Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Naturen bar nekat det all delaktighet af sina yppiga håfvor, men deremot i rikt mått til 1- delt det Ljunghedar, mossar och nakna berg, samt Stora ödeskogar, som genomskäras af den förr nämnda Nissa-å, hvilken flyter från öster till vester i Häradet, som dessutom vattnas af en mängd andra strömmar och sjöar, hvaribland Bolmen, en af de största sjöar i södra Sverige, omflyter en hel Kyrko-Socken Bolmö, som förmenas fordom hafva varit ett säte för Fylkis Konungar och för de i Ilervara-Sagan omtalte Kämparne Arngrim Berserk och Angantyr, med flere.
Allmänna jordorten i hela Häradet är sand- och grusmylla, som i allmänhet blott bär Landth. 5-årsberättelse ofver Jönköpings Lån. i hafre, oaktadt allmogen bär, mer än annorstädes, söker att med gödselsamlingar och jordblandningar förbättra sitt svaga åkerbruk.
Ljungfälten gifva kreaturen ett svagt bete och de såkallade ängarna sorn omgifva vattendragen, hembära mest starrfoder.
Likväl lefver bär ett lyckligt och idogt folk,, sorn aflägsnadt tio å tolf mil från alla Städer och följaktligen mindre smittadt af luxe och flärd, gör Staten och hvar raan rätt.
Man finner här icke större fattigdom än i bördigare trakter och de vanliga tvister socknar emellan om fattiges försörjning äro härifrån sällsamma.
Häradet är uppfylldt af en mängd små Säterier, lemnrngar från Fylkes-tiden.
En och annan af desses fordne adlige ägare logo sjelfve till plogen och slagan och under Generationernas lopp hafva Ättemännen, väl kännande sin bÖFd, och bärande dess namn, likväl antagit Bondens drägt, språk och seder samt slutligen helt och hållit införlifvat sig med Häradets allmoge.
Icke längesedan funnos här välborna Bönder Roos kanske af samma Stam, sorn den högättade Roos, hvilken måste afstå Brud till Gustaf Wasa.
Gyllenfors Bruk, det enda i Häradet var länge i lägervall och utan nytta för orten; men är nu i ståndsatt och vårdas med omsorg.
De bättre Landtägendomarne äro Dannäs, Stora Gåjie, Segerstad; slägten Hårdhs fordna Stamgods, Håkantorp ^ Anneberg, Schedingsnäs, Källeryd och det i Bönders liand na Patrongodset Svaneholm, Mo Härad är likt det nyssnämnde Wassbo.
Jordmånen består af mager örjord' och sandmylla? också är åkerbruket i Mo Härad blott att anse sorn en binäring.
Skogsbruk och varu-transporten äro- här att anse för hufvudnäringar.
För Jönköping utgör detta fordom skogrika , ännu icke skoglösa Härad, både vedbod celi material-magazin , ty stadens mesta bränsle och byggnadsämnen hämtas härifrån.
Genom Häradet löper stöda landsvägen mellan Jönköping och Götheborg.
Foror dessa begge
Städer emellan tryta aldrig och utgöra för ortens allmoge en inkomstkälla, hvaraf ännu blott en ringa del flutit till Götha Canal, Så länge Jönköping saknar egna farkoster och Wettern Ångfartyg, får väl Mo Härad behålla sin frakt-förljenst.
Den lifvas ock af det här belägna Nissafors, det andra i ordningen af Länets Jernbruk och Löfvensköldska Famillens Fideieommiss, hvars liflig» rörelse fordrar biträde ieke blott af dess betydliga gods, utan ock af den kringboende allmogen.
Häradets största Herresäte Gundläberg med underlydande hemman, possederas nu mera af Bönder.
Qvarsebo Postcontor är här inrättad t för Nissafors Bruks samt detta och Wassbo Härads beqvämlighet.
Utom de» sto - ra Nissan, sora drifver Nissafors och flera grenar från nämnde å, genomskäres Häradet af en mängd mindre strömdrag, der qvarnverk, i synnerhet mångfaldiga Sågar, finnas öfverallt inrättade, ) 3:0 Invånarne.
