Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag ej kunde gilla den af Utskottens majoritet antagna tariff, och den minoritet till hvilken jag hörde enhälligt yrkade, att skatten å bräuvins-bränningen borde minst fördubblas emot hvad den för närvarande är, liar jag i det här framlagda förslag till tariff beräknat afgiften för den enkla go-kannors-pannan, äfvensom för alla konst-apparater, hvilkas afverknings-förmåga uppgår till eller öfverstiger den enkla go-kannors-pannans product till 3 sk. för hvarje kanna bränvin, sora kan tillverkas; men får förklara, att jag, för min del, anser lämpligare att skatten för de större apparaterne beräknas endast till 2 sk. för hvarje kanna bränvin, som med dem kan tillverkas, samt att således denna tariff i allmänhet nedsättes med 5o procent.
Beträffande de reglementariska föreskrifterna, anser jag usta mom. i 6 §. böra erhålla den redaclion, som detta moment hade i Betänkandet N:o 2, och således rättighet att förena sig om gemensam bränvins-bränning böra förunnas ej blott åt åboer å hemman och hemmansdelar inom samma bjj utan äfven åt åboer å serskida hemman eller hemmansdelar, under vilkor, att de äro belägna inora samma socken.
I annat fall skulle nemligen en åbo å ett enstaka hemman, blifva beröfvad rättigheten att förena sig med andra om gemensam bränvins-bränning, hvilket synes obilligt.” Af Contracts-Prosten Sandberg: ”Det är en beklaglig sanning, att bränvins-förtäring allt för ofta åstadkommer vantrefnad, armod och brott.
Man kan icke eller utan bekymmer tänka på, att i vårt fattiga land årligen brännes och supes upp ett varuvärde, som är jemförligt med hela Bevillnings- samt Allm. Besa.- och Ekon.-Utsloitens Utlåtande, N:o 5. /\5 Statsverkets behof.
Af denna Riksdag väntar också Svenska folket några lagsliflnings-åtgärder, sora kunna mer och mer inskränka bi än vins-hräntoingen.
Men dessa åtgärder mäste, efter min tanka, vara så beskaffade, att hvar och en tydligen inser hvad de åsyfta, och att ingen kan betvifla, del. raan på fullt allvar vill komma lill målet, ehuru det måste ske småningom och med betänksamhet, utan att på minsta sätt gynna den ena tillverknings-melhoden, under det man söker qväfva den andra, ty det onda skulle annars oförminskadt qvarstå, ehuru i en annan kanske fördei fligare form.
Af sådan anledning får jag vördsammast föreslå följande: 1:0 bränvins-brännings-tiden inskränkes till 3:ne månader, nemligen November om hösten, för de möjligtvis frusna potäterna skull, samt Mars. och April, eller April och Maj, om våren, för den mindre foder-tillgång, som då vanligen förefinnes.
Med en sådan hrännings-tid blir det icke gerna möjligt för någon alt om hösten och under vintern uppköpa och uppbränna hvad som längre fram på sommaren kan hehöfvas till brödföda, hvilket hittills ej sällan förorsakat förlägenhet och dyr lid på spanmål i alla de orter , som deraf hafva knapp tillgång.
Dessutom hafva ju förut många småpannor icke varit anmälda för mera än 3 månader.
Denna tid är också visserligen tillräcklig att frambringa långt mera bränvin, än som nyttigt är; men en uppdrifven salubränning med de stora verken skall ofelbart genom en kortare tid i någon moa tyglas; 2:0 afgiften, efter hittills gällande tariff", utgår fördubblad, hvarigenom skallen väl icke blifver så stor för de mindre pannorna, men förhöjningen för alla, både stora och små, blifver dock lika och i samma proportion, som den förut varit.
