Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När målet ej är fullt utredt, ellc-r allmänna tänkesättet i afseende på detsamma ännu icke hunnit stadgas, är uppskof nyttigt, éa.mt vida bättre och mera rättvist än ett beslut.
Detta gäller om alla ämnen för Riksens Ständers öfverläggningar, men isynnerhet om Grundlagsfiågor.
När ett eller flera Stånd önskar, att dessas afgörande måtte längre uppskjutas, än till den Riksdag, då de utan hinder af Grundlagen kunde, upptagas, är detta alltid ett erkännande, antingen af behof att se öfvertygelsen om ämnet mera stadgad, eller af vigtiga politiska skäl, som råda till uppskofvet.
Stånd yttrat denna önskan, linner jag för min del tämligen olämpligt att villja tillerkänna Ett Stånd rättigheten att aftruga de trenne öfriga ett i deras tanka omoget och förhastadt beslut, blott derföre, att Ett Stånd kunnat anse tänkesätten stadgade och öfvertygelsen mognad, eller icke kommit att lemna uppmärksamhet åt de politiska skäl, som verkat hos Med-Ständerna.
Jag förmodar mig i det anförda hafva tydligen bevisat, att jag icke anser ett eller annat Riks - Den 3 .Tuni. Riks-Stånd, icke ens alla fyra Riks-Sfånden tillsamman , hafva rättighet att genom sammanstämmande beslut, emot Konungens vilja , uppskjuta de Grundlagsfrågors afgörande, genom bifall eller nfslag, sorn i anledning af Konungens Propositioner blifvit 3 någon, föregående Riksdag beredda.
Men jag. tror, att detta uppskof kan och bör ätadkommas genom Konungens yttrade vilja å ena sidan, och genom Riksens Ständers af pluraliteten afgjorda önskan a den andra.
— Grundlagsfrågor, sorn af Riksdagsmän blifvit väckta och å någon föregående Riksdag beredda, anser jag kunna af trenne Riks-Stånd, äfven utan Konungens samtycke, ytterligare till annan Riksdag läggas på bordet.
När i dessa frågor två Stand stannat emot två, torde, i analogie med 81 §•
RegeringsPormen, deras mening böra blifva gällande, som beslutet uppskutit.
Sin magt enligt Lagen, ett victigt skäl att med förtroende hvila vid den första Proposition om Grundlagsfrågornas hvilnnde, Kongl. Maj:t i nåder gjorde till Riksens Stander den 28 sistlidne Mars, öfvertygad, att densamma var föranledd af sann ömhet för det Polk, hvars välfärd, enighet och sjelfbestånd äro främsta föremålen för Konungens omsorger, säkraste jordiska stödet för Dess kraft och enda villkoret för Dess ära.
Constitutions-Utskottet skulle nu kunna frånträda sitt förra i ämnet afgifna Betänkande, hvaröfver inga - Den 3 Juni. ga anmärkningar blifvit Utskottet frän något Riksstånd meddelade; oell jag i följe deraf endast fästat mig vid närvarande föremål, ätt utur de fyra Riks-Ståndens Beslut hämta något afgjordt helt; så tycker jag mig, på ofvan anförda grunder, finna detta hela i följande punkter: 1:0 Trenne Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln, Borgare-Ståndet och Bonde-Ståndet, hafva beslutat upptagandet vid denna Riksdag af de Sju beredda Grundlagsfrågor, dem Höglofl. Constitutions-Utskottet i sitt afgifna Betänkande vidrört.
Detta pluralitetens Beslut lärer böra förbinda äfven Prest-Ståndet att samma Frågor vid denna Riksdag afgöra. 2:0
Da Borgare-Ståndet beslutat upptagande af Fern beredda Grundlagsfrågor, utom de Sju nyssnämnda, samt Ridderskapet och Adeln, genom sitt Beslut att dem allesamman företaga, tyd-' ligen bifallit upptagandet af dessa Fem, finnas bemälte tvänne Stånd i detina del förenade emot de tvänne öfriga, nemligen Prest-Ståndet och Bonde-Ståndet, som beslutat deras ytterligare hvilande.
