Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna flyktiga känsla af medlidande, som ar lika varde- lös i etiskt afseende som den %r nödvändig i estetiskt, minskar ingalunda det ohyggliga i kontrasten mellan htskillige dik- tares lara och lefverne; skalden som, för ett ögonblick gripen af sin nästas nöd, skildrar den i s&amp; upprörande drag, att han lockar tårar i sina läsares ögon, men sjalf icke liigger tv % strån i kors för att lindra denna nöd, utan med god smak liter sina kapuner och dricker sin hochheimer, ar lika vii1 ett vidunder, fastän han några minuter X.a2zt sant.
Fru Kieler har, som s&amp; många tendensdiktare, skjutit öfver malet och dermed själf brutit udden af sitt anfallsvapen.
Samma fel, ehuru i betydligt mindre grad, vidlåder teckningen af generalinden, Roberts mor.
nnödrar med denna kvinnas principer, d. v. s. mödrar som likt strutsen sticka hufvudet under busken för att undkomma faran, genom att ej se den, finnes det nog godt om, men näppeligen torde m h g a vara så ohöljdt cyniska som Bon.
Sågra vackra, ihk- liga frqser om dygd, etc., skulle bestamdt gi.fvit mera verk- lighetsintryck &amp; n generalindens bitande, skarpa repliker.
En dam så comme-il-faut som generalinden, bör äfven vara comme- il-faut i sin etik.
Elisabeth, hufvudpersonen i pj asen, är naturligtvis den, kring hvilken det lifligaste intresset samlas.
har skil- drat henne som en af dessa entusiastiska idealister, hvilkas blinda tro på den man de älska drifvc dem fiain till en af- grund, som de ej se förrän de stö~ta.
ned deri.
Pråusedt missteckningen i Roberts karakter, ilr det psykologiskt sant att den visserligen intelligenta, men annu mera svärmiska och lidelsefulla flickan tror p&amp; honom och offrar honom sin heder, för att slutligen en dag vakna u r drömmen till en för- farande verklighet.
Dden mot slutet kommer det något sväfvande i tecknin- gen af Elisabeths karakter.
Innan hon dör säger hon åt en ungdomsvän att hon ej velat förkorta sitt lif, emedan hon först ville komma " på det rene med livetn, veta " om der var- du så på det rene? " '
nogen mening i min t i l ~ a r e l s e?
~ " om frågar vännen.
n Jan, svarar Elisabeth, - " jeg vi1 snart have utstridt min strid. "
Detta sttille tir dunkelt; Elisabeth säger.
strax derefter, att hon nzc vet, att ett lyckligt manniskolif ar- omöjligt i " denne verden i nöd.
" en hvad ar det d&amp; för- lifsåskådning hon kampat sig till?
Att lyckan ar omöjlig?
E n så dyster, negativ slutsats kan dock icke ge en tillfreds- ställande förklaring åt en sökande människosjäl.
Nej, man.
skymtar något annat bakom hennes ord, ett mera positivt innehåll, en friare, mera storslagen blick öfver lifvet an den som framgår, ur den pessimistiska trosartikeln att lyckan ar.
omöjlig.
Men författarinnan har ej talat ut,; man vet ej om.
den förherrskande känslan i Elisabeths sjalslif ar smarta öfver.
lifvets ve eller hopp om en kommande förklaring derpå.
Man vet ej om hon i rätt och full bemärkelse har kommit.
på " det rene med livet. "
Milhiinda ger dramats form - icke tillfälle till den psykologiska utredning som här behöfts och som författarinnan åsyftat; det hade kanske derför varit bättre att icke alls vidröra Elisabeths inre utveckling.
Slutscenen,.
då Huitfeldt igenkänner Elisabeth som sin modell och hans.
förtviflade ångestrop blandas med Terslivianernas hurrarop är i alla händelser mycket gripande.
Det är en händelse som ser ut som en tanke, att vid.
samma tid utko.mmit tvenne arbeten med så liknande inne -- håll som " M m d af B r e n af L. Kieler och " Den bergtagnaJ " af Ernst Ahlgren.