Detta gör också uträkningen enkel och lätt för hvar och en, och ingen erhåller härigenom någon slörre förmon, än som egt rum tillförene; 3:o för att icke föranleda någon till en större tillverkning, än han skulle önska, må hvar och en ega frihet att välja en eller flere, samt hvilkendera han vill af dessa 3ne bestämda månader, och endast skatta för den lid, han anmäler sig vilja bränna; 4:o skatten erlägges på samma gång anmälan sker, och pannans försegling för den tid hon ej begagnas bekostas af panne-egaren, på det sätt Utskotten föreslagit; 46 Bevillning,?- samt Allm. Besa.- och Elon.-Ucskotlens Utlåtande, A:o 5.
5:o för öfrigt bibehålies j835 års Bränvins-brännings-förordning, så att ingen förändring behöfver ske i panne-rymden, och således icke eller någon kostnad förorsakas, för att bringa den gamla redskapen i öfverenslämmelse med den nya Författningen; utan endast konst-apparaterne rigtigt classificeras efter deras afverknings-förmåga.
Om 1840 års
Ständer besluta dessa åtgärder, så gå de derigenom i någon mon de önskningar till mötes, som böras i landet från alla dem af allmogen och folket, hvilka älska nykterhet och åstunda inskränkning i den skadliga bränvins-handteringen, Skulle det vara alldeles omöjligt att få tiden inskränkt lill 3 månader, så anser jag dea af Herr Prosten Nibelius föreslagna beskatlningstariff böia antagas, emedan den är beräknad för 6 månader, med mera rättvisa och noggranhet, än den, som finnes i gamla Författningen.”
Med Conlracls-Prosten Sandberg förenade sig Herr Biskopen Doctor Bruhn, Herr Prosten Hallbeckj Herr Professoren Grafström samt Herrar IVestman och Engström.
Herr Prosten Bergqvist förenade sig med Herr Contracts-Proslen Nibeliusj i afseende å grunderna för beskattningen, och med Herr ContractsProslen Sandberg, i afseende på inskränkningen i tiden.
Af Prosten Gahne: ”Emot detta, Höglofl. sammansatta Utskottens Betänkande anhåller jag att i följande bestämmelse få nedlägga min reservation: no Alt Bränvinsbrännings-tiden bestämmes till sex månader om året anser jag öfverflödigt, emedan, om man endast afser produclion, denna inom kortare tid kan tillfredsställa allmänna behofvet.
Det torde vara angeläget tillie, att, på samma gång jordbruket erhåller tillbörligt skydd, tillverkningen, hvad tidsbestämmelsen beträffar, icke öfver liöfvan bedrifves, hvarföre fyra månaders bränvinsbränning är tillräcklig; 2:0
Hvad de olika bränvinsredskapens beskattning, enligt den tariff, som Blifvit föreslagen, angår, så är jag af samma mening, som Herr Prosten Nibelius uttryckt, och anhåller således att få instämma i Herr Prostens reservation; 3:o
Att bevillningen på förhand skall erläggas, anser jag hvarken statsekonomiskt, eller till något godt ändamål ledande.
För ingen annan när Bevillriings- samt Allm.
Bes v.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N'.o 5. 47 ring skall skatten förskottsvis betalas, och kan således ej finna, hvarföre denna bevillning skall, minst ett år förr än nödigt är, dragas ur allmänna Rörelsen.” Af Herr Billberg'.
”Då jag inom Utskottet tillhört dem, som ansett principen för fri bränvinsbränning böra tillämpas, så föranlåtes jag emot detta betänkande anmäla min reservation, beklagande att Irenne RiksStånds yttranden i ämnet så föga hafva förmått att inverka på Utskottens beslut.” Af Ilerr Westlinger'. ”1 det af Höglofl.
Utskotten nu afgifne och godkände Betänkande, som under min frånvaro blifvit upprättadt, är principen om en fri bränvinsbränning frånträdd.
