Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Staden med de egor, sorn dit lyda, och inom dess rågång be* lagria äro, vare Rådstufvu-Rätts Domsaga. 2. 1 de städer, der målens antal så fordrar, böra flere af delningar af Rådstufva-Rätt en vara, och göromålen deni emellan fördelas såsom å hvarje ställe lämpligast finnes; dock så, att Lagfarts-, Intecknings-, Agtenskapsförords-, Boupptecknings-, Arfs-, Testaments- och Förmynderskaps-ärenden för hela staden till en och samma afdelning höra.
Ar Förmyndare-kammar i stad inrättad, då skola frågor om Arf, Testamente, Förmynderskap och omyndigas värd der upptagas och dömas; och varde Förmyndare-kammar, i ty mål, såsom Rådstufvu-Rätt ansedd. 3. $. Hvar måndag, eller, när helgedag å måndag inträffar, nästa söknedag derefter, skall Rädstufvu-Rätt hållas; träde ock Rätten dess emellan tillsamman, sä ofta det tarfvas och Ordföran - 156 Expeditions-Utskottets Forstag till tind Skrifvelse N.-o io3. deri derom tillsäger.
Dä skola Borgmästare och Fuld män .klockan nio till Rådstufvu komma. 4•
Vid årets början, innan Rådstufva-Plätt första gäng till Domsäte träder-, skall Gudstjenst hällas. 5.
S B å dstufv u - Rät t s
Dombok skall skrifvas under eif alla, som i Rätten sitta; och varde den, med saköreslängd, till Hof-Rätten sänd inom Michelsdag året derefter; vid bot tjugu Daler.
Eger staden sjelf sakören; då är ej nödigt saköreslängden till HofRätten sända.
Huru med Dombok, sorn af Rådstufva-Rätt i'
Stockholm hålles, förfaras skall, är serskildt stadgadt.
IX. Gap. Följande tvanne §§. af detta Capitel skola hafva denna lydelse: r. §■ Kommer ej Häradshöfding till laga Ting, utan låter Rätten ligga neder; bote trettio daler, der han ej laga förf ali viser, och gälde dem skadan åter, som rätten sökte.
Blifver han en Tingsdag ute, då Ting flere dagar står; bote tio daler.
Försummar han syn, eller urtima Ting, vare bot hälften mindre. 3.
Kommer ej Borgmästare till Rådstufvu den dag rättegång skall hällas; bote tre daler, och Rådman, som blifver från Rätten ute, två daler. X. C AP. 5. §.
Slutet af denna §. ”gånge dermed som i 6 Cap. i §. sagdt är,” ändras till följande lydelse: gånge dermed, som i 6 Cap. 2 $, sagdt är.
Expeditions-Utskoltels Furslag till untf.
Skrifvelse IV.Q :o'3. 27.
Andra punkten i denna eller orden: ”1 staden gånge om dessa åt, sorn sågs i 5 Cap. 1 ändras lill denna lydelse:
I staden skall Rådstufva Rätt desse mål upptaga. XI.
Följande t vänne §§. af detta Cap, erhålla denna lydelse t 4■ &■ Käratiden vare skyldig, alt låta svaranden få stämningen fjorton dagar förut, der han inom, häradet bor: utom häradet eller i annan stad, tre veckor: utom länet, sex veckor: i tredje eller fjerde länet, eller längre bort, nio veckor.
Är den utom Riket, som stämmas skall; håfve sex månaders tid ifrån det han stämningen fick.
Olin stämning i concursmål är serskildt stadgadt.
1 alla dessa fall, der stämning fordrar längre tid, än om lysning till Ting stadgadt är, må den svarande stämmas till viss månad, och underrätte han sig sedan sjelf, å hvad dag Tinget hållas skall. - 5. $: Till Rådstufvu-Rätt stämmes atta dagar förut; utan så är, alt målet ej tål uppskof, och derå förr svaras kan. XII.
Cap. 2.
Första punkten af denna §. ändras lill följande lydelse:
Är någor förf allalös borto, då han ropas af rätten fram att kära eller svara, bote två daler. 5. $. Denna §. varder tili all kraft och verkan upphäfyen, 15S Expeditions-Utskotlcts Förslag till imil.
