Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om än den ena af dessa tilldragelser eller sjöstriden å Ilampton Roads i Nordamerika icke ansetts böra föranleda någon egentelig förändring i de åsigter Komitén uttalat genom sina förslager, enär genom densamma förnämligast ådagalades fördelarne af pansarbeklädnad och de med sådan beklädnad försedda fartygs öfverlägsenhet öfver träfartyg, hvilket förhållande dock äfven dessförinnan ingalunda varit betvifladt och jemväl af Komitén antagits, då den ansett pansarbeklädnad nödvändig för de egenteliga stridsfartygen, så hafva deremot resultaten af de nyligen i England gjorda skjutningsförsök, hvilka visat oförmågan bos så beskaffad jernbeklädnad, som förut ansetts ogenomtränglig, att motstå verkan af solida kulor, afskjutna på nära håll ur de sednast konstruerade skjutpjeserne, likasom i allmänhet den ännu rådande ovissheten om hvilka slags fartyg för sjöförsvarets olika ändamål hädanefter blifva lämpligast, en ovisshet, hvarom mångfaldiga under den sednaste tiden framställda förslager och gjorda försök nogsamt vittna, hos Komitén framkallat tvekan, huruvida dess förslag, grundadt på den erfarenhet, som för Komitén varit tillgänglig vid den tidpunkt, då detsamma uppgjordes, borde i dess nuvarande skick för Eders Kongl. Maj:t i underdånighet framläggas eller förändras med ledning af sedermera timade tilldragelser.
Att de sednaste förbättringarne inom artilleriet måste framkalla förändringar i sjelfva fartygens konstruktion och således äfven komma att inverka på de 49 nii framställda förslagen, särdeles hvad den äf Komitén föreslagna största cérteii beträffar, kan visserligen tagas för gifvet, men att nu kunna med någon grad af bestämdhet antyda huru långt en sådan inverkan kan komma att sträcka sig, lärer väl svårligen vara möjligt, åtminstone tilltror sig Komitén det icke.
Då det sålunda kan för säkert antagas, att hvarje förslag till sjökrigsmateriel, uppgjordt äfven efter de bästa mönster, dem man kunde för ögonblicket uppsöka, kan inom en icke aflägsen tidrymd utträngas af ett bättre, och då Komitén tror sig ur riktig synpunkt hafva uppfattat de ändamål, som med sjöförsvaret afses, samt en framställning af dessa ändamål, de må nu vinnas genom medel af den beskaffenhet
Komitén föreslagit eller genom andra, som kunna anses dertill lämpligare, äfvensom en närmare utredning af de tillgångar, så i materiel som personal, hvilka skulle kunna beredas inom hvad redan nu är för sjöförsvaret afsedt, måste vara af vigt för bedömande af de åtgärder ett ändamålsenligt ordnande af detta försvar fordrar, samt
Komitén dessutom ansett sig böra göra underdåniga hemställanden i åtskilliga ämnen, hvilka, om än icke egande ett oskiljaktigt sammanhang med de egenteliga organisationsfrågorna, likväl hafva så fiärä beröring dermed, att de måste utöfva ett väsendtligt inflytande på utvecklingen af det hela, har Komitén, med afseende jemväl på skyldigheten att ej fördröja sina förhandlingars afslutande, funnit sig böra framlägga sina förslager i det skick och i den omfattning, som nu skett, under förhoppning, att desamma skola för den närmaste framtiden kunna utgöra en ledning för omdömet i afseende å införandet af de nu pågående eller snart förestående förändringar inom sjökrigsmaterielen, som kunna finnas tillämpliga på Sveriges sjöförsvar, dervid det, enligt Komiténs tanka, måste vara angeläget, att, å ena sidan, man icke utan en viss varsamhet förkastar hvad man eger i någon män användbart, på det större kostnader ej må föranledas än de för hufvudändamålets vinnande oundvikligen nödvändiga, på samma gång man dock, å andra sidan, icke får drifva en dylik varsamhet alltför långt och derigenom omöjliggöra att, så vidt tillgångarne det medgifva och en sorgfällig pröfning af förhållandena dertill föranleder, följa med den fortgående utvecklingen inom andra mariner, så att vår egen, när den behöfver användas, ej må, åtminstone i följd af en icke tidsenlig beskaffenhet, befinnas alltför underlägsen den fiendtliga.
