Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet får, lill besvarande häraf, vördsamt anföra, att då den större seglationsfrihet, som Gottlands invånare uteslutande åtnjuter, blifvit dem på deras egen begäran förunnad under dervid fästadt vilkor, att de borde vid Landthamnarne bygga boställshus åt den af Staten aflönade Tullbevaknings-personal, som af denna seglationsfrihet blef en följd, och då icke lärer kunna bestridas, att afsättningen från dessa hamnar af Gottlands Landtmanna-producter bereder Allmogen nytta och förmon, så anser Utskottet sig icke kunna frånträda den mening, sorn finnes utvecklad i Betänkandet, hvilket dessutom redan blifvit bifallet af de öfrige 3:ne Riks-Stånden, under den a:dra innevarande månad.
Stockholm den 2 3 Junii 1834- Bihang till R.
Prot. 1834* 8:de Sami. 16'.de Håflet. 1 3 Allm.
Besvärs- och Oeconomie-Utslottets Utlåtande N:o 8g.
Ankom till Exp.-Utsk. d. a3 Junii.
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet N:o 34, angående väckt motion derom att de 124 tunnor Spanmål, som under benämning af Domkyrko-tunnor nu årligen gå från Hernösands Stift till Upsala Domkyrka, hädanefter måtte tillfalla Kyrkan i Hernösand.
Vid detta Betänkande, sora från Högloft.
Ridderskapet och Adeln blifvit återremitteradt, hafva Herrar Grefve Horn, Friherre Ehrenborgh, och Emil von Troil anmärkt och yrkat, att en grundligare undersökning borde företagas till utredande af förhållandet med ifrågavarande tiondeanslag, och att Utskottet borde föreslå en säker utväg hvarigenom detta ändamål kunde vinnas.
Men som, enligt till Utskottet ankomne ProtocollsUtdrag, Betänkandet blifvit bifallet af Preste- och Bonde-Stånden den 25 och af Borgare-Ståndet den 28 sistlidne April, finnér Utskottet denna fråga, till följd af 75 §.
Riksdags-Ordningen, vara afgjord, och anser således densamma icke kunna blifva föremål för någon vidare åtgärd af Utskottet.
Stockholm den 23 Junii 1834* N:o 90.
Ankom till Exp.-Utsk, cl, 23 Junii.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om anställande af en undersökning, till utrönande af det mest lämpliga sätt för allmänna landsvägarnes förbättrande.
Ridderskapet och Adeln ingifvet Memorial, som blifvit till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet remitleradt, har Hr Dalman, Wilhelm Fredric, — under anförande af de stora olägenheter, sorn tillskyndas den inre trafiken derigenom, att landsvägarne inom Riket, ehuru i allmänhet väl underhållna, likväl från början blifvit så illa anlagda, att man oftast finnér branta backar på ställen, hvarest jemn väg lätteligen kunnat vinnas, samt att man likaledes på slättland ser vägen slingra sig i'mångfaldiga krökningar, och upptaga vida större längd, än som skulle vara fallet Allm.
Besvärs- och Oeconomie-Utskottets Utlåtande JS:o go. 3 om den blifvit anlagd i rak linea, — föreslagit, det Rikets Höglofl.
Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att en undersökning måtte anställas, till utrönande af det mest lämpliga sätt för afhjelpande af dessa olägenheter.
Enligt Motionairens tanka, kunde de vid en dylik undersökning nödiga mätningar och afvägningar lämpligast och utan betydligare kostnad verkställas af de Genie-officerare, hvilka årligen för chartritningar äro spridda i landet.
Någon viss sträcka af de mest besökta stråkvägarne borde till en början för en sådan undersökning utväljas, och dervid på en med noggranhet och i stor scala upprättad charta utstakas den linea, der vägen kunde blifva den kortaste som möjligt, med iakttagande tillika, att den på intet ställe blefve mera brant, än som är förenligt med möjligheten att beqvämt köra upp och ned.
