Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemte det Utskottet i afseende på förhållandet med Bankens metalliska kassa under de sista 25 åren hänvisar till den uppgift derom, som Utskottet i början af detta Betänkande meddelat, anser sig Utskottet här böra lemna en ur Kongl. Kommerse-kollegii Berättelser hemtad uppgift öfver in- och utförseln af Guld och Silfver under de sednaste 20 år, för hvilka sådana berättelser utkommit:
Guld Bevillnings-Utskottets Betänkande M 23 57 Guld och Silfver i Mynt och Planisar.
1839 Införsel: Utförsel. 1,421,000 33,000 1840 1,165,000 90,000 1841 866,000 1,818,000 1842 5,000 5,238,000 1843 2,000 2,531,000 1844 993,000 100,000 1845 3,681,000 20,000 1846 1,863,000 9,000 1847 7,606,000 332,000 1848 14,000 4,833,000 1849 3,000 2,086,000 1850 3,000 459,000 1851 548,000 164,000 1852 1,000 168,000 1353 5,307,000 1,732,000 1854 , 12,350,000 2,077,000 1855 4,703,000 25,000 1856 264,000 8,062,000 1857 80,000 7,806,000 1858 1,376,000 607,000 Summa B: ko 42,251,000 R:dr 38,190,000 Af denna uppgift, jemförd med den om Bankens metalliska kassa , synes det vara obestridligt att ut- och införseln af de ädla metallerna. likasom af hvarje annan vara, rättat sig efter behofvet, samt att, om ock fluktuationer i ut- och införseln deraf under olika år varit ganska betydlig, skilnaden dem emellan under denna period på det hela dock varit jemförelsevis ganska ringa.
Då det icke lärer vara behöfligt att här ingå i någon vidlyftigare undersökning om de ädla metallernas utmärkande egenskap af allmänt bytesmedel, inskränker sig
Utskottet till den erinran, att just denna deras egenskap synes berättiga dem att, framför hvarje annan vara, få fritt in- och utföras.
Och då, utom det att förbud mot
Silfver-utförsel vore stridande mot den sednast verkställda mynt-realisationens hufvudgrunder, Utskottet, dels genom anförandet af de vådor, som en hämmad silfver-export i medlet af förra seklet medförde och dels genom de lemnade uppgifterna om förhållandet med Bankens metalliska valuta samt om in- och utförseln af Guld och Silfver under de sednaste 20 åren, anser sig hafva ådagalagt, å ena sidan, faran af att inskränka den nu medgifna utförsels-friheten och, å den andra, huruleBih. lill R St.
Prof. 1859 & 188(1 5 Sami.
I Afd. 10 Haft. ’ 8 58 Bevillnings-Uiskottets Betänkande JVs 23.
Jern', gjutet. des tillgången å denna, likasom å alla andra varor, som icke underkastas onödigt tvång, reglerar sig efter behofvet, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att ej mindre Herr EhrenhofTs yrkande om exportförbud å Silfver, vare sig i myntad eller omyntad form, än äfven Hans Excellens Herr Gefve Löwenhjelms förslag att 2 procents tull bör åläggas all guld- och silfver-export, måtte lemnäs utan afseende, Beträffande derefter Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjelms förslag, dels att alla från utrikes ort kommande skepp, såväl Svenska, som andra länders, måtte erlägga alla »hamnutgälder» uti det metalliska mynt, som gäller i det land, hvarifrån de sednast komma, äfvensom att särskilda föreskrifter med anledning häraf måtte Tull- och Banko-styrelserna meddelas, så, och om äfven i fordna tider, synnerligast då Riksbanken varit stängd för utvexling af Silfver eller dess förmåga att upprätthålla vexlingen varit hotad, beslut om tull- och hamn-umgälders erläggande i klingande mynt ansetts för det allmänna förmånlig, lärer likväl, under nuvarande förhållanden och så länge Rikets Ständer »allena ega rätt att genom Banken utgifva sedlar, som för mynt i riket må erkännas,» det hvarken kunna anses billigt att någon del af rikets innevånare skulle undantagas från rättigheten att med Bankosedlar få erlägga sina utskylder till Staten eller förmånligt för denna att, i stället för i rikets mynt, nödgas emottaga en betydlig del af sina inkomster i utländsk valuta.
