Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
J a g har ett litet mödernearf.
J a g reder m i g n o g.
» » N e j, nej, n e j.
» H a n reste sig, o c h ö g o n e n l å g a d e lidelsefullt.
H o n svarade endast m e d en f ö r v å n a d b l i c k.
H o n förstod h o n o m d å e j!
H a n s s t ä m m a v a r åter l u g n, o c h han frå- gade: » H v a d har gjort er s å d a n?
» H o n rätade p å sig o c h stod stolt o c h h ö g framför h o n o m.
D e stora, bruna ö g o n e n, s o m k u n d e stråla så v a r m t, o, så varmt, s å g o ärligt in i h a n s.
» Jag älskar er. » D e t g i c k s o m en ljusglimt öfver h e l a hans väsende.
H o n förstod honom.
» F a r v ä l, I l s e.
— H ä s t e n skall v a r a färdig o m en t i m m e.
H i n n e r ni p a c k a till dess. » » J a; j a g hinner. » Iduns panoptikon.
l o I et käns en s m u l a lugnande nu, mina d a m e r; inte s a n t?
" I?
Flyttningen, den stora, besvärliga höst- flyttningen, är öfverstökad, o c h de allra värsta skamfilningarna p å s a l o n g s m ö b e l n äro öfver- skylda, tack vare snickarens l i m p a n n a o c h p o l e r s u d d.
Man har hunnit så tämligen k o m m a sig i o r d n i n g i den nya v å n i n g e n; kanske har m a n o c k s å k o m m i t underfund m e d, att d e n har ändå flere o c h betänkligare fel än den gamla, trots sina 2 0 0 k r o n o r s h ö g r e pris.
Men i alla fall har man hunnit arbeta sig in i en resignerad stämning; äfven ofullkomlig- heterna kunna j u för öfrigt ega n y h e t e n s behag.
O c h äfven d e n d e r andra flyttningen — j a g vet inte rätt, hur j a g skall kalla den — är nu öfver.
F ö r r i verlden hette den pigflytt- ningen, m e n j a g är säker på, att vissa unga d a m e r m e d hattar efter näst sista m o d e t o c h intima förbindelser i n o m de lägre graderna af den värfvade armén skulle känna sig grufligt stötta, o m m a n a n v ä n d e ett så simpelt o r d.
» Frökensomgårfruntillhandaflyttningen » skulle, e h u r u en smula ovigt, n o g klinga bättre i deras ö r o n o c h k u n d e derför gerna a c c e p t e - ras, o m bara uttrycket v o r e exakt, m e n det är det g u d n å s inte.
T y nu är det ofta så, att det är inte » fröknarna », s o m » g å frun till h ä n d a », utan det är frun, s o m s u b o r d i n e r a r under d e m.
Man vet emellertid, h v a d j a g menar.
Den d e r unga d a m e n, m e d energisk u p p n ä s a, k n u b b i g a armar o c h en tunga, vi- gare än den djerfvasie akrobat, s o m förr re- g e r a d e i edert k ö k, har lemnat plats för en annan, s o m kanske o m en v e c k a eller par skall » r e g e r a » ändå värre.
L y c k l i g t v i s sker i vår rastlösa tid omsättningen af d e s s a.
» v ä n i n n o r i familjen » så pass ofta, att de s m ä r t s a m m a känslor, skilsmessan eljes utan tvifvel skulle förorsaka, nu betydligt för- slöats, o c h de k o m p l i m e n t e r, s o m ibland vid afskedet utbytas, vittna i allmänhet i c k e o m n å g o n pjunkig sentimentalitet å någondera sidan.
Nu är emellertid äfven den der flyttningen öfver, o c h s o m s ä s o n g e n s m e s t ansträngande tid ännu inte är inne, kan man pusta ut en s m u l a o c h hvila sig efter höstbråket.
Man letar fram några franska r o m a n e r ur sitt b o k - skåp o c h drar i g e n o m några s i d o r för att rusta sig till Coquelins-turnén.
* * * bl.
