Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts den 13 Januari 1840 aflåtna nådiga proposition, Rikets Ständer, enligt underdånig skrifvelse af den 1 Juli samma år, beviljade ett årligt anslag af 3,856 r:dr 45 sk. 4 r:st. till kathedral-skolan i Lund, hvarigenom dennas behof af den helgonskyld, 1,047 t:r korn, som, jemlikt Kongl. Brefvet af den 24 Mars 1824, borde af klockarnes i Lunds stift helgonskylds-säd indragas och till berörda skolas inrättande användas, komme att upphöra, heslöto Rikets Ständer, i sammanhang härmed, att de församlingar inom stiftet, af hvilkas helgonskyldskorn påräknats bidrag till omförmälda skola, skulle, så vidt de förbunde sig att uteslutande till folkundervisningens befrämjande inom församlingarne begagna detta bidrag, bibehållas vid oqvald besittning deraf.
Efter det sedermera vid 1844-—1845 årens riksdag hos Rikets Ständer blifvit anmärkt, dels att den rättvisa, som genom ofvanberörda åtgärd kommit de församlingar till godo, från hvilka helgonskyld bort utgå till kathedral-skolan i Lund, icke vederfarits de församlingar uti Lunds stift, som, belägna inom två mil från städerna, ännu måste utbetala sin helgonskyld till städernas skolor, dels ock att, ehuru dessa icke kunde undvara den inkomst, som den anslagna belgonskylden dem beredt, dock obilligt vöre, att kringliggande landtförsamlingar skulle löna lärare i städernas skolor, under det att de sjelfva voro i största behof af belgonskylden för sina egna barns undervisning, samt städernas innevånare icke lemnade något bidrag till lärares aflönande, hvarken vid lärdomsskolorna eller akademien, anhöllo Rikets Ständer, som icke varit i tillfälle att fullständigt utreda förhållandet med ifrågavarande helgonskyld, men likväl ansågo ofvanberörda anmärkning icke sakna grund, uti underdånig skrifvelse af den 23 Maj 1845, det täcktes Kongl. Maj:t, efter anställd undersökning, dels om den rätt, på grund hvaraf i Lunds stift varande städers skolor åtnjöte helgonskyldskorn af de inom 2:ne mil från städerna belägna landtförsamlingar, och dels till huru stort belopp denna helgonskyld till skolorna utginge, till Rikets näst sammanträdande Ständer öfverlemna den nådiga proposition i ämnet, som Kongl. Maj:t kunde finna vara af omständigheterna påkallad.
Prot. 1847 1848. öj" 4 Sami. 1 Afd. 11 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 35.
Sedan, jemlikt Kongl. Maj:ts af Rikets Ständers ofvannämnda underdåniga framställning föranledda befallning, Kammar-kollegium under den 4 sistl.
Oktober i förevarande ämne till Kongl. Maj:t afgifvit underdånigt utlåtande, åtföljdt af Konsistorii i Lund samt Kongl. Maj:ts befallningshafvandes i Blekinge, Christianstads och Malmöhus län yttranden, har Kongl. Maj:t, uti nådig proposition af den 3 derpåföljde December, lemnat Rikets
Ständer del af dessa handlingars hufvudsakliga innehåll.
Sammanlagda beloppet af den till skolorna uti städerna Lund, Malmö, Christianstad, Helsingborg, Landskrona, Ystad, Cimbritshamn och Sölvesborg utgående helgonskyld hade, enligt en af Kammar-kollegium upprättad förteckning, grundad på vederbörandes efter föregången noggrann undersökning meddclta uppgifter, befunnits utgöra i jemnadt tal 25 t:r 18 kappar råg, 1,338 t:r 34 3/16 kappar korn, 6 kappar råg-_ mjöl och 6 kappar kornmjöl, alltsammans löst mål, motsvarande, efter medeltal af markegångsprisen för åren 1837—1846, en summa af 7,919 r:dr 29 sk. 10 r:st., jemte kontanta penningar 18 r:dr 8 sk. 6 r:st., eller tillhopa 7,937 r:dr 38 sk. 4 r:st. banko.
