Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nämndemäns biträde erfordrades och som utgjordes af: besigtningar å Militiaj-boställens, skog, äfvensom för erhållande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes tillstånd att till betesmark få instänga erforderligt område af öppen skog å Militiae—boställe, jemlikt föreskrifterne i 38 g af Militifeboställs-ordningen den 23 Januari 183G; ekonomiska besigtningar å Militiaeboställe, enligt 53 § i nyssberörde Nådiga Författning; syner å ryttare- och soldat-torp, vid hvilka Nämndemäns biträde endast erfordrades, då åligganden för rust- och rote-hållare i afseende på torpens åbyggnad och häfd ifrågakomme, såsom i gällande tjenstgöringsreglemente för Arméen, samt Kongl. Brefven den 6 December 1834 och den 14 November 1835 funnes stadgadt; samt syner å båtsmanstorp, enligt Nådiga Brefvet den 11 December 1845, så hafva Kollegierna i underdånighet förmält, hurusom Nämndemän vore skyldige att i alla dessa förrättningar deltaga, utan uttryckligt mcdgifven rättighet för dem att derför få uppbära särskild ersättning, med undantag likväl för ekonomiska besigtningar å sådane Militise-boställen, som vore till bostäder ät Arméens befäl upplåtne; och då, jemlikt 6 § i Kongl. Kun - 6 Slals-ilsknliels Utlåtande, fi:o 103. görelsen den 25 Januari 1842, Nänindemän egde att leir biträde vid sistnämnde besigtningar tillgodonjuta skjuts och traktamente frän anslaget å 4:de IlulvudTiteln till rese-kostnader i Landtförsvarets ärenden, ansågo Kollegierna, vid sådant förhållande och enär tidspillan, besvär och äfven kostnad tillskyndades Nämndemän vid ofvanuppräknade extra förrättningar, billigt vara, att den genom nyss åberopade Nådiga Kungörelse Nämndemän vilkorligen medgifna rätt till skjuts och traktamente vid extra förrättningar för Kronans räkning klefve utsträckt ej allenast till syner å ryttare-, soldat- och bätsmans-torp, utan ock till sadane besigtningar och syner å Militiaj-boställen, laga syner undantagna, för hvilka skjuts och traktamente icke redan genom samma Nådiga Kungörelse vore dem tillagda, eller dylik förmån borde deni pä boställshafvares eller andra enskilda personers bekostnad tillkomma.
I afseende derefter på de öfriga syner, värderingar, besigtningar och inventeringar m. m., för deltagande i hvilka Nämndemän, jemlikt Kungörelsen den 25 Januari 1842 vore berättigade till traktamente, efter hvad deni i Expeditionstaxan för förrättningar hos enskilda bestodes, samt derjemte till ersättning för rese-kostnaden efter gällande Rese-reglemente, sä framt sjelfva förrättningen samt resan till och från förrättningsstället inom häradet eller tjenstgöringsorten tillsammans fordrat längre tid än en dag, så förekomme viii härvid, att genom Kongl. Kungörelsen den 31 Oktober 1851, angående ändringar i 1821 års Expeditionstaxa, Nämndemäns dagtraktamente för extra förrättningar redan förhöjts frän 24 sk. till 32 sk., hvarigenom alltså någon förbättring i aflönings-vilkor blifvit dem beredd; men då emellertid Magistrats-personer och Borgare, hvilka för biträde vid syner och förrättningar för Kronans räkning, enligt äldre stadganden, endast när förrättningen påstått längre tid än en dag varit berättigade till traktamente, numera för sådant biträde, till följd af Kongl. Kungörelsen den 2
Maj 1849, fä uppbära traktamente, ehvad förrättningen varade längre eller kortare tid, uti en eller flera dagar, hafva Kollegierna ansett det vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att enahanda förmån äfven blefve Nämndemän tillerkänd.
