, N.o 32.
Ank. till Exp. Utsk. den 24 Augusti, kl. 12 m. i Memorial^ angående en från Bonde-Ståndet remitterad anmärkningsanledning.
Från Bonde-Ståndet har till Constitutions-Utskottet blifvit remitterad en af Fredrik von Zweigbergk från Skaraborgs
Län anmäld anledning till anmärkning emot Stats-Rådet samt Föredraganden för Handels- och Finansärenden; hvilken anmärkning funnits angå deltagandet i Kongl. Maj;ts den 4 April detta år fattade Nådiga Beslut, angående nedsättning af utförselstullen å stångjern, från 3a sk. till 16 sk. pr skeppund.
Utskottet, som, i följd häraf, på Grundlagsenlig väg begärt och erhållit del af det inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet rörande detta ämne förda Protocoll, har deraf inhemtat, att, sedan Hans Maj:t Konungen gifv it Stats-Rådet tillkänna att, sedan utförsels-tullen å stång jern , som år 18 r 5 minskades till 16 sk.
B:co, efterhand blifvit ökad till 3a sk. och vid då slutade Fastings-marknad i Christinehamn för ett skeppund stångjern endast bjudits i5 R:dr, det vill säga, öfver 2 R:dr mindre, än priset var år i83g, samt, i följd af denna nedsättning, priset på Stockholms Börs ej kunde hållas lill 17 R:dr B:co; Kongl. Maj:t, då sjöfarten snart skulle öppnas, nedsatte utförsels-tullen för hvarje skeppund stångjern från 3a sk. till 16 sk.
B:co, och att finansernes blomstrande tillstånd tillät, ja bjöde Hans Maj:t, att icke en enda dag fördröja detta besluts verkställande, och sedan Hans Maj:t, såsom följd häraf, anmodat Stats-Rådets Ledamöter att sina tankar i förevarande fråga meddela, samt att dervid underdånigst gifva tillkänna, huruvida någon erinran, i afseende på den af Kongl. Maj:t omförmälda åtgärden, kunde ega rum; så hafva Föredraganden och Stats-Rådets Ledamöter förenat sig om det yttrande, att, enär det vid Fastings-marknad inträffide, af Kongl.
Maj:t åberopade serskilda förhållande, som ofelbart bådade en väsendtlig minskning af priset å Stångjern, syntes påkalla en sådan åtgärd, som den Kongl. Maj:t förklarat
Sig vara sinnad att vidtaga, någon underdånig erinran dervid skäligen icke kunde göras; men då nysnämnde anledning till jernprisets fall måste betragtas såsom blott tillBih. till R.
Prot. 1840. 3 Sami.
2 Coust i t ii i iöns- Vfsköt lets Memorial, No 32. fällig, och dä Rikets nu församlade Ständer fått af Kongl. Maj:t emottaga och till behandling förebade ett förslag till förnyad Tull-taxa, hvaribland annat utförsels-tullen å stångjern var till hälften af hittills gällande afgift eller till 16 sk.
FonA/. /V«</igtr ^O/YO si/io», 7^:o ^2. '7 annan grund,än 3tt säl- claren, oftast för ögondlieket, uppkommet missnöje, eller dar annat ändamål, 8n att deraf gifva er> offentlig yttring: ja man kan ieke med rättvisa ens antaga säsom allmänt gällande slutföljd, att den solkdop, som vid ett sädant tillfälle, anfallit, väre sig den offentliga m^ndigdeten, eller den deväpnade styrkan, eller enskild person, derföre duff uppsät eller trott sig lie»» en liandling, jemnförlig med uppror emot Ilegeringen; äfvensom de väldsamlieter, dvilka vid upplopp ega rum, ieke eller kunna anses rigtade emot samdälls-fördällandet, eller en8 melsor» någon väda, jemnförlig me<l elen al uppror.
I k. cl. Dag-Lomiteens tr^ekta motiv till 11 (iapitlet 8traff-Lalken, »k förslag till n^ Lriminal-Dag är skillnaden mellan dessa drott »älunda upp-Iragen, att meel uppror förstods det tall, dä folksamlingen lågt ä daga afsigter ritt sätta sig upp emot elen ollentina m^ndigdeten; oed med upplopp äter förstods det full, dä folksamlingen /ö> a/r/rat K/rc/amä/, ä» //g^- Aer ti// /'o,' störer lugnet eller allmän ordning.