Berättelsen om undersökningen borde vara förenad med kostnadsförslag, så att Rikets Ständer, efter deraf vid nästkommande Riksdag inhemtad kännedom, må blifva i tillfälle bedöma, huruvida de finna skäl att, till befrämjande af berörde företag, anslå någon viss erforderlig summa.
Den af Hr Dalman sålunda gjorda framställning har Utskottet tagit i öfvervägande, och då Utskottet dervid, å ena sidan, fullkomligen insett, att, derest en så beskaffad rätning och förbättring af allmänna landsvägarne blefve vidtagen, som den af Motionairen åsyftade, sådant skulle underlätta ali inre trafik och varu-transport, har det, å en annan sida, icke kunnat undfalla Utskottets uppmärksamhet, att ett företag af dylik art, verkställdt ensamt på bekostnad af allmänna medel, skulle föranleda en utgift, hvilken visserligen ej på förhand kan beräknas, men som, efter all sannolikhet, skulle uppgå till ett så betydligt belopp, att Statsverket icke dermed bör belastas; och då dessutom härtill kommer, att, enligt hvad Utskottet har sig bekant, vägförbättringar af ifrågavarande beskaffenhet, genom enskild omtanka, redan blifvit verkställda inom åtskilliga delar af Riket, samt Hr Dalmans förslag, af sådan anledning, synes böra betraktas såsom en sak, hvars utförande, så länge nuvarande väghållningssätt fortfar, bör bero af hvarje communs serskilda omsorg, finnér Utskottet sig icke kunna tillstyrka, att ifrågavarande motion må till någon Rikets Höglofl.
Stockholm den 23 Junii i834.
Besvärs- och Oeconomie-Utslottets Utlåtande N'o gi.
Ankom till Exp.-Utsk. den 23 Jnnii, Betänkande> i anledning af väckt motion angående vissa f örändringar i Kongl.
Förordningen den 28 April 1819> om privilegia exclusiva.
Herr af EkenstamIsrael, har uti ett till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln ingifvet och till detta Utskott remitteradt Memorial anfört, att Rikets Höglofl.
Ständer vid 1823 års Riksdag ansett Kgl. Maj:ts Nådiga Förordning af den 28 April 1819 angående Privilegia Exclusiva förnya, i Riket förut okända slöjde-inrättningar, konster eller väsendtliga konstförbättringar, ega några bristfälligheter, hvilkas afhjelpande blefvo föremål för Rikets Ständers beslut och underdåniga skrifvelse N:o 4°5 (se Bihang till Riks-Slåndens Protocoll io:de Sami. aldra Band. 2:dra Afd. pag. i3 och 44 §;n> 90 Mom.
Riksdags-Beslutet) utan att någon åtgärd i anledning häraf följt; hvadan Herr af Ekenstam föreslagit, att enahanda framställning måtte af Rikets nu församlade Ständer i underdånighet förnyas.
Af sådan anledning får Utskottet vördsamt upplysa, att förenämnde underdåniga skrifvelse innehåller i första Momentet:
Alt, enär opinionen lätteligen kunde missledas genom det mindre fördelaktiga begrepp, den under en längre tid vant sig att fästa vid benämningen privilegia exclusiva, Förordningens rubrik hädanefter måtte blifva:
Maj:ts Nådiga Förordning angående hvad iakttagas bör vid förekommande frågor om Patenter eller frihetsår för nya, förut okände slöjde-inrättningar j konster eller väsendtliga konstförbättringar; samt att äfven inuti Författningen benämningen privilegia exclusiva måtte utbytas emot ordet Patent j såsom mera lämpligt och i Sverige tillräckligen kändt.
Häruti instämmer Utskottet och föreslår endast den Redactions-förändring, att benämningen frihetsårs såsom i detta fall icke rätt passande, eller åtminstone icke tydligt uttryckande hvad som härmed bör antydas, må utbytas mot orden uteslutande rättighet.
