Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till polerade m ö b l e r användes n u för tiden, har j a g hört s ä g a s, s ä m s k s k i n n, o c h t r o r j a g n o g att d e t är f ö r d e l a k t i g t f ö r s t o r a s l ä t p o l e r a d e y t o r.
I s n i r k l a r o c h ' s v å r å t k o m l i g a h ö r n o c h in- skärningar behöfves en liten borste.
A f sänglinne behöfver ni för edra e g n a personer 12 par lakan (jag föutsätter då a t t n i h a h v a r s i n b ä d d) m e d d u b b e l t så m å n g a örngått, då man j u gärna b ö r b y t a sådana åtminstone hvar fjortonde dag, då l a k a n d ä r e m o t, efter h o s d e flesta häfd- v u n n e t b r u k, ej b y t a s o f t a r e ä n e n g å n g i månaden.
H a n d d u k a r b e h ö f v e r ni 4 dus- isn, o c h delar ni m i n s m a k, tar ni h v a r t d u s s i n af o l i k a m ö n s t e r o c h b e s t ä m m e r e d e r f ö r d e t e n a - m ö n s t r e t åt e d e r s j ä l f o c h det andra för eder herre o c h m a n, det e n a m ö n s t r e t f ö r ett, d e t a n d r a f ö r e t t annat ändamål.
H ä r i g e n o m u n d v i k e r ni o b e h a g e t af d e ofta v i d städningen före- k o m m a n d e f ö r v ä x l i n g a r n a af h a n d d u k a r n e.
(Forts. o. slut i nästa n:r.)
' - * Från Iduns läsekrets.
Tören n i gen " Ömsesidigt Jfosvar ".
Till Sveriges A
husmödrar!
S o m tjänarefrågan står på en för husmödrarna beklaglig ståndpunkt, i det de betyg, hvaraf en husmor skall d ö m a, o m en tjänare är lämplig att sköta den eller den ansvarsfulla platsen i hen- nes hus, skänka föga, o m ens någon, garanti för tjänarinnans karaktär samt inga upplysningar o m hennes särskilda begåfning i den ena eller andra riktningen (aldrig ett ord o m hennes fel!
), föreslår jag, att vi sammansluta oss till en re- form.
Bildande en förening (förslagsvis » ö.
A. », Öm- sesidigt Ansvar,) antaga vi till begagnande ne- danstående tryckta betyg, hvilka ej böra tillde- las en tjänare, s o m innehaft platsen kortare tid än 1 år, samt förbinda oss att efter m o g e t öfver- vägande o c h bästa insikt beteckna de olika punk- terna däri o c h att, när så önskas, gifva hvaran- dra muntliga upplysningar o m de tjänare vi haft i vår tjänst.
Den kontroll, vi härigenom få på de tjänstsö- kande — hvilken för d e m naturligtvis k o m m e r att kännas s o m ett band — gengälda vi g e n o m att v i d hvarje tjänsteårs slut tilldela d e m en gåfva i form af pengar.
Förslagsvis efter första årets tjänst på en plats: 10 kronor o c h sedan 5 kronors stegring för hvarje år.
Härigenom skulle säkerligen befrämjas, att tjänarne stannade kvar på sina platser längre än som nu för tiden är brukligt, samt att de icke vid minsta anledning till svårighet aller obehag började tänka på o c h tala o m att » flytta ».
V å r förening skulle icke behöfva några sam- mankomster, följaktligen ingen lokal, inga års- afgifter, utan torde det vara tillräckligt, att med- lemmarna uppgåfve namn o c h adress på några af stadens förnämsta kommissionskontor, där be- tygen kunde tillhandahållas medlemmarna m o t en afgift af 10 öre o c h där vidare upplysningar kunde erhållas.
Ändamålet m e d dessa b e t y g är ej allenast att skaffa tjänaren en plats o c h husmodern en tjä- narinna, utan att anskaffa plats o c h tjänare, s o m passa för hvarandra.
V i veta j u alla, att hvad som passar den ena, passar icke den andra, så- väl i fråga o m yttre förhållanden — beroende på samhällsställning, uppfostran, vanor • — s o m på karaktärernas förmåga att anpassa sig efter hvarandra.
Må vi se till att k o m m a tillsammans m e d de personer, s o m vi bäst sympatisera m e d o c h hvilka bäst lämpa sig för vår individualitet o c h våra förhållanden.