Vid sådant förhållande finner Utskottet sig icke eller ega anledning att till de 2:ne sednare punkterna i Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjelms motion tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Utskottet öfvergår nu till de uti gällande utförselstarif upptagne artiklar.
På sätt i början af detta Betänkande är nämndt, har, uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion, Roberl Fedrik Gross från Calmar län föreslagit, att enahanda in- och utförsels-tull af högst 20 å 25 öre per centner måtte åsättas artikeln tackjern.
Härförutom har, uti en inom samma Stånd väckt motion, G.
Hultman från Örebro län yrkat, att utförsels-tullen å tackjern måtte nedsättas till tio öre per centner.
Efter öfvervägande af de omständigheter, som å ena och andra sidan förekomma, finner väl Utskottet betänkligt att i fråga om artikeln Tackjern nu öfvergå till fullständig tullfrihet vid utförsel; men då onekligen de inhemska tackjernsproducenterne ega giltiga skäl för sitt yrkande att numera, sedan utländskt tackjern är fritt till införsel, nedsättning af utförsel-tullen å samma vara bör ega rum, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att den nu gällande utförsel-tullen å Jern: gjutet:
Tack- och Hevit Itu n g s- Ut sk ot tels Betänkande M '23. 59 Barlast, jemte ^öfriga under denna rubrik i nu gällande Taxa upptagne jerneflekter måtte bestämmas för 1 centner till . 25 öre.
Med åberopande af de skäl, som för nedsättning af tullen å tackjern nyss blifvit anförda', får Utskottet, beträffande artikeln Koppar, vördsamt hemställa, att den derå nu gällande utförsel-tull måtte till hälften nedsättas samt denna artikel i utförsel-tarifen alltså erhålla följande lydelse:
Koppar: rå . . . . .1 centner 2 R:dr 50 öre gårad samt Kopparskrot, alla slag, äfvensom Kopparaska .
I centner — 30 öre.
Såsom skäl för föreslagen tullfri utförsel af Lumpor åberopade 1856 års Kommitterade enahanda skäl, som för dylik hemställan i afseende på artikeln oarbetade
Ben blifvit af dem anförda, eller att ulförselsskatten träffade just den allra fattigaste och minst arbetsföra samhällsklass, hvilken med varans uppsamlande försenade ett knappt lifsuppehälle, samt att redan de höga magasinerings- och fraktkostnaderna för samma voluminösa och svårhandterliga vara betydligt fördyrade expor ten, hvarigenom den inhemske förbrukaren egde företrädet af långt billigare pris, än den utländske.
Utskottet, som delar dessa åsigter, har likväl, hvad beträffar artikeln Ben, trott de anläggningar, som inom flera delar af landet blifvit gjorda, för att till s. k.
Benmjöl förvandla nämnde råvara, ännu någon tid vara i behof af den inskränkning i exporten af samma vara, som genom den nuvarande utförsels-tullen kan beredas; hvaremot, och ehuru Utskottet icke heller förbisett behofvet för den inhemska pappers-tillverkningen af den tillgång på lumpor, som inom landet förefinnes, Utskottet dock, i afseende på sistnämnde artikel ansett sig kunna föreslå nedsättning til! hälften, eller till 1 R:dr per centner, af den derför nu stadgade utförsels tull.
I afseende å artikeln Malm har Herr Holmqvist, A. L , uti en hos Vällofl.
