Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Båda dessa belåningar, under det bestämda vilkor, att antaglig borgen tillika fordras, dock endast för den brist, som vid hypothekens användande möjligen skulle kunna uppkomma emellan Verkets fordran och försäljnings-, priset, Vid Banco-Utskottets Förslag, enligt 3:dje Punkten, (pag. i5o) att en och samma persons namn i intet fall finge antagas för mera än högst 20/100
R;är såsom, p Banco-Utskottcts Utlåtande N.o 82.
Låntagare, 20,000 R:clr såsom Invisningsutgifvare och 20,000 såsom Acceptant, då linder hvar idera förhållandet ansvarigheten af tvänne andra personer, jemte honom, delades, har blifvit yrkadt., dels i allmänhet, att det vore otjenlig!; bestämma någon maximi-summa, der belånings-rättiglieten grundade sig på fullgod säkerhet, dels ock, att lån på Bankens egna Obligationer ej borde i maxirni-summan inbegripas, utan derutöfver kunna meddelas; samt å en annan sida, alt maxirni-beloppet vore för högt, och borde nedsättas så, att antingen 4<>>ooo eller 3o,ooo R:dr blefve det högsta, för hvilket ett och samma namn i något fall kunde komma att häfta.
Utskottet, som å ena sidan anser, att lånrättigheten ingalunda bör få blifva alldeles obegränsad, hvarigenom Banken skulle kunna alltför mycket äfventyra, finner å en annan sida det vara lika vigtigt, att inskränkningen ej går så långt, att hufvudändamålet, som är den större rörelsens understöd, dymedelst förfelas.
Men Utskottet får, såsom en följd af hvad ofvan blifvit tillstyrkt, föreslå ett tillägg vid denna punkt, som nu torde böra erhålla följande lydelse:
En och samma persons namn kan Banco-Utskottets Utlåtande N:o 82.
93 i intet fall antagas för mera, än högst 20,000 R:dr såsom Låntagare, 20,000 R:dr såsom In visnings-utgifvare, och 20,000 R:dr såsom Acceptant, då,under h vartdera af dessa båda sistnämnda förhållanden, tvänne andra personer alltid med honom dela ansvarigheten.
Låntagare eger ingen att anmäla sig vid annat DiscontContoir än det, inom hvars
District han är bosatt och har sitt hemvist; hvaremot Invianingsutgifvare och Acceptant må kunna antagas äfven från de andra
Districten; dock att en och samma persons tillhoparäknade ansvarighet vid de 3:ne
DiscontContoiren samfäldt, i hvad fall som helst, ej tillätes öfverskrida Maximi-beloppet af 60,000 R:dr.
Fjerde Punkten, (pag. i5i^ att ringare län ej erhälles än å 1000 Rrdr^ samt derutöfver jemnt ioo:talj äfvensom femte punkten, att utlånings-tiden bilf ver från en till fyra månader, och vid lånets förfallotid omsättning ej får ega runij äro utan anmärkning lemnade, och g/j Banco-Utskottets Utlåtande N.o 82. anmälas härigenom å byo till Rikets Ständers bifall* Den i 5:te punkten gifna tillstyrkan, att ränta efter en half procent för hvarje månad må af dragas vid
Iåns meddelande_, har, likasom Utskottets Öfriga förslag om räntornas höjande, ej blifvit utan anmärkning lemnad, och några Ledamöter hafva yrkat, att 5 procents årlig ränta, äfven fot* meddelande lån af Upplånings-fonderna, måtte blifva stadgad* Banco-Utskottet vill gerna medgifva, att det, vid första påseendet och från en sida betraktadt, kan visa sig origtigt, att lån mot fullt säkra hypotheker, utan omsättnings-rättighet, och ämnade för den större handels-rörelsen, skulle blifva betungade med drygare ränta än de Discont-lån, mot blott borgen, sorn, tinder omsättnings-vilkor, beviljas af Banco-Disconten och LånContoiren.