I Jönköpings
Län iiro, såsom Smålänningarne i allmänhet, ett lättstyrt folk.
Beror det på dem sjelfva att jaka eller neka, besvaras väl tillgörande propositioner oftast med nej; men allmänna påbud och kungörelser lydas utan knot och gensägelse.
Smålänningen är till lynnet lätt och liflig, höflig och tjenstfärdig.
Mera trög och maklig är han i den del af landet, som gränsar till Östergöthlands Slättbyggd.
Han älskar icke tunga Landtrnanna-arbeten och hans lätta jord fordrar dem icke heller.
Han är nog böjd för handel och vandel, särdeles i den del af Wästbo, som gränsar till den handlande Westgölha allmogens bostad.
Folkets moraliska och religieusa bildning beror mycket af Presterskapet.
Der det är nitiskt, exemplariskt och sedligt, såsom det i allmänhet lyckligtvis är, der röja sig ock omisskänneliga tecken af en bättre ordning, en lugnare tidsanda:
Till allmänhetens bildning finnas dessutom Städernes Skolor och på Landtbygden äro särskilda Skol-inrättningar i tjugofem men saknas i sjuttiofem församlingar.
Att likväl sedesförderfvet är, tyvärr, i tiilvext, föranleder, bland annat, den årligen vexande Fång-personalen.
De vanliga Fång- och Correctionshusen förslå rättnu icke att inrymma den.
Till detta Läns häkte inkomma månatligen omkring femtio personer att antingen befordras till ransakning för gröfre brott, eller ställas till Cancellie-förhör såsom lösdrifvare, eller undergå ådömdt fängelse.
Folkmängden: genom Tabell-vérket, som ingår från de Ecklesiastika Auctoriteterna och Tabell-Commisionen, upplyses säkrast förhållandet härmed, men så vidt den kan beräknas af mantalslängderne, utgör Länets nuvarande folkmängd i36,883 personer af håda könen, hvaraf 65,060 äro Mantalsskrifne och 71,823 Mantalsfrie.
Enligt 1828 års Femårs-Berältelse utgjorde folkstocken då 129,876 personer.
Den har således under de sistförflutna fem åren ökat sig med 7,007 personer.
Bör denna stora tiilvext af folkmassan glädja eller bekymra?
Denna fråga är icke lätt besvarad.
Det börjar nemligen visa sig att närings - medlen icke lill vexa i samma mon som folkmängden och mara tror att en nog mycket lättad delning af jorden, jemte minskade anspråk på besutenhet och laga försvar äro orsaker till en ökad både folkmängd och fattigdom.
"Med biträde af freden, vaccinen och potäterne har man också i hög grad lyckats att stegra folkmängden, men ock att öfverfylla Landet med Backstugor.”
I ett enda fögderi, Norra och Södra Wedbo Härader, finnas l34p sådana och i många af dem flera än ett hushåll.
Man föreställe sig dessa hushåll, utan annan förinögcnhet än sin arbetskraft och deras öde när denna antingen tryter eller af grannarne icke tillitas.
Desse Backstufvu-sittare äge sällan ett lefvande kreatur, om icke en gris, och hela afkastningen af deras egna jordbruk är några tunnor potäter, skördade i den sandiga mark, der de fått uppsätta sina nästen.
"På detta sätt har folkmängden stigit och stiger årligen, men i samma förhållande och i ett vida högre, stiger äfven armodet, och Tabell-verket förvandlas efter hand till en Fattiglista.”
Men icke må detta beklagliga förhållande mycket tillskrifvas författningnrne om jordaskiften och besutenhet.
De utkommo 1827 och hafva icke kunnat verka på ett tillstånd, somärlångt äldre:
De angå ock blott den sjelf-ägande jorden, hvars innehafvare af allmogen befinna sig, som man nedanföre skall söka visa, i tämmeligt välstånd.
Den theoretiske Stats-Oeconomen må emedlertid beprisa folkökningen huru myacket som helst: det må dock förlåtas den practiske, om han, med hoppet att krig och farsoter uteblifva, förenar en viss fruktan, då han, om än för närvarande blott i perspectiv, ser en öfverbefolkning som, arbets-och näringslös, i kommande sekler står färdig lill folkvandringar och emigrationer.
