Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
• 8,000,000 hvarförutan Rikets sednast för - Transport 8,000,000. — — 20 Banco-Utikottets Betänkande, N:o 29.
Transport 8,000,000. — — samlade Ständer anvisat för BankoDiskonten i Stockholm en förstärkning intill denna Riksdag af . . 500,000. — — Sgr B:ko R:dr 8,500,000.
Banko-Fullmägtiges of vanbe rörde berättelse gifver vid handen, att utaf den tillfälliga förstärkning med ...... 700,000. —- — 9,200,000. — — som är 1841 blifvit till Diskont-fonden öfverlemnad, ett belopp af ....... 350,000. — — är vordet under lörsta hälften af delta år derifrån —— indraget; hvadan fonden för ifrågavarande utlåning, nu utgör B:co R:dr 8,850,000. — •— ll:o Utlåning genom Handels- och Närings-Diskonten, enligt 210—212 §§, i Banko-Reglementet.
Hela utlånings-summan, oberäknad den för ifrågavarande
Diskont till betäckande al förluster afsatta reserv-fond får, jemnlikt nyss åberopade 210 § 2 mom. utgöra högst 3,000,000 R:dr B:ko, utom vid det fall, att utaf de till bestämda summor upptagne låne-fonder eller kreditiv, öfverskott stä obegagnade, då dessa kunna företrädesvis till Handelsoch Nävings-Diskouten anvisas.
Vid 1843 års utgång voro i och för denna låne-rörelse-gren använda: af upplånte medel ...... 348,375. — — — Bankens egna medel: förstärkning ......
3,041,375. — — reserv-fond ...... 231,525. — — Summa B:ko R:dr 3,621,275.
Banco-Utskottets Betänkande, N:o 29. 21 Genom nu framlagda redovisning för den lane- och krediUv-rörelse, Banken för närvarande bedrifver, inhemtas, att lånen på guld och silfver, på koppai’, jern och andra vågförde effecter samt på tackjern icke ärt» inskränkte inom vissa bestämda maximi-belopp.
I följd häraf och af de orsaker i öfrigt, som omnämnas i Utskottets Memorial, N:o 17, har hela beloppet af de under sednare åren till
Banken influtna kapital-afbetalningar och vinstmedel blifvit i låne-rörelsen medtagne och sålunda icke lemna! någon disponibel tillgång för allmänna behof, under det att låne-rörelsen stigit till den höjd, att, efter hvad 1843 års bokslut utvisar, Bankens fordringar i Låne- och kreditiv-rörelsen betydligt öfverskjuta utelöpande Sedel-stocken, på sätt Utskottet här nedan vidare kommer i tillfälle alt utveckla.
Detta förhållande har emedlertid gifvit Utskottet anledning alt taga under närmare bepröfvande den af flere motionärer uttalade åsigt om angelägenheten att bestämma ett maximum för hvarje gren af Bankens lånerörelse.
En sådan åtgärd skulle medföra den fördel, att sedelstocken jemväl kunde i så måtto bestämmas, att densamma icke ökades annorlunda än i följd af metallisk valutas invexling; men innan Utskottet vidare yttrar sig i fråga om ett maximum för Bankens låne-rörelse, har Utskottet bort tillse, huruvida någon eller några grenar af denna låne-rörelse böra och kunna från Banken afskiljas eller ock helt och hållet upphöra.
I sådant afseende får Utskottet först fästa uppmärksamhet å utlå ningen mot pant af Låne-Banko-Obligationer.
Denna utlåning, som synes hafva tillkommit för alt bereda Obligations-innehafvarne en utväg att vid tillfälliga behof kunna undfå penningar på obligationer, hvilka de, till följd af deruti stadgade villkor och förbehåll, icke egt att uppsäga, är, enligt Utskottets öfvestygelse, högst oegentlig; ty då Banken kan belåna sine obligationer, måste den äfven kunna dem infria; och det torde således vara i sin ordning, att en så beskaffad låne-rörelse upphör.
