Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men ehuru häraf följer, aLt Utskottet, på den af motionären åberopade grund, icke kan tillstyrka borttagande ur lagen af ansvar för omförmälda brott, kan likväl Utskottet ej undgå att erkänna, det verkningarne af nu gällande lagstiftning i denna del varit föga tillfredställande, samt att önskvårdt vore om man kunde finna en verksammare, med förbrytelsens beskaffenhet förenlig påföljd.
Huruvida, belraktadt ur sådan synpunkt, det af motionären föreslagna medel mot fylleri skulle, äfven om det med rättvisa vore förenligt, i högre grad uppfylla lagstiftningens ändamål, är emellertid tvifvelaktigt.
Ännu har dock icke erfarenheten bekräftat fördelarne deraf; och då derförutan emot motionärens förslag förekommer, att man icke utan våda skulle kunna åt socken-nämnd eller dydik kommunal-anstalt anförtro makten att bedöma, då påföljden borde tillämpas, anser sig
Utskottet hafva tillräckliga skäl för sitt tillstyrkande, att ifrågavarande förslag icke må bifallas.
Stockholm den 27 December 1847. 6 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 3, M 3.
Atik. till Exp, Ulsk. den 13 Jan., kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning aj räckt nio'ion, angående dels förändring i liden för de sä kallade smäprotokollernes insändande till Hof-rätterne, dels ock utvidgning af samma protokoller.
Borgare-Slåndet har under den 11 i denna månad till LagUtskottets behandling öfverlemnat ett, af herr Malmstedt ingifvet memorial, deruti lian föreslagit, a) att liden för insändande till Hofrätterne af renoverade exemplar utaf de sä kallade smäprotokollerne vid Häradsrätter ne mätte utsträckas till 2 månader efter hvarje tings slut, enär reno va tionsbes välet skulle blifvit i senare tider betydligen ökadt, samt b) att äktenskaps förord, testamenten, bouppteckningar, morgongåjvo-bref, tösörekops-afhandlingar och alla andra af Handlingar mä sä väl vid Rådstufvu- som IJäradsrälterne intagas i ett enda protokoll, med benämning ”Protokoll öfver bouppteckningar, arfskiften och af handlin gar”.
Dessa förslag bar Ulskotlet tagit i öfvervägande, och hvad först angår den yrkade utsträckningen af tiden för insändandet till Hofrätt af Häradsrätts småprolokoller, hvarmed lärer menas de serskilde protokoll, som, enligt lag, föras öfver inteckningar, uppbud och lagfarter, äktenskapsförord samt mål, som angå förmyndares förordnanden, och hvilka protokoll, likmätigt 28 § i Kongl, förordningen den 13 Juli 1818, skola af häradshöfding inom en månad sedan han hvarje gång om året hållit ting i sin domsaga till Hofrätten insändas; så och då det är af högsta vigt, att dessa till allmän och enskild säkerhet ländande protokoll, så snart ske kan, varda förvarade på mer än ett ställe; då den i omförmälde hänseende redan bestämda tid måste, med afseende å den noggrannhet, hvarmed föreskriften i denna del i allmänhet blifvit iakttagen, anses hafva varit tillräcklig; och då den tillökning ifrågavarande serskilda proLokoller fått, genom det i Kongl, cirkuläret den 11 Februari innevarande år påbudne ytterligare protokoll öfver bouppteckningar, morgongåfvobref och afhandlingar om lösöreköp, samt den alla dessa protokoll åtföljande, i Kongl, kungörelsen den 15 Maj 1846 föreskrifna redovisning för verkställd karlering, ännu icke visat sig medföra Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 4. 7 det ytterligare besvär, alt dubbelt så lång lid, sora tillförene, skulle erfordras för prolokollernas afskrifvande, ordnande och insändande till Hofrätt, får Utskottet, sora således saknar giltigt skäl all tillstyrka den tidsutsträckning, motionären föreslagit, vördsamt tillstyrka ut framställningen i denna del ej mätte vinna Rikets Ständers bifall.
Beträffande dernäst motionärens andra förslag, så kan Utskottet ej eller detsamma understödja.
På sätt Utskottet ofvan uppgifvit, är redan, genom Kongl, cirkuläret den 11 Februari delta år, föresluifvet, alt bouppteckningar, raorgongåfvobref samt afhandlingar om lösöreköp skola i ett serskildt protokoll intagas, och dermed är äfven motionärens syftemål lill en stor del uppfyldt.
