Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majits och Rikets Kommerse-koltegium öfver omförmälde framställningar afgifvit, äfvensom af en utaf Chefen för Statens jernvägs-byggnader sedermera gjord framställning om förordnande af en Kommitté för ämnets närmare utredning, Kongl. Majit, som inhemtat att vid inne - Stals-Utskoltets Utlåtande M 156. varande riksdag motion blifvit väckt om understöd till inhemska fabrikanter af jernvägs-materiel, och att denna motion blifvit till Stats-Utskottet remitterad, i nåder befallt att samtliga handlingarne skulle, innan de till vidare nådig pröfning föredroges, till Stats-Ulskottets kännedom öfverlemnas; till följd hvaraf Utskottet, jemte skrifvelsen, fått sig tillställde meranämnde handlingar, hvilkas hufvudsakliga innehåll Utskottet, till ledning för bedömande af den genom förevarande motioner väckta frågan, ansett sig böra till Rikets Ständers kännedom meddela.
Enligt hvad Chefen för Statens jernvägsbyggnader i underdånig skrifvelse den 2 Mars innevarande år anmält och upplyst, hade för nämnde jernvägsbyggnader dittills ej kunnat, af inhemsk tillverkning, erhållas annan materiel än några få jernbroås lastvagnar samt rälspik och åtskilliga andra smärre effekter till ungefär samma pris, som från utländska fabriker; men mot slutet af det förra och i början of innevarande år hade likväl förfrågningar från cn och annan inhemsk verkstad hos Chefen blifvit framställde om de vilkor, hvarunder åtskillige jerneffekter, såsom axlar och hjul med tillbehör, skarfplåtar, skarfskenor och bultar m. m. af svenskt jern skulle kunna för Statens jernvägsbyggnader uppköpas, i följd hvaraf ritningar och modeller jemte uppgifter å hvad sådane effekter af utländsk tillverkning kostat i svensk hamn, hållits tillgänglige och jemväl blifvit utlemnade.
1 afseende å priset hade, i allmänhet, Chefen icke ansett sig ega rättighet att medgifva högre betal ning för inhemska effekter än för utländska, helst alla kostnadsförslagen för Statens jernvägsbyggnader varit upprättade i enlighet med de sednare, och dessutom priserna på hjulbaud och axlar samt alla andra effekter, som fordrade mera arbete eller ett bättre jern, voro så höga, att en pristäflan hos oss borde kunna ega rum; dock hade häruti för de första leveranserna af sistnämnde effekter beviljats den modifikation, att desamma skulle få lemnäs osvarfvade, enär detta arbete kunde, utan betydlig kostnad, till en början utföras å Statens egna verkstäder i Göteborg och Malmö.
Detta oaktadt, hade ännu icke något bestämdt anbud på leverans inkommit; hvaremot nyligen anbud muntligen blifvit gjordt från en välkänd inhemsk verkstad å leverans af dels 10,000 Sk® räler, dels lokomotiver, allt af den konstruktion och beskaffenhet, som för Statens jernvägar voro antagne, men till priser, sorn med ungefär 20 procent för de förra, och 10 procent för de sednare öfverskrede hvad Staten i medeltal betalt för sådana af engelsk tillverkning.
De priser, för hvilka engelska räler hitintills för Statens räkning blifvit inköpte, hade varierat från 6 £ 15 sh. till B £ 10 sb. per ton fritt ombord i engelsk hamn, eller i medeltal 7 £ 12 sh. 6 d., hvilket, efter beräkning af 24 centner per ton och 18 R:dr kurs, utgjorde 5 R:dr 78 öre per centner, hvartill komme frakt, i medeltal 33 öre, och omkostnader, 4 procent, 23 öre, eller tillsammans 6 R:dr 34 öre per centner för leveranser i Malmö eller Göteborg.
De högre priserna hade likväl blifvit utbetalte endast för mindre partier under de första åren, hvaremot kostnaden för de största partierna af stambanornas räler i svensk hamn de sednare åren ut - Stats-Utskotlets Utlåtande M 156. 8 gjort blott 6 R:dr per centner, för hvilket pris, med inberäkning af frakt och andra kostnader, räler kunnat, enligt inkomna anbud erhållas, äfven i början af innevarande år.
