Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föregående Ständer hafva ock, genom sina beslut i afseende å detta ärende och de derför anförda skäl omisskänneligen ådagalagt, att de funnit verkställigheten af den fällda domen icke öfverenstämma med ett billigt afseende å de i detta mål för presidenten af Billbergh förekommande mildrande omständigheter, hvilka numera, sedan han aflidit, måste i ännu högre grad tala till förmån för hans efterlemnade familj.
Under sådana förhållanden har Utskottet, som likväl ansett betänkligt att helt och hållet eftergifva statens rätt till ersättning af presidenten af Billberghs qvarlåtenskap, trott sig ega giltig anledning att föreslå, det sterbhuset, emot inbetalning till statsverket utaf ett belopp af 6,666 r:dr 32 sk. banko, som ungefärligen motsvarar en tredjedel af boets behållning enligt bouptekning, derest statens fordran ej tages i beräkning, måtte från all vidare ersättningsskyldighet befrias.
Utskottet tillstyrker alltså Rikets Ständer att till svar å Kongl. Maj:ts nådiga proposition meddela, det Rikets Ständer medgifva att, sedan ett belopp af 6,666 r:dr 32 sk. blifvit, i afräkning å ifrågavarande balans af presidenten af Billberghs sterbhusdelegare till statsverket inbetaldt, den bemälde president ådömda ytterligare ersättningsskyldighet må efterskänkas.
I I , StatSrUlskotlels Utlåtande, N:o 69.
Reservation af herr Norin:
"Då genom
Stats-utskottets i förevarande fråga fattade beslut ett preju dikat af högst betänklig art är på väg att tillskapas, anser jag mig skyldig att deremot nedlägga min reservation.
Genom vederbörlig domstols beslut har den ansvarsskyldighet, som i detta mål drabbat presidenten af Billbergh, blifvit bestämd, och det tillkommer icke, efter mitt förmenande, hvarken Stats-utskotlet eller Rikets Ständer att inlåta sig i granskning eller bedömande af detsamma.
Utskottet har således begagnat sig af det enda skäl som qvarstår och hvarpå det grundat sitt tillstyrkande om eftergift, till väsendtlig del, af statens rättmätiga anspråk på ersättning för dess lidna förlust, nemligen framhållandet af aflidne presidenten af Billberghs stora förtjenster om fäderneslandet under en redan förfluten ti'd.
At dessa också af mig, likasom, jag hoppas det, af en och hvar odeladt erkända förtjenster, har jag öppet förklarat att fullkomlig rättvisa äfven af staten bör lemnäs, blott ätt detta sker på ett för slaten värdigt sätt, hvilket jag dock betviflar inträffa med den nu af Utskottet föreslagna åtgärden. -— Tillfälle att genom handling ådagalägga ett sådant erkännande hade icke bordt saknas och jag anser till och med icke hinder möta, alt ännu under fortgången af Riksdagen ett förslag i denna syltning kan för Rikets Ständer framläggas, hvarigenom på en gång helgden af domstolens beslut iakltages och en gärd af aktning och rättvisa tilldelas förtjensten.”
David Andersson Irån Hallands län, Christen Andersson från.
Malmöhus län och Lars Basmusson från Götheborgs och Robus län.
\:o 6‘9.
Ank. till Exp.-U(sk. d. 1 Murs. 1851 kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers sednast församlade
Revisorers berättelse om granskningen af de under Kommers-kollegii förvaltning ställda fonder.
{Rgs Afa.)
Till följd af erhållna remisser å Rikets Ständers år 1849 församlade Revisorers afgift Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 69.
15 na berättelse om granskningen af nämnde fonders förvaltning och räkenskaper för åren 1847 oel) 1848, har Stats-utskottet genomgått denna, bland Riks-ståndens medlemmar utdelade berättelse, jemte
Kommers-kollegii deröfver infordrade underdåniga utlåtande, och får nu meddela de yttranden och upplysningar, samt göra de framställningar, som Utskottet funnit påkallade af hvad härvid förekommit. 1 :o Angående namnteckningarna under tryckta Kongl. Bref. (Revisionsberättelsen sid. 1.)
