Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Derigenom försvunne också det hårda pcb olämpliga i den dubbla beskattningen , nemligen, att utgifvare af en Tidning,’ sorn i Stämpel-afgift betalar till Kronan Ett par tusende R:dr årligen, dessutom hlifver af iTaxerings - Comitéerna dömd att ytterligare för näring ochj rörelse betala kanske looRrdr.
Om något är dubbel beskattning, så är det i Tnin tanka detta.
Jag vill derföre föreslå , att man, till exempel, kunde påföra en Tidningsutgifvare 6 procent af hans inkomst eller der.
Utöfver, och låta honom dermed vara befriad från ali vidare bevillning, helst controllen är lättare vid denna näring, än vid de flesta andra, emedan Prenumerations-priset är allmänt kändt och man, utan serdeles svårighet, kan få ungefärlig reda på Prenumeranternas antal.
Bil> till Bevilln.
Utskot'.
N:o z 5i 41] Härmed förenade sig Herr Hey&en-i skjöld och Herr Kyrkoherden Lyth. Herr af Rolén, J. S.: ”Vid 3 §.
1 och 2 Momenterne , der det tillätes att med stärnpeladt Papper belägga vissa handlingar, sorn äro chartering underkastade , bör, i min tan-' ka, tilläggas, att Chartor å hela ark icke få till beläggning nyttjas.
De så kallade BeläggningsChartor äro inrättade just för detta ändamål 5 de stämplas nu mera på ett serskildt slags papper, som icke , lika med vanligt skrifpapper, lemnar rum för möjlighet , att, genom radering eller annorledes, utplåna anteckningen, till hvilken handling Charlata användes.
Innan denna anstalt vidtogs , saknades icke anledningar, att hela ark, stun-i dom af betydlig valeur, som en gång varit till chartering nyttjade, blefvo , sedan påskriften å dem utplånats , antingen begagnade för andra gången , eller ock till utbyte root nya chartor antagne.
Detta missbruk förekommes, om det förbjudes, att chartera handlingar, genom beläggning af stämpladt papper å hela ark , och jag inser ej , att något giDigt hinder mot ett sådant stadgande kan härledas från den förmenta svårigheten, att å landet alltid ega tillgång till BeläggningsChartor, helst det åligger vederbörande försäljningsman att ständigt, efter behof, hafira stämpladt Papper i beredskap, hvilket, i 4» Bil. lill Bevilln.
N:o 15. samina rnon BeläggningsCharlorne Införas, till ett allmännare nyttjande , måste påkalla försäljnin^smännens omtanka , att derefter lämpa reqvisitionerna af dessa Chartor, sorn ock hafva den fördel med sig, att dertill åtgår mindre papper, och de äro lättare att förvara.” ''Att, vid 3 §. 6 Morn., införa, det Skrifchartor skola , då skriften ej går öfver på andra sidan , vara lörsedda med anteckning, till hvilken handling de blifvit begagnade, är i min tanka alldeles öfverflödigt och o* nyttigt , enär hvarje charta , hvarå skrift finnes, i och med detsamma utvisar, huru Chartan blifvit använd.’’ ^Uti 3 §. 9 Morn. förordnas, att, om, vid handlingars chartering eller till lysningssediar, högre charta, än föreskrifven är, af enskild person frivilligt begagnas , ege åtal derå ej rum.
Detta Moment synes innefatta Stadgande för en casus , som ej kan inträffa.
Icke skulle åtalet kunna väckas af den enskilde , som frivilligt charterat , icke eller kan det göras å Kronans vägnar, som genom den högre charteringen fått sin rätt fullt ut; dessutom finnes i författningen ej någon påföljd bestämd för nyttjandet af högre charta, än vederbör.
Det är endast för underslef och sådan origtig chartering , hvarigenom Kronan förlorar, som Böter blifvit utsatte.
Bil. till Bevilln.
