Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om den grundsats Rikets Ständer vid förra Riksdagen hyllade, att den vinnande må i vissa mål utan hinder af vederpartens ändringssökande, erhålla verkställighet å första domstols beslut, så vida ändringssökandet derigenom ej onyttigt bl ifver tillämpas på alla mål, måste sådant jemväl i högst betydlig mou minska antalet af de rättegångar, som blott i afsigt att erhålla anstånd med betal ningen af en ostridig skuld, nu fullföljas i högre Rätt, enär den tappande enligt mitt förmenande, ej kan undgå att inse, att genom ändringssökandet da mera foga stode att vinna; äfvensom genom antagandet af förenklade arfslagar och afskaffande af atskilhge ännu qvarstående serskilda
Domstolar färre aifstvister, än tillförene, skola uppkomma och svårigheten för parl, att IS Lag-VIskottets Betänkande j N.o 5a. i allmänhet bedöma, vid hvilken Domstol han hör sin sak anhängiggöra, försvinna, samt följaktligen antalet af dylika frågor, som nu ofta utgöra föremål för Hof-Rätts pröfning, jemväl förminskas.
Ehuru, såsom jag förut yttrat, man icke kan med någon sannolikhet beräkna antalet af de mål, hvarmed Hof-Rätternes arbeten skulle, genom den föreslagna förändringen, ökas, tror jag dock, på ofvan anförda skal, att tillökningen ej kan blifva så betydlig och olägenheterna i följd deraf så stora, att förslaget derföre bör ogillas.
I allt fall, om än det blifver nödvändigt att, efter det Lagmans-Rätterne blifvit indragne, antingen inrätta flere Hof-Rätter eller öka antalet af Ledamöter i de nuvarande, så att de kunna på flera divisioner fördelas, har man åtminstone då för eu sådan organisation fått någon ledning, som för närvarande helt och hållet saknas, hvadan organisationen, nu verkställd, snart sagdt skulle komma att ske på måfå; och enär reformen är både ändamålsenlig och behöflig, bör man väl icke af fruktan för ökade statsutgifter, de der sannolikt jemförelsevis ej kunna blifva serdeles stora, låta afhålla sig från antagande af samma reform.
För öfrigt är, efter mitt förmenande, så mycket mindre lämpligt att i denna fråga, °der Rikets
Ständer både ega och kunna sjelfve för deras del besluta, ingå till Kongl. Maj:t med den af Utskottet föreslagna skrifvelse, innefattande endast en underdånig anhållan, som det är allmänt kändt, att Kongl. Maj:t redan åt frågan om indragning af berörde
Domstolar egnat Sin höga uppmärksamhet, och följaktligen en sådan skrifvelse synes vala nära nog aldeles öfverflödig.
Beträffande åter Utskottets yttrande, ”att, om äfven Utskottet med tillhjelp af föregående
Riksdagars arbete skulle kunna framlägga antagligt förslag till de nödige förändringarne i allmänna lagen, återstode dock, på sätt jemväl i Högsta
Domstolen blifvit anmärkt, alla de serskilda, tid eitei annan utfärdade författningar, som innehålla föreskrifter rörande de till indragning föreslagne Domstolarne; och redan mot svårigheterne vid eftersökandet af alla dessa författningarjemte den behöfliga granskningen derafj för att tillse, i hvad mon de borde apphäfvas eller ändras, skulle sannolikt Utskottets resourcer i både tid och förmåga strandaså måste jag anmärka, att Utskottet lärer sakuat, icke tid och förmåga, utan, till följd af Utskottets tanka i sjelfva saken, endast vilja, att företaga^ berörde arbete helst vid öfverläggningen i ämnet för Utskottet varit att tillgå Högsta Domstolens Protocoll för den 18 Mars 1841, deruti finnes intaget ett af Herrar Justitice-Råden Bredberg, Engelhart, Backman och Nordenstolpe, Lag-Ut skottets Betänkande j N-o 5a.' j3 efter granskning af Rikets Ständers vid då pågående Riksmöte fattade beslut, angående indragning af Kämners-, Lagmans- och Riddare-Syne-Rätter, uppgjordt förslag till Contra-proposition i ämnet, hvilken desse Högsta Domstolens Ledamöter i underdånighet tillstyrkt Kongl.