Man skall, sorn nyss nämndes, söka visa alt den jordägande allmogen är tämmeligen behållen.
År i83o innehade, såsom Taxeringslängderne upplysa, Länets Ridderskap och Adel ett jordvärde uppskaltadt till 2,417.710
R:dr, som, enligt samma års Intecknings-protocoller, var behältadt med skuld för 1,102,786
R:dr eller 4^, procent af värdet.
Ståndspersonerne i Länet ägde, berörde år, jord, uppskattad till i,3i5,6g4 Rtdr, belastad med en intecknad skuld stor 631,775 R;dr, eller 47! procent af värdet, hvaremot Länets allmoge, med en jordmassa, värderad till 6,856,095
R:dr var, enligt nämnde års inteckningsprotocoller, skuldsatt för endast 905,491 R:dr eller blott i3| procent af jordvärdet.
De serskilda folkklassernas ointecknade skulder, kunna naturligtvis hvarken uppfattas eller controlleras, men troligt är att de slå i lika förhållande som de inlecknade och då lill det ofvannämnda kommer alf» sedan adelns uteslutande rä Ilig het alt besitta Säterier upphörde, fyratio sju stycken bebyggda Herregods och Sätesgårdar i länet, utgörande sextio hela mantal, kommit i allmogens händer, efter det de underlydande Frälsehemmanen, förut och sedermera gått samma väg; så är det icke längre ett problem, utan snarare ett axiom, att Länets besutna allmoge eller Bonde-Ståud lyckligtvis befinner sig, sorn ofvan är sagdt» i lämmeligt välstånd.
Delta aftar deremot dageligen och synbarligen i desåkallade högre Stånden, bland hvilka, med undantag af ännu qvarvarande verkelige godsägare, det högre Presterskap^ och löntagande Embetsmän, röjer sig mycken förlägenhet, särdeles has ur tjenst gangne Militair- och Civil-Embetsmän samt andia Ståndspersoner å Landet» som med tjenstehjon måste bruka sina små, oftast skuldsatta, gårdar och icke vant sig alt lefva som allmogen en utväg som dock sluleligen måste vidtagas om de icke skola aldeles gå under.
Man har i det föregående med citations-lecken utmärkt några lånta tankar ur det underdåniga betänkande Wexiö Consistorium afgifvit angående Fattigvården.
Utom de orsaker som verka utifrån att ©ka tiggarehopen både på Landet och i Städerna, nemligen det obegrä~nsade tillståndet för utfattige hjon alt bygga obetänkta äktenskap och för jordägare alt etablera Backstufvusittare, de liberala åsigterne i frågor ©m laga försvar och behandling af lättingar, hvilka, emot den, nu först ej mera gällande Kongl. Förordningen af den 3t Augusti i8tg, icke kunde tvingas till arbete om de icke tillika vore öfverbevista tjufvar eller tiggare» de der ändock icke ulan mångå och invecklade omgångar kunde förflyttas ur samhället till arbetshusen, hvilket allt måhända ägde sin goda guund i obestridliga theorier, fastän det motverkade administrationen af det practiska lifvet, antager berörde betänkande, med 1»vilket Lans-Styrelsen nu för andra gången sig förenar, ”äfven andra och inre orsaker, som bidraga till fattigdomen och som måste sökas i sederne och lefnadssättet.
Dit räknas väsentligen Öfverflöd, Lättja och Dryckenskap/* I tillämpningen häraf lör detta mig nådigst anförtrodde
Län, låten jag Betänkandet fortfara, ty det kan icke läsas för ofta. "1:0 Öfverflöd och Vällefnad, kunna icke med skäl tillvitas Småländska allmogen.
Han äter tarfligt och befinner sig väl af en kost, som i mången annan Landsort skulle anses som en nödfallshjelp.
Han kläder dg i allmänhet utan flärd oell af egen tillverkning; Och på många ställen bibehålla sig i detta afseende fädernes seder oförändrade sedan år - hundraden.
Hans enda, men också så myckel förderfligare ofveiflöd är bränvinet.
Deremot finner man ofta ett helt annai förhållande hos Handtverkare och Näringsidkare.