BorgareStåndet väckt motion yrkat att alla Svenska malmer, med undantag af jernmalm måtte blifva befriade från exporttull; hvarförutan Herr von Kock, N. S , uti en hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln väckt motion föreslagit att export-tullen å Kopparmalm måtte borttagas.
I likhet med hvad i afseende å öfrige redan behandlade utförsels-artiklar blifvit föreslaget, hemställer Utskottet att nedsättning måtte beviljas till hälften af nu gällande utförselstull för Malm rå och osmält, i Införsels-tarifen ej specificerad, eller för ......
1 centner 25 öre.
Beträffande artikeln Trädvaror hafva följande motioner blifvit afgifne nemligen: inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln: 1:o af Herr Roos, A. E., som föreslagit: a) att utförsels-tullen på sparrar, sorn nu utgör 20 öre per stycke, måtte förhöjas till 30 öre och att till sparrar måtte räknas den sorts plankor, hvilkas bredd Koppar.
Trädvaror. 00 Bevillnings-Utskottets Betänkande M 23. understiger 8 tuni och hvilkas tjocklek öfverstiger 3i turn till 8 tuni, utöfver hvilken tjocklek benämningen bjelke inträdde; b) att utförsels-tull för plankor och bräder under 8 tums bredd samt för sågade läkter och ribbor måtte bestämmas: för 1 tolft 3 tums å 2^ tunis tjocklek . .
. till 20 öre. » » 2 » » 1 i » » ....
15» » » 1^ och öfriga tunnare bräder ....
10 » samt för sågade läkter och ribbor af 3 tums bredd och derunder samt 3 tums tjocklek eller derunder 5 » 2:o) af Herr Grefve Hamilton, II. W., som föreslagit att exporttullen å ved måtte upphäfvas; inom Vtillo fl. Borgare-Ståndet: af Herr Kistner, L.R., sorn yrkat förbud mot utförsel af sparrar under sex tums diameter; inom Hedera.
Bonde-Ståndet, af Josef Oscar Almqvist, som föreslagit: a) att läkter och sparrar måtte till utförsel blifva förbjudne eller, om detta icke vunne bifall, att en utförsels-tull af En R:dr 50 öre måtte åsätlas hvarje läkt eller sparre, som innehölle mindre, än 8 tum i fyrkant; b) att, för bestämmande af hvad med sparre borde förstås, i Tulltaxan måtte stadgas, att sådant fyrkantigt virke, hvaraf plankor och bräder af vanliga dimensio ner kunna tillverkas, ej må såsom sparre anses.
De af ofvanbemälde motionärer gjorda framställningar afse i allmänhet att genom förhöjning i utförsels-tull å sparrar. läkter och annat smärre virke motverka ungskogens förödande.
Huruvida detta ändamål kan härigenom vinnas, torde dock vara ganska tvifvelaktigt.
Redan vid 1853—1854 års riksdag, då Rikets Ständers uppmärksamhet påkallades å den betydliga afverkning och försäljning af sparrar. som från de nordliga länen under nästlöregångna åren egt rum, samt på angelägenheten att, i följd deraf, vidtaga förändringar uti bestämmelserna rörande utförsels-tullen på trädvaror, anmärktes alt restriktiva åtgärder mera skadade, än gagnade en god skogshushållning.
I sådant hänseende erinrades, bland annat, att skogen vårdades i samma mån, som egaren vunne insigt om värdet deraf, men alt detta värde genom förböjda export-tullar nedtrycktes, hvarigenom dessutom skogsegaren, som påräknat en viss årlig afkastning, nödgades att hugga och föryttra så mycket mera skog till fyllande af sitt behof.
Olika mark gåfve mer och mindre växtlig skog, och mångenstädes uppnådde skogen aldrig större än sparrens vidd.
På annan mark visade sig åter större ekonomisk vinst af sparrhuggning 2 gånger, än af fullmoget sågtimmers afverkning en gång under samma tid.
