Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om sålunda sakens större eller mindre vigt icke bör blifva utan inflytande på det expeditionssätt, som, utan att fela mot tjenstgöringsordniugens föreskrifter, må kunna för särskilda skrifvelser väljas, och om i öfverenstämmelse härmed korrespondensen rörande en mängd kuranta, från upptagandet af ett utländskt lån oskiljaktiga ärenden, såsom meddelanden om vexeldragningar, obligationsutlottningar, kuponsinlösnfngar, m. m., öfverlemnas åt särskilde delegerade, finner Utskottet sådant vara en till enkelhet och skyndsamhet ledande åtgärd, deraf ingen skada må vara att hemta.
Men att i en så vig tig fråga, som den hvarom här handlas, Fullmägtige, med gifvet uppdrag åt en bland deras ledamöter att uppsätta den skrifvelse, som i ämnet borde aflåtas, öfverlemna åt ordföranden allena en justeringsrätt, den Fullmägtige kollektivt begagna i en mängd ärenden af underordnad vigt, lärer så mycket mindre kunna godkännas, som det protokoll, hvilket innefattade Fullmägtiges beslut om lydelsen af denna skrifvelse, icke var justeradt, då skrifvelsen uppsattes, och följaktligen ingen ledning derur att hemta för de ordalag, som i skrifvelsen borde begagnas.
Att den “sollennare expeditionsform,“ hvilken Fullmägtige i sin förklaring antyda såsom föga lämplig för ärenden af ifrågavarande beskaffenhet, här likväl skulle hafva varit på sin rätta plats, vill Utskottet finna bekräftadt, bland annat, deraf, att då slutligen skrifvelsen, omkring tre veckor efter dess afsändande, inför Fullmägtige framlades, blef, genast efter dess uppläsande, af tvänne ledamöter anmärkning gjord mot innehållet, såsom icke tydligt återgifvande det af Fullmägtige beslutade förbehåll om de tillbytta Pund-obligationernas utgående af det nya lånets optionsandel.
Samma ledamöter, som då gjorde denna anmärkning, skulle tvifvelsutan, vid en före skrifvelsens afsändande inför Fullmägtige verkställd justering, funnit anledning till enahanda anmärkning, som då kunnat leda till rättelse, men som, sedan skrifvelsen redan afgått, endast tj enade att ådagalägga hurusom det begagnade expeditionssättet icke var det rätta.
Vidkommande dernäst sjelfva skrifvelsen och dess lydelse har Riksarkivarie!! 48 Stats-Utskottets Utlåtande JS 29.
Nordström, i sitt yttrande till Fullmägtiges protokoll för den 8 Juli, förklarat sig anse det af Fullmägtige gjorda förbehåll vara i skrifvelsen tydligen uttaladt genom den deri gjorda erinran att sorn den föreslagna Jinanciela operationen “idajorde en helt och hållet på sidan om lånekontraktet liggande affär, den “icke finge utöfva någon inverkan pä de uti detsamma förekommande hestäm“melseroch har bemälde Riksarkivarie, i sitt här framför citerade, till protokollet den 2 Juni 1865 afgifna yttrande, vidare utvecklat samma åsigt.
Men om, såsom sedermera jemväl skett, Schröder & Comp., efter att hafva lemnat valuta för den fixt öfvertagna fjerdedelen, icke begagnade sin optionsrätt till någon del af lånets återstod, var ju sådant fullkomligt öfverensstämmande med lånekontraktets bestämmelser och någon särskild skyldighet för honom att öfvertaga större eller mindre del af optionsbeloppet kunde icke anses hafva tillkommit genom den mening, som innefattas i de ofvan kursiverade orden.
Likaledes låg i lånekontraktets bestämmelser intet hinder deremot att, sedan Schröder &
Comp. inbetalt den fast öfvertagna fjerdedelen af lånet och för denna fjerdedel erhållit Riksgälds-kontorets obligationer, han lät en del af samma obligationer gå i byte mot de Thaler-obligationer, som honom från Riksgälds-kontoret erbjudits.
