Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Deltagande i Nummer-LotteriSpelet och uti Spel i allmänhet, vare sig tillåtna eller förbjudna, har med mångfalldiga andra företag till vinning eller förströelse det gemensamt, alt passion och öfverdrift i beräkningar kunna hafva menliga följder; men icke har Directionen i detta afseende försport något som, hvad Nummer-Lotteri-Spelet vidkommer, är serskildt anmärkningsvärdt; och lika litet
Directionen vågar antaga, att, om detta Spel såsom Allmän Inrättning upphör, sådant skall medföra någon stor och vigtig inverkan till vinst för sedligheten hos dem, hvilka kunnat vara hugade att på detsamma göra insatts till en eller flera af de årligen endast Sjutton gånger förefallande
Dragningar, lika tvifvelaktigt förekommer det, att detta steg skall kunna åt fallenheten för lika beskaflädt
Spel gifva den förändrade riglning, hvarigenom de nu mera så oinskränkt gängse enskildta, ofelbart vida vådligare och i alla delar mera betänkliga Ineller Ut-ländska Lotterier af mångfalldiga slag, om hvilka Directionen den 27 Januari 1338 afgifvit underdånigt utlåtande, som nu i underdånighet åberopas, skola alldeles upphöra att anlitas och antingen uppenbarligen, utan hinder af Författningarne, eller lönnligen, om de blifva förbjudne, indraga allmänheten i Spel utan sådan publik Controll och ansvarighet, som kan lagligen gällande göras.
Vid indragning af Publike Verk, Embeten och Tjenster, med fastställd Lönings-Stat, har i allmänhet den grundsatis varit gällande oeh blifvit iagttagen, att Löntagarne icke blifvit beröfvade sina lönevillkor, utan förklarade berättigade, att deni på Indragnings-Stat bibehålla.
Nummer-Lolteri-Verket, hvars aflöning utgår utaf Lotteri-Medlen, enligt af Eders Kongl. Maj:t för hvarje år i Nåder fastställd Slrj,, har i detta hänseende en serskild försäkran uti Kongl. Brefvet den -12 Juni 1778, hvarigenom Kongl. Majit i Nåder bifallit, att Directeurerne *>ch Betje V - — 92 — ningen viel detta Verk framgent årligen skulle njuta sina Inkomster, så länge dertill gåfves tillgång af Lotteriets Vinst.
Då Kongl. Maj:t den 11 Januari 1815 bestämde för Directionens Ordförande och Ledamöter den aflöning, de ännu på Stat uppbära, blefvo Interesse-medlen å Lotteri-Cassans Capitaler dertill påräknade, med förklarande, att den förbättring löne-villkoren erhöllo skulle af samma tillgång utgå; varande samma löneförhöjning sedermera, enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 17 December 1823, uppförd på Lotteriets Stat, för att, lika med det öfriga Stats-anslaget, af Lotteriets inkomst bestridas; hvilket Nådiga stadgande föranleddes deraf, att Nummer-Lotteriets räntegifvande Fond då mera var till Riksgälds-Contoret öfverlemnad; och när Verkets Tjenstemän och Betjening den 23 October 1816 undfingo en förbättrad Löne-Stat, hvartill bereddes tillgång genom flera tjensters indragning, förklarade Kongl. Maj:t i Nåder, att innehafvarne af de tjenster som indrogos och från Staten uteslötos, skulle på Exspectance-Stat åtnjuta sina löner intill dess de till andra sysslor kunde flyttas eller befordras, eller ock annorledes afgingo.