Efter den antagna rationela skogshushållningsprincipen vore trakthuggning företrädesvis riktig, men denna method äfvensom den Bcvillnings-Uiskallets Betänkande M 23. 61 jern väl i vissa fall nödvändiga utgallringen motverkades, om afsältningen af sparrskogen blefve försvårad.
Hvad som vore misshushållning på ett ställe, vore klok hushållning på ett annat, och lagstiftningen kunde icke, utan orättvisa ingripa i dylika frågor.
Den så mycket öfverklagade exporten af sparrar medtogo dessutom en ojemförligt ringa del af den skog. till hvars förödelse, utan verklig nytta för landet, vissa af våra ekonomiska lagar föranledde.
I följd af stängsel-skyldigheten, måste årligen nedhuggas unga träd, till ett, på grund af officiela uppgifter. beräknadt antal af icke mindre än 100 millioner.
Skiftesstadgans föreskrift om afverkning inom 10 år af all skog, som vid laga skifte icke kan utbytas, skulle, om flen föreslagna restriktionen mot utförsel af sparrar godkändes, nödga skogsegaren att till ved sönderhugga eller alldeles låta bortruttna den afverkade skogen.
Statens mellankomst till skogens skyddande hade långt vidsträcktare och lämpligare fält för sin verksamhet både genom afskaffande af lagar, som nödga till skogsafverkning, och genom befrämjande af åtgärder till skogens vård och återväxt; och den nu ifrågasatta orättvisa inskränkningen vore den sista utväg, som borde anlitas.
Bevillnings-Utskottet vid förenämnda riksdag ansåg ock att, huru angeläget det vöre, att en förbättrad skogshushållning infördes, hvaraf både inbyggarnes trefnad och rikets sannskyldiga nytta för framtiden i väsendtlig mån vore beroende, det likväl hvarken skulle leda till ett sådant mål eller stå tillsammans med rättvisa emot flera delar af riket, att vidtaga förhöjning i utförsels-tullen å ifrågavarande slags virke.
Utskottet uppgaf vidare att exporten af sparrar under 8 tums tjocklek år 1852 utgjort från hela riket 24-3,759 stycken, hvaraf från länen norr om Stockholm 148,506 stycken och från de sydligare länen 95,253.
Beloppet kunde väl synas betydligt, men i förhållande till landets öfriga trädvaru-export och ännu mera i förhållande till den skogsförödelse, som af inhemsk, åtminstone på flera orter, slösaktig förbrukning framkallades, utgjorde de exporterade sparrarne en så ringa del, att skogarnes bestånd derigenom visserligen icke äfventyrades.
Denna export inbringade emellertid både i och för sig, och ännu mera såsom fyllnad i sorterade och derigenom lättare afsättliga trädvaru-skeppningar, ganska betydliga kapitaler, hvilka man, derest förhöjd export-tull skulle uppfylla det åsyftade ändamålet, afsade sig, under det deremot den inhemska misshushållningen med skogs-effekter snarare uppmuntrades, än hämmades, genom det nedtryckta priset.
Der, såsom icke sällan inträffar, sparrar toges af den smalare delen utaf sådana träd, som till sågtimmer nedhuggits, vore det ock både orättvist och ändamålslöst att förhindra tillgodogörandet af sparrarne.
Då nuvarande Bevillnings-Utskott i allo delar dessa åsigter och i följd deraf anser de i nu gällande utförsels-tarif för trävaror gällande tullsatser tillräckligt höga, har Utskottet, som hur nedan kommer att meddela särskildt yttrande öfver Herr Grefve
Hamiltons yrkande om tullfrihet vid utförseln af artikeln ved, funnit sig, i anledning af öfrige ofvan omförmälde trenne motionärers framställningar, 62 BeviUnings-Utskottets Betänkande JVi 23. icke böra uti de nu gällande tullbestämmelserna för ifrågavarande trädvaru-artiklar föreslå någon förändring.
