Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det nyligen af Kammar-Rådet Welin uppgifne förslag till inrättande af District-magasin, på grund hvaraf Kongl. Maj:t anbefallt Dess Befallningshafvande i hvarje Län att hålla undersökning, till utrönande af lämpligaste sättet för förslagets verkställighet, medförde ock, i Motionairens tanka, nästan samma olägenhet som Statens Allmänna Magasins-inrättningar, blott med den skilnad, att, enligt förslaget, en mängd nya magasins-byggnader behöfde uppföras i landet, med en kostnad af nära En million R:dr B:co, samt icke mindre än 2,36i Municipal-Directioner underhållas och lönas. Molionairen, som således icke kunde gilla berörde förslag, samt ansåg säkraste medlet lill oeconomisk förkofran ligga uti individens och samhällets flit och omtanka, tillstyrkte deremot: i:o att ett utaf honom uppgjordt, motionen bifogadt, förslag, rörande skyldighet att hålla ett ständigt spanmålslager i landet, lill värn mot inträffande missväxt, måtte, med de modificationer som kunde anses nödiga, såsom Allmän Oeconomisk Lag antagas och sanctioneras; 2:0 alt Staten till det spanmålslager, som blefve bestämdt, borde, vid första upplaget, biträda med en eller två R:dr B:co på hvarje tunna säd, hvilka medel ej skulle återbetalas; hvaremot orten vore förbunden hålla det föreskrifna spanmålslagret, samt efter missväxtår nytt lager, vid först infallande ymnigare skörd, istad - 13 Stats- samt Allm.
Besa- och Oeconomie-Utskottens Utlåtande N:o i3. gad ordning ovilkorligen anskaffa; och 3:o att ytterligare understöd, genom Statsbidrag, ej borde ega runi, så vida icke någon utomordentlig händelse skulle inträffa; och är Motionairens förslag, i afseende å sättet att inrätta dessa spa n må Is förråd, hufvudsakligen af följande innehåll: alt inom hvarje Härad, Pastorat eller Socken skulle finnas ett lager af spanmål, beräknadt till minst åtta kappar, af ett eller flera sädesslag, för hvarje person; att skyldigheten att hålla detta upplag borde åtfölja jorden, och att icke någon på landet bosatt och skaltskrifven person vore fri från skyldigheten att årligen göra upplag af säd, ehuru jordegaren borde insamla den spanmål, som af de på hemmanet boende hushåll skulle utgöras; varande äfven motionen hilagdt ett utaf Kronofogden J.
Berger afgifvet utlåtande, i anledning af Kammar-Rådet "VVelins underdåniga förslag, till inrättande af District- eller Socken-magasin. 3:0
Ett memorial af Riksdagsfullmägtigen Peter Andersson från Hallands Län, som, med förmälan, alt han hufvudsakligen delade Lars Larssons åsigter i ämnet, tillagt, det ingen borde ega rätt undandraga sig deltagande i anläggningen af spanmålsförråd, dervid beräkningen borde verkställas, icke efter hemmantalet, utan efter personalen; och skulle hvarje mantalsskrifven person vara skyldig bidraga med minst tolf kappar, dock så, att icke något hushåll finge hålla mindre lager än en tunna af ortens vanliga sädesslag.
Staten borde härtill icke på annat sätt bidraga, än genom lån, antingen af Krono-spanmål, för att i början få ett behöfligt lager, eller ock af penningar för spanmålsuppköp och uppförande af Magasinsbyggnader, att på tio år räntefritt återbetalas med x~:del om året, och för hvars rigtiga liqviderande
Magasins-delegarne skulle borga en för alla och alla för en.
Den å magasinet inlemnade spanmålen borde ej få i mät tagas för skuld eller böter, och, om någon för sådane eller andra orsaker afträdde sitt hemman, skulle efterträdaren lösa den afträdändes å magasinet varande spanmål efter årets markegångspris.
Tiden för spanmålens inleverering finge bero på delegarnes egen omtanka och öfverenskommelse; hvarjemte slutligen alla reglementariska föreskrifter, sedan de utaf delegarne Jdifvit godkände, borde till Konungens Befailningshafvandes i Länet fastställelse öfverlemnas.
Vid ärendets behandling inom Bonde-Ståndet hafva de fleste af dess Ledamöter afstyrkt berörde förslag, som, i deras tanka, skulle förorsaka stora olägenheter, men kunde, om så nödigt ansåges, gälla för Motionairernes hembygd, utan alt leda till något tvång för dem, som ej ville derpå ingå.
