Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Storskiften meddelade stadganden der tjena till efterrättese , samt att de redan fastställde Storskiftes-delningar må för evärdlige tider blifva beståndande^ och hafva uti detta yrkande Lag- och Besviirs-Utskottens Betiinkanden.
231 Riksdags-Fullmäktige Jon Jöransson oell Erland Larsson från Oland, Fullmäktige från Calmare Fän, Nils Nilsson frän Wermeland och Gustaf Gustafsson från Södermanland för deras orter instämt, 3:0 Af Riksdags-Fullmäktige Johannes Olofsson och Pehr Jansson från Elfsbprgs Län, hvilka, jemte det de förenat sig uti påståendet, att rättigheten till .Enskiftes sökande äfven må uti nämnde
Län upphöra, tillika föreslagit ett sådant stadgande, att den Hemmansägare, som vid förrättadt Storskifte fått sig tillskiftade på ilere ställen belägne och för honom obeqvämt liggande Egor, skulle vara berättigad att få berörde Storskifte af Landtmätare öfversedt i ändamål att utbyta
Egor mellan grannarne, så att hvar och en finge sina Egolotter så nära intill hvarannan belägne, som görligt vore.
4,:to Af Riksdags-Fullmägtigen Anders
Danielsson äfven från sistnämnde Län, hvaruti han söker ådagalägga, att, om än Enskiftes-delningar kunna vara nyttige för åboerne å de hemman, som äro belägne på Rikets Slättbygder, skulle deremot ett sådant delningssätt af hemmansegome icke vara användbart uti Rikets Skogs- och Bergsbygder , i hvilket afseeude Anders
Danielsson upprepat de flere hinder, dem han ansett uppstå för fullbordandet deraf, och de olägenheter, som för hemmansegarne skola härflyta, genom anställande af besagde egodelningar i nämde orter; hvarförutan i öfrigt Anders Danielsson anmärkt, att det för Enskiftesinål fastställde Rättegångssätt, det desamme böra af Konungens Befallningshafvande i Länet j 3 J Lag- och Besviirs-Utskottens Betänk anden, upptagas och afgöras, skulle, efter hans tanke, vara helt och hållet olämpligt.
Danielsson har väl trott sig finna, att skyndsamhet uti berörde måls behandlande varit föremålet af detta Rättegångssätts antagande; men då detsarnma vore förenadt med försvårade eller bristande utvägar till nödig granskning , samt detta förhållande ofta föranledde till vidare upplysningars infordrande samt återförvisning till ny förrättning, skulle berörde ändamål vara förfeladt, och ej sällan hända, att slutlige afgörandet utaf tvister i desse ämnen icke kunnat förr åstadkommas, än på längre tid mot den, som kunnat vara erforderlig, om saken genomvandrat alla Domstols-instancer, Sedan Anders Danielsson derefter sökt visa så väl nyttan deraf, att Allmänheten i Rättegångsmål finge bero af sina laglige Domstolar, som ock omöjligheten för Konungens Befallningshafvande att, på det för densamma tillgängliga sätt, erhålla tillförlitlig kännedom uti de flerfalidige frågor, sorn vid tvister uti Enskiftes-inål förekomma, samt att, utaf de handlingar han äger att tillgå, bedöma rigtigheten af verkställda graderiu* gar, jordmånen? beskaffenhet till möjlig äring samt lägligheten af vid Enskiftet tilldelad utmarks odling med flera omständigheter, har Anders Danielsson, i följd af allt detta, slutligen atannat i de påståenden, att Enskiftes • förlattningarne ej mer må blifva gällande för Rikets Skogs-och Bergsbygder, hvilkas närmare bestämmande borde bero på infordrade upplysningar från hvarje ort, samt att Konungens Befallningshafvandes Domsrätt i Enskiftes - mål ina Lag- och BesvärstUtskottens Betankanden.