Louise i " Den bergtagnan är en paralell till Elisabeth i " Mmd af a r e?
Begges lif och död utgöra.
en protest mot den s. k. fria kärleken, denna känsla, som, en.
motsats till den sanna kärlek, hvars hufvuddrag ar glömska.
af det egna jaget, endast går ut på att tillfredsställa jagets- fordringar, och skledes måste sluta tragiskt: nDen ar ej för ossn, säger Louise i sin dödsstund, - " den är trollets ' sjalf- nog " - - " sjalf nog. "
Med dessa korta, gripande ord har hon karakteriserat och fördömt dessa ytliga karleksförhållan- den, som så ofta besjungits i vår moderna literatur.
Trollets.
" sjalf nog " - det ar det samma som öfvermättnad och död- Det ar också betecknande att dessa varmhjärtade pro-.
tester mot en osund rigtning inom så val lifvet som litera- kuren gjorts af kvinliga författare.
I dessa förbindelser, der endast kvinnan verkligen tror p&amp; att den fria viljan kan er- siitta äktenskapets band, ar det naturligtvis kon som blir mest lidande vid deras upplösning.
Det %r skledes logiskt att ur kvinnornas led skola höjas de första, bittra ropen deremot,.
ax B.
September 1890.
Alle mennesker er komne hjem og begyndt paa sine forskjellige gjöremaal, de fleste forfrisket efter sommeren.
Fodture og i s s r da fodture i Jotunheimen synes at have vsret ynd- lingsfornöielsen.
At gaa med skraeppen gas nakken foretraliker ung- dommen af begge kjön for alt andet.
De vasser i sne, de kravier i berg, de g.jennemblödes til skindet af regnbyger, men det er altsammen deiligt .. Fjeldets oplivende og styrkende indflydelse löfter over alle ubehageligheder, ja forvandler dem til glaede og moro.
Man har i de senere aar begyndt lat tzenke paa ubemidlede börns sophold paa landet og gjennem almueskoler og arbeidersamfundet er en hel del blevet anbragte hos familjer paa landet, der godhedsfuldt og gjaestfrit har modtaget dem.
Store vexler synes dog dette at drage paa, privat godgjörenhed og gjaestfrihed, og mere praktisk og efter- dignel~esvaerdi~t, torde det vaere, som blev foretaget af Trefsldigheds- menigheds fattigpleie i sommer.
Nran samlede inden menigheden en sum penge ved frivillige bidrag, leiede et stort hus nedde ved sökysten ved Fredriksvaern og sendte tyve börn derned med to menighedscliako- nisser og en kokkepige.
Börnene havde det deiligt og kom sig ud- maerket under det ferieophold som paa denne maade blev forskaffet dem.
- 8aa kort hösten har vsret har s i allerede i den korte tid havt en arbeiderkongres, et internationalt aflioldsm~lde og et federa- tiomrngde.
Paa begge de to sidste rnfider udmaerkede mrs Leavitt sig som en taler af farste rang, ligesom ogsaa fröken Ida Welharen vakte opsigt ved s.in veltalenhed og sit smukke fransk.
FrBken Welhaven e r jo ogsaa datter af digteren Welhaven, der var glimrende som taler og hendes moder var fadt fransk og en fremragende dame.
' Chien d e chasse chasse de racen stadfzster sig her.
I mardeme deltog og
221 Lb talte ogsaa comtesse de Précorbin.
Comtesen har opholdt sig et aar i Kristiania og bland andet vseret en stor stötte for en nylig oprettet " sp~ogforenin~ ".
Takket vare hende og andre franskes velvillige med- virken var det i s a r de franske aftener som lgkkedes godt paa grund af de oplssninger og ageren af smaa proverber som de glsdede pu- blikum med.
Comtessen var sjslen i disse smaa forestillinger og vakte almindelig glade og beundring ved sin ypperlige fremsigen og dramatiske verve.