Om någon betydelse må få gifvas åt den ifrågavarande klausuln, sådan densamma, med uteslutande af Fullmägtiges förbehåll, i brefvet till Schröder &
Comp. finnes att läsa, blifver denna betydelse snarast den, att Fullmägtiges proposition, just i stöd af denna klausul, måste antagas hafva afsett att erhålla Pund-obligationer företrädesvis af den fixa fjerdedelen, enär klausuln ju annars skulle hafva åsyftat att till en förpligtelse för Schröder förvandla den rättighet han dittills egt att i sin option taga någon ytterligare andel af lånet, och sålunda onekligen varit af beskaffenhet att utöfva inverkan på en i lånekontraktet förekommande bestämmelse.
Huru oklar denna klausuls betydelse för flere bland Fullmägtige sjelfve måste hafva varit, visar sig, bland annat, deraf att några bland de Fullmägtige, hvilka den 8 Juli, då skrifvelsens otydlighet af Majoren Wolffelt och Kapitenen Hierta först anmärktes, förklarade något förtydligande af samma skrifvelse icke vara erforderligt, sedermera den 11 Augusti, vid justering af det protokoll, som hölls då meranämnda skrifvelse beslöts, ansågo det ursprungligen gjorda förbehållet icke böra i protokollet upptagas, enär detta i sådant fall icke skulle komma att ega full öfverensstämmelse med skrifvelsens innehåll.
Det vill annars synas, som om, derest skrifvelsen varit sådan, att något förtydligande för att bringa densamma till öfverensstämmelse med Fullmägtiges ursprungliga beslut icke varit erforderligt, denna öfverensstämmelse icke heller skulle blifvit störd genom det ursprungligen beslutade förbehållets intagande i protokollet.
Huru nu än meranämnda klausul må tolkas, kan den likväl ingalunda anses hafva varit egnad att supplera det af Fullmägtige beslutade, men i skrifvelsen till Schröder &
Comp. icke omförmälda förbehåll.
Också blefvo Fullmägtiges, rörande - Stats- Utskottets Utlåtande M 2.9.
49 rande bytets beräknande på optionsandelen, gång efter annan förnyade framställningar af Schröder &
Conrp. slutligen besvarades i nog afvisande ordalag; och har, i stället för Thaler-obligationerna, Riksgälds-kontoret slutligen erhållit
Pund-obligationer af den fixa fjerdedelen, på sätt i det föregående blifvit omförmäldt.
1 fråga slutligen om sjelfva obligationsbytet eller Thaler-obligationernas afhändande, hafva 18(15 års Revisorer anmärkt, att ändamålet med denna operation skulle i lika grad hafva uppnåtts, om Fullmägtige, efter aftalets träffande, icke genast afhändt sig Thaler-obligationerna, utan uppskjutit bytets verkställande intill dess sig visat, örn långifvarne komme att öfvertaga någon del af den på option ställda löneandelen.
Häremot erinra visserligen Fullmägtige, att då den hufvudsakliga afsigten med detta utbyte just var att förbereda och befrämja öfvertagandet af det nya lånets optionsandel, kunde verkställandet af den för sådant ändamål beslutade transaktionen, såvida det egentliga syftemålet skulle vinnas, icke uppskjutas ända till dess optionsbeloppet eller någon del deraf redan öfvertagits.
Då likväl sjelfva underrättelsen om Riksgälds-kontorets benägenhet att ingå i denna bytesaffär tvifvelsutan var för Schröder &
Comp. tillfyllestgörande och bytets ändamål alltså icke skulle hafva lidit något intrång, om med verkställigheten deraf något fördröjts, anser Utskottet sig böra biträda Revisorernes härom yttrade åsigt och finner den skyndsamhet, hvarmed Fullmägtige afhände sig Thaler-obligationerna dess mera anmärkningsvärd, som, ehuru Fullmägtiges uppmärksamhet redan den 8 Juli blef fästad på skrifvelsens ofullständighet, Fullmägtige, som då ännu hade Thaler-obligationerna i sin ego, icke genom ytterligare skriftvexling gjorde sig förvissade derom att Schröder &
Comp. rätteligen fattat skrifvelsen, sådan den af Fullmägtige ursprungligen var menad, innan Fullmägtige den 5 påföljande Augusti, eller fyra veckor sedan otydligheten redan var upptäckt, afskickade Thaler-obligationerna.