Äed skyldig uppmärksamdet ät den moraliska skillnaden emellan dessa drott, 8ä till deras upp8ät, 8om deras påföljd, al dvilka omständiglieter drottsligdetens dögre eiler lägre ivalideationer mä8te destämmas, — kan det, enligt mitt degiepp, ieke vara lagstiftaren tillätet att vid destämmandet as dera8 destraffning, 8ammandlanda det ena med det andra, dvilket man likväl gör, ela man, med utlemnancle af det afseende, man är skvldig
Upp8ät oed päloljden, destraffar lilia anstiftning af, oed delagtigdet i upplopp, 8om man destraffar uppror, eller dä man antager, att upplopp ovillkorligen ölvergär till ^ualilieation al uppror, dvarje gäng väidsamlret, vare 8ig emot person eller egendom, egt rum.
Dä jag nu, med iagltagande af detta i min tanka angelägna urskilpande, vill uppkalla min pligt att rättligen uppfatta det amne, som dlitvit diommitterade förelagdt, linner jag detsamma ieke innedära någon ot^diigdet.
I den dimdets-skrifvelse ut dians dixeellenes
Derr dustitirL-8tats-lälinistern, daterad den >2 danuari detta är, som destämmer loremälet tor vär ätgärd, är oss meddelad: ''.kongl.
Naj:ts i>sädigg vilja, att
Lommitterade öfverse de nu gällande lagar oell stadgar oin ansvar ä upplopp, oed säkerdeten störande folksamlingar, samt dvad vid deras dämpande iagttagas dör, samt att Lorn! teen föreslär de förändringar oed kvrdättringar deri, som kunna vara nödige?'
Den drägg, som sälunda är till vär dedandling i ljäder öfverlemnad, angär alltsä, elter min uppfattning, Leke nägot annat ^i^. ti// 8t. /',-or. iL^ö. i 8am/. i 2^ 3 ^V:o 72. hrott, än det, som här namn af upplopp oeh oloflig folksamling; och dä jag följagtligen icko anser mig tiliständigt att längre un till detta hrott utsträcka min ätgärd, men Dommitterade, enligt deras åsigt, jemväl upptaga lrägan om ansvar ä uppror-, sä körrrnlätes jag att tor min del skilja mig frän olod utlätande oeh det lörslag, som Domiteons öfrige ledamöter heslutat att i underdänigliet afgifva.
Ifven jag är ak den tanka. att hvad i^3/^ ärs lag hjudsr, i trögan om myteri oell uppror, ieke skulten ollo»' rättvisligen kan antagas säsom lämpligt i frägan om upplopp; oeh dä jag, vid granskning af det förslag tili lag emot upplopp, som är intaget i 11 kapitlet af förslag till n^ Lräminal-Dag, tinner- detsamma krista i sjelfva sitt ändamål, dä det icke med stadgandet, att till upplopps lrämmande krigsmagt 5är användas, förenar lrvaiken tillräckliga föreskrifter till förekommande af det misshruk, som ak en sadan tillätelse möjligen kan ega ruin, eller rrägot stadgande al ansvars-pätöljd dera; oell jag jemväl i herörde törslag saknar den fullständighet i öiriga föreskrifter, som s^nes mig nödig, lör att uppfylla hvad vid upplopps dämpande iagttagas hör; sä vägar jag för min del leke eller tillstyrka samma förslags antagande, sädant det är af k. d.
Dag-Oomiteen lramställdt.
Dti :^c)3 är Xrigs-artiklar, 5 kapitlet r6 §., är väl det fall upptaget, att den, som vill stilla upplopp, varder dräpen, samt hestralfningen dera utsatt härdare, än allmänna lagen stadgar för dräp; äfvensom samma stralf är utsträokt till älven alla de, hvilka hurit hugg oeh slag ä den döde; men dä man hesinnar, att de nästföregående M. ak samma
Dapitel oeh älven den näst efterföljande handla om uppror, sä vill det s^nas utom ali tvifvel, att det i »6 H. nyttjade ordet upplopp är en ord-lorväxling, sä att meningen rättligen varit att salunda hestralfa dräp, som lorölvas a den, som uppror stilla vill.
