Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stadens styrelse består af en borgmästare oell två rådmän, hvilka sednare årligen utväljas bland stadens borgerskap.
Staden gemensamt med kringliggande byar, Sölfve, Sölfvitsborgs slolt, Ynde, Sissebäck och Waljö, utgör ett pastorat.
Stadens inkomster hem tas hufvudsakligen från den underlagda jorden och skogen; hvad derutöfver erfordras, fy lies dels genom afgift af handel och sjöfart samt dels genom stadsskatt, den stadens invånare erlägga i mån af bevillning efter andra artikeln.
Undervisningen bestrides i ett staden tillhörigt skolhus af rektor och en kollega; och linnes derjemte en särskild lankasterskola.
Sjukvården besörjes af en i staden stationerad provincial-läkare och en stadsläkare; der finnes ock ett apothek och ett större badhus.
Fattigvården handhafves af en dertill vald direktion, enligt af Kongl. Majit år 1832 faststäldt reglemente.
I en dertill uppförd byggnad vårdas och underhållas 32 fattiga.
En år 1838 inrättad sparbank hade vid 184-7 års slut en grundfond af t,(>95 R:dr 22 sk. och insättarnes fordran utgjorde 73,257 R:dr.
Den förra har nu stigit till 4,206 R:dr 24 sk. och den sednare till 120,400 R:dr 12 sk.
Under Carlskrona stad lyda tvänne köpingar, Ronneby i Medelstads och Christianopel i Östra Härad.
Särdeles ilen förra eller Ronneby är af betydenhet; äger 1,726 invånare och drifver fördelaktig rörelse.
Der finnas 18 handlande och 43 handtverkare; hvarjemte köpingen har 7 seglande fartyg af tillhopa 157$fo lästers drägtighet.
Såsom redan förut blifvit nämndt är särskild läkare der anställd och der finnes ock ett apothek.
Dä kolera farsoten sistlidet år hemsökte denna ort, var det egentligen Ronneby köping, som deraf drabbades.
Dc derstädes insjuknades antal utgjorde 88, bland hvilka 38 afledo.
Bekymret för fattigvården, som redan » 19 förut hardt betungade detta samhälle, ökades än mera, dä till följd al nämnde farsot ett sä stort antal barn blefvo värnlösa; men detta bekymmer har blifvit förmildradt derigenom att Kongl. Majit i nåder beviljat en summa at 500 födr Banko, att årligen under 5 år al barnhusfondens medel utgå och användas tili understöd för sådane barn.
Cliristianopels köping har blott 2 handlande oell några fä handtverkare.
Carlskrona den 30 December 1851.
ARVID FAXE. R.
Trägårdh. Å. F. Lychou. TIBELL för Landet Krono-Fisken . . .
Dito Qvarnar . . . Frälse-Säterier . . .
Säteri-Rusthåll.
. . Insockne Frälse-Hemman Utsockne dito Frälse-Skatte-Hemman Krono-Hemman . . Krono-Rusthåll . .
Krono-Skatte-Hemman Krono-Skatte-Busthåll Militie boställen . . Civila boställen. . .
Ecklesiastika boställen Lotshemman, Skatte .
13 års återväxt och med sparande af den öfriga skogen i öfverensstämmelse med af Landtmätare eller Öfverjägare uppgjorda provisionella huggningsplaner, hvilka rättas till enlighet med de definitiva, i den män desSa hunnit stadfästas.
Många svårigheter hafva mött vid utstakandet af gränsen emellan Jägeritjenstemännens myndighet och den verksamhet, sorn skall tillerkännas
Häradshoernes kommiterade för allmänningsvården; helst dessa kommiterade, genom de uti Länet derom skedde och sedermera vederbörligen understå
Ide regleringar fått sig uppdragit befattningar, som, genom derefter ut färdad t Nådigt Reglemente för Skogs- och Jägeristaten, blifvit betydligen inskränkta eller försvarade eller äfven omintetgjorde.