Under åberopande af det ogillande omdöme, som Utskottet, på anförda skäl, sålunda funnit sig böra uttala rörande Fullmägtiges sätt att vid denna bytesaffär tillvägagå, får Utskottet hemställa, det Rikets Ständer måtte förklara, att Fullmägtige ej med nödig försigtighet och omtanka behandlat denna fråga.
Till svar å hvad 1864 års Revisorer haft att anmärka deremot, att Fullmägtige icke antogo det af Stockholms Enskilda Bank gjorda erbjudande af ett 4'/2-procentslån om 5 ä 6 millioner till ett pris af 91 procent, att återbetalas genom en annuitet af 5'/2 procent under 38*/3 år, ehuru detta låneanbud, enligt Revisorernes åsigt, varit att föredraga framför det med Schröder &
Comp. sedermera afslutade lånet, erinra Fullmägtige, hurusom det af Enskilda Banken erbjudna lån, som, enligt den uträkning Fullmägtige låtit verkställa, skulle blifvit något dyrare än det med Schröder &
Comp. slutligen ingångna, endast utgjorde Bih till R.
Brot. 1865 & 7866. 4 Sand. 1 Afd. 12 Haft. 7 50 Stats- Utskottets Utlåtande Jfå 29. omkring V7-del af hvad som skulle upplånas och hade sålunda endast för en kort tid motsvarat behofvet samt derjemte, om det antagits, ej allenast föranledt en åtminstone ännu då icke påkallad splittring af låneaffären, utan ock på förhand antydt måttstocken för vilkoren vid uppgörelsen af den återstående, större delen af lånet.
— En annan anmärkning af samma slag hafva Revisorerne framställt, då de fästa uppmärksamhet derå att det af Konsul J. W. Smitt ingifna låneanbud lemnats utan afseende; och denna anmärkning bemöta Fullmägtige med den erinran, att då sistnämnda anbud den 3 Mars hos Fullmägtige anmäldes, en preliminär öfverenskommelse blifvit med Heinemann träffad rörande amorteringstidens reduktion till 54 år, hvaröfver hans principalers definitiva svar till den 9 Mars skulle afvaktas; och som detta svar inom behörig tid ankom, godkännande reduktionen, kunde Herr Smitts anbud ej vidare komma under pröfning.
Utskottet, som finner förkastandet af Enskilda Bankens anbud vara på ett tillfredsställande sätt förklaradt genom de af Fullmägtige, i deras svar, anförda skäl, samt, i fråga om Konsul Smitts anbud, inhemtat, hurusom, då detta anbud erhölls, de med Heinemann förda underhandlingarne redan hunnit den utveckling, att Fullmägtige måhända icke längre kunde anses ega fritt val, hvadan samma anbuds ställande å sido icke torde böra utgöra föremål för klander, har deremot icke kunnat underlåta att till anmärkning upptaga det ringa tillmötesgående de spekulanter rönt, som erbjödo sig att öfvertaga lånet i kommission. “Att Fullmägtige“ — såsom det i deras förklaring heter — “icke funno sig benägna att ingå på dessa kommis“sionsförslag jemte dermed förenade flerahanda äfventyr, åtminstone så länge möj“ligheten att uppgöra lånet på direkt och ordentlig fot stod öppen“, må så vara, men att, sedan de anbud, som innehöllo förslag om direkt öfvertagande af lånet, vid Fulimägtiges sammanträde den 12 November 1863 afslagits, ingenting åtgjordes för öppnandet af underhandlingar med de firmor, som i kommissionsväg erbjudit sitt biträde, synes Utskottet innefatta en behandling af affären, som icke varit den rätta.