Likväl och som största delen af berörde obligationer innehafves af välgörenhets-inrättningar, hvilka äro, enligt obligationernes lydelse, förbjudne att desamma uppsäga, torde af detta och flere andre skäl, närmare utvecklade i Banco-Ulskoltets vid sednaste Riksdag afgifne Betänkande, ]N:o 28, Banken icke böra begagna den rätt till uppsägning, Banken eger; men på det att något hinder icke må möta för den, som önskar att få en dylik obligation infriad, lärer, i sammanhang med belåningens upphörande, böra stadgas, att en sådan inlösen: uppå derom skeende anmälan, af Banken verksläiles. 22 Banco-Utskottets Betänkande, A’:o 29.
Som, efter hvad här ofvan är vordet tillkännagifvet, någon utlåning från Banken till Släder och corporationer numera ej eger rum, men Riksgälds-Kontoret deremot bedrifver en med denna likartad lånerörelse, tror Utskottet det vara lämpligt, att återstoden af de från Banken i berörde väg utgifna lån öfverflyttas till Riksgälds-Kontoret.
Enahanda åsigt hyser Utskottet jemväl angående de skiftes- och odlings-lån, som från Banken utgå.
Beträffande öfrige låne-rörelsegrenar, medgifver Utskottet gerna, att, med undanlag af Handels- och Nä rings-Diskontens, de andre icke äro förenlige med en Slals-Banks rätta verksamhet.
Denna bör icke utlåna penningar i annan väg, än derifrån de kunna, i händelse af behof, läLt och hastigt återtagas.
Men ehuru Bankens första pligt är upprätthållandet af myntvärdet och Banken således kan behöfva alt för berörde ändamål verkställa hastigare indragningar från låne-rörelsen, för att derigenom minska sine egne vid anfordran betalbara förbindelser, torde det dock kunna försvaras att Banken, som eger en så betydlig grundfond, ullemnar lån till ett begränsadt belopp äfven på längre lid, endast den derför lemnade pant innefattar fullkomlig säkerhet.
Utskottet anser följaktligen, att lånen emot rörlig och fast pant kunna fortfarande, utan äfventyr för Bankens säkerhet, utgifvas.
Hvad deremot utlåningen genom Banko-Diskonten och Låne-Kontoren på namn och reverser med omsättningsrätt angår; så har det visat sig, alt denna låne-rörelse allt mer och mer iklädt sig naturen af stående lån, och sålunda icke lemnar det understöd åt enskildta krediten, som genom lån på kortare tider vinnes.
Visserligen har behållna vinsten å denna låne-rörelse uppgått till betydliga belopp; men för
Banken får icke denna omständighet ensamt tagas i beräkning.
Banken mäste afse, huruvida den för en lånerörelses bedrifvande afsatla fond, kan, i behofvets stund, till större eller mindre del blifva tillgänglig för andra ändamål.
Och delta har visat sig icke vara händelsen med Diskont-låne-rörelsen.
Tvärtom äro tid efter annan tillök - uingar i fonden för nämnde rörelse meddelade, och det oaktadt har tilloppet af lånsökande och den deraf uppkommande bristen på medel varit i ett fortsatt stigande
Då nämnde fond således icke låter realisera sig ulan en större rubbning i många enskilda förhållanden, kan det icke annat än menligt inverka på Bankens credit, att samma lånerörelse bibehålles; och Utskottet bör ej tveka alt uttala den förmodan, det Banko-Diskontens lånerörelse skall, i Bunco-Utskotlcts Betänkande, N:o 20.
23 händelse densamma förblifver under Banken samt icke förminskas eller efter hand förändras, småningom undergräfva Bankens förmåga alt upprätthålla myntvärdet.