Rättigheten till bränvinsbrännings utöfvande har åter blifvit fästad vid jorden, men slädernes jordegares rätt dervid inskränkt och beroende af omröstning, ehuru Herr vice Talman Halling och jag, med flera, vid återremissen af första Betänkandet yrkat, att de, i grund af eganderätt, böra njuta lika rättighet, som jordegare på landet, och visat, att den händelse inträffat, alt den, som icke velat bränna bränvin, genom omröstning dertill blifvit tvungen, hvarföre åtminstone i de städer, der jorden med eganderätt innehafves, lika rätt bort gälla, som för landet.
Men då jag hyser den öfvertygelse, att en till tid inskränkt och högt beskattad bränvinsbränning endast uppjagar productionen af denna vara, nedsätter priset derå och ökar consumlionen deraf, så måste en fri och måttligt beskattad bränvinsbränningsrätt blifva den enda och rätta regulator för tillverkningen i detta fall.
Jag kan derföre icke biträda det nu afgifne Betänkandet, utan instämmer i Herr Grefve Hamiltons reservation, hvari jag dock, under antagandet af en fullkomligt fri näring, anser följande förändringar böra ske: i §.
Orden ”enligt 2 §. derlill berättigad” utgå. a §.
Utgår. 5 §. i Morn.
Orden ''samt den faslighet eller det skattebelopp, hvarföre’’ utgå. a Morn.
Början erhåller följande lydelse: ”En hvar vare obetaget att anmäla sig till bränvinsbrännings utöfvande under en, etc. 8 §.
Början erhåller följande lydelse:
''Den, som sig till bränvinsbränning antingen icke, på sätt 5 §. stadgar, angifvit eller ock — —- — kan sig dertill anmäla hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, etc. 48 Bevillning^- Samt Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande , A7: o 5.
Då jag icke ännu medhunnit granskningen af de flera föreslagna Beskaltningstarifferne, så förbehåller jag mig att derom tå afge yttrande, då frågan i Ståndet förekommer.” Af Per Persson från Örebro: ”Emot förenade Utskottens Betän kande, får jag i nedanstående delar mig reservera.
Det har blifvit panne-egaren å lagd t att bekosta arfvodet för förseglingsbestyret.
Att denne sålunda måste till en del vidkännas kostnaden för en controll, som, jemte det den icke kan hindra honom från utöfvandet af bränvinsbränning, om han vill vara lagbrytare, anser jag vara mycket obilligt, utan sedan denna, i min tanka, onödiga cor.troll skolat vara, hade sammansatta Utskotten bordt bibehålla det stadgande, som i 1835 års Bränvins-författning är föreskrifvet.
Utskottens föreskrift, att skatten för bränvinsbränningen skall på förhand erläggas, ej allenast åstadkommer svårighet för, om ej rent af hindrar, de mindre bemedlade jordegarne, hvilka merendels ej äro i besiltsittning af några penningar förr, än de tillverkat sin vara och afyttrat någon del deraf — alt af bränvinsbrännings-rältigheten sig begagna, på samma gång sam, genom det minskade antalet af bränvins-brännare, uppstår en större vinst för de mera förmögne, på de förres bekostnad; utan ock står i rak strid mot den af Utskotten förut gillade och antagne 8 §. i i335 års Bränvins-förordning, hvari, bland annat stadgas följande: ”dock ”bör i den skattskyldiges debetsedel för hvarje år af vederbörande införas, ”så väl beloppet af den pannerymd, hvartill han sig anmält, Sorn ock det ^fastighetsvärde, hvarefter bränvinsbränning får ega rum, till upplysning
,;om den pannerymd, som i grund deraf får begagnas.” 1 händelse afgiften skall erläggas förr än debetsedeln blifvit den skattskyldige tillställd, tjenar ju delta stadgande till intet; och jag anser således Utskotten hafva genom den nu tillagde föreskriften, omintetgjort deras förut fattade beslut.” Härmed förenade sig Jonas Kylander och Jöns Ersson från Wermland.
