Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
emot det inom enskilda familjer, allra helst pk landsbygden, veder- tagna bruket a t t vid valet af lärarinna uteslutande taga annonserin- gen till hjälp, som vi här skulle vilja rikta några anmärkningar.
L å t oss skarsk&amp;da saken något närniare.
En familj pH landet med två, tre, fyra döttrar, ofta en eller par söner, som skola aliisss upp&gt; till någon af storsk kol ans^ första klasser, önskar en lärarinna.
blan sätter ihop en annons ?ed den för dylika litterära alster brukliga forinu- leriiigen: * en skicklig guvernant, kunnig i språk, musik ocli alla van- liga skolämnen^ o. s. v. och insänder densamnia till en tidning, Stock- Iiolms Dagblad, Dagens Nyheter, Idiin eller något annat af vira större annonsblad.
Svar låta ej länge vänta p % sig.
De strömma in från östan ocli vestari.
Bref med skol- och prestbetyg, fotografier, intyg af alla slag formligen öfversvamma familjens postväska- Ned allt detta ma- terial framför sig sätter iiu frun i huset sig ned -.
fainiljefaderri bekymrar sig, frukta vi, oftast ej o m giivernenantsfrågan - för att utse en uppfostrarinna åt sina barn.
Tack vare betyg och vitsord bör ju detta vara en sina1 sak.
S % tyckes det, men vi äro öfvertygade om, att mer än en mo- der kiiiiner sig ganska rådvill och osäker, äfven efter det iioggranna- ste stiidiuiii af de inknga svaren.
Och ju mer inaii har att välja p i, desto rhdvillare st %r man där natiirligtvis.
Alla betyg äro vackra.
Nyanser förekomma visserligen, men huru afgöra skilnaden mellan alla dessa a och ab och ab+, dessa &gt;godkanda och med beröm god känds och livad de allt heta dessa lärdomstecken, hvilka ej brukades I
i friins skoltid och om hvars betydelse hon endast har en dunkel föreställning ...
Hon slutar med a t t staiina vid ett af svaren, det som efter noggrann jämförelse med de öfriga befinnes vara det s vackraste^.
Måhända är det betyg, jämte skolbetygen, man fast sig vid såsom särdeles förmånligt affattadt i fiiljande ordalag:, Fröken N.
N., som .varit lärarinna för våra barn, liar ined nit och skickligliet ledt deras iiiidervisning, samt liar under den tid hon vistats i vårt hem tillvunnit sig allas v8r välvilja o. s. v.,.
Onekligen ett mycket välvilligt och vackert vitsord, men i det liela huru intetsägande!
E j ett ord om hurn lång tid beniallda lar ' arinna vistats .på platsen, intet om elever- nas antal och alder, om hvilka aninen undervisningen omfattat in.
- Ibland, faster man sig kanske vid en fotografi, som ser » hygglig och veflig u t, eller vid någon annan omständighet, som talar till den platssökandes förmån.
J a, i allt för mariga fall ar det, frukta vi, den minstbjadande i frhga om lön, * som vinner priset framför sina mer anspråksfulla niedsökaiide, eller ock den, som .jämte lärarinnans åligganden, förklarar sig villig a t t biträda i det husliga.
A r inaii samvetsgrann meddelar man sig ytterligare med den familj, där lgrarinnan .haft anställning.
I de allra flesta fall f8r man gyniisaiiiina svar på sina förfrågningar.
Hvein skulle ~iia hjarta att ge mindre förmånliga vitsord om den stackars flicka man haft i sitt hus, afven oni inaii varit aldrig så litet nöjd med lieiine?
Dessa vackra, intyg från fru X eller herr Z, personer, livilka man vanligen ej känner, ofta.
ej ens föriit Iiört omtalas, afgöra saken.
Lärarinnan .ar antagen och underrättas om a t t hon a r valkommen.
Vi vilja visst ej förneka a t t fall förekomma, di % ett dylikt för- faringssätt krönes med framgång.