Skrifvelse IV.-o io3. 7 • §•
Sista punkten i denna §: ”Är någor borta från Lagmanssyn; vare lag samma: dock må man ej der vädja mot, utan gånge dermed, som i a5 Cap. io §. stadgas”, upphäfves. XIII.
Jiifvar någor
Domaren obeskeclliga; böle i Under-Rätt tjugu daler, i Hof-Rätt femtio daler. 3.
Prof vas jäf lagligt emot Häradshöfding, eller Borgmästare i den stad, der ej mer än en Borgmästare är, och RädstufvuRätten utom honom ej finnes domför; förordne Hof-Rätten en annan i hans ställe, på kära/idens begäran och kostnad, och stadne den kostnad sedan å den, som sake/i tappar. 4- $•
Jäf vas ?lågor i Häradsnämnd; sätte Häradshöfding, om det tarf vas, amian i hans stad, så länge det målet slite s. Jäf vas Rådman; nämne Rådstufva-Rätten den i hans ställe sitta må, der Rätten ej annars domför är.
Ar Rådstufvu-Rätt aller jäfvad; förordne Hof-Rätten andra, som den sak döma.
Nu kan så hända, alt så många af Ho f- Rättens ledamöter jäf vade varda , att
Rätten i ty mål ej fullsuten är; gifve. Hof-Rätten det Konungen tillkänna, då Konungen förordnar andra i deras ställen.
Éj må någor i Hof-Rätten jäf vas, der son eller mäg i Under-Rätten dömt; utan så är, alt de för embetes brott der lagliga anklagade varda. XIV.
I i och 2 §§. af delta Cap. göres följande ändring. Expcditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse N.o to3. i5g I Härads- och Rädstufvu-Rätt i de mindre städer, hör käromålet munteliga föreställas , der sakens vigt och vidlyftighet eller andra omständigheter ej fordra, att det skrif teliga ske må: och varde då parterne ej tillåtet, att flere än en skrift hvardera inlägga, der saken ej är af dess större vigt. 2. §.
■Kommer käranden till Rädstufvu-Rätt å dag föresatt an, och gifvet’ dess käromål vid offentligt upprop skrifteliga in, och svaranden då när är; skrifve Rätten derå, att han åtta dagar derefter svara skall.
Försummar han dä att ställa sig vid uppropet in, men kommer med svar innan klockan tolf; bote två daler.
B lifver han alldeles ute, eller kommer han oberedd titan laga ursäkt; bote fyra daler, och gånge åter upprop i saken åtta dagar derefter.
Kommer han ej ändå med svar in; bote som sagdt är, och varde på kärandens inlaga i saken dömdi: dock må han munteliga höras, om hatt det förut begär ar: vare ock honom tillåtet, der han tappat, emot domen vädja.
Försummar käranden den dag, då han sin vederparts svar emottaga skulle; böle två daler.
1 Rådsufvu-Rätt i Stockholm' vare uppropstimman klockan tio. 6.
Andra Hvar som då förfallolös blifver ute, bote i Rådstufvu-Rätten fem daler, i Hof-Rätten tio daler. 8.
Skrifver någor, eller talar inför Rätta, det han vet ej sanni vara, och vill Domaren dermed f örleda: varder han derom öfve rtygad; bote i Under-Rätt tio daler, i IIof-Rätt tjugu daler, eller mera, allt som Domåren det pröfvar. 9• $• Första punkten af denna §. erhåller följande lydelse:
Exp edil iöns-Ut skottets Förslag till und.
Skrifvelse N.o io3.
Urångo-ed måge parterne ej äska af hvarannan i någon Rätt: dock ege Hoj-Rätt , då hufvud saken dit kommen cirj pålägga endera parten eller begge, denna vrångo-ed utan uppskof i rättegången svärj a j om sanning ej annars utletas kan.
