Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Damkragar fr. 20 ö. st. Snörlif Fysiologiska » M ö n C. NILSSON, Drotinluigataii 100. min väfskola i Linköping mottagas elever i såväl enkel som konstväf- nad samt handarbeten.
Under juni, juli o. augusti kan väfkursen pågå å En dam, anställd i affär kan få tref- landet.
lig och billig bostad vid Gröndal.
V i - Adr.
Wallenberg, f. Ström, dare i Modehandeln, Regeringsgatan 28.
Nykvarn &amp; Linköping.
[1876] [1946] I 46.
[1694] femton!
Till det otroligt billiga priset 2,50 säljer jag, när minst | dussin tages, en ny sorts hemstickade extra prima Trikotkläder för 3 — 7 års gossar.
G l ö m c h a Åfvelsäsfg, dagligen, af Svarta Minorka; Fritt emballage.
H e n r i k skärgård, där saltsjöbad kunna erhållas.
E \ Vesterlånggatan 5 4 &lt; Allm.
telefon 24 59.
I i i n n é g a t a n 6, Allm.
telefon 60 89. för; Nordfors, Regeringsgatan \ skyndsamt.
Sex r Beställningar och reparationer utföras skynd- samt.
Reclt bemötande.
I post och telefon och expedieras I Panorama International, a 0 Tofflor, Balskor.
|modevarulager.| Order S för herrar, damer och barn.
Stort urval af rekommenderar sitt D:r O T T O s v La Coquette har blifvit tillökadt med en mängd nya, höga modeller.
(Ett parti med fiskben 3 kr.)
Ett parti Barnstrumpor utförsäljes under inköpspris i anseende till upp- hörande med artikeln.
Ett parti Dam- och Barnförkläden till halfva priser.
Ett parti Sidenband med pikåkan- ter bortslumpas billigt.
(Emma (§jörling | | R e g e r i n g s - g a t a n r 1904 | |]
IDUN I r O 251 ombesörjer genom fullt kompetenta personer u p p k ö p i alla möjliga branscher gratis åt Iduns abonnenter och för uppdrag åt andra m o t en obetydlig saker skickas mot efterkraf ersättning.
och få returneras (d o c k genast) m o t Alla fraktkostnaden.
psåffj D u b b e l t porto torde medsändas.
Ospritadt Portvin Sparsamma Fruar.
Gammalt ylle och ull emottages dag- ligen till spanad, väfning af tyger, scha- lar, filtar m. m. OBS, Hvar och en får s Itt ylle tillbaka I form af garn eller väfnader.
Nedsatt spånadsafgift, OBS.
Ett parti filtar realiseras från 5,75.
Telefon 26 53, Jlildur Andersson, [1361] fBdd Sundeman.
12 Klara Norra Kyrkogata 12 väi ^.jozda o.
a | &lt;jo3a tt^yev, Q&amp;e&amp;täUninyaZ ' QBffi jlnnas skändic^k vX^6 %a$ - med otÖzska som någon tid varit slutsåldt, är nu åter inkommet, hvarpå vi fästa våra ärade kunders uppmärksamhet.
Priset är som förut 1 kr 50 öre och 2 kr.
med 10 procents rabatt vid kontant köp.
p d - tacket.
L no^c^iannhek.
®7&amp;ädet ^bz * wafåvatdöpncf-fingrat ^Innaö fia- fagcz.
r dfe d o, Hötorget.
en [1944] i4 C A R L H O L M 2 A &amp; 3© H a j S Ö D B R Q V I S T Trångsund 2 A.
Å KTA COLLODIN Tillförlitligaste och af Tusentals e m e 2T:r S N Y B R O V a t t e n k u r a n s t a l t och Skogssanatorium.
Läge invid Nybro köping och järnvägsstation i Kalmar län i en sund vacker trakt, rik på barrskog.
strerade etikett som ga- Fullständig vattenkur.
Insjöbad.
Brunnskur.
Behandling med elektri- ranti for varans äkthet.
citet, massage, gymnastik och hypnotism.
Säljes i StocUliolm hos €.
F. Dufva, Särskild inhalationsanstalt för behandling af lungsot och kron.
lungkatarrer.