Der tjenslemannen och de kommiterade mötas med beredvillighet, icke någondera tillvällande sig afgörande myndighet utan blott öfverläggande om sättet att ernå det gagneligaste resultat, fler går verkställigheten lätt.
Ett Härad har frånsagt sig all vidare befattning med allmänningsvården.
Kronoparkerne hafva under samma tidrymd icke blifvit till trakthuggning indeldte; bloLL förslag dertill uppgjordt för den inskränkta vestra Malmskogen, som nu vunnit stadfästelse och snart skall träda i verkställighet.
Kronoparken
Omberg är ännu till någon del underkastad tvist om utbrytning och derföre har förslag om dess begagnande ej ännu kunnat ske.
Ycke kronoparks aflägsna läge hindrar dess begagnande med fördel förr, än priserne på skogsförnödenheter stiga högre än de för närvarande äro, hvilket faktiskt visar sig genom de fåfänga bemödanden, der gjorts, att till någorlunda skäligt pris försälja af vindfällen och torkade träd, upphuggen ved.
Plan leri ngarne på den lilla kronoparken östra Malmskogen bära föga frukt, emedan så väl mullbärs- som lärkträdsplantorne affrusit våren år 1842- Enskilte, som se denna inverkan af klimatet, afhålla sig nogsamt ifrån att på sådant sätt använda kostnad och möda.
Majit under den a3 Augusti 18,4^> Nådigst anbefallt att såg framgent skall nyttjas vid fällning af träden på kronoparkerne och tre större haiidsågar lill Länet ankommit, har profsågning dermed ägt rum; hvarvid utrönts att fällning med såg går något, ehuru föga långsammare än med yxa, men alt den på större träd besparar vid pass f aln af trädets bästa del.
Vid afsågning utaf liggande träd vinnes, genom begagnande af yxa, så viii betydlig tid, som, i trädmassa en tolftedel.
Men ett stort antal sågar erfordras, om alla träd som årligen böra å kronoparkerne utsynas, skola fällas med såg; och instrumentets dyrhet samt besväret att varsamt köra det på käl - 14 ken till skogs, motarbeta användandet i stort, hos allmogen, utaf denna skogsbesparings-utväg.
Bränntorf har begynt att mera begagnas till brännerier på flera ställen och jemväl till en ångmaschins drift.
Brandskiffer har jemväl brutits och begagnats till kalkbränning och uti tegelugn tillika med ved.
Stenkol finnes ej, men införskrifvas till begagnande vid Motala och i Norrköping.
Bruksrörelsen har, sedan sednaste underdåniga Berättelsen afgafs, fortgått med en ej obetydlig utvidgning intill slutet af år i84a, då tillverkningarne öfverstego dem under 1838: vid Mässingsbruken med 18 SkSf, vid Kopparverken med nära 200 SkSf, vid Stångjernsverken med närmare 5,4oo SkS”, och vid Manufakturverken med närmare 1,700 SkSö Tackjernsblåsningarne äro temligen oförändrade; men gjutningarne af kanoner samt diverse slag något minskade.
Nya bruksanläggningar hafva ej ägt rum; men privilegier till nytt smide, såsom tillökning uti gamla rättigheter, hafva vid några bruk blifvit beviljade.
Derigenom utgöres ortens jernbruk af ! kanongjuteri, 1 annat gjuteri i mindre skala, 2 masugnar för tackjernsblåsning, 32 stångjernsbruk med 72 härdar och 5i hammare.
Manufakturverken, dels förknippade med slångjernsbruken, dels serskilte till ett antal af 10, bestå af 3o kniphammare, 52 spikhammare, 7 räckhammare, 4 skärvalsverk, 6 stålugnar, förutan Motala mekaniska verkstad med dess gjuteri, valsverk och smedjor m. m., och mekaniske verksläderne uti Norrköping.
Kopparverken och mässingsbruket med sin knappnålsfabrik hafva fortfarande varit uti drift.
