Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Öns försvar är anförtrodt åt invå narne sjelfve och bestrides genom conscription, hvilken älla män, sorn kunna föra vapen, äro från femtonde till femtionde året underkastade.
Denna conscription eller National-Beväring, som åren 1810 och 1811, efter serskilde sammankomster och träffade aftal emellan öns dåvarande Landshöfding och Militaire-Befälhafvare, Friherre R.
Cederström, samt invånarns derstädes, inrättades och af Kongl. Maj:t under den 5 Februari sistnämnde år fastställdes, är helt och hållet grundad på invånarnes frivilliga åtagande.
Vid sådant förhållande, och då med förevarande motion åsyftas en väsendtlig förändring i organisationen af Gottlands NationalBeväring, samt Utskotten anse dylika organisationsfrågor, som i allmänhet ensamt ankomma på Kongl. Majrts Nådiga pröfning, icke lämpligen böra utgöra föremål för Rikets Ständers handläggning, kunna Utskotten väl icke tillstyrka Rikets Ständers bifall till de genomgripande förändringar, motionären föreslagit; men då Utskotten icke kunnat underlåta fästa uppmärksamheten på det förhållande, att beväringspliglen for Gottlands invånare inträder redan vid ynglingens 15 års ålder, och således innan han blifvit mantalsskrifven, samt Utskotten anse ynglingens så väl själs- som kroppsförmögenheter vid denna ålder ännu vara så outvecklade, att han icke torde kunna i någon serdeles morr fylla sin pligt såsom landets försvarare, få Utskotten hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att Beväringsskyldigheten å Gottland icke må vidtaga förrän det år, då ynglingen blifver mantalsskrifven.
Ank. till Exp.-Utsk. d. ao Mars, kl. 8 e m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om Lärare-Seminariers inrättande, m, m.
Vid sistföillutne Riksdag hade Herr Lagergren, Anders, uti en hos Rid - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskcttens.
Utlålandej N.-o 8g.
Ridderskapet och Adela vackt motion, dels fästat uppmärksamheten derå, att Läro-Inrättningars framgång samt Lärjungars hildning hufvudsakligen berodde på Lärarnes egenskaper, och att det sålunda vore nödvändigt att, vid Lärares antagande, så vidt möjligt, göra sig förvissad, att de skulle komma att uppfylla sitt ansvarsfulla kall, dels anmärkt: att lagarrie for befordran inom Läroverken icke voro förenlige med tidens kraf; att rättigheten att söka lärareplatser, med undantag för Gymnasierne, vore inskränkt till de inom hvarje Stift födde personer, hvaraf Liefve en följd, att vid en skolsysslas tillsättande, en utom Stiftet född, men till skol-lärare skicklig person, förbiginges af en honom underlägsen, endast derföre, att denne sednare vore inom Stiftet född, samt att de prof, som skulle stadga omdömet om den sökandes kunskaper, skicklighet och användbarhet till den plats, han sökte, icke vore tjenlige, utan förfelade det med dem åsyftade ändamål; hvarjemte Herr Lagergren för vinnande af rättelse uti berörde anmärkte förhållanden, hade föreslagit: l:o inrättandet af Seminarier för bildande af skicklige lärare till så väl högre och lägre Lärdoms-skolor, som Apologistier och Gymnasier; 2:o fastställandet af prof, som grundligare och tillfyllestgörande i afseende på de sökandes kunskaper och practiska skicklighet äfven genom
Domrarnes ei farenhet och öfverlägsna bildning kunde göras så betydelsefulla och för samhället tillfredsställande som möjligt; 3:o upphäfvande af Indigenats-rätten för sökande, som med goda betyg styrkte sig hafva genomgått ett lärare-seminarium eller med loford tjenstgjort ett år vid sådant läroverk, der han tjensten sökte.