Stats- samt Allm. Besa.- och Oeconontie-Utskottens Betänkande N’.o i/{. i3 Utskotten, som tagit i öfvervägande livad motionerne och dervid fogade handlingar innehålla, få vördsamt anföra, att då, enligt hvad under discussionen inom Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit upplyst, i många orter af Riket finnas Socken- celi District-magasin, med hvilka invånarne äro nöjde; då inrättandet af enskilde spanmålsförråd i serskilda orter, likasom förändring af redan befintliga dylika anstalter, lärer vara en på invånarnes egen omtanka beroende angelägenhet, hvarom de ega hos Kongl.
Maj:t göra underdånig anmälan, för den åtgärd, som på Kongl. Maj:t ankommer; och då, hvad beskaffenheten af Motionairernes ifrågavarande förslag beträffar, det förekommer, dels att tillgång icke finnes att lemna det bidrag af Statsverkets medel, som, för tillvägabringande af nämnde förslag, erfordrades, dels att i öfrigt, i anseende till det uppgifne sättet, hvarpå spanmålsförråden skulle bildas, svårt, om icke omöjligt, vore, attsätta samma förslag i verkställighet; alltså anse Utskotten sig böra vördsamt hemställa, att Lars Larssons och Peter Anderssons ofvanberörde motioner icke måtte lill någon' Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Slockholm den 12 Julii 1834- N:o 14.
Ankom till Exp.-lltsk. d. i3 lulli.
Betänkande, i anledning af väckte motioner, dels om upphörande af Kronobrefbärings-skyldigheten, dels om ersättning för samma onus.
I detta ämne hafva till Siats-Utskottet blifvit remitterade tolf serskilde, inom Hedervärda Bonde-Ståndet vackla motioner, uti hvilka klagan föres öfver de stora olägenheter, Kronobrelbäringsskyldigheten skall medföra.
Detta besvär, obekant till den grund, hvarpå det utfordrades, vore nemligen både ojemnt och betungande i sin tillämpning, emedan skyldigheten att fortskaffa Kronobrefven dels ej kunde turvis på hemmanen öfverflyttas, utan måste vidhäfta sådane, som genom sin belägenhet vore dertill lämplige, dels ock, oaktadt den lindring, som vunnits derigenom, att brefbärin - l4 Stats- samt Allm. Besv.- och Oeconomie-Utshottens Betänkande N:o 14. gen numera endast vissa dagar i veckan skall bestridas, fortfore alt vara tryckande, så länge en del bref, eller de angelägnare, genast vid ankomsten böra fortskaffas, hvarigenom brefbäring påkomme understundom alla dagar i veckan, och ej sällan flere gånger på en dag samt till olika ställen.
Den frihet från skjuts, som af Kronobrefbäringshemman åtnjutes, vore ej nu, som förr, en fördel, hvilken i någon mon motsvarade ifrågavarande onus, ty, när brefbäringsskyldigheten först uppkom, var denna befattning ej så besvärlig, som den i senare tider blifvit, i anseende lill det ökade antalet af Tjenstemännen och deras göromål; hvaremot Kronoskjutsen då var vida mera betungande, än nu, sedan, genom förhöjning i skjulslegan, nästan full ersättning derföre blifvit beredd.