Marmorbruket fortfar jemväl i sin inskränkta verksamhet, likasom kalkbrotten begagnas utan särdeles utvidgning, ehuruväl tillgångarne derå äro ofantliga och nyttan af kalkens utvidgade användande synes vara påtaglig.
Bränslets dyrhet, som ock gör kalken dyr, har likväl hittills minskat dess vidsträcktare användande såsom hjelpgödningsmedel vid jordbruket.
Fabrikerne uti städerna skola, i sammanhang med öfrige uti dem befintlige förhållanden omnämnas.
På landsbygden äro:
Klädesfabriker: vid Åtvidaberg, Råby och Forsså nära Kisa, Marielund och Wistinge, med tillverkningar af mestadels gröfre eller mellansortsklädeu till värde af vid pass i3o,ooo R:dr årligen.
Segelduksfabrik vid Rodga; aftynande.
Glasbruk vid Rejmyra, med sig ökande tillverkning, som uppgått till ett värde af nära 60,000 R:dr årligen.
Det vid Cedersberg har upphört att blåsa glas, och blott sliperiet fortfar.
Pappersbruk äro 6 privilegierade, hvaraf 5 arbeta, med mycket inskränkt tillverkning på gamla sättet, och med nedsatta priser mot förr. 01 jeslagerier äro 7 stycken, alla mindre belydlige, utom det vid Orremåla, der tillverkningen sistlidne år uppgick till ett värde af 9,400 Pi:dr B:ko.
Kimröksbruk: 2 st. äldre af föga betydenhet.
I sednare åren är vid Motala anlagd en kritmalningsqvarn, som torde kunna blifva af någon vigt, så vida full afsättning kan beredas.
Snusfabriker: 2 obetydliga.
Såpsjuderi: i som föga lönar sig.
Garfverier: 23 stycken alia mindre betydliga med föga utmärkt läderberedning.
Färgerier: 8 stycken, hvaraf de vid klädesfabrikerne äro betydliga, men de öfrige hafva inskränkt rörelse.
Stampar till valkning af vadmal m. m. 9 stycken. Bresiljeqvarn: 1 med ringa vinst.
Tegelbruken:
49 stycken med stark afsättning; tillverkningen, som är inskränkt genom skogstillgångarnes beskaffenhet, är ej tillräcklig för Länets behof.
Jemväl finnes en större fabrik för kakelugnar och lerkärl der vackra arbeten verkställas.
Pottaska tillverkas på 2 ställen uti ringa mängd.
Husslöjden intager häribland första rummet.
Ehuruväl mängden af de qvinnor, som sätta värde på prydlighet i klädsel, köpa den till större del af kringvandrande Westgöthar eller på marknader eller i Städerne, så är dock hemväfnaden bland allmogen, i allmänhet taget, icke förminskad, snarare ökad de sednare åren.
Visserligen finnas trakter, der förhållandet är motsatt, och der det goda priset på gårdfarihandlandernes bomullstyger uttränger egna händers arbete; men på mångå andra ökar sig deremot hemväfnaden af sådane tyger, hvilket bevisar sig genom den ökade försäljningen af bomullsgarn uti städerne, som nu mera uppgår till betydliga qvantiteter.
Uti Linköping ensamt försäljes årligen omkring 3oo,ooo skålpund bomullsgarn, och uti Norrköping närmare 200,000, förutan 3o å \o,ooo, som i vde öfrige Städerne afyttras till ortens väfverskor.
Deremot minskas synbarligen hemspånaden.
Bruket af ylle och linne är nu mera så inskränkt mot förr, att mindre ullgarn och lingarn förbrukas än det för ringare pris åtkomliga bomullsgarnet, som spinnes på fabri - 16 kernes masell i ner, och sorn ofta ingår till hälften uti samma väfnad mot ullgarn eller lingarn.
Dessa tyger blifva mindre varaktiga än de förr brukliga tjockare och starkare ylletvgerne och rena lingarnslärftet, och mäste derföre ofta förnyas, hvarigenom mängden af årliga lillverkningarne måste ökas, om behofvet för förbrukningen skall fyllas.
