Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer meddelas rörande ifrågavarande upplåning, skola underställas Kongl. Maj:ts Nådiga fastställelse; hvarjemte Rikets Ständer böra anhålla, alt Kongl Maj:t, vid denna upplånings företagande ä utrikes ort, täcktes lemna Fullmäktige i Rilisgälds-kontoret Sin Nådiga bemedling och medverkan för de erforderliga lånens erhållande emot så fördelaktiga vilkor för Svenska statsverket, som vid låne-transaktjonernas uppgörande kunna beredas, samt att Kongl. Majit dessutom läcktes meddela
Sin garanti å det eller de lån, som, i öfverensstämmelse med dessa beslut, varda af Fullmäktige utom riket upptagna.
På sätt Rikets sednast församlade Revisorer, uti sin berättelse angående Riksgälds-kontorets förvaltning, föreslagit, och i likhet med hvad inom Rikets Ständers
Dank, vid verkställigheten af de för dess räkning skeende vexebköp och vexel-försäljningar iakttages, får Utskottet i sammanhang med sina nu gjorda framställningar tillstyrka: k) att
Fullmäktige i Riksgälds-kontoret må ega att åt vissa af dem utsedda deputerade uppdraga de närmare bestyren med fond-väsendets och statsskulds-syslemels oafbrutna och verksamma handhafvande jemte dermed förenade åligganden; skolande Utskottet, derest denna hemställan af Rikets Ständer bilälles, afgifva förslag till de stadganden, som i afseende på omfattningen och verkställigheten af den åt bemälde deputerade uppdragna befattning jemte den dermed förenade ansvarighet böra af Rikets Ständer meddelas.
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62. 79 Slutligen får Utskottet anmäla, att Utskottet från Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet erhållit remisser å derstädes väckta motioner, innefattande förslag dels att, till minskning af den för Riksgälds-kontoret förestående upplåning till anskaffande af medel för jernvägs-anläggningnrne, alla Slaten tillhöriga och under dess omedelbara vård stående fonder och kassor malle till nämnde verk ölverflyltas, och dels att de kungsgårdar samt indragna boställen och andra Kronan tillhöriga hemman och lägenheter, som för statsverkets räkning äro utarrenderade, mätte varda i vanlig ordning försålda i ändamål, bland annat, att bereda tillgångar för ofta oinförmälda anläggningars verkställande; och skall Utskottet, som i grundlagsenlig ordning infordrat nödiga upplysningar för utredningen af de i sistnämnde hänseende framställda förslag, öfver dessa motioner afgifva särskildt utlåtande.
STOCKHOLM, lijckf hos Isaac Marcus, 1857.
Bilaga till Siats-Utskottets vid 1856—1857 års Riksdag afgifna Utlåtande N:o 62.
Sammandrag af de i kostnads förslagen upptagna utgifter för sådana materialler oell effekter vid jerm agsanläggningarne, som anses komma att från utrike» ort anskaffas, samt beräkning af förhållandet emel»
Ian dessa utgifter oell liela den enligt såning förslag erforderliga anläggningskostnaden.
Jernbanan emellan Skenor, Håll- bullar och Skärtjern.
Bro-öfver- byggnader a;f jernplåt.
Inventarier och redskap vid Stationer och Verkstä- der.
Transport- materiel.
Andel uti s. k. faux frais, be- räknad till 15 % af nu upp- gifna summor Summa.
Hela kostnaden.
Procent-förhållandet mellan ofvannämnde utgifter och anläggnings-koslnadens bela belopp.
Slockholm och Upsala Stockholm och Södertelje Hjulö och Wingåker Falköping och Axamo Agghult och Jönköping 513,529 1,200,183 898,199 2,158,746 16,440 128,5*28 7,992 61,560 76,620 110,000 82,000 113,150 14,000 74,201 339.000 162.000 482,760 283,900 749,565 230,910 132,908 261,612 188,654 458,869 1,770,302 1,018,965 2,005,697 1,446,313 3,518,001 4,783,207 3,944,398 5,334,909 3,922,952 7,575,306 37 * 26 # 38 # 37 # 46 % Summa R:dr R:mt 5,844,609 291,640 393,3511 1,957,2251 1,272,953! 9,759,278 25,560,772 1 37 X Anmärkning:
I den mån åtskilliga jern-arbeten och verktyg kunna förfärdigas inom landet, minskas också de utländska beställningarne; Och torde derföre £ af bela kostuadssumraan för Statens jern vägs-arbeten komma att ulbetaias för främmande malerialier och effekter.