Men om, å andra sidan, tages i betraktande, att sistberörde Lånsystem, hvilket erkännes vara högst felaktigt och ofullkomligt, men måste, så tillsägande af nödtvång, fortfara, ingalunda utgör den måttstock, hvarefter nya Lån-anstalter böra lämpas, för att blifva ändamåls-enliga och gagnande; så, enär det ej lärer kunna undfalla någon, alt den nytta, som med Bänco-Utskoitets Utlåtande N-o 82 g5 rlen nu ifrågavarande Inrättningen egentligast åsyftas, nemligen att, för bedrifvande af vidsträcktare handels- och näringsföretng, behöflig» förlags-biträden mot säkerhet alltid mätte finnas att tillgå, vore helt och hållet omintetgjord} i och med. detsamma lånrättighetens begagnande blefve föremål för den allmänna täflan, sorn, utsigten till vinst på en lindrigare ränta, än den gångbara, naturligen skulle uppväcka, gör Utskottet sig förvissadt, att Rikets Ständer skola gilla den tillstyrkan Utskottet härigenom afgifveri att nemligen räntan bestämmes till en half procent i månaden, att afdragas vid lånens meddelande; dock att det må vara Herrar Banco-Fullmäglige tillåtet, i händelse på förekommande anledningar så skulle anses nyttigt och nödigt, att framdeles nedsätta räntan till 5 procent.
Utskottets Förslag, enligt ^:de Punkten, att för lån, som ej på förfallodagen eller senast åtta dagar derefter blifvit liqvideradt, straff-ränta beräknas med en fjerdedels procent per månad utöfver ordinarie räntan, och lagsökning då ock ge - Banco-Utskottels Ullålande N.-o Si. nast företagas, har ej föranledt någon anmärkning, och anmäles härigenom ånyo till Ri« O o kets Ständers bifall.
Vid Utskottets slutliga tillstyrkanden i ämnet, (pag. i52) nemligen under Litt. a, att de på denna serskilda rörelse till nästa Riksdag blifvande ärliga ränte-revenuer icke må ingå på Bankens vinst-räkning, utan serskildt upptagas och balanceras såsom en Reservfond, hvars behållning, efter hvarje års bokslut, må kunna användas i enahanda låneväg; samt under Litt. b, att Banco-Fulhnägtige mätte hafva sig förbehållen den rättighet att, om och enär vigtiga skäl dertill före funnes, kunna för någon tid inställa så väl upplåningen som den derpå grundade utlånings-rörelsen, har, inom Yällofl. Bargare-Ståndet, af en Ledamot, blifvit erinradt: att, da förlust på den ifrågavarande utlåningen befaras, borde ränte-revenuen hållas ständigt disponibel, hellre än att i enahanda rörelse fästas, hvarigenom också den komme i fara att blifva medtagen; äfvensom den önskan yttrats, att utlåningens inställande på längre eller kortare tid icke mätte komma att bero af Banco-Styrelsens godtfinnande, utan denna Banco-Utskoltcts Utlåtande N.o 82. denna Styrelse erhålla, så i detta som andra hänseenden, bestämda föreskrifter för sitt handlings-sätt.
Hvad det första inkastet beträffar, så Får Utskottet förklara dess tanka vara den, att utlåningen, mot sådana hypotheker som de föreslagna, alldeles icke bör kunna anses osäker på det hela; inen att försigtigheten dock fordrar, det någon Reservfond från början må beräknas såsom behöflig vid en lån-rörelse, der så betydlig capital-förlust, som 60,000 R:dr och derutöfver, möjligen kunde på en gång komma i fråga, blott genom oförmodadt fallissement för 3:ne med hvarandra förbundna Handelshus, hvarpå man ej sällan sett exempel.
Hvad den senare omständigheten beträffar, får Utskottet endast kortligen antyda 2:ne förhållanden, under hvilka en oafbruten fortsättning af Bankens Upp- och Utlånings-operationer, utan möjlighet af inställelse, kunde blifva af ganska menliga följder; det ena nemligen, om Riksgälds-Contoiret skulle behöfva inom kort tid, och till något visst belopp, upptaga inrikes lån för Stats-behof; och det andra, om efter företagen och börjad rea Bih. till Riks. St.
