Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men att iklockarmor » behöfver tala om utgifter för ved och hyra, förvånar mig i högsta grad, ty detta plägar på landet alltid följa med tjänsten, hvil- ket jag nog kan veta, såsom själf född på landet, där min fader ännu är klockare, med hvilken befatt- ning han dock, som vanligast är fallet, förenar or- ganist- och skolläraretjänsterna.
Idun n:r 26.
Hyran för &gt;3 rum, jungfrukammare och kök i n.
m. » anses vara för lågt beräknad.
Beträffande veden gäller här samma anmärkning, som göres mot uppsatsen i Idun n:r 24, hvarjämte anses, att den beräknade kostnaden för björkveden är för låg.
Huru man skall elda ett rum och sköta en brasa kan lika litet anses höra hit *, som huru man skall tugga maten eller laga till » polenta ».
I förf.s yttrande om att » intresset för de kära bar- nen leder oss in i detaljer, som egentligen ej höra till ämnet » instämmes af fullaste hjärta.
Frukosten anses vara för torftig, om jag så må säga, ty att en fullvuxen person skall reda sig en hel förmiddag på » 1 glas mjölk » (om skummad eller oskummad, vet man ej) och » stadiga skifvor af det hembakade brödet », är väl nästan myc- ket begärdt, ty det skulle jag ej begära att ens barn kunde göra, om de ock förut fått » en stor kopp simmig hafresoppa ».
Samma anmärkning göres mot kvällsmaten, såvida det är meningen att ena kvällen äta bröd, den andra kokt frukt, den tredje rabarber, * Hvarför icke det?
En rationcl eldning är ock en konst, som spelar en stor roll lör bränslekontot, och det finns många i öfrigt duktiga och sparsamma husfruar, hvilka likafullt, som man säger, » elda för kråkorna ».
anm. I D U N 245 äfven ekipager och hästar; åtskilliga n ö j e D, baler m. m. anordnas under vinterns lopp till gästernas förnöjelse.
Första våningen inrym- mer en vacker salong, matsal m. m. för detta ändamål; och andra våningen utgör medel- punkten för » familjelifvet », en väl ordnad sa- long, hvari man samlas om aftnarna, ett litet vackert rök- och tidningsrum, en ganska stor matsal, där gemensamma måltider serveras för dem som så önska o. s. v. Inackorderings- prisen variera här ganska betydligt: 100 — 180 kr.
i månaden, beroende af om rummet är litet eller stort — de » små » rummen äro i sanning små!
— om det delas af andra o.s.
v. För åtta dagar kunna alla mål fås för 3 kr.
pr dag, och man kan, om man så vill, som vanlig resande äta ute.
Belfrages pensionathotell torde fylla en brist i detta stycke i vår hufvudstad; det är ord- nadt på ett visst » europeiskt » kontinentalt turistsätt, som torde vara utifrån kulturlän- derna kommande turister i smaken.
Bland de mera egentliga » pensionaten », hvilka dock icke hafva någon så storartad prä- gel som de, vid hvilka man är van i Paris, men som dock ofta öfverträffa dem i Tysk- land och i de båda andra skandinaviska huf- vudstäderna, finnes ett i nr 15 Östermalms- gatan, fru Emilie Jansson, en trappa upp, med vacker utsikt åt Stureparken.
Inkommen i tamburen, hälsas man stundom först och främst af ett nästan ilsket skall från värdinnans båda små älsklingsdoggar, som rusa emot en.
När m a D, trots deras morrningar, inkommit i den s. k. salongen, befinner man sig i ett litet smalt rum, öfverfylldi med ki- nesiska parasoller m. m. dylikt, och hvari hu- sets värdinna presiderar, en liten fetlagd, liflig dam, född svenska, men under ett mångårigt vistande i Petersburg införlifvad med ryska seder och bruk.
Hennes pensionat är därför mest besökt af ryssar samt af » den liffländ- ska adeln », som hon med en viss själf känsla brukar berätta, men äfven af en och annan svensk dam.
