Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Något skall dock här sägas om enskilt- hetema af detta företag, så att Iduns läsa- rinnor måtte få ännu större lust att göra sig närmare bekanta med det samma och att hvar i sin mån arbeta till planens full- förande, I sitt upprop till allmänheten yttrar frö- ken Löfving: » Till en riktigt god uppfost- ran erfordras verkliga hem, der barnen utgöra medlemmar af en familj med dess fröjder och sorger, och der husmodern är väl förberedd för sitt ansvarsfulla kall, — hem, hvilka, oafsedt den goda anda, som herskar inom dem sjelfva, tillhöra ett af samma anda genomträngdt samhälle, der barnet följaktligen ej vid sina första steg utom hemmet träffas af dessa orena ord och dåliga efterdörnen, hvilka ju på alla håll möta de späda inom det gamla sam- hället: det erfordras, med ett ord sagdt, att barnen, jemte det att de erhålla god undervisning, omgifvas af en så väl i and- ligt som fysiskt hänseende renad atmosfer.
Den bästa utgångspunkt för utvecklande af ett dylikt samhälle torde vara en åker- brukskoloni, bestående af ett — till en bör- jan — inskränkt antal gudfruktige, rättsin- nige, måttlige, flitige och ihärdige män och qvinnor, der äktenskapet — detta grund- vilkor för ett sedligt samhälle och all sann mensklig utveckling — skulle underlättas genom enklare och naturligare lefnadsför- hållanden och genom den säkra utsigten för arbetaren att inom få år kunna förvärfva sig en egen torfva.
Huru många goda krafter skulle ej här- igenom bevaras åt vårt folkfattiga land, och huru skulle ej dess näringskällor härigenom utvidgas.
Det är till utförandet af detta företag, som medel insamlas genom förenämda förening, i hvars styrelse finnas framstående män, förtroliga med alla de förhållanden, som äro oskiljaktiga från ett dylikt företag *.
Detta skulle ej börja i allt för stor skala; men det kräfves dock ett ansenligt grund- kapital för att köpa en egendom, som har så mycken odlad jord, att den lilla stam- truppen får sin föda deraf under den tid, som kräfves för husbyggnad och första årets nyodling.
Dessutom måste den jordrymd, som inköpes, innehålla större sträckor od- lingsbar mark, så att allt flere och flere små hem der må kunna grundas och allt flere små värnlösa finna ömma fosterför- Ett steg framåt.
äldrar.
Endast ett å två främmande barn skulle upptagas i hvarje sådant hem, och &lt;Slijp|åsom ett steg framåt, om också blott dessa barn komme att få samma trygga i » § # ett tuppfjät, kan man med skäl be- utsigt till bergning, som de första medlem- teckna det riksdagsbeslut, som i dessa da- marne af kolonien.
gar tillerkänt qvinnan behörighet att inväl- Enär företaget är beräknadt på att efter jas i fattigvårdsstyrelse och skolråd.
ett tiotal år kunna bära sig sjelf, så blefve Noga sedt är det icke ens någon direkt vidare gåfvor till kolonien öfverflödiga; ny förmån, som härmed gifvits qvinnorna; sålunda skulle dess medlemmar sparas det man har endast skarpt preciserat ordaly- pinsamma och vanligen förslöande medve- delsen i en förordning, som i sin hittills- tandet af att lefva af fattigunderstöd och varande form lemnat rum för olika tolk- nådegåfvor.
— Och denna precisering har blif- Föreningens stiftarinna har sjelf person- vit till qvinnans favör.
ligen anskaffat nära en femtedel af den er- Det heter nämligen i nu gällande för- forderliga summan.
Tänk bara hvilket ar- ordning om fattigvårdsstyrelses tillsättande, bete!
att fattigvårdssambället utser - » ledamöter » Har någon af Iduns läsarinnor försökt och » suppleanter » till så och så stort an- att samla bidrag, att intressera en del men- tal o. s. v. niskor för något s. k. välgörande ändamål?
Och i förordningen om skolråds väljande Naturligtvis ha flere af eder pröfvat den heter det: menskliga offervilligheten med mer eller Till ledamöter i skolrådet eger försam- mindre framgång på detta sätt i en trängre lingen likaledes att å kyrkostämma utse krets och funnit det vara ett mindre be- lämpligt antal för nit om skolväsendet hagligt göra.
