Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingenting underlättar så hushållspengarnas ändamålsenliga användning s o m en väl u p p g j o r d plan.
E n sådan borde redan de förlofvade icke underlåta att utkasta, ty detta skulle hindra den unga frun att flyga h ö g r e än vingarna bära samt genast ställa hushållet på säker fot.
E n i pen- ningefrågor oerfaren flicka gör sig t. e x.
blott alltför lätt en alldeles falsk föreställning o m den summa h o n årligen skall erhålla o c h menar, att tre tusen kronor äro en stor, en outtömlig skatt.
Och huru många hafva väl tre tusen o m året?
Icke få så kallade bättre fruar måste bestrida allt m e d två hundra kronor i månaden, emedan denna summa representerar deras mans hela inkomst.
En smula eftertanke borde kunna lära dem, att de för sitt hushåll kunna påräkna hvar- ken en präktig salong eller en bordservis för aderton personer.
Och likväl anskaffas båda, blott alltför ofta på afbetalning.
Därför uppre- par j a g: redan de förlofvade b o r d e uppgöra en hushållsplan.
» Usch, så odrägligt! » utropar säkerligen mån- gen ung fästmö.
» Skall jag på det sättet för- därfva de sköna stunder, då jag är tillsammans med min fästman?
L i k s o m det inte funnes nå- got r o l i g a r e.
eller hur, m i n v ä n?
» Och ' vännen ' instämmer.
H a n trycker en kyss på hennes friska läppar o c h säger: » Det kan vara tids nog med det, när vi bli gifta. » Alla andas lättare o c h taga åter itu m e d det afbrutna sällskapsspelet.
Men hur skulle det vara, o m vi af hushålls- planen gjorde ett på samma gång underhållande och lärorikt sällskapsspel, o m vi klädde den allvarsamma frågan i en gladare dräkt?
Sällskapsspelet » Hushållsplanen » spelas på föl- jande sätt: Far o c h m o r samt fästfolket o c h andra förstån- diga personer sätta sig kring bordet.
Pappa tän- der sin pipa, fästmannen sin cigarr — rökning verkar lugnande på herrarne o c h hindrar d e m att bli häftiga —, o c h m a m m a tager fram kulört papper, t. e x.
rödt o c h gult, samt en sax.
A f det röda papperet klippas åtta aflånga remsor, som läggas b r e d v i d hvarandra på bordet.
På dessa remsor skrifves följande: 1.
Hyra.
Mat o c h dryck.
Ljus o c h ved.
Läkare o c h apotekare, skatter o c h resor.
L ö n e r o c h fickpengar.
Presenter, reparationer o c h kompletterings- uppköp.
Därpå klippas af det gula papperet trettio lika- dana remsor.
Dessa remsor föreställa årsinkom- sten, hvardera alltså Vao af denna.
Nu fördelas de gula remsorna så på de röda, att en viss summa k o m m e r på livar o c h en af de åtta posterna.
Om vi antaga, att det äkta paret har en in- komst af tre tusen kronor, så representerar hvar och en af de gula remsorna hundra kronor.
Våningen skall kosta nio hundra k r o n o r; vi placera alltså nio remsor under rubriken 1.
Till kläderna bestämmas sex hundra kronor, hvilket gör sex remsor under rubriken 2.
Till mat o c h dryck begär fästmön blott hun- dra kronor i månaden, öfvertygad att m e d d e m alla dagar kunna laga sin mans älsklingsrätter och underhålla jungfrun; tolf gula remsor skju- tas alltså under den tredje röda papperslappen.
Nu hafva redan tjugosju remsor gått åt, o c h med förskräckelse ser man, att endast tre hun- dra k r o n o r återstå för de öfriga fem posterna.
» På det sättet går det inte I » ropar pappa.
» Med tre hundra kronor kunna ni icke bestrida de öfriga behofven.
För ljus o c h ved måste ni beräkna ungefär hundrafemtio kronor, o c h skatterna, läkaren o c h apotekaren — jag vill bara bedja er tänka på tanddoktorn — sluka det öfriga.