Vid innevarande Riksdag har Herr Lagergren hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln, med åberopande af nämnde motion, förnyat de deri gjorde förslag, med tillägg, att den practiska coursen för Seminarii-eleverne må ej endast vid Cathedral- eller Trivial-Skola och Gymnasium fullbordas, utan äfven förbindas med noga kännedom af och tillräcklig öfning uti Nya Elementar-skolans undervisning och uppfostringssätt; anseende motionären denna åtgärd vara destomera nödvändig, som den skulle i betydlig mon bidraga till en för uppfostran och den allmänna undervisningen lycklig och fördelaktig utgång af den strid, som påginge emellan den gamla och nya skolan.
Det nya undervisningssättels idee och tillämpning vore både för litet kändt ecb för litet värderadt, och kunskap derom borde spridas först inom Lärare-Corpsen och sedan hos den större publiken.
Endast med tiden kunde man få utröndt, om den nya Skolmethoden borde stå eller falla, eller huBih. till R.
Trot. 184S. 4 Sami. 2 Afd. ig Haft. 2 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskottens Utlåtande> N.o 89. ru mycket af den borde användas eller huru mycket förkastas, ty först sedan en yngre Lärare-Corps uppvuxit, bekant med båda skolformerna och skicklig i bådas handhafvande, kunde raan vänta sig en allmännare opartiskhet, ett mera sansadt lugn och ett fullt mognadt omdöme vid tvistens afgörande.
Derjemte bar motionären föreslagit, alt ett årligt anslag af 3000 R:dr J3:co, eller samma belopp, som 1843 års Skolrevission föreslagit, måtte för det åsyftade ändamålet beviljas, att utgå efter den anordning, Kongl. Maj:t vid en blifvande organisation kunde finna för behofvet lämplig.
Sedan behandlingen af förevarande ärende blifvit öfverlemnad till sammansatta Stats* samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten, hafva Utskotten detsamma under öfvervägande förehaft och få härmedelst afgifva sitt yttrande öfver de i motionen förekommande förslag.
Hvad först angår inrättandet af Seminarier för Skollärares bildande: så få Utskotten förklara, att de, lika med 1843 års Revision öfver Rikets Elementar-Lärovei k, anse sådant vara en af de mest maktpåliggande åtgär der till Läroverkets förbättring.
Någon direct åtgärd för bildandet af lärare till Gymnasier och skolor har i vårt land icke blifvit vidtagen.
Yäl kunna vid Universiteten inhemtas de theoretiska kunskaper och den högre intellectuella blindning, som för bestridandet af Lärare-kallet i första rummet erfordras; men om ock denna bildning omfattar all den theoretiska insigt, som den offentliga undervisningen tager i anspråk, så återstår likväl för den blifvande läraren ej allenast att vinna en sådan rigtning af sina theoretiska kunskaper, att han på ett fruktbringande sätt må kunna meddela dem åt andre, utan äfven att förväifva en närmare kännedom cun sjelfva sättet för undervisningens meddelande.
Detta kan visserligen efter band vinnas under en längre tjenstgöring vid Läroverken; men för att med framgång kunna begynna en sådan tjenstgöring, så att lärjungarne genast må af den undervisning, Lärarne bibringa, hemta all möjlig nytta, är det af behof för den blifvande skol-läraren att hafva inbemtat den practiska bildning, som är resultat af en förutgången öfning onder erfarne lärares uppsigt och ledning.
Utskotten antaga aljtså behofligheten af en anstalt till bildning af Lärare vid Läroverken; och Utskotten finna ett ytterligare stöd för denna sin åsigt deruti, att Rikets Ständer beslutat att hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes förordna om en sådan förändring af Elementar-Läroverket, att nvarande Apologist- och Lärdomsskola samt Gymnasium lomme att utgöra en enda fullständigt sammanhängande skola med tvänne bildningslinier, äfvensom att, då Ephorus och Lärarne Sla's- sami Allm Besv - och Ekon -Utskottens Utlåtande, N.o 8g. ii <Jprom voro ense, ämnesläsning för lärjungarne måtte vid det allmänna Elementar-Läroverket varda tillåten.