Men tanken eder då, att som kände män.
fröken Löfving göra långa resor för att I förra fallet angifves sålunda alls intet intressera framstående och inflytelserika per- kön, i senare fallet står uttryckligen » män ».
soner för ett fullständigt nytt sätt att främja Nu kan emellertid en blick i Sveriges det godas sak här i verlden; att i flere Rikes lag öfvertyga oss om, att med un- städer, på herregods, i prestgårdar, kort dantag af Giftermåls- och Ärfdabalken samt sagdt, öfver allt och i alla samhällsklasser sådana lagbud, som direkt afse att särskilja för mer eller mindre intresserade personer mäns och qvinnors olika ställning i afse- frambära ett sådant förslag som detta samt ende på vissa skyldigheter och rättigheter, be om understöd för det samma, hur tron så är hela lagen skrifven i maskulinum, och I det skulle kännas?
Jag är rädd, att de otaliga ställen förekomma, der man eller flesta af oss skulle ha känt det som en män oomtvistadt uttydes: man eller qvinna.
* tung botgöringsfärd.
Det talas exempelvis om » svensk man », För fröken Löfving måste detta ha känts som dödar annan » svensk man », om » män », så mycket svårare, som hon i grunden är som tvista om gods, om » bolagsmän » o. en utomordentligt försynt och finkänslig s. v. Och dessa lagbud gälla lika för man qvinna, som endast af sin önskan att gagna och qvinna.
sina medmenniskor drifvits att framträda i Något absolut hinder förefinnes alltså icke det offentliga lifvet.
Och ännu alltjemt ar- att redan i lagens nuvarande ordalydelse betar fröken L. med glad förtröstan och utsträcka begreppet » ledamöter » och » för aldrig svigtande hopp för sitt fosterländska nit kände män » också till qvinnor, och en verk, arbetar med en ihärdighet och sjelf- sådan tolkning har faktiskt också förekom- uppoffring, som blott en i anda och sanning mit i ett par kommuner.
Men herrar le- kristen qvinna förmår.
damöter i länsstyrelse och domkapitel, som Skola vi låta denna vår ädelsinnade sven- obetingadt taga oss med, då det gäller straff- ska medsyster fortfarande arbeta för ett skyldighet eller andra skyldigheter, visa en sådant mål utan en allmännare tillslutning ridderlig tvekan, då det gäller att lägga på af Sveriges qvinnor?
Manar ej hennes glada, våra svaga skuldror ett förtroendevärf, som frimodiga tro på det godas makt oss att möjligen skulle medföra den olägenheten, understödja hennes arbete med samma glada att det styrkte könets sjelf förtroende och förtröstan till de goda makternas seger öf- eggade dess begär att förstå och få ett fin- ver de onda?
Känna vi oss ej manade ger med i männens görande och låtande att hedra denna kärnfriska qvinna på det till samhällets bästa.
enda sätt, som hon önskar att bli hedrad, När derför redaktör Borg från Helsing- nämligen genom att hvar med sin lilla skärf borg vid 1887 års senare riksdag väckte och varma sympati sluta oss till den trupp motion i ämnet, hvilken motion hade till af hennes medarbetare för det stora verket, följd en skrifvelse från riksdagen till kongl.
som nämner sig Föreningen till det godas maj: t med begäran om lagförslag angående befrämjande.
rätt för qvinna att inväljas i fattigvårdssty- För min del är jag öfvertygad om, att relse och skolråd, och regeringen begärde Sveriges qvinnor aldrig skulle kunna göra länsstyrelsernas och domkapitlens utlåtande en bättre gerning än att hvar i sin stad häröfver, afstyrktes förslaget helt och hållet och i mån af sin förmåga understödja detta af öfverståthållareembetet och 6 länsstyrel- företag.
ser samt af 6 domkapitel.
Jag slutar derför med en varm uppma- Vid behandlingen i lagutskottet afstyrktes ning till Iduns läsarinnor att utan uppskof det likaledes, och för sin seger i riksdagen skaffa sig den ofvannämda lilla skriften — har det att tacka den blygsamma öfver- och säkert skola alla efter genomläsningen vigten af tvänne röster i första kammaren deraf skynda att sluta sig till » Föreningen och nitton i andra.
för det godas befrämjande ».
Äve.
* Vid förekommen tvekan har kongl.
maj:t för- * Bidrag kunna antingen adresseras till Före- ningens sekreterare, notarien P. Lideli, Stockholm, 41 Karlavägen, eller sändas direkt till skattmä- staren, brukspatron Hugo Tamm, Fånöö, Stockholm.
klarat med afseende på qvinnas behörighet att bevittna testamente, att ordalydelsen i kongl.
för- ordn.
