Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti en från Hedervärda Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, liar Riksdagsfullmägtigen Johan Persson från Upsala Län anfört, att fot-mötena vid Indelda (kavalleriet vore för Rusthållarne serdeles betungande, då de föranledde till utgifter för skjuls och matsäck, oberäknadt munderingens ökade slitning, samt att de årliga visitationerna, som äro anbefallda att hållas tre gånger om året, vore alldeles öfverflödiga, då ådermöten höst och vår tillika hållas; och har motionären derföre hemställt, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, dels att
Gavalleri-regementenas öfning till fot måtte förenas med de vanliga mötena, så att fot-mötena hädanefter kom uie - Slats- samt Altm, Bes v.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande , iV:o 142. 9 me att upphöra, samt dels att, då befälet vid de vår- och hösteliden hållande ådermöten är i tillfälle att öfvertyga sig om både karlens och hästens skick och vård, visitation i allmänhet mätte ske endast en gång om året, på den lid, Kongl. Maj:t kan anse dertill lämpligast.
Motionären, bar dessutom yrkat, alt, då Lif-Regementets
DragonCorps numera upphört att såsom Cuirassierer utgöra tungt Cavallen, Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Majit äfvenledes framställa den underdåniga anhållan, att Rusthållarne vid berörde
Corps icke i framliden må åläggas att ovilkorligen aflemna hästar af en enda färg, samt alt de måtte alltid anses berättigade att få antagne och godkände hästar af 9 qvarters och 2 tums höjd, då dessa ega tillräcklig styrka och öfrige erforderlige egenskaper.
Och hafva Riksdagsfullmägtige Erik Persson, Johan Andersson och Anders Larsson från Upsala Län samt Johan Olsson från Stockholms Län härmed sig förenat.
Sedan Allmänna Besvärs- och Ekonomi Utskottet ansett nödigt att, gemensamt med Stats-Utskottet, behandla denna motion, hafva Utskotten densamma, jemte de vid remissen deraf föranledda yttranden, i öfvervägande tagit; men, då frågan om fot mötenas vid In deida Cavalleriet afskaffande redan blifvit af Utskotten besvarad uti Utlåtandet Nio 55, som af Rikets Ständer vunnit bifall, samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, uti dess Utlåtande Nio 61, afgifvit yttrande , både i afseende å Rusthålls-visitationernes inskränkning och å nedsättning i det hitintills bestämda målet för cavalleri-hästar, hvilket Utlåtande derefter blifvit af trenne Riks-Stånd gilladt, så anse Utskotten sig, med åberopande häraf, böra hemställa, att motionen i dessa delar icke må till någon serskild åtgärd föranleda..
Hvad sedan beträffar motionärens yrkande, att Rusthållarne vid LifRegementets Dragon-Corps må befrias från åliggandet att aflemna hästar af en enda färg, så få Utskotten anföra, att Utskotten, i sitt Betänkande Nio 95, angående remonteringen vid Skånska Dragon-Regementet, tillstyikt, att Rikets Ständer måtte förnya den vid sistlidne Riksdag hos Kongl. Majit gjorda underdåniga anhållan i detta afseende, med den förändring, att det må varda tillåtet för Rusthållarne vid nämnde Regemente att remontera med hästar af hvad färg sorn helst, med undantag af hvit eller schäckig, samt alt Utskotten finna de i samma Betänkande för detta tillstyrkande anförda skäl äfven vara gällande i afseende på remonteringen vid Lif-Regementets Dragon-Corps, men derjemte inbemtat, att förrberörde Betänkt/». till R.
St, Prot, 1840 och 1841, A Sami, 2t Afd, 32.
Haft, % 10 Statt- samt Altm, Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N-.o 142. kande blifvit afslaget af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, till följd hvaraf, och under förmodan, att. detta afslag härrört deraf, alt det förra förslaget till underdånig
Skrifvelse blifvit i alltför bestämda ordalag affattadt, Utskotten hemställa, att en underdånig anhållan måtte hos Kongl. Majrt göras derom, att Rusthållarne vid Lif-Regementets Dragon-Corps må få remontera med hästar af hvad mörk färg sorn helst» Stockholm den 21 Januari 1841.
