Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Verks upplysningars inhemtande kan blifva af nytta i flera hänseenden, har jag trott mig kunna anse en sådan expedition härifrån vara tjenligast, sorn utan att fästa sig vid en enda sak till Riksens Ständer endast anmäler, huru förhållandet i förenämnde hänseende varit olika vid sådane mål, som på Rikets allmänna hushållning, handeln m. m. sådant kunnat ega. ett större eller mindre inflytande, hvarefter Riksens Högloft
Ständer sjelfve kunde finna, huruvida de hos Kongl. Maj:t ville frambära sina underdåniga önskningar att, så vidt möjligt vore, innan föredragning i Stats-Rådet sker, låta inhemta vederbörande Collegiers, andra allmänna Embetsverks eller Rikets Ärenders Allmänna Berednings upplysningar och underdåniga yttranden i de mål, som
Rikets allmänna hushållning kunna angå eller derpå ega något inflytande, samt att besluten i dessa mål, äfven då de innehålla några allmännare undantag ifrån författningar, måtte på ett eller annat sätt komma till Kongl. Maj:ts trogne undorsåters kännedom, på det att de med anledning deraf må kunna så inrätta sina företag och rigta sina speculationer, som de af besluten sig härledande omständigheter kunna fordra.
Herr Silverstolpe yttrade sig:
Den dag, då Höglofl.
Constitutions-Utskottet beslöt sin anmälan hos Riksens Ständer, kunde jag, såsom ur Staden frånvarande, icke i öfverläggningen deltaga.
Jag har således ej haft tillfälle att i hufvudsaken yttra min enskilda öfvertygelse.
I den opinion jag i Utskottets Beredning afgifvit rörande formen af en sådan anmälan, har jag endast uppfyllt min skyldighet, den att i mitt förslag inskränka mig inom Utskottets gifna föreskrift.
Enär nu målet definitift skall afgöras, utbeder jag mig få förklara, att när det, som jag tror med rätta, anses af de fleste öfverskrida billighetens gräns och oförenligt med en sund afvägning mellan felaktighet och beifrande, om Utskottet skulle anse de anmärkta uraktlåtenheter böra framställas till den högtidliga påföljd, hvartill 106 och 107 §§ Regerings-Formen föranleda, och när i följe deraf fullständig décharge bör Stats-Rådet och de Före - Bilaga Q till Mern.
N:o 27. 959 dragande meddelas, anser jag för min del ändamålet af Utskottets anmälan efter riktig slutledning icke kunna blifva annat än att söka rättelse för framtiden i det såsom felaktigt anmärkta tillvägagåendet.
Jag finner ingenting stridande emot Grundlagen, sammanlagd med ett sundt begrepp om god ordning, att framtida uraktlåtenheter må förekommas, utan att, för de förflutna, personer framställas för en National-Domstol eller hos Konungen anmälas till förafskedande, och jag anser på sådan grund det enda med princip och ändamål öfverensstämmande steg å Constitutions-Utskottets sida vara det att hos Riksens Ständer, jemte déchargens anmälande, tillstyrka, att af förekomne anledningar Riksens Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Dess Nådiga utgärd derhän, att föreskriften i 10 § Regerings-Formen, om vederbör andes hörande, matte varda med sorgfällighet af dem sådant åligger iakftageh, och att uti alla ärender, som röra allmänna hushållningen, sådana underrättelser måtte allmänheten meddelas, hvarigenom alla må kunna af näringsförmånerna sig lika begagna.
Upplästes ett förslag till Skrifvelse ifrån Utskottet till Ilof-Canzleren, rörande de brister, som blifvit anmärkta vid Protocollsförningen i Krigs-Expeditionen.