Derest vid innevarande riksdag skulle komma att beslutas fullbordande af vestra stambanan med sidobanan till Örebro, samt fullföljande af södra stambanan från Falköping till Jönköping och från Finjasjön 9 mil i nordlig riktning, så erfordrades under nästa statsreglerings-period omkring 25,000 tons eller 600,000 centner räler, för hvilket qvantum, efter ofvannämnda medelpris af 6 R:dr 54 öre, skulle komma att utgå 3,924,000 R:dr R:mt, hvarå en förhöjning af 20 procent skulle öka kostnaden med 784,800 R:dr, af 15 procent med 588,000 R:dr och af 10 procent med 392,400 R:dr.
Antoges^åter priset endast till 6 R:dr centnern, så komme den ökade kostnaden att med 20 procent förhöjning utgöra 1 R:dr 20 öre per centner; och då, i anseende till nuvarande inhemska verkstäders beskaffenhet, och svårigheten att här på ett ställe sammandraga behöfliga stora qvantiteter råämnen, under första året troligen icke kunde påräknas större leverans än högst 40,000 centner, skulle, enligt sistnämnda beräkning, den ökade utgiften för Staten dervid uppgå till 48,000 R:dr R:mt.
Då nu en ny tillverkning svårligen kunde aflöpa utan kostnader för försök, innan den behöfliga arbetsskickligheten blefve förvärfvad, och ändamålet syntes vara af nog stor vigt för landet att förtjena någon uppoffring å Statens sida, hade Chefen ansett sig böra i underdånighet hemställa, huruvida Kongl.
Majit, efter Rikets Ständers hörande i afseende å dertill erforder lige medels beviljande, skulle finna lämpligt tillåta att, efter vederbörligt tillkänna— gifvande, anbud å leveranser af räler för Statens jernvägs-byggnader af svensk tillverkning enligt nu antagen modell finge af Styrelsen för jernvägs-byggnaderna emottagas, med rättighet för Styrelsen att bevilja för den först vid brygga i Stockholm, Goteborg, Malmö eller annan passande plats vid jernvägarne levererade post å 10,000 Sk® eller 40,000 centner ett pris, som med högst 20 procent öfverstege den samtidiga noteringen i engelsk hamn, med tillägg af frakt och omkostnader, lör räler af den beskaffenhet, som på Statens jernvägar begagnades, hvilket öfverpris för följande poster af samma storlek borde nedsattas till 15 och slutligen till 10 procent eller derunder, samt att på samma sätt för färdiga lokomotiver äfvensom för axlar och hjul af inhemsk tillverkning till en början måtte få betalas ett öfvcrpris af högst 10 procent, allt under förutsättning af samma godhet och ena handa prof, som de utländska effekterna vore underkastade; men att om möjligen anbud gjordes å leverans af hela eller en större del af behofvet å passande tider och ställen, öfverpriset ej borde öfverstiga 10 procent af det, hvartill samma slags engelska effekter samtidigt kunde erhållas.
Kommerse-kollegium, som blifvit anbefaldt att häröfver till Kongl. Maj:t inkomma med underdånigt utlåtande, har dessförinnan såväl frän Föreståndaren för Bergs-skolan i Fahlun, som från Teknologiska institutet i hufvudsladen infordrat yttranden i ämnet; och hafva, till följd häraf, hos Kollegium, dels nämnda bergs - 6 Stats-Utskottets Utlåtande M 156. skolas föreståndare, bland annat, anfört, att vid prof, som vid bergs-skolan blifvit anstäldt, det Svenska jernets erkända företräde i allmänhet framför sådant Engelskt jern, som användes till jernvägs-skenor, erhållit bekräftelse, och alt å jernvägar inom Sverige, der både Svenska och Engelska räler blifvit nedlagde, jemväl vunnits den erfarenhet, alt de förra bibehållit sig väl, då de sednare redan börjat blifva medlagne; — att om, genom den på sednare liden införda metoden att, för att öka rälers varaktighet, belägga deras öfre eller så kallade slit-yta med puddelstål, sådana räler af Engelskt jern skulle, med afseende å slitning, blifva lika varaktiga som räler af ordinärt Svenskt stångjern, med lika beskaffad stålbeläggning, så måste likväl do Engelska rälernas styrka i öfrigt eller förmåga att motstå bristning vara mindro, än hos räler af vanligt Svenskt jern, hos hvilket fosforhalten vore ringare; — att, derest å billigt pris gjordes mera afseende än å större pålitlighet och styrka hos jernet, borde af härstädes lätt tillgängliga fosfor- och svafvelhaltiga malmer, hvilka begge sorter till följd af sin oart stodo i lågt pris, kunna för en betydligt lägre