Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af hvad Revisorerne anmärkt mot skyndsamheten af de beslut, hvarigenom såväl Schröder & Comp:s sorn Salomon Heines anbud förkastades, genmäla Fullmägtige, att då, hvad förstnämnda anbud beträffade, samma anbud, hvarken med dervid föreslagna vilkor eller med någon sannolik modifikation i detsamma, fanns för Riksgälds-kontoret vara antagligt, Fullmägtige ansågo rättast att utan vidare tidsutdrägt derom meddela sitt beslut, helst de betänkligheter, som mött mot detta anbuds antagande, ingalunda kunnat genom ett uppskof undanrödjas.
I fråga åter om Salomon Heines anbud saknade Fullmägtige anledning att, i stället för att meddela Kredit-bolaget ett samma dag fordradt svar på dess anbud, delgifva Heine ett motförslag, 0111 hvars antagande å hans sida Fullmägtige voro fullkomligt ovisse, under det att Kredit-bolagets ombud då trodde sig kunna utverka bolagets bifall till hufvudsakligen enahanda vilkor, som i ett motförslag kunde erbjudas Heine.
Den, då ifrågavarande låneaffär af Fullmägtige behandlades, märkbara förändringen i kredit- och penningeförhållandena bekräftade för öfrigt angelägenheten af det erforderliga lånets skyndsamma afslutande och gaf icke den ringaste anledning till den förmodan att för Riksgälds-kontoret fördelaktigare lånevilkor skulle genom uppskjutna underhandlingar kunna betingas.
Hvad Revisorerne dernäst anmärkt mot Fullmägtiges godkännande af Kreditbolagets sednaste anbud, ehuru samma anbud i åtskilliga hänseenden, vid hvilka Fullmägtige under föregående ofverläggningar fästat synnerlig vigt, skiljde sig från de vilkor, mot hvilka bolagets ombud, vid första anbudets pröfning, icke haft något att erinra, bemöta Fullmägtige med det svar att detta antagande betingades af den tvingande nödvändigheten att bereda tillgång för Riksgälds-kontorets då snart förestående högst betydliga'utgifter.
Härvid kom jemväl i hufvudsakligt betraktande de betänkliga och bekymmersamma följder, som det vid denna tid yppade förhållandet med en firma inom hufvudstaden, hvilken åt sina utländska affärer och de för deras bedrifvande både in- och utrikes begagnade låneutvägar gifvit en härstädes exempellös utsträckning, måste medföra för ej mindre allmänna penningeställningen inom landet, än Svenska krediten på flera utländska orter; och blef, under sådana omständigheter, underrättelsen om det temporära lånets afslutande med allmän tillfredsställelse emottagen.
Jemte meddelad upplysning, att kursen å de obligationer, som utgåfvos för ifrågavarande lån, straxt höjdes till 99 procent och uppsteg till pari innan obligationerne ännu hunnit förfärdigas samt derefter i Hamburg städse noterats öfver nominalbeloppet, hvarmed Fullmägtige anse hufvudsakligen ådagalagdt, att någon mera märkbar skadlig inverkan på Svenska Statens kredit icke blifvit genom detta låns upptagande åstadkommen, helst det prisfall, som under tiden åkommit öfriga Stats Utskottets Utlåtande J/S 29. 73 öfriga Svenska statsobligationer varit gemensamt jemväl för andra Staters publika papper, å hvilkas gällande pris det Svenska temporära statslånet icke kunnat utöfva något inflytande, framställa slutligen Fullmägtige åtskilliga erinringar mot de grunder, som blifvit följda i de af Revisorerne framlagda beräkningar angående lånets räntefot, som, för år beräknad, af Fullmägtige uppgifves utgöra R70& procent, dervid likväl å rabattbeloppet beräknats ränta på ränta; hvaremot, om enkel ränta å detta belopp beräknas, årsräntan för hela lånet endast komme att uppgå till 7,518 procent.
