Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr. 4,409 40 KJereciets underhåll. •v Sa Vi O R:dr. 540 2,016 X o 3 3 X re pr o cr re 3 OQ R:dr. 799 384 40 R:dr. 620 CB C 3 3 p R:dr. 1,959 2,400 40 4,409 3,386 40 32 45 134 51 6 350 228 228 454 454 24 540 228 134 24' — 10,722 42 3621 5 454 10,722 24 42 15 25 201 149 44 39 3,386 3,193 32 32 ,556 1,203 16 j 1,183 560 40 16 620 350 1,203 291 801 2,203 33 149 39 3,193 3,929 32 — 14 10,7221421 6| 11,177) 18) 6|2,203|33| 1| —|—|—| 3.929|14 1,092129 2,872 560 190 156 16 40 2,872) 346 232 40 30 232 11 30 11 350 397 85 482|35 146 4,359 2,113 40 32 »*ä Sa CfQ o! B a' CfQ 2,113 878 1,043 R:ar. 8,860 25 CB £■. c R:r. 54 8,860 3,591 25 34 54 100 < p: CfQ R:dr. 273 1,940 25 o a R:dr. 8,056 4,455 225 2,213 1,100 25 4112,738 8,785 3,591 712 9 217 45 72 21 — — 1,922 8| 3,250 146) 4 35 81 3,2501 35 11 1,002 2,285 34 100 50 1,100 416 27 25 11 2,285)25 50 163 11 16 416 575 6) 4 \ 32 GB a 3 3 p 2?
ST p 3Q R:dr. s. r. 45,376 20 11 5,960 10 1 5,022 35 4 161 19 2 40 15 — 19 35 2 26 7 2 56,606:46 37,927 43 8 332 20 11 328 41 1 1 24 10 8,785(32 3,229 29 2 i 3 21 3,229 291 3,431 163) 16 | — | 575)211 1) 3,431) 6) 2 38,591 17,920 531 1,900 30 5 10 33 44 10 20,398 6 15,194 206 458 12,926 27 15 — 7 24 10 — 7 24 28,825:33) 8 Till Berättelsen öfver Westmanlands
Län för åren 1851—1855. 8451321 7 15,920) 301 11,410 [ 131 8) 6)11) 6) 12,392] 33) 111 40,795)27) 5|612|l7| 711,630) 36 1-) 10,722)42-) 6)12,966!-) 1)2,219)10] l|885)42| 8) 14,919)22[-|7,723)45) 5) 2,3231 30 [ 11) 1,598)40) 2| 11.6461 aoM | 15,740)17) 6)367) 16)-i4,305]-! 8128,184""- 144.422 24 10~ Westerås Slott i Lands-[OQtoret den 24 Oktober 1856. r. O. Silfverstolpe. c. m. st KONGL. MAJ:TS BEFALLNINGSH AF VANDES UTI STORA.
KOPPARBERGS LÄN TILL i untleriliitiiffhet afgifna FEMÅRSBERÄTTELSE för åirii 1851, 1852, 1853, 1854 weli 1855. oQ{}Oo STOCKHOLM, 1857.
A. NORSTEDT 4 SÖNER, Kongl. Boktryckare. , . ‘ .
Underdånig berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Stora Kopparbergs
Län för åren 1851, 1852, 1853, 1854 ock 1855. § 1- SLänets allmänna beskaffenhet.
(Stora Kopparbergs
Län omfattar hela landskapet
Dalarne, som beräknas innehålla en areal af 288 qvadratmil.
Det har sitt läge emellan 59 graders 50 minuters och 62 graders 1 i minuters nordlig bredd, samt 29 graders 42 minuters och 34 graders 20 minuters längd, och begränsas af Wermland, örebro Län, Westmanland, Gestrikland, Helsingland, Herjeådalen och Norrige.
Detta land, med betydlig höjd öfver hafvet, är mycket bergigt samt, förnämligast i de öfre socknarne, uppfyldt af sandiga, steniga höjder med ringa, senväxt skog samt deremellan vidsträckta, sumpiga och ofruktbara myrtrakter, af hvilka en stor del icke förtjenar att odlas, eller icke kan det af ortens fattiga befolkning, i anseende till kostnaden för vattnets afledande.