tillverkningskostnad, än den för godt jern vanliga, här i landet åstadkommas jernvägs-skenor, minst lika goda sorn de Engelska, blott nödig arbetsskicklighet hunne förvärfvas; — att då de å Statens jernvägar nedlagde räler blefve förslitna och måste utbytas samt till nya räler omarbetas, syntes denna omarbetning, till undvikande af transportkostnad, helst böra ske inom landet, dertill dock behöfdes såväl verkstäder som nödig arbetsskicklighet; hvarföre och med afseende derå, att, i händelse verkstäder för tillverkning af räler snart komme tili stånd, der kunde förfärdigas en stor del af de för jernvägs-anläggningarncs fullföljande erforderliga nya räler, sådana verkstäders uppkomst borde befrämjas; — att de priser, som genom de föreslagna förhöjningarne för räler af Svenskt stångjern skulle uppkomma, måste anses ganska billiga, och att,
derest
Svenska jernverksegare ville och kunde åtaga sig leveranser utaf svarsgodt Svenskt jern till så måttliga öfverpriser som de ifrågavarande, syntes detta, med afseende å varans beskaffenhet, vara vida fördelaktigare, än att köpa de billigare Engelska rälerna, samt att, enär den betydliga skilnad, som egde rum i priserna å vanligt Engelskt och å Svenskt stångjern, måste hafva sin grund i den olika qvaliteten, det ville synas, som skulle räler af Svenskt jern kunna göras af betydligt lättare dimensioner, utan alt styrkan blefve mindre; — och slutligen alt, hvad anginge lokomotiver, axlar och hjul, hvartill erfordrades jern af utmärkt god beskaffenhet, så syntes det icke vara mindre angeläget att göra tillverkningen deraf inhemsk, då England hemfade en stor del jern och stål för detta behof från Sverige, och om sådana tillverkningar af nöjaktig beskaffenhet kunde framkallas genom en blott förhöjning i början af 10 procent utöfver de Engelska priserna härstädes, så skulle man kunna vänta att framdeles, genom uppkommande pristäflan i landet, erhålla dylika effekter till priser, som till och med blefve lägre än de Engelska; — dels Föreståndaren för Teknologiska institutet yttrat, ali det icke led något tvifvel, alt all slags jernvägsmateriel borde här kunna tillverkas af Siats-Utskottets Utlåtande M 156. 7 åtminstone samma godhet som den införskrifna; men då det Svenska jernet, till följd af våra malmers större renhet och emedan vid masugns-processen här i landet uteslutande användes träkol, vore af vida bättre beskaffenhet än det vanliga Engelska, så kunde Svenska jerntillverkarö i priser lättast täfla i afseende på sådana effekter, för hvilka ett godt material antingen ovilkorligen erfordrades, eller ock medförde så mycket större säkerhet och varaktighet, att man allmänt föredroge dess användande oaktadt dess betydligt högre pris; att sådana effekter voro alla de delar af den rörliga jernvägsmaterielen, hvilka voro utsatte för stark nötning eller påkänning, såsom axlar, hjulringar, fjedrar, m. m.; och då förbrukningen af dylika artiklar vore högst betydlig samt priserna derå höga, borde deraf icke blott kunna tillverkas hvad för de Svenska jernvägarne behöfdes, ulan ock betydliga qvanliteter till export; — att äfven för tillverkning af lokomotiver ■— hvaraf för flere utaf härvarande mindre jernbanor åtskilliga redan förfärdigats vid verkstad i Eskilstuna — verkstäder borde,
då priserna å godt jern samt arbetslönerna i Sverige vore lägre än i England, kunna härstädes bära sig, om de också icke i början skulle gifva någon synnerlig vinst samt kunna lemna sina produkter till lika billiga priser, som för utländska af samma slag härstädes betaltes; i sammanhang hvarmed blifvit anmärkt att, sedan längre sträckor af jernvägarne här i landet hunnit blifva färdiga och Sverige erhållit dylika till en längd af 100 mil, skulle, efter beräkning af öfver hufvud två till tre bantåg dagligen i hvarje riktning å jernvägarnes hela längd och med antagande i följd deraf att ett lokomotiv behöfdes för hvarje 1V3 mils jernväg, erfordras omkring 75 lokomotiver, af hvilka, då ett lokomotiv vanligen vore efter 10—12 års begagnande så förslitet, att det ej vidare förtjente repareras, i allmänhet 7 stycken årligen måste ersättas med nya, hvarförutan det icke voro osannolikt att härstädes framdeles skulle kunna tillverkas lokomotiver äfven för andra länder, t. ex.
