Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett af Herr Rådman Kjellander väckt förslag till ändring i 4 § Regerings-Formen medelst införande af och i stället för eller, mellan orden Frälse och Ofrälse.
Efter någon stunds öfverläggning härom begärdes votering, hvarefter Utskottet röstade öfver följande proposition : Bifaller Utskottet, att 4 § Regerings-Formen förblifver oförändrad?
Voteringen öppnades, då rösterne befunnos så hafva utfallit: Hos Ridderskapet och Adeln: Ja 2 Nej 2.
Hos Preste-Ståndet: Ja 4 Nej 1.
Ja 2 Nej 1.
Nej 2.
I följe hvaraf den föreslagna förändringen skulle till Riksens Ständer anmälas.
Memorial N:o 20. 897 N:o 20.
Memorial med förslag till ändrad lydelse af 38 § Riksdags-Ordning en.
I anledning af inom Constitutions-Utskottet väckt motion, får Utskottet till Riksens Ständer, åtföljdt af dess tillstyrkande, öfverlemna följande förslag till ny redaction af 38 § Riksdagsordningen :
Alla omröstningar i Utskotten skola ske per capita mellan Utskottets samtlige Ledamöter, utan afseende på Stånd.
Då votering med slutna sedlar anställes, må alltid en sedel uttagas och förseglas, hvilken öppnes endast i det fall, att rösterna vid lipp summerande t skulle befinnas lika delade.
Ar pluraliteten redan vunnen, bör den ajlagde sedeln genast förstöras.
Inom BancoUtskottet skola i de mål, der Utskottet med Riksens Ständers rätt beslutar, två tredjedelar af Ståndens Ledamöter vara närvarande.
Hvilket förslag enligt 56 § Regerings-Formen bör behandlas.
Herrar Biskoppar Doctorerne Tingstadius och Faxe samt Herrar Doctorerne Wijkman, Falk och Agrell reserverade sig emot detta beslut, på de grunder, som af Herr Doctor Wijkman vid 898 Riksdagen 1815.
Riksdagen år 1809 och 1810 blifvit anmälte.
Bilaga A till Mein. N:o 20.
Ständers Conslitutions-Utskott den 27 Junii 1815.
Cederström anmälte derefter, att, sedan han erfarit, att det på bordet ifrån förra Riksdagar kvilande förslaget till ändring i 38 § Riksdags-Ordningen om införande af voteringssättet per capita inom Utskott, blifvit af ett Stånd afslaget, och således förfallet, ville han, stödd på sin öfvertygelse om ett sådant stadgandes nytta och rigtighet och på den allmänna röst, som genom tre Stånds gillande deraf yttrat sig, nu förnya samma förslag, alldeles i enlighet med den redaction till §:ns förändring, som förut är gjord och nu varit föremål för Riksens Ständers afgörande, med begäran, att Utskottet ville nu detsamma hos Riksens Ständer anmäla, såsom Bilaga B till Meni.
N:o 20. 899 en fråga, hvilken nu å nyo väckt och behandlad efter 56 § Regerings-Formen, åter må till afgörande vid nästa Riksdag kunna företagas.
Denna motion begärdes af Herr Biskoppen
Doctor Faxe på bordet.
Herr Friherre Ceder ströms, Jacob, motion angående ändring i 38 § Riksdags-Ordningen till införande af voteringssättet per capita.
Beredningen tillstyrkte, med afseende å fördelarne af ett sådant voteringssätt, att följande af ConstitutionsUtskottet vid 1809 och 1810 års
Riksdag föreslagne nya redaction af 38 § Riksdags-Ordningen måtte Riksens Ständer föreläggas:
Alla omröstningar i Utskotten skola ske per capita emellan Utskottets samtlige Ledamöter, utan afseende på Stånd.
Då votering med slutna sedlar anställes, må alltid en sedel uttagas och förseglas, hvilken öppnes endast i det fall, att rösterna. vid uppsummerandet skulle befinnas lika delade.
