Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullmäktige hafva derjemte yttrat, att, i betraktande af do betydligt ökade göromåien och den stegrade lefnadskostnaden under den tid, som förflutit sedan arfvodet nedsattes, ansåge Fullmäktige sig desto hellre böra hemställa, att arfvodet åter måtte bestämmas till Åttahundra Riksdaler Banko, som den till stöd för arfvodets nedsättning till dess 9 Stats-Ulskoltels Memorial JYs 187. nuvarande ringa belopp åberopade omständigheten, att Riksdagarne numera återkomma hvart tredje år, syntes icke hafva bordt till en sådan nedsättning föranleda, enär besväret med haudlingarnes emottagning, vård och utdelning vore i det närmaste lika stort, antingen Riksdagarne inträffade hvart femte eller hvart tredje år.
Enär Rikets Ständer under föregående Riksmöten niedgifvit, att särskilda af Rikets Ständer bestämda arlvoden finge tilldelas den tjensteman vid Riksgälds-kontoret, som hade sig uppdraget att emottaga, vårda, utdela och redovisa omförmalda handlingar, så, och med afseende å ej mindre de af Fullmäktige anförda förhållanden, än den ökning i sagde göromål, sorn under denna Riksdag förorsakats genom den af Rikets nu församlade Ständer beslutade utdelningen af större delen utaf de bland ifrågavarande handlingar förvarade kommitté-betänkanden samt lag- och författnings—förslag, har Stats-Utskottet, som förmodar, att genom en förändrad reglering af tjenste-göromålen inom
Rikgälds-kontoret nu ifrågavarande bestyr och dertill hörande åligganden kunna, utan att särskild vedergällning derför beböfver anvisas, framdeles förenas med en eller annan af de vid detta verk befintliga ordinarie tjenste-befattningar, ansett sig böra tillstyrka, att ett belopp af Ett Tusen Tvåhundra Riksdaler Riksmynt må af Fullmäktige i Riksgälds-konloret få disponeras till arfvode, under tiden från innevarande Riksdags början till och med 1859 års slut, för emottagningen, vårdandet och utdelningen samt redovisningen af ej mindre alla de tryckta Riksdags-protokoiler med dertill hörande Bihang, som, till följd af Rikets Ständers beslut, redan blifvit eller framdeles varda till Riksgälds-kontoret aflemnade, än äfven alla andra från trycket utgifna handlingar, hvilka, för att bland Riks-ståndens ledamöter utdelas, äro eller hädanefter varda af Riksgäldskontoret emottagna; börande den, som erhåller detta arfvode, jemväl vara förpligtad att, utan särskild ersättning, dels vaka deröfver, att då, under tiden mellan Riksdagarne, sådana handlingar, som skola intagas i Bihanget till Riks-ståndens Protokoller, komma att tryckas, det härför erforderliga antal exemplar varder afdraget, dels ock samma exemplar, efter deras tryckning, emottaga och vederbörande vid Riksdagens början tillställa. 1 händelse hvad Utskottet nu tillstyrkt varder bifallet, torde Rikets
Ständer derjemte angående tiden för ifrågavarande arfvodes utbetalning föreskrifva: att halfva beloppet får utbetalas, sedan de öfverblifna exemplaren af Riks-ståndens tryckta Protokoller för nu pågående Riksdag blifvit till Riksgälds-kontoret aflemnade, men att den återstående hälften af samma arfvode icke må utgifvas förr än ofvanbemälde åligganden under år 1859 blifvit vederbörligen fullgjorda.
Siats-Utskottets Memorial 187. 7 Sedan Rikets åren 1850 och 1831 församlade
Ständer dels beviljat ett särskildt arfvode af 66 R:dr 32 sk.