I andra Momentet af den underdåniga skrifvelsen föreslås: att det i 1 §. af ofvanberörde Nådiga Förordning förekommande stadgande af vederbörandes hörande, måtte få utgå, helst, enligt hvad Rikets Ständer hade sig bekant, frågans afgörande understundom blifvit fördröjdt i flere års tid, emedan vederbörande ej kunnat förmås att med sine förklaringar dessförinnan inkomma, genom hvilket dröjsmål uppfinningen kan gå helt och hållet förlorad, eller åtminstone betydlig förlust tillskyndas uppfinnaren, Allm.
Besvärs- och Oeconomie -Utskottets Utlåtande N:o gr. 5 hvadan Rikets Ständer i underdånighet hemställde om icke Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium äfvenledes borde åläggas att inom En månad efter det ansökningen blifvit dit ingifven, underdånigt utlåtande deröfver afgifva; och då samma §. jemväl föreskref att privilegii-innehafvaren borde 3:ne gånger i Stockholms Post- och Inrikes-Tidning kungöra innehållet af sitt undfångna Privilegium, hvarvid den, som ansåg sig vara genom samma Privilegium förnärmad, hade öppet att inom Tre månader från sista kungörandet, sådant hos Commerce-Collegium skriftligen anmäla, hvarefter det tillkom bemälde Collegium att anmärkningen pröfva och deröfver meddela utlåtande; så vore, i Rikets Ständers tanka, andre uppfinnares rätt derigenom tillräckligen bevarad.
I sammanhang hvarmed Rikets Ständer i underdånighet anhållit om den ändring i meranämnde §., att den Commerce-Collegium eller vederbörande
Embetsverk tillkommande rätt att pröfva huruvida Collegium anser det Privilegium, som sökes, ”lämpligt”, måtte försvinna, enär Collegium hufvudsakligen borde tillkomma att yttra sig, huruvida den uppgifne slöjde-inrättningen, konsten eller konstförbättringen, Collegium veterligt, vore i Riket känd och utöfvad.
Utskottet, som anser de i detta Moment föreslagne ändringar vara behöfliga och nyttiga, har i sammanhang härmed trott sig böra fästa uppmärksamhet derpå, att den prasscriptionstid, hvarigenom en person, som, genom ett åt annan person meddeladt Privilegium eller Patent, ansåge sig förnärmad, borde sådant hos Commerce-Collegium anmäla, och hvilken preescriptionstid i Förordningens i:sta §. finnes bestämd till 3:ne månader frun den dag då annoncen om Privilegii innehåll, genom privilegii-innehafvarens försorg, blifvit för 3:dje gången i Post- och Inrikes-Tidningen införd, synes vara alltför knapp och otillräcklig; hvadan Utskottet vördsamt hemställer att den nya preescriptionstiden må utsträckas till 6 månader från nämnde dag.
Tredje och sista Momentet af den underdåniga skrifvelsen innehåller: att den i Förordningens 3:dje §. gifne föreskrift, att, vid utfärdandet af uteslutande Privilegium, Innehafvaren deraf borde föreläggas en viss, efter omsländigheterne lämpad tid, inom hvilken han, vid förlust af den honom förunnade rättighet, bör finnas i full utöfning af sin nya slöjd, konst eller konstförbättring, mätte på sådant sätt förändras: att
Patent-innehafvaren ej må kunna förklaras förlustig sin ofvannämnde rättighet, så vida han, inom Tre år från Patentets datum, befinnes i full utöfning af sin uppfinning, samt att dervid på Kongl. Majrts
Nådiga pröfning borde bero, att, efter vederbörande Embetsverks hörande, bestämma huruvida, i följd af serskilde 6 Jllm.
