Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har tagit kännedom om Kongl» Majrts åberopade Nådiga Bref den 7 December i833, och deraf inhemtat, alt tillåtelsen att eonstituera extra Länsmän blifvit Konungens Befallningshafvande meddelad, i anledning af dess underdåniga framställning om behofvet af ökadt antal Krono-betjening. inom Blekinge Län, sorn, med en folkmängd å landsbyggden af 65,327 personer, vore försedt endast med 2:ne Kronofogdar och sex Länsmän, hvilkas mångfaldiga göromål och nog vidsträckta områden ej lemnade dem tillfälle att med den omsorg och noggranhet, som under ett tilltagande fylleri med devaf följande oordningar, mera än förr påkallas, fullgöra deras åliggande för allmänna lugnets och säkerhetens bibehållande; hvarföre Konungens Befallningshafvande anhållit om Nådigt tillstånd, ej blott att förordna extra Länsmän till biträde för de ordinarie, der sådant kunde finnas af nöden, utan ock att å de gästgifvaregårdar, eller andra ställen inom Länet, der vården om allmänna säkerheten det fordrade, antaga extra Polis-Gevaldiger, hvilken, med det skydd, annan K rono-beljening tillkommer, kunde afstyra förefallande våldsamheter och inträffande förbrytelser åtala, till hvilken senare hemställning Kongl Maj:ts ifrågavarande Nådiga Bref likväl icke innefattar bifall.
Om det i allmänhet är angeläget, att hvarje tjenste-befatlning, såvida ett granfaga handbafvande deraf skall kunna påräknas, är förenad med löne-förinoner, som åtminstone motsvara de nödvändigaste vilkoren för bergning, anser Utskottet denna iagltagelse i synnerhet vara af vigt, hvad beträffar Krono-be!jeningen, i anseende till beskaffenheten af deras befattningar och de förhållanden, hvari de äro ställde i och fördem.
Efter hvad motionen föranleder, och så vidt af det åberopade Kongl. Brefvet kan inhemtas, lärer ingen bestämd lön vara anslagen flir de i Blekinge Län anställde extra Länsmännen, ulan andelen i böter för åtalade brott vara den enda inkomst, de vid en ordentlig förvaltning af tjensterna hafva att påräkna.
Alt denna inkomst icke kan vara tillräcklig, lärer en hvar utan serdeles tvekan antaga, och i stället för den omsorg alt afvärja förbrytelser, som hörer till hvarje värdigt handbafvande af ordnirgsmagten, skall behofvet framtvinga benägenheten att se brotten fulländade, för alt derföre få utkräfva böter.
De manga tillfällen, som stå öppna för afvikelser från granlagenhet vid åklagarekallets utöfning, skola, under sådane förhållanden, sällan lemnäs obegagnade, och agtningen för lag och ordning är blottställd derigenom, vida mera än genom hvarje åsidosättande af Polis-uppsiglen.
Af dessa skäl anser sig Utskottet böra tillstyrka, Allm. Besv.- och Elcon.-Utskollels Utlåtande, JV:o 2 g. 5 alt Rikets Högloft.
Maj:t i underdånighet anhålla, alt
Krono-beljening icke måga på sådane vilkor tillsättas och, der de redan finnas, de genast afskaffas, samt der nödvändigheten påkallar biträde åt de ordinarie tjenstemännen, det tillvägabringas genom mera ändamålsenliga föranstaltande!!.
Deremot, då det åberopade Kongl. Maj:ts Nådiga Förordnande icke innehåller någon tillåtelse för tillsättande al annan extra 1 olis-betjening än extra Länsmän, och motionären icke eller uppgifvit något förhållande, hvaraf kan hemtas anledning till någon framställning vidsträcktare, än som nu blifvit föreslaget, hemställer Utskottet, alt motionen icke må föranleda till vidare åtgärd.
Hvilket Rikets Ständers pröfning vördsamt underslälles.
