Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skall jag underkasta mitt eget omdöme en allmän opinions konventioiielt banala moralbegrepp eller en ämbetsmans god- tycke?
Min vän, svarar jag, edra skäl kunde vara riktiga, om det gällde att befrämja något godt eller göra front mot en orätt- visa.
Har ni anledning att befara, att en viktig sanning blifvit undertryckt eller en orättvisa blifvit begången mot förfat- taren genom bokens konfiskering, läs den då, förbudet till trots, och låna ut boken till edra vänner och bekanta, men gäller det blott att skaffa er ett nöje, må vara af estetisk art, eller tillfredsställa er ny- fikenhet, visa då, att ni kan offra något för god lojalitet och som god medborga- rinna!
* trotjänarinnor.
Reflexioner i tjänstflyttningstiden af Bell.
[ett af » I d u n s » n u m m e r u n d e r s e n v å r e n ' förekom bland frågorna e n: huru m a n b o r d e b e h a n d l a s i n a j u n g f r u r f ö r att i d e m få d e t r o t j ä n a r i n n o r, v å r a m o r m ö d r a r h a d e till s i n n y t t a o c h h u g n a d.
I n n a n j a g in- låter m i g p å ä m n e t, vill j a g förutskicka s å s o m e n p r i v a t a n m ä r k n i n g, att s å d a n a, p å e t t o c h a n n a t e n s t a k a u n d a n t a g när, n u - m e r a efter all s a n n o l i k h e t k o m m a att b l i g a n s k a s ä l l s y n t a.
D ä r m e d är d o c k e j s a g d t d e t s a m m a, s o m att r a s e n är u t d ö d, eller att f r u a r n a b r i s t a i h v a d d e m t i l l k o m m e r.
Or- saken ligger helt enkelt i sakförhållandet, att m ä n n i s k o r n a f ö r ä n d r a t s p å s a m m a g å n g s o m h e l a lefnaclssättet är v o r d e t n å g o t h e l t annat än i våra mor- o c h farmödrars tid.
D e t är e j m e r a s å s o m d å patriarkalisM.
M e n, o m v i ä n h a att i f ö r h å l l a n d e n a s ö k a u p p k o m s t e n af ett af v å r a d a g a r s b r y d - s a m m a s t e p r o b l e m, s o m därtill m e r ä n an- dra verkar förvirring o c h oro i h e m m e n och h ä m m a n d e inverkar på den husliga t r e f n a d e n, få v i e j a l l d e l e s f ö r b i s e, att v i till s t o r d e l s j ä l f v a h a att s v a r a f ö r d e n n u - varande tjänaregenerationens uppfattnings- s ä t t af o s s o c h d e s s a f ö r h å l l a n d e n.
s o m v i h j ä l p t till att f r a m b r i n g a r e s u l t a t e t, ä r o v i o c k s k y l d i g a att d ä r m e d h å l l a till godo.
P r o b l e m e t s i n n e b ö r d är af s t ö r s t a v i k t för d e t p r a k t i s k a l i f v e t, f ö r d e n r i k e lika väl s o m för d e n s o m har m i n d r e, ehuru- väl djupare ingripande för den senare.
V i stå s t ä n d i g t ö g a m o t ö g a m e d d e t f a k t u m, att d e n g a m l a s o r t e n s t j ä n s t e f o l k är b o r t a o c h s n a r t b l o t t t i l l h ö r g å n g n a t i d e r s minnen.
H u r u v i d a v i i d e s s ställe fått n å g o t j ä m n g o d t, tål att ö f v e r v ä g a.
D o c k, m a t m o d r e n lika väl s o m tjänste- flickan är e n p r o d u k t a f sin t i d, d e n e n a s o m d e n a n d r a är s m i t t a d af t i d s a n d a n.
E n d y l i k p r o d u k t är l i k a l e d e s d e t d a g l i g a lifvet.
D e t ställer k r a f p å matmödrarna o c h u p p f o r d r a r d e m att ej a l l e n a s t taga t i d e n i akt, u t a n o c k att f ö l j a m e d tids- strömningarna.
O c h i d e t d e g ö r a det, l ä m n a s d e n e n a efter d e n a n d r a af » d e n goda, gamla tidens » vanor o c h uppfattnin- gar — ja, väl dess fördomar äfven.