Husmödrarna uppmanas därför att, såväl i eget s o m i tjänarnes intresse, v i d nedskrifvan- det af ett betyg söka vara strängt rättvisa, såväl i fråga o m tjänarnes fel som förtjänster.
Och må den husmor, s o m står i begrepp att taga en tjänare efter ett sådant » rättvist » betyg, nogsamt betänka, att såväl husmödrar s o m tjänare ha sina fel, samt att mången gång en tjänares då- liga sidor äro framkallade af en b u s m o d e r s ännu sämre.
Skulle någon vilja framkomma m e d något bätt- re förslag, vore jag m y c k e t tacksam, o c h torde det då införas i Idun eller skriftligen meddelas mig under adress: - » Husmodert, Tidningskontoret, Tegnérgatan 18, Stockholm.
Meddelanden från d e m s o m gilla mitt förslag o c h ansluta sig till saken, mottagas under samma adress.
Förslag till tryckta B e t y g för sedan såsom tjänstebetyg.
_ Ärlighet Höflighet Anständighet Villighet Ordentlighet Renlighet Pålitlighet Sanningsenlighet Vänlighet m o t barn Förtfärdighet Aktsamhet Barnskötsel Matlagning Bakning; Syltning Städning Servering Tvätt &amp; Strykning Sömnad A B
Husmoder.
* XJp notisboken.
Till en Itär familjehögtid af reser i dessa dagar kronprinsessan Victoria, nämligen till Karlsruhe för att närvara v i d firandet af sin faders, storhertigen af Baden, födelsedag den 9 september, hvilken dag storhertigen fyl- ler 70 år.
Kronprinsessan återkommer dock redan omkring den 13 till Sofiero.
Kronprinsen är förhindrad att medfölja, då han ämnar när- vara v i d d:r Nansens ankomst till Kristiania.
Afliden oratoriesångerslea.
I lördags afled å Lilla Arås fröken Amalia Walin i en ålder af något öfver 71 år.
Fröken W.
var på sin tid en af våra bästa oratoriesångerskor o c h uppträdde på 1860-talet flere gånger i Upsala o c h Västerås m. fl.
städer.
H o n verkade då för tiden därjämte som sånglärarinna i hufvudstaden.
Hennes fader var d. v. director musices vid Västerås gymnasi- u m, sedermera organisten i Leksand D.
M. Wa- lin o c h hennes bror den utmärkte operasångaren Daniel Rudolf Wälin.
Kvinna såsom klockare.
K. m:t har tillåtit Hidda Maria Olivia Norrby att anmäla sig såsom sökande till de lediga förenade folkskolelärare- o c h klockeretjänsterna i Gerums församling.
SJ En kvinnoklubb, den första i Frankrike, har nyligen bildats i Paris.
Den har det dubbla namnet » Association feminine » o c h » Ladies club ».
Dess valspråk är » Enighet, solidaritet, välvilja, s k y d d ».
Sin lokal har klubben i ett prydligt hus vid R u e Duperré, som inrymmer konversations-, läse-, arbets- o c h korrespondenslokaler.
På klubben kunna damerna intaga sina måltider, åhöra mu- sik, föranstalta expositioner o c h teaterföreställ- ningar.
Herrar äga ej tillträde, undantag göres blott för redaktörer af utländska tidningar, hvil- ka kunna få göra ett b e s ö k på klubben.
Politi- ska o c h religiösa diskussioner samt hasardspel äro förbjudna, klubbattnarne fördrifvas med musik, samtal o c h uppläsning af klassiska vers.
Klub- ben, s o m redan har 200 medlemmar, styres af en direktion, sammansatt af sex personer.
* Teater och musik.
Dramatiska teatern förde i tisdags fram sitt första nya program för spelåret — ett program m e d ej mindre än tre svenska författarnamn.
E n lofvande början således för den inhemska dramatiken!
Bara nu också fortsättningen håller!
Fredrik Nycanders versifierade » bagatell »: » Vin- drufvor » — en täck .miniatyr i rococoram, ett blad ur kärlekens, den mycket unga kärlekens b o k — b j ö d fru Harlmann tillfälle att ge det sextonåriga pojksvärmeriet i silkesstrumpor o c h pudrad peruk en betagande illusion o c h fram- kallade lifligt bifall.