27 april 1810, der det heter, att » testa- mente bevittnas af två gode män », icke hindrar qvinnas giltighet som vittne.
till årsbidrag af 1 å 2 kr.
Äfven det min- sta bidrag mottages med stor tacksamhet, ty utom det välbehöfliga penningebidraget är det fröken L-.s afsigt att samla så många goda viljor som möjligt kring ett företag, hvilket indirekt kommer alla till godo.
Planen för åkerbrukskolonien tillåter tid- ningens utrymme mig ej att i dess helhet framlägga; dem, som önska taga fullständig kännedom derom, hänvisar jag till en ny- ligen utkommen, högst intressant liten bok, som bär det godas titeln: Berättelse befrämjande, om Föreningen till och som säljes till Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet.
i 10
nålles ett nummer I veckan under hela qvartalet.
För hvarje 5-tal abon- nenter, som samlas, och för hvilka afglften Insändes till Redaktionen af Jag har betonat det motstånd förslaget rönt för att framhålla segerns betydelse så mycket skarpare.
Man skulle kunna tro, att en utsträckning af qvinnans rättigheter, hvilken såsom den föreliggande i praktiken faktiskt skulle blifva ytterst ringa ingripande, skulle möta ett deremot svarande motstånd, men så blef ingalunda fallet.
Vederbörande påminde sig helt säkert ordspråket om lill- fingret och hela handen, och att den, som börjar säga A, så småningom får gå hela alfabetet igenom.
— — — — Det torde för Iduns läsarinnor vara klart, att de qvinnor, på hvilka den nya lagen har afseende, endast äro myndiga qvinnor, som sjelfva ega att råda öfver sig och sin egendom och hafva kommunal rösträtt.
För att ha kommunal rösträtt åter for- dras: 1) att vara svensk undersåte; 2) att vara välfrejdad; 3) att vara medlem af kommun; 4) att vara skattskyldig till kommunen, samt 5) att icke häfta för oguldna kommunal- utskylder.
Dessutom fordras för medlem af såväl fattigvårdsstyrelse som skolråd att ha upp- nått 25 år.
Alltså: de qvinnor, som kunna begagna sig af den nya lagen, bli sålunda endast ogifta eller enkor öfver 25 år, hvilka skatta till kommunen för viss inkomst eller för- mögenhet, lös eller fast.
När dertill kommer, att i de flesta lands- kommuner fattigvårdsstyrelsen handhafves af kommunalnämden, till hvilken qvinnor lika litet nu som förut ega tillträde, och den nya lagen endast gäller de undantags- fall, då särskild fattigvårdsstyrelse tillsättes, så inse mina läsarinnor, att jag med fullt skäl kan beteckna det nu vunna framsteget som ett » tuppfjät ».
Dock må vi icke häraf förledas att ring- akta det vunna, utan tvärtom söka visa, att hela vår sträfvan går ut på, att af hvarje liten tumsbredd mark, som tillerkännes oss, framtvinga en välsignelsebringande skörd för samhället och för vår egen utveckling.
När tvänne hjertan skiljas.
(Efter E.
Geibel.)
' är hjerta skiljs s&gt; i från hjerta, Som älskat ha hvar Bet Som är den största lifvet Så sorgligt ann ', smärta, bjuda kan.
ger eko uti din För evigt, för evigt farväl, När hjerta skiljs från ann '.
När funnit, först jag hade kärlek Ican ta farväl!
hjerta, Som älskat ha hvar Att själ: slut, Var som allt ljus försvunnit, Som solen slocknat ut.
Så sorgligt gaf eko uti min För evigt, för evigt farväl, När kärlek tagit slut.
själ: farväl!
Dock Bet i pv | | kl I L / U IN smärtor våren var ej genom Ben munnen, Har blifvit I dun, orhålles cct gratlsexemplar för hela den tid, under hvllken abonr.e- mentet räcker.
Aro de samlade abonnenterna färre än 6, torde prenumera- tyste: svek.
som mig kysste, lcall och blek.
Ett sista ord jag minnes väl: å rad.
Man kommer till arbetet med friskare krafter och bättre i stånd att göra det rättvisa.
När arbetstimmarna komma i följd, göres det bästa arbetet under första timman, derefter slappas äfven den mest energiska.
I musik skulle en timmas öfning föra oss långt på ett år.