Härvid anser jag, i analogie med 81 §.
Regerings-Formen, deras mening böra blifva gällande, som beslutet upp3kutit. 3:0 Trenne Stånd, nemligen Prest-, Borgareoch Bonde-Stånden, hafva beslutat alla de öfriga beredda Grundlagsfrågornas hvilande.
Vid detta pluralitetens beslut lärer Höglofl.
Ridderskapet och 128 Den 3 Juni. och Adeln böra lata bero, likasom Prest-Ståndet vid dec i r.sta punkten ornförmälta.
Pä detta sätt ligger uti de fyra särskildta PiksStändens
Beslut ett bestämdt och med våra Grundlagars principer enligt svar på Konungens Nådiga Proposition om Grundlagsfrågornas hvilande.
Carl von Rosenstein> Tilt Canstitutions-UtskottetS Protocoll d. 30 Maj.
•När 81 §•
Regeringsformen stadgar, att Riksens Ständer mä icke å den Riksdag, dä ConstitutionsUtskottei föreslår någon ändring i grundlagarna, utan först å den nästföljande, derom besluta; kail det då förnekas, att Reger!ngs-Formen å ena sidan tydligen berättigar till villjan att å den nästföljande derom besluta; och å den andra ej förmenar att tunna uppskjuta dem till en annan Riksdag?
Om detta bejakas, hvilka aro de propositioner, sorn i anledning häraf kunna i ett Riksstånd framställas?
Om Den 3 Juni» 139 Om någon föresloge till pluralitetens afgörande den frågan:
Kan Ståndet lagligen upptaga de slutberedda Grundlagsfrågorna P Nödsakas ej da en Ordförande att derå vägra proposition?
Vore ej ett beslut deröfver ett röstande emot Imagen, som bestämdt tillåter upptagandet vid nästföljande Riksdag?
lianne icke en proposition deröfver är den enda lofliga, enär, i kraft af ordet först, Ståndet kan efter sitt fria behag upptaga den eller låta den hvila?
Kan nu en proposition öfver den första frågan icie göras, är det då möjligt, att någon eller några constitutionella myndigheter kunna göra ogällande de flera, eller det särkildta Stånds vilja, som åstundar upptagandet, det är: utöfningen af en laglig rättighet?
Och är det således något annat, än ett frivilligt afstående, som kan verka deras livilande?
Har icke också detta, vid de tvänne sista och vid den närvarande Risdagen, varit så klart insedt, att, antingen frågan rörande Grundlagsförslagen blifvit väckt ifrån något Ständ eller ifrån Konungen, har motionen eller propositionen derom alltid blifvit gjord bemställningsvis om hviide B.
N:o 17, 18.
Dtd 3 Juni. hvild: och denna hvila har, såsom innefattande afståendet af en individuel rättighet för hvarje Riks-Stånd och Konungen, icke ansetts vara erkänd med mindre än alla feni rösternas enstämmiga samtycke.
När ater hvilan ej är enstämmigt medgifven* står icke då saken qvar i det skick, ått såsom slut* beredd afgöras?
Gör det något til!
Saken, om 4 eller 1 Stånd vägrat hvilandet ?
Ar det icke Grundlagen, som föreskrifva upptagandet vid nästföljande Riksdag, så vida ej sarntelige myndigheterna begagnat sig af orden f örst, för att afstå sin rätt till deras afgörande?
Det vill säga, är det icke Lagen sjelf, icke någon eller några af de fem myndigheterna, sorn förbundit till upptagandet?
Till hvad jag ml ytterligare utvecklat får jag den äran tillägga, att det vintiga vid detta tillfälle alldeles icke är det, hvartill ett tillstyrkande öfver närvarande fråga slutligen skulle leda, nemligen oin inga, vissa, eller alla Grundlagsfrågor böra upptagas eller hvila.
Detta är en klokhets-fråga, som jag, i närvarande tidpunkt, anéer nästan med lika goda skäl kunna på tvänne stridiga sätt besvaras.
