Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ant. till Exp.-Utsk. den 21 November, kl. 6 e. m.
Betänkande om beskattningen å Stångjernstillverkningen i Riket, I sammanhang med den af Pukets Ständer vid senaste Riksdagen, genom Skrifvelse den 21 Februari iSaö, hos Kongl. Majit gjorde underdåniga framställning om ändringar af Författningarne, rörande Bergs- och Jernhandteringen i Riket, ledande till en friare tackjernshandel och smides-tillverkning, och afskalFande af flere onyttiga band, hvilka voro hinderlige för jernhandteringens utveckling och ändamålsenliga bedrifvande i stort, hafva Rikets Ständer anmält sin åsigt, alt någon fullständig reglering af smidesrätten icke med framgång kunde verkställas, så vida ej en jemnare fördelning af smidesskalten tillika beredes, samt de vid vissa verk för en del af smidet, utan tillräcklig controll, utgående högst betungande recognilions-afgifterne afskaffas; och hafva Rikets Ständer fästat Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet derå, att likasom, å den ena sidan, någon minskning af Kronans då varande intrader på det hela af jernhaudterfngen, icke genom den fria smidesrättens införande, borde uppstå, det, å den andra, icke vore Rikets Ständers afsigt att ålägga lillverkarne någon ny eller ökad beskattning i annor väg eller proportion, än som vore oskiljaktig från ett ökadt smidesbelopp, lill erhållande af frihet inom verkstaden, och hvaraf det fria åtagandet vore hvarje smidestillverkarre öppet lemnadt; äfvensom Rikets Ständer anhållit, att hvad af Kongl. Maj:t, på dessa grunder, blefve, rörande beskattningen, i Nåder föreskrifvet, måtte, utan hinder för dess tillämpning under tiden, Rikets derefter sammanträdande Ständer till pröfning föreläggas.
I anledning häraf har Kong1. Maj:t, genom Skrifvelse till Rikets Ständer den 4 nästl.
April, i Nåder täckts meddela hvad åtgärder och Författningar, som blifvit vidtagna å det syftemål, som Rikets Ständer i underdånighet anmält, och serskildt i afseende på beskattningen, att, i sammanhang med åtskilliga föreskrifter om jernhandteringen, är, genom Kongl.
Kungörelsen den 26 Octboer 1838» förordnad!, dels om upphörande af den så kallade recognitions-afgiften, dels alt för nya verk eller til 1 - ökadt smide vid redan inrättade, hammarskatten tills vidare , och intilldess Bih. till R.
4 Sami. 2 Jfd, 10 Häftet, 1 a Stats- sam/.
Allm. Besu.- och Ehon.-Utskottens Betänkande, IV:o 87. annorlunda stadgadt varder, erlägges med 1* Skepp, för 100, i stället för 2 Skepp., som alltsedan år i8o3, vid beviljandet »f nya smiden, blifvit bestämdt; och innehåller denna Nådiga Skrifvelse slutligen, alt Kongl, Maj:t förväntar att af Rikets Ständer få inhemta, hvad de för deras del anse ytterligare böra i detta ämne tillgöra.?.
Jemte denna Kongl.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse, äro till Utskotten remitterade motioner, som blifvit väckte inom Ridder'skåpet och Adeln af Herr Lagerhjelm, Per, dels om oinskränkt vågföringsrätt för de härdar, hvilka, utan beräkning af den tillökning, hvartill Kongl. Kungörelsen den 26 October 1838 berättigar, äro privilegierade för 4^0 Skepp, inom, och 4oo Skepp, utom Bergslag, dels om nedsättning af den hammarskatt, som nu utgår med 2 Skepp, per roo, ti IT Skepp., samt inom Borgare-Stån det af Herr de Mård, sorn, innan Rikets Ständer emottagit Kongl.