Odlade och odlingsbara höjder och dälder utgöra den mindre delen af landet, dock utvidgas jordbruket mer och mer, ej mindre genom smärre uppbrytningar, mest till åker i sammanhang med den förutvarande åkerjorden, än ock genom vidsträcktare odlingsföretag, hvartill Statens bidrag till vattenaftappningar gifvit anledning och beredt tillfällen.
De större däldernes bildningar afskilja Länet i fyra hufvuddelar: 4:o. Öster-Dalarne, som omfattar Ofvan- och Nedan-Siljans fögderier samt Gagnefs socken af Säthers fögderi, och har sitt läge omkring nordöstra grenen af Dalefven; 2:o. Vester-Dalarne, som omgifver
Dalelfvens vestra gren och utgör VesterDals fögderi; dock är den vestligaste delen deraf genom en landthöjd afskiljd från det öfriga af denna hufvuddal, så att vattendragen derifrån leda sig genom Wermland till Wenern.
Dessa tvänne hufvuddelar kallas inom Länet »Dalorten» och invånarne derstädes »Dalfolk».
Aboerne på der befintlige Finnmarker bibehållas dock vid den deras härkomst utmärkande benämningen »Finnar»; 4 3:ö.
Sydöstra dalen, omkring den, efter flodgrenarnes förening i Gagnefs socken, utvidgade Dalefven, är rymligare, med större odlade fält, samt innehåller, utom återstoden af Säthers, äfven Kopparbergs och Näsgårds fögderier med städerne Fahlun, Hedemora och Säther; 4:0.
Den sydvestra dalen utgöres af Vester-Bergslags fögderi.
Vattendragen derifrån leda genom sjön Barken till Mälaren.
Länets ofvannämnde sju fögderier komma, enligt fastställd reglering, som dock ännu ej hunnit att i allo bringas till verkställighet, att, i stället för förut varande 3, fördelas till 4, under Svea Hofrätt lydande, domsagor, hvaraf en redan utgöres af den förstnämnde hufvuddelen, eller Öster-Dalarne, samt en af Vester-Dalarne och Vester-Bergslagen, så att den tredje hufvuddelen af Länet skall utgöra tvänne domsagor.
För öfrigt är Länet indeladt i 7 kontraktsprosterier', 37 socknar, 1 annex och 18 kapellslag under Westerås Stift. n del af Orsa socken är i ecklesiastikt hänseende derifrån afsöndrad och lagd till Loos socken i Helsingland af Erkestiftet, äfvensom en del af Äppelbo socken är förenad med Räms kapellslag i Carlstads Län och Stift uti ecklesiastikt och juridiskt afseende.
I förening med Westmanland utgör Länet- distrikt för en Bergmästares och en Grufveingeniörs embetsmanna-verksamhet, förutom hvad angår Stora Kopparberget, der särskilde bergstjenstemän äro tillsatte.
Landets klimat är beroende af dess mer eller mindre höjd öfver hafvet, närhet till tjellen samt däldernes öppna eller sammanträngda belägenhet, äfvensom flere andra derå verkande omständigheter.
I särskilde delar af Länet är det i följd deraf högst olika, samt mildast i de tvänne sydligaste socknarne af Vestra Bergslagen, 1 den tredje hufvuddelen är det i allmänhet mildare än i Dalorten, och i denna hårdare i det sydligare belägna Vester-Dalarne än i Öster-Dalarne, men från dessa allmänna klimatförhållanden förekomma icke sällan inom samma socken undantagsvis ganska stora olikheter.
Dalelfvens många och djupa fall samt långsträckta forssar hindra densammas begagnande till den betydligare sjöfart, som dess sträckning emellan Dalarne, Westmanland, Upland och Gestrikland eljest kunde erbjuda.
