Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Korn odlas föga i Norra delen af Länet, men deremot mera än Råg på svartmyllan å den så kallade Falbygden.
Potatoes-odlingen inskränkes merändeis till husbehof och kan icke med förmån idkas å Slättbygdens lerjord, hvilket i betydlig mån bidrager att göra missväxten å andra säden på denna ort så mycket mera tryckande.
Lin utgör en hufvudsaklig produetion i Länets Norra och Östra delar, men Hampa odlas på få ställen.
"Väl vårdade trägårdar finnas vid alla större Egendomar, men afsättningen af deras produeter är icke förmånlig, helst den hufvudsakligen borde påräknas i Städerna, hvarest likväl allmänt finnas trädgårdar i det närmaste motsvarande innevånarnes behof.
Som fodertillgången på de fleste ställen icke svarar emot den till sädesodling brukade åkerjorden, kan boskapsskötseln icke vara i något fördelaktigt skick.
Stallfodring under hela året nyttjas sällan, ehuru betestillgången på de fleste orter är svag.
Många hemman hafva ingen annan betesmark än de angränsande Ki onoparkerne och Allmänningarne och på Slättb}rgden består den egentliga betestillgången i trädet och sådan mark, som, efter många års hafreskördar utan gödning, icke ens kan gifva den ringa afkastning man af den så kallade hafrejorden kräfver och derföre, liksom öfvergifven, begagnas lill bete, hvilket likväl der är ganska svagt.
Den boskap, som man vanligast finner hos Allmogen, är väl icke af nå 2 - IO got särdeles godt slag, men likväl jemförlig med Allmogens kreatur i andra Provinser.
På Slättbygden uro kreaturen allmännast mycket små, men detta härrörer icke af sämre race, utan af dålig fodring oell ännu sämre sommarbete, hvilket synes deraf att ungkreaturen, som Skogsbonden om hösten köper från Slättbygden, blifva vanligen efter ett års vistande i Skogsbygden större och vackrare än de som der äro uppfödde. flästafvelrij har under sednare tider betydligt förbättrats genom de på Statens bekostnad i orten anställde Hingstarne af bättre slag, och goda Remonter för de i orten förlagde Cavalleri-Sqvadroner erhållas utan svårighet för ganska låga pris.
Denna afvel skulle troligen sorgfälligare vårdas och utgöra en lör Landet vigtig inkomstkälla, om ett vidsträcktare tillfälle till en förmånlig afsättning af de bättre hästarna kunde beredas.
Inom Länet finnes både Kronoparker, Kr ono-Allmänningar, Recognitions-skogar till Forsviks, Årås, Stora och Lilla Lassåna, Aspa och Åboholms bruk samt enskilte skogar.
För alla Kronoparkerne med undantag af Edsmären och Billingen äro förändrade regleringar efter de i Kongl. Kammar-CoJIegii Bref den i/f April 1824 bestämde grunder uppgjorde och fastställde.
Efter dessa Regleringar äro af Parkerne bibehåline för Kronans räkning tillsammans 8,154 Tunneland, samt öfverskottet dels upplåtit lill skogs- och betesmark för angränsande hemman, dels försåldt under Skattemanna-rätt.
För Kronoallmänningen Tiveden är en enahanda reglering verkstäld och derigenom 1000 Tunneland för Kronans räkning bibehållne samt Allmänningen i öfrigt upplåten till angränsande hemman, äfvensom förslag till Reglering af Parkerne Edsmären och Billingen samt Allmänningen Klyfta moen äro uppgjorde och för närvarande beroende på Kongl. Kammar-Gollegii pröfning.
För de fleste af de öfrige Allmänningarne äro frågor dels om reglering efter förberörde grunder, dels om väckte eganderätts-anspråk för närvarande anhängige vid Domstolarne.
De enligt fastställde regleringar för Kronans räkning bibehållne områden af Kronoparkerne äro behörigen afrösade, instängde och indelte till plantering, hedning och hygge traktvis efter det såkallade Forstsystemet, hvilket redan flere år varit med förmån iakttaget.