Prot, 1828.
1829. 6:te Sami. 2 B. 9 3;de Häftet. Banco-Ulskottets Utlåtande IV.-o 82. lisation, sådana omständigheter någon gång tillfälligtvis inträffade, i följd hvaraf Silfver-utvexling i stort blefve föremål för Beurs-speculationer.
Utskottet, sorn» efter förnyadt Öfvervägande, för dess del ansett de omförmälda båda Slutpunkterna, i dess förra Betänkande, ej larfva någon förändring, får de samma nu ytterligare till Rikets Ständers bifall vördsamtanmäla.
Det återstår för Utskottet att yttra sig Öfver några hos Riks-Stånden framställda sattser och anmärkningar af allmännare art, och som icke lämpligen låtit sig under någon af föregående speciela punkter hänföras.
Hr von Q vanten j C.j har anmärkt, såsom en motsägelse, det antagande af Utskottet, att enskilda capitalister skulle å ena sidan insätta penningar mot 3 procent, men å andra sidan begagna Bankens lån mot lindrig ränta, för alt pu dem draga vinst, Utskottet förmodar, att häruti ej bör Banco-Utskottets Utlåtande N.-o 82. gg finnas någon motsägelse, då det nemligen förutsattes, att en al Banken utfärdad Obligation kan omedelbart, såsom contant, utlånas bättre och lättare än enskild persons Revers, som dock nu för tiden ofta på sådant sätt begagnas; och bor ej eller förbises, att samma personer, på olika tider, äfvensom flere personer, vid en tidpunkt, kunna vara ömsom Långifvare och Låntagare, såsom dagliga erfarenheten visar.
Samme Talare har föreslagit, att Banken skulle öfverflytta en del af sin rörelse på enskilda, sålunda, att den till ex. bibehöll 5 millioner i sin egen Discontrörelse, men indrog 4 millioner, som åter kunde utsläppas genom enskilda
Disconter, hvilkas härföre erforderliga creditiv, då tilläfventyrs kunde inskränkas till hälften, eller 2 millioner.
Utskottet inser visserligen både möjligheten och nyttan häraf, men endast i omvänd ordning, eller så, att de enskilda Disconterna af sig sjelfva uppkomme i bredd med Banken, och genom sina utlåningar förberedde och möjliggjorde den omförmälda indragningen.
Men deremot förete sig ännu väsendtliga hinder, nemligen i första rummet den låga ränta, mot hvilken Banken meddelar sina lån, och för öfrigt 100 Bajico-Utskottets Utlåtande N:0 82. dels det vacklande myntvärdet, och dels den rubbade enskilda crediten, hvarunder något privat Bolag, med förenad kraft för en större lånrörelses bedrifvande, ej lättligen kan bildas och sammanhållas.
Hr Hjerta_, J. G.j hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, och Anders Danielsson, från Elfsborgs Lcinj hos Hedervärda BondeStåndet hafva yrkat, att Banco-Styrelsenborde lemnäs full frihet att, inom ett för hvarje serskild Lånrörelse bestämdt minimum och maximum, öfverflytta fonderna från den ena till den andra, och att en Reserv-fond för sådant ändamål måtte anvisas.
Utskottet anser denna åsigt af Bankens Lånrörelse, till sin grund, fullkomligt rigtig, men tror sig derjemte, i sakernas nuvarande skick, finna många svårigheter mot införande af ett sådant system; ty så länge det förhållande fortfar, att, snart sagdt, hvarje serskildt näringsfÖretag gör sig anspråk på understöd af Banken, till visst Belopp och enligt utstakade vilkor, skola Rikets Ständer förmodligen tveka att åt några få personer öfverlåta den rättigheten, att från Riksdag till Riksdag derom, efter godtfinnande, besluta.
För närvarande känner
Utskottet ej eller, hvarest den erforderliga Reserv-fonden skulle kunna anvisas, Banco-Utskottels Utlåtande N.-o 82.
101 utan rubbning i de grunder, sorn för en blifvande realisation äro lagda.
