Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t behagade låta utarbeta och för näst sammanträdande Ständer framlägga nådigt förslag till författning i ämnet, stödjande sig på följande hufvudgrunder, nemligen: att en församling af Länets deputerade, kallad Landsting, må årligen sammanträda för att öfverlägga och besluta om Länets gemensamma ekonomiska angelägenheter samt de ärenden i öfrigt, hvilka det må anses lämpligt, att till Landstingets behandling öfverlemna; att Länet må indelas, städerna för sig och landet för sig, i valkretsar för utväljande af ombud, hvilkas antal må rätta sig efter Länets folkmängd, men i allmänhet icke understiga femtio eller öfverstiga hundrade, sjelfskrifna ledamöter deruti inberäknade; att Landshöfdingar, Landssekreteraren, Landskamereraren och Kronofogdarne må deltaga i Landstingets förhandlingar men utan rösträtt, hvaremot Städernes ordinarie Borgmästare, ordinarie
Domhafvande på landet, Bergmästare, der sådan finnes i Länet boende, samt Förste Landtmätaren der må ega säte och stämma; att röstgrunden för val af ombud må blifva den för omröstning i Sockenstämma gällande; att Landshöfdingen må utnämna Ordförande i Landstinget; att viss tid för Landstingets sammanvaro må bestämmas, men kunna på tingets begäran af Landshöfdingen förlängas; att Landshöfdingen må pröfva och afgöra Landstingets beslut i sådane äm nen, som lagligen tillhöra Landshöfdingens upptagande, men hänskjuta de öfriga till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, beledsagade af Landshöfdingens underdåniga utlåtande. 3:o Från Hedervärda Bondeståndet af Riksdagsfullmägligen Johan Johansson från Örebro län.
Uti den, rörande detta ämne gjorda, framställning har motionären anfört och sökt utveckla fördelarna af väl ordnade kommunala institutioner och dervid antydt de ärender af olikartad beskaffenhet, som borde utgöra föremål för dylika institutioners verksamhet.
Denna verksamhet skulle, enligt motionärens tanke, omfatta: vården om kyrkans och församlingens kassor, polisuppsigt, helso vård, utöfningen af en förlikningsdomstols åligganden, fattigvård, barnauppfostran m. m. 12 Allmänna Besvärs■ och Ekonomi-Utskottets Betänkande.
M 110.
Utgående från dessa åsigter och med tillkännagifvande, att afsigten icke vore att framlägga ett utarbetadt förslag till Kommunallag, har motionären i följande §§ framställt de grunder, hvarpå han ansett ett sådant förslag böra byggas: § 1.
Hvarje läns, stads och församlings allmänna angelägenheter, som icke omedelbarligen bestämmas af gällande lag, grundlag, eller bero af Regeringens föreskrifter, förvaltas genom en Nämnd, tillsatt och handlande i här nedan stadgade ordning.
Smärre församlingar, eller sådane, der väl qvalificerade personer till bestridande af Nämndens befattningar ej finnas, kunna sammanslås med en angränsande. § 2.
Hvar och en Svensk medborgare, född i Sverige eller som der vunnit medborgarerätt, fyllt 25 år, ej blifvit dömd för vanhederligt brott eller ovärdig att föra andras talan, och sorn til!
Staten betalar i utskylder för inkomst och fast egendom, kapital, rörelse eller tjenst minst 1 R:dr silfver specie, kan välja och väljas till ledamot af denna Nämnd.
För samling s-Nämnd. § 3- Valen förrättas distrikt- eller rotevis inom hvarje församling, rotarne och distrikten så vidt möjligt bestående af byalag å landet och qvarter i städerna, dock så att minst fem och högst tjugu valberättigade utgöra en rote eller distrikt, två sådane likväl tillåtet att, om de så önska, förena sig till ett eller välja samma ombud. § 4.
Rotarne och distrikten sammanträda hvarje år innan den 15 Januari, på den dag och hos den Ledamot, som af den bestående Nämndens Utskott bestämmes, och välja utan föregående öfverläggning med slutna sedlar ett ombud.
Det är förbjudet att på förhand härtill framställa förslag, och den som dermed beträdes har för det året förlorat rösträttighet och valbarhet. § 5.
