Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bonnier: E. Ameen, ' En moder.
Key, Pndividndism och socialism.
- d. Lufideg&amp;rd, Tannhanser.
.Hawadm, 8kepp som mötas i natten.
- A. Ofi.li *, P k forskningsfärd efter Björling och Kallsteni~is.
G. Ebers, Kleogatm, - A; 16c !,tTaiU~ Nabiing, Frit (Tnvernbren af Paris.
- Flahlmntz &amp; @ O: Snme, Bitar.
J; 6.
Fr; sdengren: Orison Sigett Xardei, Konsten att k o m m sig upp i verlden eller a t t skaffa sig franeghg ntm svkigheter, h.
2 O. 3.
M. Geber: M. L6mberg, F r h skilda tider.
- L. Fiiôngltof, Gamla Sacet, 2 ex. - G. Björl.iit, Hiilsoviinnens firlreg: A. Hegar, Den sexueIs driften.
H. Dwertie, D e smittosamma sjukdomame min deras bekampande.
Lars Ilt6kerlberg: K. Buidlol, Bydoktom.
- U f e och G. HjeL rntms, Geografiska kurser, 2 ex. - U p a h en&amp;ilda &amp; roverks styrebe, Huslig ekonomi som läroämne.
- Z. Orzesko, I de djupa dalarna.
P. Vakles, Msrte och Mwia.
Jolinson: Svenska stormiiin från fattiga hem.
B ~ M - garten, Kneipp och hans Iäkemetod.
P. d. NtmtedQ, &amp; $öner: FörllagskataDog 1823-1893.
- H. Hagkfid, Ordningsregler för Eiisjnngfrur.
J. BoiitAh,, Historisk läsning fier skolan och hemmet.
AllBna8nna historien I, Forntiden.
Samson &amp; Wallin: G. Bj&amp;ikbmd.
Freiils- och afvapninigsf&amp;gsn.
Seligman o A.
D: Bådtk, Soadmannaskänit.
Wahlström &amp; Widstrand: Svenska Turist-föreningens %rsshri %$ för 1895, 2 ex. - H. hTyblorn, Digte.
- A. Boos (Alfaro), Tysts djup.
Niloske Boghandels forlag: L. Kieles, Paa Post!
J. F. Bergrnlann, W. Herstatt &amp; 0.
Kamp, Die Hans~~irtscliaft- lische Unterweisnng der L a n d ~ a d e h e n 2nd Frrzxea in Dentschland und in Ausland.
Xac Donald: Abuormal Toman.
~ör,säljningsrnagasin.
för ~runtimmersarbe&amp;n,.
såsom,:,.
-,, ' ~ ~ f n a d e ~ r a, t i o n.
a l.
d r l i g t e.
: r ~ ~ r t i s k t d e ~ i e q; ': - i.
l - '.
, Vadstena Spetsar,, ~q * ode&amp;eri ~t&amp;lcad&amp;.
027i- '; ~i&amp; !lcade:.
arbete&amp; ~ a r n l c l d c l ~ ~ r e ~ k o ~ ~ ä t.
l ~ ~ ~ &amp; Dodcor, &amp; t i ~ l c ~; &amp;.
r ~ -.
i %&amp;ake~i m.
- m.,. '
' b 1.
* _.
, &lt;, I .Utstyrslar och alla slags ~ ~ u n t i m m e r s a r b -.
e t e förfärdigas.
n ~arkning,~verkstalles ...,.
~tm ' irkt.
arbete!
-, -.
i ~ p d i skyndsamt.
~ ~ ~ s, .. _ Rskvisitiorier från land&amp;ten.,;.
, ': II.
tiillverkas hos undertecknad till .moderata priser.
Personer som liafva önit&amp;ligh eller £&amp;stötds fötter, k u k m.
á hos mig f&amp; skodon, som pnsse v5l: ' och.aro be.kvams att g&amp; med.
N:r 48 (206) Byrå: Prenumerationspris pr kvartal: Redaktör och utgifvare: Idun med Modetidning och ko- Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr. " FRITHIOF H E L L B E R G.
lorerade planscher _ kr.
2: 25 (Aftonbladets nya hus.)
Idnn m.