Men kom ihåg att öfningen måste ske med sträng uppmärksamhet.
En Bet var ej genom svek. » timma med sträng uppmärksamhet är mer värd Jacques.
äa tre timmar med slarf, och om någon, som vill göra framsteg, blott kan bestå en timma om dagen, får hon vara mycket noggrann emot En timma om dagen året om.
sig sjelf.
En timma om dagen är äfven förståndigt ti Timmarna förgå och läggas använd, om man begagnar den till rörelse i oss till last ».
fria luften.
På en timma kan man utan för Solvisare-motto.
stor brådska gå en half mil.
Enligt den be- räkningen skulle årets promenader sammanlagdt ndast en timma om dagen ».
Det låter icke mycket; det förefaller utgöra etthundra åttiotre mil, så långt ungefär knapt värdt att nämna, mycket mindre att som från Stockholm till Kom.
Ingen har väl skrifva en artikel om.
Men låt oss undersöka heller något emot att på ett förståndigt sätt och kalkylera en smula; en timma om dagen roa sig en timma om dagen och sålunda samla kan betyda mer än vi tro.
På ett år repre- ett förråd af angenäma hågkomster.
V i måste senterar det trehundra och sextiofem timmar, hafva förströelse för att hålla oss vid friskt som sammanlagdt utgöra nära tjugutre dagar, mod och hindra lifvet från att blifva så en- formigt, som om vi voro dömda till en ändlös om man beräknar sexton timmar på dagen.
Nu är tiden en egendom, som man lemnar trampqvarn.
Vederqvickelse är nödvändig och ifrån sig i utbyte mot någonting annat.
Lifvet att söka nöje är stundom en pligt.
Detta är ett råd, som få skola taga illa upp, är verkligen en kedja af köp, och tiden utgör en stor del af det kapital, hvarmed vi handla.
och då vi gifva det, känna vi oss säkra på Vi gifva den jemte arbete och få i utbyte att, för en gång åtminstone, slippa göra den uppfostran, penningar, skicklighet och nästan erfarenhet, som den ryktbare filosofen Locke, hvilken brukade säga, att han en tid hade för allting annat af värde.
Att vara aktsam om tiden är således en vana att erbjuda sina vänner sådana råd, som vis hushållning.
En gammal berömd man, som han ansåg skulle kunna vara dem nyttiga, men förvånat alla med sina storverk, blef en gång hade slutligen afstått derifrån, ty han fann, att, tillfrågad, hur han burit sig åt for att hinna i stället för att framräcka sina händer för att uträtta så mycket.
» Året », svarade han, mottaga råd, voro menniskor benägna att sträcka » har trehundra sextiofem dagar eller åtta tusen ut klorna.
sjuhundra sextio timmar.
På så många tim- Om vi blott hade en timma om dagen att mar kunna stora ting utföras.
Den lång- undvara, hvilket skulle väl vara det bästa möj- samma sköldpaddan tillryggalägger en lång resa liga sätt att använda den?
Det bästa skulle genom att ej förlora någon tid. » kanske vara att sätta oss ned och tänka.
An- Tänk bara hvad en timmas läsning skulle tag, att vi hvarje dag gjorde halt för en timma » Hvad gör jag?
Hvad är ända- göra på ett år.
På tio minuter kan man med och tänkte: lätthet läsa fem sidor i en bok af vanligt for- målet med detta mitt jägtande lif, och huru mat, och kan man således på trehundra sextio- kan jag så handla, att när jag lemnar denna fem timmar hinna igenom icke mindre än tio verlden, den har blifvit bättre genom att jag lefvat? » tusen nio hundra femtio sidor.
Att så tänka och planera skulle göra oss Hvad beträffar de böcker, hvari årets läs- ning skulle sökas, må hvar och en följa sitt till alltigenom bättre karaktärer, skulle förbereda eget val, ihågkommande, att man lär känna oss på hvarje kommande pligt och sätta oss i menniskor genom dem de umgås med; och för stånd att möta framtiden, beredda på hvad att lefva ett ädelt lif, borde man så mycket som hända må.
En timma om dagen sålunda som möjligt hafva umgängelse med det, som är tillbragt skulle blifva en klar strimma genom- löpande året; förlängd genom ett helt lif skulle ädelt och upphöjdt.
I stället för att läsa antag, att man toge sig den få sin afslutning, i hvad som stundom blif- för att skrifva; en timma om dagen skulle då vit kalladt » uppgörelsens timma », då vi öfvergå frambringa lika märkvärdiga resultat.