43 ’’Utskoltet liar i 3 §, ii Mom. föreslagit , att den handling , sorn en gång blifvit med stämpladt Papper försedd , icke erfordrade ytterligare chartering, om samina handling, vid annan Domstol eller myndighet, sedermera företes och chartan dervid då ännu finnes bilagd.
Detta stadgande afviker från den i Chartse-SigillattB-Förordningen antagna allmänna princip, att Rättegångshandlingar skola olika charteras, vid olika Verk, och det leder utan tvifvel mycket till Kronans skada, om, vid handlingars företeende eller inlemnande uti högre Instancer, det för charteringen gör tillfyllest, att Charta, vid en nedre Instance, blifvit bilagd till det lägre belopp,som der varit nödigt.
RättegångsFullmagt t. ex., som kan gälla genom alla Instancerrie, om den så är ställd, charteras vid HäradsRätt med 4 sk., men i Kongl. Majus Cancellie med 12 sk.
Denna senare och högre charteringen skulle, efter Utskottets förslag, försvinna derföre, att chartering egt rum, då Fullmagten vid HäradsRätten begagnades.’’ ”Sportlar vid tjenst aro ibland de inkomster, hvilka, efter Utskottets förslag, böra tågås till grund för beräkningen af charta vid Fullmagter på Embete och Tjenst.
Jag tror ej eller, att Sportel-inkoinsterne kunna härvid lemnäs utan afseende, enär de, vid åtskilliga tjenster, utgöra den hufvudsakliga aflöningen} 44 JBiU till Bevillnl Zhskot.
Beiiinh, N:o Tji men jag finner angelägenheten, att stadgandet härom, hvarigenom efterträdare i tjenst beskattas för inkomst, som företrädaren njutit, så lämpas och förtydligas, att beskattningen icke i vissa fall blifver alldeles oskälig.
Vid flera tjenster, gifves sportelrätt af den beskaffenhet, att inkomst deraf sällan eller aldrig, under en persons tjenstetid, uppstår, men, när den eger rum, kaa vara ganska betydlig.
Revisorer i Kongl.
KammarRätten t. ex* hafva en icke obetydlig procent af hvad som, efter deras anmärkningar, till Kronan inflyter.
AdvocatFiscaler hafva vissa procent af Krono-Uppbörds lfalancer , som de åtala och indrifva, För iakttagande och utsökande af Kronans Dana-arfsrätt, bestås tertial af arfsbeloppet, o. s. v. Dessa slags spordar äro alldeles tillfälliga; de kunna det ena året inbringa ganska mycket och vida mer, än Ordinarie Lönen, men, under loppet af många påföljande år, alls intet.
De äro således icke jemförlige med sådane sportlar , hvilka alltjemt förefalla, och det är dessa senare, som, i anseende till deras egenskap , att för tjenstemannen utgöra en påräknelig årlig inkomst, böra, likasom den årliga lönen, tagas till grund för Fullmagts-chartering.
Deremot, om en mera tillfällig och sällan utgående sportel, af högt belopp, skulle för någon tjensteman inträffa, året förr, än hans tjenst blif;yer ledig och återbesattes, och denna inkomst Bil. till Bevilln.
Utskof. Betänk'. N.o 15.
45 då tages 1 beräkning, vid Chartans bestämmande för efterträdarens Fullmagt, så visar sig alldeles påtagligt, att denne senare derigenom, i ett ganska ojemnt och obilligt förhållande till de vanlige inkomsterne, vid tjensten, betungas, ehuru sportelrättens egenskap sätter honom i osäkerhet, att, under sin tjenstetid, någonsin få hemta deraf någon inkomst.
Jag bar icke velat medverka till ett lagbud, sorn lemnar rum för detta missförhållande, och jag tror icke, att det förekommes, genom den utvexling af ordalag, sorn utgör skillnaden emellan Redactionen i förra ChartteSigillatae.