Banko för den, genom en hos Expeditions-Utskottet anställd vaktbetjent, verkställda utdelning af Bihanget till 1847 och 1848 års Riksdags-protokoller tillhörande handfingar, som först efter samma Riksdags slut från trycket utkommit, dels medgifvit, att ett belopp af 50 R:dr sagde mynt finge, enligt Tryckfribets-kommittéris disposition, utbetalas för utdelningen af enahanda, genom bemälde Kommittés försorg, efter slutet af 1850 och 1851 års
Riksdag tryckta handlingar, har, enligt hvad Fullmäktige i Riksgälds-kontoret anmält, samme hos Expeditions-Utskottet vid sednaste Riksdag jemväl anställde vaktbetjent, som, efter verkställandet af omförmälda handlingars utdelning efter förutgångna Riksmöten, åtnjutit derför beviljade arfvoden, anhållit om enahanda vedergällning, eller 50 R:dr Banko, för det han, i den mån tryckningen af Bihangshandlingarna efter sistförflutna Riksdag fortgått, verkställt utdelningen af desamma; men son» de af Rikets Ständer i afseende på bestridande af kostnaderna för nyssnämnde Riksdag meddelade föreskrifter icke innefattade något stadgande, angående ersättningen för ofvannämnde handlingars utdelande, hade
Fullmäktige ej funnit sig kunna bevilja det sökta arfvode!.; men då sökanden, Vaktmästaren hos Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena, 11. Wallin, vederbörligen fullgjort den honom uppdragna utdelningen af ifrågavarande tryckta Riksdags-handlingar och derigenom onekligen förvärfvat sig anspråk på vedergällning för det biträde, hvarmed han härvid under mer än ett halft år tillhandagått, hafva Fullmäktige hos Stats-Ulskoltet anmält och förordat denna ansökning; hvarjemte, och då efter innevarande och kommande Riksdagar förestode enahanda utdelning af Bihanget till Riks-ståndens Protokoller tillhörande handlingar, hvilka först efter Riksdagens slut kunna från trycket utgifvas.
Fullmäktige tillika hemställt, att, såsom godtgörelse för framtida utdelning af de, sedan Rikets Ständer åtskiljts, tryckta och till Bihanget för näslföregångna Riksdag hörande handlingar, ett belopp af Sjuttiofem R:dr R:mt måtte, efter hvarje Riksdags slut, enligt Tryckfrihets-kommitténs disposition, på lika sätt som öfriga utgifter för samma Riksdag, få från Riksgälds-kontoret utbetalas för verkställandet af ifrågavarande handlingars utdelning sedan bestyret med desammas tryckning öfvertagits af förrbemälde kommitté.
Under åberopande af Rikets Ständers förut i enahanda hänseende fattade beslut, anser sig Stats-Utskotlet böra tillstyrka bifall till hvad Fullmäktige sålunda hemställt, angående arfvodes beviljande för utdelningen af ofvanberörde, Bihanget vid ej mindre sednast förlidne, än innevarande och kommande Riksdagar tillhörande och efter Riksdagens slut tryckta handlingar.
Stockholm den 15 December 1857. 8 Stats-Ulskoltets Utlåtande Jt? 188.
JK 188.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 15 Dec. 1857, kl. 3 c. m.
Utlåtande, angående särskilda arfvodens beviljande får verkställigheten af Riksdag s-kostnadernas betalning, samt granskningen af de å dessa kostnader afgifna räkningar och reqvisitioner.
(R:gs-Afd.) Efter det Rikets Stander vid 1828, 1829 och 1850 års Riksdag beslutit, att alla kostnader eller utgifter, som genom Rikets Ständers sammanvaro föranleddes, skulle omedelbart bestridas af Riksgälds-kontoret, hafva, i öfverensstämmelse med Fullmäktiges derom gjorda framställningar, särskilda arfvoden varit al Rikets Ständer beviljade för de tjenstemän vid sagde verk, som haft sig uppdraget att verkställa utbetalningarne utaf Riksdags-kostnads-roedlen ocb upprätta redogörelserna för de till dessa kostnaders bestridande anordnade summor samt granska inkomna räkningar och reqvisitioner å sådana kostnader.
