Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De lägre realskolorna i Nus- sau hafva i mer &amp; n 20 %r varit samskolor, och därunder, har det visat sig, att samundervisningen i sedligt afseende svarit icke blett ofar- lig, utan snarare fördelaktig)).
Ännu mera hugiierika äro iinderrättelseriia från Fi ?zlad ä.
liafva upprattats på enskild bekostnad fullstiindiga samläroverk, och då både föräldrar och lärare varit burna af hänförelse för den nya id6n, liar också den gemensamma undervisningen dar visat sig verka i Iiög grad väckande på bhde gossar och flickor.
Frail intet land föreligga så gyniisainma underrättelser, och om dessa kunna vi viil ej siiga, att de koinnia från ett för oss främmande folk.
För de fiorskn skolorna m % det tillhtas mig att anföra livad deii sista norska skolkoinit6n i sitt betänkande därom förmäler, efter att.
Iiafva inhämtat underrattelser fran landets omkring 20 samskolor.
~Hvacl den fjerde piiiilcten angh, köliens ömsesicliga inoraliska iufly- tmde p~ " lv (?lïnnclra, iir först att iiiiirka, att sanltlign underriittelser gb ut pG, att nhgot skadligt inflytande har men icke iakttagit, specielt inga sedligs förseelser.
F r h ett par stkllen anföres, att nian haft exempel vid flera till-.
fallen p5 oliöfligt tal eller öfver Iiiifvucl taget en viss $bhet i 3 gossarnes sida emot flickorna.
Uppsikten öfver barnen, 1i.vil.keii Bör vara SA fullstiindig som möjlig, liar likvil dh saknats.
PI91 ' erotik ' har det \ - isserligen varit exempel, nieii mycket enastieiide och af en tamligen oskyldig art, och icke annorlunda 3n den uppsthr iifven utanför samskolan.
Nu har skolan haft tillfiille.
att gripa in viigleclande, och nhgra skolor hafva iakttagit, att be- nggenhet; för ' erotik ' aftager med samiinclervisningen, i det den, efter deras erfarenhet,.lmr triidt mera fram före an efter dess införande.
I skolan kom- mer ofta föremA1et för de ömmme kSnslorna att blotta htskilliga svagheter, som framkalla en erotiken iiralpande kritik.
Om ett positivt gagneligt inflytande iiro ineningarna mera delade.
Dock synas alla erkhna, att * anclen och tonen blifva mildare och finare i samskolan &amp; q i gosskolen, till följd af @ t rlnnat s&amp;$t hos biide la ?.are oc11 '.
disciplm.
Det siiges, at-t gossnriie hafra hiittre dagar iiii förr och ntt fiickoriiu farit v l l af en niigot strängare disciplin.
Det iifrerriigande antalet y-tt.iam- den ghr ut p&amp;, att samarbetet mellan gossar och flickor ej heller har haft iiiigot inflytande p3 de förras flit.
Gossar oc4i flickor konkurrera inbördes, och mellan de senare ter sig konkiu~enscn iiiirinnst som i flickskolorna.
Flertalet at skoloriin tilliigga ej heller saniiiu (Ierrisiiii1gei1 uiigot djupare sedligt inflfirnide.
Gossarne och flickorna, heter det slutligen, Iiilla sig helst hvar för sig och vilja inte ha nhgot med hvarandra att göra, och försök att föra dein tillsammans hafva ofta strandat .. ' ~ goda e ' följderna tyckas sglunda i Sorge lita viinta p % sig.
.Det har intraffat något, som vid en reform ar ganska vanligt, maii liar ej n %tt allt det goda dess gynnare hoppats, men annn mindre Iiafva alla de olyckor intraffat, soin dess i
Och det.
är märkligt nog, att i den mest omtvistade sidaii af samskolsil skolförest %ndarne.
kommit åtminstone till det resultat, att den sidaii behöfde minst af alla diskuteras.
Det erkiinnes dock allmanlit, att vid samskolan fordras lärarinnor lika väl som lärare och att det darstiides p i liirarkiren ställes större kraf i sedligt a.1lvar all livad som vid de skilda skolorna vanligen ställas - ej borde stallas.
