Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
5 Sami. 21 Häll. 2 10 Konstitutions-Utskottets Memorial Nri 59. detsamma af något enda Riks-stånd erhåller understöd ; och då Konstitutions-Utskottet ej bör, emot föreskriften i 81 § Regerings-Formen, föreslå andra ändringar i grund* lagarne, än dem det anser möjliga att verkställa, har jag ej kunnat biträda den me ning, som i förevarande fråga gjort sig inom Utskottet gällande.’’ Af Herr Friherre Paijkull, G.: ”Det är föga troligt att Ridderskapet och Adeln skall pä de i detta Memorial uppgifna vilkor afstå från sin dyrbara och urgamla rätt att sjelfmant infinna sig och representera vid Riksdagarne.
Sedan man så småningom förmått till eftergifter i de flesta fall, vill man nu äfven upphäfva det väsendtligaste af allt och ställa Ridderskapet och Adeln på val.
Denna Adel, hvars betydelse, anseende och sjelfständighet på detta sätt skakades, skulle derigenom såsom Riks-stånd bringas till ett ringa antal och sålunda med mindre svårighet kunna beherrskas.
Men i samma mån som det yttre inflytandet ökades, minskades äfven oberoendet, till föga fromma för det allmänna.
Den som eger en vigtig rättighet, hvilken han högt värderar, lärer väl icke heller af någon opartisk domare kunna förtänkas derföre ali han i det längsta söker försvara sig, dä man vill frånrycka honom densamma, och jag tror icke att den, som vid hvarje med skäl eller oskäl gjord uppmaning, villigt bortskänker hvad han eger, derigenom förvärfvar någon aktning.
Om jag genom Utskottets anföranden kände mig i ringaste mån öfvertygad, att fäderneslandets väl kräfde den ifrågavarande uppoffringen, skulle hvarken denna eller någon annan vara för stor, men intill dess sådant kan klarligen bevisas, behåller jag min Riksdagsmannarätt.
De utvalde ledamöterne skulle betalas.
Engelska Pairskammarens medlemmar emottaga ingen betalning för sitt besvär, utan åtnöja sig med utmärkelsen att få besluta om fäderneslandets lagar och öden.
Ännu eger Svenska Adeln tillräcklig förmögenhet för att, utan ersättning, behörigen kunna utöfva sitt representant-kall. och om en eller annan mindre bemedlad skulle anse sig förhindrad att sjelf infinna sig, kan han dertill befullmäktiga en annan.
På detta sätt inträda ofta på Riddarhuset skicklige och utmärkte män, som, till följd af bristande hufvudmannarätt, eljest skulle derifrån varit uteslutne.
Hvad man önskar vinna genom val är således härigenom till betydlig del redan vunnet.
Den stundom inträffade och öfverklagade fåtaligheten af Ridderskapet och Adelns närvarande ledamöter vid en del ärendens afgörande, skulle icke genom valen förekornmas, ty medle,mmarne af detta Stånd kunde, ej mer än dem som tillhöra något annat, tvingas att oupphörligt under öfverlägguingarne vara tillstädes.
Då det nu i eli eller annat af de valda Stånden kan inträffa, att frågor afgöras med 18 å 20 röstande, skulle lätteligen bland dessa 70 valda adelsmän samma förhållande kunna uppstå, och då befunno vi oss precist på sömma punkt som nu, blott med den skillnad, att många kunnige och lortjenstfulle man blifvit från representationen uteslutne, eller åtminstone underkastade val-agitationens Ivckospel, Att något Stånds medlemmar skola under 14 å 15 månaders långa Riksdagar uthärda med att talrikt vid alla tillfällen vara närvarande, är mera än man rimligtvis kan begära.
Kunde Riksdagarne förkortas, och det är åt delta håll, sorn vår uppmärksamhet framför allt bordo vändas, skulle det någon gång nu inträffade missförhållandet af sig sjelf upphöra.
