Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungörelsen af den 12 November 1831, kunde, vid 1111 inträffad Riksdag, få den jemväl sökta eftergiften af lånet Rikets Ständers bepröfvande underställd; så bar, i anledning derjemte af E. K. M:s Befallningsbafvandes i berörde län derom i underdånighet gjorda hemställan och med afseende å härvid förekommande ömande omständigheter, E. K. M., på det Rikets Ständer måtte komma i tillfälle att urskilja, huruvida afskrifning af ifrågavarande lån må bifallas, täckts, genom remiss af den 14 December sistlidet år, handlingarne i ämnet till Rikets Ständers Stats-Utskott i Nåder öfverlemna.
Rikets Ständer hafva åt detta ärende egnat nödig handläggning, hvarvid i betraktande kommit: att Rikets Ständers, under den 10 November 1834, till E. K.
M. aflåtna underdåniga skrifvelse, angående ofvanomförmälde creditivs beviljande, uttryckligen innehåller, att frågor 0111 afskrifning af de till menigbeter utaf detta creditiv förskjutna medel, hvilka, i anseende till vederbörandes oförmåga, icke kunde återbetalas, borde till pröfning företagas vid den, efter 1838 års utgång, först inträffande Piiksdag, hvadan Rikets Ständer, Expeditions-Utskottets
Skrifvelse, N.o 11.
Ständer redan vid creditivets anvisande förutsatt möjligheten deraf, att sådana afskrifningars beviljande lomme att af omständigheterne påkallas; att några andra dylika afskrifningsfrågor, än den nu förevarande, icke kunna förekomma, enär, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, alla öfriga af berörde creditiv i lunevug meddelade understöd blifvit af vederbörande städer och menigheter godtgjorda, och följaktligen medgifvandet af den nu sökta afskrifningen icke kan föranleda några anspråk å enahanda förmoners tillgodonjutande, i afseende på de, andra församlingar beviljade cholera-creditiv-lån, samt slutligen att Cail Johans församlings invånares nästan allmänna fattigdom blifvit af E. K. M:s Befallningshafvande vitsordad, äfvensom att de för denna församling, inom hvilken cholera-farsoten först utbröt och på ett förfärligt härjande sätt sig utbredde, förekommande ömande omständigheter äro af E. K. M. i Nåder erkända.
Och hafva, med afseende å dertill sålunda förefunne skäl, Rikets Ständer godtfunnit bevilja afskrifning och eftergift af det, oftanämnde församling med Tvåtusen tvåhundra R:dr B:co tilldelade låne-understöd utaf creditivet för cholera-kostnaders bestridande.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 7 Maj 1840.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Maj 1840.
Preste-Ståndet den 7 — — Borgare-Ståndet den 7 —- — Bonde-Ståndet deu 7 -— — Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, angående väckt fråga om Kronoparken Wahraskogens upplåtande till lastageplats.
Uti enskild motion är hos Rikets Ständer uppgifvet, hurusom den för en stor del af Kinne Härad i Skaraborgs Län, i anseende till dervarande Bih. till R.
Prat. 1840. 10 Sami. 1 Afd. 4 j6 JExpedäions-Utskottcts Förslag till und.
Skrifvelse, IV:o 11. jordmons svaga beskaffenhet, nödvändiga binäring, hvartill Kinnekulle* serskilda sten-arter lemnade tjenlig! tillfälle, kunde, i saknad af en allmän lastage-plats, icke med någon egentlig fördel begagnas af andra, än dem, hvilkas ego-områden begränsades af sjön Wenern, och hvilka således voro i ti Illa lie att afsända sina arbeten sjöledes, hvaremot denna orts öfrige invånare voro antingen helt och hållet utestängda från berörde binärings utöfvande, eller ock dervid beroende af strandegarnes godtycke, i afseende å de under senare åren högt stegrade anspråken på godtgörelse för strandens begagnande till lastningsplats; med anledning af hvilka anmärkta förhållanden förslag jemväl blifvit framsläldt derom, alt den för Kronans räkning behållna, i nämnde Län invid Wenern belägna Kronoparken Wahraskogen måtte upplåtas, dels till en för kringliggande orts invånare sålunda behöflig och nyttig lastageplats, hvartill den skulle ega lämplighet, dels ock för anläggandet af en väg till denna plats.
