Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln, hvars speciella Anmärkningar vid Betänkandet, Utskotten i det föregående tro sig hafva besvarat, har egentligen till öfvervägande framställt nödvändigheten af förändrade Hushåll-', nings-anstalter, Krono-skogarnes försäljning, fri utskeppning med främmande fartyg rn. m., hvaruti en annan värd Ledamot af samma Riks-Stånd tillika instämt.
Och, jemte det Utskotten, i anledning deraf, anse sig böra förklara, det äfven de för deras del finna vigtig!, att alla monopoliska hinder, som för Närings-friheten må i vä.’ gen ligga, varda undanröjde, hvilket ämne likväl i sin detail ligger utom desse Utskotts upptagande, blir Stats-Utskottet i serskildt tillfälle, 478 Stats-celi Bantio-Uisiottens Betänhanden. att om hvad som angår afhändandet af Statens ägande rätt till Skogar m. m., i följd af skedd Remiss, sitt utlåtande meddela.
Då Utskotten nu fullgjort den pligt dem ålegat, att besvara de vid deras förra Betänkande gjorda Anmärkningar, återstår för dem allenast, att Rikets Högloft.
Ständers upplystare granskning det eila och andra underställa.
Utskotten hafva troget följt den grundsatfs, att söka finna en gräns mot det representativa myntets vidare försämring, i förening med den minsta rubbning för öfrigt uti de närvarande förhållanden, sorn på den allmänna och enskilda Crediten hafva inflytande.
Bekymret öfver myntets stigande förbättring har, Utskotten bekänna det gärna, vida mindre upptagit deras sysselsättning, såsom ett fåfängt bekymmer: en gräns mot convulsiviska omvexlingar är det hufvudsakliga, sorn i den delen bordt fästa uppmärksamheten, och sorn äfven föranledt tili motsvarande förslag.
Aro nu likväl tidens omständigheter sådana, att ingenting bör eller kan göras till försäkrande af myntets stadga och grundläggning af en bättre ordning} då äro ej heller de af Utskotten i denne del gifne förslag antaglige: då må ännu ett rådrum lämnas, hvarunder den ene delen af Nationen fortsätter sina beräkningar till bestånd, på den andra delens ofärd: fortsätter den strid, som med hvar dag blifver bittrare, afrnattande hvarandra gemensamt, till-dess en annan tid kominer, då, med ytterligare för lägenhet till resultat, sinnenas styrka att behålla sans, ännu mera skall profvas.
Stats- och Banbo-Utsbottens Betänbanden. 479 Om Utskotten tagit felt i epoken för til. lämpnirigen af deras grunder, skall framtiden troligen bevisa, att de det icke gjort örn sjelfva ämnets natur och egenskap.
Utskotten veta allt för val, att deras framlaggda Förslag af en del benämnes Stryp-Systeme, af en annan del Assig. nät
Sy sterne; men Utskotten skola af ingendera låta sig förvillas från den medelväg, på hvilken Utskotten med jämna steg framgått.
Utskotten, som uti ett betänkligt ämne, under en än betänkligare tidpunkt, blifvit ålaggde att ett förslag afgifva, hafva det efter bästa förstånd och sarnvets-pligt fullgjort.
Med det föremål, hvarpå Utskotten riktat deras uppmärksamhet, taga de ingen del uti någon bäfvan, att tusentals familier skulle förbanna dem, sorn varit orsaken till deras olyckor: ty Utskotten ärkänna sig uti ingen ansvarighet för medverkan dertill, och deras mål har varit Fäderneslandet, Beror verkligen den gränslösa åtskillnaden af tusentals Famillers väl eller ve uppå antagandet af den värde Ledamotens Förslag till Penri in ge-Verkets reglering, sorn detta yttrande fällt, i stället för Utskottens Förslag; så må hvar rättgidnad gifva sitt bifall till det förra.
