Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— I fråga om beredande af tillgångar för bestridande af dessa byggnadskostnader har Styrelsen anmält, bland annat: att af det vid 1810—1841 årens riksdag beviljade anslag till stadsfängelsers uppförande vore i Riksgälds-kontoret in nestående en odisponerad behållning af R:i att hos Styrelsen funnes att tillgå uppkomna besparingar å anvisade byggnadsmedel: af anslaget till uppförande af länsfängelset'
R:dr 6,800: 01. „ „ „ häradsfängelser . „ 1,537: 23. „ „ „ stadsfängelser . . „ 1,930: 16. att, enligt Kongl. Brefvet den 23 Februari 1858, Norrtelje stad och angränsande härader under loppet af 12 år, räknadt från och med 1859, skulle såsom bidrag till uppförande af fängelse- och tingshusbyggnad i nämnda stad erlägga omkring 458 R:dr årligen, om dispositionen af hvilket bidrag Styrelsen, enligt samma nådiga Bref, hade att efter nämnda tids förlopp hos Kongl. Majit göra underdånig framställning.
Vid 1864 års utgång hade af detta bidrag influtit „ och att, jemlikt Kongl. Brefvet den 18 Augusti 1859, Norrköpings stad jemte åtskilliga kx-ingliggande härader skulle såsom bidrag till uppförande af ett kronocellfängelse i nämnda stad erlägga ett sammanräknadt belopp af omkring 17,988 R:dr 18 öre, hvaraf den på staden belöpande andel, 9,000
R:dr, blifvit för byggnaden använd, hvaremot häradernes andel borde reserveras intill dess Kongl. Maj:t på skeende underdånig framställning annorlunda förordnade.
Af denna andel hade vid slutet af 1864 influtit .
„ Summa R:dr 53,394: 13. hvartill komme hvad intill slutet af nästa statsregleringsperiod ytterligare af omförmälda byggnadsbidrag inflöte.
Och ansåge Styrelsen dessa tillgångar kunna för de ifrågasatta byggnadsföretagen användas.
Sedermera hade uti underdånig skrifvelse den 21 Juli nästlidet år Fångvårds-styrelsen meddelat, hurusom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Gefleborgs län rörande behofvet af ett kronocellfängelse i Hudiksvall anfört, att länscellfängelset i Gefle visat sig vara alldeles otillräckligt för länets alla fångar, hvarföre detsammas utvidgande eller ett nytt cellfängelses uppförande inom länet vore af behofvet högt påkalladt, samt att med afseende så väl å länscellfängelsets läge i yttersta södra delen af det vidsträckta länet, som å den omständigheten, att flertalet af derstädes förvarade fångar införpassades från Norra och Vestra Helsinglands domsagor, uppförandet af ett nytt cellfängelse i länets norra del uppenbarligen vore att föredraga framför länsfängelsets utvidgande; i anledning hvaraf Fångvårds-styrelsen yttrat, att ehuru Styrelsen fortfarande ansåge ett nytt kronohäkte i Gefleborgs län icke vara oundgängligt, enär länsfängelset i Falun, dit fångfors - r 35,475: 02. 10,267: 40. 2,807: 99. 4,843: 72. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 26.
11 lingen från Gefle skedde på jernväg, åtminstone merendels kunde mottaga de fångar, för hvilka utrymme saknades i Gefle länscellfängelse, Styrelsen dock vitsordade, att betydande fördelar skulle genom uppförandet af ett kronohäkte i Hudiksvall vinnas, såsom exempel hvarpå Styrelsen anfört, bland annat, att dymedelst kunde undvikas den olägenhet, som förut någon gång inträffat, att utrymmet i länsfängelserna i Gefle och Falun blefve för hårdt anlitadt, ett förhållande, som föranledt dertill, att Styrelsen måst från Gefle länsfängelse förflytta fångar till annat på långt afstånd beläget fängelse; Och hade Fångvårds-styrelsen på grund häraf hemställt, att Kongl. Maj:t måtte af Rikets
Ständer äska nödiga medel för uppförandet af ett kronohäkte i Hudiksvall, dertill, om det föreslagna fängelset i Sundsvall komme till stånd, erfordrades ett statsanslag af 60,000 Riksdaler.