Directionen vågar göra sig förvissad, att detta allt, om Nummer-Lotteri-Inrättningens upphörande varder beslutadt, får komma i öfvervägande, till det afseende, hvarigenom samtlige vid detta Statens Verk anställde Embets- och Tjenstemän samt Betjente, af hvilka många hafva i 30 till 40 år eller derutöfver och de fleste öfver 20 år arbetat i Verkets tjenst, samt nästan alla hunnit öfver deras medelålder, må blifva försäkrade om oförändradt åtnjutande af de på Stat hittills bestådde löningsförmåner; och
Directionen får i sådant afseende underdånigst framställa, att Aflönings-Staten upptager tillsammans 9,680 R:dr, oberäknade Extra arfvoden, som Directionen enligt Staten anslagit i mohn af hvad göromålen fordrat; och att tillgång dertill, ehuru den fortgående årliga Vinsten af LotteriSpelet upphör när Verket indrages, likväl dels före detta varit beredd uti den Capital-Fond, som var af Lotteri-Vinsten i behåll intill år 1823, och då, enligt Rikets Ständers Beslut blef ifrån Lotteri-Cassan, med ett Capital af 217,007 R:dr 6 sk. 10 r:st. i Penningar och Räntebärande Obligationer öfverlemnad till Riksgälds-Contoret, som sedermera aldrig fått vidkännas någon utgift i och för det Nummer-Lotteriet anvisade Creditif derstädes, dels ock för härvarande finnes att tillgå, ej mindre i Lotteri-Cassans Behållning af omkring 37,000 R:dr, än äfven i Brudgåfvo-For ms och dess Ränte-Medels-Cassas Behållning, som enligt 1838 års
Ra enskauer utgjorde vid samma års slut, den förra 26,935 R:dr 34 sk. 7 st. hvaraf redan tillfallne, men ännu ej utbetaldte Brudgåfvo-Vi. , i den mohn Vinstägarne träda i äktenskap, medtaga en f del, som ej på förhand kan till något visst belopp beräknas, men säkerligen blir i förhållande till Fonden obetydlig, och den sednare 8,780 R:dr 41 sk. 10 r:st.; samt ändteligen uti den med Lotteri-Medel inköpta och underhållna Fasta Egendom, brandförsäkrad för en Summa af 18,000 R:dr, som kan antagas utgöra mindre än halfva försäljningsvärdet.
Den Nådiga Remissen bifogas och Directionen framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormägtigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter GABR.
POPPIUS. C. D.
N. af Wetterstedt.
Stockholm den 10 Februari 1840. J. L, af Rosén. - .. ■ ‘ '..V'' *• t -vi,/.?: t Underdånigst, angående Rikets Ständers Revisorers Berättelse år 1839.
Förvaltningens af Sjö-Årendena und. utlåtande.
Genom Nådig Remiss den 24 sistlidne Januari å härhos återgående transumt af Rikets Ständers Revisorers år 1839 afgifna berättelse ona den samma år verkställda granskning af Stats-Verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1836 och 1837, har Eders Kongl. Maj:t, i hvad nämnde Berättelse rörer dessa årens Räkenskaper för Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Flottans Stationer samt Lotsverket, behagat infordra Förvaltningens underdåniga utlåtande; och får, i anledning häraf, Förvaltningen följande i underdånighet anföra:
I första punkten hafva Rikets Ständers Revisorer anmärkt, ”att den vid 1837 års slut i Förvaltningens Hufvud-Bok balancerade, i Cassan varande conlanta behållning af 2,243 R:dr 36 sk. ej finnes verificerad, i likhet med det belopp, som vid samma tid i Banken innestod, ehuru Casseuren icke får på en gång i sin Gassa ega mer, än 2,000 R:dr, för hvilken Summa han ställt vederbörlig Uppbördsborgen.”
I afseende härå, och då för formlig verificering af den i Förvaltningens Gassa vid hvarje års slut befindtliga bchållnings-summa skulle erfordras Gassans inventering den sista December hvarje år, men sådan inventering då icke med nu brukliga redovisningssätt kan iakttagas, enär, innan Cassan kan inventeras, Cassa-föislagen måste uppgöras, hvilka åter äro, för de dervid fogade förskoltsförteckningarnes skull så vidlyftiga, att Casseuren, just derföre, enligt den för Embetsverket gällande Arbets-Ordning, har sig ålla dagar medgifna till deras upprättande, täcktes Eders Kongl.