Hufvudsakligen på dessa skäl har uti motionerne blifvit föreslaget och hemsläildt af: 1:0 Riksdagsfullmägtigen Nils Insulin från Stockholms Län, att
Kronobrefbärings-skyldigheten måtte antingen alldeles upphöra i de Län, der den utgöres, eller ock öfver hela Riket fördelas på all slags jord, samt regleras på sätt Länens invånare kunde finna lämpligast'; 2:0 Samuel Andersson från östergöthland, 3:o Erik Hansson från Örebro Län, 4:o Johan Johansson från Bohus Län, 5:o Johan Christoffersson från Kronobergs Län, G:o O. Svensson från Bohus Län, 7:0 G. B. Apelquist från Blekinge och 8:0 Ola Jeppsson från samma Län: alt ersättning af allmänna medel måtte för Kronobrefbäringen beviljas och anslås; deruti Per Persson från Jönköpings Län och Olof Lindbeck från Halland med flere instämt; tilläggande Lindbeckj att, om ersättning ej kunde ega rum, borde åtminstone de af brefföi ingen mest betungade njuta någon hjelp af de mindre besvärade; och har Samuel Andersson ansett ersättningen böra utgå med Två Tusende Riksdaler lill hvarje Län, samt tagas af de genom Talmans-tafllarnes indragning besparde medel; hvaremot Apelquist, under förmodan, alt Jägeri-Stalens löner komma att indragas, trott, att desamma, med någon tillökning af andra besparde medel, borde lill nämnde ändamål lämpligast användas och ställas under Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes disposition, till så stort belopp, att hvar och en Kronnbrefbäringsskyldig, för hvarje gång bref borde fortskaflas, finge tillgodonjuta åtta skillingar banco, 9:0 Per Jönsson och 10:0 Per Nilsson från Christianstads Län: ”att alla de inom hvarje Län, som förut varit brefbäringsskyldige, måtte åläggas med en skäligen jemkad afgift godtgöra den eller dem, som brefbä - Stals- samt Allm. Bcsv.- och O economie-Ut skottens Betänkande N:o i/f, i5 ringsskyldigheten blifvit ålagd, samt att dessa måtte få påräkna godtgörelse för den tid, som 'redan förflutit sedan brefbäringen af dem börjades, eller ock att detta onus på samtlige brefbäringsskyldiges bekostnad måtte till den minstbjudande å entreprenadauction utbjudas;” 11:0 Anders Nilsson från östergöthland: ”att i första rummet en jemnare och billigare fördelning af brefbäringsskyldigheten emellan de hemman, som dertill anses lämplige, måtte bestämmas, och vidare att skälig ersättning för detta besvär måtte vederbörande beredas och tillerkännas, på det sätt, alt ej mindre en noggrann reglering, emot hvilken häradsboerne egde andraga hvad de aktade nödigt, af Kronofogden för brefbäringens gång uppgjordes och af Landshöfdingen pröfvades, samt derefter minst hvarje år förändrades,
så alt de hemman, som lågo i vägen, turvis dertill anslogos och sålunda lika betungades, än ock alt öfrige hemman inom häradet, hvilka, i följd af deras läge, undgingo detta onus, förpligtades att med någon lämplig vedergällning godtgöra dem, sorn deruti déltogo, så vida icke denna ersättning, skäligen beräknad, i likhet nied så kallade gångpenningar vid Gästgifvareskjutsen, lill sex skillingar banko milen, skulle kunna fastställas att af allmänna medel utgå, hvilket Motionären dock yrkade; samt 12:0 Anders Andersson från Skaraborgs Län, alt till lindring i den såkallade extra Kronobrefbäringen, hvilken vore mest tryckande, och såsom conlrol emot missbruk i berörde afseende, måtte stadgas, alt, för hvart och ett bref med extra post," bör af brefafsändaren erläggas en afgift af fyra skillingar för hvarje station, till bestridande af hvilken kostnad serskildt anslag skulle Kronobetjeningen beviljas.
Vid ärendets föredragning till remiss hafva, uti ingifne anföranden, Nils Persson från Örebro Län och Hans Jansson från Elfsborgs Län, med hvilken sig förenat samtlige Riksdagsfullmägtige frän Upsala Län, Anders Danielsson från Elfsborgs Län, Johan Jacob Rutberg från Norrbotten, Peter Persson från Jönköpings Län, med flere, bestridt den för Kronobrefbäringen yrkade ersättning af allmänna medel, helst, utom de förmoner, som de brefbäringsskyldige åtnjuta, lindring uti nämnde besvär, genom Kongl Brefvet den 4 December i83o, vunnits; och har Nils Månsson från Malmöhus Län anmärkt, att han, uti serskild motion, yrkat, att den vinst, som tillfölle Staten genom besparing af Talmans-tafflarne, måtte anslås lill understöd vid utflyttningar i följd af laga skiften.
Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten, sowi förehaft detta ärende till gemensam handläggning, få vördsamt upplysa: l6 Stats- samt Allm. Besv.- och Oeconomie-Utskottens Betänkande JV:o 1/f. alt vissa tjenligen belägne hemman, som äro Kronoskjulgskyldige, utses att fortskaffa de Bref, Skrifvelser och Kungörelser, som i Embetsoch andra angelägna ärenden utsändas, men till hvilkas förande ordinarie post ej kan begagnas, såsom emellan Landshöfdingen oah Kronofogdarne, Länsmännen, med flere samt till kyrkorne; att, enligt Kongl.