En fin de s * ec ?e-pendant till » Vindrufvor » ut- gjorde, o m man så vill, Ernst Landquists därpå följande enaktskomedi » Kardborrar », där fortfa- som varit i min tjänst anställd * I stället att direkt utsätta » C » torde vara lämpligt att endast stryka den punkt, bvarorn fråga är.
rande det naiva svärmeriet tolkades af fortfa- rande fru Hartmann, nu i skepelsen af en bråd- m o g e n Stockholms-backfisch, s o m » afgudar » sä- songens hjältetenor.
Det lilla stycket hade många lustiga pointer — fru Fahlman, fröken ÅMander o c h hr Hedlund gåfvo ypperligt fyllnadsrollerna — o c h väckte m y c k e n munterhet.
Den angenäma stämningen mattades ingalunda i så klassiskt sällskap som August Blanches » Ett resande teatersällskap », s o m afslöt programmet.
Den odödlige Sjövall hade en förträfflig repre- sentant i hr Grunda-; » dyrbarare » ännu var d o c k hr Backströms garfvar Gråström och allra » dyr- barast » hr Personnes Öländer — en sublim pre- station I D e t o m v ä x l a n d e o c h glada programmet förtjä- nar att bli långlifvadt.
Premieren bevistades af konungen o c h prins Karl m e d svit.
Vasateatern har öppnat sin nya säsong m e d ett lustspel i tre akter af Alexandre Bisson, be- nämndt » Generaldirektören », en bitande kvick satir öfver fransk byråkratism, hvilken — vi må lifligt hoppas det — har så liten tillämplighet som möjligt på svenska förhållanden.
D o c k äf- ven en g o d portion fransk » fördomsfrihet » män- ger sig in de delikata mottagningsscenerna på generaldirektörens ämbetsrum, från hvilket han protegerar eller tyranniserar sina underlydande allt efter deras uppvaktande unga fruars behag och " medgörlighet, o c h det vill sannerligen den utsökta o c h elegant öfverglidande konst till, hvilken fru Håkanson o c h hr Svennberg prestera i hufvudrollerna, för att göra den starkt parisi- ska anrättningen något så när smältbar för Stock- holmsk digestion.
Förutom de tvänne nämnda framträder hr Bror Olsson fördelaktigt i en biroll, ett knarrigt gammalt » byråinventarium »; öfriga medspelande ge intet öfver medelmåttan.
Södra teatern började å n y o sin verksamhet i onsdags m e d återupptagande af Franz von Schön- thans roliga lustspel » Guldspindeln », s o m för älf- va år sedan för första gången upptogs å nämnda scen o c h rönte afgjord framgång o c h hvari hr Gustaf Bergström s o m tapetfabrikanten Klingen- berg innehar en af sina glansroller.
* Förbi!
Från holländskan för Idun af Elin Sch — y.
H (Forts.) o n g r u b b l a r p å detta o c h plågar sig m e d att f o r s k a efter f ö r s t a o r s a k e n till h a n s f ö r ä n d r i n g — att i m i n n e t å t e r k a l l a allt, s o m k u n n a t t y d a p å, att h a n s k ä r l e k k a l l n a t — m e d p i n s a m i f v e r s ö k e r h o n att s p å r a n å g o t o v a n l i g t i h a n s s m e k n i n g a r — i allt hans görande o c h låtande.
— — — B r e f v e t?
— ja, från d e n s t u n d e n det k o m v a r h a n så u n d e r l i g — s å h e l t o c h hållet f ö r ä n d r a d — o c h h a n talade aldrig o m, från h v e m det k o m.
Men hon hade gissat det — förstått allt!
D e t m å s t e h a v a r i t från h u s t r u n — från h a n s h u s t r u — h o n s o m h a t a d e h e n n e af h e l a sitt h j ä r t a.
M e n hur visste hon, hvar han fanns?
Hur h a d e h o n k u n n a t leta u p p h o n o m?
— H o n anstränger sin tankekraft till d e t y t t e r s t a, b ö r j a r å t e r att g e n o m g å d e t f ö r f l u t n a — dag för dag — t i m m e för t i m m e — o c h m e d e n s b l i r allt k l a r t f ö r h e n n e.
