Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och då hvad deruti innefattps hvarken blifvit af K. M:t, i dess Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof, framstäldt såsom nödigt, eller Sr af något utaf de öfrige 2 RiksStånden understödt; anser Utskottet frågan, om ett dylikt tilläggs förenande med den beviljade tillökningen, ingen åtgärd påkalla. 2:a HufvudTileln.
I afseende på de i i:a Puncten af Betänkandet N:o 128 föreslagne löner, Sro lönen för Justities-StatsMinistern bestämd af Ridd. och Adeln till 8000 R:dr, af PrästeStåndet till 7000 R:dr, af BorgareStåndct till 7000 R:dr i stället för det belopp af 65oo R:dr, hvartill Utskottet ansett samma lön, Taffelpenningarne inberäknade, böra, ifrån förut varande 584g Rtdr, ökas; samt lönen för Stats Ministern för Utrikes Jrenderne fastställd af Ridd. och Adeln till 9000 R:dr, af PrästeStåndet till 85oo Rtdr, af BorgareStåndct till 8000
R:dr i stället för den Summa af 7500 R:dr, hvartill sistnämnde lön, Taffelpenningarne inberäknade, af Utskottet /J6o Stats-U tsko ttets ansetts böra förändras ifrån förutvarande 684g R:dr; hvaremot BondeStändct afslagit ali tillökning i desse löner.
Genom 3 RiksStånds beslut är härigenom afgjordt, att förhöjning uti ifrågavarande löner, utöfver hvad Utskottet tillstyrkt, skall äga rum.
Och sora B, PrästeSlåndets beslut härutinnan är en medelväg emellan R. o.
A.-s samt BorgareStändcts/ alltså anser Utskottet sig böra inbjuda sistnämnde 2tne RiksStånd, att, med frånträdande af deras förut fattade beslut i desse delar, förena sig med H.
PrästeStandet om 7000 R:dr i lön med Taffelpenningar åt Justititice-StafsMinistern och om 85oo R:dr i lön med Taffelpenningar för Utrikes Statsministern / i hvilka fall desse Summor varda, genom 3 Stånds beslut, fastställda.
Anses åter sådant icke kunna ske, och hvarken R. o. A. samt II.
PrästeStandet vilja öfvergå till det Beslut V.
BargareStändet fattat, eller Fråste- och BorgareStänden förena sig med R. o. A.bör, i Utskottets tanka, fr agor ne härom blifva föremål för Förstärkta Stats-Utskottets handläggningj i hvilket afseende Utskottet får föreslå till omröstning af bemälte Utskott följande Propositioner:
Co Den, sorn bifaller, att lönen för Justitioe-StatsMinistern , Taffélpenningarue inberäknade, bestämmes till 7000 R:dr, voterar Ja.
Den det ej' vill, voterar JXcj.
Betänkanden, N:o 297. 461 Vinner Nej; kommer serskild votering att anställas, huruvida samma lön bör blifva 75000 It:dr eller 8000 R:dr. 2:0
Den, som bifaller att lönen för Justi tiaeLStalsMinistern, TafFelpenningarne inberäknade, bestämmes till 7Öoo R:dr, voterar Ja.
Nej; fastställes samma lön jemte Taffelpenningar till 8000 R:dr. 3:o Den, som bifaller, att lönen för Ulrikes StatsMinistern TafFelpenningarne inberäknade, bestämmes till 8000 R:dr voterar Ja.
Nej; kommer serskild votering att anställas, huruvida samma lön bör blifva 85oo R:dr eller 9000 R:dr. 4:0
Den, som bifaller att lönen för Utrikes StatsMinistern med Taffelpenningar blir 85oo R:dr, voterar Ja.
N,ej; fastställes samma lön jemte Taffelpenningar till gooo R:dr.
I händelse åter, i desse frågor att R. o. A. ensamt eller också H.