öfver sitt » franska kök » och den fjärde polenta e t c, ty allt detta kan väl ej ser- veras på en kväll.
Tillåt mig såsom ett exempel nämna, hvad min man äter.
Kl. 8 f. m. en tallrik oskummad mjölk, uppkokad föregående dag, hafregrynsgröt, 2 ägg, smörgås med kallskuret, te och bröd; kl. 11 f. m.
2 ägg, smörgås med kallskuret; kl. 3 e. m. middag; kl. 5 e. m. en smörgås med ett glas mjölk, kaffe med skorpor; kl. 8 e. m.
2 ägg, smörgås, te och bröd.
Som synes, är det alldeles efter doktor Wester- lunds ordination.
Punkt 7.
Häri uttalade åsikter kan jag ej alls dela.
Hafva mina 15-åriga gossar skött sig bra un- der terminen, så behöfva de hvila sig en smula på sommaren för att på höstterminen med friska kraf- ter gripa studierna an; hafva de åter fått lågt be- tyg i något eller några ämnen, så böra de under sommaren söka bota skadan och däremellan njuta ro från läsningen, allt detta så mycket mera, som nöden ingalunda kan anses tvinga dem att » infor- mera ».
Sak samma med flickan; hon må vara » vid den åldern, ja t. o. m. förr », så kan hon mycket väl behöfva öka sina skolkunskaper eller söka full- komna sig i ett ämne eller ett handarbete, hvari hon visat fallenhet, och för hvilket hon har håg, och de » många kronor », som » äfven hon » kunnat ge- nom handarbete förtjäna, kan man godt undvara, Själf har hon i en framtid största nyttan af att hafva lärt något grundligt i det ena eller det andra afseendet.
Att 100 kronor kunna förslå till klä- der åt ö barn under ett helt år här i Stockholm, i en familj med en årlig inkomst af 3000 kr.
och som följaktligen gör anspråk på att vara förmer än bara vattnet, lär väl ej kunna gå ihop; och fruns garde- rob kommer säkert äfven att lida af det knappa an- slaget.
Hvad åter beträffar husfaderns uppköp af tyg till sina kostymer hos en klädeshandlare och detsammas fraktande till en skräddare för föi färdigande • så tviflar jag på, att någon besparing göres därpå; skulle möjligen så vara, så uppväges den säkert af sina » franska sängar » är hou dessutom lika stolt som öfver sina grefliga gäster.
för deladt rum och 115- 125 kr.
för ensamt, och inbegripes häri allt, utom vin till middagen.
Ett litet stycke nedanför, parallelt med of- vannämnda gata, går » Kommendörsgatan », på hvilken man viker in från den stora, vackra Sturegatan, ungefär midt för Floras kulle, där den ståtliga bronsstoden af den unge Schéele skymtar fram mellan träden.
I huset n:r 16 finnes ett pensionat, fröken Johanna Bergs, hvars gäster ofta bestå af äldre och mycket gamla damer, för hvilket det äfven i betydlig mån är afsedt.
Den stora våningen två trap- por upp är ljus och glad, just lämplig att verka upplifvande på sina åldriga invånare.
Dessa betala för helt år 8 — 900 kr., men hålla sig då egna möbler, ljus och linne.
En äldre dam, som f. n. bor kvar för tredje året, betalar endast 600 kr.
och har ett soligt, vac- kert rum.
Priset för månad är med hel in- ackordering utan ljus och sänglinne för ensamt rum 6 0 — 7 0 kr.
och för deladt rum 50 kr.
Detta är mycket billigt, hvilket gör, att en mängd unga studerande flickor, telegrafist- och telefonfröknar — endast damer mottagas — söka få bo här, så mycket mera som den le- kamliga spisen i förhållande till priset är myc- ket god — visserligen ej tillredd i enlighet med » fransyskt kök », utan på vanligt svenskt maner: morgonkaffe eller te med smörgås och skorpor; frukost med ägg, biff, mjölk och öl; middag med i regel två rätter mat samt öl och kaffe » med dopp » samt till sist te med smörgås.
