Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Collegium afgifna Nådiga Skrifvelse af den 20 Januari 1824, utfärdade Kungörelse af den 9 Febr. samma år, blifvit pappersbruks-egare förunnad att till insamling af lump använda icke allenast sådane personer, hvilka vid bruken äro skattskrifne, utan också annorstädes boende, när de ega laga försvar och god frejd.
Desse vanligtvis kringstrykande personer förete nemligen, enligt motionärens förmenande, mångfalldigt bedröfliga exempel af till och med missdåd under deras framfart å landsbygden, hvadan motionären, såsom botemedel häremot, föreslagit, att endast vid pappersbruken skattskrifne personer måtte lör Allm.
Betänkande, N:o 28. 3 ifrågavarande sysselsättning få begagnas, samt att Landshöfdinge-Embetena måtte berättigas att pröfva, huru många personer för hvarje pappersbruk inom Länet skola till lumpsamlande användas, äfvensom samma myndighet måtte erhålla uppdrag att bestämma, huruvida de af bruksegarne föreslagna personerne kunna till ålder, uppförande o. s. v. vara lämplige att utskickas, allt på det att icke hädanefter såsom hittills vanfrejdade personer dertill måtte begagnas.
Denna motion, uti hvilken Riksdags-fullmäktige Joli.
Persson och Johan Andersson, båda från Upsala Län, instämt, har Utskottet tagit i öfvervägande, och väl å ena sidan funnit de härofvan sednast anförde anspråken alltför mycket inskränka bruksegarnes rättigheter, men deremot på den andra insett nödvändigheten deraf, att sådana mått och steg vidtagas, genom hvilka landsbygden kan sättas i säkerhet mot följderne af det nu af motionären öfverklagade, allmänt erkända, oskicket, samt fördenskull ansett sig böra, med ledning af Rikets Höglofl.
Ständers vid nästlidne Riksdag afgifna underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t i detta ämne, nu tillstyrka en förnyad underdånig hemställan: att 1, 5 och 6 momenten i Kongl. Commerce-Collegii utfärdade Kungörelse af den g Febr. 1824 mätte i Nåder sålunda förklaras: att inga andra personer må till lumpsamling användas, än sådane, hvilka äro hos pappersbruks-egaren mantals- och skattskrifne, samt derstädes ega sin bostad; att dertill företrädesvis böra användas personer, hvilka till annat arbete äro mindre tjenlige, såsom afskedade krigsmän m. fl.; att desse icke, under hvilken förevändning som helst, få medhafva hustru och barn; samt att passet dels icke må för hvarje gång utfärdas för längre tid än tre månader, dels icke gälla för flere än en enda person, och dels innehålla bestämd uppgift, huruvida passhafvaren eger att medföra något eller några slag af bytesvaror, och i sådant fall äfven bestämdt utsatt, hvilka slag; äfvensom att 7 mom. måtte erhålla den förändrade lydelse, att ”om lumpsamlare, som med pass är försedd, besvärar allmänheten med tiggande, eller idkar annan handel eller rörelse än den, hvarå passet lyder, eller eljest öfverträder ordning och sedlighet, han skall anses hafva förverkat rättigheten att vidare begagna sig af passet, och då böra, genom Kongl. Maj:ts Belällningshafvandes försorg, för - 4 Allm.
Besv. och Ekon-Utsk.
Betänkande, IV.-o 2g. sändas till sin hemort, på husbondens bekostnad, så vida han icke sjelf eger tillgångar att ersätta kostnaden för sitt hemförskaffande.
” Ulskottet har i öfrigt ansett gällande allmänna Författningars stadganden i närvarande ämne vara fullt ändamålsenliga, äfvensom tillIyllestgörande att hindra missbruk, orri de noggrant eflerlefvas, och får i sådant afseende ytterligare vördsamt tillstyrka, det Rikets Högloft.
Ständer mätte hos Kongl. Maj:t anmäla deras underdåniga önskan: att Kongl. Maj:t måtte i Nåder anbefalla noggrann efterlefnad af nu gällande stadgande om Konungens Befallningshafvandes åliggande att uppmana pappersbruks-egarne att i hvarje socken, der de vilja samla lump, hålla en bofast man såsom ombud, genom hvilkens försorg lumpen uppköpes och till bruken afsändes, så att dymedelst behofvet af kringstrykande lumpsamlare undanrödjes.
