Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
[121] F ö r e t t bildadt, m u s i k a - liskt fruntimmer med behagligt sätt, gladt lynne och kunnig i enklare mat- lagning sökes plats såsom värdinna eller sällskapsdam i ett bättre hem eller såsom biträde på kontor.
B. » kunna inlemnas till Iduns Bedaktion, Sture- gatan 8 (ing.
[H8] V å r d a r i n n a.
Ett bildadt fruntimmer söker an- ställning som vår ' arinna i enklings hem, der uppväxande barn finnas.
Den sökande har mångårig erfarenhet i barnuppfostran jemte ordnandet af ett finare hem.
I händelse af resa på kon- tinenten egas kunskaper i engelska och franska.
Utmärkta rekommendationer finnas.
Svar emottagas till den 15 febr.
i bref till » Sally », Iduns Bedaktion, Sturegatan 8.
Annonser mottagas genom S. Gumselius annonsbyrå och hos redaktionen till 2 5 öre pr 4-spaltig petitrad (
Tidningen kostar endast en (1) krona for qvartalet, befordringsafgiften inberäknad.
| P o r D a m e r o c h s t ö r r e B a r n.
o % w w w 61 m § h ä r m e d d e r a m m D r o t t n i n g g a t a n 3 få i sin tr. ® „a Efter en förenklad, veritabelt säker metod, utan all profning, ».
meddelar undertecknad noggrann undervisning uti Dam- och Barnklä- | 2 ders förfärdigande.
i) &lt;j| Metoden kan på kort tid läras af hvar och en, äfven den som •g ff förut ej befattat sig med sömnad, så att eleven på egen hand utan n ° | profning och på betydligt kortare tid än vanligt kan förfärdiga utmärkt § ~.
välsittande kläder åt sig sjelf och andra.
För personer, som endast S j§ för eget behof önska lära, kan kursen genomgås på 25 a 30 timmar, § g Hvarje elev skall under lärotiden sy en klädning åt sig sjelf El &lt;B eller annan person.
Lektioner gifvas äfven uti elevernas hem åt kotterier om 4 — 6 g m 61 u p p r e k o m m e n - nya, tidsenliga F o t o g r a f e r i n g u t f ö r e s enligt b £ • o m s o r g s f u l l t nutidens billigt.
P. h u s f r u för en ungkarl eller enkling eller som sällskap i familj önskas af en duglig och bildad flicka.
Goda rekommenda- tioner kunna företes.
N:R 9 9 - 1 0 0 (674-75).
PRENUMERATIONSPRIS PR ÅR: IDUN - UTGIFNINGSDAGAR: KR.
I DUNS MODETID.
H ONSDAGEN EINE — UTAN PL.
OCH NÅGRA 5: — &gt; 3: — LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE.
KVINNORNA.
ERINRINGAR MED ANLEDNING AF SEKELDAGEN SKALDENS AF FÖDELSE.
HEINRICH HEINE.
EFTER EN TECKNING AF FRIEDRICH PECHT 1840.
DEN 13 DECEMBER 1799, alltså i dag för jämnt ett sekel sedan, föddes i Diisseldorf skalden Heinrich Heine, hvars lyra m e d sin ömsom smältande sköna, ömsom ironiska, bizarra, ja, rent af skä- rande klang förvisso var en af de sällsammast tonande i det nu döende århundradet.
Han började sin bana på sin farbroders, Salomon Heines, bankkontor i Hamburg, men af lätt förstådda skäl - blef det ej mycket be- vändt med hans merkantila arbete.
I stället för att syssla med affärsbrefvens stela prosa eller rada upp siffror i hufvudbokens kolumner, skref han vers, och då onkeln en gång skulle granska hans kontokuranter, lågo mellan bla- den några tätskrifna pappersremsor, som just ej hälsosamt inverkade på Salomon Heines goda lynne.
V i d sådana tillfällen var det all- tid Betty Heine, Salomons maka, hvilken trädde emellan som det försonande elementet.
Så ofta Salomon och den unge Heine blefvo oense, och det hände ej sällan, förstod hon REDAKTÖR 13 DECEMBER OCH UTGIFVARE: FRITHIOF HELLBERG HVARJE O N S D A G OCH L Ö R D A G.