Sådana kunna ju .förhållandena vara att annonseringen ä r den enda utväg, inan liar a t t tillgå för a t t vinna sitt Bndainål, aibetsgifvare så val som arbetssökare kunna ju koinnia a t t kanna sig fullt .belåtna.
Men i sk fall torde båda parterna ha skal a t t prisa siii goda tur.
T y nHgot annat an tur ar det icke, chancerna för a t t man å båda liållen grundligt missriiknat sig äro ininst sagdt lika stora.
Och det behöfves ej iiagon mycket skarp bevisföring, tro vi, för a t t hvarje tänkande moder skall ge oss ratt.
Vill man köpa en viirdefullare sak, t. ex. ett piano eller en häst, begagnar man sig vanligen ej af annonseringssystemet.
Känner man sig osäker på sin egen förmåga a t t bedöma föremålets duglighet, vänder man sig till en rådgifvare, på hvars oindöme och erfarenhet inom berörda omrhden
man anser sig kunna lita.
Skulle inaii d&amp; vid valet af den persoii, å t hvilken man vill anförtro det dyrbaraste man äger, sina bain, g&amp; till väga med mindre samvetsgrannhet och försiktighet? '
D e ungas uppfostran och handledning äro väl af större vikt än a t t man skulle v %ga i frkgor som röra desamma, begagna sig af en s&amp; oviss ucli af slumpen beroende metod som annonsering.
Ty livad ä r annonsering annat än ett lotteri, ett lotteri där kanske en på tnsen drager den högsta vinsten 3 D e talande skal vi Iiittills anfört emot lararinneannonseriia be- röra dock endast den ena partens intressen, arbetsgifvarens.
För densamma kan risken af ett olämpligt ra1 vara hetiinklig iiog, inrii i huru mycket högre grad gäller ej detta oin deii andra partcn, d m stackars lärarinnan själf, Iivars hela franitid och existens prisgifres å t det ovissa annonseringslotteriets cliancer!
H u r in %ngeii ung flicka har ej kännt sig bittert besviken på den plats, soni i annonsen lat så lockande!
Och ej underligt!
D e annonserade platserna äro inangeii gång sådana, där lönevi1,kor eller andra förhållanden gjort det omöj- ligt för skolförestindarinnor &amp; er en god platsförmedlingsbyrh att gifva förslag å lärarinna.
Den unga lärarinnan Iinr dessiitoni ofta föga personalkärinedom och mången g i n g lika liten praktisk blick.
Hon tror annonserna och underlåter innan hon antager eii plats att inheintn de upplysningar, föriitaii livilka aldrig en familj skulle an- taga lärarinna eller lärarinna antaga plats.
I sainmanhang härmed kan med fog den itniniirkiiingen liar vara på sin plats a t t i allmänhet de fordringar som af familjerna stallas på lärarinnorna äro öfverdrifvet stora.
Hur ofta blifva ej af den fa- milj, som engagerar eii lärariiiiia, dennas krafter och dugligliet tagna i anspråk till det allra yttersta utan a t t en motsvarande ersättning skänkes!
Ty, som vi ofvan anmPrkt, i alltför iiiiinga fall Pr det vid valet af guvernant, den som begär den minsta lön, som 4; tr företrädet.
I stället för a t t utg % från den grundsatsen, som borde vara deii enda ratta, a t t en god lärarinna ej kan nog högt betalas, gäller det alltför ofta vid engagerandet af en lärarinna, liltsoin vid andra aBärsupp- görelser,.
a t t söka erhklla det största iiiöjliga iitbyte för den ininstii möjliga kostnad.
Till livilken biitnad för E; &amp; ra1 larariniia som lär- jungar, därom torde mer än en bedröflig familjehistoria kunna tala.
A t t döma af annonserna och de muntligen och skriftligen fram-
ställda villkoren, tyckas dessutom de guveriiantsökaiide hemmen vänta sig, att alla fullkomlig !ieter.
och färdigheter skola finnas föpenade hos en ocli samma person.