Stockholm den i Oct. 1844- N:o a g. Arik. till Exp. Utsk. d. i Oct. kl. 6 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion, att fu/lmagter å namn heder och värdighetj utan verklig tjenst befattningj icke mätte meddelas.
Från Yällofl. Borgare-Ståndet har till detta Utskott blifvit remitterad en af Herr C. G. Gustafsson väckt motion, deruti han, under anförande deraf, att, med undantag af Högloft.
Ridderskapet och Adeln, de öfrige respective Riks-Stånden vid innevarande Riksmöte, bland flera hvilande Grundlagsförändringar, jemväl antagit tillägget till 28 §.
Regerings-formen, af den lydelse: att "titlar, utan medföljande embete eller tjenst, eller med högre värdighet, än innehafvande embete eller tjenst medförde, ej må förlänas,” samt med åberopande af hvad Rikets sist församlade
Ständer uti underdånig skrifvelse yttrat: ”att detta slags nådebevisningar i det närmaste förfelade det dermed åsyftade ändamålet att uppmuntra embetsmanna-nitet och belöna förljensten, och att den flärdfria föi tjensten fann föga deri någon belöning; hvaremot utmärkelserna utgjorde en lockelse för fåfängan och ytligheten, så mycket mera förderflig, i den nion den leder till yppighet i lefnadssät - Allm.
Tlesv. och Ekon.-Utsk.
Betänkande, N:o 3o. 5 tet, som störer det ekonomiska sjelfbeståndet;” föreslagit, med stöd af 56 §.
Riksdags-Ordningen, alt, i likhet med hvad detta Utskott vid sistförflutne Riksmöte tillstyrkt, Rikets Högloft.
Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anmäla den underdåniga önskan, att fullmakter å namn, heder och värdighet, utan verklig tjenstbefattning, icke mätte meddelas.
Vid remiss af ofvannämnde motion, hafva Herrar Ekholm, Valley, Schartau, And. Berg, Odmansson, Grape, Geyer, Palander, C. P.
Almgren, K. A. Almgren, Akeson, Malmqvist, Thomi, Sorbon, P. Berg, Di dricsson och Gillberg med motionären sig förenat.
Utskottet till alla delar instämmer uti den åsigt, som vid sista Riksdag uti detta ämne blifvit i underdånig Skrifvelse till Kongl.
Maj:t uttalad, anser Utskottet sig likväl icke böra tillstyrka Rikets Ständer att nu förnya den då gjorda underdåniga framställningen derom, enär Utskottet har all anledning att hoppas, det Kongl. Maj:t täckes lyssna till denna af Rikets Ständer sålunda redan uttalade underdåniga önskan, hvarföre, i Utskottets tanka, det ej vore med en skyldig grannlagenhet öfverensstämmande att ånyo upprepa densamma, innan Rikets Sländer hafva några erfarenhets-skäl till stöd för en förnyad anhållan; och får Utskottet i följd deraf vördsamt hemställa, att Herr Gustafssons motion ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd för närvarande föranleda.
Slockholm den i October 1844* N:o 3o. Ank. till Exp.
Utsk. den i Oct. kl. 6 p. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion, att förslags upprättande och vals anställande till regaht Pastorat mätte upphöra.
Från Hederv. Bonde-Ståndet har Lill Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet blifvit remitterad en af Riksdags-fullmägtigen Johan Andersson o o <' från Upsala Län väckt motion derom, ”att den hittills öfvade praxis af förslags upprättande och vals anställande till
Regala pastorat måtte förklaras böra hädanefter alldeles upphöra.”
Motionären yrkar detta på grund deraf, att då, enligt 3o §.
Regeringsformen, Kongl.
Majit eger att tillsätta Kyrkoherde-beställningar i Regala 6 Allm.
Betänkande, N:o 3i.
Pastorat, utan alt dervid vara bunden af de utaf Consistorierna upprättade förslag, det högst sällan inträffar, att den, som vid valet fått de flesta rösterna, eller till hvilken församlingen hyser det största förtroendet, erhåller den lediga sysslan; samt att det är en högst sällspord händelse, om sådan lycka ens vederfares någon bland de å förslaget uppsatte.
Yid sådant förhållande anser motionären håde detta och det val, församlingen förrättar, endast vara ett onödigt besvär, samt att den sökande al den icke obetydliga kostnad, som han för profpredikandets skull måste vidkännas, icke har att vänta någon enda fördel.
