Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det ges vissa frågor, Herr Magister, som man ej så noga kan svara på.
Men vet du , at du h ar en rätt beskedlig Husbonde, hvars godhet du ej kan skatta nog högt.
Han älskar dig så mycket, så mycket, at det öfvergår alt dit begrepp.
Om han verk eligen älskade mig, s å gåfv e han mig tilbaka min frihet.
Utan f riheten är l ifvet en olyck a, och man gör ej den olycklig, som man älskar.
Just däruti består hans myckna kärl ek, at h an inte vil släppa dig ifrån sig .
Han kan inte lefva en dag , inte en time dig förutan.
Han vil ingå med dig i en förening, som _ ( hostar ).
Gud förlåte den hostan.
Det är just denna förening, för hvilken j ag ryser -- TRO-
21 TROSELIUS.
Men du är mej en rätt besynnerlig Flicka.
Du ryser då för den störs ta lycka, so m kan vederf aras en Qvinna i din beläg enhet.
Du ryser för din u phöjelse från en träl til din Herres förtroligaste v än.
Du ryser f ör åtnju tandet af alla de nöj en, som dit öga och hjerta kunde begära.
Men rys i det stället för din mots träfvighet, ångra den och följ mit råd!
Jag h ar för di g et Fadershjerta: det brinner af k ärlek til dit väl, och hvaruti det bes tår, måtte jag väl veta bättre än du sjelf.
Ja, ångra din mots träfvighet, medan tid är och lat mig rycka dig som en brand ur elden.
Jag börjar rättnu tvifla därpå, at jag talar med Magister T roselius.
Moral är jus t förvånande.
Herr Magistern måtte vilja på skämt försöka mig.
Men skulle det mot all förmodan vara alfvar; så får jag l ika alfvarsamt svara, at j ag aldrig k an ingå i sådana förslager.
Jag har hvarken lust eller mod at bli en Ägtenskapsdjefvul: jag tänker inte kö pa min lycka på oskuldens och dygdens bekostnad.
Är då k ärleken til en älskande Nästa någon odygd, mit käras te barn? -- CLA-
22 CLARA.
At älskas af en Tyrann för at lida alt af hans nyck er: at njuta alla möjliga nöjen påkostade af en Barbar, som röfvat medlen därtil af sit Folk, hvars blod han suger, vore i ngen sällhet för mig.
Mi t s amvete skulle ej lämna mig någon ro, och j ag dör förr i det djupaste elände, än jag andas et sådant lif.
TROSELIUS ( flat och bestört ).
Du gör mig rätt h äpen mi t barn.
I det stället at jag skulle lära di g hvad som är rätt och nödvändigt för di t väl, står du här och vil predika för mig.
Men du vet ej i din beklagansv ärda okunnighet, at göra skilnad mellan samvete och samvete.
Mi t är rätsligen uplyst: dit är villsefarande och förmörk adt.
Ehuru vilsef arande mit samvete må v ara, s å följer jag likafullt dess föreskrift; och jag vil ej byta borrt det mot Herr Magisterns.
Du fortfar således i din mots träfvighet: du störtar dig med berådt mod i förderfvet.
_ CLARA, ( som går ifrån honom ) . J a, Herr Magis ter, jag fortfar.
Olyckan blir min egen. ( Fabrikörn kommer in i det samma. ) NI-
FABRIKÖRN. TROSELIUS.
Nå, Herr Magister, hur gick det?
Ej så al deles bra för denna gången.
Men tålamod! tålamod! min Herr Patron, och Ni skall nog vinna er åstundan.
Jag sa Er ju det förut, at det inte skulle gå så lätt, som Ni trodde; men hvad svarte hon på ert förslag?
Jag mås te tilstå, at det är en rätt näsvis Flicka.
Hon står och til och med ger mo ral er.
Hon pratar om dygd, om s amvete och Gud vet inte al t hvad; liksom jag ; inte skulle känna al t det där oändeligen bättre än hon _ Jag, som är Philosophiæ-Magister och Theologiæ-Licenciat, som disputerat i Moralen med s törs ta heder och lärt Moral en åt andra i mera än tjugu år.
Nå hvad svar g af hon, Herr Magister?
J ag bri nner af längtan at få höra det.
Hon svarte, at hon ej ville bli en Ägtenskaps djefvul, at hon ej vil-
24 ville köpa sin lyck a på bekostnaden af sin oskuld och dygd.