41, Louise Hlomberg, Vester- Billiga afgifter, hyror och lefnadskostnader.
Platsen långg.
39, JElin JSdlund, Drottningg.
G3, Hylin &amp; C:i Parfymmagasinev, Tid- lämpar sig väl som rekreationsort.
ningskontoren m.
; i landsorten i väl- Intendent och läkare: D:r Th. Brorström.
försedda Parfymeri-, JEhiperings- och Biträdande läkare: Med.
kand. C. Lagerlöf.
Upplysningar och program erhållas genom läkaren och direktören J.
[1767] A x e l JätstrÖm.
Blomdell, som äfven anskaffar rum.
[190G] personer bepröfvadt medel mot liktornar, vårtor, hudhårdnad och nagreltrång.
och O " b 3. alltid denna inregi- 42 är 2-dra dragningen i Kulturhistoriska Föreningens lotteri på konst-, industri- och slöjdföremål.
Lotteriet omfattar 10,000 vinster, värda 175,000 kr., och med huvudvinster af 2,500, 2,000, 1,500 och 1,000 kr.
[1939] CO cd 1 Ännu På W i l h e l m B i l l e s förlag: Huru männen Se den större annonsen i n:r 3 för i år.
[1434] Den ödesdigra frågan med dess svar af A g n e s S t e v e n s.
[1736] finnas några få p e r m a r kvar till I d u n 1 8 8 9, dels i rödt och guld, dels i blått och guld.
Priset är endast liaiiiiios, Flyglar &amp; Orpl- GUSTAF HOLMBLOM S KAPPFABRIP från de bästa svenska och ut- ländska fabriker.
L U D V I G OHLSON, 3 8 Vesterlånggatan 3 8 Nedra botten, I o. 2 tr. upp.
25 öre, som torde insändas i förskott medels poslanvisning eller i sparmärken (ej Iduns Stora STyg-atan l e.
I [1352] [1942] Husmödrar!
CD °CÖ CD Den, som önskar fin och god anjovis, bör hos herrar handlande efterfråga Benj.
G. Mollen &amp; C:os i Lysekil och i synnerhet Mollens » Victoria-Anjovis », hvilken är non plus ultra.
2093) [1784] 1SOO års Frö-priskurant utdelas SVENSONS Lilla cd gratis, sändes fränkov Nygatan Fröhandel 17, CD Stockholm.
[1897] frimärken!)
[1359] Ärade läsarinnor I Allslags inbindning af böcker, såväl mu- sikalier som literatur, verkställes ordent- ligt och till moderata priser hos C.
A. Appelgren, Bokbindare, Svenska Lösen- och Tjänste- frimärken köpas ända till 1,000,000 st. Prisuppgift jämte antal, af valörer och sorter till » Rolf », adr.
S. Gumailii Annonsbyrå, Stockholm.
1G223) [1889] Aliipås hushålls- ock språk- Stockholm.
Stockholm, Gemandt * Boklr.-Aktieb.
P r e n u m e r a t i o n s p r i s 4:de årg.
Fredagen den 13 februari 1891.
N:r 7 (165) p r I d u n m e d Modetidning och ko- lorerade planscher ter.
Idun ensam ar: » » 8: 6: I: B y r a: H a m n g a t a n 1 6, 2V2 tr. (midt för Kungsträdgården.)
F r e n u m e r.
Ottilia T e l e f.
XTtgifningf hvarje helgfri Lösnummerpris: 15 öre.
sistnämnda, som redan vid späda år röjde ovan- liga musikaliska anlag.
6 » blif vid din bågsöm, dina band » Uti ett sådant hem var det Ottilia Löfvander, dotter af magistratssekre- teraren Löfvander och hans fru, tillbragte sin barndom o c h första ung- dom.
Modern, en begåf- vad o c h i välgörenhetens tjänst verksam kvinna, eg- nade en stor del af sin tid åt sina barn, en son och en dotter, bägge rikt utrustade, isynnerhet den A n n o n s p r i s: 35 ö r e p r n o n p a r e i l l e r a d.
F ö r » P l a t s s ö k a n d e » o c h » L e d i g a platser » 25 öre för h v a r j e p å b ö r j a d t t i o t a l stafv.
tt hem med konst- ^ l t \ s närliga o c h lite- %ÉY rara intressen oeh &lt;s; g&gt; genomandadt af " ett varmt delta- gande för den lidande delen af mänskligheten, ett sådant hem är j u i våra dagar, då äfven åt kvinnan lemnats rättighet att följa m e d tidens and- liga rörelser, icke någon så ovanlig företeelse.
M e n i århundradets början, medan ännu fru L e n n - grens: ansågs som en gyllene vishetsregel för den upp- växande ungdomen, hörde ett hem, sådant som det ofvanbeskrifna, till undan- tagen, o c h andan från ett dylikt hem gaf sin prägel icke allenast åt hemmet själft, utan äfven åt vida sällskapskretsar, ja, hela samhällen.
s t i d: fredag.
1 ti ' Det var emellertid icke lätt att på en gång klokt och kärleksfullt vägleda ett barn, som af alla, hvilka k o m m o i dess när- het, blef öfverhopadt med beröm o c h smicker.
D e n lilla vackra tioåringen, med sina stora, svärmi- ska ögon o c h de späda fingrarne, hvilka grepo ett så fast tag i harpans strängar och aflockade dem så vackra melodier, var en syn, som alla ville se, o c h då vid en kon- sert i Ottilias födelsestad, Norrköping, fru Löfvan- der bestormades m e d b ö - ner att låta sin lilla flicka uppträda offentligen, måste hon slutligen, trots sin motvilja härför, gifva vika.
Emellertid insågo för- äldrarna, att den lilla O t - tilias talang höll på att bortfuskas af allt det smicker, man slösade på henne.
H o n skickades därför till Stockholm för att få undervisning i pia- nospelning o c h k o m un- der van B o o m s helso- samt tuktande hand.
Se- dan fick hon äfven för den välkände artisten Pratté taga lektioner på harpa, hvilket instrument
Sök i allt blott själfva kärnan; skal är allt, som bräcks.
alltid blef henne synnerligt kärt,Joch som hon till o c h med i ålderns dagar med virtuositet behandlade.
D å Ottilia Löfvander växt u p p till en v a c - ker o c h blomstrande u n g m ö, o c h då den äkta pärlan af hennes musikaliska naturanlag genom studier o c h handledning fått en värdig infatt- ning, blef hon själen o c h lifvet, icke allerast i sin familj, utan i hela sin umgängeskrets.
Öfverallt förvärfvade hon sig vänner, enkel och okonstlad som hon var, o c h färdig att med sin musik glädja alla, den obemärkte såväl som den högst uppsatte.
Så b l e f hon vid unga år trolofvad med en framstående ung man, L u d v i g A n d e r s s o n, mu- sikdirektör och känd som lycklig kompositör.
D e bägge unga hängåfvo sig med glädje o c h hopp åt sina vackra framtidsdrömmar, bröllo- pet tillreddes, bruddräkten låg färdig, bjud- ningskort till blifvande fester hade redan ut- gått, då — på andra lysningsdagens morgon underrättelse k o m, att brudgummen plötsligen dött till följd af hjärtförlamning .. D e t delta- gande, som från när o c h fjärran k o m den öfvergifna unga bruden till del, kunde ej lin- dra hennes smärta; det var blott vid sin harpa o c h försjunken i musikens drömlif hon kunde bortjaga den skugga, som fördystrat hennes lefnads morgon, o c h som öfver hennes sinne jade en sordin, hvilken aldrig fullständigt vek därifrån.
* ' Någon tid härefter blef hon vid ett besök i hufvudstaden genom A d o l f Lindblad sam- manförd med Jenny L i n d, som hon på sin harpa fick ackompagnera till sånger af Geijer o c h Lindblad.
Förtjust o c h öfverraskad k o m Jenny L i n d snart med ett förslag: » V i l l mam- sell Löfvander lära mig spela harpa, så l e m - nar jag undervisning i sång i s t ä l l e t?
» Om mamsell Löfvander ville!
V e x e l t i m m a r n e togo mycket riktigt sin början, men snart förkla- rade sig Jenny ej hafva » tålamod med har- pan ».
A n n a t var det att utbilda en röst, mjuk o c h klangfull som hennes egen o c h ledd af ett sannt, hvarje textens skiftning följande själsuttryck.
Ottilia, som nu började låta höra af sig i hufvudstadens framstående kretsar, fick snart från flere håll emottaga den ena uppmaningen efter den andra att icke egna sin ovanliga be- gåfning åt ett blott dilettantskap, utan utbilda sig till scenisk konstnär.
E n morgon, under en lektion för Jenny L i n d, framkastade hon sitt möjliga förslag att gå in vid operan, men då grep Jenny henne i armen o c h utropade häftigt: » B e d G u d bevara dig, barn!
D e t finnes ingenting mörkare än lifvet b a k o m kulisserna. » Jenny Linds råd, som var förestafvadt af en varm vänskap, gjorde djupt intryck på Ottilia o c h kom henne att genast afstå från hvarje tanke på scenen.
En helt annan verksamhetskrets var den unga musikälskarinnan förbehållen.
H o s en af sina vänner gjorde hon bekantskap med då- varande prosten, sedermera teologie doktorn, Runsten.
Denne, som, äfven han, i sitt hjärta bar minnet af en tidigt förlorad o c h djupt sörjd ungdomskärlek, kände sig genast dragen till den älskliga, blida sångerskan; han o c h Ottilia, hvilka hvar o c h en på sitt håll fått smaka pröfningens luttrande inflytande, funno Finner du den rätta stjärnan, följ den, tills hon släcks!
J3ÖTTIGER.
i hvarandra besläktade andar, o c h resultatet af deras bekantskap blef, att Ottilia Löfvander inom kort som doktor Runstens maka följde honom till hans hem i Sollefteå prestgård vid Ångermanälfven.
I sitt nya hem, liksom i det gamla, b l e f Ottilia solen, som lifvade o c h värmde.
För prestgården b l e f hon den Marta, som m e d out- tröttlig omsorg deltog i det stora hushållets många detaljer; för doktor Runsten blef hon den Maria, som förstod hans andes flykt, jäm- nade hans väg, stod vid hans sida i de glada som i de mörka stunderna.
K r i n g de lyckliga makarne uppväxte snart en förhoppningsfull ungdomsskara.
Trenne s ö - ner skördades af döden, men fem blomstrande, unga flickor, hvilka alla i mer eller mindre grad ärft sin moders begåfhing, blefvo hem- mets prydnad o c h glädje.
M e d Ottilia hade så småningom i o c h o m - kring prestgården uppstått liksom en musika- lisk atmosfer.
Där d r ö m d e, som skalden sjunger, » — — — toner utan tal i vind, i strå, bland berg och dal. » A n hörde man under vackra sommarkvällar eller vintertiden vid skymningsbrasan harpans svärmiska, ljufva toner; än ljöd från prestgår- den en präktig kyrkoaria, utförd m e d artistisk kraft o c h säkerhet; än k o m m o från strykkam- maren eller från den s. k.
» l u n d e n », en skogs- dunge strax bredvid, friska studentsånger, sjungna i stämmor af fem ungdomliga röster.
T y flickorna Runsten sjöngo icke allenast på sina fristunder; äfven arbetet — och till ar- bete höllos de ganska strängt — brukade de ackompagnera med sina kvartetter, af hvilka de hade en nästan outtömlig repertoar.
» H v i l k e t besvär doktorinnan måste haft med att inöfva alla dessa stämmor, » sade en gång Josephson efter åhörandet af ett par kvartet- ter.
Doktorinnan skrattade.
» J a g har icke lärt dem en t o n, » svarade hon, » d e sjunga som fågel i skog af sig själfva, hvilken stämma ni behagar. » M e n icke endast familjen o c h de närmast stående fingo godt af Ottilias talang.
Out- tröttliga voro hennes bemödanden att i sin mans församling sprida kunskap om o c h sätta lif i musiken.
H o n uppspanade alla, som hade öra o c h röst — o c h vackra röster är det godt o m i Norrland — samlade dem hos sig o c h inöfvade dem att fyrstämmigt o c h utan led- ning af orgel sjunga koraler, hvilket naturligt- vis i hög grad bidrog att försköna gudstjän- sten o c h höja andakten.
