Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 9. utom stat, hvarifrån han med tjensten blifvit skiljd, honom må å Allmänna Indragningsstaten af Kongl. Majit tillerkännas, med afräkning likväl af det pensions-belopp, som från allmän pensions-inrättning kan honom tillfalla, ett belopp svarande emot lönen, samt, om inkomster utom staten tjensten åtföljer, hvad de i medeltal utgjort enligt sednaste tio årens bevillnings-taxering; dels ock att han, för det fall, att han möjligen framdeles kan blifva i stånd att i tjenst åter inträda, må, vid derom skeende ansökning, tillgodonjuta den tur och befordringsrätt, som han före endtledigandet från tjensten innehade; men med skyldighet, vid återgåendet i tjenst, hvarmed lön eller inkomster utom stat åtföljer, att frånträda pension, som honom i följd af endtledigandet tillerkändts.
Hvad sålunda blifvit stadgadt, skall icke ega tillämpning i afseende på Tullverkets personal, för hvilken skall lända till efterrättelse hvad för densamma särskildt är stadgadt.
Denna motion, hvilken remitterades till Stats-Utskottet och derifrån öfverlemnades till Sammansatta Stats- och Lag-Utskotten, men icke af de sammansatta Utskotten behandlades, får jag nu åter förnya, med vördsam anhållan om remiss till vederbör ligt Utskott.
Stockholm den 8 November 1862. H. E. Taube. mT:o 9.
Af Grefve Taube, IIenning Jedvard, angående löne-förhöjning för Assessorerne i Rikets Hof-rätter.
På de al Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hof-rätt (Bilagan N:o 1, till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, pag. 8—10,) anförde skäl, vågar jag ödmjukast föreslå, det Rikets Ständer, utom den af Kongl. Majit begärda löne-förhöjning för Ledamöterne i Rikets 3:ne Hof-rätter, behagade bevilja ytterligare sådan till det belopp, att hvar och en af Assessorerne i Hof-rätterne må ega att uppbära en årlig lön af 4,S00 R:dr R:mt.
Om remiss till Höglo!!. Stats-Utskottet anhålles.
Stockholm den 8 November 1862. ti. E. Taube, Motioner hos Riddcrskapet och Adeln 1862.
N:is 10 och 11. 13 SO.
Af Grefve Taube, ffenning Kdvaid, angående alla de af Kongl.
Mag t föreslagna Revisions-selcreterare-arvodenas bestämmande till att lika belopp aj 4,000 Riksdaler Riksmynt.
För den händelse afseende skulle fästas å min nyssupplästa motion, att lönerna för samtlige Assessorerne i Rikets tre Hof-rätter mätte höjas till 4,500 Riksdaler Riksmynt, torde nödigt blifva, att de arvoden, hvilka Kongl. Maj:t, för den händelse att, enligt det nådiga förslaget, Revisious-sekreterare-embetet hädanefter i mån af afgång icke skulle blifva tjenst på stut, äskat, böra höjas sålunda, att alla arvodena blifva lika, eller 4,000 R:dr R:mt för hvarje så förordnad
Revisions-sekreterare och får jag vördsamt framställa ett sådant förslag.
Om remiss till Stats-Utskottet anhålles ödmjukast.
Stockholm den 8 November 1862. H. E. Taube.
MtO i I.
Af Herr Skogman, C arl Julian il Ifred, angående nksdagskostnadernas bestridande direkte af Riksgälds-kontoret.
Som Stats-Utskottet vid föregående riksdagar, till följd af inom Riks-Stånden derom väckt Iråga, algilvit memorial angående riksdags-kostnadernas bestridande direkte al Riksgälds-kontoret, får jag, af sådan anledning, väcka den motion, att nämnde Utskott måtte åläggas att inkomma med yttrande i berörde afseende, i hufvudsaklig ölverensstämmelse med vid sednaste riksdag föreslagna bestämmelser, nemligen: 14 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 12. f:o.
Att alla, på Rikets Ständers beslut grundade, utgifter för nuvarande riksdag må utgå af Riksgälds-kontorets härtill disponibla medel och, under behörigt iakttagande af samma beslut, omedelbart från detta Verk till vederbörande utbetalas.
Att likaledes sådana, af denna riksdag föranledda, utgifter, som, i anse ende till deras föremål eller beskaffenhet och i likhet med hvad under Rikets Ständers sednaste sammanvaro egde rum, dels redan blifvit, dels framdeles, under riksdagens lopp, varda af Kongl. Majit i nåder godkända och å Kongl. Stats-kontoret anvisade, må, efter erhållna reqvisitioner och anställd granskning af derför aflemnade verifikations-handlingar, Kongl.