På nu i möjligaste korthet anförda skäl angående hufvudsaken, och utan att vidröra biomständigheterna, underkänner jag till alla delar Utskottets förslag.” Af Herr Björnstjerna, O. M., ”emedan de påtagliga följderna af ett bifall till Utskottets förslag skulle blifva:
Ilo hs ti lut ion s - U
Is kotte ts Memorial N: o 59. 11 Ett troligen fullkomligt ensidigt Riddarhus, enär det föga är länkbart, då ett så ringa antal soin 70 Riksdagsmän skall viii jas bland flere tusende till myndiga år komne adelsmän, alt majoriteten skulle deribland insätta sina politiska motståndare; Uteslutandet från Riddarhuset af en stor mängd bland dess utmärktaste och mest ansedde män, hvilka, till följd af ålder, maktpåliggande tjenster eller andra förhinder, ej kunna taga inträde i en församling, hvars samtlige medlemmar äro påräknade till ledamöter i Utskotten ; Förlusten af det större anseende och inflytande, hvilket ett så mångsidigt och vid de vigtigaste frågornas afgörande så talrikt Riddarhus, som det nuvarande obestridligen besitter, framför en församling af blott 70 ledamöter, tillsatt af en majoritet."
Af Herr Munck af Rosenschöld. Th.: ”Lika med Utskottets pluralitet (inner jag en sådan , förändring i Uidderskapet och Adelns representations-sätt böra ega rum, att Ridderskapet och Adela representeras af valda ombud, men anser deremot det böra till Ridderskapet och Adeln öiverlemnas att sjelf besluta om de närmare bestämmelserna härom.
Jag bar derföre trott annan förändring i Riksdags-Ordningens 12 § icke böra af Utskottet föreslås, än att deri skulle stadgas, alt Ridderskapet och Adeln representeras genom ombud, valde på sätt Riddarhus-Ordningen föreskrifver.’’
Häruti förenade sig Herr Leijonmarck, E. G. Af Herr Biskop Rutsch, som förklarat sig instämma uti Herr Munch af Rosenschölds förslag till ändring af 12 § Riksdags-Ordningen.
Af Herr Professoren Selander, som förklarat, det han ansåge de föreslagna grundlags-förändringarne obehöfliga, emedan nuvarande 12 § i Riksdags-Ordningen icke lade hinder i vägen för införandet af den nu ifrågasatta ändringen i Ridderskapet och Adelns representations-sätt, hvilket kunde ske genom en blott på Ridderskapet och Adeln samt Konungen beroende förändring af Riddarhus-Ordningen.
Af Riksdags-fullmäktigen Pehr Sahlström från Stockholms län:
'Emot detta betänkande har jag anmält min reservation, och anser mig skyldig alt för motive,ne He till redogöra.
Ridderskapet och Adelns företrädes-rättigheter och dess sjelfskrifvenhet till representant-kallet må under förflutna tider hafva varit så rättmätiga och nyttiga som helst, de stå dock numera icke i del förhållande till vår tids tänkesätt och utbildade begrepp om hvarje medborgares likhet inför lagen, att desamma kunna på denna väg rättfärdigas, hvadan jag vågar tro, att det skulle lända Ridderskapet och Adeln lill mycket större och sannare fördel, om dessa rättigheter till fäderneslandets bästa uppoffrades.
Jag tillåter mig i detta afseende åberopa Ridderskapet och Adelns patriotiska stämning vid 1840—1841 årens Riksdag, ehuru den åtgärd, som då beslöts, icke medförde något resultat.
Att nu föreslå stiftandet af en val-lag för utöfningen af Ridderskapet och Adelns represenlations-rätt, vore, enligt min tanke, att än mera konsolidera en institution, hvilken, om den icke af den allmännare meningen kunde uppbäras eller hyllas, derigenom icke något vunnes utan fast hellre skulle anses såsom en misslyckad åtgärd, och något helt annat erfordras dock till lösande af en fråga, den endast den högsta grad af fosterlandskärlek förmår att nöjaktigt besvara.” 12 Konstitution!;- U t s k o Itel s Memorial N:o 59.