Maj:t att till Rikets Ständer aflåta, och b vilket förslag inom några få rader innefattar, bland annast, just ett sadant, åtminstone enligt min åsigt tillfyllestgörande, stadgande, so in Utskottet för sin del ansett vara så svårt att åstadkomma.
I fullkomlig öfverensstämmelse med berörde förslag till Contraproposition.
, som i de flesta delar är lika lydande med Rikets Ständers beslut vid nyssnämnde Riksdag, och, i hvad det derifrån skiljer sig, eger ett uppenbart företräde, såsom i fråga derom, att, enligt förslaget till Contrapropositionen, vinnande part alltid skulle ega att å första Domstols beslut} änskönt vad deremot erlades , erhålla verkällighet emot borgen, så vida ej samma vad derigenom blefve onyttigt, och att, vid fullföljd, ifrån Hof-Rätt till Konungen, skyldighet skulle inträda för den ändringssökande att utgifva hvad honom blifvit åidömdt, ehvad Hoj-Rättens dom öfver ens stämde med Under-Rättens eller icke; samt med anledning af Riksdags-fulImägtigen Fr. von Zweigbergks hos Hederv, BondeStåndet vid innevarande Riksmöte väckta och till Lag-Utskottet remitterade motion om ändring uti stadgandena angående summa apellabilis vid alla Domstolar, öfver hvilken motion Utskottet i ett sednare Betänkande aUifver serskildt yttrande, vågar jag nu hos Rikets Ständer vördsamt föreslå, att Rikets
Ständer matte för deras del besluta, att en författning må utfärdas, hvarigenom stadgas, som följer: 1:0 Alla Kåmners-Rätter skola frän och med den 1 Januarii 18A6 upphöra, och sådane mål och ärenden, som, enligt lag och serskilda författningar, nu höra till Kämners-Rät t, derefter omedelbarligen upptagas af Radstufvu-Rätt, på sätt för närvarande sker i de städer, der Kämners
Rätt ej är; börande jemväl de mål, hvilka intill nämnde dag blifvit hos Känners-Rätt anhängigegjorde, men då ännu icke äro af slutade, öfverlemnas till vederbörande Rådstufvu-Rätt, att der vidare handläggas. 2:0 Likaledes skola alla Lagmans Rätter upphöra, på det sätt, att vad, som emot Härads Rätts eller Härads- Syne-Rätts beslut erlägges eller anmäles sednare än tre veckor före lagtima Z a g m ans- Fin g år 18 A5 samt ej å det Tinget fullföljes_ bör hänvisas till fullföljd i vederbörande Hof-Rätt, såsom här nedan sägs, och att de saker, hvilka, å Lag - Lag Utskottets Betänkandej N.o 52. mans Ting fullföljde, icke derstädes innan nyssnämnde års slut afgöra-, skola äfven till vederbörande Hof-Rätts handläggning öfverlemnas. 3:o Riddare-Syne-Rätter varda ock, ifrån och med 1840 års slut, af skaffade: och skall med fullföljd från Härads Syne Rätt af tvister om e<wr och bolstada skäl, samt dessa måls behandling i Hof-Rätt och hos Konungen förhållas, på sätt här nedan i denna förordning stadgas.
Dock skall den, som ej nöjes åt dom, den Lagmans-Syne-Rätt gifver före slutet af nämnde är, ega att, såsom hittils tillåtet varit, Riddare- Syn hos Konungen begära.
Har Lagmans-Rätt dömt till
Syn; men saken ej med slut afhulpit före den 1 Januarii i8f6; varde den till vederbörande Hof-Rätts behandling öfverlemnad. j:o I sammanhang härmed varda nedannämnde lagrum dels upphäfne och dels ändrade, på sätt, som följer: Rättegångs-Balken, I G a p. 1 §•
Åf denna sådan den lyder i kong!.
Förordningen den 18 December 1823. ändras forsta punkten sålunda:
Under Rätt å landet är Härads Rätt: der dömer Häradshöfding med Tolf Bönder, som i Häradet bo och dertill valde äro. 2 och 3 §§.
Dessa §§ varda till all kraft och verkan upphäfue.
Följande §§. i detta Capitel ändras till denna lydelse: 4 §.