Till stöd för vederbörande städers anspråk att tillgodonjuta ifrågavarande helgonskyld hade Konsistorium i Lund och Kongl. Maj:ts ofvanbemälde befallningshafvande åberopat dels Danska Ordinantien af den 14 Juni 1539 och Kongl, brefvet al den 23 Mars 1568, begge stadfästade genom Malmö Recess af år 1662, dels serskilda sedermera utfärdade stadganden och resolutioner.
För egen del hade Kammar-kollegium yttrat den tanka, att skolornas rätt till merberörda helgonskyld vore ostridig och ingalunda tvist underkastad.
Förstnämnda tvenne författningar ådagalade nemligen, enligt Kollegii åsigt, att helgonskylden utgjorde lön för klockaren, hvars åliggande var att göra tjenst i kyrkan och undervisa socknarnes ungdom.
Kammar-kollegium ansåg dessa skyldigheter hafva blifvit öfverflyttade på skolorna, emot rättighet att uppbära lönen, hvilket förhållande ännu fortfore, endast med den under tidens lopp vidtagna förändring, att skolorna aflöna substituter i socknarna, i stället för att dit utskicka serskilde personer af lärarne eller disciplarne.
Uppå serskilda skäl hade emellertid Kollegium underdånigst tillstyrkt nådig framställning till Rikets Ständer, att den till ofvannämnda stadsskolor inom Lunds stift nu utgående helgonskyld måtte derifrån skiljas och åter komma att tillhöra de socknar, ifrån hvilka den utgår, emot det att motsvarande kontant anslag till skolorna blefve med 7,937 r:dr 44 sk. banko af Rikets Ständer anvisadt, med iakttagande för öfrigt, att, derest i en framtid skulle befinnas, att helgonskylden för någon skola rätteligen bör utgöra större belopp, än nu blifvit antaget, detta högre belopp på enahanda sätt emot statsanslag utbyttes; likasom af den sålunda föreslagna regleringen blefve en följd, att skolorna befriades från skyldighet att aflöna klockare i församlingarna.
I fråga om sättet att använda den helgonskyld, som skulle komma att återgå till socknarna, hade väl uti Rikets Ständers underd. skrifvelse af den 23 Stats-Utsl;ottets Utlåtande, N:o 35.
Maj 1845 den mening antydts, att helgonskylden borde disponeras till befrämjande af folkundervisningen inom församlingarna 5 men enär genom ett sådant dispositionssätt lönerna skulle blifva obilligt olika för skolmästarne i serskilda församlingar, samt dertill ko i nine, att helgonskylden egentligen vore ämnad att utgöra lön åt klockaren för den honom i äldre tider tillhörande tjenstebefattning i kyrkan och med barnaundervisningen, hade
Kollegium funnit sig icke kunna tillstyrka något ovilkorligt stadgande för församlingarna att till befrämjande af folkundervisningen uteslutande använda helgonskylden, hvadan Kollegium underdånigst hemställt, att församling måtte meddelas rättighet att i detta ämne till stiftets Konsistorium afgifva förslag, hvilket borde af Konsistorium, med eget underd. yttrande, till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning insändas.
Maj:t, som, vid det förhållande, att en stor del församlingar inom Lunds stift genom Kongl.
