Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ministeriella mål, hvarmed förstås alla de, som angå Rikets förhållande till främmande Makter, må Konungen lå - Constitutions-Ulskollcls Memorial, M 2. 5 ta bereda och handhafva på det sätt, Honom lämpligast synes.
Stats-Ministern för Utrikes Ärendena tillhör att dessa mål inför Konungen föredraga och anmäla, i närvaro af någon annan Stats-Rådets Ledamot.
Är Siats-Ministern frånvarande, föredrage den Stats-Rådets Ledamot, sorn Konungen äfven i detta fall tillkalle.
Sedan Konungen af desse Embetsman inhemtat tili protokoll anförda råd, för hvilka de blifva ansvarige, lätte Konungen, i deras närvaro, besluten; åliggande det den dertill särskilt förordnade att protokollet föra.
Af sådana Beslut må Konungen låta till Stats-Rådets kunskap komma, hvad Honom nyttigt synes, så att äfven någon kännedom af denna Riks-Styrelsens-gren matte bos Siats-Rådet finnas. § 12.
Konungen äger att i Afhandlingar oell Förbund Oförändrad, med främmande Makter ingå, sedan Han, enligt föregående §, deröfver hört Siats-Ministern lör Utrikes Ärendena och någon annan tillkallad Stats-Rådets Ledamot. § 13.
Vill Konungen börja krig elier sluta fred, kalle ;R. F. §.
15, då lili ett utomordentligt Stats-Råd Stats-Rådets samtlige Ledamöter, framställe för dem de skäl och omständigheter, som härvid till öfvervägande förekomma, samt aske deröfver deras yttranden, hvilka de skola hvar för sig, med den ansvarighet, 125 § bestämmer, till protokollet afgifva.
Konungen åge derefter makt att fatta oeh utföra det Beslut, som Han för Riket nyttigast linner. § 14.
Öfver Rikets krigsmakt tili lands och sjös äger Oförändrad.
Konungen högsta befälet. § 15.
Commando-mål, hvarmed förstås sådana, som Ko- i Oförändrad, nungen, i egenskap af Högste Befälhafvare öfver Krigsmakten till lands och sjös, omedelbarligen besörjer, må Konungen, då Han Sjelf förer Riks-styrelsen, afgöra i närvaro af den bland Krigs-Deparlementens Chefer, lili hvars Departement ärendet hörer.
Honom åligge, vid ansvar, att, då dessa mål beredas, sin mening yttra öfver de företag, Konungen besluter, samt att, då hans mening icke med Konungens beslut öfverensstämmer, föra sina yttrade betänkligheter och råd till ett protokoll, hvars riktighet Konungen medelst
Finner nämnde Embetsman dessa förelag vara af en vådlig rigtning el - b C onstitulions-Utskottets Memorial, JU 2.
Oföraudrad,’ Oförändrad.
Oförändrad. ler omfattning, eller grundade på ovissa eller otillräckliga medel att dem utföra, tillstyrke lian jemväl, att Konungen ville kalla, till ett Krigs-Råd deröfver, Tvänne eller flere af tle närvarande högre militära Embetsman; Konungen dock obetaget, att å denna tillstyrkan och, der den bilalles, å Krigs-Rådels lill protokoll anförda tankar göra det afseende, Honom godt synes. § 16.
Konungen bör rätt och sanning styrka och befordra, vrångvisa och orätt hindra och förbjuda, ingen förderfva eiler förderfva låta, lill lif, ära, personlig frihet och välfärd, utan han lagligen förvunnen och dömd är, och ingen afhända eller afhända låta något gods, löst eller fast, utan ransakning och dom, i den ordning, Sveriges Lag och laga Stadgar föreskrifva; ingens fred i dess hus störa eller störa låta; ingen från ort till annan förvisa; ingens samvete tvinga eller tvinga låta, utan skydda hvar och en vid en fri utöfning af sin Religion, så vidt han derigenom icke störer samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkommer.
Konungen läte en hvar blifva dömd af den Domstol, hvarunder han rätteligen hörer och lyder. § 17.