Inom Banco-Utskottet böra i de mål, der Utskottet med Riksens Ständers rätt beslutar, två tredjedelar af Ståndets Ledamöter vara närvarande.
Från hvilket beslut Herr Doctor Falk sig reserverade. 900 Riksdagen 1815.
Ständers Constitutions-Utskott den 6 Julii 1815.
Den af Friherre Cederström gjorda motion om införande af voteringen per capita i Utskott.
Utskottet beslöt, att detta förslag till Riksens Ständer skulle anmälas, men Preste-Ståndets Ledamöter reserverade sig deremot.
Memorial N:o 21. 901 N:o 21.
Memorial med förslag till ändrad lydelse af 37 § Regerings-Formen.
Efter inom Constitutions-Utskottet väckt motion, hvilken enhälligt tillstyrktes, får Utskottet föreslå följande nya redaction, hvilken i 37 § Regerings-Formen, i stället för det sista Momentet, hvilket borde utgå, skulle införas: Adelskap, Greflig eller Friherrlig värdighet, som hädanefter förlänas, tillfälle endast den, sorn adlad eller upphöjd blifvit, och först efter dess död, eller om han Adeliga värdigheten lagligen fränträder, den äldste manlige bröstarfvingen i rätt nedstigande led efter led, samt, efter denna grens utgång, Stamfadrens närmaste manlige afkomling efter förstfödslorätten, och så vidare.
Har en till högre värdighet upphöjd Adelsman flere afkomlingar än den, som efter dess död inträder i Stamfadrens ställe i högsta värdigheten, förblifva de ■ alla såsom Adeliga eller Ofrälse expectanter, intill dess de, i den ordning, förr skrifvet står, efter första grenens utgång uti värdigheten inträda.
Ytterligare föreslås följande tillägg efter samma §:s slut: 902 Riksdagen 1815.
Adlande genom adoption eller naturalisation under utdöda eller lefvande ätters namn och nummer vare hädanefter ej tillåtet.
Hvilka förslag till behandling enligt 56 § Regerings-Formen till Riksens Ständer skulle öfverlemnas.
Herr Silverstolpe anmälde några förslag till ändringar i Grundlagarne: Regerings-Formen. 37 §.
Att förslaget om adoption och naturalisation åter tillstyrkes.
Äfven att förslag uppgöres, huru skall förhållas med rättigheten till Adelskap .efter en afgående.
Memorial N:o 22. 903 H:o 22.
Memorial i anledning af motion om tilllägg till 28 § Regerings-Formen.
Sedan af enskild Riksdagsman hos Constitutions-Utskottet motion blifvit väckt, att såsom tillägg till 28 § Regerings-Formen åter måtte föreslås samma stadganden, som vid 1809 och 1810 års Riksdag föreslogos, rörande tillåtelse att i tjenst antaga utländske män till Lärare vid Universiteterna, Språk- och Exercitie-Mästare och Idkare af de fria konsterna, beslöt Utskottet, att följande förslag skulle hos Riksens Ständer anmälas:
I första Momentet efter ordet »Fästningar»: att till Sysslor vid Academierne befordra utländske lärda af utmärkta förtjenster; i särskildt Moment näst efter ordet »förtjenster», i händelse nyssnämnde Moment antages, men i vidrigt fall näst efter ordet »Fästningar»: att i tjenst antaga utländske män till Språk- och Exercitie-Mästare, samt Idkare af de fria konsterna; samt vid §:ns slut, efter orden »den rena Evangeliska läran»:
Språk- och Exercitie-Mästare samt Idkare af de fria konsterna allena undantagne.
Hvilka förslag till behandling enligt 56 § Regerings-For - 904 Riksdagen 1815. men till Riksens Ständer vördsamt skulle öfverlemnas.
På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar A. J:son Hychert. G. A.
Det torde synas underligt, att ett förslag, som nyss varit under Riksens Ständers pröfning och ej blifvit antaget, nu genast vid samma Riksdag af mig förnyas: men skälet är ganska enkelt det, att, då förslaget är stödt på en sann grundsats, bör den tillfälligheten, att det nu afslogs, ej afskräcka den, som inser det rätta, att oupphörligen yrka det, i hopp att den allmänna öfvertygelsen sluteligen länkar sig efter sanningen och motståndet deremot i längden tröttnar, när det möter allvar och ihärdighet.