Dessa arfvoden bestämdes vid ofvannämnde Riksdag till ett sammanlagdt belopp af 675 R:dr samt vid 1834 och 1835 äfvensom vid 1840 och 1841 års Riksdag till 266
R:dr 32 sk. för ulbetalningarnes besörjande ocb redogörelsens upprättande samt till 133 R:dr 16 sk. för räkningarnes granskning.
Vid derpåföljde 3:ne
Riksdagar utgjorde samma arfvode 200 R:dr för det förra och 100 R:dr för det sednare bestyret.
Under sednast förflutna Riksdag höjdes utbetalniogs-arfvodet till 300 R:dr och gransknings-arfvodet till 150 R:dr, allt Banko.
Med afseende å vedergällningen för enahanda bestyr under loppet af innevarande Riksdag, hafva, uti härom till Stats-Utskollet aflåten skrifvelse, Fullmäktige, som, efter erhållen underrättelse om Rikets nu församlade Ständers beslut angående Riksdags-kostnadernas bestridande af Riksgälds-kontoret, meddelat de för verkställigheten häraf erforderliga föreskrifter och, bland annat, förordnat, att dervid förefallande utbetalningar skulle ske medelst kontanta penningar och icke, såsom alla andra Riksgälds-kontoret ålagda utgifter, genom assignationer på Kontorets räkning i Rikets Ständers Bank, hemställt, att, då de tjenstemän, som åtagit sig de med Riksdags-koslnaderuas liqviderande förenade mödosamma och ansvarsfulla göromål, derigenom erhållit en ganska betydlig tillökning i sina vanliga tjensteåligganden, och då de vid föregående
Riksdagar för enahanda bestyr anvisade arfvoden Stats-Ulskollcls Utlåtande M 188. 9 arfvoden icke motsvarat göromålens vigt och trägenhet, förhöjning af ifrågavarande arfvodens belopp måtte under denna Riksdag beviljas, och att alltså arfvodet för den tjensteman, hvilken fått sig uppdraget verkställa meranämnde utbetalningar och upprätta redogörelsen för Riksdags-kostnads-medlen, måtte bestämmas tili 500 R:dr Banko och arfvodet för den tjensteman, som har sig ålagdt att granska reqvisilionerna och räkningarne, lill 250
Utom denna framställning har Stats—Utskottet angående förevarande ämne emottagit en inom Borgare-Ståndet af Herr J. G. Schvan väckt motion, deruti de arfvoden, hvarom nu är fråga, blifvit föreslagna till samma belopp, hvartill vedergällningen för ofvanberörde göromåls verkställande under sednaste Riksdag bestämdes utaf bemälde Riks-stånd äfvensom af Preste-Ståndet, eller 400 R:dr Banko för Riksdags-kostnads-medlens utbetalande och 200 R:dr för räkningarnes granskning.
Som vid alla i sednare tider hållna Riksdagar särskilta arfvoden varit af Rikets Ständer beviljade för de 2:ne tjenstemän inom Riksgälds-kontoret, som besörjt derunder förefallna liqvider för de genom Rikets Ständers sammanvaro föranledda och nämnde verk till betalning ålagda kostnader samt verkställt det vid dessa i i q v i — der erforderliga revisions-arbete, så och enär arfvodena för tjenstgöringen hos Riksstånden och Utskotten under denna Riksdag blifvit förhöjda, har Utskottet, med derjemte fästadt afseende å Riksdagens längd, funnit sig böra tillstyrka bifall till den af Fullmäktige i fråga om oftanärnnde arfvoden gjorda framställning; hvadan Utskottet, lika med Fullmäktige, får hemställa, att Rikets Ständer vid innevarande Riksdag må bevilja ett arfvode af Sjuhundra femtio R:dr R:mt för den tjensteman vid Riksgäldskontoret, hvilken fått sig uppdraget verkställa de för Riksdags-kostnadernas liqviderande erforderliga utbetalningar samt upprätta redogörelsen för Riksdags-kostnads-medlen, äfvensom ett arfvode af Trehundra sjuttiofem R:dr R:mt för den tjensteman vid samma verk, sorn har sig ålagdt alt granska reqvisitionerna och räkningarne å ifrågavarande kostnader.