Majrts ofvanberörde Nådiga Skrifvelse, och under afbidan af den Kongl. Majrts Nådiga Proposition i ämnet, som då ansågs vara att förvänta, framställt till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling Bergs-Collegii afgifne, och i Kongl. Kungörelsen den 28 October 1838 åberopade underdåniga förslag till ny Föiordning om stång jei nssmidet och jern för'ädlingen i Riket; hvarmed motionären sedermera förklarat sig egentligen åsyfta förändring af beskattningen å stångjernsverken.
Härom innehåller nyssnämnde förslag, att, för nya stångjernshamrar, som hädanefter privilegieras, skulle, för hvarje tillåten härd, en viss ständig grundskatt, utan afseende på Skeppundtalet af det ena eller andra årets tillverkning, till Kongl.
Maj-.t och Kronan årligen utgöras, lill här nedan bestämde belopp, nemligen:
För stångjernshärd, belägen inom de såsom egentliga Tack jerns-bergsfag ansedda Yester-bergslagen inom Stora Kopparbergs Län, Norbergs Bergslag inom Westmanländs Län, Philipstads Östra, Vestra och Norra Bergslag inom Wermlands Län, äfvensom Nora, Lindes, Ramsbergs, Nya Kopparbergs, Grythytte, Hjulsjö, Helleforss, Lekebergs och Carlskoga Bergslag inom Örebro Län 8 Skepp.
För härd inom Westmanlands, Örebro, Wermlands och Stora Kopparbergs
Län, med undantag af dervarande Tack nedan uppgifne orter inom de två sistnämnde Länen . . . . 7 Skepp».
För härd inom Ofvan- och Nedan-SiIjåns fögderier, samt Lima och Mal ugn s socknar af Stora Kopparbergs
Län, Öfra Elfdals, Öfra och Nedra Fry k dals, Nordmarks och Jösse Härader af Wermlands Län, äfvensom Stats- samt Allm, Besa.- och Ekon.-Utsköttens Betänkande, N:o 8/. 3 inom alla öfrige bär ofVan icke omnämnde
Län och orter.
, 6| Skepp.; dock ali denna skatt för hardar, dervid .vallon-smide idkas, eller det i härd beredda jernkis uliäckning åstad korn mes medelst valsverk i stallet för hammaré, skulle förökas med 4 Skepp, af hvarje härd utöfver det här ofvan utsatta beloppet; och skulle skatteu beräknas lika lör smält-härd oell räck-härd; men för den händelse, att den af Kongl. ColIrgium sålunda föreslagna classificationen af otterne skulle lemnäs utan afseende, och det finnas lämpligare, att en i allmänhet lika härdskatt för hel fria härdar bestämmes, har Bergs-Collegium hemställt, att härdskatten borde, med afdrag för frälserätt, der sådan (innes, utsättas till 71 Skepp., hvilket belopp syntes blifva destomera skäligt och rättvist, som en sådan skatt, ef ter en för året beräknad medel-tillverkning af 5oo Skepp, smide å hvarje härd, i det närmaste skulle motsvara medium af de hain marskatts- och recognilious-utsky
Ider, hvilka hittills belastat stångjerns-smidet i det hela, fastän desamma, i synnerhet under den senare tiden, på ett högst ojernnt sätt varit å tillverkningen fördelade.
Ifrån denna allmänna beskattningsgrund kunde dock, efter Collegii tanka, ett serskildt undantag göras, bestående deri, att, till uppmuntringar af smides-anläggningar, företrädesvis i aflägsna skogsbygder, hvarest näringslilUällen för invånurne nu saknas, härdskatten, i stället för 7~ Skepp., nedsattes tili endast 6 Skepp, å hvarje härd för Vester- och (Norrbottens samt Jemtlands Län, äfvensom för de mindre bebodda trakter af Stora Kopparbergs, Wermlands, Vester-Norrlands och Gefleborgs
Län, hvarest nya smides-anläggningar hädanefter ifråga korn ina.
Den äldsta ännu gällande bestämmelsen om beskattningen af stångjerns-ti 11verkningen innefattas i Kongl. Brefvet lill Bergs-Collegium den 2 Januari i6y6.