Till styrka för mitt förfarande må jag åberopa, att, när detta förslag vid denna Riksdag för sig vunnit tre Stånds röst, synes opinionen redan allmännast erkänna dess sanning, och att jag på detta förhållande med någon tillförsigt bör kunna stödja mitt hopp, att snart opinionen blifver så allmän, att det goda ändamålet vinnes.
905 Jag föreslår införandet i 28 § Ilegerings-Formen, efter orden »å Fästningar», af följande mening:
Att Ull Sysslor vid Academierne befordra utländske lärde, af utmärkta kunskaper och förtjenster.
Ingenting lärer vara så litet tjenligt att underkasta något band af det slag, som närmar sig till skrå, som allt hvad som står i sammanhang med vetenskaper.
Vetenskap är ej resultat af någon viss Nations bemödande: den tillhör hela menskligheten, och förnuftets sträfvande till högre odling kan aldrig böra återhållas eller inskränkas af något vilkor i Samhällscontractet.
Om Stater äro medel att stadga ordning i verlden, om
Samhällslagar behöfvas för att binda den djuriska kraften under den moraliska ordningen, böra deremot dessa inrättningar aldrig sträcka sig längre än att styra det oregelbundna: mensklighetens beskaffenhet att ej genast vara fullkomlig, att allenast kuuna sträfva till fullkomligheten, gör nödvändigt, att förmågan till detta sträfvande ej måtte qväfvas, att vid alla tillfällen, der fråga uppstår om hennes moraliska naturs utveckling, den ursprungliga, om jag så får säga, själens frihet vårdas, och täflan väckes ej blott emellan hvarje Stats enskilda medlemmar, utan inom hela menskligheten.
I Skapelsen finnes ej den ensidigheten, att ljuset blifvit förbehållet blott några vissa gynnade mennisko-classer: det är gifvet åt alla, fastän icke alla förstå att tillegna sig det.
Om det å ena sidan är en Stats interesse att bibehålla sin individuella physionomie, att, der den handlar såsom en afdelning af menniskoslägtet, vara tätt sluten intill sig sjelf, är det deremot en nödvändighet, om denna Stat ej skall bli orättvis och skadlig för verlden och sig sjelf, att den i alla mål, som röra menskligheten i allmänhet, gemensamt med andra Stater omfattar dessa stora interessen.
En så total afstängning ifrån det hela, om man än med ordet patriotism skulle söka gifva henne ett ädelt utseende, är likväl i sig sjelf ett barbari, som föder egoismen och råhet och slutligen verkar sjelfva Samhällets upplösning.
Grunden till den nya Europeiska verldens uppstigande i odling är utan tvifvel den allmänhet, förstånds-odlingen vann genom Christendomen.
Endast genom utarbetning af detta system att i yttersta grad allmängöra förstånds-odlingen kan Christendomens mål ernås, kan den nya verlden få lugn.
Hvart steg 906 Riksdagen 1815. till Staters isolering är ett brott emot mensklighetens interesse.
Länders olika läge mer eller mindre befordrar förstånds-odlingens framsteg inom dem, äfvensom det på olika sätt rigtar densamma.
Gommunication emellan länderna skapar ett helt af de mångfaldiga delarne.
När det ena landet vinner det andra landets kunskaper, vinnas vidsträcktare synpunkter, och infödingarnes forskningar utvidgas derigenom både i afseende på djuphet och omkrets.
Genom ett sådant meddelande har ljuset hittills uppnått den klarhet, hvarmed det brinner; och så förblifver det i evighet.
Skulle jag kunna misstänka någon att påstå, det vi redan vete nog och böre nöja oss med det ?