Reservation af Herr Friherre v. Kr cerner: ”Då Lif-Regementets Dragon-Corps*s Rusthållare redan ega rättighet att remontera med så väl svarta, som kråksvarta och bruna hästar, anser jag den af Utskotten föreslagna underdåniga Skrifvelsen vara öfverflödig, helst en likartad motion, rörande remonteringsskyldigheten vid Skånska Dragon-Regementet, genom 2me Stånds sammanstämmande beslut, kommer alt förfalla.”
Härförutan anmäldes reservationer emot Utlåtandet af Herr Råfeldt> samt af Riksdagsfullmägtige Johan Andersson och Anders Larsson från Upsala Län, Peter Ptersson från Jönköpings, Nils Persson från Örebro,.
Nils Strindlund från Wester-Norrlands, samt Sone Persson från Malmöhus Län» STOCKHOLM.
Hellsten, iS^i. v Stats- och Banco-Utskottens Utlåtandej IS-o tf3. i N:o i43.
Ank. till Exp, Utsk. den 1 Februari 18-11, kl. 1 e. ra.
Utlåtande, i anledning af väckte motioner j att Privat-Bankernas sedlar må i Krono-uppbörden emoltagas.
10 li en från Hedervärda Bonde-Ståndet till Stats- ocii Banco-Utskoltens gemensamma behandling remitterad motion, Star Oiof Lindbeck från Hallands Län hemställt: att, med afseende på de stora olägenheter, hvarföre i synnerhet landtmannen vore blottställd derigenom, att Krono-utskybierne måste utgöras i Riks-Bankens mynt, oagtadt inom flera orter PrivatBankemes sedlar vore nästan de enda utelöpande, Rikets Ständer måtte förordna, att Privat-Bankernes sedlar måtte få uti Kronans uppbörd em otta gas, eller att åtminstone Krono-Fogdarne i Halland måtte åläggas alt emottaga Småländska oell Skånska Privat-Bankernes sedlar emot ersättning för besvär och remiss-kostnad; hvarjemte motionären föreslagit, att, för bevakande af det allmännas säkerhet, ett Kronans eller Rikets Ständers Banks Ombud måtte tillsättas vid hvaje Privat-Bank, såsom controllör öfver sedel-ulgifningen.
I anledning af denna motion, deruti flere Ledamöter af BondeSlå ndet instämt, hafva ytterligare följande förslag till afhjelpande af d,ö deruti omförmälde olägenheter blifvit afgifne, nemligen: 1:0 af Nils Persson från Södermanlands Län: alt såväl vederbörand uppbörds-män och Landt-Ränterien, som Riksgälds- och Stats-Contoren hädanefter måtte få i uppbörden emottaga Privat-Banks-sedlar, emöt det att Privat-Bankerne fingo ersätta remisslage eller transportkostnad för deras sedlar, hvarefter Riksgälds- och Stats-Contoren lättligen kundo å Privet-Bankernes i hufvudstaden varande invexlings-contor låta utbyta samma sedlar emot Banco-sedlar; 2:0 af Hans Jansson från Elfsborgs Län: alt Privat-Bankerna mätte förpligtas att i hvarje provins hålla invexlings-contor för deras sedlar, Bill, till R.