Utsi. den i5 Maj, II. i 8 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om upphörande af det sä kallade Hemförare-Båt-Gillet i Götheborg.
Uti ett från Wälloflige Borgare-Ståndet lill detta Utskott öfverlemnadt memorial, har Herr C. F. Wcern andragit, hurusom den Båt-Gillet i Götheborg på i740_tfdet tillagde uteslutande rättighet alt emellan staden eller dithörande lastage-platser och fartyg, hvilka ankrat på Götha Elf, allena föra alla slags varor, sorn skola lossas_el!er lastas, åstadkommer många olägenheter, härledande sig hufvudsakligen derifrån, alt Hemförare-Båtarnes antal är för ringa, och icke motsvarande en stigande rörelses fordringar-, hvaraf åter uppehåll, onödig dyrhet och andra tracasserier blifva en följd; och har Herr IV'jern derföre yrkat, att detta vid tvänne föregående Riksdagar förgäfves öfverklagade monopolium måtte upphöra att vara gällande; hvarom.
Ständer på vanligt sätt kunde i önskningsväg hos Kongl. Majit anhålla.
Vid handläggning af detta ärende, har Utskottet inhemtat: att Hemförare-Båt-Gillet grundar sig på serskilde Resolutioner och Reglementen •56 yl lim.
Best*.- och Ekon.-Utshottets Utlåtande, lY:o 2 g. .af den g Augusti 16a5, den 27 April i63q och den 5 Januari 1041» sedermera stid efter annan bekräftade medelst Kongl.
Resolutionerne den r o
September 1674» den 20 December 1748, den 12 December ij53, den 21 Juni 1784 och Kongl. Brefvet den 8 Juni 1814» hvarigenom Gillets rättigheter och skyldigheter blifvit sålunda bestämde, att icke någon, utan bemälde Gille, eger fota jern och köpmansgods samt allehanda varor, af hvad namn de vara må, till och ifrån skeppen i Götheborgs hamn, vid båtens och fraktens förlust; hvilket äfven sträcker sig derhän, att ej eller någon godsegare är tillåtet vid sådane tillfällen betjena sig af egne båtar, med mindre Hemförare-BåtGillet, efter anfordran på dess biträde, ansett sig icke kunna detsamma i behörig tid lemna, och bevis derom äfven meddelat; skolande likväl Gillet alltid underhålla så stort antal Hemförare-Båtar, som en tilltagande handel och sjöfart kunna fordra lill ut- och inlastande af de fartyg, hvilka från Götheborgs redd Gillets biträde tarfva; äfvensom Gillets rättigheter icke få utsträckas till. deltagande i någon varutransport å Götha Elf, än mindre alt derifrån utestänga de till detta behof serskildt inrättade så kallade Ström-båtar, eller alt hindra Skånska jakter och andra smärre fartyg med sina laster gå förbi Götheborg till Trollhätte Slussverk, Ulla Edet samt Åkers Sluss, allt vid förlust af berörde rättigheter; och skulle den taxa, som Magistraten, i afseende på en sådan bålföring, hade att upprätta, komma alt lända till efterrättelse.
Hvad sålunda förekommit, har Utskottet i öfvervägande tagit; och då de rättigheter och skyldigheter, som tillkomma och åligga Hemförare-Båt-Gillet i Götheborg, äro stadgade genom äldre och nyare Kongl.
Resolutioner, 'hvilkas rubbning icke blott rörer innehafvaren deraf, utan äfven Götheborgs stads trafikerande i allmänhet, och således ej utan dessas hörande kan ske, hvilket åter -endast kan blifva en följd af vederbörandes underdåniga ansökning hos Kongl. Maj:t om Dess Nådiga pröfning af ämnet, men ej kan utgöra föremål för någon R'kets Ständers åtgärd, så hemställer Utskottet’, att ifrågavarande motion må förfalla.
Hvilket Rikets Ständers pröfning vördsamt underställes.
Stockholm den ii Maj 1840.