Deremot igenlinner man i mdra afdelningen al 1819 ärs Djenstgörings-reglemente för Armeen, 0 Lap.
M oell roo M. sädana stadganden, som anga de lall, dä huller eller oljud vid vakt, ä gata eller torg iorekaller, eller upplopp oeh oloflig folksamling uppkommer, oeh af hvilka största delon äro af den heskatlenhet, att jag tror dem höra intagas i don lag, hvartill oss nu Zligger att uppgifva förslag.
Läsom allmänna grundsatser för denna lagstiftning torde höra antagas, att lagen mäste innehära stralf-hestämmslser, sä skäligen stränga, att de törmä afskräeka frän hrottets torötvande, samt att i löreskrifterne, angående hvad vid upplopps dämpande iagttagas hör, lagen innehar garantier till hesk^dd, iske hlott lör de civila oeh militaira myndigheterna, emot förolämpning och väldsrrmheter af folksamlingen, utan ätven för folksamlingen emot ep tpr - fVirr/rjgu: /'ro/iorrdro/r, iVio ^!2, kastad ocb obebörig framfart ak de offentliga myndigbeterna, emedan vädan lör lugnet ock allmänna säkeilreten ur icke af mindre vigt i ena afseendet un i det andra.
Det s^nes dock angeläget, att, enär i stad, der garnison finnes, upplopp befaras eller redan utbrutit, ej mindre (kommendantens un
Dolismagtens föreständare forpligtgs att, 83 ford sig göra later, sig pä stället infmnli, för att gsiuensamt verka till upploppets dämpande; att (lommendanten sjelf olvertager befälet för den pä stället varande militaira stprkan, pä del att medmenniskors säkerbet till lilvet wä, sä mpcket som möjligt ur, icke dero uf en ung oeb oerfaren Officerares eller okunnig
Under-ofucerares förkastade eller bristande omdöme; att gränsorna för militairens verksamket varda tydligen bestämda, sä att, dä den fullgjort kvud densamma tillkort, den mä vara fri frun ansvar för päloljderna deraf; nien också att den bekälkafvare, sorn tillåtit vakt eller trupp att obekörigen folksamling eller enhild person anfalla eller förolämpa, varder allvarsamligen straffad; att dä muntiiga ätvarningar till folksamlingen varit fäfängt »nvända oelr föreståndaren för
Dolis-magten är tillstädes, beslutet till skarpskjutning icke vidtages, utan i samråd med lierörde eivila mpndigked; dock med bevarad rätt tor militair-belälkafvaren att i det fall, du truppen varder med väldsamketer anfallen, iiandla oberoende af den civila mpndigketen; att innan skarp-skjutning anbelälles, befälkafvaren later uppläsa en Ikungörelse, innelrällande en korrt oclr tydlig ätvarning, med tillkännagi!- v<mds, att beslut till skarp-skjutning är iattadt; dock att, der sä brädstörtande väldsamketer af folksamlingen äro ä barde, att truppens bekof af försvar icke medgisver tid till Illungorelsens uppläsande/den mä förbigäs; att ekvLd samma uppläsning eger rum eller ej, skarp-skjutningen ieke lär vidtaga förr, än ett allmänt Ltvarnings-teckeu blifvit i trujipens första led uppköjdt, pä det de af lölksamlingen, som icke b ört den muntliga ätvarningen, eller kungörelsens uppläsande, eller som, okunnige om upploppet, kändelsevis tillkommit, mätte ak tecknet anmanas att icke der qvarstanna; att, dä i följd af skarp-skjutningen, folksamlingen sig trän stället begifven, ändamälet mä anses vunnet oell skarp-skjutningen alltsä upplrörs, samt ändtligen, att de allmänna försigtigkstsmätt, som, vid tillfälle ak upplopp, spnas nödvändige, rma i lagen intagas, till förekommande ak försummelse ä
Dolis-maglens sida, till lrvilket ändamäl deri jemväl torde böra föreskrifva», att i städer, der miltair-stprka är förlagd, lagen emot upplopp bör tvä gånger om äret frän predikstolen uppläsas. beträffande slutligen arten af ds bestraffningar, jag