F ö r sin mans församling var fru Runsten äfven en huld moder, som deltog i allas be- kymmer, o c h till hvilken gubbar o c h g u m m o r från när o c h fjärran gärna k o m m o för att få råd o c h tröst.
D e blefvo alltid vänligt e m o t - tagna o c h, sedan de mera praktiska förhand- lingarna voro öfver, förda upp i salongen för att en stund lyssna på musik från orgeln eller » Davidsharpan ».
Äfven som värdinna hade fru Runsten ett värf att uppfylla.
U n d e r åren 1846 — 1870, då Sollefteå ännu ej var så ordnadt för turistlif som nu, gästades prestgården af otaliga re- sande.
Förutom våra bägge sista konungar fick fru Runsten som värdinna helsa en mängd af Sveriges på den tiden mest betydande per- sonligheter, såsom Fredrika Bremer, Jenny Lind, Elias Sehlstedt, August Sohlman, L u d vig Josephson m.
D e t är lätt att förstå ' att den andliga frändskap, som fanns mellan värdfolket o c h sådana gäster som de ofvan- nämnde, skulle å ömse håll kvarlemna ett var- aktigt minne.
R e d a n år 1871 upplöstes genom doktor R u n - stens d ö d det sällsynt lyckliga äktenskapet.
Doktorinnan Runsten flyttade då till Söder- telge, där hon uppslog sitt hem, men under de sista åren har hon för det mesta turvis vistats hos någon af sina fem gifta döttrar.
Hennes literära o c h musikaliska intressen bibehöllos oförminskade till det sista.
Till och m e d af den moderna literaturen tog hon ibland del, men den väckte ofta hennes ogil- lande, och hon återvände då till sin Funeke eller — bäst af allt — till dessa skriftens heliga böcker, hvilka i alla tider varit för henne » ett dagligt g ä s t a b u d ».
Öfver hela hennes personlighet o c h uppfatt- ning af lifvet hvilade något af detta barnsligt omedvetna, som är karaktäriserande för konst- näränaturer.
H o n såg icke männiksor och för- hållanden sådana de voro, utan sådana de tedde sig för hennes rena, välvilliga sinne.
Man hörde henne också aldrig fälla ett ondt ord om någon; hade ett fel begåtts, förstod hon alltid att leta ut en ursäkt därför.
En viss osäkerhet i o m d ö m e t b l e f naturligtvis följ- den af denna ideella riktning, o c h många af dem som ej förstå konsten att låta personlig- hetens totalbild förklara de enstaka dragen, uppfattade henne icke.
Bland hennes döttrar — alla, som sagdt, rikt begåfvade i musikaliskt afseende — är en den för sina barnberättelser kända o c h uppburna författarinnan Laura Fitinghojf, som i » E n liten bild frän fjällen » friskt o c h lifligt skildrat sitt barndomshem i Norrland.
Äfven en annan dotter, fru Bråkenhielm, har försökt sig på skriftställen.
F ö r Iduns läsarinnor torde särskildt den förstnämnda vara väl bekant.
D e n 16 november förlidet år afsomnade Ot- tilia Runsten, vårdad af sina döttrar, hvilka ända in i det sista mottogo väckande intryck af hennes högsinta o c h dock så kristligt öd- mjuka ande.
Hennes stoft fördes upp till Å n - germanland, där hon nu på Sollefteå kyrko- gård hvilar vid sidan af sin make o c h sina söner.
Mathilda Roos.
I kälkbacken.
&gt;f » hej » och » hallå » det stormade vild t i lacken utanför tullen; dit dragit ur staden hvar enda pilt att åka kälke från kullen.
Så käckt och så friskt som den vintriga vind det lekfulla lifvet brusar; med blixtrande öga och helsoröd kind man pilsnabbt utföre susar.
2) &lt;zr stannat viol vägen ett åldrigt par att åse de ungas gamman, förströdda minnen från forna dar nu ringas på nytt tillsamman.
jUan mindes samma liffulla scen for femtio år tillhaka.
f) å var han själf Iland de lekande en, och hon, som nu var hans malia.
jtlennes falnade hy var då hvit och röd och svarta na grånade håren, i Ögat gnistrade ungdomens glöd, nu, släckt af tyngande åren.
ffiå klingade friskt hennes muntra skratt, framlockadt af stundens nöje.
fK,u log hon med vissnade läppar matt ett vemodsandande löje.
ftian mindes grannt, hur de hjälpt hvarann att uppför i lacken draga den lätta kälken; och alltid han, den ende, fick henne ledsaga!
fDå var allt solljust och gladt och skönt, då voro de låda unga.
fftCu hade sen många år de rönt, hur lifvet ger lördor så tunga.