Då den läromethod, som, i fall Kongl. Maj:t behagar gifva Sitt bifall till Ständernes underdåniga anhållan, kommer att begagnas, ännu icke torde vara öfverallt fullständigt känd, och det är af serdeles vigt, att de lärare, som skulle komma att meddela undervisning, i enlighet med] den föreslagna förändringen, jemväl äro hemmastadde i det practiska användandet af nämnde läromethod, inses äfven häraf beliofvet af en derpå syftande läroanstalt.
Utskotten finna deremot sig icke böra, beträffande organisationen af den ifrågavarande anstalten, något förslag afgifva, öfvertygade, att Kongl. Maj:t, efter vederböraudes hörande, vidtager de åtgärder, som kunna i afseende derå finnas mest tjenlige.
På sådana skäl tillstyrka Utskotten att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att ändamålsenliga anstalter till bildande af lärare för Elementarläroverken måtte blifva inrättade och undervisningen i dessa anstalter äfven sträcka sig till kännedom om undervisningssätt^ efter det så kallade nya Skolsystemet.
Det anslag, som för åvägabringande häraf utaf motionären blifvit föreslaget, eller 3,000 R:dr B:co, synes dock Utskotten icke vara tillräckligt.
Om framgången af all undervisning hufvudsakligen är beroende på lärarnes skicklighet alt fullgöra sitt kall, och om, såsom ett lämpligt medel för danandet af duglige lärare, antages inrättandet af lärare-seminarier, så torde det icke kunna bestridas, att dessa anstalter böra erhålla den utsträckning, att ändamålet med desamma ej förfelas.
Vid betraktandet deraf, att de fleste, som egna sig åt lärarekallet, vanligen äro mindre bemedlade och att dessutom den curs, sora de hafva att genomgå vid Academien, oftast medtager deras tillgångar, hafva Utskotten föreställt sig nödvändigheten deraf, att de personer, som genomgå den förereslagna seminarie-anstalten, ej böra under den tid, detta sker, sakna utväg att vid läroanstalten sig uppehålla och åt dess undervisning oafbrutet sig egna, samt att de således för sitt underhåll böra genom stipendier understödjas.
Då finnes det vara gifvet och klart, att de anstalter, Utskoiten föreslaget och som gå ut på att bilda tillräckligt antal lärare för Rikets alla Elementar-läroverk, ej kunna inrättas och underhållas i ett tillfredsställande skick med ett anslag af 3,000 R:dr.
Utskotten anse derföre en summa af högst 6,000 R:dr årligen böra för omförmälde ändamål användas; och få alltså på dessa skäl tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, i och för inrättandet af de föreslagne 12 Slats- samt Allm. Besv.- och Ehon.-Utskottcns.
Utlåtandej JV.o 8Q. anstalterne till lärares bildande för Rikets Elementar-läroverk, ställa till Kongl. Maj:ts disposition en summa af 6,000
R:dr årligen i 3 år, att af Riksgälds-Contoret utbetalas.
Hvad derefter vidkommer frågan om indigenats-rättens upphäfvande; så har ofvannämnde Revision uti dess till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse, i denna fråga, yttrat, bland annat, att till läroverkens utveckling och fullkomnande hörde, att en fri vexelverkan dem emellan egde rum, och att för den fullt competente sökanden möjligheten att inträda vid ett läroverk inom ett Stift lika litet borde vara betagen derföre, att han genom födseln och uppfostran tillhörde ett annat, som för den i läroverkets tjenst redan bepröfvade att kunna, om lian så önskade, söka forflyttning tili ett annat läroverk och Stift; att, efter hvad revisionen förmodade, läroverkens nämnde utveckling befordrades genom en sålunda möjliggjord blaudning af lärare från olika stift, hvarigenom den för ensidighet ofta beskyllde och dertill ledande så kallade provincialismen komme att förebyggas, om ej utrotas, samt ett friskare lif och en stundom både nödig och helsosam omsättning, så i läromethoder som behandling, införas, bidragande ej mindre till ungdomens gagn, än till Läroverkets eget upplyftande.
Af sådane skäl, dem Utskotten till alla delar gilla, tillstyrka Utskotten, att Rikets Ständer hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, alt Kongl.