Det har blifvit yrkadt af Anders Danielsson från Elfsborgs Länatt Utskottet måtte bestämdt uppgifva, på hvilken slags Lånrörelse inskränkning må ske, derest, i följd af en starkare påkänning å reela valutan, Sedelstocken skulle behöfva för ögonblicket minskas; och utaf C. G. Fahlander, från Stora Kopparbergs
Läiij är det förbehåll gjordt, att Bankens utlåning i intet fall måtte kunna minskas, i och för realisationens bestånd, eller omsättnings-rättighet, med afseende derå, blifva Gäldenären betagen.
Utskottet får, i anledning häraf, åberopa sjelfva Betänkandena, enligt hvilka den på upplåning grundade större
Discontrörelsen är den enda, som Utskottet ansett Banco-Styrelsen böra blifva autoriserad att, efter sig företeende omständigheter, inskränka.
I 1779 års Banco-Reglemente lemnades visserligen åt denna Styrelse full frihet alt, utan hinder af Författningarna i allmänhet, kunna ej allenast inställa utlåningar af alla slag, utan äfven indrifva alla slags redan utgifna lån, hellre än att den företagna inlösningen af Bankens Sedlar skulle lida något mehn eller afbräck» 102 Banco-JJtskottets Utlåtande N.-o 82.
Imellertid var och förblef denna föreskrift en död bokstaf, som hvarken Banco-Styrelse eller Ständer någonsin kunde våga att tillämpa; ty Banken var, på den» tiden likasom sedermera, en för Näringarna högst angelägen och ingalunda likgiltig tillflykt i Låneväg; och samma orsaker, som vålla ett starkare tillitande afBankens reela fond, nemligen: stagnation i fländel, och bristande afsättning på landets alster, medföra vanligen äfven bekymmer, förlägenhet och creditbrist för Näringarna, hvaraf då uppslår en lika omöjlighet för dem att afbörda gammal gäld, sorn att helt och hållet umbära nya lån-understöd, blott för deras bestånd och upprätthållande, äfven utan anspråk på förkofran och tillväxt.
Men dessa, med flera, betänkliga olägenheter, kunna endast inses och erkännas, ej afhjelpas, så länge Banco-lån i allmänhet måste förblifva af den egna och förmonliga art, i afseende på ränte- och afbetalningsvilkor, att Skuldsedlars öfverlåtelse från Banken, på enskilda Penninge-egare, icke lättligen kan ega rum, som eljest, efter Utskottets åsigt,fskulle vara det bästa sätt, att, utan brytning och oreda, åstadkomma de förminskningar i Sedelmassan, som, för realisationens bestånd, tidtals kunde erfordras, och tillika dexr enklaste och nalurli - B anco-Vtskollets Utlåtande N.o 82. io3 gäste öfvergången till bildande al enskild credit.
Hr Hjerta_, J. G., har anmärkt, alt det Förslag, angående Bankens rörelse i hela sin vidd, som Talaren afgifvit vid Riksdagens början, icke finnes al Utskottet ornnämndt och lill besvarande upptaget.
Utskottet får, i anledning häraf, nämna, att, jemte det af Hr Hjerta uppgjorda och från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln remitterade Förslag till en Lag för privata Banker, hvaröfver Banco- och Lag-Ulskotten gemensamt, uti Betänkandet N:o 8r, utlåtit sig, har ingått till Banco-Utskottet allena, utaf samma Motionair: a} Förslag till Bänco-0rdning, om P riv at-Banks-Systemet antageSj och Bikets Ständers Bank endast fortfar såsom Deposit- och Vexel-Bank; och b) Förslag till ny Banco-Ordning, om Rikets Ständers Bank skall fortfara att vara Lån-Bank.
Åtskilliga Ledamöters anmärkningar hafva åtföljt dessa Förslag, hvilka finnas serskildt tryckta uti den af Motionairen författade Bok om Mynt> Banker och Riksgäld.
Banco-Utskottets Utlåtande N--0 82.
