Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
D, i anledning af väckt motion om aluntiondens upphörande, har Utskottet uti dess N:o 176 afgifna förnyade Utlåtande i afseende å ofvananmärkla förhållande med Andrarums alunbruk upplyst, att i följd af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 14 Augusti 1823 och Kongl. Majits derå grundade Nådiga Bref den 16 Oktober 1824 kronoparkerne Maglehcms-ohra och De dödas lott blifvit såsom ersättning för upphörande af den, innehafvarne af de inom två mi! från nämnde bruk belägne kronooch kronoskatle-hemman dittills åliggande skyldighet att hålla bruksegaren tillhanda hvad de af sina skogar utöfver eget behof hade att afyttra, lill bruksegaren under eganrätt genom skatteköp upplåtna, och att vid denna upplåtelse väl varit fästadt det vilkor, att alunverket skulle underhållas i dess dåvarande skick, så att Staten måtte kunna i tionde deraf påräkna minst trettio tunnor årligen, men alt denna tionde, i följd af de uti Kongl. Brefven den 23 Januari 1836 och den 10 Mars 1837 meddelade förändrade bestämmelser i afseende å aluntiondens utgörande, sedermera nedgått, så att den år 1852 för ifrågavarande bruk utgjort endast 7,34 tunnor.
Genom nyssberörde Nådiga Bref, som grunda sig å Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 18 Augusti 1834, deruti de lill Kongl.
Majit öfverlemna! alt för så lång tid, som dåvarande svåra konjunktur för alunafsättningen fortfore och lindring uti den alunverken åliggande tiondeskatt in natura funnes för tillverkningens uppehållande nödig i nåder pröfva, om någon större eller mindre del af tionden kunde för ett eller flera år alunverken i allmänhet eftergifvas, är vordet stadgadt, alt för dessa verk i allmänhet skulle utan afseende å deras taxeringsvärde en half procent af tillverkningen, såsom den lägsta beskattning, utgå, då det gångbara försäljnings-priset å alun för året på Stockholms och Götheborgs börser icke uppginge till merä än 16
Ridr för tunnan, men att, då detta pris omvexiade emellan 16 och 18 Ridr, en procent, och, då det steg till öfver 18 Ridr, full afrad med hvar trettionde tunna (eller 3| procent) af tillverkningen skulle till Kronan utgöras; och har, i följd häraf, vid det förhållande, ali medelpriset å den år 1851 försålda tionde-alunen uppgått lill endast 10 Ridr 36 sk. 6 Stats-Vtskottets Utlåtande, N:ris 298 och 299. 4 rst. för tunnan, tionde-afgi(ten för alun-bruken i Riket för år 1852 varit bestämd till endast •§■ procent af tillverkningsbeloppet, hvadan således, hvad särskildt rörer tillverkningen vid Andrarums bruk, densamma nämnde år, efter jemförelse med den erlagda tionden 7,34 tunnor, utgjort 1,508 tunnor, derför alltså, så vida nyssberörda nedsättning icke blifvit medgifven, tionden skulle erlagts med 50 tunnor.
Då det sålunda visar sig, att den anmärkta förminskningen i lionde-afgiften från Andrarums alunbruk icke bärleder sig från minskad tillverkning, utan är en följd af ett utaf Konung och Ständer gemensamt fattadt beslut om lindring för alunbruken i allmänhet, dervid något undantag icke blifvit gjordt för nämnda bruk, och således anledning icke förefinnes, att någon underlåtenhet härvid af vederbörande embetsmyndiglieter egt rum, torde någon sådan undersökning, som motionären begärt, icke vara erforderlig; och som, hvad beträffar hans framställning i öfrigt, meningen med det vid skatteköpet af ofvanomförmäkla kronoparken' fästade vilkor om alun-lillverkningens uppehållande i dess dåvarande skick, så alt Staten måtte kunna i tionde påräkna minst 30 tunnor årligen, icke synes Utskottet hafva varit alt pålägga detta alunbruk en beskattning af annan beskaffenhet än den, som drabbade alunverk i allmänhet, anser Utskottet någon ersättning förden afgift, som Andrarums alunbruk bordt hädanefter erlägga, derest icke vid denna Riksdag Kongl. Maj:t och Rikets Ständer fattat beslut om aluntiondens upphörande, så mycket mindre böra ifrågakomma, som i samma beslut något förbehåll i ett eller annat afseende icke blifvit gjordt.
Utskottet får alltså hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
R':$» Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 Sept. 1834, kl. 9 f. m.
Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o '1.04, angående Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om upplåtelse åt enskild person af norra delen af Konung Carl XlII:s torg i hufvudstadens till bebyggande och disposition under viss tid emot lomtöre-afgifl. (I. A.) Förenämnde betänkande, deruti Stats-Utskottet förklarat sig icke kunna till Högstberörda Nådiga Proposition eller till ett i sammanhang dermed af Herr A. von Hartmansdorff framställdt förslag tillstyrka Rikets Ständers bifall, är af Ridderskapet och Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 299.
7 Adelil saini Preste-Slåndet till Utskottet återremitteradt, dervid blifvit hufvudsakligen anmärkt, alt ifrågavarande plats, sorn för närvarande befunne sig i ett vanprjdligt skick, borde, i följd af dess utmärkta belägenhet och den utsigt, man dertill hade från flera punkter, hvarest en lifligare trafik egde rum, förses med någon större och prydligare byggnad, och alt, då uppförandet af en sådan byggnad för Statens räkning, i anseende till grundens dåliga beskaffenhet och den större tyngd och fasthet, offentliga byggnader i allmänhet erfordrade, skulle medföra alltför betydlig kostnad för Stats-verket, men platsen kunde begagnas af enskilde för större byggnadsföretag af lättare beskaffenhet, Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition derför borde bifallas och Utskottet i sådant afseende föreslå någon lämplig tiderymd för den ifrågaställa upplåtelsen.
Då emellertid de sålunda lil! stöd för de beslutade återremisserne anförda skäl redan vid frågans förra behandling af Utskottet tagits i betraktande och Utskottets redan afgifna utlåtande blifvit af Borgare- och Bonde-Stånden bifallet, får Utskottet samma utlåtande vidblifva.
Reservationer: af Herr Friherre Cederström, R.: »Då Stats-Utskottet i allmänhet följt den plägsed, att vidhålla ett utlåtande, som vunnit 2:ne Stånds bifall, bar det i förevarande fall endast iakttagit samma förfaringssätt.
Deremot hade Utskottet kunnat bespara sig att derutöfver yttra, det inga nya skäl tillkommit, som kunnat föranleda ändring i åsigterne; ty sådana förhållanden hafva verkligen blifvit inför Utskottet framlagda, som, enligt. min tanke, ganska mycket förtjenat att tagas i betraktande.
Så hafva derstädes blifvit företedda särdeles omsorgsfullt utförda alternativa ritningar och kostnadsförslag, upprättade af utmärkta arkitekter, och förordade af personer, hvilka, med sinne för det smakfulla och prydliga samt med nit för saken, förena all förmåga att ansvara för fullgörandet af de förbindelser, de kunde sig åtaga, derest tillfälle dem i detta hänseende lemnades; ritningar och förslag, säger jag, hvilka utvisa, att planer icke felas till tomtens användande på ett sätt, som borde på samma gång lända till försköning af denna välbelägna och vidt synbara plats, och bereda en angenäm, rymlig och värderik lokal för vinterträdgård, konsertsal och samlingsrum för dem, som begagna sig af hälsovatten o. s. v. Del kan väl icke gerna nekas, att en dylik väl inrättad lokal skulle medföra betydande fördelar, både till nytta och nöje, hvilka nu ej finnas på ett ställe förenade, men ganska säkert blelve af allmänheten rättvist värderade och begagnade, endast man dertill medgåfve den begärda möjligheten.
För att således tillskynda hufvudstaden dessa förmåner, af hvilka så väl dess invånare, som äfven talrika landsorts-boer, vid sina besök härstädes, finge njuta trefnaden och gagnet, — och då det allmänna, långt ifrån att derför få vidkännas några kostnader, tverlom deraf skulle hemta inkomst genom inflytande tomtöre-afgilter, anser jag för min del afståendet på någon tid af en alldeles obegagnad och öde plats idkeligen uppvägdt af de här ofvan omnämnda, önskvärda förhållandens ernående.
Det vore alltså, enligt min åsigt, Rikets Ständer fullt värdigt att, oberoende af några förut fattade meningar, nu bifalla Kongl. Maj:ts i detta ämne afiåtna Proposition.
Och då 8 Slals-Utskottels Utlåtande, N:o 300. dervid en viss tidlängd bör stadgas, som kan antagas vara tillräcklig för att i pekuniärt hänseende draga åsyftad vinst af byggnader utaf den lättare byggnadsart, som på den här förekommande mindre fasta grund lämpligen kan anbringas, hemställer jag vördsamt, alt en tiderymd af 40 år kunde för öfverlåtelse!] bestämmas.