Maj:t måtte i Nåder förordna, att indigenatsrätten vid ansökningar till lärare-sysslor vid Rikets Elementar-Läroverk måtte upphöra.
Slutligen och beträffande förslaget om de prof, som borde fastställas för dem, som sökte blifva till Lärare antagne; så tro Utskotten jemväl, att en förändring uti de prof, sorn nu äro stadgade, bör ske, helst dessa, som blott en eller annan timma påstå, hvarken kunna vara fullt tillförlitlige eller lemna den pröfvade fullt utrymme att ådagalägga sin skicklighet och duglighet till Lärarekallet.
Utskotten anse jemväl, att, sedan Lärare-seminarier blifvit inrättade, deras genomgående bör utgöra den säkraste borgen för en blifvande lärares duglighet.
Der kunna ej allenast hans theoretiska kunskaper, utan ock isynnerhet hans fallenhet och skicklighet för lärare-kallet, under den dagliga öfningen, bäst ådagaläggas.
Innan han från läro-anstaltea utgår, synes han böra undergå en fullständig examen, hvarigenom han berättigas att vid Elementar-läroverk, i hvilket Stift som helst, söka anställning, utan att behöfva underkasta sig någon ny pröfning.
Då läroprofvet således kommer att afläggas endast vid Seminarierne, böra betygen närmare kunna lämpas efter en gemensam anlagen grund, och således blifva mera jenmt och Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.o 8g. i3 likformigt utdelade, än som nu kan ske, då pröfningar förrättas i de serskilda Stiften, efter de möjligen skiljaktiga grunder, som på olika ställen kunna vara antagnan
På dessa grunder få Utskotten tillstyrka, att läroprofvet för dem, som vilja förvärfva rättighet att vid Rikets elementar-läroverk såsom lärare anställas, bör vid Lärare-Seminarierne undergås på det sätt, Kongl. Maj:t kan finna tjenligast föreskrifva, och att det nu anbefallda läseprofvet vid Stiftens läroverk i följd deraf må upphöra.
Slockholm den 20 Mars 1845.
Reserv atio n^e r. af Herr Norin; af Herr Nordvall; af Riksdagsfullmägtigen Nils Strinnlund: ”Emot Höglofl.
Stals- och Ekonomi-Utskottens pluralitets fattade beslut om inrättande af ett serskildt Seminarium till bildande af Skol-Lärare, tår jag mig reservera, först på den grund, att, innan Konung och Ständer blifvit ense om sättet att vid Läroverken undervisa och innan striden blifvit utkämpad om hvilkendera Läromethoden, den gamla eller den nya, är den mest förmonliga och ändmålsenliga, för att undervisa vid Skolor eller Gymnasier, anser jag vara bortkastade penningar hvad, som till ett Skol-Lärare-Seroinarium anslås.
Underligt mäste det äfven visa sig, att Skol-ordningen innehar den bristfällighet, att de Lärare, som sjelfve naturligtvis börja studera såsom barn, och fortfarit lill dess de kunnat taga magistergraden, befinna sig i den obe hagliga ställning att då icke kunna undervisa vid de offentliga Skolorna.
Vid hvilket Seminarium böra då de Lärare, sora skola undervisa Skol-Lärarne, taga sina kunskaper, då icke Academi-Lärarne kunna anses tillräcklige för det sökta ändamålet?
Jag yrkar således, att, innan Kongl. Majit fattat
Sitt belut, i anledning af Rikets Ständers Skrifvelse vid denna Riksdag, rörande organisation af Skolorna i allmänhet, icke någon serskild åtgärd bordt tillstyrkas
Ständerna att vidtaga.”
Härmed hafva förenat sig Riksdagsfullmäktige L. Getzelius, Jonas Joha nsson, Petter Persson, A. I.
Sandstedt, Johannes Samuelsson, Anders Jansson, Lars Olsson och Jöns Månsson. i4 Slats* Mmt Allm. Bcsv.- och Ekon. Utskotta s Utlåtande, N;0 §o.