Så väl för undanrödjande af dessa hinder mot en lättad gemenskap omförmälde orter emellan, som för att afhjelpa oiugenheterne af icke sällan timade skadliga öfversvämningar på de vid elfven samt dermed sammanhängande sjöar och vattendrag befintlige lågländta ägor, hafva tid efter annan undersökningar på Statens bekostnad blifvit anställde, men de kostnader, som ett sådant företag måste komma att medföra, hafva hittills hindrat utförandet af annat än mindre rensningsarbeten på vissa ställen i elfven, hvarigenom nedanför belägna ägor sannolikt tillskyndats skada i samma mån som de ofvanföre varande deraf hemtat fördel.
Elfrensningarnes utförande efter en fullständig plan skulle otvifvelaktigt 5 håde skyndsammare, säkrare och med mindre kostnad afhjelpa öfversvämningarnes olägenheter, än om sådant delvis sker i den mån den ena menigheten på ofvan nämnde sätt tvingar den andra att med egen kostnad eller Statens bidrag leda elfvens flöden ifrån sina ägor till andras, och om efter inträffade missväxter
Staten kunde på sådane företag nedlägga medel, skulle den fattigare befolkningens behof af understöd i väsendtlig mån afhjelpas, på samma gång de skadliga verkningarne af Dalelfvens flöden undanröjdes.
Till följd af de sednare årens ringa nederbörd hafva dock öfver svämningar af någon mera betydenhet derunder uteblifvit, men vanligen stiger elfven öfver sina bräddar t vänne gånger om året, i anseende till den olika hastigheten af snöns smältning å fjellen och i dalarne.
För det närvarande begagnas af detta stora vattendrag till varutransporter den del, som ofvanföre Grådafallen sträcker sig till Siljan samt derifrån till Orsa sjön, vidare emellan Gagnefs kyrka och Båtsta i Stora Tuna socken, äfvensom i mindre mån på sjön Runn, som vid Thorsångs kyrka har förbindelse med Dalelfven, samt emellan Husby kyrka och Grådö i Hedemora socken.
Redan för längre lid sedan ifrågasatte kanalarbeten emellan sjöarne Barken och Wäsman samt Barken och Siljan synas icke vidare kunna snarligen komma till utförande, sedan för transporterne emellan förstnämnde sjöar planen till en jernvägsanläggning med Iifligare deltagande omfattas, och understöd af Staten blifvit dertill anvisadt, samt hågen för dylika transportmedels begagnande torde komma att rigta sina bemödanden för ledning af Dalortens trafik till Gefle, såsom en närmare belägen afsättningsort, än sorn genom en kanal emellan Barken och Siljan kunnat vinnas.
Huruvida det sedan år '1828 hvilande kanalarbetet vid Grådafallen kan komma att fullföljas, torde deremot komma att bero på utgången af de stridigheter, som röjas emellan intressena, ej mindre för trafikens ledande från Dalorten, antingen till Strömsholms kanal, eller till Gefle-Dala-jernvägen, än äfven för en utvidgad sjökommunikation inom orten, och för jordbrukets förkofran genom de betydliga landvinningar och jordförbättringar, som sänkningen af vattenståndet i Dalelfven ofvanför Grådafallen och dermed gemenskap ägande sjöar och vattendrag skulle komma att medföra.
I de stenfria slätter, som förekomma på däldernes bottnar, och i Länets nedre delar förefinnas af betydlig storlek, utgör i allmänhet en finare eller gröfre sand den rådande jordmånen, på flere ställen dock mer eller mindre blandad med lera, bildande så kallad väsa eller jäsjord.
Endast på lågländta ställen träffas svartmylla, och de odligsbara höjderne bestå merendels af grusjord.
I en del af Mora, Orsa, Ore och Rättviks socknar samt på Sollerön i sjön Siljan är jorden kalkhaltig och derigenom mera bördig.