Derigenom är hammarskatten fastställd till t procent af det tillåtna årssmidet, och till detta belopp har den utgått och utgår ännu för stångjerns- och ämnes-bamrar, sorn blifvit privilegierade före år i8o3; dock så, att, vid så kallade fiälsehamrar, må, för hvarje 100Skepp, af det privilegierade och beskattade smidet, tillverkas i5 Skepp., med befrielse från hammarskatt, enligt Kongl. Brefvet den 2 Augusti 1731, sorn tillika innehåller, att denna frihet till öfversmide, ulan vidare hammarskatt, icke är personell, eller endast rörande dem, af Ridderskapet och Alein, som ega frälsehammar, utan följer naturen af sjelfva grunden och egendomen, så att, i hvilkens hand en frälsehainmare är, egaren dertill af samma förmon h r sig att hugna.
Då, genom Kongl. Förordningen den 4 Stats- samt hällni.
Besv.- oc7i Elon.-Ulslottens Betänkande, IV:o Sy. i5 Juni i8o3, smidesfrihelen utvidgades, stadgades tillika, att för hävdar och hamrar, sona derefter fingo anläggas, skulle till Kongl. Mnj:l och Kronan erläggas dubbel hammarskatt, eller 2 Skepp, lör hvarje 100 Skepp., utan att någon så kallad frälse-frihet finge derå beräknas, samt alt, folden tillökning af smidet, som vid redan inrättade härdar och hamrar blefve tillåten, skulle betalas till Kronan i recognition för hvarje Skepp., ifrån 3a sk. lill och med 1 R:dr, efter omständigheterne; dock borde, enligt Kongl.
Brefvet den 11 Januari i8o5, äfven för det så kallade recognilionssmidet, erläggas dubbel hammarskatt, hvilken likväl, uträknad efter den årliga Taxan å hammarskalts-jernet, skulle gå i afräkning på recognilionsafgilten.
Denna recognilions-afgifi har numera, på sii tt ofvan är förmäldt, blifvit upphäfven genom Kongl. Kungörelsen den 26 October i838, derigenom också hammarskatten för nya verk eller för tillökad t smide vid de äldre, är bestämd till 1 J Skepp, af 100 Skepp:s tillåten tillverkning.
För det intill nästlidne års slut privilegierade smidesbeloppet 896,280 Skepp., tillämpas de olika beskattningsgrunderne sålunda, att 17.3S8 S%£. äro under frälserätt befriade från all beskattning för 322,770 „ erlägges enkel hammarskatt, 1 proc., 3,227 S%. 14 LZL — ,, i65,i4o ,, — dubbel hammarskatt, 2 proc., 3,3o2 ,, 16 „ — „ 90,982 „ — ii proc 1,363 „ 4 >- 12 & 596,280 SU. 7,893 SU. \\ LU. 12 H.
Denna skiljagtighet i beskattningen lärer icke kunna anses annorlunda än såsom godtycklig eller tillfällig, emedan den är helt och hållet beroende al de olika lider, då smidesrätten blifvit medgifven, och de skattebestämmelser, man vid hvarje period funnit för godt att stadga såsom vilkor för detta medgifvande.
Man har till rättfärdigande deraf hört åberopas, att Bruksegarne frivilligt iklädt sig dessa vilkor; men deremot torde knappast en gång behöfva erinras, huru föga åtagandet kan anses hafva varit fritt, då en vägran varit förenad med påföljden alt utestängas från näringens utöfvande.
Bergs-Collegii förslag om classification af tillvei kningsorterne åsyftar deremot en mera rättsenlig skatteberäkning, underdel» antagna förutsättningen, att tillverkningen gifver större vinst, i mon af den närmare tillgången å tackjern eller jernmalm; men detta förhållande inträffar ingalunda så allmänt, att det synes kunna antagas såsom grund fölbeskattningen.
De, till följd af kol-åtgången för tackjernsblåsningen, stegrade kolprisen inom Bergslagen, de inom dessa orter vanligen högre pri - Stais- samt Allm.
