Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af åtskillige Ledamöter inom Preste- och Borgare-Stånden, att de i mom. e. af samma §. förekommande stadganden, dels att Revisorerne egde afgöra besvär uti befordringsmål, dels ock att genom deras beslut någon befordran icke kunde återgå, innefattade en motsägelse, som borde undanröjas ; och af någre Ledamöter inom Borgare-Ståndet, alt Revisorernes åliggande, enligt mom. f. af meranämnde §., att ”göra erinringar vid åtgärder och beslut, som i frågor, rörande befordringar samt tillökningar i sysslor, löner eller pensioner, blifvit af vederböi’ande Styrelser vidtagne,” gåfve anledning dertill, som skulle dessa Styrelser ega rätt att bestämma tillökningar af sysslor, löner eller pensioner, hvilket doek, enligt desse Ledamöters åsigt, endast tillkomme Rikets Ständer och i vissa fall deras vid Riksdagarne utsedde Banco-Utskotl.
Vid $. 7.
Af en del Ledamöter inom Ridd. och Adeln, att det d berörde’§. intagne stadgande, det
Revisorerne egde att sjelfve omedelbart hos vederbörande till laga beifran anmäla så beskaffade förseelser af Fullmägtige eller af Verkets Embets- och Tjenstemän, som
Revisorerne ansågo böra skyndsamt till serskildt åtal föranleda, lämpligare borde iklädas egenskap af åliggande för Revisorerne; JBanco-Utslcottets Utlåtande JV:o /ng, 3 och af någre Ledamöter inom Borgare-Ståndet, att det i samma §. meddelade stadgande rörande försegling af det exemplar utaf Revisorernes Berättelse, som till Riddarlius-Archivet aflemnas, vore öfverflödigt, samt utan allt ändamål.
Slutligen af flere Ledamöter inom Borgare-Ståndet, att det uti §. 8 för Revisorerne bestämda dagtractamenle, såsom varande alltför lågt, borde förhöjas till 5 R:dr Banco.
Utskottet bar tagit dessa anmärkningar under pröfning, och hvad först beträffar den, som finnes framställd vid 2 mom. 2, i fråga om Revisorernes rättighet att erhålla Berättelser om Banco-Discontens och Låne-Contorens rörelse, så, enär Rikets Ständers Revisorer, enligt 68 §.
Riksdags-Ordningen, ega att öfverse och granska Bankens tillstånd, styrelse och förvaltning, samt Grundlagen icke gör något undantag i afseende på Bankens Discont-rörelse , finnér Utskottet det dock vara med ordningen öfverensstämmande, att bemälde Revisorer erhålla Berättelser af Directionerne vid Banco- Discont-Verket och Låne-Contoren.
Med det uti §. 3 mom c. föreslagna stadgande, har Utskottet endast afsett ett förtydligande af 2:dra punkten i nu gällande Instruction för Banco-Verkets Revisorer.
De skäl, hvilka föranlåtit
Utskottet att tillstyrka ett förtydligande i detta hänseende, äro förut nog allmänt kända samt redan i Utskottets under N:o 12 afgifne Betänkande, i anledning af verkställd granskning af Bancofullmägtiges sedan sisth Riksdag vidtagne åtgärder till silfver-utvexlingens förberedande, så fullständigt utvecklade, att Utskottet tror det vara öfverflödigt här ånjm upprepa desamma.
De anmärkningar, hvilka blifvit rigtade emot Utskottets förslag i nämnde moment af §. 3, bafva ej heller kunnat rubba Utskottets öfvertygelse, att jemväl för framtiden Rikets Ständers Revisorer böra i vissa fall bibehållas vid den dem hittills medgifna rättighet, att meddela Bancofullmägtige föreskrifter, allenast denna rättighet på ett sådant sätt begränsas, att Revisorerne ej derigenom komma i tillfälle att å Bankens förvaltning, anförtrodd åt Rikets Ständers så väl juridiskt sorn moraliskt ansvarige Fullmägtige, ulölva något skadligt inflytande.