E j nog nied att den lararidna som önskas, skall vara utrustad ined alla möjliga frainstiende personliga ege ?skaper, hon skall afven vara skicldig i alla äirinen, hiit- ' vudsakligast i utlandska sprak, därtill liga färdighet i musik och andra talanger .och till allt detta göres natiii.ligtvis anspråk på erfarenhet och iind.ervisningsvana, ' nieii singen som ar öfver 25 &amp; r (allra högst 30) göre.
sig besvär,, ungdom ar ett af de uttryckliga villkoren, som iippsttillas.
Denna iiiimera för larariniior ytterst knappt tillmätta &amp; Iders- griins ar, synes det oss, ett af de största, niisstag arbetsgifvarne göra sig skyldiga till.
Dessa gamla guvernanter, lika rika på erfarenhet soiii på år, som Iiandledt ett piir generationers uppfostran och livilka slu- ta som ett slags omhuldade, af alla aflikllna inventarier inom fa- miiljeriia,, torde vara fiillkoinligt okända företeelser i våra dagars sam- fiiiidslif.
Utan att alltför inycket vilja prisa gamla stammens guver- nanter, kan det dock ej bestridas, att den p i allt arbete tillänipliga sanningen, att det ar Aren som skänka erfarenhet och skicklighet, i fraiiista riiniiiiet galler kall sk ni,zktpiliggande och viktiga som lära- reqs ocli uppfostrarens.
Den saiina arbetskraften, allvar och erfaren- het iiro sallaii förenade med g ung do in ens före tri iden^, ocli det ar.lika kortsynt som oklokt ' af föräldrar, att vid valet af lärarinna lata de f k r e lefnadshren, ej meriterna för öfrigt, vara den bestainmande faktorn.
Vare detta sagdt utan att vilja nedsätta den unga arbetskraf- tens bersttigande att göra sig giillande.
Hnr slrnlle iiåjon erfaren- het Itunna viiiiias, om ej tillfälle beredas de iiiiga att pröfva sina krafter?
Bzf~ dock de h~ismödrai, som i sina hem rriottaga annn opröfr vnde iiiiga Iiirsriniior ej stiilla.
sina fordringar p % dessa för högt, ocli ini de oftare iin Iwad 1111 sker vara uppfyllda af en lefvande ansvarsk#nsla .gent emot dessa nya medlemmar a € deras familj.
Vi skulle önska att något iiieï al moderligt öfverseende, at ' den aldre er- farnare Irviiiiiaiis uppfostrande inflytaiide komme den unga lärarinnan vid hennes uttrade i lifvet till del från modern till de barn hon satts att Iiandleda.
Oändligt mycket mer skulle vara att säga i denna sak, om ansvar och .skyldighet, detta s i väl å lärarinnans soni fcziniljeinoderiis sida, det skiille dock för&amp; oss för långt fran am net, livarföre ofvanstieiide endast far galla som en litens afvikiiing därifrån,, Iivilken, i Betr; ~ktaiide af det behjärtansvärda i själfva saken, ej torde anses alltför obefogad.
V i hafva här i all korthet sökt påpeka nhgra af de betänkligheter, som vi funnit annonseringssystemet, tilläinpadt på barniippfostran, innebära, återstår a t t ge svar på den fråga, Iivilken siikerligen våra inpass framkallat: huru g å till väga vid valet af lararinna?
Svaret ger sig sjalf.
Vand er direkte till rektorerna och förestånda- rinnorna för våra högre kvinliga läroanstalter, i främsta rummet till Högre lärarinneseminariet i Stockholm, hvars f öreståndarinna j u äger de största förutsättningar a t t med oegennyttig samvetsgrannhet, parad rned erfarenhet och sakkunskap kunna lämna de erforderliga upplys- ningarna.
A t t genom detta direkta hänvändande till sjalfva den läro- anstalt, dai.
den unga kvinnan erhalllit sin utbildning, skdana tyvärr ej alldeles ovanliga fall undvikas, a t t underslef med betyg, ja rena be- drägerier i fr&amp;a on1 uppgifter och rekcrnmendationer bedrifvas, faller af sig sjalf.