Uti denna reservation instämde Herr Bildt, D. G. af Herr von Troil, S. G. i\:o HO®.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 22 Sept. 1854, kl. 12 m.
Utlåtande, i anledning aj väckt motion, om anslag till Lasarettet i Lund. (U. A).
Uti en hos Preste-Slåndet väckt och till Stats-Utskottets behandling öfverlemnad motion, här Prosten Hohnberg föreslagit att, enär Rikets Ständer vid de 2:ne sednaste riksdagarne, af anförde skäl, funnit sig förhindrade att bifalla de af direktionen öfver läns-lasarettet i Lund samt dermed förenade kurhus, institutum clinicum och barnbördshus gjorda och af Kongl. Maj.t uti Särskilda Nådiga Propositioner förordade ansökningar om låne-understöd af allmänna medel för utförande af en, enligt Nådigst gillad plan vid dessa inrättningar företagen nybyggnad, i ändamål att bereda ökadt utrymme för ett större antal sjuksängar samt läkarevård för sjuka studerande jemte en hittills saknad fullständighet i kliniska undervisningen, men nämnda lasarett med dess'flera till sjukvården hörande inrättningar, såsom varande en stiftelse till nytta och gagn, icke blott för Länets innevånare, utan måhända förnämligast för undervisningen vid Akademien, enligt motionärens åsigt vore förtjent af offentligt understöd, Rikets Ständer, då det belopp af omkring 6,700
R:dr, som länets innevånare på uppmaning af direktionen sammanskjutit, endast till en ringa del försloge att belacka kostnaden för ofvanberörda nybyggnad, 30,383 R:dr 17 sk.,2 rst, och medel dessutom saknades, dels lill denna byggnads och det dermed sammanhängande gamla Sasaretts-husets fullständiga inredning och förseende med erforderliga inventarier, dels ock till gäldande af den för omförmälda nybyggnad åsamkade skuld af 15,000 R:dr; måtte behjerta alla dessa omständigheter och till
Lunds lasarett med dertill hörande medicinska inrättningar anvisa en summa, utan återbetalnings-skyldighet, af 25,000
R:dr; och har motionären, såsom ytterligare stöd för sin hemställan, åberopat såväl en af direktionen den 29 September nästlidet år ingifven underdånig ansökning, innefattande begäran, del nådig framställning till Rikets nu församlade
Ständer om enahanda anslags beviljande måtte aflätas, som Stats-Utskotlels Utlåtande, N:o 300. 9 ock hvad en af Stats-Utskottets ledamöter vid sista riksdagen uti reservation emot Utskottets då afgifna utlåtande rörande detta ämne upplyst och anfört.
Enligt hvad Utskottet inhemtat, har, uti den åberopade underdåniga ansökningen, lasaretts-direktionen, efter en kort redogörelse för den behandling ärendet rönt vid föregående riksdagar, hufvudsakligen an dragit,- att, genom den verkställda nybyggnaden, inrättningarne åsamkat sig en skuld, som till en början uppgått till 11,809 R:'dr 18 sk. 7 rst., men vid sednaste räkenskapsårets slut belöpte sig till endast 11,109 R:dr 18 sk. 7 rst., sedan under loppet af samma år minskning af skulden egt ruin genom de af länets innevånare då sammanskjutne medel, innan desse kunnat användas till dermed afsedda ändamål, eller anskaffande af inventarier till 2 sjuksalar och flere mindre, för betalande patienter afsedda, rum i nya flygelbyggnaden, jemte den i gamla lasareltshuset varande badanstalt.
Direktionen hade dock, efter det berörda sammanskott sedermera blifvit enligt deras bestämmelse använda, funnit sig nödsakad under återstående delen af året åter öka skulden till ungefärligen det belopp, hvartill densamma förut uppgått, eller 15,000 R:dr, hvilken summa likväl icke utgjorde fullt hälften af den kostnad, sorn å nybyggnaden blifvit använd.