&gt; DEN TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3, REDAKTIONSSEKR.
: JOHAN 12:TE ÅRG.
EOMMISSIONARER BYRÅ OCH EXPEDITION: KLARA S.
KYRKOGATA 1 6, 1TR.
RIKS 1 6 4 6 med sin mildhet och fina, kvinnliga instinkt att släta de rynkade pannorna och vända vreden i godo.
Heine var den tiden en lefnadslustig ung man, ehuru han i brefven till sina vänner på- stod, att han i Hamburg förde ett mycket till- bakadraget lif.
Måhända gjorde han det ock- så i början af sin Hamburgvistelse, men det blef snart annorlunda, då han kommit under- fund med, att den » store Heines brorson » var välkommen öfverallt och att Hamburgs unga skönheter tittade efter honom, hvar han gick fram.
Hans vistelse i Hamburg blef af stor bety- delse för hans framtida lifsutveckling, ty det var där Heine första gången erfor kärlekens känsla — den kärlek, hvilken sedan skulle så djupt ingripa i hans lif och diktning — och likaså där han för- sta gången trädde in- för offentligheten med sin lyras rika ackord.
Det är ett faktum, att Heines första kär- lek gällde hans kusin Amalia, den tredje i ordningen af Salomon AMALIA HEINE.
Heines döttrar.
Han hade lärt känna henne sommaren 1814, då Salomon jämte sina döttrar och sin son Herrmann besökte sin broder i Diisseldorf När den unge Heine sedermera kom till Hamburg, slog hans kärlek till den vackra ku- sinen ut i full låga.
M e n redan om hösten 1816 synes förhållandet tagit en för honom ogynnsam vändning, hvilket bekräftas af ett af hans bref från den tiden, hvari han ut- brister: » Hon älskar mig ej! » 1 samma bref förekommer också denna passus: » Det kränker mig i själen att veta, att hon så hånfullt gör narr af mig och mina vackra sånger, hvilka jag diktat uteslutan- de med tanke på hen- ne. » Amalia Heine var då 16 år gammal och Heinrich Heine 17 el- ler 18 år.
Som vo- lontär i sin farbrors bankiraffär, uppfyllde han där ganska illa sina åligganden, men det hindrade ej den vackra Amalia att be- möta honom med myc- ken vänskap.
Sitthjär- RAHEL VARNHAGEN.
V. ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALL- DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL.
IDUNS STOCKHOLM, KUNGL.
ta hade hon emeller- tid gifvit en annan, en godsägare J. Fried- länder i Königsberg, med hvilken hon ock- så till Heines stora smärta gifte sig.
Den som därnäst in- spirerade honom till vackra och gripande vers var den intagan- de och själfulla Rahel Varnhagen v o n Ense, gift med skriftställa- FRIEDERIKE ROBERT.
ren och diplomaten August Varnhagen von Ense, hvilkens hem i Berlin var samlingsplatsen för allt, hvad huf- vudstaden då hade konstnärligt och snillrikt, och där Heine år 1821 äfven började umgås.
Men ännu varmare prisade han med sin lyras toner den vackra Friederike Robert i BerliD, med hvilken han flitigt brefväxlade, då han efter sina vandringsår i Italien 1829 slog sig ned i Potsdam för att där i ro ned- skrifva sina resebilder.
» Skrif snart till mig, » bad han henne en gång, då det ensliga Pots- dam gjort honom nedstämd och dyster, » och muntra upp en stackars människa, som är på väg att duka under af ledsnad. » Och en annan gång: » Här rå- der ett afskyvärdt vä- der.
Vårens blommor vilja så gärna slå ut, men från molnen blå- ser en kall förstånds- vind rakt i n i de half- öppna kalkarne och tvingar dem att rädda sluta sig på nytt. '
C e s t tout comme chez nous! '
hviskar mitt hjärta, som håller af er och alla andra människor, trots den GEORGE SAND.
infama väderleken. » Många gånger flögo väl hans tankar till det vackra och lifliga Berlin, där det alla dagar inträffade någonting nytt — » för öfrigt älskar jag er.
Här lefver jag som Robinson på sin ö.
min skoborstare är min Fredag och hus- pigorna mina lamadjur.
Jag mår i alla af- seenden mycket dåligt.
Ä r jag sjuk?
d u m?
kär?
H v e m kan skilja på d e t?
Lef väl och hälsa världen från mig I » Endast när han fullständigt öfvermannades af sin längtan, for han till Berlin för att söka tröst hos fru Rahel eller i kretsen af vänner glömma sina lidanden.
I Paris, hvarest Heine, som bekant, till-
I D U N 1899. bragte den s e n a T e de- len af sitt lif, umgicks han mycket med skrift- ställarinnan George Sand (madame Dude- vant), hvilken han i sin beundran för hen- nes snille karaktäri- serade som » den stör- sta prosadiktare frans- männen äga. » Det var äfven i Pa- ris Heine på sin väg mötte den bildsköna MATHILDE HEINE.
lilla grisetten Mathilde Mirat, med hvilken han flere år lefde tillsam- mans i ett s. k. fritt äktenskap för att där- efter genom vigsel göra henne till sin lagliga hustru.
Hon var honom en trofast och kärleksfullt hängifven maka, som ömt vårdade honom under hans långvariga och svåra sjukdom.
Mathilde hade naturligtvis många beundrare, vacker och älskvärd som hon var.
Men den tyske poetens varma och beständiga dyrkan gjorde ett sådant intryck på henne, att hon gaf sig fången åt honom och samtyckte att dela hans lif.
Sin anställning i en modeaffär lämnade hon då, och affärens innehafvarinna erhöll af Heine 3,000 francs i skadeersätt- ning.
V i d denna tidpunkt skref Mathilde till Heine: r, | » Henri, jag har offrat dig allt, som en är- bar kvinna endast kan ge den man, hon älskar, och som han aldrig kan gifva henne tillbaka.
Om du tror mig vara okunnig om, att du köpt mig, misstar du dig.
I fall jag samtyckt att bli din älskarinna, är det därför, att bland alla män, som förklarat mig sin kärlek, är du den, som jag tycker bäst o m, och vidare där- för, att det påstås, att tyskarne skola vara trofastare än fransmännen.
Men du må ha köpt mig eller ej, så anser jag dock icke, att jag sålt mig I Jag skall aldrig lämna dig för någon annan.
du må älska mig eller ej, göra mig till din hustru eller ej, vara grym mot mig eller ej — aldrig skall jag öfver- gifva dig.
Hör du det — aldrig!
aldrig!
aldrig! » Och som ofvan omtalats, infriade hon på det vackraste sätt detta sitt löfte.
Den sista af de många sköna och snillrika kvinnor, som omgåfvo Heine, där han låg fängslad på sitt sjukläger, var Camilla Selden, i Heines biografier kallad » La Mouche ».
En vacker oktobermorgon 1855 anlände en ung dam till Heines bostad och begärde att få träffa skalden.
Hon kom för att från en af hans beundrare i Wien öfverlämna några af denne till Heines dikter komponerade melo- dier.
Hon var vacker, välväxt och af medel- storlek.
Ljusbrunt hår föll i lockar kring hennes själfulla, fina anletsdrag, hvari ett par skälmskt, men på samma gång mildt blickan- de blåa ögon strålade med ett varmt skimmer, CAMILLA SELDEN, » LA MOUCHE ».
i medan en käck liten trubbnäsa förlänade ansiktet en pikant an- strykning.
Den bild af Ca-milla Selden, vi här återgifva, stam- mar gifvetvis från ett långt senare skede af hennes lif, då hvarje spår af hennes fäg- ring var utplånadt.
Hon konverserade med Heine på det älskvär- daste sätt och förstod öfverösa honom a t t med ett helt blomster- regn af komplimanger.
Det var j u sålunda ej att undra på, att hon genast behagade skalden, som nu på sitt sjukläger, ansikte mot ansikte med dö- den, knöt ett vänskapsband med sin vackra gäst.
Då hon tog farväl, förärade Heine henne en bok och bad på det enträgnaste, att hon snart skulle komma igen.
H o n ansåg emellertid denna inbjudan som en vanlig höflighetsytt- ring utan all betydelse, och först då Heine skriftligen och i en mycket smickrande form upprepat sin önskan, förnyade hon besöket.
Från denna stund styrde La Mouche dagli- gen sina steg till diktarens hem, och hennes besök därstädes upphörde först fem månader senare en dyster februarimorgon, då stoftet af Heinrich Heine fördes till det sista hvilo- rummet.
