Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta bevisar att frågan Ilade bordt förut beredas innan liquidationeii afgjordes: ty foidtingarnes bestämmande och er - Stats- och Bnnco-UtsJi.
393 394 kännande borde väl hafva förutgätt.
Men det fattade beslutet kari i min tanka ändock icke till intet göra eller förändra fordringarnes laglighet.
Om jag fördenskull äfven skulle medgifva, att Banken icke tål någon upolfring utöfvee hvad den på 5 år föreslagne liqvidations planen medförer, så måste då förlusten reparteras på alla fordringsägare, så att interessena få den natur, dem tillkommer, enligt gällande Concourslagar.
Men nu anser jag derempt
Bankens eftergifter aldeles icke härigenom blifva ökade.
Ty i den upgjorde Calculen öfver Disconteriias fordringar såsom tillgång till denna utredning, äro Räntorne endast beräknade 5 år ifrån den dag då utredningen täger sin början, sorn tros blifva den itsta nästkommande Julii.
Deri Ränta, som nu hos gäldenärerne innestår, och uplöper ifrån den Usta Ottober sistl. till den itsta Julii detta ar å 6 Procent, utgör å 3 Procent en Ränta för a Q Månader, och måtte väl efter all sannolikhet finnas tillräcklig att liqvidera de intressen, som kunna komma fordringsägarne till godo intill den Usta Oétober då Concoursen yppades.
Då sålunda ipke allenast billighet, rättvisa och stiftad lag tala för denna af jaug proponerade Ränteberäkning utan ock
Banken deraf ingen vidare förlust kommer att vidkännas än den som redan är påräknad; så anser jag mig hafva fullt skäl att tillstyrka d.et i frågavarande
Disconts fordringsägare må få räkna sig till godo, såsom ren fordran, 3 procent jntill den usta sisth Odober.
Jag Jiar väl hort anmärkas dels att dessa 395 39® Stats- och Banho-UtsL Betankanihn, uplupne intressen icke kunna för fordringsägare vara en så betydlig förlust, dels att de kunna blifva för Banken nog tryckande.
Dessa motsägelser uphäfva sig ock verkeligen sjelfva.
Ty äro mera nämnde uplupne
Räntor tilf ett obetydligt belopp, så blir ock Bankens derigenom ökade förmenta förlust obetydlig.
Skulle de åter vara inneståendp för flera ar peli utgöra en större summa, så är orättvisan mot fordringsägare ännu hårdare.
Aldrarninst kan jag tillåta mig afvisa fordringsägarne med en sadan helsning, att de få väl åtnöja sig med hvad som beslutes.
Så talar val ofta den rnägtige till den svagare; men om den förre derjemte, såsom här är händelsen, är tillika rättvis, ädelmodig, ja, den sednares hjelpare och beskyddare, så bjuder han honom icke att åtnöjas, utan visar honom att lian icke har anledning att vara missnöjd.
Så snart det allmänna iklädt sig den . svåra och bekymmersamma utredning bär förestår, så anser jag det allmännas organ, Rikets Representanter, icke blott böra rnellanträda för att vårda Bankens, utan äfven (Gräldenärers och Borgenärers rätt.
Då dessa i sådan egenskap här icke äga talan kunna de lätt med hvad magtspråk som helst afspisas: men tiden och sanningen tala högre ärr alla Riksdagsbeslut.
Denna min serskilda tanka anhåller jag paatte med de Höglofl.
Utskottens utlåtande få till Riksens Högipfl.
Ständer medfölja.” Herr Ofverstelueutpnanten Påhlman förena, de sig med Herr' Doftar Hedren.
Stats, och Banko.Utsk. Betänkande!!, 397 398 Herr G.
Hulphers'■ ”Dä det Sammansatta Högloft.
Utskottet 11, ka med den Högloft.