XV. C a p. och 16 §§. i detta Cap. skola lyda sålunda: 15. $. ville ega Rätten heder och vördnad visa:
Ty skall ej någor, i stället för laga fullmagtig, låta öfver maga , tjenstedräng eller annan otjenlig gifva dess skrifter in eller till munteligt förhör skicka: gör det någor; bote i Under-Rätt feni dal§r , i HofRätt tio daler. 16. §.
Tager någor sig talan för Rätta i den sed:, der han hvarken är måls egande , eller ombudsman, eller eger ä embetes vägnar kära och söka, eller efter lag dertill lof häfver; bote i Under-Rätt fem daler, i Idof-Rätt tio daler, eller mera, som saken är till.
Sker del hos Konungens Befallningshafvande; bote fem daler, Konungens ensak: fylle ock i dessa fall allan skada. XVI.
Cap. 1. <$*.
Nöjes endera parten ej deråt; gifve han det Rätten tillkänna genast, eller sist innan nästa dag till ända gått, och lägge. sedan dess besvär in i Hof-Rätten, inom hälften af den tiel, som i lagvadda saker föreskrifven är. XVII.
Expeditions-Ulskollels Förslag till und.
Skrifvelse N;0 lo3• 161 XVII.
C AP. 3. fr Fjerde punkten i denna §. ändras sålunda:
Kommer ej vittne, som stcimdt är; bote i Under-Rätt tre daler; i Idof-Rätt fem daler: och lägge Rätten sedan viss dag och vite före. 3i. fr Slutet af denna §.: ”Faller Lagman någon till ed, då bör lian den gånga, innan Tinget slutes; Är han ej sjelf tillstädes; lägge eden af inför nästa Domstol i orten, inom den tid, som Lagman föreskrifver”, kommer att alldeles utgå. XVIII.
Gap. 3. fr Första punkten af denna §. skall lyda sålunda:
Är någor sak genom vad kommen till IIof-Rätt, och gifver sig en annor först der an: finnes hans talan sådan, sorn i 1 $, säges; gånge dermed, sorn der förekrifves. XIX. Cap. fr Denna §. är sålunda ändrad:
Domarens lof dertill, eller laga fullmägtig ställt, och Rätten det kungjort; bote i Under-Rätt fem daler, i Hof-Rätt tio daler och gånge ej dess mindre dom i saken.
Fröt. iSj.f. 10 Sami. 1 Afd. 21 i(h Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
Skrivelse N-o 10’. XX. Cap. 1. $. Andra punkten af denna §. ändras sålunda:
Göra de det ej; bote sä svaranden som käranden, i UnderRätt tio daler, i Hof-Rätt tjugu daler. XXL Cap. 4- $•
Häfver man Under-Rätts dom för sig, men tappar i llofRätten, då bör kostnaden å båda sidor emot hvarannan c/vittas, der Domaren ej finnér de omständigheter i något mål vara, att endera ändå rättegångskostnad gälda bör.
Är o i saken åtskilliga käromål, och vinna eller tappa parterne deri ömsom, då stände ock hvar sin kostnad. XXII.
Cap. 1• $.
De två första punkterne i denna §. erhålla följande lydelse: I Hof-Rätt skall någor af Rättens Ledamöter, i lagvadda eller der instämda saker, skriftlig berättelse opi deras sammanhang uppsätta, innan de till dom företagas.
I Under-Rätt måge parterne det ej äska, der Rätten ej sjelf finnér, att sakens vigt eller vidlyftighet det fordrar. 2. •
Sist upptecknas inlagorna, att kunna Rätten föreläsas, efter den tid, som de inkommit, och Rätten gifve sedan den berättelse till parterne ut, med förelagd tid och vite, i Hof-Rätten tio, i Under-Rätten fem daler, att den hvar för sig genomse, underskrifva och återställa.
Expeditions-Utskottets Förslag till itnd.
Skrifvelse N.o-1o3. i63 XXIII Cap. 1. §.
Denna sådan den lyder i Kongl.
Förordningen den i5 Junii l§i8* ändras sålunda: Å Härads-Ting, så ock vid laga syn i j ordatvist, må ej dömasj der ej sju i Nämnden äro.
Rådstufvu-Rätt vare ock domför, der tre i Rätten sitta.
