Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man .har i alla dessa länder utgått från den obestridliga grundsats, att för bildandet af praktiska läkare fordras först och främst och såsom ett oeftergifligt vilkor noggrant studium vid sjuksängen af sjukdomsprocessen, med sina oändligt kombinerade och hos olika individer vexlande företeelser, deni doktrinen icke förmår fullständigt uppfatta.
I Holland, Danmark, Norrige, Italienska staterna m. fl. har man likaledes, ehuru ej i samma vidsträckta skala, sörjt för detta oundgängliga behof.
Hvarje universitet har sitt för klinisk undervisning ordnade sjukhus, och der dessa äro otillräckliga, suppleras de genom af lärare inrättade polykliniker.
Det är också endast medelst dylika inrättningar det är möjligt att bibehålla universiteternas lärare skickliga och varma för läkarekonstens utbildning samt bos lärjungarne väcka lefvande intresse för en för mensklighcten så dyrbar vetenskap.
Vi kunna i detta, som många andra hänseenden, der statens tillgångar måste tagas i anspråk, icke täfla med rikare länder; men statsverkets knappa tillgångar kunna icke blifva en ursäkt för vanvården af sådana institutioner, hvilka lika högt äro af civilisationens och inensklighetens behof påkallade.
Det kan icke försvaras, om medicinska undervisningen vid våra universiteter kommer i förfall i brist af sjukhus med tillräckligt utrymme, för att åt blifvande läkare lemna tillfälle till praktiskt studium af de vigtigaste sjukdornsformer; och det kan icke vara annat än menligt för undervisningen, om medicinens idkare skola under fortgången af sina studier ryckas från universitetet för att i hufvudstaden, eller vid fremmande kliniska instituter söka en undervisning, hvilken vid våra inhemska akademiska undervisningsanstalter icke kan erlmllas.
För afhjelpandet af ett så vigtigt behof vid Lunds Universitet ingick dervarande direktion öfver läns-lasarettet samt dermed förenade kurhus, kliniska institut och barnbördshus under f och f# 1847 med underdånig framställning an gående stats-anslag till ett ämorterings-lån af 75,000 R:dr för uppförande af en ny lasarettshyggnad; hvilken låne-ansökan vid sistförflutne riksdag af Kongl. Maj:t Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 112. 5 i nådig proposition förordades.
Direktionen uppgaf då, enligt kostnadsförslag, flir byggnadsföretaget en kostnadssumma af 02,125 R:dr, samt för inventarier i följd af sjukvårds-anstalternas utvidgande 14,776 Ridr.
Stats-Utskottet afstyrkte i Utlåtandet N:o 197 det sökta lånet, på grund af stats-verkcts dåvarande ringa tillgångar, hvilket ldcf Ständernas beslut.
Då likväl en utvidgad sjukhus-anstalt såväl för länet, sorn med afseende på universitetets behof, icke kunde utan olägenhet längre uppskjutas, företog sig direktionen ”dels på grund af Medicinska Fakultetens yrkande, dels på länets revisorers anmaning, äfvensom med anledning af bestämda vilkor, fästade vid vissa donationer,” ifrågavarande nybyggnad, fastän efter inskränktare plan, men med beräknande af ökadt utrymme
Rör 108 nya sjuksängar.
Direktionen anför såsom motiver för sitt beslut följande anmärkningsvärda förhållanden: l:o att ofta anmältes till intagande å lasarettet ända till ”40 å 50 patienter flera, än utrymmet medgaf att emottaga;” 2:o ”att af brist på sådant utrymme sjuke studenter icke kunde, utan intrång i länets invånares rätt, få på lasarettet intagas och der åtnjuta sjukvård;” samt 3:o ”att då, efter föregången längre tids anmälan, sjuke personer, ofta från aflägsnare orter i länet, intogo sjuksängarne, så blef deraf en följd, att hufvudsakligast kroniska sjukdomar förekommo, till menlig inskränkning i den kliniska undervisningen, för hvilken undervisnings fullständighet erfordras ett lättadt tillträde för febersjuka, hvilka endast kunna erhållas från lasarettets närmaste omgifning.
Under fortgången af arbetet har direktionen funnit sig i den brydsamma belägenhet att icke kunna med egna tillgångar i verket sätta de med byggnaden åsyftade förbättringar och derföre ånyo anhållit om Kongl. Maj:ts nådiga förord hos Rikets
Ständer om det nu sökta amorteringslånet af 40,000 R:dr.