Då Stats-Utskottet, genom hvad sålunda nu blifvit anfördt, framlagt en nog utförlig redogörelse för Fullmägtiges åtgärder och beslut i afseende å det af dem upptagna temporära lån, har denna utförlighet närmast varit föranledd deraf, att hufvudsakligen enahanda anmärkningar, som af Revisorerne blifvit gjorda, redan hos Fullmägtige framhållits af de ledamöter, som icke delade pluralitetens åsigter och hvilken skiljaktighet
Utskottet alltså funnit sig böra med skälig fullständighet återgifva.
Denna olika mening har i främsta rummet gällt det omtvistade företrädet mellan de tvänne anbud, som gjordes, det ena af Schröder &
Comp. å en tillfällig kredit och det andra af Skandinaviska Kredit-aktie-bolaget å ett temporärt län.
Om begge dessa anbud torde kunna sägas, att de hvar för sig företedde olägenheter och att de finänciela vilkor, som dervid betingades, voro betungande.
Svårare torde blifva att afgöra å hvilkendera sidan de minsta olägenheterna funnos.
Utsigten att kunna ställa den ifrågavarande tillfälliga krediten i sammanhang med vidare åtgärder för det Fmgelska amorteringslånets utförande; — den mindre kostnad, som denna kredit antagligen skulle förorsaka; — den menliga inverkan på statskrediten, som skulle blifva en följd af sex procent obligationers utsläppande i allmänna rörelsen; — dessa och flera skäl för den erbjudna kreditens antagande förtjena tvifvelsutan uppmärksamhet.
Men utan uppmärksamhet kunna icke heller lemnäs de å andra sidan motiverade tvifvelsmålen om det Engelska lånets vidare framgång; — de antydda svårigheterna att på förhand beräkna hvad en tillfällig kredit i sjelfva verket skulle komma att kosta samt slutligen de betänkligheter, som den erbjudna krediten föranledde, ur synpunkten af att vara en blankokredit.
Under sådana förhållanden och i saknad af några fasta jemförelsepunkter, synes valet mellan de tvänne nödvändigheter, sorn företrädesvis stodo till buds, icke hafva varit utan svårigheter och i hvilkendera rigtningen beslutet än fallit, torde detsamma kunna anses befogadt.
Då Fullmägtiges pluralitet sålunda gaf företrädet åt Kreditbolagets anbud, finner Utskottet detta företräde berättigadt ur de skäl, dem pluraliteten för sin mening anfört och i svaret på Revisorernes anmärkningar vidare utvecklat; och då de åtgärder af Fullmägtige, dem Revisorerne i öfrigt klandrat, Bih. till R St.
Brot. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Afd. 12 Häft. 10 74 Stais-Utskottets Utlåtande J/2 29. varit af pluralitetens nyssberörda uppfattning mer eller mindre beroende och alltså i sjelfva denna uppfattning, om densamma må anses rigtig, finna sitt försvar, har Utskottet skolat till Rikets Ständer hemställa, att de mot Fullmägtiges förfarande i afseende å det temporära lånets upptagande framställda anmärkningar, såsom nöjaktigt förklarade, måtte få förfalla.
Såväl 1864 som 1865 års Revisorer sluta sina redogörelser för de af Fulhnägtige under nämnda år handhafda lånefrågor med yttrade tvifvel derom, huruvida Riksgälds-kontorets styrelse, sådan densamma nu är organiserad, må kunna anses fullt ändamålsenlig att vidare handhafva bestyret med Statens låneangelägenheter.
Jemte anmälan att till Utskottets handläggning blifvit remitterade särskilda, inom Riks-Stånden väckta motioner i detta ämne, har Utskottet ansett sig kunna lämpligen uppskjuta yttrandet öfver Revisorernes ifrågavarande framställning för att af Utskottet pröfvas i sammanhang med behandling af berörda motioner. 4:o.
Angående fördröjd justering af de lins Fullmägtige i låue-iirenden förda protokoll. (1864 års Revisions-berättelse sidd. 79, 80.
Fullmägtiges Utlåtande sid. 149. — 1865 års Revisions-berättelse sid. 85.)