Enär Utskottet derföre ansett sig böra hemställa om öfverflyttning till Riksgälds-Kontoret af jemväl ifrågavarande lånerörelsegren, har sådant skett med den fasta öfvertygelse, att Banken derigenom beredes väsendlliga fördelar; ty om Rikets Ständer, på sätt Utskottet vidare föreslagit, medgifva, alt, i utbyte mot de sålunda öfverflyttade fonderne, Banken undfår obligationer ulgifna af Riksgälds-Kontoret och garanterade af Kongl. Maj:t, försättes Banken i tillfälle, att antingen mot hypothek af desse med större lätthet och i bättre form upptaga kreditiv eiler lån på ulrikes ort, eller ock att, vid behof att indraga Bankens sedlar, kunna utlemna ett rörelse-medel, som till någon del supleerar de indrag-, ne sedlarne.
Vinsten för allmänheten blifver ej mindre, än för Banken.
Diskont-inrättningarne kunna bibehållas, myntvärdet vinna mer stadga och. sedelstocken undgå de betydligare fluetuationer, hvilka eljest hädanefter såsom hitintills otvifvelaktig! komma att inträffa.
Såsom villkor för öfverflyltningen, har Utskottet, bland annat, tillstyrkt, att Banko-Diskontens och Låne-Kontorets i Malmö reserv-fonder samt inom linien förda lån måtte få, utan ersättning, aflemnas till RiksgäldsKontoret.
Skälet härtill är hemtadt från lagsöknings-balancens höga belopp.
Ehuru det bör kunna antagas, att större delen af de på lagsökning beroende lån liqvideras, lider det dock intet tvifvel, alt förluster skola uppstå, och dä reserv-fonderne blifvit afsatte i och för betäckande af sådane förluster, följer deraf, enligt Utskottets förmenande, att de härtill afsedda medel böra tillfalla den, som kan komma att, vidkännas förlusterne.
Som för öfrigt de medel, hvilka inflyta på inom linien förde lån ingå bland räntevinsterne och sålunda, i alla händelser, eldigt Ulskoltets åsigt, skulle tillfalla Riksgälds-Kontoret, torde denna öfverlåtelse icke utgöra någon uppoffring från Bankens sida.
Till bemötande af den invändning, alt öfverflyltningen till Riksgälds-Kontoret. af diskonternes meromförmälde lånerörelse komme att föranleda ökade förvaltningskostnader samt en förändrad organisation al så väl Styrelsen, som Tjenstemanna-personalen inom Diskont-Verken, har Utskottet skolat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att enär samtlige tjenstemännen äro försedde med allenast conslitutorial å sine innehafvande befattningar, det kan antagas för gifvet, att de heldre inträda under en ny 24 Banco-Uiskottcts Betänkande, N;o 29. styrelse, än afstå ifrån tjensterne med åtföljande löneförmoner; att således den enda tillökning i förvaltningskoslnaderne, sorn kan uppstå, kommer att inskränka sig till några mindre arfvoden för skötandet af de lånerörelsegrenar, hvilka i Banken bibehållas eiler Handels- och Närings-Diskonten samt publika pappersbelåningen; att enahanda lokal i Banken, som BancoDiskonten nu begagnar, fortfarande kan användas; samt att Banco-ombudeu vid Låne-Kontoren och de Embets- och Tjenstemän, hvilka såsom letia möter deltaga i Diskont-Direktionen, kunna utses ibland så väl Bankens, som Riksgäids-Kontorels personal.