Besvärs- och Oeconomie-Utskottets Utlåtande N:o gr. sig företeende omständigheter, samma praescriptionstid kunde i någon mon förlängas; genom hvilket stadgande Rikets Ständer trott Patent-innehafvarens skäliga rätt, att, vid inträffande hinder, bibehållas vid utöfning af sin uppfinning, blifva bevarad, så vida den stod alt förenas med samhällets billiga anspråk, att ej, genom ett alltför långt uppskof med uppfinningens verkställande, en längre tid gå miste om fördelar, som af någon annan persons enahanda upptäckt, i annor händelse, kunnat detsamma på lika väg beredas.
Vid jemförelse häraf med Förordningens 3:dje §., som innehåller: ”att om
Privilegii-innehafvare underlåter att inom förelagd tid sätta sig i full utöfniug af sin förunnade rättighet, eller om inrättning, som inom nämnde tid blifvit börjad, derefter afstannar och icke inom 2:ne år tillbörligen drifves, skall i bägge dessa fall Privilegium till dess kraft och verkan upphöra; ankommande i förra händelsen på vederbörlig pröfning, huruvida Privilegium å enahanda inrättning må i föreskrifven ordning en annan meddelas’’; så och då de i denna §. föreskrifne bestämmelser, i Utskottets tanka, äro vida mera ändamålsenlige och lämplige till bevarande af så väl Privilegii-innehafvarens som samhällets billiga anspråk, än hvad som i förenämnde Moment blifvit föreslaget, anser Utskottet sig icke böra tillstyrka, att Förordningens 3:dje §. må, på ifrågavarande sätt, förändras.
Sedan Utskottet sålunda yttrat sig öfver Herr af Ekenstams motion, får Utskottet, i sammanhang härmed, vördsamt tillägga, att Utskottet, af den uppgift från Kongl. Handels- och Finance-Expedition, som finnes bifogad Justitiae-Ombudsmannens Embets-berältelse af den 4 November 1828, inhemtat att, med anledning af i8a3 års Ständers ofvanåberopade underdåniga skrifvelse, • ett underdånigt förslag till ny förordning, rörande Privilegia Exclusiva, blifvit utarbetadt, ehuru ej Kongl. Maj:t deröfver ännu täckts fatta något beslut.
Enligt de närmare upplysningar
Utskottet i detta afseende baft tillfälle förskaffa sig, hvilar detta förslag på följande grunder:
Såsom allmän regel antages: att Patent ej beviljas å en princip, utan endast på principens tillämpning pä uppgifvet sätt; i:o Patent beviljas: a) för nya uppfinningar i Slöjdeväg; b) för förbättringar å äldre uppfinningar, dock utan intrång i förut beviljade Patent; c) lör införande af utomlands kända, men här i Riket förut ej verk - Allm.
Besvärs- och Oeconomie-Utshottets Utlåtande N:o gt. g ställda uppfinningar, då uppfinning ej är sådan, att den kan, efter en genom tryck allmängjord beskrifning, af hvem som helst utföras. 2:0 Patent beviljas: både åt Svenske undersåter och fremmande, likväl med vilkor, hvad de sistnämnde beträffar, att de skola inom ett år ifrån Patentets meddelande antingen, efter i behörig ordning erhållet tillstånd, till Riket inflytta eller åt Svensk man öfverlåta sitt Patent. 3:o Tiden för Patent:
Högsta tiden bestämmes: för Patent å ny uppfinning till i5 år; för Patent å förbättringar till 10 år; för Patent på införande af utomlands kända uppfinningar 5 år. 4:o Patent utfärdas af Commerce-Collegium.
Ingen föregående undersökning eller pröfning af uppfinningens nytta erfordras. 5:o Fullständiga beskrifningar och ritningar öfver Patentets föremål böra aflemnas till Commerce-Coilegium sist en månad efter den dag Collegium fattat beslut om Patentets meddelande.
Reskrifningen intages uti det Patent, som derefter ofördröjligen utfärdas. 6:0
Patentet reserverar andras förut lagligen befästade rätt, och förklarar, att uppfinningens n^tta och användbarhet på intet sätt genom Patentet garanteras. 7:0 Patentet kungöres i Tidningarne trenne gånger.