Ryssland, likasom nu för nämnde land ångbåtar här åstadkommas; — att, hvad åter beträffade jernvägsskenor, det icke vore sannolikt att sådana här i landet skulle kunna tillverkas för samma pris, efter vigt räknadt, som de Engelska härstädes kostade; men då jernvägsskenor af Svenskt jern borde kunna erhålla dels en större varaktighet, än de Engelska, och dels ett högre försäljningsvärde än dessa, sedan begge blifvit så nötta alt de från jernvägen mäste borttagas, skulle det kunna vara för
Staten fördelaktigare att begagna inhemska skenor samt för dem betala ett högre pris; att, enär storleken af delta öfverpris vore beroende af förhållanden, om hvilka ännu nödig kännedom saknades, detsamma icke kunde för närvarande med tillförlitlig visshet bestämmas, men att, efter sannolikhets-berakning, under förutsättning att omsorgsfullt arbetade Svenska skenor skulle hafva en fjerdedel längre varaktighet, än de här använda Engelska af samma modell och samma vigt per fot — för hvilka Engelska skenor man under nuvarande förhållanden kunde antaga en slitningslid af 20 år — äfvensom alt värdet af utnötta Engelska skenor ej kunde skattas lill mer än 30 procent af deras ursprungliga pris i Svensk hamn, och der - 8 Stats-Utskottels Utlåtande M 156. emot af utnötta Svenska skenor till dubbla detta belopp eller 60 procent af samma pris, samt alt kostnaden för skenornas utläggning och upptagning från jernvägen, sedan de blifvit förslitne, beräknades, för de förro till 6 och för de sednare lill 3 procent af värdet å nya Engelska skenor, och med antagande derjemte att den allmänna räntefoten vore fem procent, skulle Svenska skenor kunna betalas med 49,2 procent högre än de Engelska af samma vigt per fot, hvilket öfverpris, under enahanda förutsättningar i öfrigt, men med antagande att Svenska skenor endast egde lika varaktighet som de Engelska, likväl borde utgå med 41,3 procent, lill följd af det större värde, som blifvit förutsatt att de skulle ega, då de från jernvägen borttoges; att om, på grund deraf att på förhand icke kunde med säker het bestämmas, hvarken de Svenska skenornas uthållighet eller deras försäljningsvärde sedan de blifvit förslitne, det icke ansåges lämpligt att för dem betala ett betydligare öfverpris per fot räknadt, så skulle det kunna tillåtas de Svenska fabrikanter, som ville åtaga sig att leverera jernvägsskeoor, att göra dem något lättare än de Engelska, allenast de vid undersökning visade sig hafva samma styrka och styfhet som Jernvägs-styrelsen fordrade af de sednare; alt den minskning i vigt, sorn, med iakttagande af nämnde vilkor, kunde ega rum, icke vöre möjlig att, innan försök för detta ändamål här skett, med tillförlitlighet uppgifva, dock att, lill en början, vigten icke borde minskas med mera än 10 procent, så framt skenorna,
med bibehållande af öfrige erforderliga egenskaper, skulle blifva lika styfva som de nu använda Engelska; samt att, såväl på grund af det anförda, som med afseende å de dryga anläggnings- och öfrige kostnader, till hvilka införandet af sådana in dustrigrenar, som de ofvannämnda, för tillverkning af jernvägsmaleriel, måste föranleda, föreståndaren ansåge dessa vara i hög grad förtjenta af Statens understöd, och alt de uppoffringar å Statens sida, hvilka af Chefen för Statens jernvägsbyggnader blifvit föreslagna, icke vore för stora för vinnande af de ändamål, som dermed åsyftades, helst man borde kunna hoppas, alt dessa uppoffringar genom den inhemska materielens bättre beskaffenhet i längden blefve, åtminstone till en stor del, ersatte.
