Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bona mensce Pastoris, förmäles, att ”ad mensam Pastoris årligen gifves af Ljungagre gåård Landgi le smör Två Pund’’, tnen dervid icke omnämndes, att Pastor tillika ofver denna jord egde Dominium; alltså och då hvarken å Kyrkans eller Pastors sida vore ådagalagd, att Kyrkan eller Pastor erhållit disposiiions-rätt ofver hemmanet till både jord och ränta; samt en förmodan, att så tillgått, derjemte vore undanröjd, dels genom det förhållande, att viss andel i Jordeboksräntan funnes både för Pastor och Kyrkan bestämd, hvilket varit öfverflödigt och utan ändamål, då den, som egde fullkomlig disposition öfver hemmanet, sjelf kunde bestämma och efter omständigheterna förändra afgälden, dels ock derigenom, att Corporalen vid Adelsfane-Regementet hade af hemmantals-räntan sig på lön anslagne 6 R.dr 32 sk., samt att Laholms Kungsgård njöt dagsverkspenningar 20 Stats-,Lag’S,Allm.Eesv.o.Oec..Uisk.Bet‘N:o5(). 12 sk, och Kronan de behållne 24 sk. vedpenningar, pröfvade Kongl. Majus Befallningshafvande rättvist berättiga Kongl- Maj t och Kronan, att, utan rubbning af Kyrkans och Pastors rätt till den dem hvardera förlanta smörränta, ifrågavarande hemman N:o 1 Lyngåkra, till jord och besittning, nu och allt framgent, såsom annan Kronojord, oträngd af Kyrkan och Pastor, fritt disponera, samt den, för Kyrkans och Pastors räkning, skedda städsel ogilla, så att Kronofogden i orten egde hemmanet i laglig ordning, å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar, bort städja, desto hellre som Pastor och Kyrkan derigenom icke kommo att vidkännas någon minskning i hvad de af ålder njutit; så hade Kongl. Majtts och Bikets Kammar Collegium, uppå deröfver af vederbörande Pastor förd klagan, genom Utslag af den 19 December 1821, på den grund, att 1569 års Lunds Landabok uttryckligen innehölle, att Kongl. Maj:t och Kronan tillkommer
Dominium öfver ifrågavarande hemman, Kongl. Majtts Befallningshafvandes förrberörde Beslut gillat och fastställt.
Sedan vederbörande hörde blifvit, Consistorium i Götheborg underdånigt yttrande afgifvit, och Kammar-Collegiutn med utlåtande inkommit öfver dessa underdåniga Besvär, har Kongl. Maj:t, under den 19 Augusti 1823, i Nåder förklarat, att, som 156g års Lunds Stats-,Lag s Allm.Besv.o.Oec.'Utsk.Bet,N:o$6, 21 Landabok ovilkorligen tillerkänner Kongl. Maj:t och Kronan rättighet att antaga Aboer å ifrågavarande hemman, och 1 646 års Jordebok deremot icke tillägger hvarken Kyrkan eller Pastor i Harplinge någon annan rättighet öfver hemmanet, än att Kyrkan och Pastor skulle fritt åtnjuta den smörränta, hvardera af detsamma fått sig tillagd; alltså och då ovedersägligt är, att Kronan jemväl sedermera utöfvat dominium öfver oftanämde och öfriga Kyrkohemman inom Harplinge Socken, hvilket synes deraf, att, enligt 1655 och 1668 årens Jordeböcker, detta jemte flera andra hemman, med undantag af Kyrkans och Pastors friheter, varit, till Grefve Axel Lilje, till Grefskap donerade, hvarifrån de sedermera till Kronan återkommit, äfvensom ett annat hemman, Lilla Brånnerup, deraf Kyrkan och Pastor i Harplinge äfven har smörränta sig tillagd, blifvit år 1652, med undantag af denna smörränta, från Kronan köpt till frälse, och åter till Kronan uppgifvet år 1687 för oköpta räntor; ty pröfvade Kongl. Majit i Nåder rättvist, att, med afslag å Besvären, Kongl., Majits Befallningshafvandes och KammarCollegii öfverklagadeJlUtslag gilla och fastställa; samt 3:0 att vice-Pastoren i Harplinge För; samling, M. Rhode, å Kyrkans och Kyrkolierde-Embetets derstädes vägnar, anfört un - 3 2 Stats ,Lag’S.AUm.Besv.o.Oec..Utsk.Bei N056, derdåniga besvär öfver Kammar Collegii Ut. slag den 6 Augusti 18a2, angående hemmanen Skintaby Nio 6 Jöns Olofsgård 1 man* tal, Risarp N;o 1 Nils Jönsgård 1 mantal, hälften af Lyngåkra N:o 1 Lars Bengtsgård och Lilla Brännarp N:o 1, f mantal.
