Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Entreprenad-systemet, som om det fullständigt kunnat på antagliga vilkor genomföras, ofelbait skulle hafva afiägsnat anledningarne till klagan från de skjuts— niugs-skyIdiges sida, har nemligen blott delvis kunnat bringas till verkställighet.
Men just derigenom, att vid en del skjuts-stationer entreprenader kunnat tiilvägabringas, utan alt tillskynda de skjutsnings-skyldige någon utgift, vid andra åter antingen alldeles icke eller ej utan mer eller mindre kännbara penninge-bidrag, har den ojemna tyngden af detta besvär blifvit så mycket mer i ögonen fallande, och då derjemte vid alla de stationer, der entreprenader icke kunnat åstadkommas, de menliga verkningarna i ekonomiskt och moraliskt hänseende oförminskade qvarstå, så finnas ännu ovedersägligen giltiga anledningar till klagan öfver skjutsnings-anstalternas felaktiga skick.
Utskottet medgifver alltså, att en förändring, som kunde medföra mera verk - 6 Stals- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Ulskoltets Utlåtande JVi 17. sammy botemedel häremot, är önskvärd.
Dock hyser Utskottet tvifvelsmål, huruvida den af motionären ifrågasatta utväg att »efter utlandets mönster» förena skjutsväsendet med post-inrättningen, om den ens för det närvarande vore möjlig, skulle på ett ändamålsenligt sätt här i landet kunna begagnas.
Det torde härvid göra tillfyllest alt erinra om Sveriges glesa befolkning, men det oaktadt mångfaldigt utgrenade vägnät, om vägarnes ännu mångenstädes backiga beskaffenhet och om de hårdare årstidernas menliga inverkan på dem.
Att under sådana omständigheter postvagnar, så inrättade, som i andra länder och af den storlek, som erfordras för både persontrafik-, post- och paket-forsling, kunna annat än undantagsvis blifva användbara, kan med lika skäl betvifla*, som att de nödvändiga uppoffringarne för en dylik anstalt, som bordo afse icke allenast en sådan skjuts- och posl-belordring på bestämda lider och på alla allmänna landsvägar, utan ock tillhandahållande, på hvilka tider som helst, af extra post-skjuts åt vägfarande, som det åstundade, komme att stå i något rimligt förhållande till det gagn, som derutaf vunnes.
Men ehvad omständigheterne göra det lämpligt eller ej att, under post-stvrelsens förvaltning, tillvägabringa en skjuts-inrättning helt och hållet efter utländskt mönster, eller med tillämpning till större eller mindre del af entreprenad-systemet, eller på något annat sätt, så fordras i hvarje fall, för att ens ungefärligen kunna bilda sig ett omdöme om verkställbarheten eller ändamålsenligheten, fullständiga utredningar af alla förhållanden, sorn inverka på frågan, såsom antalet hästar, som under en viss förfluten tidrymd vid hvarje station för skjutsningen i medeltal erfordrats; antalet af tillvägabragte skjuts-entreprenader och beskaffenheten af de dermed förknippade vilkor; möjligheterna att i hvarje landsort erhålla hästar på beting och vilkoret» derför; k.ostnaden i de särskilda orterna för hästars utfodring; väglängderna emellan alla stationer, hvarifrån och hvartill skjutsning för närvarande eger rum; användbarheten af större postvagnar å särskilda väglinier, med afseende å vägarnes beskaffenhet o. s. v. Först efter verkställda undersökningar i alla dessa och dermed gemenskap egande delar och efter upprättande af statistiska sammandrag öfver uppgifterna härom, kan det blifva möjligt att göra beräkningar öfver kostnaderna och pröfva, om och under hvilka vilkor någon antaglig plan till förändrad organisation af skjutsnings-anstalterna derpå kan grundas, och hvilken plan till någon del jemväl måste blifva beroende af den utveckling, som frågan om bestämmandet af ett visst jernvägs-system kan erhålla.
Lätteligen torde jemväl inses, att en förändrad organisation af gästgifveri- och postskjuts-anstalterna icke bör ske, utan att kronoskjuts-besväret, i sammanhang dermed, annorlunda ordnas, för hvilket ändamål dock äfven tarfvas omständliga utredningar.
