Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det Utlåtande, som Utskotten afgifvit angående Rikets Ständers Riksgälds-ClontoirS ställning och inlösen af dess credtt-sedlar, har af någre värde Ledamöter inom det VällofL Rurgare-Ståndet blifvit ogilladt, såsom onödigt och endast förvillande; hvarförutan åtskillig» Ledamöter af Hög'oll. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. .Borgare-Siandet särskildt uppehållit sig vid hvart och ett förslag deruti; varandes, i afseende derpå, att Riksgälds-Contoirets Credit-Sedlar skulle anses såsom en det af Vexel - Banco-skulden, anfördt: att det är Statens och icke Banquens skuld, som dessa sedlar utvisa, och att denna skuld ej utan orättvisa skulle kunna öfverflyttas till betalning af Banquen , då någon ersättning derföre ej på samma gång åt densamma anvisades; att någon allmän förbindelse till ansvar för Riksglilds-Contoirets utbetalningar icke, på sätt Utskotten yttrat, skulle vara Banquen ålagd; och att det i flere hänseenden vore nyttigt, att ännu ytterligare bibehålla Eiksgätds-Sedlarne i rörelse, samt lätt görligt, att, genom andre medel af Stats*anslag till amortissement eller till ränta, om Riksgälds Sedlarne skulle utbytas emot ränte-bärande obligationer, stadga och. bibehålla deras värde, samt slutligen äfven be - Bancv-Utskottets Betänkanden.
7&g »örja godfgörandet af ali valuta för dem, utan Slitande af Banquen.
På sätt, sorn Rikets Ständers Herrar Reyisorer uti deras, efter slutad Revision4, af Riksgälds Verket sistlidet år, afgifne Berättelse, fullständigt utfört och ådagalagt, samt
Utskot- ' ten derefter uti nu ifrågavarande deras Utlåtande upprepat, förortlnade Rikets Ständer år 1815 , a,t a^t hvad s°m till Riksgälds Corifoirets Credit-Sedlars inlösen tarfvades utöfver det ordinaira Discont - biträdet, borde, efter uppgift af behofvet, från Banquen meddelas.
Den skyldighet, som i följe af detta förordnande, hvilket år 1818 fastställdes, allt sedan ålegit Banquen, är den, som af Utskotten erhållit den klandrade benämningen af Banquens alimänna förbindelse, att ansvara för RiksgäldsCo ntoirets utbetalningar; och Utsketten våga, att, oaktadt hvad deremot blifvit anfördt, ännu fortfarande anse, att, hvad benämning deråt än kan blifva gifven, följden af sjelfva förordnandets bokstafliga lydelse i alla fall ej kan blifva annan, än att, då behof inom RiksgäldsContoiret yppas och uppgifvas, bör allt, hvad sorn till Credit-Sedlars införande möjligen kan tarfvas, genast och ovägerligen från Banquen utgifvas.
Sådant har ock förhållandet länge varit, och allmänheten, som haft sitt större eller mindre rörelse-capital ömsom i Banco- och ömsom i Riksgälds-Sedlar, som ganska väl af^ vetat, att hinder för ett fritt ombyte, när det astundades, icke kunde uppstå, har vant sig att ansa ingen annan skilnad vara emellan 1 790 Banco-Utskottets Betänkanden Banquens och Riksgälds-Contoirets Sedlar, än formhlairet och signaturerne.