Jemte det Utskottet förbehåller sig, att, i händelse af Rikets Ständers bifall till de framställningar, här nedan förekomma, få, efter sammanträde med Stats-Utskottet, afgifva förslag till de föreskrifter, hvilka med anledning deraf blifva oundgängligen nödige; får Utskottet föreslå: 6:0. att utlåning emot pant af Låne-Banco-Obligationer och Silf-ver-sed/ar må från oell med 1845 års början upphöra; men Banko-Fullmägtige deremot berättigas, att infria berörde Obligationer då sådant af innehafvarne äskas. 7:o. att Bankens utlåning till Städer och korporation‘er samt lill skiften och odlingar må öfverflyltas till Riksgälds-Kontoret, sådane desamme befinnas vid innevarande års slut. 8:0. alt utlåningen, på namn och reverser med. omsättningsrätt genom Banko-Diskonten i Stockholm samt Låne-Kontoren i Götheborg och Malmö likaledes må till Riksgälds-Kontoret öfverflytlas med det belopp, hvartill fonden för denna utlåning nu uppgår eller 8,850,000 R:dr B:ko. 9:o Banco-Ulskottcls Betänkande, N:o 29. 25 9:o. att såsom villkor vid omförmälde öfverfly
Ilning bestämmas: a) att Riksgälds-Kontoret aflemnar till Banken ersättning i kontant för lånen till Städer och korporationer samt till skiften och odlingar. b) att Riksgälds-Kontoret lem nar Banken ett emot den öfverflyttade
Diskont-lånerörelsen svarande belopp af 8,850,0(X) Riksdaler Banco, uti sine obligationer, ouppsägbara å innehafvarens sida, utställde å 125,250 och 500
R:dr silfver med 4 procents ränta samt försedde med ränle-couponer; c) att Riksgälds-Kontoret, utan ersättning erhåller: l:o Banko-Diskontens reserv-fond, uppgående, enligt 1843 års bokslut, till 162,889 R:dr 22 sk B:ko. 2:o Läne-Kontorets i Malmö reservfond, utgörande, jemnlikt nämnda Låne-Kontors räkenskaper för nästlidet år, 38,776 R:dr 10 sk.
B:ko, 3:o liela beloppet af de såsom osäkre inom linien förde lån, tillhörande allmänna fonden, vid Banko-Diskonten samt Låne-Kontoren i Götheborg och Malmö. 4:o
De under året influtne räntemedel, hvilka såsom använde uti lånerörelsen derifrån icke kunna på en gång återtagas. d) att den efter afdrag, af förluster, förvaltningskostnader samt 4 procents ränta å kapitalet, uppkommande behållning å
Diskonlrörelsen, må kunna användas årligen till inlösen af de till Banken ulgifne obligationer, genom uppköp af så stort antal obligationer, som i sådant afseende erbjudes och tillgången medgifver. ffih. till R■ St.
Vrot. 1844. 6 Sami, 1 Afd. 12 Tläft. 4 26 Banco-Ulsliottets Betänkande, N:o 29. 10:0. att Rikets Ständer hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla om Dess garanti å ofvanberörde obligationer.
Af Rikets Ständers bifall till berörde framställning torde följa, att nedannämnde till Utskottet remitterade motioner böra öfverlemnas lill Stats-Utskottet, som det, i sådan händelse, tillhörer att deröfver till Rikets Ständer afgifva utlåtande, nemligen: a) Herr Rosenblads, Bernh., angående ett förskott af 350,000 R:dr uti Diskont-lånerörelsen; b) Herr St/f ver hjelms, om tillökning i Diskont-fonderne samt förminsk ning af omsättnings-terminernes antal; c) Riksdags-fullmägligen G. A. Appelcjuists från Blekinge Län, inne fattande att 1,000,000 R:dr måtte anvisas till berörde lånerörelses förstärkning; d) Herr iVordenankars, F.
IV-, i hvad densamma angår tillstyrkandet, att utlåningen i Diskontväg icke må ökas utöfver det belopp, hvartill densamma vid sisllidne Riksdag bestämdes; e) Herr J. A. Arnbergs, angående afskaffande af de så kallade respit månaderne å aila från och med år 1845 utgående DiskontLån; f) Riksdagsfullmägtigen Tobias Linds från Bohus
Län, i fråga om ut sträckning af tiden för Banko-Diskont-Låns återbetalning och omsättning; g) Riksdagsfullmägtigen Måns Pehrssons från Skåne, om inrättande af flere Låne-Kontor, för bedrifvande af
Diskont-rörelse samt angående tillökning i arfvodet för Ledamöterne i Diskont-Direktioner ne; h) Riksdagsfullmägtigen Anders Jonsson från Östergöthlands
Län, an gående nedsättning af räntan för Diskont-Lån; i) Herr Doctor Bromans angående lån till kyrkobyggnader; samt k) Riksdagsfullmägtigen Ola Svenssons från Malmöhus
Län om förändring i stadga liderne rörande skiftes- och odlings-lån. Banco-UtskotteU Betänkande, N:o 29. 27 Uli del föregående har Utskollet anmärkt fördelen deraf, alt eli maximum för Bankens hela lånerörelse bestämmes.
Utskottet anser äfven, alt eli maximum för hvarje serskild lånerörelsegren bör fastställas, på det alt icke uti någon viss må kunna indragas en större del af det hela.
Då likväl å andra sidan i öfvervägande tages, att till skada för allmänna rö relsen en eller annan utlåning icke under längre tid behöfde hela det belo])!), sorn derför blifvit afsatt, hvaremot för en annan utlåning brist på nödiga medel kunde finnas, har Utskottet ansett att stadgandet i 214 § af Banko-Reglementet äfven för framtiden bör med någon modifikation, en följd af ändrade förhållanden bibehållas; och Utskottet tillstyrker alltså: l():o. att ett maximum bestämmes för hvarje gren af den låne-rörelse, som Banken kommer att bibehålla, dock under iagltagande att då någon del af de fonder, hvilka blifvit anvisade för utlåning genom Handels- och JNärings-Diskonten, på aktier och publika papper elier på guld, silfver och jern m. m., under en eiler annan månad icke kunnat i någon eller någre af dessa låne-rörelsegrenar användas, Banko-Fullmägtige ega, att för en tid af högst
Tre månader öfverlemna de varande behålluingarne till den eller de af ofvanberörde lånerörelse-grenar, som deraf äro i behof; med villkor likväl, att i händelse medlen derförinnan blifva för sine ursprunglige föremål erforderlige, desamma då genast återtaga.
Såsom en allmän sats, torde uli Banko-Reglementet, i ingressen till Låne-röreisen böra uttryckas. 12:o. att Riks-Banken utlånar penningar och meddelar kreditiver, på sätt här nedan säges, men Banko-styrelsen kan, då den finner sådant med Bankens fördel och säkerhet öfverensstämmande, vägra nya lån och kreditiver, äfven när intet är att anmärka mot säkerheten. 28 Banco-Utskottcts Betänkande, N:o 29.
Då någon sådan sals icke finnes uli nu gällande Banko-reglemente uttalad, skulle möjligen deraf kunna hemtas anledning för den öfvertygelse, att en dylik rättighet icke vore Banko-styrelsen lemnad.
Häraf har Utskottet funnit ett stöd för det förslag, punkten 12:o innefattar.
Utskottet öfvergår nu lill granskning af de serskilda låne- och kreditiv-rörelser, Banken skulle komma alt bibehålla, och upplager dervid till besvarande de motioner oell förslager, som dermed hafva samband.
A. Låne-rörelsen mot pant af guld och silfver.
1 Jemnlikt 150 § i nu gällande Banko-Reglemente får emot sådan pant utgifvas lån å två R:dr B:ko.
Fullmägtige, som ansett detta minimi-lånebelopp vara alltför lågt, hafva uti ett till Utskottet ingifvet memorial tillstyrkt, att, med ändring af berörde föreskrift, minsta belopp, hvilket såsom lån mot pant af guld och silfver från Banken ulgifves måtte bestämmas till Fem R:dr Banko.
Enär denna låne-rörelse egentligen kan begagnas allenast af invånar ne i hufvudstaden och dess granskap, men uti Slockholm finnes ett Pant Låne-Kontor, hvilket af Staten åtnjuter ett räntefritt låne-understöd af 100,000 R:dr Banko, uti hvilket Kontor belåning lämpligen torde kunna ske af mindre guld och silfverpjeser; har Utskottet derjemte med afseende, å den uppkommande förminskningen i Bank ens förvaltningskostnader, skolat tillstyrka, 13:0. alt minimi-beloppet för lån emot pant af guld och silfver, må bestämmas till Tio Riksdaler Banko. 14:o.