Brot. löfö och 18ft. 4 Sami. 2 Afd. 33 Haft. 1 3 Stats- och Banco-Utskottens Utlåtande, N.o 1^3. b varigenom desamma ulan svårighet kunde i allmänna uppbörden emottagas; och sedermera genom vederbörande uppbörds-män eller Landt-Ränterien i dessa vexel-conlor emot Banco-sedlar utbytas; 3:o af Stephan sindersson från Slockbolms Län: att alla de Privat-Banks-sedlar, som icke af Rikets Ständers Bank garanteras, måtte genast af Privat-Bankerne inlösas; 4:o af Olaus Eriksson från Götheborgs och Bobus Län: att PrivatBankerne måtte ställas i förhållande af gäldenärer till Rikets Ständers Bank, lika sora enskilde låntagare till Privat-Bankerne, och att följaktligen hvarje Privat-Banks säkerhets-handlingar, åtföljde af Direetionens, å Bolagets vägnar, utgifne förskrifning, skulle komma att deponeras i Rikets Ständers Rank, som i stället tili motsvarande belopp borde utlemna gängse sedelmynt, emot ersättning för papper och tryckningskostnad; 5:o af Lars Larsson från Elfsborgs Län: att alia Pri vat-Banker och Hypotheks-Föreningar måtte åläggas ställa sådan säkerhet, att deras sedlar kunna opåtaldt emottagas, såväl i Kronans uppbörd som vid enskildta iiqvider, och att framför allt dem icke må tillåtas utgifva sedlar till lägre valeur än 10 R:dr B:co, hvarigenom åtminstone de fattige kunde skyddas mot de olägenheter, som dessa sedlars utelöpande förorsakaade; 6:0 af Fredrik von Zweigbergk från Skaraborgs Län: att PrivatBankerne måtte åläggas hålla invexlings-contor i Stockholm och Götheborg; och 7:0 af cinders Larssonj Johan Andersson, Erik Persson och Jolian Pehrsson från Upsala Län, hvilka, uti en serkild afgifven motion, hemställt: att uppbördsman måtte blifva anbefallde att i K r o n o- u p p börd en sfven emottaga Privat-Bankernes assignationer och Depositions-bevis, men att derjemte måtte förordnas, det samtlige Privat-Bankerne i Riket skola i Stockholm hafva agenter, hvilkas förbindelse, å Bankens vägnar, det ovilkoriigen vore att genast vid anfordran inlösa de Privat-Banks-sedlar, som blifvit i uppbörden emottagne och till hufvudstaden afsände, vid det äfventyr, att Bankens octrov eljest genast ansågs förverkad.
Då Privat-Banks-sedlar, lika litet som andra af enskilde eller bolag utgifna skuld-förbindelser, kunna betraktas i likhet med Rikets mynt, eller, såsom sådant, till emottagande i den allmänna rörelsen, någon påtvingas, anse Utskotten icke eller ' lämpligt, att Staten tillförbindes att desamma i den allmänna uppbörden emottaga, hvadan Utskotten afstyrka de i sädant afseende väckte motioner; Stats- och Banco-Utskcttens Utlåtande, N:o i43. 3 och då de öfrige i sammanhang härmed förekomne förslag dels afse sådane åtgärder, angående Privat-Bankernes framlida organisation och förvaltning, hvarom Rikets Ständer hafva att erhålla en fullständig framställning uti det Utlåtande, sorn af Banco- och Lag-Utskotten kommer att afgifvas, rörande Privat-Bank-Lagen, dels äro stridande mot de octroyer, som, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid föregående Riksdagar fattade beslut, blifvit för redan existerande Privat-Banker utfärdade, finna Utskotten sig, i anledning af berörde förslag, icke böra någon åtgärd föreslå.
Vidkommande slutligen serskildt förslaget, att Privat-Bankerne måtte., emot det att deras säkerhets-handlingar deponeras i Rikets Ständers Bank, erhålla af Banken erforderligt belopp gängse sedelmynt, så enär detta förslag är stridande emot de beslut, som al Rikets Ständer blifvit fattade, i fråga om Riks-Bankens förhållande till de enskilde Baukerue, anse Utskotten sig böra hemställa, att det summa lemnäs utan afseende.
Slockholm den 29 Januari Reservationer.