Majit i Nåder inhämta att, inom denna tids förlopp alltså ingen inventering af Cassan med erforderlig noggrannhet kan verkställas, hvaraf ock inträffar att Cassa-inventeringen för hvarje års 4:de qvartal ej äger rum förr än i början af nästpåföljande årets Januari månad; men kunna, af då uppgjorda och attesterade, samt Förvaltningens
Protocoller för samma månad vidfogade Inventeringshandlingar, så väl Revisionen i Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rätt, som ock Rikets Ständers Revisorer fullständigt sig förvissa, att den contau - — 95 — la Cassa-behållning, nästförflutna årets räkenskap upptager, verkligen funnits.
Dessa äro äfven skälen dertill, att contanta behållningen vid 1837 års slut, icke blifvit, på sätt yrkadt är, verificerad; till stöd hvarför ytterligare kan läggas den omständighet, alt Casseuren esomoftast under årets lopp, såsom t. ex. vid månadtliga penninge-remisserne till Flottans Stationer, under flere dagar har i Cassan innestående Summor, hvilka betydligt öfverstiga det belopp, hvarför han, på sätt ofvan nämndt är, ställt behörig borgen, ulan att detta långt vigtigare förhållande någonsin kunnat eller kan gifva vederbörande rättmätig anledning till klander; hvadan ock Förvaltningen aldrig förmodat det tvifvelsmål om tillvaron af det, vanligen ringa, belopp, hvarmed ett års contanta behållningssumma möjligen kunde öfverskjuta Borgens-summan, skäligen skulle kunna uppstå: skolande hädanefter den i Förvaltningens Cassa årligen den sista December varande contanta behållning af Flottans och Lotsverkets medel sålunda verificeras, att de af Förvaltningens Ledamöter, hvilka genast vid början af året, näst efter redogörelse-året inventera Förvaltningens Cassa, tillika med Kamereraren vitsorda riglighelen och öfverensstämmelsen med Förvaltningens beslut om de vid årets slut i Cassan qvarstående förskotter, och jemväl, tillika med Kamereraren, intyga, det contanta behållningen vid samma tid i Cassan förefunnits. 2:dra Punkten:
Beträffande Revisorernes anmärkning, att Kamereraren Krutmejer, utan grundad rättighet, årligen, med tillsammans 147 R:dr 28 sk. uppburit och qvitterat en Kainmar-Drängs-lön och ljuspenningar vid Flottans härvarande Station, så får Förvaltningen underdånigst öfverlemna bemälde Kamererares deröfver afgifna förklaring, med underdånig anmälan derjemte, att Stations-Befälhafvaren uti skrifvelse till Förvaltningen den 24 i denna månad, tillkännagifva, att med Stations-Befälhafvarens begifvande, Kammar-Drängen C. M. Lindquist haft ledighet från den ständiga upp-passningen vid Stationens Contor, emot det att hans närmaste förman, Kamereraren Krutmejer ansvarat för Lindquists tjensteåliggandens behöriga fullgörande. 3:dje Punkten:
Äfvenledes hafva Revisorerne ”för obehörig ansett och till rättelse för framtiden”, anmärkt utgiften af 5 R:dr, som till Visitkort från Förvaltningen af Sjö-Ärendena under åren 1836 och 1837 åtgått; i afseende å hvilken anmärkning, då någon godtgörelse för berörde utgift icke blifvit yrkad och således icke kan ifrågakomma, Förvaltningen endast får i underdånighet förklara, att dylik utgift hädanefter ej skall äga ruin. 96 - 4-'de
Punkten:
I afseende å de deruti af Revisorerne anmärkta aflöningsposter, hvilka af Riks-Statens 4:de Hufvud-Titels Expectance-Stat och besparingar utgått, får Förvaltningen i underdånighet upplysa: att det f. d. Varfs-Commissarien vid Kongl.