Och som, ehuruväl noggrann local-kännedom erfordras, för att kunna med tillförlitlighet bedöma vigten och fördelaktigheten af nyssberörde
Kronoparks upplåtande till en allmän lastage-plats, Rikets Ständer dock förmoda, att en dylik, nu saknad, plats bör icke obetydligt underlätta afsättningen af nästgränsande orts producter och såmedelst jemväl bereda ökad vinst å omförmälde för samma ort synnerligen lämpliga binäring, få Rikets Ständer härmed i underdånighet anmäla, att, derest E. K. M., efter vederbörandes hörande, kunde i Nåder finna, att upplåtelsen utaf större eller mindre del af Kronoparken Wahraskogen till en allmän lastageplats vid Wenern oell till anläggande af en i sådan händelse behöflig väg, vore af nytta för ortens invånare och icke medförde någon egentlig olägenhet eller förlust för Kronan, Rikets Ständer, äfven för sin del, medgifva, att erforderlig andel af ifrågavarande Kronopark må till detta ändamål upplåtas, på det sätt och med de vilkor, E. K.
M. kan finna för godt i Nåder bestämma och föreskrifva.
Stockholm den 7 Maj 1840. Expeditions-UtskoUets Förslag till uncL Skrifvelses A.-o 11, i3. »7 N:o 12.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den i3 Maj iS^O Preste-Ssåndet den i3 — — Borgare-Ståndet den i3 — — Bonde-Ståndet den i3 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse3 angående val af Justitice-Ombudsman och dess Suppleant. S. A. K. Att Rikets Ständers Electorer, genom val i behörig ordning, utsett HofRätts-Rådet i E. K. M:s och Rikets Svea Hof-Rätt, Riddaren af E. K. M:s Nordstjerne-Orden Carl Ludvig Landin att vara Rikets Ständers Ombudsman, samt Krigs-Fiskalen, Lagmannen Lars Johan Rhodin att vara JustitireOmbudsmannens Suppleant, få Rikets Stander härigenom i underdånighet anmäla; framhärdande &c. Stockholm den 13 Maj 1840.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i3 Maj 1840.
Preste-Slåndet den i3 — — Borgare-Ståndet den l3 — — Bonde-Ståndet den i3 — — Rikets Ständers Förordnande för Hof-Rätts-Rådet och Riddaren. C. L.
Landin att vara Rikets Ständers Justitice-Ombudsman.
t,Vi efterskrifne Sveriges Rikes Ständer &c. &c. &c., som härstädes å Laetima Riksdag äro församlade, gore veterligt: att, sedan, jemlikt hvad 96 och 97 §§.
Riksdags-Ordningen stadga och förmå, Wäre Electorer i laglig ordning utsett Hof-Rätts-Rådet i Kongl. Majrts och Rikets Svea Hof-Rätt, Riddaren af Kongl.
Maj:ts Nordstjerne-Orden Carl Ludvig Landin, att bekläda Justitiae-Ombudsmans-Embetet; så vilje Wi, 28 Bxpeditions-TJtskoItets Förslag till und.
Skrifvelse j N.-o 14• i kraft häraf, hafva förordnat honom, Carl Ludvig Landin, att vara Wår Justitiae-Ombudsman, hvarvid honom åligger att ställa sig tili efterrättelse Rikets Grundlag och Laga Stadgar, jemte den af Oss under den 1 Mars 1830 serskildt utfärdade Instruction; och kommer han att åtnjuta de löningsvilkor och öfrige förmoner, som Wi för detta Embete anslagit.