Med anledning af Revisorernes anmälan* att, å ett till Kommers-kollegium aflåtet Kongl.
Bref så väl konungens som föredragandens namnteckningar voro i tryck anbragta, anser sig Utskottet böra upplysa, att Kongl.
Maj:t, enligt ett i 1828 års författningssamling intaget nådigt Bref af den 19 Mars samma år, beslutat, att de Kongl. Cirkulär-bref, som dädanefter genom Statsexpeditionerna utfärdades, skulle tryckas, samt endast titeln till embetsverket eller embetsmannen med skrifna ord ifyllas.
Då tillämpningen af detta beslut, så vidt Utskottet kunnat erfara, icke förorsakat något missbruk eller eljest medfört någon olägenhet, och då Utskottet icke delar Revisorernas yttrade åsigt om formenligheten deraf att Kongl, skrifvelse^ under hvilka konungens namn är tryckt, förses med föredragandes egenhändiga namnteckning, får Utskottet hemställa, att hvad Revisorerne sålunda anmält och yttrat icke må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 2:0 Angående Manufakturdiskontens osäkra fordringar.
(Revisionsberättelsen sid. 2.)
Enligt den i revisionsberättelsen förekommande uppgift å dessa fordringars belopp, har detsamma under de begge revisionsåren ökat sig med ej mindre än 20,402 r:drl6sk. och utgjorde, vid 1848 års slut, 182,801 r:dr 17 sk. 2 r:st.
A den således fortgående betydliga tillökningen af ifrågavarande fordringar, hvilken skulle visat sig ännu större, derest icke en summa af 0.349 r:dr 0 sk. 9 r:st., efter hvad af, berättelsen bifogade, räkenskapsutdrag inhemtas, blifvit afskrifven uti manufakturdiskontens hufvudbok för år 1847, bar Utskottet funnit sig föranlåtet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet; hvarjemte och dådetta för diskontfondens förkofran och utvidgade verksamhet menliga förhållande hufvudsakligen torde böra tillskrifvas beskaffenheten af nu gällande föreskrifter angående säkerheten IG Stals-Utskoltels Utlåtande, N:o 69. för de lån, sorn af nämnde fonds medel utgifvas, Utskottet häraf hemtat anledning till framställandet af det förslag: att Rikets Ständer må i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta granska dessa föreskrifter, samt derefter i nåder utfärda sådana nya eller förändrade stadgande!), hvarigenom manufakturdiskonstens säkerhet för derifrån utgifna låns behöriga återbetalning, på ett i möjligaste måtto tillfyllestgörande sätt, betryggas, samt dylika kapital- och ränteförluster, som diskonten hittills måst vidkännas, så vidt, utan åsidosättande af de med ifrågavarande lån afsedda ändamål sig göra låter, för framtiden förekommas. ii: O Angående affär andet af ett, från längre tid tillbaka i manufakturdi skontens räkenskaper balanseradl, belopp.
(Revisionsberättelsen sid. 2.
Kommers -kollega underdåniga Utlåtande sid. 32, 33.) Sedan Kommers-kollegium utredt och upplyst förhållandet med det år 1810 på denna diskonts räkning i Rikets Ständers bank insatta belopp af 16 r:dr 12 sk., för hvars försvinnande ur räkenskaperna revisorerne ansett erforderlig åtgärd böra vidtagas, har Kongl Maj:t, genom nådigt bref af den 2 iMars nästlidet år, till iakttagande vid detta och framtida likartade fall, förordnat: att då Rikets Ständers banks attester öfver skedda insättningar å manufakturdiskontens dervarande räkningar icke inom tio år från insättningsdagen hos diskontkontoret företeddes, egde bemälte kollegium att beloppet från balansen afföra och såsom inkomst i Diskonstens vinst- och förlustkonto upptaga, hvarefter attest-inneinoehafvarens rätt till godtgörelse för det insatta beloppet komme att bero på särskild anmälan hos kollegium samt pröfning af för handen varande omständigheter.