Enkelt visserligen, men bra — och till 50 kr.
i månaden!
E o ganska god kännedom om detta pensio- nat tillåter oss att rekommendera detsamma.
(Forts.) bes väret och det obehöfliga däri, då vår stads skräd- dare äro så väl försedda med tyger till fabrikspris, att ej tala om det bevis på misstroende, som man därigenom gifver sin skräddare, och slutet blir, att man misskrediterar sig själf.
* Punkt 11 uttalar åter åsikter, som jag ej anser mig kunna dela, lika litet som de under punkt 7 nämnda.
Att det är nyttigt att vistas vid » bafsbry- net » veta och erkänna vi alla, men orsaken till denna » nytta » anser jag ingalunda ligga däri, » att fiskdonen komma i flitigt bruk och tillföra hushållet läcker samt hälsosam föda ».
Den lilla förtjänsten, som de verkliga fiskrarne hafva och så väl behöfva, unnar jag dem af allt hjärta, och hvad mig beträf- far, så lär det aldrig kunna komma ifråga, att jag för nyttans sknll inkräktar på deras gebit.
» Att hacka upp en jordbit » och däri » plantera snabbväxande örter och de vanligaste grönsakerna till dagligt bruk » under en tillfällig vistelse » vid hafsbrynet », strider också, som af ofvanstående nog- samt framgår, mot mina principer, ty jag resonerar på samma sätt som härofvan, att mitt fattiga värd- folk (och fattiga äro de merendels alla därute) bättre behöfva de få ören, som jag möjligen skulle kunna spara in genom att hacka upp den där jordbiten, och hvilka i motsatt fall naturligtvis komme dem till godo, då de ju till mig finge sälja af sina snabb- växande ärter och grönsaker.
Slutligen vill jag påpeka, dels att äfven i denna helt och hållet saknas den viktiga lifförsäkringen, och &lt; els att hela summan det oaktadt utgör inga- lunda 3000 kr., utan 3025 kr.
(Forts.) * Kära insändarinna — er finkänsliga omsorg för hrr skräddare är nog mycket vacker, men så sensibla få de väl ej ändå vara, och ett erkändt erfarenhetsrön är dock, att det, hvad herrkläder beträffar, ställer sig billigare att själf köpa tyget i klädeshandeln mot att ta det hela färdigt hos skräddaren.
IDUN 246 185) 3 rummet.
När jag hvisslade på dem, kommo de sig först på buren och sedan ned i fönstret, där och satte sig på min hand, i hvilken jag då van- vatten och föda stodo för hans räkning.
I all- ligen hade några hampfrön.
Då jag satt vid mitt mänhet var han glupsk efter mat och ofta hung- skrifbord, sutto fåglarna ofta på hvar sitt hörn af rig.
Han gick tidigt till hvila och sökte då an- ryggstödet till min skrifstol, kvittrande af hjärtans tingen sitt gamla ställe öfver en gardinhållare, där Inhemska burfåglar.
lust.
Där somnade de ibland också om aftnarna.
han kunde sitta dold, eller, om han ej kom dit, Grönsiskan födes med vallmofrö, sommarryps, satte han sig i de tätaste grenarne och barren, För Idun af L.
E. Björkman.
hampfrö, kanariefrö, hirs och hafregryn.
Alfrö tätt vid stammen, så att han var svår att upp- " I dessa tider, då äfven damerna gripits af fo- tycker hon mycket om.
Om grönsiskan såväl som täcka.
Jag förmodar, att fågeln i vilda tillståndet tJ sterländsk hänförelse, fruktar jag s^X.
tilläfven- alla burfåglar gäller detsamma, som ofvan sagts för ungefär samma lefnadssätt. » tyrs hafva ådragit mig en eller annans ogunst beträffande steglilsen, att nämligen deras bur un- Sonen till en kyrkoherde i Skåne omtalade för genom att i ett par föregående uppsatser hafva der ruggningstiden bör stå på ett rätt ljust ställe, mig för några år sedan, att han hade haft en framhållit utländska burfåglar.
