Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ref och Skattläggnings koslnaderne i Vester-Norrland och Vesterbotten uppförde 1,600 R:dr årligen, de sednare åren icke varit tillräcklige utan dertill åtgått omkring 3ooo R:dr om året, och ehuru hvad sålunda utöfver förra anslaget erfordrats utan hinder deraf, att viss summa blifvit uppförd under det utgiften bestreds af 8:de Hufvud-Titteln syntes böra af <yde Hufvud-Tittelns medel utgå, enär desse, efter i Författningarne bestämde grunder belöpande kostnader, i anseende till deras beskaffenhet icke alltid kunna till viss summa för året inskränkas; finner K:gl. Stats-Contoiret, det torde en sådan arbetsplan för de skiftes-förrättningar i Riket, hvilka af Statsmedlen bekostas, böra upprättas, som svarar emot den dertill beräknade tillgången af allmänna medel, samt i förhållande till personalen för arbetets behöriga utförande, så att det mera vigtiga erhåller företräde för det, som är af mindre betydenhet.
Stats-Utskottet får häruppå andraga, att sedan förberörde utgifter, hvilka till sin i4f)2 Stats-Utskottets Betänkanden. egenskap äro sådane, att de fullkomligen tillhöra föremålen för g:de Hufvud-Tittelns anslags summa, derföre blifvit dit hanförde; i följd hvaraf det alltså heror af Kongl.
Maj:ts Nådiga hepröfvande, till hvad belopp de samma årligen höra utgå; så synes några speciella Tittlar eller anslag icke behöfva bibehållas eller lägga hinder för dispositionen af Hufvud-Tittelns tillgång i den ordning, som derför finnes antagen; ankommande det sålunda på Kongl. Maj:t i Nåder, att i afseende på afvittrings kostnadernes i de Norra Orterna bestridande, låta vidtaga den åtgärd, som pröfvas nödig och lämplig; och har i anledning af hvad Kongl. Maj:t i Nåder yttradt, Utskottet föröfrigt, i anseende till den särskildta beskaffenheten af de till denna Tittel hörande utgifterne såsom obestämde och underkastade förändring, efter behofven det ena året emot det andra , ansett sig böra tillstyrka Riksens Ständers bifall dertill, att hvad af Tittelns hela tillgång för ett år kan vara odisponeradt, må till det påföljande året öfverföras för att emot Redovisning användas till förefallande utgifter, som med Tittelns bestämmelse äro förenlige; förmodande Utskottet jemväl, att anslagssumman hädanefter, då de större bidragen för Canal anläggningarne komma att upphöra, må lemna tillräcklig tillgång för de samfäldte ändamålen:
Jordbrukets, Handelns och Näringarnes understödjande och befordran, hvilket vörd - Stuts-Utskottets Betänkanden.
1 samt öfverlemnas till Riksens Höglofl.
LagUtsiottets Betänkande N:o 45, 9 medel vinnas, om i hvarje Län fnnnes För» myndare-Kammare, hvilken det ålåge att insätta myndlingars medel i de så kallade Sparbankerne; så har Johnn Oisson tillstyrkt alt sådane Kamrar måtte inrättas. Desse Motioner, tillika med de af RiksIdagsfullmägtige Anders Danielsson från Elfsborgs Län och Anders Andersson från Skaraborgs Län emot Johan Olssons förslag gjorde anmärkningar, med hvilka Remissen från BoodeStåndet är beledsagad , har Utskottet tagit i öfvervägande; och ehuru Utskottet delar Motionairernas önskan,att FörmyndareKamrar så väl på landet , som i de städer, der sådane ej redan finnas, kunde blifva inrättade ; så, enär likväl emot Motionairernes ofvan anförde förslag de hinder och betänkligheter möta, a) att skyldighet att vara ledamot af Förmyndare - Kammare , då man dertill väljes , svårligen lärer kunna stadgas såsom ett allmänt medborgerligt åliggande , b) att, da den I fråga varande befattningen nödvändigt skulle blifva förknippad ej blott med mycket besvär Bii, till Rikt-St, Prot. 1828 '819, T,de St ml, 3 1 i:te Majt.