Under Rätt i stad, är Rädstufvu-Rätt.
Der ege stadens Borgmästare och Rådmän döma. 5 §.
Öfver dessa äro Hof-Rätter, dit rättegångs saker från Under-Rätterne komma måge, som framdeles i denna Balk sägs. 8 §.
Häradshöfding skall denna ed svärja inför Hof-Rätten Ar han fjerran derifrån stadd, eller kan han sig der ej infinna, förr än Ting 'skall hållas; förordne Hof-Rätten, hvar det ske må.
Nämndeman lägge eden af å Tinget.
Borgmästare och Rådman göre ed sin å Rådstufva, Lag-UIskolUts Betänkande, N:o 52- j5 i närvaro af Konungens Befallningshafvande , eller den han i sitt ställe förordnar.
. 10 .§•
Denna §, sådan deri lyder i omförmälde Kong].
Förordning, ändras sålunda:
JVu häfver
Häradshöfding förfall, att han sitt Embete ej förrätta kan; kungöre det Hof-Räten.
Prof vas det lagligt, förordne HofRätten en skicklig man, som Embetet i hans ställe förestår.
Samma lag vare om Borgmästare, der Råds tufvu-Rätten utan honom ej domför är.
Nämndeman förfall och varder förthy Härads-Rätten ej domför, eller saknas eljest fulltalig
Nämnd, i andra fall än det, som i i3 Gap 4 § sägs: kalle Häradshöfding af de bönder, som närmast bo, en eller flere, efter thy som behofvet fordrar.
Tredje Capillet om Lagmaus-Tiug upphätves. 4 C a p. Öf\ piskriften af delta C/>pitel ändras sålunda:
Huru serskildt Härads Ting skall hållas, fom kallas urtima Ting. 2 §* Sista punkten i denna § eller omen: 'om serskildt
Lagmans-1 ing vare lag samma” uteslutes.
Femte Capillet om Kämners-Rätt upplräfves. 6 C a p. Om Rådstufvu- Ratt.
Detta Capitel kommer att erhålla följande lydelse: 1 §.
Staden med de egor, som dit lyda och inom dess rågång belägne äro, vare Rådstufvu-Rätts domsaga. 2§.
I de städer, der målens antal sä fordrar, böra flere afdelningar af Rådstufvu Rätten vara, och göromålen dem emellan fördelas, såsom å hvarje ställe lämpligast finnes; dock så, att Lagfarts-, Intecknings-, Äktenskaps förords-, Boupptecknings-, Arfs,- Testamenls- och Förmynder i6 Lag-Utskottets Betänkande, N;o 5a. skaps-ärenden samt frågor om rätt till börd och lösen af fast egendom för hela staden till en och samma afdelning höra. 3 §.
Hvar måndag, eller, när helgedag å måndag inträffar, nästa säcknedag derefter, skall Rådstufvu
Rätt hållas; träde ock Rätten desse mellan tillsamman, så ofta det tarfvas och Ordföranden derom tillsäger.
Då skola Borgmästare och Rådmän klockan tio till Rådstufva komma. '4 §•
Vid årets början, innan Rådstufvu-Rätt första gång till domsäte träder, skall gudstjenst hållas. 5 §.
Rådstufvu-Rätts dombok skall skrifvas under af alla, som i Rätten sitta; och varde den, med saköres-längd, till Hof-Rätten sänd inom Michaelsdag året derefter, vid bot Tjugu daler.
Eger staden sjelf sakören; då är ej nödigt saköres-längden till Hof-Rätten sända.
Huru med dombok, som af Rådstufvu-Rätt i Stockholm hålles, förfaras skall, är särskildt stadgadt.
9 C a p. Följande två §§. af detta Capitel skola hafva denna lydelse: 15' Kommer ej Häradshöfding till laga Ting, utan låter Rätten ligga neder; bote Trettio daler, der han ej laga förfall viser, och guide dem skadan åter, som Rätten sökte.
Blifver han en Tingsdag ute, då Ting flera dagar står; böte Tio daler.
Försummar han
Sjn eller urtima Ting, vare bot hälften mindre. 3 §.
Kommer ej Borgmästare till Rådstufva den dag rättegång skall hållas; böte Tre daler, och Rådman, som blifver från Rätten ute, Två daler. 10 Cap. Lag-V skottens Betänkande N:o 5i. n io ca p. 5 §.