Af det förstnämnde
Förslaget liar någon pröfning hos Banco-Utskottet ej kunnat, i ett sammanhang, komma i fråga förrs än Rikets Ständer beslutat öfver Bancooch Lag-Utskottens nyssnämnde Betänkande N:o 81, Det senare Förslaget har
Utskottet betraktat såsom ett för sig fullständigt och sammanhängande helt, hvars serskilda delar ej lättiigen kunnat från hvarandra skiljas.
Sjelfva de hufvudgrunder för Bankens Lånerörelse, som Molionairen uppställt, (tryckta Exempl. pag, XIII) hafva, äfven med vissa modificationer, sam i tillämpningen förekomma, på intet sätt låtit bringa sig inom de gränser, hvilka Banco-Utskottet från början och öfverallt haft till ögonmärke, nemligen, å ena sidan: ”att undvika ökade lån-anslag, grundade på nya Sedel-utgifningar, hvarigenom de af Statsoch Banco-Utskotten gjorda beräkningar, i afseende på myntbeSlämning och realisation, komme att rubbas;” och å andra sidan: ”att likaledes undvika sådana åtgärder, hvarigenom någon förminskning i Bankens hittills varande Låne-rörelse komme alt ega rum.” Pag. XXXI, angående årscredit för enskildaoch pag. XIV, angående tillfälliga lån-uppsägningar i de Näringar eller Orter, som skulle synas föran - Baneo-Ulskottets Utlåtande N.-o 82. io5 leda Reel-valutans uttagande, torde, till stöd för hvad Utskottet nu yttrat, ibland annat kunna åberopas.
I afseende på räntefoten finnes, bland ofvannämnde hufvudgrunder, (pag. XIII), utstakadt: ”att, vid all utlåning utöfver de af Rikets Ständer fastställda creditiv, räntan ej skulle nedsättas under 6 procent;”—• en satts, hvilken Banco-Utskottet visserligen ej anser i och för sig origtig, men dock, under nuvarande förhållanden, ej ens trott sig kunna bjuda till att göra gällande, Då Banco-Utskottet således ej funnit möjligt, åtminstone för denna gång, att, såsom en grundval för dess tillstyrkanden, antaga, och till bifall hos Rikets Ständer anmäla, Hr Hjertås Förslag i sin helhet, bar Utskottet tyckt en viss grannlagenhet fordra, att ej specielt inför Rikets
Ständer granska och bedöma vissa smärre delar deraf, och således rubba systemets fullständighet och sammanhang.
Och det är endast häruti, som orsaken bör sökas, hvarföre Utskottet, till ex. i frågan om belåning å magazinerade Varor och riad Säd m. m., ej serskildt åberopat det Förslag derom, som finnes i Ilr Hjertås Motion, (dryckta Exempl. pag,XXVF) utan inskränkt sig dertill att, med föranledande af arne andra Riksdagsmäns Motioner utaf i det io6 Eanco-Utskoltels Utlåtande IV.-o 82. närmåste enahanda syftning, yttra dess tankar i ämnet, på sått Betänkandet N:o 5a, pag. 102, innefattar.
Beträffande ett af Hr Hjerta framsläldt Förslag, att
Fastighels-låningen i Bänken borde bedrifvas med lanta medel, hvilket förekommer dels uti den senare af ofvannämnde Banco-Ordningar (tryckta Exempl. pag. XXII) och dels uti Talarens serskilda Motion om.
Upplåning, som uti Betänkandet N:o 53, pag. 142, finnes åberopad, får Utskottet nämna, att, emedan en ny Motion, som härmed står i samband, är inom Utskottet för någon tid sedan väckt, har Utskottet funnit sig böra fördröja med allt yttrande i den delen, intill dess berörde senare Motion blifvit pröfvad och behandlad.
I fråga om grunderna för Bankens Utlåningar i Discont-väg, har Hr HjertaJ.
G-j uti sina anmärkningar yttrat den tanka, att alla. slags Import-varor, deraf upplag kunna formeras, borde blifva föremål för belåning, ända till dess man egde i förråd inom landet minst 2:ne års behof.