Slockholm den 15 December 1857.
Prot. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 5 Band. 25 Udft. Q STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1857. Stats-Utskollels Utlåtande S-.o 189. i i\;o 189.
Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Dec. 1857, kl. 5 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om medels anvisande till inköp eller expropriation af fasta egendomen N:o ■/ på Riddareholmen. (I. A.) Till Stals-Utskotlels handläggning hafva från hvart och ett af Hiks-Ståndeu blifvit öfverlemnade särskilda motioner i ofvan uppgifna ämne, hvilka äro väckta: hos Ridder skåpet och Adeln af Grefve Eric Sparre, hos Presle-Ståndet af Professoren Lindgren, hos Borgare-Ståndet af Herr J.
Uppling och hos Bonde-Stån~ det af vice Talmannen Anders Andersson.
Dessa framställningar äro af hufvudsakligen enahanda innehåll, och inhemtas deraf, att sedan, på grund af ett med slerbhus-delegarne efter framlidne Stads-majoren Johau Wedberg den 18 Augusti 1855 upprättadt köpekontrakt, Ågréen vid Kongl. Akademien för de fria konsterna, A.
Fornander, raol en köpeskilling af 73,000 R:dr Banko blifvit egare till den under N:o 1 i qvarteret Riddareholmen belägna fasta egendom, allmänt känd under namn af“Geijerska huset,K hvars nu (ill en del raserade åbyggnad sträcker sig från Riddareholmskanalen inemot kyrkan, och han derefter den 12 påföljde November detta sitt köp Bih. till R.
Prof. 1856 $ 1857. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 26 Häft. 1 Siats-Utskottets Utlåtande N:o 189.
å Grosshandlaren A. O Wallenberg transportera!, hade under lagfartstiden det kommit till Stockholms Stads Drätsel-kommissions kunskap, hurusom Herr Wallenberg ämnade att, i stället för den på tomtens norra del åt Birger Jarls torg befintliga låga byggnad, uppföra ett stenhus, som, enligt hvad den hos vederbörlig auktoritet till fastställelse företedda ritningen utvisade, skulle blifva af så kolossala dimensioner, att den minnesrika och i arkitektoniskt afseende märkliga Riddareholmskyrkan skulle af densamma komma att nedtryckas och synas obetydlig från alla de punkter, der den blefve jemte den nya byggnaden åskådlig, hvarförutan kyrkans östra del, innefattande koret och de Kongl. Grafkapellen, skulle deraf till större delen bortskymmas och kyrkan blifva för ökad eldfara utsatt.
Hufvudsakligen till förekommande häraf, och för att i stället, genom delars af tomten afrödjande och planerande, bereda åt kyrkobyggnaden ett mera fristående läge än den hitintills haft, men äfven till erhållande af utrymme för en strandgata invid Hiddareholmskanalen, hvartill en staden tillhörig tomlremsa af 4 lil! 5 alnars bredd utefter tomtens gränslinea mot kanalen ej var tillräcklig, utverkade sig
Drätsel-kommissionen, efter bemyndigande af Stadens Magistrat och Borgerskapets Herrar Äldste, den 28:de Mars nästlidet år stämning å Herrar Fornander och Wallenberg, samt yrkade att staden, såsom egare af förstnämuda tomtremsa, hvilken för det dermed afsedda ändamålet var för trång, måtte, med stöd af 7:de kap. 5 § Jorda-balken,' tillerkännas rätt till nabolösen af den ifrågavarande egendomen, hvilket åter af Fornander och Wallenberg bestreds, hvarjemte en skyldeman (ill aflidne Slads-majoreu Wedberg samtidigt uppträdde med påstående att få egendomen i börd inlösa.