I I PN U I I M U I " A n n o n s e r m o t t a g a s e n d a s t m o t k o n t a n t llqvld I f ö r s k o t t a f 2 6 ö r e pr&lt;«- spalt, petltrad (
Ingen annons Införes under I krona Coquelin blir teatersäsongens stora clou, l i k s o m Meinnigarne v o r o det i våras.
Det kan j u inte vara tu tal o m vår skyldighet att falla ned i stoftet inför d e n n e tiljans d a n d y, s o m blott m e d makten af ett rörligt ansigte o e h en k o m i s k repliksägning till den fullstän- diga grad eröfrat verldens hufvudstad, alt han kan linda b å d e d e s s teaterdirektörer o c h dess publik kring sitt lillfinger.
A h, m o n s i e u r C o - quelin!
Vi äro c h a r m e r a d e, ytterst c h a r m e - rade öfver eder vänliga nedlåtenhet att k o m m a hit o c h taga ifrån o s s våra tiokronesedlar o c h vårt sinneslugn.
Vi förstå kanske i c k e så fasligt m y c k e t, af hvad ni skall k o m m a alt säga o s s, m e n det b e h ö f s j u i sjelfva verket inte, ty vi veta på förhand, att det är roligt o c h q v i c k t, att det är det finaste o c h mest k o n c e n t r e r a d e extrakt, s o m kan tänkas af hvad n o b e l k o m i k heter.
Ja, vi le redan p å för- hand, bara vi få se edert välbekanta n a m n i bladen.
Det skall i c k e kosta er d e n minsta m ö d a att eröfra S t o c k h o l m; vi ä r o redan e r - öfrade, o c h ni b e h ö f v e r blott k o m m a hit för att konstatera det.
Vi langa fram våra fyra t i o k r o n o r med en min, s o m v o r e vi allesam- m a n s m e d l e m m a r af familjen R o t s c h i l d, o c h det, fastän vi ha en o b e h a g l i g förkänsla af allt det prutande o c h a c k o r d e r a n d e, s o m vi sedan måst hålla m e d butikfröknar o c h sy- m a m s e l l e r för att spara in vårt bidrag till eder recett.
Vi ä r o bra lyckliga i alla fall, vi s o m b o i landets c e n t r u m o c h kunna få sola o s s några aftnar i d e n n e teaterfurstes glans.
Det fins olyckliga m e d m e n n i s k o r i Å m å l eller Grenna, s o m n ö d g a s afstå från det nöjet.
Hvad skola de taga sig till, de stackars s m å fruarna o e h de söta s m å fröknarna ute på landsbygden?
Ja, h v a d vet j a g?
Medan vi anstränga våra ö r o n o c h vårt minne för alt höra o c h förstå hr C o q u e l i n s pariserjargon, sitta de kanske i allsköns fridfullhet o c h s t o p p a korf.
Oeh d e l v o r e sannerligen inte det sämsta, de k u n d e taga sig till.
En väl sagd replik, en k o m i s k gest, en skrattretande » g u b b e » kan vara en härlig sak, m e n en delikat g r y n k o r f är inte heller att förakta.
Jag är rädd för, alt det äfven bland C o - quelins spekfatörer k o m m e r att finnas en hel del g o d t folk, s o m, o m de ville vara upprik- tiga, skulle n ö d g a s bekänna, att de på det hela förstå sig bättre på det senare än på det förra.
Smånotiser från qvinnoverlden.
Föreningen för sömmersUor firade i sön- dags å stora börssalen härstädes sin årsfest och tillika en sorgefest öfver stiftarinnan, fru Elisa- beth Nyström, född Rosenius.
Festen, som var synnerligen talrikt besökt, inleddes med en psalm- vers, hvarefter kyrkoherden A. W. Staaff i varma, vältaliga ordalag skildrade den hänsofna stiftarin- nans kärleksrika hjerta, praktiska sinne och sunda, lefvande kristendom.
Talaren tolkade föreningens tacksamhet för hennes ädla lifsgerniug och ma- nade till välsignelse öfver hennes minne.
En so- losång af ett fruntimmer med pianoackompagne- ment följdes af två soli för mansröst, äfven ac- kompagnerade af piano och en 16 röster stark fruntimmerskör.