Så snart ombuden äro valda och sist inom Januari månads slut, sammanträda de på församlingens allmänna samlingsställe, för att välja ett Förvaltnings-Utskott, bestående af minst fyra och högst tolf ledamöter, hvilket förer den egentliga vården af församlingens alla angelägenheter utom dem, som af hela Nämndep omedelbart afgöras.
Vid Utskottets val tillgår på sätt som vid valen af Nämndens om - Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 110.
13 bud och efter enahanda grunder väljer Utskottet sin Ordförande, hvilken äfven förer ordet vid Nämndens sammankomster. § 6.
Ingen kan vägra emottaga kallelsen till någon af dessa befattningar, som icke af sjukdom, oundgänglig resa eller andra lika giltiga skäl derifrån afhålles, och hvilka skäls giltighet de väljande ega att pröfva.
Ingen må, utan laga förfall, d. v. s. af samma orsaker, som kunna hindra valets emottagande, afhålla sig från Nämndens eller Utskottets sammanträden eller derifrån aflägsna sig förr än öfverläggningen är slutad.
Gör han det icke destomindre, bote han derföre
En skilling af hvarje riksdaler, han erlägger i skatt efter Bev.-Art.
II, hvilka böter tillfalla församlingens kassa.. % 7. Utskottet eger styrelsen af allt som rörer församlingens kyrka, skola, offentliga byggnader och af alla de angelägenheter, som hittills tillhört kyrkorådet, jemte fattigvården.
Det är tillika församlingens Förliknings- och Polis-domstol, samt har tillsynen öfver skogarnes vård, vattudrag, vägars och broars beskaffenhet, i städerne öfver gators läggning och underhåll samt deras upplysande nattetid, öfver misstänkta och för allmänna säkerheten vådlige ansedde personer, deröfver att församlingen icke af enskilda medlemmars företag belastas med ett alltför stort antal fattige, samt öfver hvarje ärende, fråga eller ämne, som kan leda till det helas nytta eller afvärja dess skada och icke direkte tillhör Regerings- eller Domaremakts omedelbara handläggning. § 8.
Inför Utskottet anmäles hvarje tillämnad rättegång, som någon af församlingens ledamöter ernar vid domstol göra anhängig, antingen mot en ledamot af samma eller annan församling, den vare sig af civil eller kriminel beskaffenhet, så framt den icke rörer mord, rån eller inbrottsstöld.
Utskottet bör ofördröjligen till behandling företaga frågan och använda sina bemödanden att befordra sakens afgörande i godo, om det är en civil rättegång.
Vägra båda parterna att härpå ingå, får målets fullföljande inför domstol ej hindras.
Vägrar den ena, så kan Utskottet uppskjuta frågan minst åtta dagar och högst en månad, om hon icke är sådan, att någon bestämd preskriptionstid derigenom förloras.
Om efter den förelagda terminens slut den ena parten fortfar i sin vägran, hänvises saken till domstol.
Här må dock ingen" stämning utfärdas, derest ej bevis medföljer, att saken så blifvit af Utskottet på ofvan föreskrifna sätt behandlad.
Rörer saken medlem af annan församling, och fordrar denne, att hans Församlings-Nämnds Utskott 14 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, JYs 110. bör deltaga i ärendets behandling, sammanträda båda Utskotten, antingen hela eller genom utsedda ombud, hvilka bland sig välja en Ordförande.
S 9-
Ar frågan af brottmålsnatur, pröfve Utskottet dess beskaffenhet och hänvise den efter sådan pröfning antingen till domstol eller företage den till omedelbar behandling.
Till sådan behandling höra: ringare stölder och snatterier, uppenbarligen tillkomna af behof, oförstånd eller obetänksamhet, smädeord och slagsmål, hvaraf ingen skada timat, tvister mellan äkta makar, mellan husbönder och tjenstehjon, frågor om oäkta barns försörjning, om otillbörligt lefnadssätt eller uppförande, hvarigenom allmän förargelse väckts. § 10.
Smärre stölder och snatterier af ofvansagda beskaffenhet må Utskottet afgöra på det sättet, att den vanartige ådöroes lämplig kroppsaga af husbonde, fader, närmaste anförvandt eller förmyndare eller annan dertill utsedd person, ålägges att godtgöra målsegaren dess förlust med penningar om han det mägtar, eller med arbete, och hänvisas till församlingens presterskap att erhålla tjenlig föreställning. § 11.
Frågor om oäkta barns försörjning afgöras af Utskottet enligt dess kännedom, och båda föräldrarnes eller enderas tillgångar.