Emedlertid, och om Utskotten ej kunnat fatta detta begrepp om förhållandet, skola dess Ledamöter, det oaktadt, motse den ena eller andra skakningeu, sorn skulle kunna inträffa, med det lugn, som icke af de yttre förhållanden, hurudane de än må vara, i skakningens stund bero; utan från hvar Enskilds räkenskap med sig sjelf hemtar sin ringare eller större behållning, Lika nära om hjertat ligga Fäderneslandets 480 Stöts- och Banka-UtsiottensBetänkanden. stora angelägenheter Utskottens Ledamöter, sorn hvarje annan af de Respeetive Ståndens Medlemmar.
Det finnes bland Utskottens Ledamöter dem, sorö både på närmare och fjarmare håll, vid mer än ett tillfälle af vada och betryck hemburit sina krafter och bemödanden åt Fäderneslandets sak, och de* ärkänna hos ingen, eho han vara ina, en upriktigare eller lifiigare kärlek för den constifutionella friheten, än den de sjelfve hysa; och hade Utskotten aldraminst föreställt sig, att de förmodade menliga verkningarne af nu i frågavarande förslag skulle kunna en så vidsträckt tydning athalia, sorn att för denna frihet blifva yådliga.
För att lätta ämnets öfversigt, torde Utskott ten slutligen fa i Sammandrag åter framställa resultatet af Betänkandet med de, i anledning af Anmärkningarne, nu gjorde förändringar och tillägg, nemligen; i.
Närvarande omständigheter medgifva ännu icke vidtagande af något sådant Riksens Stan. ders beslut, som skulle lemna till resultat ett bestämdt förklarande af Sedelmyntets Silfvervärde, a.
I följd häraf förblifva Bankens Vexelfunctioner (med det i 10 Punkten, rörande utvexling af nytt Silfver-skiljemynt, gjorde undantag) hvilanue, intill nästa Riksdag; då dermed kommer att förhållas efter det förordnande, som Riksens Ständer, i afseende derå, meddela. 3- Intill nämnde tidpunkt skall det repre< sentatlva Mynt-Capitalet till det belopp, som blir en följd af den nu föreslagne regleringen, oför^j Stats- cc.h Banko-Utskottens Betänkanden'.
481 Stid rad t q värdi lifva i rörelsen circulerande; så att det permanent hvarken okas eller minskas under tiden. 4.
Hvad som i Räntor och Capital-afbetalningar till Banken inflyter skall fördenskull åter utgå på särskilda bestämda vägar, nemligen: a).
Till omedelbara bidrag för Jordbruk, Handel och Näringar, för att genom ökad Production, vidga området af Sedelmyntets verksamhet: och höra härunder:
Fastighets Läne-Fonden , Odlings Läne-Fonden, Metall Läne-Fonderne, Maiiufastur Läne-Fonden, Diskont Läne-Fonderne, samt Magazins-Directionens Creditiv, enligt de för hvardera häraf antingen förut gällande eller vid denne Riksdag föreslagna grunder ; b).
Till Canalbyggnad, Strömvensningar och andre åtgärder för comunicationers öppnande och lättade transporter m. m., till befordrande af den invertes rörelsen och Landtmanna-Producters afsättning; och höra härunder: jlrliga Byggnadsbiträdet till Götha Canal, Länebiträdet till Hjelmare Slussverk, D ilo till Söder-Telje Canal, samt Det nu gjorde Förslag om öfverlemnande af 100,000 R:d ärligen frän och med är 18 19 till och med , det är, dä nästa Riksdag infaller, till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, i afseende pä senare omför mäld te ändamål, under iippgifne vilkor. - och c).
Till anskaffande af Metaliskt mynt, för att 482 Stais- och Banko-Utsiottens Betänkanden. förstärka Bankens Fond och befrämja stadga i Sedlames värde. 5:0
Hä ivid iakttages för öfrigt, att dispositioner ingalunda göras, sorn föröka Bankens Capital-Skuld; hvaremot Ränte-vinsterna fortfara att, efter Riksens Höglofl.