233 upphöra, och desse mai, lika med tvister a landet i allmänhet, öfverlemnas till allmänna DomBtolarnes handläggning.
Uti detta hafva ock Riksdags-Fullmäktige från samma Län Ephraim Larsson och Olof Håkansson sig förenat, äfvensom, enligt Utdrag af Ståndets Protocoll för den 27 December nästlidet ar, Riksdags-Fullmäktige Anders Nilsson från Vermeland, Samuel Andersson från Östergöthland, Sven Svensson, Johannes Olofson och Pehr Johnsson från Elfsborgs Län, jemte Sven Mänsson från Calmare Län instämt uti Anders Danielssons yrkande; Och 5:0 Af Riksdags-Fullmäktigen Pehr Pehrsson från Södermöre Härad i Calmare Län, sorn likaledes förenat sig uti hvad Anders
Danielsson, på satt här nyss förut är nämndt, andragit, men med den förändring, att Pehr Pehrsson föreslagit, det Enskiftesmål må af serskilda dertill inrättade Domstolar, i likhet med hvad för Egoskillnads»
Rät ten i Bjäre Härad uti Skåne är stadgadt, upptagas och afgöras, från hvilka Domstolar de der behandlade tvister borde omedelbarligen hos Kongl.
Majit fullföljas; Och har Pehr Pehrsson jemväl uppgifvit förslag, hu. ru berörde Domstolar, efter hans tanka, borde organiseras.
Lag-Utskottet har ansett omförmälde väckte frågor utgöra ämnen af Ekonomisk beskaffenhet, och således hänskjutit desammas pröfning j förening med Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet, hvarefter de af Utskotten gemensamt till skärskådande blifvit tagne, som nu få deröfver aflemna yttrande. a34 Lag‘ och Besvärs-Utskotleris Betänkanden.
Att all samfällighet i egor och isynnerhet
Uti åker, äng och odlingsbar jord, är för jordbrukets förkofran skadlig och hinderlig, är en sanning, som så länge varit af erfarenheten styrkt, att ridare bevisning deraf är öfverflödig; Äfvensom det ock är lika ostridigt, att ju mera hvarje jordbrukare kan få sina egolotter samrnanlagde nära intill hvarannan i ett sammanhang, desto större och lägligare tillfälle yppas för honom, att kunna till dessa sine egors förbättrade häfd och deras odlande nedlägga arbete och kostnad.
För att befordra detta ändamål hafva Storskiftes-förrättningar blifvit förordnade, och flere författningar om deras verkställande, samt angående hvad som dervid borde iakttagas, meddelade, hvarvid , ibland annat, uti 73 §. af Kongl.
Förordningen om Landtmateriet i Riket den 12 Augusti 1783 är vordet stadgadt, att vid sådan delning borde, om det för någon del blefve möjligt, hvar och en jordägare på ett ställe och i ett skifte få alla sina egor, såsom åker och äng, skog och mark, äfvensom att den granne, som påstod ett dylikt delningssätt för sin egolott, skulle till erhållande deraf ega rättighet, fastän de öfrige låto deras egor i flera lotter fördela, för hvilket något annat hinder ej borde antagas, än då derigenom Storskiftet för den sistnämnde skulle göras oredigt och obeqvämt, samt den bästa och bördigaste jorden medtoges till stör* re andel, än på den kunde skäligen belöpa, hvilken åstundade berörde delningssätt.
Att uti flere Landsorter, der Hemmanens inegor aro spridda och i jordmån af mycket skiljaktig Lag- och Besvärs.