Sådant är lättjans språk, sådant den skygga egenkärlekens, eller det råa interessets, som fruktar, att ett utvidgadt förstånd, en allmännare upplysning skall störa fromhetens grundlösa tro och besittningen af obilliga förmåner, om allmänheten en gång skulle begripa deras obillighet.
Och huru har Sverige vunnit det kunskapsljus det uppnått?
Är det väl infödt inom vårt sköte?
Var det vikingen, som hvilande på sitt byte först tände dess låga, eller var det Ordets främmande predikanter, som införde det, för att mildra barbarernes hårdhet?
Och när desse, förvandlade till egennyttiga hierarcher, missbrukade sin öfverlägsenhet och blefvo landets plundrare, var det inom Sverige, som det ljus föddes, hvilket skingrade deras irrläror?
Hade vetenskaperne hunnit den höjd inom Sverige, att en Luther här kunnat födas?
Nej, den upplysning, som då spridde sanning och derigenom frälsade Sverige, var ett främmande lån, hitfördt af den store man, som ej misskände sanningen för det tron af en utlänning blifvit predikad och ej fruktade att i Sverige införa den främmande varan, när han såg, att Fäderneslandet derigenom för ögonblicket kunde räddas och för framtiden en förstånds-odling beredas, hvarigenom vår af naturen i physiskt afseende kraftiga nation, genom väckelse och redigt medvetande af moralisk kraft, skulle kunna fördubbla sin styrka.
Genom detta redliga bemödande att hämta upplysning, hvar den fanns, bereddes för Sverige det Sjuttonde Sedet, hvilket otvifvelaktigt är för Högloft.
Utskottets Ledamöter för väl kändt, för att vidlyftigt behöfva caracteriseras.
Om det rätta Bilaga till Mern.
907 kunskaps-nitet då egentligen florerat i Sverige, om grundlighet, vidd och sammanhang i kunskaper derifrån härleda sig, om dessa förtjenster i sin grund må tillegnas Styrelsernas vishet att inkalla utländske lärde, så se vi klart verkan deraf: deraf följde ingen nedsättning af nationalvärdet.
Intet tidehvarf har i vår Historia framvisat en sådan mängd af dugliga personer i alla classer, och i intet tidehvarf hafva kunskaper och förstånd haft en så öppen och vidsträckt inflytelse på det allmännas ställning.
-Hvad hade vi icke kunnat vara, om kunskapsväldet hade fortfarit?
Måtte vi kunna bidraga att åter uppväcka det!
Jag vill ej beklaga mig deröfver, att icke i vårt land finnes en myckenhet kunnige och lärde män; likväl lärer ingen kunna neka, att kunskaperno under vår politiska ställning ej hafva samma anledningar att frodas, som der de behandlas med full frihet och täflan.
Ännu äro de inom Sverige ansedde endast såsom medel och födkrok.
Sjelfva våra Universitet, är det annat än tillfälligt, som vetenskaps-interesset der uttrycker sig?
Huru sällan sträcka sig åtgärderne der utom den trånga kretsen att examinera tillkommande Embetsmän?
Hvad ljus sprides derifrån öfver landet?
Märkes något activt nit att rigta allmänhetens begrepp, att upphäfva fördomar, att sprida sanning, att utvidga vetenskaps-odling?
Under ett sådant förhållande, är det troligt, att vårt land i alla kunskapsgrenar skall kunna frambringa ett stort antal af ypperlige vetenskapsmän, i jemförelse med andra länder, der allting befordrar forskningen, der den med full frihet anställes, der den ej qväfves af brist, der den uppmuntras genom täflan och belöningar, der dugligheten i detta afseende till och med är säker om aktning och ryktbarhet?
Hvarföre skulle vi afhända oss något medel att höja oss i vetenskaps-odling?
Skulle någon kunna försöka att yrka, att vägen till utkomst för infödingar skulle stängas, om några utländske lärde befordrades till Lärare-Sysslor?
Kan en sådan olägenhet jemföras med den, att vi behållas orklösa i okunnighetens och medelmåttans stoft?
Jag skulle knappast tro, att ett sådant yrkande vore någons allvar.