Den håg till odlingar, sorn väcktes genom Agronomen, Direktören A. Johnsons undersökningar om uppgifne lägenheters lämplighet för odling, och hans undervisning 6 om arbetets rätta utförande, samt de större bidrag
Staten för ändamålet tillförene lemnade, bibehålles väl ännu dels genom hoppet om Statens understöd vid arbeten, som eljest öfverstiga den fattige odlarens förmåga, ehuru dessa bidrag numera i väsendtlig mån blifvit förminskade och svårare att erhålla, dels genom de råd och upplysningar, - som meddelas af Läns-agronomen K. L.
Bladin, som för sådant ändamål är anlitad från vårens början till sent på hösten; men på det att denna håg för od lingsarbeten må kunna med den skyndsamhet verka till landets fullkomligare uppodling och ett ändamålsenligare jordens bruk, sorn den tilltagande befolkningens ökade behof kräfver, erfordras icke allenast att den undervisning
Agronomen meddelar må kunna kostnadsfritt lemnäs allmogen i Dalorten, utan ock att, till dylika arbetens uppmuntrande, statsbidrag må vara att tillgå.
I någon mån torde behofvet deraf kunna afhjelpas genom anslag, som vid inträffande missväxter erfordras till befolkningens understöd, helst den undsättning, som den nödställde sålunda med sitt arbete måste förvärfva utan skuldsättning, äfven i det afseendet är gagneligare, att den bidrager, genom landets bättre odling, att öka befolkningens bergningsförmåga.
I de flesta socknar bearbetas ännu större och mindre myrutdikningsföretag, dels med, dels utan statsbidrag, men öfver betydligare, med Statens bidrag utförde, vattenaftappningsarbeten, hvarmed afsetts beredandet af lägenheter tjenlige för odling, hafva instrumenter, angående godkännande af besigtningar, inkommit år 1851, rörande myror i Malungs socken, nästlidet år i Lima socken, och innevarande år i Jerna socken, äfvensom år 1855 öfver fullbordan af företaget till sänkning af sjön Toftan, utdikning af Gårdstjernsmyran och rensning af Sundbornsån inom Svärdsjö och Sundborns socknar; hvaremot det, likasom de nyssberörde, i berättelsen af den 27 December 1852 omför mälda företaget, att sänka Grann- och Öfversjöarne i Särna socken, ännu icke blifvit fullbordadt och anstånd är dermed lemnadt till under loppet af nästa år.
I Länets nedre delar innehålla bergen åtskilliga metaller, dock mest jern och koppar.
Bly förekommer äfven på flere ställen, fastän icke till någon betydenhet, samt med mer eller mindre silfverhalt, i någon ringa mån förenad med guld.
Nickelmalm tillgodogöres med framgång vid ett för sådant ändamål anlagdt verk, men förut ifrågaställde begagnandet af tillgänglige zinkmalmsförråder har ännu icke kommit till verkställighet.
Kalk förekommer af olika slag i särskilde delar af Länet, äfvensom sandsten, hvaraf förfärdigas qvarn- och slipstenar, de sistnämnde af särdeles godhet.
Äfven finnes »ställsten» eftersökt till masugnsbröst.
De vidsträckta skogsmarkerne äro af högst olika beskaffenhet, men bära för det ihesta' endast tall.
Granen förekommer blott på den bättre jorden, mera aflägset från de grusiga höjderne och de sandiga flodstränderne.
7 Grå-al och salg i de öfre och asp i de nedre delarne af Länet förekomma dernäst och rönn växer äfven allmänt i vissa trakter. § 2.
De för år 1855 upprättade mantalslängder upptaga folkmängden till 154.829 — eller med tillägg af de beskattningsfrie invånare i Särna socken, der mantalsskrifning icke äger rum, utgörande 1,099 personer, tillsammans 155,928.
Mantalsskrifne Mankön 40,016.
Qvinkön 44,421. 84 437 *Mantalsfrie
Mankön, äldre 5,004. minderårige . . ... 27,245. tjenstgörande soldater . . . 1,229.
Qvinkön, äldre 9,421. minderårige 27,493. 7q g9g Summa 154,829.
Särna sockens ofvannämnde befolkning af alla åldrar:
Mankön . 542.