LagUtskottels Betänkande bf:o 45; och tidsspillan , utan ock med en vidsträckt , vigtig och äfventyrlig ansvarsskyldighet, ganska få torde finnas hugade eller ens vara i tillfälle att emottaga ett dylikt, af ingea förmon, åtföljdt förtroende, attom valbarheten till samma befattning , enligt Herr Peresvetoff Moraths af Herr Crusenstolpe förnyade förslag , inskränkes till de i eller nära intill LandshöfdingeResidencestäderne bosatte medborgare, som ega fast egendom för ett taxeringsvärde af minst 10,000 R:dr Banco och derjemte fyllt 30 års ålder, de valbares antal på många ställen blifver så ringa, att det i fråga varande besväret tilläfventyrs skulle nog ofta på hvar och en af' dem återkomma, och derigenom blifva alltför myckel betungande, att i de folkrikare samt i de vidsträcktare
Länen en enda FormyndareKammare synes otillräcklig, i de förra derföre , att
FörmyndareKammarens göromål skulle blifva mera trägna och öfverhopande , ari sned beskaffenheten af en. sålunda organiserad inrättning vote fören - LagZJtsiotiets Betänkande Nio 45.’ u ligt, och i de senare derföre, att afstandet emellan LandshöfdingeResidencestaden och Länets aflägsnare delar skulle göra Förmyndare
Kammarens tillgänglighet för de aflägset boende svårare , än inrättningens ändamål medgifver, samt e,) att Johan Olssons förslag, att omyndiges medel borde af FörmyndareKamrarne insattas i de så kallade Sparbankerne , destomindre är antagligt > som, utom det att Sparbanker ännu endast på få ställen fin-j nas ] dessa inrättningar för öfrigt , såsom helt och hållet enskilde , ej stå under Lagstiftande maktens förordnande , och följaktligen ej kunna förpligtas att till förräntande emottaga dylika medel, hvilket ej eller hörer till deras bestämmelse , anser Utskottet sig icke ega skäl att med sitt tillstyrkande understödja ornförmälde förslag , hvilka dock till Rikets Högloft.
Ständers pröfning vördsamt öfverlemnas.
Stockholm den 28 Mars 18*9.
STOCKHOLM, Eiméas och Granbergs Tryckeri, 182g.
LagUtskottets Betänkande N:o 4C. i •Ankom till Exped, Utskottet den i April igay.
Betänkande öfver Herr Frihem Carl Hermelins och RiksdagsFullmägtigen Herr P. Lindqvists Motioner om ändring af 5 i 23 Cap.
ÅrfdaBalken, samt bestämmande af ansvar för Förmyndare, som åsidosätter den honom åliggande redovisningsskyldighet.
Då erfarenheten skall visat, att de i 03 Cap.
ÄrfdaBalken gifne föreskrifter, angående Förmyndares redogörelse för barna-arf, till ej allenast de Omyndiges utan ock andra Medborgares skada och förlust > ofta åsidosättas , samt den tillsyn Lagen It Domaren , såsom Öfverförmyndare, uppdragit, icke berättigar denne att med erforderlig kraft tillhålla För» myndare, att fullgöra den dem aliggände redogörelse , utom i det fall , då myndlings skyldeman i sådant ändamål anlitar Domarens biträde, har Herr Friherre Carl Hermelin lios Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, i Me« Bih, till Rikt-St, Fröt. 1818 och 18ig, 7 Sami, i lT.le Haft, % LagTJtsköttets Betänkande N:o 46. m<?ria], som till LagUtskottet blifvit remitteradt, väckt fråga om stadgande af ”ändamålsenliga garantier för fullgörande af hvad redan är i lag stadgadt om sättet för Föri myndares redovisning-skyldighet f i hvilket afseende Herr Friherren föreslagit:
S:o att Förmyndare, som, utan Domarens tillstånd, underlåter att minst hvart tre^ dje år hos Domstolen förete redogörelse för sitt förmynderskap, skall böta, första gången så stort belopp, som svarar mot det arfvode Förmyndaren sig till godo beräknat eller egt beräkna under de tre eller flere år, för hvilka redovisningen ej blifvit fullgjord, och andra gången dubbelt, samt tredje och följan-r de gångerne tredubbelt; 2:0 att desse böter skola gå till tveskiftes emellan åklagaren och de fattige, samt åklagare-rätten inom de första sex månaderne från den. tid, då redogörelsen bordt företes, tillkomma endast Myndlingens fränder , men sedermera kunna utöfvas af hvem som helst ; 3:0 att Myndlingens alla tillgångar, så i fast som lös egendom, böra i redovisning gen upptagas, samt de vilkor och den säkerhet, mot hvilka den lösa egendomen blifvit fruktbar gjord, jejnväl uppgifvas, och för - !LagUtskottets Betänkande N:o 461 hållandet i Förmynderskaps-Protocollet anV tecknas j 4:0 att, derest påminnelser mot redovisning göras, elier med densammas afgifvande utöfver behörig tid fördröjes, det må på Domarens pröfning ankomma att, på längre el-, ler kortare tid, eller för alltid, entlediga För* myndaren från sin befattning; 5:0 att Förmyndare-förordnande, sorn af Domstol utfärdas, bö'r innehålla erinran orri Förmyndares redovisnings-skyldighet; och 6:0 att ändring i desse mål bör genom besvär sökas.
I sammanhang med detta förslag, hat Utskottet till granskning förehaft ett af RiksdagsFullmägtigen Ilerr P. Lindqvist till Vällofl.
BorgareStåndet ingifvet och till Utskottets handläggning öfverlemnadt Memorial, hvaruti, enär skiljaktige meningar rörande den ansvarsskyldighet, som, enligt 5 i a$ Cap.
ÄrfdaBalken, Förmyndare åligger, skola hos Lagskiparne ega rtätn, och denna olikhet i åsigter ofta vore af menligt inflytande på Omyndiges rätt, hvilken dock borde af Lagen sorgfälligt vårdas, Herr “Lindqvist fö» reslagit, att herörde §. måtte erhålla följande» redaction : LagUtskottets Betänkande N:o 46. ”Äro flera Förmyndare än en, och vil”ja tlie dela förvaltningen sig emellan, tage '’thertill
Domarens bifall och gore sedan hvar ”för sig redo och räkning.
Hafva the barna”godset under samnad hand, svare the tå för ”förvaltningen en för alla och alla för en, ”och uppfylle allan skada, ther then omyn”dige något therigenom lidit; dock vare then ”ene ej skyldig, att umgälla then andres brott ”eller förseelse, theri han ej sjelf tagit del, ”eller then han ej genom nödig tillsyn kun”nat förekomma.
Then Förmynderskap val ”och troligen förestått, njute then lön och ^vedergällning, som Rätten pröfvar skälig, ”utan han sig annorledes åtnöja låter.”
Dessa med hvarandra gemenskap egande Motioner har Utskottet i öfvervägande tagit.
Och hvad först angår Herr Friherre Hermelins förslag; så får Utskottet, öfver de serskilda punkter, hvaraf förslaget består, och efter den ordning, hvari de här ofvan äro anförde, afgifva följande yttranden : 1:0
Då Domaren, enligt 2 §. i 23 Cap. ArfdaBalken, eger att, om Förmyndare treskas och ej vill räkenskap göra, förelägga honom viss dag vid vite, och detta stadgande, efter Ut* skottets tanka, är tillräckligt för det dermed åsyftade ändamål att, i hän* Lag Utskottets Betänkande N-'o 46. delse af försummad redovisningsskyldighet, kunna förmå Förmyndare att denna sin pligt uppfylla, anser Utskottet Förmyndare-befattningen ej böra, genom det af Motionairen i första punkten föresUgga bötes-ansvar, försvåras och anledningarne till obenägenhet för förmynderskaps emottagande dymedelst än vidare öka?.