Till yttermera visso hafva vi detta underskrifvit och med ”Wära insegel bekräftat, som skedde i Stockholm den 13 Maj 1840.
Preste-Ståndet den i3 — — Borgare-Ståndet den i3 — — Bonde-Ståndet den i3 — — Rikets Ständers förordnande för Krigs-Fiscalen, Lagmannen L. J. Rhodin att vara Rikets Ständers Justities Ombudsmans Suppleant.
Wi efterskrifne Sveriges Rikes Ständer &c. &c. &c., som härstädes å Lagtima Riksdag äro församlade, gore veterligt: att, sedan, vid anstäldt val, i öfverensstämmelse med 98 §.
Éegerings-Formen och 63 §. Riksdags-Ordningen, Wäre Electorer utsett Krigs-Fiscalen, Lagmannen Lars Johan Rhodin att efterträda Wår Justitiae-Ombudsman, i händelse han innan nästkommande Riksdag skulle med döden afgå; så vilje Wi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, Lars Johan Rhodinj att i detta fall vara Wår Justitiae-Ombudsmans efterträdare; och har han under tiden att ställa sig tili efterrättelse, hvad Wår den 1 Mars 1830 för Justitiae-Ombudsmannen utfärdade Instruction i 25 §. stadgar och förmår.
Till yttermera visso hafva Wi detta underskrifvit och med Wära insegel bekräftat, som skedde i Stockholm den 13 Maj 1840.
Skrifvelse j IV.-o 15. 29 N:o 15.
Uppläst och godkändthos Ridd. och Adeln den 27 Maj 18^0.
Preste-Ståndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 27 — — Bonde-Ståndet den 27 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse^ angående frågastäldt anslag till ett i Götheborg inrättadt naturhistoriskt Museum. (Stats-Utsk.
Uti. N:o 55.) S. A. K. Sedan Wetenskaps- och Witterhets-Samliället i Götheborg, som beslutat stifta ett Museum, hufvudsakligen innefattande natur-alster från Rikets vestra landskap, der offentliga naturalie-samlingar hittills saknats, och dertill upplåtit, hvad bemälde samhälle förut egde af dylika samlingar, hos E.
M. i underdånighet anhållit, att, då local för inrättningen blifvit anskaffad och flere för saken nitälskande medborgare lemnat tillskott till anläggnings-kostnaden, äfvensom bidrag af naturalier, hvadan ifrågavarande Museum, utan något understöd af allmänna medel, snart vore fullständigt organiseradt, men dess förkofran oundgängligen fordrade anställandet af en skicklig conservator, med arfvode af 4 ä 500 R:dr, hvartill de enskilda tiilgångarne ej voro tillräckliga, omförmälde årliga belopp måtte, intilldess annan tillgång kunde beredas, emot vissa vilkor till Wetenskaps- och Witterhets-Samhällets disposition i Nåder anvisas; så liar, efter det Wetenskaps-Academien blifvit hörd, E. K. M., enär tillgång af allmänna medel för ifrågavarande ändamål saknades, genom aflåten Nådig skrifvelse till Stats-TJtskottet, behagat fästa Rikets
Ständers uppmärksamhet på behofvet att till förenämnde Museum bestämma ett anslag af 500 R:dr årligen.
Vid pröfning af förevarande fråga, hafva Rikets Ständer, under erkännande af det förtjenstfulla uti ofvanberörde stiftelse, äfvensom af nyttan att i Rikets provinser ega dylika samlingar, likväl ansett sådana stiftelser af endast localt intresse böra af provinserne sjelfva bekostas, samt att statens anslag föi- vetenskapliga ändamål icke lämpligen böra splittras, utan användas för så beskaffade Inrättningar, hvilka äro nationens gemensamma tillhörighet, hvadan Rikets
Ständer saknat skäl att det ifrågaställa anslaget bevilja.
Hvilket, till svar å E. K. M:s i ämnet gjorda Nådiga framställning, Rikets Ständer få härmed i underdånighet anmäla.