Förordningen och uti Utskottets nu afgifna förslag, i denna del.” ’’Afsked från tjenst kan, efter min tanka, i afseende på charteringen, icke hänföras till någon jemförlighet med Fullmagt på tjenst.; i annat fall, än då den afskedstagande får bibehålla sin lön, eller undfår förbättring i caractére. lalla andra fall, är afskedet blott en bekräftelse af tjenstemannens godtfinnande, att ur tjensten afgå.
Genom Fullmagt, kommer han till en fördel , och för denna må han. vidkännas Charta till handlingen.
Genom afskedet vinner han ej något, som kan honom förvägras ; och då finnes det väl icke eller någon grund, hvarföre denna handling bör belastas med en dryg utgift till stnmpladt Papper.
Jag för min del anser, att om 46 Bil. till Btvilln.
N:o 15. afsked icke få blifva alldeles cliartsefrie , de åtminstone icke bora charteras annorlunda, än såsom Utslag från det Embetsverk , hvarest alskedet utlärdas,” Herrar Prostarne Dillner och Grape samt Herr Kyrkoherden Lyth voro, i fråga örn Afskeds-chartering, af enahanda tankar.
Herr af Billbergh, J. P.: ’’Då uti 1 6 §. stadgas, att Collegier, Embetsverk och Embetsmål] skola, uppå requisition, erhålla det för utöfningen af deras Embeten erforderliga stämplade Papper; att det åligger Domare och Häradsskrifvare, eller den Mantalsskrifningen förrättar, att vara försedde med tillräckligen stämpladt Papper, till erforderligt belopp, och att för öfrigt, så väl i Städerna som på Landet, erforderligt antal ChartseSigilatae-Försäljningsmän utses och förordnas, vill häraf synas, hvad ock nu gällande Stadga föreskrifver, att olika skyldigheter, i säkerhets- och redovisningsväg, böra tillhöra dem, hvilka, i kraft af innehafvande Ordinarie tjenst, äro förpligtade att hålla Allmänheten tillhanda stämpladt Papper, och olika dem, hvilka frivilligt åtaga sig en sådan befattning, utan att innehafva ordinarie tjenst.
De nu gällande stadganden, att hos alla, som hafva uppbörd af stämpladt Papper, bör inventering ske, vid hvarje års sint; att försäljningsman, som ställa borgen för sin uppbörd, skola år; Bil. till Bcvilln.
N:n 15 47 ligen redovisa försäljningen, och att Ordinarie Domare, hvilka icke ställa borgen för deras uppbörd, skola hvarje halft år redovisa uppbörden, äro val i så måtto rättsenlige, att no göres skillnad emellan försäljningsman, som frivilligt åtaga sig denna befattning, och försäljningsman, hvilka , i följd af innehafvande Embete eller tjenst , dertill äro förpligtade; men äfven ibland dessa senare förekommer den olikheten, att, då OrdinarieDomare äro bestämdt fritagne ifrån borgens ställande, så synes deremot, sorn Häradsskrifvare skulle vara förpligtade att ställa borgen för det stämplade Papper, som de böra hafva till allmänhetens betjenande, vid Mantalsskrifningarne.
” ”Att nu, på sätt Höglofl.
Bevillningsutskottet beslutit, jemna detta olika förhållande med det stadgande , att hvar och en , som emottager stämpladt Papper till försäljniag, och sålunda jemväl hvarje Ordinarie Embetsoch Tjensteman, skall ställa behörigen pröfvad och godkänd borgen för det erfordeliga Chartse-beloppet, kan jag, för mindel, ickeförlika hvarken med billigheten eller med begreppet om Författftingens ovilkorliga efterföljd. ’» ”Det stridande 1 grundsatsen, att fordra säkerhet, medelst borgens anskaffande för ett 48 Bil. till BevillrL Utskot. Betänk'.