Jämväl förmodas, att hvar och en af allmogens qvinnor numera plägar förskaffa sig ett större antal klädningar än förr skedde, och att häruti ligger en orsak till väfnaclernes ökning.
Emellertid försäljes ej någon väfnad härifrån till andre orter, utan köpes tvärtom härstädes betydligt af sådane, sorn annorstädes äro tillverkade.
Väfnaden af mattor, täcken och sådant mera står på en låg punkt, så väl i afseende på konstfärdigheten, som i afseende på tillverkningarnes mängd.
Med männernes vinterslöjd och liemsmide förhåller sig på sätt i sednaste underdåniga Berättelsen ornförmälles.
Den utgöres dels af förfärdigandet af redskap, möbler, laggkärl o. m. d., dels ock af spik och nubb samt annat smide, hvaribland det af skräddaresaxar från en smed i Ydre härad är mäst berömdt.
Handtverkerierne på landet äro i tilltagande, dels derigenom att folkmängdens ökning ökar behofvet af flera händer till skräddare- och skomakarearbeten m. m., dels ock derigenom alt tillverkningspriserne på landet äro billigare än i släderne, der skickligheten uti förfärdigandet långt ifrån tilltagit i samma förhållande som hos handtverkaren pålandet.
Antalet skomakare på landsbygden torde uppgå till 600 och derutöfver, samt det af skräddare till mera än 5oo stycken.
En binäring, som i sednare åren ännu mera utvecklat sig på landet, är tillverkningen af mansmössor, som 1111 i allmänhet nyttjas af allmogen, i synnerhet af den yngre delen, i stället för hattar, llattmakarne i Släderne hafva helt ringa eller ingen afsättning åt landsbygdens invånare, hvaier mot bland desse uppstå mössmakare, som kunna afsätta mössor för flere hundrade, till och med för ett tusende Riksdaler på året.
Kolningen uti norra delen af Länet fortfar till dervarande bruks behof, äfvensom till afsalu uti Norrköping och Linköping, samt vid Motala, hvarest likväl för det mästa begagnas stenkol och ved.
Uti södra Länets skogstrakter fortfar sko,gshandteringen att dela sig uti flera grenar och afsatt ningen att ske så väl åt Calmare Läns norra sjöhamnar som åt detta
Läns närmaste slättbygd, och till de närbelägne Släderne.
Tjäpubran 11 ingen idkas föga fastän tillfället alt öka tillverkningen är öfverflödigt; men det låga priset å 17 å varan i sjösläderne inskränker den till blott det som erfordras för förbrukningen inom Länet.
Sjöfarten på landsbygden fortfar att vara inskränkt, för afskeppningen af ortens produkter, till några inrikes afsättningsorter, samt af några brädlaster från Waldemarsvik till Tyskland.
Fisket fortfar jemväl i enahanda skick, som uti sednaste underdåniga Berättelse omförmäles.
Jagten är ringa, och rofdjursfångsten inbringande blott för några få personer, som med mera drift och skicklighet idka räffångst.
Af skadliga rofdjur, gamla och unga, dödades:
År 1838 21 Vargar, 10 Loar, 515 Räfvar. — 1839 35 — 5 — 318 — — 1540 40 — 13 — 352 — — 1841 34 — 11 — 472 — — 1842 21 — 8 — 654 — — 1843 41 — 15 — 503 — En Jägareförening har bildat sig och trädde i verksamhet år 1842.
Den erhöll genast ett ganska talrikt antal medlemmar, som efter lokala förhållanden delade sig uti Gillen, hvilka hvart och ett i sin trakt äro uti ganska liflig verksamhet, för att skydda det nyttiga villebrådet under förbuden tid och vidmaglhälla författningarnes efterlefnad uti detta hänseende, samt derjemte bemöda sig att upplysa allmänheten om det verkliga gagn, som genom noggrannt iakttagande af deras föreskrifter vinnes.