Hiir till Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 62.
\ i I liil. lill Stats-Ulskotlets Utlåtande JYt 62. 1 Reservationer: af Friherre Tersmeden, W. F.: »Den'storsta ekonomiska fråga, sorn någonsin varit hos oss framkallad, har nu genomgått Stals—Utskottets behandling och blifvit, i afseende på den form, hvarunder den skall för Rikets Ständer framställas, afgjord!
Att delta ej skett i öfverensstämmelse med hvad jag anser vara för Riket nyttigast, skal! jag söka att med några få ord ådagalägga.
Hvad först härvid förekommer anmärkningsvärd! är att man föreslår Rikets Ständer att antaga ett visst uppgjordt system för alla Statens jernvägs-byggnader, innan de undersökningar, hvilka äro oundgängliga för att med säkerhet kunna bestämma hvarest banorna böra läggas, blifvit fullständigt verkställda, och får jag i delta afseende åberopa den utveckling, som flera andra reservanter gifvit åt detta ämne.
Dernäst torde böra tagas i betraktande det olämpliga deruti, att de arbeten, hvilkas utförande man tillstyrker, icke äro afsedda alt blifva färdiga ^å fort som tillgångarne göra det möjligt.
Deras fördelning på sex olika sträckningar gör att hvad som år 15560 blir färdigt och utgör en verklig kommunikation är ringa, i förhållande (ill den derå använda kostnaden, hvilken skulle vid nämnde tidpunkt utgöra omkring 36 millioner, om StalsUtskottels förslag af Rikets Ständer godkännes.
— Om banor, vid denna tidpunkt, skulle behöfvas för transporter af trupper till östersjökusten, har man af dessa jernvägsstycken nästan ingen hjelp, då likväl Statens banor i vårt land borde hufvudsakligen afse detta ändamål.
— Innan man går längre, än hvad hittills skett, i anläggande af nya statsbanor, borde man göra sig reda för hvad man med dem åsyftar, och i detta afseende fruktar jag att man förbisett eit af hufvudsyftemålen, nemligen ett medel till Rikets försvar!
Sverige är ett folkfat ligt land, som, för att försvara sig mot anfall af en starkare fipnde, behöfver sätta sig i tillfälle att inom en ganska kort tid samla en stor truppstyrka till den punkt, som ar hotad, t. ex. der en landstigning försökes.
Delta mål vinnes bäst genom jernvägar, dels genom den hastighet med hvilken transporternc på dem kunna verkställas, dels derigenom att de kunna begagnas under alla årstider.
— Hvartill gagnar en stark industriel utllili. till II.
Pral. 11186 &
HtS7.
I Afd. 29 Höft. 1 Sä Bil. till Slals-Utskottels Utlåtande M 6Sä. veckling ulan säkerhet, — nationnl-rikedoin utan tillförlitligt försvar?
— Följaktligen bör det medgifvas, att stambanornas första bestämmelse är alt vara ett skyddsmedel för det välstånd, som sedermera genom desamma kan utbildas.
— Om vi nu, innan vi hunnit fullborda de många föreslagna banorna, blefve anfallna ifrån öster, skulle vi snart finna oss hafva lill störsla delen förgäfves utbetalt de slöra summor, hvarom flertalet här (allat beslut; landet vore skuldsatt, utan att någon fördel deraf i nödens stund vore alt skörda, under det man tillika saknade visshet att kunna, äfven under fortsatta fredsförhållanden, fullfölja och fullborda den stora plan, hvars påbörjade men ofullbordade delar, i . sådant fall, skulle stå der såsom ruiner, gäckande vårt öfvermod att på en gång hafva företagit mer än vi beqvämligen förmått utföra.
Förändrade konjunkturer, ej blott i politiken, utan ock i verldshandel!!, — produktionen inom landet — finans-brvtningar, hvilka just nu stå för dörren, — se der allt sådana förhållanden, hvaraf olyckliga skakningar kunna föranledas, och hvilka mana oss att ej på en gång företaga mer än vr äro förvissade om att kunna fullborda;— icke egentligen bearbeta mer än hvad som redan är börjadt, de så kallade vestra och södra banorna.
— Dessa banor uppfylla äfven, åtminstone för den närmaste framtiden, Sveriges behof af statsbanor, enär genom den ena en förening åstadkommes emellan Nord- och Östersjön, på samma gång som den förbinder hufvudstaden med Rikets andra stad, och genom den andra, som i sin utsträckning bör komma att skära den förra, Sveriges södra, medlersta och nordligare landskaper blifva sinsemellan sammanbundne, samt äfven förenade med rikets tvänne största handelsstäder och de landet omgifvande haf.
