Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare, att det tillätes bränvinsbrännaren, att på spritröret, utom det förenämnda afloppsröret för lanken, anbringa ett profrum, den s. k. lyktan, till undersökning af destiliatets styrka, likväl att detta rum likaledes står under vederbörande kontrollörs lås och försegling; att uppmätning och profning endast får ske en gång i dygnet, hvarföre sprit- och lankbehållarnc böra vara så stora, att de kunna rymma ett dygns produktion, att på lankröret samt spritröret, vid dess delning i 2:ne armar till hvardera af behållarne, anbringas ventiler, och icke vanliga kranar, eftersom missbruk i sådant fall lätt kan ega rum dymedelst att krantappen uttages ur röret, liksom äfven förenämnde rör samt imkylaren och de 2:ne behållarne böra befinnas alldeles fria, så att de, såväl in- som utvändigt med lätthet må kunna undersökas, för att förvissa sig om, att inga hemliga afloppsrör äro anbringade.
När ett bränneri är sålunda inrättadt, anser kommissionen det ej vara nödvändigt, såsom vid mäskebeskattningen,.att en kontrollör städse är tillstädes, utan kan det anses, vara betryggande, om vid hvarje bränneri anställes en kontrollör, sorn på obestämda tider, dag eller natt, kan infinna sig, eller till och med, när brännerierna på landet ligga nära vid hvarandra, såsom fallet är i städerna, att kontrollen öfver 2eller5brännerier öfvertages af en kontrollör.
Uppmätningen och profningen anser kommissionen icke böra verkställas af kontrollören ensam, utan bör man utnämna 2 eller flera personer för hvarje bränneri, utaf hvilka hvar och en efter sin tur på en bestämd timma om dagen infinner sig i bränneriet, för att tillsammans med kontrollören verkställa nämnda förrättning.
Länsmännen torde, der lokalförhållanden sådant medgifva, samt polisbetjeningen i städerna, företrädesvis böra begagnas i detta afseende.
De kontrollörer, som kunna inbesparas derigenom att tillsynen öfver flera brännerier öfvertages af en, böra användas vid de bränneriet der länsmannen ej kan begagnas, och der det kunde vara svårt, att erhålla pålitliga personer att öfvervara uppmätningen, så att i dessa brännerier följaktligen kom■me att finnas 2:nc kontrollörer.
Såsom vid mäskebeskattningen är anfördt, anser kommissionen rådligt att tillsätta 5 öfverkontrollörer, hvilka så ofta som möjligt böra söka att öfvervara uppmätningsoch profningsförrättningarne.
Slutligen anmärker kommissionen att när omdestillering af redan färdigt bränvin icke belägges med afgift, det blir nödvändigt, att lanken kontrolleras med samma omsorg, som det färdiga bränvinet, samt upptages till beskattning på samma sätt som detta, så vida den ej i kontrollbetjeningens åsyn bringas omedelbart uti afverkningsapparaten, eller göres otjenlig till omdestillering, antingen genom att uppblandas med minst tre gånger så mycket mäsk, eller på annat sätt, enär lanken i annat fall, genom att bortförds till en omdestilleringsapparat skulle kunna undan dragas beskattning, hvilket Liefve så mycket skadligare för statsinkomsterna, som man i sådant fall kunde låta till och med månggradig sprit passera för lank.
N:o 4. -12 80 Norska Regeringens underd.
Med hänseende till ofvanstående har kommissionen derföre föreslagit, att man fattar följande B eslut till beskattning af bränvinsbränningen.
»Afgiftén erlägges för det genom afbränning af hvarje afjäst vätska erhållna bränvin af-50% alkoholhalt (svarar mot 8° Spendrup) med 5 sk. per pott, hvilken afgift äfven erlägges för den erhållna lanken (det vid destillationen erhållna svaga och orenare bränvin, eller de s. k. »för- och efter-dropparne»), såvida den ej göres otjenlig till omdestillation, eller bringas tillbaka på den i bränneriet varande destillationsredskap antingen direkte eller uppblandad med det till afbränning bestämda materialet, i en proportion af minst '1:5 af det sednares volym.
Den afgiltssumma, som uppkommer efter detta beskattningssätt, skulle likaledes, under förutsättning af 12 millioner potters produktion, utgöra 500,000 Spd. om året.