Lige efter og ligesom i modsigelse med denne sprogforening oprettedes en ny.
mindre alvorlig i sin art, der brugte at slutte sine aftener med dands efter at; den tungere del af sammen- komsten, samtaler og oplssninger, var - skal vi sige overstaaet?
- og den ssmlede i sommer sine medlemmer,.
herrer og damer, til landlige udflugter, formodentlig paa modersmaalet.
I det hele er foreningsvs- senet begyndt at florere hos os.
Geografisk Forening, som ogsaa blev dannet i fjor vinter har ve1 ikke varet uden indflydelse paa at bevil- lingen til Nansens nordpolsexpedition gik gjennem i Stortinget.
Thi i foreningens ffirste mfide fortalte Nansen om sin Grönlandsfserd og i et senere, hvortil Stortinget var indbudt og en msngde stortingsmgnd var tilstede, fremlagde han planen for sin Nordpolsexpedition.
Den enkle, storslagne og saa ve1 gjennemtsnkte plan, det beltemod der fremstillede hele dette eventyr som noget ganske ligefremt, den nssten barnlige patriotisme at ville plante Norges flag ffirst paa Nordpolen, alt dette gjorde en umaadelig virkning, og Stortinget har da ogsaa ladet sig rive med till den erkjendelse at ' gamle moder Norge har ffirpligtelser lige overfor suadanne sfinner og saadanne bedrifter og a t.
de maa vove pungen hver en modig mand vi1 vove livet.
M. fl. '
Statistiken eröfrar standigt nya omraden.
S&amp; hafva till och med de turister, som under de senaste tolf Aren ströfvat omkring i de nor- ska högfjallen vid Tyins och Gjendins strander, r&amp;kat ut för en stati- stiker och hans tabeller.
Af dessa tabeller, som meddelas i " Den nor- ske Turistforenings Brbog for 188gn, f&amp; vi veta huru mánga turister som iirligen besökt Tvindehaugens och Gjendebodens turisthyddor, hvilken nation de tillhört o. s. v. Möjligen kan dët intressera Dag- nys lasare att f i vota, att i ingen nation ar procenten af kvinnor s&amp;, Dagny.
14,. '
stor som i den- Bvenska.
Bland norrmannen a r antalet män ungefär 3 ggr s i stort som antalet kvinnor; hos danskarna 2 ggr, hos engels- m8nnen 7 ggr, hos tyskarna 10 ggr och hos " andra nationern 9 ggr.
Hos svenskarna .deremot blott ' / s gAng.
Jtbmfbra vi kvinnorna inbör- des s&amp; hafva hyttorna besökts af flera svenska kvinnor an af n&amp;gon annan friimmande nations.
Norskornas antal deremot ä r ungefibr 8 ggs s&amp; stort som svenskornas.
Tills vidare antaga vi att detta senare be- ror d e r ~ &amp;, att hvar och en i försts hand lyssnar till den egna gra- nens susning.
Vi hoppas, att den svenske statistiker, som en g8ng i framtiden gör upp tabeller öfver de besökandes antal i Norrlands tu- risthyddor skall stadfiksta detta vArt antagande.
Den brittiska och kontinentala Federatio- nens konferens 1 Stockholm hosten 11890, P nationernas liksom i enskilda personers liif intraffar stundom m htindelse, hvilken liksom med ens rycker slöjan fr8n och uppenbarar ett dittills förbisedt- moraliskt förfall, och som derigenom gifver npphob i t en omfattande sedlig upprattelse.
Den inslumrade rikttsktinslara vackes, och man ser med blfvan sin förnedring.
Nigot sadant tilldrog sig i England, d&amp; parlamentsakten af 1866 (the contagious diseases acts), som ppiibödl reglementering af gro-.
stitutionen p&amp; vissa platser, blef tallmant kind.
" Är A r t lands mo- raliska tillstand s&amp; djupt sjunket, att styrelsen nbdgas för helsans be- varande lagstifta för osedligheten sisom för ett nödvandigt ondt i st, för att forbjuda och bestraffa densamma? "
s&amp; fragades framför allt bland Englands renhjartade kvinnor.