I Hof-Rätt må ej färre, än fem Ledamöter döma i mål, sorn å ära och lif gå.
I andra mål må fyra Ledamöter utgöra domfört antal, der alle om slutet ense äro. 2.
Detina §. skall hafva följande lydelse:
Nämnden om saken, och de skäl deri äro, så ock hvad
Lag i ty fall säger; varder Nämnd ifrån Häradshöfding skiljaktig, gälle den mening, som Nämnden faller på, och svare den för dom sin.
Aro ej alla i Nämnden ense; stände vid det, som Häradshöfding rättvist pröfvar. XXIV. Cap. - 5. $.
Denna sådan den lyder i Kongl. Förordningen den io September i823, ändras sålunda: / alla Rätter skall dom offentliga af sägas, å Härads-Ting, så snart den författad är; och gifve Häradshöfding domen skriftliga ut, innan han från Tingsstad reser, om det så tidigt äskas, att det ske kan: gör han det ej; bote tjugufem daler.
I Rådstufvu-Rätt och IIof-Rätt böra parterne vid middagstimma dagen förut stämmas, genom anslag A Rättens dörr, alt dom å tiel föres att an afhöra: dock må Rådstufvu-Rätt genast och utan anslag dom munteliga eller skrif teliga kungöra, der saken af ringa värde är; och stånde parterne i ty fall fritt, att taga den ut eller ej.
Tager någor Rättens offentliga anslag bort; bote tjugu daler. 164 Expeditions-Utskotlets Förslag till tind.
Skrifvelse N.o 1o3. 11. §.
Nu kunna sådana omständigheter sig yppa. långt efter, sedan dom och utslag fallit, att förklaring deröfver nödig är; den bör ej vägras.
Är Häradshöfding^ som dömt, ej då i samma Rätt: gifve den, som i hans ställe kommit, förklaring med Nämnden.
Aro i Rådstufvu- och Hof-Rätt ej så många qvar af dem, som i utslaget ense varit,, att de domföre är o; då böra de, som sedan der Domare blifvit, utslaget förklara.
Innehåller den förklaring, som parten gifves, något sådant, som i utslaget ej är tydliga utsatt; då må vad deremot tillåtas„ XXV. C AP. i och 2 §§. af detta Capitel erhålla denna lydelse: 1. §.
Nöjes man ej åt den dom eller utslag, som Härads •Rätt i hufvudsaken, å Tinget, eller vid laga syn i jordatvist, eller husesynåi prestebol, frälse- eller skattehemman, fällt häfver ; då må lian vädja med fern daler under Hof-Rätt, antingen genast, eller sist innan åttonde dagen gått till ända, den inräknad, då domen föll, der hufvudsaken, med ränta eller afgäld, som fordras, stiger öfver femtio daler, utom rättegångskostnaden; och Häradshöfding skrifve straxt å domen, att han lagliga vädjat, och bör saken i Hof-Rätt fullfölja, inom den tid, som i g sägs; sä ock att borgen förut bör ställas för kostnad och skada, och domen fullgöras, efter ty som i s6 Cap. sägs; vare ock den, som vunnit, skyldig alt underrätta sig af Domaren, om vädjadt är; och der så skett, läte ock han det teckna, till sin rättelse, å dombref sitt: der må ej fordras * serskild betalning före.
Parterne skola sedan till Hof-Rätt komma, utan stämning eller serskild kungörelse.
Vädja de ej, som nu är föreskrifvet; stände Härads-Rätts dom fast.
Éxpeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse N.o io3. i65 2. §.
Vill den, som under Hof-Rätt vädjat, sitt vad sedan öfvergifva; kungöre det sin vederdeloman, inom hälften af den tid, som han eljest skulle till Hoj-Rätten komma.
Gör han det ej , och kommer svaranden dit ; njute han betalning för kostnad sin. 3.
Denna §. upphör att vara gällande. 4•
Har ofrälse man, efter offentligt anslag, sökt att afstå ali dess egendom till sina borgenärer: eller endera makan begärt skillnad i ofrälse bo: eller tvist varit om borgenärers rätt och företräde till sådan gäldbundens gods; sände Härads-Rätt de skrifter, som parterne der vexlat, till Idof-Rätt in, tre veckor förr, än de skola sig der inställa. 3. i*.