Skillnaden emellan berörde summa och det anslag, hvaraf direktionen, enligt sin underdåniga anmälan, vöre i behof, erfordrades dels till uppköp af ännu felande inventarier till 2 sjuksalar med plats till 26 sängar, jemte 4 mindre rum i nya flygelbyggnaden, dels till möblering och inredning af vissa delar utaf gamla lasaretts-huset, som, till följe af derstädes förut befintliga inventariers förflyttning till nya flygelbyggnaden, saknade sådane och numera vore afsedt till emottagande af sjuke, hvilka borde vårdas i afskiljda rum, samt till operationsrum och förvaringsställe för inrättningens samlingar af hvarjehanda slag jemte andra ändamål, sedan behöflig utvidgning af barnbördslokalen hunnit försiggå, hvarförutan de inventarier, som blifvit från gamla lasaretts-huset till sjukrummen i nya flygelbyggnaden förflyttade, vöre i behof af betydliga reparationer och borde till en del äfven af andra ersättas; och ansåg sig direktionen, för verkställande af alla dessa förbättringar, icke kunna beräkna en mindre utgiftssumma än 10,000 R:dr, i betraktande deraf, att, till följd af de ovanligt stegrade spanmålsprisen, hvarjehanda utgifter i någon mån ökades.
Derjemte och med anledning deraf, att Rikets sednast församlade
Ständer yttrat sig sakna behörig utredning, huruvida det då sökta låne-understödet vore behöflig! för akademiska institutionens förbättrande eller länets sjukvård, har direktionen i underdånighet upplyst, att direktionen för flera år tillbaka upplåtit alla sjuksängarne å lasarettet, uppgående vanligen till 120 ä 150 stycken, åt kliniska undervisningen, som vid lasarettets medicinska afdelning meddelas af professoren i praktiska medicinen och vid den kirurgiska af lasarettets förste läkare, såsom tillika tillförordnad klinisk direktör, ehuru, enligt det af Kongl. Majit den 8 Juni 1826 för berörde inrättningar fastställda reglemente, endast 12 sjuksängar blifvit för berörda inrättning anordnade; och har direktionen ansett detta förhållande desto heldre vara förtjent af uppmärksamhet, som ifrågavarande sjukvårds-anstalt, med utrymme för omkring 200 sjuksängar i alla dertill hörande byggnader, dessa sednare i värde omkring 80,000 R:dr, ehuru brandförsäkrade endast lill ett belopp af 42,000 R:dr, nästan uteslutande blifvit tillvägabragt genom tid efter annan af länets innevånare gjorda sammanskott och donationer, likasom densamma till hufvudsaklig del underhölles genom medel, som från länet utginge.
Så utgjordes de 20 ä 22,000 R:dr, hvartill inrättningarnes årliga inkomster kunde uppskattas, dels af den tilt veneriska smittans hämmande med 6 sk. b:ko af hvarje mantalsskrifven person åtagne afgift, belöpande vanligen till ungefär 15,000 R:dr, samt af 205 T:r 16j k:pr råg Bih. till B.
Prot. 4853 .& 48öi. 4 Sami. 4 Afd.
3 Band. i Häft. 2 10 Slats-Ulskottels Utlåtande, A’:o 300. och 11 T:r 19.V k:pr korn, sorn från större delen af socknarne inom länet af så val kommunerne sjelfve, sorn af Patroni ecclesi® blifvit till den med lasarettet förenade akademiska institutionen frivilligt anslagne, dels ock af 40 tunnor, råg, korn och bafra, som, jemlikt Kongl. Brefvet den 8 September 1813, blifvit af hospitalsgården i Lund tillagde kliniska institutet, samt af en del tili fromma stiftelser, i den tid hertigdömet
Skåne lydde under Danska Kronan, af enskild man anslagen jordegendom nära Lund, tillika med åtskilliga af enskilda personer i sednare tider till förmån för inrältningarne, under hvarjehanda form, lemnade bidrag, på en gång eller för vissa år.
Utskottet bar tagit detta ärende i öfvervägande; och ehuru Utskottet ingalunda betviflar, att ju Lunds lasarett med tillhörande medicinska inrättningar, om de skola fullständigt motsvara deras bestämmelse af på en gång sjukvårds- och undervisningsanstalter, kunna vara i behof af det begärda anslaget, har likväl Utskottet, med afseende derå, att, oaktadt lasaretts-direktionen före riksdagens början derom gjort underdånig ansökning, Kongl.
Majit icke funnit skäl att till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition i ämnet, ansett sig sakna anledning att, endast uppå enskild motionärs framställning, tillstyrka beviljande af ett så stort anslag, som det ifrågavarande; hvadan Utskottet, i betraktande jemväl deraf, att Rikets Ständer vid denna riksdag redan beviljat icke obetydliga anslag för medicinal-verket, hemställer, att förevarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Slockholm den 19 September 1854.