• 1: 85 Prenumer.
sker i landsorten å post- Träffas å byrån kl. 12 — 1.
Idun ensam — • 1: 20 anstalt, i Stockholm hos redaktion.
Carolina Inom några få dagar.
sluta sig för alltid por- tarne till det konst- tempel, som i mer än ett århundrade varit den förnämsta härden för od- lingen och utvecklingen af vårt musiklif.
Vår opera går nya öden till mötes, men huru dessa än må gestalta sig, kom- mer minnet af dem, som bidragit att sprida glans öfver dess första skede, att kvarstå för alltid.
Bland dessa stjärnor skall man äfven nämna den konstnärinna, som under det sista lustret af nämn- da skede stod på höjden af sin konst och- bely- ste öfvergången från det gamla till det nya.
Carolina Östberg är född i Stockholm den 17 maj 1853.
Hennes föräldrar voro fältskären Johan Ludvig Östberg och Beata Ulrika Wall- berg.
Såsom hos de flesta begåfvade naturer röjde sig hennes anlag mycket tidigt, men först då hon vid 16 års ålder inträdde som elev vid musikali- ska akademiens läroverk, erhöllo de omsorgsfullare utdaning.
Hon sjöng här för professor Julius Giin- ther, och efter tre års studier ansågs hon mot slutet af 1873 färdig att beträda vår operascen.
4cde årg.
Fredagen den 27 november 1891.
Utgfifning-stid: hvarje helgfri fredag.
Aimuiispris: 35 öre pr nonpareillerad.
Carolina Östbergs debut- roll var Anna i » Fri- skytten », som kort tid därefter följdes af Carlo Broschi i » Hälften hvar », och den unga sångerskan fäste redan nu uppmärk- samheten vid sig såsom egarinna af en sopran- stämma med klar tim- bre och ett vårdadt före- drag.
I rask följd er- höll hon nu ett antal uppgifter, däribland A d i - na i » Kärleksdrycken », Rosina i » Barberaren », Inez i » Afrikanskan » m. fl.
Efter en treårig verk- samhet vid vår lyriska scen afgiek sångerskan från denna för att före- taga en studieresa till Petersburg, där hon er- nade vidare utbilda sig i sitt fack för den sven- ska, vid ryska konserva- toriet anställda sånglära- rinnan fru Nissen-Salo- man.
Ingen kunde då ana, att hennes frånvaro från vår förnämsta scen skulle komma att om- fatta en tidrymd af 9 år.
Så blef emellertid för- hållandet.
Carolina Öst- berg ingick nämligen 18 7 8 äktenskap med gross- handlaren Horwitz, och det var nu hennes afsikt att alldeles lemna konst- närsbanan.
Det dröjde dock ej
Ett tacksamt hjärta aldrig spar, Ej h e l l e r o c k r a v i l l, M e n delar m e d sig, h v a d det O c h ändå litet till.
p. mer än ett år, förrän ryktet förmälde, att den saknade sångerskan åter ärnade beträda scenen.
Ryktet besannade sig, och i slutet af 1879 skedde detta återinträde, men ej å lyriska scenen, utan å dåvarande Nya teatern, och i titelrollen i » Boccaccio ».
Detta fru Ö:s operett-skede räckte till 1885, med kor- tare afbrott för tournéer i utlandet.
Hennes triumfer under denna tid äro i för friskt min- ne för att behöfva närmare framhållas.
Hvad man för öfrigt än må tänka om genren, visst är att fru Ö:s verksamhet vid Nya teaterns scen bidragit till utvecklingen af hennes konstnärliga natur, åtminstone i dramatiskt afseende.
I några af de där ut- förda uppgifterna hade sångerskan ypperligt tillfälle att visa, att hennes rätta fält var K.
Sådana uppgifter voro bl.
a. Picco- lino i Guirauds operett samt Olympia-Anto- nia-Stella i » Hoffmans äfventyr » af Offen- baeh.
De verkliga vännerna af fru Ö:s beundrans- värda konst fingo slutligen sin önskan reali- serad att få se henne åter uppträda å den scen, där hon egentligen hörde hemma.
Efter en kortare tids gästspel i Norge, i Göteborg och å Södra teatern i Stockholm, kom fru Ö. i följd af annan persons sjuk- domsfall att medverka vid en soaré å våren 1886 å K.