Maj:t, som vid föredragning häraf funnit tillbyggnad vid kronohäktet på Långholmen företrädesvis erforderlig, men ansett, att, derest i endera af de båda städerna Sundsvall och Hudiksvall kronohäkte blefve uppfördt, det härutinnan för närvarande mest angelägna behofvet kunde, jemväl med afseende på dessa städers från hvarandra ej synnerligen stora afstånd, anses uppfyldt, har, då frågan om valet mellan dessa begge ställen, oaktadt det obetingade företräde Fångvårds-styrelsen dervid lemnat åt Sundsvall, vid öfvervägande af hvad jemväl beträffande Hudiksvall förekommit och med afseende å den nära belägenheten mellan Sundsvall och Hernösand, der cellfängelse redan funnes, syntes före dess afgörande böra göras till föremål för ytterligare utredning, nu föreslagit, att för verkställande af den ifrågasatta tillbyggnaden vid kronohäktet å Långholmen och för ett nytt kronohäktes uppförande i någon af städerna Sundsvall eller Hudiksvall, måtte ej mindre få anvisas de uti Statsråds-protokollet omförmälda besparade medel, i den mån dessa blifva tillgängliga, än ock anvisas, att under år 1867 utgå, ett belopp af 70,000 Riksdaler.
Då ransakningar med häktade personer, i den mån sådant lämpligen kan ske, numera hållas på läns- och kronocellfängelserna, hvarigenom behofvet af särskilda cellfängelser för häradernas och städernas ransakningsfångar blifvit minskadt, torde något hinder för användande till byggnadsföretag af ifrågavarande beskaffenhet utaf ofvanomförmälda från de särskilda extra statsanslagen för uppförande af läns-, härads- och stadsfängelser härflytande besparingar icke föreflnnas; Och får vid sådant förhållande samt på grund af hvad rörande nödvändigheten af tillbyggnad vid kronohäktet å Långholmen här ofvan blifvit anfördt, Utskottet tillstyrka, a) att för verkställande af den ifrågasatta tillbyggnaden vid kronohäktet å Långholmen måtte ej mindre få användas berörda besparade medel, i den mån de blifva tillgängliga, än ook anvisas, att under år 1867 utgå, ett belopp af 12,000 R:dr; hvaremot och då uppförande af ett kronohäkte i någon af städerna Sundsvall eller Hudiksvall beror på ytterligare pröfning och således icke torde vara så angeläget, att dermed icke kan någon tid anstå, Utskottet, med afseende å statsverkets för flera angelägna behof anlitade tillgångar, funnit sig böra hemställa, b) att Kongl. Maj:ts framställning i denna del icke för det närvarande må af Rikets Ständer bifallas.
Stockholm den 15 Januari 1866, 12 Stais-Utskottets Utlåtande N:o 26.
Reservationer: omot 15:de punkten mom. b. (ang. anslag för ett kronohäkte i Sundsvall eller Hudiksvall) af Herr Staaff: “Då det icke är fråga om behöfligheten af ett ytterligare kronohäkte i de norra orterna, vare sig i Sundsvall eller Hudiksvall, som är på vidare pröfning beroende, utan endast frågan om på hvilketdera stället häkte först bör uppföras, samt behöfligheten af häkte på beggedera ställena, och sålunda än mera på ettdera, är af Kongl. Majt erkänd och utom allt tvifvel, så och då äfven bland sådana anläggningar, för hvilka Statens tillgångar tagas i anspråk, cellfängelser äro i moraliskt hänseende en bland de vigtigaste och dessutom af beskaffenhet att genom deraf härledd minskning i fångtransporter återgälda uppoffringen, torde jag desto heldre kunna uttala den öfvertygelse, att det begärda anslaget bort beviljas, som den omständighet, att Regeringen skulle ega bestämma platsen för anläggningen nu, ej mera än förr, torde ändra anslagets egenskap af befogadt.