Komitén har slutligen trott sig böra uttala den öfvertygelse, att, så vigtigt det än måste vara att förse de egenteliga stridsfartygen så väl som de flytande batterierna med det bästa skydd, som kan åstadkommas, mot de skjutpjeser, hvilka kunna ifrågakomma att mot dem användas, är det dock af ännu större vigt, att den bestyckning, dessa fartyg föra, är af bästa beskaffenhet, och Komitén tror sig derföre böra underdånigst fästa Eders Kongl. Maj:ts
Nådiga uppmärksamhet på den synnerliga angelägenheten och nödvändigheten deraf, att de försök, som för detta ändamål äro erforderliga, måtte verkställas så skyndsamt som möjligt, för att, med begagnande tillika af de tillförlitliga upplysningar, 7 50 som kunna erhållas om likartade försök i andra länder, och med särskildt afseende på det råämne, Sverige har att erbjuda, tillvägabringa ett i möjligaste mån kraftigt artilleri, hvarförutan den öfriga för vårt sjöförsvar afsedda nya materiel, äfvensom den del af den äldre, hvilken anses tillsvidare användbar, skulle förlora betydligt af det värde den, försedd med ett tidsenligt artilleri, kan ega.
Af stor vigt, så i militäriskt som i industrielt hänseende, vore det också, om försök anställdes för utrönande af hvilka egenskaper skyddsplåtar, tillverkade af svenskt råämne, möjligen kunna ega.
De förändringar, hvilka af ofvan anförda anledningar kunna antagas komma att ega rum i Komiténs förslag rörande materielen, skola äfven föranleda förändringar i personalförslagen; men äfven dessa kunna lika litet på förhand närmare bestämmas.
Sannolikt synes dock, att derigenom en ytterligare inskränkning i den personal, Komitén ansett under den närmaste framtiden för sjöförsvaret erforderlig, skall blifva möjlig.
Sammandrag af de anslag
Komitén föreslagit att för hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866 å Riksstatens Femte Hufvndtitel utgå, upptagande tillika summan af hvad dels såsom extra statsanslag och dels af särskilda medel under de sednast förflutna tio åren varit anvisadt för sjöförsvaret eller dermed samband egande föremål, bifogas underdånigst (Bil.
De Komitén Nådigst tillställda berättelser af Undersöknings-Kommissio o o nerne vid flottans stationer får Komitén nu i underdånighet återställa och tillika öfverlemna åtskilliga handlingar, hvilka dels under Komiténs arbeten tillkommit, dels blifvit af Komitén inbegärda och dels till densamma inlemnats samt å bifogade förteckning (Bil.
N:o 27) finnas upptagna, dervid Komitén bör tacksamt omförmäla den synnerliga beredvillighet, hvarmed icke allenast inhemska, utan äfven utländska myndigheter tillhandagått med begärda upplysningar.
Utdrag af hos Komitén förda protokoll, innefattande några dess ledamöters i vissa delar yttrade särskilda meningar, bifogas i underdånighet, och Komitén framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter B.
VON PLATEN. P. E. Ahlgren. C. B. Lilliehöök. C. A. Sundin. R. von Feilitzen.
A. Ljungstedt. J. G. Schwan. P.
Murén. A. W. Björck.
P. O. Bäckström. 51 Reservationer.
Utdrag af Sjöförsvars-Komiténs Protokoll den 7 Mars 1862. § \.
I anledning af väckt fråga, huruvida Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena borde i sitt nuvarande skick såsom flottans ekonomiska Öfverstyrelse bibehållas, upplästes de delar af Komiténs för uppgörande af förslag till förändrad organisation af förvaltningsverken den 26
Maj 1859 afgifna underdåniga betänkande, som rörde bemälda Embetsverk, jemte detsammas i underdånigt utlåtande den 3 näst derpå följda Oktober vid detta förslag gjorda anmärkningar; Och stannade Sjöförsvars-Komiténs pluralitet i det beslut, att i Komiténs blifvande betänkande underdånig framställning skulle göras derom, att Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena eller det Embetsverk, som i dess ställe kunde varda inrättadt, måtte för framtiden endast få sig anvisade de åligganden, som i Herr Krigsrådet
Forsbergs vid ofvannämnda betänkande fogade reservation äro omförmälda, samt erhålla en derefter lämpad organisation, emot hvilket beslut reservationer nu anmäldes: 1:o Af Herr Kommendör-Kapitenen m. m. C. B.