Allenast får jag nämna, att jag ej deltager i det skälet emot deras upptagande, att det skulle störa lugnet ibland Riksens Ständer, så snart de med frihet behandlas, ej heller i det, alt de skulle orsaka någon tids-ut•Irägt, vard att sätta i beräkning.
Det vigtiga arbe - Den 3 Juni. 131 bestämmandet af sjelfva den hu förevarande fri* gan.
Det gäller, efter min öfvertygelse, nu ej mindre, än om Dagen skall i en punkt sta' eller falla för alltid, om Konungen och hvarje Riksstånd skall i utöfningen behålla eller förlora en rättighet, om ett rent eller ett bortblandat begrepp om Grundlagens mening skall föranleda ett beslut, åtföljde af de rättseendes och de rättsinniges 1 längden pålitliga medhåll, eller ett beslut, åtföljdt af de irrandes ögonblickliga bifall och egen för sent inträffande ånger.
Jag kan, utan farhåga att stöta någon, yttra mig så, som jäg nu gör, derföre, att jag tror, och nästan om hvar enda af mina Medbroder i detta Utskott vet, att han ej vill gå emot sin redliga öfvertygelse.
Det är alltså till denna redliga öfvertygelses upplysande, innan den öfvergår till beslut, som jag täger mig den friheten att uppmana.
Naturligt och ursäktligt lärer det vara, att jag, med den jag yttrat, ej tvekar att gå samtiden offentligen till mötes, och, i fall af behof, vänta rättvisa af en kommande tidepunkt.
A, G- Silverstolpe.
Anförande till Constitutions- Utskottets Protocoll den 30 Maj 1$l5 af Hr Munck af Rosenschöld.
Jemte det jag i hufvudsaken förenar mig med hvad Herr Kammarherren Silverstolpe och.Herr Baron Baron Jacob Cederström anfört, får jag särskildt yttra följande:
Frågan är icke nu, sorn Flerr Biskop Rosenstein påslår, om ett Ständ skall kunna tvinga eller påtruga de tre andra Stånden, att upptaga och afgöra förslag till ändring i Grundlagarna, utan frågan är, om de tre Stånden skola kunna tvinga eit
Stånd att icke begagna sin i Grundlagen stadgade och nu yrkade rättighet, att få redan utredda och sedan förra Riksdagar hvilande förslag till förändringar i Grundlagarna upptagna och afgjorda.
En Eedamot kan väl ej påtruga ett Stånd något, men Ståndet äger ej rättighet att hindra en Ledamot att få én af honom i Laglig form gjord motion upptagen och afgjord.
Jag anser Grundlagens föreskrift tydlig: att alla vid en Riksdag väckta och beredda Grundlagsfrågor böra vid den nästa afgöras. 81 §. af.
Regeringsformen stadgar härom på tvänne särskildta ställen.
På, första stället talas om de ändringar, som Constitutions - Utskott föreslår och föreskrifver, att Riksens Ständer icke må å den Riksdag, då Utskottet någon sådan förändring föreslår, utan först ~1 den nästföljande, derom besluta.
För mig är det klart, att här menas, det Riksens Ständer val icke förr än å nästföljande Riksdag, men nödvändigt da, mäste om den föreslagna ändringen besluta.
Likasom ' . " * ~ da Den 3 Juni. *33 då jag t', ex. frågar Ordföranden i ett Utskott, om plenum skall bil i morgon, och han svarar, nej först i öfvermorgon, är det tydligt, att han menar, det Plenum skall bli i öfvermorgon, men icke senare, ifall man icke vill förvrida meningen.
Men om ock föreskriften på det ställe af § vore möjligen att anse som tvetydig, så förtydligas den genom föreskriften på sednare stället i samma §., hvilken angår de ändringar, som Konungen föreslår.
Här säges bestämdt, att Riksens Ständer skola vid nästa Riksdag orri den af Konungen föreslagna ändring i Grundlagen sitt beslut fatta och algöra den.