Domsrätt skall uppdragas Tolf af Honom utnämnde lagkunnige Män, Sex Frälse och Sex Ofrälse, hvilka fullgjort, hvad Författningarne föreskrifva dem , som uti Domare-Embeten må nyttjas, samt i sådana värf ådagalagt insigt, erfarenhet och redlighet
De kallas Jusliliae-Råd och utgöra Konungens Högsta Domstol. § 18.
Denna Högsta Domstol tillkommer det äfven att upptaga och afgöra alla Ansökningar, att Konungen må bryta
Dom åter, som vunnit laga kraft, eller återställa laga tid , som försuten är. § 19.
Inkomma till Konungen ifrån Domstolar och Embetsman förfrågningar om lagens rätta mening i sådana fall, som till Domares åtgärd höra, äge ock Högsta
Domstolen att de sålunda sökta förklaringar gifva. § 20.
Uti fredstider skola de mål, som från Krigs-Domstolarne dragas under Konungens pröfning, uti Högsta
Tvänne Militär-personer af högre grad, dem Konungen härtill utser och förordnar, böra med Domare-jäf och ansvar, och utan särskilt arfvode, sådana mål i Comtitutions-UUlioltets Memorial, J\s 2. 7 Högsta Domstolen öfvervara och deröfver rösta, dock må Dornarenas antal icke öfverstiga Åtta.
Under krig förhålles härmed efter Krigs-Artiklarne. § 21.
Konungen äger tvänne röster i de mål, hvilkas föredragning och afgörande, Han för godt finnér att i Högsta Domstolen öfvervara.
Alla frågor om förklaringar öfver lagen skola hos Konungen anmälas och
Dess röster deruti inhemtas och beräknas, änskönt Han icke i Högsta Domstolens öfverläggningar derom deltagit. § 22.
Domstolen kunna ringare mål pröfvas och afgöras af Fem Ledamöter, så ock af Fyra, der alla fyra äro om slutet ense.
Öfver vigtigare saker skola minst
Ej må flera än Åtta Ledamöter, Fyra Frälse och Fyra Ofrälse Män, på en gång tjenstgörande vara.
1 alla mål skola minst T vå Frälse och Två Ofrälse Ledamöter vara närvarande. § 23.
Alla Högsta Domstolens beslut utfärdas i Konungens Namn och med Dess Höga underskrift eller under Dess Secret. § 24.
Uti Konungens Nedre Justitiae-Re vision skola J lisli tiae-ärendena beredas till föredragning och afgörande i Högsta Domstolen. § 25.
Konungen äger att i brottmål göra nåd, mildra lifsstraff samt återgifva ära och till Kronan förverkadt gods; dock må öfver ansökningar derom Högsta Domstolen höras och Konungen Sina beslut uti Stats-Rådet fatta.
På den brottslige skall sedermera ankomma att emottaga den nåd, Konungen honom förunnat, eller undergå det stral!’, hvartill han blifvit dömd. § 21).
Då Justitiae-ärenden i Stats-Rådet föredragas, skola, jemte Justitiae-Stats-Ministern och Två Stats-Råd, Två af Hö gsta Domstolens Ledamöter dem öfvervara, med den skyldighet att till protokollet sig yttra, som 9 § loreskrifver. § 27. Till Justi tias-Canzler må Konungen nämna en lagfaren, skicklig och oväldig
Man, som i Doinare-värf varit nyttjad.
Honom, såsom Konungens Högste Ombudsman, åligge förnämligast att föra eller genom de under honom ställda Fiskaler låta föra Konungens talan i mål, som röra allmän sä - Oförändrad.
Oförändrad* Oförändrad* Oförändrad.
3 Constitutions-Utskottets Memorial, Jtä 2.
Oförändrad» Oförändrad.
Oförändrad. kerhet och Kronans rätt, samt att, å Konungens vägnar, hafva tillsyn öfver rättvisans handhafvande och i sådan egenskap beifra fel, sorn af Domare och Embetsman begåugne blifva. § 28.
Konungen äger att i Stats-Rådet utnämna och befordra infödde Svenske Män lili alla de Embeten och Tjenster inom Riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap, a.tt Konungen Fullmakter derå utfärdar, dock böra vederbörande förut med förslag hafva inkommit, der sådana hittills ägt rum; Vare likväl Konungen obetaget att uti Militära Embeten nyttja Utländske
Män af sällsynt skicklighet, men icke till Commendanter i fästningarne.