Utskottéhs Betänkandtn. 235 beskaffenhet, berörde sätt till desammas skiftande delegarne emellan, ofta icke kan vara görligt utan att en eller flere af dont skall blifva lidande, lärer dock få antagas vara lika ostridigt, som det förhållande är, att samma Skiftessätt icke alltid vid de efter berörde tid skedde Storskiften blifvit begagnadt, oaktadt det kunnat vara verkställbar^
Detta sistnämnde jemte det att de äldre Stor-Skiftes-författningar ej så bestämdt medgifvit ett slikt förfarande vid egodelningen, som förenämndt är, har således föranledt till den vidtagna åtgärd, att bestämma och genom serskilde författningar stadga ett nytt delningssätt under namn af Enskifte, hvarigenom, utan afseende på förut verkställd och stadfästad delning af hemmansegor i Storskifte, det blifvit hvarje delegare öppet lemnadt att kunna, der sådant är möjligt, få sin egolott utbruten uti ett skifte.
Berörde åtgärd har således haft till syftemål ytterligare beredande af medlet till befrämjande af jordbrukets tillväxt och af lägligheten till egornas förbättrade liäfdande; men det lärer ock icke kunna förnekas, att densamma varit förenad med ätsk ill ige olägenheter och deribland den, att deraf förorsakats osäkerhet hos hemmans-åboerne om framdeles orubbad besittning af de innehafvande och dem lagligen tillskiftade egor, då de blifvit i ovisshet försatte, om icke desamma, vid till äfventyrs af någon bland dem skeende ansökning om Enskifte, möjeligen skulle komma att dem frångå, samt att den följd deraf uppstått, det åboerne ansett äfventyrligt att å berörde egor nedlägga 236 Lag- och Besvärs-Uiskottens Betänkanden. betydligare odli ngs-arbete.
Detta oaktadt, och ehuru egornas locala beskaffenhet på åtskillige orter kan, i afseende på ett större eller mindre antal inom desamma belägne hemman, hindra verkställigheten af hvad till iakttagande vid Enskiftes - delningar är förordnadt, anse dock
Utskotten det så mycket mindre vara för desse orsaker erforderligt, att enskiftes - förrätt* ningarne helt och hållet för berörde orter inställas och upphöra , som desamma endast böra betraktas såsom en fortsättning af hvad, enligt hvad förr bernäldt är, förut blifvit till verkställande föreskrifvet vid skeende Storskiften.
Utskotten tro, både att ändamålet med de om Enskiftes-delningarne gifna föreskrifter kunna vinnas, och äfven att de olägenheter, hvilka, såsom desamma åtföljande, blifvit öfverklagade, kunna undanrödjas, om de nu varande Enskiftes- och Storskiftes-författningar, såsom meddelande serskilda föreskrifter ej mindre om Uandtmätarens handlingssätt, än om Rättegångs-Ordningen, då tvister delegarne emellan uppstå vid nämnde förrättningar, varda sammanfattade uti en författning ti l fullkomlig enhet och likstämmighet.
I afseende å det hirra eller Landttnatarens förfarande finna Utskotten sig böra tillstyrka antagandet af den allmänna grund, att, vid hädanefter skeende Storskiftesdelningar af sådane hemmans egor, der berörde Skifte icke hittills blifvit verkställdt, Landtmätaren bör vara skyldig att ofelbart iakttaga det delningssätt af hemmans-åboernes ego-lotter, sorn genom stadgandet uti 73 §. af Uandtmäteri-För«rdningen är bestämdt, sedan förut behörigen Lag- och Besvärs-Utskottens Betänkanden.
237 blifvit utröndt, att, medelst hvarje delegare* egolotts läggande uti ett skifte, någondera af dem icke varder uti känbart lidande försatt ; men att, der ett sådant delningssätt, med bibehållande af hvarje åbos likarätt, icke kan verkställas» den delning al' egorna må antagas, sorn nämnde förordning i öfrigt utstakar; och att, när en sådan förrättning är fulländad samt, såsom oklandrad) blifvit fastställd, någon rubbning deruti icke bör kunna af någon delegare begäras eller tillåtas; äfvensom att» hvad vidkommer de byalag och hemman, der Storskiften för längre eller korrtare tid tillbakars blifvit fulländade, ulan att delning af egorna emellan grannarne, genom deras läggande i ett skifte, skett, ehuru sådan åtgärd kan vara möjlig , de fastställelser, som å desse Storskiften tillkommit , ej må ligga i vägen för delegarne inom ett -Byalag eller å hemman^ att få skiftes-förrättningarne af Landtmätaren öfversedde och granskade, för att verkställa besagde delningssätt; i hvilket fall det endast må vara tillåtet att rubba de förut ågångne och fastställde Storskiften.