PrästeStändet allena skulle finna godt alt öfvergå till det Beslut V. BorgareStåndet 462 Stats-Utskottets fattat; kommer votering att ske, rörande JustiticeStatsMinisterns lön, i förra fallet, efter en sådan proposition: 5:o
Den som bifaller, att lönen för Justitiae-StatsMinistern, Taffelpenningarne inberäknade, bestämmes till 7000 R;dr, voterar Ja, Den det ej vill, voterar Nej.
Nej; kommer lönen med Taffelpenningar att fastställas till 7500
R:dr , och i sednare fallet efter denna proposition. 6:q
Den, som bifaller att lönen för Justitiae-StatsMinistern, Taffelpenningarne inräknade, bestämmes till 7000 R:dr, voterar Ja.
Nej; kommer lönen jemte Taffelpenningarne att fastställas till 8000
R:dr, samt rörande Utrikes SlatsMinisterns lön, i förra fallet, efter den proposition: 7:0
Den som bifaller att lönen för Utrikes StatsMinistern, Taffelpenningarne inräknade, bestämmes till 8000 R:dr, voterar Ja.
Den det ej vill, veterar Nej.
Betan tan cl en, N:o 297. ^6') Vinner Nej; kommer lönen och Taffelpenningarne att fastställas till 85oo R:dr, och i sednare fallet efter följande proposition. 8:0
Nej; fastställes Lönen och Taffelpenningarne till 9000 R:dr.
Hvad serskildt beträffar beräkningen afTaffelpenningarne för Justitix-StatsMinistern och Utrikes Statsministern * hafva icke R. o. A. och ej eller PråsteStåndet något yttrande derom meddelat, men af BorgareStåndet är förklaradt, att uti de af Ståndet fastställdte belopp Taffelpenningarne skola beräknas efter gamla Staten i hvilket beslut H.
BondeStåndet då det i afseende på desse löner vidblifvit 1823 års StatsRegleriug anses äfven hafva stannat.
Och får, i följd häraf, med erinran att Taffelpenningarne för JustitiaeSlatsMinistern utgöra 2000 R:dr och för Utrikes StatsMinistern 3ooo R:dr efter gamla Staten, Utskottet anhålla, det H. R. o. A. samt PrästeStåndct i detta ämne behagade sig utlåta.
Lönen för hvardera af de 6 Stats Raden hvaruti H.
BondeStåndet af slagit all tillökning, har, utöfver hvad Utskottet tillstyrkt, nemi. 5ooo R:dr, blifvit ytterligare förhöjd till 6000 R:dr af de öfrige 3 Riks - /J.64 Stats-Utskottets Stånden, af hvilka H.
PrcsteStåndct icke yttrat sig något om Taffelpenningarne, Ridd. och Adeln, bestämt desse till 2000 R:dr och sjelfva lönen till 4°oo R:dr, samt V. BorgareStåndetj likasom i afseende på dehär ofvan nämnda 2,:ne löner, beslutat, att uti det af Ståndet fastställdta belopp Taffelpenningarne skola beräknas efter gamla Staten.
I anseende härtill och då i fråga om desse Taffelpenningar 3 Stånd redan yttrat sin mening, får Utskottet, enär V.
Skrifvelse N:0 424.
299 ulan äfven derutöfver en procent af del i obligationerna torskriIna kapital; börande anslaget lill amorteringen af hvart oell ett särskildt biri utgå från oell med året näst efter det, hvarunder obligationerna (ör samma lån blifvit till låiigifvarne utleninade; och kommer amorteringen att ökas i den män ränte-ulgiflerna, lill följd af verkställd obligat iönsinlösen, minskas, hvarefter en del af det årliga ränte-anslågel äfven lill kapitalets amorterande användes.
Rikets Ständer skola framdeles i underdånighet anmäla sitt beslut i fråga om medels anvisande för de förestående ränte-liqviderna oell kapital-afbetalningarne å oflanämnde lån, men hafva emellertid ansett sig böra bibehålla del under sednasle Riksdag beslutade stadgande, angående det blifvande ärliga ränte- och amorterings-änslagcls särskilda redovisning och oförrvckta tillhandahållande för dermed afsedt ändamål.