Ständers pröfning och beslut, ad publicos usus användas, 6:0 Allmänna Lån-operationerne, som af!’1 tingen omedelbarligen genom Banken eller på dess Credit drifvas och underhållas , riktas på de ginaste vägar till näringarnes största båtnad, och med det företräde dem emellan, som af deras allmänna gagnelighet bestämmes.
I följd häraf urskiljes hvarje Naringsbehof för sig, och dess Lån-andel bestämmes i förhållande dertill, samt efter de disponible tillgångarne; och för Rån biträdets användande till det åsyftade ändamålet , utfärdas fullständiga Reglementen och föreskrifter. 7:0
Diskont-rörelsen skall sedermera efter hand, i den mohn Näringarne erhålla sina anvisningar till omedelbart understöd, samt stadga i myntet hunnit utvidga Län-transactionerne de Enskilde emellan, återbringas till ett ändamålsenligt skick, genom en lifligare omsättning och deraf följande större tillgångar, att på kortare terminer disponeras. 8:0
Den inskränkning uti de allmänna Lane operetionerne, sorn anses blifva en följd afEilial-Diskonternes succssiva utredning, godtgöres och jernnäs, dels genom den af myntvärdets stadga befrämjade Skuldernes ufverfly ttning till Enskilde, dels genom förstärkning af de särskilda Näringarnes Dån-Fonder, dels derigenom att i Diskoruväg fublifver circulerande Bankens Stats, och Banio-Utskottcns Betänianden.
483 andel uti Filial-Piskonterne, bestående ej minelle utaf hvad sorn blir behållet af dess redan ägande Fordran för Crediti vdrne , än af hvad sorn till Assignationernes jnlösande vidare skulle contant utgå; och slutligen i synnerhet genom deri tillgång på Lån, Enskilde emellan, sorn anses blifva en följd deraf, att medlen icke vidare kunna, mot ränta, i Diskonterne insattas.
Gruriderne för de i Götheborg och Malmö för,blifvande Diskont-Utrednings-Contoirens verksamhet, komma att, i sammanhang med öfrige Reglernentariska Stadgandeu, Rikets Höglofl.
Ständers afgörande underställas. <j:o Hvad efter föregående dispositioner öfverblifver af Bankens årliga Intrader, användes till anskaffande af myntbara metaller, för att, när lämplig tid dertill inträffar, i allmänna rörelsen utspridas, i utbyte mot Bankens Sedlar. 10:0
I detta afseende kommer början att göras med skiljemynt i Silfver af Två och Fyra skiilingsstycken , hvilka utmyntas till ett sådant intrinsekt värde, som Banken högst betalar för det Silfver, som den, efter fastställde grunder, kan komma att upphandla. 1 x:o Koppar-skiljemynt präglas och utgifves till sådant intrinsekt värde, att af Ett skeppund Koppar ptäglas Ett Hundrade Sextiosex Riksdaler Trettiotvå skillingar Banko-Sedlar. 12:0 Banko-Styrelsen skall, efter dessa allmänna grunder, använda sina bemödanden, att motverka Sedelmynrets vidare försämring , och sålunda äfven hafva öppet, att, när Silfver icke kan inköpas, Vexel-Fonden i förenämnde ändamål åter utgifva. 484 Stats- och Banko-Utskottens Betänkandeni 13:0 Stats-Verkets
Financeväsende skall icke i någon måtto med Bankens vidare sammanblandas, men liqviderne till Stats-Skulldens afbördande orubbligen fortgå.
Och 14:0 Begagnandet af Riksgälds - Coptoirets Credit på Banken blir beroende af RiksgäklsSedlarnes indiagning, så att den samfäldta Sedel-Stocken balancerar, under förbehåll tillika, att Riksgälds-Sedlarne icke må okas utöfver det vid senaste Riksdag faststhldte maximi-belopp.
Det ena och andra understäiles vördsamligen Rikets Höglofl.
.Ständers pröfning och afgörande.