Den entusiasm, hon vid detta tillfälle framkallade både hos publik och kritik, föranlät direktionen att ånyo fästa denna glänsande talang vid lyriska scenen.
Den första uppgift, hon vid detta återinträde å scenen hösten 1886 utförde, var Agatha i » Friskytten ».
Från den stunden har fru Ö:s sceniska verksamhet varit en oafbruten kedja af tri- umfer, och hvarje ny uppgift har bildat ett nytt blad i hennes lagerkrans.
V i uppräkna här de partier, fru Ö. under dessa 5 år utfört å lyriska scenen, gruppe- rande dem efter deras skaplynne: Elvira i » Don Juan », Nattens drottning i » Trollflöj- ten », Leonora i » Fidelio », Agatha i » Friskyt- ten », Rezia i » Oberon », Jessonda, Elisabeth i » Tannhäuser », Isabella i » Robert afNorman- die », drottningen i » Hugenotterna », prinsessan i » Den stumma », Antonia-Olympia-Stella i » Hoffmanns sagor », Norma, Aida, Leonora i » Trubaduren », Elvira i » Ernani », Marga- retha och Helena i » Mefistofeles ».
Men äfven inom det komiska operafacket har sån- gerskan med heder fyllt sin plats i sådana partier som fru Ström i » Muntra fruarna i Windsor », Martha samt Marie i » Regementets dotter ».
För närvarande instuderar fru Ö. Ponchiellis Gioconda.
A f denna förteckning finner man, att fru Ö. utfört partier inom nästan hvarje opera- bransch: den tyska, franska och italienska, den klassiska, romantiska och wagnerska, den tragiska, komiska och semiserian.
En sådan mångsidighet är redan i och för sig något allenastående.
Men då härtill kommer, att hon på samtliga dessa områden rönt betydan- de framgång, måste man egna sin beundran åt en så omfattande talang, som till på köpet ju äfven vunnit glänsande segrar i operettfac- ket, som hon lyfte till en då ej anad och sedan aldrig mera nådd höjd.
Hvad är det då, som gör att denna sån- yj.
fa.
har ^ S T R A N D B E R G.
gerska med oemotståndlig makt drager pu- bliken med sig och för hvarje nytt uppträ- dande firar en ny triumf?
Svaret på denna fråga vilja vi i det följande söka lemna.
Rossinis kända yttrande eger alltid gällan- de kraft, att en sångkonstnär måste förfoga öfver tre ting: röst, röst och röst.
Men han menade ej, att rösten var det enda oumbär- liga, eller att den nödvändigt måste vara en tordönsstämma.
Det var ett sympatiskt och välklingande stämorgan han fordrade.
I Frank- rike och Italien njuter man äfven af föga voluminösa röster, om de äro väl skolade och ega ädel timbre, men man har respekt för starka stämmor, hvilka oftast äro hårda, sträf- va och oböjliga.
I Tyskland är förhållan- det omvändt på grund af missförstådd wag- nerism och expansion i det orkestrala.
Svallvågor af denna opinionernas brytning märkas äfven hos oss, men ännu har ej sma- ken för fin och nobel sång hos oss så för- slöats, att vi ej förmå njuta af sådan, liksom ej heller den mest musikbildade delen af vår publik ännu har smittats af det förakt för sång tekniken, som en och annan affekterar.
Ty det är obestridligt, att ingen verkligt god sång kan tänkas utan stödet af en förträfflig teknik.
Den tredje faktorn för ett godt sång- föredrag och den enda, som förmår gifva det samma en prägel af storhet, är inspiratio- nen, gnistan, passionen eller hvad man vill kalla den.
För en scenisk artist kommer så härtill den dramatiska instinkten och expres- sionsförmågan.
Dessa äro de fyra hörnstenarne för en scenisk sångprestation.
V i skola nu tillse, i hvad mån fru Östberg stöder sitt konstnär- skap på dem!
Hvad först stämman beträffar kan om den råda endast en mening.
Dess timbre anslår alla, rösten är stor, voluminös, böjlig och lika väl egnad att afspegla sjudande lidelse — Elvira, Leonora (Fidelio), Norma m. fl.