Ett så lågt interesse måtte ej kunna vidlåda någon, som får befatta sig med allmänna saker.
Slutligen får jag i ödmjukhet hemställa, om icke 908 Riksdagen 1815. den lyckligen verkstälda Föreningen emellan Sverige och Norrige är ett nytt motiv för det af mig nu föreslagne tillägg i 28 § Regerings-Formen.
Någon har yttrat, att Norrmän ej för Sverige äro
Utlänningar och att de således ej ifrån befordringar inom Sverige voro utestängde.
Jag skulle ingenting högre önska, om detta inbördes medgåfves; men så länge Sverige och Norrige äro tvänne särskilda Stater, och så länge i deras Förenings-Contract en stadga ej finnes, som yrkar denna slags nationalförening, må det tillåtas mig att tvifla om lagligheten af, att Norrmän erhålla Embeten i Sverige, och Svenskar i Norrige.
Detta medel till bägge Nationernes närmande till hvarandra, det att bereda en gemensam nationalodling, är härigenom afiägsnadt.
Framtiden torde bäst visa, hvad vi försummat, när vi underlåtit hvad medel som hälst, att genom jemnande af Nationernas förståndsbildning fästa deras föreningsband.
Gr. Gr. Uggla.
Memorial N:o 23. 909 N:o 23.
Memorial med förslag till tillägg uti 29 § Riksdags-Ordningen.
Efter gifven anledning inom ConstitutionsUtskottet, och då Utskottet ansett nödigt att göra ett stadgande, i följe hvaraf, i anseende till det nu antagna sätt för Grundlagsfrågors behandlande, förslag till ändringar i Grundlagarne ej måtte så sent inkomma, att Constitutions-Utskottet blefve urståndsatt att dem före Riksdagens slut bereda och till laglig behandling af Riksens Ständer anmäla, har Utskottet beslutit föreslå Riksens Ständer stadgandet af en viss praescriptions-tid för sådana förslags inlemnande, i följe hvaraf det ville anmäla ett så lydande tillägg i 29 § Riksdags-Ordningen, 1 Momentet, efter ordet »besluta»:
Frågor, som sednare än 3 veckor före den till Riksdags fulländande bestämda tid, antingen den blifver 3 eller 4 månader, af Riksdagsmän i Constitutions- Utskottet väckas, vare Utskottet ej pligtigt att under samma Riksdag upptaga och bereda. 910 Riksdagen 1815.
Hvilket förslag till behandling enligt 56 § 1!egerings-Formen borde till Riksens Ständer öfverlemnas.
På A Alloff Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar J. Wegelin.
Memorial N:o 24. 911 N:o 24.
Memorial med förslag till ändrad lydelse af 46 och 56 §§ Riksdags-Ordningen.
I anledning af inom Utskottet väckt motion har Constitutions-Utskottet tillstyrkt följande tillägg till 46 och 56 §§ Riksdags-Ordningen.
Den 46 §:n föreslås att begynnas med en så lydande ny mening:
Under motions-tiden böra minst tvänne Plena i veckan hållas, så vida ej Ståndet derom annorlunda beslutar.
För öfrigt skulle denna § förblifva oförändrad, men i sammanhang härmed i 56 § Riksdags-Ordningen tilläggas vid slutet:
Frågor rörande ämnen, hvaröfver Riksens Ständer ensamme äga beslutande-rätt, få under loppet af hela Riksdagen väckas, och skola till vederbörande Utskott remitteras; men dä sådana frågor, efter den ofvannämde motions-mänadens utgång, väckas, upptagas de ej förr till beredande af Utskotten än vid nästföljande Riksdag.
Hvilka förslag till Riksens Ständer skulle anmälas, för att enligt 56 § Regerings-Formen behandlas.
Stockholm den 12 Julii 1815.
På Yällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar J. Wegelin.
Härmed följa 2 bilagor (A, B). 912 Riksdagen 1815.
Ständers Constitutions-Utskotts Beredning den 10 Julii 1815.
