Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid de i sednaste revisionsberättelse anförde förhållanden, har Utskottet icke funnit anledning till erinran emot fullmäktiges beslut att antaga det för denna egendom under hand gjorde köpeanbud å 2,000 r:dr, ehuru detsamma icke uppgick till mer än tvåtredjedelar af den summa, för hvilken egendomen, i anseende till det deruti intecknade byggnadslåns belopp, vid ofvannämnde auktion blifvit för Riksgälds— kontorets räkning inropad. 20:o.
Angående Riksgäldskontorets på Kongl.
Krigskollegium öfverlätna fordringar hos städerna Malmö och Ystad.
(1845 års revisionsberättelse sid. 22; 1847 års revisionsberättelse sid. 34.)
Genom 15 § i det för Riksgäldskontoret vid 1840 och 1841 års riksdag utfärdade reglemente, förordnade Rikets Ständer, att kontorets hos städerne Malmö och Ystad egande fordringar för de till uppförande af kasern- och stallbyggnader åt dervarande garnisoner, dessa städer meddelade lån borde, jemte en del af härå indutne kapital- och räntebelopp, till Kongl. Maj:t öfverlemnas, för att dermed anskaffa erforderliga stall- och magasinsbyggnader för den i sistnämnde stad förlagda sqvadron af kronprinsens bussar-regemente; dock borde hvad af besagde fordringar icke behöfde för sådant ändamål användas, enligt de för lånens återbetalning meddelade föreskrifter, tili Riksgäldskontoret erläggas.
Till följd af detta stadgande och i öfverensstämmelse med Kongl. Majrts nådiga föreskrift, blefvo de för omförmälde lån utgifna skuldförbindelser, under Maj månad 1842, af fullmägtige transporterade 28 Stats- U tshottets Utlåtande, Aho 78. på Kongl. Krigskollegium, till hvilket jemväl då utbetaltes de för omförmälde ändamål anvisade och i Riksgäldskontoret dittills innestående kontanta medel.
Utaf dessa sålunda aflemnade tillgångar hafva sedermera det kontanta beloppet 6,392: 17. 8. samt hela den på Kongl. Krigskollegium öfverlåtna fordringen hos staden Ystad 17,900: — — användts för det med ifrågavarande tillgångar afsedda ändamål, hvarjemte den för samma ändamål derutöfver erforderliga summa förskjutits af fortifikations-afdelningens ordinarie statsanslag, emot godtgörelse genom inflytande ytterligare kapital- och räntebetalningar å ofvannämnde fordran hos staden Malmö.
Sedan alla för inköpandet eller uppförandet af kasern- och stall- m. fl. byggnader i Ystad belöpande kostnader, som af merberörde tillgångar skulle utgå, blifvit bestridde, utgjorde, enligt en af fortifikations—afdelningens kammarkontor nyligen meddelad uppgift, afdelningens återstående fordran för det af ordinarie statsmedlen förskjutna belopp, vid 1847 års slut, 2,223 r:dr 15 sk. 6 rst; hvaremot kapital återstoden af staden Malmös kasernbyggnadslån vid samma tid uppgick till 16,213 r:dr 16 sk.; skolande, jemlikt stadens magistrats och äldstes under den 16
Maj 1835 till Riksgäldskontoret utgifna skuldförbindelse, denna återstod liqvideras på det sätt, att 2 procent af det förskrifna skuldkapitalet 21,333 r:dr 16 sk. årligen inbetalas med 426 r:dr 32 sk., jemte 4 procents årlig ränta för det belopp, som af samma kapital återstår.
