Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då sålunda de från volontär-vakansfonden utgående kostnader, med undantag af de för korporalskolorna, hittills varit af helt och hållet tillfällig egenskap och ärligen till beloppet omvexlat, samt de framdeles förefallande utgifterna mäste, såsom under den förflutna tiden, vara beroende på den vidsträcktare eller inskränktare öfning, underbefälet ett år mot ett annat kan finnas behöfva, har Kollegium icke funnit skäl vara för handen att göra underdånig framställning om förräntning af medel, som städse bordt vara till Eders Kongl. jVlaj:ts nådiga disposition tillgängliga, än mindre att, i saknad af nådig föreskrift eller tillåtelse dertill, sjelf besluta om medlens utlånande; öfverlemnande Kollegium till Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, huruvida någon utlåning af ifrågavarande medel hädanefter, mera än hittills, må af Kollegium företagas; hvarvid Kollegium icke bör lemna ohemäldt, att då, i följd af den förändring i stadgandena angående volontärers aflöning, som i sednare tider blifvit vidtagen, att nemligen års-aflöningen, i stället för att, i man af volontärens tjenstetid, efter månader beräknad, utgå, tillfaller volontären oafkortad, blott han är i tjenstgöring under mötestiden, större förmåner än ursprungligen varit påräknade blifvit volontären beredda, volontär-vakanserna numera med större lätthet kunna fyllas och besparingarne för vakanta nummer således till mindre belopp årligen komma att till fonden inflyta.
Hvad Rikets Ständers Revisorer, rörande förvaltningen och redovisningen af de under Intendents-afdelningen ställda fonder i öfrigt anmält, anser Kollegium i underdånighet till svar å Kollegii sida icke föranleda.
Krigs-kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigte Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersater, J. P. LEFRÉN. G.
SANDELS. C. F. LAURÉN.
Stockholm den 27 Januari 1854. N. A. TVarenius. — 181 — Kongl. Krigs-kollegii Aflönings-afdelnings underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af 1850 och 1851 års räkenskaper för nämnde Afdelning.
Genom nådig remiss af den 4 innevarande månad, har Eders Kongl. Majit behagat lemna Dess och Rikets Krigs-kollegium del af den berättelse, som Rikets Högloft.
Ständers Revisorer afgifvit efter verkställd granskning af Krigs-kollegii hufvudböcker för åren 1850 och 1851, samt derjemte anbefallt Kollegium att, i anledning deraf, med underdånigt utlåtande till Eders Kongl.
Majit inkomma.
Det är till underdånig åtlydnad af denna nådiga föreskrift, Kollegii Aflöningsafdelning, som har sig anförtrodd fördelningen och redovisningen af anslagen till indelta och värfvade arméens samt de dermed befattning ägande verks och staters aflönande m. m., äfvensom vården och redovisningen af militieboställs-kassan, krigsmanshuskassan och invalidhus-fonden, får, i de delar dessa anslag och fonder blifvit i Revisorernes berättelse omförmälda, sitt utlåtande nu i underdånighet afgifva.
Revisorerne hafva ansett, att då till Krigs-kollegii aflönande äro, bland andra tillgångar, såsom årliga bidrag anvisade i Från nya mötes-fonden - Rdr 9,850: — — „ krigsmanshus-kassan „ 6,000: — — „ militie-boställs-kassan „ 6,466: 32. — men hela aflöningsbeloppet, såsom följd deraf, icke på ett ställe blifver synligt, det a riksstaten för Kollegii aflöning uppförda anslag borde ökas till hela det derför (utöfver förenade passevolans-fondernas bidrag, 3,100 Rdr) erforderliga belopp, hvaremot statsanslagen för förstnämnde tre fonder, sorn till aflöningen lemna bidrag, borde förminskas med dessa bidrag motsvarande belopp.
Krigs-kollegium får, med anledning häraf, i underdånighet upplysa, att det af Revisorerne åsyftade ändamål, eller hela aflöningsanslagets sammanförande och synliggörande på ett ställe, redan blifvit vunnet såmedelst, att, från och med år 1852, samtliga kassor och fonder, som till Kollegii aflönande bidraga, aflemnat sina årliga tillskott till Kollegii Aflönings-afdelning, i hvars räkenskaper hela aflöningsbeloppet samt hvad deraf under året blifvit anordnadt på ett ställe igenfinnes och till hufvudbeloppet utvisas.