Utskottet anser sig, vid dessa förhållanden, desto mindre kunna gifva anledning dertill, alt en årlig anslags-summa på förhand fästas vid ett sålunda af vidlyftiga förberedelser beroende föremål, som summan kan komma att befinnas otillräcklig för en fullständig reglering, men rättvisan dock fordrar en samtidig reglering öfverallt.
Besv. och Ekon.-Ulskollets Utlåtande M 18.
Då i öfrigt, enligt hvad de från Hedervärda Bonde-Ståndet remitterade handlingar upplysa, motion från besagde Riks-Stånd blifvit till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad, innefattande, bland annat, förslag derom, att en kommitté måtte nedsättas, för att afgifva betänkande om en förändrad reglering af skjutsningsanstalterna, och vid behandlingen af utlåtandet i denna fråga Rikets Ständer blifva i tillfälle alt pröfva om och hvad åtgärd i anledning af detta förslag må finnas lämplig, samt hvad särskildt beträffar frågan om anvisande af stats-anslag för alt understödja bildandet af enskilda diligens-bolag, det synes kunna antagas, att postverket, i den mån, som post-befordringen derigenom kan befrämjas, icke torde sakna utväg alt anvisa motsvarande understöds-bidrag, och derest åter det endast eller hufvudsakligast afses en förändrad skjuts-anstalt, betydligare uppoffringar af staten härtill för någon särskild ort synes icke kunna ske utan orättvisa mot de öfriga, finner Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet sig böra för närvarande afstyrka Rikets Ständers bifall å såväl Grefve Anckarsvärds ifrågavarande motion, som de dervid gjorda jemkningsförslag.
Ank. till Exp.-Utsk. d 24 Aug. 1857, kl. 2 e. ta.
Utlåtande, i anledning af vackt motion, angående skjutsersdttning till indelta arméens öfver- och underbefäl samt civilstat för en del resor i tjenste-drenden.
Till Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet hat1 blifvit öfverlemnad en hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Herr Björnstjerna, J. M., väckt motion, uti hvilken Herr von Knorring, E. O., instämt, deruti föreslagits att skjuts-ersättning enligt rese-reglementet måtte tilldelas indelta arméens öfveroch underbefäl samt civil-stat vid följande tillfällen, nemligen: vid l:o De syner och ekonomiska besigtningar, som anbefallas uti Kongl.
Maj:ts förnyade Nådiga Militie—boställs—ordning af den 23 Januari 1836; 2:o Soldattorp-syner; 8 Stats- samt Allm.
Besv. och Ekon.-TTlskoltets Utlåtande M 18. 3:o Landtmäteri-förrättningar; 4:o Skogs- och jord-ransakningar; 5:o Rättegångar om jord, tillhörande boställen eller soldat-torp; och 6:0
Alla andra sammankomster, dit Regements-ombud blifver beordradt, vare sig på reqvisition af Konungens Befallningshafvande eller annan myndighet eller ock Regements-chefen eljest, jemlikt gällande författningar, finner det nödvändigt för bevakande af regementets rätt och fördel.
Till stöd för delta förslag har motionären anfört, att dessa nu uppräknade förrättningar utgjorde omkring hälften af de befattningar, hvilka orsakade befälets resor; att detsamma rättvisligen ej borde åläggas sådane resekostnader, hvilka icke föranleddes af den tillsyn befälet borde utöfva öfver underlydande, enligt gällande föreskrifter och utfärdade befallningar; alt i äldre tider befälet fortskaffades till och ifrån dessa förrättningar af rotehållarne, i följd af hvilken välvilja anspråken på rese-ersättning uteblefvo, men denna välvilja å de sednares sida hade redan upphört och befälet måste sjelft bekosta utgifterna för dessa resor, och hvilka utgifter blifvit allt mer och mer betungande, i samma mån skjutslegan tid efter annan undergått förhöjning och än ytterligare torde höjas.