Ännu en erfarenhet från sainskolaii m&amp; anföras, och den f r h vhrt eget land.
Det ar .ej erfarenheten frau folkskolan jag Iiar h y f - tar, ty sainundervisiiingen galr där ej längre an till det tolfte aret, och iiitill denna ålder liar mot en dylik undervisning ej gjorts nggon allvarlig gensaga, utan %syftas liar den erfarenhet, som lämnats f r i n den praktiska arbetsskolan i Stockholin, i Iivilkeii undervisiiiligen fort- g&amp;r till mogenhetsexamen.
Vid sista flickskolemötet i Stockholm upp- trädde flera ' talare, vitsordande det goda inflytande 113 .. iingdomens seil- lighet samundervisningen diir visat sig liaf va.
~IXaii liar frågat mig - ungefär sii yttrade bland aniiat detta, läroverks rektor - oin lärjungarna i samskolan fatta tycke för hvar- andra.
J a, det Bar nog liiiiidt nigra ginger, men diiri ligger intet ondt.
Dessa tycken Iiafva kommit och gitt liksom fallet 3r med lika den första ungdoiiiens.
känslor.
Skulle samsl; ohn alldeles borttaga dem, kunde man befara, att hon verkade onaturligt, shledes skadligt.
Meii hvad man kallar ' kurtis ' ar nkgot helt annat.
Det I r iiagot fult, soin icke får förekomma i skolan.
Skulle allvarlig föriiianing ' visa sig fruktlös, så finnes ett säkert medel: stäng skolan för den i sådant hänseende felaktige.^ I detta sista ligger något att beakta.
Lika visst soiii sedlig- heten smhningom kan höjas af saniskolani, lika visst finnas barn * -
- af båda konen, so111 liafva dåliga anlag och koinina från dhliga lieni.
Dessa passa ej att gå i en samskola, åtininstone ej så laiige eii.dylik skola k en ovanlighet.
Det Lr därföre inan har kunnat säga, a t t ' samskolan bättre passar för mindre än för större sainliällen, dar en koiitroll iir svårare att åst; adkoinina: De stora samhällena erbjuda dock för sainskolorna andra denna oltigenliet uppvägande fördelar, så- arare.
som lättare tillgång på läinpliga 1 " Anmärkningar mot samslrolan lir pralctidc ' synpiinkt liafva ej ' heller saknats.
Gossen och fliclran hafva olika mål i lifvet, s@es.
det, han skall blifva ämbetsman eller vetenskapsman, hon skall blifva husmoder - de behöfva en helt olikit bildning och kiinna följaktligen ej begagna samma undervisning.
Egendomligt nog hör man.
detta resonneinang oftast af de personer, som tillika drifva den satsen,.
att - den liirda skolan är SO formellt utvecklande, att den nied fördel ' kan begagnas iifv.en af de ynglingar, som äiniia gå den praktiska vägen.
Men iir detta Ilaiidelsen, Iivarföre skulle den då.iclre passa för flickorna ocksa?
Jo, naturligtvis, diirföre, att det ar onödigt att derag intelli- gens utvecklas.
Detta ar den iindeiförsti~dda logiken i detta icke ovanliga resonnemniig.
Emellertid kunna inot såväl .den ena soiii den andra deleii .af detta.
siitt att resonnera tungt vägande inviindningar göras.
För det första ar.
: det i vara skolor ett allt för stort antal ynglingar, som, agna sig åt praktiska varf, för att dessa bör&amp; betraktas som en onderordnaa bestånds- del oc11 det Pr alltid ett ej ringa fåtal flickor, livilka ej * våga sätta sin lit till den osiikraste af alla försörjniiig~väga~ - den liiisinoder- liga.
För det andra finnes det ett berättigadt lwaf pli realisin i un- dervisning och ga att skolan slrall ned dela kiiiiskaper för lifvet.