En sådan påföljd anser Ulskottet icke kunna uppstå af den rättighet, som, enligt Utskottets förslag, skulle Revisorerne lemnäs, att genom erforderliga föreskrifter söka till rättelse befordra hvad de vid granskning af Bankens förvaltning finna vara försummadt eller eljest kräfva rättelse, dervid dock, enligt den i Udskottels Memorial N:o 88 punkten 2 gjorde hem - Banco- Utskottets Utlåtande IV:o tog. hemställan, skyldigheten att tillse, huruvida de erhållne föreskrifterne äro med Rikets Ständers egne heslut öfverensstämmande, skulle tillhöra Fulbmägtige, hvilka salunda alltid sjelfva måste blifva för deras åtgärder aiir svarige.
Men lika vigtigt, som det, efter Utskottets omdöme, varit att förekomma, det Rikets Ständers egne beslut icke genom några föreskrifter af Rikets Ständers Revisorer måtte upphäfvas, lika angeläget har Utskottet ansett det vara, alt de å Banco-Fullmägtiges sida möjligen inträffande misstag eller afvikelser från Rikets Ständers beslut ej må under en längre följd af år fortgå, hvilket åter, efter Utskottets tanka, säkrast skulle före-, lommas medelst öfverlåtandet till Rikets Ständers Revisorer af den rättighet, Utskottet uti ifrågavarande morn af §. 3 föreslagit.
Om och när föreskrifter skulle kunna Banco-Fullmägtige af Rikets Ständers Revisorer meddelas, finner Utskottet för öfrigt redan så uttryck-, ligen uppgifvet, att någon ytterligare förklaring af Utskottets förslag i den delen icke erfordras, Den vid morn. d. 3 af någre Ledamöter framställda åsigt, det Re-, visorernes rättighet, att i vigtigare frågor meddela Fullmägtige råd, kunde leda till betänkliga följder, kan Utskottet ej dela, då det ligger i sjelfva begreppet af råd, att de, som dem erhålla , sjelfve ega att bedöma, om och i hvad mon de gifne råden böra antagas eller ej, hvilken pröfningsrält
Fullmägtige desto mindre lära underlåta att med sorgfällighet utöfva, sorn ansvaret för deras beslut, ehvad desamma äro öfverensstämmande med eller stridande mot Revisorernes råd, dock stannar allena på Fullmägtige; men med fästadt afseende å gjorda erinringar vid sjelfva redactionen af detta morn., anser Utskottet detsamma böra lill ordalydelsen förändras.
I anledning af den motsägelse någre Ledamöter trott ega rum i morn. e. af nyssnämnde §. 3, lår Utskottet upplysa, att, i händelse Rikets Ständers Revisorer, vid pröfning af någon Tjenstemans klagomål öfver lidande i befordringsväg, finna desamma grundade, Revisorerne kunna lemna honom sådan upprättelse, att han förklaras berättigad till tour framför den eller dem, som, med hans förbigående, erhållit befordran till högre tjenst.
Utskottet nogsamt insett det vara med laga former närmare öfverensstämmande, att den Autoritet, som besvären till pröfning upplager, jemväl eger att meddela den klagande en sådan upprättelse, hvarigenom han komme i åtnjutande af den tjenst, till hvilken lian, framför den i hans ställe befordrade, kan anses berättigad; likväl då Revisorerne icke sammankomma oftare, än hvart annat år, samt det, vid sådant förhållande, skulle förorsaka allt för mycket oreda, om, till följd af en persons klagomål, en JSanco-Utslottets Utlåtande N:o tog. 5 mängd under tiden inom Banco-Verket skedde befordringar skulle återgå, och Revisorerne jemväl af denna anledning intill närvarande lid , enligt så väl äldre sorn nu: gällande Instruclioner, uttryckligen varit frånkände rättigheten, alt från sysslan ”removera” den dertill befordrade, utan att detta, stadgande hittills medfört någon olägenhet, finnér Utskottet berörde anmärkning ej kunna leda till någon ändring af hvad Utskottet i moni, e. föreslagit.