N;ö ig1 påtvingadt åliggande,’ bevisar sig säkrast deraf,! att, om en Domare eller Häradsskrifvare, som finner sig besvärad af denna försäljningsskyldighet, förklarar sig icke kunna anskaffa den fordrade borgen, så kan han icke derföre af-' sättas från sin ordinarie tjenstebefattning och icke eller honom lemnäs något stämpladt Papper, hvaraf följden blifver, att Författningens föreskrift blifver utan kraft och veri kan, och att allmänheten saknar tillgång på stämpladt Papper, der det, efter Författning gens anvisning, bordt finnas.
Skulle åter eri sådan Embetsman endast kunna eller vilja skaffa borgen för 500
R:dr, men behofvet fordrar en uppbörd af 1000 R:drs värde, sa uppfylles ändamålet blott till hälften,” wDen företrädesrätt Kronofordran, enligt Författningarne, eger, de kortare redovisnings-terminerna, den rättighet Konungens Befallningshafvande ega att, emellan redovis-* nings-términerna, af förekommande skäl och omständigheter, anställa inventering eller redovisning affordra, och lättheten att, för möjligen yppad Cassabrist, genast söka införsel uti ordinarie Tjenstemannens lön , äro tillräckliga garantier för Kronans säkerhet, örn vederbörande redofordrare uppfylla deras Erni betspligt;” n Bil. lill Bevilln.
N:o 15. 4g ”På dessa skäl och grunder anser jag stadgandet om borgens ställande för uppbör-* den af stämpladt Papper endast böra tillämpas på dem, hvilka frivilligt åtaga sig en sådan försäljning och icke innehafva ordinarie tjenstebefattning, med befrielse från tätare redovisnings-skyldighet, än en gång om året, men att Embetsverk, så väl som ordinarie Embets-och Tjenstemän, hvilka dels för tjenste-utöfningen sjelfve behöfva, dels såsom tjenstepligt blifvic ålagde att hålla allmänheten tillhanda stämpladt Papper, böra vara befriade ifrån att ställa borgen för hvad de behöfva af stämpladt Papper, men deremot vara förpligtade att redovisa denna uppbörd 8:ne gånger om året.’* ”Emot det af Utskottet fattade beslut, angående stämpling af Tidningar, Periodiska Skrifter och Brochurer, är jag i så mått» skiljaktig, att jag anser mig härvid böra hafva afseende på möjligheten att ytterligare ,• än sorn nu sker, kunna belasta närvarande ordinarie Bref*Posten.
Att en sådan utsträckning af Portofrihet för dessa Skrifter skulle betydligen öka Postväskans tyngd , tager j3g för bestämdt afgjordt; och om denna tillökning skulle fordra ett ökadt antal hästar för Postföringen, som jag anser mera sannolikt, sä Bihang till Riks-St, Prot. 7828 och 1829, S-te Sami, 4 bds Haft, 50 Bil• till Bevilln. Zhskot.
N:o 15' blefve Postverkets kostnad härföre troligen större, än som kunde svara emot den tillökade Stämpel-afgiften; hvartill äfven hos mig i öfvervägande kommit, huruvida Posthemmanen, i mort af behofvet, kunna tillförbindas att skjutsa med ett större antal hästar , än det nu biukliga, På dessa grunder anser jag den ökade Portofriheten, i följd af stäraplingsskyldigheten, böra inskränkas till Tidningar och Periodiska Skrifter, äfvensom, till motvigt för den ökade tungan medelst tillkomsten af Periodiska Skrifter, att Tidningar må ega lika rätt med Periodiska Skrifter, att varda befriade från stämplings-skyldigheten, då de icke vilja begagna Portofriheten , under enahanda controll och vilkor, sorn nu för Periodiska Skrifter blifvit föreslagne, hvarigenom äfven en rättvis lindring kommer de TidningsRedacteurer till godo, hvilka utgifva Dagblad, i afsigt att endast inom utgifningsorten begagnas.”