Allm. Be&v.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 3o.' 7/ N:o 30.
Anie. till Exp. Utslc. den i5 Maj, El. 18 c, ra.
Betänkande, i anledning oj väckt fråga om bestämmande af den afgäld under namn af tullkappe, sorn egare af skattlagde mjölqvarnar må uppbära för förmälning af annans säd.
Uti ett från Hedervärda 13onde-Ståndet till Utskottet remitleradt memorial, liar Riksdags-fullmägtigen från Halland Olof Lindbäck anfört: att, soin ibland dea mängd utkomne författningar orri anläggning af qvarnar, deras skattläggning och qvarnräntors utgörande, icke någon funnes, hvilken bestämde den afgäld, under namn af tullkappe, sorn qvarn-egare finge uppbära för förmätningen af annans säd, och hvaraf följt, alt beräkningen af tullen för hvarje lunna dylik säd i flere orter fått bero af qvnrn-egarens eller mjöluarens godtycke, hvadan olika förhållande härmed uti olilia provinser uppkommit, i så måtto, alt i en ort erlagts en kappe, i en annan i* och Ater i andra orter i kappar å tunnan, utan afseende på det sädesslag, som förmaldes;, så ock, ehuru uti /\5 §. i Kongl. Resolution på Allmogens besvär den 16
Mars 1709 är stadgadt, att Härads-Rätten i hvarje landsort tillkommer att undersöka och bepröfva, huru mycket i qvarnlulItägt bör erläggas, samt vederbörande Landshöfding att, efter omständigheterna, samma tn 1 Itägt till ständig efterrättelse fastställa; äfven?- som uti 7 §. af Kongl.
Resolutionen på Allmogens besvär den 10 September 1743 och 27 § i Kongl.
Resolutionen på Städernes besvär den 3> Februari 1 74$ blifvit påbudet, att ifrågavarande reglering af qvarnlullen, så för städerna, som för landet, borde af vederbörande ofördröjligen verkställas, funne motionären, enär desse författningar dels kommit i glömska, dels syntes icke för ändamålet vara lämplige, såsom ledande till en olika reglering af tulitäg.ten, hvilken borde vara för alla orter efter enahanda grunder lika bestämd,, sig-böra föreslå, att en lika qvarntull öfver hela Riket måtte blifva stadgad för skattlagde tullmjölqvarnar, ehvad de äro belägne å kronoskatte eller frälsegrund, och att denna tull blefve beräknad i förhållande till hvarje sädesslag som förmäldes,, emedan en del säd, såsom hvete, råg och stridt korn, vöre bättre och fordradq mindre tid att förmala, än annan sämre sort spanmål, utom det att dessa förstnämndesädesslag jemväl vore dyrare än andra.
Hvad sålunda förekommit, har Utskottet i öfvervägande tagit; och sorn, i Utskottets tanka, inga 110g vigtiga skäl förefinnas lill underdånig; 8 Allm, 1leso.- och Ekon.-Utskottets Betänkande } Is:o 5o. framställning om utfärdande af ett stadgande, hvarigenom en allmänt gällande förraalningstull lika öfver hela riket skulle antagas, enär den hittills verkställda pröfningen efter locala förhållanden grundar sig på billighet och synes vara den enda användbara; alltså anser Utskottet det höra, enligt gällande författningar, bero af vederbörande
Auctoriteter att bestämma den för förmälning af annans säd utgående ersättning, samt får på sådan grund vördsamt hemställa, att molionen måtte förfalla.
Hvilket allt till Rikets Högloft.
Stockholm den ir Maj 1840.
STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet> i84©.
Utlåtande j iV-o 3l. i N:o 31.
Arik. till Exp. Utsk. den 2o Maj j kl. 12 midd.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om rättelse i den tullafgift 3 som Kongl. Danska Regeringen upobär för fartyg, hvilka passera Öresund.