Detta kraf ghr e j i olika riktning.
för de bida könen och bör kunna iippfyllas, iitaii att inan inskriinker sig till ett ytligt encyklopediskt vetande.
Flickskolan liar varit i detta fall ett larorikt experiinental- falt för de iiya id6erna, sainskolonia koinma utan tvifvel att Blifva ett annat.
Experimenten liafv?
sin bedröfliga sida, det kan inte iie- kas, men det @ ler i pedagogiken som i ' medicinen, livar skulle vi st5 utan dem? '
E11 annan inviiudning, som riktats.
mot det praktiska i anord- naiidet af samskolan ar, att flickorna till.
följd af att deras intelligens vore antingen svagare eller olikartad, ej kunde följa den undervisning, soin ineddelades gossarne.
Redogörelserna för de olika ländernas sam- skolor äro dock eniga, att i detta fall ingen svårighet föreligger.
&amp; t finnes andra sk21 till den ringa del kvinnan haft i inänsk-, ', 9
liglietens intellektuela arbete an en underliigsenliet i hennes intelligens, och inan idiste för att verkligen finna reda p % den omtalade olikheten i de båda könens begåfniiig, som skulle göra samundervisningen till rent af eii skada, vänta till dess saniskolorna lainnat oss en större erfarenhet härutinnan.
De jämförelser, som hitintills gjorts, lida nam- ligen af betänkliga inotsagelser.
Si har iilan t. ex. i Norge funnit, att flickorna ha svarare an gossarne för inateinatik, och i Amerika har man kommit till motsatt resultat.
Andra iakttagelser, livilka ofta blifvit gjorda, äro att flickorna tyckas förhålla sig inera osjälfständigt till sitt arbete an gossarne, men å andra sidan göra sig hos dem en större flit och samvetsgrann- Ilet märkbara.
Bland gossarne skall man finna hade de bästa och de sä~nsta lärjungarna, men bland flickorna de flesta skolljusen^, sar- skildt pk det Iiigre stadiet.
, I det hela,, säges det i den norsks redo- görelsen, war olikheten mellan individerna större an mellan de båda könen.
D, Den olikhet, som finnes mellan könen och individerna, synes just bidraga till att gifva undervisningen mera lif och fullhet,, siiges det i samma rapport, och det ar ett godt ord, ty den undervisning, som är så ställd, att den blott passar för en art intelligens, den upp- fostran, som blott passar för en art karakterer, den ar, synes det oss, ej den ideella, och ett af skolans stora företräden framför den iso- lerade undervisningen och uppfostran är just det, att den lämnar till- fälle till en brytning mellan de olika begkfningarna, som ej bör vara, ej beliöfver vara att kvafva det individuella och omstöpa alla i en form.
Finnes det en skiftning i intelligensen mellan gossen och fickan, liksoin det alldeles säkert finnes en skiftning mellan deras karakterer, så ar det, enligt vår uppfattning, endast ett skal för, ej emot samskolan.
Men det ar dock i ett afseende, det fysiska, som flickorna äro svagare.
Dariiti öfverensstamma mhnga meddelanden friin olika lan- ders samskolor.
De itygieniska aninäskningarna mot sairiundervisnin- gen äro ocksh de tyngst vägande.
Visserligen kan man hoppas, att i framtiden det kvinliga slaktet i fysiskt afseende lättare skall utbarda jämförelsen med det manliga, då flickorna blifra förnuftigt kladda, och dk de f3 lika godt tillfälle till frisk luft och ordentlig föda1) som gossarnie, men kanske knnna de mdå ej i regeln, särskildt under 14-16 i r s kldem, orka med lika mycket intellektuelt arbete.
Manne darföse ej vid ett samarbete gos- l) Se hiirorn doktor Lovhs föredrag rid flickskolemötet 1886.
sen blir lat och flickan öfveransträngd?
Jämför t. ex. H ena sidan livad flickskolekomitén föreslår i de olika klasserna sHsoin lämplig ar- betstid i veckan för flickskolan och hvad den stora laroverkskomitéii föreslagit för gossarne?
.Å ena sidan 34-44 timmar, &amp; den andra 36-51?