Så länge denna på tydliga föreskrifter grundade opinion fortfar; så länge sorn det till och med är omöjligt-att bestämma hvad som för hvarje dag utgöres af Banco- och Riksgälds-Contoirets Sedlar särskildt, och den Capital-förmögenhet, som den ena dagen representeras af BancoSedlar, den påföljande kan finnas omsatt i Riksgälds Sedlar; så länge kunna skiljda åtgärder med dessa begge slag af lika verkligt Credit-mynt icke, utan hofsta orättvisa, företagas. —1
Då det nu dessutom är allmänt kändt, att Riksgälds Contoiret icke har någre bestämde tillgångar till infriande af Riksgälds - Sedlar, utom denna obegränsade tillåtelse att upptaga medel dertill i Banquen; samt det ingalunda låter tänka sig, hvärken att Rikets Ständer skulle upphöra att, hädanefter sorn hittills, honorera de förbindelser Riksgälds - Sedlarne innefatta, eller att Statens knappa tillgångar kunna komma att medgifva dessa förbindelsers godtgörande genom bidrag från Nationen, hvars ändå nog tryckande bördor högt påkalla lindring och ej tåla förökande; så visar det sig i följe häraf tydligt, att ingen ny skyldighet blifver ålagd Banquen derigenom, att inlösen af Riksgälds-Sedlarne , hvartill Ban-i quen i alla fall skulle förskjuta medlen , ko mine att ske direct i Banquen, uppå en för detta ändamål särskildt öppnad räkning, som upptoge dem till deras vid detta års slut utgörande belopp, i stället för den omgång, sorn hittills egt rum, Banco-TJts’:ottets Betänkanden.
791 att medlen först mast 11' 1 Riksgälds Contoiret reqvireras och derifrån utbetalas.
Det har aldrig kunnat vara Utskottens mening, att Riksgälds- Sedlarne, genom denna anstalt snarare, än genom de föregående, skulle ur rörelsen försvinna; de blifva derigenom ingalunda från densamma mera utestängde, och deras inlösen kommer ej att mera påfordras derföre, att den sker i Banquen i stället för Riksgälds-Contoiret.
Den af Utskotten föres'agne anstalt har I * 1 • • ' ‘ ' endast åsyftat, att allt hvari Banquen kunde komma att, utan hopp om ersättning, utgifva, äfven ifia blifva upptaget bland dess skuldförbindelser, till ådagaläggande af det verkliga förhållandet i denna sak.
Den vidare föreslagne afskrifningen af Riksgälds-Contoirets bokförda
Discont - skuld till Banquen, uppkommen till stor de! genom inlösen af Credit-Sedlar, har också blifvit bestridd, under yrkande, att denna tillgång för Banquen borde densamma oförryckt tillhandahållas.
Utskotten, som likväl icke funnit någon anledning till förmodan, att denna Discontskuld , för hvars afbördande något anslag till Riksgälds-Contoiret aldrig varit gifvet, samt troligen ej lärer kunna anvisas, någonsin kan blifva Banquen godtgjord, kunna för den skull ej finna någon nytta till stärkande af Banquens credit orsakas deraf, att Räkenskapeme uti dessa båda, med Rikets Ständers enahanda 79 2 fianco-Utskottets Betänkande»! t garantie försedda, Verk upptaga denna skuld och fordran till större be'opp, än hvarföre verklig valuta finnes uti Riksgälds-Conrnirets qvarvarande tillgångar, sedan dess öfriga skulder blifvit godtgjorde; och fortfara alltså Utskotten ännu äfven häruti ytterligare uti deras förut gjorda hemställan.
Ridderskapet och Adeln har också särskildt uppehållit sig vid de Betänkandet bilagrie provisionel!» C.ilculer, hvarigenom Utskotten sokt att ernå och framställa upplysning om det ungefärliga belopp, hvarmed, vid slutet af detta år, Riksgälds Contoirets skulder, utan beräkning af Riksgälds-Sedlarne, skulle öfverstiga lillgångarne* och som alltså borde å Banquens fordran afskrifvas.
Dessa beräkningar har den värde Ledamoten funnit i många afseenden origtige och obegriplige, samt begärt, att de måtte i klarare och enklare skick omgöras och insändas.
Utskotten medgifva otvunget, att fterfal» dige sätt skulle kunna upptänka» för uppställningen af dessa beräkningar,hvilka likaväl skulle ådagalägga förhållandet.