Kollegium, som jemväl för sin del ansett det vara synnerligen önskvärdt, att den för Statens jernvägs-byggnader och rörelsen derå erforderliga materiel måtte inom landet kunna med allmän och enskild fördel åstadkommas, har, jemte anmärkning att sådant, hvad den rörliga delen deraf beträffade, icke vore tvifvel underkastad!, men alt, i afseende å jernvägs-skenorna, frågan i dess närvarande skick syntes mindre lätt att bedöma, såsom beroende hufvudsakligen på det olika värde Svenska och Engelska jernvägs-skenor kunde ega, och dernäst på den olika tid, som för deras brukbarhet kunde antagas, samt efter det Kollegium angifvit det sätt, hvarå, enligt Kollogii tanke, man skulle kunna komma till ett säkrare bedömande, än för närvarande vore möjligt, af det relativa värdet mellan jernvägs-skenor af Engelsk Slats-Utskottels Utlåtande M 156. 9 Engelsk och af Svensk tillverkning samt huru högt öfverpris för de sednare på grund deraf kunde medgifvas, utan att sådant medförde någon egentlig uppoffring å Statens sida, vidare utlåtit sig, att detta öfverpris ytterligare kunde, om så skulle blifva nödigt, förtjena att något ökas, med afseende dels å den indirekta vinsten för landet af en utvidgad industri, dels å den icke obetydliga fördelen att tillverkningen inom landet kunde vara säkrare kontroll underkastad än den utländska, och vilkoret af fabrikantens ansvarighet under viss tid för tillverkningen, hvilket härvid torde böra ega rum, lättare handhafvas; samt att derest, efter bestämmandet af ett sådant pris, Svenska fabrikanter icke dertill ville åtaga sig leveranser, det dock, enligt Kollegii åsigt, vore skäl att, äfven mot något högre betalning, söka åstadkomma en mindre tillverkning af Svenska jernvägs-skenor, dels med och dels utan stål-beläggning, för att endast på försök begagnas, helst der största trafiken egde rum och resultater således på kortaste tid kunde erhållas, såsom i hufvudstadens grannskap, hvarest äfven de nödiga observatiouerna lättast och säkrast kunde verkställas.
De kostnader, som dessa försök skulle förorsaka, syntes vara fullt rättfärdigade af vigten att i det ifrågavarande hänseendet vinna säkra upplysningar, samt borde, då redan flera jernverk i landet funnes, vid hvilka jernvägs-skenor, om också icke nu genast af den form de på Statens jernvägar begagnade ega, kunde åstadkommas, icke behöfva blifva synnerligen betydliga.
— Beträffande lokomotiver och vagnar, axlar och hjul m. m., hörande till den för jernvägarne behöfliga rörliga materialen, syntes val dessa artiklar här i landet böra kunna tillverkas utan högre betalning, än hvad de utländska här kostade; men då erfarenheten visat, att Svenska fabrikanter likväl icke vågat inlåta sig i aftal om leverans af dylika artiklar för Statens jernvägar, med undantag af några lastvagnar, och det vore af vigt att denna för landet i så hög grad passande industri oförtöfvadt måtte uppkomma, ansåge Kollegium sig böra tillstyrka nådigt bifall till Chefens för Statens jernvägs-byggnader gjorda underdåniga hemställan, att ett öfverpris af 10 procent måtte, om så blefve nödigt, til! en början få utbetalas för lokomotiver, hjul m. m, och jemväl för färdiga person- och godsvagnar, hvarom närmare yttrande komme att af Kollegium afgifvas.
Då Chefen för Statens jernvägs-byggnader likväl hemställt, att öfverpiiset skulle, såväl för jernvägs-skenor, som för öfrige nu nämnde artiklar, beräknas i procent af det pris, hvartill sådane artiklar vid levererings-tiden noterades i Engelsk hamn, med tillägg af frakt och omkostnader, hade
Kollegium ansett sig böra framställa de betänkligheter i afseende å lämpligheten af nämnde beräkningsgrund, som hos Kollegium uppstått, nemligen dels att, då de engelska jernpriserna visat sig vara mycken och vida betydligare omvexling underkastade, än de Svenska, härvarande, fabriks-idkare svårligen torde, helst hvad jernvägs-skenor anginge, våga att på nämnde vilkor ingå, såsom varande för dem nog mycket äfventyrligt, dels ock att, i följd af svårigheten att bestämma qvaliteten af den vara noteringen afsåge, dåvarande beloppel af frakt m. m , beliih. till It.
Orot.
IS59 & 1860.
4 Samt. 1 Afd. 2 Hand. 21 lläft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande Jt? 156. rörde vilkor lätteligen kunde blifva en källa till tvistigheter emellan Jernviigs-styrelsen och fabriks-idkarne, som borde undvikas.
Kollegium bade derföre trott sig böra i underdånighet hemställa, att pris förhöjningen måtte beräknas, för jern vägsskenor till vissa procent å hvad sådane vid annons- eller kontrakts-tiden bär kostade, eller i allmänhet sålunda, att priset, förhöjningen inberäknad, mätte kunna i blifvande kontrakt till siffran utsättas, såväl hvad jernvägs skenor som öfrige artiklar anginge.