Stockholm den 27 Maj 1840. 3o Expeditions-Utskottets Förslug till und.
Skrifvelse, N.o 16.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Maj 1840.
Preste-Slåndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 27 — — Bonde-Ståndet den 27 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående anslag af Statsmedlen till en vid Stora Räby i Skåne inrättad Räddningsanstalt för moraliskt vårdslösade barn.
N:o 00.) S. A. K.
Hos Rikets Ständer har anmälts, huruledes vid Stora Råby inom Malmöhus Län skall på Öfverste-Kammar-.Juakaren m. m.
Friherre Gyllenkrooks bekostnad, och till hufvudsaklig likhet med en i närheten af Hamburg bildad dylik inrättning, blifvit stiftad en anstalt, hvarest till årligt fritt underhåll komme att upptagas ett visst antal barn, från 10 till 15 års ålder, hvilka dels blifvit beträdde med brott, dels sysslolöst kringstrukit och sakna föräldrars eller annan vård, äfvensom att Inrättningens Direction, uti hvilken Länets Höfding och Stiftets Biskop voro Ledamöter, beslutit, det Inrättningens Föreståndare borde under innevarande vår-tid företaga en resa, för att besöka förenämnde jemte andra likartade Inrättningar i Tyskland; med anledning hvaraf och enär de upplysningar, hvilka såmedelst kunna erhållas, i afseende på de i främmande länder befintlige anstalter för vanvårdade och vilseförda barns räddning från moraliskt förderf, böra blifva serdeles gagneliga till ledning för de åtgärder, hvilka i enahanda afsigt jemväl inom Sverige komma i fråga, Rikets Ständer, äfven såsom ett erkännande af den ädla och gagneliga syftningen i företaget, beslutit, att tili den person, som af Räddnings-anstaltenS Direction utses att i Hamburg och andra orter taga kännedom af dervarande för samma ändamål stiftade Inrättningar, anslå, såsom reseunderstöd, en summa al Ett Tusen R:dr B:co, att af Riksgälds-Contoret hållas bemälde
Direction tillhanda, mot vilkor, att nämnde person, efter återkomsten till fäderneslandet, genom trycket offentliggör, hvad han, i afseende på dessa Inrättningars organisation och de resultat, hvilka genom dem erhållits, kunnat inhemta.
Hvilkets Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M. i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 27 Maj 1840.
Expedit ions-Utskoitets Förslag till tind.
Skrifvelse, Nio 1J.
Sa N:o 17.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Juni 1840.
Preste-Såndet deri 3 — — Borgare-Ståndet den 3 — — Bonde-Ståndet den 3 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upphäfvande af Rikets Ständers garanti för vis>a Hjpotheks-Föreningars skuldförbindelser.
(Stats S. A. K. Rikets Ständer hafva inhemtat, att, ehuru, enligt hvad vid sista Riksdag beslutits, Kiksgälds-Contoret borde garantera de efter vissa fastställda grunder inrättade hypotheks-föreningars skuldförbindelser, någon så beskaffad garanti lik viii icke under tiden funnits för berörde Inrättningars oafbrutna verksamhet behöflig eller ens blifvit ifrågaställd; och som det med ifrågavarande beslut åsyllade ändamål således i sjelfva verket synes vara vunnet, titan att det, under förutsättning af sedermera väsendtligen förändrade förhållanden, såsom oundgängligt ansedda biträdet af Statens borgen behöft anlitas, hafva Rikets Ständer, med hänseende härtill, samt enär, äfven i detta fall, statens sammanblandning med enskilde personers credit och industriföreningar bör, så vidt möjligt är, sorgfälligt undvikas, godt funnit till ali kraft och verkan upphäfva det vid sisla Riksdag, till befrämjande af Hypotheks-Föreningars uppkomst, fattade beslut, angående Riksgälds-Conlorets åliggande att garantera fullgörandet af de skuldförbindelser, som utfärdades al dylika, enligt derför fastställda hufvudgrunder, organiserade föreningar; Hvilket Rikets Ständer få härmed i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3 Juni 1840. 52 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse j ZV.-o 18.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Juni \8^o. Preste-Ståndet den 3 — — Borgare-Ståndet den 3 — — Bonde-Ståndet den 3 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Landt-Räntmästaren J. E. Bloms m.f:s ansökning om eftergift af 3 års ogulden ränta för Örebro qvarn.