Stats-kontoret af Riksgälds-kontoret godtgöras. 3:o.
Att, beträffande särskildt utbetalningarne af de Riks-Ståndens och Utskottens Sekreterare, samt Kansli- och Vaktbetjening tillerkända arvoden och traktamenten, dessa utbetalningar må verkställas i enlighet med specifika uppgifter å bemälde betjening, undertecknade för Riks-Stånden af hvarje Stånds Talman och för Utskotten af hvarje Utskotts-ordförande; och 4:o. att, då tillfälliga utgifter, som till riksdags-kostnaderna måste hänföras, inom Riks-Stånden eller Utskotten förekomma, räkningarne derå böra, före desammas liqviderande af Riksgälds-kontoret, varda attesterade af vederbörande Talman eller Utskotts-ordförande.
C. Skogman. j%':o Vt. Af Herr Sko^nmn^ Carl Johan Alfred, angående ersättning för Herr Landtm ar skalkens och Herrar Talmåns riksdag s-kostnader.
Då den ersättning för de ökade riksdags-kostnader, som Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän få vidkännas i och för utöfningen af sina magtpåliggande befattningar såsom Riks-Ståndens ordförande, vid föregående riksdagar blifvit af Statsutskottet föreslagen till följd af derom inom Riks-Stånden väckta motioner, får jag, med anledning häraf, vördsammast hemställa det Ridderskapet och Adeln behagade, i öfverensstämmelse med hvad vid sednaste riksdag skett, förelägga Stats-Utskottet att Motioner hon Ridderskapet och Adeln 1862.
15 uppgöra ett, för närvarande riksmöte lämpligt, förslag till sådan ersättnings utgående till Herr Landtmarskalken och de öfriga Riks-Ståndens Herrar Talmän.
C. Skogman.
M:o 13.
Af Herr IlaliMSlilj ^Vlllic-lats V^rtMlcik^ om undersökning af mulbetes-rätten.
Den allmänna uppmärksamheten, som i sednare lid egnats åt ett rationelare både skogshushållningssätt och landtbruk, jemte de uppoffringar och omsorger, Staten för dessa vigtiga föremåls förkofran fortfarande nedlägger, föranleder mig att begära Rikets Ständers öfvervägande af ett för handen varande förhållande, som i hög grad motverkar detta önskvärda mål, och utöfvar ett i många afseenden menligt inflytande för de provinser, der detta förhållande får ega rum.
Jag syftar härmed på det isynnerhet för de norra länen skadliga, så kallade mulbetet.
Uppkomsten deraf härleder sig från den liknöjdhet hvarmed i förra tider Kronans skogar betraktades, i det att vissa byalag tillåtits att på dessa skogar utan inskränkning och kontroll få beta sin boskap.
Sedan likväl samma skogar medelst skatteköp öfvergått till enskilda personer, för det mesta egare af jernbruk eller andra industriela inrättningar, qvarstår dock för dessa byalag en lika obegränsad rätt till begagnandet af skogen för afbetriing, hvilken rätt för det mesta ej grundar sig på annat än såkallad häfd, hvilket bland rättsgrunder måste medgifvas vara en af de svagaste.
Deraf uppstå emellertid för landet i allmänhet, såväl som för den enskilda rätta egaren af skogen de största olägenheter ithy att l:o på den skog, som af en mängd kreatur afbetas, någon återvext icke är möjlig, emedan de uppvexande späda plantorna blifva dels förtärde dels förtrampade af boskapen; 2:o tillätes den rätta egaren af skogen icke att på densamma uppodla och afstänga den ringaste del, hvilket i de orter, som måste köpa största delen af sitt spannmålsbehof, är särdeles olyckligt; 16 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
3:o de fruktansvärda vådeldar, som hvarje sommar under betestiden förhärja våra skogar, uppkomma merändels af vallhjonens vårdslöshet; 4:o enligt skogsförfattningarne skall den trakt af skogen, som afverkas, stängas och besås med frö till ny skog; men detta står ej tillsammans med den fria mulbetesrälten, som ej medgifver någon inhägnad.
Flera andra olägenheter kunna uppräknas, men de framställda äro tillräckliga att vitsorda frågans vigt och nödvändigheten af dess utredande äfven för undvikande af de otaliga och ständiga tvister, hvaraf domstolarne äro öfverhopade i en fråga hvarom författniugarne äro högst ofullständiga.