Vidkommande slutligen frågorna om dels de ökade kostnader, som genom Nådigt bifall till den af Kollegierna ifrågastiillde utsträckningen af Nämndemäns rätt till traktamente och skjuts vid syne- och andra förrättningar för försvarsverkets räkning skulle uppkomma, och dels de för gäldande af samma kostnader påräkneliga tillgångar, så har, i hvad dessa frågor anginge Landtlörsvaret, Krigskollegium i underdånighet anfort, att dä, i anseende dertill att traktaments- och skjuts-kostnaderna för Nämndemäns biträde vid dylika förrättningar funnos inbegripne uti de från en mängd anslag och fonder ärligen bestridda utgifter för byggnadsarbeten och persedel-anskaffningar m. m., en tillförlitlig utredning om Slats-1'tskoHcts Utlåtande, l\'
;o 103. 7 beloppet af de kostnader, Statsverket hittills under någon viss tid af ett eller flere år fått vidkännas, vore svär, om icke omöjlig, att åstadkomma, skulle derifrån icke eller kunna hemtas säker ledning för bestämmandet ens af något approximativt belopp, hvartill, efter ifrågakomma utsträckning, berörda utgifter kommc att uppgå; men som likväl den härigenom föranledda tillökning i kostnad sannolikt icke blefve obetydlig och vid det förhållande, att rese- oell traktamentskostnaderna för Nämndemän, enligt nu gällande stadganden, i allmänhet borde godtgöras från de fonder och anslag, af hvilka den besigtigade fastigheten, varan eller arbetet, eller det inventerade förrådet underhölles och bekostades, dessa fonders och anslags anlitande härför, i större mån än hittills, tilläfventyrs skulle göra dem för dermed afsedda behof otillräckliga, har Kollegium, af sådan anledning och enär till rese- och traktaments-kostnader för Magistrats-personcr och Borgare vid alla besigtningar redan å Riks-staten särskilda medel funnes anvisade, underdånigst hemställt, att utsträckning, vare sig större eller mindre, af den Nämndemän, genom Kongl. Kungörelsen den 25 Januari 1842, vilkorligt medgifna rättighet till skjuts och traktamente vid extra förrättningar för Landtförsvarets behof måtte af Kongl. Maj:t i Nåder bifallas, endast så framt nödiga medel till den häraf föranledda kostnads-tillökning äfvensom, för enhets vinnande, till hittills medgifna dylika kostnaders bestridande, blefve af Rikets Ständer beviljade, antingen medelst ett för ändamålet pä 4:de Hufvud-Titeln uppfördt särskildt förslagsanslag, elier hellre genom utgifternas anvisande på det å nämnde Hufvud-Titel befintliga förslags-anslag till rese- och traktaments-kostnader i Landtförsvarets ärenden, från hvilket anslag Nämndemäns biträde vid ekonomiska besigtningar å bostads-boställen, på sätt. förut är uppgifvet, nu redan godtgjordes; och har, för så vidt sistnämnde 2:ne frågor rörde Sjöförsvaret, Förvaltningen af Sjöärendena, med anmälan att, enligt inkomne approximativa uppgifter från Kongl. Majit» Befallningshafvande i de län, inom hvilka båtsmanstorp funnes, den tillökade stats-utgift, som skulle uppstå, derest traktamente tillerkändes Nämndemän vid syner å sådane törj), kunde antagas utgöra omkring 1,000 R:dr Banko årligen, underdånigst anhållit, att för Nådigt bifall till Rikets Ständers underdåniga framställning måtte fästas det vilkor, att
Nämndemäns rese- och traktamentsersättning vid omförmälda tillfällen finge utgå från förslags-anslaget å 5:te HufvudTiteln till rese- och traktaments-kostnader; hvarvid Förvaltningen tillika upj>- lyst, att, dä öfriga för Sjöförsvarets räkning förefallande syner, besigtningar och inventeringar i allmänhet försigginge i de städer, som äro stationer för flottan, biträde af Nämndemän vid dessa förrättningar sällan påkallades.
Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, har Kongl. Maj:t, som ansett Nämndemän skäligen böra tillkomma förmånen, att vid sådana boställsoch torj)-syner samt andra extra förrättningar, för hvilka de efter nu gällande 8 Stals-Utikolleta Ullålande, N:o 10-1.
Författningar icko voro berättigade till någon godtgörelse, få, enligt bestämmelserna i gällande Rese-reglemente, tillgodonjuta dagtraktamente, och sådant i allmänhet lika med hvad för Magistrats-personer och Borgare redan blifvit beviljadt, jemväl i det fall, att kortare tid än en hel dag till förrättningen åtginge; men deremot, då Nämndemän, hvilka i och för dessa sina befattningar vore i åtnjutande af skjutsnings-frihct och vissa andra fördelar, skäligen kunde anses böra utan särskild skjutsnings-ersättning inställa sig vid förrättningar, som hölles inom kortare afstånd från deras hem. funnit rättighet till den i Rese-reglementet stadgade skjuts-ersättning för ifrågavarande syner och förrättningar böra, i likhet med hvad i vissa fall vore för vittnens godtgörande af allmänna medel bestämdt.
Nämndeman tillerkännas endast såvida afständet emellan hans hemvist och förrättningsstället öfverstege tre (3) mil, öfverlemnat detta ärende till Rikets nu församlade Ständers pröfning och derjemte föreslagit, att de Nämndemän tillkommande skjuts- och traktaments-penningar måtto uti alla de fall, då de skola af allmänna medel gäldas, få utgå af allmänna rese- och traktaments-kostnadsanslaget å den Riks-Statens Hufvud-Titel eller för det Stats-departement, hvars rätt kunde af den vid hvarje tillfälle hållna synen eller förrättningen anses hafva varit beroende.
Vid behandlingen af detta ärende har Utskottet tagit kännedom ej mindro af de yttranden, som vid remissen af den Nådiga propositionen inom BondeStåndet afgifvits, hvarvid Ståndet enhälligt uttryckt den önskan, att Rikets Ständer måtte medgifva det Nämndemännen vid ifrågavarande förrättningar linge beräkna skjuts-ersättning från sina bostäder, än ock ett från bemälde Riks-Stånd till Utskottet remitteradt memorial, deruti Riksdagsfullmäktige]! E. Christensson från Götheborgs och Bohus län föreslagit, att antingen genom utkommande ny författning eller genom förtydligande af Kongl.
Kungörelsen den 25 Januari 1842 måtte stadgas, det Nämndemän och Fjerdingsmän skola erhålla ersättning för alla förrättningar för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning, utan undantag, der deras biträde påkallades.
Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, anser Utskottet, lika med Kongl. Majit, Nämndemän böra tillkomma förmånen att vid sådana boställs- och torp-syner samt andra extra förrättningar, för hvilka de efter nu gällande författningar icke äro berättigade till någon godtgörelse, få, enligt bestämmelserna i gällande Rese-reglemente, tillgodonjuta dagtraktamente, jemväl i det fall, att kortare tid än en hel dag till förrättningen åtgår.