Flottan i Carlskrona N. G. Rääf, genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 18 Maj 1836 och 14 Juli 1837 under dessa hegge år tillagde arfvode af 100 R:dr Banco årligen såsom utgörande skillnaden emellan hans förut innehafda lön och den, vid afskedtagandet, honom tillerkända pension, icke är ett ständigt arfvode, utan hittills i Nåder beviljadts, efter årligen skedda underdåniga framställningar: att anslaget till f. tl. Capilainen F. A. Sjöbohm, som på andra villkor ej kunnat förmås, och alldeles icke kunnat tvingas alt taga afsked, kostar Kronan vida mindre, än om han i tjenst qvarstått: att, hvad angår anslaget åt Vice-Amiralen, numera Stats-Rådet, Riddaren och Commendeuren af Eders Kongl. Maj:ts Orden, Friherre Lagerbjelke, Förvaltningen, som, då Eders Kongl. Maj:t i Nåder funnit godt anslaget bevilja, uppå de uti det derom aflåtna Nådiga Bref anförda skäl, nemligen för dels Herr Friherren åliggande representation såsom Befälhafvande Amiral i Carlskrona, och dels såsom Chef för 7:de Militair-Districtet, anser sig endast böra högstberörde
Nådiga beslut i ämnet underdånigst åberopa: att Förvaltningen anser sig hafva på välgrundade skäl i underdånighet tillstyrkt det ytterligare arfvodet åt Casseuren Poller, hvarigenom Kronan i alla fall tillgodonjuter en minskning af 300
R:dr årligen för uppbörder och redovisningar af Lotsverkets numera vida större och vidlyftigare uppbörd, än den förut varit, samt slutligen, att, då Eders Kongl. Maj:t i Nåder funnit Secund-Chefen vid Dess Flottas Constructions-Corps, Öfversten, Commendeuren och Riddaren af Bornemans underdåniga anhållan, att vid Carlskrona Station förblifva, rättvis och billig, Förvaltningen icke ansett sig kunna undgå, att det Capitainen D’Ailly, såsom Chef för härvarande ConstructionsContor, och, i sådan egenskap, Ledamot uti Förvaltningen, i Nåder tillagde arfvode, såsom i högsta grad billigt, underdånigst tillstyrka. 5:te Punkten:
Emot hvad Rikets Ständers Revisorer uti deras ofvanomförmälda Berättelse uppgifvit, nemligen att årliga arfvodena åt de Militaire-Ledamöter af Kongl. Flottan, hvilka varit Commenderade till sådan tjenstgöring i Eders Kongl.
Maj:ts Krigs-Hof-Rätt, utgått af Riks-Statens Fjerde IIufvud-Titels anslag till oförutsedda utgifter, får Förvaltningen i underdånighet anföra, att dessa arfvoden alltid blifvit bestridda af samma Hufvud-Titels anslag till rese- och tractaments pennin - — 97 penningar: anseende sig Förvaltningen icke tillständigt, att hvarken öfver den af Revisorerne förmenta olämpligheten af ifrågavarande arfvoden, hvilkas utbetalning likväl grundat sig på Eders Kongl. Maj:ts Nådiga beslut, eller öfver Revisorernes framställning, att Krigs-Hof-Rätten, i anseende till dess, efter deras tanka, mindre ändamålsenliga organisation, måtte upphöra och på Eders Kongl. Majrts och Rikets Hof-Rätter öfverflyttas, något yttrande afgifva. 6:te Punkten:
Som hvad Revisorerne anfört, angående år 1837 skedd slopning af åtskilliga vid Eders Kongl.
Maj:ts Flottas härvarande Station då befindtliga Kanon-Slupar, ej innefattar någon direkt anmärkning emot Förvaltningen, utan blott en framställning till Rikets Ständer om denna frågas hela behandling, får Förvaltningen uti denna punkt endast i underdånighet anföra, att, då Förvaltningen, efter dess tanka, fullständigt framställt förhållandet och förloppet med ifrågavarande Slupars behandling, och Eders Kongl. Maj:t i Nåder icke funnit skäl förekomma, att Förvaltningen dervid i någor måtto oi’ätt förfarit, grundad anledning till den gjorda anmärkningen synes hafva saknats. y:de Punkten:
I afseende å den Sjö-Aflöning, Befäl och manskap å Corvetten Najaden under 1836 års expedition upphurit, i stöd och med tillämpning af Eders Kongl.