Hvad åter beträffar stadgade Rättegångsordningen vid uppkommande tvister om Stor.’ skiftes- och Enskiftes-delningar, hvilken nu i båda händelseme är så betydligen skiljaktig, anse Utskotten, att; densamma uti ingendera af desse fall är den mest lämplige, och att den således kräfver rättelse och förbättring.
Det är ostridigt, att ju mera Rättegångarne i berörde ämne kunna förkortas, desto snarare vinnes det ändamål, att hvarje jordegare kommer i säkert 238 Lag- och Besvärs-Utskottens Betar,k anden. het om besittningen af cle egor honom tillhora , och blifver i författning att vidtaga anstalter till sådane förbättringar deraf, hvilka i framtiden förskaffa honom en förmånligare afkastning.
Den Rättegångs-Ordning, som nu skall följas vid förefallande stridigheter under Storskiften, eller vid anställande klander mot sådane förrättningar efter det de blifvit fullbordade, medför ostridigt en långsamhet genom sakens dragande från den ena Domstolen till den andra, som dels hindrar förrättningens afslutande, dels försätter jordegarne i overksamhet vid jordens behöriga skötsel, samt alltid utarmar de tvistande.
Att denna långsamhet vid besagde stridigheters afgörande altså är i högsta måtto skadlig, är ej otydligt.
Deremot synes väl den Rättegångs-Ordning, sorn är fsreskrifven uti uppstående tvister antingen under Enskiftes-förrättningar, eller sedan de blifvit verkstälde, att desse tvister få af Konungens -Befallningshafvande upptagas och afgöras, ega den fördel, att tvistens sluteliga aldömande ej kan så länge på tiden utdraga, och att kostnaden för utförandet deraf blifver för parterna mindre känbarj men i närmare betraktande böra ock komma de svårigheter och vådliga följder, som med detta Rättegånssätt äro förenade.
Den enda grund, på hvilken Konungens Befallningshafvande skall bedöma omförmälde tvisteämnen , blifva de utlåtanden, som af de utaf Parterne vid förrättningen tillkallade Gode Män och af Landtmätaren varda afgifne tillika med det Protocoll, som; af denne sistnämnde vid förrättningen är vordet hållet; Och då förstnämnde Lag- och Besvärs-Utskottens Betänk anden.
S39 yttranden nog ofta torde salma den redighet och utförlighet, som kunna lemna tillräcklig upplysning uti de skiljaktigheter, hvilka emellan de tvistande uppstått, samt Konungens .Befallningshafvande icke är i tillfälle att sjelf förskaffa sig egen fullständig kännedom af Docalförhållanden med det mera, som skall verka och föranleda till det beslut, af honom bör fattas, blifver han ej sällan satt i nödvändighet att vidtaga detsamma, oaktadt de stridige frågorna mindre noggrannt äro utredda, i hvilket skick saken, vid anförande underdåniga besvär, lägges under Kongl. Maj:ts Kådiga pröfning.
Kär nu äfven det mera ofta inträffar, att de vanlige Domstolar uti förekommande tvister om egor och om Storskiften, ehuru egande mera tillfälle, att förskaffa sig de upplysningar, som de finna sig sakna, ej sällan blifva satte i behof att, vid anställande syn, på stället utröna de oupplysta förhållanden , innan de kunna meddela dom deruti, måste det än mera uppkomma svårighet för Konungens Befallningshafvande, som icke eger, eller åtminstone, i anseende till öfriga trägna göromål, ej kan vidtaga berörde utväg, att se sig ega alla erforderliga underrättelser, sorn vid afgörandet af så vigtiga och granhaga ärender, sorn de ifrågavarande, för honom linnas nödige.