Deremot har den dä meddelade bestämda och ovilkorlig.» föreskrift, huru vid amorteringens verkställighet skall lörfaras, icke funnits vara fullt tillämplig i afseende på utrikes upptagna län, hvarföre Rikets Ständer ansett del jemväl böra få ankomma på Fullmäktige i Riksgälds-kontoret alt pröfva och bestämma det sätt och den ordning, sorn vid hvarje särskildt låns amortering skall iakttagas.
Genom de vid sist förflutna Riksdag fattade beslut, rörande den i anledning af dä ifrågasatta jeriivägs-anliiggningar föreskrifna upplåning, niedgåfvo Rikets Ständer, att Fullmäktige i Riksgälds-kontoret, vid denna upplånings företagande äfvensom under dess fortgång, skulle ega att, med afseende å dåvarande penninge-stälining och de förhållanden, som dervid för öfrigt borde komma i betraktande, pröfva och bestämma om och i hvilken mån rabatt å det kapital-belopp, hvarå obligationerna voro utfärdade, skulle af Riksgäldskontoret medgifvas inom de i fråga 0111 lånens amortering föreskrifna gränser; och ehuru Rikets Stander förmoda, att de fonderade statsobligationerna inom landet blifva lättare afsältliga och mera användbara i förefallande liqvider, om den summa, derå hvarje obligation lyder, mäste vid obligationens ulgifvande för densamma erläggas och vid dess infriande kan derför påräknas, hafva Rikets Ständer dock trott det vara både ändamålsenligt och för upplåningens framgång utom riket äfven nödvändigt, att kapital-rabatt fortfarande af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret får medgifvas, helst lån möjligen komma alt upptagas i länder, hvarest man allmänt vant sig vid ett dylikt afdrag å utelöpande stats-obligalioner och der detsamma troligen utgör ett vilkor för sådana obligationers allmännare gångbarhet.
1 öfverensstämmelse med ofvan uttalade åsigter hafva Rikets Ständer alltså beslutat, det Fullmäktige i Riksgälds-kontoret böra genom lån anskaffa medel till belopp af högst 20 millioner R:dr R:mt, för ej mindre ersättandet af det belopp, sorn för innevarande ars arbeten å vestra och södra stambanorna redan blifvit utaf Rikets Ständer afräkningsvis anvisadt, än utbetalandet af de anslags-summor, som derutöfver blifvit under denna Riksdag beviljade, att till 1800 års slut utgå för Statens jernvägs-bvggnaders fortsättande och utförande; och hafva Rikets Ständer i afseende pä omförmälda låns upplagande meddelat följande beslut och föreskrifter: a) Denna upplåning må verkställas inom eller utom riket, på sätt Fullmäktige i Riksgälds-kontoret finna lämpligast och ändamålsenligast lil! beredande af tie för- Staten, såsom låntagare, mest förmånliga vilkor. b) Upplåningen sker emot fonderade, till innehafvaren ställda och å dennes sida icke uppsägbara, räntebärande obligationer, utfärdade pä Rikets Ständers vägnar, af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret. c) Fullmäktige ega för öfrigt bestämma: t:o det språk och den myntsort,.hvarå obligationerna komma alt utfärdas; 2:o den ränta, som i obligationerna skall förskrifvas; och 300 Expeditions-Utskottet;, Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 124. 3:o den kapital-rabatt., sorn må beviljas vid de fall, då Fullmäktige finna sådan rabatt böra ega rum. d) till ränle-liqvider oell lånens amortering anvisas ett årligt anslag, som motsvarar ej allenast den för hvarje
Iåns hela belopp utgående ränta, utan äfven derutöfver en procent af det i obligationerna förskrilna kapital; kommande detta anslag att utgå, för amorteringen af hvart, och ett särskildt lån, från och med året näst efter det, hvarunder obligationerna för samma län blifvit till långifvare utlemnade, och bör detta anslag fortfarande och med oförminskadt belopp utgå ända till dess hela lånet blifvit i stadgad ordning betaldt. e) Det årliga ränte- och amorlerings-anslaget biir ingå till en särskildt redovisad liqvidations- och amortissemenls-fond, hvars behållning skall för deL med dessa medel afsedda ändamål oförryckt tillhandahållas och användas, så att ränle-liqviderna vid derför bestämda terminer varda ovilkorligen fullgjorda samt hvarje låns återbetalning i föreskrifven ordning verkställd.