Maj:ts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut blifvit berättigade att till inrättning eller förbättring af sina folkskolor använda den del af klockarnes helgonskylds-säd, hvilken, enligt Kongl, brefvet af den 24 Mars 1824, bort begagnas för inrättandet af en kathedral-skola i Lund, funnit den gjorda framställningen om enahanda förmån för de församlingar, hvilka, belägna inom tvenne mil från städerna inom samma stift, ännu utbetala helgonskylden till städernas skolor, icke sakna skäl, har, af sådan anledning, nu till Rikets Ständer i nåder öfverlemna!, huruvida Rikets
Ständer må finna lämpligt att genom anvisande för ändamålet af ett anslag, som fullt motsvarar den 1111 till skolorna utgående helgonskyld, sätta Kongl. Maj:t i tillfälle att kunna medgifva församlingarna rättighet att använda densamma till förbättrande af deras folkskolor.
Stats-utskottet, till hvars handläggning samtlige riksstånden remitterat Kongl.
Maj:ts högstberörde nådiga proposition, har, i sammanhang härmed, fått från Ridderskapet och Adeln emottaga ett af Herr Coijet, J. C. A., hos bemälda riksstånd afgifvet yttrande, deruti, bland annat, blifvit föreslaget, att, i händelse det af Kongl. Maj:t i förevarande hänseende äskade anslag skulle af Rikets Ständer beviljas, vid församlingarnas rättighet att för folkundervisningens befrämjande använda den till dem återgående helgonskyld måtte fästas enahanda vilkor, som af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer blifvit stadgade rörande den, enligt Kongl, brefvet af den 24 Mars 1824, för Lunds kathedralskolas behof afsedda andel af helgonskylden, äfvensom att jemväl de församlingar inom Lunds stift, som hvarken redan undfått eller nu vore i fråga alt erhålla rättighet till helgonskylds begagnande för folkundervisningen, kunde förklaras berättigade att, vid inträffande ledighet, för ifrågavarande ändamål disponera en del af klockare-helgonskylden; hvarjemte församlingen ansetts böra ega att, i afseende på dispositionssättet, vid sockenstämma fatta beslut, hvilket dock skulle til! domkapitlets fastställelse anmälas, men endast i händelse of missnöje med hvad 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 35.
Domkapitlet i dylikt fall förcskrifvit, komme att underställas Kongl, Majrts nådiga pröfning.
Lika med Kammar-kollegium och öfriga förenämnda embetsmyndigheter, hvilka i ämnet sig yttrat, anser Statsutskottet skolornas i ofvanuppräknade städer uti Lunds stift rättighet att af kringliggande landtförsamlingar inom ett afstånd af två mil uppbära helgonskylds-säd, emot förbindelse att förse dessa församlingar med lämpliga klockare så väl till tjenstgöring i kyrkan som för barnaundervisnings besörjande till fullo ådagalagd medelst Kongl. Danska Kyrko-ordningen al den 14 Juni 1539 och Kongl. brelVet af den 23 Mars 1568, hvilka författningar genom Malmö recess bekräftats. Hvad åter beträffar
Kammar-kollegii uppgift rörande den under tidens lopp vidtagna förändring, att skolorna skulle aflöna substituter i socknarna, i stället för att dit utskicka serskilde personer af lärarne eller lårjungarne; så bör detta, enligt de upplysningar, Utskottet inhemtat, rätteligen så förstås, att den betydligare andelen af merberörda helgonskyld slutligen användts till bestämd aflöning åt stadsskolornas lärare, och endast en mindre del deraf blifvit anslagen till fasta löner åt klockare, som blifvit inom dessa församlingar i vanlig ordning tillsatte; hvaremot stadsskolornas åliggande att bestrida dylika klockares aflöning eller tjenstgöring alldeles upphört.