Till Civile Embetsman inom Riket och till Domare må sådane män endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska Läran.
Hvarje Departements-Chef skall föredraga och expediera alla ärenden, rörande befordringar, förordnanden, tjenstledighet och afsked, till och ifrån embeten och tjenster, vid de Verk och Stater, som under Departementet höra. § 29.
Till Ärke-Biskop och Biskopar, med hvilkas val förliålles efter förra vanligheten, utnämne Konungen en af de Tre, sorn föreslagne blifvit. § 30.
Konungen äger att, på det sätt förr öfligt varit, tillsätta Kyrkoherde-beställningar i Regala pastorater.
De så kallade Consistoriella gäll vare vid deras valrätt bibehållna. § 31.
Borgerskap åtnjute framgent den rättighet, de hitintills innehaft, att till Borgmästare-tjenster föreslå tvenne behörige män, då Konungen en af dem utnämne.
På lika sätt förhålles med Rådmäns- och Magistrats-Sekreteraresyssiorna i Stockholm. § 32.
Sändebud hos främmande Makter och Tjenstemän vid Beskickningarne namne Konungen i Stats-Ministerns för Utrikes Ärendena och någon annan tillkallad Stats-RådsLedamots närvaro. § 33.
Enär sådana Sysslor, hvartill Förslag blifvit upprättade, skola af Konungen bortgifvas, böra Slals-Rådets Ledamöter - Conslitulions-VtsJiOttels Memorial, M 2. 9 möter yttra sig öfver de sökandes skicklighet och förtjenster.
Åge de äfven rätt, att emot Konungens utnämningar till andra Tjenster och Embeten underdåniga påminnelser göra. § 34.
Stats-Minislraine innehafve
Rikets högsta vär- Oförändrad, dighet, och Stals-Råden den närmaste derintill.
Ledamot af Stats-Rådet eller af Justiliae-Rådet må icke tillika annat Civilt Embete bekläda. § 35. Stats-Rådets Ledamöter, Presidenter och Chefer Oförändrad, för Collegier eller i dessas ställe inrättade Verk, Juslitias-Caii* zleren, Cheferna för Tullstyrelsen och för Postverket, Expeditions-Chefer i Sta Is-Departementen, Öfver-Slålhållaren, UnderStåthållaren och Polilie-Mästaren i Ilufvudstaden, Landshöfdingar och Ståthållare i Landel, Fältmarskalkar, Generaler och Amiraler al alla Grader, General-Adjutanter, Öfver-Ad ju tanter» Stabs-Adjulanter, Commendanter i Fästningarne, Capitaine-Lieutenauler och Oilicerare vid Lif-Drabanlerna, Öfverstar för Regementena, Sekund-Cheferna lör Gardcs-Regementena till Häst och Fot samt Öfverste-Lie ulena uter vid Lif-Regemenls-Brigaden, Cheferna för Artilleriet, Fortifikations-, Fältmätnings-, och SjömäLnings-väsendet, Ministrar, Sändebud och Agenter för Handeln hos främmande Makter, samt de Embets- oeh Tjenstemän, sorn uti Konungens Cabinelt för Utrikes Brefvexlingen och vid Beskickningarne nyttjas, hafva Förtroende-sysslor, hvarifrån Konungen må dem entlediga, när Han prof var Rikets tjenst det fordra.
Konungen kungöre dock sådana beslut i Stats-Rådet, hvars Ledamöter vare skyldige alt deremot göra underdåniga föreställningar, om de finna sig dertill skäl äga. § 36.
De sorn bekläda Domare-Embeten, så högre som Oförändrad, lägre, samt alle andre Embets- och Tjenstemän, än de i föregående § nämnde, kunna icke, utan medelst Ransakning och Dom, ifrån sina inuehafvande Sysslor af Konungen afsäitas, ej eller utan efter egna ansökningar, till andra tjenster befordras elier Hyttas. § 37. Konungen äger, att i Adeligt Stånd upphöja Män, Oförändrad, som, genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiska tjenster, gjort sig af Konungen och Riket synnerligen förtjente.