Huru sammanjämka dessa skilda fordringar?
Utan att anse just dessa fordringar såsom orubbliga någon- dera sidan, liar tydligen erfarenheten i Sverige.
visat, att en o1ikhe.t i arbetskraft förefinnes.
I andra länder liar.
man ock vid samunder- visniiigeii antingen klagat öfver flickornas oheranstrangning eller ocksh vidta.git siirskilda htgarder.
S % liar man t. ex. i Norge låtit flickorna utesluta vissa ainneii eller låtit dem gå tv % år i näst sista klassen ' och sedan bilda en sarskild afslutningsklass.
Men med inga af dessa tillvägagåendeii liar inan varit belåten.
En del flickor, som skulle taga examen, ville ej iitesluta de till uteslutning bcstiinda iiiniiena, det andra Bret i saniina klass visade sig vara taiiiligen iitan gagn, och med den särskilda klassen rubbade man samundervisningen.
Fullständig valfrihet i fråga om ämnen torde vara det lämp- ligaste sättet att undvika öfveran~tr~ngning, dock så att, detta val ej ensamt öfverlamnas åt föräldrar och inålsinan, utan äger ruin efter öfverenskoinmelse niellan dessa, lärarekollegiet och läkaren.
Darigenoni skola ej de flickor, so111 orka eller vilja följa med gossarne i deras iiiidervisiiing, hindras därifrån genom a t t samma fordringar uppstallas för alla flickor, hvilket torde innebära en orättvisa.
Dessutom, nar det en gång ar tal om önskningsmål för flickans undervisning, må endast de drifvas i studier, som a s k a studier och för dem äga anlag, men mh stat; skolor och framför.
allt heminen långt inera an förr taga vara p&amp; de praktiska anlagen hos ungdomen, må de understödja och liimpligt iitveckla dessa!
Och detta galler ej blott flickorna, utan i nästan liögre grad gossarne, ty vid deras iipp- fostran är missriktningen an större.
Här i landet härskar nämligen nästan iner.
an annorstiides två fördomar, den, att ett godt hufvud nödvändigt skall vara ett lashufvud, och den, att det ar förmer att hafva till son en för läsning ohågad, öfver öï ' onen skuldsatt student an en duglig handtverkare.
ar visserligen ett vackert drag hos vårt folk dess vördnad för lärdomen, men tyviirr har denna vördnad ofta i sitt följe fåfängan.
Det ar godt vörda lärdomen, men bättre akta allt ärligt arbete.
E n af samskolans största uppgifter dör blifva att motarbeta dessa fördomar, och det ar ej minst därföre vi i vårt land önska den eii framtid. '
* ' *.
: i '
Det är en kana sak, att ett af de mest ofvertygaiide arguineiit, suni finnes för en reform, ar, att den erbjuder ekononziska fönhlair ..
Detta argument Iiar.
sainskoleidéns vänner till sitt förfogande.
EleiiieiitarlSiroverkeii i de sina svenska.
staderna äro en lyx så stor, att vi äro ' frestade att kalla den barbarisk, trots sitt civilisatoriska iiiidaniål.
Ltiroverkshus, bibliotek, samlingar, rektor och flera lärare, stipendier m.
111. ocli - 20, 30, 40 lärjungar, kanske 5 till 10 i livarje klass.
Hvarje ' * skolgosse i Sölvesborg liar följaktligen, soin bekant, kostat staten årligen 679 kr., för att endast taga ' ett ' exempel.
Oin de lysande residtateii af dessa på » lärdorn » använda peii- iiiiigar skulle kuiina sägas många vackra saker, men vi måste här lämna dem å sido, för att fästa uppniarksamheteii vid det inissför- ' Iikllandet, att under det bröderna kiinna leka kurra gömma med livar- andra i de stora, tomma l.aroverkssnlarne, sitta systrarna hopträngda i liggon liten, till skollolral f örhyrd våning och erhålla undervisning endast genom det nit och den sj~ilfförsakelse, som käiiiieteckiia vår larariniiekår.