Reservationer hafva jemväl blifvit anmälda af Herrar Biskopen Fahlcrants, Professoren Lindgren, Kongl.
Hofpredikanten JVensjoe och Kontrakts-proslen Tegnér.
Herr Prosten Lagergren har velat tillkännagifva, alt han icke deltagit i detta ärendes handläggning inom Utskottet.
Konstitutions-Uiskottcts Memorial M 60 1 N:o 60.
Ank. till Exp.-Utsk. d. II Dec. 1857, kl. 2 e. m.
Memorial lill Rikets Ständer, i anledning af Riks-Slåndens beslut rövande det af Konslitutions-Ulskotlet uti Memorialet .M 54 framställda förslag lill ändring i 5 och G §§ Regerings-Formen, angående ett nytt Stals-departement.
Genom Konstitutions-Utskottet meddelade utdrag af samtlige Riks-Ståndens protokoll för den 24 och 28 sistlidne November, rörande föredragning af Utskottets Memorial M 54, med förslag till ändring uti 5 och 6 §§ Regerings-Formen, angående ett nytt Stats-departement, har Utskottet inhemtat, att nämnde förslag blifvit af Ridderskapet och Adeln, Preste- och Borgare-Stånden antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, men af Bonde-Ståndet hänvisadt åter till Utskottet, med förklarande att Ståndet såsom sio gemensamma tanke antog Utskottets förslag att hvila till grundlagsenlig behandling å nästa riksdag, med allenast det tillägg, att emellan orden »för» och »allmänna arbeten» uti förslaget till 6 § Regerings-Formen skulle införas ordet »Landtbruket.»
Då Utskottet för det nya
Departementet antagit samma benämning, som Kongl. Majit i Dess nådiga proposition, angående ändring af 5 och 6 §§ Regetings-Formen i afseende å Stats-Rådets sammansättning föreslagit, nämligen »Departementet för Allmänna Arbeten och Kommunikations-anstalter», har Utskottet dervid utgått från den åsigt, att så väl göromålens jemlika fördelning, som ärendenas inre samband fordrade, att det nya Departementet omfattade kommunikations-anstalterne och allmänna för indu-triela föremål företagna arbeten, samt att hela den omedelbara näringsvärden fortfarande vore förenad hos ett Departement, nämligen Civil-departementet.
Med Bih. till It.
3 Samt. 22 Haft. 1 y K onsti l u tions-Ut skot le! s Memorial M CO. undantag af Post- och Telegraf-inrättningarne, hvilka nu lyda under Finans-departementet och derifrån skulle öfverflyttas till det nya Departementet, tillhöra alla de ärenden, som skulle läggas under sistnämnda Departement, för närvarande Civildepartementet, hvilket, från dem befriadt, skulle ostördt egnas allena åt vården om landtbruket och öfrige näringsgrenar.
Utskottet har dock icke ansett sig kunna med full bestämdhet afgöra, hvilketdera af de ifrågavarande
Departementen skulle i afseende på göromålens både mängd och beskaffenhet vara mest passande att handlägga landtbruks-ärendena; och den föreslagna benämningen på det nya Departementet utesluter icke möjligheten för Konungen att, med begagnande af den honom i 6 § Regerings-Formen tillagda rätt, att genom en särskildt utfärdad stadga bestämma den närma e fördelningen af ärendena Departementen emellan, till det nya
Departementet öfverflytta landtbruks-ärendena, i händelse sådant skulle af behofvet blifva påkalladt.
I motsats mot Utskottets af trenne Stånd gillade åsigt, har Bonde-Ståndet yrkat att Jandtbruks-ärendena skulle till det nya
Departementet ovilkorligen förflyttas och åtgärden genom
Departementets sjelfva benämning föreskrifvas samt således genom grundlagsbud befästas.