Det är ej rimligt, att de af Constitutions-Utskottet föreslagne förändringar skulle kunna uppskjutas längreän till nästa Riksdag, men icke de af Konungen föreslagne.
Det uppskof, sorn hittills skett flera Riksdagar af samma förslag till ändringar i Grundlagen, har, efter min tanka, varit en verklig suspension af Grundlagen, men kunnat verkställas, för det alla fyra Stånden och Konungen derom varit ense.
Ett Stånd har förklarat sig för frågornas upptagande och afgörande; och derföre måste ett Stånds i Grundlagen förvarade rätt, att få alla hvilande Grundlagsfrågor på dess begäran i alla Stånd upptagna och afgjorda, hållas i helgd.
Kunde tre Stånd tvinga ett, att ej upptaga och få i alla Stand upptagen och afgjord en fråga om Grundlagens förändring, så skulle det Hedervärda Eonde-Ståndet möjligen aldrig kunna fä A *34 Dm 3 Juni. fä sitt förslag till förändring af 114 §.
Regeringsformen afgjordt, utan de andra tre Stånden kunna tvinga Bonde - Ståndet att uppskjuta denna fråga den ena Riksdagen efter den andra, och således få den för alltid hvilanda, Uppläst hos Höglofl.
Ridd. och Ad- d, 3 Juni, •— — Högvörd. Prest-Ståndet d, 8 — .— — Vällofl. Borgare-Ståndet d. 15 — --■ — Hederv- Bonde-Ståndet d. al — Vördsamt Memorial!
Då Banco - Utskottet härmed till Riksens Stan, ders ompröfning vördsamt öfverlemnar, hvad Utskottet, så väl i anledning af egna öfverläggning gar, som de inom respectiva Stånden väckta motioner, föf närvarande ansett vara af nöden, för att hädanefter åstadkomma en successiv förökning och i möjligaste måtto jemn fördelning af fonden för den åf Riksens Höglofl.
Ständer år 1812 bifallne nya utlåning af Banken på fast egendom; samt dessförutan någon jemkning af de uti Kongl. Kungörelsen den 31 Augusti 1814 föreskrifna vilkor för så beskaffade Uåris erhållande: anser Utskottet sig tillika böra förklara, det Utskottet för ingen del åsyftar att härigenom söka bestämma gränsen för de .Lån-biträden uppå fast egendom, som till Uandthrukets nödiga understöd kunna vid närvarande Riksmöte från Riksens Ständers - % Den j Juni. »3 5 ders Bank anslås; men endast att gora redan ägande tillgångar för ändamålet mindre otillräckliga.
Den förökning af årliga utlåningsfonden j som Banco - Utskottet härmed Vördsamt föreslår, skulle salund» uppkomma; Att, jemte det grunderne för Cnpital-procéntens infordrande, efter nuvarande omständigheter närmare afpassas, en förändrad beräkningsgrund för inbetalningarne på de utgifna
Dånen blifver vidtagen, samt att de på samteliga Bankens Fastighets-lån årligen inflytande 4 och 5 procenta Rentor, i likhet med hvad Riksens Ständer år 1812 blott angående Capital-afbetalningarne fastställt, finge, i förening dermed, till nya Fastighets-lån användas, hvarigenom hela denna Summa, sorn å Fastighets - lånen inbetalas, framgent blifver för detta ändamål tillgänglig.