" Kan det vara s&amp;?
Nej, denne nya institution &amp; r ett missgrepp, som vilseieder r,&amp;ttsktbnslan, som frestar mannen till synd genom ett bedrikgligt hopp om att undgab sgn- dens följder, och kvinnan genom att för henne öppna ett af staten ' tolereradt lastbart yrke.
En dylik anordning, om än s&amp; valment, m&amp;- ste dock siinka nationalkarakteren, och bör derför afskaffas. '
1 denna fasta öfvertygelse skred man till verket att söka med alla lofliga me- del arbeta för upphihmdet af den niya lagen.
Omkring tvlnne i r - tionden varade striden, innan seger vanns, först delvis 1883 sedan fullstiindigt 1887.
De anglosachsiska folken kunde blott under kor- tare tidskeden och d&amp; endast p&amp; enskilda platser fördraga systemet, emedan de ansago det strida bide mot minsklig och gudomlig lag.
I Amerika och i Skottland har det aldrig varit infördt, undantagandes ett Ar i Chicago.
Rörelsen för afskaffande af prostitutionens reglementering spred sig emellertid fr&amp;n England till kontinenten, hvarest systemet allt i f r h slutet af förra seklet varit pá flere stallen infördt.
Ett stort förbund under namn af " Den brittiska, kontinentala och allmanna federatio- nen " bildades och samlade inom sig dels som medlemmar, dels som gynnare talrika skaror af den religiöst och moraliskt vakna befolk- ningen i olika lander; och som deras anförare upptradde allt flere kanda personligheter.
Har má blott i förbigiiende anföras namn si- dana som den varldsberörnde och vördade national-ekonomen och rattdarde professor Emile de Laveleye friin Belgien, engelsmannen, Stuart Mill e, och Herbert Spencer, de framstinde franska f ö r f a t t h e ~ a b o u l a ~ Pres- sensé och Monod, den populare tysken Otto Funcke samt i kvinnornas led framst Mrs Butler och vid hennes sida Madame de Morsier, dotter af den afven i Sverige kande skriftstallaren E. Naville m. fl.
Internationella konferenser eller större kongresser höllos af denna förening an har, än der, och hvar och en af dessa sopade bort en del af sofismerna, som gifva stöd i t # systemet.
En dylik renande svallvig har slutligen ocksi nitt vart land, d&amp; federations-konferensen samlades i Stockholm d.
10-12 September detta Ar.
Att gifva en ntlgorlunda fullstandig framstallning af mötets för- handlingar förbjuder det tringa utrymmet.
Nigra drag friin kon- ferensens mest anmarkningsvarda upptraden och tal ar allt hvad har kan meddelas.
Till ordförande i Laveleyes stalle utstigs parlamentsledamoten profes sor Stuart.
FBrsta dagens allmanna möte öppnades af professor Schulthess, som helsade framlingame viilkomna p&amp; samma gtlng djupt beklagande att tvs bland de mest framstiiende personligheterna inom federationen, pro- fessor Lareleye och Mrs Butler, varit af helsoskhl hindrade att infinna sig.
Harefter redogjorde professor Stuart med varme och klarhet för federationens syfte och verksamhet.
Sedermera upplaste M. Minod, Schweitzare, en skrifvelse f r h professor Laveleye, hvari denne dels uttryckte sin ledsnad öfver att endast pá detta satt kunna deltaga i mötets förhandlingar, dels meddelade nigra intressanta historiska iakttagelser t. ex. en jtimförelse mellan det moraliska farfallet siviil i slutet af förra som i slutet af narvarande sekel.
Bidragande orsaker antogs i bida fallen vara den usla literaturen samt statens kompromiss med osedligheten.
Efter upplasandet af detta helsningsbref erhöll Mrs Leavitt ordet.
Den berömda amerikanskan, som iiillit mer än 1400 föredrag, och hvars tal blifvit tolkade p i mariga spriikiinom olika ..
varldsdelar fangslade genast uppmiirksamlzetsr genom sitt varma, klara och formfullandade föredrag.