Då, till följd af det vilkor, som, vid ofvan uppräknade tillgångars anvisande, af Rikets Ständer stadgades, hvad häraf för det afsedda ändamålet behöft användas, skall till Riksgäldskontoret erläggas, så har Utskottet, på det att den serskilda redogörelsen för hädanefter skeende kapital- och ränteinbetalningar å staden Malmös kasernbyggnadslån må kunna upphöra och de inflytande medlen direkte af Riksgäldskontoret uppbäras, ansett sig böra hemställa, att Riksgäldskontoret, emot liqviderandet af fortifikations-afdelningens nu egande fordran för omförmäldte förskott, Tvåtusentvåhundratjugutre riksdaler 15 sk. 6 rst, måtte af Kongl. Krigskollegium återbekomma
Malmö stads här ofvan åberopade skuldförbindelse.
I händelse denna hemställan varder bifallen, torde Rikets Ständers härigenom fattade beslut böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas, med anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes lemna sitt nådiga samtycke till den beslutade liqviden och derom Kongl. Krigskollegium underrätta.
Stats-Utskottets Utlåtande, Av o 78. 29 21.-o. Angående det till Riksgäldskontoret aflemnade belopp utaf Bankens kapitalöfverskott vid 1844 års slut. (1845 års revisionsberättelse, sid. 40.) Genom bifallandet af Banko-utskottets memorial JVs 5, enligt hvilket ett diskonternas reservfonder motsvarande belopp af 419,422 r:dr 4 sk. 8 rst. bör, utöfver den från Banken förut utbetalda och i revisionsberättelsen uppgifna summa, 604,632 r:dr 28 sk. 11 rst, utaf besagde kapital-öfverskott till Riksgäldskontoret aflemnas, har revisorernes härom yttrade åsigt redan blifvit af Rikets Ständer godkänd. 22:o.
Angående försäljningen af det till lokal för Kongl. Sundhetskollegium tillförene begagnade hus. (1845 års revisionsberättelse sid. 45—44; Fullmäktiges utlåtande sid. 68—69.)
Vid verkställigheten af denna försäljning hafva revisorerne funnit anmärkningsvärdt, att »fullmäktige på samma gång, som de rätteligen ansett ändamålsenligt att bereda bugade köpare tillfälle att före auktionsdagen aflemna förseglade anbud, vidtagit det ovanliga och serdeles för säljaren ofördelaktiga beslut, att de inkomna anbuden vid auktionens början skulle öppnas, hvarigenom det åsyftade ändamålet med dessa anbuds infordrande och afgifvande måste helt och hållet förfelas, och hvilket beslut sannolikt var orsaken, att något skriftligt köpeanbud icke erhölls.» Vidare hafva revisorerne yttrat, att de af fullmäktige fastställda betalningsvilkor, enligt hvilka köparen, vid auktionen, skulle erlägga 3,000 r:dr och ställa antaglig säkerhet för en summa af 5,000 r:dr, som vid husets tillträdande borde betalas, samt derefter för återstoden aflemna med ytterligare säkerhet, om så fordrades, försedda köpeskillingsreverser med 5 procents ränta och 6 månaders uppsägningstid, förekommit revisorerne väl stränga och således äfven i sin mån bidragande dertill, att köpesumman endast uppgick till det belopp af 16,000 r:dr, för hvilket huset till Stockholms stads Drätselkommission försåldes.