Till vederläggning åter af den vid mom. /, i §. 3 gjorde anmärkning, torde endast behöfva alt åberopas innehållet af punkten i3 i Utskottets Memorial N:o 88, §§. ir och 12 i \
5 Afd. (pag. 134 och 135) samt §§. 2 och 4 (pag- ,54 och i5G) i 1800 års Banco-Reglemente; hvaraf tillräckligen upplyses, att så beskaffade beslut, som de i berörde morn. a£- sedde, kunna, utan förnärmande af Rikets Ständers rätt, af Fullmägtige tagas och sålunda, jemväl böra blifva föremål för Rikets, Ständers Revisorers, granskning och bedömande.
Så vida Utskottet kunnat instämma i den mening, att Fullmägtige icke borde i något fall vara skyldige att af Rikets Ständers Revisorer emottaga föreskrifter, skulle
Utskottet visserligen äfven hafva gillat den vid pag. 7 gjorde anmärkning, åsyftande att såsom ovilkorlig skyldighet ålägga Revisorerne, att vederbörande till åtal anmäla, då omständigheterne anses sådant fordra; men då, efter Utskottets öfvertygelse, en strängare föreskrift i detta afseende, än den i 7 punkten föreslagne, icke erfordras, så länge
Revisorerne bibehållas vid rättigheten att genom tjenliga föreskrifter rätta hvad de anse vid Banco-Verkets förvaltning försunmiadt, saknar Utskottet anledning att sitt förslag i denna punkt frånträda.
I anledning af den inom'YäHofi.
Borgare-Ståndet framställde anmärkning, emot föreskriften i §.
7, om försegling af det exemplar utaf Revisorernes Berättelse, som till Riddarhus?
Archivet aflemnas, tror Utskottet sig böra uppdysa, alt ifrågavarande
Berättelse i sjelfva verket är en skrifvelse från Revisorerne till Rikets Ständer, hvilken till Riddarhus-Archivet aflemnas, för att derstädes förvaras till Rikets Ständers sammankomst, då densamma inför Ridderskapet och Adeln öppnas och uppläses samt derefter till de öfrige Riks-Stånden remitteras; vid hvilket förhållande Utskottet ansett och fortfarande anser, att ifrågavarande Berättelse, på sätt förut öfligt varit, bör förseglad lill ofvannämnde Archiv aflemnas.
Beträffande slutligen den inom sistnämnde Riks-Stånd gjorda anmärkning, att det i §. 8 för Revisorerne föreslagna dagtractamente af 3 R;dr bör 6 Banco- Utskottets Utlåtande N:o tog. förhöjas till 5 R:dr, så, jemte det Utskoltet fullkomligen instämmer i den af en Ledamot inom samma Riks-Stånd yttrade åsigt, att för uppdrag, grundade på medborgerligt förtroende, någon vinst icke bör påräknas af dem, som dessa uppdrag erhålla, får Utskottet fästa uppmärksamhet derå, att Rikets Ständer redan, genom lemnadt bifall lill Utskottets Memorial N:o 75, bestämt aflöningen för Revisorerne öfver Discont-Verket i Stockholm och Låne-Contoren i Götheborg och Malmö till enahanda belopp, som det af Utskottet för Revisorerne öfver Banco-Verket nu föreslagne; vid hviket förhållande
Utskottet tror nämnde anmärkning icke kunna eller böra förändra Utskottets i denna del gjorda hemställan.
Med åberopande af hvad här ofvan i anledning af hvarje serskild anmärkning är vordet anfördt får Utskottet tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer att antaga Utskottets i Memorialet N:o 84 framställda förslag till Instruction för Rikets Ständers Revisorer öfver Banco-Verket, utan annan förändring, än att mom. d. i §.3 af berörde förslag må gifvas följande redaction: ”att öfver sådane frågor, derom Fullmägtige kunna vilja med Revisorerne rådgöra, sina åsigter och utlåtanden Fullmägtige meddela.” Någre Ledamöters reservationer åtfölja.