Bes v.- och Bkon.-Utskottens Betänkande, JS:o 87. 5 sen å födoämnen , serdeles spanmål, och de ofta långväga och besvärliga transporterne af stångjernet från Bruken lill vågarne utgöra olägenheter, sorn merendels äro förenade med fördelen af den närmare tillgången å tackjern eller jernmalm, och ofta fullt motsvara denna fördel, eller till och med öfverväga den.
Å den andra sidan heror svårigheten af tackjernseller malmlransporterne ingalunda helt och hållet af Bergslagens aflägsenhet från Bruken, utan mera af de tillfällen, som localen erbjuder att verkställa dessa transporter sjöledes.
Dessutom, om man också, detta allt oaktadt, kunde medgifva den af Bergs-Collegium antagna skillnaden emellan fördelen af rörelsen inom olika orter, vore det icke möljligt att för hvarje district uppdraga gränsorne med den grannlagenhet, att en disliictvis bestämd beskattning kunde blifva fullkomligt rättvis.
Utskotten anse således den af Bergs-Collegium föreslagne classificalionen af lillverkningsorterne icke leda tili någon öfverensstämmelse med den för beskattning i allmänhet gällande grundsatsen: att samtlige skattdragande böra, uti skalternes utgörande, deltaga i ett afmätt förhållande till den relativa inkomst, de hvar för sig kunna påräkna af den egendom eller handtering och rörelse, som utgör beskattningens föremål.
Denna grundsats kan icke med fullkomlig grannlagenhet tillämpas på Bruksrörelsen annorlunda, än genom uppskattning af hvarje verk serskildt, och denna uppskattning måste äfven ske ärligen, emedan tillverkningen sällan kan vara lika stor alla år, och dessutom vinsten icke kan beräknas ensamt efter tillverkningens belopp, utan väsendtligen beror af de för yrket mer eller mindre gynnsamma förhållanden, som merendels årligen omvexla.
Sådant iagttages genom den årliga taxeringen till allmän bevillning, och derigenom jernnäs de missförhållanden, som vid en grundskatts bestämmelse aldrig kunna helt och hållet undvikas.
Hvad grundskatten beträffar, måste hufvudsakligen tillses, att den må motsvara det belopp, hvartill den bland Statens ordinarie inkomster är beräknad, och deremot icke bestämmas högre, än som för detta ändamål oundvikligen erfordras, då en på förhand bestämd hög beskattning alltid mäste verka menligt på yrkets förkofran, och svårigheten att, genom den årliga bevillningen, jemna oiikheterne, blifver större i samma mon, som den stående skatten är hög.
Utskotten anse denna beskattning böra utgå genom en viss andel af tillverkningen, i enlighet med hvad hittills varit iagttaget; man inser icke något skäl att bestämma andelen olika för serskildta Bruk, på sätt, som hittills skett.
Icke en gång de olika tillverkningsmethoderna kunna der - 6 Stats- samt sill ni Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, lV:o 87 ▼ ifl tåg,is i beräkning, da den större eller mindre fördelen deraf icke med säkerhet kan pa förhand bedömas, och denna fordel således lämpligast bör utgöra föremål lör Bevillnings-taxeringen, då den högre beskattningen icke kommer i fråga vidare, än i den mon, vinsten är gifven.
Om deremot grundskatten lämpas efter lillverkstnelhoden, skulle tilläfventyrs mången afhallas från bemödandet 0111 förbättringar af farhåga for den genom skatten ökade förlusten, i händelse försöket misslyckades.
Då nu, för alla Bruk, som äro privilegierade före Ar i8o3, hamma irska 11 en är bestämd lill endast en procent af tillverkningen, och en stegring för dessa Bruk skulle leda lill rubbning af de för dem meddeldU privilegierne, tro sig
Utskotten redan deri finna en anledning, att hammarskalten i allmänhet bör inskränkas till det sålunda bestämda beloppet, då den af rättvisan påkallade iikheteu i beskattningen icke derförutan kan åstadkommas.