Inom 6 månader ifrån sista kungörelsen må bevisning företes, att uppfinningen är förut känd och utöfvad, i hvilket fall Patentet blir utan verkan.
Dessa tvister afgöras af Compromissarier, valde af Parterne. 8:0 Tvister om intrång i kraftegande Patent afgöras af Domstolarne. 9:0 Uppgift om tilländalupna Patent, jemte beskrifningar derå, införas, genom Commerce-Collegii försorg, i allmänna Tidningarne.
Jemte det att detta förslag innefattar samma ändringar i den nu gällande förordningen, som Utskottet här ofvan vördsamt föreslagit, skiljer det sig dessutom i ett annat afseende väsendtligen från densamma, nemligen i afseende å den olikhet, som finnes i bestämmandet af högsta tiden, för hvilken Patenter meddelas för nja uppfinningar} förbättringar å gamla och införande af utomlands kända.
Då Utskottet anser en sådan olikhet vara af rättvisa och billighet påkallad, enär tiden för åtnjutandet af den uteslutande rättigheten bör lämpas efter så väl den större eller mindre kostnad, som preliminära försök m. m. 8 Allm.
Besvärs- och Oeconomie-Utslöttets Utlåtande JV:o gt. gjort nödvändig, som efter den mindre eller större sannolikheten att det meddelade
Patentet gör inskränkning af andras rätt, och då förslaget för öfrigt, enligt Utskottets tanka, innehåller de stadganden, som andra länders erfarenhet visat vara ledande till det ändamål som åsyftas, så får Utskottet vördsamt föreslå, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af en ny författning rörande Privilegia Exclusiva, uppgjord i enlighet med de grunder, som här ofvan blifvit framställda; hvarvid Utskottet dock trott sig höra tillstyrka den förändring, i afseende på 5:te punkten, att liden, hvarinom beskrifningar och ritningar öfver Patentets föremål böra aflemnas till Commerce-Collegium, må bestämmas till en månad efter delfåendet af Collegii beslut om Patentets beviljande; samt, i afseende på yrde punkten, det tillägg, att Compromissarierne må vara edsvurne.
Hvilket dock, jemte a:ne ledamöters serskilda mening, Rikets Högloft.
Stockholm den 23 Junii 1834- Reservation: Af Herr Rydin:
Jag kan icke dela Utskottets mening i afseende på 7:e punkten af de föreslagne grunderna.
Jag tror nemligen, att frågor, huruvida sådana uppfinningar, hvarå Patent sökes eller hvarom tvist uppstår, äro förut inom Riket kända eller begagnade, icke ensamt böra pröfvas af Compromissarier, utan anser jag, att Wetenskaps-Academien, Bergs-Collegium, Technologiska Institutet eller andra sådana Autoriteter, som i hvarje serskildt fall om saken kunna ega bästa kännedom, jemväl ovilkorligen böra höras.
Häruti instämde Herr Olbers. N:o Allm.
Besvärs- och Oeeono/tiie-Utskoltets Utlåtande N:o g2.
Ankom till Exp.-Utsk. den 2$ Junii.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om rättighet för Adjuncter och Docenter inom Juridiska och Medicinska Faculteterna, att beräkna Academisk tjenstgöring vid fråga om befordringar utom Academien.
Hogvördige Preste-Ståndet har till Utskottet remitterat en motion af Herr Professor Westman, som anfört, att de lägre Lärare-platserna vid Rikets Universitet, nemligen Docenturer och Adjuncturer, ej annat äro än expcctance-tjenster, dels alldeles saknande, dels försedda med en högst obetydlig lön; att dessa tjenster förnämligast sökas för den öppnade utsigten till högre befordringar, samt att ju mera dessa stängas, destomindre blifver tillgången på skickliga ämnen till nämnde tjensters besättande, hvilket skall vara förhållandet inom Medicinska och Juridiska Faculteterna, der både Docenter och Adjuncter på visst sätt kunne anses stängde från vägen till befordran utom läroverket.