Under öfverläggningen härom yrkades af somliga, att det vore oordentligt och på intet ställe i Grundlagarne tillåtet, att Utskotten finge communicera med Konungens Embetsmän eller utverka anmälanden hos Konungen, annorlunda än medelbart genom Riksens Ständer, undantagandes när Utskott ifrån Hof-Canzleren vill upplysningar infordra, att derföre den föreslagne anmälan borde göras hos Riksens Ständer, och ej directe hos Hof-Canzleren; somliga, att anmärkningen endast af Ordföranden hos Hof-Canzleren borde anmälas; andra åter, att densamma i ett Protocollsutdrag skulle till Riksens Ständer medsändas, hvilket Protocollsutdrag borde i Memorialet åberopas.
Efter åtskilliga å alla sidor anförda skäl beslöt Utskottet att det sistnämnde förslaget antaga, hvarefter genast uppsattes och justerades ett tillägg rörande detta ämne till Utskottets Memorial om Stats-Rådets décharge.
Friherre Gederström, Jacob, förklarade, att, derest saken blott under denna form anmäldes, ansåge han sig 960 Riksdagen 1815. nödsakad att sin protest bifoga, emedan han, såsom Protocollen vid läsningen befunnits, ej kunde säga sig hafva rätt kunnat granska dem och målens behandlingssätt.
Herr Munch af Rosenschöld instämde i denna protest, och ville densamma skrifteligen afgifva.
Bilaga R till Mein. N:o 27.
Ständers Constitutions-Utslcotts Beredning den 12 Julii 1815.
Anmältes, att project till Constitutions-Utskottets Skrifvelse till Riksens Ständer, angående décharge för Stats-Rådets samtlige Ledamöter, blifvit uppsatt i enlighet med Utskottets å Beredningens förslag grundade beslut, hvarvid endast de förändringar, som i anseende till uteslutande af allt åberopande af 106 och 107 §§:na blifvit iakttagne; hvilken Skrifvelse af Beredningen godkändes, äfvensom ett särskildt förslag till ordalagen för anmälan af de uraktlåtenheter, som blifvit anmärkte i anseende till Protocollernes ofullständighet.
Constitutions-lJtskott den 13 Julii 1815.
Herr Silverstolpe uppläste följande:
Vid den föreslagne anmälan till Riksens Ständer utbeder jag mig, medan ännu tid är, få göra några erinringar: den första om congruiteten deraf att på billiga grunder meddela decharge och likväl framställa anmärkningsvis, hvad man ansett icke böra påkalla lagens beifrande och således icke hindra déchargen; den andra, Bilaga S till Mein.
N:o 27. 961 att, då ej något steg i afseende på det förflutna felaktiga föreslås, eller ens jemte meddelande af déchai’ge kan föreslås, ej heller något är bestämdt föreslaget i afseende på det tillkommande, hvilket Utskottet likväl egenteligen haft och bordt hafva i sigte; den tredje, att, då Utskottet ej ansett mer än ett uraktlåtenhetsexempel böra anmälas, den misstanken naturligen måste väckas, att
ConstitutionsUtskottet saknat många eller betydande anledningar till sin anmälan, och sålunda få emot sig rigtade både sina ovänner, som ej önska bättre än tillfället att decreditera det, och sina vänner, som ej med tillräckliga skäl kunna försvara det; den fjerde, att emot den förmodligen rigtiga praxis vid de förflutna Riksdagar décharge icke är meddelad Konungens Rådgifvare i Commandomål, hvilken äfven i Regerings-Formen bland de ansvarige nämnes och derigenom äger för sin säkerhet rätt att icke förbigås.
Jag anhåller i anledning häraf få underställa, om icke ännu tid kan vara att afhjelpa allt det mindre sammanhängande och ofullständiga i detta handlingssätt, derigenom att Utskottet behagade inskränka sig till en enkel décharge för de personer Regerings-Formen för ansvariga anser, med tilläggning af det tillstyrkande, som innefattas i slutmeningen af mitt förut i detta mål till Utskottets Protocoll den 12 Julii afgifna yttrande.