Uti ett till Välloflige Borgare-Ståndet ingifvet och derifrån till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitteradt memorial, har Herr Frans Schartau, med fästadt afseende å Kongl. Majrts
Nådiga tillkännagifvande, i Dess Berättelse om hvad i Rikets Styrelse sig tilldragit sedan sista Riksdagen, nemligen, att framställningar i ministeriel väg blifvit gjorda hos Kongl. Danska Regeringen för vinnande af rättelse i uppbörds- och beräknings-sättet af tull-umgälderne i Öresund, såsom i vissa delar afvikande från gällande tractater och deri fastställde tariffers tydliga bestämmelser, föreslagit, att Rikets
Ständer skulle uti en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t frambära en önskan, att aila medel för ernående af berörde rättelse måtte varda begagnade.
Uti denna motion hafva samtlige ledamöterne inom Välloflige BorgareStåndet instämt, med tillägg, dels af Herr Morsing3 att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla, att med Kongl.
Danska Regeringen tiilvägabragtes en öfverenskommelse, hvilken medgaf erläggandet af tractat-enlig tull och andra afgifter, utan att fartygen för sådant ändamål nödgades anlöpa Helsingör och derstädes uppehålla sig; dels ock af Herr Bagge3 som, med antagande, att i Helsingör verkligen blifvit uppburne högre tullafgifter, än som äro förenliga med ingångne tractater, ansett nödvändigt, att de Svenske medborgare, hvilka derföre varit utsatte, reclamerade hvad, som blifvit dem orätt alfordradt.
Sedan, för pröfningen af detta ärende, Utskottet hos Kongl. Maj:ts HofCanzler begärt att erhålla del af åtskilliga handlingar, hvilka rörde Öresundska tullen; äfvensom att vinna underrättelse om i hvad skick ärendet sig befann efter omförmälde, i ministeriel väg derutinnan gjorde, framställning, har Hof-Canzlers-Embetet tili Utskottet öfverlemnat, jemte tid efter annan från Rikets förnämsta stapelstäder till Kongl.
Maj:t i underdånighet afgifne klagomål öfver ifrågavarande tull-uppbörd, ett från Kongl. Commerce-Collegium i anledning deraf infordradt och den 7
Maj sistlidet år afgifvet underdånigt utlåtande; och har Hof-Canzlern tillika upplyst, att Kongl.
Danska Bih. till R.
Prot. 1840. 8 Sami. 10 Haft. 2 Allm.
Utlåtande j IV.-o 3u Regeringen i ämnet nyligen afgifvit elt Betänkande, som Kongl.
CommerceCollegium den 24 i sistlidne
Mars månad fått emottaga, med befallning att deröfver inkomma med underdånigt yttrande; uppå hvars afgifvande frågan följaktligen för närvarande vore beroende.
Af Commerce-Collegii berörde utlåtande inhemtas: att 93 Handlande och Skeppsredare i Stockholm, efter framställning af den börda och de olägenheter, Öresundska tullen och sättet för dess utgörande förorsakade handeln och sjöfarten från och till Östersjön, i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit måtte anbefalla en undersökning oiii tiden och sättet, hvarpå Öresundska tullen från början tillkommit, samt om grunderna, hvarå dess bestånd hvilar, äfvensom föreslå, att, i fall dessa grunder skulle finnas vara af sådan beskaffenhet, att Svenska handeln icke kunde helt och hållet befrias från utgörande af nämnde lull, en underhandling med Kongl. Danska Regeringen måtte öppnas, för att lå erlägga tullen på ett sätt, hvarigenom fartygen för framtiden fritogos från skyldigheten att anlöpa Helsingör; att i hufvudsaken likartade underdåniga ansökningar blifvit gjorde af Handels-Societeterne i städerne Sundsvall, Hernösand, Umeå och Söderhamn, samt af Handlande och Skeppsredare i städerne Gefle, Carlshamn, Calmar, Carlskrona, Norrköping, Malmö och Ystad; äfvensom att åtskillige af Sökanderne serskildt anhållit, att Kongl.