Qvinkön 557.
,, 099 Summa 155,928.
Befolkningen i Länet har sålunda sedan sista uppgiften om densamma meddelades blifvit förökad med 4,869 personer.
Till denna befolkningens tillväxt har otvifvelaktig! medverkat, att orten icke varit hemsökt af svårare farsoter eller allmännare missväxter.
Den främjas ock uti icke ringa mån af allmogens i vissa trakter ännu fortfarande sed, att föräldrar i förtid afstå sin egendom till barnens vård och begagnande mot öfverenskomne födomålsvilkor; men den tillökning, som folkmängden sålunda vinner hastigare, än jordbruket och andra näringar lemna utvagar till densammas bergning, kommer understundom att på ett kännbart sätt betunga fattigvårds - 8 samhällenas omtänksammare medlemmar, särdeles då missväxt inträffar.
Qvinnornas antal, i synnerhet de äldres, fortfar att vara betydligt öfvervägande.
Den anmärkte tillökningen af folkmängden under ifrågavarande tid, i förhållande till antalet af personer i hvardera af ofvannämnde klasser vid den tid, hvarifrån förhöjningen beräknas, finnes vara störst bland mantalsfria äldre qvinnor, dernäst af minderårige, och så af mantalsfrie äldre mankön, sedermera af minderårige och minst bland mantalsskrifna qvinnor.
De förut gjorde iakttagelserne om qvinnokönets öfvervägande tillökning äga sålunda för denna tid icke tillämplighet, och de förra förhållandena igenfinnas endast i afseende på de äldre och de mantalsskrifna qvinnornas antal, hvaremot mankönets tillväxt både i mängd och i förhållande till de uti sista berättelsen uppgifne antalen är nu öfvervägande.
Om än det torde få antagas, att dryckenskapslasten, som tillförene uppgifvits menligt inverka på en del af den manliga befolkningens lifslängd, i nå^on mån aftagit, så lärer likväl icke det anmärkta förändrade förhållandet kunna få uteslutande tillskrifvas en sådan sedeförbättring, då bränvins-förbrukningen ännu är så betydlig och detsammas svårare åtkomlighet till ständigt begagnande synes förleda till en öfverflödig förtäring deraf på och i närheten af de ställen, hvarest det numera endast får tillhandahållas.
En fortsatt tillämpning af nu gällande lagar i afseende på bränvinets tillverkning och försäljning, med de ändamålsenliga tillägg och förbättringar deri, som af erfarenheten anvisas, skall otvifvelaktig! efter hand mer och mer minska samt slutligen borttaga den omåttliga bränvinsförtäringen, som vållar de'flesta brott och lagöfverträdelser, samt här i orten ännu underhålles af en ymnig tillförsel från andra orter, hvaremot den fördyrade beskattningen i det närmaste kommit tillverkningen att här upphöra, då blott ett större och högst få mindre brännerier i länet förefinnas och begagnas Bestämmelserne i Kongl. Förordningen den i 8 Januari 1855, i afseende på bränvinsförsäljning i mindre partier, hafva i synnerhet på landsbygden öfvat ett välgörande inflytande samt hos flere menigheter fästat uppmärksamheten derpå, att det, för ett fullständigare hämmande af det onda, bränvinsförbrukningen sprider, skulle vara af stor vigt, att försäljnings- och utskänknings-rätten, på sockne-nämndens framställning derom, kunde vid äldre gästgifverier borttagas, eller inskränkas till utskänkning endast åt resande, samt att landthandlande kunde förbjudas att jemväl partivis drifva handel med nämnde vara.
I någon mån har förbrukningen af utländska drycker äfven bland allmogen tilltagit, men det torde vara att hoppas, att den efter hand sig ökande tillgången på tjenliga inhemska maltdrycker skall föranleda till dessas allmännare begagnande, åtminstone så snart de tillhandahållas till ett lämpligt, billigare pris, än de distillerade utländska eller inhemska spritdryckerna.