Iror föreslå; sä elium bogligcn jag önskar, att den tid ma komma, dä en 20 kolliunclervisnin^ lion I,ofvo verliot en sällön fö, Ilöttrins; i elen räo mossons sörständ veil morolitet, ott liropps-strolsen ms linnno alldeles uppllöro, onser joA den lilivöl ännu ielie voro inne; oell jl>^ tilltror mi^ sä mveliet minnie ott tillst^rlio ett ölver^äencle dertill i slätön om upplopp, som, dä jo^ onsee nödigt oell tillllörli^t ott till Ilestroffnin^ enligt ollmön loA l,önslijulo de vict upplopp löretolloncle lorott, livillio i ollmönno lo^en öro me,t liroppsstrols loelo^de, följden slcnlle tllilvo, ott liroppsstrolf ctoeli e^er rum oell ott principen om cleros ofsliolfonde olltso sliulle solino eonsec^uens. lifter ott sälundo llolvo redovisot mino äsi»ter i ämnet, tär jo°; för min clel i unclerclän ^llet föreslä lo!joode Z'7/,c/c/^ k/// Z-aZ', a/ro-äs^i/s »/-/-/o/-/, oc/^ o/o/Zc^e ^"o/Z^nr/f/c^ar, ^ao,r Zec,,/ eö/ iäö>. ' §- Ned upplopp oell ololli^o follisomlin^or lorstäs endost säklono, cle der, utmörlionde i orct eller I,ondIin^ «m orolig oell välclsom sinnesstämning, l,oto eller völdföro ensliild eller ollmön sölierliet, eller som os eivil- eller nlilitoir-m^ndigllet, eller ot potrull ont^dde ott ätsliiljos, oell siA tron stöllet llLAisvo, säclon tillsöAelse ielie ätl^-do. 2 §.
DekoIIlolvore of militoirisli volit eller trupp, som ontin»en sjelk lormörlier, ott lius en tillliommen tollisonllin» en orolig oell väldsom sinnesstäinuing si-; röjer, clerof utbrott reilon timot, eller lion voro ott kormodo, eller on^äende sädont föriiälloncle vorcler of polisbetjent eller onnon trovörclib gerson underröttod; vore pligtig ott clerom
Aenost ofsöndo slcriftli^ eller muntlig ropport till Ilögvoliten, Iivorifron elen Ilör sli^Nllsomt till Oommendonten lörtsliollos; öl vensom polislletjenin^en älig^er oil, ^enost ropportero körliällonclet, i 8toc!illoIm till Öfver-8tätllälIoren oell ?olisnlästoren, men i ldiliets öfrigo stöder till loreständoren lör stodens polis; oell sliolo i 8toeliIlolm lolismästoren, somt. i ölrigo städer lorestäncloren kör sto-lens polis voro pli^ti^e ott, ^enost elter ert,ollen säclon ropport, SIF pä stöllet intinno, lör ott med polislletjeningen l,onclIo i somverlion med den militoiro stvilion.
Lommendonten slcoll, ^enost efter om upploppet vunnen liuvsliop, till stöllet six lle^ifvo, oell dit onlöncl, tlelälet olver truppen sjelf ontogo, 8liulle pä solillno ZänA oroli»o follisonilin»or ä llere ställen uppstä, l-e^ilvs V:o ^2. 5i» Lommendanten dit, der dan an86r sin närvaro angelägnast, ood andesalle ät de trupper, 80M sdola pä anilra ställen allmänna ordnin»en vidn>a»tl>älla, sädane desäldalVare, 80m dan anser dertill west tjenli^e, utan atseende, om de tor du^en äro vadtdalvande elior ej. 3 5 Vnser desäldasvare as detaoderad vadt eller trupp densamma iods vara tillräodli» tor att dermed upploppet dämpa, oeli de^är Iian för sadan orsad alt lian Iiö^vadten erdälla dirstärdnin^; vare lie lii Ida sva re gf dö»vadt pli^ti^ att genast ood otan asdidan as Lommendantens liisall, lemna sädan torstärdnin», som utan ätventvr tor dö^vadtens e-^en säderliet dan umdäras; dood dör rapport derom genast as^ä till Lommendanten. 4 §- ^r, söre kommendantens eller serdildte desäldasvares andomst till 8täIIet, den militaira stvrdan iede ankallen pä sädant sätt, att tördoppnin^en pä löreställnin^ars verdan dan deiaf anses utesluten; e»e den, xom delälet innedasver, att muntligen antvda loldsamlin^en att genast ätsdiljas, 8amt dervid säsom varning tilldännanikva, alt eljest dommer truppen att sdjuta sdarpt, eller kavalleriet att
K-ora edo^ue med liu^nin» pä loldsamlin^en, tor att upploppet dämpa.