De åtgärder med Recognitions-skogarne, som genom Kongl. Kungörelsen den 4 Februarii 181 x blifvit föreskrifne i afseende på bestämmande af anslag till derå belägne stubbe- och Röjselsrätts hemman och lägenheter samt Brukens behof af skogarne, äro längesedan fulländade, äfvensom Skattläggningar derefter skett, 11 men för närvarande hero på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning efter anförde underdånige Besvär öfver Kammar-Collegii i ämnet gifne Utslag.
De enskilte skogarne äro merändels skiftade emellan de hemman de tillhöra och de begagnas åtminstone af Allmogen i allmänhet utan egentlig beräkning på framtida bestånd.
I de orter, der tillgången är någorlunda rik, beräknar Bonden vid afsalu sällan något värde af sjelfva skogen, utan anser sig belåten, då han får det å skogseffecterne använde arbetet contant hetahlt.
Således säljas skogseffecter på Torgen i Skara och Falköping, som likväl omgifvas af en skoglös ort, för ett pris, som endast motsvarar transporten och upphuggnings-kostnaden.
Hägnader af stenmur och jordvall användas väl tämmeligen vidsträckt, men man har ännu ingalunda allmänt antagit den varsamhet vid jordvalls-anläggningar, som är nödvändig för dess varaktighet.
Till besparing af skogselfecter begagnas också byggnader af lera och ©brändt Tegel, fastän det sednare mera sällan, sedan detta Byggnadsämne visats vara mindre varaktigt, sådant det hittills varit beredt.
Mera användbart blifver otvifvelaktigt ett annat slag af obrändt Tegel, beredt af lera och sågspån, för hvars tillverkande en Tegelstamp är nyligen anlagd vid Trollhättan, derifrån man nästa vår väntar upplag vid Lidköping för ortens behof.
Ingen grufva finnes inom Länet.
Skagersholm med 1,199) ^k® Smide, i3 arbetare och 19,184 Ihdrs tillverkning.
Sätra, med arne hamrar, 1,100
Sk® smide, 10 arbetare och 17,600 R:drs tillverkning.
Forssvik, med 1 hammar, 928
Sk® smide, 18 arbetare och 14,848 R:drs tillverkning.
Åboholm, med 1 hammar, 800
Sk® smide, 14 arbetare och 12,800 R:drs tillverkning.
Lagersfors, med 1 hammar, 867?
Sk® smide, 9 arbetare och i3,88o R:drs tillverkning.
Ribbingsfors med 1 hammar, 4^o Sk® smide, 8 arbetare och 6,880 R:drs tillverkning.
Tidaholm, med 6 arbetare och en tillverkning af 2,000 R:drs värde.
Ryfors, med 23 arbetare och en tillverkning af 6,000 R:dr.
I Kåkinds Härad: Åreberg, med i ämneshammare, 6oo SkM smide och 10,800 R:drs tillverkning;, Man ufactu r-Verk. I Wartofta Härad:
An näsfors, 2 Knip-, 3 Spik- och 1 Räckhammare med 7 arbetare och 6,000 R:drs tillverkning.
Källefall, j Kopparhammare med 4 arbetare och t,000 R:drs tillverkning.
Tunarp, 1 Kniphammare med 2 arbetare och 3oo R:drs tillverkning.
Slättäng, 1 Kniphammare med 3 arbetare och 5oo R:drs tillverkning.
Kjellebeeken, 1 Knipkammare med 2 arbetare och 3oo R:drs tillverkning.
Alunbruk.
Melltorp, med 76 arbetare och 8,900 R:drs tillverkning.
Hönsäter, med 62 arbetare och 10,800 R:drs tillverkning.
Carlsfors, med 125 arbetare och 19,800 R:drs tillverkning.
Kaflås, med 80 arbetare och i4,400 R-drs tillverkning-.
Bromö, med 36 arbetare och 40,000 R:drs tillverkning.
Jernbrnken drifvas till största delen med egen skogstillgång och har icke saknat tillgång på köpkohl i den ringa man behofvet hittills påkallat dem, inell den långväga forslingen så väl af rudimaterier som tillverkningen, inskränker den behållna revenuen betydligt.
Conjuncturen för afsättning af Alun och Glas, bar under de sednare åren varit mindre fördelaktig.
O Bruk och Fabrikersom icke tillhöra Bergsrörelsen> äro; Pappersbruk.
Vid Mariestad:
Cathrinefors, med 7 arbetare och 4>6oo R:drs tillverkning.
Carlsfors, med 8 arbetare och 6,5oo R:drs tillverkning. i3 I Kåkinds Härad:
Gustafsbruk, med 2 arbetare och 35o R:drs tillverkning.
Belteberga, med 20 arbetare och 6,000 R:drs tillverkning.
Tidadald, med i5 arbetare och 1,200 R:drs tillverkning.
G arfve lier, (med beredning på Engelska sättet.)
Nyrud, med 5 arbetare och 3oo R:drs tillverkning.
Blombacka, med 7 arbetare och 5oo R:drs tillverkning.
Pappersbrukens tillverkning afsättes till största delen i ortens Städer och i Götheborg.
Bomulls-Spinneriet är hufvudsakligen riktadt på Parcums-lillverkning af Bomullsgarnet, hvilket mindre än Parcum kan afsättas.
Tillverkningen vid Läder-Garfverierne sträcker sig föga till afsättning å aflägsnare orter, utan är egentligen inskränkt till de omgifvande orternes behof. Binäringar.
Fiske idkas med förmån af innevänarne å de i Wenern belägne öarne Thorsö och Kållandsö samt vid en del af stränderne vid denna sjö, så väl som viel sjöarne Wettern och Ymsen.
Länets öfrige mångfaldige sjöar äro föga fiskrike och fångsten der kan icke anses öfvas vidsträcktare än till husbehof.
I nästan alla Länets Skogsbygder beredes Beck och Tjära, som likväl endast till någon mindre del afsättes utom Länet, men för öfrigt inom Länet användes.
Kohlning utgör också en binäring i dessa bygder, som inskränker sig till behofvet för Länets Städer samt Bruk och smedjor i orten.
Stenhuggning och Kalkbränning idkas af innevänarne på Kinnekulle och bidrager betydligt till deras bättre bergning.
Äfven på Billingen, Mösseberg och Hunneberg idkas detta yrke, fastän i ringare mån.
V d Lugnås i Kinne Härad och Timmersdala i Wadsbo Härad finnes
Qvarnstensbrott, af hvilka det förra är ganska betydligt och ehuru det icke bedrifves med fullkomlig skicklighet, är för Ortens innevånare en vigtig näringsgren.
Värdet af Qvarnstenar, som här årligen utbrytas, kan beräknas till 6 å 7,000 Rrdr årligen och afsättning saknas aldrig.
Qvarnstensbrottet vid Timmersdala är deremot af föga värde och gifver på sin höjd 2 å i4 3oo R:drs inkomst.
Salpeter-tillverkningen utgjorde sistlidet år endast 44o Lispund och således föga iner än hälften af hvad den var år Denna minskning har man kunnat förutse, då vinsten af tillverkningen hufvudsakligen varit beräknad af den fria vedtillgängen medelst utsyning från Kröno-skogarne och sådan utsyning upphört efter den förändrade regleringen af dessa skogar.
Linneväfnader tillverkas och afsättas till betydlig mängd af Skogsbygdens innevånare, särdeles i Norra och Östra delen af Länet.
Ylleväfnader deremot tillverkas föga mer än för husbehof.
Förtjenster med föror af Köpmannagods och Brukseffecter fortfara ännu i den män alt de kunna räknas till binäringarne, ehuru de minskats genom ökadt begagnande af Sjötransporter.
För öfrigt hörer till Länets binäringar förfärdigandet af flere slags redskap, åkdon och kärl af träd, dermed Skogsbygdens innevånare till afsättning å Slättbygden sysselsätta sig, synnerligast vintertiden.
Endast för Qvarnstensbrottet vid Lugnås är inkomsten genom afsättning till andra
Län möjlig att i någon mån beräkna.
Denna afsättning utgör med säkerhet ?:delar af tillverkningen och kan således antagas till åtminstone 4>ooo R:dr Banco.
De öfrige binäringarne äro antingen mindre betydlige, eller ock delade på så mångfaldiga händer, att hvarje försök till beräkning af afsättningens belopp på särskilta orter skulle vara förgäfves.
Handeln3 inom Landet idkas med Spannemål, kreatur och andra Landtmanna producter, som införas, dels tili Städerne, särdeles vid Marknaderne, dels till Landtmarknaderne, äfvensom vanligen hvarje Lördag, vid Undenäs och Hofva Kyrkor, spannemål Hålles till salu för desse begge Församlingars behof.
Skogseffecter, så väl till ved som byggnadsvirke, säljes jemväl i Städerne nästan dagligen.
Afsättuings-orterne för Länets Spannemåls-production utöfver hvad som inom dess gränsor användes, fortfara att vara Wermland, Småland, Elfsborgs Län och Götheborg, äfvensom sedan segelfarten å Götha Canal sistlidet år öppnades, flere laster af Spannemål och andra Landtmannavaror blifvit sände directe till Stockholm.
Enskilte Spannemåls-handlare finnas få i orten och inga med rörelse af betydlig vidsträckthet, derföre de betydligaste köpsluten för den aflägsnare afsättningen ske genom omedelbar communication emellan Producenter och Consumenter.
Dessa sednare verkställa till stor del upphandlingarne vid Marknaderne inom Länet eller genom Commissionairer å Torgdagarne i Städerne.
Utom marknaderne i Länets Städer, hållas så - l i5 dane vid Rödesund och Hofva i Wadsbo Härad, vid Kjedum i Barne Härad och vid Högesten i Åse
Härad 2:ne gånger samt vid Slättäng i Wartofta Härad 3:ne gånger om året.
Såsom menlige för näringarne i allmänhet och serdeles för jordbruket, . höra anmärkas de talrika Bosättningar, som ske utan beräkning på an» nät näringsfång än den arbetsförtjenst, som för dagen betingas.
— Den un der de Heste åren tillräckliga tillgången å sådan arbetsförtjenst, föranleder till dessa, vanligen med giftermål förenade Bosättningar, och man skulle kunna föreställa sig dem såsom gagneliga för Landets förkofran genom den ökade arbetsflit och sparsamhet, sorn borde vara en följd, dels af det ökade behofvet för hustrus och barns försörjning, dels af den efter arbetets mängd rättade belöningen, hvilken hos det lagstadda Tjenstehjonet föga kan komma i beräkning; men vid denna föreställning måste man då antaga att hos den sålunda sjelfrådige arbetaren alltid finnes en riklig omtanka för framtida bergning, hvilket tyvärr ingalunda är förhållandet, utan inskränker sig vanligtvis hans närings-omsorg lill dagens behof, hvaraf följer alt, då befolkningen ingalunda är starkare än att allas verksamhet af behofvet påkallas, uppslegras dagspenningen under de mera fruktbara åren till ett pris, som lemnar tillgång för uppehälle under flere dagar, som tillbringas i lättja.
Jordbrukaren beröfvas härigenom det nödiga arbetsbiträdet och de dagsverken, som lemnäs honom, mäste han betala lill ett belopp, som står i det uppenbaraste missförhållande till värdet af hans production.
Deremot, under år med knappare skördar och deraf följande höga priser å födoämnen, är denna folkklass, i följd af försummad besparing under de bättre åren, alldeles oförmögen alt bereda sitt uppehälle och jordbrukaren måste då, af förbarmande eller samhällspligt, draga tungan af dess försörjning till råga på bekymret för egen utkomst af den ringa afkastning jorden gifvit.
Detta är dock icke 'den enda olyckan, som häraf uppkommer.
Den mindre ordentliga lefnaden, som vid anförde förhållandet följer af dagsverksarbetaren försörjningssätt, föranleder att arbetsförmågan tidigt aftager och ofta upphör hos Föräldrarne, innan barnen ännu hunnit den ålder att de kunna något väsendtligen bidraga till sin bergning, och barnens uppfostran blifver ofta vanvårdad.
Det är derföre af denna Folkclass i synnerhet, som Socknarnes Fattigvårdsanstalter betungas med Fattighjon af så väl äldre personer, som värnlösa barn, och det är för dess försörjning, som största bekymret yppar sig när missväxter inträffa. 16 4-'0 Politisk Författning.
4 Kammarverket.
Under dc senast förflutne Feni åren, a ro skattlagde Nyhemman tiJl i| mantal samt 684 stycken andra å Kronans Skogar upptagne Lägenheter, sorn icke kunnat åsättas hemmantal, /\2 Qvarnar och 12 Sågar.
Hemrnansklyfningar hafva icke under denna tid i någon märkbar mån till- eller aftagit.
December 1827 om Hemrnansklyfningar och Jords afsöndringar från hemman, ha förgå verkan förmärkts, hvartill orsaken sannolikt igenfinnes i bristande omtanka på de förmåner för framliden, som dermed åsyftas, under det tillfället att afhjelpa ögonblickets behof af Bosättning, utan de deri föreskrifue iakttagelserne, är obegränsad.
Sjelfägande Jordbrukare äro 14,870 samt Arrendatorer och Brukare 6,736.
Rusthålls-Stammars och Augmenters till rustningen anordnade räntor utgöra efter förvandling 64,753 R:dr 6 sk. 7 rst. och från hela Länet erlägges 38o R:dr 1 1 sk. 3 rst.
KneckteRotefrihetsmedel af 3ii?| oroterade hemman; dock är förslag uppgjordt till dessa hemmans rotering.
Till Postföring äro anslagne 3o| hemman och 7g Gästgifvargårdar finnas, utgörande tillsammans 55| mantal.
Statsbidragen äro väl icke högre än att de, med afseende å Landets beskaffenhet, under någorlunda förmånlig conjunctur borde kunna utgå med lätthet, men i anseende till de nyligen inträffade svåra missväxterna och de vanligen laga prisen å Spannmål efter de bättre skördarne, hafva Krono-Utskylderne icke utan förlägenhet och ansträngning kunnat utgöras.
Hvad Bevillningen beträffar har man ännu icke, för att uppnå det för
Fastigheterne fastställde total-beloppet för hela Länet, behöft uppskatta någon Fastighet öfver dess rätta värde.
Det har väl handt att Fa• • 1 • • • 1 *11 stigheter vid executiva eller annars tvungna försäljningar icke uppgått till det vid Bevillnings-Taxeringen åsatte värdet, men oberäknadt den tilltal Liga förlägenheten som föranledt en sådan försäljning, har härtill oftast bidragit att Fastigheten af den af sig komne ägaren varit vanhäfdad.
Bland Statsbidragen äro för Jordbrukarne mest betungande de till Låntagare anordnade Persedel-Räntorne i anseende till sättet för deras utgörande.
I spannmålsräntorne äro oftast indelte Sädesslag, som icke produceras å de orter, hvarifrån de böra utgå och genom locala förhållanden så val i detta afseende, som för forslingen möta ofta för natura-praestationen sådane hinder, att Räntegifvarne, hellre än att underkasta sig dem och äfven af farhåga / *7 farhåga för svårigheten att undgå klander å den till lefverering erbjudne varans beskaffenhet, ingå på att erlägga lösen till vida högre belopp än markegången och de i orten gångbara prisen, ehuru de annars skulle så mycket heldre föredraga lefvereringen in natura, som de icke annorlunda än genom Spannmålsförsäljning kunna åstadkomma penningar till denna Lösen och afsättningstillfället merendels är inskränkt.
Bland Kostnaderne för rustning och rotering är Hästvacance-afgiflen för Westgötha Regemente med afseende på Länet på det hela synnerligen tryckande, ehuru den icke lärer öfverstiga hvad det verkligen skulle kosta att tillhandahålla Rustningshästar, derföre också hvarje Rusthållare enskilt, när lian beräknar den directe verkan, snarare lärer finna vinst än förlust för sig; men det betydliga penningebelopp, som genom denna beskattning årligen utgår från Länet under en tid då afsättningen af Länets producter är så högst svår, skall nödvändigt bidraga till penninge-förlägenheter, då ingen motsvarande anledning till inkomst är för handen.
Denna svårighet är likväl i betydlig mån minskad genom den af Kongl.
Majit i Nåder vid tagne anstalten, att flere Rusthållare få emot befrielse från hästvacance-afgiften tillhandahålla Artilleri-hästar.
Skjutsnings-skyldigheten har sedan år 1822 varit på flere ställen öfvertagen af entrepreneurer emot en viss årlig afgift af hvarje skjuts-skyldigt hemman; men sedan tiden för de härom först afslutade Contracten tilländalupit, hafva liemmansägarne på de fleste ställen återtagit Skjutsningsbestyret, då de funnit afgiften tryckande i anseende till den knappa Penningelillgången.
Erfarenhet visade också att det med denna anstalt åsyftade hufvudändamålet, Jordb-ukets oberoende af den obestämbara skjutsnings-skyldigheten och Allmogens afhållande från de anledningar till osedlighet, som Gästgifverilefnaden gifvit, nära nog förfelats, ty ingen Entrepreneur har hållit egna hästar till det erforderliga antalet, utan har Skjutsningen till största delen blifvit bestridd genom beting med angränsande hemmansägare, merendels desamma, som annars varit skyldige att skjutsa och förhållandet bar således i förberörde afseenden varit i det närmaste oförändradt.
Under de senaste åren har en Diligence-fart genom Länet varit ordnad på vägen emellan Stockholm och Götheborg.
Äfven denna skjutsning har inom detta Län öfverallt blifvit bestridd af hemmansägarne i orten, efter Beting med Diligence-Bolaget, men anstalten har åtminstone varit förenad med den fördelen att skjutsnings-skyldigheten berott af frivilligt åtagande i stället för den annars utgör en vid Jordbruket onaturligt i8 fästad börda, livars tillvaro endast kan försvaras af dess oumbärlighet.
Dessutom är det uppenbart att de vanlige skjutsanstallerne blifvit i följd af Diligence-farterne mindre anlitade, då
Diligencerne merendels varit upptagne af hela det antal Resande, som deri kunnat rymmas; men om denna Inrättning skall hinna den fulländning, som det dermed åsyftade välgörande ändamålet förutsätter, är det visserligen i första rummet nödigt att legan för Gästgifvare-skjuts betydligt höjes, likasom i andra Länder resan med så kallad Extra Post är betydligt dyrare än med Diligencer, och billigheten af en sådan förhöjning lärer alltid vara ovedersäglig, så länge äcke legan fullt motsvarar Skjutsningsbesväret, det den för närvarande icke lärer kunna anses göra, då ingen kan förmås alt frivilligt åtaga sig ett sådant besvär, utan betydligt tillskott utöfver Skjutslegan.
Under innevarande och nästlidet år hafva undersökningar inom hela
Länet blifvit anställde för att tillse huruvida den vid Gästgifverierne indelte hållskjutsen bunde minskas eller indragas, och i den män undersökningarne fulländats, äro dessa frågor pröfvade, derigenom hållskjutsen vid i\
Gästgifvargardär är antingen helt och hållet indragen, eller minskad med ett antal af Sextiosju hästar dagligen.
Om man beräknar de härigenom besparade dagsverken till En ILdr Banco om dagen för hvarje par hästar med åtföljande Skjutskarl, hvartill de skäligen torde kunna uppskattas, utöfver den inkomst som genom Skjutslegan kunnat inbringas, uppgår värdet af denna besparing till omkring 12,000 Ralr Banco om året.
Yid förberörde undersökningar hafva dock de hållskjuls-skyldige sjelfve ingalunda visat den ifver för den ifrågasatte befrielsen, som man kunnat vänta i anledning af kännedomen om tungan af detta besvär.
Många hafva helt och hållet stillatigande låtit utgången bero på andras utredning af förhållanderne och en del hafva till och med, i stallet att påslå befrielse, uttryckligen yrkat att den gällande Skjuts-regleringen måtte bibehållas.
Jag kan dock föga föreställa mig att allmogen sjelf anser sig hafva någon fördel af delta Skjutsningsbestyr, utan bör jag snarare såsom orsak lill den anmärkte företeelsen, antaga någon af missförstånd tillkommen farhåga att befrielsen skulle föranleda till påhördande af något annat besvär, som till äfventyrs kunde vara mera tryckande än det närvarande.
Yäghållnings-skyldighelen är icke allenast i allmänhet ganska kännbar, utan äfven högst olika tryckande på olika orter i mån af vägarnes 0- lika mängd, den olika tillgången å lagningsämnen och vägarnes, med afseende å läget och jordmånen, olika svårighet alt underhålla.
Likväl måste 5 9 vägla goingen alltid Llifva ofullkomlig så länge den utgör ett vid Jordbruket fästadt besvär och af denna anledning mindre tjenliga tider för dess verkställande måste väljas, på det icke
Jordbrukets vård må alltför mycket deraf hindras.
Policen, handhafves af Krono-Betjeningen med biträde af de för hvarje Bygdelag valde Ordningsmän, hvarjemte inom flere Församlingar särskilte öfverenskommelse!’ äro vid Socknestämmor träffade och egentligen handhafvas af Kyrko-Råden till förebyggande af mindre oordningar och osedlighet, särdeles bland ungdomen.
För Barn-undervisningen finnas inom Wadsbo Härad 17 Folk-Scholor efter Lancasterska methoden, bland hvilka utmärka sig för Inrättningens fullständighet och vidsträckthet en i Undenäs Församling, på enskild bekostnad anlagd af Professor Norder, sorn jemväl skänkt fond till årlig
Lön åt Läraren, 2:ne i Fredsbergs Församling, deraf den ena är bekostad af Nådegåfvor, som Kongl. Majit vid resor genom Församlingen täckts lemna för detta ändamål, samt en i Bellefors Församling, på enskild bekostnad anlagd och försedd med
Lön för Läraren af Öfversten och Riddaren Friherre Sture.
Sådane Scholor finnas för öfrigt vid Mariedal i Huseby Församling af Kinnefjerdings Härad, vid Traneberg af Otterstads Församling och Kållands Härad, i Eggby af Warnhems Församling och Walle Harad, i Tådeneds Församling af Kållands Härad, i Häreneds Församling af Kinnefjerdings Härad, i Kyrkofalla Församling af Kåkinds Härad och i Daretorps Församling af Wartofta Härad.
He tvenne förstnämnde äro stiftade genom enskilt frikostighet, den vid Mariedal af Majoren, Commendeuren och Riddaren Grefve Piper och den vid Traneberg af nu mera aflidne Lagmannen Carl von Becker.
Begge dessa äro lika vidsträckte och väl ordnade som de jag förut anmärkt för dessa egenskaper.
Kostnaden till Schole-Inrättningen i Warnhems Församling är till större delen bestridd af framlidne Biskoppen och Commendeuren Doctor Weideman.
I Tådened är Schole-Inrättningen tillvägabragt genom användande af äldre Testaments-Fonder för Barnundervisningen med betydligt bidrag af nu aflidne Grosshandlaren Kjellberg, men för öfrigt äro Inrättningarne af Församlingarne bekostade.
Der sådane Inrättningar icke finnas, besörjes Barnundervisningen efter vanliga methoden, merendels af Klockarne eller kringvandrande Scholemästare, men på flere ställen uti serskilt uppförde Scholehus.