Den allt hittills gällande grunden för Capital - Procentens infordrande på fastighets - lånen, blef vid 1779 års Riksdag sålunda bestämd: att efter det belopp, lånen vid 1777 års slut utgjorde, skulle 2 procent hvarje år oförändradt, såsom afbetalning på Capitalet, infordras, och ali före år 1777 obetalt Capitalprocent lemnäs utan afseende; Rentan åter skulle till 4 procent beräknas på den Summa, som efter hvarje skedd afbetalning i Capital återstod, Då emedlertid, under den sedermera framflutne tiden, och i synnerhet ifrån år 1788 till 136 Den 3 Juni. ar 1800, Verkets inkomster, i anseende till dess då nästan totalt afstadnade rörelse, så förminskades, att till betäckande af dess betydliga utgifter, Pentevinsten på de utestående Fastighets - lånen ansågs vara oumbärlig; har af sådan anledning den modification i verkställigheten varit antagen och gillad, att ehuru behörige anmaningar oafbrutet blifvit utfärdade å både Renta ogIi Capitalproeent, Lagfart för blott bristande Capital - procent ej blifvit anställd, så vida lientan i behörig ordning varit erlagd; hvaraf åter blifvit en följd, att så betydande Summor i Capital - Procent, efter Lånens belopp vid 1777 års slut räknadt, för närvarande finnas obetalte, att deras hastiga änfordrande, i synnerhet uti närvarande tidepunkt, skulle åstadkomma en för Låntagarne opåräknad förlägenhet och mångas totala obestånd.
För att således å ena sidan iakttaga hvad rättvisa och billighet i denna delén kräfva, men derjemte ej uraktlåta en nödig omsorg för de äldre Lånens successiva afbördande, på det nämnde
Lån ej framgent må stadna på vissa händer, utan äfven de medborgare, sorn ej hittills fått begagna Lånförman i Banken, deraf blifva delaktige, anser Banco-Utskottet sig böra föreslå fölande: 1:0 Hvarje äldre Fastighets-låns återstående Capital vid 1814 års slut antages såsom grund för den inbetalning, som till oförändradt belopp för år 1816 och hvarje påföljande år derå bör er - Den 3 Juni. a 37 Jaggas; att afseende pä äldre upplupen, men obetalt Capital-Procent förfaller, hvaremot obetalt upplupen Renta till 1814 ars slut ovägjrligen bör gäldas, utöfver den i 3:dje punkten här nedan omförmälte årliga inbetalning.
Undfr loppet af år 1815 fortfar deri betalningsgrund, som hittills varit iakttagen. 2:0
På de Fastighets.lån, sorn ifrin och med 1815 års början utgått och utgå, beräknas den årliga inbetalningsskyldigheten framgent efter Lånets primitiva belopp. 3:0 Efter Lånens sålunda bestämda belopp räknadt, bör ovägerligen och lika fcr hvarje Sr betalas, å 4 procents Lånen 6 för hundrade, och 5 procents lånen 7 för hundrade årligen; deraf godtgöres på de förstnämnde 4, och på de sednare 5 procents Renta efter Råneo-Stil, endast på den efter hvarje afbetalning återstående CapitalSumrnan, och det öfriga afgår på Capitalet, intill dess länet är till fullo liqvideradt.
Af en så beskaffad grund för betalningarnes infordrande blifver en följd: dels, att en, i jemförelse med hvad som bordt erläggas, fega känbar, men likväl billigtvis något drygare årlig inbetalning, drabbar den Låntagare, som på de förflutna åren underlåtit Capital - Procentens betalande, hvaremot den gäldenär, som i behörig ordning minskat sitt Lån-Capital, får tillgodonjuta en mindre årlig betalnings - skyldighet hael ane f - 13* JDén 5 Juni. danefter; dds att Banken* Fastighets - län, som, enligt hittils var*nde method är Jios Låntagaren stående i lemtio år, blifva, enligt hvad nu är föreslaget, iå 28 års tid till fullo inbetalte; hvarigenom fonden för nya Låntagare synbart blifver betydligen förökad, utan att en sådan inbetalning, under ofvarmämnde eftergift af äldre förbindelser, ,ärer kunna anses för nuvarande Låninnehafvare tryckande, då genom erläggande blott af den Summa, som i Laglig
Renta för andra Lån erfordras, befrielse från hela Capital-skulden tillika efter 28 år är vunnen.