Men utom det nu anförda sättet a t t vid val af lärarinna viinda sig direkte till seminariets och flickläroverkens förest %ndarinnor, vilja vi afven påpeka Fredrika-Bremer-Förbundet, hvars uppgift att r a r a en för- medlare mellan allmänlieten och bildade arbetssökande kvinnor, lara- rinnor ocli uppfostrarinnor, numera torde vara sk allmant kand, att vi ej Iiär närmare beliöfva redogöra därför.
Genom a t t mui~tligen eller skriftligen vända sig till Fredrika-Bremer-Förbundets byrå i Stockholi~, erhiillas uppgift och upplysning om lararinnor, så väl s %- dana som äro afsedda för elever på ett hiigre stadium, som enklare guvernanter rned inindre löneaiispr&amp;k, iiied ett ord lararekrafter och platser liimpade för olika andarnål ocli förhållanden.
Det ä r genoin eii noggrann pröfning af betyg och rekommendationer, som b y r h sökefi lära kanna de inskrifna arbetssökande för a t t sedan nied godt sam- vete kunna rekommendera dem till just sådan plats, som för hvar och eii kan vara lämplig.
Å andra sidan inbeintar byrio, så vidt möjligt, kännedom on1 arbetsgif varens förhhllanden.
Den omständigheten a t t Förbundets platsförmedlingsafdelning icke ar uppsatt för a t t bereda Förbundet en vinst, eller med andra ord för a t t drifcas som en afldt-, måste natiirligtvis i sin mån fördelaktigt inverka p i arbetets g h g.
Ja, sannolikheten för a t t familjen, genom a t t vid valet af lärarinna gal till vaga på ofvan antydda sätt, skall lia större utsikt a t t göra ett lämpligt val och a t t lärarinnan sjalf lättare erhaller en god plats, an om man tar sin tillflykt till det ovissa annonseringssystemet, synes oss ligga i sk öppen dag, a t t vi äro öfvertygade det saken blott behöfver palpekas för a t t vinna anklang hos alla allvarliga mödrar och uppfostrare.
Upsala kvinliga studentförening.
Nyligen förekom i Skånska Aftonbladet en uppgift p&amp; nuvarande antalet af vid vara universitet studerande kvinnor.
Tidningen liäpnar öfver deras fåtalighet i jainförelse ined det stora antal flickor, soni årligen xfilgger inogenlietsexainen.
Den undrar, livart de, soin icke fortsatta sina studier, egentligen taga vägen, och frågar nied en ton, soin tydligen skall vara spetsig, on1 inaii får antaga, a t t de lrvinliga studenterna på # ktenslrapsiilarlrnaden röna större efterfrågan än andra flickor.
Man tyckes tydligen icke liuiina tanka sig,.
a t t andra iitvii- gar an iiiiiveïsitetsstndier eller gifterinål stå dein till buds.
Lyckligt-.
vis är icke valet så begräns: iclt.
Studentbetyget liar visat sig vara en god rekoininendation till åtskilliga platser, icke ininst p&amp; lärarinne- banan.
P&amp; det hela taget ar det också en lycka, a t t tillströmningen af flickor till universiteten annii varit jäinf6relsevis ringa.
D e öfver- drifter, soin i början ofta åtfölja reformer, Iiafva inon1 detta om- råde.
icke i näinilvärd inhn låtit höra af sig.
Saken har, för a t t begagna ett af konservatisinens slagord, iitm#rkts af.
» e t t lugnt ocli sansadt frainåtskridande&gt;); och detta har utan tvifvel varit det bästa.
soin kunnat ske.
För a t t nu sarskildt tala on1 Upsala, så inses lätt, a t t de kvin- liga studenterna i början ickc lciiiinat lats synnerligen inycket tala oin sig, da antalet af de vid universitetet iiiskrifna under liela perio- den 1872-1880 Begraiisadt: sig till ett dussin.
Nggot kraf på sam- inanhållning eller » kZ~randa » kiinde också niider sådana förhållanden knappast göra sig gallande.
Detta kraf infann sig först på slutet af 80-talet, då antalet kvinliga studenter ökats så pass, a t t l2 till 1.5 p % en g å ~ i g vistiades vid ~llliversitetet.