Alla andra i § 9 uppräknade mål kunna afgöras antingen genom vänlig förlikning, genom åläggande af skadestånd eller genom föreskrifvet uppskof med tvistens fullföljande efter hvad som i § 8 säges. § 12.
Äro, i de mål §§9, 10 och 11 bestämma, båda parterne ense att låta dem af Utskottet afgöras, kan sådant ske genom enkel röstpluralitet, der omröstning ifrågakommer.
Bestrides detta afgörande af en eller båda, erfordras till ett giltigt besluts fattande minst trefjerdedelars pluralitet.
Kan denna icke vinnas, anses saken inför Utskottet förfallen och hänvisas då till behörig domstol. § 13- Äfven svårare förbrytelser af ofvannämnde beskaffenhet kunna, der båda parterna äro derom ense, af Utskottet omedelbart afgöras, men alltid med förbehåll af trefjerdedelars röstpluralitet. § 11- Befinnes någon af församlingens medlemmar så illa vårda sin skog, eller så helt och hållet uthugga den, att derigenom fara anses uppkomma för socknen eller Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, JVs 110. angränsande trakter, antingen alt förlora påräknad och närbelägen tillgång till vedbrands- och byggnads-behofs uppköpande, eller för åars
Och bäckars uttorkning eller förminskning, eller för kringliggande nejds blottställande för härjande vindar, eller för annan dylik olägenhet, så eger Utskottet att förekalla vederbörande och genom lämpliga föreställningar söka förmå honom afstå från sitt för— derfliga hushållningssätt.
Hjelpa ej dessa föreställningar, må Utskottet kunna förbjuda honom nämnda hushållningssätts ytterligare bedrifvande vid lämpligt vite.
Låter han sig häraf ej rätta, eger Utskottet att anmäla honom inför vederbörlig domstol, att af densamma ställas under förmyndare såsom oskicklig att förvalta sin egendom. § 13.
Enahanda åtgärder eger Utskottet att vidtaga i fall någon genom anläggningar af vattenverk eller fördämningar af sjöar, åar eller andra vattudrag tillfogar kringliggande nejd skada å dess egor. § 16- Om någon i församlingen låter bruka sin jord genom en större mängd stattorpare eller fördelar och upplåter densamma i allt för små lotter åt personer, som icke af jordens afkastning kunna vinna sin bergning, ej ega någon annan tillgång dertill i förmögenhet, slöjdskicklighet eller arbetsförmåga, eller om någon der redan eger eller ernar anlägga ett manufakturi, fabrik eller annan slöjdinrättning, hvarvid arbetarenä antingen undfå en så ringa aflöning, att de ej deraf hafva sin lifsbergning, eller sysselsättas med ett så ansträngande eller osundt arbete, att deras helsa deraf undergräfves eller deras krafter i förtid medtagas, och genom hvilket allt församlingen skulle komma att öfversvämmas af fattiga eller barn, dem föräldrarne ej förmådde föda, eger Utskottet alt hindra sådant, antingen genom förbud mot alltför mänga stattorpares antagande eller jordens upplåtande åt så beskaffade personer eller dylika anstalters införande eller jordegarens och fabrikantens åliggande, att, när deri befarade olägenheten inträffade och flere fattiga, ålderstigne, sjuka eller barn blefve följden af hans åtgöranden, om dessa fattiga öfverstego två till sex, i mån af församlingens storlek, bidraga till deras försörjning med minst Ijerdedelen och högst hälften, och att för sådant ändamål affordra honom borgen eller taga inteckning i hans egendom.
Om någon församlingsbo, vid inträffad missväxt eller dyr tid, har förråder af lifsförnödenheter utöfver sitt behof samlade, men vägrar föryttra dem, eller endast gör det mot oskäliga priser, eger Utskottet att ålägga honom dessa förråders försäljning mot i orten gångbara priser.
% 17- Utskottsbeslut af sådan art, som § § 14, 15 och 16 omförmäla, kunna, af den, de trafta, öfverklagas hos Församlings-Nämnden hvilken Utskottet då bör 16 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 116. inom fjorton dagar sammankalla.
Gillar Nämnden Utskottets beslut, hvilket i händelse af omröstning, sker med enke! pluralitet, eger beslutet kraft.
Ogillas det af Nämnden, kan det af Utskottet hänskjutas till Läns-Nämndens Utskott. % 18.