Utgående från den synpunkt jag här ofvan angifvit, anser jag att den s. k. vestra stambanan bör, räknadt ifrån den utgångspunkt, som redan föregående Ständer bestämt, nemligen Göteborg, sträcka sig genom Westergötland, Nerike, Westmanland och Upland till Stockholm; och den södra, utgående ifrån den äfven redan bestämda ändpunkten Malmö, löpa genom Skåne, Småland, Östergötland och Södermanland, öfvergå Mälaren t. ex. vid Qvicksund, och sedermera fortgå till den punkt, der den lämpligast sammanträffar med vestra stambanan, samt vidare genom södra
Dalarne lill någon tjenlig punkt å Fahlu-Gefle-vägen, i närheten af Fahlun.
Att denna plan förstambanors anläggning är den som, med minsta kostnad, bäst uppfyller landets behof i det hela, derom är jag öfverlygad, likasom jag tror att denna öfvertygelse lätteligen skulle kunna bibringas det stora flertalet af representationen, om man ej lyckats förespegla allmänheten de stora vådor, som skulle uppslå derutaf, att Statens bana komme i beröring med den s. k.
Köping-Hult-banan, och alt detta ej kunde ske utan att Staten blefve nödsakad alt inlösa densamma.
— Att ett sådant inköp af Köping-Hult-banan ej är behöfligt, torde lätteligen ådagaläggas genom angifvande af den enkla sats, att. man åker lika väl på en enskild liana som pä en slals-- bano, och att det naturligtvis ligger i det enskilda bolagets intresse alt få den Bil■ till Slats-Ulsleotlcis Utlåtande M 62. 3 största Miöjliga rörelse på sin bana, hvadan ej rimligtvis kan befaras, att, ej denna bana skulle hållas i vederbörligt skick, hvaröfver dessutom vederbörande myndigheter ega att hålla tillsyn.
De som förorda den vestra stambanans ledning igenom Södermanland, önska det ingen bana hade funnits anlagd igenom Nerike, då del onekligen är stötande för det sunda begreppet att lemna en sådan, lill stor del färdig, bana obegagnad.
— Men just denna tydliga omständighet borde leda uppmärksamheten på det olämpliga i en mening, som icke kan vinna framgång, utan att afsäga sig uppenbara fördelar.
Vore det väl klokt alt, med vår knappa tillgång på kapitaler, förkasta fördelen af minst fern mils färdig jernvägs—förbindelse, och i dess ställe bekosta nyanläggning af en motsvarande våglängd, — ett förfarande, som knappast lärer finna sitt motstycke i hela Europas jernvägs-historia.
Af hvad jag här ofvan andragit följer att jag önskar att, så fort sig göra låter, dessa båda banor måtte blifva färdigbygda, och skulle jag ej underlåta att yika derpå, om ej andra förhållanden lade hinder i vägen.
— Dessa hinder bestå för det första deruti, alt, som jag redan antydt, fullständiga undersökningar, synnerligen i militäriskt och nalional-ekonoiniskt afseende, saknas; för det andra deruti alt kapitalerne både inom och utom landet för det närvarande äro så starkt tagne i anspråk, att de blifva alldeles för dyra att i någon särdeles stor skala anlitas, och för det tredje att tillgång på arbetsfolk inom landet är redan alltför knapp emot behofvet.
Man skall således på ett ganska betänkligt sätt skada näringarnc, om man alltför starkt vill drifva jernvägs-arbetel.
Under sådane förhållanden, och med fästadt afseende på hvad jag här ofvan anfört, föreslår jag, att Rikets Ständer bevilja föl jande anslag att till ocb med år 18(50 utgå för Statens jemvägs-byggnader: a) för vestra stambanans anläggande genom Skaraborgs län, till och förbi Göta kanal R:dr R:mt 7,610,000.
I») för banans påbörjande ifrån Stockholm lill Giresta och Or sundså, samt derifrån en grenbana till Upsala ....
4,000,000. c) för bangården i Göteborg 463,000. d) för påbörjande af en bangårds-anläggning på Norrmalm i Stockholm och reparations-verkstäder derstädes .... 400,000. e) för södra banans fortsättning ifrån Lund til! norra ändan af Finja sjö 4,363,000. f) för fullbordande af bangårdarne i Malmö och Lund . . . 260,000. g) tili undersöknings-kostnader '.