Till förklarande af hvad sålunda blifvit anmärkt, hafva fullmäktige anfört: att fullmäktiges pluralité, med erfarenhet derom, att vid fastigheters försäljning inom hufvudstaden förseglade anbud sällan afgåfvos, ansett föreskriften om sådana anbuds mottagande böra meddelas, ej för att uppjaga auktionsbuden, utan endast för att 30 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. bereda frånvarande spekulanter tillfälle att utan ombuds begagnande afgifva sina anbud; att ehuru de förseglade köpeanbudens öppnande först efter auktionen, på sätt vanligen iakttages, visserligen kunde hafva till påföljd, att närvarande spekulanter, i okunnighet om dessas innehåll, gjorde högre anhud, än de från början ansett med egendomens värde förenligt, häraf likväl icke skulle följa, att detta förfaringssätt vore det rättaste och för säljaren alltid det mest fördelaktiga, ty, utom det att deruti funnes inlagd en snara, i hvilken den hetsige spekulanten kunde fastna, samt att detsamma saknade karakteren af öppenhet, inträffade understundom, att det förseglade anbudet vid öppnandet fanns innehålla en obetydligt högre summa, än det muntliga, som den närvarande spekulanten då icke fick öka, hvilket åter stöde honom öppet, när de skriftliga köpeanbuden vid auktionstillfället voro kände; att hvad ifrågavarande auktion serskildt beträffade, hade alla spekulanterne funnits i Stockholm och varit vid auktionen tillstädes, deruti anledningen, hvarför inga skriftliga anbud blefvo ingifna, alltså vore att igenfinna; samt att det bortauktionerade husets högst bristfälliga skick, i förening med det allmänt kända förhållandet, att fullständiga och för den blifvande enskilde egarens oqvalda besittnings- och dispositionsrätt tillfyllestgörande åtkomst- och eganderättshandlingar rörande husets tomt icke kunde af säljaren anskaffas, afhållit eljest hugade köpare från högre anbud, än det, som för
Drätselkommissionens räkning gjordes och med klubbslag bekräftades.
Enligt hvad Utskottet af fullmäktiges protokoller funnit, hafva ordföranden, presidenten friherre Cederström, biskopen doktor Heurlin, sedermera aflidne fältprosten doktor Fuchs, justitie borgmästaren Holm, och kryddkramhandlanden Brinck deltagit i det af revisorerne anmärkta beslutet, angående de genom auktionskungörelsen infordrade förseglade köpeanbudens öppnande vid auktionens början; hvaremot öfrige vid samma besluts fattande närvarande fullmäktige, nemligen: protokollssekreteraren Prinzensköld, målaråldermannen Gustafsson samt riksdagsfullmäktige Norberg och Zetterberg förklarade, att de ansågo ifrågavarande anbud icke böra öppnas »förr än vid auktionens slut, på sätt i afseende å enahanda köpeanbud, vid de inför kongl, krigskollegium samt förvaltningen af sjöärendena med flera allmänna embetsverk skeende auktioner, iakttoges.»
Efter att hafva tagit fullständig kännedom om hvad protokollerna rörande denna fråga innehålla, får Utskottet, för sin del, förklara, att
Utskottet anser sig icke kunna såsom nöjaktige antaga och godkänna den meddelade förklaringen och de förhållanden, som enligt densamma skola föranledt fullmäktiges pluralilé att besluta det anmärkta och, enligt dess eget medgifvande, ovanliga förfaringssättet.
Tvertom har det härom vidtagna beslut förefallit
Utskottet destomera anmärkningsvärd!, som justitieborgmästaren Holm vid förklaringens afgifvande, såsom ett »kändt förhållande» an - Stats-Utskottets Utlåtande, TV: o 78. fört, »att Drätselkommissionen hade sig ålagdt att för stadens räkning inköpa egen»domen, om så blefve nödigt, till vida högre belopp, än det, som med klubbslag »bekräftades».
Till följd häraf hade således detta högre belopp naturligtvis måst af Drätselkommissionens ombud vid auktionsförrättningen bjudas, derest något skriftligt försegladt anbud, som vid auktionens slut skulle öppnas, funnits inlemnadt.
Att icke ett enda skriftligt köpeanbud å förenämnde bus blef ingifvet, synes Utskottet också i främsta rummet böra tillskrifvas det fattade beslutet angående offentliggörandet af dylika anbuds innehåll före den egentliga auktionens början, helst spekulanterne, vid sådant förevetande, enligt Utskottets åsigt, saknat all anledning att dessa anbud, på sätt föreskrifvet var, till Riksgäldskontoret före auktionsdagen inlemna.