Flere Ledamöters serskilda Meningar bifogas.
Stockholm den 16 Maji 1818- , o A Stats-Utskottets vägnar:
Rodderska- På Högvördige Prestepet och Adelns Le- Ståndets Ledamöters damuters vägnar vägnar Carl De Geer. C. v.
På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vagnar H. N. Schwan.
Å Banko-Utskottets
Vägnar:
Ridderska- På Högvördige Prestepet och Adelns Le- Ståndets Ledamöters damöters vägnar vägnar Mag. Palmqvist. E. A. Ahnqvist.
På Hedervända RondeStåndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson.
Stats» ach'Banio-Ltskottens Betänkmidsn. 485 På Väliofl. BorgareStåndet Ledamöters vägnar L. J.
På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters vägbar Pehr Jansson. C. Sylvan Utdrag af Protocollen, hällne hos Rikets Häglof1.
Ständers förenade Stats- och Banko-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm, följande dagar:
Den 6 Maji 1818» S. D. Herr Borgmästaren Holm uppläste följande* Vördsamt yttrande:
Ehuru tidens anda icke tyckes vara gynJ ilande för en Realisation, hvilken jag i dess rätta bemärkelse icke eller skulle kunna påyrka eller tillstyrka: så må det dock vara mig tillåtit, att reservera min enskildta öfvertygelse om en möjlig utväg, att sätta myntet i ett stadigt värde, utan att i sjelfva verket förnärma någons billiga anspråk.
Denna utväg består, enligt min tanka, icke i förslaget, att för en half Million årligen införskaffa Silfver i Banken- Myntet blefve val härigenom något stigande, men alltid vacklande i värde.
Efter denna plan erfordrades åtminstone 30 år, innan Realisationen kunde sättas i verkställighet, fastän inga hinder eller olyckor un-] der tiden kommo i vägen.
Men skulle emed-’ lertid ett eller annat af de större Creditiverna 486 Stats- celi Banko-Utskottens Betänknden. på Banken, understundom behöfva ålitas, så är klart, att Realisations-ögonblicket blefve destorr,ela aflägsnadt
Deremot åtgår icke hälften af detina tid, in* nan hela Sedelstocken vandrat till Finland, så vida Finska handeln d föränd råd bibehålies.
Otn icke hälften af vår Sedelstock redan i detta ögonblick finnes där; Så är enda orsaken dertill, att Finnarne uppköpa en mängd Silfver i Stock, holm för Banko-Sedlar.
Det är således icke han. delsställningen eller Stats-Oeconomien utan det är våra redbarheters utvandring, som förorsakar att Sedelstocken qvardröjer något längre i Sverige, än Handels-Balaricen bestämmer.
Skall då samtiden eller efterverlden godkänna en åtgärd, hvarigenom vi förbättra ett mynt, som redan till stor del är utom Riket, och vidare ovillkorligt måste utvandra, och det i ett ögonblick, då ingen anstalt fogas att bibehålla myntet inom Landet?
Jag tror det vara vigtigare att söka förbättra Landets ställning än Bankens ställning.
Då jag uti mine anmärkningar mot förra Betänkandet föreslagit, att den halfva Million, som skulle gagnas till Silfverinköp, i stället måtte användas alt motverka Finska handeln, så föreställde jag mig det inkast, att denna befattning icke angår Banken.
Jag medgifver riktigheten häraf; men, så länge Statens och Bankens .Financer äro förenade, och Banken så betydligen understödjer Götha Canal, hvilken torde komma att förstöra Sverige, så ville jag att Banken äfven skulle på en annan sida gifva Sverige något stöd, och det är att corrigera Finska handeln, medelst Stats■ och Banko-Utskottens JBetänkanden.
487 anslag af penningar till Strömrensning i Norra orterne, fria transporter och fralcter af prodycter o. s. v. för att etablera en inhemsk varuafsättning på Stockholm.