Ni måste inskränka er, m i n a b a r n l » » Men i h v a d?
» » På hyran måste ni draga af hundra femtio kronor, » svarar fadern.
» V i klippa en af de röda remsorna i två bitar, hvar del motsvarar då femtio kronor.
D e på hyran inbesparade hundra femtio kronorna använda ni till lön o c h fickpengar .., » » Till jungfrun alltså! » replikerar fästmön.
» Men hvad blir det då af mina fickpengar? » frågar fästmannen o c h rynkar pannan.
» K a n d u inte i stället köpa dig litet mindre kläder? » beder fästmön smekande o c h flyttar en remsa från nr 2 till nr 6.
» Nå m e n hvad ha ni då till presenter, repa- rationer o c h k o m p l e t t e r i n g s u p p k ö p?
» infaller tant betänksamt.
Man skrattar, ty man vet, att tanten tycker om att bli i h å g k o m m e n på sin födelsedag; m e n se ' n blir man allvarsam.
Julen o c h födelseda- garna kosta vackra pengar.
» Vi skola bara gifva hvarandra nyttiga pre- senter till julen, » menar fästmannen, s o m alls icke svärmar för tofflor, soffkuddar o c h cigarr- etuier.
» Men då reparationer o c h komplette- ringsuppköp k o m m a till, kunna vi icke reda oss m e d mindre än hundra femtio kronor. » » Men hvar skola vi få d e m ifrån? » frågar fästmön.
Det blir intet annat öfrigt än att draga af denna s u m m a på hushållspengarna.
» Men då kunna vi inte få göra någon resa, » suckar fästmön.
» Och jag, s o m h o p p a d e s på en tripp till Dalarne — » » Det går inte, » af bryter henne fadern.
» V i hafva ännu inte afsatt något för oförutsedda ut- gifter.
Och d o c k finnas ögonblick, då hundra kronor äro mera värda än eljes tre hundra.
IDUN 318 vi måste nödvändigt draga af ännu femtio kro- nor på hyran o c h hundra kronor på maten. » Med eller m o t sin vilja måste det unga paret rätta sig efter den gamles bättre insikter.
R e m s o r n a ligga sedan på följande sätt: Sa [iiiiiiiiil liiiii] | »; i i ia| |ii [iiini| |i |im«| |«nw| • • • • • • • C D t — 1 JZ3, C3 • • • O CD.-O • • o fcb • • ED cg • Man använder alltså till: Hyran 700 kr.
Kläder 500 » Mat o c h d r y c k .950 » Ljus o c h ved 150 &gt; Läkare, apotekare och skatter 150 » Lön och fickpengar 250 » Presenter, reparationer o c h komplet- teringsuppköp 150 » 8.
Oförutsedda utgifter 150 &gt; Summa 3,000 &gt; Om denna proportionella fördelning tillämpa- des på en inkomst af fyra tusen två hundra kro- nor, så skulle, då hvarje gul remsa i så fall vore värd hundrafyrtio i stället för hundra kro- nor, användas till: 1.
Hyran 980 kr.
Kläder 1 700 » 3.
Mat o c h d r y c k.
1,330 &gt; 4.
Ljus o c h v e d 210 » 5.
Läkare, apotekare o c h skatter 210 » 7.
L ö n o c h fickpengar 350 » 6.
Reparationer o c h presenter 210 &gt; 8.
Oförutsedda utgifter 210 » 1.
Summa 4,200 v Men då dessa makar gärna göra en resa, så läggas till rubriken 5 en o c h en half gul remsa
Likaså skall en lifförsäkring ta- gas o c h premien därför — två hundra tio kro- nor — inrangeras under en n i o n d e rubrik; pen- garna därtill tagas från rubrik 3.
Hushållsbud- geten ställer sig därpå sålunda: Imininl [iimiinl • EZJ • • E3 |nnnm ((. '] »!
fl 11 j • • • • • • Cd M.
K. Evelina Fahnelijelms minne.
Omkring 100 personer, flertalet f. d. lärjungar vid Wallin- ska skolan, beslöto v i d den vördade lärarinnans Juvelerare Madame Carnot död.