Såväl fruarna själfva s o m m ä n o c h barn göra det, m e n d e hålla fast k r a f v e t p å t r e f n a d, o r d n i n g o c h r e d a i n o m h e m m e t o c h å s t u n d a, att d e t t a s s k ö t s e l skall g å i u t s t a k a d e b a n o r o c h helst i gamla, u p p n ö t t a hjulspår, följda redan i fäders o c h mödrars föräldrahem, h v i l k a i sin o r d n i n g l u p i t i s a m m a s k e n o r s o m mors o c h m o r m o r s husliga vägar.
Oftast utan n å g o n s o m helst skolbildning, fastän vanligtvis m e d n å g o n läsfärdighet, k o m m o tjänsteflickorna v i d rätt s p ä d ålder till d e s s a s h e m o c h v o r o d å, n a t u r l i g t n o g, fullständigt obildade för det arbete s o m väntade dem.
Funnos i hemmen m e d dem j ä m n å r i g a barn, h ä n d e det, o m de s m å tjänarinnorna v o r o v e t g i r i g a, att d e u p p - s n a p p a d e a f d e r a s l ä r d o m så p a s s att d e, m e d p s a l m b o k e n s o m rättstafningslära, kunde n ö d t o r f t l i g e n p l i t a i h o p ett bref.
M a t m o d r e n b l e f i d e n t i d e n e j sällan en f o r d r a n d e o c h sträng lärmästarinna.
Sådant h ö r d e till tidens regime, o c h de a m p r a fruarna stodo i h ö g t a n s e e n d e f ö r sin f ö r m å g a att fostra d u g a n d e o c h vettiga tjänare o c h uppsöktes fördenskull af föräldrar, s o m m ö j l i g e n e n g å n g själfva tjänat i o c h gift sig från huset, där de sedan sökte inträde i tjänst för sina döttrar, d å dessa skulle » u t o c h t j ä n a ».
D e n lilla t j ä n s t f l i c k a n fick biträda husets t j ä n a r i n n o r m e d d i v e r s e i n o m ett h e m före- f a l l a n d e g ö r o m å l, till d e s s att h o n t y c k t e s v u x e n att p å e g e n h a n d å t a g a s i g s y s s l o r o c h sköta en tjänst.
D å h o n sålunda upp- v ä x t i n o m h u s e t, v a r e j att u n d r a p å, o m t i l l g i f v e n h e t o c h i n t r e s s e f ö r f a m i l j e n skjutit u p p t i l l s a m m a n s m e d h e n n e själf.
— M a n b o r d e k u n n a vänta sig s a m m a resultat, o m experimentet försöktes i vår tids h e m, m e n t r o l i g t är d e t e j, att e n d y l i k flicka, m e r ä n husets e g n a döttrar, blir villig » att g å hemma ».
F ö r r s p a n n s, v ä f d e s o c h s y d d e s allt i h e m m e n.
I n g e n gick o m k r i n g m e d färdiga, maskintillverkade klädespersedlar, s å s o m sker i våra dagar.
Penningelönen var m y c k e t r i n g a; d ä r e m o t u t g i c k l ö n e n i så o c h så m y c k e t ull o c h lin, så o c h så m å n g a a l n a r lärft o c h k l ä d n i n g s t y g, j a, ä f v e n v i s s a p a r s k o d o n, d. v.
s. m e s t h e l a l ö n e n i n n a t u r a, till d e s s att e n t i d m e d g a r n f a b r i k e r o c h fabriksväfnader g j o r d e detta löningssätt för o b e k v ä m t för alla.
M e n i o c h m e d det- s a m m a g i c k o c k b o r t e n g o d del af d e t gamla bandet, som knöt samman husbond- folk o c h tjänare.
Hemslöjdsalstren stodo ej l ä n g r e i k u r s att g ä l l a s å s o m tjänste- löner.
S k o m a k a r e n u p p h ö r d e att k o m m a i h e m m e n o c h d ä r u p p s l å sin v e r k s t a d.