Visserligen skulle det påyrkade serskilda protokollet erhålla en större omfattning eller, enligt motionärens förslag, sträckas lill, utom de uppräknade, alla andra afhandlingar; men om än motionären härunder ej förstått sådana afhandlingar, sorn tillhöra redan befintliga serskilda protokoll, är likväl förslaget till sin syftning allt för obestämdt, helst det icke lärer kunna bestridas det ju åtskilliga andra afhandlingar förekomma, än de, hvilka ega den allmänna vigt, som föranledt stadgandet om deras intagande i serskildt protokoll.
På dessa grunder lillstyrkes vördsamt att ej eller herr Malmstedts andra förslag mätte bifallas.
Slockholm den 27 December 1847. M 4.
Exp. Utsk. den 13 Jan. kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående föreskrifters meddelande i afseende på beskaffenheten af länsmäns fullmakter.
Uti ett af hederv.
Bonde-Ståndet, under den 18 sisllidne December, lill Lag-Ulskollet remitteradt, och den 30 i samma månad till Ulskollet ankommet memorial, har riksdagsfullmäktige!!
Petter Pehrsson från Jönköpings län yrkat, del stadgas måtte, att för alla länsmän skela utfärdas sådana fullmakter, att de icke utan laga ransakning cch dom kunna afsättas, enär dessa tjenstemäns sjelfständighet förminskades genom de godtyckliga förord - 8 Lagutskottets Utlåtande N:o 5. nanden, som landshöfdingarne vanligen hittills dem meddelat; men sorn bestämmelsen af sättet och vilkoren för omförmälde tjenslcmäns utnämnande, enligt Utskottets omdöme, icke kan hänföras till de ämnen, som ligga inom Utskottets i 53 och 87 §§ Regerings-formen samt 33 §.
Riksdags-ordningen utstakade verkningskrets, får Utskottet, som således anser sig obehörigt, alt med detta ärende laga befattning, ifrågavarande memorial lill hederv.
Bonde-Ståndet återlemna; hvilket till följd af föreskriften i Riksdags-ordningens 44 § för samtliga Riks-Slånden vördsamt tillkännagifves.
Slockholm den 5 Januari 1848. M 5.
Ank. till Exp. Utsk. den 13 Jan. kl, 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående upphörande af den sä kallade o Jfr in gen till pr ester skåpet.
Riksdagsfullmäktigen från Kronobergs län, Sven Heurlin_, har uti ett af hederv.
Bonde-Ståndet, under den 18 sisllidne December, till LagUtskottets behandling remitteradt, och den 30 i samma månad lill Utskottet ankommet memorial, yrkat, att den på flera orter i riket öfliga o fjringen i kyrkan till presterskapet måtte upphöra, och presterskapet såsom ersättning för den minskning i deras löne-inkomster, som derigenom uppkomme, i stället å de dagar dä ojfringen hittills skett; berättigas att upptaga kollekter i utom kyrkorna ställda bäckert; men som detta yrkande afser sättet för utgörande af presterskapets aflöning, och frågor af denna beskaffenhet ej äro hänförliga till elem, som, enligt grundlagen, skola af Utskottet upptagas, utan tillförene alltid behandlats såsom den ekonomiska lagstiftningen tillhörande ämnen, varder det remitterade memorialet till hederv.
Bonde-Ståndet återlemnadt; hvilket Utskottet, jemlikt Riksdags-ordningens 44 §, får hos samtliga Riks-Slånden vördsamt anmäla.
Stockholm den 5 Januari 1848.
Lag-Utskottet* Betänkande N\<s ti. 9 JfS 6 Arik, (ill Exp. [flsk. den 13 Jan., kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af vackt motion, angående ändring i författningar?te om bysättning.
Under åberopande af den olägenhet och omgång, som (ordringsegare måste vidkännas derigenom, att Konungens befallningshafvande, åtminstone i en del län, ej i samma resolution döma till utmätning och hysättning, derest fordringen ej är af den beskaffenhet, att sistnämnde påföljd omedelbarligen kan åläggas, utan fordra serskild ansökning, efter verkställd utmätning, för meddelande af tillåtelse alt bysätta gäldenären, hafva riksdagsfullmäktige Christen Pehrson, och Ingemund Odin från Gottland, för den händelse att Konungens befallningshafvandes berörde förfarande hade sin grund i gällande lag, föreslagit, det stadgas målte: att, då lagsökning verkställes för sudan fordran, för hvilken bysättning icke omedelbart, enligt lag, får ega rum, Konungens befallningshafvande bör, på samma gång som till utmätning dömes, föreskri!va, att, om tillgång till fordringens gäldande dervid brister, gäldenären må i bysättningshäkte inmanas.