Efter en sådan beräkning, skulle hammarskalten för redan beviljadt smide, med afdrag för frälsefriheten, uppgå till nära 5,789 Skepp,, och således, då denna inkomst för närvarande är i Statsregleringen beräknad till 6,000 Skepp., icke fullt motsvara det erforderlige beloppet; men det är icke något tvifvel, att ju den verkliga tillverkningen betydligt öfverstigit, livall här är beräknadt lill beskattning, då, lill följd af hittills gällande lagstiftning om smidesi allen, sällan annat smide kommit i fråga alt beskattas, än det, sorn blifvit vågfördt och exporteradt, så alt man föga torde misstaga sig, om man anser, att åtminstone största delen af det inom Riket förbrukade stångjärnet varit skallhult.
Efter den frihet för lill verkningen, som till en del redan är medgifven, och än ytterligare torde vara alt förvänta, i anledning af det derom till Rikets Ständer framställda serskildta förslag, lärer det sällan komma i fråga, alt tillverkningen undanhålles från beskattning, och om tillverkningsuppgifterne underkastas granskning af hvarje orts Taxerings-Comitee, kan derå beredas en controll, som åtminstone är tillräcklig att förekomma underslef af någon betydande inverkan på beskattningens belopp.
Under sådan förutsättning, våga Utskotten antaga, såsom fullkomligt säkert, alL redan af de vid befintlige Bruken skall, efter den ifrågavarande beräkningen, i hammarskatt ingå ett belopp, som fullt motsvarar och troligen öfverstiger, hvad i Stats-Regleringen är påräknadt, och i en foga aflägsen framtid torde en betydligt ökad inkomst vara att förvänta, i den mon rörelsen utvidgas, till följd af deråt gifven vidsträcktare frihet.
Stals- samt Allm. Besv.- och Ekon -Utskottens Betänkande, JV:o 87. 7 Ehuru Utskotten, enligt hvad redan är yllradt, icke kunna instämma i Bt-rgs-Collegii förslag, att hammarskatten bestämmes lill visst ständigt belopp för hvarje härd, ulan afseende på Skeppundlalet af det ena eller andra årets tillverkning, anse Utskotten det Elliva nödvändigt, alt, då beskattningen har egenskap af grundskatt, ett visst minimibelopp besia ur mes för alt gifva nödig säkerhet åt beräkningen af Statens ordinarie inkomster; och under den förutsättningen, att, vid hvarje härd, bör kunna afverka* minst 4°° Skepp., savilia verket skall dr ifvås med någon fördel, anse Utskotten, att berörde bestämmelse bör derefter lämpas; dock att, för de Bruk, som redan äro privilegierade för inskränktare smide, pri vi— lcgii-beloppet rrå gälla såsom grund för minimibeskalLningen, såvida Brukets egare vill fortfarande underkasta sig inskränkningen af smidesfriheten.
På grund af hvad sålunda är anfördt, få Utskollen föreslå: 1:0 att barnmarskalten utgöres med en viss andel af den årliga tillverkningen, utan afseende å lillverknings-ot ten och de olika methoder, sorn begagnas; dock ali Bruk, med frälse-frihet, tillgodonjuta hittills fastsläldt afdrag och att den tillverkning, som åstad korum es, med begagnande af undersnride, hvarföre hammarskatt, enligt hittills gällande Författningar, är erlagd, icke vidare med sådan skatt belägges; 2:0 att skalte-andelen bestämmes lill
En procent af tillverkningen, och utgöres med minst Fyra Skepp, för hvarje härd, utom förde verk, hvilka redan äro privilegierade för mindre smide än 4oo Skepp, per härd, der miuimi-heskaltningen bestämmes till En procent af pri v i I eg i i-be loppet, gå vida Brukets egare vill underkasta sig hittills gällande inskränkning af smides-friheten; 3:o att, till rättelse för beräkningen af skatten, skall hvarje Bruksegare årligen inom den i December, lill vederbörande uppbördsman aflemna skriftlig uppgift å det då tilländalupne smidesårels tillverkning, bestyrkt af uppbördsmannen vid vågen, i afseende på det belopp, sorn ärvågfördt; 4
Om det härvid upplyses, att tillverkningen har varit större än den först lemuade uppgiften innehåller, beräknas och utgöres dubbel algift för öfverskotlet efter fastställde grunder, hvilken afgift genast bör erläggas och serskildt behörigen redovisas.