2:0 den af Lagstiftaren åt Omyndiges närmaste fränder uppdragna rättighet, att fordra reda för Förmyndares förvaltning af Omyndiges egendom, är grundad, ej blott på den naturliga ömhet för Omyndiges bästa, hvilken hos nämnde fränder säkrast är att påräkna , utan ock på den möjliga fördel eller skada, som Förmynderskaps-förvaltningen kan fränderne tillskynda, samt den vårdnad, som af dessa motiver föranledes, efter Utskottets omdöme, utesluter behofvet af den i andra punkten af Motionairens förslag yrkade allmänna åklagare-rätt, till hvars utöfvande endast begäret efter åklagare-andelen i de iöreslagne böterne skulle uppmuntra, finner Utskottet sig destomindre böra fjåg-Uiikottets Betinkaridt N:o 46. förslagét i denna del understödja ; som en dylik åklagare-rätt är med Svenska lagarnes anda alldeles oförenlig, 3:0
Då Utskottet icke funnit den form för förmyndare-räknings upprättande, hvilken Motionairen i tredje punkten föreslagit, 1 någon målto ega företräde framför det redogörelsesätt, som i 1 af jj Cap.
ArfdaBalken ä‘r föreskrifvet, saknar Utskottet anledning att ändring eller tillägg i detta Lagens stadgande lillg styrka, 4:0
Då Förmyndare, som vägrar att redogörelse afgifva, eller mot hvars förvaltning grundade anmärkningar förekomma, utan tvifvel kan af Domaren, i stöd af nu gällande
Lag, på längre eller kortare tid, eller för alltid, fran förmyndare-befattningen skiljas, finner Utskottet fjerde punkten af Motionairens förslag till något ytterligare stadgande i detta afseende ej föranleda. jlo Då det, enligt hvad kändt är, redan kommit i allmänt bruk, att Domstclarne, i de förordnanden, sorn LagUtskottets Betänkande N:o £.5 7 för Förmyndare utfärdas, erinra des* ge om iakttagande af hvad Lagen i 22 och 23 Cap. ArfdaBalken föreskrifver, och således äfven om full-; görande af förmyndares redovisningsskyldighet, är, efter Utskottets tanka,' vidare förständigande derom öfver; flödigt. 6:0
Då Motionairen icke uppgifvit hägen grund för sitt i sjette punkten gjorda yrkande, att ändring i Under-Rätts beslut, rörande de serskilda ämnen, förslaget omfattar, bör genom besvär sökas, och Utskottet icke funnit anledning förekomma till afvikande från nu stadgade rätte rtSnrtocUft önl i nf hvillrtat mål corn* reise derföre, kunna och böra, efter deras olika beskaffenhet, i vissa fall genom vad, och i andre fall gen nom besvär, dragas under högre Rätts pröfning, eger Utskottet ej eller skäl att i detta afseende någon lagforämling föreslå. följd häraf tillstyrker Utskottet ; att Herr Friherre Hermelins ifrågavarande Motion ej må bifallf*. angå förmynderskap och rhdogö. 8 LagUtskoittts Betänkande N:o 46, Vidkommande aler Herr Lindqvists förslag; så ehuru Utskottet anser stadgandet t 13 Cap. 5 §.
ÄrfdaBalken, att, då flere Förmyndare äro, än en , och hafva barnagodset under samnad haod, de skold svara lika för förvaltningen, böra så tolkas, att Förmyndarne stå i gemensamt och odeladt ansvar f»ör hvad den omyndige genom förvaltningen lider, samt det, efter Utskottets mening, jemväl är klart, att den ene ej är fri från skyldighet att umgälla den andras fel eller försummelse, utan sa är, att han ej kunnat dem afvärja, tror Utskottet det dock vara angeläget, att den anledning till tvekan eller olikhet i meningar, sorn härutinnan egt rum, var» der undanröjd; hvarföre Utskottet tillstyrker lii fall till Herr Lindqvists Motion , i så måtto, att de i sistberörde §. förekommande orden : ”svare the tå lika för förvaltningen,” ändras till följande* svare the ta för förvaltningen, en för alla och alla för en, samt att meningen; ’’dock vare then ene ej skyldig att umgälla then andras brott och förseelse, som han ej förekomma kunnat, eller att betala then LagUtskotlets Betänkande N:o 47.
