Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna § har blifvit återremitterad: af Preste- och Borgarestånden, för att i 1 morn. deraf matte, i öfverensstämmelse med herr prosten Gahnes reservation och af der anlorda skäl, införas en ny rubrik, så lydande: »Auktionister, se Kommissionärer»;1 af Bondeståndet, i en alldeles motsatt syftning, eller att efter rubrikerna: »Advokater och Sakförare-.-, samt »Kommissionärer», matte göras den anmärkning, att auktions-förrättare på landet ej finge under dessa kathegorier hänföras; samt vidare af Borgareståndet, till följd af derstädes framställda yrkanden, dels att bestämmelsen derom, att gårdfari-handlandc, vid resor till utrikes ort (med undantag af Norge), skola för hvarje person erlägga en afgift af 30 r:dr b:ko. måtte borttagas; dels att bevillningen å lotsar och lots-drängar på landet.måtte antingen helt och hållet upphäfvas, eller, om det ej kunde ske, åtminstone ned sättas till hälften mot hvad nu är stadgadt.
Utskottet kan icke dela den inom Bonde-ståndet uttalade åsigt, att auktion s-föi-rättare på landet skulle i denna egenskap obetingadt vara befriade från bevillning, helst många af dem hafva ganska betydliga inkomster; men då, såsom i den åberopade reservationen upplyses, den på många ställen vidtagna åtgärden att beskatta auktions-förrättare, såsom inbegripna under benämningen kommissionärer, numera blifvit äfven af högsta domare-magten gillad, anser Utskottet. som får afstyrka bifall till Bonde-ståndets ofvannämnde förslag, det å andra sidan icke vara behöfiigt, att för auktions förrättare i §:n införa en särskild rubrik.
Då vidare den för gårdfari-handlande, som resa utom landet, -stadgade afgift torde vara en behöflig motvigt mot dessa personers befarade benägenhet att bidraga till oloflig införsel af främmande varor, samt Utskottets, i öfverensstämmelse med föregående Bevillnings-förordningar, afgifna förslag i anmärkt* delen är af tre Stånd godkämlt, får Utskottet samma förslag vidblifva; Och som den för lotsar och lots-drängar i lägsta klassen bestämda bevillning endast utgör 24 sk., samt taxeringsmännen hafva-sig rättighet tillerkänd att sätta beivillningen än lägre, anser Utskottet Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 21.
15 sig böra vidhålla sitt äfven i detta afseende af tre Stånd gillade förslag. § 28.
Denna § är återremitterad af högv.
Preste-ståndet, på framställning derom af herr prosten C. D.
Arosenius, som förmenat, att den i §:n förekommande' rubriken:
Disponenter, Grafve-, vore för inskränkt, enär äfven vid bruks-egendomar disponenter ofta vore af egarne antagne; hvadan herr prosten ock föreslagit, att ordet »Grufve* måtte utgå.
Då emellertid de vid bruken antagne disponenter öfverhufvud endast till benämningen skilja sig från inspektörer derstädes, för hvilka i 27 § en vida högre beskattning är stadgad, än den som är bestämd för grufve-disponenter, har Utskottet ingen anledning att frånträda sitt i denna del afgifna och af tre Stånd gillade förslag. § 35. 1 mom. af denna § har blifvit återremitteradt af vällofl.
Borgareståndet^ hvarest herr // allenberg föreslagit ett så lydande tillägg till berörde moment: »A hvad som afsättes till reserv-fond må ingen bevillning debiteras, förr än reserv-fonden fördelas mellan aktie-egarne.»