De lill nämnde fond influtna medel böra, sa vidt ske kan och sagde liqvider medgifva, städse på säkert och ändamålsenligt sätt göras fruktbärande. f) Fullmäktige i Riksgälds-kontoret ega all lör hvarje lån bestämma sältet och ordningen för amorteringens verkställande.
Dessa beslut och stadgande!) underställa Rikets Ständer härmedelst E. K. M:ts Nådiga fastställelse; hvarjemte Rikets Ständer underdånigst anhålla, att E. K. M:t, vid denna upplånings företagande a utrikes ort, läcktes lenina Fullmäktige i Riksgälds-kontoret sin Nådiga bemedling och medverkan för de erforderliga lånens erhållande, emot så fördelaktiga vilkor för Svenska Statsverket, sorn vid låne-transaktionernas uppgörande kunna beredas, samt alt E. K.
M:l dessutom täcktes meddela
Sin garanti å det eller de lån, sorn, i öfverensstämmelse med dessa beslut, varda af Fullmäktige utom Riket upptagna.
Slutligen få Rikets Ständer i underdånighet anmäla sitt beslut, att Fullmäktige i Riksgälds-kontoret må ega alt åt vissa af dem utsedda deputerade uppdraga de närmare bestyren med foud-väsendets och slulsskulds-svstemels oalbrutna och verksamma handhafvande, jemte dermed förenade -åligganden.
Rikets Ständer framhärda «c. Stockholm den 16 September 1857.
Expeditions-11 (sko Hets Försteg till underd.
Skrifvelse N:o 025. 301 \'0 135.
Uppläst och godkiindl hos Ridd. och Adelö den 16 Sept. 18S7.
Prcsle-Ståndet den 19 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående vilkoren för Bränvins tillverkning.
(Bev.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottets Bet.
N:is 2, 5 och 6 samt Försl. Bevilln.-Utskottets Mein.
N:o 20). S. A. K.
Uti Nådig skrifvelse den 30 Oktober nästlidet år har E. K. M:t meddelat Rikets Stander en öfversigt af de hufvudsakliga resultat, hvilka vunnits af den efter sednaste Riksdag vidtagna förändrade lagstiftning i afseende på vilkoren för tillverkning af bränvin, samt dervid uttalat den åsigt, att fastän den nya lagstiftningen endast under en kortare tidrymd varit gällande, den derunder vunna erfarenheten likväl ovedersägligen ådagalade, alt grunderna för samma lagstiftning vore i allmänhet rikliga och ändamålsenliga; men då samma erfarenhet emellertid gåf\e vid handen, att beskattningen lör de mindre brännerierne icke uppginge ens lill hälften af del utaf Rikets Ständer afsedda belopp, hvilket förhållande också, oaktadt de i åtskilliga orter genom felslagen skörd uppkomna ogynnsamma omständigheter för utöfningen af hräuvins-lillverkningen näsllidna ar, föranledt tillökning i antalet mindre bränneriet’, påkallade E. K. M:l Rikets Ständers synnerliga uppmärksamhet härå, i den förväntan, att Rikets Ständer, vid utöfningen af sin beskatlnings-rätt, vidloge sådan åtgärd, atL delta missförhållande blefve rättadt, på det ej, genom så väsentlig skillnad i beskattningen lör de ivänne särskilda slagen af brätt,nprier, lagstiftningens ändamål mätte förfelas.