Vik. till R.
Prot. 3 Sami. 1 Haft. " 2 10 Constitutions-Utshotlets Memorial, Jfå 2.
Ej må Adelskap, eller Friherrlig eller Greflig värdighet, som hädanefter förlänas, tillfalla flere, än den, hvilken adlad, eller upphöjd blifvit och, efter hans död, i rätt nedstigande led efter led, hans äldste manlige Rröst-arfving af äldsta grenen, samt, efter dennas utgång, Stamfadrens närmaste manlige afkomling af då lefvande äldsta slägtgren, och så vidare.
Om, genom arf, Adeligt Stånd tillfaller den, som redan blifvit deruti sjelf upphöjd, eller genom närmare arf insatt, upphöre hans eget Adelskap, så framt detta icke är af högre värdighet, i hvilken händelse Stamfadrens Adelskap öfvergår till närmaste slägtgren:
Finnes ingen sådan, utslockne Ätten.
Förklaras någon sitt Adelskap förlustig, tillfaller detsamma den, som dertill, enligt här stadgade grunder, närmast berättigad är. g F g 3)» §• 38.
Alla ifrån Konungen utgående Expeditioner och Befallningar, utom i Commandomål, skola, för att blifva gällande, vara försedda med Konungens underskrift och contrasignation af vederbörande Föredragande, som vare ansvarig, att de instämma med deröfver förda protokoll.
Föreskrifter och erinringar om verkställighet af utfärdade beslut må Departementschefen ä Embetets vägnar meddela.
Skulle den Föredragande finna något Konungens beslut vara stridande emot denna Regerings-Form, gore lian derom i Stats-Rådet föreställning; Yrkar Konungen ändock, att ett sådant beslut skall utfärdas, vare det då den Föredragandes rättighet och pligt, att sin kontrasignation derå vägra, samt nedlägge han i följd deraf sitt Embete, hvilket han icke må återtaga förr, än Riks-Församlingen hans förhållande pröfvat och gillat.
Emedlertid vare han vid sin lön och öfiiga Embetet åtföljande inkomster bibehållen.
r. f. g, §. 39.
Vill Konungen utrikes resa, meddele Ilan Stats Rådet in Pleno denna
Sin föresats och inhemte dess tankar deröfver, på sätt 9 § omtalar.
Konungen derefter sådan resa och den verkställer, befatte Sig ej med Rikets styrelse eller utöfve den Konungsliga makten, så länge Han utrikes vistas, utan före Stats-Rådet, under sådan Konungens från - Constiiutians-UtsJcottete Memorial, Jtä 2, 13 varö Regeringen i Hans namn, med ali den rätt, som denna Regerings-Form Konungen tillägger; dock må ej Siats-Rådet någonsin Adeligt slånd oell värdighet förläna, eller lill Greflig! och Friherrlig! stånd upphöja, eller Riddare-värdighet utdela; äfvensom alla lediga Sysslor endast tilis vidare kunna förvaltas af dem, som Siats-Rådet dertill förordnar.
Huru förhållas skall, derest Konungen längre lid än Tolf månader ur Riket biifver, derom varder i So § stadgadt. § 40.
Biifver Konungen så sjuk, att Han icke liegeringens-Ärcndena vårdar, förvalte Ståts-Rådet styrelsen, på det sätt, som i föregående §. bestämmes. §. 41.
Konung vare myndig vid fyllda Aderton år.
Dör Konung, innan Thronföljaren denna ålder uppnått, föres styrelsen af Stals-Rådct nied Konungslig makt och myndighet i Konungens namn, intilldess Riksförsamlingen sammankommer, och den Förmyndare-Styrelse Riksförsamlingen förordnar Regeringen lillträdt, ställande sig Stals-Rådet denna RegeringsForm till ovillkorlig efterlefnad. §, 42.
Skulle den olycka tima, att hela Konungahuset, inom hvilket Arfsrätten till
Riket räknas, på manliga sidan utginge, då förvalte äfven Stals-Rådet Regeringen med Konungslig makt och myndighet, intilldess Riksförsamlingen hinner sammankomma och ett nytt Konungahus utkora, samt den valde Konungen Regeringen lillträdt.