Utskottets förslag, att uti 2 mom. af förevarande g, äfvensom i 146 g, 1 mom. ordet »utdelningen» måtte utbytas mot artiga behållningen, hvilket förslag
Ridder skåpet och Adeln afslagit, har blifvit återremitteradt af Borgareståndet, der flere talare ansett obilligt, att med årlig bevillning belägga aktie-bolags och andra inrättningars, till betäckande af möjliga förluster afsatta, reserv-fonder, af hvilka staten först då kunde med skäl fordra skatt, när de utdelades mellan aktie-egarne'; hvarförutan herr Kinman erinrat, att, vid beskattningen af aktie-bolag, skillnad borde göras mellan sådana bolag, som till aktie-egarne ut dela ej blott vinsten för året. utan äfven en del af kapitalet, och sådana, hvilkas utdelningar endast ske af vinsten, medan kapitalet alltid qvarstår oförminskadt, så att taxerings-männen måtte ega rättighet att göra afdrag för lidna förluster, och sålunda, beskatta endast den vinst, som verkligen är behållen.
Utskottets hemställan, att herrar Wijks-och Wallenberga förslag derom, att do i 2. mom. omnämnda inrättningar icke måtte beläggas med bevillning, så länge utdelningen ej öfverstiger 5 procent af grund-kapitalet, har likaledes blifvit af Borgare-ståndet återremitterad, i den syftning, att berörde förslag borde bifallas.
Utskottets tillstyrkande af bifall till herr friherre T ersmedens motion oni Jern-kontorets befriande från den för detsamma i 4 mom. af denna g hittills 18 ttetillningi- Utskottet» Ulla!andt, N:o 21, »tadgade bevillning har, jemte Utskottets förslag till stadgande om denna befrielse i 145 §, blifvit återreinitteradt af hederv.
Bondeståndet, hvarest somliga le* datnöter hållit före, att, då Jcrn-kontoret icke kunde göra anspråk på befriels* från bevillning för större del af dess vinst-medel, än som användas till allmännyttiga ändamål, detsamma borde för den öfriga delen beskattas i likhet med »lidra bolag, enligt 2 mom.; men andra åter förklarat sig icke alls vilja medgifva någon ändring uti den för Jern-kontoret hittills stadgade bevillning.
I afseende å frågan om upphäfvande af den bevillning af 3,000 r:dr b: ko, sam för närvarande från Jern-kontoret utgår, har väl Ridderskapet och Adeln, i likhet med Preste- och Rorgare-stånden, bifallit Utskottets ofvanberörda till— styrkande; men Ridderskapet och Adeln har återremitterat Utskottets förslag till lydelse af 4 mom. i 145 §, till följd af inora Ståndet yttrade stridiga åsigter om vidden af den befrielse från bevillning, som borde komma nämnde Kontor til! godo.
En del ledamöter hafva nemligen ansett, att Jern-kontoret borde helt »eli hållet fritagas från all bevillning, och derföre påyrkat, att de af Utskottet i berörda moment efter »Jern-kontoret» tillagda orden: »så länge dess vinsimedel användas till allmän-nyttiga ändamål» måtte borttagas, såsom varande ej blott onödiga, då ändamålet vore vunnet, genom att blott ordet: »Jern-kontoretr funnes i momentet utsatt, utan jemväl missledande, enär de kunde gifva anledning till den tolkning, att Jern-kontoret, för att få njuta den medgifna befrielsen till godo, måste visa, att det till allmän-nyttiga ändamål använder alla sina vinst-medel; hvaremot andra ledamöter, som förfäktade den åsigt, att Jernkontoret borde få tillgodonjuta befrielse från bevillning endast för si mvcket, norn verkligen användes till allmän-nyttiga ändamål, och att det öfriga af dess vinst-medel borde beskattas enligt 35 §, 2 morn., velat åt 145 § 4 inom. gifva följande lydelse: »Jern-kontoret, sä vidt dess vinst-medel användas till allmännyttiga ändamål.»