Till och till andens verld.
med den lilla regeln » ingen dag utan en rad » Vi se sålunda i allmänhet, att, om vi för- har tillförene alstrat volymer, vi kunde nästan ståndigt sälja en timma om dagen, så ha vi säga bibliotek.
utsigt att vinna på handeln tiotusen niohundra Hvilka resultat kunde i sanning ej uppnås femtio sidors läsning, oberäkneliga framsteg i genom en timmas flit i något ämne!
Den alla slags studier, utbildning i handarbeten af alla dygdiga qvinna, hvarom Salomo skrifver, som slag, etthundra åttiotre mils promenad, glädtig- » arbetar villigt med sina händer », vet detta het, vunnen genom förståndiga nöjen, eller vis- dom, förvärfvad genom tänkande.
» En timma hvarje dag », säger en modern en uppmuntrande uträkning!
författare, » tagen från värdelösa sysselsättnin- Ni säger måhända, att det är lätt att tala gar, skulle, om väl använd, kunna göra en per- om att anslå en timma om dagen till någon- son af medelmåttig begåfning i stånd att gå ting och lätt att göra en början, men mycket långt i beherskandet af en talang.
* Den kunde svårt att hålla i.
Sant nog ", men det är otro- göra en okunnig menniska ganska bildad pä ligt, hvilka under, som kunna framtvingas, ge- mindre än tio år. » nom bruk af den menskliga viljan.
Naturligtvis måste arbetet under denna timma Den trägna fliten under en timma om dagen ej bedrifvas likgiltigt, » varer icke tröge i det är en regel, som lämpar sig för alla.
Må der- I hafven för händer ».
för ingen säga, att hon är » icke så skicklig Det är också en fördel hos timmar, tagna som somliga », och försöka komma undan den med mellantider på dagen, framför flere timmar vägen.
Det är just en regel för dem, som ej » För evigt, för evigt farväl, farväl!
tion, ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvinlig verksamhet mottagas med tacksamhet.
Endast en sida af papperet bör äro skickliga, att göra dem i stånd att blifva mycket skickligare än flertalet af deras med- menniskor.
Eftersom vi vinna så mycket genom ett vist användande af enstaka timmar, så faller det af sig sjelf, att vi förlora en hel del genom att missbruka dem, och ändå är detta den vanli- gaste sak i verlden.
» Vi beklaga oss sanner- ligen », säger Seneca, » öfver tidens korthet och hafva ändå mycket mer af den, än - vi veta hvad vi skola göra med.
Vi förbruka vanligt- vis våra lif med att icke göra någonting alls, eller någonting utan ändamål, eller med någonting som vi ej borde göra.
V i klaga alltid öfver, att våra dagar äro få, och handla, som om det ej vore något slut på dem. » En timma om dagen under ett år, förlorad på lättja och dåraktiga sysselsättningar, betyder just uppoffrandet af alla de ofvannämnda för- delarna.
Och den, som håller i med lättja eller dårskap under ett år, slutar vanligen med att offra en lifstid derpå, hvilket representerar en summa, som hvar och en kan räkna ut för sig sjelf.
Benjamin Franklin brukade vara en stor advokat för inbesparande af tid ifrån sömnen.
Antag, brukade han säga, att ni spar in en timma om dagen, det gör öfver tjugutvå och trefjerdedels dagar på ett år.
Under en lifs- tid på sjuttio år uppstiger det till den ansen- liga totalsumman af nära fyra och ett tredje- dels år.
i I r- \ LJ i i LJ ki IN användas och marginal lemnas.
Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretlon från redaktionens sida påräknas * La societé ».
Med hedersamt omnämnande, diplom Inom kort var Kalle till baka med det samt Idun fritt till årets slut utmärkas signaturen besked, att hos inspektörens ingen fans hemma; A.
B. för skriften » Om sällskapslif » och signaturen herrskapet var borta och pigorna ute, upp- Arvid Danell för en » Humoresk ur sällskapslifvet ».
Inom den tredje gruppen har jlertalet af de insända lyste Kalle.
skrifterna utmärkt sig för ganska erkännansvärda Fru Ternitz smålog litet åt distinktionen, egenskaper och jemnhet.
Det utsatta priset 20 kr.
men återfick snart sin oroliga min.
Hon tilldelades signaturen Frida N.