Utan att hafva deltagit i Utskottets första beslut öfver detta ämne, har jag sedermera under öfverläggningarne bemödat mig att genom conciliatoriska förslag befrämja en större och större rigtighet i Constitutions-Utskottets steg i afseende på förevarande ämne.
Jag tror, att blott det af mig nu föreslagna steg till full rigtighet återstår, och jag tror, att det Riksens Ständers Utskott, som främst har sig uppdraget att utveckla och vidmagthålla principer, skall mindre lida af tillvitelsen att icke hafva varit nog omildt, än af den att icke hafva handlat efter rigtiga grundsatser.
Herr Biskoppen Doctor Rosenstein förklarade sig instämma i det förslag, Herr Silverstolpe nu uppgifvit, samt att, om detta förslag antoges, funne han Utskottets åtgärd vara sådan, att han ej hade anledning att deremot göra sin reservation.
Friherre Cederström, Jacob, anmärkte, att deri fattades anmälan om det ofullständiga i Protocollsföringen, 41 962 Riksdagen 1815. hvarom han ville bifoga sin protest, derest han ej i Expeditionen intoges.
Under öfverläggningen yttrade flere af Utskottets Ledamöter, att de väl hade önskat anmärkning för flera anledningar, men ej varit nöjde med anförandet af blott en; att det väl vore något hulpet, när denna blott exempelvis anfördes, men att de i alla fall önskat Expeditionen annorlunda, derest de ej vore bundne af Utskottets redan fattade beslut.
Andre yrkade, att, innan en Expedition vore afgången, kunde ett beslut ej så strängt binda ett Utskott, hvars åtgärder alltid äro blott förberedande, att icke dess Expeditioner kunde undergå rättelser.
De fleste antogo beviljandet af full decharge, men önskade anmälandet i allmänna termer af befunnen underlåtenhet att höra vederbörande Embetsverk.
Likaledes önskades en anmälan om Krigs-Expeditions-Protocollens felaktiga construction och påminnelse i afseende på felande titlar och rubriker, hvarigenom Utskottets arbete försvårats.
Vidare erinrades, att décbarge äfven borde nämnas för Konungens Rådgifvare i Commandomål, och då deremot invändes, att Utskottet ej läst något dertill börande Protocoll, beslöts, att, när ingen Ledamot haft anledning att ett sådant infordra, vore det ett bevis, att Utskottet veterligt ingen anledning till anmärkning emot desse Rådgifvare funnits.
Ändteligen stadnade Utskottet i det beslut, att dess Betänkande skulle innehålla full décharge för Stats-Rådet, Stats-Secreterare och Konungens Rådgifvare i Commandomål, att det skulle föreslås Riksens Ständer att hos Konungen anhålla om Dess Nådiga åtgärd derhän, att föreskriften i 10 § i Regerings-Formen, om vederbörandes börande, måtte varda med sorgfällighet af dem sådan åligger iakttagen, och att i alla Ärender, som röra allmänna hushållningen, sådane underrättelser måtte Allmänheten meddelas, hvarigenom alla må kunna af näringsförmånerna sig lika begagna.
I afseende på de anmärkte felen vid Protocollens construction skulle de i ett Protocolls-Utdrag anmälas, och i Skrifvelsen jemte dess åberopande åt Riksens Ständer öfverlemnas, att genom Skrifvelse till Kongl. Maj:t deri för framtiden söka att utverka rättelse.
Memorial N:o 28. 963 N:o 28.
Memorial i anledning af väckt motion om stadgande af vilkoren för Utlänningars naturalisation till Svenske Medborgare.
I anledning af inom Constitutions-Utskottet väckt motion får Utskottet härmed till Riksens Ständer anmäla ett förslag till en ny §, hvilken borde införas mellan den 37 och 38 § RegeringsFormen, så lydande:
Norrmän, som till Sverige inflytta, njute Svensk
Medborgarerätt ifrån den tid de sig dertill hos Konungen anmäla.