Hvad nu först angår frågan om bcvillnings utgörande, för do i 2 mohn. ©mförmälda aktie-bolag, jemte öfriga verk och inrättningar, af »årliga behållningen» i stället för, såsom hittills skett, af »utdelningen», så anser Utskottet »ig böra erinra, att då utdelningen kan både öfver- och understiga den verkliga vinsten af en rörelse, men denna vinst, hvilken bör ligga till grund för beskattningen, deremot rättast uttryckes med orden årlig behållning, Utskottet af sådan anledning och för att bereda rättvisa uti ifrågavarande hänseende, framställt förslaget, hvilket ock vunnit två Stånds bifall, hvadan Utskott&t anser sig böra vidblifva samma förslag.
Då vidare det af herr Wallenberg föreslagna tillägg till 1 mom. om bairieise från bevillning af enskilda bankers reserv-fonder kornme att stå i uppenbar - Revitlnmy*- iiSskeUtli Uttänkande, N\o 21. 17 lim' strid så väl mot hvad momentet förut innehåller derom, att bevillningen af bemäld e banker skall be räknas af den årliga behållningen, som äfven mot Utskottets nyssnämnde förslag, att b elta Ilningen skulle läggas till grund för beräkningen al' den utaf bolag i allmänhet utgående bevillning, så hemställer Utskottet, att ifrågakomne. inom endast ett Kiks-stånd föreslagna, tillägg, ej matte antagas.
* Beträffande sedermera herrar fVijks oell H allenbergs förslag om befrielse för aktie-bolag 111. 11. inrättningar från bevillning för så stor del af deras utdelning, sorn ej ölVerstiger fem procent, sä får Utskottet, med åberopande af dess i denna fråga förut anförde skäl, och under tillkännagivande,: att Utskottets afstyrkande hemställan blifvit af tre Stånd bifallen, samma hemställan förnya.
Hvad slutligen vidkommer frågan om Jern-kontorets befriande från bevillning, så anser Utskottet till en början de i herr friherre Tersinedens motion anförda skäl och tre Stånds bifall utgöra tillräcklig anledning för Utskottet att, emot hedervärda Bonde-ståndets återremiss, fortfarande tillstyrka, att den för Jern-kontoret i 35 § 4 morn. nu stadgade bevillning., 3,000 r:dr banko, må upphöra.
Men Utskottet har med sitt förslag afsett ej blott denna befrielse, utan äfven att Jern-kontoret för framtiden skulle vara fritaget från all bevillning, hvilket
Utskottet trott sig kunna så mycket heldre föreslå, som bemälde kontor använder vida större belopp-, än hvartill en bevillning å dess samtlige vinstmedel skulle uppgå, för ändamål, hvilkas uppnående staten, om Jern-kontoret upphörde med sin omvårdnad, icke kunde undgå att sjelf bekosta.
I öfverensstämmelse härmed har Utskottet ock affattat sitt förslag till 4 mom. i 145 §, dervid Utskottet med tillägget -så länge dess vinstmedel användas till allmännyttiga ändamål» velat antyda anledningen till den medgifna befrielsen' och med detsamma påpeka, att denna befrielse icke borde tillgodonjutas längre än kontoret fortfar med sin allmän-nyttiga verksamhet.
Utskottet är fortfarande öfvertygadt, så väl att den ovilkorliga befrielse, Utskottet velat i 145 § 4 mom. meddela, är af rättvisa påkallad, som ock att ordalydelsen af det föreslagna stadgandet är ändamålsenlig och ingalunda ledande till den för Jern-kontoret menliga tolkning, man hos Eidderskapet och Adeln befarat; och som denna öfvertygelse jemväl vinner stöd af Preste- oeh Bih. till R.
Fröt. 1853 $ 1854. 5 Sami. 1 Afd. 13 Iläfl., 3 18 Bevillnings-Utskotfeta Utlåtande, N:o 21.
Borgare-ståndens bifall, så får Utskottet, i enlighet med sitt förra förslag, hemställa, dels att Jern-kontoret må helt och hållet fritagas från bevillning; dels att Utskottets förut afgifna förslag till stadgande derom i 145 § 4 mora. må godkännas» § 39.