— som att på fjärilslätta vingar svinga sig upp i koloraturens mest eteriska rymder, där.
få- geln slår sina drillar, — Nattens drottning, Martha och andra uppgifter.
De svenska sångerskor, som vunnit världsrykte, hafva, enligt kompetenta omdömen, öfver sina här- liga stämmor haft en lätt slöja, något däm- padt och med nordens melankoliska natur besläktadt.
Fru Östbergs stämma är af helt annat slag; den är klar som en solskensdag i södern och värmande som den.
För att återgifva det veka och svärmiska i vår nor- diska folkmusik torde fru Ö. därför ega min- dre förutsättningar än för det grandiosa och glänsande i den stora operans uppgifter, om än månskensarian (Friskytten) visat, att hon äfven i den riktningen skulle kunna åstadkomma något.
Beträffande röstens ren- het är den så stor, att tonerna förefalla lik- som inhuggna i granit.
Konstnärinnans sångteknik är högst ut- vecklad.
Själf anser sig fru Ö. hafva pro- fessor Giinther att tacka för den egentliga ut- daningen.
Men det kan å andra sidan ej nekas, att hon i betydande grad är autodi- dakt.
Såsom fru Ö. själf uppgifver, har hon noga studerat Kristina Nilssons och Trebellis sångsätt vid deras gästspel här, och hon har dessutom lärt sig ej så litet genom den un- dervisning, hon meddelat åt en mängd elever.
» Det skulle » — • yttrade hon vid ett tillfälle — » genera mig att ej kunna noggrannt åter- gifva för eleverna hvad jag vill visa dem, och därför har jag betydligt öfvat mig på hvarje detalj. » Hur mången sätter väl un- dervisarens uppgift så högt!
A f naturen är fru Ö. ej koloratursångerska, hon har själf genom träget arbete utbildat sig därtill.
Be- tecknande för hennes energi är det sätt, hvar- på hon lärde sig drillen.
D å hon var an- ställd vid det Neumannska sällskapet i Tysk- land, öfverraskades hon af att nästan hvarje korist beherskade denna teknikens slutsten, hvilket hon själf ej gjorde.
Detta förtröt henne, och en dag slog hon sig ned vid pia- not, som hon ej lemnade på flere timmar.
När hon slutat sin öfning, hade hon förvärf- vat sig tillbörlig erfarenhet, om hur en drill skulle slås, och sedan har hon ytterligare för- kofrat sig i denna tekniska detalj.
Det är sålunda genom sträng flit och samvetsgrann- het, fru Ö. vunnit den position, hon nu in- tager.
Själfva lifskraften i fru Ö:s sång är den passion, som besjälar hennes föredrag.
Denna glöd är vida närmare besläktad med söderns vulkan än med vårt norrsken, och den bre- der öfver fru Ö:s sång ett skimmer af stor- slagenhet, hvarmed vi nordbor ej äro allt för bortskämda.
Hennes rätta fält är därför den stora operans högpatetiska ' karaktärer, där li- delsernas strid utkämpas, men hon eger äfven tillräcklig brio för att låta den italienska operans » koloraturälskarinnor » framstå i " all deras bedårande yttre glans.
I närmaste samband härmed står sånger- skans dramatiska instinkt och expressionskonst.
Härutinnan har hon väl sina medtäflerskor, men hon eger i alla fall en ej alltför vanlig blick för scenens fordringar och förfogar öfver en spelrutin, som hon till en del förvärfvat under sin verksamhet i operettfacket.
Hen- nes frasering, pointering och vokala deklamation äro fria från uppstyltning och svulst och hon eger särskildt en stor förmåga att förläna elegant uttryck åt en känslostämning eller själskonflikt.
En utförligare granskning af något eller några bland sångerskans förnämsta partier skulle än bättre belysa hennes konstnärliga egenskaper, men då detta skulle taga för stort utrymme i anspråk, måste vi afstå därifrån.
A f ofvan nämnda fyra grundbetingelser för scenisk sång eger några en, andra en annan i högre grad utvecklad än de öfriga.
Den jämna fördelningen och sammangjutnin- gen af dem alla till ett harmoniskt helt kän- netecknar den verkliga konstnärn, och högt på rangskalan af dessa konstens utvalda skall hvarje vän af den svenska sången ställa Carolina Östberg.