(Stats-Utsk. lill. N:o 86.) S. A. K.
Genom Nådig remiss af den 15 sistlidne Februari, har E. K.
M. behagat till Rikets Ständers Stats-Utskolt öfverlemna en af Landt-Räntmästaren i Stockholms Län, Kamereraren J. E. BloiUj å egne och Öfrige delegares i örebro skattlagda tull-mjölqvarn vägnar', till E. K. M. i underdånighet ingifven skrift, innefattande anhållan, att, sedan nämnde qvarn natten till den 9 September 1833, genom inträffad vådeld, totalt nedbrunnit, och för densammas återuppbyggande erfordrats en tid af mer än tre år, så att qvarnen först emot slutet af September 1836 kommit i det skick, att den kunnat till allmänhetens betjenande med förmälning upplåtas, under hvilken ombyggnadstid intressenterne varit i saknad af all tulllägt, E. K. M., med afseende å flere anförda skäl, täcktes af Nåd bevilja sökanderne eftergift af den qvarnränta, som under berörde tidrymd med 100 tunnor spanmål för året bordt utgöras; i hvilken fråga E. K. M:s och Rikets Kammar-Collegium, uti afgifvet utlåtande, i underdånighet anfört: att, genom nyssberörde utan något sökandernes förvållande inträffade eldsvåda, det ovanliga förhållande uppkommit, att qvarnen, som under en tid af mindre än 40 år förut 2:ne gånger blifvit från grunden nybyggd, den ena, efter att, såsom vid nu ifrågavarande tillfälle, totalt hafva nedbrunnit, måst för 3:dje gången nybyggas till yttre väggarne af sten och det gående verket af jern, med ospard omsorg och en kostnad, hvarå räntan ansåges vida öfverstiga, hvad intressenterne kunde hafva i behållen afkastning att påräkna; att det arrende, som under sista tiden af Kronans egovälde tillföll staten af denna lägenhet, vid skedd skatte-försäljning deraf på 1720:talet förvandlats till ständig grundränta, samt nu utginge med 16f tunnor af hvarje par stenar, eller tillsammans för 6 par med 100 tunnor spanmål, den högsta qvarn-ränta, som inom Riket funnes vara någon Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, Dl:o 19. 55 någon qvarn åsatt, och hvilket dryga räntebelopp, efter hvad sökanden uppgifvit och jemväl i orten kändt samt af auctoriteterne vitsordadt vore, i förening med det knappa vattenfallet, verkat dertill, att högre arrende, än 75 tunnor icke kunnat erhållas, hvarmed dock förefallande underhålls- och nybyggnads-kostnader måst bestridas, i följd hvaraf denna lägenhet en längre tid gått i köp och salu för tredjedelen af nu nedlagde byggnads-kostnad; samt att, efter den förbättring, qvarnen genom nämnde betydliga uppoffring erhållit, säkerhet syntfes vara vunnen, att den dryga grundräntan till oförminskadt belopp kan i framtiden utgå, hvarföre ock Statens fördel ostridigt vore genom den verkställda byggnaden befrämjad; och hafva Rikets Ständer, med afseende å hvad Kongl.
Kammar-Collegium i ämnet sålunda anfört och upplyst, pröfvat skäligt att, såsom understöd för omförmälda förStaten gagneliga nybyggnad af Örebro qvarn, efterskänka den ränta, som under byggnadsåren eller från den 9 September 1833, då qvarnen nedbrann, till den dag i September månad 1836, då densamma åter sattes i gång, bordt för samma qvarn utgöras.
