Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti anmärkningen anförer Heir Cormnerce-Rådet Santesson, att han omöjligen kan förena sig med mig uti den slutsats att Mynt Ilepresentativernas (Banco Sedlar*as) mindskning genom . förvandling till en del xiii Stats Obligationer, skall öka de förras värde pä en. och samma gäng, som dessa sednare uti rörelsen skola' ersätta • bristen af de förra.
Jag hor Sen 20 Juni. bor således närmare förklara min (anka.
För det forsla hafva Stats-Obligationerne, fördelen af att bära renta, innefattande således den dubbla egenskapen att vid tillfälligt behof kunna representera rörelse-capital, men utgörande dessimellan liggande fruktbärande fond; mindskningen af det Representativa Myntet skall naturligtvis, då den. åtföljes af en jemn conjunctur för handeln, och näringarna, öka värdet af det återstående relatift till productionen af arbete och industri.
Innehafvarne af Stats-Obligatiqnerna, som lyda på samma mynt, hvilket derigenom får ett i sådan ordning småningom stigande värde, skola naturligtvis använda dem sorn mynt, då deras fördel det påkallar.
Men dessimellan blir allmänna rörelsen icke belastad af öfverflödiga Sedel-massor.
Då nu dessutom fråga är, icke att öfverkorsa de Råneo- och Riksgälds-Sedlar, sora insättas på de föreslagna I.åne-inrättningarna, utan att desamma, i en viss stadgad ordning, för Näringarna genast åter utgifva; så blifva StatsObligationerne i sjelfva verket en tillökning i Rörelse-capitalet, fastän af en lyckligare verkan än att öka med nyn Sedlar.
Jag vill icke motsäga möjligheten af att dessa Obligationer, derest Rpnco-Sedlarne, genom en hastig indragning snart närmades till Silfver fonden, skulle vid tillfälliga händelser få vidkännas ett Agio. mot dem; men efter den plaÄ jag framställt i denria del, ligger redan en fullkomlig motvigt uti fördelen af rentan pä Obligationerna; och när dertill kommer den utväg jag föreslagit, ätt en Operations* fond 1048 Den ao Juni. fond må afsättas för att balancera tillfälliga paItänningar, anser jag detina farhåga alldeles böia försvinna.
Pen af Herr Commerce Rådet Santesson gjorda Calcul, sorn utvecklar hans Finance-plan, skiljer sig uti ingen väsendtlig måtto från de beräkningar jag framställt.
Jag har å ena sidan icke till något visst belopp beräknat Rankens ordinarie Revenuer och Discont-vinst; jag har å andra sidan ingen bestämd Summa uppfört för Götha Canal; men jag har slutat min Calcul öf. ver Stats-I-iånen, med de orden; ‘'vid frågan örn ”biträden till Götha Canal kan fond dertill er-, ”hållas uti de Banken årligen tillflytande Rentor, ”utan att således Sedelstocken på det hela deri”genom ökes.” Penna del af ämnet har Corrimerce-Rådet till Debet och Credit fullbordat och utvecklat; och jng instämmer med honom uti yrkandet, att beloppet och sättet af det till Canalen meddelande biträde af Staten må så snart som möjligt blifva bestämdt.
Jag hemställer för öfrigt till Höglofl.
Utskottet, om ej angelägenheten ktäfver att nu skrida till ett punktevis afgörande af frågorna, om ej j det hela, åtrnjndstone så vidt de röra bestäm mandet af Bevillnings-Summan, sorn icke nog snart kan föreslås Riksens Ständer, för att lem - Den 3,0 Juni' 1049 lemna nödigt rådrum åt Bevillnings-Utskottets arbeten.
Stockholm den 24 Maj 1015.
, O. F. Fahlman.