Utskottet, som tagit denna framställning i öfvervägande, finner visserligeu det vara ganska betungande för indelta arméens befäl, alt af egna medel nödgas bestrida utgifterna för resor icke allenast i och för den egentliga tjenstgöringen, utan ock för förrättningar, hvilka icke stå i omedelbart sammanhang dermed eller äro deraf föranledda ; men då flere embets- och tjenstemanna-klasser likaväl som den indelta arméens befäl hafva sig ålagdt, alt utan ersättning företaga resor i tjenste-ärenden, och billigheten fordrar att deras måhända icke mindre grundade anspråk ej lemnäs utan afseende, anser Utskottet, i frågans närvarande outredda skick, sig icke annorledes kunna understödja motionärens förberörda förslag, än att hemställa, det Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl, Maj:t täcktes, eller ärendets behöriga utredning, till Rikets Ständer vid deras nästa sammankomst göra nådig framställning, dels om och i hvilka fall rese-ersättning må tillerkännas militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för deras resor vid förrättningar inom deras tjenste-distrikter, dels ock om de kontroll-föreskrifter, som i berörde hänseenden kunna linnas erforderliga.
Sammansatta Stats-, Ttevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-lits!;. Bil. M 19. 1 M 19.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 19 Sept. 1857, kl. 7 e. m.
Sammansätta Stats-, Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande i anledning af väckta motioner dels om den personliga skydds-afgiftens anvisande till folk-undervisningens befrämjande, dels ock om ordnandet af folkskoleväsendet, samt om löneförhöjning för folkskolelärare och seminarie-/ör eständar e m. m.
Med bifall till Bevillnings-Utskottets uti dess Betänkande JVs 5 gjorda hemställan, hafva Bikets
Ständer beslutat att den personliga skydds-afgiften, till belopp af 40 öre för man och 20 öre för qviona, skulle tillsvidare såsom beviilningsgrund qvarstå, dervid Bikets Ständer likväl förbehållit sig öppet att, i afseende å denna afgifts användande, vidtaga de förändringar, som kunde påkallas af Bikets Ständers blifvande beslut i anledning af det särskilta Utlåtande, hvilket Utskottet skulle afgifva öfver väckta förslag om ifrågavarande afgifts användande till folk-undervisningens befrämjande och utvidgande.
Emellan de härom till Bevillnings—Utskottet remitterade motioner och de flera inom Riks-slånden i öfrigt väckta förslag, hvilka i mer eller mindre mån röra folkskoleväsendet och hvilka blifvit remitterade dels till Stats-Utskottet, dels till Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- oell Ekonomi-Utskottet, dels ock till Bevillnings-Utskottet, eger ett så oskiljaktigt sammanhang rum, att alla dessa ämnen ansetts böra på en gång till behandling förekomma; dervid, med hänseende till de olika lagstiftnings-kalegorier, under hvilka frågans särskilda delar hemfalla och hvilka äfven vid remisserna från Riks-stånden gjort sig gällande.
Stats-, Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten funnit sig böra, på sätt 43 § Riksdags-Ordningen bestämmer, sammanträda till gemensamma öfverlägguingar.
Brot. 1856 & 1857. 4 Sami. 2 Afd. 8 Haft. 1 2 Sammansatta Stats-, B erilin- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk.
Bcl. Jt? 19.
För alt återgifva motionärernes framställningar med all den fullständighet ämnets vigt och en klar uppfattning af de skiftande åsiglerna kräfva, har Utskottet funnit sig först böra i sin helhet upptaga motionerna, hvar för sig, dock ordnade, så vidt ske kunnat, efter de. ämnen, som företrädesvis i motionerna beröras; hvarefter Utskottet vill särskildt sammanfatta och med yttranden bemöta de olika framställningarne.
Ifrågavarande motioner äro väckta af: l:o Herr Friherre Hjerta, Fredrik Philip, som, under åberopande af en inom Preste-ståndet af Herr Biskopen Björck väckt motion, angående reorganisation af folkskoleväsendet, hvilken motion kommer att bär nedan närmare omförmälas, hemställt, alt den personliga skydds-afgiften måtte anslås till folkskolornas behof samt sålunda fördelas, att ena hälften deraf användes till upphjelpande af nu befintliga fasta och ambulatoriska skolor, så att de kunde motsvara idéen med de i åberopade motionen omnämnda små-skolor, der de ej kunde upphöjas till distriktskolor, äfvensom till löneförbättring för lärarne, samt den andra hälften till inrättande af högre folkskolor eller s. k. distrikt-skolor och dessas jemte små-skolornas förseende med undervisnings-materiel; till åstadkommande af ett föreslaget privatseminarium under Grefve T.