Uti 1864 års revisions-berättelse har, i afseende å de särskilda protokoll, som hos Fullmägtige i låne-ärendena blifvit förda, den anmärkning blifvit gjord att, ehuru 2 § i den för embets- och tjenstemännen vid Riksgälds-kontoret gällande instruktion och tjenstgöringsordning föreskrifver att protokollet i allmänhet bör vid Fullmägtiges näst inträffande sammankomst justeras, Fullmägtige likväl låtit protokollerna förblifva ojusterade understundom flera månader.
I sin afgifna förklaring erkänna Fullmägtige denna anmärknings faktiska rigtighet, under tillägg, att man sökt förekomma detta fel för framtiden.
Icke dess mindre hafva 1865 års Revisorer funnit sig föranlåtna till enahanda anmärknings framställande och denna förnyade erinran lemna Fullmägtige obesvarad.
Stats-Utskottet, som delar Revisorernes åsigt om olämpligheten och otillförlitligheten af en sålunda försenad protokollsjustering och alltså biträder det af Revisorerne härom yttrade klander, anser sig likväl kunna antaga, att de ytterligare påminnelser, som häremot förekommit, skola leda till rättelse för framtiden och får, under sådan förutsättning, Utskottet hemställa, att Revisorernes berörda anmärkning för närvarande icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stats-Utskottets Utlåtande J/s 29. 75 5:o.
Angående utbetalningen af en del utaf statsbidraget för segelleds öppnande från llattefiira vid Wenern till Stora Lee. (1865 års Revisions-berättelse sid. 86.
Fullmägtiges Utlåtande sidd. 121 och 122.) Enligt 134 § 13 moni. i det för Riksgälds-kontoret gällande reglemente, hafva Rikets sednast församlade Ständer för segelleds öppnande från Hattefura vid Wenern förbi Köpmannabro genom sjöarne Åkelången, Rogvarpen, Laxsjön och Lelången till Stora Lee samt anläggning af en jernväg vid Håfveruds bruk, beviljat ett statsbidrag af 1,000,000 R:dr, deraf 200,000 R:dr såsom anslag utan återbetalningsskyldighet och 800,000 R:dr såsom lån, och dervid, såsom vilkor för detta statsbidrags åtnjutande, bland annat, föreskrifvit, att vederbörande bolagsmäns aktieteckning skulle medföra förbindelse för dem, att af egna medel tillskjuta hvad utöfver det beviljade statsbidraget kunde erfordras för kommunikationsledens fullbordande.
Emellertid hade Kongl. Maj:t uti 16 § af den för nämnda bolag under den 7 sistlidne April i nåder fastställda bolags-ordning, förklarat aktieegare icke vara skyldig till någon betalning utöfver tecknade aktiebeloppet och med anledning deraf erinra Revisorerne, hurusom berörda stadgande i bolags-ordningen, såsom stridande mot ofvannämnda, af Rikets Ständer föreskrifna vilkor, bort afhålla Fullmägtige från utbetalning af någon större eller mindre del af det vilkorligt beviljade statsbidraget, och framställa såsom en anmärkning att, ehuru vilkoret icke uppfyllts, Fullmägtige likväl, — efter det Landshöfdingen, Grefve E.
Sparre samt Grosshandlaren C. F. Waern afgifvit sin förbindelse, att en för begge och begge för en såsom för egen skuld ansvara derför, att hela den ifrågavarande kommunikationsleden, utan annat anspråk på ytterligare bidrag af allmänna medel än det, som redan blifvit beviljadt, skulle, enligt fastställd plan utan andra ändringar deri än sådana, som af Kongl.
Mapt kunde i nåder medgifvas, behörigen fullbordas, — på grund af berörda förbindelse, som ansetts innefatta full säkerhet för arbetets fullbordande, låtit utbetala den del utaf merauämnda statsbidrag, som under nuvarande statsregleringsperiod enligt åberopade reglements-§ hnge i Riksgälds-kontoret lyftas.