Upp* rinnelsen till den om dessa hemman, emellan Kyrkan och Kyrkoherde - Embetet, ä ena, samt Aboerne, å andra sidan, uppkomna tvist, hade varit den, att Aboerne påstått, det Kyrkan och Kyrkoherden icke egde till hemmanen städsel-rätt, utan att desse voro sådane Kronohemman, hvartill Kongl. Majus Befallningshafvande tillkom att Aboer tillsätta; i följd hvaraf de hos Kongl, Majds Befallningshafvande begärt, att till Aboer å hemmanen varda antagne, på det de i en framtid kunde få lösa dem till Skatte, i fall de åstundade; hvilket påstående de egentligen grundat derpå, att den så kallade Lunds Landabok af år 1569 skulle innehålla, att Kongl Majit och Kronan öfver hemmanen egde Dominium, och att de i senare årens Jordeböcker i Krono-columnen upptagas. Kongl.
Majus Befallningshafvande, sorn häröfver resolverat, hade ansett hemmanen vara Kyrkohemman och att Harplinge Kyrka egde, enligt nu gällande Författningar, disponera Skintaby, gemensamt med Pastor derstädes Risarp och Lyngåkra, och gemensamt med Pastor i Getinge Lilla Brännarp.
Stats-,Lag-s-Allm.Besvio Oec.-Vtsk.Fet.N-o^. 23 Dock förbehöllos Kronan hemmantalsräntan samt de öfrige allmänna onera och utskylder, som efter författningarne deraf borde utgå; varandes, till stöd för detta Beslut, af Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande anfördt: alt 1646 års Jordebok vöre en mera trovärdig och gällande handling än Lunds Landabok, hvars tillkomst och sammansättning skulle vara obekant och oviss; att nämnde Jordebok tydligen upptoge hemmanen bland Kyrkohemmanen, med anteckning, att hela smörräntan erlades af Skintaby till Harplinge Kyrka, och af de öfrige hemmanen, dels till Kyrkan och dels till Pastor, samt att Kongl. Majit» Nådiga Bref af den 22 Maji 1819 stadgade, att sådana hemman, hvartill Kyrkan då hade städsel-rätt, icke finge till Skat. te försäljas, så framt icke visas kunde, att Kyrkan en sådan dispositions rätt, sedan Danska tiden, obehörigen sig lillegnat.
Deremot hade, uppå anförde besvär, Kammar-Collegium förklarat Kronan berättigad att tillsätta Aboer å hemmanen, emedan 1569 års Landabok innehöll, att Kronan deröfver egde Dominium, hvilket Kronan desto mindre hade sig afhändt, som Skintaby och Risarp blifvit donerade till Grefskap åt Grefve Axel Lilje, med hela räntan, undantagande hvad deraf varit Kyrkan och Pastor förländt i smör, och Lyngåkra hemmansränta är vorden indeld Corporalen vid Skån - a,j Stats ,Lag-s.Allm.Besv.o.Oec.-LJtsk.Bet-N:056. ska Compagniet af Adelsfane Regementet på lön, med undantag af hvad Kyrkan och Pastor deraf åtnjöto.
Vid pröfningen af ifrågavarande Besvär har Kongl. Maj.'t i
Nåder funnit ordningen fordra ätt först granska de äldre handlingar, som Parterne, å ömse sidor, till stöd för deras stridiga påståenden åberopat. 1:0
Den så kallade Lunds Landabok vore icke med någon underskrift försedd.
Stilen vittnade dock om dess uppgifna ålder.