Major P åhlmans se einas te Anförande i Stat s-Utskottet, M an saknar vid första påseendet icke all anledning att fråga:
Discont-rörelsen flyttas ifrån Banken, der den redan är etablerad i en förmonlig local, der Embetsman äro anställde och i tjensten inöfvade, samt der således den nya Disconten kan vidtaga snart sagdt uti en oafbruten fortsättning, utan rubbning af den nu varande ordningen?
Hvarföre skulle Riksgälds-Contoret fa idka en Discont-rörelse med Bankens penningar, utan någon nytta för det sednare Verket och utan dess omedelbara dispotion, rri. m., som dervid kan anföras?
Hessa inkast förtjena visserligen att upplagas och öfvervägas, men de ligga ock för nära det första betraktandet af ämnet , för att hafva kunnat undgå uppmärksamheten; och således återstår blott att utveckla hvarföre de blifvit åsidosatta.
Man synes så särdeles nogräknad och man att uppföra en fullständig skiljemur imellan Banken och de öfriga Ponninge-Verken; att försäkra Bankens rätt oell trygga desS bestånd.
Jag har ej 1050 Den s o JuniI ej keller något annat föremal: frågan är således allenast:
Hvilken är den genaste och tillika den säkraste vägen till det mål, sorn bagge åsyfta?
Riksgälds-Contoret är ju ett af Riksens Stan. der lika odelt beroende Verk som Ranken?
Ragge tillsamman utgöra ju den förvaltning öfver Rikets penninge-väsende , som omedelbarligen tillhör Rikets Ständer?
Samma formation af förvaltningen, medelst Fullmägtige ■ af. alla 4 RiksStånden, samt ett verkställande och redovisande Commissariat o. s. v. Samma ordning för insiructioners meddelande; samma ansvarighet, för administrationen.
Således tillsamman att anse såsom ett helt uti ptincipakstyrelsen; hyilken till sina grunder af Riksens Ständer vid Riksdagarna utstakad och bestämd, utan att på mellantiden af någon authorilet kunna rubbas, derunder brittgas till verkställighet så till sägande af i:ne
Departementet, sorn understöda hvaran, utan at,t kunna intränga på hvarandras område längre än Riksens Ständer dertill utstakat vägen.
Man må noga besinna- att detta är verkliga förhållandet: att Riksgälds Contoret i sin förvaltning är på en alldeles lika orubblig fot-som Ranken; att säkerheten är enahanda -för dem bägge. X följe af denna premiss måste nödvändig* uppstå den slutsats, att Bankens säkerhet är lik3 fullständigt bevarad, om den lånar sin Discont Rond till Riksgälds-Contoret mot en bestämd ren" ta?
Den 20 Juni. 1051 ta, som om elen lånar denna fond omedelbarligen till individuel-.
De äro Riksens Sländers Fullmagtige i bägge fallen, som stå i ansvarighet för förvaltningen; med den större säkerhety (derest fråga skall blifva om en sådan) då Riksgälds Contoret administrerar Discont-roi elsen, att Banken contröllerar denna förvaltning, oell att således ett dubbelt antal af Ständernas fullmägtige dela ansvarigheten for iakttagandet af de instruetioner Principa Ig me dem meddela.
Ar nu, sorn jag vågar hoppas, påtagligen bevist, att sake; beten är åtmindstone lika, så uppstår i andra rummet den fråga:
Hvad förlorar Banken genom denna öfverflyttning?
Efter min enskilta öfvertygelse skulle jag icke göra denna fråga, hvad förlorar Banken; ty jag kan omöjligen, vid fråga om en Financeplan för Riket, betrakta annat än det hela.
Jag skulle i stället uttrycka mig: hvad förlorar Ri kets Ständers penninge-förvallning genom det att en viss del af dertill hörande arbeten Hyttas från det ena Departementet till det andra? och svaret blefve genast: dervid kan ingen förlust vara, om ej ordningen lider; inkomsten eller vinsten blir densamma i bägge fallen, och,samma authoritet, Rikets Ständer, disponerar deröfver, dén må inkomma genom Iliksgäl.ds-Contoret eller omedelbarligen inflyta i Banken.