De af Utskotten insände Calculerne uppställa emedlertid så val tillgångar som skulder, sammanfattade under vissa classer; och summornes belopp är öfver allt hemtadt från Riksgälds - Contoirets afgjorda bokslut för förlidet år, utom för de summor, hvilka under loppet af detta år undergå §n yi*» gifven förändring , hvilken förändring Banco-Utskottets Betänkanden.
J(j$ då äfven blifvit i Calculen anmärkt och utförd.
De särskilde summor, som verka dessa ändringar, äro tillika iakttagne i den provi. sionella Calculen öfver Riksgalds-Contoirets inkomster och utgifter detta år, sorn äfven för öfrigt upptager allt hvad Riksgälds-Contoiret i dessa delar kan påräkna och bör fullgöra.
Den brist, som härvid visar sig, utan att likväl till ziffran kunna bestämmas, så länge som åtskillige poster i räkningen, icke annat än provisionel! kunna upptagas, har sedan blifvit tillagd Banquens
Discont-fordran vid förra årets slut, hvarå sist afdragits så mycket, sorn erfordrats för att bringa den återstående summan att fylla skilnaden emellan öfrig skuld och tillgång, samt således uttrycka den del af Riksgalds-Contoirets tillgångar, sorn af ingen annan skuld emotsvaras, och hvarföre således inöjlighet till ersättning för Banquen förefinnes-
Med den uppställning Calculerne hafva och deri redogörelse derför, som Utskotten nu lemnat, förmoda ock Utskotten det icke skola blifva särdeles svart, att finna Utskottens ändamål och mening, som ingalunda kunnat vara, alt vilja såsom ofelbart framvisa det zifferbelopp af afskrifning och qvarstående skuld till Banquen, hvartill Calculerne ledt, då flere sururnor måst provisionelt antagas, utan endast att gifva vid handen, hurudan beräkningen vid årets slut skulle komma att, med begagnande af de dä fullständigt kinde summor, uppgöras. 791 Banco Utskottets Betdnkanden.
Tredje Puncten bland Förslagen I detta Betänkande beträffar det framtida förhållandet emellan Biksgäjds-Contoiret och Banquen, hvil. ket Utskotten föreslagit böra blifva sådant, att, utan begagnande af någon såsom hittills obegränsad Cieditiv-rätt, Riksgälds-pontoiret skulle ega att, utöfver de medel det kunde hafva i vanlig ordning insatt, i Banquen assignera till och med 500,000 R:dr, hvilka likväl genast borde af först inflytande tillgång återbetalas.
Det har häremot blifvit anmärkt, å ena sidan, att en dylik assignering skulle alldeles strida emot Banquens ordningar och säkerhet, samt motverka ändamålet, att fullkomligt skilja Banquens ställning från Stats-Verkets; och å den andra åter, att för angelägenheten af de utgifter, hvilka R i ksgälds-Contoiret efter Riksens Ständers förordnande hade att bestrida genom anviste medel, hvilkas ingående å bestämde tider dock ej vore så ofelbart, det vore af högsta nödvändighet, att RiksgäldsGontoirets assignations-rätt på Banquen icke begränsades af någon viss ziffra, understigande sammanfagne beloppet af de Riksgälds-Contoiret förelagde utbetalnings-skyldigheter.
Dd Rikets Ständer vid hvarje Riksdag anvisa de tillgångar, af hvilka R iksgälds Contoiret har att bestrida sine utbetalningar, hafva Utskotten icke kunnat sätta i fråga, att något äfventyr för en ytterligare förlust skulle kunna uppslå, genom förskjutande från Banquen af medel till desse utbetalningar, för de Råneo -Utskotets Retiinkanden.
79 i) tilfä'len, då utbetalnings skyldigheten kunde påfordras innan ännu den påräknade ofelbara inkomsten hunnit att inflyta.