Allt hitintills har det nemligen fått bero af Regeringen, att inom omfånget af anvisade belopp förordna om byggande af stads- och härads-kronoluikten å ställen, der Regeringen ansåg dem nödiga, utan att Ständerna vid sådana anslag fästat det vilkor, att Ständerna skulle besluta om platsen.
Att i närvarande fall, der endast af den anledning att de disponibla medlen blifvit* använda och nytt anslag sålunda erforderligt, framställning till Ständerna gjorts behöflig, Regeringen, såsom stöd för det begärda anslaget uppgifvit tvänne ställen, der häkte erfordrades, i stället för ett, lärer sålunda öka, men icke minska anslagets befogenhet.
På grund af det anförda hemställer jag att Rikets Ständer ville i sammanhang med det för Långholmens kronohäktes utvidgning beviljade anslag, anvisa ett ytterligare belopp af 58,000
R:dr, att under år 1867 utgå för uppförande af nytt kronohäkte i någondera af städerna Hudiksvall eller Sundsvall.14
Häri instämde Herrar von Francken och Berggren. af Herr Fåhreeus.
Stats-Utskottet?
Utlåtande N:o 21. 13 i:o 27.
Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Jan. 1866, kl. 1 e. m.
Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Tredje Hufvudtitel. (U. A.) För Tredje Hufvudtiteln, innefattande anslagen till UtriJces-departementet, äro i nu gällande Riksstat uppförda tillsammans 479,200 R:dr; ock har Kongl. Majit, i likhet med hvad vid sednaste tre riksmöten blifvit äskadt och af Rikets Ständer beviljadt, i nåder föreslagit, dels att enahanda årsanslag af tillsammans 479,200 R:dr Rimt, motsvarande ungefärligen ffidelar af hela det anslag, som till detta departement från de Förenade Rikena utgått, måtte jemväl fortfarande från Svenska statsverket till Utrikes-departementet mot nu gällande redovisningsskyldighet utgå, dels ock att af detta belopp anslagen till Ministerstaten samt till skrifmaterialier, expenser och extra utgifter fortfarande må, utan hinder af fördelningen i dessa utgiftstitlar eller inskränkning till något visst år, användas till att fylla möjligen uppkommande brist å någon af dessa titlar.
I afseende å redovisningen af det under denna Hufvudtitel utgående belopp, biföllo Rikets sednast församlade Ständer, i enlighet med Kongl. Majits derom gjorda framställning, att de i Utrikes-departementets räkenskaper uppförda expektanslöner, godtgörelser för tillfälliga uppdrag, rese- och kurirkostnader samt beskickningarnas extra utgifter må på det sätt redovisas, att behöriga qvittenser af de personer, hvilka från Utrikes-departementets kameralafdelning emottagit medel för berörda ändamål, anses vara såsom verifikationer tillfyllestgörande; hvarförutan Rikets Ständer medgåfvo, att af de under Utrikes-departementet ställda medel årligen till hemliga utgifter, emot redovisning endast inför Kongl. Maj:t, finge användas en summa af högst 34,000
R:dr, hvaraf, enligt den antagna proportionsgrunden, 24,000 R:dr skulle utgöra Sveriges bidrag till dessa utgifter; och anser Utskottet sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer bifalla hvad Kongl.
Majit nu i förevarande afseende äskat.
Stockholm den 15 Januari 1866. 14 Hör till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 26.
Tabell öfver Riks-statens 1864 års Riks-stat anslår: Penningar.
Summa Riksmynt. K: dr. öre R:dr. öre R:dr. öre 15,000 23,200 129,600 16,400 128,100 193,989 52 2,201 89 15,000 23,200 129,600 16,400 128,100 196,191 41 188,771 88,237 12,555 1,303,627 85 22 50 50 3,494 207 25 75 192,266 88,444 12,555 1,303,627 10 97 50 50 Tpt 2,099,481 59 5,903 89 2,105,385 48 Justitie Departements-chefen, Justitie-Statsministeru . . . .