Sistnämnde omständighet betog visserligen
Drätsel-kommissionen ali utsigt att kunna göra sin påstådda naborätt mot skyldemannens bättre rätt gällande, och Kommissionen kudde sålunda strax hafva återkallat sin talan, men då af en vid denna tidpunkt utaf Chefen för Kongl.
Maj:ts Finans-departement hos Kongl.
Öfver-intendents-embetet gjord och af bemälde limbete med Drätsel-kommissionen kommunicerad framställning inhemtades, att fråga uppstått om Kådig proposition lill Rikets då snart sammanträdande Ständer om anslag till egendomens exproprierande för Statens räkning samt Kommissionen gjorde sig förvissad alt ändamålet med en sådan åtgärd vore enahanda med det Kommissionen för egen del sökt åstadkomma, ansåg
Kommissionen sig böra tills vidare fortsätta rättegången, för att såmedelst hålla saken uppe, intilldess Rikets Ständer öfver den förväntade Kongl, propositionen sig yttrat, helst Grosshandlanden Wallenberg af rättegången hindrades att påbörja den tillämnade byggnaden, hvars värde skulle för Staten hafva ökat inlösnings-summau.
Rättegången fortgick sålunda i första instansen till den 13 Juli innevarande år, då Drätsel-kommissionen, efter att hafva inhemtat, att den förväntade Kongl.-propositionen ej skulle komma att till Ständerna atlåtas, återkallade sitt käromål, hvilket det vid sådant förhållande skulle hafva varit fruktlöst att längre fortsätta, hvarefter och sedan den mellankomne bördemannen, hvilkens afsigt sannolikt endast var att tillintetgöra stadens rätt till nabolösen, äfven återkallat sin talan, Grosshandlanden Wallenberg nu - Stals-Ulskollets Ullälatide N:o 189. 8 mera är af egendomen i full besinning, och följaktligen oförhindrad att verkställa sin förut omnämnda plan, att å den nordvestra delen af dess tomt uppföra en palatslik byggnad, hvarigenom icke allenast Riddareholms-kyrkan, detta på fosterländska minnen så rika, och genom sin byggnads-slil utmärkta national-monument, skulle komma att nästan helt och hållet undanskymmas, utan äfven en annan väsentlig olägenhet uppkomma, som syntes högeligen förtjena att af Rikets Ständer behjertas, enär genom den ifrågavarande tomtens bebyggande icke blott vägen till deras hus skulle komma att inskränkas till en trång oansenlig gränd, utan äfven det förut, (ill följd af kringliggande byggnader, knappa dagsljuset i Ståndens sessionsrum blifva ytterligare förminskadt.
För att nu åt Riddareholms-kyrkan och Ständernas hus säkerhet för framtiden mätte beredas, att icke genom privata byggnader vidare instängas, gåfves, enligt hvad motionärerne anfört, ingen annan utväg än att Grosshandlanden Wallenbergs ifrågavarande hus och tomt af Staten exproprierades, hvarefter tomten antingen kunde i sin helhet afrödjas och till Birger Jarls torg utläggas, hvarigenom ändamålet med dess inlösen skulle fullständigast ernås, och en öppen plats invid såväl kyrkan som Ständernas hus beredas, eller ock med endast norra delen deraf så förfaras, men den på södra delen befintliga stenhusbyggnad bibehållas och med tillhörande stycke af tomtplatsen för Statens räkning användas eller försäljas.
I sednare fallet kunde med säkerhet antagas, att minst hälften af lösesumman för det hela blefve Stats-verket godtgjord, hvarförutan i hvilken händelse som helst, staden, enligt hvad Drätsel-kommissionen i svar å Chefens för Kongl.