Jag anhåller derföre vördsamt att Rikets Ständer behagade öfverväga nödvändigheten af en inskränkning i detta missbruk medelst stadgandet af det påbud, att hvarje fäbode-iags rättighet till och behof af mulbete å en viss areal af skogen måtte i hvarje fall af vederbörande myndighet, efter undersökning, bestämmas samt derefter skogens egare förklaras berättigad att, emot skälig lösen, hos fäbode-delegarne erhålla fri och obehindrad disposition af den för mulbete obehöfliga jordrymd, hvarigenom åtminstone återstoden af skogen skulle knnna bättre vårdas och till återvext befordras af dess egare, samt honom varda utan [linder fritt tillätet att derå företaga och afstänga odlingar, till båtnad såväl för det allmänna som för honom enskildt.
Jag anhåller att denna motion må, jemte det den remitteras till Lag-Utskottet att gemensamt med Ekonomi-Utskottet behandlas, tillika Med-Stånden kommuniceras.
Stockholm den 12 November 1862. W. F. Dalman.
JV:o 14.
Af Friherre Stjernstedt^ Jolifin ^YiBlielin. angående förökning i det af Kongl. Majit äskade anslag för understödjande af mijrutdikningar och vatten-aftappningar.
Uti nådig Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof äskar Kongl. Majit af Rikets Ständer till en särskild fond, att, efter Kongl. Majits godtfinnande, användas såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, för understödjande af myrutdik ningar - Motioner hos Riddcrskapet och Adrin 1862.
N:o 15. 17 ningar och valtenaftappningar inom Norrbottens, Westerbottens, Westernorrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län, 50,000 R:dr årligen, eller för ifrågavarande 3 år 150,000 R:dr R:mt.
Vid förutgående underdånig föredragning inför Kongl. Maj:t af detta ärende, hade Chefen för Kongl.
Civil-departementet ansett, alt, med afseende af de för dessa orter vigtiga ändamål, genom mera omfattande myr-utdikningar söka afleda frost trän redan odlade, eller till odling tjenliga egor, detta förslag vore förtjent af behjertande; dock borde denna fond ej afsättas för andra län än dem, som derom gjort ansökning och hvilka företrädesvis af förenämnda myr-utdikningar vore i behof.
Enär ungefär samma förhållanden i topografiskt afseende, hvilka förefinnas uti de 6 i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition omnämnda nordliga länen, äfven i Wermlands län äro befintliga; då klimatet derstädes, till följd af de i betydlig mängd förekommande mossar och myror, är kallt och fugtigt, samt skördarne, såsom följd deraf, ofta i mer eller mindre mån skadas af frost; då utdikningen af dessa sanka trakter, som i hög grad hindra det Wermländska jordbrukets framsteg, öfverstiger den enskilda löretagsamhetens förmåga och krafter och Wermland sålunda också företrädesvis är i behol af anslag till myr-utdikningar, sä föreslår jag vördsamt: att Rikets Flöglofliga Ständer utöfver det belopp, som Kongl. Maj:t redan äskat för de 6 norra länen, måtte anslå ytterligare 10,000 Riksdaler Riksmynt årligen under nästa statsregleringsperiod till fond för myr-utdikningar och vatten-aftappningar, med vilkor, att Wermlands län äfven måtte blifva delaktigt af samma fördel, som de norra länen.
Om remiss till Stats-Utskottet anhålles vördsamt.
Stockholm den 12 November 1862. J. W. Stjernstedt.
H:o 15.
Af Friherre Stjernstedt; Johan Willielm; angående understöd från Statens sida till befrämjande af Skarpskytte-föreningarnes verksamhet.
Då första vilkoret för ett lands jemna fortskridande i sedlighet och välstånd är förtroende till fortfarande fred; då detta förtroende vinnes i den mån man ser en Bih. till R.
Prat. 1862 & 1863. 11 Sami. 1 Afd. 3 18 Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862.