Från Paris medde- las att madame Carnot, änka efter den på mid- sommardagen 1894 mördade presidenten Carnot, aflidit i fredags afton på slottet Presles i följd af ett slaganfall.
H o n var född i Paris o c h dot- ter till advokaten i kassationsdomstolen, den be- kante nationalekonomen Charles B r o o k Dupont- W h i t e, en vän till Stuart Mill, af hvars arbeten han öfversatt flere till franskan.
Ar 1864 gifte hon sig m e d den då 27-årige Sadi Carnot, s o m sedan skulle kallas att intaga en så framstående plats i republiken.
Efter sin makes tragiska d ö d lefde h o n i dju- paste tillbakadragenhet, ägnande sig uteslutande åt minnet af sin ädle make o c h åt omsorgen för sina barn.
Madame Carnot vann såsom presidentens ma- ka under årens lopp en städse växande popula- ritet.
Hennes stora representativa förmåga satte henne i stånd att gifva sin man en värdefull hjälp.
I de högsta sällskapskretsarna beundra- de man hennes fina bildning.
Den stora befolk- ningens varma tillgifvenhet hade hon vunnit g e n o m sin vidsträckta välgörenhet m o t de fatti- ga o c h nödlidande.
I årgången 1889, nr 35, meddelade vi den nu aflidnas porträtt o c h utförligare biografi.
* Häraf ses, att j u större inkomsterna äro, dess- mera ' kan hänföras till posterna 4 — 9 efter att hafva blifvit draget från de tre första rubriker- na, som äro ägnade åt lifvets nödtorft.
Med en mindre inkomst, t. ex. blott två tusen fyra hun- dra k r o n o r, skulle det icke längre vara möjligt att hålla sig m e d jungfru, o c h lika litet skulle man kunna betala en hyra af sju hundra kro- nor.
Nyttan af detta spel består däri, att det på ett påtagligt o c h tydligt sätt m e d hjälp af endast några kulörta pappersremsor öppnar blic- ken för vikten af en förståndigt ordnad hushålls- budget.
På grund häraf anbefalles det alla våra läsarinnor till benägen åtanke.
A I D E B S O S 1 Jakobstorg- 1 Danska drottningens bisåttning.
Dan- ska drottningens bisättning är nu bestämd att äga rum den 15 d:s.
Högtidligheten k o m m e r att försiggå i Roeskildes domkyrka, dit liket föres direkt från Bernstorff.
I anledning af begraf- ningen väntas bland andra k o n u n g Oscar af Sve- rige o c h kejsaren af Ryssland skola anlända till K ö p e n h a m n.
En serie föreläsningar öfver huslig eko- nomi af fil.
d:r Astrid Cleve k o m m e r under hösten att hållas å Stockholms högskola.
D e n första gick af stapeln i tisdags afton o c h fröken Cleve redogjorde till att börja m e d för de vanligaste kemiska föreningarna.
Auditoriet, s o m nästan uteslutande b e s t o d af damer, följde m e d stort intresse föreläsarinnans lättflytande o c h enkla, men dock fängslande föredrag.
Från o c h m e d nästa n u m m e r skall Iduns referent något utför- ligare redogöra för den intressanta föreläsnings- serien.
• Ler K. nyss timade frånfälle att i stället för att sända kransar till hennes kista insamla bidrag till en stipendiefond för lärarinnor, hvilken den afiidna själf stiftat o c h donerat grundplåten till.
Listor för tecknande af dylika bidrag äro utlagda i Wallinska skolan, Riddi ?rholmen 9 (hvardagar kl. 12 — 1), W i l h e l m Billes bokhandel, Drottning- gatan 25, C.
E. Fritzes hofbokhandel, Gustaf Adolfs torg, o c h Fr. Svanströms pappershandel, Södermalmstorg, o c h för de insamlade medlen k o m m e r redovisning att lämnas i tidningarna.
Svensk kvinnlig läkare i Amerika.