Beredningen ansåg sig, i anledning af Herr Professoren Munck af Rosenschölds motion * angående utsträckning af tiden för frågors väckande i ämnen, hvaröfver Riksens Ständer ensamme äga beslutande-rätt, böra föreslå:
Att 46 § Riksdags-Ordningen måtte begynnas med följande nya mening:
Under motions-tiden böra minst 2:ne Plena i veckan hållas, så vida ej Ståndet derom annorlunda beslutar.
Hvarefter §:n blifver oförändrad, samt att i slutet af 56 § Riksdags-Ordningen tillägges:
Frågor rörande ämnen, hvaröfver Riksens Ständer ensamme äga beslutande-rätt, få under loppet af hela Riksdagen väckas, och skola till vederbörande Utskott remitteras; men då sådane frågor, efter den ofvannämnde motions-månadens utgång, väckas, upptagas de ej förr till beredande af Utskotten än vid nästföljande Riksdag.
Ständers Constitutions-Utskott den 10 Julii 1815.
Föredrogs ifrån Beredningen dess förslag till ändring i 56 § Riksdags-Ordningen om motions-tiden, hvilket bifölls.
Herr Rosenschöld reserverade sig, att han bade önskat tidens utsättande till 2 månader.
Motionen har ej återfunnits bland Utskottets handlingar.
Memorial N:o 25. 913 N:o 25.
Memorial i anledning af väckt motion om jemkning af Tryckfrihets-Lagens bestämmelser om bestraffningssättet för brott emot Tryckfriheten till fidi enlighet med Allmänna Lagen.
Hos Constitutions-Utskottet har fråga blifvit väckt om en sådan jemkning af TryckfrihetsLagen, sedan inrättningen af Jury i Tryckfrihetsmål blifvit faststäld, att alla bestämmelser deri rörande bestraffningar skulle ställas i full enlighet med den Allmänna Lagen, och densamma endast i Tryckfrihets-Förordningen åberopas.
Då Utskottet fann, att, innan inrättningen af Jury i Tryckfrihetsmål till sin verkan blifvit af Nationen känd, det vore betänkligt att föreslå någon förändring i de ställen af TryckfrihetsLagen, der den med Allmänna Lagen äger gemenskap, beslöt Utskottet att för det närvarande dertill inskränka sig att till Riksens Ständer anmäla nödvändigheten deraf, att Lag-Committéen måtte anmodas att i lagförslaget fästa synnerlig uppmärksamhet på bestraffningssättet af de brott, som kunna föröfvas emot Tryckfriheten, och på Rättegångssättet i Tryckfrihetsmål, på det tillfälle må beredas, att äfven sådana mål efter 39 914 Riksdagen 1815. den nya Lagens antagande endast efter Allmän Lag må kunna ådömas.
På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar Anders J:son Hyckert.
Bilaga till Mein.
Ständers Constitutions- Utskott den 3 Julii 1815.
Herr Biskoppen Rosenstein anmälde, att, sedan Jury nu blifvit antagen i Tryckfrihetsmål, ansåge han högst vigtigt, att alla stadganden i anseende till brott, som i Tryckfrihets-Lagen förekomma, och dervid Allmänna Lagen åberopades, i stället för särskilda föreskrifter, i hvart fall öfversåges, hvilket han önskade, att någon af de Ledamöter, som gjordt lagfarenheten till hufvudsak, behagade betänka.
Memorial N:o 26. 915 N:o 26.
Memorial i anledning af motion om återinförande af det i 5 § af 1812 års Tryckfrihets-Förordning stadgade Rättegångssätt, i händelse en Jury framdeles skulle af skaff as.
Inom Constitutions-Ltskottet har motion blifvit gjord, att, sedan i Rättegångssättet i mål rörande förbrytelser mot Tryckfrihets-Lagen en Jury nu blifvit antagen, ett steg måtte tagas hvarigenom, i den händelse att erfarenheten bevisade denna inrättning icke uppfylla sitt ändamål eller vara stridande emot Nationens lynne, det blefve möjligt att densamma lagligen afskaffa och det förut gällande Rättegångssättet åter införa.