Stats-Utskottet har afstyrkt äfven detta nedsatta låne-anslag, såsom mig synes, utan att för sitt beslut anföra nöjaktiga skäl.
Stats-verkets säkerhet lärer i detta, såsom andra dylika fall, tillräckligt betryggas genom ”de vilkor, Rikets Ständer, i betraktande af hvad direktionen i detta afseende föreslagit, kunna finna skäligt att bestämma,” och utan nödiga garantier för dessa vilkors fullgörande komine lånet naturligtvis icke att utlemnas.
Det är också fullkomligt likgiltigt för statsverket, i hvilken proportion inbetalningarne bestridas af de under den gemensamma direktionen ställda inrättningarne.
Om Utskottet ansett sig i behof af ytterligare upplysningar, hade dessa otvifvelaktigt kunnat vinnas i administrativ väg, i den ordning Kongl.
Maj:t, i enlighet med grundlagen, bestämt, och 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 113. den häraf möjligen föranledda tids-utdrägten borde väl icke komma i jemförelse med det vigtiga ändamål, som åsyftas.
Anmärkningen om det outredda skick, hvaruti frågan för närvarande skall befinna sig, kan, efter min öfvertygelse, med större skäl tillämpas på Utskottets behandling af ärendet, än med afseende på den nådiga propositionen.
Majit synes mig nemligen haft rätt att förutsätta inom Rikets Ständer och dess Utskott nödig sakkännedom för att kunna hedömma vigten af det ifrågasatta behofvet; och det skulle onekligen hafva inneburit ett misskännande af Rikets Ständers berömvärda benägenhet att, äfven med stats-verkets inskränkta tillgångar, sörja för upprätthållandet af sådane institutioner, hvilka ingen civiliserad nation vägrat sitt hägn, om Kongl Majit ansett Sig höra utförligare, än som skett, förorda kliniska institutionen vid Lunds universitet.3’ Af Herr Prosten Tellbom. N:o 113.
Ank. till Exp. Utsk. d. 25 April 1851, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om användande af den Storö fiskelägenhet åsatte ränta till underhållande af hamnen derstädes. (1. A.)
Uti en hos Ronde-ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, har Riksdagsfullmägtigen Pehr Edén från Wester-norrlands län, under uppgift att inloppet lill den med Storö fiskelägenhet i Nora socken och södra Ångermanland befintliga hamn under de sednare 50 åren skall hafva, dels genom vattnets sänkning, dels genom hafvets våldsamhet, så uppgrundats, att en betydlig mängd dagsverken årligen måste användas för att hindra inloppets igenfyllande och hålla det - Stats-Utsko/tets Utlåtande, N:o 114. samma i farbart skick, af sådan anledning hemställt, att Rikets Ständer måtte medgifva, det värdet af de 2:ne tunnor strömming, hvilka, enligt motionen bilagdt skattläggnings-instruinent, såsom ränta till Kongl. Maj:t och kronan årligen utgå al Storö fiskehamn, hädanefter måtte ställas till Konungens Befallningshafvandes i Wester-norrlands län disposition, för att till underhåll af inloppet till Storö hamn användas.
Som Utskottet icke är i tillfälle att bedöma nyttan och behofvet af ifrågavarande arbete, enär vederbörande auktoriteter deröfver sig icke utlåtit, och detsamma dessutom synes vara af helt och hållet enskild natur, samt således torde höra kunna verkställas utan biträde af statsmedel, hemställer Utskottet, det må ifrågavarande motion få förfalla.
Utsk. den 25 April 1851, kl. 7 e. m.
Ullålande, i anledning af vackt motion om rättighet för nuvarande Arrendatorn af Kronosäteriet
Boda att under vissa vilkor arrendet frånträda. (I. A.)