Majit måtte låta i ministeriel väg bereda dem ersättning för hvad , som under namn af Öresunds tull blifvit erlagdt utöfver tractaternes lydelse; att vidare Kongl.
Collegium, efter att hafva aflemnat en fullständig utredning öfver så väl beskaffenheten och beloppet af de vid Öresund utgående afgifter, sorn sättet för deras uppbärande och de förändringar, samma afgifter, i strid med gällande fördrag, undergått, i underdånighet hemställt om vidtagande af åtgärder i ministeriel väg, för att vinna rättelse i de tillökta eller nya afgifter, som tid efter annan å Danska sidan blifvit införde, samt att för framtiden, så länge dessa afgifter skola fortfara, tillvägabringades en klar, icke godtycklig tillämpning underkastad, öfverenskommelse om afgifternes beskaffenhet och belopp; och att Collegium, som funnit frågorne om Svenska handelns fullkomliga befrielse från afgifters erläggande vid genomfarten af Sundet eller åtminstone rättighet att erlägga dem i Svensk hamn, utan skyldighet till uppehåll i Helsingör, samt om den äskade reclamationen af för mycket erlagd tull, ligga utom gränsen för sitt utlåtande, fästat uppmärksamhet å behofvet att gifva Svenska och Norrska Consulatet i Helsingör en sådan förändrad organisation, att
Consuln sattes i tillfälle att fullständigt bevaka Handlandes och Skeppsredares i begge de förenade Konungarikena intressen vid Öresundska tullclareringen.
Utsk, Utlåtande 3 N.-o 3l. 3 Genom
Utskottet tillhandakomne afskvifter af serskilda Nådiga skrifvelse!’ till Kongl.
Commerce-Collegium, har Utskottet äfven erfarit, dels att beraälde Collegium fått sig anbefaldt att, efter vederbörandes börande, inkomma med underdånigt förslag i sistberörde afseende, dels ock att Kongl.
Maj:t gillat och bifallit de åtgärder, Collegium vidtagit derigenom, att Collegium, af förekommen anledning, gifvit Svenska och Norrska Consulatet i Helsingör tillkänna, det Collegium ansett öfverensstämmande med de rörande
Consulernes tjenste-åligganden meddelade föreskrifter, att vid de tillfällen, då Svensk skeppare eller Svenskt fartygs commissionär funné Öresundska tullen vara beräknad till högré belopp, än gällande Tractater bestämde och, såsom följd deraf, åstundade Consulns närvaro eller embets-ålgärd vid tullclareringen, Consuln borde tillstädeskomma, samt, om tull och andra afgifter fordrades lill högre belopp, än Consuln ansåg med Tractaternes föreskrift instämma, sådant, i bill så yrkades, med sin embets-påskrift bestyrka; hvarjemte Consulatet fått sig förelagdt, att derom bos Collegium genast göra anmälan.
Utskottet får nu, till besvarande af motionen, vördsamt anföra, att, alldenstund af hvad ofvan blifvit anmärkt, ådagalägges, att i ministeriell väg redan föregått underhandlingar, som föranledt Kongl.
Danska Regeringen att i ämnet afgifva Betänkande, hvaröfver Kongl. Majrt täckts infordra Dess och Rikets Commerce-Coliegii underdåniga yttrande, samt de sålunda vidtagne mått och steg lenina fulla skäl för den förmodan, att de nöjagtigt och ändamålsenligt medverka till vinnande af den äskade rättelsen i uppbörds- oell beräkningssättet af ifrågavarande tuilumgälder; fördenskull och sorn ärendet redan erhållit den behandling, som åsyftas genom Herr Schartaus motion, med de dervid gjorde tillägg af Herrar Morsing och Bagge j anser Utskottet sig icke böra tillstyrka någon Rikets Högloflige Ständers åtgärd, i anledning af hvad i ämnet blifvit framstäldt; hvilket dock till Rikets Högloflige Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas.