Öfrige föreskrifter i afseende på denna låne-rörelse torde böra oförändrade bibehållas; Och får Utskottet beträffande maximum för lån mot pant af guld och silfver hänvisa till punkten Litt. C. Banco-Uiskottets Betänkande, N:o 29. 29 B.
Låne-rörelsen emot pant af jern, koppar och andre vågförde effekter.
Jemle förmälan, att 157 § i Banko-Reglementet innehåller, det berörde lån utgifvas till högst trefjerdedelar af pantens försäljningsvärde, enligt mäklare-attest, och att Banko-styrelsen bestämmer i Juni och
December månader hvarje år belåningspriset för påföljande halfår; har Herr Theod.
Fornander föreslagit, att då köp af jern i Stockholm icke sintes genom mäklare, och mäklarens attest af värdet sålunda vore någonting oegentligt, hvad Stockholm beträffade, början af nämnde § matte erhålla följande förändrade lydelse: ”Lånen utgifvas till högst |:delar af pantens kända försäljningsvärde”.
Som det, efter all sannolikhet skulle möta svårigheter för Bankostvrelsen att bestämma belåningspriset å den mängd jern, stål och koppareffekter, hvilka såsom pant i Banken antagas; derest icke dervid finge följas en officiel uppgift, angående sådane effecters försäljningsvärde; men å andra sidan åter det är af vigt, att prisbestämningen icke uteslutande rättas efter samma uppgift, har Utskottet, i så måtto biträdt berörde förslag, att Utskottet anser sig böra hemställa, 15:o. att ifrågavarande 157 § måtte i början sålunda förändras: ”Lånen utgifvas till högst tref jer dedelar af pantens försäljningsvärde, eldigt mäklare-attest eller eljest kända förhållanden.
Herr Lagerhjelm, Pehr, har föreslagit, att räntan för lån emot ofvan omförmälde pant må nedsättas från 4 till 3 procent; samt såsom skäl derför anfört, att räntan varit så förr; att Banken af dessa lån endast skördar vinst, utan risk, emedan Banko-styrelsen eger att bestämma belåningsvärdet samt att intet lämpligare medel för sedelslockens ökande gifves, än utställandet af sedlar på metallisk valuta.
Tid sednaste
Riksdag väcktes jemväl fråga om nedsättning af räntan för dessa lån, men uppå Ulskoltets, uti Betänkandet, N:o 82, gjorda till - 30 Banco-U(»koitels Betänkande, X:o 29. styrkan fick nämnde fråga förfalla.
Till de skäl för afslag, Utskottet då anförde, torde kunna läggas, att ifrågavarande låne-rörelse varit i ständigt stigande, och att Utskottet nu går att tillstyrka en förhöjning idet af JeruKonloret emot
Tre procents ränta begagnade kreditiv. 16:0.
Utskottet afstyrker fördenskull bifall lill Herr Lagerhjelms motion.
För undvikande af de olägenheter, som tillskyndas låntagaren genom skyldighet att den 1 November infria en pant, som han önskar att genast derefter åter få belåna, har Herr K. A. Almgren yttrat dea åsigt, att enär Bankens säkerhet vore i alla fall betryggad, det kunde medgilvas låntagaren, att vid förfaliotiden endast inbetala upplupen ränta jemte den skillnad i belåningspriset, som möjligen uppkommil.
Sedan Utskottet tillstyrkt, att hvarje iuue-rörelsegren skall begränsas inom ett visst maximum, och det möjligen skulle kunna inträffa, att vid något tillfälle beloppet af låne-ansökningar öfversteg den disponibla tillgången; så skulle genom bifall till Herr Almgrens föi’slag, andras rätt förnärmas.
Och då dessa lån dessutom emot principen för desamma skulle genom ett dylikt medgifvande kunna förvandlas till stående; hemställer Utskottet, 17:o. att nu gällande föreskrifter, rörande tiden och sättet för liquiden af ilrågavarande lån måtte få bibehållas oförändrade.
Uti en lill Utskottet remitterad motion af Herr J. A.