Och då Utskotten, med stöd af desse skäl, icke funnit sig kunna lemna afseende å de anmärkningar, sorn afse ett fullkomligt inställande af all RiksgäldsContoiiets rättighet att assignera på Banquen utöfver der insatta fonder, hafva Utskotten deremot, vid förnyadt öfvervägande af ämnet, funnit det kunna blifva nödvändigt för Riksgälds-Contoiret att, efter Ständernes föreskrifter, hvarförutan åter intet kan blifva utgifvet, utbetala betydlige summor, äfven till större sammanräknade belopp än 500,000 R:dr, å sådane tider, då flere anvisade inkomster ännu utestå oinflutne, och att de största vådor för Riksgälds - Contoirets och Statens egen credit skulle uppstå, genom en vid sådane tillfällen uti R iksgälds-Contoiret yppad brist på medel att fullgöra föreskri/ne utbetalningar, likasom ock mångfaldiga olägenheter yppas genom de för Stats - behof, eller andra Anslag, påräknade summornes fördröjda utbetalning; hvarföre ock Utskotten, med bibehållande för öfrigt af deras förra Förslag i denna del, nu funnit skäl att detsamma sålunda förändra, att Riksgälds Contoirets Creditiv-rätt på Eanquen. utan att vara fästad vid något visst belopp, må vara lämpad endast efter dess dagliga behofver ; dock så, att för en skyndsam återbetalning till Banquen af det, sorn hvarje gång förskjutes Riksgälds Contoiret, enahanda 796 Banco Utskottets Betänkanden. stadgande tömmer att gälla, sorn det Utskott ten uti deras förra Betänkande föreslogo.
En värd Eedamot af Vallöf].
BorgareStåndet, sorn för öfrigt ej bestridt beviljandet af Riksgäl ds-Corn 01 ret s Creditiv rätt, har dock ansett, att såsom ett vilkor boide vid medgifvandet utsättas, att, i den händelse, vid intiäffmde Riksdag, Riksgälds-Contoiret skulle befinnas hafva begagnat denna rätt till större belopp, än som då ännu kunnat återbetalas, Rikets Ständer ovägerligen skulle utse och anvisa medel dertill. r>en i denna anmärkning förutsatte händelse skulle endast kunna inträffa, om, under den näst före Riksdagens början förflutna tiden, något längre uppehåll orsakats uti inbetalningarne af de Stats-Intrader m. m., som Ri ksgalds-Contoiret uppbär, (och i sådan händelse äro medlen till Banquens ersättning redan af föregående Ständer bestämde, så att någon vidare åtgärd dervid icke behöfves', eller ock om något tillfälligt fel eller missräkning yppat sig uti de Anslags - Calcpler, som legat till grund för föreskriften om RiksgäldsContoirets förvaltning, hvaraf följden kunde blifva, att de anvisade intraderne för Riksgälds* Contoiret icke blefvo tillräcklige till de gjorde utgifts-anslagen; och denna sålunda yppade brist lära kommande Ständer i alla fall, lika litet undandraga sig att , utan något derom nu fattande beslut, genom anvisade medel betacka, lianco-TJt slottets Hetiini ander*. 797 sorn de, i fall sadant skulle af dem vilja undvikas, äro bundne al hvad sorn. nu beslutas.
Ridderskapet och Adeln har ock slutligen k andrat Utskottens i 4:de Puncten förekommande Förslag, att den behållna vinsten af Bariquens låne-rörelse skulle, efter afdrag af omkostnin* •garne for Bariquen samt anslaget till silfverköp, öfverlemnas åt Riksgälds-Contoiret, för att detifrån, i enlighet med Riksens Ständers föreskrifter, till anviste ändamål utbetalas.
D enna anmärkning, att utbetalningen Pä det sätt Riksens Ständer föreskrifva kunde, likaväl oell med besparing af Riksgälds-Contoirets aflömngs-stat ^ verkställas direct från Banquen, skulle vara fullkomligt rigtig, om, för det första, Riksgälds Contoiret blefve bibehållet endast för verkställigheten af det nu ifrågasatte ändamålet, samt derefter äfven, om, för den händelse, att årliga Banco-vinsten ej vore för de utfäste anslagen tillräcklig, och lån således måste upptagas, det icke borde an ses vida lämpligare, både att ett och samma penninge.verk får befattning med alla anslags lifgifvande, och att upplåningen för dylika ändamål sker genom Riksgälds-Contoiret, oah ej genom Banquen, för att ej ytterligare rubba dess credit.
För öfrigt hafva Utskotten skolat anmäla, att detta deras Utlåtande blifvit af Hedervärd da Bonde-Ståndet bifallet.
7 9 S Banco Utskottets Bettin ianden.
Det derpå följande Utlätandet N:o 24, bilagdt under Idit.
D.,. har vunnit Högloft.
Ridderskapets och Adelns bifall; inen är af de dfiige Stånden återremitteradt.
Anmärkningarrte ernof det deruti först förekommande friis aget om förminskning af den hittills faststal
Ida inbetalningen å Stats-Verkets skuld till Bartquen, och upphörande af all ränte- beräkning derå) äro redan behandlade i sammanhang med anmärkningarne rörande inköp af myntbara metal er till JBanquen.
Vid der andra derpå följande Förslaget om stora Credirivets anslående till Kongl. Majtts disposition, är af åtskillige värde Ledamöter, inom det Vä.Uofl. Borgare Ståndet, yrkadt, att tilläggas mätte, det Riksgälds Contoiret hade ali utfärda förbindelser for Crediti v - summan , ställde så, att de på annan man kunde af Banquen öfverlåtas, lydande på En half million R:dr hvardera, med säkerhet i Tull-jnkomsterne, samt till yttermera säkerhet af Siänderne utulerskrifne.
Då Rikets Stärtder, sa snart s'ora Creditivet begagnas kort derefter skola sammankomma, lärer troligen deras första omsorg alltid blifva, att, ehvad än någon förbindelse af förra Ständer blifvit utfärdad elier ej, tillse, att mede' anvisas för -godtgörande! af de från Eartque. n uttagne pen ti ingar; men, då något nu af Ständer vidtagit stadgande, rörande ömsesidiga u betalning tr emellan penninge - ver k , öfver hvilka de ega lika fri dispositions - rät t, icke kan Banco-Utskottets Betänkanden. ^70$ Itan tillförbinda efterkommande til! iakttagande af något, sorn de icke i alla fall skulle hafva funnit tillbörligt; sa hafva Utskotten icke kunnat finna det föreslagna tillägget vara af nödvändigheten påkalladt, och icke heller kunna fullständigt uppfylla ändamålet.
Uti ett snrski ct, under lutt.
E. bilagdf, Utlåtande hade Utskotten framställt Förslag örn det, efter Utskottens tanka, lämpligaste sätt att, utan Slitande af Banquens credit, anskaffa, medel för de penninge-anslag till allmänna arbeten och företag, hvilka Rikets Ständer vid denna Riksdag finna skäligt att besluta, äfvensom, till mindre Creditivets utbetalning, i händelse behofvet skulle sådant påkalla.
— Detta Utlåtande har af det Vällofl. Borgare-Ståndet blifvit afsiaget, meri af de öfrige frenne Riks-Stånden med anmärkningar återremitteradt..
Utskotten anse sig icke behöfva, att vidlyftigt uppehålla sig vid det, som i anledning af nu ifrågavarande Utlåtande blifvit, särdeles inom Högloll.
Ridderskapet och Adeln , yttradt för och emot nyttan af ett Stats - Lane - Systems införande, till bestridande af Stats-utgifter i allmänhet, och om dylike Systemers inverkan pä Statens Coustitutionella sammanhållning, på en fortskridande utveckling af närings-verksamheten och all slags national-kraft, samt pä medborgares välstånd uti närvarande och kommande tider.
Till den befattning, Utskotten förenade utöfBliang liU Riks. St, Fröt. sfih owe Sami, No; 45, loo JBanfO'
UtiHotttts Btt&nlend*»- Ta, hörer ingalunda, hvarken beräkningen a t Statsbehofven, eller föreslåendet af utvagarne att dem fylla, med minsta börda för den Skattdragande och den billigaste fördelning emellan dessa.