Derefter upplästes föreningens årsberättelse, af hvilken framgick, att bazaren till förmån för sömmerskornas sommarhem inbragt 2,012 kr.
samt att sommarhem förlidet år beredts åt 27 sömmerskor för en kostnad af 749 kr.
31 öre och i år åt 29 för 698 kr.
15 före- ningsmedlemmar hade begagnat sig af en för dem anordnad gyranastikkurs o c h 20 af en dito skrif- kurs, 12 hade erhållit full sjukhjelp, 69 fri vård och medicin, hvarjemte föreningens läkare biträdt med 270 konsultationer.
99 kr.
66 öre hade ut- delats i tillfälliga understöd.
Föreningens inkom- ster hade under året uppgått till 3,473 kr.
69 öre och utgifterna till 1.555 kr.
Tillgångarne utgöra nu 4,326 kr.
60 öre — en reservfond s o m tryggar föreningens bestånd och vidare utveckling.
Efter ännu ett par sånger serverades te, hvar efter den enkelt högtidliga festen slutades med bön o c h psalmsång.
ta * * Nya Idun hade förliden lördag sitt sedvan- liga månadssamqväm, hvarvid efter diskussionen musik för piano o c h sång utfördes af medlemmar inom sällskapet samt för citlra af en för aftonen inbjuden gäst.
Taflor voro utstälda af fröknarna Palm, Strömberg, Keyser o c h Wahlström samt en tafla, af Julius Kronberg, af fru V. Lind f. Ben- dixson.
Lär teckna o c h måla!
Af professor Ludvig von Räsler.
i^ftjag vill r å d a hvarje u n g flicka att lära sig t e c k n a, h o n m å ha t a l a n g eller ej.
A t t lära t e c k n a är att lära sig se.
D e n, s o m blott n å g o t litet öfvar sig deri, ser naturen, konsten, k o r t sagdt allt m e d helt andra ö g o n än de, s o m ej ha n å g o t b e g r e p p o m t e c k n i n g.
H v i l k a fördelar a f alla s l a g vinnas ej häri- g e n o m f ö r h e l a lifvet!
H ä r ha vi t. e x.
uppfinnandet o c h påteck- nandet a f mönster för broderier o.
, s o m j u alltid är n å g o t, s o m b o r d e l i g g a nära till hands för hvarje d a m, l i k a s o m ö f v e r h u f v u d mönster för a l l a q v i n l i g a handarbeten j u i sanning b o r d e l i g g a mera för en q v i n n a s u p p - finnings- o c h t e c k n i n g s f ö r m å g a än en m a n s, och detta så m y c k e t mera, s o m en q v i n n a bättre kan veta, h v a d s o m är lätt eller svårt att sedan utföra.
M e n för att uppfinna dessa mönster måste m a n v a r a i besittning a f ett formsinne, s o m v ä c k e s o c h utbildas g e n o m teckning.
D e regler, enligt h v i l k a ett m ö n - ster uppfinnes, äro ej svåra att l ä r a; i afse- e n d e p å s m a k är dessutom qvinnan mannen öfverlägsen o c h k o m m e r att b l i det ä n n u mer, när s m a k e n odlats, d. v.
s. när h o n lärt sig n å g o t litet teckning.
M e n teckning o c h uppfinnande a f mönster äro äfven i p e - kuniärt hänseende fördelaktiga.
Tapetfabri- k e r n a betala för ett nytt mönster ä n d a u p p till 1 0 0 kr., mattfabrikerna ä n n u mera.
M o d e t i d n i n g a r n a måste d a g l i g d a g s m e d d e l a n y a mönster för handarbeten, h v i l k a för det mesta betalas m y c k e t v ä l; här är säkert ett fält för det q v i n l i g a handarbetet.
Ä f v e n fotografien o c h litografien äro lätt tillgängliga för q v i n n a n.
F o t o g r a f e n b e h ö f v e r hjelp v i d retoucheringen.
M e n härför måste man k u n n a t e c k n a.
Ä f v e n s å litografien bju- der ett v i d t fält för den u n g a flicka, s o m lärt litet t e c k n i n g o c h m å l n i n g.