Efter hvad Utskottet inhemtat, har, till följd af detta stadgande, den i revisionsberättelsen omförmälda balanspost redan blifvit ur räkenskaperne afförd, hvadan det med revisorernes framställning åsyftade ändamål således redan vunnits; och lärer följaktligen denna framställning icke påkalla någon vidare åtgärd.
4:o Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 69. 4.0
Angående särskildt anslag för bestridandet af några å gamla Ulldiskontfonden anvisade utgifter.
(Rev.-berättelsen sid. 6, Kommers-kollegii utlåtande sid. 33 —SS.-)
Under erinran om det af förut afgifna Revisionsberättelser ådagalagda förhållande, att gamla ull-diskontfondens årliga inkomster voro otillräckliga för betäckandet af de till utgående från samma fond anvisade kostnader, uti hvilket missförhållande någon förändring svårligen kunde förväntas, hafva Revisorerne yttrat, att den tidpunkt snart skulle vara att motse, då, efter det samtliga kapitalbehållningarna medtagits, fonden komrae att befinnas urståndsatt fullgöra sina ålagda förbindelser.
Vid sådant förevetande och då tillförene väckta förslag angående gamla ull-diskontfondens sammanslagning dels med manufakturdiskonten och dels med nya ull-diskonten icke funnits antagliga, hafva Revisorerne, som ansett omförmälda kostnader vara af behofvet påkallade, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet å angelägenheten deraf att särskilda medel anvisades till bestridande af den del utaf gamla ull-diskontens utgifter, hvilken af dess inkomster icke motsvarades.
Instämmande uti Revisorernes härom yttrade åsigt, har Kommers-kollegium i underdånighet hemställt, huruvida icke Kongl. Maj:t skulle finna skäl att antingen af allmänna medel, som kunde för detta ändamål disponeras, anvisa ett årligt anslag till gamla ulldiskontfondens förstärkande eller ock hos rikets nu församlade ständer göra nådig framställning om ett sådant anslags beviljande, dervid kollegium uppgifvit, att en summa af minst 2,000 r:dr årligen kunde beräknas såsom erforderlig för betäckande af skillnaden mellan diskontfondens årliga inkomster och utgifter.
För att erhålla närmare kännedom em beloppet och beskaffenheten af nyssnämnde fonds nuvarande tillgångar och skulder samt inkomster och utgifter, har Utskottet förskaffat sig del af fondens sednast afslulade räkenskaper, jemte åtskilliga andra handlingar rörande föremålen för och anledningarne till de fonden för närvarande ålagda utbetalningar.
Härvid har också Utskottet vunnit en ytterligare bekräftelse på det af Revisorerne anmälda och af Kommers-kollegium vitsordade förhållandet, att denna fonds kapitalbehållning
I sednswss tider oafbrutet minskats, och att fondens understödjande på ett eller annat sätt är ovilkorligen nödvändigt, så vida icke dess årligen sig ökande skulder inom en föga aflägsen framtid skola komma att öfverskjuta de återstående tillgångarne.
Men deremot har, efter hvad Bilt. till /?
Pro t. 4850 1851. 4 Sand. 1 Afd. 19 Höft. 3 4 8 Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 69.
Utskottet erfarit, den under bemälte kollegii förvaltning äfvenledes ställda och för likartade föremål jemväl disponibla fond, h i ken bil at sig genom uppkomna besparingar å manufaktur- och extra licent- m. fl. medel, under samma tid vunnit en årlig tillökning.
Då Kongl. Majit, under den f3 näst!.