I alla fall böra uppgifterna förses med bevis öfver den ai Taxerings-Comileen anställda granskningen, och sålunda bestyrkte bifogas räkenskaperne.
Af Ilerr von Troil, som reserverade sig mot Utskottens beslut om frälsefrihetens bibehållande för smide.
Af Herr Biskop Hedren: ’’Emot den af Utskottet föreslagna conlroll reserverar jag mig i så målto, alt jag anser edgång, till laxerings-uppgittei nas bestyrkande, der heder, ordentlighet och samvete ega rum, öfverflödig, och, der dessa egenskaper saknas, fruktlös och förderflig, helst detta bevisnings-sätt alltför mycket i våra samhälls-angelägenheler finnes bruk a-d t eller snarare missbrukadt.
Motbjudande förefaller mig äfven aLt ålägga skattskyldig förbindelser alt, för allmän Comité, uppvisa sina serskilda räkenskaper, endast på grund af Comitéens, måhända af lösligt godtycke eller någon gång af ännu lägre motiv beroende reqvisition, i syrineihet da sådant icke finnes lör öfriga dylika Lili fallen föreskrifvet.
Efter min öfvertygelse, skulle berörde conlroll vara tillräckligen tryggad med föreskriften för skallskyldig att meddela noggrann uppgift öfver ås s—ti i 1 verkningen, samt för Gomiteen att, med ledning af samina uppgift eller af annorlunda inherntad kännedom, påföra afgift i förhållande dertill, hvaröfver skattskyldig måtte ega frihet alt, med uppvisande af sina räkenskaper, och deraf herntad bevisning, i laga ordning anföra besvär.” Af Herr Moberg'.
”Med gillande af de sammansatte Utskottens princip, alt all stang jerns-lill verkning bör skatta lika i procent af tillverkningen, kan jag dock icke förena mig i den grundsats, alt det är med rättvisa förenligt att, på sätt nu skett, enskildt befria eller nedsältta skatten för en del stångjerns-lillverkare, utan alt den befriade bl ifver skyldig lill någon ersättning, hvilket förhållande gör, att nedsättning blifver en present åt den nuvarande Bruksegaren, sorn vid inköpet uti lägre köpesumma haft ersättning för den högre skatten.”
Häri Stats- saint Allm. Besa.- och Elon.-Utsl-ottens Utlåtande, N:o 88. j) Häri förenade sig Herr Prosten Afzelius.
Af Nils Strindlund från Wester-Norrlands Län: ”Emot Höglofl.
Stal soch Ekonomi-Utskottens p 111 va 11 tels beslut, i Betänkandet JN ;o 87 , i den punkt, som bela miner nedsättning från Två procent till En, i beskattning för de Jernverk, sorn äro privilegierade efter ar i8o3, får jag mig reservera, på den grund , att ingalunda Jernverket! äro de, som i första rummet böra erhålla nedsättning i sina grundskatter, förr iin den af alla erkända sanningen, alt jorden, nemligen den, sorn är af krono-skatte-natur, till nedsättning af grundskatt, bör först förekomma såsom hårdast beskattad, och för det andra, begär man en orättvisa emot de äldre Jernverken, i synnerhet de, som hafva sig påförd t skatt för räslsmide, och nu, elter Utskottens Betänkande, skola komma alt skatta dubbelt för samma smide, då de åläggas, att betala 1 procent af allt jern, som utsmides vid Bruket, efter livad bok innehåller, öfver den årliga tillverkningen.”
Med hvilken senare sig förenade Johan Andersson , Peter Persson samt Anders Nilsson.
Anie. till Exp. Utsk. den 21 November, kl. G e. m.