Ehuru arbeten, som tillverkas af Snickare och Svarfvare, äro och böra vara från utförseltull frikallade, öfverensstämmer det med antagna grundsatser, att sådant inhemskt träd virke, som utgör råämne för dylika arbeten, är underkastadt tull vid utförsel.
Dock anser Utskottet afgiften, som för detta virke nu är bestämd till 10 procent å värdet, utan skada kunna nedsättas till hälften; hvadan Utskottet vördsamt föreslår, att för Virke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget:
Alm, Ask, Bok, Björk, Ek och andra ej specificerade sådane trädslag, som vexa inom landet, afgiftsbestämmelsen i utförsels-tarifen måtte upptagas sålunda B:dr 100 B:mt 5 B:dr, Enär tillhugget timmer är att hänföra till sådana artiklar, hvilka, då de icke såsom sparrar finnas i utförsels-tarifen särskildt till tullafgift upptagne, kunna tullfritt utföras, har Utskottet ansett sig böra, till undanrödjande af olika tolkning uti tillämpningen, hemställa att, i tarifen för utförsel-tullen vid den tullpligtiga artikeln »Furuoch Grantimmer», må, enligt förhållandet i äldre tulltaxor, tilläggas epithetet »otillhugget», och att således redaktionen må blifva Furu- och Grantimmer otillhugget, af mindre än &c. Vidare hemställer Utskottet, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad GeneralTullstyrelsen föreslagit, att vid rubriken Bandslakar af furu och gran måtte tilläggas Bålshaksskaft och Bärlingar om 15 ä 20 fots längd och 1,2 å 1,6 tums diameter i lilländan samt denna rubrik alltså erhålla följande lydelse: »Bandstakar af furu och gran, samt Båtshaksskaft och Bärlingar om 15 å 20 fots längd och 1,2 å 1,6 tums diameter i lilländan tullbehandlas såsom Läkter, huggne eller täljde.»
I anledning af Herr Grefve Hamiltons yrkande, att exporttullen å ved måtte borttagas, anser sig Utskottet böra i minnet återkalla att Bevillnings-Utskottet vid sistförflutne riksdag tillstyrkt samt att tre Riks-Stånd då besloto tullfrihet för denna vara; men att, vid votering i förstärkt Bevillnings-Utskott, Vällofl.
Borgare-Ståndets beslut om tull å ved till de i nu gällande taxa införde belopp segrade med 61 röster mot 58, som voro för bifall till Utskottets förslag.
Då emellertid något skäl icke torde vara förhanden att bibehålla utförsels-tull för en vara, som i anseende till de i förhållande till varans värde dryga kostnader, hvarmed transporten deraf alltid är förenad, icke kan föranleda någon för landet menlig skogsförödelse, får Utskottet vördsamt föreslå Bevillnings-Utskottets Betänkande M 23. 63 att artikeln ved måtte vid utförsel från tull befrias, samt att i följd deraf nämnde artikel med sina under-afdelningar, äfvensom den dertill hörande anmärkning, må ur Tull-taxan uteslutas.
I händelse af bifall härtill torde jemväl uti anmärkningen under artikeln årträd orden »4 famnar ved och) böra utgå.
Yid slutet af utförsels-tarifen finnes i nuvarande Tull-taxa anmärkt, att med tum i nämnde tarif »menas verktum efter gamla måttsystemet.»