Då dessa nu komiilo från skilda läroverk och bedrefvo .olikartade stiidiey, bl ' ef sammanhkllningen dem emellan gärna beroende af endast kotteriintressen .. E n ledsani följd liarnf var, att iiykoirilingarno icke Ilade den lätta tillgång * till umgänge med ocli hjälp af de äldre, som själfinant.
skiille Iiafva er- bjudit sig, oin solidaritetskanslan varit större.
Blan beslöt då försöka en förandring, och den 20 inars 1892 uppliistes förslag till stadgar och anställdes val af styrelse för Upsnla Icuidign studentförening, som allt sedan dess und+ terminerna haft regelbiindna samnianträden en gång i inånaden i för aftonen Iiyrd lokal.
Föreningens uppgift, » a t t ii tgöra ett sariiband niellaii de kvinliga studenterna vid Upsala liniversi tet », har inan lii ttils sukt fylla liiif v~dsnkligen genom anord- ' '
iiande af diskilssioner och föredrag, itfölj6a af något enklare sain - Irvam.
Rland de föredrag, som Iiållits af föreningens egna medlemmar, Iiafva tre t~tgjorts af reseskildringar, bl.
a. från soiniiiarvandringar i Xorge och JBtntland.
Bland öfriga ämnen, som varit föremål för be- handling, iiiiirkas: » Villidin I af Oranien:.
, &gt;Ibsens Bygrnitster 8olness:: och ~Kiiriosa ur papper frkn gustavianska tiden 7.
Diskiissioner Iiafva h&amp;llits öfser Anne Charlotte Lefflers bok om Sonja Ko~valevski och öfver striden i Svensk Tidskrift rnellan Eva Fryxell och billen Key.
Slutligen liar föreningen.
3 ginger haft a t t glädja sig bt besök af iitoin föi.eiiiiigeii staende personer, soin godlietsfullt Atagit sig a t t iiålla föredrag.
85, har d r Ellen Eries inledt en diskussion i kvinnofrrigaii, frii Ai~iin, Höjer gifvit en f~mnstalliiing: tf J.
Oberliiis lif och verksamhet saiiit fröken biina Sandström inledt diskiissioii öfver flick.
skolans iiiiwib,ziide stallning.
Vid ett sainkvarn hösten 1892 besöktes föreningen af ett par kvinliga stiideiiter friin Kristiania, ocli till jubelfesten 1893 hade maii nöjet att sUsoni fö~eningeiis gaster halsa.
kvinliga kamrater från Stock- Iiolms liögskola, I m i d ocili Helsingfors.
Xed de finska kainraterna står föreningen d&amp; ocli d&amp; i skriftlig förbindelse.
Röster hade en ghng höjt sig mot föreiiiiigens bildande p5 grund af frtiktaii, a t t ett dylikt steg skulle tydas såsoiii försiik a t t liksoiii grunda egen nationsförening och diirigeiiotn skilja sig från den öfriga delen af stiidentkiiren.
S %goii dylik innebörd har mun dock aldrig inom föreningen velat inlagga i dess syften.
Sh vidt det a r oss bekant, har Upsala kvinliga studentförening icke rykte för a t t vara annat., an den verkligen fir: ctii förening af helt ocli ldllet privat natur till befrainjande af ett godt kaniratlif iiioin den krinliga delen af studentkaren.
Den goda s; iniiiiaiiliillninge~i bland de Irrinliga stil- deuterna har för ÖFrigt snarare gynnat iiii Iiindrat dessas deltagande i ainnesföi.eningar, * sasoin fysiska sällskapet, Iiistoiiska föreningen m.
fl., d l r itskilliga flickor iifve~i 1ia1Iit fiircdrag och deltagit i dis- kiissioiierua.
D e vid Upsala uiiiveraitet vistaitde kvinliga stiideiiterna äro innevarande term ' iii till antalet 20, af Iivilka 10 tillhöra Stockholms nation.
Bland dessa 20 a r eii fil.
ocli juris kandidat, 2 iiiedicintt kandidater, 5 filosofie kandidater, ' 7, s m ainna taga filosofie kandi-: !atexainen, och 5, som studera p&amp; inedicinsk-filosofisk exainen.