Lika med revisorerne, anser Utskottet äfvenledes de fastställda betalningsvilko ren hafva varit alltför stränga och mindre lämpade efter det syftemål, som härvid bordt afses eller beredandet af en i möjligaste måtto för Riksgäldskontoret förmånlig försäljning af ofvanberörde hus.
Ehuru, i betraktande af nu anförde omständigheter, fullmägtiges pluralité icke synes vid verkställigheten af ifrågavarande försäljning hafva med all nödig omtanka iakttagit statens bästa, dock som den erhållna köpesumman, i allt fall, betydligt öfversteg det försålda husets värde, enligt den genom Kongl.
Öfverintendentsernbetet derå anställda värdering, och då det af Rikets sednaste församlade
Ständer åt full— mägtige meddelade uppdrag innehöll, att »detta hus må försäljas på det sätt fullmäktige pröfvade för det allmänna mest fördelaktigt och ändamålsenligt», så anser sig Utskottet icke kunna annat, än hemställa, att de i afseende å detta uppdrags fullgörande framställda anmärkningar icke må till någon påföljd föranleda. 23:o.
Angående några i f. d. Ridder stolpeska huset uppsatta, men före husets försäljning till Riksgäldskontoret borttagna, trymåer.
(1845 års revisionsberättelse sid. 44—45; 1847 års revisionsberättelse sid. 73—74.)
Uti den af fullmäktige, på sätt sednast församlade revisorer anmält, beslutade och numera Utskottet tillhandakomna skrifvelse, hafva de omständigheter, som i fråga om eganderätlen till nämnda trymåer förekommit, blifvit fullständigt anförde; och då det nu tillkommer Rikets Ständer att förordna, huruvida den af revisorerne tillstyrkta rättegång angående ersättandet af dessa trymåers värde skall anställas eller om allt anspråk å en sådan ersättning får förfalla, har Utskottet, oaktadt den bäri - 32 S/ats-Utslcottets Utlåtande, N:o 78. genom ökade vidlyftigheten af detta utlåtande, ansett sig böra för Rikets
Ständer omförmäla hufvudsakliga innehållet af de Utskottet rörande denna fråga meddelade handlingar.
Vid fullgörandet af det fullmäktige, då sistförflutna riksdag slutades
Jemnade uppdrag alt ofördröjligen afsluta köpet om hofmarskalken friherre G.
Ridderstolpes arfvingars vid Skeppsbron här i bufvudstaden belägna bus, uppstod hos fullmägtige fråga, huruvida någre i samma hus, då försäljningsanhudet för Rikets Ständer anmäldes, betintliga och deruti icke undantagna trymåer borde anses inbegripna under det, med anledning af detta anbud, beslutade köp eller icke.
Enligt nyssberörde anbud, skulle nemligen huset, i det skick det befunnes, emottagas den Irsta Oktober 1843, och skulle en samma anbud bifogad beskrifning upplysa, om alla de rum och aparti— nentier, som med huset voro förenade, dock undantogos de uti beskrifningen upptagne trymåer.
Men utom desse trymåer, eller dem, hvarmed, såsom i beskrifningen uppgafs, tvenne rum i stora våningen en trappa upp voro försedda, funnos afven trymåer i andra rum, hvilka sednare, likasom de förra, efter riksdagens slut blefvo af sterbhusdelegarne försålda.
Då fullmäktige härom erböllo kännedom, ansåg sig fullmäktiges pluralité, på grund af försäljningsanbudets ordalydelse, böra yrka, att auktionsbeloppet för de deruti icke undantagna trymåerne måtte vid köpets afslutande riksgäldskontoret godtgöras.
Denna godtgörelse förklarade likväl säljarne sig icke vilja vidkännas, emedan sistnämnde trymåer, de der först i sednare tider och efter husets brandförsäkrande skulle vara uppsatta, icke blifvit i beskrifningen öfver huset omnämnde och således ej till försäljning utbjudne; hvarförutan för Stats-utskottets ledamöter, då huset af dem besågs, skulle hafva uttryckligen tillkännagifvits, att desamma icke komme att medfölja huset vid dess föryttrande; hvilket förhållande majoren G.