Reservation af Herr Christierson; ”Efter granskning af de Utskottet tillhandakomne handlingar, rörande Öresundska tullen, finnér med förvåning jag det vara utredt ofcli bestyrkt, att denna tull pä mängfalldiga tractat-stridiga sätt uttages af Svenska handeln i det oerhörda förhållande, att den stundom motsvarar 7§. af fartygets varuvärde i stället för rätteligen 1§, hvarvid orättfärdiga 4 Allm.
Utlåtande, N.-o 3l. reductioner af mått, mål och vigt, jemte andra beräkningar, begagnas samt bårda extra afgifter godtyckligen påföras.
Det måste hänföras till det otroliga, att
Danska embetsmännen vågat och kunnat lyckas på slika vägar och under lång tid och till en sådan höjd utbilda ett ordentligt, alla transport-artiklar omfattande system för uttvingande af pålagor, som helt och hållet både kunde och borde vara främmande för Svenska handeln och sjöfarten.
— Och ehuru på enskildes besvär frågan redan är föremål för Hans Maj:ts Nådiga uppmärksamhet och i ministeriel väg heror på utveckling, hade jag likväl trott, att detta ärende, som i sig innebär så talrika och kännbare mångåriga förnärmelser mot national-intresset, hvilka inga tractater förmått skydda, bordt för sin vigt och allmännelighet upptagas af Sveriges nu församlade Ständer, för att frambäras till Svenska thronen, med underdånig hemställan, i hela nationens namn, att Hans Maj:t värdes fullfölja kraftiga förfoganden, hvarigenom helgd återskaffas slutna men å Dannemarks sida brutna fördrag, restitution af olagligen uppburne tullmedel vinnes samt allvarsamma mått och steg vidtagas, att Danska Regeringen hädanefter åtnöjes med sin tillständiga rätt efter tractater, som, ehuru innebärande en för sjöfarten onaturlig och servil skatte-behandling, Sverige, af urgammal agtning för tro och lofven, aldrig svikit.
I följd häraf kan jag ej förena mig med Höglofl.
Utskottet, som icke velat omfatta denna åtgärd, utan i stället .dylik och all annan afsLyrkt.” STOCKHOLM, eckstfinska doktryckeriet 1840. sillin. Besu.- och Elon.- Utskottets Betänkande, N:o 32.
Utsk. den 26 Maj, kl. 12 mield.
Betänkande, i anledning af väckte motioner, om ändring i författningar ne, angående allmänna vägars underhållande vintertiden.
Till allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets handläggning hafva blifvit remitterade: Från IJögvördige Preste-Ståndet.
Ett af Herr Prosten Sandberg ingifvet memorial, hvaruti han hemställt, att 5 § af Kongl.
Förordningen den i3 September 1790, såsom in-, nehållande den obestämda föreskrift, atl Kronofogden vid de vanliga uppbörds-stämmorne må, utan serskild vedergällning, plogpenningarne uppbära och till ploglagen utdela, mätte ändras, så alt berörde stadgande icke må lemna rum för sådan tolkning, att det står i Kronofogdens fria val, om han vill åtaga sig detta besvär eller icke, samt att, sedan penuingarne äro uppburne, utdela och redovisa dem, när och huru honom godt synes; hvarföre motionären föreslagit, att stadgandet måtte gifvas följande lydelse: ”Den således för alla ploglagen uti hela socken eller häradet löpande betalning, kommer afl sammanslås och elter hemmantalet fördelas på alla dem, som, eller lag, uti väge-plöjnings-besväret böra deltaga; hvarefter det åligger Kronofogden, vid ansvar såsom för tjenstefel, att vid de vanliga uppbördsstämmorne den fastställda plogningsbetalningen, utan serskild vedergällning, uppbära och i Maj månad vid socknestämma lill ploglagen utdela samt deröfver bevis taga, hvilket före Juni månads utgång till
La nds höl di agen insändes.” Frän Hedervärda Bonde-Ståndet, Ett memorial , hvaruti Riksdags-fullmägligen Lars Larsson från Elfsborgs
Län andragit, att genom ofvannämnde Kongl, förordning är stadgadt, att hvarje socken eller härad skall, för vintervägars vidmagthållande, inrätta så kallade ploglag, hvilka hvar för sig hafva ett stycke väg att plöja och skotta, samt vidare, genom Kongl. Brefvet den lo:deMaj i8i5, blif* Bill. till R.