Som denna menings-sldljaktighet icke synes kunna sammanjemkas, får Utskottet densamma till samtlige Riks-Ståndens behandling vördsamt anmäla, med vördsam hemställan till Bonde-Ståndet, att det ville sig efter de öfrige trenne Riks-Stånden foga.
Stockholm den 11 December 4857.
Konstilulions-Utskottets Memorial JH 61. 3 N:o 61.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Dec. 1857, kl. 2 e. m.
Memorial till Rikets Ständer, med utlåtande öfver Bonde-Ståndets Talmans vägran a/ proposition å bifall lill åtskilliga af Stals-Utskottel framställda förslag till voterings-propositioner.
Enligt utdrag af Bonde-Ståndets protokoll för den i 5:de innevarande December, från Ståndet allemnadt den 16:de och i Konstitutions-Utskottet föredraget den 'I7:de i samma månad, har, vid föredragning i Ståndet af Stats-Utskottets Memorial 173, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till Riks-statens 6 och 7 Hufvudtitlar hörande frågor, samt JVs 182, med förslag till voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om löneförbättring för Krigs-hofrättens civile embets- och tjenstemän, Bonde-Ståndets Talman, på anförde skäl, vägrat proposition å bifall till 3, 4, 9, 10, 11, 12 och 13 punkterna af förstnämnda Memorial, och å det sednare i sin helhet, hvarefter, då Ståndet icke desto mindre på yrkat framställandet af dessa propositioner, öfverläggningen blifvit förklarad hvilande och målen, jemte hvad deruti under diskussionen inom Ståndet förekommit, förvisats till Konstitutions-Utskottot med anmodan, att, så vidt ske kunde, inom nästkommande
Fredags afton den 18:de innevarande månad afgifva motiveradt och bestämdt utlåtande öfver frågornas stridighet eller enlighet med Grundlagen.
Af de till Konstitutions-Utskottet öfverlemnade handlinearne i målen har Utskottet inhemtat att vid föredragningen i Bonde-Ståndet af förstnämnde Stats-Utskottets Memorial, en Ståndets ledamot förklarat sig ogilla de uti ofvanuppräknade punkter rörande åtskillige anslagsfrågor framlagde voterings-propositioner, vid hvilkas uppställning Stats-Utskottet, som haft trenne olika inom Riks-Stånden yppade meningar att behandla, dervid lemnat utan afseende .det Stånds mening, hvilket yrkat lägre eller högre belopp än de öfriga trenne Stånden.
Samme ledamot förklarade sig tro, att Ståndets Talman icke kunde framställa proposition å bifall till nämnde 4 Konstitutions-Utskottets Memorial M 61. punkter, då de icke vore uppställde i enlighet med Grundlagarnes tydliga föreskrifter, anhöll att få höra Talmannens tanke i detta fall, och ansåg, att, i den händelse denna vore sådan, som talaren förmodade, frågan komme att hänskjutas till utredande af Konstitutions-Utskottet, hvarigenom den skulle blifva på grundlagsenlig väg och i grundlagsenlig ordning afgjord.
Sedan en stor del af Ståndets ledamöter häruti instämt, anförde Talmannen: »Sedan man framställt till mig en förfrågan i detta ämne »och då ingen förut fordrat, att jag skolat framställa proposition på bifall till dylika »sammanjemknings-förslag, utan dessa hittills blifvit återremitterade för uppgörande af »nya, i enlighet med nu yttrade åsigter, får jag tillkännagifva, att, jemlikt den af »Kongl.
Majit och Rikets Ständer vid denna riksdag antagna ordalydelsen af 69 § »Regerings-Formen, samt den ed jag svurit att, i egenskap af Talman, orubbligen »ställa mig Rikets Grundlagar till efterrättelse, jag omöjligen kan framställa proposi»tion till bifall å de nu anmärkta 3, 4, 9, 10, 11, '\2 och 13 punkterna af nu »föredragna Memoria).