På sådan grund linna Utskotten sig böra tillstyrka, att, sedan, pa sätt Utskotten här ofvan föreslagit, Storskiftes- och Enskiftes-förrätningarne till enahanda behandlingssätt, eller till en och samma förrättning blifvit sammanförda, alla tvister, som i afseende derå uppstå, 8 4o Lag- och Benviirs-Utsiottcns
Betan handel må upptagas och afgöras utaf serekilde inrättade Egodelnings-Rätter , hvilka på det sätt boed® organiseras, att uti hvarje lämpligt
District en skicklig Lagkunnig petson, antingen Ordinarie Häradshöfdingen elier någon annan , af Hemmansegarne utväljes till Ordförande, och dertill , efter skeende underdånig anmälan , af Kong!» Majit i Nåder förordnas, hvilken sedermera, med tillkallade och jemväl på berörde sätt valde Ledamöter i Rätten af i Landthushållningen kunnige män utaf hvad Medborgare - Glass sorn h ali st, skulle, under åtnjutande af dagtractamente samt skjuts till och från förrättningsstället, företaga och, antingen efter förrättad
Syn på stället, eller utan en sådan, om densamma funnes icke kunna erfordras, behandla och afdöma berörde frågor, hvilka derefter i Vanlig ordning och innom den tid, som för hvarje ort är lämplig, komma att af den missnöjde, genom underdåniga besvär, hos Kongl. Maj:t fullföljasJ men att i öfrigt fastställelsen af de C bartor, hvilka öfver förenämnde Landtmätare förrättningar upprättas, må, antingen något klander emot förrättningen ej uppstår, eller i händelse af uppstående tvist, sedan densamma blifvit genom slutlig
Dom afgjord, meddelas af vederbörande Härads-Rätter.
Utskotten, som, genom hvad här ofvan är förmäldt, anse sig hafva meddelt utlåtande öfver alt hvad uti ifrågavarande Memorialer blifvit utur olika åsigter anfördt och föreslagit, finna sig slutligen böra hemställa, att, om det, hvilket Utskottet häruti tillstyrkt, vinner Riksens Höglofl.
Ständers bifall, Riksens Högloft.
Lég- och Besvärs-Utshottens Betänkanden. 2411 Ständer må uti den underdåniga skrifvelse, sorn i Lågan då kommer att till, Kongl.
Maj:t afgå, tillika i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t i Nåder täckes låta i den Författning, som i ämnet på den nu lagde grund utfärdas, närmare bestämma förhållanderne såväl vid Landtmätarens åtgärder, sorn ock vid den föreslagna Lgodelnings-Rättens behandling af de till densammas pröfning dragne tvister, uti utveckling hvaraf Utskotten trott sig icke böra ingå.
Ständers vidare om. pröfvande varder detta vördsamt öfverlämnadt.'
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottens Betänkande, angående de flere gjorde förslag till ändring uti Allmänna Lagens stadganden, och genom Kongl Förordningen dea 9 Februarii I8o2 meddelte föreskrifter , om Stängselskyldigheten.
tJti frågan om de så väl i Allmänna Lagen,' som serskilte
Författningar meddelte föreskrifter rörande stängsel - skyldigheten hafva, dels hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln, dels uti Hedervärda Bonde-Ståndet, genom flere Memorialer, åtskillige förslag till ändring och förtydligande af berörde Stadganden blifvit väckte, hvilka Memorialer väl blifvit af bemälfe Riks* Bihang till Riks-St, Fröt. 1817 - i£iS> t.dc Sami, N:r sr. sz. 243 Lag- och Besvärs-Utstått ens Belänhandm.