Uti en från Preste-ståndet till Stats-Utskottets behandling remitterad motion har Prosten Setterblad anfört, att, sedan vid sistlidne riksdag, med anledning af väckt motion om nedsättning i arrendeafgiften för det under 30 års tid, räknadt från midfastan 1838, åt Regementsskrifvaren G. E. Erasmi upplåtna kornetts-bostället Kronosäteriet Boda, i Wadsbo härad af Skaraborgs län, Rikets Ständer 8 Stats-UtsJioltels Utlåtande, N:o 114. medgifvit, att det emellan Erasmi och kronan ingångna arrendekontrakt finge, så framt arrendatorn sådant åstundade, upphöra att vara gällande vid midfastan 1849, samt med boställets utarrendering under de återstående arrendeåren förfaras i enlighet med bestämmelserna uti Kongl, kungörelsen den 17 Juli 1847, hvari stadgas, bland annat, att ett minimum, hvarunder, och ett maximum, hvaröfver arrendet ej får gå, skall bestämmas, äfvensom att lägenhetens förre innehafvare, så vidt han densamma väl brukat, eger att emot erläggande af den fastställda rnaximi-summan och öfriga vilkor enligt författningarne arrenderätten bibehålla, samt Kongl. Majit härtill lemnat nådigt bifall; så hade, efter det regementsskrifvaren Erasmi, häröfver hörd, förklarat sig icke kunna arrenderätten till ifrågavarande boställe sig frånsäga, förrän uppskattning egt rum, för fastställande af arrendets minimum och maximum vid ny auktion, samt skälig ersättning, ej mindre för hans å bostället nedlagda kostnader, än äfven för de förluster, han genom arrendet fått vidkännas, blifvit i laglig ordning bestämd, Kongl. Majit uti nådigt
Bref af den 13 Februari 1849 gifvit Kammar-kollegium tillkänna, att då Erasmi icke bestämdt förklarat sin åstundan att, på sätt Rikets Ständer medgifvit, vid midfastan 1849 frånträda ifrågavarande arrende, utan för dylikt afträdande framställt förbehåll och vilkor, som icke blifvit af Rikets Ständer afsedda, funne Kongl. Majit Rikets Ständers ifrågavarande framställning icke kunna till någon åtgärd föranleda.
Men då i betraktande tages, att Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet afläts först den 5 Augusti 1848 och tillåtelsen för Erasmi att arrendet afträda alltså icke kunde komma till hans utlåtande förrän i slutet af nämnde år eller i början af det påföljande och således högst 3 månader före midfastan 1849, var det icke att förvänta, det han skulle kunna derpå ingå, enär han, i händelse af anbudets antagande, skulle ställt sig med familj på bar backe; med anledning hvaraf motionären nu, för att göra valet för arrendatorn i hans nödställda belägenhet möjligt, hemställt, det Rikets Ständer ville medgifva, att ett maximum och minimum bestämmes för arrendet af Kronosäteriet Boda, medan Erasmi ännu är innehafvare af detsamma, samt att, om han icke begagnar den rättighet, som Kongl, kungörelsen af den 17 Juli 1847 honom tillerkänner, han må, efter åtnjuten laga fardag, fä arrendet afträda.
Utskottet har tagit detta ärende uti öfvervägande; men sorn regementsskrifvaren Erasmi icke begagnat sig af den honom utaf
Ständer medgifva rättighet att det öfverklagade arrendet frånträda, ehuru, äfven med antagande, att Erasmi icke förr än några nuinader före midfastan 1849 egt kännedom - Ståls-Utskottets Utlåtande, .\:o 115. 9 nedom om Ilikets Ständers redan den 5 Augusti 1848 Kongl. Maj:t meddelade beslut, eller varit i tillfälle att sig deröfver utkila, något äfventyr desto mindre kunde varu med arrendets frånträdande förenadt, som Erasmi, till följd af den honom tillika lemnade optionsrätt, enligt Kongl, kungörelsen den 17 Juli 1847, egde, derest lian så önskade, alt fortfarande bibehålla arrendet emot den efter hemmanets verkliga värde lämpade maximi-summa, som efter afsägelsen kunde bestämmas, har I Iskot let, vid sådant förhållande, ansett sig sakna skäl att tillstyrka bifall lill hvad motionären nu framställt, oell hemställer alltså, att ifrågavarande motion icke må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
PS:o 115.
Ulsk. d. 25 April 1851, kl. \ 7 e. m.