J ' 143 Några ord om den husliga hygienen.
Det senaste århundradet, som inom alla vetenskapsgrenar riktat oss ined stora och genonigripande upptäckter liar särskildt gjort epok på hygienens område.
Allt större klarliet har spridts öfver arten och uppkomsten af de sjukdoinar, soin likt löinska fiender hota cleii iniinsk- liga organismen, och läkarkonsten gör dagligen stora fraiiisteg i knn- skapen om dessa iienders be: täinpaiide.
icke blott sjukomarnes bekämpande iitaii aniiu mer deras förebyggande star på den moderna Iiygieneiis progratii.
Och allt mer och iner vaknar incln alla sain- Iiallslager inedvetaiidet orri den roll renlighet och oi.d ' niiig jiist iiioiri våra liein spelar i den nutida hygienen.
Heininets vård liar i alla tider fallit på kvinnans lott, och det %r i frainsta ruininet liennes intresse ocli ansträngningar som tagas i ansprak; iiar det ' galler att tillämpa de ständigt ökade fordringarna ' på Iiälsovircleii inom detsainnia.
Vira moderna bostäder, där tjocka inattor, gardiner ocli väggbonader förekoinina i så riklig inangd, gro natiirligtvis långt mer an våra faders liem agnade att uppsainla dain och inikrober, och elinru liusinödrarne energiskt draga i liariiad mot ' dessa fiender vid de regelbundet återkoininande stora rengöringarna, är det kiiappast inöjligt att fullstandigt tillintetgöra alla de lialsofarliga par- tiklar, som liunni t saiiilas under långa iiihnader.
Då sinittosainina sjiikclomnr förekommit iiro vi jii iiimera, tvungna att] &amp; ta desinficera &amp; a bostäder, och dessa åtgärder lia redan börjat ingå i det alliniinnii~ medvetandet, men annii torde man ej till fullo hafva insett hvilkeii för- del ' son1 skiille eriias.
om nian äfveii i vanliga fall iäte rengöra sina sängkläder, inattor m. ni.
p % ett sätt, soin gjorde dein fiillstaiidigt fria f r h dam; sinuts och alla slags smittainiien. '
Hittills Ila vi Iiär i Sverige icke vetat af något sätt att i detta afseende fullstiiiidigt tillgodose hygienens ökade ansprak; Blen Iiel t nyligen liar för allinaiilieteii framtraclt en anstalt, soi-n kan racka oss en lijiilpsain Iland: vi mena det nybildade aktiebolaget Pcwasiticida i Stockliolin.
De flesta af denna tidskrifts läsare Ila iitaii tvifvel Iiört bolagets namn, inen säkert lia icke alla gjort sig reda för, livad detta bolag e.gentligeii Kr för något.
Man liar kanske klart för sig, att det ar en anstalt, soin inan liar att tillgå, om iiagot så obehagligt som vaggoliyra eller mal skulle innästla sig i våra bostäder, inen oni inaii genom en noggrann skötsel af sitt hein hittills varit förskonad från dessa skadedjur, så tänker man ej vidare pk, att nian kan beliöfm bolagets tjänst.
Och dock är ju iifven det bäst vårdade liem e j all- \
deles säkert för dessa inkräktare.
De kunna komma iii med en ny- köpt möbel eller lura på oss i den våning hvari vi inflytta, ja pk inånga andra sätt.
Vi känna visserligen åtskilliga metoder a t t utrota dem, men utom det att dessa äro mer och mindre osakra, med- föra de ofta obehaget af en länge kvarsittande obehaglig lukt, såsom fal- let ar t. ex. med rökning Parasiticida liar däremot lyckats uppfinna sådana metoder, att det kan aflägsna skadedjur på ett fullstiindigt gift- och lnktfritt satt, och utan att den minsta ogpnsainma förändring visar sig p i afven ömtåliga föremål.
Men Parasitieidas verksainhet ar alldeles icke inskriinkt till detta område.