Föreningen räknar nu ett antal af 84o ledamöter.
Salpetertillverkningen har fortfarit att minskas och uppgick sistlidne år till blott 371 LS” 16 U, som förliden vinter lefvererades.
Forslandet af varor fortfar att vara en binäring för Wikbolandets mindre hemmansägare, äfvensom för ett inskränkt antal af deni uti andra delar af Länet.
Brån vinsbränningen, som under så många förflutna år varit en allmänt idkad näring, har på sednare åren blifvit långt mindre allmän och synes snart nog vilja inskränka sig lill utöfning endast af dem, hvilka äga större vetenskapliga in si gier uti konsten.
Priserne hafva nemligen å denna vara så nedgått, att alla brännerier, der ej lokala omständigheter minska pro 3 - 18 duktionskostnaden, eller der ej dranken begagnas till vinstgifvande utfodring af stalloxar eller svin, hafva sisla vintern gått med förlust.
All brännvinstillverkning, som skall någorlunda bära sig, måste ske af potatis med blott så stor andel af säd, som är nödvändig för att gifva lillmäskningen sin behöriga tillsatts.
Den tillökade beskattningen på denna binäring, hvilken var afsedd att derå höja priserna, och på detta sätt motverka bränvinets missbruk, har, såsom jemväl uti sednaste afgifne underdåniga berättelse på förhand antyddes, haft en helt och hållet motsatt verkan.
Den ganska dryga beskattningen på mera konstmässiga verk, och de inskränkningar, som lågo uti föreskriflerne, hafva eggat den menskliga uppfinningsförmågan, hvars gränsor ännu äro osedda, och man har nu bränneri-inrättningar uti lägra klasser med mindre pannor, som tillverka bränvinet skyndsammare än förut kunde ske uti dem af högsta klassen med största tillåtna pannerymder.
Beskattningen bar derigenom så väl förfelat sitt förenämnde syftemål, som ock blifvit ojämn och sålunda orättvis, hvilket den alltid fortfarande skall blifva, så länge grunderne, hvarifrån densamma utgår, fortfarande bibehålies.
Bränvinspannornas antal, som år 1838 .
. var 7,291 st. med en afgift af 54,731: 22. 10. utgjorde år 1839 .... 7,234 — — 39,689: 17. 7. — 1840 ... . 7,279 — — 53,534: 42. 8. — 1841 .... 6,924 — — 49,504: 44. 6. — 1842 ... . 5,641 — — 63,460: 40.
— Men oaktadt denna minskning i pannornas antal och sammanräknade rymd, har qvantiteten af det årliga tillverkade bränvinet troligtvis icke undergått någon förminskning, emedan tillverkningsbeloppet vid de större och bättre inrättade brännerierna så ofantligt ökat sig mot förr.
Någon bestämdare uppgift deröfver kan likväl ej gifvas för det närvarande.
Tullmjölqvarnarnes antal har obetydligt ökats; men åtskillige qvarnägare anse den utvidgade potatisodlingen, och denna rotväxts så mycket ökade begagnande i hushållet, minska sädesförmalningen på ett märkbart sätt, helst uti skogsbygderna.
Sågverken äro hvarken utvidgade eller till antalet ökade.
De äro såsom grof- och enbladiga, af föga vinst för sina ägare, men uppfylla ortens behof, med undantag af traklerne kring Norrköping och Wadstena, dit bräder och plankor ankomma sjövägen från andra provinser, hvilket jemväl nu - 19 mera någongäng inträffar i Linköping.
När man deremot beräknar det antal plankor och bräder, som från Länet afföras dels landvägen åt Calmare Läns norra lastageplatser, dels från Waldemarsvik, så torde måhända befinnas, att af dessa skogsförnödenheler tillverkas inom Länet så mycket som der förbrukas.
GäsLgifveriernes antal är ej förökadt, ej heller krogarnes på landet.
Lönnkrögeriet är ett ondt, som, oaktadt allt bemödande å Kronobetjeningens sida, är särdeles svårt att förhindra, så länge närvarande lagar och författningar i afseende på bränvinsminutering ega bestånd.