Tillkännagifvanden från sådana hus som Rothschild &
Söhne i Frankfurt am Main samt Baring Brothers och C. J. Hambrö i London eller af penningeinstitutioner, sådana som Union Bank och The London & County Bank, att de, hvar för sig, voro villige att underhandla om lånets anskaffande eller negocierande, innebära, enligt Utskottets åsigt, sådana anvisningar för penningars erhållande, som, då de fasta låneanbuden befunnos oantagliga, bort af Fullmägtige på ett mera omsorgsfullt sätt vårdas, än genom de sparsamma meddelanden, som en eller annan af desse spekulanter erhöll jemte den fullkomliga tystnad, som mot de öfriga iakttogs.
Särskildt måste
Utskottet såsom anmärkningsvärdt beteckna det sätt, hvarpå ett af “Société general de Credit industriel & commercial“ i Paris, genom nämnda bolags president, i bref till Fulimägtiges ordförande, gjordt anbud behandlades.
Utskottet har i det föregående redogjort för detta anbuds innehåll och får här nu endast erinra derom att berörda anbud, i Stats-Utskottets Utlåtande JU 29. 51 sitt ena alternativ, innefattade det erbjudande att, om Riksgälds-kontoret, af farhåga att misslyckas vid en allmän subskription,' icke skulle vilja inlåta sig på en sådan, bolaget vore villigt att till en på förhand öfverenskommen kurs garantera Riksgälds-kontoret en tredjedel af lånet.
Fullmägtige, som för bedömande af detta anbuds antaglighet, funno närmare upplysningar nödiga rörande räntefot, amorteringstid, kapitalrabatt och kommissionsarfvode, gåfvo ordföranden i uppdrag att i svaret till bolagets president anhålla om vidare uppgifter i berörda hänseenden.
Konceptet till ett sådant svar finnes visserligen bland Riksgälds-kontorets handlingar, men saknar datum, och besynnerligt förefaller att från den 7 Januari till den 7 April finnes detta vigtiga ärende alls icke omnämndt i Fullmägtiges protokoll.
Riksgälds-kontoret hade likvisst erhållit detaljerade upplysningar om nämnda bolags framstående betydenhet och följaktligen jemväl vunnit kännedom om vigten af det gjorda anbudet, och då nu från bolagets president något vidare meddelande under en så lång tid icke afhördes, hade det varit att vänta, det något spörjsmål om anledningen härtill skolat finnas i Fullmägtiges protokoll, eller någon uppgift af oi’dföranden lemnad om tiden då han till bemälde president aflät sitt svar.
Huruvida det bref, sorn slutligen från bolaget ankom och för hvars innehåll protokollet den 7 April redogör, tillika innehöll någon upplysning om orsaken hvarföre detta sednare meddelande blifvit så länge fördröjdt, är Utskottet icke i tillfälle att upplysa, enär, af bolagets skrifvelser, endast den först erhållna funnits bland handlingarna att tillgå.
Af hvad nu blifvit anfördt torde emellertid det omdöme vara berättigadt, att kommissionsanbuden i allmänhet icke blifvit med behörig uppmärksamhet behandlade, men framför allt att det anbud, som gjordes af den här ofvan omförmälda Fx-anska, mycket ansedda kreditanstalten, och som alternativt afsåg lånets fixa öfvertagande till större belopp än som sedermera af de slutlige långifvarne fast öfvertogs, bort hafva blifvit med mera omsorg observeradt.
Med anmälan härom, har likväl Utskottet ansett sig böra hemställa, att hvad sålunda till anmärkning förekommit icke må till någon åtgärd föranleda.