Hvad sålunda och för öfrigt i denna fråga förekommit hafva Rikets Ständer tagit i noggrann! öfvervägande och dervid väl funnit sig böra vidblifva de hufvudsaklig^ grunder, på hvilka nu gällande lagstiftning hvilar, men tillika ansell, dels åtskilliga förändringar i särskilda sladganden, enligt hvad här nedan för hvarje §, som funnits påkalla ändring, närmare omförmäles, dels några redaklions-förändringar af mindre betydenhet, erfordras; varande, tili följd af det nya mynt-systemets tillämpning från och med nästa stats - 302 Expedit! ans-Ut sko ite Is Förslag till anderd.
Skrifvelse N:o 425. reglerings-period, de ut i nu gällande förordning förekommande mynt-bestämmelser förvandlade till närmaste motsvarighet i riksmynt.
Då Rikets Ständer funnit tillverkningstidens in- och utgång klockan 12 på natten medföra flera olägenheter, icke allenast, för bränvins-tillverkareu, utan äfven och isynnerhet vid kontrollen öfver iakttagandet af den tid, då bränningen får börja och skall sluta, samt öfver uppmätning af det tillverkade bränvinel och försegling af redskapen, har i bilagde förslag till förordning, angående vilkoret) lör bränvinslillverkning, middagstimman å de föreslagna begynnelse- och slutdagarne antagits till in- och utgångstid för tillverknings-lerminerne.
Vidare synes det vara en brist i gällande lagstiftning, att tidsbestämmelse för beredning af mäsk till bränvins-lillverkning saknas.
Detta lärer också föranledt åtskilliga förfrågningar hos E. K. M:t, sorn genom Nådig resolution den 22 September 1855 förklarat. att, i betraktande deraf, alt mäskberedning, enligt häfdvunnet bruk, alltid varit, före bränningstiden, tilläten, samt alt mäskberedning måste upphöra lika många dagar före utgången af den tillåtna brähvins-lillverkningsliden, som den måste börja tidigare i och för möjligheten alt vid ingången af bränningstiden kunna medgifva bränning eller sprit-afdrifning, beredning af mäsk vid bränneri finge företagas tre eller fyra dagar löre den dag, då bränningstiden, enligt gjord anmälan, inginge.
Rikets Ständer, som derjemte inhemta), att fyra dagars tid till förberedande mäskning af en del bränvins-lillverkare ansetts otillräcklig, hafva derföre ansett att uti nuvarande § 2 bör stadgas: att mäskberedning för briinvitis-iillverkning får företagas högst fem dagar löre den dag, då dylik tillverkning, enligt gjord anmälan, skall taga sin början.
Då, enligt denna §, i större bränneri får begagnas redskap af hvilken storlek och beskaffenhet, sorn helst, men § 55 i nu gällande förordning stadgar åtskilliga för kontrollens handhafvande nödiga inskränkningar i afseende på redskapens beskaffenhet, hvilka föreskrifter torde till en del böra bibehållas, hafva Rikets Ständer ansett detta måste i handeln rätta sig noggrannl efter den mängd al alkohol, som varan innehölle, men alt man hos oss i allmänhet icke begagnade det i andra länder längesedan införda och af Velenskaps-Akademien i dess afhandling om bränvins-profvaren år 1827 förordade rationela sätt för bestämning af alkohols-halten, utan i dess ställe använde mer eller mindre oriktiga melhoder, hvilka än ål köparen, än åt säljaren leonade lördel och derföre kunde föranleda till tvister, har hos Rikets Ständer blifvit föreslaget, att den normalstvrka hos bränvinel, efter hvilken skatte)) skall beräknas och som i gällande bränvins-tillverknings förordning iir bestämd lill (5 grader, enligt den gamla bränvins-profvaren, matte fastställas lill 50 procent enligt den nya, eller till det procent-belopp, som vid frågans bedömande af sakkunnige personer kunde befinnas tjenligasl, i ändamål alt möjliggöra eli allmänt införande af den nya profvare-skalan. § *•
§ 3. förhållande böra i § 3 anlvdas, hvadan denna § erhållit den förändrade lydelse förslaget utvisar.