Handeln i allmänhet har, sedan sednaste underdåniga berättelse afgafs, icke undergått någon förändring i afseende på dess egentliga beskaffenhet och riktning, ehuruväl dess liflighet på sista året minskats i anseende till penningebristen.
För dess befordrande hafva de sednare åren icke skett några företag mera än hamnbyggnaden i Linköping, hvarom skall nämnas i sammmanhang med Berättelsen om den stadens tillstånd.
Rörelsen på Götha kanal har visserligen något tilltagit, men dock ej vunnit den liflighet, som man förväntat; hvilket närmare visas genom nedanstående tabell öfver de fartyg, som framgått på Östgötha-linien och de vid dervarande stationer influtne afgifler:
Summa afgifter.
År 1838 . . . 835 . . . 19,117: 3a. 3. 1839 . . . 653 . . . 23,111: 3g. 7. 1840 . . . 831 . . . 24,054: 10. r. 1841 . . .1,029 . . . 29,369: 27. 7, 1842 . . . 1,430 . , 27,615: 34. 10. 1843 . . . 940 . . . 26,057: i5. 7. Flere orsaker hafva samverkat härtill.
I första rummet torde man böra sätta de sednare årens sämre skördar och det sednare årets sämre jernkonjunktur, samt i det andra, de för tyngre varor dryga kanalumgälderne, som understundom vålla, att man ser spannemål och salt köras landvägen till och ifrån städerne, ehuru de hafva sjöfarten öppen.
Att Trollhättans till likhet med Götha kanal ökade bredd skall komma att betydligt öka kanalfarten på Östgötha-linien betviflas mycket, om än större dimensioner på fartygen och derigenom högre afgifler möjligen kunna öka kanalinkomsterne. 20 §• 4- Politisk Författning.
Under loppet af åren 1838—42 hafva någre nya hemman icke blifvit inom Länet till anläggning beviljade, eller ny tillökad ränta åsatt; men i3 par nya tullmjölqvarnstenar äro under tiden skattlagde.
Från krono till skatte äro försålde tillsammans 6ff- mantal med 14 utjordar, och dessutom nedannämnde allmänningar:
Aska Härads, för en skatte-köpeskilling af 13,726: 32. 3 lotter af Hellestads för 2,660: — Ysunda 8,891: 44- Ludden 9,674: 8.
Kulefalls del, Asveden och Sjöhagen . . 5,137: 32.
Skärkinds 8 lotter 2,834: (6. Summa 42,924: 36. s Länets hemmantal utgjordes vid 1843 års början af Kronoskatte 2,810r^rYff mantal.
Krono 546||^ Frälsehemman ....
1,693|||- Säteri 367-|~| Rå och rör 53J Sumrna 5,471x||^|^ med 9,651 tunnor i6|-^f$- kappar kronotionde och räntor lill 5o,a56 Riksdaler 28 sk. 6 rst. kronovärdi.
Af dessa hemman äger allmogen något mera än hälften, då man deruti inräknar de kronohemman, som af allmogen besittas; af den återstående hälften tillhörer Ridderskapet och Adeln vid pass hälften, samt det öfriga dels Presterskap, Borgare, Brukspatroner och andre ståndspersoner, dels ock Kongl. Maj:t och Kronan, som häraf disponerat mycket till boställen.
Det närmare förhållandet är, alt af det hela tillhörer Kongl. Maj:t och Kronan vid pass Ridderskapet och Adeln . . .
Presteslåndet -5-^^ Borgare ^ Brukspatroner Ståndspersoner Allmogen 21 Till K ronan äro, under den tidrymd härvarande underdåniga Berättelse omfattar, 2:ne f. d. Adelsfanan ahslägne boställen indragne, men icke ännu något Kronofjerdingsmanshemman.