N:o 15. sann national-anda utbildas och vet, att landets alla försvarskrafter, utan att under freden vara betungande, likväl för kriget tagas i fullt anspråk och klokt organiseras, så att landet är af främmande makter respekteradt och krig derigenom undvikes; då ingen som tänkt sig in i förhållandena med våra försvarskrafter lärer neka, att desse lor det närvarande äro otillräckliga och ringa vid jemförelsen med de mångdubbelt större materiela tillgångarne hos en öfverlägsen granne; då vi således behöfva förstärka vårt försvar och intet lämpligare sätt dertill torde finnas, än att såsom reserv till vårt nu befintliga land- och sjöförsvar organisera en fullständig national-beväpning eller Landstorm för kriget, då obligatorisk för hvarje man inom viss ålder, men under freden byggd hufvudsakligen på frivillighetens grund; då den rörelse som nu genomgår vårt fosterland under namn af Skarpskytterörelsen, en skön yttring af vaknande national-anda, egentligen ej är annat än böljan till och ett bevis på känslan hos folket om behofvet af en utbildad och organiserad national-beväpning; då ytterst angeläget är att de båda Statsmakterna taga vara på denna känsla och söka lifva samt uppmuntra den genom materiela bidrag, bestående i utdelande af exercis-gevär, i spridande af till krigsbruk och målskjutning tjenliga gevär, i skarpskytts befriande under vissa vilkor från en del af bevärings-exercisen och i anslående af medel för instruktörers aflönande och till premier för rättskjutning; då Rikets Höglofliga Ständer sålunda kunna göra den nu pågående nationela rörelsen för Sverige i hög grad fruktbringande genom befordrande af en allmännare spridd färdighet i vapenföring och rättskjutning med thy åtföljande högre utbildad national-anda och förtroende till egna krafter, så vågar jag vördsamt föreslå: att Staten lemnar Skarpskytte-föreningarne nödigt antal exercis-gevär; att såsom en inledning från Statens sida till en allmän national-beväpning årligen ett antal af högst 3,000 stycken slätborrade gevär med knallhattslås måtte utlemnas till förvar i indeida regementenas förrådshus eller kompaniens trossbodar för att tillhandahållas
Skarpskytte-förenings ledamöter, som önska att sådana gevär sig tillösa för 5 R:dr R:mt per stycke.
— Utlemningen af gevär skulle börja i norra och östra delarne af riket; att, för målskjutning, refflade gevär af 1860 års modell tillhandahållas de Skarpskytte-föreningar, som vilja sig deraf begagna, efter beräkning af ett gevär på hvarje 10:de man; att 30,000 R:dr R:mt årligen för nästa år och under nästa statsregleringsperiod anslås till aflönande af instruktörer för Skarpskytte-föreningarne, beräknadt till 3 R:dr för hvarje man.
Detta bör blifva ett förslagsanslag; och slutligen att 10,000 R:dr
R;mt anslås att årligen utgå såsom premier för de Skarpskyttar, som vid målskjutningar visa sig ega mesta träffsäkerhet.
— Motioner hos Hidderskapet och Adeln 1862.
N:o 16. 19 Dessa medel böra utdelas till föreningarne, i förhållande till deras antal medlemmar.
Stockholm den 12 November 1862. J. W.
W:o 16.
Af Herr von Hedenberg, luldvig Augus!, angående afskrifning af återstoden å äldre, ål innebyggare inom Westerbottens lån beviljade undsättnings-lån.
Sedan, efter den år 1830 och flere derefter följande år inom Westerbottens län inträffade missvext, länets nödställde innevånare för erhållen undsättning dels i spanmål, dels i penningar, ådragit sig betydlig skuld till Staten, gjorde Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i berörde län under den 6 September 1856, med anledning af de hinder, som mötte för indrifningen af denna skuld, hos Kongl. Maj:t underdånig framställning, det Kongl. Maj:t täcktes till Rikets kort derefter sammanträdande Ständer allåta nådig Proposition om afskrifning af Westerbottens läns omförmälte undsättningsskuld; öfver hvilken framställning Kongl. Maj:t hörde Dess och Rikets Statskontor och Kammar-rätt, som derefter uti underdånigt utlåtande den 20 Oktober samma år anförde, att, ehuru åtskilliga omständigheter syntes tala för eftergift af Statens ifrågavarande fordringar och, änskönt Stats-kontoret och Kammar-rätten delade Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes yttrade förmodan, att utaf de hos undsättningstagarne, då ännu utestående belopp en jemförelsevis ganska ringa del skulle Kronan åter tillgodokomma, ansågo bemälte Embetsverk likväl, på grund af de betänkligheter, som å andra sidan förekommo emot den föreslagna afskrifningens beviljande, sig böra å Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes förrberörde underdåniga framställning afstyrka nådigt bifall; och behagade Kongl. Maj:t, vid ärendets föredragning den 10 Januari 1857, i nåder förklara, att som icke allenast undsättningstagarne, enligt Kongl. Brefvet den 13 December 1834, tillgodonjutit afskrifning till en tredjedel af hela ursprungliga skuldbeloppet, utan ock lånens återbetalning blifvit betydli - 20 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 16'. gen underlättad, dels genom ytterligare afskrifningar, dels genom lieie till gäldenärernas förmän tid efter annan gjorda särskilda medgifvanden och lemnade anstånd, hvarmedelst de gäldbundnes belägenhet vunnit allt det afseende, som från Statens sida billigtvis kunnat påkallas, fann Kongl. Majit, med afseende jemväl derå, att Rikets Ständer vid föregående riksdagar afslagit gjorda framställningar om ifrågavarande undsättningsskulds afskrifning, icke skäl att för det då närvarande bifalla dess Befallningshafvandes underdåniga hemställan om samma skulds slutliga afskrifning i räkenskaperna; hvaremot Kongl. Majit täcktes i nåder medgifva Krono-uppbördsmännen i länet, vid indrifvandet af meranämnde undsättningslån, rättighet att till förmån för sig och andra personer, åt hvilka indrifnings-åtgärderna kunde anförtros, beräkna och afföra provision till iO procent af de belopp, som utaf ifrågavarande äldre undsättningslån komme att inflyta.