Så väl främst, som i medlet af Boken, funnes införd Konung Fredric
ILs i Danmark Bref af den 11 Augusti 156g, dock hvarken i original eller besannad afskrift, innehållande befallning till Härads-Prostarne i Skåne, Hal* land, Blekinge och Lister, att, hvar inom sitt Härad, upprätta klara Register på alla de gårdar och egendomar, som tillhörde Kyrkor och Prester, och dessa Register sedan till Super-Intendenten insända, hvilken åläg att deröfver författa en ordentlig Jordebok.
Uti Landaboken vöre icke blott Kyrkornes och Presternes egendomar upptagne, utan ock Presternes och Klockarnes öfriga inkomster tillika med deras onera.
Alla de Härader, som nu höra till Christianstads Län och Blekinge, voro i boken icke uppförde, men deremot On Bornholm, som då äfven hörde till Lunds Stift. Stuts.,Lag-s Allm.Besv.o.Oec.-Utsk.Bet.N:o5 6. 2 5 2:0 1646 clrs Jordebok upprättades året efter freden i Brömsebro, då Halland under förpantning på 2 6 år till Sverige afträddes; utvisande detta document, huru förhållandet var, när Halland kom under Sverige. 3:0 1729 ars Hallands Beskrifning.
Hvad denna handling beträffade, hade Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i Länet anfört, att, ehuru icke upplysas kunde, hvilken autoritet uppdragit åt dåvarande Landshöfding att Beskrifningen upprätta, eller vid hvad tid Kronofogdarne och Häradsskrifvarne, hvilka, hvar för sitt Fögderi, densamma underskrifva, om författandet erhållit befallning; likväl och då sådant skett efter Landshöfdingens vederbörande Kronobetjente meddelade project, hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ansett Beskrifningen vara med behörig autorisation tillkommen, och att deri motsvarade de i andra Län författade Jordref*. nings-Protocoll, ehuru de innehöllo en fullständigare uppgift å hemmanens värde och herrligheter, af hvilken anledning och då hemmansräntorne deruti endast summariter upptagas, denna Beskrifning icke kunde såsom en vanlig Jordebok betraktas, utan så* som ett Document, hvilket, så väl i Caméralt, som Historiskt afseende, borde förtjena trovärdighet, så vida Icke andra authentique handlingar finnas, hvarigenom dess origtighet kunde bevisas- Och hade Kammar-Collegium 26 Stats-,Lag s.Allm.V.esv.o.Oec■ Utsk.Bet-N:o$Q. härvid yttrat, att Hallands Beskrifning i manga delar funnits med noggrannhet upprättad, men att, då densamma i Bera omständigheter varit mot Kronans Jordeböcker stridande, den icke kunnat tilläggas fullt vitsord, eller Beslut ensamt stödjas derpå.
Dessa upplysningar saknades, enär Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den ig Augusti 1823, gillade Kammar Collegii Utslag, hvarigenom en annan hälft af Lyngåkra hemman förklarades för Krono; hvadan och då sistnämnde
Bref icke kunde anses såsom en bestämd Författning, hvilken borde allmänt tillämpas, Kongl. Maj:t icke ansett sig hindrad, att uti detta mål besluta hvad med det nu upplysta förhållandet och allmänna Författningars föreskrifter instämde.
Vid öfvervägande af hvad således förekommit, har Kongl. Majit, under den 2 9 Mars 1825, i Nåder förklarat sig halva funnit, att 156g års Lunds Landsbok icke kan tilläggas sådant vittsord, att derpå något Beslut bör byggas uti de fall, då den från andra senare trovärdiga handlingar afviker, helst, under tidens längd, många för. ändringar efter dess upprättande kunnat sig tilldraga; om Lnndaboken än ägde fullt vitsord, befunnes dock dess innehåll i den sak, hvarom fråga är, vara mörkt och tvätydigt; ty af åtskilliga Kongl. Danska Förordningar Stats ,Las s.AUm.Besv o.Oec.-Utsk.Bet.N:o$6. 27 och om den tidens Cameral-Verk befintliga underrättelser vore sannolikt, att ordet Dominium icke betydde städsel-rätt, utan att denna rätt åtföljde detsamma som, i Sverige, Jordeboksränta, samt att Döminium är en öfversättning af Danska ordet Herlighed och Höjhed, och utmärkte en serskild slags rättighet, såsom till Birke Ting, Jus Patronatus, fördel af Jagt, Fiske, Skog &c. Den af Kammar-Collegium från Landeboken hemtade bevisning, huru dess mening än tydes, har Kongl. Maj:t likväl ansett förfalla, genom den uti denna sak företedda 77 år yngre gällande handling, ; nemligen Kronans Jordebok för år 1646, som upplyser förhållandet med de ifrågavarande hemman vid Hallands afträdande nemligen att de då voro Kyrkohemman ; en egenskap, den de icke kunna anses hafva derigenom förlorat, att de år 1725 blifvit införde i Krono Columnen, emedan Kongl. Resolutionen på Presterskapets Besvär den 7 Julii 1752 §.