Sedan kommissionen derefter antydt huru den tänkt sig, att kontrollväsendet borde ordnas, har hon anställt en beräkning öfver de dermed förbundna kostnaderna i anledning hvaraf hon väsendtligen har anfört följande:
Enligt hvad anfördt är vid mäskebeskattningen antagas 50 brännerier i landsorterna och 50 i städerna att komma att vara i gång, de förra under en tid af 5 månader och de sednare under b månader af året.
Då kontrollören ej behöfde vara tillstädes flera dagar, än sjelfva afverkningen varade, kommer det, med hänseende på kontrollförandet, icke här, såsom vid mäskebeskattningen, i fråga, huru många gånger bränneriet under nämnde tid varit afstannadt.
Deremot anses det lika nödvändigt vid produktbeskattningen, som vid beskattningen af mäsken, att hvarje bränneri måste erlägga afgiften sorn om det oafbrutet varit i gång under 15 dagar, emedan det skulle vara förenadt med för stora olägenheter, att hafva kontrollörer för kortare tid, när de, såsom förut är anfördt, skola lönas för hvarje dygn de äro i tjensten.
Likaledes gäller här hvad ofvan är yttradt i afseende på den dagliga produktionens storlek samt kontrollörernas aflöning
När således en kontrollör anställes för hvarje bränneri, kommer den årliga löningssumman att uppgå till 22,500 Spd.
Härtill kommer den betalning, som anslås åt de personer, som med kontrollörerna skola deltaga i uppmätnings- och profningsförrättningarne, hvilken föreslås böra fastställas till 56 sk. för hvarje gång, således 56 sk. för hvarje dag ett bränneri är i verksamhet, äfvensom skjutsersättning för t häst för kontrollörerna, när de omflyttas från ett bränneri till ett annat, hvilken ersättning kan upptagas till omkring 56 sk. dagligen lör hvarje kontrollör.
Betalningen till de ofvannämnde biträdena samt skjutsersättningen kommer således årligen att uppgå till 5,400 Spd.
Likaledes anser kommissionen det vara af nöden, att 5 öfverkontrollörer anställas, på samma sätt som vid mäskebeskattningen är uppgifvet, med en årlig lön af 600 Spd. och skjuts för 4 4/2 häst, hvilken kan för hvarje kontrollör antagas till högst 200 Spd., således årligen 800 Spd. för hvardera af dem, eller tillsammans 4,000 Spd.
Alla utgifter för kontrollen sammanlagda skulle således utgöra 54,900 Spd. eller i rund summa 52,000 Spd. III.
Pannebeskattning.
Derest intet af de förut afhandlade beskattningssätten skulle vinna bifall, anser kommissionen att ingen annan utväg gifves, än att bibehålla det nuvarande sättet att beskatta pannerymden, oaktadt alla dess brister, så vida man ej förodroge, att gifva bränvinsbränningen fri, hvilket kommissionen emellertid icke anser för rådligt.
Norska Regeringens undercl.
Utlåtande. st Kommissionen upprepar nu först de i det föregående tillräckligen framlagda brister och olägenheter, sora medfölja pannebeskattningen, och yttrar sig derefter, som följer: »Skulle pannebeskattningen det oaktadt blifva bibehållen, blir det nödigt att företaga »förändringar i skattebestämmelserna, för att, så mycket möjligt år, tillförsäkra sig den »påräknade afgiften, då erfarenheten nemligen har visat, att de bestämmelser, som för »närvarande gälla, gifva anledning till missbruk, och man ännu ingen visshet har om »huru långt dessa missbruk kunna drifvas.
Det är möjligt att de kunna drifvas ännu »längre än hittills, samt att afgiften sålunda med ett ännu mindre belopp träffar den »färdiga produkten, än fället är för närvarande.
»När afgiften i början beräknades efter pannans rymd till »öfversta randen», och »apparatens hatt således var skattefri, gjorde bränvinsbrännaren den sednare så stor, till »och med större än pannan, att densamma, utom sin egentliga bestämmelse att mottaga »spritångorna, begagnades lika med sjelfva pannan att fyllas med mäsk, sorn skulle af»verkas.