V del i skadan, som hos den andra kan brista,” erhåller denna lydelse : doct; vare then ene ej skyldig att umgälla then andras förseelse eller vårdslöshet, theri han ej tagit del, eller sorn har7 ej förekomma kunnat.
Stockholm den 28 Mars 1829.
Antom till Ivxped.
Utskottet den 4 April 1829.
Betänkande öfver de af Herr Bo Christ.
Roos och RiksdagsFullmägtigen från Calmar Län Petter Pettersson gjorda förslag till stadganden, hvarigenom må förekommas, att personer, som uppnått myndighet s-ålder:, men ändock blifvit under Förmyndare ställde, under detta omyndighetstillstånd ådraga sig gäld.
Uti serskilde af Herr Ilo Christ.
Roos till Högloft.
Ridderskapet och Adeln satnt af Riks* lo LagUtskottets Betänkande N:o 47. dagsFullmägtigen från Calmar Län Petter Pettersson till Hedervärda BondeStåndet ingifne Memorial har blifvit anfördt, af Herr Roos, att ehuru det vore nödvändigt , att till myndig ålder komne personer, gom ej kunna vårda sina angelägenheter , urståndsätta» att bringa sina familjer och efterkom-, mande på obestånd, och till den ändan ställas under Förmynderskap; så borde dock detta icke ske på allmänhetens bekostnad, utan sådana stadganden fastställas , som befordra enskildt val, utan åsidosättande a£ det allmännas fordringar.
Och som föreskriften , att, då en person försättes i omyndighets-till. stånd, allmänheten skall, genom offentliga lidia i n garne derom underrättas, icke vore för allmänna säkerheten tillräcklig, helst man icke kunde hafva reda på alla dem , som för flere år sedan blifvit omyndige förklarade ; så yrkade Herr Roos, att ansvar måtte stadgas för den, sorn, till myndige år kommen, men, sedermera under förmyndarevård stald, under detta tillstånd utgifver skuldebref eller åtecknar borgens-förhindelser, samt hemstälde tillika, om icke, i anseende till den svekfulla och bedrägliga afsigt , hvarmed ett sådant handlingssätt alltid vore förenadt, ansvaret borde bestå i kropps traff, enär pennirtgeboter ledde till förnärmande af anhöriges rätt, och sådan bestraffning, sorn ginge å 'jLagXJtikottels Betänkande tJ:o 47.
11 heder och ära, icke skulle medföra åsyftad verkan på personer, som kunde göra sig till ansvar härutinnan skyldige} hvarförutan
Mo« tionairen ansåge offentliggörandet af ifrågavarande personers omyndighets-tillstånd böra, utom det nu vanliga kungörandet tre gånger i allmänna Tidningarne, jemväl å be» stämd tid hvarje år förnyas; och Petter Pettersson; att förtroendet och crediten, enskilde emellan^ serdeles i senare tider,skola lidit derigenom, att personer,hvilka, oaktadt upphunn.en myndig ål. der, blifvit stälde under andras förmynderskap, med fördöljande deraf, borgat varor, eller uppJånt penningar emot skuldsedel, och sedermera, då de blifvit lagsökte, undandragit sig betalnings-skyldighet, på grund af deras då först yppade omyndighets-tillstånd; hvarvid äfven förut okänd Förmyndare, under åberopande af Kongl. Förordningen den 7 Junii. 1749, krafvet bestridt, hvilket haft den följd,! att den på intet svek beredde fordrings-egaxen gått miste om sin fordran.
Och ehuru Motionairen, å ena sidan , gillade det med nämnde Kongl. Förordning åsyftade ändamål, att ynglingar och andre omyndige ej måtte förledas till lättsinnigt ingifvande af förekrifningar eller till annan onyttig skuldsättning; så ansåge han dock, å andra sidan,' någon anstalt böta vidtagas, hvarmedelst tre - js LagUtskottels Betänkande N:o 47. dje man må varnas för äfventyret att inlåta sig i afhandling med dylika personer, hvilka, ehuru förklarade omyndige, icke destomindre fortfarit att vara i allmän tjenst och vunnit befordran samt jemväl trädt i ägtenskap , så att allmänheten ej anat vådan att med dem ingå aftal ; hvarföre, och då erfarenheten nogsamt visat, att föreskriften i Kongl. Förordningen den 11 Maji 1774, att vederbörande Domare skall, när någon efter Dag myndig varder under Förmyndare stald , låta sådant i PostTidningen genast kungöra, är otillräcklig; helst sådan kungörelse eker endast några få gånger och sedermera icke förnyas, Motionairen, till förekommande af ifrågavarande oskick, föreslagit det stadgande: ’’att, ”utom det kungörande, hvarom, enligt Kongl, ”Förordningen den 11 Maji 1774, Domaren ”åligger besörja, den, som blifvit förordnad ”till Förmyndare för en till myndig ålder ”kommen person, må vara pligtig, att, minst ”en gång hvarje år, uti Stockholms Post- och ”InrikesTidningar, ochdessutom, örn deri ornyn”dige bor i någon Stad utom Stockholm, uti ”Tidnings-Bladet för samma Stad, om ett så’’dant der finnes, eller ock uti Församlingens ”Kyrka, samt, om han bor pålandet, på sist”nämnda sätt, allmänneligen kungöra , både ”att personen är omyndig, och hvilken sorn ”har Förroyndarevården för honom sig upp”tlragen; och det vid den påföljd, att uq.
LagUtskottets Bttänkande N:o 47.
13 ”derlåtenhet häraf medför förbindelse för Förmyndaren att den omyndigas skulder, som ”under det året må hafva tillkommit, af hans ”gods betala.’’
Vid granskning af dessa till LagUtskottet remitterade förslag, af hvilka det senare blifvit af RiksdagsFulImägtige Lars Larsson från Calmar Län, Nils Insulin från Stockholms
Län och Anders Andersson från Skaraborgs Län , jemte flere af BondeStåndets Ledamöter, biträd;, har hos Utskottet i betraktande kommit , a) att en omyndig, ehvad han upphun nit den lagliga myndighets-åldern. eller ej, icke skäligen kan förbjudas att taga penningar eller varor i försträckning af den, som för honom har förtroende; b) att, i fall emot omyndig gäldenär så dane omständigheter förekomma, att han kan anses hafva bedrägligen förmått sina borgenärer att förtro honom deras egendom eller, på hvad sätt som helst, emot dem brukat svek och list , hvilket tillhörer
Domaren att urskilja, straffbestämmelse i Allmänna Lagen ej saknas ; och «) att, då det beror af hvars och ens omtanka och försigtighet, att ej in* J4 LagUiskottets Betänkande N:o 4*ji gå aftal med någon annan,' än dén^ om hvars person och medborgerligas förhållanden han eger tillförlitlig kännedom, och det i ofvanberörde Kongl. Förordning af år 1774 fö-- reskrifna kungörande om en efter lag myndig persons återförsättande i omyndighets-tillstånd är tillräckligt för möjligheten att vinna den kännedom, som här är i fråga , de af Motionairerne yrkade årliga kun-' görelser i Tidningar och från Predikstolen i den församling, der den omyndig förklarade har sitt hemvist, icke af någon nödvändighet påkallas, och derföre, efter Utskottets tanka, destomindre böra på** bjudas sora, utom det att iakttagandet af denna åtgärd skulle medr föra onödig kostnad för den omyndige, det föreslagna äfventyret för samma åtgärds möjliga försummande komme att antingen upphäfva ändamålet med omvndighets-förklaxandet, eller ock alltför känbart öka Förmyndares ansvarighet.
Af dessa skäl föranledt, tillstyrker Utskottet,’ att omförmälde förslag ej må antagas.
Stockholm den a April 18ig* LagUtskottets Betänkande Nio 48- 15 Ankom till Exped.
Utlåtande, i anledning af 'gjorda anmärkningar vid åtskillige till Utskottet återremitterade Betänkanden, , T ill LagUtskottet hafva i anledning a£ gjorda anmärkningar, Utskottets nedannämnde Betänkanden j blifvit återremitterade, 'nemligen, frun Högloft.