Men jag återkommer tili frågan i sitt speciella skick: hvad förlorar Banken? differencen rnel - 105* Den 20 Juni. mellan den renta som Riksgälds-Contoref ger till Banken oc}i den sorn Banken skulle komma att uppbära af Låntagarne: denna dilference är lätt bestämd; antagom exempelvis att Riksgälds Constoret betalar tiil Banken 3 procent; men att Dis. cont-rörelsen, adrninistrations-kostnaden ocli forlusterne afräknade, renderar netto provenu 5 procenR så förlorar Banken 2 procent; antagom vidare att Maximum af Bankens Låne-biträde komme att utgöra till nästa Riksdag 8 millioner örn året, så hade Banken i renta af Riksgälds-Contoret 240,000 R:d., men i sednare fallet 400,000 B-d. och förlorar således 160,000 R:d. årligen; detta är en sanning; men här uppstår en fortsättning af ämnet: hvem vinner de 160,000 R:d. om året, sorn Banken förlorar?
Jordbruket och Näringame, för hvilka rentan å erhållande
Rån härigenom skulle komma att nedsättas.
Kaäi Banken undvara denna Summa?
Dä Amortisseinents-fonden af 750,000 B:d. orubbad kommer Banken till godo, bör svaret på denna fråga idke blifva tvifvelaktigt.
Banken har derigenom utom sina vanliga inkomster och de 240,000 R:d, som Riksgälds-Contnret skulle betala, derest 3 procent fastställdes för hela Discont fonden, en Jämpelig reverm; säkerligen den högsta som Nationen kan lemna.
Föreriärnde 160,000 R:d., hvarmed rentorna skulle nedsättas, komma alt formonligt verka till lifvandet af odlingsfliten och industrien i en rätt ordning, och skulle utgöra ilen lämpligaste "lindring i skatt, mera välgörande i längden , än om Re.vi Ilningen omedelbarligen mindskades med denna Summa.
Blir "fer beslutet, att Banken skall behålla bela Discoht-revenuen, så utgöra dessa ifio,ooo IV.<1. årligen en effectiv tillökning i skatternas belopp, einor hvad jag föreslagit.
.Tåg åberopar Banko-Fullmågtiges kännedom huru Bankens inkomster fonderades vid Riksdagen år 1800.
De voro ej tilharne i den form, som
Discont-rörel#en dem sedermera uppbringat.
Det hade varit önskligare, att denna utvidgade rörelse icke existerat; nu, då den ej lika hastigt kan indragas, återstår intet annat än att, 'genom mera stadgade Jåäne-vilkor och lägre renta, komma Näringarna tili hjelp och afböja den för handen varande 0- lägenheten.
Man kati invända vid denna framställning: allt detsamma kan ju vinnas och ställas i Verket, derest det belinnes nyttigt, fastän Disconten blir qvar vid Hanken.
Detta penninge-verk har ju förut lant ut penningar på fastigheter mot lindrig renta, har kommit Näringarna till hjelp med Rån mot lindrig renta och gör det ännu alla dagar.
Detta allt kan icke bestridas, hvarföre ock erkännes, det mig återstår att närmare utveckla den frågan: hvari består då i sjelfva verket nyttan af denna öfverflyttning?
Ar det ett blett nyhets- eller ändrings begär som alstrat detta förslag,, eller medför det några fördelar?
Jag önskade äga förmåga att lika fullständigt utreda denna del af ämnet, sorn min öfvertygelse lifligt är dervid, fästad.
Jag kan misstaga mig; men fri från alla främmande afsigter, sökande alle; Den 2 0 Juni* allenast det sanna, det nyttigaste för mitt fädernesland, följer jag frimodigt ledningen af min öfvertygelse, utan fördom och utan envishet, färdig atr genast lemna företräde
;it hvarje förslag, sorn deruti verkar upplysning och rättelse:
För att ej trötta med onödig vidlöftighet, åberopar jag de hufvudgruuder, hvarpå mitt Torra förslag är byggdt.