, fMen när det lutat som skarpast emot, hon modigt gått vid hans sida, och tåligt i onda dagars hot hon lärt honom bättre att lida.
fDen kampen var det, som blekt hennes hy fastmera än hopade åren.
j^ör honom hon ville ej möda sky, och det strött silfver i håren.
— 3 ögat svällde en tacksam tår, han vände sig mot sin maka: » f) u minnes väl än våra larndomsår för femtio vintrar tilllaka ... » iflch svaret kommer så llidt och godt, när hemåt de sakta vandra: » ' Vår jj.errc beskärt oss en lycklig lott, som då lät oss finna hvarandra. » V. E. Halländer.
Hedersskulder.
» / f t b t t löfte är en s k u l d », heter det j u, o c h Iwg) m a n b o r d e t i l l ä g g a: en skuld, h v i l k e n s a m v e t e o c h heder b j u d a o s s att g ä l d a.
N ä r man h ö r ordet hedersskuld, b o r d e detta ord hos en o c h h v a r b l a n d oss v ä c k a före- ställningen o m n å g o t gifvet löfte eller o m en p e n n i n g s k u l d, d ä r långifvaren b l o t t litat p å en h e d e r l i g ostrafflig människas o r d, att lå- net s k u l l e i n o m en viss tid inbetalas.
Men h v a d är det i verkligheten för bilder, s o m detta ord v a n l i g e n frammanar för fantasi o c h tanke?
Ä r det ej ett b e g r e p p, där adjektivet hederlig b o r d e h a bokstafven o framför sig?
H v a d är det egentligen vi förtälja, när vi i tal eller skrift b e g a g n a u t t r y c k e t: Han har (hade) hedersskulder att betala?
V i veta det alla, o c h därför uttalas dessa ö d e s d i g r a ord alltid i en e g e n d o m l i g d ä m p a d ton, o c h när d e skrifras, få de oftast » e n s k y d d a n d e för- klädnad ».
H v a r j e v u x e n människa, s o m vet n å g o t o m, h v a d s o m föregår i lifvet, känner den v a n l i g a betydelsen a f ordet hedersskuld.
M e n antag nu, att en far, som är m y c k e t nog- g r a n n m e d att p å timmen betala sina spel- skulder, skulle a f sin u p p v ä x a n d e son b l i f v a tillspord o m meningen a f detta o r d, o c h han, s o m ej v å g a r röja det gängse missbruket däraf, svarar, att det är en skuld, s o m man vid sin heder lofvat att g ä l d a.
S k u l l e m å n n e d å ej gossen undra, hvarför den sträfsamme handtverkaren m.
a n d r a personer, h v i l k a förse familjen m e d dess förnödenheter, g å n g g å n g p å g å n g afspisas m e d blotta löften o m betalning, o c h detta utan att n å g o n a f för- äldrarne t y c k e s l ä g g a det vidare p å sinnet?
S k u l l e m å n n e barnet ej rätt snart u p p t ä c k a, att n å g o t ohederligt, n å g o t som ej finge dra- gas i ljuset, ligger b a k o m de där skulderna, hvilkas g ä l d a n d e b å d e p a p p a o c h m a m m a låta g å framför allt annat.
M e n tyst o c h i s m y g, o c h under det m a m m a gråter!
— D e t är i n g a l u n d a underligt, ifall fäder, s o m äro spelare, få bedrägliga, ohederliga barn eller att spelares söner hemfalla åt spellasten.
D e t är sannerligen ej n å g o n o b e v e k l i g ärft- lighetslag, s o m här g ö r sig gällande, utan b l o t t o c h bart smittan i en f ö r s k ä m d, mora- lisk luft i spelarens h e m, en atmosfär s o m v e r k a r forstörande p å barnens rättsbegrepp.