Justi tie-Stats-Expeditionen Högsta Domstolen Justitie-Kanslers-Expeditionen . . Justitie-Revisions-Expeditionen Svea Hof-Rätt, med derunder lydande JustitiePenningar:
Nuvarande beloppet Tillkommer:
Ersättning åt innehafvaren af häradshöfBotkyrka socken och Svartlösa härad för expropriation till Westra Stambanan Indelta Räntor (Justitie-Statens) upptagas oförGöta Hof-Rätt, med derunder lydande JustitieHof-Rätten öfver Skåne och Blekinge, mod der Krigs-Hof-Rätten Fångars vård och underhåll.
Bestämda anslaget.
Förhöjning i lönerna för Fångvårds-stystrator och Kammarförvandt ä 300 R:dr Arfvode till en Subaltern-Officerare vid ll:te kronoarbets-kompaniet Löner åt Direktörerna vid krono-cellfängelserna i Uddevalla och Haparanda å 1,300 R:dr Arfvoden till Predikanter vid samma häkten å 450 R:dr
Hör till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 26. 15 Andra Hufvndtitel.
Förslag till blifvande Riks-stat:
Summa Riksmynt. K: dr. öre R:dr. öre R:dr. öre 15,000 23,200 129,600 16,400 128,100 15,000 23,200 129,600 16,400 128,100 Stat: 193,989: 52 dinge-bostället Lindhof i den samma boställe genom frångängna jord 50: — 194,039: 52. ändrade 2,201: 89. 194,039 52 2,201 89 196,241 41 Stat under lydande Justitie-Stat 188,771 88,237 12,555 85 22 50 3,494 207 25 75 192,266 88,444 12,555 10 97 50 183,627: 50. relsens Regi- 600: — 787: 50. 2,600: — 900: - 4,887: 50. 188t515: _ Transport 188,515: — 795,904 9 5,903(89 801,807 98 16
Hör till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 26.
Tpt 1864 års Riks-stat anslår: Penningar.
R:dr. 2,099,481 13,500 10,000 23,914 12,000 16,000 R:dr. 59 52 4,500j - R:dr.
5,903 89 2,105,385 S:a 2,179,396111 5,903 89 13,500 10,000 23,914 12,000 16,000 48 52 4,500 2,185,300!- Afgår:
Personela arfvoden till Fångvårds-stystrator, Kammarförvandt och förste Ref Arfvoden till befälet vid 5:te kronoarbetsk Nedsättning i arfvodet. till en Kompani!- Arfvodet till en Predikant vid 10:de oell arbets-kompanierna !•
Arfvodet till en Predikant vid Sundshäkte •
Förslagsanslaget upptages oförändradt . . . . •
Yård och underhåll af Läns- och Krono-häkten, Medico-legala besigtningar, Förslags-anslag . . . •
Skrifmaterialier och Expenser, Ved, m. m., FörRese- och Traktaments-penningar, Förslags-anslag Ersättning åt domare, vittnen och parter, Förslags
Ersättning till personer, menigheter eller allmänm förande frångångna bötesandelar, Förslags-anslag
Extra utgifter, Reservations-anslag Anm.
Tillökningen å Hufvnd-titeln Extra Statsf Godtgörelse i följd af exproprierad jord från bo
Till uppförande af en ny arkiv-byggnad för Gött tomt omgifvande kaj; för år 1867
För tillbyggnad vid kronohäktet på Långholmen; Hör till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 26. 17 Förslag till blifvande Riks-stat: Penningar.
Summa Riksmynt. K: dr. öre R:dr. öre R:dr. öre Transport 188,515: — 795,904 9 5,90389 801,807 98 relsens Regi- visor å 300 R:dr 900: — kompaniet 3,187: 50. chef ....