Odencrantz, som å säljarnes vägnar undertecknat det åberopade anbudet, sedermera uti en till fullmäktige inlemnad skrift på heder och tro försäkrat.
Dock har, under bestridande af all ersättningsskyldighet i besagde hänseende, säljarnes ombud vid köpets afslutande, nuvarande öfverpostdirektören friherre Hugo Hamilton, inför fullmäktige förklarat, att, enär olika meningar om rätta tydningen af meranämnde försäljningsanbud uppstått, ville friherren underkasta sig den tolkning af samma anbud, som Rikets Ständers då sammanträdande revisorer, i fall frågan till deras afgörande hänsköles, funne riktig och med de sista riksdags Stats-utskott meddelade uppgifter öfverensstämmande.
Då nu fullmäktige icke ansågo sig berättigade att, i afvaktan å omförmäldte ersättningsfrågas lagliga afgörande, uppskjuta verkställigheten af Rikets Ständers ovilkorliga föreskrift, angående husets ofördröjliga inköpande, för att den 1 Oktober 4843 kunna tillträdas, så och efter det fullmäktige af Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 78.
33 af bemälde friherre emottagit en serskild förbindelse i afseende på inbetalningen af trymåernes auktionsbelopp med 912 r:dr 5 sk. 10 r:st, af säljarne Riksgäldskontoret godtgöras, beslöto fullmäktige att, i öfverensstämmelse med hvad reglementet innehöll rörande revisorernes rådfrågande vid sådane fall, då Rikets Ständers föreskrifter voro mindre bestämda eller tillämpliga, anmäla besagde fråga för 1843 års revisorer samt begära deras yttrande angående densamma.
Uppå denna anmälan fingo fullmäktige, då revisorerne åtskiljdes, och således först efter det huset tili följd af Rikets Ständers beslut måste vara inköpt, emottaga det svar: att revisorerne vid tagen kännedom om hvad som i afseende å det deras bedömanden sålunda underställda ärende förekom, funnit detsamma, såsom rörande en utaf vederbörande bestridd ersättningsskyldighet samt beroende på tydningen af ett afgifvet försäljningsanbud, följaktligen innefatta en sådan tvistefråga, som hvarken borde eller kunde tillhöra revisorernes afgörande, hvadan revisorerne ansett samma fråga böra i laga domstolsväg pröfvas och afgöras.
Då frågan derefter hos fullmäktige å nyo förekom, ansåg fullmäktiges pluralitö, att, innan den rättegång beslöts, hvilken erfordrades, för att, i öfverensstämmelse med revisorernes åsigt, få detta ärende i laga domstolsväg pröfvadt, och afgjordt, borde
Riksgäldskontorets ombudsmans yttrande infordras, angående de anledningar och grunder, som dåmera kunde förefinnas för en sådan rättegångs anställande och utförande; hvarjemte fullmäktige, i anledning af en utaf friherre
Hamilton gjord anhållan om återbekommandet af dess afgifne förbindelse, förklarade, att fullmäktige »för närvarande» icke kunde härtill lemna bifall.
Uti ombudsmannens, till följd häraf, afgifna utlåtande, erinrade denne, hurusom i den till Statsutskottet inlemnade beskrifning endast upptogos de trymåer, hvilka i saluanbudet blifvit uttryckligen undantagne, samt att säljarne ej, emot sitt bestridande, kunde anses hafva ämnat eller utfäst sig att föryttra hvad som i beskrifningen icke funnes upptaget.
Följaktligen skulle, efter ombudsmannens åsigt, från berörde anbud och dertill hörande beskrifning någon giltig anledning för Riksgäldskontoret icke kunna hemtas till anspråk å nu ifrågavarande trymåer.
Men om också alla de i f. d.
