Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ej heller anser jag, att afgifterne lill Handels- och Sjöfarts-fonden kunna hänföras till natur af bevillning, derföre att de utgå med en viss procent af Tullen; ty dä skulle slädernes Tolag, likasom flerfaldig» andra, af communer ålagna, afgifter, hvilka på enahanda sätt beräknas, äfven vara Bevillningar.
Denna åsigt styrkes ytterligare deraf, dels att dessa medel alldeles icke förekomma i 60 §.
Regeringsformen, der allt, sorn för Bevillning anses, specifikt uppräknas, dels emedan desamma i 3 §.
Ansvarighets-lagen för Konungens Rådgifvare synas vara i'rån Bevillning specielt undantagna.”
Häruti instämde till alla delar Herr von Celsing.
Yid andra punkten, angående Convoy-Commisariatets upplösning m. ca.t af Herr Biskopen Hedren.
Mot beslutet i Tredje punkten, rörande ifrågavarande fonds öfverlemnande lill Riksgälds-Contoret:
At Herr Friherre Palmstjerna: ”dag reserverar mig mot Utskottets beslut, hvarigenom ifrågavarande medel skulle dragas undan Kongl. Majlis disposition.
Syftemålet är att utvidga Sländernes magt, medelst inkräktande på Konungens.
Vi hafva fordom sett, hvarthän denna väg leder, och jag ansei’ för fäderneslandets väl vådligt att beträda densamma.” Här - Stats-Utskottets Utlåtande, N\o 114.
9 Härmed förenade sig Doctor Hallbeck} Herrar Lagerborg, Berg von Linde, Lode och Möllerhjelm, Doctor Stenhammar samt Prosten Berlin. Af Biskopen Hedren: ”Uti Utlåtandet N:o 66 har Höglofl.
Stats-Utskottet fattat ett likartadt beslut, mot hvilket jag reserverat mig, enär det, efter mitt förmenande, befanns emot Grundlagen stridande.
Det närvarande är det i samma, om icke ännu högre grad.
Utskottet har sjelf fällt denna dom, då det i motiven förklarat Handels- och Sjöfarts-fonden höra till bevillningsmedel.
N:o 66 hade ännu det sken af laglighet för sig, att, då hela summan af alla bevillningsmedlen icke kunde få af Ko nungen disponeras, likväl så stor del deraf, som var anslagen till Statsverkets behof, alltid qvarstod till Högstdensammes disposition.
Af Handels— och Sjöfarts-fonden lemnäs deremot intet öfverskott till RiksgäldsContoret; utan disponeras den hel och hållen af Konungen.
Nu har det Höglofl.
Utskottet föreslagit Rikets Ständer, att denna Fonds medel skola icke blott inlemnas till Riksgälds-Contoret; ty om de inlevererades der eller i Banken, kunde vara likgiltigt, endast det skedde för det under Konungen lydande förvaltande verkets räkning; utan att de verkligen skola ställas under Riksgälds-Contorets vård och förvaltning.
Detta beslut har visserligen den förljensten att rent och öppet uttala Konungens skiljande ifrån berörde medels vård och förvaltning; men lärer icke dess mindre fordra en förändring af 64 och 66 §§. af Regeringsformen, för att kunna anses grundlagsenligt.
Oberäknade alla öfriga deremot talande skäl, torde detta ensamt vara tillräckligt för dess ogillande.
Ank. till Exp.-Utsk. d. ao Dec. kl. io f. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj: Is Nådiga Skrifvelse, angående begrafnings- och öfriga kostnader, i och för Högstsalig Hans Maj:t Konung Carl XIV Johans dödliga frånfälle.
Sedan behöriga redogörelser blifvit afslutade och till Kongl. Majit i underdånighet ingifne för begrafnings- och öfriga kostnader i och för Bth. till R.