Frö- ken Ingeborg Tauström, bekant från sin skolverk- samhet här i Sverige, har slagit sig n e d s o m praktiserande läkare i Minneapolis, efter att för- ut, sedan 1892, ha praktiserat i Chicago, där hon förestod ett privat sjukhus.
cb lllllllllll 1898 S v e n s k a t e a t e r n.
Framförandet af Knut Ham- suns skådespel » Vid rikets port » var onekligen en teaterhändelse af mer än alldagligt intresse.
Vår publik fick här stifta bekantskap m e d ett prof på den ungnorska dramalik, s o m på senaste åren något sökt frigöra sig från de öfvermäktiga ibsensk-a traditionerna, samt m e d en af densam- mas talangfullaste o c h personligaste företrädare.
» Vid rikets port » är visserligen ingalunda ett tekniskt oförvitligt stycke, knappast ens sceniskt tacksamt.
Genom en stillastående o c h uttänjd handling verkar dess pessimistiska grundton än mer betryckande.
Men det r y m m e r så många glimtar af en skarpt intim individualiseringskonst, bäres u p p af en så vulkaniskt glödande indigna- tion m o t den m o d e r n a samhällsmoralens orätt- färdighet, att det måste både intressera o c h värma en tänkande åskådare.
Det utförande, det nu fick på Svenska teatern, var ock förträffligt ägnadt att understödja för- fattarens afsikter.
Det idealistiska brushufvudet, den unge skriftställaren Ivar K a r e n o, s o m omut- Ringar, Broscher, Begär Armband, Kedjearmband, prisuppgift ligt störtar sin bana fram, utan att nedlåta sig till minsta dagtingan m e d sin öfvertygelse, o c h som därför också ohjälpligen splittrar sin lans mot porten till den borgerliga hvardagslyckans rike, fick i hr de Wahl en tolkare, som m e d tyd- lig inspiration gått till sin uppgift.
Utmärkt var äfven fru Sandell s o m hans naivt koketta unga hustru Elina, hvilken hos mannen finner så föga sinne för det ö m m a smek, hennes kärleksträng- tande lilla hjärta åtrår, att h o n därför o c k till sist, rent m o t sin bättre vilja, drifves hän till äktenskapsbryterskans bittra ö d e.
A f Karsten Jerven, den själfsatiriske » öfverlöparen », en m o - dern resonnörstyp, utmejslade hr Lindberg en glänsande figur.
Äfven de smärre rollerna gjor- des godt, såsom den gamle professorn af hr Eliason, » fågeluppstopparen » af hr Olsson o c h Jervens fästmö af fröken Lundeqvist.
Programmet torde n o g vara för literärt att kunna påräkna den större lifslängd, s o m betingas af den s. k. stora publiken, men den lilla, s o m bättre förstår, håller direktör Ranft räkning för de timmar den m e d K n u t H a m s u n fått tillbringa » Vid rikets p o r t ».
Fru Anna Petterson-Norries med stort intresse motsedda första uppträdande som » Madame Sans Géne » ägde rum i onsdags afton.
I nästa n u m m e r skola vi meddela något närmare o m evénémentet.
V i d F i l h a r m o n i s k a s ä l l s k a p e t s sammankomst i måndags återvaldes enhälligt till dirigent för in- gående musikåret tonsättaren W i l h e l m Stenham- mar.
Till ordförande i styrelsen återvaldes kam- marherre A.
Buren.
Däremot uppsköts på en vecka valet af vice ordförande efter hr Sven Scholander, som afsagt sig.
Sällskapets öfningar taga sin början o m måndag.
* Gömdf Skiss för Idun af Ari.
Men inte hade han k o m m i t, o c h nu hade snart hela vintern gått.
H o n hade väntat h o n o m först nästan hvarenda söndagsförmiddag o c h inte gått ut, m e n när han inte k o m, hade h o n o c h hen- nes m a m m a till sist båda två gått ut o c h läm- nat, fadern ensam i sin rullstol.
Den söndagen, när de k o m m o h e m, talade fadern o m, att det ringt på tamburdörren, m e n han hade j u inte kunnat öppna, så han visste ej, h v e m det var.