Hvar ocli en, soiii kaniier till ' löiieförliållandena i vara smärre kommuners flickskolor, miste nämligen instämma i flickskole- bekostnad.
koini téns yttrande, att Jlicllcskoloma Zef ' lin pil lära~in~nornas Detta slöseri i ena sidan, dessa knappa tillghgar å den andra liafva haft till följd, att tid efter ai1iia.p till kongl.
inaj: t inkoiniiiit petitioner fraii.
de koiniiiiinex,, diir dessa inissförlr~ållandei1 bjärtast fram- triidt, .ined Begären, att flickorna dar in % f&amp; taga del i gossarnes un- dervisning.
Stundoin har det i dessa petitioner tillika begärts några slrskilda betingelser för flickornas rakning, stiinclo~n synas hos veder- börande .la teoretiska betiinlrliglieter fhtt, vika för iiödvaiidigheten att i deras saiiiliälle ändra det opraktiska statiia quo.
Alla dessa petitioner Iiafva af koiigl.
inaj: t blifvit afslagiia, inen Iiafva därföre icke lämnats obeaktade.
I de förslag till larovexksre- former, som af regeringen iiiliiiiinats till 1887, l890 och 1892 ars riksdagar, liar fråqan om vissa lärovexlis omdaning till sainskolor upp- tagits.
Det gäller likväl för sainskolans sanna vänner att vara på sin vakt, sh att vid dessa förslag » ej snålheten må bedraga visheten », i och att iclie godtköpsanordningar vidtagas, soin måhända fqr genera- tioner skulle kunna förstöra en stor idé.
- Såsom en dylik +odtköpsanordniiig räkna vi de förslag, so111 helt enkelt &amp; syfta att tilldta kvinliga lärjungar i niån af utrymme mottagas i eleineiitarlaroverkeii.
Ingenting gr mindre önskvardt aii att flickan på nåder slappes in i gosskolan, iiiå hon d % mycket hellre
gå och.
sy märkdukar i en flickgension af deir gamla stilen!
E j heller kiinna vi önska, att flickorn?
beriittiyas att intriida i de niivarmde gosskolorna, utan att n&amp;grae sarskilda.
åtgärder för deras räkning vid- tagas.
Vi tro niiinligen, att ett.
nöclviinclgt villkor för sams~olan Gr, att i densamma finnas fasta lt %rarimor likaväl soni larare.
Flickorna kiinna ej undvara detta, och för gossarna blir det en säker fördel.
Många önskningsin&amp;l shviil till gossarnes soin flickornas fördel.
kunde darjainte uppställas, inen dessa gripa alltför inycket in i goss- skolans fasta organisation, för att vi Iiär skulle våga inlhta oss på dem.
Men om man. % ena sidan bör frukta, att omogna förslag kiinna störta s&amp;skoleid6n, s&amp; bör man B andra sidan akta sig för, att låta det basta vara en fiende till det goda.
0111 man ej kan få allt, bör man vara glad åt något, blott det g i r i den rätta kiktningen.
Och såsoi~i sadant anse vi, om ock nled en viss reservation, det för-.
slag till sainskolor vara., soni till innevarande riksdag af regeringen.
affgifvits i soinband med andra förslag till reformer vid läroverken: I de kongl.
propositionerna till 1887 och 1890 års riksdagar föreslogs, att vid vissa laroaerk och under vissa villkors uppfyllande vederbörande komin~~nalstyrelse sknlle få bestainma whurnvidm kvinliga larjnngar må i inkn af iitryinme vid laroverket in otta gas^ samt att Bom flickor fingo tilltriide till liiroverket borde en liirarebefattning, i allmänhet den, för hvgken liigre kimskapsfordring&amp; ansagos tillräck- liga, bekliidas af en kvinna, soin jämte sin iindervisiiing skiiiie hofva i. uppdrag att vara föreståndariiina för flickorna.
Vid den .förstnämnda riksdagen blef frigan ej ens behandlad -- tullarna absorberade dH alla intressen - vid 1890. års riksdag föll läroverksreformen och ined den sainskolefrågan.