Brefvet den 11 Julii 1811, Kronobrefbärare äro frie från Kronoskjutsningar; alt Kongl.
Maj:ls samtlige Befallningshafvande, genom Kongl. Brefvet den 25 Januarii 1820, blifvit anbefalldt att, hvarje inom sitt
Län, vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom Kronobrefbärande jordegare, i jemförelse med de Kronoskjutsskyldige, icke måge öfver billigheten betungas, samt hålla hand deröfver, att de härom utfärdade
Författningar noggrannt efterlefvas och inga missbruk med Kronobrefbäringsrätligheten föröfvas till tunga och besvär för allmänheten; att, sedan Rikets Ständer vid sisla Riksdag (kind. skrifvelse N:o 161), i anledning af flere anförde ”klagomål emot den ojemnt fördelade och, till utsträckning, af godtycket synbarligen beroende Kronobrefbäringsskyldigheten, ” i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder stadga, att denna skyldighet icke måtte oftare, än tvänne gånger i veckan, utgöras, dervid dock undantag i vissa uppgifne fall finge ega rum, samt att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvar inom sitt Län, borde, i enlighet med berörde grunder och efter socknarnes hörande i ämnet, uppgöra reglering om Kronobrefbäringen; så har Kongl. Maj:t, genom ofvanberörde Nådiga Bref af den 4 December i83o, förordnat, att Kronobrefbäringen inom de Län, der den, enligt Författningarne, åligger hemmansegarne, skulle ega rum högst tvänne gånger i veckan, på de dagar Kongl. Maj:ls Befallningshafvande, efter vederbörandes hörande, derföre boide utsätta, så vida icke ärendets vigt och angelägenhet gjorde undantag derföre oundgängligen nödigt, såsom vid durchmarcher, Kungs- eller Kronoskjutsningar, skallgångar, skogseldar och mera dylikt, i hvilka fall likväl innehållet af brefven borde af vederbörande Tjensteman, som desamma afla tit, vid ansvar, såsom för tjenstefel, i korthet utanpå desamma antecknas.
Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, få Utskotten anföra, att, då skyldigheten att å Landet fortskaffa Kronobref, som ej kunna med ordinarie post afgå, icke utan menlig inverkan på allmänna ärendenas gång i Landsorterne skulle kunna borttagas, och detta besvär dessutom sedan längre tider tillbaka varit vid visse hemman fästadt; hem - Stats- samt Allm.
Eesv~- och Oeconomie-Utslottens Betänkande N:o 14. tj hemställa Utskotten, att Nils Insulins motion, så vidt den angår Kronobrefbärings-skyldighetens upphörande, icke måtte vinna bifall.
Vidare har blifvit yrkadt: än att Kronobrefbärings-skyldigheten måtte på all slags jord fördelas, än att de dertill anslagne hemman måtte för besväret njuta ersättning dels af Stats-Verkets medel, dels af de hemman, som i följd af sitt läge äro ifrån samma onus frie, eller som förut varit brefbäringsskyldige, och slutligen att brefbäringen måtte, genom entreprenad-auetion, till den minstbjudande upplåtas.
Härvid få Utskotten till ea början anmärka, att om den Kronobrefbäringshemman förunnade frihet från Kronoskjutsningar icke motsvarar brefbäringsbesväret, har dock en betydlig lindring blifvit nämnde hemman beredd genom högstberörde Kongl. Bref af den 4 December i83o, som, med få undantag, inskränker skyldigheten att forsla Kronobrefven till högst två dagar i veckan.
Att det stadgande, Kongl. Maj:t sålunda låtit utfärda, ännu saknar verkställighet i flere Län, är Utskotten nogsamt bekant, och derifrån, lärer jemväl till en del få hemtas orsaken till nu anförde klagomål öfver det tryckande uti ifrågavarande skyldighet; men så väl härutinnan, som i den äfven antydde omständighet, att missbruk skola ega rum i afseende å den så kallade extra brefposten, som endast vid visse, i det Kongl. Brefvet uppräknade tillfällen får begagnas, kan och bör rättelse sökas genom anmälan å vederbörlig ort, utan att Rikets Ständer tillkommer att dermed taga befattning.