»Då skattebeslutet 1842 hämmade .detta missbruk genom bestämmande, att afgiften »skulle beräknas efter apparatens rymdinnehåll »till den högsta punkt, hvartill det ifyllda »fluidum kunde stiga och medelst sin egen tyngd rinna tillbaka i pannan», alltså utan »afseende på om rummet hette panna eller hatt, inrättade man det i mäskvärmaren be»fintliga lankrummet, hvars egentliga bestämmelse är att tjena till rektifikation af de i »detsamma samt i bäckenen kondenserade ångorna, så stort, att det, såsom en egen de»stillationspanna kunde upptaga en betydlig mängd mäsk till afdestiilering.
Det fahns »sålunda apparater, hvilkas pannerymd endast var 20 till 50 potter, när lankrummet »deremot rymde 200 potter.
»Under det att pannorna här figurerade såsom endast betecknande det rum, efter hvil»ket afgiften skulle beräknas, försiggick den egentliga afverkningen i lankrummet, som »var afgiftsfritt.
»För att förekomma detta missbruk, biet genom lagen af den 5 Augusti 1815 be»stämdt ett maximum för lankrummets storlek, med tillägg, att ett större lankrum skulle »anses såsom panna, hvilket maximum icke sattes större, än man ansåg nödvändigt, för »att lankrummet skulle uppfylla sin egentliga bestämmelse.
»Då man sålunda, sedan bemälde lag trädt i verkställighet, ej längre kunde begagna »lankrummet till afgiftsfri afverkning af mäsken, eller åtminstone endast en ringa del af »detsamma, har man gått ännu ett steg längre, i det man nemligen nu sednast drifvit »mäsken upp i det öfver lankrummet anbringade nedersta bäckenet, hvarest destillationen »försiggått och sålunda ett afgiftsfritt destillationsrum är vunnet.
Åt bäckenen, särdeles »det nedersta, har man nemligen till den ändan gifvit ett till deras ursprungliga bestäm»melse, nemligen kondensering af vattenångorna, oproportionerligt rymdinnehåll, — och »genom att ännu mera öka detta skulle man kanhända kunna drifva detta missbruk än»nu längre än för närvarande är fallet.
»Väl inser kommissionen, alt detta sätt alt drifva rörelsen på det sätt apparaterne »nu äro inrättade, icke bringar bränvinsbrännaren någon verklig fördel, och att det så»ledes ej kan bibehålla sig i längden, men det är att befara, att genom förändringar och »förbättringar utaf detsamma kunna utveckla sig vidare missbruk, som kunna stiga till en »för statskassans inkomst skadlig höjd.
»Man måste derföre söka att förekomma detta, hvilket icke tros kunna ske på an»nat sätt, än genom att äfvenledes skattlägga lankrummet, utan hänseende till dess stor»lek, äfvensom bäckenen, der nemligen lankrum och bäcken finnas, samt tillika alla »rörledningar, genom hvilka de utvecklade ångorna passera för att komma till imkyla»ren, hvarest de kondenseras, för att uppsamlas såsom 'sprit eller bränvin. 82 Norska Regeringens underd.
»Enär kommissionen ämnar föreslå att det tillåtliga minimum af apparaternas rymd»innehåll måtte beräknas på samma sätt, vill kommissionen i förslaget till beskattnin»gen, med afseende på hvad, som i en apparat skall anses såsom den skattskyldiga rym»den endast hänvisa till dithörande lagparagrafs bestämmande, om huruledes det tillåtliga »minimum skall beräknas.»
Med afseende på skattesatsens storlek, har kommissionen anmärkt, att hon vid dess bestämmande utgått från den erfarenheten, att med en med ånga drifven pistorisk apparat af 200 potters pannerymd kan, till och med utan att öfveranstränga afverkningsapparaten, tillverkas 4,500 potter dagligen.
Apparaten måste således beskattas med 4,500 sk. dagligen, hvilket utgör 5 sk per potts droduktion.
Då nu till en pannerymd, fådan som nyssnämnda, erfordras, enligt den erfarenhet man har, ett lankrum af 50 potter, till bäckenen 480 potter och till samtliga rören 20 potter, kommer följaktligen apparatens skattskyldiga innehåll att blifva 450 potter, och då å dessa skall läggas en afgift af 4,500 sk., måste således hvarje pott blifva beskattad med 4 0 sk. i dygnet.
Oaktadt uti enkla apparater af nämnde storlek icke på långt när kan tillverkas ett så stort qvantum bränvin, som 4,500 potter dagligen, har kommissionen likväl, för att ej inkomma på olika klassindelningar, trott .sig ej böra föreslå en lägre skattesats för dessa senare, och det så mycket mindre, som de enkla apparaterna kunna anses de facto vara förbjudna till följe af den vid 4 849 års början inträdande högre skattesatsen.