Utskottet, som tagit ifrågavarande ämne i öfvervägande, har härvid funnit, dels att församlingar ne i Regala Pastorat sannolikt icke skulle vilja gå miste om den rättighet, som hittills varit dem i Författningarne tillerkänd, att vid Kyrkoherde-ledighet höra de föreslagne profpredikanterne samt emellan dem val anställa; dels att Regeringsformen i 3o §. tillägger Konungen rättighet att, ”på det sätt förr öfligt varit, tillsätta Kyrkoherde-beställningar i Regala Pastorat,” hvartill hörer uppsättandet af förslag hos vederbörande Consistorier, profpredikningars hållande samt vals anställande; på grund hvaraf Utskottet anser sig böra å ifrågavarande motion tillstyrka afslag.
Stockholm den i October 1844- N:o 3i.
Ank. till Exp. Utsk. d. i Oct. kl. 6 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af 16 Suti i836 urs Militice-Boställs-ordning.
Ridderskapet och Adeln har till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets handläggning blifvit remitterad en utaf Herr af Donner väckt motion, hvari han framställt anmärkningar emot 16 §• af i836 års Militiae-Boställs-ordning, som stadgar, att vid Chefs- eller Regements-Olli - cers-boslälle må Regementets manskap, i tour öfver hela Regementet, samt vid Compagnie-Chefs-boställe, i tour öfver hela Compagniet, få till handtlangning vid om- och nybyggnad af caracteVshus begagnas, efter den fördelning, Regements-chefen, till beredande af likhet i denna skyldighets utgörande, låter uppgöra och gilla; kommandes det till sådan handtlangning Allm.
Betänkande, N:o 3t. 7 vid Chefs- eller Regements-Ofticers-boställe commenderade manskapet, då bostället är beläget utom de beordrade Compagniernas stånd, att undfå samma aflöning af Boställs-cassan för marscliedagarne från Compagniets samlingsplats och dit tillbaka, som under arbetet bestås, ”hvarjemte, enligt Kongl.
Brefvet den 5 November 1811 och Kongl.
Krigs-Collegii derpå grundade Circulaire af den a3 i samma månad blifvit förordnadt, att betalningen för berörde handtlangning bör med 6 sk. b:co om dagen för hvarje man utgå.
Motionären har, såväl med afseende på soldatens förpligtelse att ovillkorligen ställa sig till efterrättelse ordalydelsen af förestående §, som, i anseende till den högst obetydliga ersättning, honom för detta åliggande lemnäs, ansett sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på det obilliga i detta förhållande, och dymedelst söka bereda någon lindring för soldaten i detta besvär, hvars tyngd bäst ådagalägges deraf, att han kan beordras till handtlangning vid om- och nybyggnad af Chefs- och Regements-Ofticers-boställen mot 6 sk. b:co om dagen, till och med under sjelfva den brådaste tiden af året, då han annars skulle kunna förtjena mycket större dagspenning; och har motionären alternativt föreslagit, att stadgandet i 16 §. af nu gällande Boställs-ordning, i hvad det rörer soldatens arbetskyldighet, må utgå, eller ock att soldaten, såvida han derifrån icke helt och hållet befrias, må få beräkna ersättning för sitt dagsverke efter i orten bestämdt markegångspris.
Vid föredragningen af denna motion hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln, har Herr von Troil, Emil, yttrat, att, enär kronan, vid marscher och möten, då karlen ej erhåller portion in natura, består honom i3 sk. 6 rst.
B:co om dagen, billigheten synes fordra, att han erhåller aflöning, efter samma grund, vid arbeten å caractershus.
Utan att bestrida olägenheterna deraf, att Boställs-cassan härigenom i någon mon skulle komma att betungas och boställenas förseende med caractershus något fördröjas, trodde han likväl, att rättvisan mot manskapet borde i främsta rummet afses.
Utskottet, som tagit ämnet i öfvervägande, anser sig' icke kunna tillstyrka det af motionären, såsom alternativ, väckta förslag, att soldaten må helt och hållet befrias ifrån den honom, enligt Militias-Boställs-ordningen åliggande handtlangnings-skyldighet vid Chefs- eller Regements-Oflicersboställens om- eller nybyggande, emedan ett dylikt åliggande torde kunna ställas i jemn bredd med öfriga arbetsförrättningar, hvartill manskapet kan commenderas.
Deremot anser Utskottet, lika med motionären, att den dagspenning, som nu för dylikt arbete bestås, eller endast 6 sk.