Under förmälan, hurusom del. vore en känd sak, ali värdet af sprit eller bränvin Eapell t tio n s- U (skol l<: Is Förslag lill anderd.
Skrifvelse N:o 125.
303 [ afseende härå tiar blifvit upplyst, att procent-beräkning för bränvinels styrka, i sammanhang iliad införandet af decinial-systemel vid mynt beräkningar, skulle, siirdeles om lämpligare reduklions-tabeller blelve upprättade, för kontrollen öfver bränvins-tillverkningen vid de större brännerierna, äfvensom för affärslifvel, medföra flera ganska väsentliga fördelar, såsom säkerhet och skyndsamhet vid de efter afprofningarne förekommande reduktioner till den normala styrkan, besparing af lid och möda vid granskningen af kontrollörernes mätnings- och graderings-prolokoller. möjlighet att, ulan omgång, med full säkerhet bestämma det rätta värdet af ett bränvin, hvars skenbara styrka och temperatur med profnings-instrunienternas tillhjelp blifvit, uttagna, o. s. v.; och hafva Rikets Ständer derföre ansett sig höra biträda det väckta förslaget, så vidt detsamma rörer fastställandet af bränvinels normal-styrka i procent, i stället för i grader, helst Rikets Sländers uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att det af Velenskaps-Akademien i dess ofvanberörda afhandling uppgifna sätt för styrkans bestämning redan i nu gällande
Ordnings-stadga för större brännerier är lill begagnande föreskrifvel, under antagande af 49 procent, eller sorn är detsamma 6 grader såsom normala styrkan, samt alt erfarenheten, under de två Ar författningen varit tillämpad, visat att bränvins-graderingen, med tillhjelp af Velenskaps-Akadcmiens tabeller samt en enkel och för alla förekommande fall gällande reduktions-regel, hvars användning tagit i anspråk kunskap endast i de 4 enkla räknesätten med decimalbråk, ulan ringaste olägenhet låtit använda sig.
I fråga åter om det procent-belopp, efter hvilket bränvins-tiliverknings-afgiften bor utgå, eller bränvinels normal-styrka, hafva Rikets Ständer funnit härtill böra bestämmas 50 procent, enär denna styrka högst obetydligt skiljer sig från den hitintills gällande eller 6 grader, samt talet 50 vid alla räkningar och reduktioner är särdeles beqvämt alt använda, och 50 procent alkohols-halt för öfrigt är såsom normal-styrka antagen i många andra länder, såsom Norrige, Preussen, Frankrike, Belgien m. fl.; och har alltså, i närlagde förslag, bränvinels styrka, sorn uti nu gällande Förordning finnes beräknad till 6 grader, blifvit bestämd till 50 procent alkohols-halt vid 15 graders värme efter Celsii thermometer. § 5.
Ehuru Rikets
Ständer anse stadgandet i denna § vara tydligt derutinnan, att lill bränvins-tillverkning i mindre bränneri endast må begagnas den redskap, som i § uttryckligen omlörmäles, hafva likväl, då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, bränvinstillverkare vid en del mindre brännerier, medelst mäskens uppvärmning på hvarjehanda sätt, innan den insläppes i pannan, betydligt fortskynda!, averkningen, utan alt tillverkaren drabbas af motsvarande afgift, Rikets Ständer ansett sista momentet i § 5 böra erhålla följande tillägg: ”allt annat sätt att uppvärma mäsken före dess insläppande i pannan, vare förbjudet”. § 11- Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvit flistad ej mindre derpå, att det i denna § förekommande uttrycket ”innan den får företagas” vore så sväfvande, alt man icke rätt vetat, om detsamma hänförde sig lill brännings-tiden i sin helhet, eller blott till den månad, anmälan afsåge, eller till och med endast till den dag under den tillåtna tiden, då tillverkaren funne, för godt alt handteringen börja, hvilket haft till följd, att § blifvit olika tolkad, än äfven derpå, att hvarken uti denna eller någon annan § funnes uttrvckt, huruvida anmälan till bränvins-tillverkning i större bränneri under båda de tillåtna"må - 304 Earrpeditions-Utskotteis Förslag till underil.