I England lefva hundratals m å l a r i n n o r b l o t t a f att g ö r a originalutkast till d e b e k a n t a gratulationskor- ten.
E n u n g flickas m å l n i n g a r ä r o j u o c k l ä m p l i g a att a n v ä n d a s p å solfjädrar, k a k e l - u u g s s k ä r m a r m.
m., l i k a s o m till gobeliner, dekorering a f porslin, majolika, terracotta o. s. v.
Q v i n n o r, s o m äro s k i c k l i g a i teckning o c h aqvarell, tillegna sig äfvan snart e m a l j - måleriets teknik.
I F r a n k r i k e är det uteslu- tande q v i n n o r, s o m sysselsätta sig d e r m e d oeh d e r a f finna sitt l i f s u p p e h ä l l e.
D e t kräf- ves i c k e stor talang till vare sig det ena el- ler det andra, endast flit Dch kärlek till saken.
D e n, s o m ej b e h ö f v e r g ö r a sig en förvärfs- k ä l l a a f d e n n a färdighet, k a n d o c k i g e n o m den s a m m a förskaffa sig en b e h a g l i g förströ- else.
D e r f ö r b ö r a alla q v i n n o r l ä r a sig att teckna.
V i d användandet af konstindustri- ella m å l n i n g a r kan b l o t t b l i tal o m sådana
p r o d u k t e r, s o m stå öfver deu v a n l i g a dilettan- tismen.
F ö r att vinna afsättning för m ö n - ster till q v i n l i g a handarbeten b ö r man sända d e m till utgifvare a f mönster- o c h m o d e b l a d.
A n t a r ej den ene det, k a n s k e den andre g ö r det.
V i n n a mönstren b i f a l l, lära v ä l cj be- ställningar p å andra arbeten l ä n g e låta v ä n t a p å sig.
F ö r att k u n n a teckna tapetmönster är det n ö d v ä n d i g t, att m a n n å g o t känner till tapeternas fabrikationssätt.
Detta kan man lätt låta v i s a o c h f ö r k l a r a f ö r sig i hvilken s o m helst tapetfabrik.
D e s s a tapetfabriker afsätta så åter monsterna.
P å s a m m a sätt förhåller d e t sig m e d mönster för mattfabri- k e r; endast att tillverkningsmetoden här är n å g o t mindre lättfattlig.
Gobelinsmålningar k ö p a s o c h m å l a s äfven m y c k e t p å beställning a f m ö b e l m a g a s i n o e h tapethandlare.
Qvadrat- metern betalas m e d o m k r i n g 5 0 kr.
Denna slags målning, s o m utföres p å ett särskildt derför v ä f d t tyg, är det svårt att skilja från äkta g o b e l i n.
M e s t inbringande torde retouchering a f f o - tografier v a r a för h v a r o c h en, som k a n teck- n a o c h m å l a n å g o t mer än en v a n l i g retou- c h ö r o c h derför o c k k a n leverera ett l å n g t bättre o c h m e r a l e f v a n d e arbete.
J a g har haft elever, som slagit sig p å detta fack, o c h s o m n u f ö r u t o m b o s t a d o c h k o s t ha 1 8 0 0 k r o n o r o m året.
S å d a n a d a m e r b ö r a o c k en tid g å i lära hos en driftig r e t o u c h ö r.
K u n n a d e b l o t t först t e c k n a o c h m å l a, s k o l a de snart tillegna sig äfven d e n n a färdighet.
Dug- l i g a retouchörer, som taga e m o t elever, finnas i hvarje större s t a d; o c h g e n o m dennes re- k o m m e n d a t i o n får m a n helt säkert sedan plats hos en fotograf.
F ö r gratulationskort, b o k m ä r k e n o c h mat- sedlar, h v a r a f m a r k n a d e n är ö f v e r s v ä m m a d, finner m a n g o d afsättning v i d a l l a k r o m o - l i - tografiska anstalter.
F ö r utkastet till ett så- d a n t k o r t betalas i a l l m ä n n h e t 1 5 å 2 0 kr.