10 innehåller den försäkran, att de Ecclesiastique hemmanen, genom Jordebokens nya inrättning, ej skulle ombyta den natur, som dem, efter Privilegierne tillkom, hvilken försäkran ock är af Kongl, Majit i Nåder vorden förnyad.
Icke eller vöre något skäl att sluta till en sådan förändring deraf, att Mantalsräntor hlifvit hemmanen påförde,- helst dessa i början tillkommit, såsom en Bevillning, och ^edan 28 Stats-,Lag-s.Allm.Btsv.d Oec^Utsk.Bet.N-.o^S. blifvit förmedlade till ständiga räntor, hvilka äfven till en del' af förenämnde hemman utgå.
Hvad beträffade den omständigheten, alt 2tne af hemmanen blifvit donerade till Grefve Axel Lilje, så hade denna donation icke kunnat sträcka sig lill mera än hvad Kronan kunnat bortgifva, nemligen Gästeripenningar och hemmantalsräntan; innehållande första anteckningen örn denna donation i 1655 års Jordebok, emellan hvilkel år och 1648 ingen Jordebok finnes, att Kyrkans och Pastors friheter voro undantagna, hvaribland måste räknas Städselrätten, såsom åtföljande Landtgillet, eller Jordeboksräntan, hvilket än vidare bestyrktes deraf, att hem. manen, oaktadt donation, oafbrutet och intill Jordeboksförändringen år 1725 varit såsom Kyrkohemman i Jordeboken införde.
Anteckningen i 1708 års Jordebok, att Lyngåkra hemman varit Corporalen vid Skånska Compagniet af Adelsfane-Regementet på lön anslaget, har Kongl. Majit icke funnit vara något bevis om hemmanets förändrade natur, då endast Mantalsräntan blifvit indeld, utvisande 1646 års Jordebok, att flere Skattehemman den tiden varit indelta eller på Lön anslagne till Civile och Militaire Tjenstemän, hviket upplyser, att indelningen icke hade något sammanhang med eganderätten.
Af föregående orsaker förfölle äfven det skäl man velat hemta af anteckningarne i Statg‘,Lag s.Allm.Besv o.Oec.~Utsk,Bet N-.ö^ö, 2g 1668 års Jordebok, vid hemmanet Lilla Brännarp: Herr Adrian Tripp köpt till Frälse, och sådant desto hellre, som Kyrkans och Prestens friheter blifvit undantagne, och köpet således icke sträckt sig längre, än till Kronans behållna Räntor, hvilket förhållande än vidare styrktes af Hallands Beskrifning om Kyrkohemmanet Lindarne med flere, af innehåll: att Smörrantan Och Städselrätten njuter Kyrkan, en del af hemmantalsräntan Kronan, större delen Tripparne.
Hvarförutan och till bevis om Kyrkans och Pastors till hemmanen egande städselxätt förekomme, att Hallands ofvannätnnde beskrifning, upprättad, efter Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes föreskrift, af Krono Fogdarne och Häradsskrifvarne i orten, upptager för hvarje hemman serskildt åboernes namn, tiden då de af Kyrkan och Pastor städt hemmanen, hvad de i städja betalt, och huru den blifvit fördeld, hvarvid anföres, att grunden till fördelningen hemtades af Landtgillets belopp.