Till Utskottens utredande har således icke helier kunnat höra frågan, hvar] som mest öfverensstämmer med en sträng rättvisa och en klok statshushållning, antingen att, endast efter Folkets förmåga att utskylderne utgöra t låta med sträng noggrannhet bestämmas de bi* drag, hvilka till alin.anna statsändamål högst kunna lemnäs, och således inställa alla andra utgifter för allmän räkning, än dem ögonblickets trängande behof direct påkalla; eller ock att af den närvarande generationens tillgångar utkräfva skatter för användande äfven för kommande slägters bästa , och till befästande af Samhälls - skicket emot alla möjliga framtida rubbningar; eller slutligen att låta Statslånen få verka såsom Liqvidations-mede.
I emellan generationerne, efter en värd Talares uttryck uti dess Utskotten meddelade yttrande.
Väl inuehöllo åtskillige af de till Utskottens samfälda behandling först remitterade handlingar, framställningar, syftande att ådagalägga det Statens utlåningar möjligen skulle kunna hafva annat föremål , och medföra något annat gagn för det Allmänna, än det att bereda en utväg till penningars anskaffande, der sådane saknas.
Men Utskotten ansågo sig icke kunna fästa något afseende på dessa framställningar, hvilka uti ain allmänna hufvudsakliga syftning icke har Banco Utskottets Bttiinkanden.
8Q* de något gemensamt med regleringen af allmänna Penninge - väsendet, som utgjorde e* gentliga föremålet för Utskottens samfälda handläggning, förr än , äfven under behandlingen af detta föremål, en brist af tillgång förekom , sorn icke annorledes än genom Dån kunde fyllas.
Utskotten funno nemligen sig ega anledning att befara, det den tiel af Banquens vinst, hvaröfver Rikets Ständer ega rätt att ad publicos usus disponera , och hvars utbetalning i detta afseende Utskotten iett annat utlåtande omförmält, ej skulle, sedan en del blifvit till Silfverköp afsatt , kunna blifva tillräcklig till alla de anslag, som Rikets Ständer deraf vid förra Riksdagar bestämt, att utgå till allmänna arbeten och företag , och hvilka anslags fortsättning nu äfven kunde komma att be. slutas.
Det var under förusättning af detta möjligen inträffande förhållande, som Utskotten ansågo sig bura taga i öfvervägande, och. till Rikets Ständer öfverlemna något förslag om sättet , hvarpå medel till den yppade bristens fyllande skulle tagas, för att såmedelst förekomma, att icke Banquens credit skulle behöfva att ytterligare för detta ändamål ålitas, eller massan af dess Sedlar ökas.
Det var det. ta sätt, hvarom Utskotten egentligen i sammanhang medi planen till ordnandet af allmänna Penn i nge-väsendet utläto sig, och kunde sig, enligt sakens bskaffenhet, utlåta.
In. gen fråga kunde härvid uppstå, om nyttan och nödvändigheten af andra anslags eller utgifters bestridande genom
Lån, än om dera, soqj ?02 'Eanco-Uis^otiets Bttdnkanden. från Bancruen utgifvits; och hånesystemet ingick icke på .annat sätt uii planen för deri ail. inanna Finance regleringen, än allenast såsom ett uppgifvet surrogat, i händelse behof deraf sku ia uppstå för det hittills öfiiga föi farandet med anilags beviljande direct från Banquen,hvarigenom dess tillgångar i betydlig mån blifvit förskingrade oc!t förtroendet tili densam-ma fnarkiigen aftagit.
Utskotten anse sig likväl hafva i «iti förra Utlåtande fullständigt utred t de skal, hvarå de grundat sin öfvertygelse, att Stats-lån ej borde ega ruin i andra fall, än då, till högst angelägne och nyttige ändamåls vinnande, nödiga medel för tillfället 'saknas , och tro någre ytteriigaie bevis harfare ej behöfva tilläggas.