200: — ll:te krono- 750: — valls krono- 250: — 5,287: 50. 183.227: 50. . . 1,120,000; — 1,303,227 13,500 50 1,303,227 13,500 50 10,000 — — 10,000 — 23,914 52 — 23,914 52 '12,000 — — 12,000 — 16,000 — — 16,000 — inrättningar för dem genom nya Strafflagens in- 250,000 _ 250,000 4,500 1 — 4,500 — Summa 2,429,046,11 5,903| 8 9 '2,434,950 blifver således 249,650 R:dr. reglcrings-auslag. stället Lindhof i Botkyrka socken Hof-rätt och ombyggande af den Hof-rätts-huset.s Riksmynt.
R:dr. öre 133 33 40,0001— 12,0001 — Summa 52,133 33 Bih. till TI- St.
Prot. 1665 £ 1866. 4 Sami. 1 Afd 10 Haft.. 3 18
Hör till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 27.
Litt. B. Tabell öfver Riks-stateiis Tredje Hufviidtitel. 1864 års Riks-stat an- slår.
R:dr. öre lltrikes-Departeiuentet.
R:dr. öre •24,000 — Departements-chefen, Statsministern för Utrikes Ärendena 24,000 — 25,500 — Departementets Expedition 25,500 — 359,700 70,000 Minister-staten 359,700 70,000 Skrifmaterialier och Expenser samt Extra Utgifter S:a 479,200 - Summa 479,200 STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1866. Stats-Utslcottets Utlåtande M 28. 1 N:o 2H.
Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Jan. 1866, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner, angående ändring i vissa delar af Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer af Statsverket. (I. A.)
Härom äro tvänne motioner väckta, den ena inom Borgare-Ståndet af Herr C. E. Ljungberg
(N:o 99) och den andra inom Bonde-Ståndet af Riksdagsfullinägtigen P. O. Hörnfeldt (N:o 236).
Uti den förra af dessa motioner anföres hufvudsakligen, hurusom statsrevisionen, om den hädanefter, såsom hittills, skulle utgöra en kontroll öfver administrationen och en garanti mot missbruk och godtycke från de magtegandes sida, syntes böra frigöras från de, enligt motionärens tanke, onödiga hinder och omvägar, som nu förlamade dess verksamhet, och att vissa i den nu gällande instruktionen för Revisorerne saknade bestämmelser borde, till förtydligande af deras uppdrag, uti instruktionen inläggas.
Bland de brister motionären, vid deltagande i tvänne statsrevisioner, bemärkt, ville han anmärka, att ehuru Kongl. Majit uti nådigt Cirkulär till de förvaltande verken af den 14 Augusti 1841 förklarat
Sig vilja vid början af hvarje revision till Revisorerne öfverlemna de från de förvaltande verken infordrade underdåniga berättelser, blefve detta stadgande, jemfördt med föreskriften uti den för Revisorerne gällande instruktion att dessa borde tillse att, bland annat, berörda handlingar dem i behörig ordning till— handahölles, så tolkadt, att Revisorerne sjelfva nödgades begära desamma, och de finge således för hvarje år börja sina förrättningar med att hos Justitie-Statsministern anhålla att räkenskaper och handlingar, hvilka kunde och borde utan all tidsutdrägt och omgång dem tillhandahållas, måtte blifva dem meddelade.
När dessa handlingar sedermera konnne Revisorerne tillhanda, visade sig att vederbörande i allmänhet endast inlemnat räkenskaperne, men de berättelser, som till Kongl. Maj:t skulle afgifvas, saknades.
I samma män statsrevisionen bemödade sig att egna den korta tid, som för dess Eili. till 11.