Afdelningen icke tyckes ■vilja göra något afseende på orsakerne, som vållat 'den Förlust för Disconternes Fordringsägare, hvars belopp nu skall afgöras; då det anser föregående Riksens Ständers Beslut, om rätt till Penningars insättande i Disconterne emot 3 Procent, och de hällne Revisioner, samt meddelade decharger, utan inflytelse på frågan, och tror att Nationen efter flera Månaders, väntan, skall tillfredsställas med en uplösning deraf, sorn stannar vid den strängaste rättvisas utöfvande mot Fordringsägare, utan att i sammanhang dermed skänka någon åtgärd till den förlägenhet i nä. yingarne och allmänna Gred i ten, sorn af felslagna förhoppningar, på en noga observerad Förvaltning upkomrnit; så vill jag ej nu göra vidare uppehåll med åter uprepande af min, redan i Afdelningen skrifteligen afgifna aldeles stridiga tanka, utan endast upgifva i hvad del jag trpr att Afdelningens fattade Beslut, så vidt det angar Götha CanalDiscont, kan ändras, äfven utan rubbning i den till grund lagde beqväma princip, att man med Fordringsägarne i sitt våld, ej.bindes af någon annan
Dag, än den man sjelf finner för godt at{ på en gång stifta oda til, lämpa.
Jag har ansett frågan om Götha CanalDiscont hafva ett oskiljaktigt sammanhang med eller snarare bero på utgången af frågan örn fortfarande understödet till sjelfva CanalByggnåden, emedan denna sednave frågans afgörande på det 399 400 Stats- och Banlto-Utsh.
Betiinkahden. enda sätt, sorn jag anser förenligt både med Rf. jkets Ständers värdighet pch allmänna säkerhetens fordringar, i anseende till de vid förra Riksdagar fattade Beslut och gifna försäkringar, genast undanrödjer efter m-in öfvertygelse ali grundad farhåga af förlust på CanalDiscentens utredning.
Utskottet, lika med Afdelningen, fattat det beslut, att i förhand afgöra fråga om Disconten, bör jag icke destomindre få förutsätta att Bolaget, äfven fortfarande, blir understödt till möjligt fullgörande af sine förbindelser, fa väl att fullborda Canalen sorn att återbetala
Discontens enskifta förskott dertill s,f omkring 1,100,000 R:d.
Enligt hvad jag känner om förloppet vid 1815 års Riksdag, existerade redan då en Dispont-fordran af Canalen på nära 900,000 R:d, sorn af den då för denna sak sammansatta Beredning, i hvilken åtskillige af detta Utskotts nuvarande Ledamöter deltogp, godkändes, och ansågs blott efterhand och till största delen först i de sednare byggnadsåren kunna återbäras utan att då, hvarken Bankens eller Discontens private Creditorers rätt ansågs förnärmad, eller hafva något till säkerheten att befara: huru kan man då möjligen nu, utan att i och med det samma förklara föregående Riksens Ständers Beslut för origtjgt, vilja se och behandla saken annorledes! pet sorn 1815 ej befanns orätt, skall det nu så kunna förklaras och det med den påföljd att förlusten, som genom ett sådant motsatt omdöme nu upkommer, men sorn således dj redan existerade, skulle kastas på nuvarande
Se - Stats- och Bänko-Utsi.
401 40 4 dellnnehafvare, ehuru desse snarare voro mera oskyldige till lidande än de då varande, sedan förtroendet var oell borde af den Riksdagens Beslut vara ytterligare förstärkt; med rätt kännedom häraf tyckes mig frågan ej nu böra afgöras på ett sätt, som så rakt strider mot Nationens ©felbara fordran på consequenta beslut, och sorn så litet öfverensstämmer med vår visa Regerings ^fsigter att uprätthålla allmänna förtroendet.
I anledning häraf, och då jag grundar min beräkning af Discontevts utredning utan någon förlust för St.- en eller Banken, på den i min tanka fullkomligt tydeliga framställning, som Götha Canal och Discont Direftionen, uti deras framlagde Financeplaner gjort, af möjligheten att de kunna fullgöra aila sina förbindelser, kan jag icke förena mig om något beslut, som medför för CanalDiscontens Creditorer något lidande, annat än det som i alla fall blifvit följd af den inträdda stagnation och tidsutdrägt för liquidation.