Då Constitutions-Utskottet insett vigten af den anmärkning, som blifvit gjord, och är öfvertygadt, att erfarenheten vid lagstiftningsföretag alltid bör noga rådfrågas, har detsamma, ehuru öfvertygadt, att den antagna Jury, såsom sann i dess grund och lämpligast att befordra rättvisa vid sådana frågors afdöinande, der bestämd lag ej kan vara nog utförlig, skall vara af största nytta, likväl till förslaget gifvit sitt tillstyrkande och får derföre till Riksens Ständer härmed föreslå, att, derest Riksens Ständer framdeles skulle tinna, att den antagna Jury ej uppfyllde dess ändamål eller vore stridande mot 916 Riksdagen 1815.
Nationens lynne, det må vara öppet, sedan frågan vid denna Riksdag blifvit väckt, att i laga ordning denna inrättning vid nästa Riksdag afskaffa, och den förut faststälda Rättegångs-Ordningen åter införa; hvilket förslag till Riksens Ständer ofverl emnås, för att efter 56 § RegeringsFormen behandlas.
Stockholm den 13 Julii 1815.
På Vällofl. P)Orgare-Ståndets Ledamöters vägnar J. Wegelin.
På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar A. J:son Hyckert.
It. A. Silverstolpe.
Rilaga lill Meni. N:o 26.
I anledning af mitt förbehåll i Vällofl.
BorgareStåndet, under öfverläggningen om den vigtiga frågan, antagandet af en Jury i Tryckfrihetsmål, tager jag mig friheten, såsom en ny motion, hos Högloft Utskottet framställa: att det i 1812 års Tryckfrihets-Förordnings 5 § stadgade Rättegångssätt måtte såsom gällande antagas, i den händelse Riksens Ständer framdeles skulle finna en Jury icke uppfylla dermed åsyftade ändamål eller vara stridande mot Nationens lynne och tänkesätt.
Framtida erfarenheten lärer härom vara den säkraste domare. 6r.
Memorial N:o 27. 917 N:o 21.
Memorial angående fullbordad granskning af de i Stats-Rcidet förda Protocoll. Till följe af föreskrifterna i 53 och 105 §§ Regerings-Formen och 29 § Riksdags-Ordningen har Constitutions-Utskottet äskat de i Stats-Rådet sedan sisth Riksdag intill början af den nu påstående förda Protocoll, och hafva i anledning deraf till Utskottet blifvit öfverleinnade: l:o De öfver Justitia:-Arender i Stats-Rådet hållna Protocoll ifrån och med den 1 Maji 1812 till och med den 25 Januarii innevarande år. 2:o Protocoll öfver General-Auditeurs-Arender ifrån och med den 8 Maji 1812 till och med den 1 Martii innevarande år. 3:o Protocoll öfver Krigs-Arenderne från och med den 4 April 1812 till och med den 21 Februarii innevarande år. 4:o Protocoll öfver Kammar-Arender ifrån och med den 22 April 1812 till och med den 14 Februarii innevarande år. 5:o Protocoll öfver Handels- och Finance Arender ifrån och med den 3 Junii 1812 till och med den 8 Februarii innevarande år. 6:o Protocoll öfver Ecclesiastik-Arender ifrån och med den 23 April 1812 till och med den 918 Riksdagen 1815. 22 Februarii innevarande år; jemte Beredningens till dessa Stats-Råds-Protocoll hörande Acter.
På derom gjord anhållan har Hof-Canzleren, med Kongl. Majits Nådiga tillstånd, lemnat Utskottet del af följande Protocoll angående allmänt kända och' af Utskottet uppgifna händelser: l:o Protocoll af den 21 Februarii 1812 om Sveriges politiska ställning, och i synnerhet dess förhållande till Frankrike. 2:o Af den 24 Februarii 1812 0111 samma ämne. 3:o Af den 28 Junii 1814 0111 Guadeloupes afträdande. 4:o Af den 2 April 1813 angående AllianceTractaten med Konungariket Stora Britanien.