Stånd remitterade, dels till Eag- dels till Allmänna .Besvärs och Ekonomi-Utskotten enskilt; men i anseende sä val till Ekonomiska beskaffenheten af de ämnen de innefatta, som ock för det samband de samma med hvarannan äga, ärcr vordne på en gång gemensamt af bada Utskotten till pröfning företagne.
Berörde Memorialer hafva blifvit ingifne till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln: ltmtr Af Herr Grefve Joli.
Henning Gyllenborg, och 2 :do Af Herr Hammarhjelm.
Samt till Hedervärda Bonde-Ståndet i:mo Af Riksdags-Fullmäktigen Eric Svensson ir ån Bohus Eän, deruti Riksdags-Fullmäktigen Hans Andersson från samma Län sig förenat» 2:do Af Riksdags - Fu Imäktigen Jon Pehrsson från Westmanland; och jrtio Af Riksdags-Fullmäktigen Olof Mänsson från Blekinge.
Och hafva i öfrigt hos Utskotten de Utdrag af det hos sistnämnde Riks-Stånd hållna Protocoll för elen i 3:de
December nästledit samt den gule, i5:de och igale Jannarii detta år förekommit, som innefatta de serskilte yttranden och anmärkningar, hvilka dels skriftligen , dels munteligen, blifvit af flere bland Ståndets Eedamöter afgifne och gjorde, i afseende å hvad uti nyssbesagde Memorialer af Eric Svensson och Jon Pehrsson är vordet föreslagit.
För att förekomma en större vidlyftighet, hafva Utskotten ansett sig icke böra här först upptaga innehållet utaf hvarje af berörde framställningar, utan trott det blifva lämpligast, att Lag' och BesvärS-Utskottens Betänkanden, 34$ här nedan i ordning hvar efter annan anföra alla de omständigheter, hvaruti ändring, rättelse eller förklaring blifvit sökt* i förhållande (ill de enahanda eller olika åsigter , dervid haft* till föremål, samt att uti hvarje af deni meddela det yttrande, hvartill Utskotten funnit sig befogade.
Med Iakttagande af ett sådant satt för handläggningen härvid, företaga Utskotten först det af Riksdags-Fullmäktigen Eric Svensson gjorde andragande, att då i §. uti Kongl* Förordningen angående Stängsel - skyldigheten den 3 Fe* bruarii lgoa stadgar, 5*att när by möler by ■uti åker och äng, den skall äga vlttsord, som stänga vill, ett närmare bestämmande skall erfordras af hvad som egenteligen bör förstås med ordet Fy.
Eric Svensson har såsom exempel framställt, att flere så kallade byar skulle i hans hemort finnas, hvilka, från hvarannan afskilaa, hade sine ägor intill hvarandra, och alla ägde samma namn, samt blott åtskiljdes genom benämning af Norrgården, Södergården, Wästergården o, s, v.; Och hat lian ansett, att vid uppstående fråga om hägnads upprättande emellan desse serskilte byars och andra till dem angränsande Hemmans eller Byars ägor, icke nog tydligen Vöre stadgadt, huruvida alla de förstnämnde , efter deras sammantagne förmedlade Hemmantal, borde i berörde hägnad deltaga, eller hvar och en af dem serskilt, hvar efter sitt Hemmantal, t skyldigheten emot de till de* samma angränsande ingå.
Henna förmente otydlighet hafva Utskotten ansett icke böra förefinna!, Utskotten tio, j 44 °c7i Besvärs-Utszottens Betänkanden. att när flere Hemman, enligt Jordebok, bevisligen varit eller äro innom ett Byalag, ehuru de i anseende till byggnads-platser blifvit fran hvarannan åtskilljde, och således icke kunna hänföras till enstaka gårdar, stridige tänkesätt vid bedömandet, huruvidt desse Hemmans innehafvares åliggande vid Stängsels upprättande mot andre angränsande skall sig sträcka, icke skäligen kan uppstå, då det destomera är af omformälte Forfattnings lydelse att inhämta, det nämnde åliggande bör beräknas efter samrnanlagde Hemmantalet af besagde Hemman, som sådant jemväl utmärkes genom det i 3 §. af Forfattningen gifne stadgande, att grannar, som ligga i Byalag med hvarannan,; böra stänga om de in- och utägor , som till Byens område höra.