Utlänningar, som bekänna sig till den Christna läran, hvilka 6 år innehaft ordinarie Embete, Burskaps-rätt eller varit Fastighets-äg are, vare berättigade att såsom Svenske Medborgare anses.
Andre Utlänningar måge efter 6 års vistande i landet sig hos Konungen anmäla, som äge att pröfva, huruvida Medborgarerätt dem må förunnas.
Hvilket förslag anmäles till behandling, enligt 56 § Regerings-Formen.
Härmed följa 3 bilagor (A—C). 964 Riksdagen 1815.
Föreslås ett nytt stadgande i Regerings-Formen om möjligheten af Utlänningars naturalisation till Svenske Medborgare, och vilkoren för densamma.
Beredning den 13 Julli 1815.
Så väl af skäl, som Beredningen ej trott sig behöfva utveckla, som i enlighet med hvad hittills brukligt varit, föreslog Beredningen, att slutet af 16 § Regerings-Formen måtte i slutet erhålla följande tillägg:
Norrmän, som till Sverige inflytta, njuta Svensk.
Medborgarerätt frän den tid de sig dertill hos Konungen anmäla.
Utlänningar, sorn bekänna sig till Christna läran, hvilka 6 års tid innehaft ordinarie Embete, Burskapsrätt eller varit Fastighets-ägare, vare berättigade att såsom Svenske Medborgare anses.
Andre Utlänningar måge efter 6 urs vistande i landet sig hos Konungen anmäla, som äger pröfva, huruvida Medborgarerätt dem må förunnas.
Nio 28. 965 Bilaga C till Mern.
Ständers Constitutions-Utskott den 13 Julii 1815.
Af det förslag, Beredningen afgifvit såsom tillägg till 16 § Regerings-Formen, antogs efter någon justering hela redactionen, men beslöts, att den skulle föreslås till en ny § mellan den 67 och 38 i Regerings-Formen. 966 Riksdagen 1815.
Memorial med förslag till ett tillägg vid 60 § Regerings-Formen.
Till följe af en inom Constitutions-Utskottet väckt motion får Constitutions-Utskottet hos Riksens Ständer föreslå ett så lydande tilllägg vid slutet af 60 § Regerings-Formen:
Uteslutande Privilegier ä Tio, högst Femton år, för nya uppfinningar eller nya eller betydligen förbättrade methoder i konst eller näringsfång, vare likväl Konungen obetaget att efter vederbörandes hörande bevilja.
Hvilket förslag hos Riksens Ständer vördsamt anmäles, för att enligt 56 § RegeringsFormen behandlas.
På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar ,J. Wegelin.
N:o 29. 967 Bilaga till Mern.
Ständers Constitutions-Utskott den 3 Jidii 1815.
Herr Silverstolpe anmälde några förslag till ändringar i Grundlagarne: Regerings-Formen: 60 §.
Föreslås en bestämning af begreppen om Monopolium, Privilegium och Dispense. 968 Riksdagen 1815.
Memorial vied förslag till ändringar i Tryckfrihets-Förordningen.
I anledning så väl af inom Utskottet väckta motioner som till följe af de anmärkningar, det Högvördiga Preste-Ståndet vid 1812 års Riksdag sig förbehöll, och nu till Utskottet blifvit remitterade att upptagas och beredas, får Constitutions-Utskottet härmed till Riksens Ständer öfverlemna de förändringar i Tryckfrihets-Förordningen detsamma tillstyrkt.
Då i Ingressen till den efter 1812 års Riksdag utgifne Tryckfrihets-Förordning 86 § Regerings-Formen befinnes åberopad och dess lydelse införd skiljaktig emot sjelfva §:n, i så måtto, att efter orden »i förväg lagde» har blifvit insatt meningen: af Tryckfrihets-Lag en ej föreskrifne hinder, får Constitutions-Utskottet föreslå, att denna citation måtte återföras till fullkomlig likhet med §:ns lydelse i RegeringsFormen.
I 1 § 5 Momentet föreslår Utskottet, att efter ordet »Boktryckeri» måtte tilläggas: eller Tryckeri för Musicalier.
Memorial N:o 30. 969
Då det stadgande såsom obilligt blifvit anmärkt, att de personer, hvilka såsom vittnen påskrifvit en namnsedel, blifvit ålagde författareansvar, derest icke den uppgifne Författaren stöde att igenfinnas, föreslår Utskottet följande förändring i 1 § 6 Momentet efter orden »inom Sverige boende Svenske Medborgare»: hvilka, i händelse Skriften inom laga tid åtalas skulle, författareansvar äligge, så vida Författarens namn och hemvist befunnes oriktigt uppgifne eller i sedeln saknades; i sammanhang hvarmed det öfriga, ifrån och med orden »eller ock» till och med »ifrån svaromålet uteblefve», alldeles skulle uteslutas.
I 1 § 7 Momentet föreslås följande förändring af andra punkten:
Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter vare alltid, i afseende på ansvaret, ansedd såsom Författare, derest han sig ej med dennes namnsedel försett, eller ej kan på annat sätt bevisligen uppgifva Författaren, åliggande Utgifvarén under lika förbindelse att tillse, det de vilkor, som vid utgifvandet deraf i denna
Lag ytterligare stadgas, varda noga iakttagne.
I sammanhang härmed föreslås i 8 Momentet samma §, efter ordet »uppgifvet», följande tilllägg: Kan Utgifvare förete namnsedel å Författaren till den åklagade artikeln, eller på annat sätt Författaren bevisligen uppgifva, vare han ifrån författareansvaret frikänd.
I stället för den följande meningen, som begynner med »Domaren äger» och slutar med »Domstolen inkalla», föreslås följande såsom ett nytt Moment:
Domare äge att namnsedeln genast öppna och att på hvilketdera af ofvannämnde sätt den 970 Riksdagen 1815. rätta Parten sålunda blifvit känd honom inför
I sammanhang härmed föreslås den förändring af 4 § 7 Momentet:
Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter, hvilka i det fall, som i 1 § 7 Momentet är stadgadt, äro underkastade författareansvar, vare framför andra erinrade om ett rätt bruk af Tryckfriheten, och umgälles Utgifvarens förbrytelse, genom sådant Blad, dubbelt i alla de fall, der med penningar pliktas.
I 3 § 9 Momentet föreslås, att efter citationen af Förordningen af den 20 Januarii 1779 måtte tilläggas: och Skriften confisqueras.
I 4 § 8 Momentet föreslås efter orden »allmän säkerhet» följande tillägg: anstötlig mot den Evangeliska läran.
I 5 §, sådan som den efter antagandet af Jury i Tryckfrihetsmål nu är redigerad, föreslås följande nya redaction af 1 och 2 Momenten : -7 1 Momentet.
Lagligheten af Böckers och Skrifters innehåll skall hädanefter alltid prof vas af en Jury, eller Nämnd, bestående af Nio personer, hvilka sammanträda vid den Domstol, der brott emot denna Lago åtalas, och der, genom förhör med Parterna, Åklagarens slutpåstående och den tilltalades förklaring, ransakningen fullbordas bör. 2 Momentet.
Den, som kallas till Ledamot i Jury, må ej utan laga förfall uteblifva, och äge Domaren genom vite eller annan laglig påföljd en uteblifven Jury-Ledamot till inställelse förpligta.
Memorial N:o 30.
Om förrättningen uppehälles genom någon Ledamots förfallolösa utebli/vande, ersätte han de tillstädes komna Ledamöters resekostnad.
Domstolen må ej till Ledamot i Jury nämna annan person, än som bor inom den Jurisdiction, der målet är anhängigt. 3 Momentet.
Parterne äga välja &c. Då ytterligare blifvit anmärkt, att det i den nu antagna författningen rörande Jury stadgade röstningssättet kunde medföra betydliga svårigheter, har Utskottet velat Riksens Ständer föreslå en sådan förändring af 5 § 4 Morn., efter orden »icke åtskiljas innan», att det återstående af Momentet skulle utgå, och i dess ställe införas: densamma häröfver med Ja och Nej röstat.
Till den åklagades fällande fordras minst två tredjedelar af rösterna; i annat fall vare han frikänd.
Till befordrande af bättre ordning inom de stadgar, Tryckfrihets-Lagen innefattar, föreslår Utskottet, att det 8 Momentet i 5 § måtte flyttas imellan det 6 och det 7.
Alla dessa särskildta förslag öfverlemnas härmed till Riksens Ständer, för att efter 56 § Regerings-Formen behandlas.
Af de ifrån Ifögvördiga Preste-Ståndet remitterade anmärkningar hafva de, som i ofvanstående förslag ej äro upptagne, af Utskottet ej blifvit ansedde böra tillstyrkas.
Sådana äro det föreslagna tillägget i 3 § 3 Momentet af orden: eller fängelse efter brottets svårare beskaffenhet, och i 4 § 12 Momentet om uteslutande af stadgandet om ersättning åt Bokhandlare för Böcker, som af Styrelsen blifvit confisquerade.
I afse - 972 Riksdagen 1815. ende på dessa förslags uteslutande har Herr Prosten
Doctor Falk deremot gjort sin reservation.
På Högvörd. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar C. v.
Härmed följa 9 bilagor (A—I).
Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Ilöglofl.
Ständers Constitutions- Utskott den 16 April 1815.
Upplästes ett af Herr Borgmästaren Kjellander till Utskottet inlemnadt Memorial innehållande förslag till ändring i 1 § 7 Mona.
Tryckfrihets-Lagen: Vördsamt Memorial.
Uti 1 § 7 Mom. af Kongl. Maj:ts och Riksens Ständers Tryckfrihets-Förordning af den 16 Julii 1819 stadgas, »att Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter, alltid i afseende på ansvaret äro ansedde såsom För - Bilaga A till Meni.
973 fattare» och 4 § 7 Mom. föreskrifver, »att Utgifvarens förbrytelse genom sådant Blad skall umgällas dubbelt i alla de fall, der med penningar pliktas.» Till Bladens Utgifvare inlämnas annoncer från private personer, från Domare och Embetsmän i skiljaktige ämnen, äfven försedde med deras underskrift.
Af innehållet kan Redacteuren icke bedöma något hinderligt för deras införande i Bladet, hvilket han ej heller får vägra; men huru lätt kan icke hända och har icke händt, att en dylik annonce, vare sig uppsåteligen eller genom misskrifning, innefattar en vrängd framställning om en annans person eller egendom, ett osant föregifvande om tredje man, ledande till Allmänhetens förledande eller förvillande, och då, oansedt Författaren är känd, oansedt han äfven inför
Domstolen vidgår annoncens innehåll och att den af honom till tryckning i Bladet blifvit ingifven, är det icke han — utan Redacteuren, som
Domaren efter berörde Momenters ordalydelse måste fälla till ansvar, och således straffa Redacteuren för en förseelse, som han icke möjeligen kunnat förutse eller förekomma.
Dessutom synes, efter mitt omdöme, slutet af 8 Momentet i 1 § innefatta en contradiction emot förra stadgandet.
Deri heter det: »Angår Rättegången Dagblad eller Periodiska Skrifter, blifve Utgifvarens namn af Hof-Canzleren uppgifvet.
Domaren äger att genast, sedan namnsedeln blifvit aflämnad, den samma öppna, och den derigenom upptäckta rätta Parten för Domstolen inkalla».
Häraf skulle ju med mycket skäl kunna slutas, att med orden: rätta Partén, förstås Författaren, hvilken således vore till ansvar skyldig, äfven då frågan är om Dagblad eller Periodiska Skrifter.
Om dessa anmärkningar förtjena afseende, vågar jag vördsamt hemställa, om icke Höglofl.
Utskottet skulle täckas hos Riksens Ständer föreslå, att meningen i 7 Mom.
1 §, som börjas med orden:
Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter etc., helt och hållit uteslutes, och att 7 Mom. 4 § endast erhåller följande redaction: »Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter vare framför andre erindrade om ett rätt bruk af Tryckfriheten, och umgälles Utgifvarens förbrytelse genom sådant Blad dubbelt i alla de fall, der med penningar pliktas.»
I sammanhang härmed utbeder jag mig lika vördsamt Höglofl.
Utskottets granskande uppmärksamhet vid 974 Riksdagen 1815. 1 § 6 Morn., med hemställan, om icke, i förening med Högvördige Preste-Ståndets reservation vid 1812 års Riksdag, detta Moment fordrade en förändrad redaction, i afseende på vittnens ansvarighet, då de påteckna en namnsedel, och Författaren icke kan framställas.
Att vittna om en annan människas brott eller förseelse är helt annat än att utöfva sjelfva gerningen, och väre öfrige Lagar gifva icke ringaste anledning, att vittnen kunna förvandlas till Parter i annat fall, än då de varit delaktige i gerningen.
Att med skyldighet för vittnen att uppgifva en Författares namn och hemvist, skulle fölsnäs ansvar för dennes brottslighet, då han tagit flykten och icke kan framställas, innefattar efter mitt omdöme en högre grad af obillighet, att icke nyttja någon annan benämning, då det icke tillika är vittnen tillåtet att under den bestämde anklagelsetiden hålla Författaren i fängsligt förvar.
Följderne af berörde stadgande kunde för personliga säkerheten i framtiden blifva vådelige, och
Domaren vid behandlingen af ett dylikt mål skall i en af Rikets Grundlagar finna ett Rättegångssätt, stridande emot alle öfrige Lagar och författningar, samt nödgas att döma personer för brott, som de icke begått, då det aldrig kan få namn af brott att som vittne bestyrka en annans handskrift. G.
Beredning för de till Utskottet inkomna förslag till ändring i Grundlagarne den 31 Maji 1815.
Föredrogs ett Memorial af Herr Borgmästaren Kjellander, innehållande åtskilliga anmärkningar vid Tryckfrihets-Förordningen, nemligen: a) Om obilligheten, att Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter alltid skola anses såsom Författare, om de än skulle kunna uppgifva den verklige.
Bilaga B till Mein. N:o 30.
975 Beredningen, som medgaf obilligheten af detta stadgande, trodde sig böra tillstyrka en så lydande ändring i Tryckfrihets-Förordningens 1 § 7 Moment:
Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter vare alltid, i afseende på ansvaret, ansedd såsom Författare, derest han sig ej med dennes namnsedel försett, eller ej kan på annat sätt bevisligen uppgifva Författaren, åliggande Utgifvaren &c. I sammanhang dermed borde i 8:de Mom. samma § efter ordet »uppgifvet» tilläggas:
Kan Utgifvare förete namnsedel å Författaren till den åklagade artikeln, eller på annat sätt Författaren bevisligen uppgifva, vare han för författareansvaret frikänd.
Såsom nytt Moment skulle derefter komma följande:
Domaren äge att namnsedeln genast öppna, och att på hvilketdera af ofvannämnde sätt den rätta Parten sålunda blifvit känd honom &c. Ytterligare skulle i sammanhang härmed föreslås den förändring i 4 §:s 7 Moment:
Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter, hvilka i det fall, som i 1 § 7 Mom. är stadgadt, äro underkastade författare ansvar &c. b) Om instämmande i den af Högv.
Preste-Ståndet gjorda anmärkning vid 1 § 6 Morn., hvarigenom de, hvilka såsom vittnen påskrifvit en namnsedel, ålades författareansvar, derest Författaren uteblefve.