Hvad nu beträffar den ytterligare lindring i brefbäringsskyldigheten, som sökes; så äro
Utskotten visserligen af den tanka, att detta besvär ännu är i många orter betungande och således i behof af vidare lättnad; men Utskotten betvifla, att densamma kan till vägabringas på någotdera af de sätt, som i ofvanberörde måtto blifvit uppgifne.
Vid förslaget, att fördela skyldigheten på all slags jord, möter nemligen det hinder, att en dylik förbindelse icke är förenlig med de fri- och rättigheter visse hemman, såsom Säteriers Ladugårdars, Rå- och Rörs, In- och Utsokne-, Lotshemman, med flere, enligt privilegier åtnjuta.
Att tillägga brefbäringshemman ersättning af andre hemman, som antingen förut baft brefbäring sig ålagd, eller endast i följd af sitt läge äro derifrån frie, skulle föranleda till lindring i fullgörandet af andre tjenstbarheter, som desse hemman åtfölja, hvilket icke synes verkställbart; och emot förslaget, att Stats-Verket skulle bestrida ersättningen, förekommer, att medel dertill icke finnas an Bihang till R.
Trot. 1834- 4'de Sami. 2'dra Md. S 3:dje Häftet. a 8 Stats- samt Allm.
Bes v.- och Oeconomie-Utskottens Betänkande IV :o 14, visade eller äro att tillgå; äfvensom sättet att upplåta brefbärings-bestyret, genom entreprenad, till den minstbjudande, skulle, utom andre svårigheter, halva till följd, att de brefbäringsskyldige hemmanen fingo med en dryg afgift lösa sig ifrån ett besvär, som de troligen mindre kännbart kunde in natura utgöra.
Utskotten, som således icke kunna tillstyrka bifall å de i berörde afseende framställde förslag, anse deremot en betydlig lättnad i meranamnde onus kunna beredas på annan väg, eller genom jemn fördelning deraf på de hemman, som till brefbäring kunna förbindas och äro tjenlige, hvilket jemväl af en Motionair blifvit föreslaget; och hafva Utskotten alltså, i likhet med hvad vid sista Riksdag egde rum, trott sig böra tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder anbefalla DéSs Befallningshafvande i hvarje Län att, i enlighet med de i Kongl. Brefvet den 4 December i83o stadgade grunder, och efter soeknarnes hörande i ämnet, uppgöra reglering om Kronobrefbäringen.
Stockholm den 12 Julii 1834. STOCKHOLM, Kongl.
Ordens-Boktryckeriet, i834- Stais- samt Allm, B et V.- och Oeconomie-Utslottens Memorial N:o i5. i N:o i5.
Ankom till Exp.-Utsk. den ag Julli.
Memorial, i anledning af vacht fråga om allmänt bidrag, för att befrämja anläggning utaf Kior och Tork-inrättningar för 8panmål.
Sedan Hedervärda Bonde-Ståndet till gemensam handläggning af Statssamt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotlen remitterat en utaf Riksdagsfullmägtigen Botvid Jonsson ifrån Östergöthlands
Län ingifven motion, om åtgärders vidtagande, hvarigenom, å ena sidan, de nödställde or terne betryggades för hunger, och, å den andra, producenten bereddes en förmonligare afsättning af sin säd, för hvilket ändamål Rior och Tork-inrättningar borde på Statens bekostnad uppföras; så har Allmänna Besvärs- och Oeconomie-UIskottet, för denna frågas behandling, begärt och erhållit sammanträde med Stats-Utskottet; och alldenstund härvid förekommit, att sistnämnde Utskott redan, genom dess under den 4 sistlidne Junii afgifne och den 20 i samma månad af samtlige Riks-Stånden bifallne Utlåtande N:o i53, besvarat Botvid Jonssons ifrågavarande framställning, i sammanhang med en af Herr von Kr cerner , Robert i samma ämne väckt motion; hafva de förenade Utskotten ansett sig allenast böra om ett sådant förhållande göra vördsam anmälan.
Stockholm den 29 Julii 1834- N:o 16.
Ankom till Exp.-Utsk. den 29 Juli!, Utlåtande, i fråga om Skogs planteringar i Skåne.
Till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Ulskottets handläggning hafva blifvit öfverlemnade: 1:0
En motion af Herr Prosten Bruzeliusderuti framställes nödvändigheten deraf, att de sandhedar och flygsandsfält, som finnas i Sverige, och synnerligast i Skåne, blifva förvandlade från alldeles onyttiga marker tiil lönande skogstrakter.