I brottmål, ehvad de är o svårare eller mindre, håfve ej någor lof att vädja, antingen emot värjemålsed, böter eller kostnad och skada, som Under-Rätt i ty fall ålagt: utan må den, som ej nöjes åt dess dom, besvära sig deröfver i Hof-Rätten, inom hälften aj 'den lid, som lagvadda saker der fullföljas böra. 6 och y Dessa §§. upphöra alt vara gällande.
9- $- Denna §., sådan den lyder uti Kongl. Förordningen den 19 Julii och den 29 November i823, ändras sålunda:
I de saker, sorn genom laga vad gå till Svea Hof-Rätt, ifrån Härads-Rätt i Upland, Södermanland, Westmanland, Kopparbergs
Län, Nerike och Gestrikland, ingifve käranden sin inlaga, innan klockan tolf pä den fyrationde dagen, deri oräknad, då HäradsRättens dom föll, eller håfve sitt vad förlorat; från Härads-Rätt *65 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse N.-o io3. i Wermland, Helsingland, Jemtland, Herjeådalen, Medelpad och Ångermanland, på den sextionde dagen; från Härads-Rätt i Westerbotten och å Gottland, på den nittionde dagen:
I Götha HofRätt från Härads-Rätt i Östergöthland, Calmar Län, Småland, Skaraborgs och Elfsborgs Län, på fyrationde dagen; från HäradsRätt i Halland, Dahl och Bohus Län, på sextionde dagen:
I Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge från Härads-Rätt i dessa landskap på den fyrationde dagen.
1 vexel- och sjörättssak vare tid hälften kortare att fullfölja vad ifrån Härads-Rätt i hvarje ort till Hof-Rätt. 10, 11, 11, i3 och 14 SS Dessa §§. varda till all kraft och verkan upphäfne. 15.
S Andra punkten i denna §. ändras sålunda:
Huru vittnesbörd derom af Rätten gifvas bör, vare lag samma, som i 1 S- af detta Cap. för Härads-Rätt stadgadt är. 16.
S Denna §. kommer att lyda sålunda:
Ej må någor vädja emot Rådstuf vu-Rätts dom, der hufvudsaken ej går öfver femtio dalers värde, efter ty, som i 1 Ssagdt är.
1 den stad, der något serskildt derom stadgadt är, rätte sig Domaren och parten derefter. 17. §.
De i slutet af denna §. förekommande orden: ”vare vad deri tillåtet, ehvad det är emot Lagmans-, Kämners- eller Rådstufvu-Rätts dom,” ändras till följande ljrdelse:
Vare vad deri tillåtet, ehvad saken är af större eller mindre vigt. a4' S•
Besinnar han sig, som emot Rådstuf vu-Rätts dom vädjat, och vill ei sitt vad sedan fullfölja, kungöre det vederparten, såsom i 2 S- om Härads-Rätt sagdt är, vid äfventyr, sorn der stadgadt finnes.
Expedit iöns-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse N.O 1o3. 3 gr, XXVI. °/AT. u S Första punkten i denna §. andras sålunda:
Hvar sorn ifrån Under-Rätt vädjar, ställe för sig tvänne löftesmän, som borga bägge för en, och en för bägge, för kostnad och skada, den han kan skyldig kännas att gälda; tage deras skrift derå, och lagge den vid sin inlaga i Hof Rätten in. 2. $. Denna §. kommer att lyda sålunda:
Häfver den, som vädjat, i Under-Rätt tappat: gifve han omant ut hvad dörndt är, och sätte det hos Konungens Befallningshafvande, eller i taka händer. XXVIII.
Caf.
Delta Capitel varder sålunda ändradt: 1.
Hvar som ånyo drager den $sak för Rätta, det i dom eller utslå" förr är, som vunnit laga kraft; eller tadlar sådan dom för Rätten, eller utom: bote för Under-Rätts dom tio daler; för HofRätts dom etthundrade daler.