Det af Utskottet afgifna förslag till förändring af denna §, har blifvit af Borgare- och Bonde-ständen obetingadt bifallet.
Ridderskapet och A åsin har godkänt Utskottets förslag i hufvudsak, eller att mantals- oell skattskrifningar på landet hädanefter skola förrättas sockn evis, men för sin del åt 2 mom.• i § gifvit följande, från den af Utskottet föreslagna, afvikande lydelse: »(Mantals- och skattskrifning förrättas inom hvarje stad eller socken; dock må flera socknar förena sig om gemensam mantals- och skattskrifning.» Slutligen har Preste-ståndet återremitterat
Utskottets förslag, till följd af framställda yrkanden dels derom, att samma förslag måtte helt och hållet ogillas, såsom onödigt och ledande till ökadt besvär för de embetsman, sorn skola vara vid mantals- och skattskrifningarne tillstädes, dels oek derom, att, med antagande af hvarje socken såsom särskild mantals- och skattskrifnings-krefs» det antingen matte fä bero på Konungens Befallningshafvande, att föreskrifva flera socknars sammanförande till gemensamt mantals- och skaftskrifnings-distrikt, der sådant utan olägenhet kunde ske, eller ock uppdragas rättighet ät häradsskrifvare]!, att föreslå gemensam mantals- och skattskrifning för flera, inom visst afstånd från förrättnings-stället belägna socknar.
Enär ej blott Borgare- och Bonde-stånden, utan äfven Ridderskapet och Adeln godkänt Utskottets förslag, såväl derutinnan, att, på landet, soeknarne hädanefter skola utgöra särskilda mantals- och skattskrif]]ings-kretsar, som äfven i det afseendet, att det endast må bero på socknarne sjelfva, att ingå förening med andra oin gemensam mantals- och skattskrifning, så lärer frågan i bägge dessa hänseenden, hvilken endast är af reglementarisk natur,. vara genom tre Stånds beslut afgjord.
Hvad åter angår redaktionen af 2 morn., deröfver Preste-ståndet ei^ icke yttrat, så får Utskottet vidhålla sitt afgifna förslag dertill. § 42.
Utskottets förslag vid denna § om skyldighet för egare af fartyg, att till mantals- och skattskrifning uppgifva den person, sorn är antagen ait för», Bevillning!- Utskotiels
Ulla/a tule, N:o 21. 19 •detsamma, har blifvit af hedervärda Bonde-ständel återremitteradt.
Men som nämnde förslag, hvilket endast är af reglementarisk beskaffenhet, redan blifvit •af de öfriga tre Riks-stånden godkändt, lärer den gjorda återremissen icke kunna föranleda till någon åtgärd. §§ 44, 89, 92 oeh 93.
Utskottets förslag, i anledning af herr professor Agardhs motion, ■örn utbyte i 44 § af orden <c Akademiska Jurisdiktionenu mot « Akademiens privilegier,« sorn äfven nämnde §, jemte §§ 92 oeh 93, hafva blifvit till Utskottet återremitterade af samtlige Riks-stånden, i ändamål att, med undanrödjande af nämnde förslag, få de för universiteterna i Upsala och Lund bestämda särskilda mantals- och skattskrifningar samt taxeringar upphäfda, och dessa förrättningar i stallet sammanslagna med mantals- och sk-attskrifningarne lä&it taxeringarne i berörde universitets-städer.
Under diskussionerna inom Stånden har anförts, att den utaf Utskottet föreslagna förändring vöre olämplig, enär privilegier ingalunda gafve någon rättighet till särskilda mantals-skrilhingar och taxeringar, hvilket bäst visade sig deraf, att andra korporationer, än universiteterna, hvilka hade särskilda privilegier, ändock ej åtnjöto en sådan rättighet.