I den förklaring
Fullmägtige härå afgifvit, anföres, hurusom enligt Rikets Ständers vid detta statsbidrags beviljande, fattade och i Riksgälds-kontorets reglemente intagna beslut, aktieteckningssumman rörande sagda arbetsföretag skulle uppgå till minst 400,000 R:dr, hvaraf hälften vore afsedd att utgöra säkerhet för det beviljade lånets återbetalning.
Det förutsattes följaktligen, att endast 200,000 R:dr utaf aktieteckningssumman skulle behöfva användas till arbetsföretagets utförande, och då nu statsbidraget utgjorde 1,000,000
R:dr, hade alltså hela kostnaden beräknats komma att uppgå till 1,200,000 R:dr.
Men sedan åtskilliga förän - 76 Stats- Utskottets Utlåtande J/g 29. dringar i den uppgjorda och för Rikets Ständer anmälda planen till den med statsbidraget åsyftade kommunikationsledens åstadkommande blifvit föreslagna samt af Kongl. Majit gillade såsom medförande väsendtliga fördelar för den allmänna rörelsen, och då, i stället för jernvägen vid Håfveruds bruk, borde, till beredande af en oafbruten kanalled, anläggas en aqvedukt öfver vattenfallet derstädes äfvensom slussar, för hvilka arbetens utförande kostnaden skulle uppgå till 180,000 Ridr; samt Kongl. Majit, med afseende å de inom orten förut gjorda tillskott för genomförandet af denna omfattande kommunikationsled och enär antagligt vore, att den för arbetet behöfliga penningesumma icke kunde åstadkommas utan ytterligare bidrag af allmänna medel, genom Kongl. Brefvet den 5 Februari 1865, till utgående af Handels- och Sjöfarts-fonden, beviljat och anvisat för de uppgifna förändrade och ökade arbetenas utförande, ett lån å 120,000 Ridr och ett anslag utan återbetalningsskyldighet å 37,000 Ridr; så kunde naturligtvis, efter en sålunda nödig befunnen och beviljad betydlig tillökning af Statens bidrag, det åberopade stadgandet, att bolagsmännen skulle af egna medel tillskjuta hvad utöfver det anvisade statsbidraget erfordrades för kommunikationsledens fullbordande, icke vidare vara tillämpligt ; och om från Riksgälds-kontorets sida det yrkande blifvit framstäldt, att berörda stadgande borde enligt dess ordalydelse ovilkorligen iakttagas, hade den sannolika följden deraf blifvit, att hela företaget måst uppskjutas intill dess Rikets Ständer kommit i tillfälle att upphäfva eller förändra samma stadgande.
Fullmägtige sig icke kunna annat än godkänna den föreslagna utvägen att genom ofvan omförmälda borgensförbindelse bereda Staten den med meranämnda stadgande åsyftade säkerhet för arbetets behöriga fullbordande; tilläggande Fullmägtige, att arbetets fullständiga utförande vore ytterligare garanteradt genom ett med Löjtnanten N. W. Ericson ingånget, med Öfversten Friherre N. Ericsons borgen försedt entreprenadkontrakt angående samma arbetsföretags verkställande.
Den af Revisorerne sålunda framställda anmärkning har Stats-Utskottet visserligen funnit vara af reglementets ordalydelse påkallad; men då den afgifna förbindelsen torde kunna anses innefatta erforderlig säkerhet för uppfyllandet af det med nämnda förbehåll åsyftade ändamål, har Utskottet, med derjemte fästadt afseende å hvad Fullmägtige i sin förklaring anfört om arbetets af Kongl. Majit medgifna förändring och utvidgning, ansett sig böra till Rikets Ständer hemställa, att den ifrågavarande anmärkningen må förfalla.
Hvad i öfrigt blifvit uti de afgifna revisionsberättelserna anmäldt och erinradt, har Utskottet funnit dels genom
Fullmägtiges afgifna utlåtanden hafva blifvit nöjaktigt förklaradt och dels icke vara af beskaffenhet, att från Utskottets sida påkalla något yttrande.