Ar det tänkbart, att Sverige i många år Iean äga bestånd, då dess alla redbara exportartiklar utbytas mot öfverflöds-och luxe-varor, oell en stor del förnödenhets-varor införes mot vår Sedelstock?
Likväl skall Sedelstocken förbättras i sitt värde, fastän den redan är borta, långt innan förbättringen är fullbordad.
Det är sannerligen märkvärdigt, att man vill fördröja en Realisation eller stadgandet af myntvärdet, intilldess att full valuta kan gifvas för Banko-Sedlarnes hela belopp.
Jag förstår icke, buru det är möjligt föreställa sig, att en sådan händelse någonsin kan inträffa i en ordentlig väg.
Så länge var Statshushållning bibehåller sin nu ägande esprit, så länge ingenting göres för besparingar eller en ökad produetion, och så länge Nationen, för att undanrödja den allmänna förlägenheten, icke ens kan aflägga sådane öfverflödsvaror, som uppsluka hela vår export; men deremot alla våra ansträngningar gå ut till motsatta ändamål; så kan man icke vänta något national-välstånd.
Det har ännu felats oss den hushålls-method, att förbättra det mynt, sorn vi icke kunna behålla.
Man säger, att Banken har stora inkomster, årligen af sin Låne-Rörelse, och den bör derföre använda en del deraf, till förstärkande af sin soliditet.
Detta skäl är talande och skulle äfven vara fullkomligt gällande, om Banken ej 488 Stats- och Ban&o-Utsbottetis Betntwnderi Vöre annat än hvad den borde vara; Men ela ha-* de den icke eller antagit en sadan näring.
När det nu i senare tider har blifvit Bankens lott, att styra Statens economiska och financiella angelägenheter, bör den ej eller undandraga sig, att omfatta den största af våra are gelägenheter, nemligen produetionen af förnödenhetsvaror, så att myntet kan bihehållas i Landet.
Bankens alla inkomster borde ensamt härpå användas, emedan dess egit val beror af Landets förbättring.
Det Låne-Systéme Banken an* tagit skall snäft gå sönder, likasom Filial
Diskon— ternes, om det icke har till föremål det allmännas förkofran.
Man bör betänka, att det är Nationen, som skaffar Banken sina inkomster, Nationen har då rätt att fordra, att desse inkomster användas till Landets förmån, Den hufvudsakliga förbättringen bör bestå deri, att återställa Jordbrukets värde och anseende; Men sådant låter sig ej göra så länge Sverige har ett vacklande mynt och behöfver uppköpa förnödenhets-varor från Utlänningen.
Det är egendoms vingleriet, sägér man, som är orsaken till Jordbrukets miss-credit.
Man har förvånats öfver de höga egendoms-prisen, men ej betänkt att sådant varit en följd af det dåliga myntet, och af den lönande afkastningen och afsättningen under Con« tinental-Systemet.
Jordbruket
Var den tiden i anseende och blef följakteligen en begärlig handelsvara.
Att denna egendoms-handel skedt på Credit eller för lanta penningar, är ej något ovanligt, emedan sålunda förr tillgått och måste alltid Siats- och Banho-UtsJtottens Betänkandeh'.
489’ alltid sä fortfara.
Det är en stor åtskilnad emellan1 ett gäld budet Jordbruk och en gäldbunden jordbruk kare.
Om Jordbruket är för hardt skattlagdt och be* tungadt, så går innehafvaren förlorad, ehvad han är fattig eller rik.
Om Jordbrukaren varit skyla dig köpeskillingen för sin egendom, har sådant icke varit af någon svår betydenhet, så länge denna gäld validerade endast emellan enskild-! te medborgare,emedan räntan oftast då användestill producter och, så tillsägandes, förtärdes vid Jordbruket; men, då denna gäld i sednare tider blif-' vit förflyttad på Diskonter och Banken; så utgöt räntan af gälden en ojämn beskattning, som väl går ifrån Jordbruket, men aldrig kommer detsamma åter till godo, utan användes till andra ändamål.