Rudenschölds ledning; till understöd åt elever, sorn vid seminarium eller Universiteten bilda sig till folkskole—lärare; till inrättande af fullständigare seminarier, så framt icke lämpligare skulle anses att indraga hela seminariiinrättningen; samt till löner och resekostnader m. m. åt föreslagne folkskole-inspektörer; och har motionären ansett, att den personliga skydds-afgiften, på sådant sätt använd, skulle göra nu utgående anslag af 20,000 R:dr B:ko till understöd för folkskole-lärares aflönande obehöfligt, hvarförutan anslaget till seminarii-inrättningen, 21,000 R:dr B:ko, skulle indragas, i händelse denna inrättning komme att upphöra, och särskildt anslag till det ifrågaställa privat-seminariet icke erfordras; 2:o Herr Doktor Sandberg, som yttrat, att den personliga skydds-afgiften icke kunde anses vidare erforderlig för Statsverkets behof, enär, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, ett öfverskott å Statens tillgångar visade sig af omkring 3,000,000 R;dr, utan att banko-vinsten för åren 1834—1836, uppgående till omkring 3,800,000 R:dr, deruti vore inberäknad; hvadan motionären hemställt, att den personliga skydds-afgiften icke vidare måtte upptagas såsom stats-inkomst, utan Usla Art. i Bevillnings-förordningen utgå, men att i stället af alla i mantal skrifna personer, hvilka hittills utgjort bevillning elter Usta Art., skulle erläggas en afgift, af 24 sk. b:ko för man och 12 sk b:ko för qvinna, hvilken afgift under fredstid borde utgå jemväl af gemenskapen vid arméen och flottan; alt dessa medel skulle af församlingarne få användas till folkskoleväsendets utvidgande och befrämjande medelst antagande och atlönande af flere ambulatoriska skol-lärare, der behofvet sådant fordrade, samt till förbättrande af de närvarandes lönevilkor, äfvensom, der tillgångarne sådant medgåfve, till fattiga barns Sammansatta Stats-, Bevilln.- saint Allm.
Besv- och Ekon.-Glsk.
Bet. JV? 19. 3 underhåll och undervisning jemväl uti handtverk och näringar; samt att dessa medel skulle debiteras, uppbäras och redovisas på enahanda sätt, som genom Kongl. Kungörelserne den 13 Mars 1846 och den 19 September 1848 är föresk r i I vel; och hafva uti denna motion Prostarne Carlander och Gahne samt Doktor Norström m. fl. af Preste-ståndets Ledamöter instämt; 3:o Herr L. V. Henschen, 4:o Matts Pehrsson från Stockholms, 5:o Per Mattsson från Wester-Norrlands, 6:o Johan Pehrsson från Upsala, 7:o Tobias Lind från Götheborgs och Bohus och 8:o Johan Johansson från Östergöthlands
Län, hvilka samtlige ansett personliga skydds-afgiften böra anvisas åt kommunerna att genom församlingarnes skol-styrelser användas till folkskole—lärares fullständiga aflönande samt fattiga barns underhåll och vård under deras skoltid, äfvensom till inrättande af sådane anstalter, hvarigenom ungdomen bibringades undervisning i handa-slöjder och näringar; och har uti dessa förslag en stor del al Bonde-ståndets Ledamöter instämt; 9:o Eric Andersson och Johan Andersson från Kopparbergs
Såsom tillägg till de inom Bonde-ståndet väckta motionerne om den personliga skyddsafgiftens anvisande till folk-undervisningens befrämjande, hafva nämnde 2:ne motionärer hemställt, att berörde afgift, i händelse densamma komme att för besagde ändamål anslås, måtte, efter deraf på vanligt sätt verkställd uppbörd, få genast lyftas hos kronofogdarne emot vederbörande skol—styrelses qvitto.
Härigenom skulle den fördel vinnas, att medlen blefve för dermed afsedt ändamål förr tillgänglige, samt att olägenheten för skol-styrelserne att genom särskildt ombud låta i ränteriet uttaga desamma undanröjdes; 10:o Lars Olsson från Kopparbergs
Län, sorn framställt enahanda förslag, med tillika gjord hemställan, att den för närvarande utgående folkskole-afgiften jemväl måtte få på nyssnämnda sätt uppbäras. ll:o Herr Biskopen Björck, som hufvudsakligen anfört, att det visserligen i främsta rummet tillhörde den församling, inom hvilken folkskole-läraren bade sin verksamhet, att förse denne med hvad som oundgängligen erfordrades för hans lifsbergning, meri att, om detta icke kunde af de mindre kommunerna åstadkommas, Staten desto heldre vore pligtig att härvid kraftigt underhjelpa de förre, sorn nämnde lärares verksamhet, om den med nit utöfvades, komme medelbarligen det större samhället till godo.