Ilvad förut är anfördt om produktionsförmågan hos en pistorisk apparat om 200 potter, gäller emellertid endast för det fall, att bränvinsbränningen sker af säd och potates och på det sätt, som hos oss är allmänt, nemligen utan att skal, sådor m. m. afskiljas från mäsken.
Icke destomindre har kommissionen för det fall, att bränningen sker af andra materialier, samt när sådor m. m. afskiljas, icke föreslagit en förhöjd afgift, , dels emedan dervid skulle erfordras en annan och stadigvarande kontroll uti bränneriet, än nu är fallet, och förhöjningen i afgift icke skulle komma att motsvara de med sådan kontroll förenade större utgifter, sorn antagas till 40,000 Spd. årligen, öfverkontrollören oberäknad, — dels äfven derföre att sannolikt, åtminstone till en början, endast ett högst obetydligt qvantum af andra materialier, än säd och potates, kommer att användas, liksom man ej heller kan antaga, att den förenämnde mäskmethoden i den närmaste framtiden kommer att blifva synnerligen allmän.
Att kommissionen det oaktadt föreslagit en förhöjd afgift i detta fall, derest mäskebeskaltningen blefve införd, har sin grund deruti, att man i alla fall måste hafva en så fullständig kontroll, att förökningen i afgiften icke åstadkommer någon förökning i kontrollutgifterne.
Slutligen har kommissionen anfört, att då omdestillering icke kan under detta slags beskattning frigifvas, måste omdestilleringsapparaterna beskattas lika med de apparater, som begagnas till bränvinstillve kning.
Med anledning af hvad ofvan är anfördt har kommissionen föreslagit, att för det fall att pannerymdsbeskaltningen bibehålles, det fattas följande Beslut om Bränvinsbränningens beskattning: 4:o.
Afgift erlägges af hvarje destillations-apparat, antingen den begagnas till bränvinsbränning, klarning eller omdestillering, samt beräknas med 40 sk. per dygn för hvarje full pott af apparatens rymdinnehåll, uppmätt så väl för de apparater med tillbehör, som brukas till bränvinstillverkning af råämnen, sorn för omdestilleringsapparaterna, på sätt i g 2 af lagen af den d. å. är föreskrifvet. 2:o*.
För den tid, som öfverskjuter ett dygn, täknas afgiften för hvarje full timma.
Att med bestämhet uppgifva till huru mycket afgiftssumman efter detta beskattningssätt kommer att uppgå, är icke möjligt; men under förutsättning af att de förhållanden, Norska Regeringens anderd..
Utlåtande. 83 sorn nu äro, blifva oförändrade, sä att, afverkningsapparaternas förmåga ej tages i större anspråk än nu, eller nya afbränningsredskap eller en förändrad mäskeraethod införes, kommer den att belöpa sig till 500,000 Spd.
Med afseende på koptrotlväsendet har kommissionen anfört, att den anser det vara lika mycket af nöden vid pannebeskatlningen, som vid mäske- och produktbeskatfningen, att öfverkontrollör anställas, hvadan kontrollutgifterna, såsom förut är anfördt, komma att utgöra omkring 4,000 Spd. årligen, utgifterna för kontrollen öfver lönnbränning oberäknade.
Då ingen kontrollör blir anställd särskildt för hvarje bränneri, anser kommissionen att det icke här, såsom vid mäske- och produktbeskattningen, kunde vara alldeles nödigt, att bestämma någon viss tid, under hvilken brännerierna skola oafbrutet vara i gång.
För att likväl man må försäkra sig om, att handteringen mätte blifva drifven fabriksmässigt, har kommissionen ansett ett sådant bestämmande vara af nöden, och har den, såsom förut vid mäskebeskattningen är anfördt, trott det vara tillräckligt för uppnående af detta ändamål, om hvarje bränneri är förpligtadt att betala en afgift för 1,500 potters produktion under en tid af 10 dagar för hvarje gång det sättes i verksamhet.
Sedan departementet sålunda anfört det väsendtligaste af den delen af kommissionens arbete, som angår beskattningen, tager det sig nu friheten att omförmäla hvilket dera af de 5:ne framlagde förslagen efter departementets förmenande förtjenar företrädet.