Beträffande Rikets Ständers vid 1840—1841 årens riksdag meddeldta och uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition omförmälda beslut rörande anvisandet af årligt statsanslag för Lunds kathedral-skola, hvarigenom för åtskilliga församlingar tillfälle blifvit beredt att till folkundervisningens befrämjande använda der utgående klockarehelgonskyld, får Utskottet fästa uppmärksamhet derå, att, enligt hvad Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 1 Juli 1840 upplyser, förenämnda beslut föranledts deraf, att, sedan Kongl. Maj:t under den 9 December 1836 i nåder förordnat, att för inrättande af kathedral-skolan i Lund borde användas den del af klockarnes helgonskylds-säd, hvilken, jemlikt Kongl, brefvet af den 24 Mars 1824, komme att efterhand och i mån af dåvarande innehafvares afgång indragas, men anspråk derefter blifvit af åtskillige innehafvare utaf patronats-rättigheter, äfvensom af serskilda församlingar, framställda rörande helgonskyldens framtida oförminskade bibehållande vid klockare-lägenheterna, Rikets Ständer funnit angeläget, att ifrågavarande nya läroverk blefve satt i verksamhet, utan afseende på utgången af den uppkomna tvisten om dispositions-rätten till den bland skolans inkomster i beräkning tagna spanmålstillgång, och utan behof att afbida de klockares afgång, till hvilkas aflöning helgonskylden dittills varit afsedd.
Enär de skäl, hvilka sålunda påkallat nyssnämnda anslags beviljande, ingalunda ega tillämplighet å den fråga, som utgör föremål för Kongl. Maj:ts nådiga proposition, samt dertill kommer, att merberörda, genom 1824 års Kongl, bref, kathedral-skolan i Lund tillagda helgonskylds-säd är Stat$-Utskotlet$ Utlåtande, N:o 36. af väsendtlig olikhet med den, hvilken af ålder till denna och öfriga stadsskolor utgått från de inom två mils afstånd belägna socknar, anser Utskottet Rikets Ständers ofvanomförmälda beslut af år 1840 icke lämpligen kunna åberopas såsom grund för anvisande af det statsbidrag, som till ersättande af sistnämnda helgonskyld kunde erfordras.
A andra sidan har Utskottet icke kunnat förbise, att då, efter hvad upplyst blifvit, den till stadsskolorna i Lunds stift utgående helgonskyld från vissa socknar af ringa omfång erlägges till högre belopp, än från andra mera folkrika, den föreslagna tillåtelsen att för folkskolornas förbättrande använda merberörda afgift följaktligen skulle, derest den beviljades, tillskynda dessa församlingar betydligt olika , fördelar, samt att, om äfven, i enlighet med Kammar-kollegii förslag, en jemkning i detta hänseende kunde tillvägabringas, det missförhållande i allt fall qvarstode, att berörda i städernas granskap belägna socknar komme att, utan giltig anledning, åtnjuta en förmån, hvaraf de allägsnare församlingarna fortfarande förblefve i saknad.
I betraktande häraf och med afseende jemväl derå, att, enligt Kongl. Maj:ts den 20 Januari sistlidet år till Statskontoret aflåtna nådiga bref, åtskilliga landtförsamlingar i Skåne fått utaf den, jemlikt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 15 Maj 1845, tifl folksko le-lärares atlönande serskildt anvisade summa, 20,000 r:dr årligen, för dylikt ändamål åtnjuta understöd till sammanlagdt belopp af 1,261 r:dr 32 sk. för år räknadt, vid hvilket förhållande något synnerligen trängande behof af ytterligare bidrag från statens sida till understöd för folkundervisningen inom bemälda stift icke synes vara för handen, har Utskottet funnit sig icke kunna tillstyrka beviljandet af ifrågastäldt statsanslag för stads-skolorna inom Lunds stift, såsom utbyte emot den till dessa skolor nu ingående klockar e-helgonskyld.
Reservation af herr von Rosen. ”Emot
Statsutskottets fattade beslut reserverar jag mig.
Skånska städernas skolors dispositionsrätt öfver vissa församlingars såkallade helgonskyld hvilar på ett ömsesidigt kontrakt, som, från skolornas sida, blifvit brutet.
När detta förhållande är tydligt och klart, saknas all rättsgrund, att ett sådant kontrakt skall hållas å den ena sidan, när vilkoren ej uppfyllas å den andra.