Är det Konungens: plikte med femhundrade daler. 2. $■ Qväljes Under-Rätts dom; döme deröfver förste domstol, i den ort, der brutit är.
Qväljes Hof-Rätts eller Konungens dom; det skall i Hoj-Rätten dömas. XXIX.
Caf. i och 2 §§. af delta Cap. skola hafva följande lydelse: i6S Expeditions-Uiskollets Förslag till und.
Skrifvelse N:0 1o3. 1.
Djerfves någor missbruka rättegång, och emot klara skäl och bättre vett, af arghet, drager någon för Rätta; bote i UnderRätt ifrån tio till tjugu daler, de fattiges ensak: och gällde dertill rättegångskostnad, hinder och skada. 2- Häfver någor tappat i Under-Rätt, och Hof-Rätten gillar i allt Under-Rättens utslag, bote han ifrån trettio till hundrade daler.
I dessa fall plikte fullmägtig, sorn i i5 Cap. 14 $• sagdt är.
Orkar den brottslige ej böta; plikte med fängelse, sorn i io Cap.
Utsöknings-Balken stadgadt är. XXX. Cap. 5.
Denna §. ar sålunda ändrad:
Den, som tappat i Hof-Rätt, då saken der, såsom i första Domstol, dömd är; gifve ut det han är skyldig känd, allt som i 26 Cap. sagdt är.
Den, som vunnit i Under-Rätt, eller hos Konungens Befallningshafvande, men tappat i Hof-Rätt; vare fri för doms och utslags fullbordan, och ställe der full borgen före.
UTSÖKNINGS-BALKEN. III.
Cap. 5.
Denna §. skall hafva följande lydelse!
Häfver Expcclitions-Ulskottets Förslag till tind.
Häfver någor vunnit hos Under-Rätt, och varder deremot vädjadt; njute ändå utmätning och ställe borgen för det han om händer får, eller läte godset sättas i qvarstad.
När godset sd utmätit är, må det sedan ej skingras, eller utom egarens vilja föryttras, förr än saken i Hof-Rutten afdömd varder.
Tappar han der; gånge det, som utmätit eller i qvarstad satt är, åter med dess ränta och afgäld.
Caf. A $•
Sista punkten af denna eller orden: ”Går saken ej öfver trylmndrade daler eller dess värde; njute den fordrande utmätning 5 Konungens Befallningshafvandes utslag, ändå att ändring theri sökt är, och lyfte det som utmätit är, emot full borgen,” ändras till denna lydelse:
Den fordrande njute utmätning å Konungens Befallningshafvandes utslag, och lyfte det, som utmätit är, emot full borgen.
Vill den tappande ändring i Konungens Befallningshafvandes utslag söka; utgifve hvad han är skyldig känd, såsom i 26 Cap. Rättegångs-Balken sägs.
J O R D A - B A L K E N. XIV.
Nu vill någor med den synedom sig ej åtnöja; vädje dä under Hof-Rätt, som i Rättegångs-Balken sägs.
Fullföljes vadet, och finnér Hof-Rätten ny syn tarf väs; utnämne Hof-Rätten en af sine Ledamöter, att synen hålla, och kalle tvänne Underdomare Eiln till R, St.
Prot. t834• to Sand. 1 A/d. 22 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
N.-o 1o3. i orten att honom biträda.
Det protocoll, som vid synen föres, gifve Hof-Rätts-Ledamoten till Hof-Rätten in, och Hof-Rätten döme sedan i saken.
Drages saken under Högsta Domstolen, och finnes den ej tillräckligen utredd, ändå att syri föregått, då må ytterligare syn hållas; och nämne Högsta
Domsolen dertill en af sina Ledamöter; läte ock, genom Hof-Rätten, kalla tvänne Underdomare, att vid synen biträda.
Öfver denna syn skall protocoll till Högsta Domstolen ingifvas, på sätt om deri syn, sorn Hof-Rätt förordnat, sagdt är.
Göres mot vittne jäf; varde vittnet ändå hördt; och pröfve sedan HofRätten, eller Högsta Domstolen, det jäf, så ock hvad verkan vittnesmålet ega må.