Brist 9 Brist på arbetsfolk borde i en landsort, der arbete hos andra utgör en hufvudsaklig binäring för en betydlig del af befolkningen, icke kunna förekomma, men den har dock år från år allt mer blifvit härstädes bemärkt.
Om dertill bidragit, att vid förefallande behof den arbetande befolkningen utvandrat till företag utom orten, så torde dock en verksam anledning till omförmälda förhållande få sökas dels i de ökade arbetstillfällen, som flere jernvägs-anläggningar och stora skogsafverknings-företag öppnat, dels det minskade behofvet att begagna sig af omförmälde binäring, då den egna skörden och de stegrade arbetslönerne utan sådane arbetsansträngningar, som förr dertill erfordrades, ändock lemnat utväg till allmogens bergning.
Medelpriset å ett mansdagsverke under åren 1851—1855 utgör 27 sk. 7| r:st.
Banko, men understiger det under sistnämnde år allmänt gällande, och priset har ändock sedermera ytterligare stegrats.
Enligt Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 4 Oktober 1810 äger länets allmoge att vid ofvanom förmälde utvandringar i stället för pass begagna betyg af församlingarnes Pastorer, enligt meddeladt formulär.
Mera bestämda föreskrifter i afseende derpå skulle otvifvelaktigt verka välgörande på de utvandrandes seder och ordentlighet.
JVärinyar.
I särskilda delar af länet bedrifves detsamma på olika sätt.
Fördelad efter gödseltillgången i 3, 4 till 5 års skiften brukas åkerjorden i vissa trakter alltid öppen, i träde, besådd med råg, korn, eller blandsäd å nygödsel, samt under ett, två eller tre år för svagare bland- eller hafresäden.
Sedan förra århundradet har från trakten af Fahlun till medlersta och nedre delarne af länet spridt sig det der då införde brukningssätt af åkerjorden med omvexling af säd och gräs, i det så kallade koppelbruket, men äfven andra växtföljder, med mer eller mindre inrymmande af foderväxtodlingen, förekomma, och odlingen af rotfrukter är jemväl i tilltagande, dervid dock företrädesvis potates ännu begagnas.
Efter jordens vidd och beskaffenhet Berättelse öfver Stora Kopparbergs
Lån för åren 1851—1855.
2 '10 är omloppet vanligen åtta- eller tioårigt med råg efter gödsladt träde eller vallbrott, gräs två till fem år samt hafre eller blandsäd två till tre år.
Rotfrukterne ingå ännu blott undantagsvis uti en ordnad växtföljd, och hvete, såsom höst- eller vårsäd, äfvensom korn, brukas ännu i dessa trakter blott uti mindre försök om dess användbarhet, ehuru odlingen af dessa sädesslag inom länet är i tilltagande, hvaremot korn utgör ett allmänt säde å kalkgrusjorden i fem socknar af Oster-Dalarne.
Blandsäd af korn och hafra på nygödslad eller eljest i bättre växtkraft varande jord, samt korn, hafra, vår-råg och grå-ärter uti andra och tredje sädet efter gödslingen nyttjas i några socknar af Öster-Dalarne, och grå-ärterne sås äfven till icke ringa belopp oblandade i de socknar, der korn mera allmänt odlas.
Hafra är länets hufvudsäde, men blifver understundom på vissa ställen af ringa vigt till kärnan och grof till skalet.
Potatesodlingen har blifvit betydligt utvidgad år från år, och under den tidrymd, som denna berättelse omfattar, i allmänhet icke lidit någon betydligare skada hvarken af frost eller torröta.
Trädgårdsväxter odlas egentligen icke af andra än dem, för hvilkas lefnadssätt de äro behöflige, och planteringen af ädlare fruktträd hör till sällsyntheter, hvartill torde föranleda deras kortare varaktighet, än annorstädes inom riket.
Odlingen af lin och hampa beräknas i det närmaste motsvara allmogens behof, men den humla, som i länet odlas, är i synnerhet då skörden, såsom under flere de sednare åren inträffat, misslyckas, otillräcklig för befolkningens behof, ehuru från vissa trakter afsättning utom orten vanligen äger rum.