D t t a t t t t t t $ n ä t t.
ort till öm graf så nill jag gå, när ninterns flirtgot ' falla: s o m Mara stjärnor lysa öå öe Ijufua minnen alla.
Du är ej bob, bu lefuer än, öu sr&gt;äfr&gt;ar öfuer fullen; oet är blott stoftet af min r&gt;än, s o m multnar ner t mullen.
Din flicfa, är mig när, an6e, oå} ifrån rymöer ljusa en sällsam ro ben till mig bär, när nattens stormar brusa.
Det sägs, att färlefen är starf — ej 5ö6en ens öen släcfer.
Du är mig när, fast frusen mar!
6 e t falla stoftet täcfcr.
^nniel &lt;^dl§tröm.
Kvinnan som undervisare.
del samt ega den stadga i karaktären och den foglighet i lynnet, som ungdomens ledning kräf- ver »; 2) att hafva undergått godkänd afgångs- exatnen vid något statens folkskoleläraresemina- rium; 3) att hafva uppnått 21 års ålder.
Den blifvande lärarinnan måste sålunda först genomgå seminarium.
Den, som önskar att såsom elev vinna in- träde i seminarium, skall till rektor ingifva egenhändigt skrifven ansökan jämte vederbör- liga intyg, att sökanden a) begått Herrens nattvard b) är känd för godt uppförande c) haft naturliga skyddskoppor samt d) vid början af det kalenderår, då inträde sökes, uppnått en ålder, icke understigande 16 och icke öfverstigande 26 år.
Sökanden skall ock ha läkarebetyg om frisk- het samt dessutom ega någorlunda kunskaper i kristendom, svenska språket, räkning, historia och geografi, naturkunnighet, välskrifning och sång.
Seminarierna indelas i fyra klasser, hvarje klass med ettårig kurs.
Således inalles fyra år, däraf de tre första åren företrädesvis egnas åt teoretiska studier, det fjärde åt praktiska öfningar i den med seminarierna förenade öf- ningsskolan.
Efter att hafva undergått godkänd semina- rieexamen kan elev på vederbörligt sätt söka folkskolelärarinneplats i stad eller på landet.
De löneförmåner en folkskolelärarinna åt- njuter äro mycket vexlande, beroende på att det är kyrkostämmorna och de kommunala myndigheterna på de olika orterna, som därom besluta.
Den lagstadgade lönen för ordinarie lära- rinna, under hvilken ersättningen ej får sjunka, utgör 600 kronor, hvartill komma bostad, bränsle och » kofoder » (som kan förvandlas i penning- ersättning).
Detta utgör den vanliga lönen på landsbygden.
I de flesta städer är lönen betydligt högre.
Sålunda intager folkskolelärarinnorna i Stock- holm, Göteborg m. fl.
städer en mycket god ekonomisk ställning, ojämförligt bättre än t. ex. de kvinliga tjänstemännens i post- och te- legrafverken.
En e. o. lärarinna i Stockholm har 1000 kr.
årlig lön.
En ordinarie har resp. 1100 och 1400 kr:s lön efter olika löne- eller » ranggra- der ».
Ifrån hvarje lönegrad ökas lönen genom ålderstillägg 2 gånger med hundra kr.
efter 5 och 10 års oförvitlig tjänstgöring.
Lärarinna kan således komma upp i en lö- neinkomst af resp. 1300 — 1600 kr pr år.
Ar- betstiden är omkring 9 Y s månader.
Folkskolelärarinnan är dessutom pensionsdel- aktig för tre fjärdedelar af ordinarie lön, då hon uppnått 55 års ålder och 30 tjänsteår.
Tager lärarinna afsked före denna ålder, kan hon erhålla s. k. afkortad pension i pro- portion till tjänsteåldern.
I Göteborg äro folkskolelärarinnornas löne- förmåner ännu större i så måtto att begynnel- selönen där är 1200 kr.
Som man finner, är detta en ganska god ställning, men så fordras ock ett träget, allvar- ligt och ärligt arbete, lust och begåfning för det svåra kallet.