I anledning af delta förslag, som blifvit till Lag-Utskottet öfverlemnadt, får Utskottet nu afgifva sitt utlåtande Då Kongl, förordningen den 19 Maj 1845, som afser hysättning för Rådane. fordringar, för hvilka denna påföljd icke genast vid uteblifven betalning eger rum, stadgar: att derest vid utmätning hos gäldenär tillgång att gälda med icke finnes; då må hysättning åläggas, om borgenär det äskar, följer äfven afl frågan om hysättning, såsom beroende af utmätningen, blifvit gjord till föremål för borgenärens serskilt framställda jakande, och således att de af motionären öfverklagade olägenheter hafva sin grund i gällande lag.
Men om än, i fråga om lagens förändring i den syftning molionärerne föreslagit, det å ena sidan måste medgifvas, aU föreslagna stadgandet skulle befordra den skyndsamhet i utsökningsmål, hvarpå allmänna krediten till en betydlig del hvilar, så förekommer likväl å den andra, a'lt antagande af samma stadgande skulle lägga en makt af alltför vidsträckt beskaffenhet i under-exekulors hand.
På denne, hvilken ej allenast hos borBih. till R.
St. rrot. 1847 1848. 7 Sami. 1 Afd. 1 Haft. 2 10 Lag-Utskottets Betänkande N:o ti. genären, utan äfven inför gäldenären, är ansvarig för sina åtgärder i afseende på utmätningen, skulle det nemligen uteslutande ankomma att tillämpa ett beslut, som hell och hållet berodde på utmätningsåtgärdens laglighet.
Denna makt kunde lätteligen leda till missbruk och godtycke; och då fråga är om den personliga friheten, förmodar Utskottet sig ega grundade skäl för sitt vördsamma tillstyrkande att ifrågavarande motion icke må vinna bifall.
STOCKHOLM, elmén &: giahbercs trycke»!, 1848.
Lag-UlskolUts Utlåtanden, N:s 7 $ 8. i N:o 7. Ank, till Exp.-Utsk. dan 14 Jan. kl. 1 c. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående skatts erläggande för rättigheten att utöfva jagt.
Uti ett af Högloft.
Ridderskapet och Adeln till Lag-utskottet remitleradt och den 5 i denna månad till Utskottet ankommet memorial, har Herr Friherre Duvall, Axel, för jagtens fredande föreslagit, det stadgas måtte, att hvarje person, som vill begagna jagtgevär och jagthund, bör årligen erlägga skatt från 6 R:dr 3a sk. banko till 8 R:dr samma mynt för geväret och hälften mindre för hunden, samt att den, som nyttjar gevär och hund, utan att förut hafva vid skattskrifningen sig anmält till skatts erläggande, skall hafva förbrutit denna egendom; men som berörde förslag innefattar en beskattningsfråga och del, enligt Grundlagen, icke tillkommer Lag-utskottet att dylika frågor upptaga, varder det remitterade memorialet till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln återlemnadt; hvilket, jemlikt föreskriften i Riksdagsordningens 44 §> samtlige Riks-stånden vördsamt underställes.
Stockholm den 7 Januari l848.
Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Jan. kl. 1 c. m.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner, angående upphörande aj likstol tfi. m. Uti serskilda af Hederv.
Bonde-ståndet till Lag-utskottets behandling öfverlemnade och denna dag till Utskottet ankomna memorial, hafva förslag blifvit väckta: ilo af Riksdags-fullmäktige Petter Haraldson från Elfsborgs län, Eric Ersson från Gefleborgs län.
Sven Isacsson, J. Samuelsson och J.
Pettersson från Calmar län samt J.
Bergström från Skaraborgslän, angående upphörande af presterskapets rätt att vid dödsfall taga likstol; Bih. till R.
Brot. <847 och 1848. 7 Samt. 1 Afd. 2 Höft. 2 Lag-UtsKottets Utlåtande, N:o 9. 2:0 af Riksdagsfullmäktige Ola Mänsson, Nils åndersson och Per Pålsson fran Christianstads län, angående ändring i Kongl, förordningen den 16 Oktober 1723 rörande Skånska Presterskapets aflöning; 3:o af Riksdagsfullmäktige!!