Då jag nu går att såvida man önskar att fjäderskruden skall få sin domherre, som var så tam, att han fritt flög ut redogöra för några inhemska, löper jag kanske vackra, lifliga färg.
och in.
Fågeln bortskänktes till en gosse, som fara att slöta på Charybdis, under det jag und- hade sitt hem en half mil från ifrågavarande Grönsiskorna para sig i fångenskapen.
viker Scylla, ty måhända skola somliga djurskydds- prästgård, men redan en half dag, efter det han Hämplingen.
vänner anmärka, att, om det än kan försvaras, att förflyttats, kom han flygande tillbaka till det gamla man håller fåglar fångna, hvilka födts i fången- Som prydnagsfågel duger hämplingen ej, ty hans stället.
skapen, det dock är grymhet att innespärra så- färg är alltför anspråkslös.
Men den sanna ta- Vill man lära domherren att sjunga visor, måste dana, som varit i åtnjutande af sin frihet.
Men langen döljer sig j u ofta under en anspråkslös man taga ut ungen ur boet och uppföda honom hvar och en, som haft dylika fåglar och som be- yta.
Så är ock förhållandet här, hämplingen öf- med krossade vallmofrön och rypsfrön blandade handlat dem Bål, vet, att de, efter allt att döma, verträffar alla andra af våra fröätande fåglar så- med äggula.
Han måste hållas alldeles isolerad, trifvas förträfligt i fångenskapen och bevisa detta som sångare, och det är för dess vackra sångs så att han icke hör annat än den visa, han skall genom sitt muntra väsen och sin lifliga sång.
skull ban hålles i bur.
Såsom sångare är han lära.
Denna visa hvisslar man för honom flere Stundom händer det ock, att en sådan » fånge » mycket begåfvad och lär sig lätt andra fåglars gånger om dagen, alltid i samma tonhöjd och flyger fritt ut och in genom fönstret och bevisar, sångstrofer, men hans egen sång är dock den styrka.
(På samma sätt lär man också hämplin- att han alls icke har lust att öfvergifva » fången- vackraste.
gar med flere att sjunga visor.)
Det är ett tåla- skapen ».
Fåglarne äro i hög grad underkastade Det bästa fodret för hämplingen är rypsfrö.
modspröfvande arbete, som dock icke skänker vanans makt, så alt man med fullt skäl på dem Han blir lätt för fet, hvarför starka fodermedel synnerlig tillfredsställelse; visserligen lära dom kan tillämpa ordspråket: vanan är halfva naturen.
böra undvikas.
Sålunda bör hampfrö icke gifvas herrarna sig att föredraga melodierna utmärkt rent Bäst ägna sig för buren fåglar, hvilka som full- i större portioner.
Men jämte rypsfröet kan man och bra, men de ur boet tagna ungarna blifva fjädrade ungar tagits ur boet, men deras matande, gifva vallmofrö, kanariefrö och grönt.
klena och lefva i bur högst tre ä fyra år.
tills de själfva kunna taga sin föda, är besvärligt.
Under ruggningen måste fågeln vårdas väl, ty Ett oeftergifligt villkor för de inburade fåglarnas den medtager hans krafter betydligt.
Grönfinken.
Irefnad är, att de hafva stort utrymme, så att de, Domherrarne häcka gärna i fångenskapen, men Man har gifvit denna fågel benämningen » svensk oftast uppföda de ungarna dåligt, så att de redan i öfverensstämmelse med sin natur, kunna öfva kanariefågel ».
Han har en rätt behaglig sång och efter några dagar dö, ett bevis på, att de icke sina vingar.
är ganska läraktig, så att han kan lära sig efter fått passande näringmedel.
Bäst lär det lyckas, En del insektätande fåglar, såsom näktergalar, pipa små vis-stycken.