Utlåtande i anledning aj vackt motion om lindring i arren det fiir indragna Profoss-bostället vid JVcstgötha Regemente Bryntesgården Linderfva, eller rättighet för närvarande Arrendatorn alt arrendet frånträda. (/. A.) l ii ett till Bonde-ståndet ingifvet och till Stals-utskottet remitteradt memorial, har riksdags-fullmäktigen E. M. Falek från Skaraborgs län anfört, hurusom landtbrukaren C. F. Skårman, efter erhållen kännedom derom, att veder börande skatlläggningsmän vid en den 11 Augusti 1845 hållen undersökning, ansett Profoss-bostället Bryntesgården Linderfva i Kinnefjerdings Härad af Skaraborgs län vid blifvande arrende-auktion böra bestämmas till 30 tunnor afradsBih. till li. St.-s Brot. 1850 & 1851. 4 Samt. 1 A/il. 2 Band. 1 Haft. 2 10 Stals-U/skottets Utlåtande, N.-o 115. spanmål, till omljud i Stockholm uppsändt fullmakt att arrendet vid auktion infor Kongl. Kammar-kollegium inropa, hvilket uppdrag ombudet, okunnigt om hemmanets verkliga värde, på det sätt fullgjorde, att arrendesumman uppgick till det exempellösa beloppet af 96 tunnor 16 kappar afrads-spanmål årligen för en tid af 24 år från och med 1847.
Till förekommande af de förluster, som detta så oerhördt uppdrifna arrende i längden måste medföra så väl för kronan som för arrendatorn, derigenom att denna sednare, efter de första fem arrendeårens utgång, hvarken skäligen kunde begära eller anskaffa ny borgen, har motionären hemställt, att ifrågavarande arrende måtte nedsättas till det belopp, som uppskattningsmännen föreslagit eller Rikets Ständer finna med billighet och rättvisa öfverensstämmande, eller ock att Rikets Ständer måtte medgifva den ändring uti arrende-kontraktet att, sedan de grunder för så beskaffade hemmans utarrendering, sorn finnas bestämda uti Kongl, kungörelsen den 17 Juli 1847, blifvit tillämpade, arrendesumman, med fästadt afseende derå, må blifva nedsatt för den tid af ifrågavarande arrende, som återstår, sedan de första fem åren tilländalupil, eller från midfastan år 1852 till samma tid 1871, eller, om hinder härför mötte, Skårman då mätte vid de nämnde fem årens utgång blifva från arrendet befriad, likväl med tillerkännande af den optionsrätt vid hemmanets utarrenderande ånyo, som finnes arrendatorer tillagd uti åberopade Kongl, kungörelsen, enär han redan å hemmanets förbättring nedlagt betydlig kostnad.
Af motionen bilagde intyganden utaf kronofogden och häradsskrifvaren i orten inhemtas, att för ifrågavarande boställe utgått i arrende under åren 1813 till 1841 årligen 21 tunnor 6 kappar afrads-spanmål och kontant 67 Ii:dr banko, år 1841, 4 tunnor 16 kappar, år 1842, 6 tunnor 16 kappar, för åren 1843 med 1846 årligen 25 tunnor 8 kappar, samt för åren 1847, 1848 och 1849, 96 tunnor 16 kappar årligen, fortfarande enligt kontrakt till år 1871; äfvensom alt boställets areal utgör 237 tunnland 17f kappland, deraf utägor 116 tunnland 25f kappland; samt alt högst 40 tunnland kunna antagas höra såsom åkerjord vid bostället bibehållas.
Då Utskottet, i saknad af utlåtanden i ämnet från de auktoriteter, hvilka hafva sig anförtrodd vården af kronans fasta egendomar, icke kunnat af nu anförde omständigheter hemta den fullständiga kännedom af frågan, som erfordras för ett tillförlitligt bedömande, huruvida den sökta nedsättningen i arrendet må Siats-Utslcottets Memorial, N:o 116.
11 vara af billighet påkallad, har Utskottet i sakens nuvarande outredda skick funnit sig böra hemställa att förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Ank. till Exp. Utsk. den 25 April 1851, kl. £ 7 e. m.
Memorial’, i anledning af erhållen ålerremiss å utlåtandet N:o 47, angående Kongl. Maj:ts nådiga proposition, om eftergift af Kronans rätt till
Danaarf efter Enkan B, H. Sandelin. (/. A.) Högloft.
Ridderskapet och Adeln har till Stats-utskottet återremitterat forherörde utlåtande; men som detsamma, enligt ankomne protokolls-utdrag, blifvit af de 3:ne öfriga Riks-stånden hufvudsakligen bifallet och samtlige Riks-stånden godkänt Expeditions-utskottets (under N:o 30) afgifne förslag till underdånig skrifvelse i ämnet samt ärendet alltså är af Rikets
Ständer slutligen pröfvadt kan den meddelde återremissen icke till någon åtgärd å Utskottets sida föranleda.