Johan Persson från Kronobergs län, angående bestämmande af vissa löner till presterskapet; och 4-'o af Riksdagsfullmäktige Anders Jonsson från Östergöthland och Anders Andersson från Wermland, angående ändring i vilkoren för utgörandet af löner till comministrar, socken-adjunkter, klockare och kyrkovaktare; men som de således väckta frågor i afseende på presterskapets och kyrkobeljeningeDS aflöning icke äro hänförliga till de ämnen, som, enligt grundlagen, skola af Utskottet upptagas, utan tillförene alltid behandlats såsom tillhörande den ekonomiska lagstiftningen, varda omförmälde serskilda memorial till Heder v. Bonde-ståndet återlemnade; hvilket, jemlikt Riksdags-ordningens 44 §> samtlige Riksstånden vördsamt underställes.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Jan. kl. i e. m.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner, angående utsträckning af kust-allmogens rättighet att idka utrikes sjöfart.
Hedervärda Bondeståndet har till Lag-utskottets behandling öfverlemnat serskilda af Riksdagsfullmäktige M.
Pehrsson från Stockholms län och L.
Rasmusson från Bohus län till Ståndet ingifna memorial, innefattande förslag till utsträckning af Svenska kust-allmogens rättighet i afseende på idkandet af sjöfart å utrikes orter med egna fartyg; men emedan det ämne, som afses i nämnda förslag, tillhör den ekonomiska lagstiftningen och följ— akligen ligger utom gränsen för Lag-utskottets grundlagsenliga verksamhet, får Utskottet, som denna dag erhållit del af omförmälta memorial, desamma till Hedervärda Bondeståndet återlemna; hvilket samtliga riksstånden vördsamt underställes.
Stockholm den 10 Januari 1848. Lag-Vtskollets Utlåtande, N.o 10; Memorial, N.o It. 3 N:o 10.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Jan. kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående rättighet till kyrkostugors uppförande ä kyrkovallarna.
Denna Jag har till Lag-utskottet ankommit ett af Hedervärda Bondeståndet till Utskottet remitteradt memorial, deruti Riksdagsfullmäktige Herman Öbom från Norrbottens län och Johan Westermark från Westerbottens län föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, med upphäfvande af Kongl, brefvet den 6
Maj i8i7, de hemmansegare, som bo längre än 1 mil från kyrka, må berättigas att uppföra kyrkostuga å kyrkovallen, derest plats dertill finnes; men då detta förslag afser ett ämne, som tillhör den allmänna hushållslagstiftningen, får Utskottet, som följaktligen ej är behörigt att detsamma .handlägga, det remitterade memorialet till Hedervärda Bondeståndet återlemna; hvilket, enligt Riksdagsordningens 44 §» samtlige Riksstånden vördsamt underställas.
Stockholm den io Januari 1848.
N:o II.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Jan. kl. 2 e. m.
Memorial, om arfvoden för ökad Kansli-personal.
Lag-utskottet som, i öfverensstämmelse med Riksdags-ordningens 24 §, antagit den 2 sistlidne December en Sekreterare och den 6 i samma månad en Kanslist, har funnit, att expedierandet af utlåtanden i de många till Utkottets handläggning hörande ärenden, tillika med öfriga Utskottets Kansli åliggande göromål, omöjligen kunna af nämnde personal medhinnas, samt derföre under denna dag ytterligare antagit en Kanslist; och då, i likhet med hvad tillförene egt rum, Utskottet förordnat en af Kanslisterne att derjemte, i egenskap af Notarie, föra Utskottets protokoll, samt dessutom 4 Lag-Utskotlela Memorial, N:o ii. för 'behandlingen af den mängd ärenden, som under riksdagens lopp komma att af Utskottet, gemensamt med andra Utskott, handläggas, biträde efter ali anledning erfordras af en Notarie, då Utskottens deputerade sammanträda för ärendenas beredning, föranlåta» Utskottet vördsamt anhålla, dels att, utom det arfvode., sorn tillkommer en Kanslist i Lagutskottet , ett notarie-a rf vode måtte Utskottet beviljas, att frän och med denna dag utgå; dels ock att, derest, vid behandlingen aj de ärendenj som af Lag-utskottet, gemensamt med andra Utskott, komma att handläggas, serskildt biträde skulle erfordras, en Notarie mätte få antagas med arfvode, beräknadt från antagningsdagen.