I möbelmagasinen köper man vackert målade kakelungsskärmar och skärmväggar o c h be- ställer m å l n i n g a f d y l i k a.
F ö r afsättning a f p o r s l i n s m å l n i n g a r bär m a n v ä n d a sig till p o r - slinsaffärer.
K a n m a n prestera n å g o t g o d t, k o m m a för visso arbete o c h beställningar ej att brista.
H u f v u d f e l e t h o s d e damer, s o m vilja för- tjena penningar g e n o m målning, ligger deri, att de för det första ännu i c k e lärt tillräck- ligt, när de vilja börja förtjena; för det an- d r a äro de till en början i c k e n ö j d a m e d en liten förtjenst, utan v ä n d a sig derför strax till ett nytt o m r å d e; för det tredje t a p p a de fullständigt m o d e t o c h all tilltro till sig sjelfva efter de första o g y n s a m m a resultaten.
Hur m å n g a f ö r s ö k förgäfves får i c k e en m a n g ö r a, innan han når p e k u n i ä r själfständighet, o c h d o c k stå så m å n g a flere m e d e l till hans för- fogande!
som nu står för dörren — Mårten gås ' dag!
Men vi våga väl ock förutsätta, att en eller annan ny- gift liten fru blir tacksam för en verkligt pålitlig fingervisning, och att till och med törhända någon af de längesedan mångbepröfvade kan lära en ny finess deraf.
Beskrifningen, som här följer, förskrifver sig från Tyskland, derifrån, som kändt, bruket att just den 10 och 11 november äta gås har sin upprin- nelse, och der konsten att smakligt anrätta den står högt.
Den feta gåsen rengöres väl, svedes af öfver en koleld eller en spritlåga och befrias från de i skinnet qvarsittande fjunen; härefter rifver man af den med ljumt vatten, salt o c h mjöl, tvättar den i kallt vatten, torkar väl in- o c h utvändigt, gnider invändigt in den med salt o c h fyller den med skalade o c h i tärningar skurna äplen, som blandas med russin eller i vatten halfkokta katrin- plommon.
Äfven kan man fylla gåsen med ka- stanjer, som befrias från bägge sina skal, med något smör och litet buljong eller vatten kokas halfmjuka samt blandas med i strimlor skuren, skalad mandel och äplen, rensade russin, något socker och i smör gulstekta hvetebrödstärningar.
Efter engelsk me- tod deremot inlägger man följande fyllning, som äfven den blir synnerligen delikat: af 375 gram hackadt kött (hälften svin och hälften kalfj gör man en färs med peppar, muskot, champingnoner eller tryffel, rifvet hvetebröd och 4 ägg.
När gåsen är fyld, gör man en inskärning i ändan af bukskin- net, drar ihop detta öfver gumpen, binder till vingbenen, lägger gåsen i en panna med bröstet upp, saltar den, gjuter litet vatten öfver o c h ste- ker den 2 till 3 timmar i ugnen under flitigt öf- vergjutande o c h afskummande af fettet.
För att göra feltet än rikligare kan man steka ett stycke fett fläsk till sammans med gåsen.
Skulle gåsen vilja bli allt för brun, så lägger man några med fett insmorda ark papper deröfver; vända den får man ej.
Sedan man anrättat gåsen på fatet, rör man lös steksatsen från pannan med litet kokan- de vatten, afskummar ordentligt fettet, gjuter så- sen genom en sil och kokar den med tillsats af ytterst litet brynt eller obrynt mjöl, så att den blir tunt simmig.
Unga gäss, som slagtas och ätas sommartiden, måste, då de äro mycket magra, stekas med smör.
p Och nu till svartsoppan!
Då gåssoppan är färdigkokad liksom vanlig bul- jong, upptages kråset, soppan silas och får stå till nästa dag; när den är kall afskummas flottet.
Soppan sättes nu öfver elden, blandas med sirap och ättika efter smak.
Gåsblodet silas genom durkslag, o c h deri vispas två fulla matske- dar hvetemjöl, förut utrördt i litet ättika.
När mjölet är väl blandadt med blodet o c h soppan i stark kokning, slås blodet långsamt i soppan under ständig vispning, så att den ej lägger sig till botten af kastrullen.