Och alldenstund af detta allt är bevist, att Harplinge Kyrka till Skintaby ensamt, och, gemensamt med Pastor till Risarp, samt till nu ifrågavarande hälft af Lyngåkra, och, gemensamt med Pastor i Getinge, till Lilla Brännarp, från äldre tider innehaft städselrätt, och å andra sidan icke i någor måtto blifvit styrkt, att Kyrkan och Pastor en sadan förvaltningsrätt, efter Dan - 30 Stats-,Lag.s.Allm.Besv.o.Oec.-Vtsk.Bet.N:o^. ska tiden, sig obehörigen tillegna!; fördenskull och i förmägo af Kongl. Brefvet den 22 Maji 1819, har Kongl. Majit pröfvat rättvist, att, med upphäfvande af Kammar» Collegii öfverklagade Utslag, Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes ofvannämnde Beslut i Nåder gilla och fastställa.
Hvad sålunda anfördt och yrkadt blifvit hafva Utskotten i öfvervägande tagit; men alldenstund go J.
Regeringsformen förmår, att tinder Rikets Ständers eller deras Utskotts öfverläggningar och pröfning icke ma korn» ma Regerings- och Domaremagternes beslut, Resolutioner och Utslag eller enskilde medborgares och Corporationers förhållanden ; fördenskull finna Utskotten sig icke iti 11 st anel igt understödja de bär förut gjorde yrkanden och framställningar, så vidt de samma åsyfta någon Rikets Ständers pröfning af eganderätten till ifrågavarande hemman, eller granskning af Kongl. Brefvet den 19 Au. gusti 1823 och den 29 Mars 1825» såsom icke innefattande några allmänna Uagstadganden, utan varande af Kongl Majit, rörande yppade serskilda frågor om Skatteköp å vissa Kyrkohemman i Halland, meddelade Nådiga Beslut, hvilka icke kunna ega inflytande på andra till äfventyrs uppkommande tvister om eganderätten till dylika hemman.
Något så beskaffad! hinder eger der* Stats-,Lags.
Allm.Besv>o.Oec-Vtsk.Bet.N’o^&. 31 emot icke rum i afseende på granskningen af Kongl. Brefvet den 22 Maji 181g, hvilket icke för något serskildt fall är gifvet, utan innefattar allmänna grunder för bestämmande af Städselrätten till de i Halland befintlige Kyrkohemman.
Utskotten hysa likväl den öfvertygelse, att någon ändring eller förklaring af detta Nådiga Bref icke ar af nöden, enär deråt annan tydning icke lärer kunna gifvas, än att Kyrkorne och Presterskapet i Halland genom detsamma blifvit försäkrade att varda bibehållne vid Städselrätten till Kyrkohemmanen , så vida de en sådan rätt under Danska tiden verkligen innehaft och utöfvat, hvarom alltså laglig bevisning måste till vägabringas, och i hvilket fall Kyrkorne äfven synes böra denna rätt oförkränkt tillgodonjuta; äfvensom Utskotten icke finna någon anledning vara för handen att biträda yrkandet, det underdånig anhållan måtte göras hos Kongl. Majit om återupplifvandet af Kongl. Resolutionen den 29 November 1756, efter som densamma icke blifvit, genom de sederméra angående Kyrkohemmans utarrenderande utkomne Författningar, upphäfven, eller tued dem synes sta i strid.
Då Utskotten sålunda hvarken ansett sig tillkomma att ingå i bedömande af de för serskilda fall gifna Nådiga Beslut, hvil. ka föranledt så väl enskilde Motionairers, Som Rikets Ständers Justitise-Ombudsmans a 32 Stats-)Lag s.A.llm.Besv.o.Oec.-UtshiBet'N:o$6. här förut anmälda framställningar, ej eller deraf funnit anledning att tillstyrka någon ändring uti eller förklaring öfver de allmänna Iförfattningar, som till äsnnet äro lämplige, har det likväl icke kunnat undgå Utskottens uppmärksamhet, å ena sidan, att frågan om egande-rätteu till de i Halland befintlige Kyrkohemman, huruvida nemligen den tillhör Kongl. Majit och Kronan eller Kyrkor* ne, icke i allmänhet finnes afgjord och bestämd, utan för hvarje serskildt fall är beroende af bevisning om äldre tiders förhållanden, och således enligt dess natur oftast mäste vara i mörker insvept och tvifvelaktig, och, å den andra sidan åter, att det är af största vigt, både för Staten, Kyrkan och den enskilde medborgaren, att denna egande rätt blifver bestämdt pröfvad och afgjord, emedan deraf beror icke allenast, huruvida Staten eller Kyrkan må vara| rätter egare till ett betydligt antal af de inom Provincen Halland befintlige hemman, än äfven, om nu varande Aboer å dessa hemman hafva enahanda besittningsrätt, som å Kronojord i allmänhet, eller endast äro att anse såsom Kyrka ns Arrendatorer, hvilket på dessa Äboers bestånd och välfärd är af högsta inflytande.