Härigenom, i förening med den ofvanfötjnälte utlåningen af influtna Rentor, kunde redan på innevarande år mer an dubbelt utlåna*, emöt hvad som, enligt Riksens Ständers år 18IS fattade beslut, skulle vara att tillgå. X stället för den hittills gällande föreskrift, ått pfbetaloingssumman för året, först påföljande året finge åter utlånas, får Råneo - Utskottet vördsamt föreslå, att inbetalningarne, redan på innevarande nr, och framgent, i den mån, de influtit, kunna uppå godkända Lin - Documenter, i oafbruten successiv ordning, åter utgå. derigenom kari Länetillgången under årets lopp bestämmas och den olägenhet förebyggas, att säkre Låntagare, »om, fullgjort erförderliga prestanda , skulle blett i afvaktan på fullständigt Rökslut, sakna nödigt biträde.
Om Den 3 Juni. ^39 Om Kiksens Höglofl, Ständer finna skäl att bifalla den af Banco - Utskottet föreslagna ordning för infordrandet och utgifningen af Bankens Fastighets - län, lärer vid utlåningssummans fördelning emellan de I,ånsökande, uppmärksamheten derå böra fästas, att densamma efter möjligheten sprides på olika händer, och att hela Landet deraf må åtnjuta den förmån, som genom hittills gällande författningar till betydlig del förfelats, X sådant afseende torde blifva nödigt att vidare bestämma; 1:0
Att under Utlånings - fondens ännu fortfarande otillräcklighet för alla Lånsökande, intet af de utgående lianen får öfvertiga 3000 B:d saint ingen enskildt person, Bolag eller Interessentskap i odelt fastighet, till större sammantaget belopp erhålla
Lån - biträde af nämnde fond, e« hvad säkerhet i fast egendom, som derföre må erbjudas; under oförändrad transport - rättighet för Låntagare i gemeär af hvad efter ftrllgjord inbetalning, uppå ofvananförde grunder, är utaf deras Lån qvarstående; hvarvid emedlertid, till förekommande af missbruk med de nya Lånen» det förbehåll blifver nödigt, att en egendom, på hvilken Lån af den nya fonden erhållits, men sam genom inbetalning eller transporterande af Länet blifvit i förtid från Inteckningen befriad, ej inom en lid af 3 år må kunna af samma Innehafvare för Banco-Lån pantsättas, 2:0
Den 3 Juni. arn
Att 5 delar af den på hvarje år utgående Lane - Summan förbehållas åt Landt- och Bruksrörelserna, och j del deremot åt samtelig» Städerna i Riket, att enligt de här nedan utstakade grunder utbekommas. 3:0
Att då Stockholms Stad äger en af alla andra Orter saknad tillgång till
Låns undfående uti dess Brand - Assecurance - Contoir, och i allmänhet lättare utvägar i detta afseende, samt af redan utgångna Banco - Lån erhållit betydligare andelar, bil ligt vi s ej mera, än \ del af den för samteliga Rikets Städer återstående femtedelen, eller del af hela Lånebeloppet, åt Stockholms Stad förbehålles.
Hvad sluteligen angår jemkningen af grunderna för Låns undfående, hafva hos Banco-Utskottet i den delen följande omständigheter förekommit:
Den uti 18 r 4 års Länsförfattning föreskrifne Borgen af 2:ne bofasta män för Lånen å Krono-Skatte hemman och Krono-Skatte Rusthåll, samt egendomar i Städerna, har Utskottet ansett endast medföra en gravation för Låntagaren, utan någon förökad säkerhet för Banken: helst Banken alltid saknar tillfälle att om
Löftesmännens möjligen timande dödliga afgång erhålla säker kännedom; och större
Lån dessutom i intet fall böra från Banken meddelas, än att sjelfva panten innebär full säkerhet för Lånets belopp.
Till följe häraf får.
Utskottet vördsamt hem^
Den 3 Juni: 141 hemställa,' att särskildt Borgen för de hädanefter utgående
Lån på fast egendom ej må anses behöflig. X händelse Låntagare icke afbördar sig dera Benta och.