I hvad Herr af Billbergh yttrat, angående borgens ställande af Domare m. fl. för cbartor, dem de å Embetets vägnar reqvirera, instämde Herr af Geijerstamj äfvenså Herr Prosten Wahlström i fråga om Tidnings- stäm pl ingen.
Herr DomProsten Fellenius: ”Då fråga, under sista Riksdagen, förekom om be - Bil, till Bevilln.
Vtskot.
N:o 15." 51 stämmande af beloppets beräkning förj Fullmagts-cbartor, erkände också jag missförhållandet uti förra beräkningssättet vid Full. rnagter på indeld och penningelön; men jag kunde icke öfvertygas om billigheten af deri då beslutna procenten.
Jag har också, under tiden, sedermera ännu mera blifvit styrkt i denna öfvertygelse.
Jag har biträdt Motionen härom och yttrat, att, genom denna höga procent, Tjenstemän nästan blifvit ansedde som Stjufbarn i Slaten; och anser inig nu skyldig alt gifva skäl för detta yttrande.
Statens Tjenstemän måtte, såsom Medborgare i Samhället, få njuta samma rättvisa vid en beskattning , sorn andra Medborgare i dylika fall, och icke på ett utmärkt sätt mera betungas ; och jag vill söka styrka detta med exempel.” ”En Landtbrukare köper en Egendom för 1000 R:dr och har deraf en tarflig bergning samt, hvad mera är, kan öfverlemna densamma i arf till barn och efterkommande, men betalar i Bevillning för Köpebtefvet derå, efter summans storlek, blott 5 R;dr 36 sk.
En Grosshandlare i Stockholm betalar chartan på dess Borgare-Bref med 18 R:dr; En Handlande i 2:dra Glassens Städer med 6 R:dr;— och dessa Medborgare hafva full rätt, inom sin verkningskrets, att utvidga£sin 105 55 Bil. till Bevillri.
Utslot.
Betung N:o 15* reise, förbättra sina relationer och förkofra sin förmögenhet; men på samma tid får en Skollärare, som användt sin ungdom och sitt lilla fädernearf för studierne, gått sina Lärograder med heder igenom och aflagt prof på skicklighet i tjenst, Fullmagt på en Itectors^ syssla vid en högre Lärdomsskola, med 80 Tunnor Säd i Lön, och betalar efter en hög markegång, för sin Fullmagts-charta 50 JRtdr, eller, följande året, vid en låg, 5o R:dr; men detta är icke nog:— Cancellie-gebiihr erlägges med 7J procent af lönen, Krigsmans-* hus-afgiften med 2 procent och derutöfver , afgiften till Lazarettet och för Sigillet:
Summa öfver 16 procent.
Denne Skollärare tillträder sedan sin syssla, uppoffrar derföre sin tid och sina krafter, men betalar ändå för hvarje steg, som han gör till vidare befordran, högre och högre Fullmagts-chartor.
Och detta förhållande gäller uti alla stånd och vid alla grader, så väl civile och militaire som ecclesiastike.
— Ett sådant missförhållande, i anseende till andre, förut sagde Medborgare, synes ju vara obilligt.
— Jag skulle ock kalla det orättvist.
Staten tager ju med den ena handen hvad den gifver med den andra, En Husbonde t. ex., om jag får nyttja denna ringa liknelse, känner ju sin pligt att gifva tjenaren sin lön, samma dag sin lön.
Icke skulle han kunna eller böra, med någon rätt eller billighet, affordra den skmkligf Bil• till Bevilln. XJtsköt.
Betänk, N:o 15.
53 tjenaren, då han får sitt städjobref, en skatt eller ett afdrag, för att få ingå i dess tjenst, af första årets Lönevilkor, icke eller sedermera, ju mera han avancerar och får större fOrtroendetjenster, större oell större afdrag; men här är fråga att tjena Fäderneslandet.