Slutet af denna § "gånge dermed, som i 6
Cap 1 § sagdt är’' ändras till följande lydelse; dö me derom Rätten i samma stad. 27 §.
Andra punkten i denna § eller orden: ”i staden gånge om dessa mål, som sägs i 5 Cap.
I §” ändras till denna lydelse: 2 staden skall Rddstufvu Rätt dessa mål upptaga. 11 Ca p.
Följande två §§ af detta Capitel erhålla denna lydelse: 4 §.
Käranden vare skyldig, att låta svaranden fä stämningen fjorton dagar förut, der han inom häradet bor: utom häradet eller i annan stad, tre veckor: utom Länet, sex veckor: i tredje eller fjerde Länet, eller längre bort, nio veckor.
Stockholms stad räknas för serskildt
Är den utom Riket, som stämmas skall; hafve sex månaders tid ifrån det han stämningen fick.
Der stämning, genom offentligt anslag, sker &
Rättens dörr, skall ock sex månaders dag föreläggas.
Om stämning i Concursmål är serskildt stadgadt.
I alla dessa fall der stämning fordrar längre tid, än om lysning till Ting stadgadt är, må den svarande stämmas till viss månad, och underrätte han sig sedan sjelf å hvad dag Tinget hållas skall. 7 J J 5 §■ Tdl Rddstufvu
Rätt stämmes åtta dagar förut; utan så är, att målet e) tål uppskof och derå förr svaras kan. 12 Cap, 2 §.
Första punkten af denna §, sådan den lyder i Kongl.
Förordningen den 12 Mars 1830 ändras på följande sätt:
År någon förfallolös borto, dd han ropas af Rätten fram att kära eller svara, böte Två daler.
Prot. 1844. 7 Sand., 1 Afd,, i5 Hdft• 3 ,8 Lag-Utskottets Bejakande N.o St. '* 5 §.
Denna § varder till all kraft och verkan upphafven. *7 §•
Sista punkten i denna §, ”är någon borta från Lagtäans-Syn; vare lag samma; dock må man ej der vädja mot, utan gånge dermed, som i 25 Cap. 10 § stadgas," upphäfves. 13 Cap. Följande tre §§ i detta Capitel ändras sålunda: 2 §.
Jäfvar någon Domaren obeskedliga; böte i Under-Rätt Tjugu daler, i Hof-Rätt Femtio daler. 3 §•
Prof vas jäf lagligt emot Häradshöfding, eller Borgmästare i den stod, der ej mer än en Borgmästare är, och Rådstufvu-Rätten utom honom ej finnes domför; förordne Hof -Rätten en annan i hans ställe, på kärandens begäran och kostnad, och stadne den kostnad sedan ä den, som saken tappar. 4 §.
Jäf vas någor i Härads-Nämnd; sätte Häradshöfding, om det tarfvas, annan i hans stad, så länge det mål slites.
Jäfvas Rådman, nämne Rådstufvu-Rätten den i hans ställe sitta må, der Rätten ej annars domför är.
Är Rådstufvu-Rätten aller jäfvad; förordne derom HofRätten.
Nu kan så hända, att så många af Hof-Rättens ledamöter jäfvade varda, att Rätten i thy mål ej fullsuten är; gifve Hof Rätten det Konungen tillkänna, då Konungen förordnar andra i deras ställe.
Ej må någor i Hof-Rätten jäfvas. der son eller måg i Under-Rätten dömt; utan så är, att de för Embetesbrott der lagliga anklagade varda. 14 C a p. 1 och 2 §§ af detta Capitel ändras till följande lydelse : 1 §•
1 Under-Rätt bör kär omålet mundtliga föreställas, der sakens vigt och vidlyftighet eller andra omständigheter ej fordra, att det skriftliga *9 Lag-Ulskottets Betänkande , N-o 52. ske må; och varde då parterne ej tillåtet, att flera än en skrift hvardera inlägga, der saken ej är af dess större vigt. 2§.
Kommer käranden till Rådstufvu-Rätt å dag föresattan, och gifver dess käromål vid offentligt upprop skriftliga in, och svaranden då när är; skrifve Rätten derå, att han åtta dagar derefter svara skall.