B:ko om dagen, är alldeles för ringa.
Likväl, då det ej får lemnäs ur sigte, att en dylik 8 Allm.
Betänkande, N:o 3i. corn mender ing är ett den indeldta soldaten tillhörande tjenste-åliggande, så har Utskottet ansett sig icke kunna bi träda motionärens förslag om dagspenningens bestämmande efter Länens markegångslaxor, men trott billigheten kräfva, att nämnde dagspenning ökas till det belopp, som vanligen bestås karlen, då han för kronans räkning är till annat arbete commenderad, och erhåller aflöning i contant, eller i3 sk. 6 rst b:co, tobaksskillingen inberäknad; hvarföre Utskottet vördsamt föreslår Rikets Höglofl.
Ständer att bos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, att den dagspenning af 6 sk. b:co, som, enligt Krigs-Collegii Circulaire af den ao November 1811, blifvit bestämd för de handtlangningsdagsverken, hvilka gemenskapen af den indelda armeen, enligt 16 §. af i836 års Militias-Boställs-ordning, bör utgöra vid om- eller nybyggnad af caractershus å Regementenas Chefs- eller Regements-Officers-boställen måtte hädanefter komma att beräknas till x 3 sk. 6 rst b:co.
Stockholm den i October i S44* N:o 3a.
Ant. till Exp. Utsk. d. i Oct. kl 6 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om förändring af föreskrifterncij rörande Militie-boställens utarrendering.
Genom remiss från Högv.
Preste-Ståndet liar till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet ankommit en af Prosten Almqvist väckt motion, hvaruti han begärt få fästa Rikets
Ständers uppmärksamhet på det för landet menliga förhållande, som under sednare åren uppstått derigenom, att Militias-statens boställen på offentlig auction utarrenderas till den mestbjudande.
Vid sådana tillfällen samlas alltid en mängd speculanter, hvilka öfverbjuda hvarandra till så orimligt höga belopp, att den, som slutligen stannar för arrendet, snart finnér sig ur stånd att uppfylla sina ingångna förbindelser, och derigenom drager både sig sjelf och sina borgensmän i förderf och obestånd.
Detta allmänt öfverklagade onda anser motionären kunna afhjelpas, om Boställs-Directionerne ålades att, liksom de nu bestämma minimum, Alim.
Usk.
Betänkande, N:o 32. 9 mura, äfven väl utsätta maximum af arrende-suraman.
Om flere anbud skedde till detta senare, kunde options-rätt medgifvas förre arrendatorn oell derefter företrädes-rätten bestämmas åt den, som hade att erbjuda största säkerheten för arrendets fullgörande.
Om flera erbjödelika stor säkerhet, kunde lottning mellan dera anställas.
I den öfvertygelse, att, om en sådan ordning infördes vid Militioe-boställenas bortarrenderande, mångens undergång skulle förekommas, äfvensom att boställs-jorden icke då skulle, såsom nu ofta är fallet, utsättas för vanhäfd, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan om vidtagande af nödig ändring i Boställs-förordningen, i öfverensstämmelse med ofvan gjorda framställning.
Utskottet, som medgifver, att de af motionären öfverklagade olägenheter någon gång kunnat inträffa genom Militise-boställens utarrendering på nu öfliga sätt, anser sig likväl icke kunna föreslå Rikets Ständer att till Kongl.
Maj:t ingå med en så beskaffad underdånig anhållan, som den motionären föreslagit, emedan, enligt Utskottets förmenande, i begreppet af en sådan auction som den i frågavarande ligger en rättighet förvarad åt den högstbjudande att, dä han för arrendesummans utgörande ställer vederhäftig borgen, få framför andra speculanter emottaga arrendet.
Dessutom är hvarje individs förmåga att betala ett högre eller lägre arrende beroende af dess drift samt större eller mindre skicklighet att häfda jorden; hvadan det för vederbörande Boställs-Directioner skulle blifva, om icke omöjligt, åtminstone ytterst svårt, att på förhand bedöma de olika speculanternes relativa förmåga att utan egen skada utgöra arrende-beloppet, utom det att Boställs-Directionerna ofta torde komma att blottställas för misstankar om väld, derest options-rätten emellan flere likbjudande blefve åt riem öfverlåten; på grund af hvilket allt Utskottet anser sig vördsamt böra till Rikets Högloft.
Ständer hemställa, att ifrågavarande motion må förfalla.
Stockholm den i October 1844.