N. för hennes samling af praktiska råd och rön.
Ett extrapris på 10 kr.
steg upp och gick till fönstret och försökte ha vi dessutom beslutat tillerkänna fröken Julia Kling- se ut.
ström, Vallentuna, (signatur: Lilly) för en motsvarande » Ah, det är mörkt som i en säck! » sade samling af rikhaltighet och intresse.
Med hedersamt omnämnande och diplom samt Idun till årets slut ut- hon.
» Hvart kan han hafva gått i ett sådant märkas innehafvarinnorna af följande märken: Thea, mörker? » Elsa, Stina, Fanny — g, Uti / is, Karna Bäär, Lalage » Han är väl hos doktorns, » menade Maria.
och Två prenumeranter, hvilka — i den mån de veta » Efter vanligheten har doktorn kommit in med sig, att detta ej förr är gjordt — torde insända sina namn och adresser.
Detta senare gäller ock sig- på kontoret och tagit honom med sig hem.
naturen Frida N.
Hvad är det? » tillade hon hastigt och vände Det extra priset å 25 kr.
ha vi funnit lämpligast sig om.
dela på tvänne händer, då ingen af de insända skrif- ' Marmorbilden ' hade uppgifvit ett litet rop, terna utmärkts af framför alla de öfriga framstående egenskaper.
tilldelas fröken S.
Lind af Hageby, och det var som om en eldsky fallit öfver Karlskrona, för uppsatsen » En Marstrands-sejour som- de fina dragen.
maren 1887 *; ett pris af 10 kr.
tillfaller Elsie Calliau » Jag stack mig i fingret, » sade hon och de Lis / e för beskrifningen öfver » Särö saltsjöbadort ».
aftorkade en liten bloddroppe på sin näsduk.
Den sistnämda författarinnan behagade insända sin adress.
Hedersamt omnämnande och diplom samt Idun » Men han brukar alltid säga till oss, när ti / I årets slut ha tillerkänts signaturerna G — s och han går bort, » upprepade fru Ternitz och Blenda för deras resp. skrifter: » Mössebergs kallvatten- satte sig åter i soffhörnet.
» Om det bara inte kuranstalt » och » Lysekil ».
vore så mörkt — och så är det så halt — Samtliga de belönade loppsatserna skola efter hand införas.
För dagen tillåter oss utrymmet endast att och i backen der uppe hos doktorns är väl, göra en början med praktiska råd och rön i våra som vanligt, svallis, så att hela backen står smala spalter.
Då samlingarnas rikhaltighet omöjlig- som en spegel — » gör hvarje särskilds offentliggörande i en följd, låta » Ja, hvad hade han der att göra? » sade vi profbitar ur de särskilda kollektionerna följa om hvar andra; signaturerna, som uppgifvits här ofvan, Maria i missnöjd ton.
lända våra läsarinnor till ledning.
Den unge bruksläkaren var allmänt om- tyckt, så att det kunde icke vara honom miss- nöjet gälde.
Men sedan någon tid vistades * $ * hos honom hans syster, en ung skönhet, upp- — - .OTO- — fostrad hos en rik tant i Göteborg, bortskämd anspråksfull, sade fruntimren, bedårande, Mycket väsen för ingenting.
och vacker och qyick, en verklig verldsdam, sade Små broderier på verklighetens botten herrarne.
Det påstods, med eller utan skäl, att hon också var en hjertlös kokett, som af Mathilda Langlet.
blott ville se alla för sina fötter för att ^f^Yvad är klockan, Maria? » frågade fru sedan skratta åt de arma offren.
Huru som - fyÅ Ternitz och såg upp från sin stick- helst afskräcktes ' offren ' icke af dessa oro- •&lt;2S ning.
» Algot dröjer länge i afton, väckande rykten, utan bringade skönheten oförskräckt sin hyllning.
Sjelfva den allvar- tycker jag. » » Ja, » svarade dottern och såg på sitt ur.
lige kamrern och kassaförvaltaren vid bru- Alla dessa betraktelser egga oss att noga » Klockan är öfver half sju.
Och jag är så ket, välborne Algot Ternitz hade blifvit snärjd taga vara på tiden.
Vi kunna aldrig säga, otålig att få höra slutet på vår bok, » till- i tjuserskans nät, sades det, och säkert är, om det nästa år blir en vacker skörd.
Men vi lade hon med en blick på en uppslagen bok, att hvarken hans mor eller hans syster med blida ögon sågo hans täta besök hos doktorn.
kunna åtminstone genom ett förståndigt bruk af nära lampan.
tiden göra vårt bästa att göra det fruktbärande.