Prot, 1844•
4 Sami, 1 A/d. 3i Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande, N'.o 114•
Högstsalig Hans Maj:t Konung Carl XIV Johans dödliga frånfälle, till hvilka kostnader nödiga medel af Stats-Contoret utbetalts, har Kongl. Maj:t, i ändamål att serskilda tillgångar till betäckande af desse förskottsvis bestridda utgifter må af Rikets Ständer utses, till Stats-Utskottet, den 5 i innevarande månad, i Nåder öfverlemnat ett Sammandrag af de ingifne redogörelserne, hvarutaf inhemlas, alt, efter användande af en genom försäljning utaf öfverblifne materialier och andra effecter uppkommen tillgång, en summa af 145,781 R:dr 19 sk. 10 rst.
Banco i förenämnde hänseende blifvit erforderlig; hvarjemte Kongl. Maj:t i Nåder gifvit Utskottet tillkänna, att, i afseende å frågan om ett lämpligt bidrag från Norriges sida för merberörde kostnader, förberedande åtgärder utaf Kongl. Maj:t vidagits.
Utskottet har inhemtat, alt i dylika beklagliga fall, som ifrågavarande antingen en serskild gärd eller begrafningshjelp blifvit af Rikets Ständer, beviljad, eller ock att kostnaderne anvisats på öfverskotten af Statsverkets inkomster; men då, enligt Utskottets tanka, ingendera af dessa åtgärder äro under nuvarande förhållanden lämplig, tillstyrker Utskottet, att omförmälde begrafningskoslnads-summa 145,781 R:dr 19 sk. 10 rst.
Banco måtte, på Stats-Contorets reqvisition, utgå af Riksgälds-Contorets behållningar, i öfverensstämmelse med hvad Utskottet uti memorialet x:o 61 förutsatt, för att ersätta Kongl. Stats-Contoret, hvad derifrån redan blifvit eller blifver i delta afseende utanordnadt.
Hvarjemte Utskottet hemställer, att, uti den härom till Kongl. Maj:t afgående underdåniga skrifvelse, Rikets Ständer måtte anhålla, att det bidrag till ifrågavarande begrafningskostnad, som af konungariket Norrige kan komma att utgöras, varder Riksgälds-Gontorel tillhandahållet.
Stockholm den 19 December 1844. Stats-Utskottets Utlåtande, N\o 11S. 11 N:o 115.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 20 Dec., kl. 10 f. m Utlåtande, i anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående kostnatlerne, i och för Hans Maj:ts och Dess höga Gemåls kröning. (U. A.) Högstberörde till Stals-Utskottet den 5 innevarande månad aflåtna Nådiga Skrifvelse innehåller, att sedan, efter anvisande af för ändamålet erforderliga förskott, dels från Slats-Contoret, dels af Hans Maj:ts Egen Hand-cassa, Kongl.
Majit låtit uti serskild redogörelse upptaga de kostnader, i och för Hans Maj:ts och Dess höga Gemåls kröning, hvilka Kongl. Majit ansett vara af den beskaffenhet, att de borde af Staten bestridas, så hade Kongl. Majit velat till Utskottet öfverlemna ett Sammandrag af nämnde redogörelse, utvisande, att, efter afdrag af influtne medel för å auction försålde byggnadsmaterialier m. m., ifrågavarande kostnader uppgå till ett sammanräknadt belopp af 45,482 R:dr 33 sk. 8 rst.
Banco, till betäckande hvaraf serskilda tillgångar erfordrades; hvarjemte Kongl. Maj:t i Nåder anbefallt Stats-Contoret att, utöfver de 25,ooo R:dr, som, på sätt redogörelsen utvisade, redan blifvit till utgifter för krönings-högtidligheterne förskjutne af Stats-verket, ytterligare utbetala fyllnaden i det nu äskade anslaget med 20,482 R:dr 33 sk. 8 rst., på det hela koslnadssumman måtte kunna, såsom en Stats-verkets fordran, i liqvid med Riksgälds-Contoret upptagas.
I anledning af hvad Kongl. Maj:t sålunda i Nåder föreslagit och i öfverensstämmelse med hvad uti memorialet N:o 61 blifvit förutsatt, får Utskottet hemställa, alt ofvanberörde, till Hans Maj:ts och Dess höga Gemåls kröning erforderliga summa, 45,482 R:dr 33 sk. 8 rst.
Banco, måtte anvisas att af Riksgälds-Contorets behållningar utgå, och Kongl. Stats-Contoret, på dess reqvisition, ersättas.
Stockholm den 19 December 1844* STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Berg, 1844. Stats-Utskottets Utlåtande, No 116. 1 N:o 116.
Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Dec., kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående afskaf!ande af slafveriet pä St.
Barthelemi1. (U. A.) Uti denna Nådiga Skrifvelse, som af samtliga Riksstånden blifvit till Stats-Utskottet remitterad, har Kongl. Majit, ■—• under åberopande af Rikets Ständers, uti skrifvelse af den 3o April 184.1, i underdånighet gjorde anhållan, att som, oaktadt Sverige, genom Tractater med England af den 6 November 1824 och med Frankrike af den 21 Maji i836, slutit sig till det förbund, sorn bemödar sig att undertrycka slafhandeln, samt uti Kongl.
Maj:ts Nådiga Förordning den 7 Januari i836 och tillägget dertill af den 1 Maji samma år, all sådan handel blifvit belagd med lifsstraff, densamma likväl ännu troddes fortfara på ön St.
Barthelemy, Kongl.
Majit måtte i Nåder tillse, huru slafveriet på denna ö må kunna afskaffas, samt vidtaga alla de utvägar, som för vinnande af detta vigtiga ändamål kunde beredas och finnas lämpliga, — nu meddelat Rikets Ständer de upplysningar, som härutinnan erhållits.
Af det utlåtande, Guvernören på St.
Barthelemy, på Kongl. Majits Nådiga befallning, den 9 Juni 1842 afgifvit, kunde Rikets Ständer inhemta, ej mindre skillnaden emellan den olofli ga slafhandel, hvarom de åberopade Tractaterna och Förordningarne hand lade, och den på ön St.
Barthelemy samt andra ställen ännu befintliga lifegenskap, som äfven benämndes med ordet slafveri, än ock fullständiga upplysningar, rörande beskaffenheten af detta sednare förhållande, antalet af de personer, som voro detsamma underkastade och den utväg till slutligt afskaffande deraf, som ansågs med rättvisa och billighet öfverensstämma.
Ehuru de af Guvernören meddelade upplysningar visserligen ådagalade, att på ön St.
Barthelemy slafvarnes tillstånd, genom sednare föreskrifter, till deras förmån väsendtligen blifvit förbättradt, funnos likväl mer än tillräckliga skäl för Kongl.
Majit att dela Rikets Ständers önskningar för slafveriets skyndsamma upphörande.
För vinnande af detta mål, utan Bih. till R.
Fröt. 1844- 4 Sami. 1 A/d. 3a Haft. ± 2 Siats-Utskottets Ull Utande, N:o 116. förnärmande af slafegarnes lagligen försäkrade rätt, och utan att äfventyra coloniens hela bestånd, ansåg Kongl. Maj:t annan utväg ej vara för handen, än den af Guvernören uppgifna, hvilken jemväl blifvit vidtagen för slafvarnes digifvande i Englands Colonier, eller att tilldela slafvarnes egare en skälig, om också icke full, ersättning för den rätt, dem frånkändes, och lemna de frigifne i början något understöd till försörjning och uppfostran.
Men då Coloniens inkomster icke lemnade erforderliga tillgångar dertill, återstod endast att till Rikets Ständers behjertande öfverlemna, huruvida några medel må vara för sådant ändamål att använda.
Med antagande af den värderingsgrund, Guvernören föreslagit, skulle härtill erfordras g7,820 Spanska Piastrar.
Enligt sednaste folkräkningen på ön vid slutet af år 1842, vore väl utröndt, att det af Guvernören beräknade antalet slafvar, 5y5, då nedgått till 53i, hvarigenom en nedsättning i den nyssnämnda ersättningssumman uppkommit för 64 slafvar, men då i denna förslagsberäkning icke något blifvit afsedt för oundgängligt understöd åt de minderårige och orkeslöse frigifne, genast efter frigifvandet, ansågs det behöfliga ersättnings- och kostnadsbeloppet för en omedelbar frigifning af alla slafvarne ändock kunna skattas till ofvannämnde summa; och om detta belopp ställdes till Kongl. Maj:ts disposition, emot redovisning, tviflade Kongl. Maj:t således ej, att det åsyftade ändamålet skulle på en gång kunna vinnas.
Utom berörde utväg till slafveriets afskaffande, hade Guvernören på St.
Barthelemy sedermera till Kongl. Maj:t i underdånighet inkommit med ett annat förslag, hvilket Kongl. Maj:t äfven velat i Nåder meddela till Rikets Ständers kännedom.
Enligt detta förslag, hvilket mera långsamt ledde till det åsyftade ändamålet, skulle slafvarne för allmän räkning inköpas och frigöras blott efter hand,- i den mån försäljning eller tillfällen till inlösen af slafvar till lägre pris sig yppade.
Härigenom skulle tilläfventyrs halfva kostnaden kunna besparas och utgifvandet deraf fördelas på flere år.
I fall Rikets Ständer ville föredraga detta alternativ, hvarigenom slafvarnes friköpande ändock sannolikt skulle kunna i det närmaste verkställas på fem år, borde en summa af 10,000 Spanska Piastrar årligen under dessa fem år anslås, med rättighet att använda ena årets besparing under ett påföljande år; och skulle serskild redovisning för medlens användande af Guvernören på stället årligen aflemnas och Rikets Ständer eller deras Revisorer meddelas.
Dock ville Kongl. Maj:t fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, i händelse ön St.
Barthelemy skulle, i anledning af hvad Kongl. Maj:ts serskilda Nådiga Proposition af samma dag innefattade, varda till främmande Magt afträdd innan slafvar - Stals-Utskoltets Utlåtmdej N.o 116. 3 nes emancipation blifvit fullbordad, behofvet af anslag för sådant ändamål komme att upphöra eller minskas i förhållande till de vilkor, som vid öfverlåtandet kunde blifva betingade.
Utskottet har, för bedömandet af denna fråga, tagit del ej mindre af Guvernörens på ön St.
Barthelemy i den Nådiga Skrifvelsen omförmälde underdåniga utlåtande, dateradt den 9 Juni 1842, än ock af de yttranden, som inom Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet blifvit, i anledning af högstberörde skrifvelse, afgifne, och hvaribland förekommer det af Jöns Ersson från Wermlands
Län inom sistnämnde Riksstånd framstälde yrkande, deruti J.
Kylander instämt, att något anslag för ifrågavarande ändamål icke måtte af Rikets Ständer beviljas, utan att deremot endast utfärdades det Påbud, att slafvarne på St.
Barthelemy försättas i frihet och ställas under den i Sverige gällande Tjenstehjonsstadga; hvarjemte Utskottet tagit kännedom af de Tractater och äldre Författningar, på hvilka slafegarnes rätt anses vara grundad.
I sådant afseende innehåller den under den 1 Juli 1784 emellan Konungen af Sverige och Konungen af Frankrike afslutade, den 10 Augusti samma år af Kongl. Maj:t ratificerade och stadfästade Provisionelle Convention till förklarande af Preliminaire
Conventionen rörande handeln och sjöfarten af den 25 April 1 -y41 > uti S:de och grde Articlarne, att Hans Aldrachrislligaste Maj:t afstod för evärdeliga tider åt Konungen och Kronan Sverige, till fullkomlig ägo och Öfverherrskap, ön St.
Barthelemy i Westindien, men att detta afstående skulle på intet sätt kränka den enskilda egande- och besittnings-rält, som tillhörde Franska invånare eller andre, som dittills varit Hans Aldrachristligaste Maj:ts undersåtare på nämnde ö; utan skulle de oafbrutet dem till godonjuta under Svenskt öfverherrskap, efter hvars och ens laga åtkomst; samt éfter de författningar och sedvanor å ön vidtagne voro, utan att, under förevändning och såsom påföljd af detta ombyte af Herrskap, dem någon oro, tvång eller skada skulle förorsakas i deras enskilda egendom eller de rättigheter, dem af eganderätten tillkommo.
Kungörelsen af den 7 September 1785 tillförsäkrar alla dem, som sig på ön St.
Barthelemy nedsatte, om alla de fri- och rättigheter, som denna ö redan voro beviljade, eller än vidare kunde tilläggas ; och att vid nämnde tid rättigheten att å ön St.
Barthelemy ega slafvar var lagligen erkänd, inhemtas af det den 28 Augusti 1786 för ett Svenskt Vest-Indiskt Compagnie utfärdade Privilegium, i hvars i4:de § Compagniet, till hvars förvaltning ön under vissa vilkor blifvit 4 Stati-Utskottets Utlåtande , N:o 116. upplåten, lemnäs frihet att drifva slafhandel på Angola och Afrikanska kusten.
Då nu de personer, hvilka för närvarande å ön S:t Barthelemy ega slafvar, antingen deras rättighet dertill härleder sig från nämnde tid, eller de genom arf, köp eller annat laga fång kommit deraf i besittning, icke skulle, enligt Utskottets tanka, kunna, utan förnärmande af enskild rätt, beröfvas de fördelar, som dem genom slafvarnes egande tillskyndas, så framt icke lämplig ersättning i stället dem lemnäs, finner Utskottet sig ej kunna understödja Jöns Erssons och J.
Kjlanclers, i anledning af Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Skrifvelse, väckte förslag, att slafvarne på S:t Barthelemy må, endast genom utfärdande af ett Påbud, försättas i frihet.
Rörande dessa slafvars belägenhet och vilkor, synes väl af Guvernörens ofvanberörde underdåniga utlåtande af den 9 Juni 1842: att deras tillstånd kan anses vara vida fördelaktigare, än på någon af de Westindiska öar, om hvilka Guvernören egt kunskap; att de hvarken äro betungade af allt för strängt arbete, eller underkastade någon hård och grym behandling af sina egare, och att de sednares rätt att disponera öfver slafvarne redan blifvit så till vida inskränkt, alt desse ej kunna mot sin vilja försäljas till exportation från ön; men, på sätt Guvernören äfven vidare utvecklat, slafven är, genom saknaden af rättigheten att råda öfver sig sjelf och sina anlag, nedsatt till sitt menskliga värde, för alltid bunden till en viss ort och vissa lefnadsvilkor, öfver hvilka han ej ens kan hoppas att höja sig; och, i sina naturligaste och ömaste känslor beroende af en annans godtycke, blir det för honom ej möjligt att, såsom dea fria menniskan, fatta och eftersträfva sedligt värde.
Sedan derföre frågan om slafveriets upphörande på denna, under Sveriges krona lydande, besittning blifvit väckt, anser Utskottet det icke vara förenligt med mensklighetens bud och Nationens anseende, ait låta densamma åter förfalla.
För möjligheten att verkställa detta förslag, utan förnärmande af slafegarnes rätt, äro af Guvernören uppgifne tvänne utvägar, den ena, hvarigenom med ett anslag i ett för allt af 97,320 Spanska Piastrar, slafvarnes frihet skulle kunna genast och på en gång beredas, den andra, enligt hvilken emancipationen endast småningom och i den nion tillfällen yppades till inlösen af slafvar, till lägre pris skulle ega rum, och hvarföre Stats-Utskottets Utlåtande j
Nto 116. 5 kostnaden beräknats till 10,000 Piastrar årligen under lem år, tillsammans 50,000 Piastrar, eller något mer än hälften af ofvanuppgifne summa.
Anledningen till denna betydliga skillnad i kostnaden igenlinnes i den olika beräkningsgrunden, då nemligen, i det förra afseendet, siafvarne upptagits till ett pris, motsvarande den, efter en räntefot af 8 procent capitaliserade inkomsten af slafvarnes arbete, och i del sednare fallet blifvit beräknade de pris, som vid slafvarnes försäljning å ön vanligen erhållits, och hvilka, enligt Utskottet meddelad upplysning, ehuru vanligen för en fullväxt slaf betydligt öfverstigande 100 Piastrar, dock äfven understundom, i synnerhet då slafvens friköpande varit i fråga och andra speculanter, af sådan orsak, afhållit sig ifrån att uppdrifva priset, nedgått till 70 å 60 Piastrar och derunder.
Utom den betydliga besparing, som, genom vidtagande af denna sednare åtgärd, således skulle vara att vinna, finnas äfven andra ej mindre vigtiga omständigheter, som gifva åt densamma ett ökadt företräde.
Slafvarnes försättande i frihet på en gång och i massa skulle nemligen medföra en total och hastig rubbning uti alla förut varande förhållanden inom ön, hvaraf flere olägenheter och måhända äfven vådor kunde inträffa; och för slafvarne sjelfva, hvilka förut i deras, helt och hållet af sina egare beroende, ställning, ej kunnat förvärfva sig de vanor och egenskaper, som erfordras för att, i det fria tillståndet, bereda sig utkomst, skulle, så framt ej förberedande åtgärder vidtogos för betryggande af deras framtid, möjligen efter sitt frigifvande, med deras medfödda anlag för lättja och lösdrifveri, komma att befinna sig i en olyckligare belägenhet, än dessförinnan.
Såsom ett i detta afseende verksamt medel, hvarigenom så väl en ytterligare minskning uti Statens påräknade bidrag kunde beredas samt rättvist företräde lemnäs de slafvar, hvilka sjelfva vilja medverka till återvinnandet af sin frihet, som ock den egna omtankan för framtida bergning hos dem erhöll en nyttig väckelse, anser Utskottet det vilkor för slafvarnes frigifvande böra, så vidt ske kan, bestämmas, alt Staten icke helt och hållet bestrider kostnaden för densamma, utan att de, som vilja komma af denna fördel i åtnjutande, må föranledas att äfven sjelfve, i någon, om än ringa, mån dertill bidraga.
På grund häraf och då således hela kostnaden icke kan på förhand med säkerhet beräknas, har Utskottet funnit lämpligast vara, att dessa medel icke annorlunda anvisas, än att vid nästa Riksdag, efter sig företeende omständigheter och de förändrade förhållanden, som emedlertid kunna inträffa, 6 Banco-Utskotlr.ts Utlåtande , N.o 117.
Rikets Ständer blifva i tillfälle att besluta om anslagets fortfarande, oförändradt, tillökadt, eller minskadt belopp.
I fråga åter om de allmänna medel, af hvilka detta anslag må utgå, anser Stats-Utskottet, då besittningen af ön S:t Barthelemy, såsom en under Svenska kronan förvärfvad Coloni, måste hafva afsett att bereda fördelar för handeln och sjöfarten, äfven den för dessa föremål lill Kongl.
Majtls Nådiga disposition ställde fond, lämpligast vara att, till friköp af slafvarne å nämnde ö, anlita helst fonden, oansedt den betydliga utgiften till Marocko, om hvars upphörande nu är någon förhoppning, under flera år fortfarande tillväxt, samt således torde lemna mer än tillräcklig tillgång, äfven för ifrågavarande ändamål; och då, enligt hvad af den Nådiga framställning i detta afseende, Kongl. Majit behagat göra, kan slutas, någon betänklighet synes hafva mott att, utan Rikets Ständers medgifvande, å nämnde fond anvisa ifrågavarande utgift, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, att Rikets Ständer för sin del anse en summa af 10,000 Spanska Piastrar årligen under tre år böra af Handels- och Sjöfarts-fonden ställas till Styrelsens öfver ön S:t Barthelemy disposition, emot redovisning, att användas till slafvars å nämnde ö friköpande, hvarvid likväl qvinnor och barn samt män, som sjelfve till friköpandet bidraga, böra ega företräde.
Ank. till Exp. Utsk. d. 20 Dec., kl. 7 e. na Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående en förändrad reglering i afseende på Stapelstädernes Tolag.
Denna Nådiga Proposition, som af samtlige Riks-Stånden blifvit till Stats-Utskottets behandling öfverlemnad, — af Borgare-ståndet, under (U. A.) Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 117. 7 förbehåll af Stapelstädernes, i Previlegier grundade, rätt att sjelfve uppbära och förvalta Tolags-inkomsterna samt under åberopande af 114 §.
Regerings-formen, — innehåller följande af Kongl. Maj:t, efter CommerceCollegii och General-Tullstyrelsens hörande, i nåder afgifne förslag, i fråga om den så kallade tolagens upphörande, såsom en serskild stapelstäderne i Riket directe tillfallande, efter för hvarje stad fastställd procentberäkning utgående, afgift å inkommande och utgående varor, emot ersättning till dessa städer genom bestämda anslag af tullmedlen.
Enligt hvad de infordrade uppgifterne gåfvo vid handen, hade samtliga stapelstädernas tolags-inkomster, med inberäknande af den i Stockholm, Carlskrona, Carlshamn, Christianstad, Hudiksvall, Strömstad, Uddevalla, Norrköping, Söderköping, Landskrona, Nyköping, Piteå och Wisby serskildt uppburne såkallade Inqvarterings- eller Tillöknings-tolagen, hvilken varit afsedd till den under benämning af service bestridda kostnad för underhållandet af sängkläder, ved och ljus åt inqvarteradt manskap, utgjort i medeltal för nedannämnda tidrymder följande belopp:
För åren 1827—1831, årligen - 313,867:
För åren 1834—1838, årligen - 362,698:24.
8. samt för hvartdera af åren 1842 och 1843, eller de hittills förflutna år, hvarunder den sednast utfärdade Tull-taxan egt tillämpning - 371,405:41.—
Ehuru häraf visade sig, att denna ständernas inkomst varit i successivt stigande, hvilket måste tillskrifvas dels tillväxande handelsrörelse i allmänhet, dels de förändrade förtullningsgrunder, hvilka under sednare tider gjort sig gällande, ansåg Kongl. Maj:t likväl, med hänsigt ej mindre till möjligen ifrågakommande tullnedsättningar, än till besparad uppbördskostnad, stapelstäderne skäligen böra, på sätt Commerce-Collegium och General-Tullstyrelsen jemväl föreslagit, blifva belåtna, derest de, i utbyte emot de directa tolagsinkomsterna, erhöllo ersättningsanslag, ungefärligen motsvarande hvad samma inkomster i medeltal för åren 1842 och 1843 utgjort; och Kongl. Maj:t öfverlemnade i följd häraf till Rikets Ständer, huruvida icke, i sammanhang med faltadt beslut om upphörande af stapelstädernas bestyr med tolags-uppbörden, ersättningen derför måtte bestämmas till följande, efter nyssnämnde grund i runda tal beräknade summor, nemligen: 8 Stati-Utskottels Utlåtande, N‘,o 117, •
Stockholm - - 189,000.
Calmar 3,000. Westervik - - 2,250.
Carlskrona - - 9,000.
Carlshamn - - 4,250.
Christianstad - - 2,240.
Gefle - 6,000.
Hudiksvall - - 200.
Söderhamn - - 600.
Götheborg - - - - 115,000.
Kongelf 100.
Marstrand - - 100.
Strömstad - 650.
Uddevalla - 1,100.
Halmstad - 2,200.
Warberg - 620.
Hernösand - - 400.
Sundsvall - - - 650.
Norrköping - - 14,000.
Söderköping - - - - 1,600.
Malmö 3,700.
Helsingborg - - 4,000.
Landskrona _ - 1,350.
Ystad - 3,400.
Nyköping - 1,340.
Piteå 670.
Luleå - 480.
Umeå - 550.
Wisby - - 1,750.
Summa B:co R:dr 370,200.