Ridderskap et och Adeln , den a Mars , N:o' 20 ; öfver Herr P. G. Cederschjolds Motion om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 7 December 1787, angående lifsstraff för obehörige omdömen öfver de af Kongl. Majit vidtagne Författningar ; fran HågvÖrdige PresteStdndet, den 6 Februarii, N:0 3 , öfver Herr P. Lindqvists
Mo - JLagUtskottets Betänkande Njo 48.
16 tion om upphäfvande af HofHätternes Ieuterationsrätt; N.'o 11, ofver Hans Janssons från Elfs’ borgs Län Motion om upphäfvande af % Cap. 3 5.
GiftermalsBalken } den 3 Mars , N:o 21, öfver Herr ContractsProsten S. D. Nibelii Motion om stadgande , att lägrad qvinna , som tili sitt barns framfödande vill njuta understöd af Fattigvårds-imättning , skall åligga att uppgifva sin lägersman ; fran Vållofl.
BorgareStändet, den 3 Jebruarii, N.*o i4, öfver Herr N. Sandblads
Motion om upphäfvande af 22 Cap, och 27 Cap. 9 §.
RättegingsBalken ; den 6 Februarii, N;o 12 , öfver Herr A. JFesterstrands Motion , att UnderRätts
Utslag i mål , der någon blifvit tilltalad eller LagUtskoltets Betänkande N:o 48- 17 eller dömd för brott, hvarå fästningsstraff, med eller utan arbete, bör följa , hädanefter skola Hof« Rätts pröfning underställas ; Den 2 Mars, N:o j g, öfver Herr P. G. Cederschjölds Motion , angående Rådmäns och Kämnerers befrielse från deltagande i ansvarec för försummelse att till ÖfverDomaren insända renoverade Domböcker och Protocoll m. m.; och jfrån Hedervärda BondeStåndet, Den a Mars, N:o 26, öfver Herr Grefve Johan Henning Gyllenborgs Motion om rät-] tighet för hvar och en att, emellan Riksdagarne , till Kongl. Maj:t inkomma med förslag till ändring i Författningar; men sorn desse Betänkanden blifvit af tre RiksStånd bifallne, nemligen, N:o ao , af PresteStåndet, den a 1 Febr.'; af BorgareStåndet, den 2 Martii, af BondeStåndet, den 19 Februarii, jBih, till Riks-St.
Prot. 1828 och 1S29, 7 Sami. a 12 .te Haft.
LagUtskottels Betänkande N:o 48.
N:o 3, af Ridderskapet och Adeln, den g Februarii , af BorgareStåndet, den 30 Januarii, af BondeStånder , den 3 Februarii, N:o 11, af Ridderskapet och Adeln, den g Februarii, af BorgareSiåndet samt af BondeStåndet , den ig Februarii, JST:o 1 1, af Ridderskapet ochv .
Adeln, samt af Preste-' \8n V*.
) Februarn, »landet . af BondeSiindet, den 3 Februarii, I\:o 12, af Ridderskapet och Adeln, den 16 Februarii , af PresteStåndet, den taFebruarii, af BondeStåndet , den 3 Februarii, N:o 19, af Ridderskapet och Adeln, den 3 Mars , af PresteStåndet , den 2!
Februarii, af BondeStåndet, den 19 Februarii, och Febtuarii N:o ai, af Ridders Adeln, samt reStåndet, LagUtskoitels Betänkande N:o 48’. 19 K:o 26, af Ridderskapet och 4 Adeln, ( den 5 af PresteStandet, och £ Mars; af BorgareStåndet, J sa enär, enligt 87 5- > BegeringsFormen samt punkten af 49 i Riksdagsordningen , tre Stånds mening i dylika frågor utgör Rikets Ständers beslut, samt återförvis ning från endast ett
RiksStånd i dessa mål ej betager samma beslut deras kraft och verkan till expedition , anser Utskottet , vid detta förhållande, något utlåtande öfver berörde anmärkningar icke erfordras ; hvilket Ltskottet härmedelst får bos de respective RiksStånd , som återremisserne meddelat , -vördsarnt anmäla.