Fröt. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Afd. 11 Haft. o Stats-Utsleottets Utlåtande M 28. arbeten vore anslagen, företrädesvis till granskning af förvaltningen, vore det emellertid af synnerlig vigt att de af embetsverken i detta afseende afgifna berättelser blefve Revisorerne delgifna, och det uppehåll, sora nu förorsakades deraf, att Revisorerne nödgades antingen genom Justitie-Statsministern eller på enskild väg söka anskaffa dessa berättelser, borde undvikas, hvarföre motionären 'föreslagit, l:o att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla, att ej allenast alla räkenskaper, med tillhörande handlingar, som skola revision undergå, må vid hvarje revisions början varda, utan derom gjord begäran, till Revisorerne öfverlemnade, utan ock att dessa handlingar skola åtföljas af berättelser öfver respektive verks och korporationers förvaltning; och skulle härigenom, enligt motionärens tanke, åstadkommas en större ordning i redogörelseverket, hvilket vore så mycket mera erforderligt, som en del myndigheter alldeles icke och andra på ett ytterst knapphändigt sätt till Kongl. Maj:t skulle afgifva sina redogörelser, ehuru dessa ofta vore den enda kontrollen öfver deras verksamhet, sora kunde ernås.
Vidare har motionären 2:o föreslagit att 4 § uti berörda instruktion måtte erhålla ungefärligen följande lydelse: »Finna Revisorerne sig för sina göromål behöfva af någon Konungens embetsman eller af något publikt verk inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar, ege de att antingen omedelbarligen sådana infordra eller ock hos Justitie-Statsministern begära nådig befallning till vederbörande om de äskade underrättelsernas meddelande.
Från Banko- och Riksgäldsverken skola alla äskade upplysningar omedelbarligen meddelas».
Uti nu gällande instruktion lyder nämnda § sålunda: »Finna Revisorerne sig för sina göromål behöfva af någon Konungens embetsman eller af något publikt verk inhemta skriftliga eller muntliga upplysningar, begäre, genom sin Ordförande, hos Justitie-Statsministern nådig befallning till vederbörande om de äskade underrättelsernas meddelande.
Gäl le likväl ej detta stadgande i afseende på Banko- och Riksgälds-verken, som böra alla äskade upplysningar omedelbarligen meddela».
Vid jemförelse häraf synes att motionären åsyftat, att, jemte någon ringa förändring af ordställningen uti berörda §, deruti skulle inflyta ett tillägg, hvarigenom Revisorerne berättigades att af Konungens embetsman eller publika verk omedelbarligen infordra muntliga eller skriftliga upplysningar.
Till stöd för sitt i detta hänseende gjorda förslag anföres af motionären: att det nu gällande stadgandet skulle hafva tillkommit pä en tid, då allt ansågs böra utgå från regeringsmagten och då man hos de offentliga myndigheterne förutsatte en obenägenhet att gå folkets ombud till mötes, hvilken påkallade Regeringens mellankomst; att förhållandena i båda dessa hänseenden emellertid nu vore förändrade; att det vore mindre öfverensstämmande med den vidsträckta mast och befogenhet, som för öfrigt blifvit Revisorerne tillerkänd, på grund hvaraf de kunde anmärka och beifra allt hvad de, med hänseende till förvaltningen, hos Regeringen och landets högsta myndigheter funnit klandervärdt, att samma Revisorer nödgades vid Stats-Utskottets Utlåtande M 28. 3 hvarje tillfälle, då en upplysning erfordrades, hos Justitie-Statsministern derom anhålla; att det läte sig tänkas, att de underrättelser, Revisorerne ansett erforderliga, gällde Regeringens egna åtgärder; att. genom den föreskrifna omvägen, de upplysningar, sorn äskades, komme Revisorerne för sent tillhanda att kunna användas, likasom det, enligt motionärens uppgift, verkligen ofta skulle händt, att Revisorerne blott i följd af stadgandet om denna, enligt hans tanke, obehöfliga formalitet sett sig nödsakade uppgifva tanken på infordrande af nödiga upplysningar.
Öfvergående till 6 § af nämnda instruktion yttrar motionären, att denna §, som skulle innehålla Revisorernes egentliga åligganden, sysselsatte sig nästan uteslutande med iakttagelser angående formela felaktigheter, hvadan den äfven lånat sig till stöd för deras åsigter, som yrkade, att, om endast formerna blefve iakttagna, något vidare icke egentligen vore å Revisorernes sida att åtgöra.