Jag anser derför ajt Riksens Ständer för en öfvertagande utredning af Götha CanalDispont, böra stadga följande hufvudgrunder: 1:0
Att Werkets ännu utelöpande Assignationex inlösas af Banken 3:0
Att 3 Procents Obligationer och fordringar å den så kallade Afskrifnings-räkningen utbytas mot Obligationer med Riksens Ständeis garantie, ställde på 5 år med en 5:tedels |rlig afbetalning, och med löpande Ränta-v 4°3 4°4 Stats- och BankorUtsk.
Att sjelfva indrifvandet af Discontens utestående fordringar och Werkets utredning efter hand, besörjes af Bolagets nuvarande eller jemnlikt Reglementet, under denna tid blifvande egna Direäion i Götheborg; med de Controller dervid som serskildt böra stadgas, oell under inseende af Riksens Ständers Fullmngtige; ined åliggande att årligen från och med det innevarande minst infordra | af nuvarande utlånings-belopp.
Jag anser nemligen detta bibehållande af
Discontens speciella utredning på stället, intet allenast vara en billig attention emot ett Werk och en Direktion, sorn efter hvad tillräckligen blifvit uplyst och ej kunnat bestridas, fullgjort sine åligganden öfver och icke under, utan ock vara en absolut nödvändighet på en gång ledande till förekommande i möjligaste måtto af Werkets och Statens förlust med beredande af Skuldernes 1 iquiderande utaf de skuldsatte på minst möjligt känbara sätt.
Jag har tillräckeligen i anföranden und-er denna Riksdag, ådagalagt mina åsigter, för att kunna trottsa de oblida omdömen, som synas hota dem, sorn yttra liberala tänkesätt i financiella afseenden: om det qndas radicala botemedel finge så användas som jag i nämnde anföranden trodt mig kunna föreslå, så skulle en säkerhet i penningeväsendet upkomma sam förgäfves sökes, då man vill begynna den nya ordningen och förbättringen med att undantaga sjelfva grundvalen, allmänna förtroendet till fattade beslut.
Då man tror detta onda ersättas, derigenom att Banken sqirf behållning får bokföra några Hun, Stals- och BaukorUtsk, Bctänkanden, 405 406 dradetusende Riksdaler mer eller mindre af sin mellan 20, och 30,000,000 Sedelstocks ansvarighet; så är eller vill man vara kortsynt.
Om jag delar ofveftygelsen att Disconierne till stor del vållat oredan i vårt Penningeverk, och önskar det de ej existerat eller behöfva existera, delar jag ingalunda den att genom deras flyttning till Hufvudstaden ordningen återstiilles,— ä|i mindre den att finna någon tillfredsställelse i att på Innehafvare af 3 Procents medel, låta harmen falla öfver det oriktiga och skadliga, Principen vållat.
I följd häraf får jag reservera mig emot alla beslut beträffande Götha CanalDiscont, sorn äro stridande emot mina nu yttrade tankar, och anhålla, det detta mitt serskildta Betänkande må få åtfölja det Högloll. Utskottets.” ( . s . 0 Herr Friherre Fr.
Hjerta förenade sig med Doftor Hedren uti frågan om Räntan på Disconternes och Afskfifnings - fordringarnes förhållande intill förledne den i:sta Oöober, då Diteconternes obestånd yppades Likaledes med Friherre Wirsén rörande Götha CanalDisconts Obligationers beräkning vid nu föreslagne Liquid.
Herr jLagman Noreus: ”Jag bör redovisa de skäl hvilka stadgat min öfvertygelse att de Obligationer, hvilka, én1 ig t Höglofl.
Utskottens Beslut, komma att utgifvas för Götha Carials och Malmö Disconters 3 Procents Sedlar och den förres skuld på Afskrifnings-räkningen, borde, oansedt ställde på 5 407 4oS Stats- och Banfio-Utsh.
Bet iiiikanden, är oell utan Ränta» antagas såsom fall betalning för Disconternes fordringar.