Deremot har frångått Kronan, genom Kammar-Collegii utslag deu 9 September och 16 December 1842, för enskild mans erkände skatterätts fordringar i jord, \ stycken af förra skogsbetjeningens boställen, nemligen Kattorp | mantal, Bjärstad | mantal, Hilstermon 4 mantal och Halshöga ^ mantal.
Äfvenväl har den till Ombergs kronopark hörande dagsmossen hel och hållen frångått Kronan, dels förut genom laga kraftvunnet utslag uti en utbrytningsfråga, dels ock nu sednare genom Kongl. Majrts nådiga beslut om öfverlåtande deraf åt enskildle förut betesberättigade hemman uti angränsande Dahls och Lysings härader.
Den betydliga kostnad, som för flere år tillbaka nedlades uti dikning och andra arbeten i denna mosse, bar icke den påräknade vinsten för Kongl.
Majrt och Kronan; och häradsboernes vinst blir ej heller betydlig, förrän måhända i en framtid, då mossens brunaktiga beståndsdelar hunnit förvandlas till god bränntorf.
Hemmansklyfningen, om hvars gränsor så mycken öfverläggning varit, fortfar i detta Län ännnu att hålla sig inom det skäliga, om än det fullt lagliga någon gång förbises eller kringgås.
Någon allmän regel, som skulle stadga visst hemmantal hvarunder klyfningen ej fick ske, eller visst tunneJandtal såsom minsta tillåtna ägovidden, kan aldrig gifvas sådan att den allmänt gillas såsom rättvis och vid tillämpningen passande efter alla de olika förhållanden, som vid dylika tillfällen kunna förekomma, och hvaraf så många äro olika, alltefter som hemmansklyfningen skall ega rum på slättbyggd eller i skogsbygd, på inskränktare eller vidsträcktare ägovidd, bättre eller sämre jordmån, längre ifrån eller närmare intill stad och afsättningseller arbetstillfälle, m. m.
Följderne af en långt utsträckt hemmansklyfning kunna blott i afseende på svårigheter att utgöra allmänna onera anses vara för slaten mera vådlig än följderne af det tillökade antalet af backstugor, hvarom ofvanföre är underdånigst anfördt; men just i afseende på utgörandet af dessa vid jord och hemmantal fästade allmänna onera, måste likväl hemmänsklyfningens utsträckning ytterst bero af publik myndighet, på det att det allmännas, Statens och kommunens rätt måtte kunna förvaras emot intrång från den enskildtas sida, för hans beqvämlighet eller godtyckes skull.
Likaså är förhållandet med hemmansafsöndringen.
Inskränkningar lill en viss måtta i dessa afseenden kunna ej skäligen anses våldföra den enskildta friheten att handhafva sin egendom eller alt hvar helst sälta sitt bo, så vi - 22 da inlet hinder lägges mot rättigheten att bebygga större eller mindre lägenheter efter godtfinnande.
På underdånigst bifogade tabeller är uppfördt, i enlighet med från vederbörande inkomne uppgifter, det antal hästar, nötkreatur, får, svin och getter, som inom
Länet underhållas och hvaraf sig visar, att antalet hästar, oxar, kor, ungboskap och får ökat sig sedan sednast afgifne underdåniga berättelse, hvaremot antalet svin och getter minskats.
Öfverhufvud, och när afseende icke fästes vid hemmanens olikhet uti ägovidd och fodertillgångar m. m., födas på hvarje hemman 4 hästar, 41 oxar, io kor, 3^ ungboskap, t/[ får, 6^ svin; getter äro blott på en del ställen i skogsbyggderne.
I förhållande lill folkmängden, städernes inberäknad, utgör antalet kreatur i häst för hvarje p:de person, i oxe för hvarje 8:de, en ko för 3^ personer, i får för 2§ personer, och el t svin för 6.
Ungboskapens antal synes vara tillfyllestgörande för underhållet af koladugårdarne, hvaremot oxarne merendels köpas från södra orterne.
Ladugårdsafkastningen bör vara tillräcklig för ortens behof och lemna något öfverskott, hvilket den ock gör.