Ridderstolpeska huset tillförene befintlige trymåer varit i beskrifningen upptagna, Utan att något undantag i afseende ä dem i försäljningsanbudet förekommit, skulle dock, sedan köpet blifvit afslutadt, Riksgäldskontoret, då sådant af säljarne bestreds, icke kunna lagligen tillvinna sig godtgörelse för desamma, emedan de icke voro omnämnda i köpekontraktet och den beskrifning öfver huset samt dervarande inventarier m. m., hvilken fanns besagde kontrakt bifogad, hvilka handlingar, efter köpets afslutande, utgjorde den enda och rätta grunden för köparens och säl— Bih. till II.
Prot. 1847 och 1848. 4 Sami. 1 Åfd. 24 Haft. 3 34 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. jarnes ömsesidiga rättigheter och skyldigheter i anledning af samma köp.
Enär nu köpekontraktet innehölle, att egendomen såldes sådan den, enligt dervid fogad beskrifning, befanns med alla i samma beskrifning upptagna väggfasta möbler och inventarier m. m.; men några trymåer hvarken i den ena eller andra handlingen funnos omförmälda, egde alltså Riksgäldskontoret, såsom köpare, lika litet någon rätt till de, före köpekontraktets underskrifvande, borttagne trymåerna, som till andra dessförinnan i huset befintliga, men i köpehandlingarne icke uppgifna, effekler.
Vid sådant förhållande och då den betalningsskyldighet, som friherre Hamilton genom sin serskilda förbindelse sig iklädt, vore villkorlig och förutsatte, att Rikets Ständers revisorer skulle förklara, att auktionsbeloppet för de föryttrade trymåerne borde Riksgäldskontoret godtgöras, men revisorerne deremot yttrat, att detta ärende innefattade en tvistefråga, som hvarken borde eller kunde tillhöra deras yttrande, hvadan ej heller, på grund af denna förbindelse, något lagligen gällande anspråk kunde af Riksgäldskontoret väckas, ansåge ombudsmannen alls inga lagliga grunder och anledningar förefinnas för den af revisorerne ifrågasatta rättegångs anställande och utförande.
Med hänsigt till hvad Riksgäldskontorets ombudsman yttrat, hafva fullmäktige förklarat, det de funno betänkligt att göra meranämnde ersättningsfråga till föremål för en rättegång, hvilken tilläfventyrs icke komme att slutas till Kontorets fördel.
Men som fullmäktige dock ej, tvertemot revisorernes uttalade åsigt, ville låta samma fråga helt och hållet förfalla, så hafva fullmäktige till Stats-utskottets granskning och bedömande öfverlemnat handlingarne rörande detta mål, hvarvid fullmäktige tillika anmält, att fullmäktige, som ännu hade i sitt förvar friherre
Hamiltons ofvan omför mälde förbindelse, i afvaktan å Utskottets yttrande härom, uppskjutit meddela sitt beslut, huruvida Riksgäldskontorets ersättningsanspråk uti ifrågavarande hänseende skall underställas vederbörande domstols pröfning och afgörande, eller icke.
För att kunna meddela sitt yttrande härom, bar Utkottet genomgått alla detta ärende rörande handlingar samt tagit noga kännedom om allt hvad under detsammas behandling förekommit; hvarvid Utskottet, i betraktande af de omständigheter och förhållanden, ombudsmannen anfört, ansett sig icke kunna tillstyrka, att rättegång numera anställes för att tillvinna Riksgäldskontoret den yrkade, men af vederbörande bestridde, godtgörelse för oftanärnnde trymåers försäljningssumma.
Utskottet, som icke funnit någon anledning till anmärkning emot fullmäktiges tillgörande i afseende på denna ersättningsfråga, får alltså hemställa, att densamma må förfalla.
Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. 35 24:o.
Angående den i f. d. Riddcrstolpes/ca huset befintliga inteckning.