Stockholm den 25 April. 1851. ia Slats-Utshottets Utlåtande, N:o 117.
Ank. lill Exp. Etsk. d. 25 April 1851 kl. j 7 c. m.
Ulla/ando, i anledning af vackt motion om rätt till mulbete a Kronoparkcme inom Skaraborgs lim för derinvid belägne hemman. x (/. A.)
Uti ett tili Bonde-ståndet afgifvet och till Stols-utskottet remitteradt memorial har Riksdags-fullmäkligcn K. M. Falck från Skaraborgs län hemställt att de invid Ilronoparkernc vestra och östra Kinneskogen med flera parker inom nämnde län boende hemmansegare mätte förunnas rättighet alt emot billig betalning för sina kreatur lä begagna mulbete ä nämnde parker, hvaraf dessa hemman vore i stort bohof. ])å Utskottet, i saknad af utlåtanden i ämnet frän vederbörande auktoriteter, icke är i tillfälle att bedöma hvarken det uppgifna behofvet eller lämpligheten af delsammas afhjelpandc på sätt som blifvit föreslaget, har Utskottet, i del out redda skick ärendet sig befinner, ansett sig böra hemställa alt ifrågavarande framställning icke ma till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 25 April 1851. SiaAv-Utsko/1etx tillåtande N:o 118. 13 N:o 118.
Arik. lill Exp. Utsk. d. 25 April 1851, kl. J 7 c. m.
Utlåtande, /'^anledning af väckt motion om rättighet för allmogen inom Ase Härad af Skaraborgs län att erhålla utsyning å kronoparkerne Hunne- och Halleberg. (/. A.)
Uti clt fran Bonde-siandet lill Stals-Utskotlet rcinilleradt Memorial liar Riksdagsfullmäktige!!
Carl Tholson fran Skaraborgs län anfort, alt den genom Kongl.
Resolutionen den 12 Februari 1735 allmogen inom Åse härad af Skaraborgs län tillerkända utsyning af virke på kronoparken^ Hunne- oell Halleberg, hvilken för allmogen så väsendlliga förman fortfarit till och med år 1830, då upphört af skäl oeb anledning, som voro alldeles obekante; hvarföre motionären föreslagit att ifrågavarande ulsyningsförmän, som flir slättbygden vore af synnerligt behof mätte varda allmogen inom Åse härad återställd.
Enahanda förslag, sorn nu blifvit omförmäldt, bar jemväl vid flera föregående Riksdagar blifvit framsläldt.
Enligt hvad Stats-Utskotlels Betänkande N:o 22 vid 1840 års riksdag utvisar, upplystes då, bland annat, att, efter det besigtning och undersökning flir beredande af en förändrad reglering af förenämnde kronoparken blifvit af vederbörande verkställda, samt de dervid anmälde anspråk å skogshygge oell mulbete granskade, Kongl. Majit, genom nådigt bref af den 28 Maj 1830 flirordnat, ali parkerne borde flir Dess och Kronans räkning bibehållas, i hvilket afseende åtskilliga beslut oell föreskrifter rörande framtida hushållningen med desamma äfven blifvit i nåder meddelade; hvarjemte, beträffande de vid qmflirmälde undersökning framställde anspråk på skogsfång flör hemmanen inom Ase härad, Kongl. Maj:! i nåder förklarat, att, -enligt hvad Kongl. Resolutionen den 12 Februari 1735 tydligen utmärkte, den Åse bäradsboer från ifrågavarande 14 Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 118. kronoparker medgifna hjelp till byggnad och vidmakthållande af deras hus, icke varit deni gifven såsom någon laglig rättighet eller vore af annan egenskap, än andre å parkerne tid efter annan medgifna utsyningar, hvadan och då, efter hvad upplyst blifvit, nämnde hemman icke hade oundgängligt behof af skogsfång från parkerna, något understöd derifrån icke vidare kunde dem tilldelas 5 på grund hvaraf och enär således frågan örn Ase härads rättighet till utsyning ä kronoparkerne llunnc- och Halleberg redan blifvit af Kongl. Majit pröfvad och afgjord, Utskottet, som saknade anledning att flir framtiden föreslå någon förändring uti hvad Kongl Majit angående husbållningssättet med nämnde kronoparker i nåder förordnat, ansåg sig böra afstyrka ali åtgärd i följd af det väckta förslaget.