Uppehåller sig inom församlingen någon eller några personer, hvilka ej ega något kändt näringsfång, bör Utskottet genom rotens Ordningsman härom underrätta sig, tillkalla dessa personer, och affordra dem reda för sina lefnadsomständigheter, samt, om de derför ej kunna nöjaktigt redovisa, ställa dem under uppsigt af kronobetjeningen. § 19- Ordningsmannen inom hvarje rote eller distrikt är antingen det valda Nämndeombudet elier, ifall denne icke dertill har tid eller fallenhet, den, som Utskottet i hans ställe förordnar.
Denne ordningsman eger att, när han sä pröfvar nödigt, i hus och gårdar inom hans rote eller distrikt, efterse innevånarnes lefnadssätt, inhemta kännedom om, huru de förskaffa sig sina behof och vårda sina barn, och, der han finner skäl till någon anmärkning, vänligen söka rätta det bristande, samt, om hans föreställningar ej hjelpa, anmäla saken hos Utskottet, som eger att förekalla vederbörande och använda lämpliga förmaningar samt hänvisa dem till församlingens presterskap.
Befinnas barnen så vanvårdade, att fara för deras helsa, seder och framtid derigenom anses uppstå, eller att de skulle komma att snart sakna sina nödvändigaste behof, må Utskottet skilja dem från föräldrarnes vård och ålägga dessa, om de det förmå, att antingen helt och hållet bestrida, eller åtminstone bidraga till, deras underhåll, samt inackordera barnen på tjenliga ställen. 20 §.
Vilja personer ingå hjonelag, som ej kunna visa sig hafva medel till första bosättningen, eger Utskottet att förbjuda lysning för dem, intilldess de kunna förskaffa sig sådan tillgång. 21 §•
När någon fattig, sjuk eller vanvårdadt barn anmäles hos Utskottet till understöd eller försörjning, bör det noga pröfva förhållandet, tillse behofvets verklighet och huruvida någon anförvandt eller annan person finnes, som kan förmodas skyldig eller villig att åtaga sig dess värd.
Skyldig är den, som står med den nödställda i nära förvandtskap eller halt densamma längre, tid i sin tjenst och således dragit nytta al dess arbetskraft samt befinner sig i sådana omständigheter, att han utan kännbar skada kan helt och hållet eller till någon del försörja den nödställde.
Der ingen sådan finnes, .anmäler
Utskottet ärendet hos Läns-nämn dens - Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, Jfs 110. 17 dens Utskott, och, der stor nöd är för handen, besörjer under tiden, hvad som för den nödställdes vård erfordras.
Hit hörer äfven dess förskaffande till närmaste stad eller sjukhus, der sådant behöfves. 22 §.
Uppstår fräga om något för församlingen gemensam-nyttigt företag, smärre reparationer af kyrka, skolhus, prest- och klockare-boställe, eller anläggning af någon för allmän fördel, beqvämlighet eller nöje bestämd byggnad eller anstalt, anmäle Utskottet frågan hos Nämnden, hvilken minst tre veckor förut bör, genom offentlig pålysning, underrättas om öfverläggningens föremål.
Rörer frågan reparation af offentlig eller oundgänglig byggnad, och meningarne deröfver äro delade, gäller enkel röstpluralitet.
Rörer hon åter ett ärende af sednare slaget, och medel dertill skulle anskaffas genom någon afgift lagd på församlingen, erfordras, för ett gilltigt besluts fattande, tre fjerdedelars röstpluralitet. 23 §.
Utskottet eger att tillse, att med de närings- och förfrisknings-ställen, som inrättas vid allmänna vägar eller i byar för de besökande, finnes att tillgå väl brygdt och jäst dricka och öl samt väl lagad mat, och att, å de gästgifvaregårdar, som kunna finnas belägna inom församlingen, är behörigen sörjdt för resandes anständiga herbergerande och förplägning.
Den näringshållare eller gästgifvare, som häri brister, förlorar sin rättighet att hålla näringsställe eller gästgifvaregård, och denna rättighet öfverflvttas å annan tjenlig person.
Läns-nämnd. 24 §:
Hvarje församlings-niimnds
Utskott väljer i sin första sammankomst efter dess eget konstituerande, och sednast inom den 13 Februari, en ledamot till Läns-nämnden, hvilken samlas i Länets hufvudort innan Februari månads slut. 23 §.