Hvilket, till svar å E. K. M:s Nådiga remiss, Rikets Ständer få härigenom i underdånighet meddela.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 1 Juni 1840.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 10 Juni 1840.
Preste-Ståndet den i3 — — Borgare-Ståndet den >3 — — Bonde-Ståndet den i3 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående upphäfvande af den Hof-Rätterne lemnade tillåtelse att, under serskild omständighet j i dråpmål döma till lottkastning emellan flere anklagade.
N:o 33.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt, huruvida icke angeläget vore, Bih. till R.
Prof. 1840. 10 Sami. 1 Afd. 5 54 Expeclitions-Utskottcls Förslag till uncl.
Skrifvelse j N.-o 1Q att i Grundlagsenlig ordning undanrödja det, genom Kongl. Brefvet den 3 Juni 1752, i öfverensstämmelse med föreskriften i ett föregående Kongl. Bref af den 17 Januari 1724, gifna förordnande, att, enär i dråpmål förekomme, det flere i bråd skillnad lagt hand å den döde, och ej utrönas kunde af hvilkens handa verkan lian döden ljutit, Hof-Rätt egde döma till lottkastning emellan de anklagade och såmedelst urskilja, hvilkendera dödsstraffet undergå skulle; och som, vid öfvervägande häraf, Rikets Ständer funnit, att omförmälde, såsom lagligt bevisningsmedel ännu qvarstående, ehuru i senare tider ej använda utväg att upptäcka verkliga banemannen i dråpmål, vittnar om äldre tiders råhet och vidskepelse bland folket samt okunnighet eller liknöjdhet hos lagstiftaren; att, då på flere ställen i Europa och jemväl i Sverige lagarne under medeltiden tilläto eller ålade den anklagade att genom envig, jernbörd eller andra prof försvara sin sak, hvilade lagbudet på öfvertygelse» om Guds omedelbara mellankomst, för att straffa brottet eller uppenbara oskulden, hvaremot numera århundraden förflutit, sedan en stigande upplysning skingrat denna folktro, hvilken utgör enda tänkbara förklarings-grunden för ett stadgande, som, der menniskoförmåga funnits otillräcklig att utforska sanningen, insatte slumpen till domare i högsta instansen öfver den anklagades lif eller död; att det utan tvifvel är en af Statens angelägnaste omsorger att söka upptäcka och bestraffa brott, serdeles dem, hvarigenom menniskolif blifvit spillda, men att upptäckten bör föregå straffet, liksom orsaken sin verkan, så vidt lagen och dess handhafvare ej vilja göra sig skyldige till sådane juridiska mord, hvarpå exempel i förflutna tider icke saknats; samt slutligen att, då upplysning och rättvisa lika högt bjuda, att endast den, som är öfverbevist om ett brott, bör undergå det i lagen derå satta straff, måste det vara uppenbart stridande deremot, att åt ett ovisst tärnings-kast öfverlemna afgörandet af den vigtiga och granlaga frågan om den tilltalades skuld eller oskuld; alltså hafva Rikets Ständer på alla dessa skäl, ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla om utfärdande af Nådig Kungörelse derom, att E. K. M:s Nådiga Bref af den 3 Juni 1752, angående tillåtelse för HofRätterne att, i dråpmål döma till lottkastning,
då ej utrönas kan, hvilken af flere varit den dödes baneman, upphört att vara gällande.
Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 1 Juni 1840.
Expedi.tion.s-U 35 N:o 20.
Preste-Ståndet den 3 — — Borgare-Ståndet den 3 — — Bonde-Ståndet den 3 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse} angående ändring i Kongl.
Förordningen den 16 Juli IJ/Q* i fråga om straff för enskilde tjenare m. fl. som försåtligt våldföra husbondefolket.