Såsom en egen förmån, tillhörande de. obligationer, som för Statslån utgifvas, har äfven blifvit anfördt, att de skulle bidraga till Hörelse-capitalets förökande, dels genom det de bringa i den rörelse, sorn för allmän räkning bfcsirides, en del af de capitaler, sorn eljest skulle vara hvilarule, dels såsom sjelfve för sig utgörande en art af Pappersmynt, öFveilatlige från man till mart.
D,i denna för. del någon gång blifvit anförd såsom grund , hvarföre ett Stafslåne-system äfven i och för sig sjefft skulle kunna tillhöra Finance-regleringen ,.§hafvaj
Utskotten trott sig deröfver böra särskildt yttra sig.
Dervid förekommer då egemligen^att, vid stadgade och rigtiga Credit- och Penninge-förhållanden i ett Land, FöielseCapitalets tillräcklighet ej kan sättas i Banco Utskottets Betänkan den.
803 fråga.
Det rättar sig sjelfc ständigt efter behofvet, uppfyller detta alltid fullkomligt, och. behöfver ingea genom konstlade anstalter åstadkomirien förökning.
För ett land åter, Ilvars rörelse-capital ofta förblandas med dess sedelstock, der, genom trög varu - omsättning och enskild, miss-credit, det förra också för det mesta inskränkes inom samma gränser, sorn den sednare, och värdet afbegge vacklar i följd af ett ostadigt myntväsende, kan det ingalunda blifva nyttigt, utan tvertom skadligt, att rörelse-capitalet, på ett så onaturligt och af ingen ökad inre rörelse påkalladt sätt, hastigt förstärkes, som genom Stats - Obligationers utgifvande; och ännu mera förderfligt blir det sedermera, när de, efter att hafva ingått i det trångt omskrifna rörelse-capitalet, skulle åter undandragas derifrån, om "ock endast på det sätt, som en vanlig amortering medförer.
.Efter dylika allmänna anmärkningar öfver Stats. lånesystemer i allmänhet, finnas de inom Riks-Stånden anförde yttranden hafvaöfvergått till ett närmare afseende å hvad Utskotten egentligen föreslagit', rörande sättet, att nied de minsta olägenheterna för Staten upptaga det lån, som kunde blifva nödvändigt for bestridandet af de ifrågavarande anslagen.
Emot detta sätt har då blifvit anförd^, hufvudsakligast, att sjelfva förslaget derom skulle ganska ofullkomligt motsvara, utan tyestom innebära en tydlig afvikelse från, de i början framställde grundsattserne, att icke ytterligare ålita Banquens credit, och icke åstadkomma nå* lo4 Banco Utskottets Becänianden. gon förökning af det egentligen löpande Sedel* myntet; sa vida Biksgälds-Contoiret, som icke hade några fonder att för detta ändamål disponera, skulle, vid hvarje äskad inlösen af de vid anfordran betalnings gilde obligationerne, vara nödsakadt, att såsom enda till flygt begagna sin assignerings-rätt på Banque», hvarigenom hela beloppet obligationer inna» kort skulle kunna vara ernot BancoSedlar utbyite; hvarförutan äfven dessa obligationer, om de än icke till inlösen företeddes, i alla fall skulle blifva såsom mynt i allmänna rörelsen gångbare, och af allmänheten aldrig upphöra att, till ökad miss-credit för Banquen, anses såsom, lika med Banquens och Riksgäids-Contoirets Sedlar, hörande till den sedelstock, hvarför Banquens ansvarsskyldighet är utsträckt; och har det, på grund af desse orsaker, af flere blifvit yttradt, att, likaväl och vida lämpligare, ån det nu uppgifne Förslaget, utgifvandet af hittills bruklige Riksgälds-Sedlar skulle varit att tillstyrka, så vida sora derigenom hela räntan kunnat besparas; hvilket det Hedervärda Boride-Ståndet i synnerhet nästan enhälligt yrkadt.