) XY t barnen är icke d e t bästa för g o d t, » * n \ ' beter det, men då det gällt barnens w uppfostrare ocb uppfostrarinnor, sko- lans män ocb kvinnor, bar man länge sökt negligera denna sats för att i stället hylla marktschreierns » schlecht und — billig »!
Det vill säga, man har riskerat att få dåliga lära- rekrafter, blott därför att man velat ha dem så billiga.
Det är därför en ovansklig heder för vårt lands lärare- och lärarinnekår, att den, trots de små vilkor, under hvilka den länge arbetat, alltid stått högt.
Länge har kampen för förbättrade ekono- miska vilkor för lärarne pågått och lyckligt- vis icke utan framgång.
Tidsandan och en upplyst press hafva varit goda bundsförvan- ter i denna strid, och om ännu mycket står att vinna, har dock lärare- och lärarinnekårens eko- nomiska ställning på senare tider något för- bättrats.
Det är isynnerhet på folkskolans område, som kvinnans undervisningsförmåga tages i an- språk.
Ännu har nämligen icke kvinnan samma rätt som mannen att vinna anställning vid sta- tens allmänna läroverk, utan hon måste begära k. m:ts särskilda medgifvande därtill och kan då blifva anställd som extra lärarinna.
Men äfven denna utsikt är ytterst liten, då konkur- rensen med de manliga elementarlärarne är stor.
Vid folkskolelärarinneseminarierna och de högre flickskolorna har hon något större utsik- Småskolelärarinnans ställning är naturligtvis ter, men hufvudsakligen har hon sin uppgift ej i ekonomiskt hänseende så god som folk- som folkskolelärarinna.
skolelärarinnans, men så äro också examens- För att anställas som ordinarie eller extra och andra fordringar på henne mindre.
ordinarie lärarinna vid folkakola, erfordras 1) Om sökanden till småskolelärarinneplats vid » att vara känd för gudsfruktan och sedlig van- sådan småskola, som vill komma i åtnjutande r af det högre statsanslaget, 300 kronor, ej ge- nomgått fullständig seminariekurs, är hon un- derkastad offentlig pröfning angående sina kun- skaper, hvilka måste motsvara de kunskaper, som förvärfvas genom sju månaders undervis- ning vid seminarium.
Småskolelärarinnesemi- narier finnas i de flesta län.
Kursen där är vanligen 8 månader.
Särskilda småskolelärarinnor finnas ej i Stock- holm anställda, men väl i öfriga städer samt på landsbygden.
Löneförmånerna vexla mellan 200, 250, 300, 400 kr jämte bostad och ved- brand.
Antalet kvinnor, som f. n. fungera i Sverige som folkskolelärarinnor och småskolelärarinnor, är mycket stort och uppgick vid 1889 års slut till 7,473, däraf 1523 folkskoleläraiinnor och 5950 småskolelärarinnor och lärarinnor vid min- dre skolor.
Likväl finnes äfven en mängd andra undervisningsområden, där kvinnan inta- ger sin gifna plats.
Utrymmet tillåter emellertid blott ett kort uppräknande af några af dessa.
Döfstumlärarinnor utbildas vid det i före ning med institutet å Manilla inrättade semi- narium.
Årligen intagas 2 ä 3 elever, helst unga personer på 20 ä 26 år, som med godt vitsord genomgått folkskolelärarinneseminarium.
Kursen är tvåårig.
Eleven åtnjuter, utom af- giffcsfri undervisning, fri bostad och ved samt såsom stipendium 500 kr under det första och 600 kr under det andra året.
Blindlärarinnor vinna utbildning vid statens blindinstitut å Tomteboda.
Kursen omfattar en tid af ett år, och för inträde fordras att ha undergått examen vid folkskoleseminarium el- ler ha motsvarande kunskaper.
Lärarinnor för sinnesslöa barn utbildas ge- nom ettåriga kurser vid den af föreningen för sinnesslöa barns vård i Stockholm inrättade skolan.
Inträdesfordran är att ha genomgått småskolelärarinneseminarium.
Fri bostad och underhåll erhållas af skolan.
Tecknings- och modelleringslärarinnor.
Vid Tekniska skolan i Stockholm finnes en sär- skild afdelning för dem, som önska utbilda sig till lärare i teckning och modellering vid ri- kets allmänna och tekniska elementarläroverk samt vid folkskoleseminarier.