Stockholm den 10 Mars 1835. jReservationer:
Herr Grefve Frölich} som varit frånvarande under Utskottets öfverläggning till detta Utlåtande, har deremot sig reserverat, under åberopande af sin emot Memorialet N:o 84 afgifne reservation; af Herr Stuart_, C. G.: ”Oansedt pluraliteten af Riks-Stånden, genom återremitterandet af Banco-Utskottets Memorial N:o 84> godkänt den af minoriteten inom Utskottet, uti dervid fogade reservationer, yttrade åsigt, att Revisorerne öfver Banco-Verket icke borde tillerkännas rättigheten att meddela föreskrifter rörande detta Verks förvaltning, har likväl denna åsigt fortfarande blifvit af Utskottets majoritet ogillad.
Oritgigheten i princip och vådligheten i tillämpning af den grundsats, sorn sålunda jemväl vid återremissernes besvarande inom Utskottet gjort sig gällande och enligt hvilken bemälde
Revisorer borde vara icke allenast en granskande, utan äfven en för - Banco-XJtslottets Utlåtande N:o tog. 7 valtande myndighet, har redan så väl uti de deremot afgifna reservationer, som uti de inom Riks-Stånden framställda anmärkningar blifvit så fullständigt utvecklad, att något ytterligare ådagaläggande deraf torde vara helt och hållet öfverflödigt.
Det synes icke heller böra ligga utom kretsen af hvarje vanlig fattningsgåfva, att kunna föreställa sig möjligheten af den oreda och villervalla, som kan blifva en oundviklig följd af denna från alla Rikets landsändar sammanträdande ansvariga Öfver-Styrelses stridiga åsigter med den, i både moraliskt och juridiskt hänseende, för sina åtgärder ansvariga Banco-Sty reisen.
Den ur minnet visserligen ännu icke utplånade erfarenhet härom, hvilken i83o års Revision, tilldragelserne dervid och foljderne deraf lemnat, synes också, vid den nu ifrågavarande Instructionens uppgörande, hafva förtjent åtminstone något afseende.
Som jag dock förmodar, alt de respective Riks-Stånden, lika litet som Banco-Utskottet, äro benägna att frånträda den öfvertygelse de i detta afseende redan uttalat, har jag ansett mig, jemte förnyandet af min reservation emot 3 §. morn. litt.
c. uti den föreslagna Revisions-Instructionen, böra uppgöra och Rikets Ständers slutliga pröfning underställa nedanstående, med den af Utskottets minoritet hyllade åsigt öfverensstämmende förslag till förändringar uti nämnde §.
Den, enligt detta förslag, Revisorerne åliggande skyldighet att, ej allenast till Rikets Ständer inberätta hvad som funnes vara försummadt eller eljest kräfva rättelse, utan ock serskildt derå fästa Fullmägliges uppmärksamhet, samt att dessutom till laga åtal befordra hvad som ansåges böra dertill föranleda, torde innefatta all den garantie emot föreskrifters åsidosättande eller öfverträdande, som Revisioner, enligt den ide, som derföre ligger till grund, kunna medföra.