Friherre Ceclerströnij J.: stödjande sig på den allmänna satts, att en Stats-Banks credit skulle kunna sträckas huru långt som helst, allenast man eger fullgod säkerhet för hvarje lån, har yrkat belåning af Yexlar, Spann - Banco-Utskoltets Utlåtande N:o Si, mål och Socker, samt i allmänhet sådana exportabla effecter, som äro under publik vård och säkra mot förskämning.
Hr Lefrén, P., har, i förening med den yttrade tanka, att utlåningen från Banken, mot inteckning i fastighet, ej borde ytterligare fortsättas, tillstyrkt, att
Discontfondernas användande måtte deremot komma att sträcka sig till tvänne nya föremål, nemligen:
Belåning af ritorr inhemsk Spannmål och af inhemsk fm Ull, för livi Ika båda Talaren ansett, att en begränsad Fond af 100 högst i5o Tusende R:dr, i ett för allt, till en början borde, utaf ingående Fastighels-lån, afsättas.
Banco-Utskottet, sora, uti Betänkandet N:o 52, pag. io2, med anledning af Motioner utaf Hr J.
Lamberg och utaf Anders Danielsson frän Elfsborgs Län, yttrat sina tankar örn låns utgifvande från Banken på magazinerade Import-varor, har afstyrkt så beskaffad utlåning, icke blott med afseende derå, att Utskottet ej kände några Fonder att dertill anvisa, samt ej insåge att ens någorlunda antagliga garantier och controller för ett allmänt
Verk kunde härutinnan upptänkas, utan äfven derföre, alt sjelfva anstalten måste af Utskottet be - Banco-Uiskotlels Utlåtande N:o 82. traktas såsom dels mindre behöflig, dels rent af skadlig.
Och tror Utskottet sig ej hafva fått skäl att frånträda något af dessa yttranden.
Iåns meddelande mot pant af ritorr Spannmåls liggande uti magaziner i Stapelstäderna> har Bauco-Utskottet, , med anledning af en Motion af Hr B. H.
SantessoUj, utlåtit sig genom ett serskildt Betänkande, N:o 68, deruti Utskottet, ulan att för öfrigt bestrida hvad Höglofliga Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskoltet, i dess Betänkande, N:o 143, anfört, rörande sådan utlånings gagnelighet i Stals-oeconomiskt hänseende, afstyrkt densamma, så väl på den grund, att tillgångar saknades, för att dertill anvisa, som ock, att Utskottet ansett sjelfva panten ej innebära den säkerhet, som, för utlåningar från Banken, borde beredas.
Detta Betänkande har blifvit, med anmärkningar, återremitteradt från Högvördiga Preste- och Vällofliga Borgare-Stånden, men lärer hos de båda öfrigaRiks-Stånden ännu ej blifvit slutligen handlagdt; varande Oeconomie-Utskottets nyss omförmälda Betänkande, N:o 143 > så vidt Banco-Utskottet har sig bekant, endast afgjordt hos Hedervärda Bonde-Stån-» Banco-Utskottets Utlåtande IV.-o 82.
109 det, som dertill lemnat dess bifall, den 3o förlidne Julii, och uppdragit åt BancoUtskottet att inkomma med Förslag till de för Spannmåls-belåning vid Banco-Disconten och Lån-Contoiren nödiga reglementariska föreskrifter.
Banco-TJlskoltet får bär endast åberopa hvad i ämnet blifvit an-> fördt, och för Öfrigt afvakta Rikets Ständers beslut.
För öfrigt må nämnas, att ett af Hr Rothlieb, Axel, väckt Förslag om allmänna Lån-understöds meddelande åt Jordbrukar e, mot pantförskrifning af dem tillhörig och i deras eget förvar liggande Spannmål, liar blifvit af Stats-, Banco-och Oeconomie-Utskotten gemensamt afstyrkt, uti ett den litte förlidne Augusti afgifvet Betänkande, N:o 66, hvaröfver, så vidt Banco-Utskottet känner, Riks-Stånden icke eller ännu ingått i slutligt afgörande.