Af Herr Gref ve Frölich, D.:
”Vid närmare granskning af ofvannämnde motioner, befinnas desamma kunna sammanfattas uti följande hufvudsatser: <U) om beloppet af sedel-valören å de sedlar, Privat-Bankerne få rättighet utgifva, B') om controllen öfver samma Bankers sedel-utgifning och skyldighet att infria densamma.
I dessa båda ämnen anser jag Stats- och Banco-Utskotten hafva bordt hänvisa till det af Banco- och Lag-Utskotten afgifne förnyade Utlåtande, med förslag lill
(T) Förslaget (af Olaus Eriksson) att så tillställa en förening emellan Rikets Ständers Bank, såsom förläggare af mynt och sedlar samt de enskildte Bankerne såsom den förstnämndas agenter., att de senare skulle bedrift» sin rörelse af utlåning med Riks-Bankens sedlar. 4 Stats- och Banco-Utskottens Utlåtande, N:o 143.
Detta forsing är egentligen af samma syftning som en af Herr Biskop Agardh inom Banco-Utskottet vackt, men återkallad motion.
Dess fördelar skulle bestå uti tillvaron af blott ett enda sedelmynt inom
Riket och omöjligheten alt kunni utsträcka sedel-emissionen utöfver de gränsor, som de ingifne säkerhets-handlingarnes belopp utstakade.
Så stora fördelar borde man visserligen icke försaka, derest blott förslaget, i sina detaljer, närmare betrakiadt, först visade något hopp om dess verkställbarhet och dernäst äfven i sådan förutsättning icke medförde betänkligheter af stor vigt.
I förra afseendet visar sig stor osannolikhet, att några enskilde storrå boltg skulle begagna sig af den tillåtelse genom ett sådant förslags antagande af Rikets Ständer, i anseende lill den ringa vinst, deraf skulle uppstå och den oerhörda svårigheten att hafva bos Rikets Ständers Bank placerade en större mängd enskildes förskrifningar, hvilkas ofta förekommande flteruttagning vid förnyelse af inteckning eller borgen skull* medföra en ändlös och besvärlig omgång jemte våda af förlust, i händelse af försummelse, antingen för de enskilde bolagen, eller för Rikets Ständers Bank.
Den enda möjlighet, under hvilken det torde vara tänkbart, att en Bankrörelse med Rikets Ständers Banks sedlar emot gjord deposition af säkerLets-handlingar skulle kunna uppstå, vore den, om, i stället för intecknings-handlingar, hvilka nu utgöra de enskilde Bankernes egentliga grundfonder, utom de contanta tillskotten, räntebärande obligationer gåfvos till din mängd inom Riket, att bolagen dermed kunde förse sig; men dels förutsattes då med det samma en större tillgång — ja, ett öfverflöd på capital — hvilket tvärtom saknas, utan ock, att de personer i landsorterne, som nu kunna prestera inteckningar och derpå till en del grunda nya Basker, skulle vilja underkasta sig en ränte-förlust, uppkommande af den lägre ränta l\\ å högst 5 procent, hvilken sådana obligationer vanligen häri #t»ot den ränta å 6 procent, de nödgades erlägga, i den händelse de på sine inteckningar skulle upplåna medel, erforderlige för att inköpa eller tillvexla sig obligationerne.
Dessutom synes det klart, atL de capitalister, sorn ega dylika papper, eller tillgång till att göra upplåning bos Rikets Ständers Bank, redan utan serskild
Lagstiftning äro oförhindrade alt åter utlåna beloppet, i den moll tillfälle erbjudes lill högre ränta.
Sådant sker också måhända dagligen till ett mindre belopp, ehuru icke i form af egentlig bank-rörelse, men det är gifvet, att, så länge Rikets Ständers egna Discont - Stats- och Banco Utskottens Utlåtandej N'.o 143.
Discont-Verk utlåna till 5 procent, kan vinst dervid icke uppkomma, utan i den händelse Rikets Ständers Bank skulle medgifva vida mindre, t. ex. högst 2 procents, ränta af de låntagare, som för Bank-rörelses bedrifvande anmälde sig till större förlagslån.