Utlåtande, ifråga om vissa förmoners beviljande för invånarne inom Wester- och Norrbottens Lein.
Hedervärda Bonde-Ståndet har lill Utskottens gemensamma handläggning remitterat en af Riksdags-fullmägligen Anders Nordmark från Westerbottens
Län väckt motion, deruti anföres, hurusom de norra orlernes invånare 1 allmänhet ofta äro, 1 anseende till inträffande missväxter, utsatte för en stor nöd.
Bidrag såväl af Staten som enskilde, hade visserligen blifvit, till afhjelpande deraf, lid efter annan, lemnade, men sådant hade dock icke i betydlig mon kunnat minska den ofta återkommande nöden, enär arbetsförijenst för en del af invånarne saknades, och de stundom voro alldeles urslåndsalte att förtjena ens det nödvändigaste lill sitt underhåll.
Till förbättrande af belägenheten för invånarne i Norr-och Westerbottens
Län, hvilka forellädesvis skola vara i behof af understöd och nya Bi/,, till R.
Prot. 1840. 4 Sami. 2 Afd. 19 Ilaft. 2 lo Stats- samt Allm. Besv.- och Ehon.-Ulskoltens Utlåtande, N:o 88. utvägar till bergning, har motionären ansett handelns och sjöfartens npplijelpande i dessa orter vara synnerligen bidragande, och motionären har derföre föreslagit: i:o att den år 1835, på 5 års tid, för Norr- och Westerbottens
Län medgifna befrielse från export-tull och skepps-umgalder måtte utsträckas till ytterligare 5 år; 2:0 alt alla för skepps-utrustning nödige inventarier och effecter mätte få tullfritt införas; 3:o att Skeppare, boende på landet, hädanefter kunde befrias från skyldigheten att taga burskap i stad, helst han ej med staden hade något att skaffa, och att oexaminerad landt-skeppare således mätte ega rätt att segla till alla hamnar inom östersjön och Ka t tega t; 4-'o att förhyrning af manskap till fartyg från landsorten mätte, till undvikande af ett alldeles ändamålslöst uppehåll, få ske antingen lius närmaste Kronobetjent, eller helst hos närmaste Tullbevaknings-station hvilket senare tycktes vara så mycket mera billigt» sorn ”Tullen”' vore den enda Auctoritet, hvilken egentligen hade att conlrolfera skeppsfarten,- 5:o att de redan öfver 100 år öfverklagade så kallade fribrefven, för å utrikes ort gående fartyg , mätte afskaffas, såsom, öfverflöd ige, och blott ledande till besvär, uppehåll och kostnad för sjöfarande; och 6:0 att, så framt andre Provincer, efter redan gjorde motioner, hugnades med Statsbidrag till de inre communicationernes förbättring, m. m,, Westerbottens
Län äfven måtte deraf blifva delagtigt.
Hvad sålunda blifvit anfördt, hafva Utskotten tagit i öfvervägande; och hvad beträffar det i esta punkten omförmälde förslag, så få Utskotten upplysa, att Kongl. Majit» genom Nådig Kungörelse af deri g
Maj 1835, medgiivit dels befrielse från utförseltull och skeppsumgälder för alla produeter, med undanlag af jern och koppar, som under loppet af åren 1835 och i83S directe från hamnar inom Norrbottens och Westerbottens
Län till utrikes orter utföras med Svenska eller utländska fartyg, och dels enahanda befrielse vid varu-utförsel från nämnde
Län för alla fartyg, sorn inom 1838 års slut derstädes byggas för Svensk eller utländsk rökning, att lillgodonjutas under 5 år ifrån första utgåendet.
Det uti denna punkt framställda förslag åsyftar, så vidt
Utskotten kunnat uppfatta» att den befrielse för utförsel-tull och skeppsumgällder, Stats- samt Allni.
Best’.- och Ekon.-Utslcottens Utlåtande, JV:o 83.
11 sorn för de inom 1838 års slut i Norr- och Westerbottens