Den har i den kongl.
ppropositionen t.ill innevarande riksdag iipptagits i en &amp; got förtindrad form ..
Detta förslag är ui@digare motiveradt.
än de föregående, åtskilligt 5ir upptaget frhn den s. k..
flickskole~omit6iis betänkande af ' den 19 j annari 1888, och det kan nu silgas innebars ett förslag angående vissa skolurs onabilchnde till.
samskolor, ej blott om deras tillflilliga nwlimhi~zg därtill.
De niivaraude allrniinna liiroverken i Söderköping, Vimmerby, Aske~mnd, Sala, Sölvesborg, Trelleboing, &amp; Ia.rsti: and, Strömstad, Å ~ w, Filipstad, Skelleftef, ~rnskölclsvik, Sodertelge, l&lt;öping, Nora, Simris- lmnn, Alingsh, Falköping, Engelholin, Varberg och Arvika, Iivilka f. ii.
äro antingen 1, 2 eller 3-klassiga, skola, iiiider vissa villkors iakttagmde i kominiinens sida, kunna ombildas till feinklassign r e d - 4
läroverk och kallas mifidre Zaro~wk.
E n del skall hafva tre, andra fyra ämneslärare.
l) Dessa mindre läroverk kunna, på framställning af vederbörande kommunalstyrelse, inrättas sksoin samskolor för gossar och flickor.
I sådant fall skall kongl.
maj: t äga rätt att utbyta nigon eller iiagra å läroverkets stat upptagna manliga Urare - med .undantag af rektorerna - mot fast anställda ämiieslai.arinno~ iiied en aflöning af 1,500 kr., daraf 600 kr.
tjänstgöringspeiiningar och tvii ålderstill- ägg, hvartdera å 250 kr.
efter respektive 5 och 10 ars vii1 vitsordad tjänstgöring, afveiisoin att för undervisningens ordnande använda de B läroverkets stat härigenom besparade beloppen, enar de manliga lärarnes lön är beriiknad i lägsta lönegrad till 2,000, i högsta till 4,000 kr.
Skall ett mindre läroverk omdanas till samskola f&amp; de omkost- nader, som falla på statsverkets del, ej blifva större än de besparin- gar, som erhållas af att någon eller nigra larara utbytas inot lärar- innor, janite de bidrag, som kunna lämnas af ett förslagsanslag p i 8,000 kr., som regeringen för detta ändainål i samband med nämnda förslag begär af riksdagen.
Såsom motivering för detta anslag anföres, att vid en samskola böra flickorna dels hafva särskilda gyinuastiköfniiigar, dels undervis- ning i handarbete.
Då nu staten bidrager till flickskolorna i de stora kommunerna, bör det anses rättvist, att de slink kommunerna äfven erhalla nhgot statsbidrag, hvilket sklunda skulle tillfa.lla sar- skildf flickornas undervisning i dess samskolor, dock s&amp; att berörda bidrag icke finge öfverskrida det belopp, hvartill de i statsverket in- flytande terminsafgifterna från läroverket under kalenderåret uppgå.
Säväl lärare som lärarinnor, hvilka anställas vid de mindre laro- verken - de in % vara samskolor eller ej - böra genomgh en prof- arsktirs vid Jakobs läroverk i Stockholm.
Jämfördt med 1887 och 1890 års förslag erbjiider detta flera fördelar.
Flickorna skola få rätt deltaga i gossarnes nudervisning, ej endast om det tillfälligtvis finnes rum för dem i en klass, för att sedan inakas ut igen, om gossarne strömma till läroverket, utan oiii de ofvannamnda konimunerna önska sainiinderrisning, skall en onabikl- l) IIotnla.
Ett nytt dylikt niiudre allrniint liroresk skall ock uppriittas i
ning af läroverket äga rum till smnskola.
Flickorna komma sålunda att åtnjuta saniina fördelar af läroverket som gossarne.
Fasta kvinliga.
lärare skola p % bestämda villkor antagas, flickornas gyinnastik ocli liandarbeten skola siirskildt tillgodoses, hvilka fördelar ej upptagas i.
de föregående förslagen.