Dem kan jag icke frångå, och utan att jag må anses förmäten vågar jag säga: att om ej nu, så en annan gång, skallman antaga de gränsor jag sökt uppdraga mellan de j:ne Fenninge verkens föremål, Banken bör al~ di ii! blandas uii en Discont rörelse; redan kommen deri, bör den sä fort som möjligt hjelpas derifrån.
Denna rörelse är af det sammanhang med Creditväsendet, att om det Verk, sorn ar satt att värda Rörelse - Capitalet, omedelbarligen drifver den, är redan derigenom ett vacklande uti Opinionen beredt åt sjelfva Verkets Credit.
Bankens inkomst bör vara fixerad, oförändrad från Riksdag till Riksdag, sådan som Ständerna den fastställa.
Detta är oförenligt med en Discont-rorelse, så val till vinst som till förlust.
Conjuneturerna kanna blifva sådana, alt förluster ej stå att förekomma; sådana, att Rikets Ständer pröfva nödigt förändra planen för Credit-väsendet, uppskjuta med infordrandet af Rån, komma vissa Näringar till hjelp och understöd med utomordentliga biträden för kortare tid o. s. v.; Allt detta skall kunna ske, mea utan rubbning af de grunder, Den a o Juni. 1055 der, hvarpå Rörel^e-Capitalets säkerhet oryggeligen bör hvila. ]3anco-Sedelstocken skall blifva oförändrad aller småningom gå till fönnindskning efter vissa bestämda lagar, sorn Riksens Ständer, så till sägande, garantera sig sjelfva att aldrig rubba; Då få Sedlar ne sin stämpel af det stadgade förtroendet, och då kommer Grediten man och man i-' mellan tillbaka.
Månne det således icke är en större vinst för Ranken att emottaga en mindre, inen oförändrad, säker och bestämd renta, efter en plan, som snart eller sednare måste etableras; derest man vill undvika se det Svenska Banco-myntet blifva det Danska likt; inen sorn icke kan fullbordas, utan genom ett långsamt beredande och bägges medverkan, sedan grunden blifvit lagd och fästad samt Arithmetice i siffran blifvit bovist, lill hvilket mål planen leder.
Manne säger jag, tletta icke är nyttigare för Rankeo och för •hvarje Medborgare i Staten, än Bankens större vinst i numerär, med en vacklande Credit at hela Sedelstocken, i den man Verket är omedelbarligen inblandadt uti Disconi-operationer?
För Banco-Utskoitet matte det blifva lätt att uppgöra Bankens ställning om 5 år, om 10 år, om 15- o. s. v- då dess inkomster fixeras och de biträden 1 den lemnar, äro till vilkor och verkningar gifna.
Om io $6
Den 20 Juni. öm man säger att denna farhåga för Bankens förlorande Credit genom Discont - rörelsen är inbillad, heidst den premiss jag nyttja!, rut Riksgälds - Contoiret är, likasom Banken, Rikets Ständers Verk, bägge lika säkra, samt att Riksgälds-Contoirét discoriterar med Bankens sedlar, synes ytterligare leda derhän, att följden i bägge fallen bör blifva enahanda; så ehuru denna invändning icke saknar grund, och skulle bestå utan att kunna vederläggas, derest min tanke hade varit att stanna vid denna halfmesure i förslag, att nemligen titan vidare sammanhang med Credit-väsendef, enkelt flytta, Bankens Discont-rörelse till Riksgälds Contoiret; blir förhållandet likväl helt skiljaktigt då man betraktar planen i det liela.
Finance Regleringens föremål mäste Vara, uti första rummet att undanrödja, den närvarande förlägenheten; uti det andra att söka etablera sådana grunder, som för framtiden kunna afböja att följderne af de vådor för penninge ställningen som händelserna irnellanåt bereda, icke måtte falla med sådan tyngd på den generation, som tillika skall vidkännas de dermed åtföljande öfriga svårigheter, att den ej förmår dem Uthärda, utan i stället, förekommande den vanmakt i Näringarna sorn derifrån vore oskiljaktig, utställer deras afbördande på en längre liderymd, då i samma man de derigenom delas på ett större antal Personer, de äfven blifva lättare att bära, möjligare att utgöra.
Till Den uo Juni. 1057 Till första delen hörer att på allt möjligt sätt bringa det redan befinteliga Myntet uti Crrculation, få det tillbaka till de näringar som deraf genom omständigheterna blifvit i saknad.
Ju mera detta lyckas, dess mindre skall man känna behofvet af nya tillskott.
Hvem kan val påstå att Sedelmyntef, som nu finnes i omlopp, artill qvantum, såsom rörelse Capital, för litet?
Tvertom är det som sådant alltför öfverflödigt, men likväl är det otillräckligt för det närvarande behofvet.
Denna motsägelse kan ej förklaras genom annat än till en del Myntets nerfallna värde, till den hufvMdsakligaste åter, bristande circulatj.on, bristande liflighet i handel och Näringar, forlorad Credit enskilta imellan; verkelig fattigdom , sorn ännu , en tid undandöljes med artificiella medel.
Af huru mycken vigt är det icke då, att ej lemna något medel oförsökt, hvarigenom circulation kan befrämjas och Crediten återföras?
Man jnå ej dölja for sig vådan af det närvarande penninge-tillståndetdet är betänkligare än sorn. vid forsla påseendet vill synas.
Riks-Disconten rör sig med en Låne-summa af omkring - - - - 6 Millioner R:d Götha Canal-Discont dito med omkring - - - * 5 Göthe 4ule B.
N:o 133, 134.
Deri 50 Juni - Götheborgs dito med dito 3 D:o Malma dita nied dito 3 D:o Tillsammans 17 Millioner R:d Deraf'sker Bankens Discont-rörelse med eget Capital; mefi de öfriga med något mer än 9 Millioner enskiltes medel.
Räknar man nu att för dessa 9 Millioner linnés åtmindstone -lj:del uti 3 Procents-Sedlar, och tillägger de löpande Assignationerfta, så uppkommer ett belopp af mindst 22 millioner R:d uti Discont rörelser, som äro ulan égenteligt sammanhang med de stående
Dånen, med Dån på tillverkningar rn. m., och det oaktadt klagas öfver penninge-brist, betalas höga rentor o. s. v. Fortsätter man vidare dessa undersökningar arti en annan vidsträcktare åsigt, esdminerar Intecknings - Protocollerna öfver hela Riket, har tillräcklig läglighet att uppsöka alla andra källor för upplysning af detta vigtiga ämne; besinnar att Rikets Handels-Capital i närvarande stund, vid salderad liqvid med Utländningen, visserligen utfaller med Svensk skuld ellfr balance; ihogkornmer att Svenska Staten ännu har Utrikes gäld, som, ehuru den för det mesta blifvit nedsatt till blott -^:del af Capitalet, likväl drager åtmindstone en half million R:d jB:co årligen ur landet; tillägger dertill ytterligare inrikes gåhlén, bestående egentligast i sjelfva Sedelstocken; och jemförer allt detta med Sveriges grund-formögenhet, uppskattad för Stad och Dand till omkring 400 millioner; då skall man ej mera blifva Deri 2<1 funt* \ id59 blifva tvifvelaktig ont stäjhnngéti , och katina nödvändigheten att genoin sparsamhet
I (lonsurtii tion indraga, liten ärtnu mer genorfi liflighet i [industrien förvärfva hvad pappers
. myntet i längden icke kan suppléérä, ehuru det lyckats att én tid missleda begreppet om det verkliga tilla Ståndet.
Jag hor dock icke af detta föremål, så viga tigt det, än är, afledas från deri speciellare de-* taille, söin nu utgör föremålet för min framställa hing.
Malmö och Ötfithehöfgä
Disöontfer tofia (ill ända med år 1817.
En stor förlägenhet skall nödvändigt uppstå från Låntagarne; den matté redan vara Pragt till sin höjd, då män iinderkastar sig sådana Vilkor, hvarmed en del af Discont-operationernä de sista tiderna skola hafva •Varit förbundnö; rriå tnah då ej öppna ailä möjliga utvägar, att i görligaste måtto förekomma en stof del Medborgares undergång?
Döljdrri icke ätt medlen dertill äro inskränkte.
Antingen skola de blifva till välfärden ruinerade, eiler, genom ytterligare påppertmynts utkastande, deras ofärd för tillfället fbrekomrnas och andras beredas; eller Ock måste éh medelväg mellan bägge undanrödja de svåraste olägenheterna å ömse sidor.
Uland hjelpmedien anser jag öppnandet af Stats-Lin intaga ett vigligt rum.
Mnn io6a
Man befarar att denna utväg ytterligare drager penningar finn Näringarna och man anseif intermediairen af Staten, mellan deri längifvande och låntagande, medföra en öfverflödig tnén kostsam administration, sällan verkställd utan missbruk:
Den förra anmärkningen har jag förut besvarat.
Stadga Sedelmyntet till ett förbättrad! eller åfmindstone' mindre ombytligt värde, så uppsägas ej ytterligare några intc-cknade Capital; men de, i anseende till osäkerheten i myntvärdet redan uppsagde, återkomma småningom dir. t ; y.,t Skilj frågan' om Rikets Mynt från den om dess Credit-väsende, så undergräfves ej det .sednare af de vacklande systemerna i det förra.
Föd ej den inbillningen att man är rikj med papper; dölj ej på detta sätt ett verkligt gäldbnnder tillstånd; räkna ej på vinsten af den bespatda reman, som Banco-Sedeln ger.
Ingen Bevillning är mera tryckande än mynt-väsendets hastiga forändringar.
De, som förlitande sig derpå, kastade sig uti vidlöftiga fastighets-köp, blifva ju nu derföre ett offer.
Capitalisten hade föi» ut varit det, och bägge klaga, ehuru de ämnade att vinna på hvarandra.
Om ock någre Capital skulle.uppsägas i följd
,af denna anstalt, hvilket jag dock icke tror, hvad vill det betyda, enär de genast återgå i rörelsen, mot fördelen af att StatsObligationeina dubblera Låne-Capitalet, utan att medföra Sedelföröknitinens vanliga olägenheter?
När mac hör omtalas huru Malmö Discont sett sig
JDen so Juni.
S061 sig i nödvändighet att operera och med hvilka afgifier sådant varit for Låntagarne förbundet, då må man ej tala om deri ringa kostnad sorn en administration skulle medföra , hvars föremål Liefve att afböja nödvändigheten å ena sidan att underkasta sig och möjligheten å den andia att tillvägabringa ett sådant ocker.
Missbruken böra itmindstone kunna sa väsendtligen forekotnmas, att extra afgifter icke upptaga tinér än som svarar emot vanlig provision ät detn sorn mäkla otri Xiån mellan enskilta.
Utom att Rikets Ständer å ena sidan taga sådana beslut, sam garantera Bankens Sedlar och försäkra mot möjligheten af deras förökning, och åden andra skilja
Discont - rörelsen derifrån, för att i Riksgälds Contoiret concentrera Credit-Administrationen , bl i v frågan att upptaga inrikes
Lån utan all .effect.
I alla fall blifva dessa Lån' i början icke betydliga; ;ty erediten till Sta;ts - förvaltningen i denna del stadgar sig allenast efter hand, oell detta innehåller således redan ett correctiv möt den befarade uppsägningen enskilta imellan; meri derföre att de endast småningom komma till verkställighet, böra de ju icke åsidosättas, så vidt man ej kan bevisa deras skadlighet ?
Maij' säger att Annuitets-T.anen a 7 procent äro för dyra, och jag medger det till en del; men inskränkte till ett mindre Capital, sorn deremot icke kan återfordras, medföra de i andra Isig - Étn 20 Junti Ssigfer stor nytta; och i en tidpunkt då man tala£ gm
xo ä 12 procents renta, borde man mindst klandra den mesure, då Staten, utan att vara i be* hof af sådana medel för egen räkning, vidtager den för att komma betryckta Medborgare till undsättning.
Man anför vidare att på 596 proeents lånen inkomma ej några Capital, Det är väl möjligt och äfven säkert att i början fås ej några stora summor; roen det är alldeles icke visst att ju detta iuurrt 1 ä 2 år kan förändras; och Riksgälds - Contoirets Räkenskaper bevisa såvida motsatsen, att en summa af omkring 1,700,000 R:d vid 181 t
Avs slut befanns af dessa slags Xan i Hiksgnlds-Contoiret, hvaraf 5 procents
Lånen under loppet af Är 1814 med Contant^ insättningar blifvit ökade.
När hjetta kunnat ske i en tid då penn inge* ställningen lemnat så mai^a utvägar för Capita* lernas förmonligare användande; månne man eij. har skäl förvänta fortfarandet deraf i progressiv måtto, då gn mera stadgad ordning blir etablerad, och Riksgälds Cqntoiret, genom Bankens biträde af Discontfond, får en mera omfattande verksamhet, som stärker dess Credit?
Äfven för RiksgäldsSedlarn as bibehållande i oförändradt varde, synes det varg af vigt att Xjisconten öfverflyttas.
Ge* rtom den kommer Riksgälds-Contoiret att röra sig med en större Banco-fond, och uppehåller således lättare realisations bytet; genom den opp. Kas Rakningaf så val i Råneo som i Riksgälds* Sede Deli 50 JunU Sedlar, sa alt man kan insätta och uttaga af bägge Myntslagen, som man behagar.
Ku hafva manga Hundra Tusende R:d Riksgälds - Sedlar blifvit inkastade till realisation, blott för det de icke uti sitt skick sorn Riksgälds-Sedlar varit användbara uti Disconternas 3 procéns Räkningar.
Allt detta förekom nies oell circulationen underlättas, om Disconten flyttas.
Ar då häruti ingen nytta.
Meningen lärer ej vara att uppdraga Ranken upptaga enskilta Rån.
Men hvar blifva väl, utan någon sadan anstalt, de, lånbehöfvande understödde med de Capital, som icke utan småningom gå tillbaka i Räne-operationerna enskilta imellan?
Får Götha Canal verkligen på sin 3 procents räkning de 5 ä 10 Millioner enskilte Capital, sorn de 3:ne
Disconteme nu röra sig med?
Och om det skedde, vore det ock lika nyttigt sorn då Administrationen af denna rörelse vore satt under Rikets Ständer sjelfva?
Jag kan misstaga mig, men min öfvertygelse är att ingen skada, men mycken nytta kunde blifva följden af Discontens öfverflytta,nde lill Rikagälds-Contoi* ret, och dess administrerande i sam manhang med upptagandet af enskilta
Rån, för att derigenom söka understöda det bemödande och de produc.
, tions-fbretag, utom hvilka pappers - myntet med livar dag skall närma sig mera till Assignaters och att tillika genom Stats-Obligationernas medverkan afböja den pertningebristj hvaröfver nu så allmänt klagas.. 1064 Den 20 Juni.
Deremot tror, jag, att, om detta icke sker j får man bereda sig på en tilltagande förlägenhet, som åter i en annan tid veikar ytterligheter i botemedlen, af vida vådligare följder för itanken, och Myntväsendet, än dein man nu torde befara gdborn den af mig föreslagna flyttningen af Disconten, enär man den afstyrker.
Det återstår ännu frågan om verkan af denna Låneanstalt för framtiden.