Beträffande deremot den i frågaställda skjuts-ersättningen till Nämndemännen, finnér Utskottet, att genom antagandet af det i Kongl. Maj:ts Nådiga proposition föreslagna stadgande, att afstån det - Slals-Utskollels Utlåtande, N:o 103. 9 det emellan förrättningsstället och Nämndemannens hemvist skall utgöra minst 8 mil, innan skjuts-ersättning honom kan tillerkännas, nog mycken inskränkning i allmogens hilliga anspråk på godtgörelse för dylika resor komma att ega rum, helst högst få fall torde gifvas, då slik ersättning ifrågakommer, samt vid så betydlig väglängd, som den föreslagne, en stor ojemnhet i berörde förmån uppstår derigenom, att den Nämndeman, för hvilken endast några alnar fela i det bestämda miltalet, går i mistning af all ersättning, då deremot sådan får för hela resan åtnjutas af den, hvilkens väglängd omfattar äfven dessa alnar, men Utskottet befarar å andra sidan, att denna ersättning skall komma att uppgå till högst betydliga belopp om förslaget erhåller den utsträckning Bonde-Ståndet åsyftat; hvadan, enligt Utskottets tanke, sådan ersättning lämpligen kan bestämmas att utgå för den väglängd, som öfverskjuter i mil, från Nämndemannens hemvist räknadt; och då Utskottet för öfrigt anser, att, på sätt Kongl. Majit i Nåder föreslagit, de
Nämndemän tillkommande skjuts- och traktaments-penningar böra, uti alla de fall, då de skola af allmänna medel gäldas, utgå af allmänna rese- och traktaments-anslaget å den Riks-Statens Hufvud-Titel eller för det Stats-departement, hvars rätt kan af den vid hvarje tillfälle hållna synen eller förrättningen anses vara beroende, har Utskottet trott sig böra hemställa, att Rikets Ständer, med godkännande i öfrigt af Kongl. Maj:ts förevarande Nådiga proposition, mätte för deras del besluta, att rättighet till den i Rese-reglementet stadgade skjuts-ersättning för ifrågavarande syner och förrättningar bör Nämndeman tillerkännas för den väglängd, som öfverskjuter i mil, från Nämndemannens hemvist räknadt.
Vidkommande åter den af Riksdagsfullmäktigen Erik Christensson gjorda framställning om rese-ersättning till Fjerdingsman, så enär Fjerdingsmannabefattningen är att anse såsom ett kommunal-bestyr, derför ersättning af Statens medel icke bör ega rum, tillstyrker Utskottet, att motionärens i berörda hänseende gjorda yrkande må lemnäs utan afseende.
Stockholm den 28 April 1854. lieser va tion: af Herr A. A.
Berger, sorn ansåg, att Nämndemän vid ifrågavarande förrättningar borde få beräkna ersättningen från sina bostäder. bih. till R.
Prol. ISS3 & 4SS4. 4 Sami. 4 Afd. 2 band.. 4 Häft. 2 10 Statsutskottets Utlåtande, N:o 104.
Häruti instämde Herr V. Cassel och Riksdagsfullmäktigen Pehr Mattsson från Wester-Norrlands län.
.\:o 104, Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Maj 1854, k. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, an gående anslag af' 12,0 0 0 R:dr lill lindring i de kostnader Carlskrona stad, till följd af Kolera-farsotens härjande derstädes nästlidet år, fått vidkännas. (U. A.) Sedan Kongl. Majits
Befallningshafvande i Blekinge län, med åberopande af 43 § i Kongl.
Kungörelsen angående hvad i hänseende till farsoten Kolera iakttagas bör af den 12 November 1831, till Kongl.
Majit öfverlemnat och till Nådigt bifall förordat en af Sundhets-Nämnden i Carlskrona, å stadens vägnar, gjord underdånig ansökning, det Kongl. Majit måtte, hos Rikets Ständer göra Nådig framställning om beviljande af anslag utaf allmänna medel till betäckande af de utgifter, uppgående, enligt bifogadt sammandrag af Nämndens räkenskaper, till 15,500 Ridr, hvilka staden under nästlidet år, för Kolera-farsotens härjande derstädes fått vidkännas, och för hvilkas bestridande staden måst upptaga lån till motsvarande belopp, samt till stöd för berörda underdåniga anhållan hufvudsakligen blifvit anfördt, att staden varit utaf farsoten på det hårdaste hemsökt, i det att ej mindre än 1,925 personer, eller nära 4idel af befolkningen, varit sjuka i utbildad Kolera samt af dessa 1,055 aflidit; att utom stadens samfälde och direkta utgifter till ofvannämnda summa, innevånarne jemväl särskildt fått vidkännas uppoffringar och förluster, näringsidkare och arbetare, i följd af minskad rörelse och saknadt tillfälle till förtjenst samt de mera bemedlade genom understöd och hjelp åt de öfrige; att för framtiden ännu större utgifter förestode, Stals-Ulskollets Ullålande, N:o i Oi.