Då emellertid, med afseende å föreskriften i Kongl. Maj:ts nådiga Stadga af den 31 Januari 1855, Utskottet funnit de i såväl in- som utförsels-tarifen förekommande måttbestämmelser efter gamla systemet böra numera utbytas emot närmast motsvarande dylika efter det nya, hemställes, att, med uteslutande af nyssnämnde vid utförsels-tarifen intagna anmärkning, följande i omförmälda afseende nödiga redaktionsförändringar må i taxan ega rum, nemligen: att, i Införsels-tarifen, under rubriken Drefmat orden: »af högst 2 famnars längd» utbytes mot: »af högst 42 fots längd;» samt under rubriken Jern, smidt eller valsadt,» i samma tarif, orden: »Spik af 2 tums längd» mot: »Spik af 1,6 tums längd; att, i utförsels-tarifen, under rubriken Jern orden: »öfver 1 tums tjocklek» utbytes mot: »öfver 0,8 tums tjocklek»; samt under rubriken Trådvaror i sistnämnde tarif, orden: »af mindre än 10 tums diameter» mot: »af mindre än 8,3 tums diameter»; orden »8 tum midtpå» mot 6,6 tum midtpå; äfvensom de i anmärkningen under sparrar förekommande siffrorna 10, 6 och 8, mot 8, 4 och 6- III. larifen för Kredit-upplaget och Transito-afgiften.
Då, enligt hvad Utskottet inhemtat, uti det på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning ännu beroende, af vederbörande afgifna förslag till en allmän Tullstadga, blifvit, i öfverensstämmelse med 1856 års Tull-kommittés af Rikets Ständer å sistlidne riksdag biträdda hemställan, bland annat, tillstyrkt, att nederlags- oeh kreditupplags-rättigheterna måtte sammanföras till en gemensam upplagsrält, under namn af »nederlag;» 64 Bevillnings-Ulskottcts Betänkande M 23. har Utskottet, under förutsättning att omförmälda tillstyrkande varder af Kongl Majit godkändt, ansett sig böra hemställa, att såväl den i Tull-taxan nu intagna tarif för kredit-upplaget och transito-afgiften, som, i sammanhang dermed, 11 och 18 §§:ne i Tulltaxe-underrättelserna, må ur blifvande taxa och underrättelser uteslutas.
Underrättelserna till Tull-taxan. § 2.
Med afseende å Utskottets härofvan gjorda hemställan om utbytande af de nu i taxan förekommande måttbestämmelser efter gamla måttsystemet mot närmast motsvarande dylika efter det nya, föreslås, ett 2 § i Underrättelserna till Tull-taxan må erhålla följande förändrade lydelse: »Med de i taxan förekommande mått- och vigt-bestämmelser förstås de, som uti Kongl. Maj:ts nådiga Stadga den 31 Januari 1855 äro föreskrifna.» § 9.
För 9 § har General-Tullstyrelsen uti sitt härofvan ofta omförmälda underdå niga utlåtande af den 10 September sistlidet år, på anförda skäl, föreslagit elt förtydligande i redaktionen; men som ifrågavarande § nu är af Utskottet föreslagen att alldeles utgå, lärer General-Tullstvrelsens förslag i berörda afseende böra förfalla.
Under förutsättning, alt Utskottets här ofvan upptagna förslag om förhöjning till 25 öre af införsels-tullen å oarbetad Tobak varder af Rikets Ständer bifallet, har Utskottet ansett en härefter lämpad förhöjning äfven böra ega rum i den enligt nuvarande 13 § i Tulltaxe-underrättelserna medgifna tullrestitution för arbetad
Tobak af utländskt råämne; och hemställes i sådant alseende, att nämnde tullrestitution måtte bestämmas till 14 öre per
Med anledning af väckt fråga, huruvida icke den i 16 § omförmälda s. k. »föring,» hvilken, enligt 1748 års Reglemente, i vissa fall tillkommer Skeppare och Besättningar å Svenska kravelfartyg, kunde upphöra att, på sätt nu eger rum, till dem utgå, och i stället användas sorn bidrag till en pensionsinrättning för Svenska handelsflottans Skeppare, Styrmän och Sjöfolk, får Utskottet, som inhemtat, alt ett härom vid 1853—54 års riksdag väckt förslag ännu är på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende, hemställa, § 13. § 16. Bevillnings-Utskottets Uttänkande M 23. 6a att ifrågavarande 16 § må, under afvaktan på det beslut, som i ämnet kan varda af Kongl, Maj:t fattadt, tillsvidare förblifva oförändrad.