Varder denna Åtvarning iode genast ätl^dd, vare delaldasvaren pliZ^i» elter, ^enom trumpet eller trumma, ^ikvet teoden till allmän tystnad, läts med döF rö8t upplä5a täljande
I Konungens ood la^arnes namn ant^des den där desintliZa doldsamlin^ att genast ät8dilja8 ooli sig frän 8täl!et degisva, vid äfventyr, iode allena8t att sdarp-sdjutning (eller Lavalleri-odoc^ue med duggning) pä iöldsamlingen genast dörjar ool, tortlar, intillde.88 plat8en varder frän densamma detiiad, utan ood att de per8oner deraf, 8om, oaktadt denna Åtvarning, väld8amdeter ulötva eller tredsdas att qvarstanna ood 8älunda trotsa ood mot8ätta sig allmän ordning, domma att ester denna lag 8tratsa8.
I 8amma stund, 8om denna uppläsning dörjar, läte desäldafvaren i medlet as truppen8 forsta led doja en röd 8tandar eller sana, till allmänt teoden, att de8lut till sdarpsdjutning är lattadt; 8dolande detta teoden se - äo,r»/.
VadrA-ir , ^Vio ^2. ilsrmera lilias kögkuret, 83 länge skarpsljutningen kortkar oell intilldess koiksamiingen skingrad är.
Ml- uppläsningen lil- slutad, mä köln, kogst LM minuters rädrum lemnäs koiksamiingen att draga sig undan; weil om, elter dessa minuters körlopp, koiksamiingen ioks krän stället sig degilvit, IZLs l>okälirakvaren skarpslqutningen utur kandgevären eiler- Lavalleri-ckoque med liuggning genast vidtaga.
Oell m3 älven vid sädana tillfällen kanoner begagnas till kartecbskott. dock ez förr än bogsta bekaibakvaren inom 6arnisonen dertill bikall Alsvik. 5 §- Xr »k civil m^ndigbet miiitairisk bandräckning begärd, eller bar vid tillkalla ak upplopp, i 8tockliolm, Ökv6r-8tatbäl!aren eiler I^olismästaren oeii i landsorterns I^örestZndaren kor stadens prolls sig 3 stället inkunnit. dä m3 kungörelsen icke uppläsas eiler skarpskjutning anställas, förr ärr deir civila m^ndigbeten derLiil samtyckt, doek att, der bekaibakvaren eiier druppen blikvit ak kollcsamlingen med väldsambeter ankallen, bekaibakvaren vare berättigad aLL, oberoende ak den civila m^ndigbeten, kandla, pä 8äLL kran anser kör8vareL kord ra. 6 Z Varder, innan kiommendanten' elier den serskilde Lekälbakvaren eiler ibvreständaren kör 8Laden8 polis ImnniL ankomma tili vailet, eller dere5- ter sadan bastig oell päträngands väldsambet ak koiksamiingen koretagen, «tt truppens bebok ak eget kör8var inträklar; dä mä kör8vareL ieke uppebäl1a8 ak kungörelsens uppläsande, utan vare den, 80m bekälet körer, pligtig »tt genast läta Ltvarnings-tecknek böjas, oclr skarpskjutningen eller (iavalllsri-ebonue med buggning verksiällas. 7 §- linar, i köljd sk en sädan vapnens krakt, kolksamlingen sig krän stäiIeL aklsgsnar, oclr ändamälet med vapnens användande salunda är vunnet, skall ocksä dermed uppköras; men vakten eller truppen körbbkiver under gevär, tilldess ingen vidare oordning är att dekara. s §.