Finans-departementet här ofvan omförmälda framställning förklarat, vore villig alt i lösen för så stor del af tomten, som för en strandgatas anläggande erfordras, utgifva hvad derför, i förhållande till lösesumman för hela fastigheten, efter afdrag af åbyggnadens värde, sig belöper.
På grund af dessa förhållauden hafva ofvanbemälde motionärer föreslagit att medel måtte anvisas till expropriation för Statens räkning af förutnämnda, Grosshandlanden Wallenberg nu tillhöriga fastighet, samt att med densamma derefter måtte i enlighet med ettdera af de uu framställda alternativen förfaras.
Stats-Utskottet, som icke allenast inser och erkänner angelägenheten deraf, att Kiddareholmskyrkan, en af landets dyrbaraste uational-monumeuter, skyddas från att blifva nedtryckt och undanskymd genom uppförandet i dess nära grannskap af en storartad enskild byggnad, utan ock anser det vara af synnerlig vigt för det allmänna, att komma i besittning af de å Riddareholmen befintliga egendomar, af hvilka för närvarande utom det s. k.
Geijerska huset, endast några få egas af enskilde, men de flesta tillhöra Staten, har följaktligen funnit de i detta hänseende gjorda framställningar vara förtjenta af all uppmärksamhet hos Rikets Ständer.
Då Utskottet derjemte inhemta!, att, på sätt motionärerne antydt, verkställandet af ofvannämnda byggnads-förelag icke lärer vara ämuadt att uppskjutas längre än till dess nödiga förberedelser hunnit vidtagas och en tjenlig årstid derför inträffat, torde denna fråga icke heller få anses af den beskaffenhet, att dess afgörande lämpligen kunde uppskjutas till en kommande 4 Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 189.
Riksdag; utan synes det vara nödigt, att, såvida Staten skall, utan allt för stora uppoffringar, komma i besittning af ifrågavarande egendom, åtgärder för sådant ändamål varda under nu pågående Riksmöte utaf Rikets Ständer vidtagna.
Beträffande åter beloppet af de medel, som för inköpandet af denna egendom må kunna erfordras och vilkoren för deras beviljande, hafva motionärerne särskildt fästat uppmärksamheten derå, att Stats-verket kunde till en betydlig del tillförsäkra sig om godtgörelse för dessa kostnader, dels derigenom att Stockholms stad förpligtades att, enligt sitt redan gjorda anbud, sedan Staten blifvit egare af egendomen, inlösa så stor del af tomtplatsen, som erfordrades för en tillämnad strandgatas anläggande invid Riddareholms-kanalen och dels genom att försälja södra delen af tomtplatsen med derå befintliga stenhusbyggnad, enär det icke vore alldeles nödvändigt, att denna plats afröjdes, för att bereda ökadl utrymme invid Riddareholms-kyrkau och Ständernas hus; — men ehuru Utskottet, vid frågans bedömande, finner de nu anförda omständigheterna förtjena allt afseende, såsom ådagaläggande att Stats-verkels kostnad för ifrågavarande ändamål icke bör uppskattas till den blifvande köpeskillingens hela belopp, då en betydlig del deraf framdeles kan varda Stats-verket ersatt, anser Utskottet likväl icke lämpligt, hvarken att utgången af denna fråga nu göres beroende af en öfverenskommelse i nyssnämnda hänseende med Stockholms stad, eller att Rikets Ständer för närvarande meddela några bestämmelser om sättet för egendomens användande, helst Utskottet hyser den öfvertygelse, att denna egendom, med afseende å dess belägenhet och tomtens vidsträckta areal, har så stora företräden, alt någon tvekan knappast kan uppstå om dess användbarhet och lämplighet för hvilket som helst af de allmänna behof, hvarför bvggnads-platsers anskaffande redan blifvit eller framdeles kan varda ifrågasatt.