K:o 90. fitf Exp.-Utsk. d. 20 Mars, kl. 8 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om åtgärders vidtagande och Stats-anslags beviljande för hämmande aj tiggeri och befordrande af arbetsamhet bland fattige och vanvårdade eller vanartige personer.
Jemlikt meddeladt Protocolls-Utdrag för den 5 sistlidne Februari, har Högv.
Preste-Ståndet till Utskottens gemensamma handläggning remitterat en af Herr Comminister Janzon, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, väckt motion, deruti anföres, hurusom lagstiftningen rörande fattigvården vore ensidig och bristfällig, hvarigenom den inverkade menligt på sedligheten.
Utgående från den grundsatts, att hvarje församling borde underhålla sina fattige och följaktligen vara angelägen derom, att alla dess mediemmar hade sin nödtorftiga bergning, lemnade denna lagstiftning ingen magt åt församlingen att hindra och utestänga fatligdomen.
Då hon ålade församlingen föräldrapligten, öfverlemuade hon icke tillika föräldramagten att aga, upptukta och handleda ett vanartadt barn.
De allmännaste orsakerne till fattigdom vore lättja, dryckenskap och oordentlighet; men communen hade ingen magt, intet föreskrifvet sätt att förfara med det vanartade barnet eller den på lättja och oordentlighet begifne ynglingen, för att rätta dem och framkalla de utvägar till bergning, som funnes hos hvarje meniska, när de anlitades; och de enda medel, som i dessa afseenden vore af lagstiftningen medgifne, att nemligen låta den vanartige undfå varning inför kyrkoråd eller intagas på fattigvårds- eller corrections-anstalter, hade visat sig antingen otillräckliga eller olämpliga.
Med antagande af den grundsatts, att församlingen ännu vore fadershuset for det inom henne födda barnet och att hon fördenskull borde göra allt hvad hon förmår för att väl upptukta det, har motionären föreslagit:
Att, till förekommande af tiggeri, en fond af fi ivilligafgåfvor, svarande mot hvad i allmosor vanligen gåfves, eller ock efter en billig och rättvis taxering på hemman, måtte bildas och åt fattigvårds-styrelsen öfverlemnas, med redovisnings-skyldighet vid de årliga allmänna socknestämmorna.
Af denna fond, förstärkt med fattig-cassans årliga räntor och disponibla medel, borde, sedan de orkeslöse blifvit försörjde, lemnäs understöd till fattiga harns uppfostran samt medel till uppköp af rudimaterier, att af arbetsföre per - Stats- samt Allm.
Besv,- och Ekon.-XJtskoltens Utlåtande, N.o gol i5 söner berama bos sig bearbetas, mot skälig betalning, äfvensom i öfrigt tillfälle beredas alla socknens fattige alt för sill arbete förskaffa sig nödtorftigt uppehälle; att Pastor, i förening med församlingens äldste, måtte tillerkännas busbonde-rätt öfver den ungdom, som till någon del åtnjöt församlingens understöd, och således ega att från försumliga föräldrar, som, varnade, icke ville bättra sig, taga barnet och anförtro det åt till barnauppfostran skicklige och villige personer, att i tjenst hos allvarsam och ordentlig husbonde borttinga yngling, som blifvit försvarslös, och att i allmänhet med faderlig rätt vaka öfver ungdomens Gudsfruktan, seder och ordentlighet och håila den till nykterhet, arbetsamhet, tukt och ärbarhet.
Sedan sålunda blifvit ordnadt för det sedliga och fysiska lifvets vård bland de fattige inom en församling, borde först Förordningen mot tiggeri sättas i verkställighet; att då vissa församlingar, synnerligen vid vestra kusten af Riket, vore serdeles fattige och således icke ensamme kunde besörja sin fattigvård, ett understöd af högst 400 R:dr B:co, sedan behofvet blifvit undersökt och bekräftadt samt ett fattigvårds-reglemente uppgjordt och af vederbörande prövadt och godkändt, måtte, helst såsom anslag, eller, der detta skulle nekas, såsom lån, emot låg ränta och amortissement samt församlingens gemensamma ansvarighet, af allmänna medel sådane församlingar beviljas.