Denna vore för universiteterna att söka endast uti den särskilda akademiska jurisdiktion*!!; och då bemälda jurisdiktion, till följd af Kongl. Förordningen den 2 April 1852, nu mera upphört, så borde ifrågakomne förrättningar blifva gemensamma för universiteterhä och de städer, hvaruti de äro förlagda, och det så mycket hellre, som en sådan förändring vore förmånlig åtminstone för universitetet i Upsala, hvilket *f de särskilda taxeringarne hade endast olägenheter, hvaribland den, att en»•amt för deras skuld nödgas aflöna en särskild tjensteman, akademie-bokhällaren.
På grund häraf har föreslagits, att §§:ne 44, 92 och 93 måtte ur beviilnings-förordningen utgå; men att, såsom någon ersättning för den rättighet, universiteterna hittills innehaft, dem måtte uti 89 §,. hvilken för sadant ändamål äfven blifvit återremitterad, tilläggas rätt att i universitets-städernas taxei ings-kommittéer representeras af ett större antal ledamöter, än hittills, i hvilket afseende herr professor Carlsen hos högvördiga Preste-ståndet föreslagit, att antalet af de i 2 mom. af sagde § för akademie-staten bestämda ledamöter matte förhöjas från två till fyra.
Inom nyssnämnde
Stånd har åter herr professor sigurdh, med hvilken herr professor Bring och herr prosten
Qviding instämt, motsatt sig den sålunda föreslagna förändringen, hvilken, i hans tanke, vore menlig för akademie-staten i Lund. sorn, till följd af densamma, hädanefter skulle komma att få bära dub» 20 Becillniiigs-Vlhkntlels Utlåtande, N:o 21. belt så höga fattigvårds-afgifter emot dem, de tillförene utgjort; hvarföre herr proFéssoren hemställt, att, i fall akademiska skattskrifning!) skulle upphäfva*, garantier mätte lemnäs' för att akademiens tjenstemän ej blefve öfver h ofvan-* betungade med fattig-atskylder, samt för sådant ändamål föreslagit; "att tiel må åt Kongl. Maj:t blifva öfverlemnadt, att, oberoende af nu gällande, föreskrift i fatlig-förordningeii, bestämma efter hvilken grand fattigskatten bör utgöras af tjänstemännen och öfriga kommunens ledamöter, i händelse de ej godvilligt på sockenstämma derom kunde komma öfverens.’'
Slutligen har inom välluf!. Borgare-ståndet, herr Billström föreslagit, att,- om här ofvan o in förmäld a förändring ej lyckades vinna bifall, utan 44 § bomme att qvarstå, i densamma mätte göras den ändring, i stället för den af.
Utskottet föreslagna, att de i nu gällande beviilnings-förordning förekommande ördén: «och dem, som under akademiska jurisdiktienen lyda- uteslötos.
Frågan om, huru fattigyårds-algifterna skola fördelas mellan akadcm i - »tätens medlemmar och de öfriga innevånarne i universitets-städerna, hörer ej till Bevillnings-Utskottets handläggning, och synes icke heller böra utöfva något inflytande på regleringen al mantals- och skattskrifningarne, samt bevillnings-taxeringarne inom nämnde städer.
Utskottet får derföre, oberoende af delina fråga, på grund af de upplysningar, som nu mera vunnits, frånträda sitt förut afgifna förslag, och, i öfverensstämmelse med de hos Eiks-st änden gjorda framställningar, vördsamt hemställa, att, med upphäfvande af hittills varande särskilda mantals- och skattskrifningar, äfvensom taxeringar för universiteterna i Upsala och Lund, 44, 92 och 93 §§ måtte ur bevillnings-förordningen borttagas, samt att i stället akademistatens ledamöter i nämnde städers taxerings-kommittéer måtte, uti 2 inom. af 89 §, bestämmas till dubbelt antal mot hittills, eller fyra.