H o n hade då trott, att det var doktor A l m, m e n det trodde hon ej nu, ty hade han velat träffa henne, så hade han väl kunnat k o m m a tillbaka eller skrifva till henne.
A h nej, han hade nog ångrat sig, o c h han var nog, s o m hon tänkte först, en gammal ungkarl.
De första intrycken v o r o alltid de sannaste.
Ella kände sig bitter och log föraktligt.
H o n var dum, det var h o n, som trott, att nå- gon menade, hvad han sade, det var bara hon, s o m var ärlig.
Men det värsta var, att h o n icke visste, o m hon var ledsen, därför att han ej kommit, eller o m det var sårad fåfänga hon kände, alldeles som h o n i somras, när de träffades sista gången, inte visste, o m h o n ville, att han skulle säga det h o n trodde, han hade i tankarna, eller ej.
H o n tyckte m y c k e t o m h o n o m, han hade gett den gamla, halftokiga fröken, s o m b o d d e hos Grind-Lisa, o c h s o m alla skrattade åt o c h sade, att h o n drack, en hel 50-krona, — det hade h o n fått reda på, — o c h ingen hade hon träffat, s o m hade så godt hufvud eller var så kvickt ironisk som han, när det var n å g o n eller något han tyckte illa o m.
H o n hade flere gånger trott, att hon var kär, m e n när hon så träffat h o n o m igen och allt varit så gladt och uppsluppet, så fritt och naturligt, hade hon sagt sig, att det endast var vanlig flickaktig trånsjuka, o c h kastat bort alla tankar på kärlek, o c h hon hade i stället rodnande för sig själf frågat sig, o m hon ej i dylika stämningar koketterat, m e n det kunde h o n ej riktigt k o m m a på det klara med, o c h — för resten — det gjorde väl alla flickor.
Ja, inte var lifvet någon undrens o c h äfven- tyrens förtrollande värld, s o m m a n trodde, när man var liten o c h tänkte: — när jag blir stor!
— det var då säkert.
Men man fick väl lefva ändå.
Alla gamla, som gingo m u m l a n d e för sig själfva och till hälften barn på nytt, de hade väl haft det s o m hon, de också, o c h de hade j u or- kat lefva dag för dag, tills de blifvit både 70 o c h 80 år.
annat i snö kommer upp i tö. håll.
IDUN 1898 » N e j, m e n se goddag, Ella!
H v a d i all värl- den står du o c h funderar ö f v e r?
Tänker du på själfmord?
Så ser du ut, » h ö r d e s en glad, frisk flickröst, och ett par lifliga, ytliga ö g o n stodo på vid gafvel m o t Ella, s o m spratt till o c h blef r ö d i mörkret.
» Nej, jag bara står o c h studerar bästa sättet att utföra ett dylikt för att sedan ge ut en hand- bok o c h hjälpreda o c h bli rik i detta själfmor- dens o c h handböckernas tidehvarf, » svarade Ella i samma ton, m e n m e d ett bittert drag kring sin leende mun, s o m den andra icke såg.
» U s c b, du är dig alltid lik, m e n allvarsamt sagd t, hvart skall du ta ' v ä g e n?
» Jo, jag skall väl gå h e m för att i s i n o m tid inta ' m i n enkla måltid o c h sofva m i n vanliga sömn. » Det retade henne, att d e n andra öfver- raskat henne, o c h h o n ville inte för sitt lif låt- sas o m någon misstämning.
» Inte annat, då kan du gärna följa m e d m i g hem.
Sten k o m h e m vid middagen o c h sa ', att några af hans kamrater skulle k o m m a hem i af- ton på spelparti, o c h då är det alltid m y c k e t trefligare vid kvällen, o m det är någon mera flicka än jag.
V i k u n d e ha riktigt roligt, k o m du! » » Ja tack skall du ha ', » svarade Ella o c h fick ett betänksamt ansikte, h o n b o r d e allt egentligen gå h e m o c h hjälpa sin m a m m a att sy, » m e n ser du, Betty, j a g sa ' h e m m a, att jag bara skulle gå ut och gå ett litet tag. » » Då skicka vi h e m ett bud, Ni b o ju inte långt ifrån oss, » sade Betty beslutsamt o c h tog Ella u n d e r armen för att draga h e n n e m e d sig.