Försummar han då, att ställa sig vid uppropet in, men kommer med svar innan klockan tolf, höte Två daler.
Blifver han alldeles ute, eller kommer han oberedd utan laga ursägt; böte Fyra daler, och gånge åter upprop i saken åtta dagar derefter.
Kommer han ej ändå med svar in; böte som sagdt är, och varde på kärandens inlaga i saken dömdt; dock må han mundtligen höras, om han det förut begär er: vare ock honom tillåtet, der han tappar, emot domen vädja.
Försummar käranden den dag, då han sin vederparts svar emottaga skulle; böte Två daler. 6 §.
Andra punkten i denna § ändras sålunda :
Hvar, som då förfallolös blifver ute, böte i Rådstufvu-Rätten Fem daler, i Hof Rätten Tio daler. 8 §•
Denna § ska!! lyda sålunda:
Skri f ver någor, eller talar inför Rätta, det han vet ej sannt vard och vill Domaren dermed förleda; varder han derom öfvertjgad; böte i Under-Rätt Tio daler, i Ilof-Rätt Tjugu daler, eller mera, allt som Domaren det prof var. 9 5.
Första punkten af denna § erhåller följande lydelse; Vrångoed mäge parterne ej äska af hvarannan i någon Rätt ; dock ege Hof-Rätt, då hufvudsaken dit kommen är, pålägga endera parten, eller begge, denna vrångoed utan uppskof i rättegången svärja, om sanning ej annars utletas kan. 15 C a p. 15 och 16 §§ i delta Capitel skola lyda sålunda: 15 §.
" Alla ega Rätten heder och vördnad visa:
Ty skall ej någor 1 stål - ao Lag-Utskottets Betänkande, N-o Si. let för laga fullmäktig, låta öjvermaga, tjenstedräng eller annan otjenlig gifva dess skrijter in, eller till mundtligt förhör skicka; gör det någor; böte i Under-Rätt
Fem daler, i Hof-Rätt
Tio daler. 16 §.
Tager någon sig talan för
Rätta i den sak, der han hvarken är målsegande eller ombudsman, eller eger å Embetes vägnar kära och söka, eller efter lag dertill lof häfver ; böte i Under-Rätt
Fem daler, i Hof-Rätt Tio daler, eller mera, som saken är till.
Sker det hos Konungens Befallningshafvande; böte Fem daler, Konungens ensak: fylle ock i dessa fall allan skada. 16 Gap. 1 §\
Andra punkten i denna § ändras till följande lydelse :
Nöjes endera parten ej deråt; gifve han det
Rätten tillkänna genast, eller sist innan nästa dag tilländagått och lägge sedan dess besvär in i Hof-Rätten, inom hälften af den tid, som i lagvadda saker föreskrifven är; vare ock Domaren skyldig att teckna å Utslaget hvad dag, klockan före tolf, det ske bör. 17 C ap. 3 §.
Fjerde punkten af denna § ändras sålunda:
Kommer ej vittne, som stänidt är; böte i Under Rätt Tre daler, i Hof-Rätt
Fem daler: och lägge Rätten sedan viss dag och vite före. 31 §•
Slutet af denna §, sådan den lyder i Kongl.
Förordningen den 30 Maj 1835: ”Fäller Lagman någon till ed, då bör lian den gånga, innan Tinget slutes: är han sjelf ej tillstädes, lägge eden af inför nästa domstol i orten, inom den tid, som Lagman föreskrifver*, kommer alldeles att utgå» 18 C a p. 3 §•
Första punkten af denna § skall lyda sålunda; År någor sak genom .vad kommen till Hof-Rätt, och gifver sig en Lag-Utskottets Betänkande, N-o 5i it en annan först der an; finnes hans talan sådan, som i t & såes zånzge dermed, som der föreskrifves. ° ° ° 19 C a p. 1 §•
Denna § är sålunda ändrad :
Reser någor bort, dä hans sak för Rätta är, utan han häfver
Domarens of dertill eller laga fullmägtig ställt, och Rätten det kungjort; bote i Under-Ratt
Tio daler, och gånge ej dess mindre dom i saken. o o / 20 C a p, 1 •§ Andra punkten af denna § ändras sålunda; Gåra de det ej; böte så svaranden som käranden, Tio daler, i Hof-Rätt Tjugu daler. i Under-Rätt 2l C a p. „ 4 §•
Denna § ändras till följande lydelse : Häfver man Under-Rätts dom för sig, men tappar i Hof-Rätten, da. bor kostnaden å båda sidor emot hvarannan qvittas, der Domaren C] finner de omständigheter i något mål vara, att endera ändå rättegångskostnad gälda bör.