Widare har Eric Svensson förment förtydligande af 2 §. i nämnde Förordning vara nödig, i afseende å föreskriften af skyldighet för den By , som begagnar enskilt gång- eller körväg öfver den andra Byens inägor, eller väg till vattuställe, sorn icke umbäras kan, att underhålla den grind,] hvilken för sådan väg kan vara nödig.
Eric Svensson har föreställt sig deri händelse, att en By är såj serskilt och aflägse Belägen, att den nodgas gagna enskilt väg öfver flere Byars eller enstaka Hemmans inägor, och. ansett det blifva en för stor tunga för åbo« erne i nämnde by, om i sådant fall de skulle vara pligtige att underhålla alla de grindar, hvilla på denne väg äro nödige.
Afven häruti anse Utskotten någon sådan osäker bestämmelse uti det föreskrifne, som Eric Svensson förment, gig icke förete, emedap, Lag- och Besvars-Utskottens
Betänk anden. 545 då Författningens enda föremål år utstakandet af hägriads-skyldigheten så väl emellan grannar innom samma Fy, gärd eller Hemman, som emellan desse ochj angränsande -Byars eiler Hern» mans innehafvare, det ifrågasatte stadgande innefattar hvad som åligger åboerne i den
Fy eller å Hemman, hvilka öfver den andra nästgränsande
Fyens inägor nyttja enskilt kör- ellger gång väg, eller väg till vattuställe, men ej afser förhållandet uti det ornformälte fall emellan Eyar och Hemman, hvilkas ägor icke äro invid hvarannan belägne.
Så väl Eric Svensson, som Herr Hammarhjelm, hafva föreslagit ändring uti det förordnande, som uti 5 §. af ifrågavarande Författning är meddelt, att de förändringar, skog och utmark undergå, genom uppodlingar till åker, äng och planteringar, icke borde verka till annat förhållande uti skyldigheten till hägnads upprättande och underhållande, utan att jorden elier marken, oaktadt sine förbättringar, skall anses efter dess förra beskaffenhet.
Fada hafva ansett, att, om än föremålet af berörde förordnande skulle vara, att underlätta alla företag till uppodlande af ofruktbar mark, skulle det dock blifva en obillighet, att, då odlingen verkställes invid en grannes inägor, denne sistnämnde alltid skulle få vidkännas tyngden och kostnaden af liagnadens underhållande emelian berörde ägor, hälst härvid borde i betraktande komma, att all jord af ålder varit ouppodlad, och att således något skiljaktigt förhållande ej borde deraf härflyta, att den ena delen af samma mark förr, och den andra delen senare» är *4<5 JLag- och Eesv'års-TJtskottens Bctankanden. vorden odlad, Båda hafva altså förment, det gräns borde sättas för odlarens befrielse från skyldighet att deltaga uti stängseln mot de till odlingsmarken angränsande inägor j
Och har Herr Hammarhjelm väc||ct det förslag, att omförmälte §. borde få en sådan lydelse: ”De förändringar, ”skog eller utmark antingen redan undergått, ”eller hädanefter undergå genom uppodlingar *'till åker, äng eller planteringar, böra icke på ”de första 25 åren, sedan den nya åkern b 1 if’ vit besådd, ängsmark slagen, eller plantering an”lagd, verka till annat förhållande uti skyldig?
beten till hägnads upprättande och underhällan* ’’de, utan varde jorden eller marken, oaktadt ”sine förbättringar, ansedd efter dess förra beskaffenhet; men efter den tiden anses egenska* ”pen af nyodling hafva upphört, och verkställes 8 hägnad på sätt, sorn denna Förordning i öf”rigt bjuder.”