Utskotten, som tagit motionen i öfvervägande, erkänna de ädla afsigter och det varma nit för den fattiges och villsefördes bästa, som deruti uppenbara sig, äfvensom den nytta, förslaget i vissa delar kan medföra.
Det medel, hvars begagnande motionären hufvudsakligen gjort till vilkor för eu förbättrad fattigvård, eller att församlingen, som redan är pligtig att vårda sina fattige, äfven skulle öfver dem erhålla husbonde- elier målsmans-rätt, finnes ock i viss mon antaget i det förslag till stadga om Fattigvården i Riket, som gunder sisllidne Riksdag till Kongl. Maj:t från RiketsJ Ständer iim gick.
Samma förslag innehåller jemväl stadganden om communens skyldighet att föiskaffa arbete åt fattige, som äro arbetsföre, och försörjning oell uppfostran åt barn, hvilka af annan vård och tillsyn äro i saknad.
Deremot kunna Utskotten icke dela andra af motionären uttryckta åsigter, såsom att Rikets Ständer skulle besluta oro frivilliga gåfvors insamlande till fonder för beredande af arbetsförtjenst och förekommande af tiggeri, enär en sådan fiåga synes ligga belt och hållet utom Rikets Ständers åtgärd, eller att vissa församlingar, som ausåges sjelfve icke förmå att försörja sina fattige eller forse dem med arbete, skulle erhålla bidrag dertill af Staten, hvilket möjligen korame att tillintetgöra verkan af communernes pligt i i6 Stats- samt Allm.
Be sv - och Ekon -Utskottens Utlåtande, N.-o Qi. detta hänseende och medföra en tilläfventyrs dryg kostnad för Stals-Verket.
Emedlertid och utan att närmare yttra sig om de möjliga fördelarne eller bristerne i motionärens förslag, anse Utskotten det icke vara lämpligt, att Rikets Ständer för närvarande ingå i pröfning om partiella förändringar i nu bestående fattigvårds-iagsdftning, under det att deras vid sista Riksdag uppgjorda och i underdånig skrifvelse af den 12 Juni 1841 till Kongl. Maj:t öfverlemnade förslag till fattigvårds-stadga är under handläggning, och det således torde få antagas, att en allmän författning i ämnet, med afseende å vigten deraf, snart är att förvänta.
Af sådan anledning finna Utskotten sig böra tillstyrka, att Herr Comminister Janzons motion icke matte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Ank. till Exp.-Utsk. d. io Mars, kl. 8 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om Stats-anslag till inrättande af räddnings-anstalter för vanartige barn och unga, första gången straffade, förbrytare.
Preste-Ståndet väckt och till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten remitterad motion, har Herr Lector Wallman, med framställning, hurusom den fattige och vanvårdade ynglingen, genom sin värnlösa ställning i samhället, i förening med elaka exempel, tidigt er— holle väckelse till brott, samt huru han, efter första afsteget från samhällsordningens bana och sedan lian genom undergången bestraffning funne sig utstött från samhället, småningom urartade till en förhärdad brottsling, förmält, att, enligt motionärens åsigt, räddnings-anstalter för vanartiga barn och första gången straffade unga förbrytare borde inrättas inom hvarje province, helst på landet och i granskapet af krono-allmänningar, der, med annat arbete, kunde förenas jordbruk i smärre lotter, till hvilka de, som åt samhället återskäntes, borde blifva i tillfälle att erhålla kortare eller längre besittning; - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.-o gt.
\y ningsrätt; oell har motionären föreslagit, att Rikets S änder för berörde ändamål måtte ställa en tillräcklig summa lill Kongl. Maj:ts disposition och derjemte bevilja ett serskildt anslag för den i Skåne vid Råby inrättade rädduings-anstalt.
Vid behandling af denna motion hafva Utskotten inhemtat, dels att, i anledning af väckta motioner om Stals-anslag till bildandet af nya räddnings-anstalter för vanvårdade barn i hufvudstaden och i Upsala stad eller dess grannskap, till den vid