N:o 37.) S. A. K. Genom E. K. M:s under den 16 Juli 1776 utfärdade Nådiga Förordning är vordet stadgadt: ”att då enskilde tjenare, bönder eller torpare, hvilka betjena med arbete eller dagsverken, sätta sig för husbonde-folket i försåt, ehvar det helst är, att dem skada göra till lif eller lem och sargar dem eller slår blånad eller blodvite, sådana böra straffas, mannen med 32 par spö och qvin nan med 24 par ris, tre slag af paret, samt derjemte mista äran och arbeta ett eller flere år på någon fästning, allt efter brottets grofhet och den brottsliges arghet; börandes lian sedermera under arbetstiden på fästning en gång hvarje år undergå samma straff af spö eller ris, och det på samma dag, som lian första gången det utstått;” hvilken sålunda bestämda serskilda bestraffning för husbondes försåtliga öfverfallande Rikets
Ständer funnit vara i strid med de för brottmålslagen i allmänhet nu gällande grunder, äfvensom följaktligen rättelse härutinnan af behofvet påkallad; hvarvid, ehuru för brott af ifrågavarande beskaffenhet tillämpliga lagstadganden redan finnas, dels i 15 Gap. 2 §.
MissgerningsBalken, hvarigenom utsattes bestraffning af 32 pär spö, 24 par ris eller 24 dagars fängelse vid vatten och bröd för den som uppsåtligen bär hugg och slag å sin husbonde eller matmoder, dels i 21 Cap 6 §. samma Balk, hvilken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, innehåller, att den, som sätter sig i försåt för annan, att honom skada göra till lif eller lem och sargar honom eller gör blånad eller blodvite, skall straffas med ett års fängelse, med eller utan arbete och 100 dalers böter samt, i brist af böter, arbeta derutöfver fyra månader; likväl och då de händelser, hvarpå exempel ej saknats, att enskilde tjenare, eller landtbönder och torpare, hvilka betjena med arbete, försåtligen och i uppsåt att hämnas, utöfva gröfre våld emot husbonde-folket, äro af en eftertänkligare 55 Expeditions-TJiskottets Förslag till und.
Skrifvelse , ±V;0 20. art och medföra större våda för den personliga säkerheten, än försåtligt öfverfallande i allmänhet, enär i förra fallet försåtet på en gång är svårare att undvika och tillika våldför vigtigare personliga förhållanden, eller de, som med den husliga sammanlefnaden äro förknippade, hafva Rikets Ständer trott den uti förstberörde Nådiga Förordning stadgade straff-skärpning icke höra alldeles försvinna; hvaremot Rikets Ständer ansett en lämplig ändring deruti kunna ske, om ej mindre från straffet borttages, hvad som är stridande emot brottets art eller deruti utmärker grymhet, såsom påföljden af ärans förlust och förnyad spö- eller ris-slitning under fängelse-tiden, än ock åt Domaren öfverleinnas att, efter omständigheterna, döma till spö eller ris, eller till fängelse vid vatten och bröd; i öfverensstämmelse med hvilka åsigter Rikets
Ständer för deras del beslutit att, med ändring af E. K. M:s Nådiga Förordning den 16 Juli 1776, följande må stadgas: då enskilde tjenare, landtbönder eller torpare, hvilka med arbete eller dagsverken betjena, sätta sig för husbonden eller matmodren i försåt, ehvar det helst är, att dem skada göra till lif eller lem, och sarga dem eller slå blånad eller blodvite, skola sådane straffas med 32 pär spö, 24 pär ris eller 24 dagars fängelse vid vatten och bröd, samt derjemte arbeta å fästning två eller flere år, efter brottets beskaffenhet.
Med anmälan om hvilket beslut och för den händelse E. K.
M. profvar skäligt detsamma i Nåder biträda, Rikets Ständer få i underdånighet anhålla, det E. K.
M. täcktes låta Nådig Författning i ämnet utfärda.
Skrifvelse, N.-o 2t. 5?