Om således rättvisan af Statens bidrag till understöd för folkskoleväsendet inom församlingarue erkändes, så vore det så väl Statens, som församlingarnes intresse, att de medel, som härtill ansloges, blefve på ändamålsenligaste sätt använde.
Ju mera betydelsefull och så väl i samhällslifvet ingripande, som på menniskans högre lif inverkande, en samhälls-anstalt vore, desto större svårigheter vore den underkastad och desto mindre kunde man vänta att densamma skulle annorlunda, än småningom, och i mån af den insigt, en vidgad erfarenhet gåfve, kunna på ett mera tillfredsställande sätt ordnas; hvadan det icke vore underligt om den i Sammansatta Stats-, Bertlin.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Jtä 19. nya organisation af folkskoleväsendet i Sverige, som genom Stadgan af år 1842 grundlädes, företedde många brister för den, som vore i tillfälle att derom taga nöggrannare kännedom.
En man, som åt denna sak egnat en mera ihärdig och omfattande forskning, nemligen Herr Grefve Thorsten Rudenschöld, bade uti en nyligen utkommen skrift: om »Folkskolans praktiska ordnande» fortfarande fullföljt den sats, som från början utgjort grundtanken i hans skolsystem, att folkskolans välgörande inflytande på folkets sanna bildning hufvudsakligen berodde af dgss större eller mindre förmåga alt till lifaktighet väcka och till samverkan med skolan underhålla den omvårdnad i hemmen om barnens läsning, från hvilken föräldrar och andra barnens ledare tycktes på sednare tider flerestädes hafva, i mån af församlingarnes uppoffringar för folkskolan, ansett sig befriade.
Enligt denna, af motionären delade, åsigt, borde det i första rummet vara folkskolans bemödande att gifva fart åt hemläsningen och, i samband med denna, bedrifva undervisningen i många småskolor* i hvilka alla barn inom församlingen kunde deltaga.
Denna undervisning, omfattande innanläsning, utanläsning af Cateches och Biblisk historia samt någon färdighet i skrifning och räkning, jemte öfning i kyrkosång, kunde i allmänhet bättre skötas af lärare och lärarinnor, tagna från församlingen samt utaf presterskap och skolstyrelse kände för gudsfruktan och andra nödiga egenskaper, än af sådane examinerade lärare, som hittills utgått från Seminarierne.
Desse sednare lärare, om än till en stor del både fromme och skicklige, kunde likväl icke vid antagningen tillräckligen pröfvas, hvadan församlingens dyrbaraste egendom, de uppvexande barnen, ofta måste anförtros åt okände lärare.
Dessutom vore det blott ett mindre antal barn inom hvarje församling, som hade anlag och håg för inhämtande af ett större kunskapsförråd, och att för dessas räkning hålla så många examinerade lärare, som nu i större pastorat vore anställde och hvilka alla gjorde anspråk på löneförhöjning, medförde alltför stor kostnad.
Löneförhöjningen kunde svårligen blifva sådan, att sådane personer i längden kunde finnas dermed belåtne, hvilka lör lifstiden icke hade annat kall, än skollärareyrket, hvartill komme behofvet af medel till pensionerande af dem, som af ålder eller sjuklighet blefvo otjenstbara.
Statens och kommunernes bidrag till folkskoleväsendet ej skulle i obegränsadt mått alltjemnt ånyo anlitas och ändock i det hela till stor del förspillas, blefve det nödigt att tänka på en förändrad, organisation af hvad som hörde till detta vigtiga föremål för samhällets omvårdnad.
Då nu alltså den för alla barn gemensamma undervisningen borde och kunde blifva både mindre kostsam och lemnad i säkrare händer genom en ambulatorisk skolbållning med oexaminerade, men af presterskap och skolstyrelser pröfvade lärare och lärarinnor i Socknarne, skulle deraf följa en betydlig inskränkning i antalet af dem, hvilka behöfde för skollärarekallet i Seminarierna bildas.