K ö p - stadsgrannlåt blef, med penningelönens ö k a n d e, l ä t t a r e å t k o m l i g, o c h s o m d e n all- t i d l o c k a t, b l e f d e t n y a l ö n e s ä t t e t af tjänste- flickorna h ö g t prisadt, g e n o m hvilket d e k u n d e nå det frestande krämet.
Förut h a d e m a t m o r varit den b e s t ä m m a n d e: h o n rutade o c h r a n d a d e o c h satte v ä f v e n i g å n g, o c h m e d t y g e t, s å d a n t h o n o r d n a t d e t, fick m a n låta sig n ö j a.
M a t m o d r e n h a d e d e n tiden, p å v i s s t sätt, flere å l i g g a n d e n ä n e n n u t i d a husmor.
D e periodiska stöktiderna med- förde kanske äfven något mera arbete då än nu, m e n lifvet i n o m hus var lugnare än i våra jäktande, tågtidspassande dagar.
M e d d e lättare k o m m u n i k a t i o n e r n a har e n r a s t l ö s h e t f a t t a t alla s i n n e n, r o o c h l u g n h a f v a f ö r s v u n n i t ur v ä r l d e n, så i h e m m e n s o m hos individen.
Särskildt v i d k o m m a n d e h e m m e n b ö r h e l t v i s s t f r a m h å l l a s, att s a m m a tid, s o m åvägabragt lättnad i samfärdsel och produktafsättning i n o m o c h u t o m land o c h rike, äfven k o m m i t åstad v i d t g å e n d e omstörtningar i h e m m e n därinom g e n o m att h a e m a n c i p e r a t d e s s k v i n n o r.
Under den g a m l a tiden m e d trotjänarinnor och » a n n a n m å n g e n g o d t i n g » f i n g o, G u d i kla- g a d t, d e efter a n n a n v e r k s a m h e t t r ä n g t a n d e döttrarna i familjerna nöta ut sig m e d mer eller m i n d r e n y t t i g a a r b e t e n i h e m m e t, n ö t a b o r t sin l ä n g t a n att få u t f ö r a n å g o t v ä r f i l i f v e t m e d att f ö r r ä t t a s y s s l o r eller u t ö f v a tillsyn öfver sådana i n o m h e m m e t.
Blicka vi o m k r i n g oss i h e m m e n n u i v å r a dagar, finna vi familjernas ogifta döttrar sysselsatta öfver- allt a n n o r s t ä d e s u t o m i h e m m e t; b o d e d ä r i n o m, h a d e i alla fall a r b e t e af n å g o t slag u t o m detsamma.
P r o b l e m e t: huru h a n d h a f v a tjänarne, här n ä r m a s t d e k v i n n l i g a, j u n g f r u r n a, så att dessa bli n ö j d a o c h troget kvarstanna i t j ä n s t e n, f r a m s t ä l l e r b j ä r t a s t sin s v å r l ö s l i g - het, o m m a n v ä n d e r b l i c k e n p å de mat- mödrar, hvilka under lugnare förhållanden klokt o c h mönstergilt skött sina hushåll.
D e r a s h u s h å l l h a i allt u t m ä r k t s i g f ö r o r d - n i n g o c h p u n k t l i g h e t, o c h i m å n g a år i r a d h a d e h a f t s a m m a t j ä n a r e, m e n u n d e r än- drade omständigheter, synnerligast på grund af t i d s p a s s a n d e t o c h d e t a l l m ä n n a s k y n - d a n d e t till a l l e h a n d a s l a g s a r b e t e n, finna s i g n u d e s s a m a t m ö d r a r u r s t å n d s a t t a att så l e d a o c h tillse t j ä n s t f l i c k o r n a, att d e r a s ar- bete kan anses nöjaktigt o c h s o m följd däraf deras tjänstetid i familjen bli af n å g o n varaktighet.
M e n äfven i n o m familjer, där ej » i n a c k o r d e r i n g a r » eller v u x n a b a r n g ö r a d e t t a t i d s p a s s a n d e a f n ö d e n, är e j l ä t t att få j u n g f r u r n a att s t a n n a år efter år.
M a n m å v i l l i g t m e d g e att s y s s l o r n a, i o c h f ö r sig, ä r o d e s a m m a i n o m alla h e m l a n d e t ö f v e r — d e r a s u t f ö r a n d e e n l i g t e n eller a n n a n m e t o d b l i r b e r o e n d e af m a t m ö d r a r s eller p r o v i n s e r s o l i k a p l ä g s e d e r — s a m t att d e t s å l e d e s ej är så m y c k e t att s ä g a o m, att t j ä n s t f l i c k o r n a g e n o m att flytta s ö k a d e n o m v ä x l i n g d e r a s kall tillåter.
Det faktum står l i k v ä l k v a r, att d e t t a b e g ä r efter o m - v ä x l i n g ej alls m o t v e r k a s — eller h ä n d e r d e t, är d e t m y c k e t sällan — a f ett v ä n l i g t b e m ö - t a n d e eller af f ö r h å l l a n d e t a t t h u s b o n d e n s h e m v a r i t t j ä n a r e n ett godt h e m.
Tjäna- rinnor, s o m veta sig uppskattade o c h hvilkas t j ä n s t e r h u s b o n d f o l k e t v i s a t s i g v ä r d e r a, så h ö g t d e r a s t i l l g å n g a r d e t f ö r m å, l ä m n a lik- v ä l e f t e r n å g r a års t i d d e s s a g o d a p l a t s e r » f ö r att f ö r s ö k a sin l y c k a p å a n n a t h å l l ».
* ^vinnokongresgen i Berlin.
Bref från Iduns korrespondent.
Den första talarinnan, s o m af ordföranden an- mäldes, var fru Stritt från Dresden, hvilken hade att afgifva en berättelse o m kvinnofrågans ställ- ning inom Tyskland.
H o n är en talare af första rang, likaså behaglig s o m kraftig o c h klar, o c h understöddes v i d hvarje framträdande af publi- kens synbara belåtenhet.
Utgångspunkten o c h målet för den moderna kvinnorörelsen äro, ytt- rade talarinnan, lika bland alla folk, o c h de vägar, på hvilka rörelsen slår in, skilja sig blott m e d ringa o m v ä x l i n g från hvarandra, emedan den mänskliga naturen o c h de eviga lagarne för dess utveckling öfverallt äro desamma.
I n o m alla kulturstater visar sig samma förvandlings- process, stundom snabbare, stundom långsam- mare.
I intet annat land var kvinnofrågan teo- retiskt så grundligt undersökt i alla riktningar som i Tyskland, o c h i intet annat land stod den praktiska utvecklingen däraf så tillbaka.
Ingen- städes träffade man en sådan obekantskap an- gående dess betydelse o c h dess mål som i ta- larinnans fädernesland.
Den öfvervägande teo- retiskt doktrinära behandlingen af ämnet hade gifvit föga klarhet, fastmer hade den bidragit att förvirra begreppen, hämma rörelsens sunda ut- veckling o c h försvåra arbetet för dem, s o m gingo i spetsen.
— Efter denna inledning öfvergick ta- larinnan till skildringen af de olika kvinnoför- eningarna i n o m landet, deras mål o c h arbete.
A n f ö r d e klagomål öfver det på senare tiden för kvinnor försvårade tillträdet till universiteten.
På- pekade äfven hur orättvist staten fördelar skolmed- len, i det att 9 3 / proc.
af dessa användas för den manliga u n g d o m e n, under det att _blott 2 / pct k o m m e r den kvinnliga till godo.
Äfven den orättvisa, s o m ligger uti att betala det kvinnliga arbetet lägre, omnämndes.
H o n vidrörde äfven sedlighetsfrågan, stämplande det närvarande till- ståndet på detta område som en skamfläck för vår kultur.
Blott långsamt hade denna fråga trängt den tyska kvinnan inpå lifvet, emedan man dragit sig för att tala därom.
Förtjänsten att hafva bragt denna fråga fram i ljuset o c h satt den under debatt tillkommer fru Bieber- B o e h m, s o m gjort propaganda emot den hyck- lande dubbelmoralen o c h ifrigt arbetar för en sedlig o c h hygienisk uppfostran åt vår u n g d o m.
s 4 i i Under högljudt o c h ihållande bifall afslutade talarinnan sitt föredrag.
Fröken med.
d:r Melik Baglarjantz från Tiflis talade därefter — » e n röst från det sörjande Armenien&gt;.
I hennes hemland existerade ännu ej någon egentlig kvinnofråga.
Armeniskorna gifta sig tidigt, vanligen i det 13:e lefnads- året, o c h detta hindrar en mera själfständig and- lig utveckling.
På sista tiden hade dock de bil- dade armeniska männen v i d valet af maka allt- mer o c h mer börjat se sig o m efter en bildad följeslagerska g e n o m lifvet o c h detta, hoppades talarinnan, skulle gifva upphofvet till, att de unga kvinnorna själfva m e r beflitade sig o m en högre bildning.
H o n anförde sig själf s o m ett bevis på det förtroende en framåtsträfvande kvinna röner i hennes hemland, i det h o n s o m läkare räknade lika många patienter s o m hen- nes manliga kolleger.
— Berättelsen från Kyss- land, framförd af mane v. Tschabanow, öfver- läkare v i d ett hospital i Petersburg, erbjöd m y c - ket af intresse o c h visade att en stark kvinno- rörelse där pågår.
M:me T. var president i n o m Rysslands stora nationala kvinnoförening, hvil- ken grundlades för några få år sedan o c h nu räknar öfver tusen medlemmar, äger ett stort bibliotek o c h ett eget hem, i hvilket föredrag o c h sällskapliga sammankomster hållas.
Filialer af denna förening äro under bildning i andra ryska städer.
H o n redogjorde i korthet för de åtgärder af regeringen, s o m i Kyssland bidragit att grundlägga kvinnans själfständighet, nämli- gen inrättande af akademiska kurser, tillåtelse att bekläda statens ämbeten o. s. v. Kvinnornas ställning i n o m Amerika o c h Eng- land är Iduns läsare alltför väl bekant, för att vi skulle behöfva upprepa h v a d deras o m b u d sade.
Engelskorna uttalade som sitt vissa h o p p, att rösträttsfrågan inom deras land snart skulle gå igenom, då mer än halfva antalet parlaments- ledamöter är för den o c h en liflig agitation drifves därför.
H v a d Amerika angår, äro politisk rösträtt o c h äfven valbarhet införda i flere af dess stater.
Kvinnorna kunna där äfven väljas
IDUN 332 till alla ämbeten.
I Kansas finnes en kvinnlig borgmästare o c h flere domare.
Mrs Belva Lock- w o o d var den, som på kongressen framförde häls- ningar från 1,750 amerikanska kvinnoföreningar och förtäljde deras histora.
H o n hade själf för fyra år sedan varit uppställd s o m kandidat vid pre- sidentvalet o c h samlat omkring sig 600,000 rö- ster.
Till yrket är hon jur. d:r o c h praktiserande advokat.
När man h e m m a i lugna hvardagsför- hållanden sitter o c h läser om en sådan kvinna, är det s o m att läsa om den flygande draken eller ett af sagans fabeldjur.
Här stod hon o c h såg ut som en af oss — helt vanlig till sitt yttre.
Den unga sköna dottoressa Maria Montessori från B o m var kongressens älsklingsbarn från första stund, då hon visade sig på estraden, mot- tagen m e d en åska af applåder, till sista minu- ten af den festliga banketten, där rosor på hå- ret o c h rosor vid bröstet förhöjde hennes strå- lande skönhet.
Många förstodo nog icke hen- nes språk, m e n njöto likafullt af dess ljufva klang, o c h jag tror verkligen, att de tänkte som gumman, hvilken hörde vår framstående profes- sor B.
predika, o c h då någon sade till h e n n e: » inte förstår du det där », svarade: » ja, men jag har andakten, jag. » Denna andakt förbyttes i ett sorl af medli- dande, då fröken E y Porto skildrade kvinnorna i Spanien o c h Portugal.
Där borta kunde ej blifva tal o m någon kvinnorörelse.
D e portugi- siska kvinnornas håglöshet är enastående, o c h deras bokliga bildning lika m e d noll.
Många unga rika damer, s o m taga sina kläder från Pa- ris, veta ej hvar Paris ligger.
Talarinnan hade en gång på frågan, när Kristus föddes, erhållit det svaret: » I början af detta århundrade, » o c h på frågan: » H v a r föddes h a n?
» — » V i d Lissa- bon. » Icke desto mindre gör sig längtan efter bildning märkbar hos en o c h annan, o c h det fin- nes portugisiskor, hvilka åtnjutit g o d skolbild- ning o c h bekläda offentliga ämbeten.
Men den allmänna meningen klafbinder kvinnan i Portu- gal.
Fåfänga o c h slöseri äro vanliga ibland por- tugisiskorna.
Sparkassor finnas ej.
Äktenskaps- skillnad tillätes ej.
Folkets kvinnor äga på det hela större frihet än i n o m de högre klasserna.
Ä n n u en talarinna, baronessan Gripenberg från Finland, väckte m y c k e n uppmärksamhet.
Hon sade den finska kvinnoföreningens mål vara det: att arbeta för likställighet mellan män o c h kvin- nor i allt, hvad till deras sanna mänskliga väsen hörer.
De sista sex kongressdagarne ägnades åt be- handlingen af specialfrågor, bland hvilka den om sedligheten intog ett stort rum.
V i d det sammanträde, då kongressen sysselsatte sig med frågor rörande kvinnan i handel, indu- stri o c h 3 ' rken, inträffade ett störande inter- mezzo.
Talarstolen bestegs nämligen af fru Braun- Gizycki, som m e d m y c k e n skärpa uttalade sig mot kongressens arbete o c h sade, att dess fruk- ter k o m m o endast den borgerliga kvinnan till g o d o, hvarför socialdemokraterna ock afslagit en inbjudan att vara med.
För dem o c h för proletärerna var kvinnofrågan endast en del af den sociala frågan.
D e kämpade för b r ö c, un- der det kongressens kvinnor kämpade för dok- torshattar.
Här afbröts talarinnan af hvisslin- gar o c h energiska protester, men tog åter till ordet för att å proletärkvinnornas vägnar inbjuda de närvarande till ett stort folkmöte, hvilket m e d anledning af kongressen skulle hållas i Berlin.
Där skulle man få se, att det fanns ett elände större än bland borgerskapets döttrar, o c h hur män o c h kvinnor där gemensamt kämpade för allas befriande ur ekonomiskt o c h moraliskt slaf- veri.
Folkmötet k o m sedan till stånd, m e n vid vår ankomst till lokalen var densamma så öf- verfylld, att vi icke vågade kvarstanna.
Där hade gått ganska stormigt till, o c h intet af de båda partierna kände sig öfvertygadt af det andras argumenter.
Kongressen afslutades den 26 sept.
m e d en festlig bankett i utställningens stora hufvud- restaurang.
» Hafva vi arbetat, skola vi nu ock- så roa oss, » sade fru Morgenstern dagen förut, och detta slog in.
Alla deltagarne voro vid ett strålande humör, maten o c h vinerna 3 ' pperliga, vädret vackert och dagen glad.
Herrarne, s o m nu åter kunde göra sig gällande, höllo flitigt tal och prisade kongressen o c h damerna på både vers o c h prosa.
Pastor Seydel höjde sitt glas för » de tre stjärnorna », kejsarinnan Augusta Vik- toria, kejsarinnan Friedrich o c h storhärtiginnan af Baden, kejsarhymnen speltes o c h alla reste sig upp.
En skål för pressen, föreslagen af fru Morgenstern, dracks äfven.
F ö r kongressens le- ' darinnor o c h däribland främst fru Morgenstern 1806 talade generalkonsul Schlesinger.
En festdikt af fru Arendt-Morgenstern utdelades.
Den skulle vara ett minnesblad från den internationela kongressen i Berlin, sept.
Den unga kvin- nan på titelbladet, hvilken håller en fackla, står ibland törnen — skall detta månne vara en an- spelning?
Ett ymnighetshorn håller hon i sin hand, o c h därur ramla tofflor, kokbok, barnskor och slefvar.
På hennes hjärta siktar gnd A m o r.
E n skämtsam o c h något hämdlysten okänd herre hade äfven skrifvit en » Styrmansvisa » tillägnad damerna på skeppet » Frauenkongress ».
m e d ön- skan att de snart måtte få landa i fridens hamn.
Den var mycket k v i c k o c h rolig m e d åtföljande teckningar och väckte stor munterhet.
Kongressens allra sista akt utspelades på tea- tern söndags middag d.
Kvinnokamp hette stycket, s o m där gick öfver tiljan, och s o m i samlade drag visade alla de svårigheter en ung kvinna har att kämpa med, då h o n under fattig- domen vill bevara sin dygd o c h grundlägga sin själfständighet.
Salongen var m y c k e t upprörd, damerna gräto o c h en bars ut afsvimmad.
Dagen därpå spriddes de flesta af mötets med- lemmar åt olika håll o c h ett välbehöfligt lugn inträdde.
Man har tillfälle att samla minnen af angenämaste art o c h ordna de intryck, s o m det afslutade mötet lämnat.
Man frågar sig själf, som läraren brukar göra m e d gossen i skolan: hvad lärdom hämtar du häraf?
Framtiden k o m m e r att gifva ett för många kanske oväntadt svar på den frågan.
Augusta Guldbrand.
&amp; Missuppfattningar.
Skiss af Erny.
e b å d a h e r r a r n e s å g o h v a r p å sitt v i s u p p b r a g t a ut, d e n u n g e h e r r E g g e r t, kontoristen, blossande i eld och lågor, hans chef, d e n g a m l e d i r e k t ö r T e l l e r m a n, fast- frasen i kallblodig sarkasm.
» V i d e r a år t o g m a n m o t e n tillrättavis- ning o c h teg, » sade direktören.
» D e t g ö r m a n n u o c k s å, o m d e t finns n å g o n rättvisa i d e n!
» h ö g g h e r r E g g e r t i n med h e t t a, n u f r å g a d e h a n i n t e efter, h u r o r d e n f ö l l o s i g, d å h a n i alla fall p r a t a t h u f v u d e t af s i g.
» nu k a n h e r r n g å, o c h k o m i h å g, att g e s d e t e n s k r a p a, så är d e t af m i g åt m i n a underordnade — o c h inte tvärtom, min gun- stig herre! » Herr Eggert uppfattade blott det barska i o r d e n, g i c k u t o c h s a t t e s i g v i d sin p u l - p e t s a m t a n s å g p å g o d a skäl, att allt n u v a r slut m e l l a n h o n o m o c h affären.
I m o r - g o n v a r d e t d e n 3 1, i ö f v e r m o r g o n d e n 1, d å s k u l l e h a n k v i t t e r a u t sin a f l ö n i n g — o c h så a d j ö!
* U n g a fru E g g e r t b l e f i c k e l i t e t f ö r v å n a d, då en reslig herre m e d grå p o l i s o n g e r u t a n v i d a r e s t e g i n i h e n n e s lilla sal, d ä r h o n som bäst v i d r u n d a b o r d e t förtärde e n k o p p kaffe.
» G e n e r a er i c k e, m i n lilla f r u, » s a d e d e n g a m l e herrn o c h slog sig själf o g e n e r a d t n e d i e n stol, m e d h a k a n o c h d e k o r s l a g d a händerna mot käppens guldknopp.
Den stora, h ö g a h a t t e n m e d d e l u s t i g a r a k a brät- t e n a ställde h a n rätt u n d e r sig p å mattan, precis m i d t emellan de väldiga » fysiologi- s k a » b å t a r, som) b e k l ä d d e h a n s f ö t t e r — d e t v a r e n h ä r l i g s y n a l l t i h o p!
Fru E g g e r t k ä m - p a d e m e l l a n sin s k r a t t l y s t n a d o c h sin h ä p - nad.
D e n gamle gentlemannen märkte det o c h g n ä g g a d e ett i n v ä r t e s s k r a t t m o t hän- derna o c h käppknoppen.
» M e d h v e m har j a g äran.
» f ö r m å d d e s l u t l i g e n fru E g g e r t få f r a m.
Den g a m l e t y c k t e s i c k e alls uppfatta frågan.
» H ä r är j u r i k t i g t t r e f l i g t, » a n m ä r k t e h a n, under det de p i g g a grå ö g o n e n foro öfver r u m m e t s i n r e, » o c h se d ä r är b e s t ä m d t soffan, s o m s k u l l e h a ett b l o m m i g t ö f v e r d r a g.
» » Nå, du milde! » Fru Eggert slog ihop händerna.
» H u r v e t m i n herre.