I sådant sakens skick, och med hänsigt jemväl till stadgandet i 77 §.
Regerings-Formen, hafva Utskotten, öfvertygade, att Kongl. Maj:t städse med välbehag upptager och lern nar - Sta's-,Lag:s.Ållm.Besv ö.Oec.-Utsk.Bet N.o56.
33 nar bifall åt hvarje förslag af Rikets Ständer, som har för syftemål rättvisans befrämjande i förening med allmänt och enskildt väl, ansett sig pligtige för Rikets Ständer framlägga deras öfvertygelse om de åtgärder, sorn för sådant ändamål kunna vara att vidtaga.
Hävid torde förnämligast böra i betraktande komma: att frågan om rättighet att till Skatte lösa Kyrkohemman i Halland ovilkorligen är beroende deraf, huruvida egande-rätten till dessa hemman tillhör Kongh Majit och Kronan eller någon Kyrka, hvilket således måste vara utred t och bestämdt, förr än frågan oin Skatteköp å sådant hemman kan i adminstrativ väg pröfvas och afgöras; att med afseende å ej mindre den för pröfningen erforderliga bevisning och utredning af ämnet, än äfven detsammas egenskap af rättsfråga, behandlingen deraf lämpligast synes böra, lika med andra eganderätts-tvister i allmänhet öfverlentnas till Domaremagtens afgörande, och att, fastän, på sätt nyss nämndt blifvit, åboernes rätt och välfärd ovilkorligen är beroende af eganderätts-frågans utgång, dessa åboer likväl icke äro behörige att uppträda såsom egentliga Parter hvarken för att tillvinna eller försvara egande Bih, till Rikt* St, Prat. 1828 och 1829- 4 Sami- 2 Afd' 1 3:e Hit. 3 34 Stats-,Lag-s,Allm.Besv.o.Oec.- Utsk.Bet N.056. rätten åt Staten af ifrågavarande hemman.
Vid detta förhållande och då Kongl. Majit vid serskilda tillfällen i Nåder antagit och tillämpat den grundsatts, att Dess i admini strativ väg vidtagne beslut icke maga anses hinderlige för upptagande och pröfning vid vederbörlig
Domstol, i tvisteväg, af de derunder till äfventyrs beroende ratts-frågof, anse Utskotten sig icke böra tveka att tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att före prof ningen af sig yppande frågor om Skatteköp ä Kyrkohemman i Halland, vid vederbörlig
Domstol i Laglig ordning må varda, i närvaro af behörige Kronooch Consistorii Ombud, undersökt och profvadt, huruvida Kongl. Majit och Kronan eller Kyrkan har jordegande rätt, och att, såsom följd häraf, jemväl förklaras måtte, att de uti administrativ väg redan vidtagne beslut icke äro af den beskaffenhet, att de kunna vara hinderlige för eganderätts-frågans upptagande och afgörande i tvisteväg.
Slutligen böra Utskotten tillkännagifva, ätt, då de af Riksdagsfullmägtigen från Malmöhus Län Per Jönsson och f, d. Talmannen Lars Olsson, under discussionen i det Hedervärda Ståndet, afgifna yttranden blifvit framställde i så obestämda uttryck, att Utskotten sakna all ledning för bedömandet Stats-,Lag-s./Hlm»Besv.ö Oec.-Utsk.Bet N:ö56.3*5 af deras föremål, hafva Utskotten icke kunnat något Utlåtande deröfver afgifva.
Åtskilliga Ledamöters Reservationer i ämnet bifogas.
Stockholm den u,i Julii 182g. 36 Bil.t>St,,Lag.s.Allm,Besr,n.Oec,-Uisk.Bet.N.^G, Reservationer: fÅf Herr Professoren Bexell.
Under förklarande deraf, att jag, af förevarande frågas utgång, sjelf hvarken eger den ringaste nytta eller skada, samt att jag lika varmt interesserar mig för Hallandska Kyrkohem. mans åboernes, som för Kyrkornas rätt, går jag att emot Höglofl.
Utskottens Betänkande mig reservera.
Såsom grund för min Reservation får jag åberopa de åsigter af ämnet, hvilka innefattas i det förslag till Betänkande, som Utskottens sammansatta Beredning till Utskottens Plenum ingifvit, och hvilket förslag härvid bifogas.
Jag får ytterligare anföra?
Frågan är af eganderätts natur.
För mig ligger hon således inom eganderättens fridlysta område.
Konungen har redan råttsenligt afgjort henne.
Nittionde Paragrafen af Regeringsformen framtställer sig oundanrödjelig i vägen för Rikets Höglofl.
Ständers ytterligare pröfning deraf.
En hittills måhända förbisedd, men derföre icke mindre vigtig, omständighet erbjuder sig vidare såsom grund för min Reservation. 11823 års
Ständer godkände icke med ett tyst bifall, utan på det högtidligaste sätt, Kongl Bil t.St.,Lag-s.Allm.Besv.o.Oec.-Utsk.Bet.N,^' 3'7 Maj:ts Nådiga stadgande rörande Halländska Kyrkohemmanen, och aflemnade i följtl häraf följande underdåniga skrifvelse^ Stormägtigste AHernådigste Konung! ”Sedan Eder Kongl. Maj:t, i afseende på de uti Hallands
Län belägne Kyrkohemman, i Nåder förordnat, att, vid ny utarrendering af sådana hemman, tiden för arrendet skall bestämmas till 30 år, samt den förre Aboen, eller, i hän• delse han med döden afgått, hans Enka och arfvingar, i rätt nedstigande led, ega Options rätt att öfvertaga det vid ouctiönen gjorda högsta arrende-anbud, då sådant inom en månads tid efter arrende-auctionen tillkännägifves; sä få, på förekommen anledning, hos Eder Kongl.
Majit Rikets Ständer nu i underdånighet inhålla, att enahanda Författning, rörande arrende å Kyrkohemman i de Skånska Länen, desto hellre måtte varda i Nåder vidtagen, sorti derigenom, efter hvad Rikets Ständer förmoda, alla tvister vid berörde hemmans utarrendering skola för framliden förekommas.
Rikets Ständer framhärda • . . etc.’' Till denna 1823 års
Ständers underdåniga anhållan lemnade Kongl. Maj:t Dess Nådiga bifall den 18 Junii 1823.
Af det nu anförda erbjuda sig följande slutsatser: frågan är för ået första af Kongl.
Maj t i Nåder afgjord, och 38 Bil.t.St,, Lag. s.Allm.Btsv.u^Oec.
Uts/f.Ber,N.56. stadgande i följd deraf utfärdadt; den är såsom sådan, för det andra, af Rikets Ständer godkänd; Stadgandet är omsider ock, för det tredje, genom bägge Samhällsmagternas förenade beslut« såsom gagneligt ansett, och uti tillämpning utsträckt äfven till Kyrkohemman i Skåne.
Man torde, i följd häraf, icke ega skäl att anse saken såsom ensidigt behandlad.
Samhället blefve dermed troligen föga belåtet, om hvart femte ir man, såsom nya öfverläggningsämnen, kunde åter framkalla de af Konung och Ständer redan gemensamt garanterade egande-rätts förhållanden.
Men säger man, ifrån tvänne! serskilda Stats-Expeditioner, hafva uti tvänne likartade Kyrkohemmans - frågor, tvänne hvarandra motsatte beslut utgått.
De menskliga misstagen kunna icke absolut uteslutas hvarken ifrån de renaste afsigter, ifrån den redligaste vilja, eller ifrån den högsta administration.