Enligt en från Tulldistrikt-chefen i Vestra distriktet under den 19 sistlidne November till General-Tullstyrelsen ingången skrifvelse, deraf Utskottet erhållit del, hafva, vid tillämpningen af 17 § Tulltaxe-underrättelserne, i hvad den beträffar särskild tullbehandling af införda varor, som undergått förskämning, sådane omständigheter förekommit, hvilka ådagalägga behofvet af fullständigare föreskrifter till kontroll derå, att undantagsstadgandet icke må, i strid mot både Kronans och assuradörers rätt, utsträckas till andra fall än lagstiftaren afsett.
För sådant ändamål och då tulllindring enligt denna författning icke bör medgifvas för annat gods, än sådant »som under transporten genom tillfällighet tagit skada», hvarom det synes vara i sin ordning att affordra skepparen ett laggiltigt dokument, har Utskottet trott sig böra föreslå, att början af förenämnde 17 § må erhålla följande omständligare lydelse: »För gods, som under transporten genom tillfällighet tagit skada, må ej någon minskning i tullen tillåtas, så vida godsegaren sjelf vill detsamma disponera.
Anser godsegaren en sålunda förskämd vara icke kunna draga den i införselstarifen utsatta tull, må han, sedan skepparen lill upplysning om förhållandet afgifvil sjöförklaring, äska laga besigtning å godset, hvil ken då skall af Magistratsperson, med biträde af två sakkunnige och ojäfvige män. verkställas i närvaro af vederbörande Tullkammare-föreståndare, som eger att, under tjenstemanna-ansvarighet, för bevakande af Kronans rätt, besigtningsåtgärden kontrollera; hörande ock, derest godset är mot sjöskada försäkradt, assuradörernes ombud, om sådant i orten finnes alt tillgå, genom
Magistratens försorg bevisligen kallas lill besigtnings-förrällningen, likväl utan ali denna genom ombudets frånvaro må uppehållas. — Befinnes godset — — —»
Vid utfärdandet af Tulltaxan den 23 Oktober 1841 förklarade Kongl. Majit, genom nådig Kungörelse af samma dag, att, då uti nämnda Taxa det dittills för vissa varuartiklar stadgade förtullningssätt efter vigt vunnit en allmännare tillämpning, Kongl. Maj:t, som ansett några ökade kostnader för handeln härigenom icke böra föranledas, funnit godt i nåder förordna, att intilldess en förändrad reglering i afseBih till li.
Prof. 1859 & 1860. 5 Sami. 1 Afd. 16 Haft. 9 66 BevUlnings-0 tskottels Betänkande Jt?
23. ende på de städerna tillkommande vågafgifter kunde blifva tillvägabragt, dylika afgifter ej måtte uppbäras för andra i nya Tulltaxan till förtullning efter vigt upptagna varor, än sådana, för hvilka enahanda förtullningssätt enligt 1835 års Tulltaxa egt rum, och utfärdades vid fastställandet af 1845 års Tulltaxa nådig Kungörelse af enahanda innehåll.
I enlighet härmed, och då Utskottet i sitt nu afgifna Betänkande äfven föreslagit några nya vigtbestämmelser i Tulltaxan, nemligen dels för de nya artiklarne: färgadt, trensadt elier upprispadt Gräs, Skostift af gjutet Jern, samt Maskin- och Vagnssmörja, och dels för artikeln Ättika, hvilken hittills förtullats efter rymd, anser Utskottet sig böra hemställa, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, ifall nämnda förslag varda antagna eller andra sådane förändringar komma att i Tulltaxan införas, Kongl.
Majit måtte i nåder meddela en dylik föreskrift angående befrielse från vågafgifters erläggande, som den nyss omförmälda.