Den rubbning i de efterföljande §§;nas nummerföljd, som förorsakas genom borttagandet af ofvanberörde §§, torde böra på det sätt afhjelpas, att 45 § i Utskottets förslag erhåller numret 44, att §§;na derefter fortgå i oafbruten nummerföljd till och med § 91, som sålunda blir den 90:de, samt att, sedan vidare § 94 erhållit numret 91, §§:na åter fortgå i nummer-följd till och med § 152, hvilken följaktligen blifver den 149:de. § 62.
Högvördig».
Preste-ståndet har återremitterat denna §, i anledning af Betillmngs-Utskottets Utlåtande, N:o 21. 21 herr kontraktsprost en Kullmans förslag till en sadan ändring; i densamma, att husbonde skulle vara förpligtad, att till Taxerings-kommittéen uppgifva »de personers löne-föi maner, sorn öfverstiga 200 r:dr b:ko, för hvilkas bevillning han ansvarar.
Men sorn förevarande §, hvilken innehåller blott reglementariska föreskrifter, är af de öfriga tre Stånden godkänd, har Utskottet endast att detta förhållande anmäla. § .05.
Pr esle-stånd et har återremitterat .äfven denna §. jemte Utskottet* dervid afgifna yttrande, på det att afseende måtte lästas å herr doktor Nordlanders motion om skyldighet för publika verk att hafva de upplysningar, som enligt samina § skola till Taxerings-kommittéerna lemnäs, behörigen utredde; och hafva under diskussionen liera förslag framställts om lämpligaste sättet att uppnå det af motionären åsyftade ändamål.
Då emellertid äfven 65 § endast innehåller reglementariska bestämmelser, »arnt blifvit af de öfriga tre Stånden godkänd, så lärer icke heller förevarande återremiss föranleda till någon åtgärd. §68.
Denna § har blifvit återremitterad af Bidder skåpet och Adeln, på yrkande dels af herr Hjörne, sorn äskat bifall till Ola Månssons motion om tillsättande inom hvarje län af en kommitté, hvars åliggande skulle vara. att taxera ali inom länet befintlig jord till dess verkliga värde: dels af herr von Hartmansdorff, hvilken, för att i en framtid få fastighets-bevillningen riktigare fördelad än hittills, föreslagit, att samtlige hemmanen i hvarje särskildt län skulle af en gemensamt för hela landet för sådant ändamål i Stockholm nedsatt kommitté, elter deras, olika naturer uppskattas efter medium af de tio sednaste årens försäljnings-priser inom länet, och att, sedan, på sådant sätt, summan af sammanlagda fastighets-värdena inom riket blifvit funnen, denna borde delas med medium af fastighets-bevillningen under de sednaste tio åren, hvarigenom utröntes, huru stort afgifts-belopp komme på hvarje 100 r:dr af fastighets-värdetp och kömöte minimum af hvarje läns lastighets-bevillning att pa detta sätt bestämmas; dels ock af herr von Koch, som hemställt, att, i fall procenten för fastighets-bevillningen skäligen nedsattes, men icke i annan händelse, uti 68 § måtte, »ifter orden: »tillvägabringa en rättvis», införas orden: r.och på det verkliga i orten gångbara värdet grundad.»
Då såväl Ola Månssons motion, som 68 § afse endast reglementariska åhrnell, samt Utskottets yttrande i anledning af den förra och förslag till den •edaare blifvit af de tre öfriga Kiks-ståadea godkände, lärer den från Ridder - tt Bevillning*-U/sh Aleis Utlåtande, N:n SI. ikapet och Adela gjorda återremissén. på grund af herrar Hjärnes och von Kocka framställningar ej föranleda till någon åtgärd.
Hvad sedan angår herr von Hartmansdorffs förslag, så, enär förhållandet mellan hemmantalen oell hemmanens naturer, å ena, och hemmanens försäljningspriser, å andra sidan, är högst olika ej blott vid jemförelse mellan skilj da delar af landet, utan ofta äfven på samma ort, kan ett, på det af herr von Hartiiiftnsdorff föreslagna sätt uträknadt medium af hemmans-värdena för hela riket, hvilket i afseende å större delen af hemmanen, eller dem, som under de sed»as te tio åren icke gått till salu, ej ko rame att motsvara hemmanens verkliga, utan endast uttryckte deras efter naturer och hemmantal jemförda värden, ick* rättvisligen läggas till grund för fastighets-bevillningehs fördelning på de särskilda länen.