Stockholm den i3 Januari 1848.
STOCKHOLM, F. D. SCHULTZES BOKTRYCKERI, 1848.
Lag-Utskottett Utlåtande, N:o 12, och Betänkande, N-o 13. 1 N:o 12.
Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Jan., kl. half 12 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om förändring i trohetseden.
Presteståndet har till Lag-utskottets behandling öfverlemnat ett al herr Biskopen Hedrén till ståndet ingifvet memorial, deruti herr Biskopen väckt förslag till förändring i det genom Kongl, förordningen den 28 December 1844 fastställda formulär till trohetsed; men som föreskrift om samma ed icke finnes uti allmän civil-, kriminal- och kyrkolag, samt frågan om förändring deri följaktligen icke hörer till de ämnen, som ligga inom Utskottets i 33 § Riksdags-Ordningen bestämda verkningskrets, får Utskottet, som den 13 i denna månad erhållit del af omförmälte memorial, detsamma till Högv.
Presteståndet återlemna; hvilket samtlige Riksstånden vördsamt underställes.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Jan., kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion angående införandet af ett stadgande i 5 kapitlet Utsöknings-Ballcen i afseende på tid för verkställande af utmätning i sterbhus.
Till Lag-utskottets behandling har Vällofl.
Borgareståndet öfverlemnat ett af herr Stenberg väckt förslag, att 5 kapitlet Utsöknings-Balken måtte tillökas med en § af följande lydelse: ”Är gäldenär afliden, då må utmätning i hans efterlemnade bo ej hållas förr, än en månad förlidit från den dag, då uppteckning af boet var slutad.
Men förmenar någon fordringsegare, att sterbhusdelegaren under tiden förskingrar boets tillgångar, eger Konungens befallningshafvande, uppå fordringsegarens begäran, ratt att låta från boet uttaga så stor del af egendomen, som efter värdering motsvarar krafvet, samt ställa egendomen under säker vård; dock vinner fordringsegare genom denna åtgärd ej någon förmånsrätt till betalning af den från boet uttagna egendom; och så snart sterbhusdelegaren tili Konungens befallningshafvande aflemnar vederhäftig borgen för krafvet, må han återträda i besittning af egendomen.
Prot. 1847 $ 1848. 7 Sami. 1 Afd. 3 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 13.
Är deremot laga bouppteckningstid försummad, då må utmätning i sterbhus ske i den ordning derom är i allmänhet stadgadt”.
Såsom skäl för detta förslag har motionären anfört, att någon bestämd lag för det fall, samma förslag afser, för närvarande icke finnes.
Visserligen skulle åtskilliga rum i gällande lagar och författningar gifva stöd för den åsigt, att utmätning ej må ske i sterbhus förr, än delegarne åtnjutit tid för urarfvagörelse5 men erfarenheten hade dock visat, att man förfore på annat sätt.
Denna omständighet bekräftade nödvändigheten af ett uttryckligt stadgande, som förhindrade ett dylikt förfaran de, hvilket, enligt motionärens omdöme, vore oförenligt med billighet och ledande till medborgenärers förläng.
Hvad sålunda blifvit anfördt, har Utskottet tagit i öfvervägande; och ehuru, till stöd för motionärens förslag, förekommer, att en ovilkorlig rättighet för borge närer att, under bouppteckningstiden eller derefter, innan sterbhusdelegarne åtnjutit tid för urarfvagörelse, ur sterbhus uttaga sina fordringar, kunde medföra menliga påföljder för medborgenärers rätt och lemna oredliga sterbhusdelegare utväg att, i förening med en eller annan, verklig eller diktad, borgenär, ansvarslöst undansnilla boets tillgångar; så möter likväl deremot: att den föreslagna friheten för sterbhusdelegare, att, intill dess en månad efter bouppteckningen förflutit, undandraga sig all betalningsskyldighet af sterbhusets gäld, skulle dels kunna föranleda de största missbruk i sådana sterbhus, der något rimligt tvifvel om boets tillräcklighet ej egde rum; dels förlama exekutionsverket för en längre tid, så ofta någön gäldenärs dödsfall mellankommer, samt derigenom försvaga den redan nog inskränkta krediten och förtroendet enskilde personer emellan; dels ock blottställa fordringsegare i allmänhet, men i synnerhet utgifvare eller innehafvare af vexelbref och invisningar samt de löftesmän, hvilka borgat såsom för egen skuld, för olägenheter, dem de, i och för ingåendet uti sådana penninge-förhållanden med vederhäftige personer, ej egt anledning befara.