Utskottet har icke kunnat undgå att fästa uppmärksamheten å den särskilda godtgörelse af 3,750 Pund Sterling, som Schröder &
Comp. i sin här ofvan inintagna kontokurant påfört
Riksgälds-kontoret för de obligationer å 250,000 Pund Sterling, deni Riksgälds-kontoret, enligt kodicillens slutliga lydelse, skulle öfvertaga till en fast kurs af 91 V, procent.
Fullmägtige hafva, på anförda skäl, bestridt denna särskilda godtgörelse; men då skriftvexlingen härom mellan Fullmägtige, å ena, samt Schröder & Comp., å andra sidan, ännu pågår, torde denna fråga, såsom ännu beroende på utredning, för närvarande ej böra blifva föremål för granskning. 52 Stats-Utskottets Utlåtande J\s 29.
Likaledes har Utskottet ansett att, då de förberedande åtgärder, sorn under sista månaderna af den tid Utskottets förevarande granskning omfattar, blifvit af Fullmägtige vidtagna för att, sedan endast den fixa fjerdedelen af 1864 års jernvägslån ingått, anskaffa ytterligare medel till jernvägsanläggningarnes fortsättande, torde böra pröfvas i sammanhang med hvad i denna fråga vidare blifvit af Fullmägtige åtgjordt, dessa förberedande åtgärder nu icke må blifva föremål för bedömande. 3:o.
Angående upptagandet af 1804 ars temporära lån. (1865 års Revisions-berättelse sidd. 62—85.
Fullmägtiges Utlåtande sidd. 115—121.)
Enligt det kontrakt, som Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, till fullgörande af Rikets Ständers vid sistförflutna riksdag dem lemnade uppdrag, att genom upplåning anskaffa en summa af högst 35,000,000
Riksdaler till bestridande af de anslag, som anvisats till fortsättande af Statens jernvägsbygguader jemte de lån, som beviljats för enskilda jernvägsanläggningar, den 10 April 1864 afslutat med bankirbusen John Henry Schröder &
Comp. i London, Raphael Erlanger i Frankfurt am Main m. fl., skulle af de till upplåning kontraherade 2,000,000 Pund Sterling, låneöfvertagarne vara förpligtade att lemna endast V4 fast, med rättighet för dem att inom vissa terminer sig yttra, huruvida de önskade ytterligare öfvertaga större eller mindre belopp af lånets öfriga 3/4:delar.
Dessa terminer bestämdes till den 1 September och 1 December 1864 samt den 1 Maj 1865, med skyldighet för låneöfvertagarne att, jemte fullgörande af alla de kontraktsvilkor, som för den fixt öfvertagna fjerdedelen blifvit bestämda, dessutom erlägga särskilda tillläggsafgifter (Aufgeld) sålunda, att för den låneandel, som sednast den 1 September öfvertogs, skulle betalas en procent; för hvad derefter och sednast den 1 December uppsades till inbetalning, två procent och för det belopp, som från sistnämnda dag till och med den 1 Maj 1865 anmäldes till öfvertagande, tre procent; och hade i kontraktets 3:dje punkt det stadgande derjemte blifvit infördt, att, derest icke utöfver den fixa fjerdedelen af lånet ett belopp af minst 500,000 Pund blifvit till öfvertagande uppsagdt den 1 December 1864, Riksgälds-kontoret skulle vara berättigadt att efter godtfinnande förfoga öfver hela det återstående obligationsbeloppet, samt att hvad den 1
Maj 1865 till inbetalning öfvertoges, borde, vid enahanda påföljd, omfatta allt hvad förut icke blifvit af lånet öfvertaget.
Sedan den sålunda bestämda första optionsterminen den 1 September 1864 tilländagått, utan att långifvarne anmält sig till öfvertagande af någon del utaf lånets optionsbelopp, hemställde Majoren Wolffelt huruvida icke, då föga anled - Stats-Utskottets Utlåtande Jfå 29.