Af desse och flera skäl har Motionairen velat föreslå, att åt Adjuncter och Docenter inom Medicinska och Juridiska Faculteterna måtte, i likhet med hvad redan eger rum inom Theologiska och Philosophiska Faculteterna, rättighet beviljas, att, vid fråga om befordringar utom Academierna, få beräkna sin Academiska tjenstgöring, de inom Medicinska lika med tjenstgöring inom Fält-Läkare-Corpsen, och de inom Juridiska med tjenstgöring inom Hof-Rätterne och Rikets Collegier.
I dessa åsigter hafva Herr Biskop Faxe och Herr Professor Agardh instämt, den sednare med anförande af exempel från Lunds Universitet, der det skall varit omöjligt fästa någon Docens vid den Juridiska Faculteten, och hvarest, i den Medicinska, tvenne, sedan de erhållit denna plats, sedermera aldrig infunnit sig; hvaremot Herr Kongl. Lif-Medieus Ekström andragit, att om Adjuncter och Docenter vid Medicinska Faculteterna skulle, endast i egenskap af Academiska Lärare, tilläggas den af Motionairen yrkade ovilkorliga befordringsrätten, den öfriga Läkare-Corpsen derigenom skulle lida och se sig prejudicerad.
Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; och då det icke nekas kan, att ju Docenter och Adjuncter vid Juridiska och Medicinska Faculteterna, i jemförelse med sine Colleger vid de tvenne öfrige, ega en inskränktare utsigt tili framtida befordran, enär denna tjenstgöring inom Academien vid Bihang till Jt.
Prot. 183b 8-de Samt, 1 16 -de Häftet. i o Allni. jBesvdrs- och Oeconomie-Utskoltets Utlåtande JV:o gt. ansökningar utom densamma, äfven vid eljest lila meriter, icke berättigar till något slags företräde; då det tillika är otvifvelaktigt, att ett sådant förhållande måste afskräcka den för sin framtid omtänksamme från inträdet på £n bana, hvarifrån utvägen sedan visar sig så godt som stängd, och der det färre antalet af någorlunda lönade tjenster icke lemnar tillräckligt rum till en eljest förtjent befordran, hvarigenom äfven Universiteten, efter hvad uppgifvet blifvit, uågon gång sättas i saknad af skicklige yngre Lärare inom berörde Faculteter; så kan Utskottet icke annat än finna den af Motionairen föreslagna tjensteberäkningen både med rättvisa och Läroverkens nytta förenlig.
Utskottet kan likväl icke förbise det möjliga förhållandet, att i fall den af Motionairen yrkade rättigheten blifver ovilkorlig, merbemälde Lärareplatser lätt torde förvandla sig till sine-cure-tjenster, hvarifrån man till prejudice för andra, ej vid Academien anställde, men lika förtjenle sökande, kunde, utan synnerlig tjenstutöfning eller förkofran i det practiska, bana sig väg till bättre lottade platser.
På grund häraf har Utskottet trott sig vördsamt böra tillstyrka den underdåniga anhållan hos Kgl. Majit, att Adjuncler och Docenter vid Juridiska och Medicinska Faculleterne måtte, i likhet med hvad redan eger rum inom de Theologiska och Philosophiska, vid fråga om befordringar utom Academien, i Nåder beviljas rättighet att beräkna sin Academiska tjenstgöring, de inom Juridiska lika med tjenstgöring vid IlofRälter eller Rikets Collegier, och de inom Medicinska Faculteten med tjenstgöring inom Läkare-Corpsen, dock under förbehåll, alt den som önskar tillgodonjuta sin Academiska tjensteberäkning, skall dels låta inskrifva sig i det Embetsverk, under hvilket han vill söka en framtida fortkomst, dels ock med bevis styrka, det han, utom hällne enskilda eller offentliga föreläsningar, tillika tjenstgjort, Juristen vid någon af Ortens Domstolar, och Läkaren antingen vid det Academiska eller något annat sjukhus, så vida han ernar söka befordran till Provincial-Läkarc; eller ock trenne år såsom Bataillons-Läkare, i händelse han vill njuta till godo befordringsrätt inom Fält-Läkare-Corpsen.