Den åsigten, som skulle fordringar, äfven de säkraste, vara att betrakta lika med redbart mynt, låter sig ej tillämpa för någon enskild, som måste, vid påfordran, infria sina utgifna skuldsedlar, och fast mindre för Banken, hvars utlåningar ske i egna Reversei’, och således alltid in - no Panco-Utskottets Utlåtande A’-o 82. nebära en skuldsättning lill enahanda belopp.
Det är endast, under egiden af ett Jernbref, sorn Lån-systeraer af sådan art kunna bildas och fortsättas.
Vidkommande Förslaget, att vanliga Vexlar skulle vid
Disconterna härstädes, såsom hypothek, antagas, får Banco-Utskottet erinra, att det är på den platts, der Acceptanten finnes,som dylikDiscontering vanligen eger rum,men ickepå den ort, hvarifrån Vexeln uteställes; och då Vexeldragningar från andra Orter på Stockholm, Götheborg eller Malmö, i Svenskt mynt, hittills ej varit eller äro allmänt antagna och begagnade, utan tvärtom högst sällsynta, lärer alltså någon betydligare rörelse i sådan väg, vid Svenska Lån-Inrättningar, tills vidare icke vara att påtänka.
Spannmål och Socker äro varor, hvilka för ingen del kunna anses säkra mot förskämning och förstöring.
Äfven under den sorgfälligaste vård och skötsel yppas ofta ansenlig skada af mask och råttor på torkad Säd; och Socker upplöses och förderfva.
? ganska snart och i betydlig nion, genom fukt och väta.
Det är ibland annat, med afseende härå, som
Utskottet ansett dessa articlar ej vara till hypothek för Bankens utlåningar antagliga.
Banco-Utskottets Utlåtande Si.o 82. 11t Hvad sutligen beträffar
Hr Lefréns framställning, så, i händelse densamma ej åsyftar annat än, att ett Creditiv å 100 ä i5o,ooo R:dr skulle vara att tillgå, och kunna af serskilda Autoriteter, för bestämda ändamål, begagnas, möter dervid föga betänklighet, så vida nemligen Rikets Ständer anse en eller flere af Bankens hittills varande Lån-circulations-fonder böra till enahanda belopp förminskas, för att härtill bereda tillgång.
Är åter afsigten, att sjelfva belåningens besörjande skulle tillhöra Banco-Disconten och Lån-Contoiren, så vill det visserligen synas, som en Lånrättighet för blott ritorr inhemsk Spannmål och inhemsk fin Ullj till det at denne Talare föreslagna inskränkta belopp icke kunde blifva i något hänseende äfventyrligt.
Det är också i detta fall icke sjelfva summan, eller farhågan för möjliga förluster derå, som Utskottet tror sig böra afse, utan egentligen vådan och olämpligheten, att med Banken införlifva ett Lån-system af den natur, att nästan helt och hållet utesluta möjligheten af säker controll.
Ty huruledes en absolut visshet skulle kunna beredas, att Spannmålen, som från en aflägsen ort till belåning anmäles, verkligen är inhemsk och ritorr, eller Ullen, inhemsk och fitij derom kan Banco-Utskoltet, för lia Banco-Utskottets Utlåtande Tf:o 82. dess del, ej göra sig någon föreställningj och måste, vid slikt förhållande, afstyrka* det
Bankens medel skulle för så tillfälligaioch obestämda föremål anordnas.
Nils Månsson från Malmöhus
Län liar erinrat om ett af honom vackt Förslag, att tvänne personer inom hvarje Församling borde utnämnas, att bevittna alla Lån-documenter, och lemna vederhäftighetsbetyg från Låntagare och Löftesmän; hvilket han ej förnummit
Utskottet hittills hafva till öfvervägande upptagit.
Utskottet får nämna, att så väl denna delail-fråga, som flere af dylik reglementarisk art, hos Utskottet ej lemnäs utan uppmärksamhet, då, efter bestämmande af Lån-rörelsens hufvud grunder, Utskottet kommer att bos Rikets Ständer föreslå de speeiela föreskrifter, som, i afseende på hvarje utlåning, serskildt må finnas behöfliga.