Af Johannes Andersson från Skaraborgs Län: ”Eaiot sammansatta Bevillnings- och Ekonomi-Utskottens beslut, att föreslå Rikets Ständer, det afgiflen för bränvinsbränningen må erläggas förskottsvis , enligt de närmare föreskrifter., sorn Rikets Ständer ville åt Kongl. Mäjit öfverlemna att i Nåder utfärda, får jag härmedelst anmäla min reservation.
För Bevillnings- sami Allm, Besv.- och Ekon.-Utslcottens Utlåtande, N:o 5. 49
För elt sådant beslut, tillkommet sedan Utskotten redan antagit och fastställt grunderna för branvinsbrännings-rättighetens utöfning i hufvudsaklig öfverensstämmelse med 1835 års Kongl.
Förordning i ämnet, med vissa förändringar, egentligen i afseende på en förhöjd beskattning, finnes ej någon annan rigtig förklaringsgrund, än den öfverraskning, som, ge nom den derom väckta frågan, uppkom.
Då likväl den utaf Utskotten antagna 8 §. af nämnde Författning förekommer, bland annat, alt i den skattskyldiges
Debetsedel för hvarje dr bör införas, så väl beloppet af pannerymden, som fastighetsvärdet samt uti fi §. stadgas blott såsom undantaga att den, som ej vid mantalsskrifningen, ulan sedermera hos Konungens Befallningshafvande anmält sig till bränvinsbränning, skall, innan tillstånd dertill kan erhållas, visa sig hafva erlagt pannerymds-afgiften; synes mig det senare beslutet, att ali brän vinsbrännings-afgift borde utgöras förskottsvis, vara fullkomligen stridande emot berörde föreskrifter, och sålunda hafva i grundlagsvidrig ordning tillkommit.
Ensamt det förhållande bör utgöra tillräckliga skäl för Rikets Höslofl.
Ständer att ogilla ifrågavarande beslut, men blotta möjligheten att det kunnat i sammansatta Utskotten genomdrifvas, visar till hvad grad Utskottens pluralitet, af ensidiga åsigter, låtit hänföra sig, då den vidtagit en åtgärd, hvaraf följderna, (j händelse den af Rikets Ständer gillades), skulle blifva af högst menligt inflytande för hela landet, och i synnerhet för den jordbrukande classen af allmogen.
Oberäknadt det klandervärda misstroende till folkets moraliska känsla, som blottas genom ett beslut, åsyftande, att på indirect sätt hindra eller tillintetgöra utöfningen af deras husbehofs-för nöd en heter.
Det måste väl icke eller kunna förbises det i Stats-ekonomiskt hänseende skadliga och förtryckande, alt \\ å i5 månader före den rätta och hittills vanliga betalnings-lerminen, utprässa och från allmänna rörelsen indraga ett beskattnings-belopp af circa en million Riksdaler Banco, vid en tidpunct, dä folket nödgas svårast anstränga sig att bereda penninge-tillgång både för egna hushålls-förnödenheler och till afbördande af löpande årets allaoncra.
Anser man intet då jordbrukets idkare ej redan nog betungade, och skola dessa, i olikhet med allt annat lofligt företag, på förhand beskattas för en näring, hvaraf de ännu icke hunnit draga någon fördel.
St. Prof. 1840.
5 Sami. 3 J/d. 4 Häftet. 7 5o Bewillnings- samt Allm. Bese.- och Elon.-Ut,slottens Utlåtande, N:o 5.
Jag vågar hoppas och yrkar, att Rikets Ständer ogilla detta håde okloka och orättvisa förslag.
Så ock bestrider jag den föreslagna ökade skatt för pannor under 30 kannor, af det skäl, att med nämnde panne-rymd icke någon tillverkning kan ske till afsalu.