November, i nåder förklarat
Sig icke finna skäl att vid innevarande riksdag aflåta nådig proposition till Rikets Ständer om gamla ull diskonlfondens förstärkning, utan deremot tillåtit Kommers-kollegium att för framtiden tills vidare göra årlig anmälan hos Kongl. Majit 0111 och till hvad belopp fondens utgifter under det föregående året öfverstigit samina års inkomster, på det Kongl. Majit i hvarje fäll måtte kunna pröfva, huru och i hvilken mån ersättning derför kunde varda anvisad, så Och enär Kongl.
Majit följaktligen lärer funnit
Sig i tillfälle att, åtminstone under den närmaste framtiden, kunua bereda fonden det för dess fortfarande bestånd erforderliga understöd, utan att Rikets nu församlade
Ständer för sådant ändamål behöfva anvisa några »åtskilda medel, anser sig Utskottet böra hemställa, att den af Revisorerne i sådant afseende gjorda framställning må förfalla. ö'o
Angående redovisningen för de vid stamschuferierna befintliga, kronan tillhöriga, får.
Vid gamla ull-diskontens hufvudböcker finnas visserligen bilagda årliga förteckningar å dessa fårs äntal, från hvilka förteckningar Revisorerne hämtat den i deras berättelse, sid. 6, derå meddelade Uppgift; men sagde förteckningar upplysa icke om de förändringar, son) genom tillkomst och afgång vid hvarje särskildt stamschäferi, i afseende på kronans dervarande får, under årets lopp inträfTat; och fastän sistnämnde diskont merendels tillskjutit kostnaderna för fårens anskaffande från utrikes orter, samt bestridt de för stamschäferiernas vidmakthållande erforderliga utgifter, förefinnes icke bland diskontens räkenskaper någon redovisning för de medel, hvilka kunna Uppkommit genom verkställda försäljningar för kronans räkning af, dessa schäferier tillhörande, får.
Då Utskottet anser omförmälde förteckningar jemväl böra innehålla de upplysningar, hvilka, såsom här ofvan blifvit -anmärkt, för närvarande icke af desamma inhemtas, och då den hittills saknade årliga redovisningen för de genom nyssberörde försäljningar uppkomna medel synes böra till Kommers-kollegium aflemnas, för alt gamla ull-diskontens räkenskaper bifogas, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständer, Sfats-Utskottets Utlåtande, N:o 70. 19 alt hos Kongl. Majr.t i underdånighet anhålla, alt de i dessa hänseenden erforderliga föreskrifter roå till framtida iakttagande varda yederbörande meddelade. 6:0
Angående ett i Norrköpings; ull-kontors räkenskaper affördt belopp för inköpt red.
(Rev.-berättelsen, sid. 6.
Kommers-kollegii tind. uti. sid. 35.)
På sätt redogöraren uti sjn infordrad,e förklaring upplyst, har den anmärkta olikheten ^mellan det afförda inköpspriset för 5 famnar ved och det uti verifikationshandlingen upptagna belopp till hans egen förlust genom miss-skrifning tillkommit, hvadan Utskottet hemställer, att denna anmärkning må förfalla. 7:o
Angående redovisningen för anslaget till anskaffande af tiga unions-: vapen och flaggor vid åtskilliga konsuls- och vice konsuls-stalioner.
(Rev.-berättelsen, sid. 8.
Kommers-kollegii utlåtande, sid. 35.)
Enär den redovisning för detta, utaf handels- och sjöfartsfonden utbetalda, belopp, hvilkens fördröjda afslutande gifvit Reyisorerne anledning till deras jjärom gjorda anmälan, enligt hvad Kommers-kollegium upplyst, under December månad 1849 blifvit till Kammarrätten öfverlemnad, för att derstädes undergå föreskrifven granskning, lärer denna anmälan icke föranleda någon åtgärd.
JH:o 70.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Mars 1851, kl. 2 e. ra.
Utlåtande, angående beqiird afskrifning af det för uppbyggandet af stiftskyrkan i Hernösand beviljade lån.