Men ett tillstyrkande af denna art skulle icke kunna sammanstå med de för Bankens öfriga lånerörelse stadgade grunder, från hvilka ett undantag då skulle göras för sagde ändamål, på bekostnad af Bankens inkomst och alla öfriga dess gäldenärer.
Betänkligt måste det i alla fall anses att ställa Rikets Ständers Bank, med dess ömtåliga ansvarighet för det metalliska myntvärdet af dess sedlar, i något sådant samband med enskilde låne-anstalter, att de senares möjliga misshushållning och fall kunde störa den förras credit.
Jag afstyrker sålunda i allo Olaus Erikssons förslag.
Förslaget om åläggande för enskilde Banker att hålla'invexlingscontor, dels i Stockholm och Götheborg, dels i alla Rikets Residens-städer: ett förslag, hvari tre af förbemälde motionärer instämt.
Emot detta förslag förekommer det hufvudsakliga hinder, att, då Bank-bolagen för sine utgifne credit-sedlar äro att anse såsom gäldenärer till innehafvarne, så kunna de hvarken ulan orättvisa förpligtas att inlösa sina förbindelser mer än på ett ställe, ej eller skulle spridandet af Bankernes capital eller cassa-behållning af Riksbanks-sedlar på flere serskilde båll kunna medföra annan verkan, än att Jätta möjligheten att komma äfven de solidaste Banker på fall och sålunda störa allmänna rörelsens lugna gång.
Dessa Bankers enskilda fördel att sprida sine sedlar åt aflägse orter föranleder dem otvunget att inrätta dylika vexlings-contor, så vidt sådant är med säkerheten af deras rörelse möjligt.
Frivillig invexling’uppstår således otvifvelaktigt, i den mon Bankernes antal och rörelse vidgar sig.
Jag afstyrker alltså nämnde förslag- till tvungen invexling, såsom oförenligt med rättvisa och med naturen af ali Bankrörelse, och Ej) Slutligen hafva Utskotten att utlåta sig öfver förslaget att tillåta Krono-utskyldernas betalbarhet i de enskilde Bankernes credit-sedlar, ett förslag, hvartåt fyra bland motionärerne syftat.
Såvida systemet af enskilde
Banker förmår ytterligare utveckla sig Eili till R.
St, Prot. 1840 och i84>> 4 Sami. 2 A}d. 33 Haft. 2 c Stats- och Banco-Utskottens Utlåtande, N:o if\3. och vinna förtroende, synes denna fråga förtjena att framdeles komma i betraktande.
Beloppet af Krono-utskylderne från hvarje
Län är icke större, än att solida banker synas derföre kunna ställa nöjaktig säkerhet och alltså tillåtas emottaga uppbörden från Kronofogdarne directe samt, i den moa den ingår, derföre prestera valuta i Riks-Bankens mynt; men denna åtgärd kan svårligen blifva föremål för direct lagstiftning och är för närvarande, innan någon allmän lagstiftning stadgat tillvaron eller beskaffenheten af enskilde Banker och innan det förtroende för systemet af dylika Banker, som förslaget synes hos motionärerne förutsätta, hunnit uttränga det hos en mångfaldigt större mängd ännu befintliga misstroendet derföre, vara allt för tidigt, hvadan jag anser mig icke kunna tillstyrka Rikets Ständer att det samma nu antaga.
Herr Moberg reserverar sig jemväl emot detta Utlåtande.
STOCKHOLM, Elméns och Granbergs Tryckeri, i84i. och Bcmco-Usköttens Utlåtande, N-o i44' 1 N.o 144.
Ank, lill Exp. Ulsk. den 20 Febr. kl. i e. m< Utlåtande, i anledning af gjord framställning om samman slående af de Bunco-Räkningar, hvarå det ManufacturJJiseonten beviljade understöd i Banken ur anvisadt.
Rikets Ilöglofl.