Och Ella stred i sin själ, men tänkte till slut, att det kunde då vara lika så g o d t att gå m e d Betty, som att sitta h e m m a o c h tiga o c h sy o c h bli allt bittrare o c h bittrare, o c h Betty var då åtminstone naturlig o c h snäll, o c h högt sade h o n: » Ja, m e n då är det bättre, att jag springer u p p själf, vi gå ju ändå förbi oss, » ty då k u n d e hon på samma gång passa på att taga på sig bästa blusen.
» Ja, s o m du vill, » sade Betty, o c h så gingo de tillsammans ner åt K u n g s h o l m e n.
» Hvilka är det, s o m skola k o m m a?
» frågade Ella för att säga något och försöka vara treflig.
» Jo, det är Einar Lindvall o c h Thure Back- man och doktor Landeli.
De ska ' spela vira eller priffe, hvilket det nu är m a n skall vara fyra till, Kortspel tycker jag är lika konstigt o c h tråkigt som räkning. » » D o k t o r L a n d e l i?
» frågade Ella intresseradt.
» Ja, känner du h o n o m?
» Jaa, — nej det gör jag då förstås inte, men jag har hört så m y c k e t talas o m h o n o m, att jag nästan tycker j a g gör det. » » Så, af h v e m d å?
» frågade Betty mera liknöjdt.
Hon tyckte att både Einar Lindvall o c h Thure Backman v o r o m y c k e t roligare.
Doktor Landell såg så kritisk ut, o c h det kändes alltid s o m o m han hade sådan pretention på allt hvad man sade.
» Jo, af en doktor A l m, s o m jag träffade på landet i somras, » sade Ella ifrigt, ty nu var h o n intresserad af ämnet, m e n när h o n märkte, att Bettys intresse var nästan lika med noll, beslöt hon att vända samtalet åt annat håll.
» Men han är väl äldre än Sten, doktor Landell menar j a g?
» Ja, flere år.
Han är n o g gammal, ötver 35 år tänker jag. » » Det är doktor A l m också, » måste Ella med- dela, men sedan lät h o n Betty prata både o m sista kälkpartiet på Djursholm o c h balen h o s Backmans, då Thure anordnat ett särskildt kottil- j o n g s n u m m e r, som han själf hittat på, bara för hennes skull.
Den lilla biten ner till K u n g s h o l m s t o r g gick snart, o c h när de k o m m o utanför Elias port, ro- pade Betty gladt åt Ella, s o m sprang u p p f ö r trappan: » V ä l k o m m e n snart efter! » » Ja, o m ett par minuter! » ropade Ella.
Och det höll h o n o r d med, det var riktigt roligt att få k o m m a b o r t för en afton, o c h m a m m a var mera glad däröfver, än o m h o n suttit h e m m a bredvid henne och sytt.
Visserligen gick det i början litet trögt att sitta i salongen o c h konversera m e d Bettys m a m m a och se i album, medan herrarne sutto inne i Stens rum vid sitt spelbord, men intres- set att få se doktor Landell höll Ella i spänning, och efter kvällen blef det m y c k e t bättre.
Då slogo sig herrarne också ner i salongen, o c h Betty spelade på pianot alla möjliga lösryckta valsbitar o c h r o p a d e: » K o m m e r du i håg! » än åt Thure B a c k m a n o c h än åt Einar Lindvall, som båda kretsade i behaglig närhet af piano- stolen, och så skrattade d e, o c h så berättade Väggohyra, 319 Thure en historia, o c h Betty snurrade rundt på pianostolen för att sitta stilla o c h höra på.
Det var omöjligt att höra hvad de sade, det var ett prat o m hvartannat och skratt o c h spel på pi- anot, o c h de hade visst m y c k e t roligt.
Och Bettys mamma, s o m var godhjärtad o c h vänlig o c h visste, att u n g d o m e n hade roligast, när de fingo vara för sig själfva, satt i salen hos sin man.