Jag vågar således hoppas, att detta förslag skall tillfredsställa äfven dem bland RiksStåndens medlemm ir, som synas hysa så föga förtroende till de af dem sjelfva valda Fullmägtiges nit, sakkännedom och rättrådighet, men deremot så utmärkt fördelaktiga tankar om de, till största delen af Riks-Stånden icke utsedda Revisorers förmåga alt, under de få veckor som egnas åt Banco-Verkets granskning, kunna, på ett lika skyndsamt som verksamt sätt, håde inse och rätta allt hvad som i afseende på detta Verks förvaltning kommit i olag." §•
Revisorernes åligganden bestå deruti: a) lika med detta mom. uti Memorialet N:o 84; b} dito dito. 8 Banco-Utslottets Utlåtande N:o 110. c) alt, derest något skulle finnas vara försummadt eller eljest kräfva rättelse, härå fästa Fullmägtiges uppmärksamhet och derjemte hos Rikets Ständer förhållandet anmäla samt föreslå de åtgärder, som, till vinnande af behörig verkställighet eller rättelse härutinnan , anses höra vidtagas; d} att dessutom till laga beifran af vederbörande befordra så beskaffade förseelser af Fullmägtige eller Bankens Embets- och Tjenstemän, alt Revisorerne anse åtal, i anledning deraf, böra ofördröjligen anställas; ej) att öfver sådana frågor, derom Fullmägtige kunna vilja med Revisorerne rådgöra, sina åsigter och utlåtanden Fullmägtige meddela; fj) lika med moni. litt. e. uli Utskottets Memorial N:o 84; g) lika med mom litt. f. uti dito. §• 7- Ur denna §. skulle andra punkten af första morn, eller följande mening; ”Varande det Revisorerne derjemte — — — — — — åtal föranleda; såsom upptagen bland Revisorernes åligganden enligt 3 §., komma att utgå.”
Uti denna reservation hafva Herr Friherre Stiernstedt Herrar Nordenankar och Lagerheimj samt Herrar Prostarne Afzelius och Åstrand sig förenat.
Herr af Rolén har, hvad sjelfva saken beträffar, äfven instämt uli Herr Stuarts reservation.
A11 k em till Exp.-tilak. d, 12 Maro.
Utlåtande, i anledning af de inom3:ne Hiks-Stånd gjorde och till Utskottet, remitterade anmärkningar emot Utskottets i Memorialet
N:o 88 afgifne för slag till åtskilliga förändringar i 1 Art. af 1830 års Banco-Reglemente.
Af de under den il nästl.
Februarii från llögvördige Preste-Ståndet samt den 18 i samma månad från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln och Vallöf!.
Borgare-Ståndet till Utskottet ankomne återremiss-handlingar, angående - Banco- Utskottets Utlåtande N'.o t to. 9 gående Utskottets i förenämnde Memorial N:o 88 främlågde förslag, hvilket, enligt meddelad underrättelse, blifvit af Hedervärda Bonde-Ståndet bifallet, bär Utskottet inhemtat, att åtskillige Ledamöter inom förstnämnde 3:ne Riks-Stånd , under åberopande af de utaf dem emot §.
3. mom. c. i Utskottets Memorial Nro 84, med förslag till Instruction för Rikets Ständers Ravisorer öfver Banco-Verket, gjorde anmärkningar, yrkat, att, i enlighet med de deruti framställda åsigter, det i Memorialet
Nro 88, punkten 2, förekommande stadgande, hvarigenom det blifvit Fullmägtige ålagdt, att ställa sig till efterrättelse de af Rikets Ständers Revisorer, enligt §. 3 i deras Instruction meddelade föreskrifter, målt'e uteslutas, och berörde punkt undergå den ändring, i afseende å' redactionen, som häraf blif*er en följd ; att en Ledamot inom Ridd. och Adeln begärt, att Utskottet, innan detsamma inginge till Rikets Ständer med svar å den erhållna återremissen, måtte jemföra dess afgifvande förnyade förslag till reglementariska föreskrifter med de stadganden, i afseende på Banco-Lagarne i allmänhet, som voro' föremål för Banco- och Lag-Utskottens gemensamma handläggning, och först derefter aflemna sådana partiela förslag, som rörande Banco-Verkets orgamisation i Memorialet Nro 88 förekomme, på det Rikets Ständer kunde blifva i tillfälle att i ett sammanhang upptaga och pröfva allt hvad som till Lagstiftningen för Banco-Verket hörer; att för öfrigt emot ifrågavarande Memorial anmärkt blifvit: af en Ledamot inom Borgare-Ståndet, att enär, enligt 8 punkten, Fullmägtige äro befriade från den uti §. 18, pag. i3, i i83b års BancoReglemente för dem utstakade skyldighet, att, vid Banco-revisioner, med Revisorerne sig rådföra i sådane då förekommande frågor, som äro af vigt eHer hafva inflytande på Bankens credit eller förhållandet emellan ueela fonden och sedelstocken, men detta oaktadt uti Memorialet Nro 84* §• 3, mom. d. blifvit Revisorerne ålagdt, att i vigtigare frågor, deruti Fullmägtige sig hos Revisorerne förfråga kunna, gå dem med råd och upplysningar tillhanda, berörde stadganden, såsom, enligt den värde Ledamotens förmenande, innefattande en motsägelse, måtte till nödig öfverensstämmelse bringas; att en bestämmelse, angående Fullmägtiges rätt att, utom i de fall då sådant anses nödigt till Bankens fredande från förlust å gjorda ullå Bih. till R.