Hon redogjorde för sedlighetsförhilllan- dens i Amerika, der systemet egentligen aldrig varit i n h d t, men der gtskilliga försök att insmngla motsvarande inrlttningar genast motats af befolkningens vakna moral och religiositet.
Derefter följde föredrag från Tyskland och Schweitz, bada karakteristisks för reglementerings- frAgans stallning i de respektive landen.
H Tyskland var den knept sgickt att döms af profe~sor Böhmerts behandling af sedlighetssaken i allmanhet.
Annorlunda i Schweitz!
H Geneve ans %gs omkring halfeen af den vuxna befolkningen önska systemets afskaffande.
De utlhdska föredragen Atergafvos masterligt p&amp; svenska af kyrkoherde Olbers, som före sin flyttning till landet flere &amp; r varit ordförande för den svenska federations-afdelnipigen.
P i eft.
m. samma dag hölls ett möte för man p&amp; vetenskaps- akademiens hörsal under presidium af brukspatron Hugo ' Eamm, vid hvilket reglementeringssystemet anfölls fran moralisk synpunkt af pastor Holck i Köpenhamn, fran juridisk af advokat Blanting, redaktcr af den stora engelska tidskriften Contemporary Review, och frfin hygienisk af pro- fessor Forel fr&amp;n Zlirich och doktor Nevins fran Liverpool.
Den se- nare, som &amp; r president i " The national medical associationR har genom af honom utförda vidlyftiga statistiska tabeller öfver de af osedlighet uppkomna sjukdomarna inom den engelskas h h e n och flottan vlsendt- ligt bidragit till systemets upphafvande.
Afven vid konferensen i Stockholm utgjorde hans faktiskas uppgifter ett bland de kraftigaste bevisen mot detsamma.
Talarens nobla, patriarkaliska utseende bidrog att göra det intressanta fbredraget &amp; U mer tilltalande.
Samtidigt hölls ett allmant möte för kvinnor i den stora salen E Hotel Continental, hvilken var i det niirmaste fullsatt af en publik, som med uppmarksamhet, standom med entusiasm &amp; hörde f6redrageni.
Först uppträdde Mrs Leavitt frin Boston, som under senaste sju Ar rest jorden rundt sasom nykterhets- och sedlighetspredikant p i upp- drag af World ' s Woman ' s Christian Temperance Union, varldens stör- sta nykterhetsförening för kvinnor.
Hon ser ut att vara omkring 60 &amp; r.
Det bleka, ovala ansigtet ar fhradt af &amp; r, ansträngningar, tankar kanske mest af sorg öfver och medlidande med allt det iri2knsk- liga elande, hon bevittnat; - s&amp; tycks det itminstone, d&amp; man sk %dtar in i hennes djupa, allvarliga ögon.
En förunderlig blick, lugn och dock varm, mild och dock allvarlig; en blick, som tager stamhtil1 bortom tid och rum.
Eget nog tycks tiden dock ej blifvit förnarmad af detta förbiseende utan i stallet förlanat deana gamla kvinna myc- ket af ungdomens behag.
Ogat strilar stiandorn, som hade det skAdat
blott 16 i st. f. 60 vintrar, leendet är intagande och behagligt, och själfea de grha lockarna, som titta fram under den svarta spetsslöjan hafva n8got ungdomligt hos sig.
Den smarta figuren, den raka h811- ningen, det lifliga och klara föredraget, allt inger förnimmelsen af kraft och sphnstighet.
Och sjalfva föredraget, ' det var SA rent och jungfruligt, som hade.
denna kvinna ingen kunskap om det obeskrifliga elande af synd och skam, hvars tillvaro förmatt henne att tipptriida mot allt, som gifver ngrixig och stöd i t sedligt förfall.
Den mest nograknade moder skulle kunnat medföra sin unga dotter, sa grannlaga behandlades den allvarliga fragan.