Sålunda får jag fråga om Ståndet fordrar, att jag skall fram»ställa proposition på bifall till nu uppräknade punkter.»
Efter det Ståndet härtill svarat ja, anmodade Talmannen Ståndets Sekreterare att yttra sin tanke i ämnet, till följd hvaraf denne sig utlät: »Så väl för att efterkomma Talmannens uppmaning, som för att fullgöra en mig »i Grundlagen ålagd förbindelse, bör jag uttala min åsigt i förevarande ämne, oaktadt »jag dervid icke har något väsentligt att anföra utöfver hvad redan blifvit yttradt.» »Vid bedömandet af förevarande fråga måste, såsom är sagdt, egentligen mär»kas och tillämpas 69 § Regerings-Formen, sådan den under innevarande riksdag »blifvit af Kongl. Majit och Rikets Ständer fastställd.
Detta grundlagsrum lyder, i »hvad hit hörer, sålunda: »Förena sig icke minst tre Stånd uti sammanstämmande »beslut, då skall Stats-Utskottet förökas etc.
— Det lydde förut: »Förblifver något »Stånd ändock (d. v. s. oansedt jemknings-förslag) vid den mening det förut fattat, »afgöres saken efter tre Stånds beslut.
Stadna två Stånd emot två, då skall Stats »Utskottet förökas etc.» »Den sålunda nu vidtagna förändring af nämnda § kan icke hafva tillkommit »utan någon orsak eller åsyftad verkan; — och då det icke torde kunna förnekas, »att de begagnade nya uttrycken »förena» och »sammanstämmande» hvar för sig inne»hålla bestämd och ovilkorlig föreskrift, att de tre Stånden skola hafva fattat lika »eller ett och samma beslut, utan att ens något klarare uttryck derom torde vara »lätt att finna; men, å andra sidan, såvidt jag kan antaga, icke någon vill påstå, »att, om — hvad nu är händelsen — frågan gäller penninge-belopp, till exempel »4,500 R:dr, 4,000 R:dr och 3,500 R:dr, två af dessa äro samma summor, eller »att de, som önska så olika anslags-belopp, förenat sig om samma summa, kan »jag icke finna annat än mot Grundlagens både ord och mening stridande, att nå »got Riks-Stånds beslut, det må nu innefatta högre eller lägre summa, utestänges »från votering i förstärkt Utskott.» Konstitutions-Utskottets Memorial M 61. 5 »Mera klart visar sig, såsom mig synes, olämpligheten af en sådan lagtolk»ning, som Stals-Utskottet antagit, om man fäster sig vid den händelse, då Ett »Stånd bifallit högsta summan, Två den andra, samt Ett den minsta; — Och Stats»Utskottet har jemväl uti sitt Memorial JV» 149, punkten 13, kommit till ett sådant »slut, att Utskottet ansett det medlersta, af två Stånd bifallna, beloppet innefattas »uti det högsta och derföre utgöra Rikets Ständers beslut; men härigenom hafva icke »mindre än två Stånds mening blifvit underkänd och beslutet är fattadt af de Två »andra.» »Till en nog uppenbar inkonseqvens hade, såvidt jag förmår bedöma, Grund»lags-stiftaren äfven gjort sig förfallen, om det skulle kunna förnekas ett Riks-Stånd, »eller en fjerdedel af hela Riksförsamlingen, att få sin mening vid en frågas afgö»rande under omröstning, derest icke de tre öfrige äro fullt ense, då, enligt 54 § »Riksdags-Ordningen, proposition inom Riks-Stånden skall framställas öfver hvar och »ens särskilda mening, derest han eller någon annan det äskar.» »På dessa skäl och i öfverensstämmelse med 55 § Riksdags-Ordningen finner »jag Talmannen pligtig att vägra proposition på bifall till alla sådane från Högiofliga »Stats-Utskottet inkomna förslag till voterings-propositioner,
ifrån hvilka något Riks»Stånds mening blifvit undanskjuten, fastän de tre öfriga Riks-Stånden icke förenat »sig i sammanstämmande beslut.» Sedan Talmannen härefter vägrat proposition på bifall till de punkter uti det föredragna Memorialet, mot hvilka anmärkning blifvit gjord, förklarat öfverläggningen hvilande och hänvisat frågan till Konstitutions-Utskottet, föredrogs Stats-Utskottets Memorial JV2 182, dervid, efter det Talmannen anfört att samma förhållande dermed inträffade, som vid anmärkte punkter uti det näst förut föredragna Memorialet, hvadan han af enahanda skäl nödgades äfven förklara öfverläggningen om detta Memorial hvilande, jemväl denna fråga blef till Konstitutions-Utskottet hänskjuten.