Denna Läns-nämnd väljer inom sig ett Utskott bestående af minst sex och högst tjugu ledamöter, hvilka ega att biträda Länets styrelse vid ekonomiska och för länet allmänt gällande polisförfattningars utfärdande, afgöra till detsamma ifrån Församlings-nämndens Utskott hänskjutna frågor, sammankalla Läns-nämnden, när sådant anses behöfligt, och föra uppsigten och kontrollen öfver Församlingsnämndernas Utskott, samt huru de förvalta sitt uppdrag.
Prot. 1033 & 1834. 8 Sami. 26 Haft. 3 18 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, As 110. 26 §.
Läns-nämnden eger ensam beskattningsrätten öfver länet Kr detsammas allmänna behof.
Dessa behof äro: kyrko-, skol-, prest- och klockareboställshus, större broars och andra dylika, länen tillhörige, anstalters nybyggnad eller större reparationer, fattigas och sjukas underhåll samt utgifter för Läns- och Sockennämnders arfvoden och resor.
Sedan Utskottet pröfvat de föreslagna byggnadernas nödvändighet och kostnaderna derför, bör det förelägga den första nyvalda Nämnden sitt förslag i ämnet.
När Nämnden gillat utgiftens nödvändighet, och den erforderliga summan blifvit fastställd, besluter Nämnden huru mycket hvar och en al länets innevånare härtill skall bidraga, och afgöres frågan med enkel röst— pluralitet.
Väckas frågor om andra anstalter af sådan beskaffenhet, som i sednare hälften af 22 §. omnämnes, erfordras trefjerdedelars pluralitet. 27 §.
Alla utgifter, sorn Läns- eller Socken-nämnden besluta, få ej beräknas annorlunda än efter vissa skillingar å Riksdalern af Bev.-Artik. II. 28 §.
Uppbörden af dessa medel, äfvensom de af Socken-nämnderne särskildt pålagda, besörjes i sammanhang med kronoutskyldernas uppbörd qvartalsvis af Sockennämnderna genom deras ordningsmän, och aflemnas de uppburna medlen till Församlings-nämndernas Utskott samt af dessa till Läns-nämndernas Utskott. 29 §•
Sistnämnda Utskott sammanträder så ofta Landshöfdinge-Embetet påkallar dess biträde till vidtagande af någon för hela länet eller för någon viss del deraf gällande ekonomisk- eller polisförfattning.
Yppa sig skiljaktigheter i meningarne emellan Landshöfdinge-Embetet och Utskottet, gäller Landshöfdinge-Embetets mening, när ärendet tarfvar serdeles skyndsamhet och olägenheter förmenas uppkomma genom dröjsmål.
Erfordras ingen sådan skyndsamhet, hänskjutes ärendet till Läns-nämnden, hvilken inom en månad bör sammankallas. 30 $.
Om vid sådana frågors afgörande, som ofvanstående omförmäler, Länsnämnden biträder Landshöfdinge-Embetets mening, blifver den gällande.
Biträder åter Nämnden Utskottets tanke, och Landshöfdinge-Embetet dermed icke åtnöjes, underställe det saken Regeringens afgörande. 31 S yid alla församlings- och Läns-nämndernas samt deras Utskotts sammanträden bör behörigt protokoll finnas, och utdrag derur mot lösen eller deras afskrifvaude Almänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, JVi 110.
19 får ej nekas, i enlighet med hvad Tryckfrihets-förordniugen stadgar om offentliga handlingars meddelande. 32 §.
Om ledamot af Läns- eller Socken-nämnd eller deras Utskott begär arfvode för de dagar, han använder på sitt uppdrags fullgörande eller för sina resor till och ifrån samlingsställena, må sådant honom ej förnekas.
Beloppet af sådan ersättning bestämmes af Nämnderna i mån af ledamotens behof och den tid, uppdraget för honom medtager. 33 §.
Vederbörande kronobetjenter biträda, der så behöfs, Församlings- och Länsnämnder för verkställigheten af deras beslut. 3* §•
Hvad som här blifvit sagdt om Läns- och Församliugs-nämnder gäller äfven för Stockholms stad, såsom ett Lön för sig, med de smärre modifikationer, som lokala förhållanden kunna göra nödvändiga.’) Utskottet som tagit de afgifna förslagen i noggrannt öfvervägande, är med motionärerne ense om nyttan och behöfligheten af en väl ordnad kommunalstyrelse, men då institutioner för sådant ändamål redan finnas dels i Sockcn-nämnderne och dels i länens hushållssällskaper, m. fi., så har Utskottet vid motionernes besvarande att tillse, huruvida skäl må vara för handen att söka tillvägabringa flera anstalter af detta slag, hvilken fråga åter i främsta rummet beror derpå, om den kommunal-anda inom vårt land förefinnes, som skall gifva desamma lif och förutan hvilken de, om än i lagstiftningen tillåtna eller påbjudna, endast blifva döda och ofruktbara inrättningar.