Enligt räkenskaperna utgjorde vid 1856 års slut Westerbottens läns äldre undsät*ningsskuld, deruti inbegripet den andel deraf, som användts till bildande af distrikts-magasiner inom vissa socknar och för hvilken socknemännen iklädt sig gemensam ansvarighet, 109,934 Ridr 18 sk. 4 rist Banko eller 164,901 Ridr 39 öre Rimt, hvaraf sedermera dels alskrifvits 3,921 Ridr 62 öre, dels influtit genom inbetalning af sockne-magasinen 8,348 Ridr 63 öre och af enskilde låntagare 2,841 Ridr 82 öre, i följd hvaraf hela skulden i närvarande stund belöper sig till 147,389 Ridr 31 öre, hvaraf genom Kongl. Majits Befallningshafvande beviljats till afskrifning 126,226
Ridr 88 öre medelst särskilda utslag, som äro underställde och ännu bero på Kongl. Kammar-rättens pröfning, så att, i händelse de underställda utslagen utaf Kammar-rätten gillas, undsättningsskuldens återstående belopp komme att inskränkas till 21,362 Ridr 31 öre; och som af de personer, hvilka för den sålunda återstående skulden häfta, ett betydligt antal under den efter undsättningens emottagande förflutna iånga tid dels aflidit, dels från orten afflyttat, och de qvarvarande sakna sådan egendom, som, enligt stadgandet i Kongl. Brefvet den 13 December 1834, får för undsättningslån utmätas, samt följaktligen och under iakttagande ej mindre af hvad genom nyssberörde Kongl. Bref är stadgadt, att för skulder af ifrågavarande beskaffenhet, ej får i mät tagas fast egendom, behöliiga boskapsting och klädespersedlar, för jordbruket erforderliga kreatur och åkerbruksredskaper m. m., än ock att den genom Kongl. Cirkulärbrefvet den 19 Januari 1842 meddelade, på Rikets Ständers beslut grundade föreskrift, att löftesmän för enskildes undsättningsskuider från allt vidare kraf i anledning af sina ingångna borgensförbindelser skulle befrias — betalning för Statens ifrågavarande fordringar, nu mera desto mindre är att påräkna, som, oaktadt den medelst Kongl.
Majits nådiga Bref den 10 Januari 1857 Kronouppbördsmännen medgifna provision å de genom dem indrifna medel samt
Kronobetjeningens för detta ändamål använda nitiska bemödanden, icke under de sedermera förflutna sex åren kunnat af den enskilda undsättningsskulden uttagas mer än 2,841 Motioner hos Ridd er skåpet och Adeln 1862.
N:o 17. 21 R:dr 82 öre R:mt; hvadan ifrågavarande skulds fortsatta balancerande i räkenskaperna är utanrallt ändamål; så får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer, för deras del, måtte medgifva, att hvad af Westerbottens läns äldre undsättnings-skuld, efter det ofvanberörde underställningsmål blifvit af Kongl.
Kammar-rätten afgjorda, ännu kan återstå, får afskrifvas, med undantag af den del utaf samma skuld, som belöper på de uti länet inrättade soekenmagasiner, för hvilken socknemännen äro pligtige att efter stadgade grunder ansvara.