Prof. 1810.
8 Sami. 11 Haft. t 2 Allm. Besa.- och Eicon.-LJIslottets Betänkande, N:o 5 2. vit föreskrifvet, alt elen, som åsidosätter skyldighet att förrätta berörde plöjning och skottning, skall böta 3 R:dr 16 sk.; men som sislberörde Nådiga författning skall blifvit så tillämpad, alt, då en eller annan intressent inom ploglaget åsidosatt sin skyldighet alt, eller inliafFadt snöfall, i rätter tid och ordning öppna silt vägstycke, hafva, uppå instämning, alla delegarne i ploglaget blifvit fällde att hvar för sig böta det stadgade vitet, hvarigenom flere hundrade
R:drs böter ådörnas och uttagas af oskyldige medborgare; i anledning hvaraf motionären föreslagit Rikets Höglofl.
Ständer att. hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det ofvanberörde stadgande för försummad snöplogning måtte vinna nödig ändring och rättelse i så målto, ”att clet inde/dta ploglaget betraktas såsom en i fråga om botesansvaret, hvilket, då ej hela ploglaget vållat försummelsen, endast tillämpas på den eller dem, som sin skyldighet uragtlålit.” Med Lars Larsson hafva sig förenat Riksdagsmännen Magnus Persson från Wermlands Län, Olaus Eriksson, Hans Hansson, Johannes Johannesson och Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus Län, Johannes Christoffersson från Kronobergs
Län samt IJeter Persson och Peter Mårtensson från Jönköpings Län; hvaremot Fredrik von Zweigbergk från Skaraborgs
Län erinrat, att ett sådant förhållande, som det, hvari motionären begärt rättelse, efter lag och författningar icke eger rum.
Hvad sålunda blifvit framstäldt har Utskottet i öfvervägande tagit och dervid funnit den af Herr Prosten Sandberg yrkade ändring af 5 § i Kongl. Förordningen den i3 September 1790, icke vara behöflig, emedan Utskottet anser berörde § innehålla tydlig föreskrift om Krono-fogdens åliggande att uppbära och redovisa plogmedlen och icke gifva skälig anledning till en sådan tolkning, som motionären velat förekomma, hvarföre Utskottet får vördsamt hemställa, att Herr Prosten Sandbergs motion icke må till någon Rikets Höglofl.
Det i Lars Larssons motion åberopade Kongl. Brefvet den 10 Maj 1815, hvilket blifvit till Kongl.
Kammar-Collegium aflåtet, innehåller bland annat, ”att då, uti Förordningen den i3 September 1790, någon påföljd icke blifvit bestämd för dem, Som åsidosätta skyldigheten, alt vid infallande snöfall förrätta plöjning och skottning, har Kongl.
Maj.t uti berörde politie-måi funnit skäligt förordna, det hvar och en, som emot berörde Författning bryter, gör sig till 3 R:dr 16 sk. böter förfallen.”
Då sålunda uttryckligen är stadgadt, att ansvaret skall drabba endast den, som bry - Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 55. 3 ler, anser Utskollet den deröfver sökte förklaringen icke vara af behofvet påkallad, och får således vördsamt hemställa, att Lars Larssons motion icke eller må till någon vidare åtgärd föranleda; hvilket dock lill Rikets Höglofl.
Stockholm den a3
Maj i8/jo. N:o 33.
Utsk. elen 26 Maj, kl. 12 midcl.
Betänkande, i anledning af väckt motion, angående föreskrifter om sättet att mäla salt och spanmål.