Lilliehöök: ”Komiténs beslut rörande upphörandet af Förvaltningen af Sjöärendena och inrättandet af en ekonomisk Öfverstyrelse, endast för kontroll och redovisning af medel, som till sjöförsvaret blifvit anvisade, har jag icke kunnat dela, och får för denna min skiljaktiga åsigt hänvisa till de skäl mot Förvaltningens upphörande, som blifvit anförda i bemälda Embetsverks underdåniga utlåtande med anledning af det förslag till Förvaltningens förändring, som af särskilde Kommitterade blifvit i sammanhang med frågan om förändrad organisation af styrelseverken afgifvet, hvilket utlåtande jag såsom Ledamot af Förvaltningen biträdt.
Med underkännande af det förslag till ekonomisk Öfverstyrelse för flottan, som af nämnde Kommitterade afgifvits, har Sjöförsvars-Komitén tillstyrkt en styrelse, som med materielens beskaffenhet icke skulle hafva någon befattning, hvadan till StationsBefälhafvarne skulle öfverlemnas afgörandet af frågor härom, äfvensom af administrativa mål, så vida ärendet ej blefve underkastadt Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning eller, i vissa fall, andra administrativa verks åtgörande.
Den vidsträcktare myndighet, som sålunda blifvit för Stations-Befälhafvarne tillstyrkt, skall, om ock någon gång ledande till större skyndsamhet i ärendenas handläggning, enligt min öfvertygelse medföra den olägenhet, att olika åsigter skola äfven OO O" o »/O O c? i ganska väsendtliga hänseenden utbilda sig vid de särskilda stationerne, och den enhet, som kunnat åstadkommas genom en öfver stationerne varande central myndighet, gå förlorad.
Med temlig visshet torde kunna antagas, att ej långt efter den föreslagna förändringens genomförande skulle åter stridiga åsigter om vapnets ändamålsenliga be - 52 skaffenhet stå kämpande mot hvarandra.
Så i detalj gående reglementen och instruktioner, att den anförda olägenheten derigenom förekommes, skulle ej kunna utfärdas, och Departements-Chefens tid torde svårligen medgifva honom att i administrativa och tekniska detaljers pröfning ingå, om han ock vore till besluts fattande i dylika frågor berättigad.
Svårighet torde ock möta att inom vapnet finna personer med på en gång tillräcklig vana vid militära och administrativa ärendens behandling, samt den härför behöfliga författningskunskap, och tillika erforderlig kännedom i tekniska, vapnet tillhörande ämnen, för att -i så väl det ena sora andra afseendet kunna fatta på egen öfvertygelse grundade beslut.
I)et är visserligen sannt, att ansvarigheten lättare kan utkräfvas, då magten är lagd i en persons hand, men förmåga kan ansvarigheten ej framkalla, och mig synes att statens bästa bättre befordras dermed, att felaktiga åtgärder afböjas eller förhindras innan de komma tjU utförande, än att ansvar derför utkräfves, sedan de blifvit utförda, då gjord gerning ofta ej kan godtgöra?, äfven med tillämpning af det strängaste ansvar.
Jag anser visserligen ej omöjligt, att åt flottans ekonomiska Öfverstyrelse kan gifvas en lämpligare sammansättning och organisation än den Förvaltningen nu eger, men är öfyertygad om vigten och nödvändigheten af aR en me]lan-instans gifves, der den kollegiala formen bibehålles, för att åstadkomma fullständig och noggrann utredning af ärendena, äfven de af teknisk beskaffenhet, som röra flottans materiel, och för att olikheterne i åsigter hos Befälhafvarne vid särskilda stationer ej skola föranleda kastningar i åtgärder, som kunna vara menliga för vapnet.” 2:o Af Herr Kapitenen m. m. C. A. Sundin:
"I det beslut, rörande Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena, hvaruti Komiténs pluralitet stannat, kan jag icke instämma, enär jag af den för Komitén utfärdade Nådiga Instruktion icke kunnat finna någon anledning att upptaga frågan om flottans ekonomiska Öfverstyrelse, och detta så mvckec mindre, som helt nyligen en särskild
Komité varit förordnad att behandla denna fråga i sammanhang med Rikets öfriga Styrelse- och Förvaltande verk.