Derjemte anser jag mig skyldig bestrida all förseglig å bränvins-brännings-redskapen, såsom görande ingrepp i egande-rälten, oell af samma skäl, som försegling å berörde varor föreslås, kunna och böra Rikets Ständer föreslå försegling och insättning på allmänt förvarings-rum å hvarje annan persedel eller instrument, hvarmed egaren möjligtvis kan tillbringa öfverträdelse af hvad Lagen för Sveriges Rikes invånare stadgar.” Häruti instämde Anders Larsson från Westerås Län, Peter Gabrielsson från Kronobergs
Län, Ephraim Larsson från Elfsborgs Län och Anders Larsson från Upsala Län. Af Matts Persson från Stockholms Län: ”Vid början af innevarande Riksdag, hyste jag, såsom mången annan, den tanke, att Ständerna under närvarande förhållanden icke borde söka tillvägabringa några hufvudsakliga förändringar uti 1835års Författning, angående bränvins-bränningen och dess utöfning.
Men snart började, dels under enskild ta samtal, dels under Ståndens öfverläggningar härom, helt andra och skiljagtiga meningar att i delta afseende göra sig gällande, och man tvistade om sjelfva principen för rättigheten till denna tillverkning.
Delta gaf mig anledning till den reservation emot Bevillnings- och Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o2, hvilken jag nn åberopar, och uti hvilken jag uttryckt den åsigt, att frihet är ett nödvändigt vilkor för fortkomsten af alla näringar, samt att, då man i allmänhet försvarar hvarje oförvitlig
Svensk medborgares rättighet att drifva det lofliga yrke, som han för sig finner förmånligast, vore detinconsequentT derest man härifrån ville undantaga en enda riärings-gren och binda densamma, såsom ett slags tnonopoliumy endast vid en viss sambälls-class.
Jag sökte äfven visa, att ju mindre Statsmagterna inblanda sig uti den enskildes industri, destomera modererar denna sig sjelf, just genom den af friheten uppkomna concurrence; äfvensom att en allt för hög beskattning leder till lagbrott och lönn-brännerier, serdeles på de orter, der den så kallade husbehofs-bränningen för närvarande utgör landtmannens enda hufvudsakliga binäring; hvaremot en hög skatt ingalunda bidrager att hämma fylleri-lasten, den der bäst motverkas genom ändamålsenligt inrättadeyb/Ä - Beuillnings- samt Allm. Besv.- och Ehon.~LJtskotlens Utlåtande, N:o 5.
5i skolorj samt lära och efterdöma af de högre folk-classerne och af deni» hvilka på ungdomens uppfostran hafva inflytelse.
Denna så kallade folkets princip gjorde sig ock i viss mon gällande i den Ulskolts-afdelning, som behandlat frågan; men då det nu lyckats motsatta intressen att kullkasta Afdelningen? förslag, (^hvilket äfven i sjelfva verket var oantagligt, emedan principen deri icke var genomförd), och i Utskottets plenum tillvägabringa det Betänkande, som nu afgår till RiksStånden, samt sålunda frihets-principen, i fråga om denna närings-gren, kan anses så till sägande vara lagd till handlingarne under denna Riksdag, vill jag blott yttra några ord om den af Utskotten föreslagna beskattning.
Jag anser denna , fastän vida mindre än i det föregående förslaget, vara allt för hög, och skola leda just till de följder, som jag nyss omnämnt.
Att med frihet, i fråga om tillverkningen, äfven mena jriket från skattg har naturligtvis icke fallit någon in; men denna skatt bör i alla hänseenden så modereras, att ej en alltför stor frestelse uppkommer för tillverkareH att genom hemliga lagbrott undandraga sig denna afgift till Staten. i835 års Författning synes derutinnan hafva gått en medelväg.
Hvad serskildt vidkommer skattens betalande på förhandså är jag fullkomligt af samma mening, som Ola Jeppsson från Blekinge Län uttryckt uti sin vid ofvannämnde Betänkande N:o 2 fogade reservation, nemligen: alt ett sådant stadgande skulle medföra oreda både för skattskiifvare och uppbördsman; men framförallt tillskynda den fattige jordbrukaren en mängd olägenheter och förluster.