Finner Hof-Rätten eller Högsta Domstolen syn nödig, och är den ej af Under-Rätt hållen; dä må HofRätten, eller Högsta
Domstolen låta synen af Under-Rätten verkställas-, och pröfve sedan saken. 5:te.
De i fule punkten af denna förordning stadgade lagförändringar skola, från och med den / Januarii i836, gälla för alla de mål, i hvilka vad emot Härads- eller Rådstufvu-Rätts dom eller utslag erlägges eller anmäles; så ock för de mål, hvilka från och med nämnde dag från Kämners-Rätt till Rädstufvu-Rätt, eller efter slutet af nästa års Lagmansting från Lagmans-Rätt till Hof-Rätt oafgjorde öfverlemnas; hvarvid iakttages, att de mål, som sålunda inkomma från Kämners-Rätt till Rådstufvu-Rätt, eller från Lagmans-Rätt till Hof-Rätt, böra anses och behandlas, de förre, såsom vore de till Rädstufvu-Rätt omedelbarligen instämde, och de senare, såsom hade de genom vad kommit från Härads Rätt till HofRätt; dock att fullgörande af Härads-Rätts beslut i sistnämnde mål ej eger rum, utan'så vida beslutet af Hof-Rätten gillas; men för alla före den 1 Januarii 1836 från Kämners-Rätt till RådstufvuRätt, eller inom laga tid efter nästa års lagtima Lagmansting från Lagmans-Rätt till Hof-Rätt vädjade null, skola nu gällande föreskrifter, i afseende på vads fullföljande, oförändrade tjena till efterrättelse.
Expcditions-ZJtskollets Förslag till und.
Som likväl hinder möjligen skulle kunna mola för verkställighet af ifrågavarande Lagförändring, vid den tid, som i Rikets Ständers ofvanintagne förslag blifvit utsatt, och öfverflyttandet af Kämners-Rälternes domsrätt till Rådslufvu-Rätlerne tilläfventyrs torde hafva den följd, att för någre bland Rikets släder, der Kämners-Rälter nu finnas, flere afdelningar af de nuvarande Rådstufvu-Rätterne blifva erforderliga, i hvilket fall, ehuruväl Kämners-Rätterne lätt kunna, i nion af behof, lill afdelningar af Rådstufvu-Rätter förändras, dock åtskilliga reglementariska föreskrifter, i afseende på sistnämnde
Domstolars organisation samt målens och arbetets fördelning, blifva af nöden, men dylika speciela föreskrifter ej synas hafva lämpligt ruin i en allmän Författning, samt Rikets Ständer dessutom sakna den noggrannare kännedom om serskilda localförhållanden, förutan hvilken tjenligt förslag, huru den ifrågaställde förändringen ändamålseriligast må tillvägabringas, ej kan uppgöras; så, och i händelse E. K. M. anser omförmälde af Rikets Ständer beslutade indragning ej kunna verkställas å den i förslaget utsatta tid, få Rikets Ständer lill E. K. M. i underd. öfverlemna, alt bestämma tiden, då samma indragning lämpligen må kunna för sig gå; äfvensom Rikets Ständer i underd. anhålla, del E. K. M. läcktes, efter vederbörandes hörande och i öfverensstämmelse med grunden för den af Rikets Ständer föreslagna Författning, alt nemligen endast en Under-Rätt skall finnas, så i städerne som på landet, vidtaga de anstalter och åtgärder, samt stadga och till efterrättelse kungöra de reglementariska föreskrifter, som pröfvas lämpliga för organiserandet och ordnandet af Rådhus-Rätterne i städerne, utom Stockholm.
Stockholm den 25 Augusti 1834- 172 Expeditiont-Ulkollels Förslag lill und.
Skrijvelse If.-o ic>4- N:o 104.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den a5 Aug. 1834- Preste-Ståndet den 2 5 — — Borgare-Ståndet den i5 — —* Bonde-Ståndet den 25 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående borgens ställande och döms fullgörande vid fullföljd af vad från Under-Rätt. (Xag-Ulsk.
N:o 83 ) S. A. K.