Sistnämnda Komité har dessutom, enligt min tanka, så tillräckligt utredt denna fråga, att Regeringen, på hvars pröfning
Komiténs betänkande nu lärer bero, i detsamma torde ega erforderlig ledning för sitt beslut, hvadan ock det nu af Sjöförsvars-Komitén afgifna utlåtande icke lärer kunna betraktas annorlunda än såsom en opinionsyttring öfver den andra Komiténs betänkande; och i en sådan anser jag för min del mig ej befogad att deltaga,” och 3:o Af Herr Kapitenen m. m. A. G. R. von Feilitzen: ”Emot det beslut, Komiténs pluralitet fattat i afseende på omorganisation af Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena, får jag anföra: ”Jag instämmer till alla delar i den af Krigsrådet Forsberg uttryckta åsigten, att många af de frågor, hvilka det nu åligger Kongl.
Förvaltningen af Sjöärendena att 53 pröfva och afgöra, borde afgöras af Stations-Befälhafvarne; att tekniska frågor ingalunda borde hänskjutas till Förvaltningen, samt att både tid och besparing skulle vinnas, om Stations-Befälhafvaren egde rättighet anskaffa alla de materialier, görn för stationen behöfvas, och jag kan icke heller anföra några giltiga skäl emot hvad af Komitén i öfrigt blifvit tillstyrkt; men jag anser att frågan om Förvaltningens af Sjöärendena omorganisation i sin helhet, hvarom dessutom Kongl. Majit funnit skäl höra en särskild Komité, är af så stor omfattning och af sådan beskaffenhet, att den icke bort af Sjöförsvars-Komitén upptagas, hvartill kommer att den icke inom denna Komité fått så fullständig utredning, att jag för min del anser mig derpå våga bygga ett bestämdt omdöme.”
In fidem P. O.
Utdrag af Sjöförsvars-Komiténs Protokoll den 10 Mars 1802. § 1.
Vid justeringen af det vid Komiténs sednaste sammanträde förda protokoll förklarade Herr Kommendör-Kapitenen m. m. P. E, Ahlgren sig instämma i den uti nämnda protokoll omförmälda reservation af Herr Kapitenen m. m. C. A. Sundin i fråga om Komiténs behörighet att yttra sig rörande Kongl.
Förvaltningens af Sjöärendena ifrågasätta förändrade organisation, äfvensom Herr Kapitenen m. m, A, G. A. Ljungstedt gaf tillkänna, att han delade de åsigter, hvilka Herr Kapitenen m. m. A. G. K. von Feilitzen angående samma ämne uttalat i sin vid enahanda tillfälle anmälda reservation.
In fidem P. O. Bäckström.
Utdrag af Sjöförsvars-Komiténs Protokoll den 23 Maj 1862. § 2.
Emot de beslut
Komiténs pluralitet fattat i afseende å några bland de ämnen, som utgjort föremål för Komiténs öfverläggningar, anmäldes nu reservationer: 1:o Af Herr Rådmannen A. W. Björck, som anförde: ”Då ändamålet med Sveriges örlogsflotta är, i första rummet, att lemna ett kraftigt skydd mot fiendtligt anfall å landets kuster, och, i det andra, att utgöra ett medel för upprätthållande och befästande af landets ställning i förhållande till andra magter, bör denna allmänna grund vinna tillämpning i alla frågor rörande ordnandet af sjöförsvaret.
Lika litet i detta 54 fall, som i något annat, kan man dock, genom antagande af en allmän grund, komma till en bestämmelse om hvad sorn i verkligheten bör göras, emedan det alltid skall finnas särskilda meningar om sättet för tillämpningen.
Så har det ock visat sig att meningarne äro delade, äfven bland de sakkunnige, om lämpligaste sättet att skydda landets kuster mot fiendtligt anfall.
Vid handläggning af denna fråga inom Komitén O OO o o erbjöd sig likväl en utgångspunkt, enär, åtminstone då, alla syntes vara ense derom, att Sverige icke ens i förening med Brödrariket förmår åstadkomma, bemanna och un derhålla en sjögående flotta, mägtig att i strid på öppna hafvet afhålla hvarje fiende från landstigning.
Omedelbart för fiendens utestängande från anfall mot kusten yrkades således icke på en sjögående flotta af större fartyg; men deremot påstods, som det syntes med god grund, att, likasom fienden numera kan våga att med de rörliga ång fartygen intränga i skärgården och jemväl möjligen lyckas att tillintetgöra der använda försvarsmedel, eller åtminstone genom stor hastighet undgå betydligare skada genom dem, så kunna ock större fartyg med fördel användas till fiendens afhållande från sådana försök, helst ett väl valdt stridsfält kan utjemna underlägsenheten i fartygens antal och styrka.