Brot. 18f.f. 8 Sam!. S Haft. STOCKHOLM, 1844. I.
Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 33. 1 JTs 33.
Ank. till Exp. Utsk. den"
2 Oct. kl. 6 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om nedsättning af räntan vid utlåning af spanmål från socken- eller fattig-magazin.
Preste-Ståndet liar till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet blifvit remitterad en af Herr Prosten Ulterström väckt motion, ’’att intet socken- eiler fattig-magazin må tillåtas taga högre ränta än 2 kappar på tunnan, församlingarnes skyldighet derigenom ingalunda förminskad att underhålla sina fattiga.’’ Motionären har till stöd för detta sitt yrkande framställt orättvisan af att fattig-magazin finnas, som från uttägt om våren tili intägt om hösten taga 4 kappar på tunnan, eller på halfåret 121 procent, och dessutom anmärkt, att dessa spanmåls-disconter hafva oftast derutöfver ålagdt straffräntor, hvarigenom interesset uppgått tilt 18| procent, samt att, i gynnsamma år, då säden icke utgått genom frivilliga lån, socknemännen åläggas att taga tvångslån, på det fattigvården må kunna bestridas genom vanliga intrader.
Vidare har motionären yttrat, att, ”då låntagarne i fattig-magazinen utgöras af mindre hemmansegare, torpare och inhyseshjon, så föijer deraf, att de fattige sjelfve underhålla de fattiga.”
De öfrige, som icke behöfva låna, åtkommas blott vid tillfällen af tvångslån, och som dessa vidtagas endast under goda år, så äro possessionater och de förmögnare merändels befriade från alia faltigvårdsskyldigheter.
Genom detta utlånings-system och ett sådant underhållssätt främjas, enligt motionärens åsigt, det allmänna armodet, hvadan han ock funnit sig ega fullt skäl till sin ofvan gjorda framställning.
Under discussionen i ämnet hos Högv.
Preste-Ståndet har Herr Doctor Björkman, med hvilken Prostarne Uddén, Nibelius och Sandberg instämt, yttrat, att antagandet af Prosten Utterströms förslag skulle vara ett af behof vet alldeles icke påkalladt försök att ingripa i sådana ärenden, som numera böra tillhöra sockenstyrelserna.
Doctorn trodde för öfrigt ingen commun nu mera vara så oupplyst, att den icke skulle rättast och Bi/i. till K. St. Prot. 1844.
8 Sami. C Haft. 1 2 Allm. Besv.- och Ekoiu-Utskottets Betänkande, N:o 3a. bäst sjelf på sockenstämma afgöra, om den med skäl kan eller icke kan nedsätta räntan å sina spanmåls-belåningar frun 12 tili 6 procent.
Det förebärande, att de fattige sjelfve äro de, sorn mest bidraga till den underiältnad vid de fattiges försörjande, som, genom den öfverklagade höga räntan, för socknarne afsetts, ansåg Herr Doeton» vara af föga vigt, när man besinnar, att endast fastighetsegare hafva rätt att låna eller borga för låntagare, m. m.
Utskottet anser förhållandet uti ifrågavarande fall icke vara alldeles likartadt med hvad Lagen i allmänhet innehåller, angående ränta, samt att stadgandet härom således icke är hit tillämpligt.
Utskottet håller före, att en sådan anstalt, som den, hvarom nu är fråga, rättligen bör afses och betragtas såsom en communens enskilda angelägenhet, hvarom den ensamt eger att bestämma.
Härvid förekomma dessutom åtskilliga omständigheter, hvilka göra ett undantag från den allmänna regeln båtte lillåtligt och nödvändigt
Dessa sockeu-magazin-inrättningar äro nemligen underkastade åtskillige, ofia dryga, förluster, utom det alt spanmålen stundom en längre tid kan komma alt blifva inneliggande outlånad och således ofruktbar; hvarjemte härvid icke eller må lemnäs utan afseende, dels att priset å spanmålen om våren merändels, om ej alltid, är högre, än om hösten, dels ock fördelen för låntagare att in natura få återgälda lårtet.
Och då dessa inrättningar hufvudsakligen afse församlingarnes enskilde behof och deras underlättande, såsom de fattiges försörjande, barnmorskors och skolmästares aflöning, m. m., synes äfven communen sjelf böra vara berättigad att för så nyttiga syftemål enskildt å allmän sockenstämma besluta ändamålsenliga åtgärder.