Maj:ts förnyade Nådiga Sjö-Aflönings-Reglemente af den 28 September 1833, hafva Rikets Ständers Revisorer, som uppå flerfalldiga anförde skäl, ansett berörde aflöning oriktigt och till för högt belopp beräknad vid dess evalvation till Silfver, trott sig böra på detta förhållande fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, för tillvägabringande af nödig rättelse i framtiden; och får Förvaltningen, i anledning häraf, underdånigst anföra, att, som denna anmärknings-fråga redan blifvit uti Kammar-Rätten väckt, och nu beror på Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, den rättelse, som kan i Nåder pröfvas skälig, utan tvifvel varder vidtagen och i Nåder föreskrifven. 8:de Punkten:
Vidkommande dernäst Revisorernes anmälan, att Förvaltningen, ”utan Eders Kongl. Maj:ts auctorisation”, skulle hafva, ”för Flottans behof, inköpt af framlidne Capitaine Karlsunds
Enka en samling af vetenskapliga böcker och ritningar för en summa af 1,300 R:dr Banco utaf anslaget till oförutsedda utgifter”, har Förvaltningen härmed skolat i underdånighet upplysa, att denna kostnad icke af det uppgifna anslaget utgått, utan med 714 R:dr 28 sk. af 1832 och 585 R:dr 20 sk. utaf 1833 årens behållna Nybyggnads-och Underhålls-Stats - — 98 medel, hvilka besparingar Förvaltningen, utan föregången underdånig anmälan och erhållet Nådigt tillstånd, eger att, efter omständigheterne, för Flottans behof disponera: lärande om besagde upphandlings nytta och fördelaktighet, något tvifvel icke eller skäligen böra ega rum, då i betraktande tages det vetenskapliga värdet af de inköpta böckerne och ritningarne, samt deras antal och dryga första anskaffningskostnad, hvilken betydligen öfverstigit de 1,300 R:dr, Förvaltningen, för deras erhållande, ulbetalt; och anser sig Förvaltningen härvid jemväl böra 4 §. 6 mom. af Eders Kongl. Maj:ts för densamma den 2 November 1824 utfärdade Nådiga Jnstruction, angående Förvaltningens åliggande att följa främmande Länders framsteg och upptäckter i ämnen, som röra Sjöväsendet, i underdånighet åberopa. g:de Punkten:
Enär Revisorerne inhämtat, att af Flottans Expencemedels-anslag ”under åren 1836 och 1837 utgått Skolappningspenningar åt Yaktbetjeningen i Förvaltningen, arfvoden till Kamereraren, sorn fört Förvaltningens räkning i Banken, samt lill den tjensteman i PostVerket, som besörjer Förvaltningens Fribrefs-correspondance, och då det varit Revisionen bekant, att dylika smärre gratificationer äfven af andra förvaltande Verk utbetalas”, hafva Revisorerne till Rikets Ständer hemställt, ”att på en gång för alla Verk utredning inålte ske, till hvad belopp dessa discretioner af Tjenstemän tillgodonjutas, och att, på grund deraf, emot det att dessa små utgifter försvunne, Tjenstemännen tillädes så mycket i förhöjning å lönerne, som svarar emot deras hafde besvär och ansvar”, uti hvilken Revisorernes, efter Förvaltningens tanka välgrundade framställning såsom i omförmäldta hänseenden åsyftande enhet, enkelhet och reda, Förvaltningen, för dess del instämmer.. io:cle Punkten:
Som Revisorerne i denna punkt till Rikets Ständer endast uppgifvit den förlust, Eders Kongl. Maj:t och Kronan fått vidkännas genom Krono-Ångfartyget Odens år 1836 inträffade strandning, hvilket mål för det närvarande beror på Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning i Domstolsväg, finner Förvaltningen intet, från dess sida, vara att uti detta ämne i underdånighet anföra, eller tillägga.