(Rgs. A fel.) Efter omförmälande af Rikets Ständers beslut vid 1844 och 1845 års riksdag, hvarigenom stiftskyrkans i Hernösand, under ilera föregående riksmöten framställda och af Ri - 20 Slats- Ulskotlels Utlåtande, N:o 70. kets Ständer gillade, anspråk att komma i åtnjutande af de 124 tunnor domkyrkospanmål, sorn från Hernösands stift utginge till Upsala domkyrka, biel' underkändt, och förstnämnde kyrka således gick miste om den tillgång, hvilken var påräknad för återbetalningen af de för kyrkans ombyggnad, utöfver kyrkokassans behålluiag och församlingens egna tillskott, erforderliga och genom lån anskaffade medel, har herr G. P.
Rönblad uti en inom borgare-ståndet väckt motion, föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja afskrifning af det vid sagde riksdag Hernösands stads- och Hernö landsförsamling, för denna kyrkobyggnads fullbordande, beviljade lån af 40,000 R:dr; hvilket lån efter 5 års förlopp borde återbetalas med 5 procent årligen af den ursprungliga lånesumtnan; dervid 3 procents ränta för det återstående kapitalbeloppet skulle beräknas.
Såsom skäl till den sålunda föreslagna afskrifningen, har bemälte motionär hufvudsakligen anfört: att, fastän alla andra stifts- eller domkyrkor i riket åtnjöto betydliga årliga statsanslag, voro endast 33 tunnor 1§ kappe korn anslagna för Hernösands kyrka, hvilken inkomst blott kunde beräknas till 220 ndr årligen 'och icke ens skulle vara tillräcklig för kyrkans underhållande, samt följaktligen än mindre lemna något öfverskott till byggnadsfond; att öfriga domkyrkor, åtminstone till största delen, voro uppbyggda på allmän bekostnad; att det syntes obilligt och orättvist att
Hernösands stadsoch landförsamling skulle vidkännas hela kostnaden för dervarande stifts-kyrkas uppbyggande; samt att derest den oväntade utgången af frågan angående
Hernösands stifts domkyrkospanmål kunnat förutses, församlingen, vid kyrkobyggnadens företagande, säkerligen mera afsett sina tillgångar, än uppfyllandet af sin önskan att stiftsstaden skulle komma att ega en prydlig domkyrka.
För öfrigt har motionären, till upplysning om sammanlagda beloppet af de med kyrkobyggnaden förenade kostnader, bifogat ett utdrag af kyrkans räkenskaper, enligt hvilket dessa kostnader, utom de af församlingens invånare under byggnadsåren utgjorda och af motionären till ett sammanlagdt värde af 5,000 r:dr beräknade dagsverken, skulle i det närmaste uppgå till ett belopp af 94,000 r:dr, samt församlingens redan uttaxerade bidrag till byggnaden och betalningen af derigenom förorsakade skulder ulgöra mer än 22,000 r:dr.
Slutligen har motionären förbehållit sig att, derest det af honom nu framställda förslag icke skulle bifallas, få, sedan denna fråga blifvit afgjord, göra de vidare fram' ställningar angående förevarande ämne hvartill ett sådant beslut kunde föranleda.
Stats-utskottet, till hvars behandling denna motion blifvit remitterad, har till den deruti meddelade uppgift angående domkyrkospanmålen inom Hernösands stift, ansett sig böra tillägga den upplysning, att, enligt Stats- och Ekonomi-utskottens betänkande n:o 12 Slals-Ulstiollels Ill/ilande, N:o 70. -21 viii 1844 oell 1815 ars riksdag, ulgör donna spanmål, utom hvad deraf är anslaget till Upsala domkyrka, 70 tunnor, men afl en del af densamma "ålgar till en särskild svnodalbyggnads umbo haltande , sa att endast återstoden eller den af motionären uppgifna qvantitet tillfaller Hernösands sliftskyrka; hvarförutan Utskottet jemväl torde böra erinra, att det lån, hvarom nu äi fråga, efter hvad handlingarna för sagda riksdag utvisa, icke blof af dåvarande Slats-utskolt tillstyrkt och af Rikets Stander beviljadt förr, än frågan om de till domkyrkan i Upsala fran meranämnde stiit utgående dorrikyrkotuonor, genom riksståndens stridiga beslut, förfallit.