Men han har en olrefligt om de erhålla myrägg, vallmo, ryps och ka- åtskilliga sylvia-arter med flere, hållas i bur, men bräkande lockton, som hau låter höra allt som nariefrö.
deras skötsel är svårare än de fröätande fåglarnas.
oftast.
Hanen är ganska vacker, hvaremot ho- Det är några af de sistnämnda, som här skola blifva nans färger äro mindre lifliga.
Vi börja med Tages grönfinken som unge ur boet och uppfö- Steglitsen.
des med rypsfrö, hvetebröd och äggula, blir han utomordentligt tam, sätter sig gärna på sin vår- Knappast torde någon annan af våra vilda fåg- dares finger eller axel och kommer, när han ro- lar ägna sig så väl för buren eller kunna påräkna pas.
Mot främmande visar han däremot ingen damernas gunst i så hög grad som steglitsen.
förtrolighet, men ej heller någon fruktan, utan Hans praktfulla fjäderskrud och vackra figur, hans han försvarar sig mot dem med sin starka näbb, muntra, nästan koketta rörelser, hans höga, fyl- om de närma sig honom.
N:r 15 af Kamraten, illustrerad tidning för liga, vackra sång, som han i fångenskapen fort- Man ger honom rypsfrö, kanariefrö och något Sveriges ungdom, har nu utkommit och inne- sätter alla årstider, utom under ruggningstiden, hans klokhet och lätta tämjbarhet äro egenskaper, litet hampfrö, som han tycker mycket om.
Han håller: » Sjöslaget vid Camperdown », en spän- som nödvändigt måste göra honom till gunstling häckar gärna i fångenskapen.
nande krigsepisod berättad för de unga af hos fågelvännerna.
Richard Melander; » Att själf förfärdiga en ap- Bofinken Hans födoämnen under vilda tillståndet äro frön parat för att afteckna landskap », med tre il- af tistel, grodblad (» kämpar »), lejontand, vägvårda, hålles stundom i bur.
Han har en vacker fjäder salat, kål med flera, äfvensom alfrö om vintern.
dräkt, men hans sång består endast af en kort lustrationer; » Systrarna », en berättelse af Hed- Allt det där kan man äfven gifva den fångne få- trof.
Han hör icke till de mest omtyckta bur- vig Iodebetou; » Ur Kamratans anteckningsbok »: geln, men eljes ger man honom vallmofrö, kana- fåglarna.
Hur många svalor gå på ett skålpund?
En riefrö och något hampfrö jämte grönt om som- dyrbar bok.
Världens högsta vattenfall.
Det Domherren maren.
Steglitsen älskar ljus, hvarför han bör ha en är visserligen icke heller någon utmärkt sångare, lataste folk på jorden; fortsättning på den ro- ljus plats, dock så, att han icke utsattes för so men det finns dock personer, som tycka mycket liga illustrerade indianberättelsea » Äfventyr i lens brännande strålar, utan åtminstone har någon om hans kvitter.
För öfrigt saknar han visst icke fjärran västern », af William Kingston; » Kam- skugga i buren Isynnerhet under ruggningstiden musikalisk begåfning, ty han lär sig bra att sjunga ratens extrt.
pristäfling »; fortsättning på anvis- bör fågeln ha en dragfri plats i närheten af ett melodier, som man hvisslar för honom.
Hans fönster, ty ljuset är ett villkor för att hans nya lockton är ej heller obehaglig, utan en ren, vac- ningen att själf förfärdiga » Möbler för dock- fjädrar skola få samma klara färger som de ker flöjtton: tjuh, tjuh.
skåpet », med illustrationer; » Lille David tac- gamla.
Domherrens praktfulla dräkt, hans tillgifvenhet kar sina vänner och välgörare »; «Tankeöf- Steglitsarne häcka i fångenskapen.
Äfven kan för sin vårdare samt hans klokhet — ty dom- ningsuppgifter »: pristäflan V I I I och lösning man para steglitsbanen med kanariehona, då ibland herren är ingen dum herre — göra honom till på pristäflan V I I med tio roliga och vackra vackra afkomlingar erhållas.
