Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den Kongl. Propositionen har blifvit åtföljd endast af det Stats-Rådets Protocoll, som vid justeringen blifvit fördt; måhända vitsordar Protocollet, sorn blifvit fördt under öfverläggningarne om sjelfva saken, eti StatsRSdets öfvertygelse, att det vore uti de oeconomiska och icke uti de financiela Författningarne, som hjelpemedlet för näringarhe nu tills vidare skulle sökas; emedlertid torde Konungens Nådiga Proposition komma ett remitteras till dat Utskott, hvilket under denna Riksdag så oaflåtligen sysselsatts med Finance- och Låneförslag ; men då all ensidighet är farlig, äfven vid Rikets Ständers Utskotts kraftansträngning, vågar jag hoppas, Allm.
Bese. o. Qec. Utsi, Uti.
N:o »77. aä Högloflige Oeconomie-Utskottet icke lära» grö skall underlåta eli , medan Stats Utskottet i financiel! hänseende handlägger dan Kong!.
Propositionen , begagna tiden alt taga landets allmänna oeconomiska ställning i <ett närmare betraktande och efter grundlagens bokstaf, ”i anledning af i Slånden väckta ”frågor, anmärka brister i de allmänna hus*’hållnings-anstallerne och förändringar deruti föreslå.” Jag vet, att Oeconoinie-Utskottet , efter den rådande meningen inom Utskotten, sökt till att genom lån främja landets bästa, då det t, ex., med ett obegränsadt tillstyrkande att använda Bankens medel till spannmåls belåning, kanske trädt Banco - Utskottets rättigheter nog nära; jag vet, att Oeconomie-Utskottet, som, i samråd med Bevillning».
Utskottet, något vändt på bränneri-inrättningarne , så att äfven de smärre må åtkomma den näring, som dervid är att vinna ; att vidare Oeconomie •
Utskottets function, att föreslå hvad som kunde leda till näringarnes uppkomst, i så måtto blifvit fullgjord af Bevillnings-Utskottet, som Tullen , t. ex. å salt blifvit höjd , förmodligen för att befrämja saltkokningen vid de inom landet befintlige saltkällor, emedan jag icke kan antaga, att ändamålet varit hvad som vunnits, att öka Bevillningen , hvilket strider emot hvad Kongl, Maj.t, i Dess Nådiga Proposition om Stats-Varket, önskat, unde® Allm.
B«sv. ©. Qec, Utsk. Utl.Nioijj. 13 det alt detta Ramma Utskott ansett ladugårdsskötsel så litet lörtjent af uppmuntran, att t. ex. Tullen å smör blilvit förminskad, så att införseln deraf, som redan genom en, efter Tractaten med Ryssland, till hälften nedsatt Tull, var gynnad, ytterligare är uppmuntrad
Men om detta förfarande, att gynna införsel af alla slags victualievaror och öfverflödsvaror, hvilket torde vara hvad sorn anses för en lycklig utveckling af ett friare handelssystem, med ett ord, att på allt sätt vidtaga hvad sorn för ögonblicket skaffar penningar , så 3tt blotta Tullen å det förtullade uppgår till »lillio ner; om detta, tillika med en flerårig lycklig jernförsaljning, säkrare än något annat . förklarar huru det är möjligt, hvad Kongl.
Majit förklarar sig hafva funnit , att financerne blomstra, under det jordbruket är i en bekymmersam ställning , så bör ock deraf slutas, att dessa financer snart hafva blomstrat ut, emedan dess blommor för sina rötter sakna näringar, och således än mindre kunna gifva någon frugt eller kärna, hvaraf nian kunde hoppas de för oss framställda florerande sammansättningar af Finance-systeiner, hvilka troligen ännu icke pä länge och minst under dessa förhållanden skola trifvas i vårt land, hvarest allt måste hafva slagit djupa rötter i den Svenska jorden, för att icke förtorka under den långa sommardagen, eller förgå» af köld tjuder vintern.
Under 14 Ailm.
Besv. o. öec.
Lisk, Uti.
A*:o i"7' sådana åsigter är det, sora jag vågar till Oeconomie-Utskottets fÖt beredande handläggning framställa några betraktelser och frågor : att enskild förmögenhet och den deraf beroende allmänna välmågan är i aftagande , bevisas af den tilltagande allmännare skuldsättningen och oförmågan att fullgöra åliggande inbetalningar.
Factiska bevis härpå äro under denna Riksdag nog ofta anförda.
Att detta synnerligen är förhållandet på landsbygden, vitsordas af, bland annat , den allmännare klagan öfver SkiftesFörfattningarne, och att jorden icke förmår bära kostnaderne , eris för dess skiftande.
Med det arf, sorn icke lönar skiftet, måtta det nu således stå slätt till, och månne någon , med hopp om säkerhet , derå skulla kunna lemna lån ?
Af de få betydligare fastighets! riri eli a fvarrie i landet, äro de fleste, i anseende till ett redan öfver höfvan drif— vet Lånesystem , att förlikna vid Inspectorer, hvilka skola i behörig lid indrifva landets frugt åt deras husbönder, de allmänna Cassorna och Låneanstalterna.
Dessa Inspectorer stå dock under en strängare, ej sällan tillämpad Tjenstehjonsstadga, i händelse de försumma detta sitt åliggande ; jag menar Bysäiinings- och Concurs-Lagarne.
För ringare jordbrukare tyckes skuldsättning blifva ännu mera oläglig, i anseende till deras mindre vana att bedrifva upplånings» Ålim.
Btsv. o. OfC. l/t ti.
Vtl. N:o 177. 1 5 rörelsen.
Månne det då är Lån. som jordbrukaren i allmänhet behöfver; hafva de icke skuld nog?
Och ar det icke egentligen penningar till lånens och räntors betalande, som erfordras?
Finnes det icke någon annan utväg lör jordbruket att erhålla dessa penningar, utan genom ytterligare skuldsättning’ Manne de 5 å 4 millioner, efter blotta Tullvärdet, hvilka årligen utgå för Landtmannavaror, att icke omnämna de genom Fabrikerna förädlade producter deraf, icke kunde komma landets egne jordbrukare till godo, och på livad sätt, — eller skall man antaga, att
Svenska jordbruket är oförmöget att åstadkomma detta varubehof?
Skulle icke från andra näringar, som lemna öfverflöd , kunna ledas någon tillgång för production af victualievaror?
När blotta införseln af bränn vin bär i Stockholm, för i år, redan varit 2,783,573 kannor, (utom hvad som inkommit, utan att man lått uppgift derå, och i sprit) huru mångå millioner kannor öfver hela Riket kan man då antaga vara tillverkade, och kunde icke fjerdedelen, eller åttondedelen deraf, anses såsom tillräcklig för behofvet i ett land, der man förr nästan undvarit denna artikel?
Blefve då icke öfverskottet, 'äfven efter den lågaste förvandlingsgrund , fullt motsvarande behofvet af de landtmannavaror , som införskrifvas ?
(Upplysningsvis far jag nämna , att med förvandlingsgrund me - 15 Ålim, Besv. a. Ost.
Ni Q 177* nar jag: ati om till ex. en tunna potatea antöges gifva, använd Jill bränvin, 5 kannor å 24 sk.,
Månne icke ge~) norn ett sparsammare bruk af brännvin , som blefve nödvändigt, när tillgången blefve mindre, mycken mensklig själs- och kroppskraft , som nu går förlorad, äfven kornens näringarne till godo?
(Kongl. Majjts egen Nådiga framställning om dessa ämnen, i dess Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, synes härvid icke böra lemnäs utan underdånigt afseende, ehuru all utveckling deraf i ord elier handling från Styrelsens sida hitintills uteblifvit.)
Kunna icke föredömen från andra Länder, hvilka med vårt äro i lika läge, tjena till ledning vid dessa frågors bedömande, t. ex. Finland, som exporterar Victualier och har en inskränkt brännvinsbränning, och hvarest bränvinet äfven lärer vara så fördyradt, att en för det gamla moderlandet löga hedrande insrnygning a* denna vara skall gifva vinst?
Då det är Sverige förbudet att till Finland införa öfverflödsvaran brännvin, men Finland tillåtet att hit inlöra flere lör vårt dagliga uppehälle nödige landtrnannavaror, vore det icke lyckligt, om förhållandet vore tvärtom?
Hura Ålim.
Best’. o. Öec.UtsL Uti.
N:o 177, 1 Jiuru skall eli sådant ömvändande åstadkom» inas P Hvilka medel anser Utskottet tjenligast, att på en gång eller succeSsive användas, att uppmuntra production af behöflige landtmannavaror och minska brannvinsfabrication och consumtion ?
Är Utskottets, 1 förening med Bevillnirtgs-Utskottet föreslagna inskränkning äf de större bratitterierne $ som naturligtvis skall befordra de mihdrea Uppkomst, beräknad att borttaga frestelserne och anledningarne till en mera ällmänt utredd smak för och consumtion af denna vara för framtiden , och på hvilka grunder?
Är den beräknad på ett brännvinsbränningens verkställande på eli mera hushållsamt sätt?
Om de 3,143,486 R:dr, (efter blotta Tullvärdet och utom hvad sorn utan Tull inkommit) hvilka årligen (år 1826} gått till Utländningen för blott oförädlade lartdtroännavaror, till större eller mindre del, kunde komma landets jordbrukare till godo , blefvo de dermed icke bättre hulpne $ än med lån å större eller mindre summor ?
JerneXporten gifver nu Riket ansenlig inkomst * men om snart den tid åter inträder , då jernets afsättning afstannar, då med detsamma de i Konungens Nådiga Proposition omtalade blomstrande Tinancerne lära upphöra, såväl som detta slags prof på en omsorgsfull Sty Éih. till Riks-St.
Prot, iSl8 8 Sami. t A/d. g. a '.dra B.t. iS Allm, Be$v~. o. Oec. Utsi, U</.
N:o 177. reise , hvarmed skola då nödvändighetsvarorne för lifvets uppehälle förskaffas, om nu icke i tid sörjes för deras production inom landet ?
Hvarmed skall då värdet af det sedelmynt, som i allmänna rörelsen, lill mer än dubbelt belopp emot silfver, utelöper, och nu motsvaras af försäljbara varor, upprätthållas?
Är det icke nödvändigt såväl för Slaten, som för den enskilde, att afväga inkomster och utgifter?
Kan icke ett likartad t öde träffa Staten, i afseende på lån, som utrikes göras, då betalningsförmåga brister, som den enskilde, hvilken ej förmår betala hvad han af andra lånat?
Och om än Riket kunde med våld sätta sig emot att betala hvad det vore skyldigt, vore sådant förenligt med Rikets heder ?
Hafva vi förr, utan serdeles tillgångar, fått lån, derföre att utländningen trott på vår vilja att betala, huru skulle det gå, sedan vi sjelfva motsagt denna bättre öfvertygelse om vår ärlighet?
Dessa frågors behjertande är af vigt för den , som önskar sitt fäderneslands välgång.
N:o 7 d) till Kongl. Majus Nåd.
N:o 1, om Statsverket 1862: 81 rättning, hvari prestbordet ingått, redan iråkat en skuld af 1303 Rdr 93 öre Riksmynt, och åtgärd snart mäste vidtagas för uppförande af ny kyrkobyggnad.
Uti häröfver afgifvet gemensamt utlåtande hafva Eders Kongl.
Maj:ts och Rikets Kammar-Kollegium och Stats-Kontor underdånigst anmärkt, att hela beloppet af den såsom vin- och byggnads-säd till kyrkorna i provinsen Jemtland anprdnade kronotionde, enligt 1857 års kronotionde-extrakt för nämnda provins och med inberäknande af de 5 tunnor, hvilka genom nådiga Brefvet den 20 Mars 1858 tillkommit Hotagens från Fölinge utbrutna Kapellförsamling, utgör i jemnt tal 409 tunnor korn, deraf Fölinge församling åtnjutit 6 tunnor 20 kappar; men då, i förhållande till den sammanräknade folkmängden inom provinsen, af hela detta kronotionde-anslag på Fölinge belöper sig per medium 14 tunnor 2. kappar och denna församling således uti vin- och byggnads-säd åtnjuter 7 tunnor 14 kappar mindre, än hvad som svarar emot ofvanberörde medelbelopp, så och enär, enligt 1860 års räkenskaper, kronans behållna tionde i samina församling årligen uppgår till 17 tunnor 10?|5 kappar, samt tillgång alltså finnes för det ifrågaställa ökade anslaget, hafva bemälde Kollegier i underdånighet hemställt, att en spanmålsquantitet af jemnt 7 tunnor, eller i nytt mått 44 kubikfot 1 kanna korn, må af Rikets Ständer äskas, för alt, såsom vin- och byggnads-säd för Fölinge församlings kyrka, årligen utgå antingen in natura, när tillgång af spanmål finnes, eller ock i penningar efter tio års medelmarkegång i Länet.
I öfverensstämmelse med hvad Kammar-Kollegium och Stats-Kontoret sålunda i ämnet underdånigst hemställt och föreslagit, får jag å ifrågavarande ansökning tillstyrka nådigt bifall. 27:o Sedan Domkapitlet i Linköping uti underdånig skrifvelse den 20 Juli 1859 anmält, att åtskilliga reparationer å dervarande domkyrka blifvit för en kostnadssumma af 90,630 Rdr riksmynt verkställda, dels med ett lån af 30,000 Rdr samt ett anslag utan återbetalningsskyIdighet af 37,500 Rdr samma mynt, hvilka summor Rikets Ständer för ändamålet beviljat, dels med kyrkans egna tillgångar, men att för återstående, af behofvet påkallade reparationer erfordrades, enligt uppgjordt kostnadsförslag, ytterligare ett belopp af 100,586
Rdr riksmynt, till hvars anskaffande kyrkan saknade medel, allät Eders Kongl. Majit den 17 November nämnda år till Rikets Ständer nådig proposition om ett anslag af 30,000
Rdr, att under statsregleringsperioden 1861—1863 med 10,000 Rdr årligen utgå till bekostande af de reparationsarbeten, hvilka Eder.s Kongl.
Majit, efter Öfver-Intendents-Embetets hörande, kunde finna för kyrkans framtida bestånd angelägnast.
Efter det' Rikets Ständer, enligt tillkännagifvande i underdånig skrifvelse den 12 Oktober 1860, beviljat det äskade anslaget, och Öfver-Intendents-Embetet, till följd af nådig be Bih. till R. SI.
Prot. 1862 & 1863 1 Sami. 1 Afd. 8 Uufl. 11 Anslag lill reparation af Linköpings domkyrka. 82 Bil.
N:o 7 d) lill Kongl. Majlis Nåd.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1S62.
Om anslaget till resestipendier samt läroböckers och lärda verks ingifvande. fällning, låtit anställa undersökning om och uppgöra plan för de reparationer, som närmast borde å kyrkan företagas, hvilken plan blef af Eders Kongl. Majit den 26 Mars 1861 gillad, har arbetet enligt densamma fortgått.
Men då, sedan sist— berörda anslagsmedel hunnit användas, ännu 70,586
Rdr erfordras till fyllande af den summa, sorn i ofvannämnda kostnadsförslag blifvit för kyrkans iståndsättande beräknad, hafva Eders Kongl.
Befallningshafvande i Östergötlands län och Domkapitlet i Linköpings Stift uti gemensam skrifvelse den 17
Maj innevarande år underdånigst anhållit, att, enär domkyrkan, såsom en skrifvelse!) bifogad uppgift på förhållandet mellan dess inkomster och utgifter ådagalägger, fortfarande saknar medel lill omförmälda kostnads bestridande, Eders Kongl. Majit täcktes hos Rikets Ständer göra nådig framställning om ytterligare anslag lill fortsättande och fullbordande af reparationerna å meranämnda kyrka, att, utan återbetalningsskyldighet, antingen utfalla på en gång till hela det erforderliga beloppet 70,586
Rdr riksmynt, eller, genom denna summas fördelning på flera år, utgå med minst 10,000 Rdr samma mynt årligen.
Som förberörda kostnadsförslag vid undergången granskning hos Öfver-Inten dents-Embetet icke föranledt till någon anmärkning, och det kan anses vara en vigtig angelägenhet, att en i arkitektoniskt och konsthistoriskt hänseende så märklig byggnad som Linköpings domkyrka icke blott räddas till sitt bestånd, utan äfven i möjligaste måtto fullständigt återställes i sitt ursprungliga skick, hvartill kommer att det derå redan bekostade arbete, hvilket, enligt Öfver-Intendents-Embetets vitsord, är på utmärkt sätt utfördt, skulle icke obetydligt förlora i värde, om byggnadens återstående bristfäiligheter måste lemnäs oafhjelpta, tillstyrker jag i underdånighet, det Eders Kongl. Majit täcktes föreslå Rikets Ständer att för ifrågavarande ändamål bevilja ett ytterligare anslag af 30,000 Rdr rmt, att under nästkommande sta
Is— regleringsperiod med 10,000 Rdr årligen utgå. 28:o Uppå Kongl. Majits nådiga framställning beviljade Rikets Ständer vid 1840 års riksdag ett anslag af 10,000 Rdr banco, att årligen utgå såsom understöd för resor i vetenskapligt ändamål samt till läroböckers och larda verks utgifvande, och detta belopp, med tillägg af 400 Rdr samma mynt, som förut varit under Sundhets-Kollegii stat upptagna till reseunderstöd för unga läkare, blef å riksstaten såsom reservationsanslag uppfördt.
En annan tillgång till understöd vid vetenskapliga arbetens utgifning fanns redan löre nämnda anslags beviljande anvisadt i den årliga räntan å en fond, som ursprungligen uppkommit, dels genom kollekter för flera särskilda ändamål, såsom utlösen af kristna fångar, hvilka råkat i Turkiskt slafveri, understöd till Tyska flyktingar, som begifvit sig till Sverige, uppbyggande af en Luthersk kyrka i Moskwa m. m., dels genom öfverskott å insamlade prenumerationsmede! för en prof-psalmbok, och hvilken fond, genom 1809 års kansliordning Bil.
N:o 7 d) till Kongl.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1S62. 85 bestämd att utgöra dåvarande Kanslistyrelsens handkassa, sedermera, efter detta embetsverks upplösning år 1833, blef på nådig befallning aflemnad till Hofkanslerens och Stats-Sekreterarens för Ecclesiastikärendena gemensamma förvaltning, med föreskrift att den årligen upplupna räntan skulle för ofvannämnda vetenskapliga ändamål användas, hvarefter slutligen, till följd af Kongl. Majits förordnande i nådiga brefvet den 14 December 1840, fonden öfverlemnades till Statskontoret, med enahanda stadgande i afseende på räntemedlens användande.
Meranämnde fond eller, såsom den kallas, f. d.
Kanslistyrelsens handkassa, uppgår till ett belopp af 13,300 Rdr riksmynt, hvarå räntan, efter fem för hundrade, utgjort 673 Rdr.
Utaf denna ränta har dock, till följd af nådiga Brefven den 1 Januari 1834 och 14 September 1843, ett gratial af 73
Rdr 12 öre årligen uppburits af en f. d. tjensteman hos Kanslistyrelsen, Expeditions-Sekreteraren S. E. Hallencreutz, och detta gratial blef af Eders Kongl.
Maj:t under den 13 September sistlidet år förhöjdt till 200 Rdr, att från och med 1861 års början utgå, hvadan det bidrag, som kassan nu lemnar för berörda vetenskapliga ändamål, endast belöper sig till 473 Rdr rmt.
Denna summa jemte 1840 års anslag, tillsammans 16,073 Rdr, är således den årliga tillgång, som finnes att för den vigliga angelägenheten använda.
Antalet af dem, som från anslaget sökt understöd, särdeles för vetenskapliga resor, har från början varit högst betydligt, hvilket år 1831 föranledde Kongl. Maj:t att, till lättnad i afseende på anslagsmedlens fördelning, vidtaga den åtgärd, att två resestipendier, ett större å 1,800 Rdr och ett mindre å 1,200 Rdr riksmynt, påförslag af Sundhets-Collegium åt läkare utdelas, samt dylika stipendier på förslag af de Akademiska Konsistorierna och Akademie-Kansleren tilldelas två vetenskapsidkare vid hvartdera universitetet, hvarefter återstoden af anslaget användes dels till reseunderstöd åt personer, hvilkas ansökningar blifvit af andra auktoriteter förordade, dels såsom bidrag till utgifningskostnaden för läroböcker och lärda verk, hvilka, efler vederbörandes deröfver afgifna yttranden, kunna pröfvas företrädesvis vara af sådant bidrag förtjenta.
Under det sålunda tillfällen kunnat i någorlunda betydande män beredas vid Universiteten anställde vetenskapsidkare, äfvensom läkare, att genom resor befordra sina forskningar och studier, har deremot tillgången ej medgifvit, att anslagets andra, ej mindre angelägna ändamål, nemligen att lemna reseunderslöd åt andra vetenskapsmän eller bidrag till vetenskapliga arbetens utgifvande, hvarom i sednare tid allt talrikare ansökningar till Kongl. Majit inkommit, kunnat befrämjas på ett sätt, som i någon väsendtlig mån motsvarat behofvet i vårt land, der sådana arbeten vanligtvis ej hafva att från allmänhetens sida påräkna ett deltagande, hvarigenom deras offentliggörande betryggas mot förlust.
Då derföre Statens mera verksamma mellankomst i denna angelägenhet synes mig särdeles magtpåliggande, anser jag mig böra i underdånighet tillstyrka, det Eders Kongl.
Majit täcktes föreslå Riket Ständer, att omförmälda, vid 1840 års riksdag beviljade reservationsanslag måtte från 13,600 Rdr förhöjas till 20,000 Rdr riksmynt.
Derjemte hemställer jag 84 Bil N:o 7 d) till Kongl.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1862.
Ytterligare anslag lill utskrifning af Riks-regislralur.
Om anslaget till ulgifvande af handlingar rörande fäderneslandets liihistoria. underdånigst, huruvida icke, då Rikets Ständer utan tvifvel behjerta denna vigtiga angelägenhet, Edars Kongl. Maj:t skulle täckas fatta och i sammanhang med den nådiga proposistonen meddela Rikets Ständer det beslut, att f. d.
Kanslistyrelsens
Handkassas kapital jemte derå upplupna, odisponerade räntemede! må till Riksgäldskontoret öfverlemnas vid början af år 1864, då den nya statsregleringen vidtager, likväl med förbehåll, att Expeditions-Sekreteraren Hallencreutz för sin återstående lifstid lår på Allmänna Indrägningsstaten sig anvisadt ett årligt understöd, motsvarande den gratifikation, som ur nämnda kassa blifvit honom i nåder tillförsäkrad. 29:o
Uti skrifvelse den 11 sistlidne Augusii har Riksarkivarien anmält, att det anslag af 9000 R:dr Riksmynt, hvilket Rikets Ständer vid sednaste riksdag, i likhet nied hvad vid den nästföregående egde rum, beviljade att med 3000 R:dr ärligen under nu löpande statsregleringsperiod utgå till bekostande af Registraturs utskrifning inom de särskilda afdelningarne af Eders Kongl.
Maj:ts Kansli, redan blifvit till hela beloppet, med undantag af nästkommande års andel, för sitt ändamål användt, men att, så vidt af liqviderade räkningar elier till Riksarkivet levererade handlingar kunnat slutas, registratur-utskrifningen ännu icke hunnit längre än: för Justitie-Revisionen inpå året 1859, Krigs-Expeditionen eller Landtförsvars-Departementet inpå 1825, SjöförsvarsDepartementet 1847, Kammar-Expeditionen eller Civil-Departementet 1848, FinansDepartementet 1856 och Ecclesiastik-Departementet 1856; varande från Utrikes— Departementet registratur yngre än för år 1809 icke till Riksarkivet aflemnadt.
I anledning häraf, och då Rikets
Ständer vid sednaste anslagets beviljande förklarat sig anse icke vara nödigt att anvisa särskilda medel till utskrifning af riks-registratur för längre tid än till och med år 1856, men det ofvan anförda utvisar, att mycket deraf inom denna tidsbegränsning ännu återstår att utskrifva, har Riksarkivarien hemställt, huruvida icke för ändamålet må begäras ytterligare anslag, och delta, med afseende derpå att registraturerna växa i samma mån de fortgå med tiden, till lika belopp som vid sistförflutna riksdag beviljades.
Med afseende å hvad sålunda anförts, tillstyrker jag i underdånighet, det Eders Kongl. Majit ville föreslå Rikets Ständer att för fortsättande af riks-registraturs utskrifning till och med året 1856 bevilja ett ytterligare anslag af 9,000 Rdr rmt, att med 3,000 Rdr årligen utgå under loppet af nästkommande statsregleringsperiod. 50:o.
För fortsatt utgifvande af sådana i Riksarkivet samt andra allmänna och enskilda samlingar befintliga skrifter och handlingar, hvilka för fäderneslandets historia och till belysning af dess offentliga förhållanden äro af vigt, blef utaf Rikets Ständer vid sistlidne riksdag det anslag af 9,000 R:dr Riksmynt, som vid näst före - Bil. M 7 d) till Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. NI 1, om Statsverket 1862. 85 gående riksmöte för ändamålet beviljats, ytterligare anvisadt att under nu löpande statsregleringsperiod utgå med en tredjedel årligen.
Det med anledning häraf i Riksarkivet företagna arbete har, såsom Riksarkivarien uti skrifvelse den 11 nästlidne Augusti anmält, i öfverensstämmelse med den af Eders Kongl.
Maj:t nådigst gillade plan, sålunda foitgått, att af den till Konung Gustaf I:s tid hörande registratur en del, omfattande åren 1521—1524, från trycket utkommit; att manuskript till ytterligare två delar är beredt för tryckning och endast väntar på ledig press hos boktryckaren; samt alt en särskild serie, som skall upptaga lagförslagen från Konung Carl IX:s tid, likaledes är under bearbetning och äfven efter icke lång tid färdig till tryckning; anhållande Riksarkivarien, det Rikets Ständers bifall måtte utverkas dertill, att allt hvad af de för omförmälda ändamål beviljade anslag icke blifvit under innevarande statsregleringsperiod lyftadt, må äfven framdeles stå til! disposition i samma afseende.
Som de skrifter och handlingar, för hvilkas allmängörande omförmälda anslag blifvit beviljadt, äro af beskaffenhet att vid såväl anordnande som tryckning taga synnerlig noggrannhet och följaktligen mycken tid i anspråk, hvarföre ock ulgifningen af de till omfånget dryga arbeten, som dels äro färdiga, dels under förberedning för trycket, svårligen kan under den återstående delen af innevarande statsregleringsperiod fullständigt medhinnas; alltså och då det är för verkets oafbrutna fortgång angeläget, att hvad af de anslagna medlen, efter nämnda tids utgång, kan ännu återstå oanvandt, må framgent vara att för ändamålet disponera, tillstyrker jag underdånigst, alt Eders Kongl. Maj:t täcktes i nåder äska Rikets Ständers bifall till hvad Riksarkivarien i sådant afseende hemställt. 31:o.
Vid de två sednaste riksmöten hafva Rikets Ständer anvisat ett årligt understöd af 1,500 R:dr för fortsatt ulgifvande af arbetet
Svenska språkets lagar.