Instämmande i denna af Stats-Utskoltet vid 1840 års riksdag i frågan yttrade och af Rikets Ständer gillade åsigt, får Utskottet alltså tillstyrka. att den nu i samma ämne väckta motionen jemväl mätte få förfalla.
Ank. till Exp. Utsk. den 25 April, kl. |7 e. m, Utlåtande, i anledning af vackt motion om förändrad regle ring af den, åtskilliga hemman i Laske härad af Skaraborgs län medgifna, rättighet lill mulbete ä kronoparken Edsmären. (I. A.)
Uti en inom Bonde-ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion har Riksdagsfullmäktige!! E. M. Falck från Skaraborgs län anfort, hurusom den på gränsen af Skaraborgs och Elfborgs län belägna kronoparken Edsmären från Stats-Utskottcls-Utlåtande, N:o 119.
15 urminnes tider lemnat rik tillgång på mulbete så väl för kringliggande socknar och byar, som ock för de inom parken belägna hemman, hvilken förmån gjort det möjligt att utgöra de med dessa svaga hemman förenade betydliga onera.
Ehuru denna förmån otvifvelaktig! tagits i beräkning vid uppskattningen af hemmanen, hade likväl vid regleringen af kronoskogarne år 1824 detta förhållande blifvit helt och hållet förbisedt; men sedan flere klagomål häröfver blifvit anförda och uppå framställning af Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i länet, som insåg orimligheten uti att frånkänna hemmanen deras urgamla rätt utan någon ersättning, beslöt Kongl. Maj:t i nåder, att 120 tunland betesmark skulle utan serskild betalning tilldelas hvarje helt hemman, som å denna skog haft mulbetesrätt, samt allt det öfriga vara fridlyst och få benämning af planteringshage.
Vid verkställigheten häraf hade likväl inträffat, att den betesmark, Larfs socken fått sig tilldelad, blifvit på ett ställe sammandragen, utan afseende på möjligheten för hemmansegarne alt densamma åtkomma, hvaraf följden varit att en del af dessa icke kunnat begagna sig af den dem tillagda betesmark såsom varande i anseende till mellanliggande berg och större mossar för kreatur otillgängliga.
Och då ett sådant förhållande' hotade hemmansegarne i synnerhet uti Stora Kårud, Blakerud och Skalstaden af Laske härad med undergång, har motionären för afhjelpande häraf föreslagit, att hemälde hemman måtte af den för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning afsatta mark, kallad planteringshagen, på närmaste och lämpligaste ställe erhålla så stor del till fritt mulbete för deras kreatur, som svarade mot hvad dessa hemmansinnehafvare i detta afseende från urminnes-tid haft att påräkna.
Med anledning häraf får Utskottet upplysa, att motioner i enahanda syftning blifvit vid 1844 och 1845 årens Riksdag väckte samt att, uppå sammansatta Stats- och Ekonomi-Utskottens tillstyrkande, i betänkande N:o 43, Rikets då församlade Ständer uti underdånig Skrifvelse af den 22 Februari 1845 anhöllo, att, då utredt vore, det hemmanen vid kronoparken Edsmären hade oundgängligt behof af mulbete och torftägt å kronoparken, hvadan ock vid 1834 års reglering 120 tunnland mark blifvit hvarje helt hemman, utan ränta och skaltlösen anslagne, men detta anslag vore för hemmanen af ringa nytta, om belägenheten deraf gjorde marken för hemmans-egarne otillgänglig, samt ett dylikt för åtskilliga hemmans bestånd möjligen äfventvrligt förhållande måhända kunde vid ny granskning i någon mån afhjelpas, Kongl.
Majit täcktes i nåder anbefalla en undersökning till utrönande huruvida berörde öfverklagade olägenheter må, utan rubbning af de för Edsmären serskildt samt för kronans skogar i allmänhet stadgade hushållningsgrunder, kunna genom förnyad reglering afhjelpas; hvarjemte, uti serskildt ingif* 16
S ta ts- Ut sko t tets Utlåtande, N:o 119. ven skrift, åtskilliga hemmans-åboer inom Hudene socken i underdånighet begärt, del Kongl. Majit malte lemna nådigt bifall till Rikets Sländers ofvanberörde underdä niga frams tälin i ng.