Att deremot, på sätt Revisorerne föreslagit, med lönebidragens belopp förminska de anslag af statsmedlen, som å riksstatens 4:de hufvudtitel äro för ofvan uppgifna kassor och fonder uppförda, skulle icke blott, hvad nya mötes-fonden rörer, vara stridande mot det i 3:dje punkten af Kongl, kungörelsen om mötespassevolansens upphörande af den 24 Maj 1841 innefattade förbehåll, utan ock, så vidt angår de, såsom vederlag för afstådda indelta räntor m. fl. äldre inkomster, krigsmanshus- ock militie-boställskassorna tillförsäkrade anslag af statsmedlen, rubba deras af begge statsmakterna beslutade och i Eders Kongl.
Maj:ts och Rikets Stats-kontors kungörelse den 25 November 1851 omförmälda, i — 182 — vissa delar oföränderliga belopp; hvadan Krigs-kollegium i underdånighet tillstyrker, att Revisorernes hemställan i denna del icke må till någon åtgärd föranleda.
Hvad Revisorerne i 8 och 9 §§ anfört, rörande anslaget till Krigs-vetenskapsakademien, aflemnandet till Stats-kontoret af reserverade behållningen å reservationsanslaget till ackordsförskott, samt förvaltningen och redovisningen af Wadstena krigsmanshus-kassa, militie-boställs-kassan, f. d. Jemtlands reservmedelskassa samt invalidhus-fonden, innehåller ett erkännande deraf, att vid räkenskapernas granskning, ingen anmärkning förekommit, äfvensom att Revisorerne, vid anställd inventering, och med undantag för f. d. Jemtlands reservmedels-kassa, hvars tillgångar, såsom redan år 1852 aflemnade till Direktionen öfver Jemtlands roterings-kassa, icke kunnat af Revisorerne granskas, funnit öfriga, under Krigskotlegii vård ställda, kassors och fonders säkerhetshandlingar i behörig ordning.
Krigs-kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J.
IV LEFRÉN. CARL D. FORSBERG. S. C. NISSER.
Stockholm den 24 Januari 1854. C. L.
Forsberg.
Chefens för Topografiska corpsen underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Telegraf-inrättningens räkenskaper för åren 1850 och 1851.
U n ti e r tl å n i g s t e Me m o r i a 1!
Eders Kongl. Majit har behagat infordra mitt underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid härvarande
Telegraf-inrättnings räkenskaper för åren 1850 och 1851, och får jag, i följd deraf, ett sådant underdånigst afgifva.
Revisorerne finna anmärkningsvärdt, att Majoren m. m. von; Heland, i egenskap af Liniechef, företagit särskilda resor utefter teiegraf-linierna, i ändamål att utdela aflöning; samt att kostnaden derför, under hvartdera året, uppgått till omkring 520 Rdr. teo 5 — 183 — Hade Rikets Ständers Revisorer, till upplysning om förhållandet, ansett nödigt taga kännedom om Kongl.
Maj:ts nådiga telegraf-reglemente af den 9 November 1838, så hade deraf inhemtats: att Liniechefen, som har befäl öfver de å stationerna anställda underofficerare och telegrafister samt ansvarar för telegraftjenstens jemna gång och materielens behöriga vårdande, är i följd deraf anbefalld: ”att flitigt besöka stationerna, tillse att alla föreskrifter noggrannt och punktligt verkställas, vaka öfver att journaler ordentligen föras, upptäckta fel och försummelser genast rätta och till bestraffning befordra”, äfvensom att åt personalen ”utdela den månadtliga aflöningen.”
Ett noggrant fullgörande af dessa föreskrifter och af tjenstens fordringar synes icke hafva bordt föranleda en ogillande anmärkning, desto mindre som kostnaden icke för någotdera året uppgått till, ännu mindre öfverskridit, det belopp af 600 Rdr, som för ifrågavarande resor finnes i Telegraf-inrättningens stat i nåder beviljadt.
Revisorerne anse äfven angeläget, att förändring i det anmärkta förhållandet sker, så att ändamålet hädanefter må kunna vinnas på ett för staten mindre betungande sätt.
För Liniechefen vore visserligen en förändring önskvärd, ifall han derigenom kunde frikallas från de besvärliga, stundom äfventyrliga, resorna till 18 vidt åtskiljda stationer, en del belägna på holmar i yttre hafsbandet, en del åter på höga berg, endast tillgängliga utåt gångstigar genom oländiga skogstrakter.