Ingen Näringsidkare i Europa tyckes hafva så litet sinne, som den Svenska, för den stilla, småningom stigande borgerliga förkofran, som grundar sig på måttlig men besparad vinst och går med långsamma, men säkra steg, lill välmakt och rikedom.
Svenske Näringsidkare deremot, äfven handlanden, vill icke blott vinna hastigt oell öf'verdi'dfvit, utan äfven genast omsätta sin vinst i njutning och vällefnad.
Han vill blifva rik för att lefva yppigt, och förmögen för att lefva väl: och långt innan han är någotdera, ställer han sig som lian vore det.
Det är icke heller nog, att han sällan tänker på alt bespara något af dagens vinst, utan han antieiperar äfven på den väntande förtjensten och lefver i allmänhet utöfver sina tillgångar.
Det obestånd, som härigenom ofta yppar sig i de högre Borgare-Clnsserne, för väl sällan personligen lill fattighuset: det skickar endast Creditorerne dit; men i de lägre, leder ett sådant öfverdrifvet lefnadssätt slutligen icke blott till armod, utan äfven till fattigvård, som i städerne lill betydlig del betungas af Handlverkares Barn.
Grunden lill denna förvillelse ligger dels i bristen på hushållpanda, dels äfven i fåfängan, eller kanske rättare i afundsjukan, som från uråldriga tider blifvit ansedd som ett stående drag i Svenska National-lynnet.
Denna tål ingen öfverlägsenhet och den lägre Samhälls-Classen vill ej vara sämre än den, som står närmast öfver honom.
Då nu afdelningarne, enligt vårt Statsskick, äro mångå, så uppkommer en mångfaldig täflan om hvem som först skall ruinera sig.
Detta onda häfves måhända mindre genom öfverflödsförordningar och förmaningar, än genom eflerdömen af ett tarfligt och flärdfritt lefnadssätt, Deraf kunde man vänta sig det bästa, men det är möjligt, att man ämiH torde få vänta någon lid. 2:0 Lättja och Sysslolöshet höra ingalunda lill massan af folket i Jönköpings Län.
Tvärtom torde på få ställen i Riket finnas en mera idog och sträfsam allmoge.
Ett icke ovanligt undantag härifrån utgöra likväl de redan omtalte Backstufvu-sittarne, hvilkas antal årligen tilltager.
Hos dessft finner man ofta en oerhörd lättja.
Den som är utkastad på samhällets yttersta gräns och vet förut, att lian ingen behållning kan förvärfva, förlorar snart lusten att göra försök dertill.
Socknen måste i alla fall slutligen försörja honom, och han finnér likgiltigt om det sker några år förr eller sednare.
Derföre är det icke sällsynt, att en sådan vägrar erbjuden arbetsförtjenst, nem - ligen då Potäterna lyckats för året.
Han förtjenar då genom en dags arbete hvad han och hans hushåll kunna lefva på i tre eller fyra: och att bespara något för framtiden, anser han af nyssnämnde skäl för onödigt: derföre är det hans grundsalts att sofva i maklighet, så mycket han kan i de goda, och tigga så snart han får i de svåra åren.
— Man klagar äfven här, som annorstädes, öfver tilltagande lättja hos tjenstefolket: dock torde väl detta mest gälla för Stäclerne och den nästgränsande trakt af Landsbygden, som de hunnit förgifta.
Men vill man se lättjan i sin vederstyggligaste, ehuru visserligen privilegierade skepnad, så bör man endast betrakta skarorna af våra dagligen kringströfvande Gesäller.
Hos dem mötes hvarje anbud af arbete med undanflykter och hvarje vägran af understöd med otidigheter.
Botemedlet emot detta oskick vore lätt funnit, om det endast finge begagnas.
Det bestode deruti, att hela denna lösa svärm sattes, icke på tukthusen, som i allt fall icke kunde rymma dem, ulan under t jensteh jons-stadgan.
Della har också vid flera Riksdagar varit yrkadt, men blifvit med tapperhet afslaget, såsom ett ingrepp i Städernas välfångna privilegier.
— Desse, den Svenska näringsflitens irrande Riddare, stryka derförr ännu alltjemt omkring, obehindrade och förpassade.