Motionären ansåg
En examinerad lärare vara tillräcklig att inom hvarje af pastoraten, äfven de större, undervisa de barn, hvilka i småskolorna visat sig danade att inhämta ett högre kunskapsmått.
Denne lärare, hvars lönevilkor borde upp - Sammansatta Stats-, tievilln.- samt Allat. Hest.- och Ekon.-Utsk.
JYs 19. 3 hjelpas, så att han kunde uteslutande egna sig åt undervisningen, skulle antingen i fasta skolan omkring sig samla de mera försigkomna af småskolornas liirjungar, eller ock under olika tider af året vistas i särskilda delar af socknen för att åt sådana barn meddela en något utvidgad undervisning.
Deremot borde församlingens öfrige skollärare icke så upptagas med undervisningen, alt de icke äfven kunde begagna andra tillfällen till arbetsförtjenst samt sålunda vara belåtne med den mindre lön, de för närvarande åtnjölo.
De öfrige examinerade lärarne inom pastoratet borde, så länge de funnos, jemte de oexaminerade lärarne och lärarinnorna, användas att undervisa i småskolorna, hvilka borde blifva så många sorn möjligt, på det att skolhållningen ofta måtte återkomma till barnen och dessa derigenom drifvas att nå mellantiderna i hemmen inhämta mindre pensa, för hvilka sedermera i småskolorna skulle redogöras.
De examinerade lärarne, hvilka vid småskolorna anställdes och som med afseende derå, att de vore i tillfälle jemväl till annan arbetsförtjenst, kunde vara belåtna med den mindre lön de nu åtnjöto, skulle ega att, vid yppade ledigheter, söka befordran till bättre lönade skollärareplatser.
Men för öfrigt borde de examinerade lärarnes antal minskas derigenom, alt icke nya antoges i afgåendes ställe, då pastoratet redan egde
En examinerad öfverlärare.
Dessutom skulle, såsom Folkskole-stadgan antyder, två eller flere socknar kunna förena sig om En examinerad skollärare, för bestridande af den undervisning, som skulle meddelas de mera begåfvade bland folkets barn.
Vidare har motionären fästat uppmärksamhet på beböfligheten deraf, att tillfälle bereddes till inhemtande äfven pä landet af en fullständigare folkbildning, än nuvarande examinerade lärare kunde bibringa, och hvilken skulle tillgodokomma icke blott de bättre utrustade bland allmogens barn, ulan ock ståndspersonernes barn på landet.
Lärarne vid dessa skolor, hvilka motionären ansett i början och tillsvidare blifva endast ett färre antal inom hvarje stift och kunna benämnas distrikt-skolor, borde hafva akademisk bildning och förses med en högre aflöning samt ega utväg till befordran inom Kyrkan eller Elementarläroverket.
Dessa högre skolor skulle dock endast inrättas der, hvarest kommunerna ville dertill bidraga, och borde af Staten kraftigt understödjas.
Slutligen har motionären yttrat den förmodan, att, då af minskning i de examinerade skollärarnes antal skulle följa indragning af de liesta Stifts-seminarierna, Två eller Tre, förlagde företrädesvis i universitets-städerna, borde blifva tillräckliga för hela landet och kunna möjligen efter hand böjas till institut för bildande af lärare för distrikts—skolorna samt till öfnings-skolor för deni, hvilka ingå vid Ekmentar-läroverket och som hittills saknat en praktisk kurs till förberedelse för deras skollärarekall; äfvensom att distrikts-skolorna sjelfva, när de komme till stånd, synas kunna tjena till bildande af dem, hvilka skola anställas såsom öfver-lärare inom pastoraten.
Dock har motionären anmärkt, att förslagen om inrättandet af distrikts—skolor och af pedagogiska institut för bildande af lärare till dessa skolor och till Elemenlar-lärovcrken först småningom i en framtid torde kunna realiseras; hvadan hans yrkanden i främsta 6 Sammansatta Stats-, Uevilln.- samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utsk.
M 19. rummet afsåge folkskole-väsendets hufvudsakliga grundande på småskolor med en ur församlingarnes eget sköte vald lärare-personal; inskränkning af de examinerade skollärarnes antal; indragning af de fleste stifts-seminarierne och beviljande af förhöjd lön åt