Irupp eller patrull, som kurola mpar med oqvädinsord, Irot eller väldsämlret, säsom bugg oelr slag eller stenkastning, vare berättigad att den Aon»/. /^ä(//Z-L A-o/ior/z/on, /vo ^2. 23 brottslige genast arrestera, samt om motständ göres, använda vapnens kraft sol- att göra sig ätl^dd.
Varder ä trupp eliel- patrull islän bus skott losssdt eller sten kastad, läts belalbafvaren genast tillspärra busets 3II3 utgängai- oell med vakt besättas, under det nödig ätgäid vidtages till elen brottsliges upptäekande oell fängslande. 9 §- vä belalbafvare oell trupp elier patrull
Lälunda fullgjort, b vad som bär osvan stadgadt 31-, varén de oeksä frie ilrän allt ansvar säl' de pälöljder, LOIN vapnens användande kan basva medfört.
Oell skall i lilla lrägor, va16 8i» angäende de köroläinpningar eller väldsambeter, som emot militairen blifvit rörölvade, eller angående beläibatvares oell truppens eget lörbällande vid sädana tillfällen, besälbafvarens rapport eller uppgift ega lags vitsord, intilldess en öfvervägande motbevisning varcler fullgjord.
10 §. vsfälbalvare för vakt, trupp eller patrull, 80m i anära, än i denna la» medgisna sall, tillåter ansäll as truppen, vare sig emot folksamling elier enskild person, bäfver förverkat 8in tjenst.
Vnsvare ook cle88utom ester allmän la» sor äen skada, 80m genom valdsambeterna kan vara ästadkornmen.
Väter folksamling, 80m, vare sig as belalbafvare lör trupp eller patrull eller as polis-betjente, blifvit varnacl oell antydd att sig ätskilja oeb trän 8tället begifva, sig deras rätta oeb till lydnad förmäs; men laar derlorinnan truppen blifvit, genom oqvädinsord eller bot, förolämpad; da^skola de, 80m i oqvädinsord eller trot utfarit, strallas till tveböte emot lavad allmän lag eljest stadgar.
Andre varén side.
8täller sig folksamling ieke till efterrättelse den muntliga varningen, utan qvarblilver, oell utfar i oljud, smädeord ocla bot; dä skola, ändock att annan förbrytelse icke blifvit torökvad» anstiftare ooir anlörare oelr de, som i lrot oelr smädeord utfarit, straffa» med fängelse ä lastning isrän sex mänader till tvä är, med eller utan arbete elter omständigbeterna.
Andrs, som bevisligen bort varningen, men qvarstannat, straffes, ändoek att de i förolämpningar mot truppen ieke deltagit, med fängelse vid vatten oell bröd i ätta dagar.
Ilar före eller efter det ätvarningsteek - 24 Nöt vgiit döjdt, vglit eliev trumsl, eliev den, som jgolis-m^ndiodeten ^ä stället utolvgv, eliev ^loIi8Il6tjenino6n dlilvit gs sollisgmlin^en gnlällen, vgve si^ med stenligstnin» eliev du^t; oell slg^, eliev med dgnd^eväv eliev sirotts lossgnde; stiiilles gnstiktgve oed gntdvgve med dogsta Iivo^^s^>IiIit 8gmt leni ävs dälite med gvdete 3 sgstnin», oed de som i väldsgmdeten deltu^it, stigldes lilinledes med lirojljlSsliiiit vstev omständi^detevng, sgrnt sgn^else 3 lastning, med eliev utun gvdete, isvän tvä till oed med l^vg äv.
Vnvlve, som, etter det ätvgvnin^s-teelinet vsvit döjdi, iede deltg^it i väldsgmdetevng, loen docli, Aenom devgs ^vgvvgvgnde ä stället, tvotsst oed derigenom motsatt 8iA gllmänng ordningen oed vien ollsentli^g merten, stvglses med ssoiton dgAgvs fängelse vid vgtten oell dvod.
Den, som ilvän lins ä trumsl eliev ^gtimll lo88gv sliott 'eliev ligstgv sten eliev gnngt sinne, som sligdg dun, stvgskes med liö^stg liim^^s^lilit, ändocli gtt nä^on sligdg clevgl ielre timst.