1 följd af åkerbrukets förbättring och utvidgande genom odlingar har spanmålsafkastningen vunnit betydlig tillökning.
Befolkningens behof har dock äfven tilltagit såväl genom folkets tillväxt, som ock genom de från tilltagande välmåga stigande anspråken på bättre och rikligare lefnadsmedel.
Behofvet af spanmål från andra orter, utöfver hvad i länet under vanliga år skördas, torde derföre kunna oförändradt antagas till en tiondedel af hvad deraf här förbrukas; och äfven efter flera goda eller medelmåttiga skördar förblifver befolkningens bergningsförmåga, måhända till någon del i följd af ovana vid större penningetillgångar och förmögenhet, än som motsvara de dagliga behofven, äfvensom af bristande insigt att dem vårda, så inskränkt att, vid inträffande missväxt, dess behof af spanmål icke kan fyllas utan Statens understöd.
På den enskilda omtankan och vinstbegäret bör visserligen ankomma att erforderlige förnödenheter anskaffas, men kommunen och Staten kunna icke få skilja sig från omtankan derpå, att den större och fattigare delen af befolkningen må kunna af de anskaffade förråderne blifva delaktige, så snart den enskildes förmåga dertill befinnes otillräcklig.
Allmänt nyttiga företag, ökande landets produktion eller beredande lättad gemenskap emellan olika landsorter, förnämligast till de större handelsplatserne, der upplag af förnödenhetsvaror företinnas och afsättning af landets produkter kan tillvä - \\ gabringas, lemna vid sådana tillfällen (»tvifvelaktigt den bästa hjelp åt de behöfvande, hvaremot låneunderstöd blott fördela missväxtens verkningar på flere år, måhända till dess en ny hårdare olycka inträffar, och utan att gifva den nödställde nya mede! och utvägar till bergning.
Begagnandet af tröskverk och sädesrensnings-machiner, äfvensom drillkultur vid odling af rotfrukter, synes väl småningom tilltaga, men dermed förenade fördelar borde, om de voro rätt insedde, ©tvifvelaktigt föranleda till desammas allmännare införande.
Allmogens håg för foderväxtodling på åkern har fortfarande blifvit underhållen genom anskaffad tillgång på tjenligt frö till nedsatt pris.
Länets landthushållnings-sällskap, bildadt för befrämjande af åkerbruk, boskapsskötsel och öfrige landtmannanäringar, har, i den mån dess ringa medel dertill lemnat tillgång, åt omförmälda föremål egnat sin verksamhet, hvilken otvifvelaktigt skall komma att visa ett kraftigare inflytande, sedan betydligare tillgångar dertill blifvit anvisade uti en viss andel af Eränvins-minuthandelsoch utskänknings-afgifterne i städerne och på landet.
Flere af sällskapets medlemmar hafva i bolag inköpt en dertill lämplig egendom och på billiga vilkor upplåtit densamma till begagnande af hushållmngs-sällskapet för inrättandet af en lägre landtbruksskola, hvilken efter derför beviljadt statsbidrag innevarande år blifvit öppnad.
Den undervisning, som der meddelas i jordbrukets praktiska utöfning, skall, i förening med de råd och upplysningar i sådant afseende, som af Läns-agronomen lemnäs äfven i de aflägsnaste delar af detta vidsträckta landskap, otvifvelaktigt i hög grad bidraga till spridande af bättre insigter om jordens ändamålsenliga bruk, till förökad afkastning deraf och ett stigande välstånd hos den jordbrukande allmänheten.
Boskapsskötseln befinnes fortfarande på en i allmänhet ganska låg ståndpunkt, och antalet af kreatur har, till följd af de sednare årens svaga foderskördar samt saknaden af eljest vanlig tillförsel af kreatur från andra orter, blifvit minskadt, hvilket menliga förhållande skulle hafva varit ännu mera kännbart, om icke genom den årligen tilltagande foderväxtodlingen en ännu större minskning af kreaturens antal kunnat förekommas.