Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti högstberörde underd. 9 sist], Nov. till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Proposition, hvilken af samtlige Riks-Stånden blifvit till Stats-Utskottets handläggning remitterad, bar Kongl. Majit, jemte tillkännagifvande, att, enär nya varfvet vid Götheborg svårligen kunde emot en fiende försvaras, samt den der förlagde flotta dessutom icke allenast vore blottställd för att af fienden instän» gas, utan ock vanligen om vintrarne en längre tid befunnes infrusen, Kongl, Majit i nåder pröfvat vestra sjöförsvaret böra förläggas till Marstrand, af sådan anledning föreslagit Rikets Ständer, att medgifva försäljning utaf Götheborgs stations af flottan etablissement, med undantag af dervarande fartygs» skjul samt öfriga sådana byggnader, hvilka kunde till Marstrand förflyttas och ansågeo behöfliga för det nya etablissementet derstädes, äfvensom, att köpeskillingen för hvad som såldes, eller, i fall försäljning ej kunde ske, hyres» summan för hvad som borthyrdes eller utarrenderades, finge användas, dels för sistnämnde etablissements ordnande, dels för flottans öfriga materiella behof.
Då hvarken den Nådiga Propositionen innefattar eller Utskottet serskildt fått emottaga de för ofvannämnde frågors bedömande nödiga upplysningar, dels rörande beskaffenheten och omfattningen af det för flottan tillämnade nya etablissementet i Marstrand samt beloppet af de kostnader, som för detsarnmas ändamålsenliga ordnande må anses erforderliga, dels i hvad mån tillgång för dessa kostnaders bestridande må kunna beredas genom den if'rågaställde försäljningen af flottans etablissement vid Götheborg, har Utskottet, till följd af ärendets outredda skick, funnit sig förhindradt att nu ingå i hufvudsaklig pröfning deraf; hvadan utskottet föranlåtes hemställa, att Rikets Ständer måtte, till svar å förberörde Nådiga Proposition, i underdånighet förklara sig för närvarande icke kunna till hvad deruti blifvit föreslaget lemna bifall.
Stockholm den 30 December 1817» Bih. tili R.
Prot. 1S47 oc^ 1^4^' 4 $aml 1 4fd. 4 dJäfi. 1 2 Stats-Utskottets Memorial, N;0 lo, N:o 10.
Ank, til!
Exp. Utsk. den 3i Dec. 1847, kl. 1 e. m.
Memorial, angående det för tryckningen af Pr este ståndets protokoll erforderliga papper.
(R:gs AM.)
Efter emoltagandet af en skrifvelse från Preste-ståndet, med anmodan, att gå i författning om anskaffande af det papper, som för tryckningen af Ståndets protokoll under innevarande riksdag, enligt derom afslutadt kontrakt, skulle erfordras, hvarvid ståndet yttrat den önskan, att detta papper till format och beskaffenhet måtte blifva öfverensstämmande med ett skrifvelsen bifogadt profark, hafva Fullmäktige i Riksgälds-kontoret, enär uppfyllandet af Presteståndets önskan om tillhandahållandet af annat papper för dess protokoller, än det, till följd af 167 § i riksgälds-kontorets reglemente, genom fullmäktiges föranstaltande, för tryckningen af samtlige riks-ståndens protokoller med tillhörande bihang, redan anskaffade tryckpapper icke vore i allo förenligt med fullmäktiges åliggande att noggrant iakttaga stadgandet i besagde §, hos stats-utskottet hemställt, huruvida icke utskottet funne lämpligt bereda fullmäktige tillåtelse att, utöfver det redan upphandlade tryckpapperet, särskildt för ifrågavarande ändamål anskaffa papper af det format och den beskaffenhet, Preste-ståndet förklarat sig företrädesvis åstunda.
Stats-utskottet, som ansett sig böra för Rikets Ständer anmäla den af Fullmäktige sålunda gjorda framställning, får i anledning deraf upplysa: att, jemlikt rikets sednast församlade Ständers, genom bifallandet af dåvarande stats-utskotts memorial N:o 313, vidtagna beslut, det i 1841 års reglemente för Riksgälds-kontoret meddelade stadgande om upphandling af det för bibanget till Riks-ståndens protokoller behöfliga tryckpapper, blifvit utsträckt till anskaffningen af det papper, som för Riks-ståndens protokoller erfordras; att fullmäktige, till fullgörande af detta stadgande, låtit på föreskrifvet sätt upphandla 6,000 ris tryckpapper emot ett pris af 2 r:dr 12 sk. riset; att, enligt det af Preste-ståndet afslutade kontrakt med den boktryckare, åt hvilken ståndet uppdragit tryckningen af sina protokoller under nu pågående riksmöte, kommer den, boktryckaren härigenom tillerkända ersättning för tryckningskostnaden att minskas med 3 r:dr 30 sk. för hvarje ark, derest tryckpapper genom
Riksgälds-kontorets försorg honom tillhandahålles; att således, enär upplagan är bestämd lill 450 exemplar, kostnaden för delta pappers tillsläppande blifvit af boktryckaren beräknad till omkring 4 r:dr för hvarje Stals-litskattets Memorial, N.o to. 3 helt ris; samt att, efter hvad fullmäktige uppgifvit, för ifrågavarande ändamål lämpligt och af vederbörande godkändt papper kunde köpas emot ett pris af 3 r:dr 24 sk. riset.
Då det för tryckningen af denna riksdags protokoller samt dertill hörande bihang redan uppköpta tryckpapper icke är användbart till ett så stort oktav-format, som det Preste-ståndet för sina protokoller fastställt, hvaremot den qvantitet af det sålunda upphandlade papperet, hvilken varit afsedd till begagnande vid nyssnämnde protokollers tryckning, lämpligen torde kunna användas för de revisionsberättelser, som framdeles komma att på Riksgäldskontorels bekostnad från trycket utgifvas, får utskottet tillstyrka: att det för sådant ändamål tjenliga och af fullmäktige omför mälda papper må till tryckningen af Preste-ståndets protokoller under innevarande riksdag få användas samt genom Riksgälds-kontorets försorg till erforderlig qvantitet uppköpas och vederbörande boktryckare tillhandahållas; skolande utskottet vid uppgörandet af förslaget till det reglemente för Riksgälds-kontoret, som af rikets nu församlade Ständer bör utfärdas, meddela närmare bestämmelser rörande beskaffenheten och storleken af det papper, hvilket för tryckuingen af protokollerne under en kommande riksdag dessförinnan skall af nämnde kontor anskaffas.
Statt- UtfkoiteU Memorial, N:s 11, 12.
Ull. N:o 1Z. 1 JU u Ank. till Exp. Utsk. den 7 Jan., kl. 10 f. bj. Memorial.
Ridderskapet och Adeln hav till Stais- och Banko-Utskotten remitterat Kongl. Maj:ts, lill Rikets Ständer aflålna, nådiga proposition, angående särskilda jemkningar uti det al Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antagna myntsystem; men som den hufvudsakliga pröfningen af förevarande fråga tillkommer Banko-Utskottet, lill hvars ensamma handläggning ärendet jemväl lärer blifvit från de Irenne öfriga Riks-Slånden öfveilemnadt, och hvilket sistnämnde Utskott är obetaget, alt, i händelse sådant anses erforderligt för ärendets gemensamma behandling, med Stals-Ulskoliet sammanträda, har Stats-Utskottet ansett sig böra hemställa, att högslberörde nådiga proposition måtte till Banko-Utskottet ensamt remitteras.
Stoskholin den 5 Januari 1848. JfS 12.
Ank, till Exp, Utsk. den 7 Jan., kl. 10 f. m.
Det är anledning lill anmärkning emot Föredragande Statsrådet och Chefen för Finans-departementet, hvarom remiss begäres till Konstitutionsutskottet, inför hvilket anledningarna uppgifvas skola.
Stockholm den 5 Januari 1848. jni3.
Utsk. den 7 Jan kl, 10 f. i«. Utlåtande, angående väckt fråga om skadestånd åt egare af primi, ti fl R, St. trot, 1847 S: »848, 4 Sami, i Afä. 5 Höft. 2 Slals-Utshottets Utlåtande, No <3. vilegierade kalkbruk å Gottland för lidna förluster i följd af med"ifven utvidgad frihet att å nämnde ö tillverka kalk. (U. A.) IJti en hos Presle-Slåndet väckt, och lill Stals-Ulskottets handläggning remitterad motion har Herr Doktor Lyth lästat Rikets Ständers uppmärksamhet å de högst betydliga förluster, egarne af privilegierade kalkbruk å Gottland fått vidkännas i följd af Kongl, brefvet den 14 Juli 1845, hvarigenom förklarats, att de genom särskilda nådiga bref oell resolutioner eller annorledes stadgade inskränkningar i rättigheten att å nämnda ö tillverka kalk komme att upphöra, så att ej mindre innehafvare al derstädes redan anlagdt kalkbruk, än äfven hvarje annan, som å Gottland eger hemman med eget kalkstensbrott, skulle från och med den 1 Januari 1847 hafva enahanda rättighet att tillverka kalk till egel behof och till försäljning, som för öfriga orter i riket vore medgifven; och att, utom de, några kalkugnar åsätta, så kallade grundräntor, hvilka komme alt utgå såsom dittills, intilldess, efter särskild pröfning i vederbörlig ordning, annorlunda kunde blifva förordnadt, andra afgifler till kronan för kalklillverkning å Gottland från nyssberörde tid, eller den 1 Januari 1847, icke skulle erläggas, än som genom författningarna i allmänhet blifvit bestämda.
Följderna al de sålunda meddelta stadgande!! hade nemligen varit, att kalkugnarnes värde nedsjunkit till nästan intet; att köpare till dylik egendom saknades, och alt arrende-anbuden derå icke på långt när uppginge till hvad som förnL kunnat betalas.
Uti ofvanberörde nådiga skrifvelse funnes visserligen antydt, det egare af sådant kalkbruk, som blifvit privilegieradt ined förbehåll alt inom viss trakt deromkring kalkugn icke skulle få anläggas, vore pbetaget att, inom sex månader från den dag författningen i sockenkyrkan kungjordes, hos Kongl. Majrts befallningshafvande anmäla sig lill bibehållande al nämnde privilegium; men denna anvisning, ehuru följd, hade icke ledt till någon upprättelse för privilegiernas innehafvare.
En till Kongl.
Maj:t sedermera ingifven underdånig ansökning om någon skadeersättning för de kalkbruksegarne åbragte förluster, hade ännu icke till nådig pröfning förehafts.
Enär nu ifrågavarande, ulan kalkbruks-innehafvarnes hörande tillkomna och, efter motionärens tanka, mot privilegier stridande författning, tillskyndat dessa näringsidkare, hvilkas egendomars värde derigenom \äsendtligen minskats eller i det närmaste tillintetgjorts, känbar olägenhet, men å andra sidan måste hafva lill följd en ansenligt ökad kalktillverk - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 13. 3 ning oell deraf föranledd nedsättning af priset å berörde, för de flesta orter i riket oumbärliga, vara, så och enär denna fördel för rikets öfriga in vånare vunnes på de Gotlländska kalkbruks-egarnes bekostnad, syntes rättvisan fordra, att desse sistnämnde hugo i sådant afseende åLnjuta ett lämpligt skadestånd.
Med anledning häraf oell då kalkbrukens nuvarande vanvärde på långt när icke motsvarade skilnaden emellan taxeringsvärdet och det förut gångbara försäljningsvärdet, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj;ts disposition anvisa ett mot taxerings-värdet svarande belopp af 115,000 r;dr banko, att, efter behörigen hållen undersökning, tilldelas egare af privilegierade kalkbruk på Gottland såsom ersättning för det lidande, hvilket genom 1845 års högstberörde Kongl, bref dem tillskyndats.
Då, efter hvad uti förevarande motion finnes uppgifvet, frågan om beredande af skadestånd åt egare af privilegierade kalkbruk å Gottland för den, i följd af medgifven utvidgad frihet att å nämnda ö tillverka kalk, uppkomna minskning i påräknad inkomst af dessa egendomar, för närvarande beror på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning; då motionären, vid sin framställning, icke fogat den fullständiga utredning af ämnet, som erfordras för att tillförlitligt bedöma, om och hvilka kaikbruksinnehafvare, på grund af behörigt privilegium, haft sig tillförsäkrad uteslutande rättighet alt inom visst distrikt åstadkomma beredning af kalk, samt huruvida och i hvad mån godtgörelse för förlust af dylikt privilegium må vara af rättvisa eller billighet påkallad, och då, i allt fall, anvisandet af statsanslag såsom ersättning för de förluster, vissa näringsidkare fått vidkännas till följd af en i ekonomisk lagstiftningsväg tillkommen författning, skulle, efter Utskottets tanka, innefatta ett lill följderna särdeles betänkligt prejudikat, har Utskottet, af dessa skäl, funnit sig icke kunna tillstyrka Rikets Ständer bifall till det uti Doktor Lyths motion framställda förslag.