100,000.
Summa R:dr Riksmynt 17,200,000.» A Bil. lill Slats-Ulskollels Utlåtande M 62. af Herr Fåhreeus, 0. /.: »Med Utskottets majoritet har jag varit ense derom, alt fortgången af statens jernvägs-byggnader icke bör blifva beroende af statsverkets besparade tillgångar, utan ali lör dessa arbetens fortskyndande lån bör upptagas, detta sednare dock uttryckligen under förutsättning, att vilkoren för upplåningen, jemförda med det afsedda ändamålet, icke blifva alltför tryckande; men då värdet af delta ändamål, innan systemet blifvit fulländadt, är till stor del afbängigt deraf, att sådana delar af systemet företrädesvis till utförande företagas, som i och för sig kunna antagas att bemedla den lifligaste rörelse, så är, utur denna synpunkt, min mening afvikande från Utskottets förslag i afseende å arbetena under nästinstundande statsreglerings-period, i så måtto ätt jag anser vestra stambanans fortsättande från södra gränsen af Skaraborgs län ända till Hallsberg i Nerike, eller ytterligare' omkring sex mils längd, hafva bordt gifvas företräde framför ett och annat af de öfriga föreslagna arbetena under nämnde period.
Enär under samma lid den del af Örebro-Askersunds summanbindnings-banan, som sträcker sig från förstnämnda stad till Hallsberg, äfven kunde, med de af Utskottet tillstyrkta anslag, blifva fullbordad, så blefve genom vestra stambanans färdigbyggande till Hallsberg följaktligen hela linien från Göteborg till Orebro fulländad, och då sistnämnde stad har genom sjöarne Hjelmaren och Mälaren under större delen af året snabb ångbåts-förbindelse med hufvudstaden, så skulle härigenom ett par år tidigare hafva vunnits det stora ändamålet alt vestra och östra landskapen vöre genom de skyndsammaste kommunikations-medel sammanbundna.
I financielt hänseende skulle otvifvelaktigt nämnde ban-del blifva en af de mest förmånliga, men oskattbarare vore den vinst, som den allmänna industrien skulle upphemta af (lera provinsers derigenom mångfaldigt lättade person- och varu-tralik.
Omständigheter kunna äfven, snarare än man väntar, inträffa, som åt möjligbeten af hastiga spanmåls- och truppförsändningar inom ifrågavarande orter gifva en oberäknelig vigt.» af Herr Biskop Thomander: »Emot de beslut Högh Stats- Utskottet i 2, 3, S, 6, sista mom. i punkten 7, så ock 10 och 11 punkterna föreslagit får jag mig vördsamt reservera, i den förutsättning att de böra af Rikets Ständer afslås; äfvensom jag, för min del, föreslår i lydelsen af 24 punktens ingress följande ändring: att Rikets Ständer måtte besluta, det Fullmäktige i Riksgälds-kontoret böra hufvudsakligen genom lån anskaffa medel etc. Likaledes i 24 punktens mom. a) följande ändring:
Denna upplåning skall inom och utom riket samtidigt till konkurrens erbjudas.
Den skall verkställas på sätt Fullmäktige etc.
Likaledes i samma punkts mom. b): b) Till belopp motsvarande högst Tjugu millioner Riksdaler Riksmynt skall upplåningen ske emot fonderade, till innehafvaren ställda etc.
Bil. lill Slals-Ulskoltets Utlåtande JY$ 62.
8 Likaledes föreslås vördsamt tillägget af ett nytt moment h) i samma punkt, hvaremot det af Utskottet föreslagna mom. h) borde med i) betecknas.
Det tilllagda momentet borde erhålla följande lydelse: h) För anskaffandet af de lili jernvägs-byggnader beviljade medel till den del dessa antingen öfverstiga det i morn. b) föreskrifna högsta beloppet af fonderad skuld eller också inom detta belopp icke kunna betingas på sådana vilkor, som Fullmäktige pröfva förmånliga eller billiga, förhålles i öfverensstämmelse med hvad det af Rikets Stander för Fullmäktige i Riksgälds-kontoret. utfärdade reglemente för upplåning i allmänhet föreskrifver.
Dernäst får jag vördsamt redogöra för de beslut jag anser böra inlaga de af mig förkastades plats.
Det beslut, som Utskottet satt i andra rummet, angående fastställandet af ett system för statens jernvägs byggnader, kan visserligen synas anbefalla sig genom sin ovanlighet.