Sten var artig värd o c h delade sig än mellan Betty o c h hennes kavaljerer o c h än mellan doktor Landell och Ella, m e n borta hos Betty var ett sådant skratt o m det, s o m han inte förstod var något roligt, o c h dessutom var h o n j u hans syster, så han slog sig till sist på allvar ner hos Ella o c h doktorn.
De började ett samtal i den vanliga stilen o m teater o c h böcker, m e n Elias personliga anmärkningar o c h, som Sten kallade det, ologiska kritik gjorde det snart till ett riktigt hetsigt meningsutbyte.
Ella njöt, h o n sade flere kvickheter, så båda herrar- ne skrattade, ' o c h Sten måste medge, att hennes ologiska kritik just var det, s o m eggade o c h gaf nya uppslag, riktigt inspirerande.
Ella undrade hela tiden, o m doktor Landell hört talas o m henne.
H o n trodde det nästan, ty ibland satt han o c h bara iakttog h e n n e o c h lät Sten prata, o c h i sådana ögonblick kunde Ella plötsligt rodna, då h o n mötte hans blick.
Hon hade så gärna velat fråga h o n o m något o m doktor A l m, men hon visste inte, hur h o n skulle börja, o c h h o n fick hjärtklappning, bara h o n tänkte på att försöka, så h o n fann det rådligast att låta bli.
Det kanske går på hemvägen, tänkte h o n.
Och då gick det också, m e n på helt annat sätt än Ella tänkt sig.
Thure Backman o c h Einar Lindvall, s o m Ella icke talat många ord med, togo hastigt afsked o c h försvunno nsd på närmsta tvärgata, o c h sedan doktor Landell frå- gat, hvar h o n b o d d e o c h några andra likgiltiga frågor, sade han tvärt o c h utan inledning, all- deles s o m de k o m m o under en gaslykta: » Jag kan hälsa fröken från doktor A l m.
» Det h ö g g till i Elias hjärta, o c h h o n sade m e d konstlad röst: » Jaså, tackar. » H o n k o m icke ens i håg att bli förvånad eller fråga hur han mådde.
Och doktor Landell beslöt sig för att taga reda på, hurudan h o n var, denna flicka.
Koketterade bra, det gjorde hon, m e n det låg liksom något under allt hvad h o n sade o c h gjorde, så m a n icke riktigt visste, hvar man hade henne, och ö g o n e n hennes kunde se så hjälplösa o c h hän- gifna ut.
Hans gamle vän, s o m var en präktig karl, hade ju först gått o c h talat o m henne helt rörd i ö g o n e n o c h sedan, då han sökt h e n n e förgäfves ett par gånger, aldrig mer nämnt hen- nes namn, bara ibland m e d v e m o d i g röst hän- tydt på att han var gammal nu o c h dessutom sjuklig, o c h att unga flickor b o r d e gifta sig m e d något så när jämnåriga, o c h så hade han igen k o m m i t in i sitt gamla ironiska, hypokondriska ungkarlslynne o c h smått pedantiska vanor.
Nej, han måste åtminstone ta ' reda på, o m flickan var värd hans v e m o d, o c h så sade h a n: » Han har varit m y c k e t farligt sjuk, legat till sängs ett par månader, men nu är han bättre och går h e m m a i nattrock o c h promenerar mel- lan soffan och sängen. » Elias ögon sågo stora af förskräckelse u p p på h o n o m, o c h han nicka- d e: » H a n blir n o g bra nu.
Han var o c h sökte fröken ett par gånger i höstas, m e n Ni var visst inte hemma, o c h frökens porträtt står på hans skrifbord.
En gång, när en af kamraterna ny- fiken på denna ovana prydnad började skämta och fråga h o n o m, blef han o n d o c h stoppade utan ett ord porträttet i fickan.
Ja, det var riktigt som att tända eld på krut att se in i hans ö g o n då, » sade han vänligt, då Elias ögon hängde vid hans ansikte i lyssnande andakt.
» Men här är det ju fröken b o r?