Redan denna omständighet syntes förtjena åtminstone det afseende, att större tidsenliga fartyg anses användbara och behöfliga för kustförsvaret, och att sådana alltså till något lämpligt antal för detta ändamål anskaffas.
Beträffande beskaffenheten af den öfriga för kustförsvaret erforderliga materielen, hafva de olika meningarne väsendtligen grundat sig derpå, att det å ena sidan blifvit påstådt, att den nuvarande roddflottan vore alldeles obrukbar, till följd af sin ringa rörlighet och det äfventyr, hvarför manskapet till sin helsa är blottstäldt, samt frånvaron af allt skydd under striden, och att således den enda materiel, som i förening med kraftigare ångfartyg kunde användas till skärgårdsförsvaret, vore betäckta flytande batterier, ställda i lämpliga positioner, intilldess äfven sådana kunna byggas, som förena fördelen af en större rörlighet; hvaremot å andra sidan blifvit invändt, att ett dylikt positionsförsvar vore otillräckligt och att skärgårdsförsvaret bör utgå från en centralpunkt, derifrån fartyg, om än icke med hastig rörelse, kunna sändas till olika ställen, der tillfälligheten kan fordra deras användande och detta af omständigheterna gynnas; hvarföre ock roddflottan måste bibehållas, intill dess ett ännu mera rörligt vapen kunde anskaffas, hvarmed i verkligheten kunde vinnas detsamma, som för det närvarande ansågs kunna med skärgårdsflottan ernås.
Utom denna väsendtliga meningsolikhet hade Komitén att pröfva andra spörsmål af synnerlig vigt i fråga om beskaffenheten af sjökrigsmaterielen, såsom om trä är ett lämpligt materiel att användas vid byggnaden af större fartyg; om sjövapnets användbarhet beror icke allenast af den större rörelseförmåga, som vinnes genom ångkraftens användande, utan ock af en väsendtligen ökad kraft att motstå artilleriets inverkan, hvilken kraft blifvit beredd derigenom, att fartygen försetts med jernbeklädnad, och om fartygen borde konstrueras för att bära ett artilleri af svårare pjeser än det hittills brukliga.
Hvad som i dessa delar af ämnet var närmare utredt, afsåg dock endast användbarheten af trä till byggnad af krigsfartyg, och detta bestämde Komiténs leda - 55 möter att enhälligt föreslå, det krigsfartygen i allmänhet böra byggas af jern och att trä skall användas endast till fartyg, afsedda för vissa ändamål, som för det närvarande icke annorledes kunde fyllas.
I öfriga hänseenden inskränkte sig upplysningarne dertill, att kostnaden för större sjögående jernbeklädda fartyg är så stor, att användandet af detta byggnadssätt här endast kan ske å fartyg af minsta dimensioner, som medgifva begagnande af pansarbeklädnad.
Då det således ingalunda var afgjordt, att sjövapnet i allmänhet skulle under den närmaste tiden komma att utgöras endast af jernbeklädda fartyg, eller att det hittills brukliga artilleriet skulle komma att sakna användbarhet i sjöstriden, förefanns icke anledning att alldeles förkasta den nu brukliga jernplåten, eller att afse annat artilleri, än som hittills blifvit användt; likasom ej eller skäl förekom att antaga, att inom någon nära förestående tid utväg skulle erbjuda sig att med pansarklädda fartyg nöjaktigt ersätta den del af materielen, som särskildt måste afses för försvaret inom skärgårdarne och å de inre sjöarne, helst antalet af fartyg, lämpliga för dessa stridsfält, icke bör vara alltför ringa.
Af sistnämnda skäl och då jag fann mig böra biträda den mening, att flytande batterier af då känd beskaffenhet icke voro tillräckliga att hindra fiendens framträn gande i skärgården, äfven om större fartyg komme att för samma ändamål användas, ansåg jag den nuvarande roddflottan icke för det närvarande kunna utbytas mot dylika batterier, utan böra bibehållas, ehuru för skärgårdsförsvaret jemväl borde anskaffas så väl betäckta batterier som pansarbeklädda kanonångbåtar, derest sådana kunde byggas af lämpliga dimensioner, och trodde jag alltså följande hufvudgrunder böra antagas för det blifvande förslaget, rörande de certer, hvaraf örlogsflottan bör utgöras, samt fartygens beskaffenhet i öfrigt: o 0 o Do Ångfartyg, afsedda för krigsbruk, böra förses med fullkraftiga ångmachiner. 2:o Alla ångfartyg böra byggas af jern, med undantag möjligen tills vidare endast för det fall, att behofvet skulle fordra, att något nytt fartyg af trä anskaffas för användande i transatlantiska farvatten. 3:o Fartyg med jernpansar böra anskaffas, åtminstone till något mindre antal. 4:o
Derjemte böra anskaffas batterier, användbara i skärgårdarne och försedda med medel att lemna skydd åt manskapet och artilleriet; och 5:o
Roddflottan med de för densamma erforderliga ångslupar underhålles intill dess detta vapen kan ersättas med mera rörliga, äfven grundgående fartyg, utan att betydligt öka kostnaden eller i någon äfventyrlig mån minska artilleriet.