Mån fortfar med vispnin- gen, till dess soppan kokat med blodet.
Sedan slås den genast upp i skålen eller krukan; först sönderskäres dock kråset i lagom stora stycken, som läggas i soppan.
Skall soppan gömmas, öfversmältes den med flott, när den kallnat, och på detta sätt kan den förvaras en å två må- nader, då den står på ett friskt och fuktfritt ställe.
— Då den skall serveras, kokar man sviskon och äppelklyftor, som läggas i soppan.
För att ser- vera sju a åtta personer med svartsoppa, behöfvas krås efter tre gäss o c h kanna blod. — Qvinnans bref.
Ur det nyutkomna arbetet » Qvinnans fem gåfvor ».
» N u m e r a l i g g e r d e t i n g e n ö f v e r d r i f t i att säga, att e n g o d d e l a f vår t r e f n a d ocli l y c k a b e i o r pä verksamheten hos vår grannes p e n n a n Simeon Sobersides.
I gåstiden.
" ijMu då vi äro midt inne i den sköna gåstiden, W * härliga dagar för alla älskare af denna mat- nyttiga husfogel, som en gång fordom på Capi- tolium j u visade sig duglig äfven till något annat än endast stek, nu kanske ett par små beskrif- ningar på, huru en verkligt delikat sådan jemte den obligata svartsoppan skola tillredas, ej vore ovälkomna.
Vi betvifla visserligen på intet vis, att det stora flertalet af husmödrarbland våra ärade läsarinnor, långt kanske förr än ens » Idun » sett dagens ljus, anrättat mången charmant gåsstek, som förskaffat dem deras herrars och mäns tack- sammaste erkännande och för evärdeliga tider inför desses gastronomiska fantasi bredt en viss njutning- ens rosenfärgade nimbus öfver den årets stora dag, y|||) J) ågon har sagt, att o m man vill läsa den lättaste, mest nervösa o c h mest målande stil, b ö r man lägga sig i försåt för postbudet och i dess väska söka efter alla b r e f med ett fruntimmers handskrift.
V i befara emellertid, att i våra brådskans tider konsten att skrifva b r e f liksom konsten att konversera börjar gå förlorad äfven hos fruntimmer.
Flere bref än förr skrifvas visserligen, men de » raspas i h o p », o c h brefskrifvaren gör sig icke den mödan att i dem skrifva något, som är värdt att läsas.
O m familjer genom händelsernas skickelse åt- skiljas, kunna deras spridda medlemmar i c k e jåW » upprätthålla förbindelsen med hvar andra genom ett tillfälligt postkort eller telegram, utan en- dast genom en omsorgsfull o c h trägen bref- vexliDg.
» U n d e r första tiden vi voro gifta », klagar en äkta man, » plägade hon skrifva till mig på crémefärgadt papper med hennes monogram, men nu deremot säger hon hvad hon önskar på ett vanligt bref kort. » D e t är verkligen nödvändigt att åter npp- lifva den gamla goda seden att föra en o m - sorgsfull o c h elegant brefvexling, full af be- hag mellan vänner, ty bref skola innehålla nå- got af brefskrifvarens eget j a g o c h vara värda att bevaras o c h läsas, sedan handen, som skrif- vit dem, länge sedan multnat.
Många qvinnor skrifva bref först o c h tänka efteråt, o c h hälften af de bref, de skrifva, b o r d e de aldrig hafva skrifvit, eller också skulle de hafva skrifvit dem vida bättre, o m de tänkt förut o c h skrifvit se ' n.
Somliga skrifva endast för att förbruka en öfverström- mande arbetslust eller för att skaffa sig en afledning för sina känslor, såsom den franska dam, hvilken skref till sin m a n: » J a g skrifver till dig derför, att jag ingen- ting har att g ö r a; jag slutar derför, att jag ingenting har att säga. » E t t bref, som skrifves af ren lätja, är sanno- likt icke synnerligen intressant.
V i skola icke heller bafva m y c k o t att säga, så vida vi i c k e tänka på de ämnen, hvilka vi veta, att den person, till hvilken vi skrifva, skulle sätta värde på att höra, o m vi talade m e d den samma.