Stats- Utskottet» Utlåtande Jis 29. 7T Ur Fullmägtiges sednaste utlåtande har Utskottet slutligen hemtat och ansett sig böra här meddela den upplysning, att, af nuvarande Fullmägtige, ordföranden, Majoren Grefve A. E. Wirsén först den 6 April, Kyrkoherden P. Lindstén den 12 Oktober, Brukspatronen J. F. Björkman den 11 Maj och Fullmägtigen J. G. Wasmuht den 4 i sistnämnda månad, allt år 1865, tagit inträde i Styrelsen öfver Riksgälds-kontoret och alltså icke haft del i de före sagda inträdesdagar af Fullmägtige fattade beslut. 6:o.
I Angående decharge för Riksgiilds-kontorets styrelse och förvaltning.
Under åberopande af hvad Utskottet här ofvan anfört för sin åsigt derom, att ej mindre den af J. H. Schröder &
Comp. väckta fråga om erhållande af en godtgörelse å 3,750 Pund Sterling, motsvarande 1 l/2 procent af de obligationer å 250,000 Pund Sterling, dem
Riksgälds-kontoret anmält sig att öfvertaga af den till 1864 års jernvägslån hörande optionsandel; än jemväl de åtgärder, dem
Fullmägtige sedan öfvertagarne af 1864 års jernvägslån lemnat sin optionsrätt obegagnad, under sistlidet år vidtagit med afseende å ett nytt amorteringslåns afslutande, först framdeles kunna komma under pröfning och alltså för närvarande från allt bedömande böra undantagas; får Utskottet, som rörande Fullmägtiges åtgöranden i afseende å upptagningen af 1864 års jernvägslån vill här nedan meddela särskildt yttrande, tillstyrka, att
Fullmägtige för alla öfriga i deras protokoll från den 24 Oktober 1862 till och med den 26 Oktober 1865 antecknade beslut och åtgärder må tillerkännas full décharge.
Hvad särskildt beträffar de åtgärder af Fullmägtige, som stå i sammanhang med upptagandet af 1864 års jernvägslån, har Utskottet i det föregående angifvit grunderna för de ogillande omdömen, dem
Utskottet funnit sig böra uttala om några bland dessa åtgärder och företrädesvis om det här ofvan omförmälda obligationsutbyte, sådant detsamma genom felaktigt expedierande af Fullmägtiges i ämnet meddelade beslut, slutligen kom till verkställighet.
Då likväl dessa åtgöranden icke synas vara af beskaffenhet att böra till ansvar föranleda, hemställer Utskottet, att jemväl för nu sednast omförmälda åtgärder décharge icke måtte Fullmägtige förvägras.
Stockholm den 16 Januari 1866. 78 Stat^-Utskottets Utlåtande J/s 29.
Af Friherre Klinckowström, R. M.:
“Vördsamt får jag härmed reservera mig emot Stats-Utskottets beslut, att ej, vid granskningen af Fullmägtiges uti Riksgälds-kontorets förvaltning, vilja infordra och genomgå Fullmägtiges protokoller efter den 26 sistlidne Oktober, för att få kännedom om och kunna till Rikets Ständer anmäla huru Fullmägtige förfarit vid ingåendet af sednare delen af det lån, högst 35,000,000 R:dr R:mt, som Rikets Ständer vid sednaste riksdag beslutade skulle upplånas till fortsättandet af jernvägsbyggnaderna inom riket, och hvilken lånedel, enligt hvad Post och Inrikes Tidningar för den 4 dennes, N:o 3, förmäler, blifvit afslutadt med bankirhusen Erlanger &
Söhne och Gebrilder Bethmann i Frankfurt arn Main samt H. J.
Comp. i Hamburg äfvensom Nordtyska banken derstädes, medelst kontrakt om upptagande af ett fonderadt amorteringslån å nio millioner Vereinstlialer, motsvarande 24 millioner R:dr R:mt, och å hvilket kontrakt Kongl. Maj: t under den 15 sistlidne
December behagat meddela
Sin nådiga garanti.