På grund häraf får Utskottet afstyrka bifall till berörde, inom endast ett Riks-stånd framställda förslag. §§71 och 108.
Utskottets förslag till lydelse af 71 §, hvilket är vordet afslaget af Riddtrskapel och Adelil, sorn ansett denha § böra bibehålla dess nuvarande lydelse, har blifvit återremitterad! af Borgareståndet, dels på framställning af herr Stolpe, om vidtagande af någon ändring i förra delen af §:n, hvilken med desa nuvarande ordställning, i hans tanke, skulle kunna gifva anledning till .en sådan tolkning, att åbyggnadernas beskaffenhet ej skulle utöfva något inflytande på landt-egendomars taxerings-värde; dels ock på det att brandförsäkringsrvärdet, långt ifrån att, såsom Utskottet föreslagit, utgöra det belopp, hvartill de i sednare delen af §:n oraförmälda lius minst skola uppskattas, alls icke måtte taga* i beräkning vid taxeringen af berörde hus. 108 §:n har blifvit återremitterad af Ridder skåpet och Adeln, för att, i stället för nuvarande stadgande att, i afseende å brandförsäkrade byggnader, minimum af taxerings-värdet skall blifva det, hvartill hus eller byggnad blifvit uti allmänna inhemska brandstods-bolag till försäkring antagne, i densamma måtte införas ur 71 §, sådan denna lyder i nu gällande Bevillningsförordning, att brandförsäkrings-värdet endast bör lända till hufvudsaklig ledning; -— samt af Borgare-ståndet dels i den syftning, att brandförsäkringsvärdet hädanefter ej matte antagas till minimum för beskattningen af fastigheter i städerna, hvilken borde bestämmas endast efter fastigheternas beskaffenhet och afkastning; dels ock för att få utredt och bestämdt, hvad som förstås med de i 108 § omförmälda Atus å lägenheter och lust-ställen på städernas grund», till Bevillning*-Utsi: nitet* Utlåtande.
N:e 21.
•3 skillnad fran de i 109 § nämnde, tå den till städerna hörande jord varande byggnader.»
Utskottet anser 71 oell 108 §§:ne stå i så nära sammanhang med hvarandra, att de vid dem gjorda anmärkningar böra på en gång upptagas till besvarande; och hvad då först beträffar frågan derom, att brandförsäkrings-värdet icke skulle, såsom hittills, utgöra minimum för uppskattningen af hus och byggnader i städerna, så, enär detta värde, hvilket i de flesta fall är afpassadt efter det verkliga, utgör en särdeles lämplig måttstock för dessa byggnaders uppskattande, samt någon fara ej gerna kan vara förhanden, att byggnader, genom att upptagas till brandförsäkrings-värdet, skulle blifva oskäligt taxerade, anser sig
Utskottet böra vidhålla sitt från nu gällande Bevillnings-förordning hemtade och af två Stånd godkända förslag i denna del.
Och emedan, såsom Utskottet i sitt förra betänkande yttrade, de i sednare delen af 71 § omförmälda hus i allt äro jemförligc med hus och åbyggnader i städerna, så kan Utskottet icke heller härutinnan frångå sitt af två Stånd godkända förslag.
Angående vidare herr Stolpes framställning
.om ändring i förra delen af 71 §, så, enär denna del blifvit godkänd ej blott af Preste- och Bonde-stånden, utan äfven af Bidderskapet och Adelil, som gjort anmärkning endast mot §:ns sednare del, lärer ifrågakomne, af reglementarisk natur varande, fråga böra anses såsom afgjord.