Mängden skulle icke vara i tillfälle att förskottsvis betala denna afgift, och blefve til 1 följd deraf nödsakad att ingå med anmälan till Konungens Befallningshafvande, Härigenom vunnes visserligen en ökad inkomst för Lands-Kamereraren, medelst expeditionslösen för resolutionerne, och en okad inkomst för BränvinsAdvocater och Commissionärer, medelst Skrifvare- och Commissions-arfvoden; men den fattige landtmannen fick vidkännas den deremot svarande afgiften, jemte postporto, kostnader och försummelser för resor, samt lida alla de förödmjukelser, hvilka i större eller mindre mon drabba en sökamlen, synnerligen då han tillhörer den folk-class, som man inbegriper under namnet allmogen.
Staten eger samma garanti för utbekommande af denna utlaga, som för alla öfriga, och det af Utskottet föreslagna stadgande skulle, såsom nämndt är, endast med en ökad tyngd drabba den mindre bemedlade, hvars hårda vilkor det, efter mitt omdöme, är Statsmagternas pligt att i stället söka på allt sätt mildra. 5a Beoillnings- sami Allm. Besp.- och Ehon.-Ulskottens Memorial, K:o 6.
Bränvinsredskapens försegling anser jag ej leda till det dermed åsyftade ändamålet.
Erfarenheten har tillräckligen ådagalagt, huru stadgandet derom eluderas, och huruledes just förseglingen utgör ett slags läckemantel för lönnbränningen under förbuden tid.
Allt besvär och all kostnad i detta afseende äro således onödiga.
Om ej dessa åsigter vinna deltagande, så har jag dock ansett mig böra förvara dem i Protoeollet för framtiden/ N:o 6.
Ant. till Exp. Utst. den 19 September, kl. 1 e. *n.
Memorial, i anledning af återremiss utaf förevarande Utskottens Betänkande N:o B, angående ersättning till Krono-Läinsmännen för resor, som af dem anställas till försegling af bränvinsredskap.
Till följd af den återremiss, som af ofvanberörde Betänkande från samtlige Riks-Slånden, i sammanhang med Betänkandet N:o 2, angående grunderne för bränvinsbränningen m. m. till Utskotten ankommit, få Utskotten härmedelst vördsamt anmäla, att yttrande uti ifrågavarande .amne blifvit meddeladt i Utlåtandet N:o 5, som innefattar svar å återremissen utaf Betänkandet N:o 2.
Stockholm den i4 September i84o.
STOCKHOLM, Kongl* O r dens-B oktryckeriet, 1840.
Bevilln-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-TJiskottens Betänkande, N.o ,7. i N:o T. Ånk. till Exp. Utsk. den 18 November, kl. 12 midd.
Betänkande, angående reglementariske föreskrifter för Bränvinsbränningens utöfning, samt om hvad vid försäljning af bi anvin och beskattningen derå iagttagas bör.
Sedan lill besvarande af de anmärkningar, sorn vid Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 2, angående grunderne och vilkoren för bran vinsbi änningens utöfning samt afgifLerne derför, blifvit inom Riks-Stånden framställde, nämnde Utskott, uti Betänkande N:o 5, afgifvit nytt förslag lill föreskrifter i berörde ämne, så få sammansatta Utskotten härjemte till Rikets Ständer öfverlemna ett, med hänsigt till de i sistberörde Betänkande antagne grunder, utarbetadt förslag till reglementariska föreskrifter för bran vinsbränningens utöfning, samt om hvad vid försäljning af bränvin och beskattningen derå bör iagttagas.
Hvad härvid först angår ansvaret för öfverträdelser af hvad rörande bränvinsbränningen förordnats, så hafva Ulskolten , med några mindre väsendtliga afvikelser, i afseende å bötesbeloppen samt nödige ansedde redactionsförändringar och tillägg, hufvudsakligen bibehållit de stadgande!!, sorn uti 4;de Art. af nu gällande Författning i ämnet innefattas.