Uti alla de fall, hvarom föregående fyra §§, handla, skola Stats-Rådets samtlige Ledamöter vara närvarande och rösta. §. 43.
Går Konungen i Fält, eller till aflägsnare inrikes örte)' reser, f(nordne lee Ledamöter af S.lats-Kadet, under den Ordförande, som Han, antingen ibland "Prinsar af Sitt lius, eller ibland Stals-Rådets Ledamöter, särskilt nämnei, alt löia Regeringen i de mål, Konungen löreskrifver.
Med de nial, Konungen då Sjelf afgör, förhålles på det sätt, som 8 §. stadgai. §. 44."
Hvarken Svea Rikes Kron-Prins och Arf-Furste eller Prinsar af det Konungsliga Huset skola halva något Lil— G eding eller Civilt Embete; dock kunna eller gammalt luuk Oförändrad. R. F. §. 41. R. F. §. 42.
Oföl andi ad.
O föi andrad. 12 Constitutions-Ulskottrts Memorial, ,1? 2.
Titlar af Herligdömen och Furstendöme!! dem tilläggas, nian rättighet till de Landskap, hvilkas nanni de hära.
Oiuiäiiili.-ui. § 45.
Landet skall förblifva indeladi i Höfdingdömen under den vanliga Landt-Regeringen.
Ingen General-Guvernör inom Riket ma hädanefter förordnas.
Oförändrad. § 46.
Rikets IIoi-Räller och alla andra
Domstolar sko la efter Lag och laga Stadgar döma; Rikets Collegiér, LandtRegeringen tillika med alla andra Verk samt högre och lägre Lmhelsmän, skola förvalta de dem åliggande sysslor och värf, enligt de Instruktioner, Reglementen och föreskrifter, som redan gillia äro eller framdeles kunna gifvas, lyda Konungens bud och helallningar och räcka hvarandra handen lill fullgörande deral och af allt hvad Rikets tjenst utaf dem fordrar; blifvande de Konungen i laga ordning ansvarige, om något utaf dem underlåles och försummas eller olagligen behandlas.
Oförändrad. § 47.
Hof slår under Dess enskilda styrel se; kunnande Han häruti förordna som Honom godt synes.
Alla beställningar vid sitt Hof må Konungen efter behag tillsätta och derifrån afsätta. Bitsdags-Ord- § 48. l.-o Svenska Folkets representanter kallas
Riks mngen § i dagsmän och utgöra Riksförsamlingen, hvilken sammanträder pä tvä Afdelningar.
Dessa Af delningar kallas Första Kammarenj och Andra Kammaren.
För ulöfningen af Riksdagsmanna-befallning gälla inga andra föreskrifter, än Rikets Grundlagar. 2:o. Första Kammaren består af Etthundradesjuttio fem Riksdagsmän, örn hvilkas val stadgas i Vallagen. 3:o Andra Kammaren består af Sjuttiofem Riksdagsmän , deni Första Kammaren utsett.
Till Riksdagsman i Andra Kammaren kan väljas briar och en, som till Riksdagsman i den Första valbar är; dock att, der han icke fyllt Trettiofem år, han bör hafva bivistat minst två Riksdagar före den, då uppdraget tillträdas skall.
Enär första Kammaren vid Riksdags början, på sätt i 62 § säges, erhållit underrättelse om de i Andra Kammaren sedan sist hållna Riksdag inträffade ledigheter, skall till fyllande af hvarje sådan ledighet nytt val anställas för C om litti lion?. - lis lo t te Is Memorial, M 2. å lydde.
Under hvarje Riksdag skull Första Kammaren likaledes, i stället för hvar och en, under Riksdagens lopp, utur Andra Kammaren afgången ledamot, som icke vid samma Riksdags slut afgå hort, och för riter staden af den tid, hvarå den afgångnes fullmakt lydde, efterträdare välja.
Emot slutet af lagtima Riksdag skall Första Kammaren ri. dag, sorn den sjelf bestämmer, välja Tjugufem män, att de, vid samma Riksdags slut, utur Andra Kammaren afgvendes ledigb/if vande mm intaga och innehafva lill den tredje derpå följande lagtima Riksdagens slut.