N ä r man ser, h v i l k e n väfnad a f l ö g n, v i n g - leri, t o m m a löften o c h b e d r ä g l i g a försäkrin- gar, s o m o m g i f v a barnen i h e m o c h u m g ä n - geskretsar, hvarest ordet hedersskuld endast o c h allenast tages i m e n i n g a f spelskuld, fre- stas m a n ofta sedermera till det antagande, att det b l o t t v a r faderns välförtjänta fängel- sestraff eller hans själfmord, s o m k u n n a t värja hans söner m o t det d e m o m g i f v a n d e smitt- ämnet samt ingifva hans döttrar en helsosam fruktan för spelare.
H v a d en spelares o l y c k l i g a hustru s k u l l e svara sina barn, o m d e frågade henne, h v a d m a n menar m e d hedersskuld, v å g a r j a g i c k e ens gissa.
M e n hvad alla mödrar borde svara p å en d y l i k fråga, eller rättare, h v a d a l l a m ö d r a r h a f v a till p l i k t att själfmant u p p - l y s a sina barn o m, är först o c h främst att hvarje löfte, som tål att dragas fram i ljuset är en hedersskuld.
V i d a r e b o r d e alla u p p - v ä x a n d e barn lära sig förstå, att hvarje pen- n i n g s k u l d h v i l a r ytterst p å gäldenärens h e - dersord i förening m e d borgenärens tro p å detta gifna ord, att d e n n a s k a l l betala sin s k u l d; m e n att v i, dels till f ö r e b y g g a n d e a f m ö j l i g a frestelser till uraktlåtenhet, dels f ö r dödsfalls skull eller a n d r a inträffande för- h å l l a n d e n, i l a g a form p l ä g a erkänna gälde- närens fordran, så att d e n n a eger m ö j l i g h e - ten att m e d lagens tillhjälp få den inkräfd.
L å n a r d ä r e m o t en v ä n den a n d r a en s u m m a endast p å vännens m u n t l i g a o r d o c h i med- v e t a n d e o m, att penningarne användas till ut- gifter, som ej behöfva sky ljuset, d å har lån- gifvaren rättighet att b e n ä m n a ett d y l i k t lån för vännens hedersskuld till h o n o m.
D e t t a är, så att säga, ordets rätsida, m e n ingen m o r eller uppfostrarinna får s k y g g a f ö r plikten att tidigt g ö r a vår u n g d o m b e k a n t m e d afvigsidan a f ordet o c h det f ö r v ä n d a o m begreppet hedersskuld.
H v a r j e y n g l i n g o c h flicka måste lära sig att klart inse det f a k t u m, att när den ene spelaren lånar den andre penningar till ett fortsatt ö f v a n d e a f spellasten, så intaga dessa t v å s a m m a inbördes ställning s o m tvänne tjufvar, rånare eller andra brottslingar, när d e ha gjort ett brottsligt aftal m e d hvaran- dra.
O m ett p a r tjufvar l å n a orättfånget g o d s a f hvarandra, eller den ene l å n a r k a m - raten en d y r k eller ett m o r d v a p e n, så är det endast deras k a m r a t e r o c h yrkesbröder, s o m hedra d y l i k a l j u s s k y g g a affärer m e d namn a f hederssak, hedersskulder; det kan aldrig falla en ärlig m ä n n i s k a in att k a l l a dem så.
D e t måste inskärpas hos vår u n g d o m, att spel i c k e allenast är en last, s o m har d e för- derfiigaste e k o n o m i s k a följder, utan att det tillika är en öfverträdelse a f b å d e sedelagen o c h det sorgliga l a g s t a d g a n d e, s o m förbjuder spel o c h ålägger spelaren straff.
D e unga måste lära sig att inse, b u r illa ordet heders- s k u l d passar för aftal o c h handlingar, som äro lagstridiga, o c h att spelare tillrånat sig detta o r d för att d ä r m e d f o r k l ä d a ett k r e - ditsystem, hvilket, brottsligt som det är till sin natur, ej k a n nämnas vid sitt rätta n a m n, o c h s o m ej får k o m m a inför den b o r g e r l i g a rättvisans ö g o n.
I n g e n s p e l s k u l d kan j u p å l a g l i g v ä g in- drifvas.