Enär det serskilda, ansenliga, understöd utaf allmänna medel, som för fullbordandet af den nya kyrkobyggnaden i Hernösand erhållits, endast i egenskap af lån med bestämda ålerbelalningsvilkor blifvit begärdt och af Rikets Ständer beviljadt, skulle efterskänkandet af den fordran, staten för samma lån eger, ofelbart komma att utgöra ett serdefes betänkligt prejudikat, helst då en sådan eftergift ej kunde anses vara föranledd af några, vid lånets erhållande icke förutsedda, men sedermera inträffade händelser eller andra tillfälliga omständigheter, hvarigenom lånlagarnes förmåga att sin betalningsskyldighet uppfylla blifvit i väsendlligare män förminskad eller helt och hållet tillintetgjord.
Med afseende härå och då den ifra— gaslällde afskrifningen af omförmälde lånesiimma naturligtvis skulle förorsaka ej allenast en icke obetydlig minskniag i Riksgäldskontoret nu egande och för mångfaldiga allmänna behof påläknade tillgångar, utan ock en framtida obenägenhet emot beviljandet af enahanda, utaf andra menigheter sökta, och för dem möjligen högst behöfliga, låneunderstöd, får Utskottet hemställa att Jenna afskrifning icke må varda af Rikets Ständer beviljad.
Reservation af Lektor II allman: “Under medgifvande al den i allmänhet rigtiga grundsatsen, att vid liqvid af de lån, staten beviljar, föreskrifria vilkor böra noggrant iakttagas, tior jag likväl, alt föräållanden kunna inräffa, då ett undantag från den allmänna regeln är af billighet påkalladt, och de af Rikets Ständer vid (lera tillfällen beviljade afskrifningar och förändringar i stadgade betalningsvilkor visa, att föregående Ständer så bedömt saken.
Ett sådant förhållande synes mig ega rum i afseende på den sökta afskrifningen af ett, vid 1844 och 45 årens riksdag, 22 Slats-ltskottels Utlåtande, N:o 70. till Hernösands stad och Hernö landsförsamling utlemnadt lån.
Dä kommunen söktQ. detta lån för uppbyggandet af sin nya kyrka, var det vid föregående riksdagar af Slänt derna understödda anspråket på de så kallade domkyrkbtunnorna från Hernösands stift icke af Ständerna ännu underkändt, och kommunen egde någon anledning att hoppas en gynnande utgång af denna fråga och således att erhålla tillräckliga utvägar all fullgöra sina förbindelser till statsverket.
Beskaffenheten af det understöd, Slals-utskottet tillstyrkte, var genom motionen bestämdt, och då kommunen, utan afseende på den ofördelaktiga utgången, emottog detta låneunderstöd, hvste den förmodligen hopp om för-, ändrade framtida förhållanden.
Med detta lånebilräde och betydliga egna uppoffringar har församlingen uppbyggt en star och dyrbar kyrka, passande för en stiftsstad, men vida betydligare, än för stadens oell landsförsamlingens eget behof fordrades.
Kostnaden för denna byggnad uppgår, dagsverken inberäknade, till nära 100,000 r:dr. och församlingen har, utom kvrkokassans behållning 38,000 r:dr, för byggnaden utgifvit omkring 27,000 r:dr, eller tillsammans 65,000 r:dr, således redan vida mera. än en kyrkobyggnad för kommunens eget behof skulle fordra.