För inträde fordras att ha fyllt 18 år, att ha betyg om god frejd och allmän skolbildning samt att vid anställdt prof ådagalägga erforder- lig skicklighet i frihandsteckning och linearrit- ning m. m. Slöjdlärarinnor utbildas äfven vid Tekniska skolan så till vida, att där meddelas kurser i träsnideri.
Dessa kurser äro tvååriga.
Dessutom gifves undervisning för utbildandet af slöjdlärarinnor vid Nääs slöjdläraresemina- rium, Handarbetets vänners kurser i konstsöm- nad och gammalsvensk konstväfnad (kvinlig slöjd) samt fröken Hulda Lundins kurser i kvinlig slöjd.
Kurserna vid Nääs räcka hvar och en i l V a månad.
Undervisning, materiel och bostad fria.
Kosthållet beräknas till 42 kr pr kurs.
Äfven vid Palmgrenska skolan (Praktiska arbetsskolan för barn och ungdomj är inrättadt ett slöjdlärareseminarium.
Hvarje kurs är där 3 månader.
Pris 60 kr pr kurs.
Jag nämnde här ofvan, att kvinnorna icke ännu ega samma rätt som mannen att vinna an- ställning vid statens allmänna läroverk.
Likväl hafva många kvinnor aflagt de där-
för nödiga akademiska examina, hvilka erfor- dra en tid af c:a 6 ä 7 år, 2 å 3 för filoso- fie kandidatexamen och 3 ä 4 för filosofie licentiatexamen.
här bordet, flytta dig i sofrummet med dina verktyg. » » Greta, kom ej hit med din färglåda; du trycker ju ärr mot bordet med din sybåge, Gerda. » Ja, kite borde jag ju heller själf fästa syskrufven vid det här nya bordet, utan nog måste jag flytta mig till mitt sybord.
Då pappa efter slutadt arbete kom in för att få en riktigt treflig stund i kretsen af sin familj, fann han denna skingrad åt alla håll.
Vårt gamla bord.
Det var då för galet!
Inte skulle det nya IjPJfeu, hade vi ändtligen fått ett nytt bord!
bordet få förstöra våra trefliga aftonstunder, Då vi som nygifta etablerade oss, voro i morgon dag lägger jag en duk på det.
Och inkomsterna ej stora, och inredningen i vårt duken kom på och täckte hela den blanka unga hem rättades därefter.
Ingen stil, en skifvan.
» Se så, Ragnar lilla, nu kan du bygga på del inropadt billigt på auktioner, det öfriga mera bedömdt från kassans ståndpunkt än från bordet, nu skrapa ej stenarne. » elegansens.
Trefligt och godt hade vi ändå » Byggtena inte tå, » klagar Ragnar.
Det haft det, och oberoende af alla öfriga tillgån- var ej bra att bygga på duken.
gar hade vi fått en rikedom af barn.
» Åh, Per!
Nu spiller du visst bläck på Men nu hade vi verkligen fått betydligt duken; lägg en tidning under. » » Se nu huru ni skuffat ihop hela duken ökade inkomster, och nu skulle småningom en renovering af hela huset komma till stånd.
med armbågarne. » » Sparka ej mot bordsfötterna, Sven. » Vårt lilla kabinett hade vi redan arrangerat De 3afbrutna anmärkningarna hindra hvarje helt förtjusande med en liten mjuk soffa, få- töljer och taburetter, bronser och statyetter, trefligt samtal att komma i gång.
Då kommer makartbuketter, skärmar och solfjädrar, ett ändtligen far, och vi få börja läsa högt.
riktigt hänförande, elegant litet dammbo.
Nå » Vänta blott ett ögonblick, jag skall först ja, det lilla obehaget med damningen under- titta litet i köket! » kastar jag mig nog gärna för att kunna hafva Ratsch!
Där låg hela kalaset!
Duk och det så här lika fint som alla andra.
byggstenar, saxar och snidjärn, pennor och Nu hade turen kommit till vårt största rum, bläckorn, skrifhäften och sysilke!
Det var En af dukens fransar matsalen, vårt egentliga samlingsrum.