53 ning vore att antaga det någon uppsägning af lånets optionsandel skulle komma till stånd, Riksgälds-kontoret, som med den l
December 1864 hade fri dispositionsrätt öfver återstående obligationsbelopp, skulle finna anledning att under tiden intill nämnda dag söka införskaffa sådana upplysningar rörande penningeställningen, som kunde tjena till förberedande af den nya upplåning, hvilken Riksgälds-kontoret, efter den 1 December 1864, sannolikt måste företaga.
Denna, vid Fullmägtiges sammankomst den 27 Oktober bordlagda, fråga förekom till vidare öfverläggning den 10 November; men med afseende å de betänkliga följder, som för Riksgälds-kontorets låneoperationer kunde under dåvarande penningeställning uppkomma, om låneöfvertagarne erhölle kännedom derom, att åtgärder i den föreslagna syftningen vidtagits innan den för begagnandet af optionsrätten utsatta tid ännu tilländalupit och Fullmägtige kontraktsenligt egde förfoga öfver de återstående obligationernas begagnande och ett annat jernvägslåns upptagande, ansågo
Fullmägtige den gjorda framställningen böra förfalla.
Emellertid gick jemväl den kontraherade andra terminen tillända utan att låneöfvertagarne begagnade sin optionsrätt.
Med anledning deraf blef, vid sammanträdet den 2 December, öfverläggning hållen angående sättet för anskaffningen af de medel, som utöfver Riksgälds-kontorets påräknade inkomster under nästkommande år erfordrades för bestridandet af då förestående utgifter; och såsom en förberedande åtgärd i afseende å bestämmandet af dessa utgifters belopp fattades beslut om uppgörandet af en fullständig och tiden intill 1865 års slut omfattande förslagsberäkning öfver Riksgälds-kontorets samtliga inkomster och utgifter.
t Enligt denna beräkning, som framlades vid Fullmägtiges sammankomst den 6 December, skulle sammanlagda beloppet af alla Riksgälds-kontorets utgifter intill 1865 års slut komma att uppgå till R:dr 25,137,000, hvaremot inkomsterna under samma stid icke kunde antagas högre än till „ 11,624,600. och utvisade alltså ifrågavarande beräkning en skilnad af . .
R:dr 13,512,400, hvarmed utgifterna öfverstego inkomsterna; dock hade af Riksgälds-kontorets utestående lånefordringar ett belopp af något öfver 2 millioner Riksdaler icke blifvit bland inkomsterna upptaget, enär det ansågs att alla dessa fordringar icke borde samtidigt till inbetalning uppsägas.
Efter föredragning af denna förslagsberäkning, tillkännagafs att Grosshandlaren C. G.
Cervin, uti ingifven skrift, å bankirhuset Salomon Heines i Hamburg vägnar, gjort anbud å ett temporärt lån med hufvudsakligen följande bestämmelser : l:o.
Lånet skulle utgöra 8 ä 12 millioner Mark Hamb.
Banko, att öfvertagas och levereras successive under första hälften af år 1865; 54 Stats-Utskottets Utlåtande J\/S 29. 2:o.
Obligationerna, som borde dateras den 30
December 1864, skulle förskrifvas i Mark Hamb.
Banko och Preussiska Thaler till en fix kurs af 150 Thaler för 300 Mark samt löpa med sex procents, till betalning den 30 Juni och 30 December förfallande ränta; 3:o.
På lånesumman skulle medgifvas låneöfvertagaren en viss provision eller rabatt; 4:o.
Lånet borde återbetalas med 13:del den 30 December 1866, 1/3:del den 30 Juni 1867 samt återstående tredjedelen den 30 December sistnämnda år; 5:o.
Såsom ersättning för bestyret med inlösning af förfallna obligationer och räntekuponer betingades ett arfvode af '/2 procent.
Öfver detta anbud begärde Cervin Fullmägtiges yttrande med tillägg af de bestämmelser, dem Fullmägtige kunde vilja föreskrifva och deribland jemväl den kapitalrabatt, som för ett sådant lån kunde medgifvas.
Likaledes anmäldes vid detta sammanträde dels att från Generalkonsul C.