Skolornas fortfarande dispositionsrätt är således både en olaglighet och en obillighet.
Genom denna olaglighet frånryckes vissa kommuner deras egendom.
Då dessa kommuner återfordra denna deras lagliga tillhörighet, hafva de endast vädjat till rättvisan.
Majit har i nåder hänvist frågan till Rikets Ständer och desse till Statsutskottet.
Det är emot den utgång, frågan derstädes erhållit, jag reserverar mig och förutser 6 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 36. möjligheten, att målet kan, som rättsfråga, vid laglig domstol framdeles på annat sätt afgöras”.
Häruti instämde herr prosten Berlin. N:o 36.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 28 Jan., kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner om anslag för bildande af arbets- och straff-kolonier. (U. A.)
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt och till Statsutskottet remitterad motion, har herr Friherre Cederström, Jacob, föreslagit: att Rikets Ständer måtte anvisa kronans inom Lappmarken befintliga odisponerade mark, utgörande omkring 1,000 qvadratmil, att användas till kolonisation af nu befintliga arbetsföra korrektionister af mankönet, indeladt i bataljoner af 600 man hvardera med nödigt befäl, til! krigs- och arbetstjenst, på 6 års tid, och af qvinnokönet, i arbetslag fördelade, på lika lång tid, samt, sedan kolonisationen blifvit ordnad, äfven af sådana arbetsföra utaf begge könen, hvilka, saknande tillfälle till arbete i hembyggden, frivilligt anmälde sig att ingå i tjenst inom kolonisationerne på en tid af 6 år, alla att vid dervarande rika malmfält af liera slag sysselsättas; att inom kolonierna krigslagarna måtte blifva gällande, såsom i krigstid, då fiende är nära; att af det anslag, som är anvisadt för fångars vard och underhåll, 700,000 r:dr måtte, från och med den tid, då korrektionisterne kunna uppsändas för koloniernas bildande, beviljas till utgående under 28 1/2 års tid årligen till ränta och kapital-afbetalning af 11,666,666 r:dr 32 sk. i statsobligationer, utfärdade af Riksgälds-kontoret med 4 procents ränta och 2 procents årliga kapital-afbetalningar, att användas för kolonisations-anläggningen; att 12,000 r:dr måtte anslås för undersökningar om tjenligaste ställen för railvägsanläggningär från Ofotens och sydligare belägna norrska fjordar upp till höjden af Kohlen i närheten af de inom Lappmarkerna belägna rika malmfält, äfvensom för upprättande af nivellerings-kartor och kostnadsförslag för väganläggningarna; att, såsom följd häraf, Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att alla vidare nybvgges-anläggningar i Lappmarkerna, äfvensom mutsedlars meddelande a der befintliga malmfält, måtte förbjudas, samt vederbörande bergmästare förständigas alt icke vidare meddela hvilostånd med grufvebrytning i nu befintliga inmutningar, äfvensom tillse, att, der mutningsrätten genom bristande brytning eller malmens Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 36. 7 tillgodogörande förverkats, sådant genast blefve till Bergs-kollegium eller vederbörande embetsmyndighet inberättadt; att, der innehafvare af inmutade malmfält ville sin rätt åt annan upplåta, hembud till kronan borde ske, eller, om sådant icke skett, staten måtte genom börd återförvärfva malmfältet, såsom ett Kongl.
Maj:ts och kronans regale, och att Rikets Ständer, för dessa ändamål, måtte anvisa på Riksgäldskontoret nödiga medel till Kongl.
Maj:ts disposition, för inlösningen af fältet, der priset, pröfvadt af vederbörande embetsmyndighet, icke befunnes för högt; samt slutligen att Rikets Ständer, i händelse af bifall härtill, måtte dervid fusta såsom oeftcrgiIligt vilkor, såväl att vid kolonierna icke finge tillverkas stångjern till export, som att utförsel af tackjern eller malm derifrån blefve förbjuden, så länge ett sådant förbud i den öfriga delen af riket funnes nödvändigt.