Vid öfvervägande af allt detta, och enär Kongl.
Maj:t, uppå derom gjorda underdåniga ansökningar, vid stadfästandet af åtskillige reglementen för dylika magazins-inrättningar, täckts medgifva, att afraden å utlånad dylik spanmål må beräknas till 4 kappar på tunna, anser Utskottet sig böra tillstyrka, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Alm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande> N:o 34. 3 M 34.
Ank. till Exp. Utsk. elen 2 Oet. kl. G e. m.
Betänkande, i anledning af Täckt motion om upphörandet af Interims-hesigtningar å Prestebol.
Bonde-Ståndet har till Alllmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet ankommit en af Riksdags-fullmägtigen Lars Larsson från Gefleborgs Län väckt motion, hvari han, enär erfarenheten visat, huru öfverflödiga till större delen de så kallade interims-besigtningarne å prestebol äro, och i betragtande af de större eller mindre kostnader, hvilka derigenom tillskyndas boställenas innehafvare och kyrkorne, föreslagit, att sådane besigtningar må upphöra, eller åtminstone icke anställas hos andra, än dem, som visa försumlighet i de dem åliggande skyldigheter, under förutsättning likväl, att kostnaderne härföre skola bestridas af den försumlige prestehols-innehafvaren, och kyrkorne för framtiden dermed icke betungas.
Motionären har ansett sig böra så mycket heldre göra detta yrkande, som, enligt hans åsigt, lagstiftaren med de ofvannämnde besigtningarne icke afsett annat, än att tillhålla den felande 'att fullgöra sina skyldigheter och alt tvinga en vårdslös boställs-innehafvare att väl sköta och häfda den honom upplåtna egendomen; men dä, enligt motionärens åsigt, i allmänhet högst sällan inträffar, att någon Pastor gör sig känd för vanhäfd af sitt boställe, anser han dylika kostsamma förrättningar föga gagneliga å de boställen, der innehafvärne gjort sig kände för att samvetsgrann! bruka och häfda desamma.
Utskottet, som tagit motionen i öfvervägande, kan ingalunda dela motionärens öfvertygelse om de Ekonomiska besigtningarnes obehöflighet, och det så mvcket mindre, som Utskottet har ali anledning förmoda, att, derest, såsom motionären uppgifvit, vanhäfd vid prest-bostäilen numera högst sällan inträliar, ett så lyckligt förhållande ofelbart måste tillskrifvas just dessa ekonomiska besigtningar, hvilka, enligt Författningarne, höra förrättas hvart 3:dje år, med undantag för det fall, att laga husesyn blifvit hållen, då besigtningen uppskjutes lili 5 år derefter.
Utskottet anser deremot, att dessa ekonomiska besigtningar, derest de behörigen förrättas, i 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 35. flera hänseenden äro högst nödiga och nyttiga, och alt, om också måste medgifvas, det dylika besigtningar flerestädes icke äro af något egentligt behof påkallade, sådant dock för ingen del bör verka till Förordningens upphäfvande i sin helhet.
Beträffande de kostnader, sorn, i och för dessa förrättningar, drabba kyrkorna, så utgöras dessa endast af ersättning för skjuls och tractamenle åt den kronobetjent, som besigtningen förrättar, samt de 2:ne honom biträdande nämndemännen, jemte lösen för expeditionen af besigtnings-inslrumentet, och kunna således icke anses serdeles betungande, synnerligen då härvid tages i betraglände den låga tariff, söm Författningen i ihy fall stadgar.
För öfrigt måste den nytta, som dessa besigtningar onekligen hafva med sig, anses vida öfverväga den anmärkte, icke betydliga, kostnaden.
På grund af nu anförde skäl, får Utskottet liös Rikets Högh Ständer vördsamt föreslå, alt motionen må förfalla.
Jfä 35.
Ank. till Exp. Utsk. ii. 2 Oct. kl. 6 e. n>.
Betänkande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af föreskri/terne, rörande lnländske Skådespelares och Konslidkarcs skyldighet att erlägga afgifter till Kongl. Theaterns och Hof-Capc/lets Pensions-Cassor.
Från Vällofl. Borgare-Ståndet har till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet blifvit remitterad en motion af Herr J.
Thorn, hvari han föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, alt Kongl. Brefven den 14 Maj 1789 och den 30 Juli 1831, så vidt de angå utländske skådespelares och konstidkares ofvanberörde åliggande, varda upphäfde.