Efter så stora uppoffringar kan det icke förlänkas en kommun med ringa och i allmänhet medellös folkmängd, om den af Rikets Ständers rättvisa och billighet väntar lindring i sina tunga bördor, och efter min öfvertygelse hade Stats-utskollet kunnat och bort gå kommunens önskan till mötes.
Det är väl sanni, att Hernösands kyrka är i åtnjutande af ett behållet tiondeanslag af 33 tror 1| k:pr korn, motsvarande en årlig kontant inkomst af ungefär 220 r;dr; men denna summa lärer icke ens blifva tillräcklig för underhållandet af den dyrbara kyrkan, ännu mindre komma att lemna något öfverskott för liqviden af ifrågavarande lån, hvilket således måste liqvideras genom afbetalningar, uttaxerade på den lilla kommunen till ett betydligt årligt belopp, uppgående ända till 60 å 70 ndr på enskilda stadens innevånare: en årlig skatt, som måste undergräfva invånarnes välstånd.
Kommunernas skyldighet att sjelfva bygga sina kyrkor bestrides icke, men detta åliggande bör icke kunna utsträckas längre, ån till uppbyggande af kyrkor till den storlek och beskaffenhet kommunens eget behof häfver; och det bör å andra sidan icke nekas, att der, såsom i en stiftsstad måste vara "förhållandet, en större kyrkobyggnad af vidsträcktare dimensioner, i annan och kostbarare stil kan anses behöflig, statens förbindelse inträder att komma till undsättning med afpassadc Statsbidrag.
Hernösand har redan utgifvit för sin stiftskyrka vida mera, än en dylik byggnad, lämpad efter kommunens eget inskränkta Stuts- Utskottets Utlåtande, N:o 7i. 23 behof, kunde uppföras för, och jag anser dess fordran alt af statsverket erhålla understöd, billig, men, i betraktande af Statsverkets inskränkta tillgångar, vågar jag endast tillstyrka, att, under iakttagande i öfrigt af stadgade betalningsvilkor, halfva lånesuinman måtte af-1 skrifvas.
Ett pi ejudikat, grundadt på rättvisa och billighet blir aldrig betänkligt., meri väl motsatsen.” rVto 71.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Mars 1851, kl. 2 e. ni.
Majlis nådiga proposition, angående af Majoren G.
Hennich sökt ersättning för innehafda häst-hemmans räntor vid f. d.
Westgöta kavalleri* regemente. CV. A.) Sedan kaptenen i armén, majoren Gustaf Bennich den 29 December 1848 hos statskontoret anhållit att han, sorn den 11 Juni 1816 undfått nådigt afsked från sin vid Westgöta regemente innehafda kaptensbeställning, med tillstånd att såsom kapten i armén qvarstå, och derefter intill 1821 års slut uppburit de till löjtnantsbeställningén vid förste majorens sqvadron af f. d. Westgöta kavalleri-regemente anslagna, af honom innehafda, häst— hemmansräntor, matte likaledes för år 1822 och följande åren berörda räntor utbekomma, och Stats-konloret, med åberopande af Kongl, kungörelsen den 8 September 1824, enligt hvilken fordringar bos stats-verket böra hos bemälde embets-verk anmälas inom
December månad året efter det desamma uppkommit, under den 24 April 1849 förklarat, att majoren Bennich, jemlikt Kongl, brefvet den 20 December 1811, väl vore, såsom i armén qvarstående, berättigad att för åren 1847 och 1848 utfå ersättning för ifrågavarande häst— hemmansräntor med 591 r:dr 29 sk. banko, men att, beträdande bt loppet för åren 1822 till och med 1846, utgörande 6,332 r:dr 43 sk. 5 rist., majoren försutit deu i ofvanberörda kungörelse stadgade tid, inom hvilken liqvid för sistnmände belopp skolat sökas, i följd 24 Stafs.-Utskottets 1'tlåtande, N:ö 71 hvaraf Stals-kontorot \ agrade utgifva ilen fordrade ersättningen; så hade Bennich ut i härölver til!