Talet var ocksh en apoteos af renheten " icke snöns renhet,.
ty den kan trampas.
ned och sölas, icke blommans, ty hon varder snart till stoft, utan stjarnans, som i oförtindrad glans blickar .ned grhundrade efter Arhundrade. "
Hon fordrade af mannen samma sedliga dygd som af kvinnan och talade om de kyska äktenskap, der sann kärlek adlar förhillandena; - om uppfostran af barnen, ej i okunnighetens renhet utan i ett vetande, sfpassadt efter Alder och ut- veckling, innefattande shdant, hvarom barnet begar upplysning.
Hon talade om den rena kvinnans inflytande p&amp; mannen siisom hans moder, syster, maka eller hans vakna drömmars ideal.
Koinlig renhet och dess inflytande p&amp; hem och samhälle var liufvudärnnet för detta tal, som framfördes med otvungen ledighet förenad med en öfverlägsen andes vardighet.
Derefter uppträdde F r u Anna Myhrman, som mer öfvervägande behandlade fragan frin rattslig synpunkt.
I ett lifligt och flytande föredrag framhöll hon orattvisan af nuvarande förhhllanden, d&amp; lidan- det, straffet och vanaraii för ett af man och kvinna gemensamt be- ganget brott drabbar endast henne, den svagare.
" Huru uppfostra det allmänna medvetandet f ö ~ att likställa mannen och kvinnan in- för sedlighetens kraf? "
var amnet för hennes föredrag.
Som svav p&amp; fr&amp;gan erinrade talarinnan om nödvandigheten af att högre.klassers kvinnor sthlla större fordringar i sedligt afseende ph de män, som in- föras i deras sällskapskrets, och &amp; t hvilka de bortgifva sina döttrar.
Mii man ej i sitt intima urngange mottaga den kande libertinen, me- dan man blygs att ens namna hans olyckliga offer.
Alla undantags.
lagar, som endast drabba kvinnan, böra upphtifvas, och lika dom fal- las öfver den, hvilken siiljer sin kvinliga dygd, som öfver den, hvilken tillhandlar sig varan.
Om den första och andra talarinnan främst valt till amne sedlig renhet och opartisk rattvisa, skulle man kunna säga att den tredje, fröken Ida Welhaven, förnämligast upptog p i sitt program den allt
ofvervinnande karleken.
Fröken Welhaven &amp; s dotter af den berömde norke skalden och har flere a r tillhört styrelsen för Kristiania sedlig- hetsförening.
Hon a r en medelhlders kvinna, men den fina, spensliga figuren, det lilla nagot nedböjda hufvudet samt nhgot visst enkelt och ansprAkslöst i hennes vlsen gör, att hon förefaller yngre.
Blygt men ej förssgdt höjde hon sin stilmma och oppmanade sina medsystrar att i striden mot osedligheten flitigare begagna de vapen, Försynen gifvit dem just sisom kvinnor.
Hon tecknade i nigra f&amp; drag den verksam- het, petitioner, möten och hjiblpföreningar, Norges kvinnor utöfvat för att bidraga till systemets afskaffande i hennes hemland, och hon p&amp;- stod bestlmdt, att det sedliga tillstandet i Kristiania snarare förbaet- rats an församrats, sedan reglementeringen i Februari 1888 upphafdes.
Varmt lade hon sina Ahörarinnor p&amp; hjartat de ökade pligter, som kvinnornas mer oberoende och inflytelserika stallning i vara dagar &amp; lagger dem i synnerhet med afseende p&amp; mindre lyckligt lottade med- systrar, för hvilka de högre klassernas bildade och förmögna kvinnor böra vara stödjande vlnner.
Hon beklagade att mlnga kvinnor tlfven af förnadigare samh&amp;llsst&amp;llning &amp; ro vanmlktiga I striden för högre sedlighet, dels emedan de sjalfva sakna sjalens verkliga renhet, dels emedan de ej.
ega nog af den osjllfviska karlek, som genom sin glöd förmsr luttra mannens passion, och som sid beröringen med fallna medsystrar förm8r skanka dessa kraft och hAg till upprattelse.