I sammanhang härmed har Utskottet till pröfning förelraft en af herr Indebetou hos Borgareståndet väckt, jemväl till Utskottet remitterad, motion, deruti blifvit föreslaget, att, då de af Rikets Ständer vid 1840-—1841 årens riksdag till uppförande af cellfängelser beviljade medel voro tillräckliga till fullbordandet af alla redan påbörjade så beskaffade byggnader, samt det kunde synas lämpligt att, innan dylika anslag ytterligare beviljades, inhemta någon erfarenhet om de nya cellfängelsernas ändamålsenlighet, det anslag af 200,000 r:dr årligen, eller, sammanräknadt intill nästa riksdag, 600,000 R:dr, hvilket Kongl. Majit af Rikets
Ständer äskat för uppförande af nya cellfängelser, måtte beviljas, icke för sådant ändamål, utan till anläggande af en straff-koloni på sydöstra kusten af Södra Amerikas kontinent, söder om Platalloden, dit sådane gröfre förbrytare, om hvilkas återförening med samhället föga eller intet hopp återstode, skulle kunna försändas.
Utskottet har tagit kännedom så väl af de Friherre CederstrÖms motion bilagda handlingar, som af de yttranden, hvilka, vid remitterandet af herr Indebelous motion, i Borgareståndet afgifvits; men då hvarken i nu gällande lag eller den föreslagna nya strafflagen förekommer något stadgande, enligt hvilket deportation eller förvisningsstraff ådömas kan, samt inrättandet af dylika kolonier skulle medföra oberäkneliga kostnader, anser Utskottet sig böra hemställa, att dessa motioner ej må till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
Stockholm den 27 Januari 1848. STOCKHOLM 1848, hos ./. A. Walldén. Stats-Utskottets Utlåtande j A'.-o 3j, 1 N:o 37.
Ank. till Exp. Utsk. den t Febr. kl. 7 e. m.
Utlåtande i angående beräkningen af Statsverkets inkomster.
(I. A.) rp -L ill fullgörande af föreskriften uti 30 § 1 mom. riksdagsordningen får Statsutskottet, efter tagen kännedom af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, Kongl.
Statskontorets i detta ämne aflåtna underdåniga skrifvelse, äfvensom från Riksstånden remitterade anföranden, samt sedan utredning blifvit verkställd, af hvad under åren 1841 till och med 1845 till statsverket influtit, härmed till Rikets Ständers pröfning öfverlemna förslag till statsverkets inkomsters beräknande i riksstaten för år 1849 och följande år, intilldess den vid nästa riksdag skeende statsreglering blifver gällande.
För vinnande af en lätt öfversigt utaf Utskottets i nämnde förslag framställda beräkningar och de förhållanden, hvilka grundlagt desamma, har Utskottet, på sätt tillförene iakttagits, låtit upprätta närlagde tabell, deruti, för hvarje inkomsttitel, finnes uppgifvet hvad som vid sist hållna riksdag påräknades, inkomsternas belopp under ofvanberörde fem år jemte medium deraf, de uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition och Kongl.
Statskontorets berörde underdåniga skrifvelse upptague summor och slutligen hvad Utskottet till beräknande föreslår; härledande sig den olikhet, som förefinnes emellan de i liögstberörde proposition upptagna belopp för år 1845 samt de för samma år å tabellen antecknade och af Statsutskottet beräknade, derifrån, att vid den tid, då Kongl. Statskontorets merbesagde underdåniga skrifvelse afgafs, rikshufvudboken för sistnämnde år ännu icke blifvit afslutad, i följd hvaraf iukomsterne å vissa titlar icke voro tillförlitligen kända.