Dessa skäl innefattas uti den enkla framställning; Att ett sädant Liquidations sätt bibeliåller den i lag stadgade rättighet att Gäld må emot Gäld qvittas; Att enär en del af Massoll nes Gäldenärer eller Xnnehafvarne af Disconternes Assignationer uti Bancosedlar genast få uppbära sine Fordringar, billigheten synos kräfva, att man åtminstone i qvittningsväg bereder användbarheten af deri. utdelning ur Massorne, som andre lika berättigade Borgenärer tilldelas, enär desse Borgenärer haft lika anledning som de förstnämde att anse de Obligationer, hvilka de innehaft, såsom contante medel och jemväl byggt denna sin öfvertygelse uppå det allmän na förtroende, som för desse Sedlar, tillkomne med Konungens och Ständernes bifall, nödvändigt skolat beredas; Att någon annan ny förlust genom ett sådant Idquidationssätt för Banken icke upkommer, än så vidt inbetalningarne af Disconternes Fordringar derigenom skulle fortskyndas och till högre belopp än gidel ingå; Att en sådan förlust icke kan caleuleras, enär, om ock detta JLiqvidationssätt icke bifalles, Inbetalningarne till Disconterne i alla fall icke kunna bestämmas tili |:del, utan bero af Gäldenärernes förmåga att dem åstadkomma och sig ifrån denna fryckände Gäld befria; Att denna Ränteförlust till sin största del förmodeligeu försvinner derigenom, att månge Gäldenärer, hvilkas vilkor under en ända till 5 år utdragen Betalningstid skulle kunna märkeligen för.
ISlats- och Banko Ut sk. sämras genom denna utsträckta användbarhet af dessa nya Obligationer, kunna förvänta, att de Capitalister, som någre sadane komma att innehafva, skulle önska att om också med något afdrag genast göra dem fruktbara, och dem emot Inteckning i Fastighet, eller annan säkerhet, såsom längre tid stående
Fån utgifva; Att ett annat vigtigt ändamål derigenom till en del måste vinnas, nemh det att förvandla desse, ifrån sådane Publique
Fån sorn med högre
Ränta fordra aine afbetalrringar om året, till stående på private händer, och såmedelst lemna många olycklige Gäldenärer tillfälle att genom sparsamhet och idoghet frälsa sig från den undergång, Utaf hvilken de nu hotas, och som, 1 fall Fiquiden af deras
Discontskulder icke underlättas, äfven till hankens skada fortskyndas; Att den ytterligare Räntevinst, som igenom det nu beslutne Ränteafdraget skulle äga rum, icke varit calculerad vid de i och för DiscontWerkens utredning gjorde beräkningar; samt sluteligen att hvarje steg, som förer Banken närmare till en total utredning af Disconternes Massor, måste för dess egen Credit vara af yttersta vigt, eiiäc endast derefter
Banken med tillförlitelighet kan bedöma sin ställning, för att kraftigt verka för sin framtida soliditet, ' och, ehuru af olycklige omständigheter påkallad, man måste anse den tid af 5 år vara, som blifvit antagen för Discont Gäldenärernes Fiqvider, man likväl icke, som Svensk Medborgare, kan neka sig den lif liga önskan, alt Riksens tillkommande Ständer icke måtte böra anse nya förluster för
Banken och en ökad enskildt förlägenhet med alla der - 41 i 4*2 Stats- och Sanko.Utski Éetänkäiuleni af upkomrnande olyckliga följder såsom förnämsta föremålen för sina öfverläggningar, öeh då med större uppoffringar se sig nödsakade, att återställa det ännu rnéra rubbade, allmänna fortroendet, så vigtigt för hvarje land, och i synnerhet för det, som kari anses vara i stigande till inre bestånd och National välmåga, Hvad angar rättigheten, att idif va god (gjord för den å 3 Procents sedlarne uplupne Kanta, intill dess
Dlsconterues obestånd blef kunnigt eller intill den lista O eloi) er förledit år, anset jäg den ostridig.