Dessa bastarder äro ett särdeles behagligt sällskap åt människan.
fruktsamma.
, Professor Nilsson berättar i sin fauna följande: böcker utdelade som pris; brefvexling mellan Man kan dressera steglitsen till att göra alle- » Jag hade i något mer än 2 års tid en dom- de unga prenumeranterna själfva om akvarell- handa små konststycken, såsom att medels ett herre, som slutligen blef helt tam.
Först satt målning, om att anlägga en frösamling, göra snöre men näbbet och klorna själf upphissa till han i bur, men fick sedan flyga fritt omkring i ett sig ett litet ämbar med föda eller vatten, att flyga par rum ..
Efter en julhelg, då en julgran blifvit en lateroa magica, byta frimärken, lära espe- ut och åter vända tillbaka till handen, när man insatt i ena rummet, tog han där sitt stamhåll, rantospråket, spela sällskapsteater och göra ropar på honom, att sjunga, sittande på fingret och efterhand afplockade och förtärde han barren tablåer, företaga botaniserturer m. m. nyttigt och så vidare.
af tre sådana granar, som efter hvarandra blefvo och underhällande; Prenumeranternas afdelning: Vid god vård uppnår steglitsen en hög ålder.
insatta till honom; han afbröt äfven och förlärde » Hvad en broder kan göra för sina systrar »; Man har exempel på, alt en steglits lefvat i 18 år granspetsarna.
Då enris inlades, afplockade han bären, äfven det gröna.
Eljes förtärde han hafre, » Breflåda ».
i bur.
korn, hampfrö m. m.
Tidigt på morgonen var Kamraten vill komma som en kär vän till Grönsiskan.
han i rörelse; först åt han, sedan, då han var alla de unga i svenska hem, gossar och flic- mätt, satte han sig på en gren i toppen af sin Grönsiskan är en särdeles älskvärd fågel, som Prenumerera nu genast för det senare med sin oförbränneliga munterhet lifvar upp sin gran och sjöng oförtrutet och så godt han kunde.
omgifuing, Hon är en riktig sanguiniker, hon är Då man ej såg honom, hördes det som om där halfåret med 1 kr.
75 öre!
För den lilla sum- ständigt i rörelse, än hoppande på pinnarna, än voro två fåglar; ty än hörde man tämligen vackra man kunnen I ej gärna få ett större och var- klättrande på burens galler, dessemellan sjungande melodiska toner, än afbrötos de hastigt genom en liten stump.
Är hon i sällskap med andra några slräfva och skärrande läten, som förstörde aktigare nöje!
fåglar, kommer hon fort i gräl, men nästa ögon- hela musiken.
— Då han önskade få något mat blick är vänskapen återställd och siskan sjunger eller vatten, satte han sig på en gren med ett sin kvittrande sång, hvilken, trots sin enkelhet, ihållande fint, nästan bedjande läte: pick-pick pick är ganska angenäm, men tyvärr ofta afbrytes af pick pick pick; eljes var locktonen det bekanta: ett obehagligt » gä gä gä gäh ».
Få dagar efter tjuh, tjuh.
Och hjälpte det icke, så flög han sur- det grönsiskan blifvit fångad, sjunger hon i buren, rande omkring granen flere hvarf.
Öppnades då SEN TILL, ATT Idun med Modetidning och hon blir snart mycket tam.
Jag hade en gång dörren till det rum, där han först vistades, så störtade han dit med pilens snabbhet och kastade två grönsiskehanar, hvilka fingo flyga fritt ut i FINNES HOS ALLA EDRA BEKANTA!
BEVINGADE VÄNNER.
De ungas tidning.
IDUN 1893 U r notisboken.
Ku börjas det!
Den af Idun förebådade de- mokratiseringen af telefonpersonalen börjar nu sät- tas i verket.
Vid Hernösands telefonstation ha af te- legrafstyrelsen i dagarne till telefonister antagits fyra unga flickor, som ha genomgått blott folk- skolan, icke något högre flickläroverk.