Ty det lärer väl sällan eller aldrig hafva händt ett Utskott att föreslå sina principaler all först och främst besluta förhålla sig förnuftigt och sedermera i en kommande paragraf upplysa hvari denna förnuftighet skall bestå.
Det är dock för göromålens behöriga gång och onödig vidlyflighets undvikande ganska lyckligt, att icke hvart och ett utskotls-betänkande begynner med uttryck af samina goda föresats och samma välmenta förmaning.
Man kan emot denna uttydning af det föreslagna beslutet med ett slags skäl invända, att det icke är på långt när detsamma att vara systematisk och att förhålla sig förnuftigt, emedan man kan vara i en hög grad systematisk äfven i del orimliga; men denna invändning träffar här icke in och tjenar för öfrigt alldeles icke till att bevisa lämpligheten, än mindre oumbärligheten af ett beslut, sådant som det föreslagna.
Mera vigt har man under öfverläggningarne i denna fråga fästat vid den invändningen, hvilken naturligtvis skulle gälla både denna och den 3:dje punkten, nemligen att »de beslut, som om jernvägs-systemet under innevarande riksdag fattas, »icke äro, såvida ej verkställighet dessförinnan följt, bindande för Rikets framdeles »sammanträdande Ständer.»
Med denna försäkran, hvars fullkomliga grundlagsenlighet ingen lärer bestrida, är man således förpligtad att förlika Utskottets i 2:drq, punkten gjorda förslag, att Rikets Ständer, såsom orden lyda, »mätte godkänna »samt antaga och fastställa ett visst system för statens jernvägs-byggnaders ulfö»rande.
En sådan förlikning lärer icke vara omöjlig, men, så vidt jag kan utröna, endast på det sätt, alt Rikets Ständer hvarken godkänna ej heller antaga eller fastställa något sådant system.
Har man valt de orden: godkänna, antaga och fastställa för att dermed på det otvetydigaste sätt förklara, att bär icke vore fråga om ett bindande beslut, så bör ingen påstå att valet varit lyckligt.
Äro nu, såsom allmänt medgifves, orden icke bindande och behöfvas de icke såsom något lösande medel, så synas de onekligen böra förkastas.
6 Bil. lill Slals-Ulskoltels Utlåtande 62.
Sodan nu den 2;dra punkten förkunnat att ett system vore i antågande, infinner sig i 3:dje punkten det förebådade systemet i all sin fulländning.
En hel rad af icke bindande förslag framträder här för den förvånade läsaren.
Man hade väl bordt, såsom vid annan' hushållning sker, i första rummet laga i beräkning sina tillgångar och huru långt man kunde genom lån sträcka sig derutöfver, äfvensom huru mycken arbetskraft af högre ordning, ingeniörer rn. m., man hade att tillita och huru mycken arbetskraft af lägre ordning man kunde våga alt draga ifrån landets industri, ulan att förlama denna i sin oundgängliga verksamhet för den närmaste framliden.
Utskottet har skärskådat saken ifrån en högre ståndpunkt och lägger här framför oss icke det mera anspråkslösa och i få rader sammanfattliga systemet för jernvägs-arbelena under närmaste statsreglerings-period, utan fastmer sin ideala jernvägsplan, örn hvilken det måste lemnäs derhän, huruvida den någonsin kan utföras här på jorden.
Denna ideala jernvägsplan innehåller såsom sådan dels för mycket, dels för litet.
För mycket såvida som den åsyftar att komma in i verkligheten och dymedelst indraga landet i ett hittills oerhördt skuldbelopp, om hvilket man icke vet huru mycket det kommer att öfverstiga hundrade millioner, och detta under sådana förhållanden, då man måste medgifva att »undersökningarné »i afseende på flera af de jernvägs-linier, som skulle ingå i det föreslagna systemet, »ännu icke hunnit företagas, än mindre afslutas.»
För litet innehåller det före slagna systemet i det hänseende, att det väl icke hade bordt ensamt för sig föreläggas ulan sammanhang med de öfriga kommunikalions-anstalterna, hvarigenom det kunnat visas, i hvad mån dels dessas förmåga att verka till landets förkofran komme att af jernvägs-systemet understödjas och förökas, dels ock de särskilda landsorterna, emellan hvilka en fördelning mark för mark af de med.d som användas visserligen icke kan rimligen ifrågasättas, likväl kunde försäkras äfven om någon omedelbar delaktighet i de på hela landets och särskildt på framtidens be kostnad tillskapade förmånerna.