Själf afled hon i Rouen 1896, vid 62 års ålder, som lärarinna i tyska språket och litteraturen.
Helt nyligen bar telegrafen bud kring världen, att den store skaldens syster och en af de pietetsfullaste hägnarinnorna af hans minne, Charlotte Embden, aflidit i Ham- burg.
Hennes porträtt återfinnes i Idun n:r 82 för i år.
Med Charlotte Embden torde den sista af de många ömma och fina kvinnor, som stått skalden nära under hans lif, gått ur tiden.
J^Na sofva de alla i jorden och själf slum- rar diktaren sedan nära ett hälft sekel i Pére-Lachaises mull, slumrar där i smärt- fri hvila efter ett lif, som bragte hans tita- niska ande grymma marter, åt hvilka han gifvit uttryck i flere af sina mest gripande och klangfagra stro- fer.
Med blommor och » stakar » af mångfärgadt papper man starkt söker reta till skönhetsbegär; mot gipsfolk och fä må du visa dig tapper och äfven mot » sprattlande gubbarnes » här.
Se nissar och nassar och grisar i massa dig bjudas af gummor med bakslugt geni!
Ja, allting är anlagdt att fresta din kassa — o, måtte den blott stå dig nådeligt bil I brådskan och vimlet och julmarknadsståten man glömmer allt in- liksom utrikes bråk: ger all politik för en vecka på båten, ty hvem har nu tid med dess eviga tråk?
I krigets trumpeter energiskt man tutar, men marknadstrumpeterna ljuda mer gällt.
Sak samma precis åt hvad åsikt man lutar: nu lutar man fisk, det är mera reellt.
Om öfver- och underklass upphör man strida, ty alla slags » klasser » ha jullof nu fått.
Och samhällsproblemen sin lösning få bida: på julklapps- och grötrim man grubblar ju blott.
» Det jäser af oro i samhällekroppen », så säger man ständigt, och väl är det sant — men fritt må det jäsa från tån upp till » knoppen », ty nu jäser juldegen riktigt galant.
Vid doften af granar och julgröt och stekar samt bakverk och skinka och allt annat godt, vid glada trumpetstötar, jubel och lekar snart julen gör intåg i koja och slott: den gästen kan rymmas, fast stugan är liten — den gästen kan fylla det stoltaste slott.
Välkommen, o, jul, du den sista i sviten af alla de hundra oss seklet bestått!
L — A.
» HVAR STÅR DET SVENSKA RARNET? » I (Efter G. Karpeles ' nyligen utkomna monografi öfver Hein- rich Heine.)
HEINES G RAF PÅ PÉRE LACHAISE.
JULSTÖK.
N U SYNES OCH HÖRS, att mot julen det lider; Hvad brådska och stök efter gammal sed!
Ja, surret i bikupan högsommartider är tystnad och ro, om det jämförs därmed.
Vid husliga härden man fejar och rustar och skurar och tvättar och stryker och syr; man kokar och steker och bakar och pustar samt svettas otroligt vid tusen bestyr.
Och julen som vanligt stför ut sina håfvor: man drager och kör och man knogar och bär; och iltågen komma med varor och gåfvor samt kärkomna gäster från fjärran och när.
Och körsvenner hojta och spårvagnar ringa och lifsfara råder på gator och torg, där stora och små som i kapplöpning springa med knyten, paketer och kasse och korg.
Effektfullt belysta butikfönstren pråla — hur smakfullt man ordnat dess granna lull-lull!
Hvad mångfald artiklar: från smycken som stråla till tröjor och strumpor och fat och kastrull.
Hvad härliga saker i leksaksbutiken: soldater och vagnar och hästar och får samt dockor, som stirra förnämt på publiken, där tåhöjd med plattryckta näsor den står.
Ståndsrepresentanter på torget sig samla, där ståndsskillnad noga och strängt stakas ut, och, trogna mot ståndstraditionerna gamla, man tål därvidlag icke ringaste prut.
Hvar ståndsperson bör det förståndet ju äga att göra för ståndet en präktig reklam och ståndsmässigt nog emot folk gå tillväga, som utanför ståndet beskåda dess kram.