Men j ag vil inte ge et runstycke för h ennes dygd
Och är det inte den s törs ta dygd at söka sin upkomst här i verlden, hälst när det kan ske med ä an?
Sök te Ni utröna, om hon hade någon böj else för Cederberg?
Det ku nde j ag inte komma under fund med.
Men jag gjorde en annan uptäck t, som bör gå min Patron l ångt mera til sinnes.
Jag rys er för at tala därom.
Ni närer en huggorm i er barm och denne huggormen är just Informatorn.
Det är inte nog därmed, at han sjelf är utan all Religion; han går äfven och sprider u t bland husfolket sina högst förderfliga g rundsatser.
Clara är redan smi ttad af dem oc h Gud vet, huru det står til med edra barn.
Är Karn en Fritänkare? ger han skadliga principer åt mina barn? straxt ska han då ur huset.
Det var rätt väl at Ni underrättade mig därom.
J ag vil g enast tal a med Junkern.
Gå nu in på en s tund til min hustru och prata med henne lite och var sedan god och bli qv ar hos mig ti l afton.
25 TROSELIUS.
Tackar vördsamligen, min Herr Patron.
J ag går h älst, om mig tillåtes , ner i Trägården, för at öfverlägga med mig sjelf om mit nästkommande samtal med Clara.
Imedlertid ber jag för all ting i verlden at Cederberg, inte får veta, at j ag s agt något.
Åh nej , därom k an Ni vara öfvertyg ad. ( Troselius går och Cederberg kommer in i detsamma .)
FABRIKÖRN. CEDERBERG.
Det var rätt bra at Ni kom in, min Herre.
Jag sk a s äga Er, at om Ni vil gö ra mig en tjenst, så uphör Ni med Er Information från denna dagen.
Altför gärna, min Herre.
D ärmed är j ag rätt nögd, och jag kom just ned i den afsigten at säg a Herrn dets amma.
Men tillåt mig också at få veta genom hvad förbrytelse j ag förorsak at ert missnöj e. FABRIKÖRN.
Läser Ni Christendomen med mina gossar?
CE-
26 CEDERBERG.
Hur kommer Herrn på den frågan?
Såsom Far eger jag fullkomlig rättighet at få veta hvad mina barn få l ära.
Men u tomdess har j ag mina andra skäl. CEDERBERG.
Herrn vet ju, at jag utfäst mig at läsa Chri stendomen två gånger i veck an.
Denna förbindelse h ar jag aldrig u raktl åti t.
Barnen kunna sjelfva vittna däro m.
Ja, j a, det kan väl så vara: men ger Ni dem sådana principer, som egnar rättskaffens Människor och Medborgare?
Jag hörde h äromdagen berättas , at Ni skall ha ogudagtiga grundsatser: och en sådan Informator vil j ag inte ha.
Efter Ni tvingar mig at vara uprigtig på Er bekostnad, s å skall jag säga Er til baka, at Ni är lika så okunnig i Er Religion, som Ni eländigt öfvar den.
Men al tid hör man Religion och dygd och mänsklighet och medborglighet sväfva på edra läppar.
Vågar Ni tala om dess a heliga ting, hvilka Ni ständigt gäckar med ert upförande?
Hvad är det Ni säger, karl?
27 CEDERBERG ( fortfar ).
Betänk, hur Ni plåg ar ert Fabriksfolk som slafvar i Barbariets träldom, för at underhålla er skamlösa yppighet.
De gå i de ohyggligaste slarfvor och se u t som lefvande vålnader, då er Famille g år i siden och linon med v ällustens hull och färg .
De dö en långsam död under hunger och törs t och al t slags lidande, då Ni sitter vid et kungligt bord, som ofta vil digna under de kräsligas te rätter. -- FABRIKÖRN.
Nej nu kan jag inte uthärda l ängre _ CEDERBEG ( fortfar ) .
Fångars öde är drägligt och Tiggares är nästan lycksaligt, då man j ämför det med ert Folks: ty Tiggarne äro åtminstone frie, där de gå i deras fö rag tade armod och de förtj ena of ta mer om dagen, utan at göra det ringaste arbete, än Fabrikshjonen med sexton timars träldom.
Och när j ag undantar lifstids arres tanter, så ha ej de öfrige Fångarne så bedröfliga utsigter för framtiden.
De återfå deras frihet efter en längre eller korrtare tid, då de fläste af ert olyckliga Folk äro sålde åt Er, som åt Satan. -- FABRIKÖRN ( ursinn ig ).
Tig, säger jag dej , k arl ! CE-
28 CEDERBERG ( fortfar ).
Jag vil ej tala om alla de bro tt, som deras el ände tvingar dem at begå oc h alla de nya rysliga eländen, i hvilka dessa brotten störta dem -- FABRIKÖRN.
Sk a j ag inte få karln at hålla munnen?
_ CEDERBERG ( fortfar ännu ).
Se denna sköna och dygdiga Flicka, som Ni dagligen så grymt förföljer; ehuru ert sätt at plåg a henne är af en helt annan natur.
Alla hennes beh agligheters mag t kan ej förmå Ert tigerhjerta til mildhet.
Hennes själ förtärs af sorg, hennes ögon mörkna af tårar.
Det är en Ängel invräk t i et helfvete.
FABRIKÖRN ( utom sig af raseri ).
Gå för tusan, karl!
Eljest ska jag snart hjelpå dej på dören.
Jag går väl utan er åtgärd; men jag sk all ej skiljas ensam från ert hus.
Nej rofvet, som Ni ämnade sönderslita, skall ryck as ur edra klor, er kärl ek til den ädla Flickan är så nedrig och g rym, so m hela er sj äl.
Nej , hon skall ej ha en Cannibal til sin Älskare ( han går. ) ELF-
REDLIG.
FABRIKÖRN ( går i dören och ropar Redlig in ).
Redlig!
REDLIG, ( so m inkommer ).
Hvad befaller Herrn?
Gå straxt och be Clara komma opp, gå tilli ka opp til Herr Cederberg och be honom vara god och komma ner til af ton.
Säg, at j ag väntar hit Capten Liljedal, som nyss hemkommi t från sina resor.
J ag vet, at Cederberg tycker mycke om h ans sällskap.
Nå nu l är väl Herr
Patron tänka släppa den lilla vackra Clara på f ri fot.
Ack, det vore en h immelriksgärning.
Herrn ser s å uprörd u t.
Kanske det öfriga Folket också blir f ritt eller åtminstone får någon tilökning på deras dagspenning . FABRIKÖRN.
Stå inte här och förarga mej, din skurk ; u tan gör bara straxt, hvad jag befaller.
Ja, Gu bevars! på ögnablicket.
Kanske det til och med bli r bröllop i qväll.
Ja s ämre
Flicka kunde Herr C ederberg få, ehuru bra Karl han är ( går. ) TOLF-
FABRIKÖRN ( ensam ) .
På detta samtal med Clara beror nu mit beslut och hennes öde.
Min kärlek har länge nog varit försmådd och j ag tål ej at den längre g äckas .
Hon mås te samtycka til min åstundan eller ock bli den uslaste af mina slafvar.
Men den Cederberg -- han är mej farlig och h an har ju redan hotat at ta henne med v åld u r mit hus.
Jag borde ej ha vist bo rrt honom med sådan hårdhet.
Men hvem h ade kunnat fördra hans tal.
Sjelfva Sagtmodet skulle ha blifvit upretadt.
Kanske han nu ändrar si t beslut, s edan han funnit, at j ag sansat mig.
Men h ända, hvad som h ända må.
Flickan skall j ag behål la, för at vinna hennes gunst eller plåga h enne.
Domstolen har j ag på min sida, om hon vågar rymma, och hv arken skall den trotsiga karlen eller hv em det vara må kunna emotstå en sådan mann, som jag .
FABRIKÖRN. CLARA.
FABRIKÖRN ( til Clara, som kommer in ) .
Nå min Clara lilla, j ag hör du h ar va-
31 varit ov anligt flitig i denna vecka.
Men du skall slippa at arbeta mer, om du vil vara beskedlig i al t annat.
Jag tror inte, at Herrn har någon o rsak at fö rebrå mig för obeskedlighet.
J ag hade k anske mera sk äl at förebrå Hern fö r o mänsk lighet.
Men en stackars värnlös Flicka får låf at tål a alt.
Vet du, hvad j ag kunde göra dig för det at du altid talar så sturskt?
Nej; men hvad j ag med visshet v et, är, at mit lidande här redan är så sto rt, at j ag inte kan bli mer olycklig.
Jag vil tvärtom göra dig lycklig, men du arbetar sjelf däremot.
Jag vil inte allenas t släppa dig h ärifrån; jag vil också hyra rum åt dig och bestå dig et hederligt underhåll.
Du sk all bo och lefva so m en Frök en.
Med et ord, du skall ha öfverflöd på alt, som kan förnöja en dödligs sinnen.
Men lida bri st på en ting , som endast kan förnöj a hjertat.
32 CLARA.
B rist på tilfridställelse med mig sjelf.
Om jag vore nog äreförgäten at emottaga et s ådant anbud; s å skulle ångren evig t fö rfölja mig.
Och jag väljer h eldre
Herrns förf öljelse, ehuru g rym den är.
Men du är den besynnerligas te Flicka.
Kallar du det förfölja, då man vil öfverhopa dig med all möjlig godhet?
Och hvaröfver skulle du behöfva ångra dig?
Öfver förlusten af min oskuld, som j ag skattar långt mera än mit lif, öfver min nedrighet mot Herrns Fru, som älskar sin mann s å högt, öfver min trolöshet mot en hederlig karl, som jag svurit en evig kärlek .
Er grymma och enträgna Passion, som af intet afslag blifvit trö ttad, tvingar ur mit hjerta denna hemlighet.
FABRIKÖRN ( med häftighet).
Du äl skar då en annan och hvem?
Därpå svarar jag inte.
Jag skall nog tving a dig därtil. CLARA ( med deciderad blic k och ton ) .
Omöjligt, Herre, omöj ligt.
33 FABRIKÖRN.
Det är förmodligen Cederberg.
Den karlen skall jag förfölja i det yttersta.
Om viljan tror j ag Herrn nog; men fö rmåg an torde felas .
Han frugtar inte för Herrns förföljelse.
Och du skall hvart ögnablick få röna, hvad min h ämd förmår.
Herrns hämd kan ej vara grufligare än Herrns k ärlek .
Jag skall göra dit lif så bittert, at du sk all s ucka efter döden.
Det har jag redan gjort; men j ag skull kanske g e mig honom sjelf , om jag kunde fö rmås til den l ågheten at öfverlämna mig åt er k ärlek , ( Hon utbrister i den häftigaste gråt, då Fabrikörn vil omfamna och trösta henne. )
Lät mig få gå, Tyran, och plåga mig i al t annat, blott jag slipper at marteras af er åsyn.
Ack ! C lara, du söndersliter mit hjerta.
Jag har aldrig känt en sådan ömhet.
CLARA ( som vil slita sig ur hans ar mar ) Släpp mig, Barbar, släpp mig.
34 FABRIKÖRN.
Se mina tårar, Clara!
Dessa ögon äro ej vane at g råta.
Ni har länge nog utprässat mina.
FABRIKÖRN ( fattar i hennes hand och kysser den med häftighet ).
Du kan då ej älska mig tilbaka.
Ack ! säg, jag ber än en gång . CLARA.
Nej, Barbar, aldrig; släpp mig!
FABRIKÖRN ( faller på knå och rä ker henne en dukat-börs ) .
Döm af min djupa förnedring, hur högt jag älskar dig , Clara.
Tag denna skänk! tag mit lif! CLARA.
Olyckliga! hvarföre så förnedra er?
Fö r Guds sk ull, stig opp! det kommer någon.
FJORTONDE SCENEN. F R U GRÅSTEN. CLARA.
FABRIKÖRN. FRUN ( kommer inrusande ).
Nedriga sj älar.
CLARA ( skyn dar sin väg ) . Gud!
35 FABRIKÖRN ( vän der sig borrt ).
Hvar skall jag dölja mig för den Plågo-andan? ( Rideaun faller. ) Slut på första Acten . _______
ANDRA ACTEN. Theatren föreställer Fabrikörns Trägård.
FÖRSTA SCENEN. FRUN. AGATHA.
Ja nu sannar j ag dina ord, Agath a.
Jag h ar sett dem med egna ögon.
Håren resa sig på mit hufvud, när jag tänker på, i hvad ställning jag fann dem.
Min mann g råtande, på knä, kyssa en Spinnerskas hand -- och säg a: döm, hur högt j ag älskar dig !
Henne blek och darrande be honom sti ga opp -- Ack !
Hvilken förnedring utan like för mig, för honom och hela huset!
Ängslan och raseri vil qväfva mina ord.
Med hvad hämd skall jag börj a eller sluta?
Hu r h ar jag kun-
36 kunnat v ara så blind, så grufligt blind på hela två åren?
Men den trolösa, den nedriga karlen har så väl förstått at mas quera sig.
_ AGATHA.
Ja, det är aldeles förskräckligt.
Men Guskelof, at Nådifrun fått erfara, at j ag inte far med osanning .
Nu ha de fö rrådt sig sj elfva.
Ja, den nedrig a karlen och det oförskämda stycket -- Hon måste straxt borrt ur huset.
J ag sku lle få rent af slag, om jag nånsin såg henne mer, och jag kan få Convulsioner, bara j ag tänker på henne.
Jag tycker, at man inte nog kan straffa henne -- FRUN.
Men hvad hämd skall j ag då ta på min mann, den äreförg ätna sj älen?
Jo, han blir nog straffad genom frånvarelsen af sit gemena föremål.
Säg imedlertid til , at jag inte k ommer ner til soupéen.
Jag mår altför illa.
Men se där har man den förargliga Sk olfuksen.
Lät oss skynda h ärifrån.
ANDRA SCENEN. TROSELIUS.
FRUN. AGATHA.
TROSELIUS, ( so m går dem til mötes ).
Vördsammas te tjenare, min höggunstiga Fru Patroness a.
FRUN ( med tvär mine ) .
Go afton, min kära Magister.
Hur står det til med er nu för tiden?
Nog mår j ag väl til kroppen; men sj älen, själen, den är rätt sjuk.
Nå, hv ad är det då, som felas henne?
Jag dristar mig ej at nämna därom, aldramins t mellan flera än fyra ögon.
Tordes jag be, min Jungfru Agath a, at hon träder litet afsides på någ ra ögnablick.
Jag har et högvigtigt förtroende, at göra h ennes ärade Fru Matmor.
AGATHA ( med arg mine ).
Al t för gärna, min Herre ( hon går ).
TRE-
TREDJE SCENEN. FRUN.
Hv ad är det för slags förtroende, som Ni kan ha at göra mig?
Höggunstiga Fru Patronessa, mi t hjerta är så brinnande i mig .
Det brinner fö r er _ Så i Guds namn nu kommer den s tygga hostan igen.
FRUN ( förargad ).
Hvad menar Ni med s ådant tal?
J ag tror at Ni blitt aldeles fö rryck t. TROSELIUS.
Min nådgunstiga, bli inte ogunstig!
Det brinner inte för Er, utan för er älskeliga Doter, den dygderika Mamsell Regina.
Faller det Er i n at sk ämta? eller är Ni inte v erk eligen galn?
Jag är f ör hederlig för at vara galn och för gammal för at stå och raillera, i synnerh et med en så högvördig Fru, som min g unstbevågna Patronessa är.
Ni är också för gammal för at gifta er med et Fruntimer, hvars Farfar Ni kunde vara.
39 TROSELIUS.
Så mycket bättre, min Fru Patronessa.
Den Qvinnan pris as ju lycksalig, som får i sin mann en Far.
Då är ju den dubbel t lycksaligare, som f år i honom en Farfar.
Altid talar Ni opp åt väggarna.
Och hvad tilgångar har Ni at föda en Hustru med?
Tilgångarna u tser nog Försynen.
Jag drömde i natt en dröm, som var rätt märkvärdi g i sit slag.
Den betyder h elt visst något godt.
Ur golfvet sträck tes en hand, i hvilken jag s åg et papper, hvarpå Nu mrorne 3, 7, 17, 51 och 55 stodo skrefne.
Från taket hördes en röst, so m s ade med tydliga ord: höglärde och vidtberömde Herr Magister!
Tag dessa Numror til nästa dragning ; och Ni ska få u t dem alles amman.
Sker det likväl inte straxt; så h af tålamod och spela på dem altj ämt!
Lyckan sk all änteligen g ynna Er.
Jag g ratulerar er til vinsten.
Speculationen är just f örträfflig.
Men en ting ska jag säga er h elt alfvarsamt, jag vil aldrig h a en Magister til mann åt min Doter.
Konungar och stora
Po tentater h a v ari t både Magistrar och Skolmä-
40 mästare.
At förtig a flera andra exempel , vil jag blott nämna den stora Envåldsherren Dionysius -- FRUN ( utom sig af förargelse ).
Om Ni också härs tammade i rät nedstig ande linea f rån den sto ra Envåldsherrn; så toge jag er ändå inte til måg.
Jag måste g å opp; ty jag mår ganska illa ( hon går ).
TROSELIUS ( med tvungen contenance ).
Vördsammas te tjenare, min Fru Patronessa.
FJERDE SCENEN. TROSELIUS ( ensam ) .
Nå, j ag kan säga, det är bra skaml öst at så affärda en lärd mann, när han gör det hedersammaste anbud.
Hon vil inte ha en Magister til måg; men hon vet i nte _ det högfärdiga stycket, hvad högd och djup af visdom en sådan ti tel innebär.
Nej, tacka vil jag hennes mann.
Han är af hel t andra tänkesätt och hon får väl l åf at dansa ef ter h ans pipa.
Dotren sk a j ag nog ha, och hvad bli r det i nte för en hjertinnerlig frögd at få räkna och räkna om contanterna, sedan j ag utbekommi t min kära hustrus morgongåfva?
Ej läng esedan k rönt af
41 af Apollo, har jag vunnit den största ära.
Nu återstår at k rönt af Hymen, j ag vinner en lika stor lycka.
Ja, j ag ser redan i andanom min Regina, som går mig leende til mötes med et Ymnoghetshorn i hvar h and och jag emottar denna kostbara skänk med en obesk riflig glädje.
Hon kommer också verkligen där borrta.
Nå, gör nu din s ak bra, Troselius.
FEMTE SCENEN. M A M S E L L REGINA..
TROSELIUS ( til Mamselln, som går leende och läser på et papper ) .
Vördsammaste tjenare, min täcka Mamsell . REGINA.
Ödmjuka tj enarina, Herr Magister.
Hvad är det för en Lecture, som så kan roa, om jag f år vara dristig och fråga?
REGINA.
D et är Kärl esvers ar från Sekter Visp. ( Med små -satyriskt löje ) Skrifver Herr Magistern oc kså sådana?
Jag l äser inte en gång svensk Vers, åtminstone af det nymodiga slaget.
Det är ingen kärna i den.
Nej, tacka
42 tacka vil j ag de gamla Poëterna, som skrifvit på de döda språken.
REGINA. D em l är Herr Magistern känna på sina fingrar.
Skulle j ag inte göra det, min täcka Mamsel l?
Redan då jag gick i Skolen, höll j ag en Oration på Latin.
Då jag satt på Gymnasium, skref jag Vers på Gräkiska och då j ag låg vid Academien öfvade j ag mig i at tal a Hebraiska.
D essutom var jag en så stor Candidatryttare, at alla Studerande skydde för mig, bara de sågo mig på långt håll .
Herr Magistern gick i Skolen, satt på Gymnasium och låg vid Academien.
Ja, det v ar just i sin natu rliga ordning.
Ty man sätter sig g ärna s edan man g ått och man l ägger sig sedan man trö ttnat at sitta.
Men huru kunde Herr Magistern ligga och ti llika öfva sig i ridande?
Eller hvad betyder det besynnerliga ordet Candidatryttare?
Lilla sk alk!
Så ska hon också raillera med sin gamla Informator.
Jag red inte physic e och propri e u tan logice och metaphorice, förstår Mamsell.
Jag hårdrog och red på ord.
Ja, jag var så perf ect i dis puterande, at j ag kunde vederl ägga det jag sjel f bevis at.
RE-
43 REGINA.
D et fordras inte lite genie för at komma ut med sådant.
Ja, jag vann inte heller li te bifall.
I synnerhet inl ade jag stor ära med min Dispu tation pro Exerci tio, som handlade om Tiden, och min Dis putation pro Gradu , som h andlade om Evigheten.
Herr Magistern l är då känna hel t nog a, hur det går til i evigheten.
Så mycket som behöfs, min täcka Mamsell.
Fast j ag inte vet något därom specialiter; så vet jag så mycket mer generaliter.
Men det var inte om den tilkommande Evigheten, utan om den förbigångna, som jag disputerade.
Jag beskref, huru alt var beskaffadt, innan ännu någon ting v ar til och därpå höll jag et Disputationscal as, där _ REGINA.
Herrarne förmodligen glömde både tid och evighet.
Ja, nästan så, min täcka Mamsell.
Under Calaset kom j ag i stark dispu t med flera af mina nya bröder, angående K roppars exsistence.
J ag påstod at al t hvad man ser, är inte annat än bara synvilla eller erscheinung, som Kant behagat kalla det.
De andre åter påstodo
44 do ifrigt, at al t mås te vara s ådant, som det ser u t.
Mett än i dag är jag k är i min sats.
REGINA. J a så, Herr Magister.
Då är Ni någon ting hel t annat i er sj elf, än hvad Ni syns vara för mina ögon.
J ag är också någon ting helt annat i mig sjelf , än det jag syns vara för edra.
Aldeles riktig t, min söta Mamsell.
Ni h ar just et genomträngande förstånd och Ni är en synvilla af skönaste art; ja, en den dråpligaste erscheinung i naturen.
Nå à propos om synvillor, Herr Magis ter, och i synnerh et om sådana synvillor, som likna Fruntimmer -- skulle det inte vara möjligt, i anledning af er Favori tsats, at jag är en sjutti-års Gumma, fast j ag s er ut som en sjutton-års Flicka?
Nej , min täckaste Ros.
När jag rätt besk ådar Er; så vil all min Philosophie försvinna.
Jag börj ar tro, at kroppar verkligen äro, hvad de synas vara fö r mina ögon. J a, j ag blir s å förtjust i kro ppar ( när mar sig til henne , då hon drar sig leende tilbaka ) och känner en sådan dragningskraf t til dem, at jag aldeler glömmer mig sj elf.
Ack allsmägtiga Mam-
45 Mamsell ! som så kan segra öfver all visdomens s tyrka.
Nå raillerie à part, hurudan vo re väl den Hustru och Sysla, som Herr Magis tern hels t skulle önska sig?
Tycker Herr Magistern mycke om Stan och Fruntimer, so m älska stasslefnan?
Et indrägtigt Pastorat och en Qvinna af ärbart upförande är det jag näs t himmelen önskar mig.
Och den vackra ärbarhetsdygden har j ag ju sökt inplanta hos Er.
Denna min Hustru bör älska mig så högt, at hon ej en gång sniglar på Adjuncten.
Hon bör flitigt läs a Qvinnospegeln, s tändi gt hålla Pigorna i tukt, brygga et välsmakande Öl och öfva alla Chris teliga dygder.
Et Fruntimer, som tycker o m s tasslefnan, skyr j ag för som för pesten.
-- Den herliga naturen på Landet och det förtroliga sällskap man där eger, fägna mig aldramäst.
Huru hugneligt är det inte fö r en Pastor at vandra kring sin afvelsgård, bland grisar, kalfvar och får, so m bland de såtaste vänner!
Huru nöjs amt at sitta vid et bord, där all Guds välsignelse öfverflödar och tala _ REGINA.
Om måttlighet, om gifmildhet och försak else af denna verldens goda.
46 TROSELIUS.
Ja hvarf öre inte det, min täcka Mamsell.
Oss Lärare tilhör egentligen at tala.
Bara alt annat
Folk gör därefter; s å är all ting i sin ordning och det s tår rätt v äl til i landena.
REGINA. J ag hör på alla oms tändigheter, at Herr Magistern inte får et Stassfruntimer til hustru.
Lycka til en go ärlig Rusthållardoter.
Men imellertid har jag så fördjupat mig i discoursen, at jag glömt gå opp til söta Mor.
Herr Magistern gö r k anske s ällskap med.
TROSELIUS ( bestört och flat ).
Tackar vörds amligen, min täcka Mamsell ( de gå borrt ) .
SJETTE SCENEN. REDLIG, ( so m kommer fram ur en af tvärgångarna ).
Jag tilstår, at jag just är en Herre, när jag j ämf ör mig med det arma Fabriksfolket.
En del af dem får knapt så mycket i dags penning, som det bestås åt de v ärs ta missgärningsmän.
Också bli de fläs ta af dem skälmar och missdådare.
D en lilla frihet, som lämnas dem, nyttja de för at tigga och stjäl a och supa borrt k änslan af deras el ände.
Och då få dess e raglande benrangel et ännu hiskli-
47 ligare u tseende.
Några göra just brott med flit, fö r at bli flyttade ur Fabrikerna i Arresterna, för at andas frisk luft på Schavotterna och känna omväxling af plågor på Pålen.
Ja, min Husbonde är så barbarisk, at han just kunde passa til en @Bödelsknekt.