Sländers år i835 församlade
Revisorer hafva uti deras Berättelse, angående verkställd granskning af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium ställde fonder och medel, pag, 8—10, under anförande, bland annat, dels, alt de af Kongl. Maj:t förordnade Revisorer för granskning af Manufactur-Discontens räkenskaper år i833, uti afgifven underdånig Berättelse, upptagit den anmärkning, att Kongl.
Commerce-Collegium för fondens Creditiv på Riketsj Ständers Bank, utgörande Jin million Riksdaler, begagnar 2:ne Räkningar under N:ris 5 och 8, samt att å den förra bokföres den Manufaclur-Disconten från äldre tider tillbaka intill år 1779, under
Discont-vilkor och emot 3 procents ränta, anslagna summa af 202,185 R:dr 6 sk. 1 rst., jemte de af Rikets Ständer vid Riksdagarne t8i5 och 1818 mot lika ränta beviljade tillökningar å detta Creditiv med tillsammans 708,713 R.-dr 36 sk. 7 rst., samt å den sistnämnde det, jemlikt Kongl.
Brefvet den 20 Juli 1786, till Kongl.
Commerce-Collegium utbetaldta
Discont-lån å 89,101 R:dr 5 sk. 4 rsl,> äfven mot 3 procents ränta, som hvarje halft år borde erläggas samt på 9 månaders uppsägningstid å Bankens sida ; och dels, att sistbemälde Revisorer hos Kongl. Maj:t i. underdånighet hem ställt om icke, enär de å begge Räkningarne upptagne* summor disponeras under alldeles enahanda vilkor, och Manufactur-Disconl-Contoret numera äfven vid hvarje halft års slut betalar den då upplupna räntan å allt hvad af Creditivet blifvit på begge Räkningarne begagnadt, desse Räkningar kunde, för att åstadkomma enkelhet och lättnad i bokföringen, sammanslås och Bih. till R.
Allmänna Besvärs- och Elionomi-Utskottets Betänkande M 75. 3 N:o 75.
Anie. till Exp.-Utsk. den 25 April 1800, lil. 12 mield.
Betänkande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af stadgandet i arméens tjenstgörings-reglemente, rörande skyldighet för soldaten att söndagligen bevista den allmänna gudsljenslen.
Till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet har Höglofliga Ridderskapet och Adeln remitterat en af Friherre Creutz, Stefan, väckt motion, »att Rikets Ständer »malte besluta upphäfvande af det uti tjenstgörings-reglementet för arméen, Usta de»ien, anbefallda tvånget för soldaten att söndagligen besöka den allmänna gudstjensten »i sine sockenkyrkor, hvilket nu är till allmänt missnöje och mera i den mån, som »på sednare tider åtskilliga regementen så strängt tillämpa denna reglemenlariska föresskrift, att det med skäl kan kallas för soldatens största onus.» Kongl.
Maj:ts den 12 April 1858 utfärdade nådiga tjenstgörings-reglemente för arméen innehåller i första delen den föreskrift att »den allmänna gudstjensten »bör af hvarje krigsman helig hållas och flitigt bevistas,» hvarjemte bestämmes huru med gudstjenst skall förhållas vid kasernerad, inqvarterad, i läger eller i spridda kantoneringsqvarter förlagd trupp.
Deremot förekomma i reglementets tredje del, första kapitlet och sjette paragrafen stadganden om manskapets åliggande i afseende på gudstjenstens bevistande, då det är förlagdt hemma i landet på roten.
Det heter der: »Manskapet får ej försumma, att sön- och helgedagar bevista gudstjensten, »så vida ej sjukdom eller andra giltiga orsaker derifrån hindra;» samt: »Försummar »någon af manskapet att bevista gudstjensten, utan att hafva erhållit permission eller »kunna förete annat giltigt skäl för uteblifvandet, anmäles sådant, i den från korpora»len först derefter afgående månadsrapport.» Slutligen torde äfven böra omnämnas 4 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande JYl 75. att i Kong!.