Enligt Utskottets öfvertygelse visar sig bristen på en dylik kommunal-anda ganska tydligt genom svårigheten att besätta platser inom Socken-nämnderne och genom det ringa nit, som i allmänhet inom dessa (örspörjes.
Att nu ytterligare öka redan befintliga kommunalbestyr med flere sådana, som skulle bestridas utan ersättning för kostnader och andra uppoffringar, komrae, enligt hvad Utskottet befarar, att föröka svårigheten att fä nuvarande kommunalbestyr bestridda och att möjligen qväfva den håg för allmänna värf, som redan finnes.
Utom det att flere kommunalnämnder således, enligt Utskottets tanke, ej med framgång kunna tillvägabringas, förekommer jemväl det skäl mot bilal! till hvad motiönärerne yrkat, att det afsedda ändamålet synes kunna ernås med de iniältningar af detta slag, som redan förefinnas.
Enligt 2 mom. i 2 §. af 1843 års Kongl. Förordning angående Socken-nämnder, ega nemligen menigheterne, att åt samma Nämnder, utöfver dessas i förordning bestämdt utstakade åligganden, 20 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Ulskollets Betänkande, JY° 110. uppdraga alla kommunerne rörande, gemensamma angelägenheter, sorn ej tillhöra Embets- och Tjenstemäns befattning.
Likaledes hafva länens hushållningssällskaper sig öppet att i dylika ämnen, som röra länen, öfverlägga och sig yttra samt jemväl att genom Läns-styrelserna till Kongl. Majit frambära de önskningar och behof, hvilka i sådant hänseende kunna göra sig gällande.
Dessutom ega och utöfva Läns-styrelserne den rättigheten att i frågor, som röra, vare sig hela deras län eller större eller mindre delar deraf, genom vederbörligen valde deputerade inhemta menigheternes tankar och önskningar, hvilka sålunda, när hehofvet det kräfver, för hvarje särskildt fall få tillfälle att uttala sig; en anordning, genom hvilken menigheternes behof af samrådan i gemensamma angelägenheter svnes så mycket bättre kunna tillfredsställas, som desse deputerade kunna väljas med afseende på den sakkännedom, de ega i det ärende, som just är i fråga, och icke behöfva sammanträda oftare än verkligt behof deraf är för handen.
Slutligen förékommer, mot inrättande af de ifrågavarande Länsnämnderne, äfven den betänkligheten, att kommunerne svårligen skulle åt desamma vilja öfverlåta den allmänna beskattningsrätt, utan hvilken dessa Nämnder icke skulle kunna något väsendtligt uträtta.
På grund af de skäl, Utskottet sålunda vördsamligen anfört, hemställer Utskottet, att någon åtgärd i den syftning, motionerne innefatta, för när varande ej må af Ilikets Ständer vidtagas.
Reservationer af 1hrr Friherre Alströmer, C. J. 0.: »Då Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet vid sistlidne riksdag afstvrkte Ilikets Ständers bifall till ett då väckt förslag om inrättande af kommunalnämnder, yttrade en dess ledamot uti sin, emot Utskottets beslut afgifna reservation, bland annat följande: 1 »Om det i hvilket land som helst är af vigt, att dess särskilda landskaper ega ett tillfälle att uttala sina önskningar och behof, samt att sörja för de angelägenheter, som äro för dem egna, så gäller detta företrädesvis om vårt fädernesland, i anseende till det mångfaldigt brutna skaplynnet af dess natur.
Ett laud som intager en sträcka af 150 mil från norr till söder, hvars flesta landskaper sinsemellan förete en i så många hänseenden afvikande karakter, och inom hvilket, i följd deraf, odlings-, befolknings- och näringsförhållandena äro så högst olika, synes framför andra vara anvisadt på nödvändigheten alt gifva åt hvart och ett af dessa särskilda landskaper en organ.