I sammanhang härmed har Kommerse-kollegium till pröfning för afgifvande af underdånigt utlåtande förehaft den af Grosshandlande!) 0. \V.
Frestadius samt Fabriks-idkaren P. J.
Ekman till Kongl Majrt ingifna underdåniga ansökning, angående låne-understöd för tillvägabringande af inrättningar för tillverkning af lokomotiver samt person- och gods-vagnar för jernvägarne.
För nämnde ändamål ärnade, på sätt sökonderne tillkännagifva, Frestadius att vid den honom tillhörande Bergsunds egendom i närheten af Stockholm, hvarest tillräckligt utrymme funnes och en fullständig mekanisk verkstad med två ånghamrar redan vore anlagd, göra ytterligare anläggningar för förfärdigande af lokomotiver samt till jernvägs-vagnar erforderligt jernarbete; hvarjemte Ekman skulle, vid den honom tillhöriga, å Kungsholmen här i staden belägna mekaniska snickeri-fabrik, med begagnande af redan befintlige och ytterligare behöflige machiner, för hvilkas inrymmande nya byggnader måste uppföras, inrätta en fullständig fabrik för tillverkning af jernvägs-vagnar, såväl för passagerare som för gods; och hafva sökanderne, för verkställande af denna plan, i anseende till dermed förenade dryga kostnader och då det för landel vore af vigt att ifrågavarande tillverkning gjordes till inhemsk industri, anhållit om förlags-lån, Frestadius af 200,000 R:dr och Ekman af 120,000 R:dr, att, emot ställd säkerhet och 4 procent årlig ränta, få lyftas i den mån anläggningarne fullbordades, samt emot återbetalnings-skyldighet med V8 vid slutet af hvarje år, från och med det tredje till och med det tionde efter det år, under hvilket verkstäderna blefvo fullt färdiga; varande af sökanderne slutligen anmäldt att, i händelse beslut om beviljande af nämnde lån så skyndsamt fattades, att under instundande sommar de erforderliga byggnaderna kunde uppföras och behöflige machiner anskaffas, kunde anläggningarne säkerligen inom ett år vara i full verksamhet; och skulle emellertid, med nu befintliga verkstäder och machinerier, tillverkningen af passagerare- och godsvagnar när som helst kunna taga sin början, ehuru endast i mindre skala.
Häröfver har Kommerse-kollegium utlåtit sig att, då Kollegium i det föregående hemställt, att, i enlighet med hvad Chefen för Statens jerrivägs-byggnader föreslagit, till uppmuntrande af denna industri, ett öfverpris för ofvannämnde artiklar till en början måtte få beviljas af 1 0 procent å hvad utländska här kostade, hade Kollegium lörutsatt att icke derjemte lån mot låg ränta finge åtnjutas; men sannolikt skulle, helst under nuvarande penninge-förhållanden, framkallandet af tillverkning utaf nyssnämnde artiklar, äfvensom af järnvägsskenor, i ganska väsendtlig mån be - Siats-Utskottets Utlåtande M 156.
II främjas, om fabrikanterna blefve frän Statens sida understödda med förslugslån mot derföre ställd säkerhet.
Förmånen af dessa lån för fabrikanterna borde lik\äl, enligt Kollegii tanke, egentligen bestå deruti, alt de utan svårighet crböllo de behöfliga kapitalerna med visshet att, om de fullgjorde sina åtaganden i öfrigt, icke behöfva återbetala dem annorlunda, än förmedelst sina tillverkningar, men deremot icke uti en lägre ränta, äu den vanliga, enär den förmän, som derigenom för fabrikanterna skulle uppkomma, enklare och rättare syntes kunna beredas dem genom den föreslagna öfverbetalningen.
Detta sednare medförde bland annat den fördel, att ett visst öfvcrpris mäste hafva ett lika värde för den ene såväl som för den andre tillverkaren, hvaremot behofvet af förlagslån kunde vara större eller mindre, till och med halva sina undantag, och förmånen deraf således blifva olika uppskattad, en omständighet, som Kollegium icke kunde anse vara likgiltig, enär Kollegium föreställde sig att sådana lån icke borde meddelas utan i sammanhang med kontrakt om verklig tillverkning och leverans till visst värde, i förhållande hvartill låue-beloppct borde bestämmas, samt att täflan härom borde för alla fabrikanter i landet vara öppen.