Den billighet , den rättvisa måtte dock dervid åtminstone böra ådagaläggas, att de, som uppoffra sig för fäderneslandets tjenst, gedan de användt sina ungdomsdagar , för att vinna en dertill erforderlig skicklighet, icke, på ett utmärkt sätt, framför andra medborgare beskattas.
Den nedsättning till 4 procents beräkning af bevillning på lönen ^ på Fullmagts-charta, som Afdelning gen föreslagit, anser jag, på dessa grunder, vara med någorlunda rätt och billighet beräknad.” Herr Prosten Dillner och Herr Kyrkog herden
Lyth voro i detta ämne af samma mening.
Herr Cron: ”Sedan Höglofl.
Utskottet nu fastställt det förslag till en ny ChartasSigillatae-Förordning, hvilket kommer att un-' derkastas Rikets Höglofl.
Ständers ompröfvande, anhåller jag få till Protocollet anteckna min enskilda mening, i hvad den afviker från samma förslag.
Med undantag ^f en enda handling, derom jag vill serskildt 54 Bil. till Bevilln. XJiskot.
Beir.nk. Njo i5. yttra mitt omdöme, har jag icke, genom de föregångne discussioner och rådplägningar, funnit mig öfvertygad om någon billig eller rättsenlig grund för alla de nu föreslagna nedsättningar i chartsebeloppet å vissa hand» lingar, emot hvad 1823 års Stadga derom innehåller ; och hvilka nedsättningar jag således ansett och anser destomindre bordt ega rum, som utsigterne icke lofva någon minskning i den hittills utgjorda Bevillning i det hela.
Att dessa nedsättningar, tillämpade å de titlar, sorn sannolikt äro af största inflytande, t. ex.
Embets- och Tjenstemäns Fullmagter, Arrendecontracter och Köpebref m. m.
, att dessa nedsättningar skulle ersättas genom de på några ställen lämpliga befunne förhöjningir i chartaebeloppet å vissa Rättegångshandlingar och å de så kallade Caracters-Fullmagter. anser jag högst problematiskt; och min öfvertygelse gränsar nära till visshet om ett motsait förhållande, då jag tager i öfvervägande , att, all fåfäng titelsjuka oaktadt , likväl antalet af Fullmagter å verklig tjenst icke obetydligt öfverstiger det å blotta caracterer, hvilka senare, äfven i mon af den högre charteringen, torde komma att undergå någon vidare minskning.” *’Det enda undantag, som gäller i denna min allmänna reservation , afser nedsättning uti det chartaebelopp, hvarmed Embets.
Betänk.-Hm 15.
55 mäns afsked bör beläggas, då icke samma afsked innefattar antingen benådning med högre caractére, och således är att anse lika med en Fullroagt ulan åtföljande tjenst , eller försäkran om några andra förinoner, hvartill den afskedstagande icke eger laga anspråk, dd chartering bör iakttagas efter de grunder, förslaget derom innehåller.
Att ett så beskaffadt afsked, hvarigenom ingen annan fördel beredes en person, än att återgå till huslig stillhet, icke belastas med högre chartasafgift , än sorn erfordras för ett bevis eller utdrag af Protocollet ifrån samma autoritet, der afskedet expedieras, synes mig föreskrifvet af en så sträng rättvisa , att jag hvarken vill eller kan annat, än yrka denna satts.’’ ”Helt motsatt är förhållandet med én Fullmagt*
Då afskedet skiljer en person från åtnjutna fördelar, försäkrar Fullmagten om åtkomsten till nya.
Att vägen till en sådan Fullmagts ernående måste banas genom nödiga kunskaper, hvars inhemtande beledsagas med dryga omkostnader för en vårdad uppfostran, medgifves gerna ; men man må likväl icke lägga hela denna kostnad endast på skickligheten för Embelsmannayrket, då upplysningen icke är umbärlig i alimanna sammanlefnaden och medförer ett behag, som gör henne värdig att eftersträfvas äfven för sin egen skull, utan afseende å 56 B\\. till Bevilln.
Bettini, N.o i5« fortkomst på Embetsmannabana!].
Om man derjemte tager i betraktande den eoncurrence af sökande, som Inträffar vid hvarje ledig tjenst eller embete, ligger det i öppen dag, att den, som vinner befordringen, om ock i lingsta grad dertill meriterad, likväl måste ansa sig gynnad af ödet ; huru mycket mera då, i den händelse någon gång inträffade, att han ej förmår tysta den inre öfvertygelsen, att han vunnit sin befordran på en eller flere mera meriterades bekostnad.
Jag tror således, att ingen, som vunnit befordran, eller, såsom det i dagligt tal icke olämpligen kallas , gjort lycka , kan underkastas någon beskattning, den han med mera nöje må utgöra, än den, som hittills egt rum för Eullmagtsomkostnaderne, hvilka följaktligen jag anser minst bordt komma till nedsattning, ’’ ”En del af de nu anförde skäl tala lika högt mot nedsättningen å chartse;beloppet för Köpebref.”
Uti hvilken reservation; i hvad den röxer de af a:dra Afdelningen föreslagne, samt af Högloft.
Utskottet gillade nedsättningar af xiu gällande Chartae-Sigillatte-afgifter, Herr Borgmästaren Pettersson samt Erik Persson Anders Andersson, Eric Pålsson, Tufve Bil. till Bevilln, Utskot.
Betänk, K:o 15. 5^ Larsson, Jacob Petter Andersson med flere af Hedervärda BondeStåndet sig förenade* Herr Ålund: ”Jag anser det' af Utskottet nu antagna Förslag till Redaction af Författningens 4 §. mindre lämpligt, och föredrager det, som finnes i iS24 års Förordning, emedan detsamma synes mig redigare och lättfattligare.” Herr Pettersson: ”Under åberopande af mitt redan afgifne Förslag till Författningens uppställning, hvilket torde få åtfölja Betänkandet till Resp. Riks-Stånden, får jag för öfrigt anmärka, dels, att, vid Bouppteckningars chartering, i min tanka, bör tagas i bejakning den summa, som uppkommer, då deri upptagne Fastigheter uppskattas efter deras Taxeringsvärde, och dels, att någon nedsättning i stämplade Pappers-afgiften för Fullmagter synes mig icke böra ega rum] __ hvarföre jag ock i dessa delar emot Höglofl.' XJtskottets beslut mig reserverar.” Johannes Svensson från Jönköpings Län: ”Jag reserverar mig emot förslaget, att alla äktenskapsförord skola charteras lika,eller med a R;dr, och jag anser, att stadgandet i gamla Förordningen om deras chartering lika med FideicommisstBref bör bibehållas, då värdet', 58 Bil. till Bevilln.
Utslot. Betan*.
N:o 15, som dessa förord afse, är i så hög grad skilj, aktigt.” Anders Andersson från Skaraborg,» Län, Erik Pålsson från Elfsborgs Län, Erik Persson från Gefleborgs1 Län och Jacob Petter Andersson från Östergöthlands
Län förenade sig härutinnan med Johannes Seensson.
Anders Nilsson från Malmöhus Län : ”Jag förenar mig till alla delar med den förändring, Herr KammarRättsRådet Uggla framställde emot Höglofl.
Utskottets beslut, nemligen, att 4 eller högst 5 ark af en upplaga matte på en gång med Posten afsändas , ty annars skulle den kanhända blifva allt för mycket betungad.
Och som vi i BondeStåndet, efter min tanka , nog enfaldigt tillstyrkt indragningsmagtens bibehållande för utgifvandet af Tidningar, och således icke anse dem vara -blödige eller nyttige , böra vi äfven i denna fråga vara conseqventa.” Förslag till ändring i ChartceSigillatce Förordningen, §• 4- Chartering af Rättegång^ och andra offentlige Skrifter.
Bil. till Sevillu.