Stockholm den 12 November 1862. L. A. von Hedenberg.
M:o fl ?.
Af Herr voll kudvig Åugust, angående anslag lill 2:ne väg-anläggningar mom Westerbottens läns Lappmarker.
Då den fullkomliga saknaden af kommunikationer inom Westerbottens läns Lappmarker utgör ett väsendtligt hinder för denna landsorts uppkomst och förkofran, hafva i sednare tider åtgärder vidtagits för att i någon mån söka afhjelpa denna brist.
Sålunda hafva efter föregångna lokal-undersökningar, planer och kostnadsförslager blifvit upprättade till anläggning af väg, dels emellan Öhrträsk till Åsele kyrka genom Fredrika socken, dels ock vidare emellan Åsele och Wilhelmina kyrkor; varande kostnaden förslagsvis beräknad för den förra vägen, hållande i längd 339,554 fot, till 134,930 R:dr, och för den sednare, om 241,600 fot, till 66,950 R:dr R:mt.
Med afseende på de vigtiga fördelar, som genom ofvanberörde väg-anläggningar skulle beredas ifrågavarande landsort, hvars innevånare sålunda erhölle nu saknadt tillfälle att till nedre landet framforsla och derstädes afsätta sina produkter samt i utbyte mot desamma anskaffa och hemföra sina lefnadsförnödenheter, vore det särdeles angeläget, att dessa väg-anläggningar inom en icke alltför aflägsen framtid kunde komma till fullbordan; och som Lappmarksboerna icke äro i stånd att sjeifve bekosta nämnda arbeten eller dertill i någon betydligare mån lemna bidrag, så får jag vördsamt, föreslå: att, sedan de vägbyggnads-skyldige åtagit sig, emot erhållande af ett stats - 22 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 181)2.
N:o 18. anslog af 100,000 R:dr, utföra väg-anläggningen emellan Öhrträsk och Åsele kyrkor, Rikets Ständer mätte, till bestridande af utgifterna för ofvanomförmälda 2:ne väg-anläggningar, anvisa ett belopp af tillhopa 166,950 R:dr R:mt, under vilkor att, sedan vägarne blifvit fullbordade, desamma skola af vederbörande kommuner för framtiden underhällas.
Af Herr von Hedenberg; laudvig August; angående anslag till uppförande af ett nytt läroverkshus i Umeå.
Att förbättringen af undervisningsväsendet vid rikets elementar-läroverk är en af de vigtigaste förbättringar, som på sednare tider kommit till stånd, det torde vara en lika allmänt erkänd sanning, som det är bekant, att möjligheten till denna förbättring är beredd genom Rikets Ständers frikostiga anslag.
— Dock måste man erkänna, att åtskilliga kommuner på ett hedrande sätt ansträngt sig för att icke behöfva anlita Statens tillgångar.
Till dessa hör Umeå stad, som, då för några år sedan ett nytt läroverkshus blef af nöden, af egna medel tillsköt den icke obetydliga summa, som brast i bidraget från Stiftets byggnadskassa, och för närvarande ensam bekostar husets slutliga fullbordande medelst brädfodring och målning.
Detta läroverks hus, då fullkomligen tillräckligt, såsom endast afsedt till lokal för en femklassig skola, befanns vara otillräckligt då läroverket kort derefter utvidgades till högre elementar-läroverk.
Olägenheten af denna lokalens inskränkthet har synnerligen trädt i dagen, sedan läroverkets samtlige klasser nu blifvit bildade och lärjungarnes antal årligen tillvext till den grad att det, redan vid innevarande termins början, ut gjorde Etthundra Sextionio.
Ty utom det att nödige rum saknas icke blott för bibliothekets och de fysiska äfvensom de naturhistoriska samlingarnes förvarande, utan ock för Kollegii sammanträden samt för vaktmästarens inlogerande, måste ock de ur sprungligen endast till genomgång afsedda fyra tamburerna dagligen användas till lärorum, de timmar då humanister och realister särskildt undervisas.
Då nu härtill kommer, såväl att läroverkets gymnastikhus, som för tretio år sedan, genom enskildt sammanskott, uppfördes, dels är för inskränkt i förhållande till lärjungarnes nuvaran - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
23 de antal, dels är beläget utom läroverks-tomtens område, som ock att läroverkstomten sjelf saknar nödig och passande inhägnad, till skydd för derstädes af stadens trädplanterings-förening nyligen verkställda kostsamma anläggningar, så torde lätteligen inses nödvändigheten för