Man anslår medel till Jordbrukets odling och köper Jordbruks-producter af Utlänningen.
Den bästa uppmuntran för Jordbrukaren är, att dess producter efterfrågas och betalas.
I annat fall producerar han ej mer, än han kan använda- Det var en tid, Då Sverige födde och underhöll Finland, hvilket derföre nu kan föda Stockholm.
Bör då Sverige icke vidtaga en dylik anstalt för att skaffa Stockholm förnödenhets-' varor inom Riket?
Jag tror, att, om Sverige ock-’ så skulle bekosta hvad summa sorn helst för att uteslutande få förse Stockholm med förnöden-1 hets-varor; så vore sådant nyttigt, emedan penningar qvarblifva i .Landet, och produGtionen ökas genom en liflig afsättning.
Man kan ju tydligen se orsaken till Jordbrukets olycka : och man kan fullkomligt tillämpa^ den sats, som en författare vttrat angående Akerbruks-skötseln: äter» Bihang till Riki-St, Prot.iZl^-lSi#, é|te Sami, N;r 63, 6-f. 4go Stats' och Banko-Utskottsns Betänianden'. gif jorden hvad hon burit; sä skall hon vinna större kraft, än hon genom productiancn förlorat.
Jag har hort manga påstå det vara nödvändigt, att ett Ilands Rörelse-Capital bör vara afpassadt efter Landets folkstock och varu-production, Jag kan icke inse ett sådant behof, om det ock vore möjligt att komma till en riktig proportion härutinnan.
Det är icke tänkbart, att ett Land skall hafva'»etf Rörelse-Capital, svarande emot alla Näringars värde och afkastning.
Mynt-stocken är, i anseende till den större handeln och rörelsen, icke annat än ett skiljemynt, att använda på lika sätt som
Koppar-skiljemyntet i penningeväxel är behöfligt att jämka liqider.
Sålunda har det förr tillgått i egendoms-handel.
Köparen har ej ovillkorligen behöft några penningar.
Han har iklädt sig Säljarens skulder, hvilka, genom mångfalldiga utbyten, likväl slutligen blifvit ett stående Capital i egendomen, utan annan gravation, ari den lagliga räntan, sorn merendels i annan väg kommit Jordbruket tillgodo.
Köpparen har sällan varit i behof af mera mynt, än som erfordrats att jämka Liqviderne.
Nu deremot har Jordbruket kommit i sådant vanvärde, att man i allmänhet hvarken vill äga jord, eller deri hafva sine penningar stående.
Orsaken är i korthet den t att de penningar, som nu gå ifrån Jordbruket , icke komma detsamma åter till godo, utan gå till Finland och till andre ändamål, hvarigenom Jordbruket försvagas.
Dessutom är det vacklande mynt-värdet hufvud-orsaken dertill, att
Capitalisten vill ständigt hafva sine penningar till hands, för att ef - Stats- och Banko-UtslotUns Hetänkanden.
4gi ter hvarje olika cours-förhållande kunna använda dem till långt större vinst , än Jordbruket oeh vissa andre Näringar kunna gifva.
Dessutom kan han nu på en enda gång vid en utmätningsauction vinna Capifalet fördubbladt, om han har sine penningar till hands.
Hade myntet ett stadigt värde, så vore sådane speculationer icke användbare; och då vore Capitalisten nödsakad, att nedlägga sina penningar i Näringar, som medföra stadig och redbar nytta.
Den första , rätta och naturliga Financeplan blir då den, att bestämma myntets värde.
Det är att realisera med de tillgångar man har.
Jag är öfvertygad, att, om man ock realiserar efter hvad cours som hälst, så skall Penninge-ägaren derpå vinna långt mera , än han i annat fall i framtiden kan vänta.
Det är naturligt, att i samma ögonblick ert Realisation verkställes, måste Statens Financer skiljas från Banken, som då återgår till sin bestämmelse, att vara ett Depositions- och VäxelContoir.