D e flesta menniskor vilja veta nyheter o c h erhålla underrättelser i sina bref o c h icke blott få en sammanfattning af hvad de sjelfva sagt i ett föregående.
K a n någonting vara mera platt än stilen i följande b r e f från ett fruntimmer: » Det måste vara m y c k e t angenämt för er att ha er syster hos er, o c h hvad den o c h den händelsen måtte ha varit för en öfver- raskning!
Utan tvifvel är ni m y c k e t glad, att den och den o. s. v.
, o c h er plan att göra så o c h så skall nog visa sig vara g o d.
» Några underrättelser o m nyheter, som man fått höra, o c h att visa något litet sympati, allt efter som förhållandena kräfva, äro der- emot en g o d o c h förträfflig sak, men icke att förtiga allt, som händt.
A l l a hafva vi känt oss förargade öfver ett bref, som vi antagit vara svar på vårt eget, men som i c k e tager den minsta notis o m våra anspråkslösa förfrågningar o c h icka ens o m - nämner, att vårt b r e f k o m m i t fram, utan l e m - nar alla frågor utan svar o c h m e d sällsam fyndighet undviker hvarje skymt till underrät- telser o m det ämne, som mest intresserar oss.
D e t skulle vara en stor tröst för deras vän- ner, o m många fruntimmer i ämnen, som icke stå i förbindelse m e d äktenskap, kunde lemna omedelbara oeh korta svar i likhet m e d detta svar från en ung hustru i förra seklet till en prestman, som anhållit o m hennes hjerta o c h h a n d: » Pastor Stephen M i x.
— Mary Stoddart. » Förmågan att skrifva ett kort b r e f o c h än- dock säga allt, som behöfver sägas, är af stör- sta värde.
E n illa hopsatt, illa affattad skrif- velse, som börjar m e d en plump o c h slutar med en kråkfot, skall aldrig duga till något.
Den måste vara klar och rakt på saken, o m - sorgsfullt skrifvea o c h ordentligt hoplagd.
D å brefportot var dyrt, vinnlade sig menni- skorna o m att göra brefven värda portot för att på detta sätt få något för sina penningar.
Fastän Macaulay midt under sin lysande par- lamentariska bana, då bjudningar o c h besök
haglade på h o n o m, hade tillräckligt m y c k e t ar- bete o c h ansvar för att kunna dela med sig åt två eller tre personer, underlät han dock aldrig att skrifva de mest förtjusande b r e f till sin syster.
Sådana bref som från miss Sedg- wick eller madame de Sévigné skrefvos icke i hast o c h betraktades icke af sina författarin- nor såsom af underordnad v i g t, utan de vi- sade de personer, till hvilka de skrefvo, den artigheten, att de gjorde sig besvär.
D e bästa brefven äro oskyldigt småprat, som redogör för ens eget o c h ens vänners hvar- dagslif hemma.
L i k s o m de flesta bland oss önskade äfven Burns, att hans vänner skulle skrifva o m, hvad som först kom för d e m.
» H v a d ni ser, hvad ni läser, hvad ni hör, hvad ni beundrar, hvad ni icke tycker o m; småsaker, hvardagshändelser, nonsens eller, för att fylla ett hörn, sätt dit ett skratt i hela dess längd. » Behaget i de mest berömda brefskrifvares b r e f består till en g o d del i deras förmåga att delgifva sig sjelfva åt andra.
Så vida i våra b r e f ingenting finnes, som utan under- skriftens hjelp yppar oss, är vår egen indivi- dualitet, vår brefvexling från artistisk synpunkt utan värde.
Naturligtvis böra vi icke tala m y c k e t om oss sjelfva i ett bref, fastän den unga dam, som reste till Ostindien o c h derifrån skref h e m till sina vänner, icke behöft vara så för- behållsam, att hon slutade med följande o r d: » P.
A f min underskrift kan ni se, att jag är gift. » Detta är, i förbigående sagdt, ett godt e x e m - pel på den satsen, att kärnan i en qvinnas bref är postseriptum.