Capital - Procent, som här ofvan blifvit föreslagen att årligen inbetalas, anser BancoUtskottet, att då 2me terminer förflutit, å hvilka en ordentlig betalare denna skyldighet fullgöra bordt, han genom anmaningsbref må derom påminnas; men i händelse han det oaktadt underlåter att inom 3:ne månader derefter dera förfallna skulden inbetala, Konungens Befallningshafvande då må anmodas att af en. sådan Låntagares lösa egendom genast låta utmäta det till inbetalning förfallna beloppet.
Den uträkning från Kongl. Kammar - Collega Province-Contoir öfver Jordeboks- oell Mantals-Bentan efter ett medeltal af 1 o de föregående årens rnarkegångs pris, som enligt 1814 års författning blifvit tagen till grund för Lån å landtegendomar, har Utskottet funnit innebära en föga pålitlig grund för en pantbuden egendoms värde, i anseende dertill, att vid Jordeboks- och Mantals - Bentans stadgande, endast åker och äng blifvit tagne i beräkning, utan afseende på skog, odlingsbar mark m. m. hvarförutan anskaffandet af dylika uträkningar för Lån - sökande medförer flera svårigheter och en icke obetydlig kostnad.
Del är i betraktande af dessa omständigheter och efter noggrannt öfvervägande, som Utskottets - Den 3 Juni. »kottet ansett sig böra föreslå < så beskaffad grund för Landt - egendomars betalning, sorn första punkten här nedan innehåller, i förrnbdan, att derigenom Bankens nödiga' säkerhet skall närmast kunna förenas med Låntagarens billiga befrielse från öfverllödiga omvägar och kostnader.
Bärande Lån- Rättigheten för Bruks-egendomar, har Utskottet ej ansett sig böra tillstyrka någon förändring uti hvad 18I4. års författning i sådant afseende stadgar.
Rå Brandförsäkrade Stenhus x Stockholm anser Utskottet jemväl, i likhet med hvad samma författning innehåller, hälften af Brandförsäkringsvärdet kunna utlånas.
Beträffande åter Rikets öfriga Städer, har Utskottet funnit, att jemväl ägare af trädhus och andra slags Byggnader, å fri och egen grund, ej böra vara från Lån- rättighet uteslutne; men Utskottet har förgäfves sökt utfinna någon utväg, hvarigenom Brandförsäkrade Egendomar i Städerna utom Stockholm skulle utan särskildt värdering kunna erhålla Lån i Banken; Brandförsäkringsvärderingar upptaga alla för husens byggande erforderliga materia lier, arbetslöner m. m eller den summa, för hvilken vid tiinad eldsvåda huset kan åter uppbyggas; hvarföre Banken endast vid nyssnämnde händelse är säker om full betalning, men ^ om huset genom vanvård, bristande förbättringar och ålder, förfaller, eller genom förändrade conjuncturer, i afseende på laget, erhåller ett mindre försäljningsvärde.
Af J)«n 3 Juni'.
M3 Af dessa skäl har Utskottet ansett någon annan grund för låns meddelande till Rikets Städer utom Stockholm ej vara lätplig, än en efter 5 §. uti 3757 års Kongl. Förordning förrättad laga värdering, grunda; på egendomens sanna beskaffenhet och leraf väntad afkastning, och som upptager ett sådant värde derå, hvartill värderingsmännen lande vilja egendomen till sig lösa; hvilken Vfdering Bankens Commissarier likväl må äga at öfverse och jemka: och hvaraf halfva summan crefter såsom Lån meddelas.
Frie obebyggde tomter, arf ocl egne åkrar, ängar och vretar uti och invid Stderna, anser Utskottet deremot kunna särskildt biana», på enahanda grunder sorn, Landtegendon.
Den ordning, som, enligt 181. års Författning, följes, i afseende på compleia Lånhandlingars inlemnande och numerering, samt Läns undfående efter tour och fondens nedgifvande , har Utskottet ansett böra äfven häanefter noga iakttagas.
Äfvensom allt hvad ej enom dessa förslag blifver ändradt, i afseende p de så kallade prestanda till Låås erhållande, bör vid de nya Lånens beviljande gälla och obsnveras.