Arnberg, yttrat att föga förändring torde behöfva göras i lånerörelsen på vågförda effekter, utan att tillika uppgifves hvad som kan tarfva rättelse.
Vid sådant förhållande har Utskottet endast velat, med tillkännagifvande häraf, förklara, att, enligt Utskottets öfvertygelse, nu gällande föreskrifter, i afseende på låne-rörelsen mot pant af jern oell andra vågförde effekter äro ändamålsenlige, och att några andra förändringar deruti icke äro behöflige än de som afse redaktionen, och hvartill Utskottet förbehåller sig Banco-UUkotlels Betänkande, N.o 29. 31 att framdeles, i samband med reglementariske föreskrifterne, få afgifva förslag.
1 fråga om maximum för denna låne-rörelse, hänvisas lill följande punkt.
C. Låne-rörelsen emot pant af tackjern.
Vid den § af Banko-Reglementet, sorn innefattar föreskrifterne om hvad vid belåning i Banken af tackjern iagtlagas bör, har Riksdags-fulimägtigen Pehr Pehrsson från Örebro Län föreslagit det tillägg: ”Masugnsegare inom Bergslag skola anses berättigade att lån på tackjern erhålla sedan inom det hyttelag, lånet sökes, delegarne förut, genom utlyst hytteslämma, dervid protokoll skall föras, utsett en inom hyttelaget boende besuten och välkänd delegare, alt i sitt förvar taga allt tackjern, sorn i Rikets Ständers Bank skall belånas.
För detta tackjern bör icke allenast bemälde delegare slå i fullt ansvar, utan ock alla de öfrige delegarne i hyttelaget, uti protokollet, en för alla och alla för en, såsom för egen skuld, förbinda sig att ansvara för och ersätta, i händelse den till förvarare af det belånade tackjernet utsedde person skulle i ringaste mohn befinnas åsidosätta eller brista i samvetsgrant uppfyllande af det honom iemnade uppdrag.
Hytlestämmo-protokollet skall sedan, efter att af alla Hytt-intressenter hafva blifvit undertecknadt, öfverlemnas i förvar till vederbörande Bergs- eller Kronofogde i orten Äfven må tillåtas tvenne svagare hyttelag att sig förena.”
Utskottet medgifver visserligen, att en betydlig lättnad för belåning af tackjern skulle genom berörde förslag bereda masugnsegare; men dä detsamma hvilar på den förutsättning, att det belånade jernet skulle ligga under enskild vård, och ett dylikt förvaringssätt icke är med Bankens säkerhet förenligt; 18:o. måste Utskottet afstyrka bifall till förevarande framställ - 32 Banco-Utsliottets Betänkande, JV.o 29.
Innan Utskottet föreslår det maximum, som torde böra bestämmas för utlåningen mot rörlig pant; får Utskottet anföra, beträffande först lå ne-rörelsen på guld och silfver, att då, efter hvad Utskottet inhemtat, högsta utestående låne-beloppet utgjort omkring 400,000 R:dr, och denna lå ne-rörelse, i händelse den af Utskottet föreslagna förhöjning i minimi-beloppet för sådane lån till 10 R:dr B:ko, bifalks icke ens vid något tillfälle bör kunna öfverstiga detta belopp, har Utskottet ansett, att under alla förhållanden en summa af 500,000 R:dr B:ko bör blifva tillräcklig.
Hvad dernäst angår låne-rörelsen på jern, koppar och flere vågförde effekter, så och enär denna belåning högst uppgått i Stockholm till 1,600,000 R:dr och i Götheborg till 1,300,000 R:dr; synes det Utskottet, som borde derför icke erfordras mera än 3,000,000 R:dr B:ko tillhopa och utväg ändock vara beredd att belåna det tackjern, som i sådant ändamål erbjudes, helst lån på tackjern, hvilka först i år blifvit i Banken sökte och derifrån utgått, till ett belopp af 30,686 R:dr B:ko, aldrig torde komma att uppgå till mera än 50,000 R:dr.
Utskottet föreslår fördenskull 19:o. alt