Dessa, fördelarna betydligen öfvervägande, olägenheter och missbruk af en lag i den syftning, motionären påyrkat, hafva jemväl blifvit insedda af den beredning, Kongl. Maj:t i nåder tillsatt för öfverseende af lagkommittéens förut upprättade förslag till ny civillag, ur hvilket föreslagna stadgandet hufvudsakligen är hemtadt; men då beredningen således, med frånträdande af lagkommittéens, af motionären antagna grundsatts, ansett hvarje borgenär böra ega att, utan afbidan å någon viss tid, ur sterbhus uttaga en förfallen fordran, har likväl beredningen funnit nödigt att, i sammanhang dermed, meddela åtskilliga bestämmelser för betryggande af sterbhusets öfriga borgenärers rätt.
Derigenom skedde ej eller någon afvikelse från gällande lagstiftning.
Densamma lägger nemligen icke, på sätt motionären förmenat, några hinder för borgenärer i nyssberörde hänseende, och derför har den lagskipande mak - Lag-Utskottets Betänkande, N:o 13. 3 ten ej eller från en gäldenärs dödsfall kunnat hemta anledning att uppehålla hans borgenärers rätt.
Att i énlighet med lagberedningen söka förekomma de menliga följder, som denna borgenärers rättighet kan medföra, torde således vara lagstiftarens uppgift; men då sådant skulle erfordra mera omfattande förändringar i lagen, än som föranledas af den väckta motionen, föranlåtes Utskottet att vördsamt tillstyrka, att densamma mätte lemnäs utan afseende.
Stockholm den 5 Januari 1848. STOCKHOLM 1848, hos J. A. Walldén. Lag-Ulskotlels Betänkandej N;o 14. 1 N:o 14.
Ank. till Exp. Utsk. den 26 Jan. kl. 11 f. tn.
Betänkande , i anledning af väckte motioner om rättighet för fordringsägare att hos Konungens befallningshafvande erhålla så kalladt promotorial i lagsökningsmål.
TT, *—''
Li delta ämne, hvilket vid flere föregående riksmöten varit föremål för Ständernes öfverläggningar, har fråga åter blifvit väckt, hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, af herr Hammarberg C, och hos Vällofl. Borgare-Siandet, af herr Gillberg G. TV.
De hafva nemligen, under åberopande af de olägenheter, som fordringsegare måste vidkännas vid fordringars ulsökande hos på aflägsna orter bosatte gäldenärer, i följd af svårigheten att på dessa orter erhålla tjenlige ombud, och enär berörde för allmänna krediten menliga förhållande endast skulle kunna afhjelpas derigenom, att det blefve en ovillkorlig skyldighet för Konungens befallningshafvande ”att i promotorialväg befordra lagsökningsmål utom länen,” föreslagit, herr Hammarberg, att en sådan skyldighet jemväl måtte dessa embetsmyndigheter åläggas, dock mot skälig afgift, och herr Gillberg, att en författning i ämnet, i enahanda syftning med den, som vid 1840—1841 arens riksdag blifvit af Rikets Ständer beslutad, måtte utfärdas, likväl med den förändring, att fordringsegare, vid lagsökningshandlingars inlemnande, bör nedsätta, utom hvad som erfordras till bestridande af nödige kostnader i målet, tre eller fem procent af fordringens belopp, såsom arfvode åt den person i landskansliet, hvilken kommer att handhafva samma mål.
Dessa motioner, tillika med de hos Ridderskapet och Adeln i anledning af herr Hammarbergs förslag afgifne yttranden, hafva blifvit öfverlemnade till Lagutskottet, som, då ofvannämnde vid 1840 —1841 årens riksdag beslutade författning, med afseende å herr Gillbergs framställning, måste komma under Utskottets pröfning, anser innehållet deraf böra här anmärkas.
Det lyder sålunda: ”vill borgenär utsöka fordran hos gäldenär, som har sitt hemvist utom det län, der borgenären bor, ege han att till Konungens befallningshafvande i samma län ingifva sin till Konungens befallningshafvande i det läD, der gäldenären vistas, ställda ansökning, med dertill hörande handlingar; och åligge Konungens befallningshafvande i förstberörde län alt öfversända ansökningen och handlingarne till Konungens befallningshafvande i det andra länet, hvilken sistnämnde har att, sedan gäldenären blifvit hörd Bih. til R.