De kom- ma att efter genomgången elevtjänstgöring anstäl- las såsom tjänstgörande i den därstädes snart öppnade rikstelefonen.
Enkefru Amalia Regina Loeén, f. Ekström, änka efter den framstående skeppsreda- ren och grosshandlaren P.
Loven, afled den 27 d:s å Ulriksdal, i den höga åldern af 83 ' / 2 år.
Den högt aktade gamla sörjes närmast af sonen, grosshandlare John Loven, och dottern, enkeju- stitierådinnan Rabe, samt barnbarn och barn- barnsbarn.
* Ädelt eftermäle.
Aflidna enkefru Charlotta Dahl å Fulltofta har i sitt testamente skänkt 20,000 kr.
till slöjdskolan » Minnet » i Hör, och skall rän- tan å nämnda summa användas för skolans upp- rätthållande.
Därjämte har fru Dahl förordnat, att de af hennes tjänare, som varit i hennes tjänst längre än o år, skola för sista året erhålla dubbla lönen.
Till enskilda personer lär den aflidna skänkt ganska betydande belopp.
* K. hofsömmerska i Skurup.
Nära 72 åriga husfrun Anna Ström i Skurup, Malmöhus län, har gjort sig vida känd som linsömmerska i gam- malmodig stil, och hennes specialitet är hålsöm.
Från Skånes adliga damer har hon många beställ- ningar, synnerligast när bröllop stundar i någon herregård, och genom grefvinnan Ehrensvärd på Marsvinsholm har hon nu också fått emottaga arbete från drottningen.
På utställningen i Ystad fick hon som pris för arbeten 10 kr.
Till pågående världsutställningen i Chicago hade hon också ärnat sig, men kom för sent, och arbetena som skulle sändts dit stannade vid hofvet i Stockholm.
För ett tiotal år sedan lärde hon sig först att skrifva, emedan alla barcen farit ut i vida värl- den och mannen reste som predikant.
Nu skrif- ver hon en ganska god handstil och för, sedan mannen genom lamhet ej mer kan begagna pen- nan, en omfattande korrespondens, dels med sina barn och dels med sin finfina kundkrets.
* » Till det godas befrämjande.
* Åkerbruks- kolonifondens konst- och industrilotteri har härstä- des i dagarne öppnat en utställning i den vackra vil- la, som är utställd vid Strandvägen, och hvilken utgör högsta vinsten i detta lotteri.
Utställnin- gen lofvar att bli mycket intressant, och som inträ- desafgiften endast är 25 öre, kan man så väl för utställningen i och för sig som för det behjär- tansvärda ändamålet hoppas, att den skall bli fli- tigt besökt.
Djurgårdsteatern har den senaste veckan under lifligt bifall gifvit den sedan Mindre teaterns da- gar välbekanta operetten » Giroflé — Girofla ».
1 musikaliskt hänsende tillhör den Charles Lecocqs äldsta och allra bästa arbeten, och libretton med sina fyndiga förväxlingar håller ett muntert in- tresse uppe.
I den ingalunda lätta dubbelrollen Giroflé — Girofla firar fru Hilda Castegren snart sagdt triumfer med sitt intagande mjuka spel, sin nobla sångkonst och strålande apparition.
Hr Ca- stegrens Don Boléro är en humoristisk hållen pre- station af god verkan, om än man kan finna att gubbfacket ej ligger lika väl för den begåfvade skådespelaren som älskarrollerna.
Och det är ju ej heller annat än heltnaturligt.
Fröken Magnusson som guvernörens resoluta äkta hälft är däremot riktigt i sitt esse.
Som Marasquin debuterar en ung tenor, hr Henning, med en liten, men ej oäf- ven röst och ett riktigt teaterprinsutseende.
Spe- let förefaller ännu tämligen lamt och osäkert, men kan nog vinna med ökad scenvana.
Herr Hag- man gör aktningsvärda bemödanden som den barske mohren, ej utan framgång hvad spelet be- träffar, men alldeles förspillda i vokalt hänseende.