Brot. 1834 o&h 1835- 6-te Sami, l:sta A/d. 2-dra Band. 2 ZZ'dje Håftet.
IO Banco-Utskottets Utlåtande Nio 110. ningar, inköpa fast egendom, måtte i det blifvande Banco - Reglementet införas; att förminskning af total-surajpan utaf Bankens nuvarande aflöningsstat bör, såsom ett uttryckligt vilkor, fästas vid det Fullmägtige i punkten 12 lemnade uppdrag i afseende å den nya organisationen af Bankens förvaltning; att, derest ändamålet med de i nyssberörde samt i3 punkten Fu’.lmägtige gifne uppdrag skall vinnas, dermed bör förenas den föreskrift, att vid inträffande ledigheter af sådane befattningar, som kunna vara i fråga att framdeles indragas, tillsättningen ej må ske annorlunda än ad interim; af 2:ne Ledamöter inom sistnämnde Riks-Stånd, att, med ändring af stadgandet i punkten 5, måtte föreskrifvas, att beslut ej få af Fullmägtige fattas, så framt icke minst a:ne Ledamöter af hvartdera Riks-Ståndet äro tillstädes, och med större bestämdhet, än som i punkten 6 är vordet föreslaget, uttryckas, huru snart Suppleant skall i Öfver-Styrelsen inkallas; samt af a:ne andre Ledamöter inom samma Riks-Stånd, att den, enligt §. 14 , pag, ir, i i83o års Banco-Reglemente
Fullmägtige åliggande skyldighet, att, uti frågor af vigt, och alla mål, som fordra utredning, inhemta Commissariatels skriftliga utlåtande, må qvarstå och samma §. oförändrad bibehållas.
Den i första rummet upptagne anmärkning härleder sig från den vid Utskottets Memorial N:o 84 af åtskiilige Ledamöter yttrade åsigt, det Rikets Ständers Revisorer ej i något fall må tillåtas att meddela Bancofullmägtige föreskrifter, och skulle af Utskottet godkännas, i händelse Utskottet kunnat i nämnde åsigt sig förena, men da Utskottet, af de i Utlåtand.et
N:o 109 anförde skäl, funnit sig ej böra tillstyrka, att omförmälde, Revisorerne hittills förbehållna rättighet må fö"r framtiden dem frånkännas, måste UtskoLtet jemväl vidblifva dess i 2:d& punkten af Memorialet N:o 88 framställde förslag, utan annan förändring, än att, till vinnande af större tydlighet och bestämdhet, de derstädes förekommande orden: ”Så vida Rikets Ständers beslut derigenom icke motverkas eller upphäfvas," må utbytas mot orden: ”Så vida de icke strida emot Rikets Ständers beslut.”
I anledning åter af en Ledamots framställda önskan, alt Utskottet måtte taga i betraktande det sammanhang ifrågavaranhe Afd. af BancoReglementet eger med de Banco- och Lag-Utskottens gemensamma band - Banco- Utskottets Utlåtande N'o 110. läggning tillhörande Lagstadganden, får Utskottet allenast upplysa, alt sedan Rikets Höglofl.
Ständer, genom bifall till Råneo- och Lag-Utskottens Betänkande N:o 3, förklarat någon vidare Lagstiftning för Banken, efter 87 §.