Ej må vid Riksdags slut den, sein då skall utur Andra Kammaren afgå, uti samma Kammare ånyo inväljas; och strinde den valde fritt att uppdraget sig afsäga, dock, sedan kallelsen antagen blifvit, icke under påstående Riksdag.
Afsägelse under samma Riksdag, då valet hölls, sker hos Första Kammaren; afsägelse emellan Riksdagar, hos Högsta Domstolen.
För den, som lill fyllande af tillfällig ledighet väljes till Riksdagsman i Andra Kammaren, utfärdas och underskri f ves af borsta Kammarens Tilman en så lydande fullmakt :
"Vid i dag anstäldt val har Riksförsamlingens Första ”Kammare utsett N.
N. att från och med denna dag till den "år sammanträdande (nu började) lagtima Riksdags slut "vara Riksdagsman i Riksförsamlingens Andra Kammare, "hvarå detta länder till bevis och fullmakt.
"N. N. d ”
För den, som är vald till Riksdagsman i Andra Kammaren, i stället för den, sein vid Riksdagens slut afgå skall, utfärdas och underskrif ves af Första Kammarens Talman en sä lydande fullmakt:
"Vid i dag anstäldt val har Riksförsamlingens Första "Kammare utsett N.
N. att från den dag, då denna Riks 'dag tilländagår, och intill slutet af den år sam ”manträdande lagtima Riksdag vara Riksdagsman i Riks - 14 Conslltulions-UtslcotUts Memorial, M 2, R. F. § 49.
R- O. '§ 2. R, F. § 91. R. O. g. 4. R. F. § 9?. R. O. § 5. R. F. § 93. R. O. g 6. R. F. § 94.
R. t', § 7. ”församlingens Andra Kammare, hvarå delta länder till bevis och fullmakt. ”N. N. d. ” § 49.
Riksförsamlingen sammanträde till Lagtima Riksdag hvart Tredje år, den första helgfria dag i November månad.
Uti Riksdagsbeslutet vid Lagtima Riksdag skall intagas uttrycklig kallelse till den nästinfallan de.
Till Urtima Riksdag äge Konungen att, när så nödigt finnes, Riksförsamlingen kalla.
Ej må Urtima Riksdag fortfara, sedan tid för sammanträde till Lagtima inne är. § 50.
I elen händelse, att Konungen utöfver Tolf månader ur Riket blifver, sainmankalle Siats-Rådet, genom öppet påbud, Riksförsamlingen till allmän Riksdag, och läte kallelsen inom femton dagar efter berörde tids förlopp uti hufvudstadens kyrkor samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket kungöra.
Sedan Konungen derom underrättad blifvit, men Han ändock icke till Riket återkommit, tage Riksförsamlingen den författning om Rikets styrelse, hvilken den nyttigast finnér. § 51.
Lag samma vare , om en Konungs sjuklighet fortfar af den beskaffenhet, att
Han längre tid än tolf månader med Regerings-Ärendena Sig icke befattat. § 52.
Då Konung dör och Thrunföljaren ännu omyndig är, utlärde Stats-Rådet kallelse till Riksdag, hvilken kallelse inom Femton dagar efter Konungens död skall i Hufvudstadens
Kyrkor och skyndsamligen i öfriga delar af riket kungöras.
Riksförsamlingen äge, utan afseende på något den aflidne Konungens Testamente angående Riks-Styrelsen , att, på sätt 114 § stadgar, förordna En, Tre eller Fem Förmyndare, hvilka Regeringen under Konungens minderårighet må i Hans namn, efter denna Grundlag, föra. § 53.
Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konunga-Ätt, hvilken Arlsrätten till Riket uppdragen är, på manliga sidan ulginge., sainmankalle Stats-Rådet inom den i nästföregående § stadgade tid, efter den sisla af nämnde ätt regerande Konungens död, Riksförsamlingen.
Riksförsamlingen skall dä eli nytt Konungahus utkora, med bibehållande al Rikets Grundlagar. Canstilutions-Ut$kottets Memorial, JYi 2. 15 § 54.
Om, emot förmodan, Stats-Rådet underläte att, R-F. § 9i y , _ ~ I vn. /•/» n . ..
I n, s*..