Reservation af Herr Rääf:
Uti utlåtande öfver väckt fråga om skadestånd åt egare af privilegierade kalkbruk å Gottland för lidna förluster i följd af medgifven utvidgad frihet i denna näringsgren, har Stats-Utskottet funnit 4 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 14, sig icke kunna på motionen tillstyrka bifall, af skäl: dels att frågan om denna ersättning för närvarande berodde på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, dels att motionären icke bifogat en för frågans bedömande erforderlig utredning af ämnel, dels ock ”att, i allt fall anvisandet af statsanslag, såsom ersättning ”för de förlaster visse näringsidkare fått vidkännas till följd af en ekono"misk författning, skulle, efter Utskottets lunka, innefatta ett till följderna *serdeles betänkligt prejudikat.” Instämmande med Utskottets pluralitet uti ärendets behandling på de 2:ne först anförda grunderna, anser jag mig dock böta nedlägga min reservation mot den tredje, hvilken, i min tanka, icke blott är öfverflödig, utan så mycket mindre lämplig, som den fäller eu dorn på förband, icke blott öfver den behandling, Kongl. Maj:t kan i nåder vilja åt saken lemna, rrtan äfven lägger hinder i vägen för närvarande och kommande'
Utskott att, vid föredragning af dylika och lill nöjaktig fullständighet bragta frågor, fästa något slags afseende på de möjligen högst betydliga, oförmodade och orättvisa lidanden, som visserligen kunna enskilde personer och samliäliigheler genom allmänna ekonomiska författningar tillskyndas; och har Utskottet genom detta tillägg aflemnat ett princip-betänkande, som, lika med hvad erfarenheten om dylika ådagalagt, lärer komma att medföra icke mindre olägenheter, än dess föregångare.
M 54- Ank. till Exp. Utsk. den 1 Jan., kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om ersättning åt kommendanten ä Dalarö skans, Öfverste-löjt nanten J. U.
Cederkrona, för upphörda sportler af pass-visering. (U. A.)
Uti ett bos Ridderskapet och Adeln afgifvet memorial bär kommendanten å Dalarö skans, Öfverste-löjtnanten Johan Ulrik Cederkrona anhållit, alt som, i anledning af den vid 1840 -1841 årens riksdag väckte fråga om ersättning åt kommendanlerne å vissa af rikets fästningar för de »f dem tillförne uppburne, men, i följd af Kongl, förordningen den 3 Juli 1840, upphörde afgifter för prejning af handelsfartyg och visering af derå varande passagerares pass, Rikets Ständer väl, enligt skrifvelse af den 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 14. 3 Juni 1841, till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnat att af liandels och sjöfarts-fonden tilldela vederbörande kommendanter den godtgörelsc af sålunda lörlorade lagliga inkomster af fartygs prejning, som kunde finnas lämplig; mea framställning i enahanda syftning då icke egt rum i afseende på de bemälde tjenstemän likalades lrångångne passviserings-afgifter, hvilka uppburits med 6 sk. banko för hvarje pass och vid Dalarö skola, efter medelberäkning, uppgått, till 400 r:dr för året, Rikets nu församlade Ständer alltså matte, enär någon ersättning för sistnämnde inkomster icke kommit motionären till godo, hos Kongl. Maj:t göra underdånig hemställan om anvisande af ett årligt anslag lill sistnämnde belopp, eller 400 r:dr banko; att, såsom godtgörelse för förlorade passviserings-sporller, af handels- och sjöfarts-fonden, till motionären utbetalas och retroactivt beräknas från den 1 Aug. 1840, då ifrågavarande sportel-inkomst upphörde.
Till följd af erhållen remiss å förenämnde motion, får Stats-Utskottet anföra, att, med föranledande af Rikets Ständers ofvanberörde underdåniga skrifvelse, Kongl. Maj:t, jemlikt nådigt bref af den 11 Juli 1842, förklarat Öfverste-löjtnanten Cederkrona berättigad att årligen, räknadt från den 1 Aug. 1840, af handels- och sjöfarts-fonden, uppbära 500 r:dr banko, såsom ersättning för den genom Kongl, förordningen af den 3 Juli sistnämnde år honom tillskyndade minskning i påräknade sportler; varande denna ersättning, efter hvad i det Kongl, brefvet uttryckligen antydls, beräknad att motsvara ej mindre de upphörde inkomsterne för fartygs prejning, än ock de afgifter, som uppburits för visering af passagerares pass.
Då derjemte förekommer att, enligt Kongl, brefvet af den 21 Juli 1836, afgiften till kommendanten å Dalarö för ångfartyg, sorn passerat nämnde skans och viseringen af derå befintlige passagerares pass upphört redan samma år eller förr, än Öfverste-löjtnanten Cederkrona lilllrädt nämnde befattning, samt motionären, hvilken egt att uppbära dylika afgifter endast för seglande fartyg och of passagerare derå, icke styrkt, att sislberörde afgifter från den 21 Juli 1836 till den 1 Aug. 1840, då äfven desse sednare, i följd af Kongl, förordningen den 3 Juli samma år, försvuuno, uppgått i medeltal, för år räknadt, till högre belopp, än den honom redan i nåder tillagda årliga ersällnings-summa, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att förevarande motion må lemnäs utan afseende.
Stockholm den 5 Januari 1848. 6 Stdtls-VtsliotteU Utlåtande, N:o 15.
M 15 Ank. lill Exp. Utsk. den 7 Jan., kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om särskildt tillskott af allmänna medel för de församlingar i/n m Stora Kopparbergs län, hvilka, i följd af den personliga skyddsafgiftens nedsättning, fått vidkännas minsk/ting i den bestämda skolafgiften.
(U. A) Uli en inora Preste-ståndet väckt, och lili Slats-Ulskollels utlåtande remitterad, motion liar Doktor Nordström anfört, hurusom Rikets sednast församlade Ständer väl beslutat nedsättning till hälften uti personliga skyddsäfgiften och, i sammanhang dermed, föreskrifvit att ett, emot berörde nedsättning svarande, belopp, eller Tolf skillingar för man och Sex skil lingar för qvinna, skulle, till folkundervisningens befrämjande, inom hvarje församling, eller, der flere församlingar om en skola sig förenat, inom dessa gemensamt utgöras; men då Bevillnings-förordningen uti 148 § innehölle, bland annat, att, "Allmogen i Öster- och Westerdalarne, nemligen Ofvanoch Nedan-siljans samt Vesterdahls fögderi af Gagnefs socken af Säthers fögderi i Stora Kopparbergs län äro från bevillning efter l:sta och 2:dra Art. till hälften befriade”, samt att ”de af Allmogen i nyssberörde län, som afbörda sig mantalspenningarne med kol till Stora Kopparbergs bergslag, njuta befrielse lill hälften af bevillningen endast after l:sta Ari.,” äfvensom att några socknar vore medgifven lindring lill irdel i bevillningen elter sistnämnde Art., hade deraf blifvit en följd, att ifråga varande skolafgift jemväl ansetts böra, i förhållande lill nedsättningen i skyddsafgiften, minskas, så alt församlingarne i berörde län, såvidt frågan rörer skatle-allmogen eller den betydligare delen af dessa församlingars innebyggare, för sina skoleanstalter fått tillgodonjuta, i stället för det anslagna och påräknade understödet till fullo, blott hälften deraf, utom några få församlingar, som erhållit det till |:delar.
1 anledning häraf har motionären för de församlingar inom Stora Kopparbergs län, hvilka sålunda lidit minskning i den en gång bestämda skolafgiften, hos Rikets Ständer gjort hemställan om ett serskildt tillskott af allmänna medel, motsvarande den brist, som, enligt motionen bilagde Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 15. 7 handlingar, förefnnnes, och det ej mindre för den redan förflutna liden, då församlingarne skola egt uppbära dessa medel, än för framtiden.
Af ett, motionen bilagdt, på vederbörande häradsskrifvares uträkningar grundadt, ”sammandrag af 1'örleckningarne öfver folkskole-afgiflerne inom församlingarne uti Stora Kopparbergs län år 1846”, inhemlas, att skillnaden emellan den, i följd af skyddsafgiflens nedsättning, debiterade afgifl oell afgiften efter full bevillning, för ilråga varande socknar under nämnde år, utgjort 4,908 r:dr 16 sk. 6 rst.
Utskottet bar tagit detta ärende i öfvervägande; och då Rikets sednast församlade Ständer, jemte beslut att en afgift för hvarje mantalsskrifven person, af 12 sk. banko för man och 6 sk. samma mynt för qvinna, svarande emot den uti personliga skvddsafgiften beviljade nedsättning, skulle till folkundervisningens befrämjande utgöras inom hvarje socken i riket, tillika, enligt underdånig skrifvelse den 15 Maj 1845, enär flere socknar likväl, i anseende till fattigdom, eller ringa, eller på en alltför vidsträckt jordyta spridd, befolkning, komrae att i detta afseende fortfarande behöfva understöd af staten, å Riksgälds-kontoret anvisat en summa af 20,000 r:dr banko årligen, att, i mån af behofvet, utgå, till understöd R>ij folkskolelärares aflöning inom de socknar, der, enligt Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, statsbidrag för sådant ändamål, i följd al särskilda omständigheter ochför!ulli anden> kunde blifva erforderligt, samt, enligt hos Utskottet vunnen upplysning, Kongl. Maj:t af berörde anslag, hvaraf, enligt Slats-kontorets räkenskaper, omkring 8,000 r:dr, för år räknadt, ännu linnas odisponerade, den 20 Januari 1847 i nåder beviljat understöd till betydligt belopp åt flera af de ifrågavarande socknarna, anser Utskottet något särskildt anslag i det af motionären uppgifne ändamål icke erfordras, hvadan hemställes, att Doktor Norströms motion icke måtte till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
STOCKHOLM, rlmks & oranieeg* tuv1848.
Memorial, N:s 16, 17.
N:o 16. t Arik. till Exp.-Utsk. d. 14 Jan., kl. 8 e. rn.
Från Bonde-ståndet har Stats-utskottet erhållit remiss å en af Peter Mårtensson från Jönköpings län väckt motion, angående nedsättning i postporto-afgifterna; men som denna fråga inverkar på bevillningens grunder, får Utskottet, med stöd af 44 §. 3 mom.
Riksdags-Ordningen, förenämnde motion till Bondeståndet återlemna, för den åtgärd, Rikets Ständer finna med nämnde §. öfverensstämmande.
Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Jan., kl. 8 e. m.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 3.
(U. A.) Från Bondeståndet har Statsutskottet erhållit återremiss å sitt under N:o 3 afgifna utlåtande, i fråga om användandet af de å anslagen till uppförande af cellfängelser uppkomna reservationer; men som, enligt ankomna protokolls-utdrag, berörda utlåtande blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet den 22 och af Borgareståndet den 23 sisth December, hvadan, jemlikt 75 §. Riksdags-Ordningen, frågan är af Rikets Ständer afgjord, finnér Utskottet återremissen ej kunna till någon åtgärd föranleda.
Prof. 1847 $ 1848. 4 Sami. 1 Afd. 6 Haft. 1 2 Stats-Utsk.
Utlåtande, N:o IS.
Anie. till Exp.-Utsk. d. 14 Jan., kl. ti e. m.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner, att de extra anslag, som af Rikets Ständer för allmänna arbeten m. m. beviljas, må fastställas till utgående under fyra år.
(U. A.) Hos Ridderskapet och Adeln har uti motion, som till Stats-utskottet blifvit remitterad, Grefve Horn, Claes Fredrik, föreslagit, att, till undvikande för framtiden af de olägenheter, som skola uppkommit deraf, att åtskilliga vid sistlidna riksdag för vissa år medgifna extra statsanslag fastställts för endast tre år och följaktligen upphört vid 1847 års slut, eller före den tidpunkt, dä 1844 års statsreglering tilländagår, samt på det att påbörjade allmänna arbeten icke måtte behöfva inställas eller uppskjutas under afvaktan af den vid nästa riksdag skeende statsreglering, Rikets nu församlade Ständer måtte, vid beviljandet af årliga statsbidrag för dylika arbeten, bestämma tiden för dessa anslags utgående till fyra i stället för tre år, såsom i Kongl. Maj:ts nädiga proposition blifvit äskadt.
Äfvenledes har Utskottet från Rorgareståndet erhållit remiss å en af Herr Hörnstein väckt motion, deruti, såsom en utväg att förekomma behofvet af extra anslagsfrågors partiella pröfning, blifvit hemstäldt, att dylika anslag måtte beviljas för fyra år.
Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande 5 men då utaf samtliga i Kongl. Maj:ts nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof äskade, till ständiga utgifter ej hänförliga, anslag, icke något blifvit föreslaget till utgående under längre tid än tre år, samt dessutom med säkerhet torde kunna antagas, att bland de allmänna arbeten, för hvilka tre års anslag nu blifvit af Kongl. Maj:t begärda, åtskilliga äro, enligt uppgjorda kostnadsförslag, beräknade att, med tillhjelp af dessa bidrag och utan vidare tillskott, bringas till fullbordan, synes den af motionärerne ifrågaställda allmänna bestämmelse rörande utsträckning af tiden för anslagens utgående hvarken ändamålsenlig eller af behof påkallad.