Reservationer: af Herrar von Troil, S. G och Törnebladh, G. af Herr Kontrakt-prosten Hohnberg: »Då jag nödgas vördsamt reservera mig mot Höglolliga Utskottets ofvanstående utlåtande, måste jag något fullständigare redogöra för mina skäl härtill.
Jag hade i min motion grundat min begäran om anslag åt Lunds lasarett derpå, alt denna inrättning var af största vigt för den medicinska undervisningen vid akademien och var sjelf till en del en akademisk institution; och det är delta förhållande, sorn jag anser angeläget att närmare utreda.
Yid Lunds akademi fanns för längre tider tillbaka ett så kalladt Institution Ciinicum, grundadl på enskilda donationer, med ändamål att bereda medicin® studiosi tillfälle att vid sjuksängarne, under en lärares ledning, praktiskt studera läkarekonsten.
När sedermera behofvet af en sjukhus-inrättning för Malmöhus län allt mer och mer gjorde sig gällande, beslöt man att förena en sådan med nyssnämnda institut, hvarigenom den dubbla förmånen vanns, att man kunde bygga på en redan lagd god grund och derjemte för blifvande läkare bereda ett betydligt utvidgadt tillfälle till ett praktiskt studium af deras svåra vetenskap.
Denna goda idé blef väl och lyckligt utförd.
Genom frikostig» bidrag från länets invånare uppfördes på en särdeles vacker, med lummiga träd planterad plats en prydlig och för den tiden rymlig lasaretts-byggnad, jemte ett barnbördshus och ett särskildt kurhus, samt flera andra byggnader för ekonomiska och andra behof.
Redan häraf inser man att denna, sjukvårds-inrättning icke, såsom andra dylika, endast är en inrättning för länet, utan derjemte en vigtig del af de akademiska institutionerna.
Detta be - Slats-Clskollels lillå!ande, jY.-o 300.
11 styrkes ock af Kongl. Maj:ts Nådiga Reglemente af den 8 Juni 1826 för
Lunds lasarett och dermed förenade inrättningar, hvilket redan i ingressen innehåller, att »i anseende till della lasaretts sammanhang med Ciiniska Institutet i Lund och lasarettets första grundläggning, företer sig ett olika förhållande emellan denna och öfriga lasarettsinrättningar i riket.» i reglementet stadgas vidare, att medicinska fakultetens
Dekanus samt medicina) practica) och artis obstetricia) professorerna alltid skola vara sjelfskrifne ledamöter i direktionen; att alla till kassan inflytande penningar skola förvaras i akademiens a)rario, alt i de ärliga revisionerna af inrättningens räkenskaper skall en af akademien utsedd revisor äfven deltaga; alt direktören för inrättningen skall utses af akademiens kansler o. s. v.
— Såsom skyldighet för inrättningen mot akademien stadgas, bland annai, att 12 sjuksängar skola disponeras för kliniska undervisningen af institutets direktör, och har inrättningen uppfyllt denna skyldighet så, att den till nämnda ändamål upplåtit icke mindre än 120 ä 150 sängar, och det lider intet tvifvel att ju detta kraftigt bidragit till det medicinska studiets långvariga flor vid Lunds universitet.
Men oaktadt så mycket varit gjordt för att försätta inrättningen i ändamålsenligt skick, har dock utrymmet i sednare tider befunnits för inskränkt.
Man har icke på långt när kunnat emottaga alia de sjuka, som anmälts, och häraf har, bland annat, den ledsamma följden uppstått, att det mest varit kroniska sjukdoms-patienter, som kunnat intagas, och jemförelsevis få, som varit angripna af febrar eller andra akuta sjukdomar, emedan dc flesta af dessa vanligen aflidit eller tillfrisknat, innan turen hunnit till dem att på lasarettet intagas.
De, som vid Akademien studera medicinen, hafva således endast haft ett inskränktare tillfälle att praktiskt inhemta den så nödvändiga kännedomen af dessa svåra sjukdomsformers rätta behandling.
Likaledes har direktionen ofta funnit sig nödsakad att af brist på utrymme afslå medellösa sjuke studerandes begäran att för bättre vård få förflyttas lill lasarettet, dä sådant ej kunnat ske utan till förfång för länets egna invånare.
Af dessa anledningar blef
Direktionen flera gånger af medicinska fakulteten och af de årliga Revisorerne uppmanad att gå i befattning med lasarettets utvidgning.