Aro i saken åtskilliga käromål, och vinna ellei tappa parterne deri ömsom; då stånde ock hvar sin kostnad. 22 C a p. 1 §•
De två första punkterne i denna § erhålla följande lydelse: / Hof-Rätt skall någor af Rättens ledamöter, i lugvadda eller der instämda, saker, skriftlig berättelse om deras sammanhang Uppsätta, innan de till dom företagas.
I Under-Rätt måge parterne det ej äska, der Ratten ej sjelf finner, att sakens vigt eller vidlyftighet det fordrar.
Prot. 1844. 7 Samt., 1 Afd., i5 Höft. 4 * Lag-Utskottets Betänkandet N-o 5i« aa 2§* Tredje punkten i denna § skall lyda sålunda:
Sist upptecknas inlagorne, att kunna Rätten föreläsas, efter den tidt som de inkommit, och Rätten gijve sedan den berättelse till parterne ut, med förelagd tid och vite, i Hof-Rätten Tio, i Under-Rätten Fem daler, att den hvar för sig genomse, underskrifva och återställa. 23 Gap. . J §* Denna §, sådan den lyder i Kougl. Förordningen den 15 Juni 1818, ändras sålunda: A Härads-Ting, så ock vid laga syn i jordatvist må ej dömas, der ej sju i Nämnden äro.
Rädstufvu-
Rätt vare domför, der tre i Rätten sitta.
I Hoj-Rätt må ej färre än fem ledamöter döma i mål, som å ära och lif gå.
I andra mål må fyra ledamöter Utgöra domfört antal, der alle om slutet ense äro. 2 §.
Denna § skall kafva följande lydelse:
När dom å Härads-Ting fällas skull, underrätte Häradshöfding
Nämnden om saken, och de skäl deri äro, så ock hvad lag i thy fall säger; varder Nämnd från Häradshöfding skiljaktig, galle den mening, som Nämnden faller på, och svare den för dom sin.
Aro ef alla i Nämnden ense; stånde vid det, som Häradshöfding rättvist prof var. 24 C a p. .5>
Denna sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 10 September 1823, ändras sålunda : I alla Rätter skall dom offentliga af sägas, å Härads-Ting, så snart den författad är; och gifve
Hät adshöfäing domen skriftliga ut, innan han från Tingstad reser, om det så tidigt äskas, att det ske kan; gör han det ej ; böte Tjugufem daler. 1 Rädstufvu-Rätt och Hof-Rätt böra parterne vid middagstimma dagen förut stämmas, genom anslag å Rättens dörr, att dom å tidföresattan af höra: dock må Rädstufvu-Rätt genast och utan anslag dom muntliga eller skriftliga kungöra, der saken aj ringa värde är; och stånde parterne i thy fall fritt, att taga den La?-Utskottets Betänkandej N.o S2. ut eller ej.
Tager någor Rättens offentliga anslag bort; böte Tjugu daler. 11 §.
Denna § är sålunda ändrad:
Nu kunna sådane omständigheter sig yppa långt efter, sedan dom och utslag fallit, att förklaring deröfver nödig är; den bör ej vägras.
Ar Häradshöfding, som dömt, ej då i samma Rätt; gifve den, som i hans ställe kommit, förklaring med Nämnden.
Äro i Rädstufvu- och Hof Rätt ej så många qvar af dem, som i utslaget ense varit, att de dom före äro; då böra de, som sedan der domare blifvit, utslaget förklara Innehåller den förklaring, som parten gifves, något sådant, som i utslaget ej är tydliga utsatt; då må vad deremot tillåtas. 25 C a p. , 1 §.