Regerings-Formen, icke under närvarande förhållanden böra ega rum, finnes ej numera något ärende, som står i samband med de uti Memorialet JNT:o 88 föreslagna reglementariska föreskrifter, vara på Banco- och LagUtskottens gemensamma pröfning beroende.
Med fastadt afseende å de olägenheter, hvilka kunde uppkomma deraf, att Fullmäglige under Rikets Ständers och deras Banco-Ulskotls sammanvaro skulle i frågor, som hafva inflytande på Bankens säkerhet, kunna vidtaga åtgärder, stridande emot de af Rikets Ständer sjelfve eller deras Banco-Ulskoll i samma frågor möjligen redan fattade, ehuru Fullmäglige ännu icke lill efterrättelse meddelade beslut, tror Utskottet det i 8:e punkten föreslagna stadgande vara både nyttigt och nödvändigt.
För Utskottet är ej heller möjligt att inse, det samma stadgande kan,? på sätt en Ledamot förmenat, tydas såsom slridande emot det i mom. d. i §. 4 af Memorialet JN:o 84 Rikets Ständers Revisorer lemnade uppdrag att i vigtigare frågor, deruti Fullmäglige kunna hos Revisorerne sig förfråga, gå Fullmägtige med råd och upplysningar tillhanda, helst, efter borttagandet af skyldighe. ten för Fullmäglige, att i dylika frågor sig med Revisorerne rådföra, dock alltid rättigheten dertill, ehvad densamma är i Reglementet omnämnd eller ej, måste vara Fullmägtige förbehållen.
Emot punkten 9 finner Utskottet ej några skäl anförde, som kunna föranleda till ett närmare bestämmande af Fullmägtiges rättighet alt för Bankens räkning inköpa fast egendom, än som redan genom stadgandet i berörde punkt skett.
Den yttrade åsigten, att totalsumman af Bankens nuvarande aflöningsstat bör vid Banco-Verkets förestående nya organisation minskas, delar äfven Utskottet, men tror denna åsigt redan vara uti de föreslagne 12 och i3 punklerne, med all erforderlig tydlighet framställde, och anser betänkligt tillstyrka, att, såsom vilkor för hvarje åtgärd till verkställandet afBankens nya organisation, föreskrifva, det förminskning af berörde totalsumma dervid genast bör ega rum.
Det likaledes framställde yrkandet örn en föreskrift i Reglementet, att, vid inträffande ledigheler af sådane befattningar, som kunna vara i fråga alt framdeles indragas, tillsättningen ej må ske, ulan ad interim, är redan uppfylld 12 Banco-Utslottets Utlåtande N:o 110, uppfylld genom de i i5 och j6 punkterne af Utskottets Betänkande N:s 96 föreslagne, af Rikets Höglofl.
Ständer godkände stadganden.
De i reservation, bifogad Memorialet N:o 88, gjorde och af samme Ledamot inom Vallöf], Borgare-Ståndet fullföljde anmärkningar emot 5 och 6 punkterne hafva redan, före afgifvandet af nämnde Memorial, varit föremål för Utskottets pröfning, och kunna desto mindre utgöra skäl
Lill någon förändrad tillstyrkan från Utskottets sida, som berörde reservation, deruti en enda Ledamot sig förenat, icke för öfrigt inom Riks-Stånden föranledt pil några erinringar emot Utskottets förslag.
Och hvad slutlier&n vidkommer det af a:ne Ledamöter inom Vällofl. Borgare-Ståndet framställde yrkande, att föreskriften i §. 14, pag. n> af i83o års Banco-Reglemenle må oförändradt bibehållas, så, enär de skäl, uppå hvilka Utskottet grundat dess i punkten 7 föreslagne förändrade stadgande i detta hänseende, icke blifvit vederlagde, saknar Utskottet all anledning att till samma yrkande tillstyrka bifall.
I enlighet med de af Utskottet sålunda yttrade åsigter, får Utskottet härigenom vördsamt förnya dess uti Memorialet N:o 88 Rikets Ständers pröfning underställde förslag till reglementariska stadganden, med allenast den föländring, att punkten 2 mom.