Från stad till stad, från krog till krog kringföra de i all maklighet sin arbetsföra lättja och sin vämjeliga liderlighet, och föreställa på sitt vis en del af den lagstiftande makten, väl icke vid Riksdagen, men på landsvägarne imellan Torneå och Ystad.
Det är redan anmärkt, att författningarne emot andra lösdrifvare, som ej hafva den lyckan att vara Gesäller, blifvit, i senare tider, mycket mildrade.
Till följe deraf är behofvet af laga försvar ganska inskränkt: och det är numera svårt att förklara någon för lösdrifvare, när han endast iakttagit vissa formaliteter, som väl förändra sakens juridiska, men ingalunda personens moraliska beskaffenhet.
Följderna häraf visa sig öfver allt.
Lösdrifveriet är förbjudet till namnet, men finnes mer än någonsin i verkligheten.
Correetionshusen hafva ej rum att emottaga lättingarne och Krono-Betjeningen saknar tid att anmäla och lagföra dem. 3:o Hvad slutligen angår
Dryckenskapen, sä är det en beklaglig sanning, att den i detta Län är likaså allmän bland allmogen, sora annorstädes, och att denna last är i hög gFad gängse.
Utan att deltaga i de nu på en tid vanliga declamationerna häremot, som åtminstone ingenting uträtta, är Läns-Styrefsen pä det fastaste öfvertygad om fylleriets förderfliga inflytande både på nationens fysik oeh moral, och der - jemte på dess ceconomiska välstånd, som i sanning ej har någon farligare fiende i landet.
Om allt detta är och har egentligen aldrig varit någon fråga bland tänkande män.
Frågan är endast den, huru delta onda skall motarbetas.
Dryckenskapslasten har visserligen i vårt land mångå tillfälliga anledningar, men den har derjemte en, som är grundad i menniskans medfödda behof af förströelser och vederqveekelser, hälst under vår polhöjd, med ett strängt arbete och bekymmersamma vilkor.
Delta behof kan icke tillintetgöras, men väl kan och bör det ledas i en annan riktning och derigenom förädlas.
•— Det har fordrats mansåldrar för alt vänja Svenska Allmogen lill bränvinsrusen och göra dem till en herrskande national-last.
Man kan icke med skäl hoppas, att det onda på en gång skall upphöra.
Nykterhets-föreningarne åsyfta otvifvelaktigt ett godt ändamål, men så vidt de söka afskaffa allt bruk af bränvin, är det fara värdt, alt de åstadkomma detsamma, som införselförbud i handeln, nemligen lurendrägeri.
— Så länge ännu husbehofsbränningen får fortfara, och Statsverket deraf årligen påräknar en betydlig inkomst, så länge allmogen icke lärt sig att sjelf bereda eller har tillgång på en annan mindre skadlig dryck: så länge tänkesättet fortfar attavara så obildadt, att mängden ej har sinne för någon annan njutning än den rent materiella: —■ så länge allt delta förblifver oförändradt, är det fruktan värdt, att dryckenskapen icke kan utrotas.
Under sådana omständigheter lärer man också kunna hoppas mesta framgången af det bemödande, som användes för att rädda åtminstone det uppvexande Slägtet från förderfvet.
Prof, Utdrag dm a5 Felruarii 1839. 1°9 Till de uti ConstitutionsUtskottets Betänkande, N:o 56, tillstyrkte, af det inom Utskotten införda Ornröstningssätt föranledda smärre redactionsjernnkningar, nemligen : uti RegeringsFormens 56$. 2 Mom. sista punkten , 69 5 punkten, 97 §. 2 punkten, io3$. 5 punkten, och 108 4 punkten, samt Riks dagsOrdningens 6a §. 1 punkten, 63 $. a Mom. 2 punkten, 64 §. 3 punkten, 65 <§, 2 punkten, och 73 §. senare punkten; dock, hvad 56 §. a Mom. sista punkten Regerings.
Formen angår, under det dervid anmärkta vilkor, att, om ConstitutionsUtskottets i Memorial, N:o 461 afgifne förslag till nyssnämnde Moments ändring och omflyttning skulle godkännas, komme det nuvarande förslaget att förfalla.