Plan till nybyggnad blef alltså, till följd häraf, uppgjord, sorn af Kongl. Maj:t stadfästades, och koslnadsförslaget uppgick till nära 77,000 R:dr.
Vid 1847 och 1848 årens Riksdag begärdes härtill ett låneunderstöd af Staten af 75,000 R:dr; men detta afslogs på grund af då bristande tillgångar.
Direktionen mäste således inskränka sig lill uppförande af den' ena projekterade flygelbyggnaden, med en kostnad af något öfver 30,000 R:dr, och i förlitande på den välvilja, Rikets Ständer i allmänhet visat mot landets undervisningsverk, hoppades man att åtminstone härtill vid en kommande riksdag bekomma ett förmånligt lån af Staten.
Kongl. Maj:t afgaf ock en Nådig Proposition om ett sådant lån på 40,000 R:dr; men äfven detta afslogs, hufvudsakligen på den grund, att man ej hade för sig fullständigt utredt det nära förhållande, hvari Lunds lasarett stod till Akademien, utan ansåg lasarettet såsom egentligen en kommunal-inrältning för länets behof.
Följden af detta alsing inhemtas af föregående betänkande.
Inrättningen har råkat i en skuld af 15,000
R:dr, som förlamar dess verksamhet och, oaktadt de frikostiga gåfvor, som till ett belopp af numera 7,000 R:dr erhållits .af länets invånare, behöfvas ännu 10,000 R:dr till fullständig inredning af de nya rymliga lokalerna, hvilka nu till största delen måste stå tomma, och lill nödiga förändringar i gamla lasaretls-byggnaden.
Det är med anledning al' detta bekymmersamma- förhållande, som jag i min motion dristat begära ett statsanslag af 25,000 R:dr.
Då emellertid denna motion så sent förekom i Utskottet, att Statens tillgångar redan blifvit hårdt anlitade, fann jag mig nödsakad att der modifiera den sä, att jag endast begärde 10,000 R:dr såsom anslag och 15,000 R:dr såsom lån; men icke ens detta ansåg Utskottet sig kunna tillstyrka.
Måhända hade jag, 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 301. med hänseende till nuvarande förhållanden, icke bordt låta förleda mig af mitt nit för den goda saken att ens gå så långt, ulan hade jag kanske gjort häst att icke begära mer än de 10,000 R:dr såsom anslag, då flera ledamöter af Utskottet syntes hågade att åtminstone bifalla detta.
Jag vågar alltså icke nu att längre sträcka mina önskningar.
Erhölle
Lunds lasarett nämnda måttliga summa, kunde plats för 200 sjuka beredas, hvarigenom ökade inkomster för inrättningen skulle inflyta, och densamma alltså få lättadt tillfälle att betala sin skuld.
Af hvad vigt en sådan utvidgning vore för den kliniska undervisningen, har jag här ofvan sökt utreda.
Jag får derföre, så varmt jag förmår, anmäla denna angelägenhet till de resp.
Ståndens välvilliga behjertande.
Utom de skäl för ifrågavarande anslags beviljande, som jäg redan haft äran anföra, utbeder jag mig ytterligare få tillägga några bevekande omständigheter.
Oaktadt Lunds Akademi tacksamt erkänner de prof af Rikets Ständers frikostighet, som den fått åtnjuta, uthärda dock dessa icke på långt när jemförelse med dem, som kommit Rikets första universitet till godo.
Så, då vid sista riksdag icke mindre än 66,666 R:dr 32 sk. anslogos till en laboratorii-byggnad i Upsala, erhöll Lund endast 9,400 R:dr till en nybyggnad för dess anatomiska institution.
Vidare inhemtas af Stats- och Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 10, att det dryga beloppet af 1,900 tunnor hospitals-spanmål årligen utgår från Skåne lill Allmänna Barnhuset i hufvudstaden.
Det kan väl då anses för billigt, att åt det med Lunds Akademi förenade lasarett beviljas ofvannämnda jemförelsevis mindre betydliga bidrag af Staten.
Jag är öfvertygad, att de ifrågavarande 10,000
R:dr skulle svårligen kunna bättre användas, alldenstund deras beviljande skulle helt säkert lända till stor båtnad så väl för den medicinska vetenskapen, som för en stor mängd lidande medmenniskor.» Häruti instämde Friherre Cederström, lind., och Prosten Berlin. 801.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Sept. 1834, kl. 9 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslag lill BaggensStäkets upprensning. (U. A.)