N G A B A E N U P P F O S T R A S så s t r ä n g t efter h y g i e n e n s l a g a r o c h f ö r b l i f v a b a r n så l ä n g e s o m j u s t de e n g e l s k a.
J ä m f ö r t. ex. en s e x t o n å r i g e n g e l s k f l i c k a m e d sina k o r t a k j o l a r o c h fritt h ä n g a n d e hår, r e d o a t t d e l t a g a i b r ö d e r n a s lekar, m e d en l i k a g a m m a l, k o n f i r m e r a d liten S t o c k h o l m s f r ö - k e n i sin l å n g a k l ä d n i n g, o c h ni finner snart a t t i n t e t är g e m e n s a m t f ö r d e s s a b å d a m e r ä n d e t siffertal, s o m u t m ä r k e r deras ålder.
U t a n a t t v i l j a j ä m f ö r a s v e n s k a b a r n m e d vare sig de franska eller de tyska, öf- ver h v i l k a s u p p f o s t r a n en s v e n s k m o d e r kanske känner sig l i k a c h o c k e r a d s o m d e n engelska, anser j a g d o c k f ö l j a n d e l i l l a upp- sats af m r s A l i c T w e e d i e v a r a af intresse.
Under rubriken » Utländska barn » skrifver m r s T.
» Hur är d e t m ö j l i g t f ö r ens h ä l f t e n af ut- l ä n d s k a b a r n a t t n å g o n s i n v ä x a u p p till m ä n o c h k v i n n o r?
D e t slår hvarje b r i t i s k m o d e r m e d förfäran a t t se h v a d d e ä t a o c h d r i c k a s a m t hur de klädas.
T i t t a b l o t t p å dessa f ö r t j u s a n d e s m å franska b a r n i sina h v i t a l å g h a l s a d e k l ä d n i n g a r o c h k o r t a ar- m a r p å en s å d a n h ä r k a l l d a g.
D e t faller i n g e n i n a t t d e skulle b e h ö f v a en k a p p a, fastän m o n s i e u r le pére, s o m l e d e r d e m v i d handen, själf h a r funnit f ö r g o d t a t t p å t a g a en v a r m ö f v e r r o c k.
D e ä r o b l o t t f e m o c h s e x år g a m l a, de s m å älsklingarna, m e n d e h a d o c k sina a r m b a n d o c h r i n g a r s a m t k o - r a l l b a n d o m halsen.
H v a d m e r a k u n n a d e begära såsom vuxna kvinnor?
Samma pryd- nader, fast af k o s t l i g a r e m e t a l l.
H v i l k a f i n a s m å s i l k e s s t r u m p o r i d e s n ö h v i t a skorna, h v i l k a f ö r t j u s a n d e h a t t a r a f spetsar o c h tyll, o c h l a s t b u t n o t l e a s t, s å d a n a s m å m i m a t y r p a r a s o l l e r, k a n t a d e m e d spetsar.
Se där spatserar d e t l i l l a paret, p å k l ä d t s o m ett p a r u t s t ä l l n i n g s d o c k o r, b j ä f s o c h g a r n e r i n g a r u t a n a l l ände.
D e r a s k o s t y m e r m å s t e h a k o s t a t flere h u n d r a francs.
A l l a dessa b r o d e r i e r representera pengar, o c h d o c k ä r o deras s m å b e n o c h a r m a r b a r a i
— den k a l l a n o r d a n v i n d e n, o c h p å d e t t a s ä t t äro d e k l ä d d a f ö r a t t g r ä f v a o c h b y g g a i sanden, o m d e t t a n u skulle f a l l a dem.
D e se h e l t g u l b l e k a ut, d e s s a s m å d a m e r.
» Det ä r v ä l solbränna, » frågar ni.
N e j, d e de ä t a d e l ä c k r a s t e franska såser, d e d r i c k a sitt v i n ordinaire, o f t a ännu starkare sorter, o c h f ö l j d e n är dessa b l e k a kinder.
A l l t i f r å n barndomen äta o c h dricka de precis det samma s o m vuxna.
K a n m a n d å u n d r a p å a t t d e n skära r o d - naden, v i ä l s k a a t t se p å b a r n s l i g a kinder, förnekas d e m, ä r d e t ej e t t u n d e r v e r k a t t de lefva a l l s!
T ä n k p å a l l a d e b o n b o n s, d e n m ä n g d t å r t o r m e d g r ä d d e o c h sylt, a l l c h o - k o l a d, s o m dessa s m å barn f ö r t ä r a h v a r d a g o c h h e l a dag.en i ända.
V i kunna b l o t t b e t r a k t a d e m i s t u m h ä p n a d o c h förvånas öfver, a t t äfven m e d e l s t r ä n i n g a l l t ifrån vaggan, de äro i stånd att smälta sådana saker o c h förkofras under d y l i k a v i l l k o r.
L å t oss n u b e t r a k t a v å r a t y s k a vänner.
Deras f ö d a är ej så l ä c k e r o c h f i n eller så s t a r k t k r y d d a d, m e n d e n är i stället så m y c k e t fetare.
H v e m känner ej till den t y s k a soppan, p å h v i l k e n en h e l m a t s k e d f l o t t s i m m a r.
O c h l i k v ä l ä t e r d e t t y s k a bar- net u p p sin p o r t i o n, s m a c k a r m e d l ä p p a r n a o c h börjar p å m e d n ä s t a rätt.
Den t y s k a u n g d o m e n ä t e r o c h d r i c k e r äfven h v a d s o m helst, o c h r e d a n v i d f e m års ålder f ö l j e r barnet m e d föräldrarna, d å dessa s å s o m ä k t a t y s k a r f ö r e t a g a en liten lustfart p å e f t e r m i d d a g e n.
D å föräldrar- na s i t t a n e d f ö r a t t h v i l a o c h d r i c k a s i t t öl.
får f e m å r i n g e n s å s o m n å g o t h e l t n a t u r l i g t äfven sitt glas o c h låter s i g m ä r k v ä r d i g t n o g v ä l s m a k a.
V i h a s e t t e t t t v å års b a r n d r i c k a e t t hälft g l a s L a g e r b i e r p å en resta- urant, u t a n a t t d e t t a e x p e r i m e n t p å n å g o t s ä t t t y c k t e s b e k o m m a d e t illa.
L å t oss k a s t a en b l i c k p å n å g o n t y s k re- kreations-ort.
D å m u s i k e n m e l l a n h a l f t o l f o c h h a l f e t t spelar v i d d e o l i k a h o t e l l e n, finner m a n öfver a l l t en stor s a m l i n g t j o c - ka, ö l d r i c k a n d e herrar, s o m l y s s n a till dess toner.
M a m m a o c h barnen g ö r a d e t s a m m a o c h k l.
h a l f ett, d å m u s i k e n tystnar, s t i g a de u p p, b e t a l a o c h b e g e s i g till s i t t e g e t h o t e l l f ö r a t t njuta af d e n t v å t i m m a r s l å n g a t a b l e - d h o t e n, s o m d a g l i g e n serveras kl. 1.
Deras a p t i t h a r e j d e t m i n s t a f ö r s t ö r t s af ölet, t v ä r t o m!
M e n h v a d är f ö l j d e n a f a l l t detta drickande?
Blifva de druckna?
Nej för a l l d e l.
Herr p a p p a s r y g g är b l o t t l i k a b r e d s o m ett b i l j a r d b o r d, o c h d e t är åratal se ' n h a n s å g sina e g n a knän, u n d e r d e t a t t Frau M a m m a — ja, Frau M a m m a har g l ö m t, a t t h o n en g å n g h a d e en m i d j a!
K l o c k a n är n i o, sade n i; m y c k e t t r o l i g t, m e n ni i n b i l l a r e r v ä l a l d r i g a t t u t l ä n d s k a b a r n ä r o i s ä n g v i d d e n tiden.
N e j då, d e h å l l a endast p å a t t k l ä d a u t a f sig.
I " Eng- land lägga sig tio- o c h tolfåringar omkring kl. 7.
Utrikes g å f y r - o c h s e x å r i n g a r ej t i l l sängs f ö r r ä n k l.
O c h hvad.
s o m ä r ännu värre, d å e n g e l s k a b a r n h a fått sin m j ö l k, m e d k a n s k e en d r o p p e t é uti, s i t t ä g g eller sin fisk o c h litet s o p p a, ha.r d ä r e m o t d e t utländska barnet suttit till bords m e d för- äldrarna o c h ätit o c h druckit af allt s o m framsatts.
Utländska föräldrar äro de mest hängifna fäder o c h m ö d r a r, d e brista ej i d e t fallet.
D e t t a o h ä l s o s a m m a u p p f o s t r i n g s s ä t t härrör ej från v å r d s l ö s h e t, u t a n b l o t t från d e n ö f v e r t y g e l s e n a t t h v a d sopa är b r a f ö r stora, är b r a äfven f ö r d e s m å.
N å v ä l, f r å g a vi, hvilket system är d e t rätta; då uppfostran är så olika, m å s t e d e n e n a eller a n d r a m e - t o d e n v a r a oriktig.
H ULTMANS CACAO har brutit 3 — E n g e l s k a m ä n o c h k v i n n o r ä r o friska o c h starka, h a klar h y o c h l i d a m i n d r e af öfver- f l ö d i g f e t m a ä n a n d r a nationer, d ä r f ö r s y - nes m i g, s o m o m d e t e n g e l s k a u p p f o s t r i n g s - sättet m e d d a g l i g a b a d, enkel f ö d a o c h ti- diga sängtimmar vore det rätta för att alstra kraftfulla m ä n o c h kvinnor.
En annan stor skillnad mellan nationerna är v e n t i l a t i o n s f r å g a n.
Huru f å u t l ä n d i n g a r sofva v i d ö p p e t fönster, o c h när h a d e nå- g o n s i n fönstret ö p p e t i en j ä r n v ä g s k u p é.
Om v i t ä n k a p å d e n o r d i s k a länderna, så- som Sverige, N o r g e o c h R y s s l a n d, så v e t a vi, a t t v i d k y l a n s i n t r ä d e i o k t o b e r eller n o v e m b e r insättas d i i b b l a fönster, hvarje s p r i n g a t i l l t ä p p e s v ä l o c h d e ö p p n a s ej förr- än v i d vinterns slut.
D ä r t i l l h a f v a d e ej ö p p n a e l d s t ä d e r i r u m m e n, så a t t d e n d å - l i g a luften k a n d r a g a u t g e n o m skorstenen, utan hela huset uppvärmes medels kaminer eller ugnar, h v i l k a u t t o r k a luften, u t a n a t t ge n å g o n v e n t i l a t i o n.
I D U N 1899. andra hälsosamma idrotter?
De vore för närvarande, tror j a g, l ä t t räknade.
K a n s k e s k o l a n i t t o n h u n d r a - t a l e t s räkne- m ä s t a r e finna arbetet ä n t y n g r e!
SVENSKA JULROSOR.
HEDVIG I ENGLAND.
SKISS F Ö R IDUN A F INDEBETOU.
H VAD INGRID V A R GLAD, att hon hela jul- aftonen skulle få vara ledig från kontoret!
Hon kunde då redan kvällen förut med sista tåget resa ut till tant Märta, dit hon var bjuden öfver juldagarna.
Ehuru det icke var första julen i sitt lif, som Ingrid var borta från hemmet, kostade det dock i början på heime en smula att äfven vara det i år, men den långa dyra resan var ju ej att tänka på, hälst som hon blott hade ledigt öfver själfva hälg- dagarna.
Och Ingrid var en hurtig, praktisk natur, som hälst tog lifvet sådant det var, o c h inte lade någonting på sinnet mer än nödvändigt var.
Under närvarande förhållanden var det ju i alla V a t t e n, frisk luft, enkel f ö d a o c h k r o p p s - fall en] god utsikt att få resa till landet, isynnerhet rörelse ä r hvarje e n g e l s m a n s lifsbehof.
U n - som det var snö o c h slädföre, hvilket det icke varit under jul på ett par år förut.
I öfrigt kunde det der d e senaste åren h a u t l ä n d s k a n a t i o n e r väl hända, att vistelsen hos tant Märta inte just b ö r j a t inse n ö d v ä n d i g h e t e n af d e t senare, skulle bli något särskildt nöje; ty hon var ju omkring o c h f o t b o l l, tennis, g o l f o c h äfven c r i c k e t sjuttio år och Ingrid själf nitton — och då skulle s p e l a s ' a f m å n g a p å utrikes ort.