Så lange Statens och Bankens financer äro förenade, blir alltid Banco-Sedelns värde mer och mer försämradt; ty, om ett Cieditif behöfver begagnas, eller om en nöd påkallar en oundviklig hjelp; så måste Sedelstocken fölökas , hvilken åtgärd försämrar Penninge-ägarens belägenhet, och skapar ett behof för honom att alltid hafva sina penningar på en rörlig fot.
Man har väl den utväg, att efteråt få småningom indraga Sedelstocken; men sådant medförer alltid en våldsam skakning i allmänna förhållanden, och ruinerar ett stort antal menniskor, utan att *492 Stets- och Banio-Utsiottens Betänianden. kunna gifva någon säker upprättelse åt dem, sona dertill äro berättigade.
En Realisation bör således blifva välkommen för penningeegaren, sorn då får något säkert för sitt mynt, innan det hinner bli alldeles odugligt.
För Staten blir det en välsignelse, att få slut på alla oredor; och för de gälöskyldige blir det en tröst, att slippa utgöra en orättmätig beskattning till det förderfveliga JLåne-Systernets underhållande.
Denne sednare skall och finna den utväg förmonlig , att kunna använda sine redbarheter i afbetalning, då han för dem erhåller hvad de rätteligen äro värde.
Jordbrukaren och Näringsidkaren skola derefter finna deras utsigter förbättrade, sedan Capitalisterue icke kunna gagna sine penningar med förmon annorstädes, an i allmänt gagneliga företag.
Det publika Fåne-Systemet är nu så bepröfvadt skadligt,att något tvifvelsmål ej bör uppstå om dess upphäfvande.
För den redan olycklige, är det nu mera icke någon hjelp, att ett sådant Systern e underhålles, emedan han deraf icke kan sig begagna.
Den, som ännu någon tid skulle anse en sådan I.åne-anstalt för sig förmonlig , bör i sina föregångare kunna skåda sitt eget förestående öde.
Han borde äfven besinna, att genom den publika Fåne-anstalten betages både möjligheten för private stående
Lån , och äfven den nationella fördel, som uppkommer genom ett stadigt mynt.
Vill han ej inse och medgifva dennta sanning, så är det i alla fäll Fagstiftarens rätt och pligt, att iakttaga och vårda det stora helas interesse, och icke genom underhållandet af ett Stats- och Banko-Utskottens Betänkandeh 493’ förstörande Systeme, allt jämnt föröka de olyckligas antal.
Staden Götheborg företer ett be-' dröfligt skådespel.
Det är fåfängt att tro , det olyckan skall stadna inom dess område.
Den griper vidt omkring sig, och måste till en början åtminstone sprida sig till de Landsorter, sorn. idkat en lönande varu-afsattning jiå Götheborg i dess florerande tillstånd.
Har man då icke fullkomligt skäl att göra slut på den allmänna oredan ?
Jag finnér visserligen svårigheter för denna vigtiga reform.
Kanske att biträdet till Götha Canal intager ett eftertänkligt rum, emedan raan tror att den komme att sakna en del gratificationer, i fall det biefve Statens lott att försörja den.
Detta utbyte bör likväl icke kunna lägga något väsendtligt hinder i vägen; ty det är i alla fall Nationen , som måste tillsläppa medlen ehvad de utgå från Staten eller Banken; meni sednare fallet utgå de efter en origtig grund, emedan beskattningen endast träffar dem , som sjelfva behöfva hjelp.
Staten anser det förmon, ligt att Banken får stora inkomster för sina Lå-i ne-rörelser, att använda till Canal-byggnad.
Man betänker icke, att det är de behöfvande, sorn bygga Canalen, och att det sedan blir Statens lott att, genom utvidgade Fattig-försörjnitigs-antalter, Arbets- och Corrections-hus, försörja dem, som byggt Canalen.
Bör Staten bibehålla sådana inrättningar, sorn hafva Medborgares förderf till påföljd?