Stockholm den a3 Junii i83J. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktayckeiuet, i834- 'Alim, Besv. och Oecon.
Betänkande IV.-o g3. 3NT:o 93.
Ankom till Exp.-Utsk. den 27 Junii.
Betänkande, i anledning af väckt fråga, om upphäfvände af dubbla tjenst-årsberäkningen vid befordringar till ecclesiastikå embeten och tjenster.
I detta ämne har lill Utskottets handläggning blifvit remitterade: 1:0 från Högvördiga Preste-Ståndet, ett af Herr Contracts-Proslen A. Lignell afgifvet memorial, hvaruti finnes an förd t: att, bland de svårigheter och lidanden, hvaröfver det i församlingen tjenstgörande Presterskapets för sin enskilda del, hade orsak att beklaga sig, vore den dubbla tjenstårsberäkningen störst och djupast ingripande, genom hvilken befordringsgrund, som först blifvit stadgad uti 1724 års Skolordning, Religionslärarens kall i de lägre tjenstegraderne nedsättes och. hans hopp om befordran tillintetgöres, enär han, efter att i5 å 20 år och derutöfver hafva arbetat lika mycket, stundom mera än den med dubbel års-beräkning privilegierade, och uppoffrat sin tid och sina krafter att hos den minst upplysta delen af samhällets medlemmar inskärpa, underhålla och utvidga de första religions-begreppen, samt derjemte varit sysselsatt med andra embetsmanna-beslyr, dem senare tiders författningar så frikostigt tilldelat Presterskapet, och detta allt under åtnjutande af ringare inkomster, än de Skol-lärarne numera anslagne, ser sig undanträngd af en skara yngre sökande, dem lyckan gynnat med dubbla år; att det i församlingen tjenande Presterskapet, utom hvars nit och bemödande råhet och okunnighet skulle bland menigheten utbreda sig, och hvars embetsbefattning för det helas trefnad är den oumbärligaste, sålunda alltid måste stå efter på befordrings banau, och, ulan afseende på verksamhet, erfarenhet och oförvitligt upp förande, blifva i saknad af utsigt till bergning och fortkomst, vidare än de privilegierade års-beräknarne, hvilka dessutom, till följd af högre betyg på lärdom, hafva sig de största Pastoraten förbebållne, medgifva, under det man likväl af Församlingens Presterskap fordrar ej blott osvikligt nit i embete och värdighet i lefnad, utan ock kunskaper att dermed gagna Församlingen och hedra Ståndet; att dubbla årsberäkningen, då dén infördes, hade något skäl för sig, i anseende till Skollärarnes den tiden Eih. till R.
Fröt. tS34. 8 Sami. 1 iy:de Häftet.
Betänkande N.o g3. trägnare arbete, än Presterskapets i Församlingen, och svagare löne vilkor, hvilka omständigheter, serdeles under sista 3o åren, alldeles förändrats, så alt Presterskapets göromål äro minst fördubblade, men Skollärarens desamrne, om icke mera lättade och beqvämliggjorde, under det hans vilkor äfven blifvit successivt förbättrade, dels genom caduque-medel vid ledige prest-sysslor, och indragen förlänings-spanmål, dels genom slats-anslag, såsom vid 1818 års Riksdag af 8,292 tunnor kronotionde, tillika med hvad som sistlidne Riksdag beviljades, och hvilket Rikets Höglofi.
Ständer otvifvelaktigt låta framgent fortfara; att dubbla årsberäkningen stundom, till skada för Skolverket, på lärarebanan indragit personer utan annan kallelse dertill, än den af genvägen till befordran föranledda, hvilket jemväl vitsordats af sista Kongl.