Slutligen, och hvad angår den af Rikets Ständers Revisorer jemväl gjorda anmärkning, att vid Förvaltningens Hufvud-Böcker ej finnes bifogad någon Inventarie-Förteckning, ehuru en sådan, enligt Revisorernes tanka, årligen borde räkenskaperne medfölja, får Förvaltningen i underdånighet anföra: att, om med omnämnde förteckning skulle förstås en uppgift å Flottans samtliga Stationers Fartyg, Hus och Inrättningar, - 99 - med derlill hörande inventarier, eller endast öfver dessa sednare, en sådan icke kan åstadkommas, enär den mest approximativa förteckning å detta allt, hvilken, för dess uppgörande, skulle fordra längre tid, ett förökadt antal Tjenstemän och till deras aflöning uppkommande betydliga kostnader, likväl icke kunde blifva fullkomligt tillförlitlig, samt att, om åter med den af Rikets Ständers Revisorer äskade förteckningen endast afses en uppgift å möbler och andra effecter, tillhörande Förvaltningens Embetshus, en sådan närhälst kan meddelas, men att, då den ifrågasatte långt vigligare förteckningen öfver Flottans alla tillhörigheter, uppgående till flere Millioners värde, icke, på sätt ofvan jemväl finnes anfördt, skulle utan betydliga utgifter och tidsutdrägt kunna praesteras, Förvaltningen icke ansett sig ega anledning, alt vid sina Hufvud-Böcker foga Förteckning öfver de uti dess Embets- och Tjenstemäns Arbetsrum befindtlige inventarie-persedlar, som årligen inventeras och hvilkas sammanlagda värde icke till fullt 1,000 R:dr uppgår.
Förvaltningen af Sjö-Ärendena framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit Stormägtigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare oell undersåtei' O. G.
NORDENSKIÖLD. J. H. Kreuger.
Carl Servais.
Carl Sutthoff. Stockholm den 28 Februari 1840.
C. M. af Lehnberg. \ ' - ' • / Till Kongl. Majrt underdånigst, angående af Rikets Ständers Revisorer gjorde anmärkningar vid Fjerde liufvud-Titelns förvaltning åren 1836 och 1837.
— 100 — Gonvoy-Commissariatets underd. utlåtande.
Tili underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts Remiss, af den 21 sistlidne December, uppå Rikets Ständers Revisorers berättelse angående deras granskning af Convoy-Commissariatets räkenskaper för åren 1836 och 1837, får Convoy-Commissariatet afgifva följande underdåniga utlåtande: a) I detta mom. tillkännagifva Revisorerne, att sedan General-Consuln i Algier m. m. E. J. Lagerheim, i följd af Eders Kongl.
Majlis Nådiga bref den 20 Mars 1835, af Convoy-Cassan undfått ett räntefritt lån 6,000 R:dr och med dess återbetalning erhållit ett års anstånd, under hvilken tid, frågan om ersättning för hans, vid Algiers intagande lidne förluster, förmodats blifva af Kongl. Franska Regeringen afgjord, men anspråket härom blifvit från Frankrikes sida afslaget, hade bemälde General-Consul hos Eders Kongl.
Majrt i underdånighet sökt att från Handels- och Sjöfarts-fonden vinna denna ersättning, uppgående till 9,333 R:dr; öfver hvilken ansökning Eders Kongl. Maj:t infordrat Convoy-Commissariatels underdåniga utlåtande, som äfven blifvit afgifvet, hvarefter denna fråga vid 1837 års slut var beroende på Eders Kongl.
Convoy-Commissariatet får härvid tillägga, att Eders Kongl. Majit, genom Nådigt bref af den 22 December 1837, i anseende till deri anförde skäl och omständigheter, lemnat Nådigt bifall till General-Consuln Lagerheims ifrågavarande ansökning. b) Innehåller, att de tillförordnade Consuln Schultze tillagde, och af sednast församlade Revisorer omförmälde, löneförmåner af tillsammans 2,600 R:dr Hamburger Banco innehafvas af honom ännu oafkortade.