(1847 års revisions-berättelse, sid. 69—73; Fullmägtiges uti., sid. 96—97).
Då besagde inteckning och dess beskaffenhet, likasom de i näst föregående och efterföljande punkter af detta utlåtande behandlade, med inköpet af ofvannämnde hus gemenskap egande, frågor, både inom och utom representationen, ådragit sig en allmännare uppmärksamhet, har utskottet, fastän förhållandet med denna inteckning linnes omständligt uppgifvet i sednast församlade revisorers berättelse, dock ansett sig föranlåtet alt jemväl härom meddela alla de upplysningar, hvilka utskottet af fullmäktiges protokoller, jemte öfriga för utskottet tillgängliga handlingar, kunnat inhemta.
Såsom revisorerne anfört, innehöll hvarken försäljningsanbudet eller den samma anbud befogade beskrifning å ifrågavarande hus någon underrättelse om den deruti beviljade inteckning.
Och så vidt sistförflutne riksdags stats-utskolts protokoller och utlåtanden visa samt de bland nämnde utskotts medlemmar, som äro ledamöter af nuvarande stats-utskott, kunna erinra sig, meddelades ej heller då af husets säljare eller deras ombud någon serskild upplysning derom, att huset vore med en så beskaffad gravation besvärad.
Enligt hvad fullmäktiges protokoller upplysa, fingo fullmäktige först efter riksdagens slut och sedan saljarnes ombud blifvit anmodadt att aflemna åtkomst- och eganderätts- jemte andra för köpets afslutande erforderliga handlingar, emottaga ett, den 2 December 1815 utgilvet, gravationsbevis, hvilket dock endast innehöll: alt, utom en till
Riksgäldskontorets säkerhet då meddelad (sedermera dödad) inteckning, var huset graveradt genom »den inteckning, som Bor»gerskapets Enkhusdirektion den 8 November 1794 deruti erhållit», och hvilken »sist blifvit förnyad den 4 Maj 1814 för 11,600 r:dr specie i bankosedlar».
Fullmäktige anmodade derföre, enligt protokollet för den 4 Juni 1845, säljarnes ombud att förskaffa och till fullmäktige eller Riksgäldskontorets ombudsman aflemna en bestyrkt afskrift af sistnämnde inteckning, tillika med ett nytt gravationsbevis.
Jemlikt samma protokoll, fick ombudsmannen sig uppdraget att granska då ingifna åtkomst- och eganderättsbandlingar, samt med utlåtande deröfver »ofördröjligen» till fullmäktige inkomma.
Uti detta utlåtande, om hvars »skyndsamma afgifvande» ombudsmannen, enligt protokollet för den 16 derpåföljde Juli, erinrades, men hvilket först den 3 September samma år (1845) till fullmäktige inlemnades, anmälde ombudsmannen, att han, bland andra af friherre Ridderstolpes sterbhusdelegare mottagna handlingar, erhållit dels ett gravationsbevis af den 23 nästföregångna Juni, 36 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. innehållande, »att meranämnde fastighet, utom deri möjligen varande premielån, »endast häftar för den inteckning, som den 8:de November 1794 beviljats och den »21 Augusti 1843 sist förnyats, Borgerskapets Enkhusdirektion till säkerhet för »11,600 r:dr banko med ränta»; och dels ett bestyrkt transsumt utaf »en af Nicol. »Pauli och Louise Fredrique Wertmuller den 6 November 1794 utgifven förbin»delse å 11,600 r:dr specie i bankosedlar med ränta, på grund hvaraf nyssnämnda »inteckning beviljats; och hvilken förbindelse innehåller det vilkor, att kapitalet skall »i alla tider uti egendomen blifva innestående».
Men för öfrigt förekommer i detta utlåtande icke ett enda ord i fråga om nu anförda vilkor uti den intecknade skuldförbindelsen, eller om någon och hvilken åtgärd i anledning deraf borde af fullmäktige vidtagas.