På grund häraf och då Utskottet inhemta!, att nuvarande egaren til! oftanämnde egendom redan i anledning af köpet fått vidkännas åtskilliga kostnader, hvadan den af honom gifna köpeskilling icke utan någon förhöjning torde kunna läggas till grund för det förmodade priset vid en blifvande försäljning, har Utskottet ansett att en summa af 140,000 R.dr Riksmynt bör för ifrågavarande ändamål till utgående från Riksgäldskontoret anvisas; — och får Utskottet således, under förutsättning att dess i detta ämne uttalade åsigter vinna Rikets Ständers godkännande, tillstyrka, att uti skrifvelse lill Kongl. Maj:t Rikets Ständer i underdånighet anmäla, att de å Riksgälds-kontoret (ill Kongl. Maj:ts disposition anvisat en summa af 140,000 R:dr Riksmynt alt, i mån af behof, användas till inköp för Statens räkning af egendomen N:o 1 på Riddareholmen, i den händelse att Kongl. Majit, vid Nådig pröfning af detta ärende, finner en sådan åtgärd vara för det allmänna nyttig och lämplig.
Stats-Ulskottets Utlåtande N.-o 189. ö Reservationer: af Prosten Berlin'.
“Då jag instämt uti den af Utskottet yttrade åsigt om vigten för det allmänna af ali blifva egare lill ifrågavarande egendom, (Jeijerska huset å tomten N:o 1 Riddareholmen, kan jag deremot icke biträda det beslut, hvari Utskottet slädnät, eller att tillstyrka Rikets
Ständer härför anvisa en bestämd summa af 140,000 R:dr Riksmynt.
Det är en gammal regel, att, om man vill ändamålet, så måste man vilja medlet; men hvem kan väl i förevarande fråga garantera, alt Staten kan emot den föreslagna summan blifva egare till den nämnda fastigheten?
Utskottet har upplyst, att alla försök, att genom rättegångar frånvinna nuvarande egaren hans i laga ordning förvärfvade fastighet misslyckats.
Jag har mig ock bekant, att han redan för 1 */2 år sedan kunnat betinga sig en vida större löseskilling, än den Utskottet nu föreslår Rikets Ständer att dertill anvisa.
Ilan ingick ej derpå, och han har, så vidt jag kunnat förnimma, hvarken till Staten eller (ill någon enskild person utbjudit egendomen till salu.
Huru vill man då förmå honom att mot sin vilja sälja densamma, om man icke vill begagna det i lag föreskrifna sättet, nemligen att genom expropriation tvinga honom dertill?
Då jag varmt intresserar mig för att de ändamål, som molionärerne åsyftat, skola vinnas, har jag ansett mig burar reservera mig mot Utskottets beslut och till antagande hos Rikets Ständer framlägga det förslag, hvarom Inkomst-afdelningens Ledamöter sig förenat, nemligen: att för egendomens inköp eller expropriation en summa af 140,000 R:dr Riksmynt borde till utgående frän Riksgälds-kontoret såsom för slag s-anslag anvisas, samt att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse (ill Kongl. Majit, jemte anmälan om de förhållanden, som föranledt Rikets Ständer att besluta inköp eller expropriation för Statens räkning af ifrågavarande egendom, för hvilket ändamål ett förslags-anslag af 140,000 R:dr Riksmynt blifvit å Riksgäldskontoret anvisadt, i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder föranstalta om verkställandet af detta beslut på det sätt Kongl. Majit kan finna lämpligast och för Staten förmånligast, samt att Kongl. Majit derefter måtte till Rikets Ständer aflåta
Nådig framställning om berörda egendoms framtida användande®.
Häruti instämde Doktor Gumaelius.
Af Herrar Björck och Falhem samt Riksdags-fullmäktige Ola Månsson från Christianstads och Anders Eriksson från Elfsborgs län, hvilka ansågo att Utskottet bordt afstyrka bifall å de i detta ämne väckta motioner. 6 Stals-Ulskottels Utlåtande N:o 190.
Ånk. till Exp.-Utsk. den 16 Dec. 1857, kl. 5 e. m.