Att Ranta mäste vara lika gild sorn hufvudstod, då den laglig ar, stadgar den allmänna lagen, och om den äfven uphörde, skulle väl ändock den naturliga billigheten föreskrifva, ;m enär en Borgenärs fordran uti Capital och Ränta upgår till en viss Summa oell denna Ränta för dagen varit beräknad samt de skuldsedlar han innehafver genom Publik auctoritet varit utsträckta till deri gångbarhet, att Räntan alltid på samma sätt af hvarje ny innehafvare med Contante penningar blifvit liqviderad, Borgenären äger ostridig rättighet att för deri sammanräknade summan af Capital och Ränta ingå uti Massan och icke, såsom nu stadgadt är, se sig beröfvad en betydlig del deraf och det uii ett ojernnt förhållande Borgenärer emellan, sorn alla grunda sin rätt uppå lika beskaffade förbindelser och å hvilka den ena kan äga föga ellet ingen, meti deremot den andre en betydlig
Räntefördran, för hvilken han aldrig kan förlora sitt anspråk på utdelning ur Massörues tillgångar, örn hart bibehåller de uti Stati- och Banko.Utsi.
Betänianden< 413 414 Tragen stadgade rättigheter, och sig dera icke från sager.
Herr CorhrnerceRadet
Krull i ”För min del anser jag det vara bättre, att iémna Götheborgs
Discont ett äskadt biträde af 2, till 300,000 R:d mot säkerhet, ined villtor, att i den mohn detta biträde, jemte dess öfriga allmänna skulder, får vara innestående, anstånd lemnäs dess Gäldenarer med sine skulders afbördande.
Härigenom undviker Staten ett onödigt besvär, och de private Fordringsägare hos Disconten, sorn njuta 6 Procents intresse, få lika snart sin betalning, som då Staten öfverta' ger Affairerna; icke heller trädde man Aétieagafes rätt for nära, det man dock må hända gjorde, om man dem ohördan, öfvertog ; Discontens utredning.
Det förstås af sig sjelf, att i anseende till ofvanstående af mig föreslagne tillskott, BancöStyreisen skulle deltaga i DiscontDireöion under utredningstiden.
Herr Eklund: ”Då jag under Högloft.
Utskottens öfverläggnirigar och beslut alltid delat lika tanka med det anförande Herr Baron Wirsén nu aflemnat rörande det lika betalningssätt, som blifvit föreslaget och faststäldt tor Götha Canal Discont som för Malmö; och då jag icke kan finna annats än att ganska litet afseende är gjöl dt på den betydliga fordran sorn Götha Canal Discont äger hos Götha Canal Bolag, och li-vilken lord-ran, fefter min tanka icke bör va - 415 Stuts- och Banko-Utsk.
Betänkandett» ra att anse sä utan allt värde, sä får jag helt och hållet förena mig med hvad Herr Baron, uti denna del nu anfört, och hvilken Reservat tion jag ödmjukeligen anhäller måtte få åtföljd Betänkandet till Rikets Höglofl. Ständer.”
Ex Protöcollo^ 6'.
Sylvain ka 104- Stats-Utskottets Betäukuiiden. 417 N:r 1 o4.
Under <len 2 3 nasti.
December täcktes Hogstsal.
Hans Maj;t Konungen till Riksens Ständers Stafs-Utskott sflata Nådig
Skrifvelse om närmare bestämmande af den ärliga ränta, sorn är nuvarande Hans Maj:i Konungen och Dess Arfvingar tillslagen; hvilken Nådiga Skrifvelse var af följande innehåll : ”Stockholms
Slott den 23 December 1817. ”Protocoll, hållet inför Hans Majtt Konungen i Siats-Rådet. ^Närvarande i ”Hans Excellence » Justitias-Stats-Miniftern, Herr ”Grefve Gyllenborg.
Hlans Excellence , Stats - Ministern för Utrikes ”Arenderne Herr Grefve von Engeström. ”Stats - Råden , Hans Excellence Herr Grefve-s ”Rosenblad. ”Hans Excellence Herr Friherre Fleming. ”Herr Friherre (Jederström. ”Herr Friherre Skjöldebrand. ”Herr Grefve Mörner ”Undertecknad Hof Cantzler, ”Undertecknad Hof-Cantzler uppläste 1 underdånighet ett på Kongl. Majus
Nådiga befäl 1— ”ning författadt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga ”Skrifvelse till Riksens Ständers Stats - Utskott, ”om närmare bestämmande af den årliga ränta,’ ”sorn är Hans Kongl.