Främst p % dess program ' står den husliga hygienen, och det tillgodoser densamma genom att kemiskt rena och desinficera niöbler, sängkläder, niattor, gardiner in.
och dasigenoin på ett satt, som annars ej vore möjligt, aflägsna ur vara bostäder allt det dain och de hälsofarliga partiklar, som, ehuru för ögat osynliga, smyga sig in i lieminen.
Man ägnar nuinera så mycken omtanke åt sofrumniens lnftning och hygieniska inredning, men lika nödviindigt vore nog att på vissa inellantider grundligt låt@ desinficera, omstoppa och rengöra de dag- ligen begagnade sangkläderna.
Taglets uppredning och fjäderns h g - kokning ombestyres ock af Parasiticida med därför konstruerade maskiner.
Men bolaget liar äfven andra fördelar att bjuda våra husrnöclrar.
Det %tager sig bland annat desinficering och förvaring af pelsverk, rengöring af möbeltyg, af uppstoppade djur m. m., livasjämte det $ta- ger sig att nied en särskildt uppfiinnen apparat utföra piskningen af mattor.
Denna piskning, som lär nöta inattorna lkngt mindre äii den för hand, föregås alltid af desinfektion, och har man sedan att välja på att kvarlämna sina mattor till förvaring rid bolaget eller att f &amp; dem liein tillräckligt preparerade att motstå malens härjningar under sommaren.
En särskildt stor fördel är att alla effekter som rengöras, piskas eller förvaras vid bolaget fullständigt desinficeras, sk att man iindgkr den fara soin uppstår, d&amp; förenial från friska och sjuka liein piskas och förvaras tillsa.mmans.
Orn det tillfredsställande sätt, hvarpk bolaget utför sina ålig- ganden, ha flere frams-ende läkare och andra kända personer lain- nat intyg, och vore önskligt att alliniinheten.
ännu mer an hittills varit.
fallet, själf öfvertygade sig om de fördelar, som erbjudas af denna i sitt slag enasthende anstalt., livilken på många satt kan sägas F. E. fylla ett länge käiidt behof.
e Stockholms internationella lararinnehem.
Under förlidet å r innehöll Dagny en ii ' ppsats rörande behofvet af ett lärarinnehe~ii i St.ockholm.
Sedan denna tid har genom för saken intresserade personer frågan om ett sbdant henis upprättande.
förts steg för steg framåt.
E n komitd, soin i december tillsattes erhöll i uppdrag.
a t t vid- taga förberedande åtgärder för iddens förverkligande och då komitdn ansåg sig liafva fullgjort sitt uppdrag inbjödos för saken intresserade personer till ett möte i Schwartzska skolans lokal, fredagen den 11 in4.
Fru Kerfstedt Iiöl1 därvid ett varmhjartadt föredrag, påpekande behofvet af ett lärarinnellem för så väl svenskor soin iitlänclskor.
Därefter framlades en redogörelse för komitens verksamliet, som hufvudsakligen omfattat upprättande af förs1a.g till stadgar för en förening, som skiille taga frågan om hand, samt insamlande af pen- ningeinedel.
P k enskild väg hade erliållits kr.
1,000 och genom en af in: me Rend Millet anordnad soirde kr.
1,072..
Då- dessutom förbeiedelser voro vidtagna för anordnandet af en större bazar till förman f dr lärarinneheminet och då idden inom olika kretsar blifvit med mycken sympati mottagen, ans$@ sig koiniterade kunna såsom sin öfvertygelse uttala, a t t ett lärarinnehem borde kunna öppnas.
i Stockholm under niistkoinmande viiiter.
Förslaget till stadgar antogs efter n&amp;gra mindre ändringar, och framgbr af dessa a t t heiiiniets uppgift skall blifva att för liingre eller kortare tid erhjuda inackordering åt sådana bildade kvinnor, svenska eller utländska, so111 ägna sig åt iiildervisni~ig eller uppfostran.
Sär- skildt vill hemmet blifva en tillflyktsort för sådana lärarinnor, soin för tillfället sakna anställning eller som af hälsoskäl.
behöfva någon tids hvila.