Men huru en högst nödig uppsigt öfver stationerna skulle kunna förrättas, annorlunda än sorn nu sker, och den månadtliga aflöningen, omkring 600 Rdr, kunna under Liniechefens ansvarighet utdelas, är ej lätt att afgöra.
Med undantag för Dalarö station, finnes ingen postgång till någon af de öfriga stationerna; ingen ordnad båtfart eller annan bestämd och säker kommunikations-anstalt mellan dem och liufvudstaden.
Att hit inkalla den tjenstgörande personalen, för att erhålla sin aflöning, låter sig icke förena med tjenstens fordringar, och skulle föranleda än större kostnad än den nu öfverklagade.
Att, till ifrågavarande resor använda en person af lägre grad än Liniechefens, ifall en sådan funnes vid inrättningen disponibel, skulle heller icke leda till besparing, enär Liniechefen icke uppbär särskildt dagtraktamente under sina embetsresor, endast ersättning för fortskaffning till lands efter resereglemente!, det vill säga, lika med hvad Subalternofficerare till och med Fanjunkare bestås, och till sjös, efter hvad 148 § af Kongl, lotsreglementet stadgar, för båtfart med 2:ne roddare; det minsta antal, som kan beräknas för sjöresor i en pä flera ställen öppen skärgård, omfattande hela kuststräckan emellan Furusund, Sandhamn och Landsorts fyrbåk. dag vågar hoppas, att nu afgifna underdåniga förklaring af Eders Kongl.
Majit i nåder såsom nöjaktig antages, och att Rikets Ständers Revisorers anmärkning således varder lemnad utan afseende.
Stockholm den 3 Februari 1854. CARL AKRELL. — 184 — Kongl. Förvaltningens af sjöärendena underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af 5:1e hufvud-titelns räkenskaper för åren 1850 och 1851.
Stormäktigste Aller nådigste Konung!
Medelst nådig remiss af den 11 innevarande månad, liar Eders Kongl. Maj:t anbefallt Förvaltningen af sjö-ärendena, efter det vederbörande med underdåniga förklaringar inkommit, afgifva underdånigt utlåtande i anledning af hvad Rikets Ständers sednast församlade Revisorer anfört, till följd af verkställd granskning utaf riksstatens femte hufvudtitels räkenskaper för åren 1850 och 1851; och får, till fullgörande af denna nådiga befallning, Förvaltningen nu, med återställande af remisshandlingarne, öfverlemna infordrade underdåniga förklaringar af Kammarförvandten hos Förvaltningen, i fråga om en anmärkning vid formen för dess hufvudbok, samt af Befälhafvaren vid Eders Kongl. Majtts flottas härvarande Station, rörande hvad mot dess räkenskaper blifvit anmärkt, och för egen del underdånigst anföra:
Revisorernes anmärkning, att räkenskaperna för år 1851 icke blifvit upprättade efter de under den 4 December 1850 af Eders Kongl. Maj:t nådigst gillade och fastställda formulär för Förvaltningens och Stationernas hufvud - böcker, så har, sedan Eders Kongl. Maj:t, genom nådigt bref af den 20 Maj sistlidet, år, förklarat
Sig icke kunna lemna nådigt bifall till Förvaltningens, uppå framställning af dess Kammarförvandt, gjorda hemställan, att liufvudboken mätte för ifrågavarande tillfälle fä, utan hinder af det fastställda formuläret, upprättas på sätt, med minsta tidsutdrägt och med iakttagande af nödig reda och fullständighet, lämpligast ske kunde, högstberörde nådiga bref, som till Förvaltningen ankom den 26 i samma månad, blifvit påföljande dag meddeladt Kammar-kontoret till kännedom och behörigt iakttagande; hvarefter, uppå Stats-kontorets, uti skrifvelse af den 12 Juli samma år, gjorda begäran, att Förvaltningen måtte med det aldraförsla, enär rikshufvudbokens afslutande derpå berodde, låta till Riksbokslutskontoret öfverlemna 1851 års hufvudbok för femte hufvudtiteln, Kammarförvandten samma dag erhöll befallning att ofördröjligen med denna hufvudbok inkomma, i anledning hvaraf han, under den 14 i samma månad, anmälde, att. enär de från flottans Stationer inkomna hufvudböcker icke lemnade nödiga upplysningar för uppgörandet af ifrågavarande hufvudbok, och den utredning af Stationernas från flera föregående år sig härrörande balans, som ovillkorligen måste föregå det nya hufvudboksformulärets tillämpning, vore så omfattande, att den dertill nödiga tidslängd omöjligen kunde på förhand bestämmas, Kammarförvandten, hvilken det, jemlikt 12 § 3 mom. i Kongl.
Maj:ts nådiga instruktion för Förvaltningen den 18 Januari 1841, tillhör att. på eget, ansvar, upprätta, afsluta och underskrifva liufvudboken, funnit sig nödsakad upprätta en hufvudbok ensamt öfver de medel, Förvaltningen disponerat, samt hemställde, att stations-hufvudböckerna genast måtte till Stats-kontoret öfverlemnas, för att, jemte Förvaltningens hufvudbok, för denna gång och på sätt hittills öfligt varit tjena Riksbokslutskontoret till ledning, och då, vid sådant förhållande, tiden icke medgaf att frän Stationerna afvakta den balansutredning, som erfordrades för att bringa liufvudboken i full öfverensstämmelse med det fastställda formuläret, samt den hufvudprincip af medlens redovisande under de särskilda på riksstatens 5:te hufvud titel upptagne anslagstitlarne, som för detta formulär ligger till grund, ej frånträddes genom att upprätta Förvaltningens huf - 185 — vudbok särskilt, så blefvo stations-hufvudböckerna, under den 15 Juli sistlidne år till Stats-kontoret öfverletnnade, oell Förvaltningens hufvudbok den 19 i samma månad.
Af hvad sålunda blifvit i underdånighet anfördt täcktes Eder Kongl.
Maj-.t nådigst finna, att den anmärkta skil jaktigheten ej i sig sjelf är väsendtlig, åtminstone med hänseende till hufvudprincipen för och syftemålet med det nya formuläret, samt varit föranledd af svårigheter, som alltid måste uppstå vid öfvergången från ett räkenskapssätt till ett annat oell ej hade kunnat undvikas utan en tidsutdrägt, som skulle förhindrat rikshufvndbokens afslutande inom behörig tid före den då snart förestående statsrevisionen, och sålunda medfört en olägenhet af långt mera väsendtlig beskaffenhet.
I afseende åter på hvad Revisorerne yttrat derom, att i räkenskapen borde uppläggas ett särskildt konto för Sjökarte-kontorets medel, upptagande, å ena sidan, anslag och dithörande uppbörder, samt, å den andra, hvarje utgift, äfvensom den vid årets slut befintliga behållning, vare sig i kontanta medel eller försäljningslager af kartor och böcker, så och då hufvudboken endast oiåfattar penningerörelsen och icke en materialredogörelse, hvilken endast såsom en verifikation kan räkenskapen åtfölja, samt en sadan detaljerad redogörelse, för hvarje år upprättad, redan förefinnes; torde Revisorernes yttrande i detta hänseende icke kunna till någon annan åtgärd föranleda, än att, i likhet med hvad som äger rum i afseende å de Lotsverket tillhörande inaterialier ocb inventarier, en tablå, utvisande summariska värdet af Sjökarte-kontorets tillhörigheter, hädanefter varder hufvudboken bilagd.
Vidkommande härefter den af Revisorerne omförmälda resekostnads- och fraktaments-ersättning åt en underkonstapel och 11 kanonierer för inställelse vid Kämnersrätten i Götheborg, hvarest desse sistnämnde varit ställda under tilltal för åtskilliga våldsamheter, som af dem år 1849 skola i nämnde stad hafva blifvit begångna, så har, sedan Befälhafvaren för Eders Kongl Maj:ts flottas härvarande Station,1 skrifvelse till Förvaltningen af den 20 Juni 1850, upplyst, att, vid målets behandling i Götheborg, något anspråk om ersättning för berörde kostnad icke blifvit väckt, hvadan Stockholms Stations krigsrätt, dit målet till slutligt afgörande öfverlemnats, i utslag af den 27 Oktober 1849, hvarigenom kanoniererne blifvit, i brist af fullständig bevisning, från ansvar och ersättningsskyldighet frikände, icke meddelat något yttrande angående ifrågavarande kostnadsersättning, samt, vid sådant förhållande, någon godtgörelse deraf icke kunnat förväntas, Förvaltningen meddelat Stationen ersättning derför af femte hufvudtitelns anslag till rese- och traktamentspenningar.
Hvad i remisshandlingarne i öfrigt förekommer, lärer, såsom innefattande blotta anmälanden, ej påkalla yttrande af Förvaltningen.
Förvaltningen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigst e Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:t,s underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, F. af PUKE. R. W. BAECKBORG. G. B. LILLIEHÖÖK. F O. BÄCKSTRÖM.
Referent.
Stockholm den 31 Januari 1854. C. E. Holm. 24. — 186 — Kanunarförvandteus hos Kongl.
Förvaltningen af sjöärendena underdåniga förklaring öfver 1S53 års
Revisorers gjorda anmärkningar vid Kongl. Förvaltningens hufvudbok.
Maj:ts nådiga befallning, i anledning af hvad Rikets Ständers sednast försandade Revisorer, uti afgifven revisionsberättelse, andragit rörande flottans räkenskaper för år 1851, får jag i afseende å anmarkn.ingarne vid Förvaltningens af sjöärendena hufvudbok, underdånigst anföra följande; Hvad först beträffar anmärkningen, att, ehuru Kongl, brefvet den 4 December 1850 föreskrifver, det de genom samma nådiga bref fastställda formulär för Förvaltningens samt flottans liufvudböcker skulle tillämpas från och med år 1851, räkenskaperna för samma år likväl icke blifvit i enlighet dermed upprättade, så är densamma i så måtto felaktig, att den afser äfven Stationernas hufvudböcker, hvilka blifvit uppgjorda enligt derför nådigst fastställda formulär, ehuru dessa sednare olika uppfattats vid de särskilda Stationerna, hvarigenom en väsendtligen skiljaktig kontisering i dessa böcker förekommer.
Förvaltningens af sjöärendena hufvudbok deremot afviker i så måtto från det nådiga formuläret derför, att den ej visar huru stor del af de från Förvaltningen till Stationerna lefvererade medel blifvit vid dessa sednare utgifven eller besparad, utan endast summan af dessa lefvereringar för hvarje titel.
Den speciella redovisningen finnes dock i stations-hufvudböckerna.
I öfrigt är Förvaltningens af sjöärendena hufvudbok upprättad i strängaste konseqvens med den hufvudprincip, sorn för det nådiga formuläret ligger till grund, sa att hvarje titels balans, dess inkomst och utgift samt oliqviderade förskott, liksom Förvaltningens fordringar och skulder, deri enkelt och tydligt äro synliga.
Statsrevisorerne hafva också ej haft något emot redovisningens riktighet elier tydlighet att anmärka.
Det åligger mig nu att underdånigst uppgifva de skäl, som gjort den omförmälda afvikelsen från formuläret nödvändig.
Intill tiden för det nya formulärets tillämpning hafva 5 särskilda hufvudböcker för 5:te hufvudtitelns medel blifvit årligen afgifna, nemligen en för Förvaltningen af sjö-ärendena, en för lotsverket och en för hvardera af flottans frenne Stationer.
Förvaltningens af sjöärendena hufvudbok redovisade i sin helhet 5 te hufvudtitelns anslag, jemte derutöfver til! verket influtna medel, liksom detsammas utgifter, hvartill räknades lefvereringarne till Stationerna.
Dessa, hvilkas verkliga tillgång utgjordes af nämnde lefvereringar samt öfriga influtna medel, redogjorde likväl icke ensamt härför, utan betraktade såsom kapital-tillgång de summor, som för dem utfärdade stater upptogo, ehuru dessa summor sällan till fullo kommo Stationerna tillgodo, enär den besparing, sorn, enligt de årliga liqviderna mellan Förvaltningen och Stationerna, uppkom hos Förvaltningen, qvarstadnade till dess framgena disposition.
Häraf blef en följd, att stations-hufvudböckemas balanser visade tillgångar, hvilka, om stats-summorna till fullo måst Stationerna godtgöras, hade varit riktiga, men genom det motsatta förhållandet förblefvo falska, ty om de i Förvaltningens — 187 — samt Stationernas hufvudböcker upptagna tillgångar sammanräknades, hvilka, med afdrag al skulderna borde hafva utgjort 5:te hufvudtitelns behållning, så uppkom en summa vida större, än den behållning, sorn i verkligheten forefanns å nämnde lxufvudt. it
Denna redovisningsgrund är bibehållen jemväl i de nya formulären och medför der samma olägenhet, hvilken likväl svårligen kan undvikas, så länge Stationerna skola betraktas såsom sjelfständiga redogörelseverk och följaktligen upprätta hvar sin hufvudbok.
Eldigt nu gällande formulär, skall Förvaltningens af sjöärendena hufvudbok, med uteslutande af lefvereringarne till och från Stationerna, visa 5:te hufvudtitelns behållning vid årets början, anslagens belopp och derutöfver influtna medel, äfvensom den verkliga utgiften hos Förvaltningen af sjöärendena samt vid flottans Stationer, hvarigenom ock, såvida den ingående balansen är riktig, en sann utgående balans måste erhållas.
Af hvad jag ofvan i underdånighet anfort synes emellertid, att de i stationshufvudböckerna upptagna behållningar, långt ifrån äro sådane, att de kunna läggas till grund för ingående balansen i Förvaltningens af sjöärendena hufvudbok, men härtill kommer ytterligare, att det nya formuläret åsyftar uppläggandet af särskildt konto för hvarje summa, som till olika ändamål å riksstatens 5:te hufvudtitel anvisas, såsom t. ex. för nybyggnad, underhåll, beklädnad etc., utvisande hvad för ändamålet under året influtit, utgifvits och besparats eller öfverbetalts.
En sådan föreskrift var ej genom det gamla formuläret gifven.
Att numera utreda, huru stor del af de i stations-kassorna befintliga kontanta behållningar tillhör den ena eller andra af dessa special-titlar, blir ett ganska omfattande arbete.
En sådan utredning måste dock ovilkorligen föregå det nya formulärets tillämpning i sin helhet.
Alla försök att genom korrespondans åstadkomma en tillförlitlig sådan hafva emellertid varit fruktlösa, sannolikt emedan en del af dessa balanser ej kunna på annat sätt än kalkylationsvis bestämmas; hvilket, åter svårligen kan ske, utan i samråd med den person, som afslut.ar generella hufvudboken.
Oberäknadt ofvannänmde i och för sig vigtiga hinder för det nya formulärets fullständiga tillämpning, finnas så många andra, dels i det system för bokföringssättet, som vid flottans Stationer följes och hvilket, under tidernas längd, genom olika uppfattning af föreskrifterna, blifvit i mer eller mindre mån skiljaktigt vid de särskilda Stationerna och hos Förvaltningen af sjöärendena, dels uti de olika begrepp, som vid nämnde redogörelseverk fästas vid vissa räkenskaps-benämningar.
Så t. ex. synas upp- och afföringarne hos Förvaltningen af sjöärendena i kassaräkningen, vid Stationerna deremot endast i hufvud böckerna, hvilket så inverkar på balanserna, att en helt annan behållning eller brist uppstår, 0111 ett konto i generella hufvudboken bildas efter kassaräkningarne, än 0111 det, upprättas på grund af hufvudböckerna.
Enligt nya formuläret skola de förra ligga till grund för generella bokslutet, ehuru, hvad Stationerna beträffar, ensamt de sednare visa den verkliga ställningen.
Om formuläret följes, blir således den uppkommande balansen falsk.
Ytterligare föras i Carlskrona Stations hufvudbok ersättningarne, titlarne emellan, från det konto, som skall lemna ersättningen, till det, som skall mottaga detsamma, då deremot vid Götheborgs Station, sådana ersättningar betraktas såsom förskott, och vid Stockholms Station, än det ena, än det andra sättet begagnas.
Benämningen förskott betraktas äfven olika vid de särskilda Stationerna.
Stockholms och Götheborgs Stationer utsträcka begreppet om denna benämning ganska långt, såsom af ofvanstående synes, hvaremot Carlskrona Station inskränkt — 188 — detsamma till det aldra yttersta, så att verkliga, mot redovisning utgifna, förskott, genom öfverföring till personal- m. 11. leonti, försvinna från förskötts-konto, hvars balans följaktligen utvisar en långt mindre summa, än som vid årets slut i verkligheten utestår redovisad.
Visserligen balanseras sådana öfverförda oliqviderade förskott å andra titlar, men komma, då de återgäldas kassan, att deri upptagas under helt annan titel, än den, hvarunder de blifvit utgifna, och understundom så förblandade med andra medel, att svårligen kan utrönas, när eller till huru stor del förskottet blifvit kassan godtgjordt.