11 enär flertalet af de aflidne efterlemnat enkor och barn och dessa till största delen tillhörde den fattigare klassen; att fattigvården redan måst till full försörjning emottaga 100 stycken af de 451 barn, hvilka genom farsoten förlorat båda eller endera af sina föräldrar, jemte det understöd lemnats åt ett stort antal enkor med faderlösa barn, och att den tidpunkt sannolikt icke vore långt aflägsen, då ett lika, om icke ännu större, antal värnlösa ytterligare måste af fattigvården underhållas; samt att, ehuru icke obetydliga gåfvor blifvit staden meddelade, desse likväl i förhållande till behofven vore otillräckliga, särdeles då i betraktande toges, att ganska få bemedlade personer der funnos och att flertalet af stadens innevånare utgjordes af embets- och tjenstemän med ringa löner, borgare med obetydlig rörelse och till öfvervägande antal af arbetare, de fleste tillhörande Kongl. Flottan, hvilkas arbets-förtjenst knappt försloge till fyllande af de oundgängligaste behofven, äfvensom att det fattigvårds-bidrag, innevånarne hittills efter taxering erlagt, årligen utgjort 9 å 10,000 R:dr B:ko; så har Kongl. Maj:t, uti en den 13 nästlidne Januari afbiten och från samtlige IliksStånden till Stats-Utskottet remitterad Nådig Proposition, med afseende å hvad sålunda förekommit, föreslagit Rikets Ständer, att anvisa ett belopp af 12,000 R:dr till lindring i de Carlskrona stad genom Kolera-farsoten åbragte kost nader.
Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande; och då Carlskrona samhälle, i följd af den derstädes nästlidet år härjande farsoten, både fått och får vidkännas högst betydliga utgifter, samt det måste antagas, att denna stads innevånare, som utom dervarande tjenstemanna-personal och ett ringa antal bemedlade borgare, till största delen utgöres af medellöse personer af arbetsklassen och manskapet vid Flottan, icke utan de mest kännbara uppoffringar vidare ensamme förmå upprätthålla den i följd af farsoten i ökad grad betungande fattigvården, anser Utskottet det vara med billighet instämmande, att Staten, sorn i Carlskrona eger ett af sina förnämsta etablissementer, der en stor mängd fattige arbetare äro anställde, kommer staden till hjelp med det understöd, som skäligt pröfvas; och då det belopp Kongl. Majit, på sätt ofvan är vordet omförmäldt, föreslagit till lindring i de staden genom Kolera-farsoten åbragte kostnader, icke synes vara för högt beräknadt, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts i berörde hänseende gjorda Nådiga framställning, måtte åt
Carlskrona stad för sagde ändamål anvisa en summa af 12,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utbetalas.
Stockholm den 28 April 1854. 12 Stals-Ulskottels Ullålande, N:o 108.