Dertill kommer att om man också ville förneka ali plats i det ideala systemet ål en tvärbana Halmstad-Wexiö-Kahnar, om man också har bordt raskt affärda alla frågor om särskilda bibanors behöflighet eller den större och mindre sannolikheten för deras uppkomst och ändamålsenlighet, man väl åtminstone icke saknat anledning att, vare sig till godkännande eller vederläggning, upptaga frågan om en bana öfver något Mälarsund, helst denna fråga, inom Utskottet väckt af en Preste-Ståndels ledamot, antagits kunna uppfylla samma ändamål, som ett par af de föreslagna, men med en i sanning icke föraktlig besparing af ända till 17 millioner Riksdaler.
Att efter hvad i S:te punkten antages, tvänne bangårdar skulle i hufvudstaden erfordras, måste jag, på grund of de anstälda undersökningarues ofullständighet i hvad stambanornas riktning beträffar, anse ännu vara alldeles oafgjord!.
Det är klart att en skuldsättning för så föga vinstgifvande företag, som statsbanor i Sverige se ut att blifva, måste inskränka sig inom den yttersta nödvän - Bil. lill Siats-Utskottets Utlåtande J>? 62. 7 digheten; att penningarnes nu varande dyrhet gör en ovilkorlig föreskrift om fonderad statsskuld högst orådlig; att Rikets Ständer icke väl sörja för sitt anseende för stadga i financiela mål genom en sådan kastning i meningar och planer, hvilken den ena Riksdagen begär och erhåller Konglig sanktion och författning om uteslutande inhemsk upplåning, och den andra hegar sanktion och förordnande om en upplåning, som man för ali del vill undvika att få inom landet; att man först hör fortsätta och fullända de arbeten man begynt, innan man ger sig in i alltför vidtutseende och ingalunda oundgängliga nya företag; att, enligt denna grundsats, hanan Göteborg-Orebro i främsta rummet bör afses, och alt den både kan och bör inom 1860 års slut vara fullbordad, hvarigenom nationen får åtminstone någonting färdigt för sina stora uppoffringar; att södra banans fortsättande så långt, alt Småland kan för gemenskapen med utlandet deraf draga någon nytta, måslo vara i andra rummet angeläget; att i tredje rummet en början måste göras med en jernväg till brödrariket, samt att en bana Stockholm-Upsala, dragen vester om Sigtuna-fjärden, hvilken väg man påstår skola blifva en af de mest lönande, bör sättas i fjerde rummet.
1 öfverensstämmelse härmed skulle Rikets Ständer till j'ernvägs-ai beten 1857—1860, med inberäknande af hvad som redan är i år beviljadt, anslå:
För fulländning af banan ifrån Göteborg och till Orebro . . 11,810,000 R:dr Till bangård och verkstäder i Göteborg 465,000 »
För södra banans fortsättning ifrån Lund till Laga-dalen . . 6,815,000 » Till bangårdar i Malmö och Lund 260,000 » Till påbörjande af jernväg från Arvika emot Norrska gränsen 1,000,000 Till undersökningars bekostande 150,000 » S:a 20,500,000 R:dr.
Besluta sig Rikets Ständer att under samma stalsregierings-period utföra en bana Stockholm-Upsala, så erfordras dertill, samt till en bangård och verkstäder i Stockholm, ytterligare flera millioner.» Af Herr' Professor Carlson:
Mot punkterna 2 och 3.
»Ehuru öfvertygad om nyttan och nödvändigheten af jernvägars anläggning äfven i vålt land, har jag dock icke kunnat tinna de hit hörande ämnen så utredda, att liden skulle vara inne lill fastställande af ett järnvägsnät för Sverige; ännu mindre har jag kunnat deltaga i Utskoltels hemställan, att slaten skulle ikläda sig en så vidsträckt förbindelse som den, beslutet att omedelbart bekosta utförandet samt fortfarande ega tillsyn och förvaltningen af dessa anläggningar i det vidsträckta omfånget af Utskottets förslag, skulje innebära.
Vid sistlidne riksdag anhöllo Rikets Ständer, att noggranna undersökningar och utredningar i både stalsekonomiskt och topografiskt afseende, samt med hän - « Bil. lill Stais-Utskottets Utlåtande J\s 62. sigt till kotmnunikations-väsendet i allmänhet, måtte anställas för uppgörandet af förslag till jernvägars riktningar, anläggningssätt och beskaffenhet.