Utskottet, som genom remiss från Riksstånden fått till behandling emottaga ej mindre Kongl. Maj:ts till rikets nu församlade Ständer aflåtna nådiga proposition, i fråga om vissa indelda räntors indragning till statsverket och ersättande genom kontant statsanslag, än ock enskilda i samme ämne väckta motioner, har jemväl ansett sig böra hemställa, att de beräkningar, rörande dessa indelningars värden, hvilka komma att uti förevarande utlåtande af Utskottet föreslås, icke måtte af Rikets Ständer definitivt fastställas, förr än ofvanberörda, på dessa beräkningar inverkande, fråga om indelningarnes indragning till statsverket blifvit af Utskottet handlagd samt af Rikets Ständer slutligen pröfvad och afgjord.
Fröt. 1847 och 4 Sami. 1 Afd, 12 Haft. 1 X Stats-Utskottets Utlåtande> N;o 3j.
Ordinarie eller ständiga inkomster» 1:0 Ordinarie räntan.
Den del häraf, sorn är indelad att utgå till visse personer, stater och inrättningar, samt i medeltal under åren från och med 1841 till och med 1845 utgjort 1,860,699 r:dr, har af Kongl.
Majit blifvit föreslagen till ena handa belopp, som vid sednaste statsregleringen blifvit beräknadt eller 1,762,000 r:dr; och då ett högre eller lägre värde å denna ränta medför hvarken öfverskott eller brist uti statsberäkningen på det hela, anser Utskottet denna inkomst äfven nu kunna upptagas till ....... 1,762,000: — — Ehuru den del af ordinarie räntan, som är kronan behållen och inflyter i penningar efter markegång, utgjort under åren 1841 ...... r:dr 585,992: — — 1842 589,568; 1843 614,010: 1844 . 572,113: 1845 570,311: samt i medium 586,399 r:dr, finnér Utskottet likväl icke skäl att tillstyrka någon förhöjning i det vid sednaste statsregleringen beräknade och af Kongl.
Majit till bibehållande föreslagna belopp, hvilket alltså oförändradt uppföres till . 575,000: —- — s:o Afradsspanmålen > eller den från ordinarie räntan afskiljda, statsverket behållna och enligt jordeböckerna utgående spaumål, hvaraf beloppet höjes genom nya hemmans skattläggning eller minskas genom gamlas förmedling, upptogs vid sednaste statsregleringen till 41,000 t:r, men har för år 1845 utgjort 43,215 t:r, deruti inberäknade 1,157 tunnor hafra, hvaraf 2 tunnor anses i värde motsvara en tunna af hälften råg och hälften korn.
Enligt hvad Kongl. Majit uti till rikets nu församlade
Ständer aflåten skrifvelse i nåder tillkännagifva, har, genom förnyad skattläggning å den på hemmanen å Öland fördelade utmark, den äldre deraf utgående ränta, utgörande 864 tunnor 24k:pr spanmål, hälften råg och Transport 2,3d7,OOU: — — Stals-Ultkotlett
Ut låtandej N.o 3j.
Transport; 2,337,000: hälften korn, blifvit nedsatt med 774 tunnor 26 kappar, hvilket belopp följaktligen bör ifrån beräkningen af den utaf Kongl. Maj:t i nåder föreslagna qvantitet 42,500 tunnor afdragas, då återstoden blifver i jemnt tunnetal 41,725 tunnor, hvartill afradsspanmålen torde upptagas och hvarå värdet, med bibehållande af det vid sednaste riksdagen fastställda förslagspris, 6 r:dr tunnan, utgör . . . 250,350: 3:o Kronotionde-spanmålen.
De af denna tiondespanmål till vissa personer, stater och inrättningar utgående indelningar beräknades vid sednaste statsregleringen till 105,695 tunnor, hvilka utgjort i penningar under åren 1841 ..... . r:dr 777,861: — — 1842 . „ 777,474: — — 1843 „ 705,030: 1844 ......