Undervisningen skall meddelas efter real- liniens läroplan, d&amp; det i de förra förslagen berodde af kommunerna, om de önskade real- eller latinlinie.
Denna reallinie kan äfven i n %goii mån modifieras efter kommunens önskningar, livilket bör underlätta ett anordiiande af en praktisk samskoleplan.
I de små kominunerna borde genom dessa läroverks upprättande tvenne önskningsmål kunna uppfyllas: undervisiiiiigen blefve där fem- klassig, s&amp; att dtmircstone alla de gossar, som ginge ut i det praktiska lifvet, kunde dar få sin .utbildning, och p&amp; samma gång b-eddes till- fälle för flickorna till en högre undervisning - ocli allt detta för 8,000 kr.
Eliurii de betydande ekonomiska fördelarne af denna anordning i mångas ögon torde vara det starkaste skälet för dess antagande, kunna vi dock ej underlåta att mot densamma rikta en anmärkning.
Förslaget kunde erbjudit ekonomiska fördelar och and % ej krankt ratt- visan.
Enligt regeringens förslag ypprattas samskolorna till ej ringa del på llira~innornas b e k o s t ~ d det ~ kan ej förnekas, och detta ar, enligt vhr uppfathing, förslagets achilleslial.
Flickornas undervisning i de mindre kommunerna får ej kosta staten nkgot utöfver de 8,000 kronornp och d&amp; denna summa är otillräcklig, måste staten se sigom efter nhgon extra besparing.
Den finnes att tillgå genom att utbyta dyra lärarkrafter mot billigare.
Det är dessutom s&amp; väl beställdt vid detta utbyte, att man ej blott gör en besparing, utan därjämte får jzcst det man behöfver, kvinliga lararekrafter, utan livilka en samskola ar en orimlighet.
Efterfrågan och tillghng bruka sällan stå i detta förlii.llande till livarandra.
I b,.
l e Det kan visserligen invändas, att nar staten endast lämnar ringa bidrag till flickornas undervisning i de större kominunerna, vore det orimligt, om staten- skulle för denna sak i de sm % kommunerna vid- kännas.
en iitgift öfver de sagda 8,000.
De små kommunernas flickor blifva ändå priviligierade genom en billigare undervisning och genom åtnjutande af andra gosskolans fördelar.
Detta ar sannt.
Alen då kiinde de små kommunerna, om de önskade sainskola, hafva lämnat ett större bidrag, så att lärare ocli lärarinnor erhålla samma löneför-.
inaner.
Samskolor blefvo ändå för dem en ekonoiiiisk fordel mot att underhålla särskilda flickskolor.
Den motivering, p&amp; livilken lärarnes och lirarinnornas olika löiie- villkor stödes, lämnar ock tillfälle till anmärkningar.
Först läiniias lärarinnorna n k r a förmaiier.
Deras tjiinstgörings- skyldighet &gt;bör icke öfverstiga 24 timmar i veckan jamte det arbete i heminet, soin rattandet af lärjungarnas skriftliga arbeten ni ed för^, och a pensionsåldern synes icke böra sattas högre an 55 ar, d % högst f % lärarinnor efter uppnaendet af denna klder aga den .styrka samt den sinnets spänstighet och energi, som erfordras för en framgångs-.
rik undervisning, särskildt i en skola, dar tjiinstgöringeii är s i an- straiigande, som den m %ste blifva vid dessa saiiiskolor3.
Huruvida veckans tjiinstgöringsskyldigliet för l&amp;rariniian verkli- gen blir inindre an lärarens 30 timmar, soin kunna minskas i och för skrifningars rättande, länma vi osagdt.
Skall anställningen af eii lärarinna verkligen åstadkomma en &amp; syftad besparing, 1 % ~ hon.
antag- ligen f % anviindas så mycket som niöjligeii ske kan enligt ofvansthende ordalag. '
Erfarenheten visar ej, att f. n. liirarinnorna arbeta mindre an lärarne.