Höghet Kron-Prinsen och ”Dess Arfvingar , enligt Successions-Ordningen ”af den 26 September 1810, tillslagen.
Brot. 181/ och J8lg. 4'.äé Sami.
N:r 53-$4, 418 Stats-Uiskottets Betänkunden, ”Kongl.
Majit, sorn, på Stats-Rådefs underdå”niga tillstyrkande, i Nåder täcktes gilla detta ”Förslag, sådant det vid närvarande Protocoll ”flnneJ bilagdt, befallte i Nador, att en med detsamma enlig Skrifvelse, skulle, på vanligt sätt, ”utfärdas och till Riksens Ständers Stats-Utskott ”öfverlemnas.”
In fidem ”Gr. af ]fjetterset dt.” .”Kongl.
Majtts Nådiga Skrifvelse till Riksens ”Ständers Stats-Utskott, om närmare bestämmande af den årliga ränta , sorn är Hans ”Kongl.
Höghet Kron Prinsen och Dess Arfvingar tillslagen.
Gifven Stockholms Slott ”den 23 December IH17. ”Kongl.
Majit har, under den 6 Julil 1815^ s’gifvtt Rikets Ständers Stats-Utskott tillkänna den *’utväg Kongl.
Majit och Hans Kongl. Höghet s’Kron-Prinsen, genom uppoffring af egne medel ”och tillgångar voro villige att vidtaga till af”bördande af Rikets utländska Gäld; och de förbindelser, Kongl. Maj t och Hatts Kongl. Högbet , till följe af Rikets Ständers i detta ämne ”aflåtne Skrifvelse och fattade Beslut, åtogo Sig ”att .uppfylla, hafvä varit krönte af den lyckligaste framgång.
För att således försäkra Rikets ”Ständers åligganden i denna del, samma bestämma och af händelserne eller myntvärdets föränderlighet lika oberoende resultater , har Kongl. ”Majit velat fästa Rikets Ständers Stats-Utskotts ”uppmärksamhet på nödvändigheten att i metalliskt mynt för framtiden fastställa beloppet af ”den årliga ränta, Sorn, enligt förenämnde Rikbens Ständers Beslut, tillfallit Hans Kongl. Högbet Kron-Prinsen och Dess Arfvingar.
Stats-Utskottets Betänhamlenl. 4,Uli ofvanåberopade Kongl. Maj:ts Nådiga' ^Skrifvelse förbehöll sig Kongl, Maj;t, å Hans ”Kongl.
Höghet Kron-Prinsens vägnar, att, se* ”dan af den summa, stor 24 millioner Francs, ”sorn, genom Tractaten med England af den 31J ^Augusti 1814, för afträdandet af Ön Guade* ”loupe, tillfallit Kongl. Maj:t och Dess Efterträdare på Svenska Thronen, enligt Successions* *’Ordningen af den 26 September 1810, hälften ”eller 12 millioner Francs, blifvit af Kongl* ”Main och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen ”såsom en gärd ät Nationen erbjuden, skulle för ”återstoden, eller likaledes 12 millioner Francs, ”sorn, jemte den förstnämnde summan, borde, till ^gäldande af hela Pikets utländska skuld, genom ”Kongl.
Majus försorg, användas, en årlig sum* ”ma af 200,000 P:dr Svenskt Bancomynt i ersätt— ”ning anslås Hans Kongl. Höghet Kron Prinsen ”och D ess Arfvinge!-, såsom svarande mot rän”tan af ett stående
Fån af 12 millioner Francs,’ ”Jemte tillstyrkande häraf, har Stats-Utskot* ”tet i dess till Pikets Ständer uti ämnet aflåtne ”Skrifvelse af den 18 Juli 1815, erkänt och för» ”klarat, att Riket skulle komma att från sitt skuld”belopp alldeles befrias, emot en årlig utgift af ”200,000 P:dr Svenskt Banco, sorn, elter då va”rande cours på utländskt mynt, icke ens utgjoK ”de ränta till fem för hundrade om året, på ”halfva summan.