Då kommissionen såsom af föregående framställning i nåder torde inses, fullständigt framlagdt de olägenheter som följa utaf det närvarande beskattningssättel, i hvilket afseende departementet hufvudsakligen är ense med kommissionen, kan det vara tillräckligt att hålla sig blott vid den framställning deraf, som blifvit gjord, likväl så, att, för att hafva allt sainmanfördt på ett ställe, departementet täger sig friheten, att i korthet antyda hufvudbristerna, nemligen Ij förlust i nationalförmögenheten af omkring 69,000 Spd.; 2) att grunden för denna beskattning är högst osäker, enär erfarenheten visat, att man vid pannbeskattningen aldrig uppnått det belopp, man päräknadt, hvilket ån mera skulle blifva fallet, derest den förut antydda mäskemetoden blefve allmän, eller förändrade afverkningsapparater blefve införda; 5jatt omdestillering af redan tillverkadt bränvin måste beläggas med afgift; samt 4)att man till följe af den öfveransträngda averk ningen erhåller en oren produkt.
För så vidt kommissionen anfört såsom en af bristerna vid panneboskattningen, att derest denna bibehälles, det blefve nödvändigt, att belägga omdestillering af redan färdigt bränvin med afgift, får departementet anmärka, att en sådan nödvändighet icke är så trängande, som tillförene, under förutsättning af, att samma skatt bestämmes för de enkla, som för de sammansatta apparaterna, hvilket kommissionen enligt det förslag, lion framlagt för det fall, att pannebeskattningen blefve beståndande, synes hafva afsett.
Det väsendtligaste skälet för a t belägga omdestillering med afgift har nemligen sannolikt legat i den omständigheten, att så betydligt större afgift blifvit lagd på de sammansatta eller pistoriska apparaterna, sorn med en enda destination frambringa drickbart bränvin, än på de enkla, som endast efter en ny destination kunna åstadkomma detsamma.
Derest således omdestillering af färdigt bränvin varit fri från afgift, skulle det hafva ledt till en icke obetydlig besparing i afgiften för bränvinsbränningen, att begagna enkla apparater, när man nemligen kunde låta den för frambringandet af drickbart bränvin nödvändiga förnyade destillationen, eller den s. k. klarningen, ske uti de skattefria omdestillationspannorna-, i stället för de skattelagda mäske-afverknings-apparaterna, så - 81 Norska Regeringens underd.
Utlåtande. som förr varit förutsatt vid afgiftens bestämmande.
Men när man afstår från att fastställa olika afgifter för de olika slagen af apparater i förhållande till deras produktionsförmåga, så bortfaller härmedelst det skäl, som förefanns, att belägga omdestillationen med afgift; ty ingen skulle då begagna andra än pistoriska apparater, eftersom med de enkla hvarken mäsken kan fortare afverkas, eller så stark produkt erhållas genom en enda destination.
Emellertid är departementet, med afseende på de af kommissionen anförda skäl, böjdt för att förklara sig för den meningen, att omdestillation bör beläggas med afgift, derest pannebeskattningen blifver bibehållen.
Såsom skäl mot omdestilleringens frigifvande har kommissionen anfört dels, att averkningen i sådant fall sannolikt skulle forceras ännu mera än nu är fallet, samt i följe deraf en ännu sämre och orenare produkt framkallas, eftersom det för omdestilleringen är temligen likgiltigt, om det bränvin, som dertill användes är rent eller icke; och kunde vid en sådan ytterligare forcering pannrummet sålunda begagnas till utvinnande af en långt större qvantitet bränvin under en gifven tid, än man vetat, eller kunnat påräkna vid skattens bestämmande, samt en ännu större förlust i utbytet ega rum, än för närvarande, — dels att lanken sannolikt skulle slås i de skattefria omdestilleringspannorna, i stället för på de beskattade mäskapparaterna, hvilket ej skulle kunna förhindras utah en större kontroll, än man påtänkt vid pannebeskattningen.