Vid fullgörandet af det Konstitutions-Utskottet sålunda lemnade uppdrag, har Utskottet funnit sig först böra undersöka, huruvida de ärenden, vid hvikas föredragning proposition å bifall blifvit vägrad, vore sådane, att Talmannen vid deras föredragning egde befogenhet att ingå i undersökning och pröfning af deras innehålls större eller mindre öfverensstämmelse med Grundlagarne.
Utskottet har dervid inhemtat, att då vid 1840 och 1841 årens riksdag Bonde-Ståndets Talman vägrat framställa proposition till antagande i dess helhet af ett Stats-Utskottets utlåtande, hvilket han förmenade innehålla en grundlagsvidrig hemställan, Konstitutions-Utskottet ogillat denna vägran och yttrat (MemorialetJV5 10) bland annat, följande: »Utskottet bör härvid först anmärka, att »Riksdags-Ordningens 45 §, som i allmänhet omtalar Landtmarskalks och Talmans rättighe»ter, deribland väl upptager den att göra, men icke den att vägra proposition.
Icke »eller är en sådan rätt hvarken uttryckt uti, eller en nödvändig följd af den i »Riksdags-Ordningens § 23, mom. 2, införda Landtmarskalks- och Talmans-eden och »den deri innehållna försäkran, att med all förmåga upprätthålla och försvara Ko - 6 Konstitutions-Utskottets Memorial M 61. »nunga-makten och Riksens Ständers rättigheter.
Om Grundlagarnes stiftare verkli»gen tänkt sig rättigheten att vägra proposition så vigtig, så vidsträckt, som man »sedan föregifvit, synes den åtminstone i ettdera af nämnde lagrum hafva bordt få »en plats.
Då så icke skett, anser Utskottet redan häraf följa, att Talmännen icke, »enligt våra Grundlagars ordalydelse, kunna anses utgöra det vigtiga och mäktiga »återhållande element i Svenska National-representationen, som de genom den vid»sträckta tolkningen af rättigheten att vägra proposition skulle blifva.» »Det är först i Riksdags-Ordningens § 55, som Landtmarskalks och Talmans »rättighet att vägra proposition omtalas, och det förtjenar uppmärksamhet, att den blott »nämnes för att begränsas.
Landtmarskalk och Talman, bjudes der, må ej kunna vägra pro»position, utom i det fall, då han finner en väckt fråga bokstafligen strida mot »Grundlagarnes lydelse.
I slutet af samma § nämnes, att, om ett, i följd af pro»positions vägrande, till Konstitutions-Utskottet hänskjutet mål af samma Utskott »ansetts grundlagsstridig^ den, som motionen gjort, må, der honom så godt synes, »vända sig till Konstitutions-Utskottet, på sätt som Regerings-Formens § 84 före»skrifver.
Då det, lindrigast sagdt, vore besynnerligt, att blott lemna motionärer den»na rätt, i fall äfven andra vore underkastade samma äfventyr, leder hela §:ens sam»manhang otvunget till den tolkning, att hvad i början kallas väckt fråga, är ingensting annat, än hvad i slutet kallas motion, och att da väckta frågor, å hvilka »Landtmarskalk eller Talman kan vägra proposition, endast äro de i jRiksdags-Ordnin»gens § 48 mom. 4 omtalade motioner af någon vid Riksdagen då närvarande »Ståndets Ledamot: en tolkning, som fullkomligen styrkes af nästföregående 54 §, »som föreskrifver, huru proposition till fattande af ett definitivt beslut öfver en Ko»nungens framställan, eller ett Betänkande eller en af enskild Riksdagsman väckt »fråga bör inrättas.« »Ordalydelsen af åberopade grundlags-paragrafer föranleder således icke dertill, »att Landtmarskalks och Talmans rätt att vägra proposition sträcker sig längre, än »till de i Ståndet väckta motioner; och då Grundlagarne, enligt Regerings-Formens »§ 83, skola i hvarje särskildt fall efter deras ordalydelse tillämpas, så är den Ut»skottet förelagda fråga genom det anförda redan besvarad.» »Konstitutions-Utskottet, som inser hela vigten af den här framställda grundsats, »anser sig dock böra tillägga, att denna begränsning af Talmans rätt att vägra pro»position äfven synes ega en giltig grund i betydelsen af det honom uppdragna »förtroende.» »Det är tänkbart, både att ett stånd eller dess pluralitet kunde af ögonblickets »hänförelse förledas att bifalla en med dess enskilda åsigter öfverensstämmande grund»lagsstndig motion och att, om proposition i ingen händelse fick vägras, ett Stånds »tid skulle kunna upptagas genom voteringar för att förkasta en mängd inom det»samma väckta motioner af nämnda beskaffenhet.
För sådana fall är, utan afseende »på osannolikheten, att en dylik motion skulle leda till ett för hela riket vådligt re - Konstilutions-Vtskottets Memorial M 61. / »sultat, rättigheten att vägra proposition nödig, för upprätthållande af Ståndets vär»dighet och ordningen inom detsamma; ett upprätthållande, som öfverallt måste »åligga en Talman.» »Helt annat är förhållandet med de Utlåtanden, ett Utskott öfver en af Konun»gen gjord proposition eller en enskild Riksdagsmans motion afgifvit, Utlåtanden, »hvilka äro ganska skiljda från de frågor, hvilkas väckande omnämnes i Regerings»Formens §§ 53, 56, 81, 87, 89, 107 samt Riksdags-Ordningens §§ 29, 33, 34, »37.» »Utskotten, af alla fyra Riks-Stånden till frågornas utredande och förslagens »utarbetande utsedde och någon gång bemyndigade att med Riksens Ständers rätt »besluta, äro alltför vigtiga delar af vår representation, att deras Utlåtanden böra »på ofvan nämnda sätt af en laiman kunna behandlas.
Deras åtgärder äro under»kastade Riks-Ståndens pröfning, hvilken Talman icke bör kunna dem undanhålla.
»Faran af en motsatt regel skulle icke undanrödjas derigenom, att Konstitutions»Utskottet, när Ståndet yrkar proposition, kommer i tillfälle att sig utlåta.
Utom »det att detta tillfälle skulle alldeles afskäras, då ett Stånd med Talmannen vore »ense att undandraga sig frågans behandling och derigenom förlama de öfriga »Ståndens verksamhet, kan Konstitutions-Utskottet minst för sig dölja vådan, äfven »i dess hand, af en sådan makt, hvarigenom det, i förening med en Talman, skulle »kunna omintetgöra icke blott den öfriga National-representationens, utan äfven »hela folkets, redan af de med ämnet mest bekante mäns utlåtande understödda »önskan.» »Om i ett sådant utlåtande skulle förekomma förslag, om hvilkas grundlags»enlighet meningarne äro delade, ega i första rummet Riks-Stånden och i det andra »Konungen att vägra sitt samtycke till hvad vid granskning finnes verkligen grund»lagsstridigt.
Utskottet fruktar icke, att denna vägran skall uteblifva, och anser »derföre Talmannens vägran af proposition i allo öfverflödig.