\:o Ani;, till Exp.-Utsk. d. 17 Maj 1854. kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af' vacht motion om utbekommande af anmärknings-proc en t. (U. A.) Ridderskapet och Adeln liar till Stats-Utskottet öfveriemnat ett inom bemälda Riks-Stånd afgifvet memorial, deruti Herr Iloos, Carl Ulrik, anfört: att, sedan i Kongl. Kammar-Rättens Öfver-Revisions-Departement blifvit anmärkt, bland åtskilligt annat, i anledning af indelda Arméens lönereglering af år 1833, att belöpande Chartse-Sigillatee-afgift för beviljade löne-tillökningar vid åtskilliga Regementer och Korpser icke redovisats och dessa anmärkningar, som bestriddes, slutligen blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder gillade samt levereringar sent omsider bland andra anmärkningsmedel i större och mindre poster efter hand ingått, hade sedermera inträffat, att, dels i följd af dessa medels sammanblandning med andra anmärknings-medel, dels ock genom uraktlåtenhet af det Revisions-kontor, som utreqvireradc härför belöpande anmärknings-procent, att bestämdt utsätta det beloppet, enligt en längre följd af år gällande Chartae-Sigillatse-förordningar, borde utgå med 50 procent, endast 25 procent af Kongl. Stats-Kontoret blifvit utanordnade; att, sedan detta förhållande blef bekant, vederbörande väl hos Kongl.
Kammar-Rätten begärt, att återstående belöpande 25 procent måtte varda från Kongl. Stats-Kontoret reqvirerade, men att Kongl.
Kammar-Rätten, efter det dess Advokatfiskals-Embete, i frågan hördt, yttrat, att Embetet dervid icke hade något att erinra, så framt Revisions-kontoret gittade visa, det den tid för reqvisitionen blifvit iakttagen, hvilken genom Kongl.
Kungörelsen den 8 September 1824 är vorden för fordringars utkräfvande hos Stats-Verket bestämd, på grund af nämnde utlåtande och alldenstund mera än året, efter det då levereringarne skett, hade förflutit, vägrat att det återstående beloppet reqvirera; samt att Kongl. Maj:t icke lemnat
Nådigt afseende å derefter gjord underdånig framställning, om den såsom förlorad ansedda fatalie-tidens återgifvande.
Stats-llskottcls Ullålandc, .Y.o 103. 15
Då emedlertid rättighet till fyllnaden uti ifrågavarande anmärknings-medel varit ostridig och endast ett formfel orsakat, att denna fyllnad icke utgått, har motionären, med åberopande af Rikets sednast församlade Ständers fattade beslut i 2:ne likartade frågor rörande Majoren Bennich och Regements-skrifvaren Enell, hemställt, det Rikets Ständer måtte förklara, att försutne ansedda fatalie-tiden icke må utgöra hinder för utanordnande af omförmälde, utaf belöpande procent ä anmärkte och levererade 9,492 R:dr 44 sk. Chartae-Sigillataj-medel, innestående hälft, uppgående till 2,373 R:dr 11 sk.
Då några officiela handlingar, som styrka det af motionären uppgifna förhållande, icke varit motionen bilagde samt Kongl. Maj:t icke eller funnit anledning att, på sätt i dylika frågor tillförene en och annan gång egt rum, till Rikets Ständer göra Nådig framställning i ämnet, hemställer Utskottet, med r att motionen må få förfalla.
Hill. lill l{.
St. l‘rol. 1833 A issi. -I Sami.
I Afd. i Band.
I Häri.
STOCKHOLM, typografisk* föreningens boktryckeri, Stafs- Utskottets Utlåtandej A:o 106.
I !S:o 106.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Maj 1854, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående bidrag till underhållande af Hallsnäs bro i Jönköpings län. (U. A.) Till Stats-Utskottet har från Bonde-ståndet blifvit remitteradt ett inom bemälda Riks-stånd afgifvet Memorial, deruti riksdagsfullmäktigen A. J. Sandstedt från Jönköpings län föreslagit, att Westra häradsboer, som hafva sig ålagdt att underhålla en öfver sundet å egorna till hemmanet Hallsnäs i Ramqvilla socken och nämnde härad uppförd bro, Sundsbro kallad, måtte såsom bidrag till underhållet af nämnde bro erhålla värdet af den roteringsfrihet, som Hallsnäs hemman åtnjöt den tid dess innehafvare ombesörjde brons byggnad och vidmakthållande.