Såsom af kommissionen är anfördt, skulle man ej heller genom införande af mäskbeskattningen kunna vänta sig att få de med pannbeskattningen förknippade brister afhjelpta, hvartill kommer, att dettä beskattningssätt erfordrar en i sjelfva handteringen mera invigd personal, än man, åtminstone i den närmaste framtiden, skulle kunna anskaffa, äfvensom att den skulle medföra en ganska vidsträckt och med särdeles betydliga omkostnader samt många svårigheter i utförandet förenad kontroll, — med hänseende till hvars närmare detaljer departementet endast får hänvisa till § 26 i kommissionens lagutkast —- samt detta allt, utan att man ändå uppnått någon väsendtlig fördel.
Vid produktbeskattningen deremot skulle, i enlighet med hvad anfördt är, de nu öfverklagade bristerna vid pannbeskattningen blifva afhulpne, och skulle derigenom en betydligt mindre dyr kontrollpersonal samt betydligt minskade utgifter än vid mäskbeskattningeh blifva en följd, äfvensom det komme att af kontrollörerna icke erfordras andra egenskaper, än ärlighet och förnöjsamhet.
Visserligen kunna utgifterna vid produktbeskattningen anses temligen stora i jemförelse med dem, som nu äga rum, liksom äfven det skärpta kontrollväsendet komme att 'medföra sina olägenheter, men detta kan likväl, efter departementets förmenande betraktas såsom underordnadt, så snart så betydliga fördelar, sorn i det ofvanstående är visadt, kunna uppnås.
Med detsamma som departementet sålunda förklarar sig ense med kommissionen uti hennesäsigt om produktbeskattningens företräde framför mäske- eller pannbeskattningen, kan departementet likväl icke underlåta att framställa den enda betänklighet af någon betydenhet, som framställer sig vid införande af produktbeskattningen, nemligen den anledning till svek och oredlighet, under förutsättning af en mindre vaksam och ärlig kontrollpersonal, som dervid uppkommer, vid hvilket tillfälle departementet ej kan försumma att fästa uppmärksamheten på att man med stor fördel kunde erbjuda kontrollbetjeningen icke obetydliga summor, när’afgiften bestämmes så hög, som kommissionen föreslagit, och sorn departementet med afseende på de af kommissionen framlagda grunder för öfrigt vill tillråda.
I detta afseende torde det närvarande beskattningssättet, efter departementets förmenande förtjena företrädet, enär uppenbart svek endast med stor svårighet och stor fara för upptäckt under detsamma kan begås, liksom erfarenheten äfven visat, att de brister som dervid ägt rum, vanligtvis bestått i en verksamhet, som haft till ändamål att kringgå lagstiftningen, men icke att bryta mot lagens bokstatliga innehåll.
Härtill kommer vidare, att den förhöjda afgiften, som på grund Morska Regeringens underd.
85 af föreslaget ett förändradt beskattningssätt kommer att införa, kunde hos den mindre redlige och samvetsgranne i betydlig grad öka frestelsen till svek och bedrägeri.
Hur vigtig än denna betänklighet synes departementet vara, tror det likväl, att man ej bör tillägga densamma så stor vigt, att man på grund deraf skulle uppgifva planen med produktbeskattningens införande.
När tillbörlig omtanka användes vid utnämnandet af kontrollörerna, när dessa få aflägga ed, samt de derjemte lönas så väl som kommissionen föreslagit; när öfverkontrollörerna bemyndigas att suspendera underkontrollörerne för vårdslöst eller misstänkt beteende, och framför allt, när omflyttning af underkontrollörerna från del ena bränneriet till det andra jemnt föregår, så torde den ofvan framställda betänkligheten, efter departementets underd. förmenande, icke kunna tilläggas betydelse annorlunda än såsom en uppfordran, att vid ordnandet af kontrollväsendet gå tillväga med den största omsorg och omtanka.
Med hänseende till kontrollväsendets ordnande vill departementet för öfrigt taga sig friheten anmärka, att det synes vara rättasf, att detsamma göres till föremål för en säskild underd. föredragning, sedan det visat sig, om det förenämnde förändrade beskattningssättet bl ifver antaget, samt att departementet sålunda anser det här vara tillräckligt, att endast hålla sig till hvad kommissionen derom yttrat, hvarvid Departementet dock ville tillägga, att utaf Tullväsendets underordnade personal, hvafs tid under en del af vintern icke uteslutande upptages af de egentliga tjenstförrättningar, kunde åtskilliga stå att erhålla till bestridande af befattningen såsom underkontrollörer.
Med hänseende till lönnbränning samt bränvins olöfliga införsel från utlandet, får departementet derjemte i underd. anmärka: