Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer, efter denna utredning, ville inför Kongl. Majrt, som eger denna lagstiftning i sin magt, öppet uttala desse grunder och uttrycka den underdåniga önskan, att ett snart slut mätte blifva på det hittills varande i detta afseende mindre lyckliga tillståndet. 2:0 Herr Selfverberg, Diedric, som förenat sig med Herr Friherre Hamilton derom, att en utvidgad näringsfrihet är af behofvet påkallad, samt att de emot närvarande tids fordringar stridande Skråförfattningar måtte upphäfvas, men derjemte yrkat, att, vid ordnandet af denna vigliga samhällsangelägenheten och vid öfvergången från ett prohibitivt till ett liberalare system för näringarne, varsamhet måtte iagttagas till förekommande af sjelfsvåld, samt att icke en så stor mängd personer obetänksamt må kasta sig in på desamma, att deras antal, öfversligande behofvet, kommer att sakna afsättning för sina tillverkningar samt nödig utkomst, hvadan Herr Sölfverberg föreslagit, såsom oeftergifliga vilkor dervid, 1:0 att hvar och en, som anmäler sig till idkande af borgerlig näring, bör styrka sig ega erforderlig skicklighet och insigt i yrket, och 2:0 att ingen före 24 eller 25 års ålder må kunna berättigas att för egen räkning idka borgerlig näring. 3:o Af Herr Oxehufvud, Göran Adolf, hvilken, efter en omfattande öfversigt om närvarande tillståndet med handel, näringar och sjöfart, hemBih. till R- St.
Prof. 1840. 8 Sami. i3;de Häftet. 1 2 Allm. Beti).- och Ekon.-Ut skottets Betänkande, N.o 3g. ställt:.
Ko alt, lill befrämjande af den inhemska productionen, måtte godkännas såsom hufvudsaklig grundsats: a} oinskränkt frihet att producera, utan afseende på qvalitet, qvantitet, tid eller ort, hvilkas bestämmande måtte åt den enskilda omtankan öfverlemnas; b) näringsfrihet eller rättighet för en hvar alt, till ostörd täflan med hvarje annan individ eller näringsklass, använda capilaler och skicklighet, utan inskränkning al skiåtvång; c) afskaffandet af all export-tull, hvilken egentligen verkar såsom en pra?mie, betald från Sverige till uppmuntran för andra länders produclion; 2:0 att alla förbud mot införsel af främmande varor måtte, så fort rättvisan det tillåter, upphöra och alla tullafgifler derefter hufvudsakligen glända sig på. stats-intrader;: och.
3:o att sjöfarlen, så val med afseende på landets försvar, sorn national-rikedömens förökande, måtte uppmuntras, a} genom undänrödjandet utaf alla, onödiga controller och förenkling af de nödvändiga-, så för den utrikes, sorn inrikes sjöfarten ; b) genom tullfri införsel af alla skeppsförnödenheter; c) genom en förändrad organisation af nuvarande consulat-väsende, så att Svenska sjöfarten mätte vinna fördelar, svarande mot de ofta betungande consulat-afgifterne, och slutligen dj) genom, navigations- och skeppsbyggeri-skolors snara inrättande i de orter, der rörelsen Jemnar bästa tillfälle till praclisk utöfning af dessa vetenskaper.
Med föranledande häraf har Herr Hjerta, Larss. under åberopande af hans vid sista.
Riksdag väckta motion om nödvändigheten att borttaga alla sådane hinder från hvilka försvararne af prohibitiv-systemet i sladsmanna— näringarna' kunde hemta någre antaglige skäl för sitt motstånd, anfört, att, i sammanhang medi framställningen om behofvet af ett stadgadt system i näringsfrihels-frågan,. borde föreslås några förändrade grunder för en blifvande beskattning: för städerne, på så sätt, att alla invånarne och icke blott Borgerskapet skulle dertill bidraga, äfvensom att stadgandet i allmänna lagen, alt den,, som, vill vinna burskap, skall ställa borgen för 6 års kronoutskylder, måtte undanrödjas..
Från Hedervärda Bonde-Ståndet:: 4:o Af Nils Strindlund fr ån Wester-Norrlands
Län, och 5:o Peter Jönsson från Jönköpings
Län, med hvilka största delen af Ståndet sig förenat.
Dessa motionärer hafva föreslagit en allmän frihet för handel,, näringar och yrken, eller hvarje Svensk medborgares rätt att, utan några i lörväg lagda hinder, idka hvarje ärligt näringsfång, utan att dertill behöfva begära tillstånd eller uppvisa mäslarebref eller annat betyg öfver genomgångne läroår eller inhemtad skicklighet och utan annan skyldighet,, Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N.o 3 g. 3 i afseende på rättigheten tili näringens bediifvande, än att anmäla sig hos vederbörlig aucloritet, för att för sin rörelse blifva i laglig ordning beskattad; och ansågo molionäreme såsom följd häraf: 1:0 att all skillnad emel-, Ian landtinanna- och sladsmanna-näringar inför lagen borde försvinna saint att hvarje näringsidkare måtte ega rätt att nedsätta sig och utöfva sin rörelse, hvarest lian behagar och för sig finnér bäst passande; 2:0 att hvarje närings-idkare må få föryttra sine produeter öfver allt i Riket och till hvem han behagar, vare sig i staden eller på landet, i parti eller i minut, på torgen, i husen eller i öppna bodar; 3:o att då näringsfriheten, genom en illa tillämpad beskattning, kan förvandlas i näringstvång, så borde såsom grundsats antagas, att hvarje näringsidkare bör skatta i förhållande till sin produclion,, men ej i förhållande lill den arbetsbesparing, han kan åstadkomma genom fullkomligare inrättningar; och 4:o att a^a författningar, sorn hindra en näringsidkare alt begagna så många arbetare, lian kan eller vill sysselsätta, 'vare sig egna barn eller legohjon, och betaga honom rättigheten att antaga dem i sin tjenst, när som helst och på så kort eller lång tid, som de åsämjas, måtte upphäfvas. öro Af Olaus Ericsson från Götheborgs och Bohus Län: att en fri handel på landet med salt, kalk, stenkol, tjära, tran, beck, hampa, läder, hästskor, sömm, spik, såpa, tobak, snus, kaffe och socken, m. m., måtte tillåtas, samt en allmän och obegränsad näringsfrihet blifva förunnad hvarje medborgare, mot förbindelse att utgöra den beskattning, sorn Rikets Ilöglofl.
Ständer kunde finna skäligt stadga.
Såsom inledning till bedömande af denna samhalls-angelägenhet, har Utskottet, dels med afseende på densammas vigt, och dels på grund af derom gjord framställning, ansett sig böra vördsamt meddela åtskilliga upplysningar om näringsfrihets-frågans uppkomst och behandling.
Sedan Rikets Ständer, vid 1809 och 1810 årens Riksdag, sinsemellan öfverenskommit om åtskillige förändringar och jemkningar uti deras innehafvande privilegier, förmoner, rättigheter och friheter, samt deribland, ”att idkande af all borgerlig näring, emot åtagande af deremot svarande borgerlig lunga, måtte blifva en rättighet för alla medborgare-classer,” samt uti skrifvelse den 2 April sistnämnde år i underdånighet gifvit Kongl, Maj:t sådant tillkänna, behagade Kongl. Maj:t, genom kungörelse den 6 i samma månad, till framdeles efterlefnad och iagttagande, i Nåder bifalla och antaga desse af Rikets Ständer sålunda gjorde concessioner.
Frågan om allmän näringsfrihet har sålunda samtidigt med vårt nya statsskick blifwit föremål för offentliga förhandlingar inom Riks-Slånden och i förening 4 Altm. Besv.- och Ekon.-Ut skot tets Betänkandet N.o 3g. dermed för alla de speciella omvägar, som åtföljt ärenders behandlande af Committerade, offentliga myndigheter oclv enskilda eorporationer.
Man tvistade ifrån början efter olika af ståndsförhållanden utvecklade åsigter, om betydelsen af näringsfrihet och om dess pracliska inverkan på stånds-privilegier, på medborgerlig rätt och på allmänna välmågans upphjelpande eller förfall.
Det Vällofl.
Borgare-Ståndet har, tilläfventyrs icke alldeles utan skäl, med ihärdighet, ehuru tid efter annan medgifna jemktiingar uti den af förstone positivt yrkade ståndsrättigheten,. ställt sig försvarsvis fram, att freda hvad sorn i dess tanka bordt anses för privilegier, inverkande på dess bestånd i egenskap af Corpora tion, mot Hög l off.
Ridder - skapets och Adelns samt Hedervärda Bonde-Ståndets nästan enstämmiga förmenande, att skråtvånget och inskränkningar i näringsfriheten borde upphäfvas.
I början uppträdde det Högvördiga Preste-Ståndet, såsom en förmedlande kraft,, och afledde vid flere Riksdagar möjligheten att inom RiksStånden vinna pluralitet å någondera sidan; striden om principen biet sålunda alltjemt öppen och fördes utan ändamål, intill dess det Högvördiga Ståndet under Riksdagen året i8ad förenade sig med de två andra, så att ändtligen, och oagtadt Borgare-Ståndets motstridande beslut, till Kongl. Majit i underdånighet ingafs en skrifvelse med förslag till serskiide stadgar, i afseende på näringsfriheten i dess tre antagne hufvudafdelningar.
Utskottet anser det hvarken behöfligt eller lämpligt att afgifva en speciel redovisning öfver de mångvexlande tilldragelserne, i afseende på näringsfrihetsfrågan, enär derom finnes i tryckta handlingar fullständiga upplysningar.
Men till upplysning för en hufvudsaklig behandling återstår ieke dess mindre, att ifrån dessa handlingar samla och här nedantill intaga åtskilliga moment, hvilka utveckla, jemte betydelsen af sjelfva frågan, äfvenledes möjligheten att deråt ändtligen bereda det slut, sorn, i Utskottets tanka* under nuvarande förhållanden, lärer vara det enda lämpliga , det mest önskvärda och det, hvarigenom tillika en förnyad strid inom Riks-Stånden kan afledas.
Uti en vid 1812 års
Riksdag afläten underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, har Vällofl. Borgare-Ståndet, bland annat, sig utlåtit: ”att Skrå-ordningen och Stånds-reglementena röra näringarne,. icke personerne, och äro icke gifne såsom något privilegium för Ståndet, utan till rättelse för ailä, som uti handel och näringar ingå-
De äro reglementariska stadganden, hvilka det beror af Kongl. Majrt ensamt förändra eller upphäfva; alt Ståndet ansåg sig vid detta tillfälle icke böra underlåta att jemväl framföra den lika underdåniga anhållan , att de nu- gällande reglementen och förlä Unia - 'Ålim. Besv.- och Ekon.-Ut skottets Betänkande, N.o 3& 5 gar, rörande handel och näringar, måtte öfverses samt så jemkas och förändras, som Kongl. Maj:t i Wäder finner behofvet fordra och en vunnen tillförlitlig erfarenhet om den ena eller andra föreskriftens mer eller mindre lämplighet föranleda; samt att personers fallenhet, skicklighet och flit, mera än åldern, torde vara en riktig grund för bestämmande af lärotid, och att mindre denna tidslängd, än lärlingens nyssnämnda egenskaper, äro säker borgen för hans vunna framsteg i sitt yrke, så alt någon viss allmän lärotid knappast vore användbar, eller skulle, utan tvång,, med näringarne kunna hädanefter bibehållas.” Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet yttrade, uti dess af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet gillade Betänkande af den 4 Juli 181 5: alt, ”enligt 89 §, Regeringsformen, bero numera alla lagar och författningar, som röra Rikets allmänna hushållning, på Kongl.
Majrts Nådiga pröfning och beslut; och då alla frågor om handel och näringar ofelbart höra till allmänna hushållningen , så är af Regeringsformen den följd klar och tydlig, att Kongl. Majrt eger att alla sådane mål, efter Nådigt godtfinnande, afgöra, och de kunna således icke till privilegier hänföras.
De stadganden om handtverkei ien, sorn ännu finnas uti 3 och 4 Capillen Bandelsbalken, ehuru de såsom ekonomiska otvifvelaktig! böra ifrån allmänna lagar uteslutas, fordra likväl nu- Kongl. Majrts och Rikets Ständers samfä lliga beslut för att upphäfvas, men icke i egenskap af privilegii-fråga, utan såsom hörande till Rikets ännu gällande Ci~ vil-lag.”
Vid Riksdagen 1823 förklarade Kongl. Majit, i skrifvelse: att, ehuru Kongl. Majrt funnit den för Rikets allmänna hushållning vigtiga, frågan om en vidsträcktare frihet i utöfning af handel och handtverk, vara af ekonomisk beskaffenhet och följaktligen beroende endast af Kongl. Majrts
Nådiga pröfning och afgörande, Kongl.
Majrt likväl icke velat derom besluta, utan efter föregången öfverläggning med Rikets Ständer, hvarföre ock Kongl, Majrt, med tillämpning af Regeringsformens 89 §., i Nåder för godt funnit till Rikets Ständer öfverlemna alt frågan om näringsfriheten, i likhet med hvad angående lagfrågor är stadgadt, gemensamt med Kongl, Majrt afgöra; och hade Kongl. Majrt, i förenämnde afseende, till Rikets Ständers pröfning hänsk ju tit de af en* i Nåder tillförordnad Comité år 1816 författade förslag till Handtverkeri- och Handels-Reglementen, samt till en förordning, angående gerningsmäns antagande på landet'.
I anledning häraf yttrade Rikets Ständer, i underdånigt svar den 12
December i8a3r ”då detta ämnes behandling, i likhet med lagfrågor, ålagt 6 Allm. Best’.- och Ekon.-Ulskottets
Betänkande^ Av o 3g.
Rikets Ständer föifindeisen att i detail utarbeta de stadganden, för hvilka lnifvudgrunderna uu blifvit föreslagna, eikänna Riksens Ständer med tacksamhet den ledning, sorn dervid erhållits af de utaf Eders Kongl. Maj,:t Nådigst förordnade Committerades förslag, deraf ej allenast uppställningen, utan ock i många fall åsigterna och de deraf härledda förskrifterna, blifvit begagnade i de förslag till förordning om handtverkerien, lill författning om gerningsmäns antagande på landet, och lill Handelsordning, som Riksens Ständer nu i underdånighet få till Eders JCongl.Majlis visa och JNådiga piöfning härjemte -öfverlemna.*’
Härförulan äflemnade Rikets Ständer den 16
December i8a3 en underdånig skrifvelse, med anhållan: alt, med ändring af 6 Art. 5 §. af Kongl.
Maj:ts förnyade Hallordning den 2 April 1770, måtte, genom allmän författning, i Nåder stadgas: att med alla fabriksgesäliers och arbetares antatagande, afflyttning, förbindelser emot idkarne, motsvarande rättigheter och ansvarigheter, derest de icke förse sig med laga försvar och sysselsättning, skall, så vidt icke, genom serskilda contracl, hvilka i sådant fall lända till efterrättelse, varder annorlunda aftaldt, förhållas efter tjenstéh jons-stadgan» likväl med undantag, att de må städslas på halfår; att uppsägningstiden å ömse sidor bestämmes lill 2.’ne månader före fJyttningsliden och att de ej i t jens ten användas till annat arbete, än hvartill de blifvit antagne.
Välldfl.
Borgare-Ståndet, sorn icke delat Med-Ståndens beslut, inlemnade den 23 December 1823 dess serskilda underdåniga skrifvelse, jemte en fullständig granskning utaf de serskilda förslagen till författningar i förevarande frågor; och upptager samma skrifvelse, ibland annat, jemväl följande: ”så välgrundad t det är att söka undanrödja allt tvång på näringarne, lika vigligt är det att en viss ordning iagttages uti dem, icke mindre än i de mångfaldiga andra företag, vilkas framgång deraf beror.
Della ändamål, ämne för de reglementai iska föreskrifterna, hvilka af Kongl. Maj:ls .Nådiga godtfinnande bero, har, under loppet af omkring etthundrade år, genom den under namn af Skrå författning kända Kongl.
Ordning för handtverkare i riket af den 27 Juni 1720, som, genom 1734 års allmänna Handels-Ordning, varit befordradt på ett sätt, som upphjelpt näringar och slöjder utur deras, under några års frimästareskap, iråkade förfall, och beredt deras idkare framgen bergning och trefnad.
Mera bevis torde ej behöfvas lör värdet af dessa så länge beståndande författningar och klokheten i deras institutioner.
Om, under tidens längd, några förändringar deri blifvit behöfliga, hvilket, långt ifrån att af Borgare-Ståndet besLridas, är hvad detta Stånd redan år 1812 hos Kongl. Maj:t underdånigst framställt, med anhållan, Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsholtcts Betänkande, N.-o Jq. 7 aLl alla då gällande förf.ulningar oell reglementen, rörande handel oell näringar, mätte öfverses samt så jemkas och förändras, som behof.vet kunde fordra och en vunnen erfarenhet föranleda, så synas likväl de Hesta grunddragen ännu vara antagliga och värda att bibehålla.
Ytterligare och i anledning af ofvannämnda hemställning aflemnade VälI o 11.
Borgare-Ståndet i underdånighet den 23 Januari 183o* serskilde, vid då hållen Riksdag, utarbetade, förslag.lill Handels-och H irnitverksordningar samt till författning, rörande de handtverk, sorn utan burskap få å landet idkas, hvilka förslag i åtskilliga hufvudsukliga omständigheter äro skiljaktig© från de af Rikets Ständer uppgjorde; och uttryckte Borgare-Ståndet dessutom sin åsigt öfver förevarande, på Kongl. Mäj:t ännu lyckligtvis beroende, vigtiga ämne, uti serskild underdånig skrifvelse af den 21 December 182g, hvarutur nedan, upptagne moment blifva införde, nemi.: 'ditt en hvar vore berättigad att, till siri förkofran, använda* förvärfvad arbetsförmåga och vunnen skicklighet, med uteslutande äfven af det i äldre författningar föreskrifne vilkor af bestämda läro- och gesäll-år,, blott den sökande, vid viss uppnådd ålder, före inträdet i det borgerliga yrke, han valt och hvaruti han ämnar sig bosätta, allägger antagligt och godkändt prof af sin kunskap och skicklighet inför vederbörande myndighet.
Så väl uti förevarande, sorn öfriga vid denna Riksdag rörande de borgerliga näringarne förekomna ämnen, har Borgare-Ståndet underlåtit att vända sig till de respeclive Med-Stånden, emedan en beklaglig erfarenhet ådagalagt, att sådant, ulan någon för Borgare-Ståndet gagnande påföljd, endast skola leda till en obehaglig strid.
För öfrigt anser Borgare-Ståndet frågan om den- såi kallade Näringsfriheten numera icke utgöra föremål för Rikets Ständers gemensamma ofverläggningar, sedan densamma blifvit 1 underdånighet öfverlemnad lill Kongl.
Maj:ts Nådiga pröfning och slutliga afgörande; och ehuru ytterligare åtgärder i detta afseende åter vid innevarande Riksdag blifvit från tvänne Riks-Stånds sida yrkade, har dock frågan härom, enligt Borgare-Ståndets underdåniga tanka, förfallit.” Sedan Näringsfrågan åter blifvit väckt vid sistförflutne Riksdag, afgåfvo Rikets Ständer den 28 Mars 1835 en underdånig skrifvelse, deruti, efter upptagande af hvad sorn sig tilldragit under 1823 års Riksdag, Rikets Ständer anhålla, att de då i underdånighet öfverlemnade förslag till förordning om handtverkerien, till författning om gerningsmäns antagande på landet, och till Handelsordning måtte, efter föregången Nådig pröfning, och sedan de rättelser och förändringar, som uti berörde förslag kunna anses nödiga,, s Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottets Betänkande, N.-o 3g» blifvit verkställda, varda, före nästa Riksdag, såsom allmän lag till efterrättelse utfärdade.
Maj anmälte Borgare-Ståndet, i underdånig skrifvelse, sin, äfven denna gång fortsatta, reservation mot de öfrige tre Ståndens tillgöranden; och finnas uti samma skrifvelse om Näringsfrihetsfrågan nedanstående yttranden:
"Att Borgare-Ståndet är för sin del öfvertygadt derom, att vigtiga skäl föranledt Eders Kongl. Maj:t att ännu icke hafva lemnat någon afgörande åtgärd åt de sålunda Eders Majrts pröfning understälda alternativa förslag, eller åt den för alla samhällsclasser högst vigliga näringsfrågan i sin helhet, hvilken emedlertid, efter Borgare-Ståndets underdåniga förmenande, icke längre kan lemnäs på den ståndpunkt af öfvergång, osäkerhet och vacklande, hvarpå den för det närvarande sig befinner, utan att samhällets hela näringslif derigenom lider;” "Att Representanterne af nuvarande Borgare-Stånd anse sig af sakens ovedersägligen stora vigt och commitlenlers uppdrag uppmanade att äfven vid detta riksmöte utbedja sig Eder Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på angelägenheten, att ordning, stadga och säkerhet snart må i de borgerliga näringarne inträda i stället för den oreda och osäkerhet, som en längre lid egt och ännu ega rum;” ”Att Borgare-Ståndet icke fordrar andra vilkor för rättigheten att i stad blifva näringsidkare, än god frejd, erforderlig för hvarje medborgare, ämnad alt verka och gagna i det allmänna, uppnådd viss ålder och dermed vunnen stadga och erfarenhet att väl råda öfver sig och andra, samt prof på egande skicklighet i det yrke, hvarå burskap sökes, såsom utgörande en nödvändig garanti för eget fortfarande bestånd och allmänhetens belåtenhet, denna skicklighet må vara vunnen, när, hvarest och på huru kort lid sorn helst,endast den består vid ådagaläggandet af det prof, som Borgare-Ståndet i sina underdåniga förslag ansett böra ega rum;” ”Att genom antagandet af de utaf
Stånden aflemnade förslag skall ingen medborgares naturliga rätt blifva förnärmad, men sansad frihet och allmän säkerhet i näringsväg befordras och derigenom det onda afhjelpas, hvaröfver Städernas Borgerskap nu allmänneligen klagar;’’ ”Att Kongl. Maj:t värdes skänka
Nådig uppmärksamhet åt ofta åberopade af Borgare-Ståndet vid sistlidne Riksdag aflemnade förslag, så att frågan om näringsfriheten i sin helhet samt den ovisshet och osäkerhet, hvaruti - Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N.-o 3g. 9 uti Städernes Borgerskap för det närvarande sig befinner, må erhålla ett länge önskadt slut.’’ Genom skrifvelse den 19 Juni t835, har Kongl. Maj:t, jemte öfverlemnande af de till näringsfrihets-frågan hörande handlingar, i Nåder anbefallt Kongl. Commerce-Collegium att, efter pröfning al de förändringar och jemkningar, som senare tiders erfarenhet och ombytta förhållanden bunna påkalla, i det af serskild Comité' utarbetade och vid 1820 års Riksdag till Rikets Ständers granskning öfverlemnade förslag till författningar, rörande utöfning af handel och handtverk, afgifva underdånigt förslag till (örnvade författningar i dessa ämnen, och dermed så tidigt inkomma, att Kongl.
Maj:t måtte blifva i tillfälle att, före slutet af år 1835, i nyssnämnde af ekonomisk beskaffenhet varande frågor Nådigt beslut fatta.
Efter föregången anmälan, att det anbefallda gransknings-arbetet icke kunde medhinnas inom löreskrifven tid, har Kongl.
Commerce-Collegium i stället, under April och Augusti månader 1836, i underdånighet till Kongl. Maj:t ingifvit: 1:0 förslag till förnyad Förordning, angående rättighet att i städerne och på landet åstadkomma slojde- och handtverks-arbeten samt fabriks- och manufactur-varor; och 2:0 förslag till förnyadt Handels-reglemente, hvilka förslag redan samma år blifvit från trycket utgifne.
Vid tillämpning af en dylik redogörelse i afseende på ämnets natur och behandling, hemtar Utskottet motiver till följande slutsatser: 1:0 att näringsfrihetens tillämpning och reglementerandet derom icke innefattar egenskap af Stånds-privilegium, samt att båda Statsmagterna blifvit ense derom, att frågan om en vidsträcktare frihet i utöfning af handel och handtverk, är af ekonomisk beskaffenhet, och följaktligen beroende endast af Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och afgörande; 2:0 att samma fråga, så vidt den önskningsvis kunnat bero och framställas af Rikets Ständer, redan vid Riksdagen 1823 blifvit slutligen behandlad medelst Tre Stånds i grundlagsenlig ordning vidtagna beslut, samt Borgare-Ståndets till Kongl. Maj:t i underdånighet aflåtna serskilda skrifvelser, jemte i sammanhang dermed år i83o ingifne förslag till regletnentariska stadganden i förevarande ämnen.
1 följd hvaraf, under loppet af sistlidne Riksdag, de tre Stånden gemensamt och Borgare-Ståndet enskildt, ytterligare hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att näringsfrihets-frågan i sin helhet måtte snart, medelst allmänt lagstadgande, blifva slutligen afgjord ; och Bih. till R.
Prot. 1840. 8 Sami. i3:de Häftet. 2 10 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, JS.o 3g.
3:o att under de många år, som förflutit, sedan striden begyntes om näringsfrihetens bestämmande, åtskillige jemkningar i detailler skett, men att icke dess mindre de egentliga principfrågorna ännu förblifvit oupplöste, ogIi antagit, å hvardera af de tvistandes sida, den rigtning efter motsatta opinioner, att någon vänlig förening icke kan tillvägabringas, och att förthy allt debatterande inom representationens serskilda afdelningar för ett dylikt ändamål måste bli onyttigt och föranleda snarare till ämnets inveekling, än utredande; hvaraf åter tydligen följer, att en allmän önskan antyder, såsom enda möjligheten att snart komma till reda i ett tillstånd af oordning och förlägenhet, att Kongl. Maj:t täckes begagna sin afgörande rätt, och sålunda, genom ett utfärdadt lagbud, afsluta striden och derigenom upplysa alla vederbörande örn deras lagliga rättigheter eller reglementariska förbindelser.