Af de handlingar, hvilka finnas motionen bilagda, äfvensom af hvad vid 2:no föregående riksmöten förekommit, då denna fråga varit föremål för Rikets Ständers pröfning, har Utskottet inhemtat, att. vid en år 1684 hållen ekonomisk kommission blifvit beslutadt, att den i Westra härad af förenämnde län belägna gården Hallsnäs skulle åligga att öfver det dervid belägna sund fortskaffa resande, äfvensom att underhålla färjestaden, jemte de för öfverforslingen behöfliga farkoster, emot åtnjutande af frihet från rotering; att detta åliggande äfven fullgjordes till år 1717, under loppet hvaraf dåvarande egaren af Hallsnäs uppbyggde öfver sundet en bro, hvilken sedermera underhållits af Hallsnäs egare ända till 1818, då, sedan bron blifvit af vattuflöde förstörd och bortförd, Bih. lill R.
Prot. 1853 § 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 2 Haft. 1 2 Stats-Utskotlels Utlåtande, N:o 106. enkefru Gustafva Wult von Steijern, såsom egarinna af Hallsnäs, hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämnde län anmält, det hon icke ansåge sig pligtig att ny bro uppbygga, samt anhållit, att nödige åtgärder måtte vidtagas för återställande af berörde brobyggnad, såsom för hela orten oumbärlig och skyldigheten för egaren dill nämnde hemman, att öfver sundet fortskaffa resande, inskränkas till gående personer; att, i anledning häraf och efter verkställd undersökning af.
Ilärads-rätten, Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande, genom utslag den 17 December 1818, pä anförde skäl, förklarat innehafvaren af hemmanet Ilallsnäs, som, enligt Roterings-kommissionens beslut af dén 3 September 1684, för ifrågavarande besvär njöt befrielse från rotering, skyldig att allt framgent hålla så beskaffad färja vid sundet, att resande och gående, jemte kreatur och åkdon beqvämligen deröfver kunde framkomma, samt öfverfärjningen besörja, men att om Ramqvilla socknemän, hvilka yrkat ny brobyggnad, lönnö en sådan o vilkorligt nödig, hela socknen borde, jemte hemmanet Hallsnäs, deri deltaga; att, uppå häröfver anförde besvär, Kongl.
Kammarkollegium deremot, genom utslag den 28 Juli 1819 , enär förhållandet med ifrågavarande färje-inrättning sedan år 1684 undergått den betydliga förändringen, att samma inrättning, då nyttjad till vägfarande® lörtskalfande öfver sundet vid Hallsnäs, som omgafs af en mindre befaren väg, i sednare tider fått en allmännare egenskap, derigenom, att berörde väg, såsom för en stor del af Westra härad nödvändig, blifvit för härads-väg förklarad och å häradet indelad; och dä Hallsnäs hemman, i anseende till en sådan förändring, medförande ett. betydligare besvär vid färje-hällningen än från början kommit i beräkning, icke skäligen kunde åläggas att med denna färje-hållnings-skyldighct längre fortfara, pr öfva t rättvist upphäfva Kongl. Maj:ts Befallningshafvande® öfverklagade utslag och befria Hallsnäs hemmans-egare från förenämnde besvär, emot det hemmanets egare, enligt sitt erbjudande, inträdde i ordinarie rotering, i likhet med andra hemman i orten; och öfverlemnade Kongl.
Kollegium till Kongl. Majrts Befallningshafvande att. efter vederbörande® hörande och föregången laga undersökning vid Ilärads-rätten i orten, pröfva och genom utslag sig utlåta, hvem som borde åläggas antingen bygga och underhålla bro öfver sundet eller ock der anskaffa färja och vägfarande dermed betjena; hvarefter Kongl. Maj:t, under den 2 Augusti 1820, i Nåder behagade gilla och fastställa detta Kongl. Kammarkollegii utslag.