Heinemann inkommit ett skriftligt meddelande, som innehöll, att han af Schröder &
Comp. jemte de öfriga bankirfirmor, som voro participanter i consortium, erhållit uppdrag att med Fullmägtige öfverenskomma angående optionsrätten för det med nämnda consortium sednast afslutade jernvägslån; dels jemväl att ordföranden i Skandinaviska Kreditaktie-bolaget i Göteborg, medelst telegram af denna dag, underrättat att nämnda bolags verkställande direktör vore stadd på resa till hufvudstaden i anledning af, bland annat, den väckta frågan om en tillfällig försträckning åt Riksgäldskontoret.
Till delegerade, som borde med vederbörande underhandla angående de sålunda gjorda anbuden, utsågo
Fullmägtige deputerade för låneärendena, nemligen Majoren Wolffelt och Grosshandlaren Berg samt dessutom Fullmägtiges ordförande Friherre Tersmeden, Kapitenen Hierta och Riksarkivarien Nordström.
Vid nästa derefter, den 8
December hållna sammanträde föredrogs en från Heinemann inkommen skrifvelse, deruti han tillkännagaf sig af consortium hafva erhållit uppdrag att underhandla med Fullmägtige om utsträckande af sednaste jernvägslånets optionstid till 1865 års slut på sådant sätt att consortium skulle få öfvertaga optionen under samma tid delvis eller hel och hållen, och, i hvilketdera fall som helst, utan Aufgeld.
Liqviden skulle lemnäs genom tre månaders vexlar och kuponerna borde, enär lånet vore stäldt i Engelsk valuta, göras betalbara till en bestämd kurs i Hamburg och Frankfurt am Main.
I sammanhang med detta erbjudande framställde Heinemann jemväl det förslag, att Riksgäldskontoret skulle ega från 1865 års början, mot procents provision, i sex temligen lika delar, med mellantider af en månad, indraga 500,000 Pund Sterling i tre månaders vexlar, ställda på J.
Vid förfallotiderna skulle
Riksgälds-kontotet visserligen vara skyldigt att betäcka dessa vexlar, men det skulle likväl på Riksgälds-kontoret få bero, att under årets lopp Stats-Utskottets Utlåtande J\/s 29.
55 företaga de omsättningar, som funnos nödiga, vare sig genom egna omedelbara operationer eller genom uppdrag åt de i consortium intresserade bankirhusen att trassera det ena på det andra; och skulle Riksgälds-kontoret vara oförhindradt att, i händelse consortium vid 1865 års slut icke öfvertagit hela optionssumman, få omsätta sitt resterande saldo på ytterligare tre månader.
Samtidigt härmed föredrogs ett af Skandinaviska Kredit-aktie-bolaget, genom dess verkställande direktör Th. Mannheimer, den 7
December ingifvet skriftligt anbud å ett temporärt lån, på högst 12,000,000 R:dr R:mt, stäldt på återbetalning inom en tid af 1 ä 3 år, samt löpande med 6 procent ränta och en procent provision.
Vid detta anbud hade fästats det förbehåll att Fullmägtige före utgången af den 8 December, eller samma dag anbudet till föredragning hos Fullmägtige anmäldes., måtte besluta, huruvida bolaget kunde få sig öppet lemnadt, att sist den 17 December bestämma sig för öfvertagandet af ett så beskaffadt lån.
Mannheimers skriftliga anbud sålunda innehöll, tillkännagaf Fullmägtiges ordförande, på grund af de muntliga meddelanden Mannheimer lemnat, att det erbjudna lånet vore afsedt att utgå i Svenskt mynt; att vanliga obligationer icke beliöfde derför utfärdas, utan kunde i stället lemnäs förskrifningar å större summor, hvilka förskrifningar alltså icke komme att cirkulera, samt att såsom hypothek sannolikt emottoges sådana Riksgälds-kontoret tillhöriga obligationer, som blifvit utgifna för 1864 års jernvägslån.