Förordningen den 29 Mars 1859, angående förmanskap och extrajudiciel bestraffningsrätt vid krigsmakten, till ordningsmål räknas, »då någon antingen »förfallolöst uteblifver eller olofligen aflägsnar sig ifrån eller ock försummar att å »bestämd tid inställa sig vid gudstjenst, som honom åligger att bevista.»
Yid granskning af tjenstgörings-reglementets ifrågavarande stadganden synes att dessa endast innefatta föreskrift för soldaten att ej utan giltig orsak försumma gudstjensten; att, i händelse af uteblifvande, giltigheten af den derför uppgifna orsak pröfvas af korpralen; och att äfven om han skulle underkänna det anförda skälets giltighet, försummelser icke föranleder särskild anmälan hos befälet med deraf följande åtgärder, utan endast upptages å månadsrapporten.
Det visar sig således att tjenstgörings-reglementets hithörande bestämmelser mera afse att erinra om vigten och angelägenheten att ej försumma den allmänna gudstjensten samt att hålla nödig tillsyn på manskapets förhållande, än att såsom ett onus tvinga manskapet att söndagligen infinna sig i kyrkan.
Denna mening synes äfven bekräftas deraf att hvad ofvan omförmälde stadgande i Kongl.
Förordningen den 29 Mars 1859 nämner såsom ordningsmål, hvilket kan medföra extrajudiciel bestraffning, uppenbarligen närmast afser det fall, då krigsman, vare sig befäl, underbefäl eller någon af manskapet uteblifver eller olofligen aflägsnar sig från eller för sent infinner sig vid gudstjenst, hvilken han fått särskild befallning att bevista Yid sådant förhållande och då Utskottet icke har sig bekant att något missbruk, sådant motionären antydt, egt rum, hemställer Utskottet, att motionen malle lemnäs utan afseende.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 76.
Ank. till Exp.-Utsk. den 25 April 1860, kl. 12 midd.
Betänkande, i anledning af väckt motion, huru förfaras skall när prest, som saknar medhjelpare, önskar begå Herrans Nattvard, eller vid nattvardsgång behöfver embetsbiträde.
Denna motion är, inom Högvördiga Preste-Ståndet, väckt af Komminister Malmborg, hvilken erinrat, hurusom, då behofvet och önskan att genom Herrans Nattvards begående vinna tröst och styrka ofta kan för Presten kännas iifligare än för någon annan, bristande tillgång på embetsbroders biträde likväl ej sällan nödgar honom att lemna detta andliga behof ouppfyldt, äfvensom huru den ene presten ej kunde lemna den andre den hjelp denne stundom, vid större nattvardsgång, kunde i anseende till ålderdom eller sjukdom behöfva, allt blott derföre att enhet i tiden för gudstjenstens begynnande ansåges så vigtig, att hvarje svårighet måste vika för vinnandet af denna enhet.
Till afbjelpande af denna olägenhet yrkade motionären, det måtte Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla att, till hvad i Kongl. Brefvet den 3 December -1823 vore stadgadt, angående tiden för Gudstjenstens börjande på landet, följande måtte läggas: »Prest som ensam är och som för att få i församlingens gemenskap begå Herrans Nattvard eller annars vid större nattvardsgångar behöfver embetsbiträde, men sådant icke utan betydligare tidsutdrägt eller kostnad på annat sätt kan erhålla, må med sin anhållan om biträde i sådant fall vända sig till annan jemförelsevis närboende prest, med hvilken han må om tid för sådant biträde öfverenskomma; egande de sedan att hvar i sin kyrka behörigen kungöra både den dem emellan öfverenskomna, efter omständigheterna lämpade, men olika tiden för allmänna gudstjenstens början i hvardera kyrkan den öfverenskomna 6 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 77. dagen och den nödfallsorsak. som fordrat förändringen, dock med förbehållen rätt och pligt för
Domkapitlen att vaka deröfver att sådant medgifvande icke missbrukas.»