Anledningarne till denna min reservation mot Stats-Utskottets beslut, att ej för Rikets närvarande Ständer framlägga denna ofvan antydda låneoperation, äro följande: l:o.
Tror jag det vara Rikets Ständers rätt att erhålla en på sanna förhållandet stödd kännedom om det sätt hvarpå Fullmägtige fullgjort sina åligganden så nära som möjligen kan ske intill den tid, då décharge för dem och nya val till Fullmägtige skola ega rum. 2:o.
Är det af vigt för Rikets Ständer att veta i hvad mån och på hvad sätt Fullmägtige i Riksgälds-kontoret bevakat
Rikets fördel och iakttagit de af Rikets Ständer i 171 § af reglementet för Riksgälds-kontoret gifna föreskrifter rörande ifrågavarande låns upptagande, på det Ständerna kunna bedöma, huruvida det sednast negocierade lånet fullt är att påräkna till dess nominal-belopp, eller om endast en del deraf och huru stor, är ställd på option, och kanske först efter längre tid erfares att denna del ej utgår, i hvilket sednare fall den felande summan af lånet genom andra af Rikets Ständer beslutade åtgärder torde böra anskaffas.
Mig synes äfven såsom borde det vara angeläget för Rikets Ständer att kunna bedöma, på grund af Fullmägtiges ifrågavarande låneoperationer, huruvida Ständerna kunna eller böra anförtro åt desse Fullmägtige nya, kanske större, Stats-Utskottets Utlåtande J/s 29.
79 låneoperationer, för den händelse nya lån äfven under denna statsreglering skulle ifrågakomma.
Då det afslutade lånekontraktet lärer skola tills vidare hemligthållas, anser jag detta likväl ej varit ett hinder för Stats-Utskottet, att erhålla del af de med lånets afslutande gjorda uppgörelser och bestämmelser, genom af Utskottet utsedde förtroendemän, hvilka genomgått Fullmägtiges protokoller och delgifvit Utskottet deraf allt hvad, utan att träda hemlighållandet för nära, kunnat rörande detta lån varit nödigt för Rikets Ständer att få lära känna, för bedömandet af Fullmägtiges åtgärder, och för lånefrågans beskaffenhet."
I denna reservation har instämt:
Herr von Francken, G. W. Af Herr Biskop Annerstedt: “Stats-Utskottet synes mig icke vid bedömandet af Riksgälds-fullinägtiges åtgärder i och för det år 1864 upptagna lån hafva fästat tillbörligt afseende på de utomordentligt svåra förhållanden, under hvilka detta lån upptogs.
Med afseende härpå anser jag, att Utskottet äfven för de åtgärder
Riksgälds-fullmägtige i och för ifrågavarande lån vidtagit bort tillstyrka en direkt, icke en indirekt décharge."
Uti denna reservation hafva instämt: Herr Biskop Sundberg, Herr Professor Agardh, Herr Doktor Arrhenius och Herr Kontraktsprosten Tegnér.
Herr Domprosten Sondén förklarade det han ansåg att
Utskottet uttryckt sitt ogillande af några bland Fullmägtiges åtgärder med en onödig och med det resultat, hvartill Utskottet kommit, icke fullt öfverensstämmande skärpa.
Herr Professoren Selander har begärt att här få antecknadt, det han af sjukdom varit hindrad att deltaga i detta ärendes slutliga behandling inom Ut skottet.
Stats- Utskottets Utlåtande N:o 3 0. 1 N:o 30.
Ank. till Exp. Utsk. den 17 Jan. 1866, kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers åren 1863, 1864 och 1865 församlade Revisorers berättelser om granskningen af de under Kongl.
Kommers-kollegii förvaltning ställda fonder och medel. (R. A.) Sedan Stats-Utskottet från samtliga Riks-Stånden fått emottaga remisser å nämnda, från trycket utgifna och bland Ståndens medlemmar utdelade revisionsberättelser, har Utskottet härmed skolat afgifva det yttrande, hvartill Utskottet funnit ifrågavarande berättelser föranleda.