”Då således Hans Kongl.
Höghet för den ”metalliska fond, Han till
Rikets förmän uppoff* ”rot , äger rätt att fordra ett bestämdt ränte-be”lopp, oberoende af Växcl-coursens förändringar, ”och då Hans Kongl, Höghet, hvars lifligaste 420 Stats-Uisiottets Betänkanden - ”önskan vöre uppfylld , om sådane åtgärder af ”Rikets Ständer vidtagas, hvarigenom Svenska ”Sedelmy ntets värde skulle upprätthållas och för”bättras , i sådant fall icke önskar att vinna på ”myntets troliga förbättring utöfver den summa, ”han i årlig ränta yrkat och begärt, likaså litet ”sorn Hans Kongl. Höghet anser
Sig böra lida, ”om Sedelmyntet, oaktadt
Dess uppoffringar , ”Dess meddelade åsigter och Dess Egna ifriga ”bemödanden , ännu ytterligare skulle till sitt ”nominala värde försämras, så har Kongl. Maj:t ”härmedelst velat föreslå Stats-Utskottet, för att ”till Rikets Ständer öfverlemnas: ”1:0
Att, då räntan, efter fem för hundrade ”om året, å förenämnde summa af 12 millioner ”Francs, utgör 600,000 Francs i metalliskt mynt, ”detta belopp årligen måtte fastställas, såsom deri ”Hans Kongl.
Kron-Prinsen och Dess ”Arfvingar, enligt Successions-Ordningen af den ”26 September 1810, genom Rikets Ständers ”Beslut år 1815, tillslagne arliga ränte- och er”sättnings-summa, i stället för den hittills be* ”stämda af 200,000 R:dr Svenskt Bancomynt; 2:o
Att detta belopp af 600,000 Francs ”om året, i intet fall må öfverskridss , så att, i ”händelse af det representativa myntets förbättring, den hittills fastställda summan af 200,000 ”R:dr Bancomynt, endast till det belopp utgår, ”sorn, efter gällande cours, svarar emot förenämn”de ränta i metalliskt mynt, hvarigenom lör ”Riket, en, efter omständigheterne, större eller ”mindre vinst, kan uppstå; ”3:0
Att desse boo.000 Francs till Hans ”Kongl.
Höghet Kron-Prinsen och Dess Arf - Stats-Utskottets Betänkanderi'.
431 ”vingar, både nu och allt framgent, likväl borde ”qvartaliter utgå i Svenskt Bancomynf, men likvideras efter deri, å hvarje qvartals utbetalninggJ ”dag, gällande cours; och ”'4:0
Att nödige föreskrifter och instructio”ner, i detta afseende, blifva för Rikets Ständers ”.Fullmäktige i Riksgälds-Contoret utfärdade. ”Kongl.
Majit förblifver 8Cc. ”C A R L. ”G. af Wetterstedt” Derefter har Kongl. Majit den 24 sistl.
Februari uti detta ämne likaledes till Stats-Utskottet aflatit följande Nådiga Skrifvelse: ”Stockholms
Slott den 24 Februari 1818. ”Protocoll , hållit inför Konungen i Stats”Rådet, hvarvid Hans Kongl.
Höghet Kronprinsen var tillstädes. ”Närvarande: ”Hans Excellence Justitiat Stats-Ministern Herr ”Grefve Gyllenborg. ”Hans Excellence Stats - Ministera för Utrikes ”Arenderne Herr Grefve von Engeström. ”Stats-Råden, Hans Excellence Herr Grefve ”Rosenblad. ”Hans Excellence Herr Friherre Fleming. ”Hans Excellence Herr Friherre Lagerbring. ”Herr Friherre Cederström. ”Herr Friherre Skjöldebrand. ”Grefve Mörner.' ”Undertecknad Hof-CantzIerJ ”Undertecknad Hof-Cantzler uppläste ett, pa. ”Kongl.
Maj:ts Nådiga befallning, författadt un-. Stats-Utskottets Bettini anden.