Under de senare åren hade väl mått och steg vidtagits att anlägga planteringar på dessa öde fält, hvilkas areal i Skåne med sannolikhet kunde uppskattas till 3o,ooo tunnland; men Bihang till R.
Prat. 1834. 4-cle Sami. 2-dra Jfd, . ± 4 '-de Häftet, 3 Stats- samt Allm.
Besv- och Oeconomie-Utskottens Utlåtande N:o 16. som medlen härtill varit inskränkta, hade de största sträckorna ännu förblifvit oplanterade; och då till en fullständig plantering å nämnde sandfält erfordrades icke blott en ganska kostsam stängsel, ulan ock uppbyggandet af vaktarehus, aflöningar för vaktare, betydliga qvantiteter af goda frön, kunnige föreståndare, för hvilket allt kostnaderna vida öfverstego enskilde menigheters förmåga, ansåge Motionairen sig böra, för vinnande af en god hushållning med dessa fält, föreslå: 1 :o att
Forstväsendet i Sverige ställdes på samma fot som uti Preussen, med egen chef och förvaltning, hvarunder hela jägeri-betjeningen subordinerade; 2:0 alt uti hvarje
Län cliartor upprättades öfver alla större sandfält, med fullständiga beskrifningar öfver dessas natur och öfriga beskaffenhet; 3:o att ett årligt anslag af minst 20,000 R:dr beviljades till planteringars anläggande å Skånska sandfälten * och hvilka medel Motionairen ansåge kunna tagas af den årliga räntevinsten i Malmö Discont; samt 4:o alt» då en plantering, så vida densamma icke vid sin första anläggning skulle sköflas, måste slå under en enkel och kraftfull Styrelse, ordentliga contract borde uppgöras emellan Kronan och de menigheter, som hade del i sandfälten, dels om ersättning för förloradt bete, under den tid skogsplanteringen icke något afkastade, dels om bestämd andel eller utsyning af skogen, så snart den hunnit så långt, att den lemnade afkastning. 2:0
En motion utaf Herr Professoren Agardh j, som, jemte det han i allmänhet instämt uti förra Motionairens åsigter, i frågan rörande planteringar på Skånska flygsanden, tillagt åtskilliga upplysningar angående det förhållande, hvaruti Skåne skall stå lill skogshushållningen i öfriga delar af Riket, och i sådant afseende hufvudsakligen anfört: alt, sedan vid 1823 års Riksdag blifvit afgjordt och utaf Kongl. Maj:t sedermera faslställdt, alt Kronans skogar skulle bibehållas, planmessigt vårdas, uppmätas, indelas och genom traklhuggning så förvaltas, att de på en gång gåfvo en bestämd årlig afkastning, och tillika för everldeliga lider bibehöllo denna afkastning oförminskad; så hade likväl vid den reglering, som på grund af nämnde beslut verkställts, just den province blifvit förbigången, som mest varit i behof deraf.
I Skåne vore nemligen skogsbristen i ett beklagligt tilltagande, och prisen på ved och byggnadsvirke uppstegrades i samma förhållande som skogarne minskades.
Orsakerne härtill lågo, dels uti Enskiftesförfattningens stadgande, i afseende på skogarnes utbyte emellan delegarne, hvarigenom inträffade, att den, som erhölle skog på sin lott, nödgades nedhugga och försälja densamma, för att ej behöfva utgifva ett capital, som icke lemnade motsvarande årlig ränta, och dels genom de stora egendo - Stats- samt Allm, Best>.- och Oeconomie-U(slottens Utlåtande N'.o 16. 3 marnes öfvergång i andra händer, emedan de nya egarne nedfällde bokskogarne, för att betala köpeskillingarne.
De fordom skogbeväxta hedarne och bergshöjderne lago nu nakna emellan sädestrakterna, och flygsanden utbredde sig från det ena fältet lill det andra, och hade det äfven kommit så långt, att hela byar med förträfflig jord måst öfvergifvas, såsom fördränkte af flygsanden.
Vid sådant förhållande, och då det vore den enskildes fördel alt nedhugga sina skogar, när skogsprodueterne stiga i pris, vore det hög lid att upptaga denna sak lill kraftig behandling.
Molionairen föreslog alltså följande grunder för skogs-hushållningen i Skåne och de provincer, der förhållandet funnes lika, nemi.: