Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— E n annan, ändå mer b e t y d a n d e marknad hölls i Kristinehamn på vintervåren, näm- l i g e n F a s t i n g e n, s o m b r u k a d e r ä c k a flere veckor. » » V a r det den, s o m kallades den g l ä d j e n?
» afbröt Signe.
Inkomster: Behållning från 1895 222: 50 Räntor (till den 1 sept.
1896) 8: 90 Postanvisning från onämnd (Malmö den % 18 %) ...... — - 10: — Kronor 241: 40 » Nej, det var en kreatursmarknad på A m b e r g s h e d e n, » svarade faster Beate-Julie.
» Du h a r k a n s k e läst h o s F r e d r i k p å R a n - sätt: M e n k o m b an te ävie gläija på hea » — » Ja, Utgifter: Myra för inventarierna 5: — Transport o c h diverse utgifter 14: — Desinficering på » Parasiticida » af alla in- ventarierna 33: 50 Behållning 188: 90 " K r o n o r 241: 40 Behållning denna dag: — - 188: 90 Redaktionen af Iduns bidrag för år 1896 50: — " K r o n o r 238: 90 » I d u n s skollofskoloni » s å s o m en v a c k e r framtidstanke s k a l l alltså allt f o r t f a r a n d e lefva och, s å s o m vi h o p p a s, äfven förkofras i denna fond, och enhvar, s o m kan känna sitt b j ä r t a m a n a d t att b i d r a g a till d e s s eviga nu minns jag. » » M a r k n a d e n på A m b e r g s h e d e n var någon- t i n g i s a m m a v ä g s o m d e n s. k.
» o x h e l g e n » i Filipstad.
Nej, Fastings marknad, den var inte för oxar o c h kor, utan för stora a f f ä r s m ä n från G ö t e b o r g o c h t r y g g a b r u k s - p a t r o n e r från b e r g s l a g e n, o c h v i d d e n be- s t ä m d e s årets j ä r n - o c h t r ä p r i s e r f ö r v ä s t r a S v e r i g e.
S t a d e n f y l l d e s af f o l k; d ä r träffade m a n g i f v e t d e m e s t b e m ä r k t a af b r u k s r ö - r e l s e n s s t o r m ä n o c h o f t a s t ä f v e n d e r a s fa- miljer, o c h där lefdes på g a n s k a stor fot, D e t f a n n s d e, s o m h a d e m e d från s i n a h e m kokerska o c h köksattiralj o c h gåfvo ståtliga frukostar, m i d d a g a r o c h supéer i sina för m a r k n a d s t i d e n h y r d a v å n i n g a r; för r e s t e n v o r o där spektakler o c h stora publika baler.
K r i s t i n e h a m n fick u n d e r F a s t i n g e n ett o c h a n n a t s t o r s t a d s d r a g — i n t e a l l t i d af b ä s t a sorten.
D i t k o m m o t. e x.
y r k e s t j u f v a r f r å n å t s k i l l i g a håll o c h g j o r d e i b l a n d l y c k l i g a kap. E n g a m m a l brukspatron hade en gång, oförsiktigt n o g, gått på teatern m e d några tusen k r o n o r i sin p l å n b o k.
V i d u t g å e n d e t o m f a m n a d e s h a n p l ö t s l i g t af e n u n g, ele- g a n t h e r r e, s o m u t r o p a d e: » N e j, se f a r b r o r!
K ä r e farbror, det var då bra roligt » etc.
Då d e n förbluffade m a g n a t e n h a d e h u n n i t s a n s a sig] o c h s ä g a: » Men jag känner j u inte herrn, » b a d d e n elegante o m ursäkt för sitt m i s s t a g, s a d e ett p a r o r d o m för- v i l l a n d e l i k h e t o c h v a r n ä s t a m i n u t spår- löst försvunnen i vimlet — i sällskap m e d brukspatronens p l å n b o k.
Polisen stod oftast m a k t l ö s.
I m a s s a n af k o m m a n d e o c h resan- d e m a r k n a d s b e s ö k a r e v a r d e t l ä t t t. o.
för e n ö k ä n d s t o r t j u f att u n d e r s k y d d a n d e f ö r k l ä d n a d o b e m ä r k t p r a k t i s e r a s i g h i t eller d i t m e d sitt rof.
I n g e n t e l e g r a f f a n n s hel- ler f ö r att b e r e d a h o n o m ett v a r m t m o t t a - gande i grannstäderna.
Så v i d t j a g vet, fanns då ingen annan telegraf i Sverige än d e » k u l ö r t a b r i c k o r n a » m e l l a n V a x h o l m och Stockholm.
*) Det var i den gamla g o d a tiden.
Myc- k e t h a r f ö r ä n d r a t s s e d a n d e s s, o c h få ä r o väl d e af o s s, s o m s k u l l e t r i f v a s, o m l y c - kans g a l o s c h e r p å allvar bure d e m en sex- tio s j u t t i o år t i l l b a k a.
M e n d e t v a r e n g a m - mal glad tid, o c h för en kulturhistoriker, en genremålare eller e n romanförfattare s k u l l e n å g r a t i m m a r s eller d a g a r s v a n d r i n g i e n s å d a n » m i l i e u » — ni h ö r, att er g a m - l a faster i n t e är fullt o b e k a n t m e d n u t i d e n s slagord — k u n n a vara en liten guldgrufva. » B.
J. II — n.
4 Runebergs kvinnliga anför- vandter.
För Idun af Hellen Lindgren.
n stor diktares kvinnliga anförvandter, h u r n a t u r l i g t är d e t i c k e, att v i s k o l a erfara ett lifligt i n t r e s s e af att k ä n n a n å g o t närmare o m d e m, hur gärna vilja vi ej g ö r a oss b e k a n t a m e d d e s s a!
O m v i s k u l l e t ä n k a oss, att n å g o n f r å g a d e o s s, h v a d v i v i s s t e om Runebergs kvinnliga närmasta — h v a d veta vi då o m d e m?
Hvilka upplysningar k u n n a v i l ä m n a o m R u n e b e r g s m o r eller om hans hustru?
T r o l i g e n v e t a d e flesta af o s s b r a litet o m d e m.
O c h dock har Finland vårdat sitt ä d l a s t e sångarminne bättre än vi hafva vårdat vårt bästa — Tegnér.
V i veta m y c k e t mindre o m Teg- nérs närmasta krets o c h hemförhållanden ä n o m R u n e b e r g s, t r o t s d e t att v i h a e n v i t t e r a r e o p a g, a f s e d d att t a g a v a r a p å v å r literaturs stora n a m n.
För har det första R u n e b e r g s m o r — m a n sig b e k a n t o m h e n n e?
*) Faster Beate-Julie optiska telegrafen.
hvad Denna i menar tydligen den
1896 aflägsnaste Österbotten begrafna g u m m a, h u s t r u till s j ö k a p t e n e n L o r e n s U l r i k R u n e - berg, trodde j u naturligtvis ej p å sin s o n s o m d e t b l i f v a n d e snillet, m e n h o n t r o d d e på h o n o m s o m en g o d m o r p å sin duktige gosse, s o m k u n d e, h v a d h a n ville.
H o n s k r e f till s i n k ä r e L u d v i g 1 8 2 5 e t t bref, s o m vi ä g a i behåll.
H a n h a d e d å aflagt det för Fänrik-Ståls-sägnerna så viktiga be- söket i Saarijärvi.
D e t är s v å r t a t t u t a n r ö r e l s e g e n o m l ä s a d e t t a e n k l a b r e f f r å n e n m o r till d e n s t o r e, hvars storhet aldrig skall skådas a f m o - dersögat: » Gud, om.
d u visste, hvad vi hade ledsamt efter dig, sedan d u for.
Ja, hvar dag var så lång, så j a g måtte aldrig fått h o n o m till ända.
Gud låte dig väl gå, goda gosse, så hoppas j a g ännu en gång råka m i n Ludvig och glädjas m e d h o n o m.
Tack, söta L u d v i g f ö r dina båda bref. » Ä r detta ej ett äkta modersbref?
N u har d e n » s ö t e L u d v i g » s k i c k a t p e n g a r af s i n a s m å tillgångar, o c h m o d e r n tackar, j a, det är n å g o t i b r e f v e t s u t t r y c k, s o m p å m i n n e r o m d e n enkla landtkvinnan, s o m niger, när h o n tackar, s o m b o n d k v i n n o r så barnsligt o c h riktigt göra, o c h h o n nästan torkar e n tår u r ö g a t p å s a m m a g å n g.
IDUN d e n e n s a m m a, e n d a s t s k a d a r s i g själf, o m h o n offrar s i g f ö r s i n i d é: h o n m å s t e för- s a k a d e n, » m e n d e t är l j u f t att s å g ö r a ».
» D e n gifta k v i n n a n skall u p p h ö r a att v a r a ett jag, att tänka sig i n å g o t s o m en person- lighet.
H o n får e j e n s offra s i g f ö r e n i d é, t y h o n får e j ä g a n å g o n a n n a n i d é ä n a t t tjäna m a n o c h barn.
F ö r d e m äger h o n r ä t t a t t offra s i g.
G u d v a r e lof, a t t h o n f å r d e t, t y d e t är d o c k v ä r d t a t t l e f v a f ö r, d e t är l j u f t » o.
Fredrika R u n e b e r g älskade helt, m e n o c k s å uppoffrande.
H o n l ä t s ä l l a n s i n k l a g a n öf- v e r f ö r l u s t e n a f f ö r f a t t a r s k a p e t s f r ö j d e r öf- verrösta l y c k a n af att ä g a d e n h o n älskade, m e n n å g o n g å n g spörjer m a n en v e m o d i g stämning.
M a n erinrar sig o s ö k t Carlyles h u s t r u, n ä r d e n n a i e t t b r e f till e n u n g d a m b e r h e n n e f ö r allt i v ä r l d e n u n d v i k a ä k t e n - skap m e d e n b e r ö m d m a n, när fru Rune- b e r g p å sitt s t i l l s a m m a s ä t t i e n a f s i n a d i k t e r, s o m h o n n ä m n e r » Detvärsta » s ä g e r: Men flicka!
ej din kärlek gif en vetenskapens v ä n; hans b o k, d e n är hans bästa lif, han g l ö m m e r dig för den.
Hans yttre bild du äger väl, Men borta, borta är hans själ.
A t t alltid se o c h aldrig ses, se det är värst af allt s o m ges.
På Arenateatern går nu hvarje kväll » Tiggar- studenten » m e d ett lif o c h en lust, s o m äro rik- tigt uppfriskande i rötmånadsvärmen.
Fru Hilda Castegrens Laura är såväl dramatiskt s o m musi- kaliskt en första rangs prestation, o c h hr Svens- sons ungdomliga hurtighet o c h vackra röst kom- m a väl till heders i Simons romantiska person- lighet.
A t t fru Lindström är en ypperlig grefvin- nemamma, är nästan själfklart, o c h erkännande förtjäna o c k fröken Hamberg s o m Bronislava samt hrr Rönnblad o c h .7.
Hagman s o m Ivan o c h öfverste Ollendorf.
Djurgårdsteatern har återupptagit en gammal bekant, farsen » Kärlek o c h exercis » (» Jag är Champignol »), m e d hrr Eliason, Albert Ranft, Bosin, Hultman, G. Ranft, Laven, Engelbrecht, V.
Lundberg, Strömberg, B y s t r ö m o c h Klintberg samt fröknarna Rustan, Åberg, Söderström o c h Michal i de förnämsta rollerna.
o * Oförrättadt ärende.
Skiss för Idun af Wilma Lindhé.
» Jc / varför m a m m a ska behöfva resa u p p till T_ V Stockholm f ö r att skaffa sig n y inspektor, kan j a g inte begripa, » sade Elin Adler misslynt.
» Det första (brefvet), s o m pengarna voro uti, » Fingo vi inte herr Engvall g e n o m rekommenda- fick jag i behaglig tid, t y m i n kassa var alldeles Så skrifver d e n älskvärda författarinnan tioner? » tom.
N o g är det obilligt att imponera på din » Så är han också därefter!
Det där kan ett i e n d y s t e r s t u n d.
D e t är e j d ä r m e d s a g d t, lilla förtjänst, m e n o m du tycker d i g utan sak- barn inte förstå! » nad kunna lämna oss några riksdaler, så vore det att h o n v e l a t v i d h å l l a r å d e t i e n g l a d a r e.
» Barn, när j a g är på fjortonde året! » oss ganska kärt.
M e n för Guds skull, gör dig ingen Men uttalandet ger oss dock en inblick i » Du kan väl i alla fall inte sköta en egendom, olägenhet, då sörjer j a g döden på A i g.
» det själsve, hvilket ibland s o m enanfäktel- och det kan j a g inte heller o m j a g år efter år » Låt mig, gulle Ludvig, ej länge vänta på dina sitter instängd här nere på landsbygden, utan s e af d y s t e r h e t e n s a n d a r g r e p R u n e b e r g s bref, ty d u m å tro, att d e n dagen, då j a g får förbindelse m e d d e n öfriga världen. » höra af dig, är en högtidsdag. » hustru.
(Forts.) » H u r länge blir mamma borta då? » • A c k, g o d a modershjärta, hvarför skulle » Det kan j a g inte säga — en vecka minst. » du ej få se d i n s o n s o m triumfator.
M e n » Mer än en vecka får det inte bli, » sade Elin U r n o t i s b o k e n.
o c h slog armarna o m moderns hals.
» Mamma h u r b ö r d e t ej h a g l a d t R u n e b e r g s e d e r m e r a har j u aldrig varit härifrån, sedan pappa dog. » att p å m i n n a s i g, h u r v ä l k o m m e t d e t v a r, » Den gamla i Taxholm-i är död.
Den » Nej! » svarade modern sakta.
» Jag harlefvat då h a n skickade ett bidrag af sina surt här, nergräfd i arbete, plikter o c h bekymmer.
lilla sjöstaden har all anledning att visa fröken f ö r v ä r f v a d e r i k s d a l r a r d i t u p p till d e t torfti- Lefvat! » återtog h o n drömmande.
» Nej, lefvat Carolina Falks minne tacksamhet o c h heder, ty har j a g inte, bara existerat f ö r att tillfredsställa under sin krafts dagar verkade h o n ifrigt o c h ga hemmet.
Fadern, sjökaptenen, var rörd andras fordringar. » framgångsrikt för samhällets blomstring o c h fram- af s l a g s e d a n 1 8 2 1 o c h fick s l u t a sitt lif åtskridande.
H o n innehade då jämte sin något Elin såg på sin mor, där h o n stod högrest, fin- 1828.
Modern följde h o n o m 1 8 3 4.
yngre syster, fröken Ulrika Falk, gästgifveriet i lemmad o c h på samma gång kraftig, m e d det V a x h o l m, hvilket h o n utvecklade till den för or- mörklockiga hufvudet tillbakalutadt o c h ögonen, ten betydande hotellrörelse, s o m ännu bedrifves s o m det tycktes, fastade p å en punkt långt b m t i d e n af henne 1854 — 56 uppförda hotellbyggna- i fjärran.
Ett af hennes förnämsta sträfvanden v a r » H v a d m a m m a är vacker! » utropade dottern Runebergs hustru v a r en begåfvad kvin- att höja o c h utveckla V a x h o l m såsom badort o c h ofrivilligt.
» Jag önskar m a m m a icke vore det! » na.
Så m y c k e t värre, utbrister kanske d e n att förbättra kommunikationerna.
H o n var v i d fortsatte h o n häftigt.
sitt frånfälle 94 år gammal.
med literaturhistorien förtrogne.
Frågan, Magda Adler hade gift sig m y c k e t u n g o c h var n u v i d trettiotvå år vackrare än någonsin.
o m ä k t e n s k a p l i g l y c k a i v a n l i g m e n i n g är » Lilla sessans » tack.
Prinsessan Louise, Så.
godt s o m från barnkammaren hade h o n möjlig f ö r d e n, s o m delar en b e r ö m d m a n s danska kronprinsparets dotter, som äfven här i kommit in i äktenskapet m e d en man, jämnt dub- lif s o m h a n s m a k a, g ö m m e r p å m å n g a p r o - Sverige under sina besök förvärfvat sig lifliga belt så gammal s o m h o n själf, till hvilken h o n b l e m, för i n v e c k l a d e att här lösas.
D e n store sympatier, offentliggör i danska tidningar följande sett u p p m e d beundrande kärlek, stolt öfver att enkla o c h hjärtliga rader: han valt henne — barnet — framför alla andra.
m a n n e n s m a k a b l i r m e d n ö d v ä n d i g h e t öf- Sedan j a g n u anländt till mitt framtida h e m, Af d e n ridderlige, eftergifne fästmannen blef v e r g l ä n s t af h o n o m, o c h d e t t a k a n h o n v ä l erfar jag en innerlig önskan att mitt hjärtliga emellertid en despotisk, fordrande äkta man, o c h finna s i g i, m e n h o n blir v a n l i g e n g l ö m d tack måtte nå hvar o c h en, som m e d vänlighet af den unga hängifna kvinnan en bäfvande slaf- bredvid h o n o m.
A t t ständigt vara n u m m e r och kärlek tänkt på m i g m e d anledning af mitt vinna, hvilkens snart sagdt enda tanke var att bröllop o c h m i n afresa från mitt älskade fäder- ej misshaga d e n stränge härskaren.
t v å i ett förhållande k a n kännas bittert nesland.
Endast få bland de många är o c h har K o m så därtill en svartsjuka utan gräns eller n o g, m e n b i t t r a r e ä n d å k ä n n s d e t u t a n tvif- det varit m i g möjligt att bringa mitt tack, o c h bestämdt föremål, m e d förhör, hotelser, gråt, för- v e l a t t v a r a n u m m e r n o l l.
O c h v ä r l d e n är jag vill därför m e d dessa rader bedja alla, till säkringar, försoning, nya misstankar o c h scener, så s k o n i n g s l ö s — eller r ä t t a r e s å f u l l k o m - hvilka d e t ej nått fram, vara öfvertygade o m s o m skrämde henne, så att hon till slut knappast den uppriktiga tacksamhet j a g känner.
ligt tanklös, att detta ofta blir h ä n d e l s e n vågade visa sig eller tala v i d en manlig individ.
Louise, Då de varit gifta i åtta år, sjuknade han, o c h m e d h e n n e.
D e n j u b l a n d e skara, s o m o m - Prinsessa af Schaumburg-Lippe, h o n blef hans sjuksköterska i två — tills döden gifver d e t evigt beundrade festföremålet, g e r f. prinsessa af Danmark.
befriade d e m båda.
icke en blick åt d e n store m a n n e n s hustru.
Under sjukdomen var han mera fordrande än D e n h a r s ö k t honom, d e n är f u l l k o m l i g t lik- Drottning Viktorias Jioffröknar.
Drott- någonsin o c h omöjlig att göra till lags.
Ingen ningen väljer sina hoffröknar — maids of honour giltig för henne.
annan än h o n fick sköta h o n o m och, när hon såg, — bland pärernas döttrar.
Vanligen underrättas hvilka kval det kostade h o n o m, då h o n lämnade Fru Runeberg var begåfvad.
H o n talar föräldrarne till d e n unga damen, på hvilken rummet, stängde h o n sig så godt s o m inne där.
en g å n g o m, att h o n » lekt m e d sin docka, drottningens val fallit, helt kort o m drottningens Ibland reste sig de bittra tankarna o c h blefvo önskan, hvilken det faller af sig själft att de skola henne öfvermäktiga, så att h o n måste bita sig sin p e n n a ».
» I c k e att j a g tror m i g hafva betrakta s o m en stor ynnest och hedersbevisning.
i tungan för att hålla tillbaka d e n skoningslösa åstadkommit något, m e n, s o m sagdt, en Det har ännu aldrig förekommit att denna gunst anklagelsen, att han förhärjat hela hennes lif; o c h hvar vill h a sin d o c k a att leka m e d.
» D o c k afböjts.
En hoffröken h o s drottningen uppbär o m natten när h o n ej kunde eller fick sofva, v a r h e n n e s p e n n a l å n g t ifrån n å g o n d o c k a.
en årlig lön af 5,400 kr.
H o n har eget sofrum, därför att han ville ha henne i närheten, tänkte m e n måste dela sin salong m e d e n kamrat.
hon endast på, hur det skulle bli, o m han gick H o n fick t a g a d e n s o m l e k s a k, d ä r f ö r a t t Hvarje uppvaktande hoffröken bär s o m tecken bort.
Slutligen ertappade hon sig allt oftare med h o n ej k u n d e f å a n v ä n d a d e n p å a n n a t sätt, på sin värdighet ett i briljanter infattadt minia- att önska h o n o m döden.
m e n h o n k ä n d e n o g a t t d e n v a r m e r ä n s å.
tyrporträtt af drottningen.
Detta v a r hennes värsta lidande och det h o n I ett af sina bref säger h o n, att ' h o n, | länge förebrådde sig.
i D U N 200 I dödsstunden, då allt s o m varit mellan d e m glömdes för dödens majestät, hviskade han ett enda ord — » förlåt * — så bönfallande och öd- mjukt, att det låg en hel upprättelse däruti.
Hon sörjde h o n o m!
Han hade i många år fyllt hela hennes lif, o c h allt som tiden gick glömde hon hans fel för att leta fram förtjänsterna; men på samma gång kände hon sig s o m en fri- gifven fånge o c h blomstrade upp till en helt n y människa.
Någon u n g d o m hade h o n aldrig haft, och mer och m e r fylldes hennes bröst af längtan att k o m m a ut, lefva, se något af världen!
Egendomen var vid mannens d ö d i ganska då- ligt skick, ty under hans sjukdom fick det gå hur s o m helst.
Själf orkade han ej tala vid in- spektorn och Magda vågade e j, ty äfven till ho- nom, hade svartsjukan sträckt sig.
Under de år som gått i kamp o c h förtryck hade hon tänkt m y c k e t o c h gifvit akt på m y c k e t också, o c h när hon blef änka, blef hon m e d ens matmodern s o m tog tömmarna i hand o c h själf såg o m sitt, så väl i n o m s o m utom hus.
Den som alltid stod henne i vägen, när h o n ville genomföra en mera rationel skötsel af går- den, var inspektorn, en ärlig o c h arbetsam, men strängt konservativ människa, s o m orubbligt höll på den gamla goda ordningen.
Mer än en gång hade hon också tänkt på att göra sig af m e d ho- nom, m e n återhållits af sitt goda hjärta.
Nu var han emellertid uppsagd o c h visste, att hennes Stockhohnsresa hade till mål att skaffa en efterträdare &gt; När hon satt i bredsläden insväpt i pälsverk med Elin bredvid sig, s o m fått löfte att följa med till stationen, stod han m e d mössan i han- den o c h ett så nedslaget utseende, att det gjorde henne ondt.
» Adjö! » sade h o n o c h räckte ut sin hand.
» Jag vet, att jag kan lita på, att herr Engvall ser efter hus o c h hem. » Han nickade bekräftande.
» O m frun inte skulle finna någon s o m passar eller är lämpligare än jag, så.
. » » Sagdt är sagdt, » svarade hon, förmildrande orden m e d en vänlig nick.
» Kör nu, Stenson! » J Redigeras af Sopide Bidrag mottagas med e Linge.
_ Det hade varit konstnäfskarneval o c h Magda kom just därifrån.
H o n b o d d e hos en släkting, hofrättsrådet v o n Bender, som var gift m e d hennes barndomsvän, Selma Kruse, o c h allt från sin ankomst till Stockholm hade hon varit inne i nöjenas hvirfvel.
L y x e n och elegansen i det rika hemmet, de förfinade vanorna, dyrbara toaletterna, lysande festerna o c h främst af allt de framstående per- sonligheterna, m e d hvilka hon k o m i beröring, allt bildade en ny, henne fullkomligt främmande värld, där hon från första stunden kände sig hemmastadd.
Känslan af absolut frihet, s o m hon erfor för första gången under sin lefnad, k o m henne m e d ens att v ä x a ut till en älskvärdare, själfullare personlighet än hon någonsin varit, o c h utan att veta, huru det tillgått, var h o n säsongens hjältinna.
När h o n såg sig i spegeln, förvånades hon öfver sitt utseende och kände, att de smickrande ord, som sades henne, v o r o en sanning.
Medveten därom, liksom om sitt förnäma sätt att föra sig och sin originella, glänsande konversation, blef hon för hvarje dag mera tilldragande, på samma gång hon ej kunde värja sig för en känsla af triumf öfver, att h o n — den underkufvade, af hela världen glömda — förmådde lägga snart sagdt hvilken man hon ville för sina fötter.
I detta lif, s o m fullständigt berusade henne, fanns dock en m ö r k punkt — bref ven hemifrån!
H o n hade varit borta m e r än en månad och kunde ej besluta sig att resa.
Alltid var det nå- got hon måste vara m e d o m, något oförsökt s o m lockade, o c h under de ständiga övertalningsför- söken att stanna kände hon blott allt för väl, hur gärna hon gaf med sig.
Inspektörens bref o m gårdens skötsel retade o c h plågade henne.
Allt detta, s o m helt upptagit henne, syntes nu så litet o c h intresselöst — o c h Bni.
Innehållsförteekning ".
Clara Strömberg.
— M e d silfvernyc- k e l; p o e m af Anna Knutson.
— N å g r a o r d o m slöjd o c h k o n s t s l ö j d; af Mathilda Langlet.
— U r A m e r i k a s k v i n - n o v ä r l d; ett efterföljansvärdt e x e m p e l — H u s e t s härska- r i n n a; en m i n i a t y r för I d u n af Dagmar B — m.
— T i l l I- d u n s a l l a läsare o c h v ä n n e r.
— » Dessa s m å »; Dågra bil- d e r u r de b u n d n a systr&amp;rnas lif af Amanda Kerfstedt.
(F o r t s, o c h s l u t).
— I d u n s julskisstäfiing.
— N ä r g a t s t e - n a r n e b r ä n n a; a f Hlgn.
— » I d u n s skollofskoloni » o c h » I - d u n s skollofskolonifond ».
— Faster Beate-Julies m a r k n a d s - m i n n e n; e n K u l t u r b i l d från det g a m l a V e r m l a n d af B.
J. H — n.
— R u n e b e r g s k v i n n l i g a anför- v a n d t e r; för I d u n af Hellen Lindgren.
— T e a t e r och m u s i k.
— O f ö r r ä t t a d t ä r e n d e; skiss för I d u n af Vilma Lindhé.
Orden beteckna: 1) Stad i Sveri- ge, 2) flod i Indien, 3) bergshöjd i ryska riket, 4) stat i Europa, 5) sjö i Ryssland, 6) stad i Östersjöprovin- serna, 7) stad i Tyskland, 8) härad i Småland, 9) stad i Irland, 10) ö- grupp i Vestindien, 11) biflod till Elbe, 12) flod i Frankrike, 13) sjö i Sverige.
1. n.
I verser, tankedigra, tunga, Vi gå att småord nu besjunga.
Ett festligt samkväm hittas lätt- j a, ännu ett, o m jag ser rätt.
Hvad ropar man åt den som äger En mängd af hvad (?)
o c h ledigt sä- ger Sitt festtal fram?
— En insjö, s ä g?
Två floders namn sen öfverväg!
En sockens namn vi o c k framleta.
Hvad kan en större fågel heta?
H v a d vittne väl betänka bör.
H v a d snurrar rundt o c h nytta g ö r?
Säg, hvarnied kan man såpan spara.
Hur ' dan skall allmän landsväg vara?
TIOSKRITT FOR SOCIRLA ' OCH: LITTLRAAA INTRESSIN I i '.
-;.
-,,,.
L, I, t:.
- e,.
,,:,:, + *: - .. i .,,:.
.S, j&gt;: -:,.
,:.
&amp; ?,diU 7IiaBZ.$t~ * t9iil, Hvad är sanning?
.FT~ * ecZrClc 1 ' - ettelnZrrnd, Vår yngsta poesi.
JIC; AarIr.oZm, På tröskeln till Asien.
(Forts.) 1 i .L.
D., Lärarinnor och annonser., 7V., Upsala .kvinliga studentförening.
F. E., Några ord om den husliga hygienen,, '.
Stockholms internationélla.
1ära; innehem.
edd del anden från Fredri ka-Bremer: Förbundet.
',,.
Från skilda håll. '
f- ' S.
- 9, '.
Bilaga:.
F r e d r i k a ~ - ~ &amp; m e r - ~ ~ i b u.
n .. berättelse.
:; d.
e t s för.
1893. '
.. L.
_ ... "
.. Profver s i k d n s.
j p;?, hegilr-ii fsmko.
oiior sa; ii&amp;s bitt till niiïniristc jcriivtigs + 4 4 i + Pelssei~J~ och m.&amp;toii &amp; y t t r ~ ~ &amp;.
4 UZl ' Ji: ov~sev~~us~ * i~~~ erimt,.
mrut ~ r n r l e r sommaven.
inom ~t * ck- - * ernining - och hems&amp;ning holm k o s t n a d s i r i ~.
~, ..
, -, s,,, - .4.
-, Kontor: S t.
Vnttugatiiii 12, 11. b. Allm.
Tel;.
Y3 73..
i~e1coii~iiieiidei.y sitt.
, stora ocli $dialtiga lager af alla.
Nouveaxi445er, f d), ' sS&amp;sa,ngen.
~ - -.
f3iirslcildt får rek&amp;nnieiidei;?
&amp; tt stora leger af.
r Pelsverk] for Pelskappor, - ' iiiecl diirtill pssaiide öf ver~yger.