Denna § sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 12 Mars 1830, ändras sålunda:
Nöjes man ej åt den dom eller utslag, som Hårads-Rätt i hufvudsaken, å Tinget eller vid laga syn i jordatvist, eller husesyn å frälseeller skattehemman, fällt häfver; då må han vädja med Tre daler under Hof-Rätt, antingen genast eller sist innan åttonde dagen gått till ända, den inräknad, dådomen föll.
Häradshöfding skrifve straxt å domen, att han lagliga vädjat, och sätte dagen ut, då parterne skola till Ilof Rätten komma, den vädjande, att gifva sin inlaga in, och svaranden att den anamma, utan stämning eller annan kungörelse; så ock att borgen förut bör ställas för kostnad och skada, efter thy som i 26 Cap. stadgas; vare ock den, som vunnit, skyldig att underrätta sig af Domaren, om vädjadt är; och der sä skett, läte ock han det teckna, till sm rättelse, å dombref sitt: der må ej fordras serskild betalning före.
Vädja ds båda; gånge dermed sammaledes.
Vädja de ej, som nu är föreskri fvet; stände Härads-Rätts dom fast. 2 §.
Denna § skall erhålla följande lydelse:
Vill den, som under Hof-Rätt vädjat, sitt vad sedan öfvergifva; kungöre det sin vederdeloman, inom hälften af den tid, som han eljest skulle till Hof-Rätten komma.
Gör han det ej, och kommer ivaranden dit; njute han betalning för kostnad sin. 24 Lag-Utskottets Betäkande N.o 5u 3 §.
Denna § upphör att vara gällande. 4§.
Denna § skall hafva följande lydelse :
Har ofrälseman, efter offentligt anslag, sökt att afstå all dess egendorn till sina borgenärer; eller endera makan begärt skillnad i frälse bo: eller tvist varit om borgenärers rätt och företräde till sådan gäldbundens gods; sände Härads-Rätt de skrifter, som parterne der vexlat, till Hof-Rätt in, tre veckor förr, än de skola sig der inställa. 5 §.
Första punkten af denna § ändras sålunda:
I brottmål, ehvad de äro svårare eller mindre, hafve ej någor lof att vädja, antingen emot värjemålsed, böter eller kostnad och skada, som Under-Rätt i tliy fall ålagt; utan må den, som ej nöjes åt dess dom, besvära sig deröfver i Hof-Rätten, inom hälften af den tid, som lagvadda saker der fullföljas böra.
Sista punkten, så lydande ”om mindre brott, som följa något tvistemål åt, sägs i 3 Cap. 4 §” upphäfves. 6 och 7 §§.
Dessa §§ upphöra att vara gällande. 9 §•
Denna §, sådan den lyder i Kong!.
Förordningen den 29 November 1823, ändras sålunda:
I de saker, som genom laga vad gå till Svea Hof-Rätt från Härads-Rätt i Upland, Södermanland, IV" st manland, Kopparbergs län, Nerike och Gestrikland, ingifve käranden sin inlaga innan klockan tolf på den fyrationde dagen, den oräknad, dä Härads-Rättens dom föll, eller hafve sitt vad förlorat; ifrån Härads-Rätt i PVermland, Helsingland, Jemtland, Herjeådalen, Medelpad och Ångermanland på den sextionde dagen; ifrån Härads-Rätt i fVesterbotten och på Gottland på den nittionde dagen; i Götha Hof-Rätt frän Härads Rätt i Ö ste r göt hland, Calmar län, Småland, Skaraborgs och Elfsborgs län på fyrationde dagen; från Härads-Rätt i Halland, Dahl och Bohus län på sextionde dagen; i Hof-Rätten Öfver Skåne ooh Blekinge från Härads-Rätt i desse - 25 Lag-Ulskollets Betänkande N.o Si, se landskap på den fyrationde dagen.
I vexel och sjörättssak vare tid hälften kortare, att fullfölja vad från Härads-Rätt i hvarje ort till Ho f-Rätt. 10,' 11, 12, 13 och 14 §§.
Dessa §§ varda till all kraft och verkan upphäfne. 15 §.
Andra punkten i denna § ändras sålunda:
Huru vittnesbörd derom af Rätten gifvas bör, vare lag samma, som i i § af detta Capitel för Härads-Rätt stadgadt är, 16 och 17 §§.
Dessa upphöra alt vara gällande. 24 §.
Donna § erhåller följande lydelse: