Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men jag frågar, om den I Sverige skulle blifva antagelig, om den icke dår * skulle blifva ett nytt skål, att göra den foreslagne
Representations-foråndringen mindre angenäm?
Utan tvifvel skall den stora mängden af dem, som i långliga tider varit vane att representeras Stånds-vis, frukta för att något förlora,, om de skulle afstå denna rättighet, och om då tillika de icke mera dire&e skulle välja sina Ombud, månne de icke skulle anse sig hafva förlorat allt, och fatta misstroende både till sina Ombud och till Stats-Författningen?
Närman antager, att ingen Class Medborgare får vara utesluten ifrån Representation, blifva visserligen A Folkmängd och Förmögenhet hufvudsake„liga grunderne för Valrätten, och i samma moa den mera blir utvidgad, i samma mon blir det 3 mera nödigt att bestämma dess bruk.
Men skall och kan icke detta ske på annat sått, ån igenom ► Eleftorers tillsättande*?
Necker har ett annat, som i mitt tycke forenar samma för- *" möner med mera popularitet; det år, att personer af en viss ansenligare förmögenhet, innom hvart Distriöl skulle samlas, och utse ett visst antal Candidater, som skulle komma under omröstning till att blifva Nationens Representanter, allt efter förhållandet af det antal Fullmågtige, som hvart Distrikt skulle skicka, så att för En som skulle valjas, alltid skulle vara
Fem att välja uppå.
Denna således upgjorda Förslags-Lista skulle tjena till anvisning för de Väljande, och så val de som upgjort Listan, som alla andra hvilka dertill vore berättigade, skulle få deltaga i Va- w let, med intet annat förbehåll, ån att blifva innom Listan.
Val-friheten icke vore oinskränkt, kunde det åtminstone icke sågas, att den vore helt och hållit förlorad, och då de som upgjort Förslags-Listorne, voro utar alla Stånd, kunde man ej såga, att något vore förfördelat.
Inskränkningen i anseende till de Väljandes Valfrihet, vore i de flesta fall ingen annan ån den, som igenom sakernas natur ändock skulle ägt rum.
Den skulle endast igenom en sådan anstalt, med mera lätthet för dem sjelfva, och med mera nytta för det Allmänna, vara bestämd.
Om Förslags-Listorne för hvarje Hårad eller
Distrikt forblefvo förseglade, til dess de Väljande voro samlade, och tiden emellan Förslagets upsåttande och Valet vore så kort som möjligt, skulle de* flesta oråttrådigheter och konster vid Valen förekomrnas.
De som upgjort Forslaget, vore i en slags ansvarighet inför Nationen, och skulle, för att af den våljande Menigheten erhålla bifall, nodgas rådfråga allmänna fortroendet.
Att således sattet af Valens förrättande skulle igenom denna utväg kunna lätteligen beståmmas, anser jag icke omöjligt; men i anseende till den Lagstiftande Corp,sens beståndsdelar, och för Samhällets garantie deraf, återstår annu ett annat vigtigare och mera granlaga amne att utreda.
Om det i allmänhet år menniskonaturen medfodt att klandra det närvarande, att vara missnöjd, om icke med/Samhåilsordningen, åtminstone med Styrelsen , blir denna fallenhet af ännu mårkeligare, och ofta vådeligare följder, når de samma skulle kunna utverka en förändring, som hafva dervid « minst att förlora, måst att vinna.
Detta händer så vål, om pluraliteten af den Lagstiftande Corp„ sen år till större delen sammansatt af Personer, hvars stallning innom Samhället vore sådan, sorn äfven i fall sjelfva Lagstiftande Corpsens ofverlåggningssått vore så inrättat, att
Sfvervigten genom list eller våld vore för ett sådant parti lått vunnen.
Det år då, sorn under namn att oka* Folkets magt, man oker endast des Fullmågtiges; det år då, som ibland en talrik Församling, ett mindre antal genom enhet i afsigter och list i anläggningen, så ofta lyckas att beherrska de öfriga, och det år då ånteligen, som Anarchie eller Despotism sluteligen beredes. j
Det år derföre Folkets hogsta interesse, att ej allenast forse sina Fullmågtige med tillräcklig *magt, för att upfylla det dem updragna kall, men också att hos dem sjelfva förekomma missbruket af magt.
Man måste aldrig glömma, att dessa Fullmågtige, ehuru Nationens Ombud, icke hvar för sig åro annat ån Enskilte, hedrade med ett större fortroende, att både deras colleötiva och deras enskilta interesse skall förena sig deruti, att utvidga grånsorne af sin befattning, att derföre Samhällets val, oskiljaktigt ifrån ordningens bestånd, hvilar derpå, att äfven dessa Fullmågtige blifva nödsakade stadna innom de skrankor, som tillhora deras verkningskrets.
Erfarenheten har i detta afseende intygat, att intet år vådeligare, ån den Lagstiftande Corpsens förening i en enda rådplågande och beslutande Församling.
Öfverilning i beslut, öfverraskning i deras beredande, tilltagsenhet hos den Lagstiftande Magten, svårighet för den Verkställande att emotstå dess anfall, och sluteligen allas kufvande af en mågtig eller illslug Faölion, åro de följder, som af en sådan sammansättning åro oundyikeliga.
Frankrike har erfarit dem, och dess efterdöme måste ännu långe varna Europas Nationer för ett dylikt misstag.
Den Lagstiftande Corpsens delning i flere särskilt rådplågande Församlingar, blir således en af de hufvudgrunder, som man kan anse som afgjorda för beskaffenheten af dess sammansättning.
IVlen såttet huru denna delning skall ske, blir icke derföre mera bestämdt.
Det gifves egenteligen i detta afseende ej mer ån 2:ne hittills kånda sått af den Lagstiftande Magtens Organisation.
Det ena, som händelsernas gång danat i England, som erfarenheten långsamt derstädes förbättrat; det andra, som alstrat uti en Tänkares speculation, blifvit mer och mindre fullkomligt infördt uti Frankrike och de dermed förbundna Stater.
Det förra af dessa Systemer synes vara bygdt på den grundsats, att menskliga passioner kunna bast igenom deras inbördes motvigt upvåga hvarannan, och att det år den Class af Medborgare, som genom sin stallning och sin förmögenhet har det närmaste interesse i bibehållande af sakernas närvarande ordning, som bör utgöra en särskilt del af Lagstiftande Magten, och tjena till motvigt emellan denna och den Verkställande.
Detta, sorn man kallat Jemn vigts-Systemet, har igenom sin varaktighet i flere tidehvarf, och igenom Engelska Folkets välstånd och anseende, vunnit en rättvis upmåvksamhet.
Det andra , som ännu icke af erfarenheten kunnat så noga bedömmas, år grundat på en i abstraölion sinnrik jemnförelse emellan Samhålls-styrelsen och menskliga själens förrättningar, och har till grundsats, att det år ett misstag, att för ett och samma göromål tillsätta flere Corpsers Befullmågtigade, eller, som år detsamma, att gifva åt en eller flere af dem enahanda rättigheter och göromål; men att det år igenom ett noga åtskiljande af deras olika befattning, som man kan ernå det ändamål, hvilket Sieyes anser för hufvud-problemet för ali Lagstiftning, det, att förena Enhet i verkan med Delning i magt.
Sieyes har kallat detta: le Systeme du concours, Förenings-Systemet, i motsats emot det Engelska, som han kallar: le Systeme des equilibres Systenus, och har trott, att då man inskränker den befattning, som tillhör hvarje del af den Lagstiftande Magten till en viss af de åtgärder. som fordras till Lagens tillskapande, skulle man också förekomma all inbördes strid, och att då hvar och en af de medverkande Corpser endast under I 22 en viss förm kan bidraga till Lagens daning, skulle man derigenom så mycket båttre försäkra >■ möjligheten af ett bestämdt resultat.
Han har erkåndt, att riktigheten af denna supposition hvi- * lade derpå, huruvida hvar och en af de Lagstiftande Corpser bl ef innom de, för dess befattning föreskrefne grånsor, och har derföre trott sig bora tillskapa en särskilt Corps till Vaktare ofver Constitution, hvilken han gifvit namn af jfurie Constitutionnaire.
DenåriSieyes plan mera möjlig att införa, och mera oumbärlig, ån i något annat Regeringssätt.
Om den Corps, som har rått att föreslå Lagarne, och som i Sieyes plan föreställer tankan och behofvet, skulle vilja påtruga den ett beslut, åt hvilken, i likhet med omdömet, beslutande Ratten år ensam förbehållen, v eller om de båda skulle förena sig emot den Verkställande Magten, och vilja inkräkta på dess område, eller om denna skulle vilja störa deras förrättningar, och hindra dem i fortgången af deras arbete, så år obehörigheten af allt detta i samma titon mera lått att ådagalägga, sorn hvar och en af de agerande Corpsers befattning år mera åtskild, och mera bestämd; men i samma moa de åro amadé att hafva inbördes mindre motstånds-styrka, blir också mera nödigt att en Magt finnes, som kan hålla hvar och en innom gransen af sin befattning, och vaka öfver Constitutionens vidmagthållande.
Uti det Engelska, eller det så kallade Jemnvigts Systemet, år en sådan excentrisk controll hvarken enlig med inrättningens esprit, eller möjlig att införa.
Det år igenom det inbördes veto sorn år så val de båda afdelningarne af den Lag - st i Frände som den Verkställande Magten förbehållet, som den controll är ärnad att upkomma, hvilken skall upråtthålla Constitution, och det år igenom en noga uträknad jemnvigt uti deras inbördes rättigheter och inflytelse, som den säkerhet skall beredas, hvilken skall trygga Stats-Forfattningens bestånd.
En Qfver-Domare ofver dessa Magter skulle blifva, antingen ensam rådande eller ett intet, och det vore lika svårt att bestämma, når casus för dess åtgärd borde inträffa, som att utsätta gränsen för densamma.
Den Väktare öfver Constitution, som Sieyes y-ott sig sakna i Europas hittills varande Stats-Författningar, år således ej heller hvarken nödig eller möjlig att dår införa.
För att dömma om värdet af det System Sieyes föreslagit, torde böra undersökas, om äfven den Väktare han åmåt Stats-Författningen, år tillräcklig för sitt ändamål, om den kan förses' med tillräcklig kraft för att upfylla det, utan att sjelf blifva förtryckande, och om de olika göromål han tiliagt hvaije del af Nationens Ombud, åro eller kunna så noga åtskiljas, att ej den ena kan inkräkta på den andras rättigheter?
Hvad erfarenheten i detta afseende ådagalagt, talar ej till Systemets fördel; men så måste man också medge, att det ännu aldrig blifvit till sin hela vidd efter Sieyes plan infördt eller försökt, och att så vål de omständigheter, under hvilka man antagit delar deraf, som de förändringar, som med detsamma blifvit gjorda , åro af en beskaffenhet, att göra Systemets ursäkt, om det förfelat sitt ändamål.
En jemnförelse emellan detsamma och det så kallade Jemnvigts-Systemet, torde således bättre uplysa saken och närmare svara emot afsigten.
Det senare, eller det i England införda Regeringssättet, har till ovillkorlig grund, att fordelningen af Nationens Representanter skall vara grundad i en ärftlig olikhet afStånd, att den ena delen eller Ofverhuset skall hafva ett hufvudsakeligt interesse uti bibehållandet af sakernas närvarande ordning.
Onekeligen ligger fördelen af detta Regeringssätt deruti, att den gäng sakerna skola taga, år så lått uträknad, så nära förenad med de Rådandes hufvudsakeligaste fordelar, att då den ena delen af den Lagstiftande Corpsen föreställer Nationens mångfaldiga, men föränderliga och så till sågandes ögonblickliga behof, föreställer den andra dess stadigvarande allmänna ecb oföränderliga interesse för ordning, för allmän säkerhet, för stadga i ärende,nas gång.
Det år lyckligt, når tiden befåstat ett sådant Regeringssätt; några få modificationer hade kanske kunnat göra det ämne fullkomligare, men i det Hela lår intet vara som hittills gifvit ett mera tillfredsställande resultat, och hos den Nation, som skördat frukterne deraf, kunna hvarken otidiga anfall af den ena delen af den Lagstiftande Corpsen emot den andra, eller en obillig afund emot den del af Nationen, som genom födseln har såte t Ofverhuset, blifva en anledning till Regeringssättets omstörtning; men då det kommer an på att nyskapa en Representation, blir vål en sådan delning så möjlig att införa, och om den skulle antagas, kan den blifva beståndande?
Vid sinnenas närvarande ställning, då vid nästan hvarje skakning uti någon Europeisk Stat* det icke ar fråga om mindre, ån ett jemnande af rättigheter och förmoner för alla Medborgare; då de som hafva intet, och de som hafva litet, begynt gemensamt kasta afundsfulla ögon på dem. som genom födseln eller egen skicklighet kommit i besittning af årfda eller fårvårfda fordelar, då vid taflan att dela dem, ägande rätten till och med kommit i fråga, och ingen aktning visats för mer eller mindre billiga, eller af åldern stadgade företrädesrättigheter, då hemställer jag till hvars och ens mogna öfvervägande, huruvida det skulle vara möjligt, huruvida det skulle vara försigtigt, att tillskapa den Lagstiftande Corpsen af 2:ne delar, af hvilka den ena alltid skulle vara färdig till anfall, den andra i behof af forsvar1?
och bland hvilka den förra skulle äga alla popularitetens fordelar, då den senare inskränkt till åberopande af föråldrade eller bestridda rättigheter, ej skulle kunna vänta sig något stöd eller medhåll, annat ån hos Regeringen eller hos de få, som voro nog uplyste att inse, det ordningens bibehållande vore innerligen förenad med denna Corps’s bestånd.
Jag frågar, om det vore försigtigt, att således sätta dessa 2:ne Stridsmän med så olika krafter midt emot hvarandra, om derigenom de söndringar skulle förekommas, som hittills man förgäfves önskat att afhjelpa?
Den plan Sieyes upgjort, år deremot grundad på likhet i de Lagstiftande Coipsernes be* ståndsdelar, och på olikhet i deras befattning, och synes i detta afseende mera öfverensstämmande med tidehvarfvets esprit.
Likväl, ehuru Sieyes i anseende till den tidepunkt, då han den författat, icke kunde antaga ett annat System, finner jag ej, att det vore emot dess hufvud-afsigt stridande, om uti den Lagstiftande Corpsens sammansättning funnes en garantie, att icke dess beslut kunde blifva stridande emot ordningens bestånd.
Olågenheten af Sieyes’s plan synes mig Vara hufvudsakeligen, att den Lagstiftande Corpsen, som icke har något veto öfver sina beslut, kunde derigenom få tillfälle fatta sådane, som kunde öfverändakasta Regeringssättet, att det vöre i sådant fall, som den Corps, hvilken skulle vara Vaktare öfver Constitutionens helgd, skulle mellankomma med sin åtgärd.
Men håraf följer åter en annan olägenhet, den, att denna Corps, som skulle aga domsrätt öfver hela Styrelsemagten, skulle snart blifva Herre öfver densamma, och att således det odelade en Endas inflytande (a
Ef ion uniquej som Sieyes velat undvika, hår skulle åter inträffa.
Faran eller vådan deraf synes mig i synnerhet derföre vara att frukta, emedan enligt Sieyes plan, en sådan Corps alltid skulle vara förhanden, och sysslolös vid alla andra tillfallen, endast hafva att afvakta dem, då han kunde eller borde utöfva sin domsrätt.
Med den gång vi ej kunna undgå att tillerkänna menskliga passionerna, låf man ej kunna hoppas, att dår missbruket år så lått, det skulle kunna uteblifva.
Jag tror således, att i den beståndi g a til 1 var e 1 s en af en sådan Corps, som ärnad till Väktare för Constitution, kunde snart komma att befalla öfver densamma, ligger ett hufvudsakeligt fel, utaf den plan Sieyes upgjordt.
Men jag tror tillika, att sjelfva idéen till en sådan Corps, ick,e medför nödvändigheten af dess beständiga tillvarelse.
Jag tycker mig tvärtom finna» att idéen af en Constitutions Nämnd eller Jury, derföre vann så mycket bifjjl, att man förenade samma begrep dermed, som med en vanlig.
Jury, att gora Lagen ensam närvarande, att endast för hvarje särskilt casus tillkalla Domaren.
Jag vågar tro, att möjligheten af en sådan inrättning afven skulle kunna gifvas, att Systemets värde deruppå beror.
För att bedomina detta, fordras att ingå i detaljen af hvarje dels sammansättning, och af den Stats-Författning, efter hvilken de skulle handla, samt i följe deraf tillse, huru en controll skulle vara möjlig.
Utaf alla de Författare, som innom vårt Fädernesland meddelat Allmänheten sina tankar om en förbättrad Representation, år i min tanka ingen, som lemnat så allmänt nyttiga upgifter, som Författaren til Blandade Ämnen.
Ehuru jag för min del icke med honom till alla delar instämmer uti tillämpningen deraf, kan jag dock ej annat ån erkänna det för en sinnrik och användbar idde; att i följe af de 2:ne grunderne för ali Representation, Folkmängd och Egendom, låta välja Nationens Befullmågtigade på 2:ne olika grunder, efter Folkmängden och efter Bevillningen.
Jag tror att man deruti har en lått och naturlig grund för den Nadonal-Representations 2:ne afdelningar, som jag i likhet med Sieyes’s plan, vill nämna den Föreslående ''eller Tribunatet, ) och d e n B e s 1 u t a n de eller Lagstiftande.
Denna benämning utmärker de fundlioner jag ville gifva dem.
Den förstnämnde föreställer begäret och tankan, som efter behofvens olika intryck, med mer eller mindre <kål, men alltid med liflighet och deltagande, i likhet med dessa menni - 28 — skans böjelser, yrka tillfredsställandet af de åtskilliga fordringar, som utgöra Samhällskroppens når- - varande eller tillkommande behof.
Uti denna del af Representation år angelågit, att alla de Sam- * hålls-Classer deltaga, som i kraft af sin befattning hafva nårmaste gemenskap med Samhällets allmänna interessen, Åkerbruk, M an ufac turer och Handel, allmän Uplysning och växande Odling.
Denna Representations afdelning bor derföre vara talrikast, och medgifver äfven mindre stränga föreskrifter x anseende till deras ålder, som dertill kunna väljas.
Denna afdelning bland Nationens Befullmågtigade bor ensam äga rättigheten att föreslå Lagarne, och utan dess bifall kunna inga nya pålagor utskrifvas, eller den förra Bevillningen fortfara.
Hos v denna Corps, (som jag för kortheten skull vill kalla Tribun a te t) måste Regeringen framställa sina behof, och sina Förslag till Lagar, och äger denna Corps att granska och undersöka deras beskaffenhet, samt deröfver lemna sitt yttrande; men han har intet veto ofver den Verkställande Magtens Förslag, äfvensom denna intet ofver Tribunatets.
Det år inför den andra delen af Representation, som skulle få namn af den Lagstiftande, och som skulle verkeligen vara der, som de skola båda anföra sina skål emot och med en Författning, och det år efter denna inbördes discussion emellan viljan och behofvet, som den Lagstiftande Corpsen lik omdömet skulle fatta sitt beslut, och göra Lagen.
Jag tror likväl ej, att denna Corps, enligt Sieyes5s plan, bör vara in- + skrånkt vid att gifva detta sitt beslut tillkänna blott igenom svarta eller hvita kulor.
Jag medger
I alltför gerna, att det alltid må voteras.
Lagen bor göras med en bestämdt uttryckt vilja.
Men jag tror, att likasom det tillkommer omdömet, att icke blott gora Syllogismen, men äfven att profva anledningarne till densamma, likaså bor det i en sådan Författning tillkomma den Lagstiftande Corpsen, att motivera skålen till sitt bifall eller afslag.
Det bor således vara dess Ledamöter tillåtit att tala ofver ämnet, sedan de afhört discussion emellan Tribunatets och Regeringens Deputerade, och det bor vara hela Corpsen tillåtit att, om han så behagar, på dessa anledningar låta författa skålen till sitt beslut.
Men beslutet måste altid innehålla endast det ämne som år föreslagit, utan någon tilläggning eller förändring, och om sådant önskas, måste det helt enkelt återförvisas till den som det upgifvit.
Det bör ej heller någonsin vara den Lagstiftande Corpsen tillåtit, att föreslå någon Lag eller Författning, endast att gifva sitt yttrande öfver dem, som till dess pröfning hemställas.
Uti ett noga iakttagande af dessa skillnader, ligger ett utaf de hufvudsakeligaste Constitutions bolverk.
Ett annat icke mindre vigtigt och kraft ägande, år i min tanka det, att en väsendtlig skillnad bör göras emellan Lagföråndringar och nya Lagar.
Det år min oförgripeliga men fasta öfvertygelse, att ett Folk år båttre tjent med stadga i sitt Lag-System, ån med en utsökt fullkomlighet i hvarje mindre del deraf.
Jag anser det äfven vid nu i fråga varande Stats-Författnings System, som ett hufvudsakeligt medel att försäkra dess bestånd, att noga bestämma ett olika sått att tillväga gå vid nya Lagars tillskapande för oförutsedda händel - Ser, och vid afskafFande eller förändring af de förut varande.
I det förra fallet må den Lagstiftande Corpsens bifall, till hvad endera af Samhålls-Magtens grenar hegart, göra Lagen; i det senare, må ingen varande
Lag kunna förändras eller afskaffas, sådane economiska Författningar, som af Regeringen efter behag kunna utfärdas, häri dock ej inbegrepne, annat ån igenom ett gemensamt bifall både af Regeringen, Tribunatet och den Lagstiftande Corpsen.
I annat fall blir allt projeö till Lagföråndring hvilanda, till dess att '{Tibunatet, sedan motion derom gjordes, blifvit till två tredjedelar förnyadt, och den Lagstiftande Corpsen till hälften.
Då Tribunatet åger ensamt att bevilja medel till Statens underhåll, bör det också aga rättighet att taga kunskap om dessa medels förvaltning, och att under vissa allmånnna titlar bestämma användandet deraf.
Men Tribunatets anmärkningar emot
Förvaltningen blifva ej gällande till vidare afgörande inför Domaren, utan den Lagstiftande Corpsens bifall.
På samma sått bör val Tribunatet kunna anklaga en Minister, men Lagstiftande Corpsen bör ensam kunna ställa honom inför Råtta, och anhållan om dess entledigande bör ej kunna ske utan i förening med den Lagstiftande Corpsen.
Då frågan år om undersökning om allmänna medlens förvaltning, bör altid en tredjedel af Ledamöterne i den Committé som får detta updrag, vara utaf den Lagstiftande.
Vid all fråga om beskattning, bör den först meddelas Lagstiftande Corpsen, hvars afslag gör den till intet, men som deremot ingen ting kan bevilja, utan måste lemna det åt Tribunatet, som i detta enda fall, har beslutningsrått, ty beskattning är icke annat än fyllandet af ett allmänt behof, och den har gemenskap med Lag-författningen endast igenom formen för dess upbårande.
Ifrån Tribunätet borde intet Stånd vara uteslutit, äfven som ingen Person för sitt Stånds skull ovillkorligen admitterad.
Likväl skulle, utom i Städerna, viel Förslags-Listornes upsårtande, alltid ibland de 5 Candidater finnas 2:ne Bönder, och det vara Författarne af Forslaget tillåtit, att insätta flere om de så önskade, men att i annat fall, utan åtskillnad af Adel, Prester, Ståndspersoner eller Borgare, upföra den de trodde skickligast och måst vård allmänna förtroendet.
I anseende till Valsättet och de Väljandes egenskaper, instämmer jag till större delen uti hvad Författaren till Blandade Ämnen uti sin N:o 2 anfort, och tror detta för öfrigt vara Detaljer, som i förhand icke med en viss precision kunna bestämmas.
Men i anseende tillden Lagstiftande Corpsens sammansättning, torde jag behöfva ingå i en nogare utveckling af ämnet.
Jag tror att blott en viss högre Bevillnings Summa af minst 30 (kanske fo) R:dal.
Banco, borde kunna berättiga att vara ibland de Väljandes antal, och jag tror, att för att vara Förlagsman till ett sådant val, borde utsättas ännu en högre, minst dubbel Bevillnings afgift.
För att gifva ånna mera stadga åt Lagstiftningen, skulle jag äfven för min del önska, att någon del deraf agde en ärftelig rått till såte och stämma.
Om ibland dem af Ridderskapet och Adeln, som skulle befinnas åga minst 3000 ILdalers inkomst uti fast Egendom, som skulle blifva stadigvarande Leda - möter af Lagstiftande Corpsen, och 50 st. utvaldes, hvars Egendom sedermera blefve Fideicommiss, samt deras Söner i samma ordning berättigade till såte oi h stamma i Lagstiftande Corpsen, med det förbehåll likväl, att de alltid, tills de fyllt sitt 35 år, skulle varit i någon civil eller militair tjenst; månne ej detta skulle gifva stadga och anseende åt denna Corps.
Då något rum blefve ledigt, innan den som dertill vore berättigad hunnit till 35 år, skulle Konungen äga att utse den, som tilldess skulle trpfylla detsamma.
Utaf de öfriga två tredjedelar (ty i stället för 116, ville jag han skulle bejitå af 150 Personer) borde efter min tanka endast en fjerdedel hvartannat år utgå, då jag deremot skulle vilja, att af Tribunatet åtminstone en tredjedel hvarje år skulle ombytas, likväl med förbehåll för Ledamöterne af detta senare, att kunna genast å nyo inväljas, då deremot de utgående utur den Lagstiftande Corpsen, icke förr ån den påföljande gången borde kunna åter insättas.
För Tribunatet borde icke mer ån 25 års ålder utsättas, då Candidaten vid densamma kunde erhålla förtroende; men till den Lagstiftande Corpsen borde minst 35 års ål» der erfordras, innan man kunde komma i fråga till Ledamot derstädes.