De under Kongl. Kommers-kollegii förvaltning ställda fonder och medel utgöras af Manufaktur- och Ulldiskontfonderna, Manufaktur-, Tull- och Beslags- samt Eskilstuna fristads-medlen, äfvensom anslaget till reseunderstöd åt fabriks- och handtverks-arbetare, jemte det till godtgörande af Svenske och Norske konsulers förskott till nödstäldt Svenskt sjöfolk samt andra medellösa Svenske undersåters understöd och hemförskaffande anvisade medel; innefattande de till Utskottet remitterade berättelserna redogörelse för nu omförmälda fonders och medels användande under åren 1861, 1862 och 1863, dervid upptagande: l:o.
Mannufaktur-diskontfondeii. (1863 års Revisions-berättelse sidd. 3—5, 1864 års berätt. sidd. 3—6, 1865 års berätt. sidd. 3—6.)
Denna fonds behållning uppgick: vid 1860 års slut till Riksdaler 1,656,548: 67. „ 1861 „ „ „ „ 1,689,625: 81. „ 1862 „ „ „ „ 1,712,060: 50. ., 1863 „ „ „ „ 1,724,599: 42. liik. till R.
Prot. 1865 4 1866. 4 Sami. 1 A/d. 13 Haft.. 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 30. under hvilka summor likväl voro inbegripna de osäkra fordringar, sorn fonden hade utestående och sorn utgjorde, vid slutet af år 1860 . _.
Riksdaler 219,308: 22. „ 1861 . . „ 219,648: 24.
„ 1862 . . „ 209,623: 79. „ 1863 . . „ 201,881: 15.
Förhållandet mellan fondens inkomster oell utgifter har varit följande:
År 1861 År 1862.
N År 18C3. •
Inkomster: bestående af influtna räntor på utlånta kapital hafva utgjort . . 149,043 5 139,380 2 132,588 86 Utgifter:
Ränta till Rikets Ständers Bank å derstädes begagnadt kreditiv 62,418 29 59,512 47 55,728 72 Förvaltningskostnader, pensioner och extra utgifter 30,029 7 27,816 69 41,700 3 Riksgälds-kontorets andel i fon- dens vinstmedel 21,000 21,000 21,000 Afskrifning af osäkia fordringar 2,518 55 8,616 17 -•0- — Säger 115,965 91 116,945 33 118,428 75 Utgörande alltså fondens tillvext under hvartdera året 33,077 14 22,434 69 14,160 11 Summa R:dr 149,043 r 5 139,380 2 132,588 86 Jemlikt föreskriften i 8 § af det för Mannufaktur-diskonten den 8 Februari 1844 fastställda reglemente har, vid hvarje års början, fördelning skett af fondens för utlåning disponibla medel, hvilken fördelning sålunda uppgjorts, att lånerätt till uedannämnda belopp ansetts böra tillkomma följande till lån från fonden berättigade klasser, nemligen: Stats-Utskottets Utlåtande N:o 30. 3 År 1861.
År, 1 863.
För så kalladt förlagslån till an- läggning och drifvande af större fabriksinrättningar af ny eller förbättrad beskaffenhet 750,000 — 750,000 — 750,000 — För Eskilstuna fristads manufak- turister och deras förläggare . 385,529 64 424,532 13 417,318 24 samt för öfrige till lån från ma- nufakturfonden berättigade fa- briksidkare 2,540,657 97 2,540,264 33 2,570,370 6 eller tillsammans R:dr 3,676,187 61 3,714,796 46 3,737,688 30 | I fråga om den särskilda lånerätt, sorn, enligt hvad ofvanstående specifikation visar, tillkommer Eskilstuna fristads manufakturister och deras förläggare, inhemfas af revisionsberättelserna, att under år 1861 tillerkändes sådan lånerätt åt 104 manufakturister för 33 y3 procent af deras (ill 800,360 Riksdaler uppgifna tillverkningsvärde, under det att fyra förläggare erhöllo 39 '/2 procent af den förlagssumma, 300,056 Riksdaler, sorn af dem blifvit anmäld.