' R. () If. i de fall, föregående 5o, 52 och 53 §§ omförmäla, Riksförsam-
R‘ ° ^ ‘°' lingen genast sammankalla, åligge det ovillkorligen Andra Kammarens ledamöter att opåminte, A den i nästföljande § utsatta tid, till Riksdagen sig inställa, och Rikets flof-Rätter att anbefalla dem, sorn vid Riksdagsmannaval, samt Dom-Capitlen dem, som vid Val mannaval, enligt vallagen äga ordet föra, att sådana val genast utsätta, på det Riksförsamlingen må kunna sammankomma, att sin och Rikets rätt iakttaga och skydda. § 55.
Då Konung, omyndig Konungs förmyndare el- R- F- § si. ler fnterims-Styrelse sammankallar till Urtima Riksdag, för persien.’S*>U hvilken nytt, allmänt val till Riksförsamlingens Första Kuni- R- O. $9 och. mare ej äger rum, bör sammanträdet icke utsättas tidigare, tiodea."11 're” än efter Trettionde dagen frän den, dä kallelsen i huf vudstadens kyrkor kungöres.
Sådan Riksdag, som i 5o, 5l, 52 och 53 §§ omtalas, bör ej kallas till någon dag tidigare, än den Femtionde, ej heller till någon senare, än den Sextionde efter den, då kallelsen i hufvudstadens kyrkor kungöres.
Riksdag, som på det i 5f § omförmälda sätt blifvit sammankallad, sammanträder å Sextionde dagen efter den, då Stats-Rådet sist bort kallelsen i hufvudstadens kyrkor kungöra låta. § 56.
Infaller tid till lagtima Riksdag inom fyra Ny §. månader efter den dag, då Interims-Styreise, enligt 5o, 51, 52 eller 53 §§, bör urtima Riksdag kalla, då kallas icke till urtima Riksdag, utan, om längre tid, än Sjuttiofem dagar, Atter st år till den i 49 § utsätta dag kungöre Interims-Styrelsen, att de, som för nästinstundande lagtima Riksdag väljas till Riksdagsmän i Riksförsamlingens Första Kammare, äfvensom Riksdagsmännen i Riksförsamlingens Andra Kammare, äga sammankomma före sistnämnda tid, ä viss dag, dock icke tidigare, än Trettio dagar efter den, då kungörelsen i hufvudstadens kyrkor uppläses, ej heller före den tionde dagen i September månad. § 57.
Riksdagarne skola hällas i Rikets Hufvudstad, u- r. r. § 50, tom i de fall, då fiendens framträngande elier pest elier andra b. O. v.. 3. 16 Constitul iöns - Utskottets Memorial, M 2. lika vigtiga hinder göra det omöjligt, elier för Ribyförsamlingens frihet och säkerhet vådligt.
Konungen utsätte du, i samråd med Riksförsamlingens Fullmäktige i Riks-Banken och Riksgäids-Contorel, en annan Riksdagsort, dit Riksförsamlingen kallas. r. O. § 3. § 58.
Uti de i 5o och 5i §§ upptagna fall, äfvensom vid inträffande minderårighet, eller vid val tili Konung eller Throuföljare, anvises de Främmande Sändebuden och deras medfölje någon, minst
Tio mil från valort belägen, vistelse; och må de ej återkomma, ej heller utländske Sändebud i Landet inlåtas förr, än i de två först åberopade händelser om Riksstyrelsen blifvit förordnadt, i den tredje den omyndige Konungens Förmyndare blifvit utsedd eller, i de båda sist nämnda, ett nytt Konungahus blifvit utkoradt samt, då Thronell ledig är, blifvit stadgadt, huru styrelsen förås må, intilldess densamma af den valde Konungen emottages.
Riksförsamlingen f örklare då förbudet hafva upphört.
Ny §. § 59.
Riksdagsman njute, för resan till och ifrån Riksdagsorten och för vistandet derstädes, af Statsmedlen ersättning efter de grunder, som å föregången Riksdag blifvit bestämda. r. o g. 16. § 60.
Underlåter valdistrict att ställa den eller de Riksdagsmän, det bör, till Riksförsamlingens Första Kammare, vare förfallet till det vite, som Kammaren bestämmer.