Anledningen härtill har Convoy-Commissariatet i sitt underdåniga utlåtande af den 13 Februari 1838, öfver nyssnämnde
Re - — 101 — visorers framställning, fullständigt motiverat, dertill således underdånigst liänvises. c) Omförmäler, att Convoy-Cassans fordran af 6,358 R:dr 42 sk. 3 r:st. uti Handlanden i Christiania Rösners concurs ännu icke blifvit afskrifven af det skäl, att Rosner erbudit 30 procents accord, att betalas under 10 år räknade från och med år 1840, hvilket, då Rosner sedermera icke lemnat någon garanti för uppfyllandet, icke heller kunnat antagas.
Genom Nådigt bref, af den 2 Februari 1838, har Eders Kongl. Maj:t, uppå Convoy-Commissariatets underdåniga hemställan, huruvida det af Rosner, genom Stifts-Amtmannen Petersen i en förnyad framställning, erbjudna accord af 30 procent på 10 år ifrån 1842, och icke, som Revisorerne anföra, frun 1840, borde antagas, i Nåder beslutit, att anbudet så mycket mindre kunde antagas, som någon säkerhet för fullgörandet ej blifvit erbjuden.
Enligt Convoy-Commissariatet enskilt tillhandakomna underrättelser, fortfar Rosner i sin oförmåga till all afbetalning. d) Jemte tillkännagifvande, att de transactioner med Norrska ZahlCassan, hvilka äfven under åren 1836 och 1837 blifvit besörjda på samma sätt, sorn sednaste Revisions-berättelse omförmäler, medfört eu utgift för båda åren af tillsammans 359 R:dr 9 sk. 9 r:st., hafva Revisorerne, ehuru denna kostnad synts dem icke hafva varit större, än billigt är, dock trott sig böra i afseende på dessa transactioner tillstyrka den förändring, att Norrska Finance- Handels- och Tull-Departementet, i stället för Anvisningar på nämnde Zahl-Cassa till Handels- och Sjöfarts-fonden, öfversänder säkra vexlar, helst denna fond så mycket snarare borde oförminskadt och utan omkostnader få tillgodonjuta det bidrag, Norrska Regeringen aflemnar, sorn detta bidrag ännu icke blifvit förhöjdt öfver 15,000 Species eller vid pass 36,000 R:dr Svenskt Banco, hvilket belopp Rikets Ständer äfven ansett alltför ringa, relatift till de inkomster, hvilka samma fond eger af Svenska Stats-Verket, och då man jemför de särskilta Staternes handels-förhållanden och lästetalet af de å ömse sidor till handels-företag begagnade fartyg.
Genom det sätt för inbekommandet af Norrska Siats-Verkets bidrag, som Convoy-Commissariatet, under nu ifrågavarande år, och efter derom hos Rikets sednast församlade Ständer uppstådd fråga, — 102 — vidtagit, är all den besparing härutinnan tiilvägabragt, som af Convoy-Commissariatet beror.
Utom Convoy-Commissariatets bedömmande ligger det, huruvida Norrska Regeringens Finanee- Handels- och Tull-Departement kan åläggas att i annan, än i den af Norriges Stor-Tliing föreskrifna ordning, afbörda det ifrågavarande bidraget.
I händelse något i öfverensstämmelse med Revisorernes önskan kan lillgöras, lärer Eders Kongl.
Majit täckas deråt lemna Nådig åtgärd.
Beträffande åter sjelfva bidragets belopp, så har Convoy-Commissariatet, under den 27 December 1838, lill Eders Kongl. Majit uppgifvit, så väl medium af den afgift, hvari Norrska Stats-Verket borde deltaga, som grunderna för proportionen, efter hvilken detta Norriges deltagande borde bestämmas.