I afseende åter å försäljningen af bränvin, hafva Utskotten utgått från den åsigt, att enahanda grunder böra följas för släderne och landet, hvadan Utskotten äfven ansett lämpligast alt sammanföra stadgandena härom under en och samma paragraf, samt föreslagit: att minsta qvantitet bränvin, som af en hvar må försäljas, bestämmes till ly/pdels kanna, så i stad, som å landet; men derjemte trott sig böra i förslaget bestämdt uttrycka det stadgande: alt vid rättigheten till försäljning af bränvin i allmänhet, det vilkor skall vara fästadt, att förtäring deraf å försäljningsstället icke må ega rum, med undantag af gästgifvaregårdar, källare, värdshus, spisqvarter eller näringsställen, på sätt förslaget närmare utvisar.
Fröt. iSfo. S Sami. a Afd.
S.te Haft. 1 2 Sevillu.-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottens Betänkandej N.o 7* Beträffande det af åtskillige motionärer,serdeles från de Norra orterne, framställde förslag, att den fria kringforslingen och handeln med bränvin mätte, enligt communers derom enhälligt fattade beslut, förbjudas eller inskränkas, så hafva Utskotten, med fästad t afseende å det fyrfaldiga missbruk, som denna så kallade gårdfarihandel med bränvin medfört, ansett sig böra föreslå, dels det uti 44 § Förslaget intagne stadgande: att communer, under vissa föreskrifna vilkor, må ega att erhålla Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes stadfästelse å träffad öfverenskommelse, till hämmande af så beskaffad bränvinshandl,, dels ock det tillägg, som vid 56 §. finnes infördt: alt, under forsling af bränvin inom landet, ingen må ega att deraf på en gång försälja mindre qvantitet än i5 kannor, vid äfventyr af varans förlust, samt böter såsom för oloflig bränvins-ininulering.
I fråga om beskattningen å biänvinsförsäljning, hvarom stadgas i 3:dje Ärt. 35 §. af nu gällande Författning; men hvilken fråga, till följd af derom fattadt beslut, blifvit uti Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens förenämnde
Be tänk anden N:is a och 5 förbigången, för att i sammanhang med frågan om försäljningen behandlas, få sammansatte Utskotten, som ansett lämpligast att i hosföljande förslag införa stadgandet härom vid slutet af 5:te Artikeln, vördsamt tillstyrka Rikets Ständer: all afgifterne för rättigheten till försäljning af bränvin i minut bestämmas till enahanda belopp och efter enahanda grunder, som uti iS35 års Författning finnas stadgade.
Vidkommande det af en del motionärer framställde yrkande, att serskild afgift till communerne för rättigheten till försäljning af bränvin i minut borde bestämmas ; så hafva Utskotten ansett sig icke kunna fästa annat afseende å detta yrkande, än alt Utskotten föreslagit: alt den Kongl. Maj:t och kronan, till följd af nu gällande stadgande, tillkommande i/3:del af de böter, som enligt Författningen åläggas, hädanefter må tillfalla socknens Faltig-Cassa.
För vinnande af enhet i lagskipningen, i fråga om verkställighet af ådömdt ansvar för öfverlrädelser af hvad i Författningen är vordet stadgadt, hafva Utskotten vidare ansett nödigt föreskrifva; att då , på grund af Allmänna Lagens stadgande i 3 Gap. 6 Missgernings-Balken, böter för sabbatsbrott, jemte böter enligt Författningen, blifvit ådömde, sistnämnde böter först böra uttagas.
I öfrigt hafva Utskotten, vid upprättande af hosföljande Förslag, noggrant öfver vägat de i ämnet afgifne motioner; och då förslaget visar, hvad Bevilln.- , Bag- samt Allm.