Ut' 60 §. a punkten RegeringsFormen, enligt Constitations - Utskottets Betänkande N:o 16.
RegeringsFormen, enligt ConstitutionsUtskottets Betänkande N:o 54. 2:ne tillägg vid slutet af 98 §•
RegeringsFormen, enligt Cönstitutions-Utskottets Betänkanden Niris 62 och 70.
Uti 102 §. 7 punkten RegeringsFormen, enligt Constitutions-Utskottets Betänkande N:o 68; Ilo Prof. Utdrag den 23 Februaru *829.’
Uti 21 §•
Riksdagsordningen, enligt Cort-’ stitutionsUtskottets Betänkande N:o 11.
Uti 20 §. 1 Mom. 3 punkten Riksdags^ Ordningen, enligt ConstitutionsUtskottets Betänkande N:o 36.
Uti 33 <§.
Riksdagsordningen» enligt Constitutions - Utskottet*] Betänkande N:o 65.
Tillägg af en ny punkt vid slutet af 37 §.
Riksdagsordningen, enligt Constia (utionsUtskottets Betänkande N:o 61.
Uti 37 2 Mom.
Riksdagsordningen j enligt Constitutions-Utskottets Betänkande N:o 15.
Uti 5g <$. 2 Morn.
Riksdagsordningen; enligt Constitutions-Utskottets Betänkande N:o 77. 2:ne tillägg vid slutet af 65 §.
Riksdagsordningen, enligt
Be^ tänkanden Ntris 62 och 73.
Uti 79§.Riksdagsordningen , enligt ConstitutionsUtskottets Betänkande N:o 12.
Uti ingressen till TryckfrihetsPörordnih; gen, enligt ConstitutionsUtskottets Betänkande, !N:o 26; jemte tillägg vid slutet^ af 1 4 Mom. samma Grundlag, enligt ConstitutionsUtskottets Betänkande N;o g* Prof. Utdrag den 25 Februarii 1829. lii Uti sistnämnde §.
6 Mom, 2 punkten , enligt Constitutions - Utskottets Betänkande N:o 37:
Uti samma §.
7 Morn.' senare ”punkten och 2 4 Morn., enligt ConstitutionsUtskot tets Betänkande N:o 51.
Uti samma Moment, punkten näst före den sista, enligt ConstitutionsUtskottets Bertan ka nde N:o 57,' Uteslutande af 4 §. 8 Mom.
TryckfrihetsFörordningen, enligt ConstitutionsUtskottets Betänkande N:o 10 j ech Uti 5 §.7 Mom.TryckfrihetsFörordningenJ jemte uteslutande af 9 Mom. i nyssberöida <§, enligt ConstitutionsUtskottets Betänkande !N:o 17* Från Hedervärda BondeStåndet S. D.
Äf de fran 1823 ars till nuvarande
Riksdag hvilanda förslag till ändringar i Grundlagarne blefvo, vid förnyad föredragning, följande icke antagne, nemligen, H2 Prot. Utdrag den 2 3 Februarii 1829. de som innefattas i Constitutions-Utskottets vid sista Riksdag afgifne Memorial, N:o 83, om tillägg till törsta Momentet a£ 56 §.
Re-; geringsFormen. N:o 48, 1 livad det rörer förändrad redaction af 24 $, 1 Morn. 2 punkten, 31 $. 1 Mom. 34 §. 1 Mom. b2 §. och 57$.
1 Mom. 2 punkten ; och i sammanhang dermed N:o 77, om ny redaction af Riksdagsordningens 59 §, N:o 60, om tillägg af ett 4ide Moment vid slutet af 49 §.
N:o 35, rörande förändrad lydelse af 15 §.
Nio 46, om förkortning af 56 samt tillägg och förändring i 81 §.
N:o 16, om ändring af 60 $.
Regeringsformen ; och N;o 3 i,‘ om ett nytt Moment vid slutet af 68,$.
Utdrag den 23 FelruarU 182g; JJj S. D.
Vid förnyad föredragning af de fran 1823 ars till nuvarande Riksdag hviJande dels af Kongl.