N.-o 125. nöderne finge ske på en gång, ehuru delta pålagiigen varit lagstiftarens mening.
Till förekommande af all ovisshet härutinnan har § 11 erhållit den förändrade lydelse, förslaget innehåller. § 13.
Af det vid § II först omförmälda skäl, och då derjemte ordet ”månad” i förevarande § 13 ansetts innebära någon tvetydighet, har den förändrade lydelse af första momentet i § 13, förslaget utvisar, varit föranledd.
Den, enligt tredje momentet, Härads-skrifvare tillkommande ersättning med 16 skillingar banko för bevis öfver gjord anmälan till bränvins-tillverkning, uträkning å tillverknings-afgiften, samt påskrift å stämplings-beviset, har synts Rikets Ständer vara allt för ringa, hvarföre Rikets Ständer funniL berörda ersättning böra höjas till En Riksdaler 50 öre riksmynt. § 15.
Som bränneri-kontrollör, vid ankomsten till det bränneri, der han blifvit anställd, får del af stämplings-bcvis, jemte alla andra bränneriet rörande handlingar, och i följd häraf de uti denna § omförmälda förteckningar blifva för honom öfverflödigt men dessa sednare torde vara af något gagn lör Öfver-kontrollörerne, hafva Rikets
Ständer ansett ordet ’’bränneri-konlrollörer” böra utbytas mot ordet Ofver-kontrollörer. 8 18.
Af nuvarande ordalydelsen skulle kunna dragas den slutsats, att sådan bränvinsdistillering, som i g omförmäles, icke finge utöfvas vid slutet af första månaden, då någon på en gång anmält sig till bränvins-tillverkning under båda de tillåtna månaderna, och icke heller företagas tidigare, än fyra dygn före den anmälda brännings-tidens utgång, ändock att bränvins-lillverkningen dessförinnan hunnit afslutas; men då skäl till dvlika inskränkningar i rättigheten att genom distillering förädla varan icke synes vara för handen, hafva Rikets Ständer trott sig böra genom en förändrad lydelse al itrågavarande § bereda en större frihet i omförmälda hänseende. §§ 20, 21 och 61.
Enär upplyst blifvit, att med vanlig enkel bränvius-redskap kan åstadkommas endast mindre god sprit, eller af ringare styrka, än som för åtskilliga tekniska behof erfordras, hafva Rikets Ständer funnit sig böra medgifva, att bränvins-distillering må, under tid, då bränvins-tillverkning icke är tillåten, kunna i stad, såsom särskild näring, utöfvas med redskap af hvad beskaffenhet och storlek som helst; men, med afseende på de fördelar, hvilka härigenom beredas dislillerings-verkens egare, och då Statsverkets inkomst af bevillning å dislillalionen icke torde vara betydlig, hafva Rikets Ständer ansett distillatorerne böra vara skyldige godtgöra E. K. M:t och Kronan för de kostnader, tillsynen öfver distillerings-verken mcdförer. i öfverensstämmelse härmed har redaktionen af §§ 20, 21 och 61 i nu gällande förordning blifvit förändrad, samt uti en ny § under nummer 40 i förslaget, föreskrifter, rörande sättet för nvssberörda afgilts erläggande, blifvit införda. § 23.
Skrifvelse N:o 125. 305 § 23.