Ett förslag till certer af blifvande fartyg, uppgjordt för den närmast kommande tiden i enlighet med förenämnda bestämmelser, skulle, efter min åsigt, ännu för någon kort tid sedan varit förtjent af afseende, men numera torde icke sådant vara förhållandet i enahanda mån.
Om än meningarne äro delade om rätta betydelsen af de senaste tilldragelserna inom sjökriget och om de upplysningar, som deraf böra hemtas, så torde det dock anses satt utom all fråga, att sjögående fartyg af trä utan jernbeklädnad icke äro användbara i strid, der någon tidsenligt rustad fiende kan möta, och att för försvaret af skärgårdar och inloppet till dem en vida mer användbar materiel, 56 än de förut kända batterierna, kan åstadkommas; likasom anledning icke saknas att antaga, att en dylik materiel inom kort skall kunna göras så grundgående, att den äfven i detta hänseende uppfyller hvad som fordras, för att ersätta den nuvarande skärgårdsflottan.
Under sådana förhållanden synes det mig olämpligt, att framlägga förslag, som äro ämnade att under en jemförelsevis lång period bringas till verkställighet, och jag anser derföre, att Komitén bort inskränka sig att i fråga om de certer af fartyg, hvaraf Svenska örlogsflottan bör bestå, uttala den mening, att hVad som kan tillgöras för sjöförsvaret bör utgå från den åsigt, att hela den nuvarande sjögående flottan är i sitt närvarande skick obrukbar i öppen strid och icke ens användbar till blokader af hamnar, der något tidsenligt försvarsmedel kan vara att motstå; att träfartyg, afsedda för krigsbruk och utan pansarbeklädnad, ej böra byggas, och att, ehvad fartyg utan pansarbeklädnad framdeles må blifva användbara eller ej, det likväl icke för det närvarande är lämpligt att till sådana uppgöra förslag eller att dertill ifrågasätta anslag af medel, utan att tvertom de financiela krafterne böra samlas, för att anskaffa, så skyndsamt som möjligt, pansarklädda fartyg, i första rummet för skärgårdarnes försvar och vidare i ändamål att, i mån sådant kan ske, upprätthålla och befästa landets politiska ställning; hvarvid dock tillika bör anmärkas, att Komitén icke afsett anskaffandet af större pansarklädda fartyg, än sådana, som Komitén beräknat till en ungefärlig kostnadssumma af Två millioner Riksdaler Riksmynt för hvartdera.
Närmare bestämmelser om beskaffenheten af dessa fartyg eller om möjligheten att förändra de nuvarande med ångkraft försedda fartygen till s. k. kupolfartyg eller annorledes, och att såmedelst göra dem för krigsbruk användbara, likasom om antalet af fartyg af det ena eller andra slaget, torde under nuvarande brist på fullständig kännedom både om den verkliga kostnaden och om den nytta, som af hvarje fartyg kan påräknas, vara lika osäkra som ändamålslösa.
Lika omöjligt, som det är att bestämma antalet af de erforderliga fartygen och att med någon visshet beräkna kostnaden för deras byggande, lika svårt är det att göra sig en någorlunda tillförlitlig föreställning om de inrättningar, som må blifva erforderliga för anskaffande och underhållande af den blifvande örlogsflottan, samt för dess bemanning.
Så framt de nya fartygen skola inom landet åstadkommas, så måste de enskilda verkstäderne anlitas, enär dessa redan hunnit en utveckling, som låter hoppas, att de skola kunna verkställa äfven sådana arbeten, sorn de ifrågavarande, om de än icke hittills försökt sig dermed.
Det kan icke blifva fråga om anläggande för statens räkning af verkstäder, som fordra en arbetspersonal, hvars inöfning kräfver en lång tid.