Majit i Nåder fram* ställde, dels af ConstitutionsUtskottet beredda förslag till Grundlagsändringar, fann BondeStåndet nu för godt att bifalla de Förslag, hvilka innefattas i ConstitutionsUtskoltets vid sista Riksdag afgifne Memorial, nemligen: N:o 45; hvarigenom Utskottet afstyrkt bifall till Kongl. Majlts Nådiga Proposition den 5 Augusti 1823, om upphörande af Konungens a röster i Högsta
Domstolen och deraf föranledda förändringar i 5 , 17 , ig ? 8i, 23 och 88 SS- af Regeringsformen.
N:o 70, genom hvilket Utskottet afstyrkt bifall till Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition den 16 October 1823, om upphäfvandet af OninionsNätnnden öfver Högsta Domstolens ^Ledamöter; och Kongl. Majits derpå grundade Förslag, att 103 §.
Regerings Formen och 64 §.
Riksdagsordningen må upphäfvas samt 104 $•
RegeringsFormen undergå en lämplig omarbetning.
N:o 48, så vidt det rörer ändring af 4g §. 1 Morn. och 2 punkten RiksdagsOrd-; ningen.
Ig28 och 18*9, 9'.de Sami, g 5:eije Haft. 11^ Prof. Utdrag den 23 Febrnarii 1829.
N:ris 54 och j5 , med förslag till ändring af 13 $• 2 Mom.
N:o 41, om tillägg af ett fr.te Mom. i 34 g.
N:ris 42 och 44, om tillägg af ett 7:de Mom. till sistnämnde §. samt deraf härflytande smärre ändringar i 17, 19 och 22 af Riksdagsordningen.
N;o 53, om några smärre ändringar och tillägg i ty och 22 §§.
N:o 56, om några, af det inom Utskotten införda omröstnir.gssätt, föranledda mindre förändringar af 56, 6g, 97, 103 och 108$$.
RegeringsFormen , samt 62, 63 , 64, 65 och 73 §§.
N:o 30 , rörande ny redaction af 37 §.
RegeringsFormen ; N:o 52, om ändring i 63 §.
Ntris 62 och 73» rörande tillägg till 98 §.
Utdrag den 26 Februari!
1I5 N:o 68, om förändrad redaction af loa §, 7 punkten RegeringsForrr.en ; No 40, rörande förändring af 14 §. 4 och 5 Mom.
Riksdagsordningen , och N:o 36, om ändring i *3 §.
Ridderskapet S. D. DS nu ånyo föredrogos ConstitutionsUiskottets sedan 1823 års Riksdag hvilande , samt den 5 sistlidne Januari! p| bordet lagda förslag till Grundlagsändringar , stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l.-o Att de af Utskottet föreslagne smärre Redactions-jemkningar uti 56 jjj, 2 Mom. »ista punkten RegeringsFormen , samt 62 §. 1 punkten, 63 2 Mom. 2 punkten, 64 §. 3 punkten, 65 §, 2 punkten, och 73 §. se - Den <z6 Februarii 1829. 516 Fiol.
Vidrag d»n 16 Feirdårii 1829, hare punkten Riksdagsordningen, af Ridderskåpet och Adeln bifollos. 2to (Ått de af ConstitutionsUtskottet framställde partiela oell af hvarandra oberoende Förslag till ändring af 37 §.,65 §.,98 §. och 102 §• 7 punkten RegeringsFormen , samt 14 §• 4 och 5 Mom., 21 §, 23 §. 1 Momi 3 punkten , 28 §., 29 §. 3 Morn., 33 §. s M örn, och 79 §. 5 punkten Riksdagsordningen af Riddeiskapet' och Adeln antogos; hvaremot Utskottets förslag till förändrade Redactioner af 56 och 8« §§. , 60 §. a punkten och 68 §•
RegeringsFurmen, samt 13 §. a Morn., 37 §, 1 och 2 Morn., 43 och 44 $. 2 Mom.
Riksdagsordningen af Ridderskapet och Adeln afslogos. S. D. Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets sedan 1823 års Riksdag hvilande samt den 5 sisth Januarii på bordet lagda Förslag tilL Grundlagsändringar, sfan-j nade Ridderskapet och Adeln i följande ber slut: 3:0