Utan att vidare utveckla behofvet af en förbättrad redaktion af denna §, har motionären 3:o hemställt, att densamma måtte erhålla ungefärligen följande lydelse, hvarvid de kursiverade orden äro af motionären föreslagna att tilläggas nu gällande stadganden: »Revisorerne skola sorgfälligt efterse, huruvida statsmedlen blifvit i öfverensstämmelse med grundlagens bud samt de af Rikets Ständer fastställda stater använda, huruvida de vilkor blifvit behörigen iakttagna, som af Ständerna blifvit för utbetalningar af vissa anslag fastställda samt om de Kongl. Maj:ts beslut, hvarpå utbetalningarne sig grunda, äro med vederbörlig kontrasignation försedda, så ock om inkomsterna på rätta tider och till rigtigt belopp i Statens kassor influtit; huru vederbörande, på hvilka kontrollen öfver kronouppbörden ankommer, sina skyldigheter fullgjort; hvilka åtgärder i afseende å möjligen inträffande proprie balancer blifvit vidtagna samt huru Statens verk och inrättningar sina åligganden uppfyllt, med hvad mera som till ett tillförlitligt omdöme» etc. (lika med §:s nuvarande lydelse).
Slutligen och då den långa förklaringstid af tre månader efter revisions-förrättningens slut, som, enligt 7 § 3 mom. uti gällande instruktion, skulle vara vederbörande medgifven, förorsakade den öfverklagade långsamheten i afseende å revisions-berättelsernas offentliggörande samt hvarken vore öfverensstämmande med anspråken å ett raskare expeditionssätt, som nu med skäl gjordes, eller med utvecklingen af våra kommunikationsmedel, har motionären 4:o föreslagit,' att denna förklaringstid måtte inskränkas till sex veckor.
Hörnfeldt har uti sin i ämnet väckta motion föreslagit: l:o att det Revisorerne nu tillkommande dagtraktamente af 6
R:dr om dagen måtte höjas till 8 R:dr; 2:o att 5 § uti nu gällande instruktion för revision af statsverket må utgå och 3:o att, derest sistnämnda förslag ej vinner bifall, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att den vedergällning, som tilldelas den af Kongl.
Stats-kontorets ledamöter, hvilken erhållit nådigt förordnande att Revisorerne med upplysningar tillhandagå, måtte utgå med mindre belopp än hittills, eller med högst 500 R:dr.
Skälen härför äro, enligt motionen, i korthet följande: att, vid den tid dagtrak - 4 Stats-Utskottets Utlåtande M 28. tamentet af 6
R:dr för dagen bestämdes, prisen å hyror och lifsmedel knappast motsvarade 2/:i:delar af nu gällande och att billigheten fordrade, att traktamentet i mån af prisstegringen höjdes; att uti 5 § af gällande instruktion, hvilken § lyder sålunda: »Enär någon af Stats-kontorets ledamöter inför Revisorerne företer Kongl, Maj:ts nådiga förordnande för honom att, under förrättningen, Revisorerne med nödiga upplysningar tillhandagå, skall han ega rättighet att till Revisorernes protokoll lemna sådana meddelanden, som med revisionsåtgärden hafva gemenskap», Revisorernes eget behof eller önskan icke ifrågasattes, utan Revisorerne måste, huru dermed än måtte vara, emottaga upplysningar af den bland Kongl. Stats-kontorets ledamöter, som för afgifvande af sådana erhölle nådigt förordnande.
För detta biträde, hvilket numera destoheldre kunde umbäras, som Revisorerne, enligt 3 § uti gällande instruktion, till såväl kameral- som kansli-biträden företrädesvis antoge tjenstemän i Kongl. Stats-kontoret, utbetaltes nu årligen 1,000 R:dr, ett belopp, som, enligt motionärens åsigt, vore för högt och, såvida ej 5 § uti instruktionen upphäfdes, borde nedsättas till högst 500 R:dr.