" Di si förmana dem ", sade hon, " skola vi icke begagna pronomen Ni utan Vi, och aldrig tala till dem ' de haut en bas '. "
Men dessa sjalsegen- skaper: renhet och karlek, kunna ej tagas; de &amp; ro gaifvor, som vi m&amp;- ste utbedja oss fran ofvan.
Gudsgemenskap och bön skola göra, oss starka i striden och f ö r l h a seger.
Vid middagstiden andra konferensdagen inbjud svenska federati- ons-afdelningens ordförande brukspatron Hugo Tamm föreningens med- lenimar t111 en &amp; ngbAtstur genom det vackra 8knrusiandet till Baggens- fjarden och gaf dermed framlingarna tillfiblle att bese nigra af Stock- holms skönaste orngifningar.
D i dagen skymde, samlades de flesta af federationens medlemmar till en festlig middag p&amp; Hotel Gontinental, vid hvilken framlingwrnes skil föreslogs i hjijlrtliga ordalag pil engelska spr %ket af brukspatron Tamm.
Han tackade dem för att de kommit till vAr kalla nord för att varma och lifva värt nit f6r federationens sak.
Skalen besvarades dels af Mrs Leavitt, som yttrade sin tillfreds- sttillelse deröfver, att denna sk81 druckits i &amp; Part vatten, emedan hon derigenom fatt gladjen deltaga i densamma, dels af professor Stuart, som i samklang med stnndens stamning phminte om det starkta band, som förenar alla dem, hvilka arbeta för en god sak och iiro redo att
nkgot lida och offra för densamma.
Den oförgatliga middagen afsluta- des med ntigra lijartliga ord, uttalade p % flytande engelska af professor Rudin fr %n Upsala.
Följande f. m. redogjordes for det sedliga tillsthndet p&amp; olika orter, hvarvid kamrer 0.
Westerberg, sekreterare för federationens svenska afdelning, gaf en upplysande skildring af vira inhemska för- hhllanden och sedlighetsstrafvanden.
Konferensen afslutades samma dag p % aftonen, d&amp; allmilnt möte hölls p&amp; Hotel Continental, hvars stora sal var niistan full af &amp; hörare, .som med lifliga applsder g %fvo sin tillfredsstallelse tillklnna.
Talare voro brukspatron Tamm, Mrs Leavitt, fröken Welhriven och professor Stuart.
Den sistnamndc hoppades, att de upplysningar och vackelser, som konferensen gifvit, slrulle taga form i btgarder och pAbud, egnade att höja och starka samhilllets och individens sedliga lif.
Edmund Gammal.
Kvinnan och trädgården.
D&amp; författaren till dessa rader gjorde sitt val af yrke, tradgairdsyrket, blef han af vänner och bekanta ph det ifri- gaste afradd derifrlin.
Tr&amp;dgå,rdsskötseln vore ej lamplig för vårt klimat, hette det.
Sommaren vore för kort och opklitlig, jorden för karg, konsumtion och pris &amp; triidgardsalster för obetydliga och arbetet för dyrt!
Det var just inga glada utsigter.
När dertill mina vän- ner stälde sina böcker till mitt förfogande med deras i san- ning häpnadsväckande förlustsiffror, borde intet tvifvel längre rada om olämpligheten af att ur trädgårdarne söka sin berg- ning.
J a g ryggade dock ej tillbaka, t y på djupet glödde 6fvertygelseq att en trädghrd, liksom hvarj e annan affär, rätt skött, m %ste bära sig.
Rätt skött - ja, det är knuten!
J a g har nu efter slutade larokurser praktiserat nagra år och derunder fått tillfiille iakttaga ett och annat.
Hvad har jag då funnit?
Hafva mina viinner rätt i att betrakta trädghrdarne som endast ett onus.
Ja, tyvärr, i nio fall af tio.
Erfarenheten ar sorglig och bevisas endast allt för lätt.
Utan att vilja inga p&amp; någon undersökning af de svhrig-.