H o n k o m att t ä n k a p å d e n d ä r g å n g e n, d å h o n k o m h e m o c h h a n satt o c h skref o c h genast g ö m d e u n d a n sina papper m e d en brådska, s o m förvånade henne.
Ja, — o c h k o r t d ä r p å h a d e det bref k o m m i t, s o m h a n aldrig talat med henne om.
E n h e m s k a n i n g b ö r j a d e n u få m a k t ö f v e r henne.
Till h v e m skref h a n d e n där m i d - dagen?
T i l l — till h e n n e?
0 1 n e j!
nej I nej 1 D e t kan inte vara sant — d e t får i n t e v a r a s a n t!
O c h j u s t d e n d a g e n — d e n h ä r l i g a d a g e n — så r i k p å h i m m e l s k l y c k a!
h o n vill icke tro det — nej aldrig!
— — H o n r o p a r d e sista o r d e n m e d h ö g r ö s t, o c h d e t l j u d e r så h e m s k t i d e n t y s t a e n - samheten, detta nej aldrig O c h i sin smärta k ä n n e r h o n, att h o n r o p a t u t o r d e n m e d h ö g r ö s t, d ä r f ö r att h o n är r ä d d • — r ä d d s o m ett b a r n i m ö r k r e t.
Ja, h o n är r ä d d — h o n k ä n n e r a t t d e t är n å g o t, s o m står b a k o m h e n n e i d e t t a m ö r k e r — n å g o t förfärligt, s o m hotar h e n n e — något, s o m h o n icke k a n o c h icke heller v i l l s e — m e n s o m k o m m e r h e n n e att r y s a o c h fara s a m m a n i å n g e s t.
En t i m m e därefter k o m m e r han h e m, g l a d a r e o c h lifligare ä n h a n p å l ä n g e v a r i t, o c h b e r ä t t a r, att h a n träffat e n v ä n.
Det v a r f ö r s t a g å n g e n h a n träffat n å g o n af s i n a gamla bekanta, o c h det gjorde h o n o m g o d t att h a n b ö r j a t s p r a k a o c h att h a n v a r i t så h j ä r t l i g i st. f. att u n d v i k a h o n o m, s o m han nästan hade väntat.
» H e m v a r d e t?
» f r å g a r h o n litet m i s s l y n t.
H o n v a r alltid r ä d d f ö r s å d a n a m ö t e n, o c h h o n k ä n n e r s i g b e k l ä m d, d å h o n ser, h u r det muntrat u p p honom.
» V a n M e r w e — från A m s t e r d a m — m å - laren — Jag tror inte d u känner h o n o m!
» H o n s k a k a r p å h u f v u d e t, u t a n att s ä g a n å g o t, m e n h o n ser p å h o n o m o c h m ä r k e r a t t d e t är n å g o t a n n a t — n å g o t, s o m h a n e j vill k o m m a fram m e d.
Å t e r känner h o n detta s p ö k e b a k o m sig — detta h o t a n d e något, för hvilket h o n ej har n å g o t n a m n.
» H a n h a r v a r i t u t e o c h r e s t ö f v e r ett å r, » fortsätter han, » i E g y p t e n o c h M i n d r e A s i e n o c h har bott en lång tid i Konstantinopel.
H a n b e r ä t t a d e, att h a n h a d e e n h e l m ä n g d v a c k r a s k i s s e r o c h s t u d i e r därifrån, o c h frå- g a d e, o m j a g v i l l e k o m m a till A m s t e r d a m o c h se p å d e m, när h a n v a r h e m m a i g e n.
» » Till A m s t e r d a m?
— och tänker du göra det? » » Ja, hvarför skulle j a g inte g ö r a d e t?
Jag har m å n g a vänner bland v a n Mer- w e s b e k a n t a, o c h h a n f ö r s ä k r a d e att d e s k o l a t a g a v ä l e m o t m i g.
O c h — j a, ser d u r e n t ut s a g d t: jag har lofvat h o n o m det! » O!
G u d — där har h o n det n u — n u k o m m e r d e t n ä r m a r e o c h n ä r m a r e, d e t t a för- färliga, s o m h o t a t h e n n e!
H a n v i l l b o r t — b o r t från h e n n e — han börjar tröttna p å d e t t a lif e n s a m m e d h e n n e — p å d e n n a s t ä n d i g a s a m v a r o.
H a n l ä n g t a r till A m s t e r - d a m — till s i n a g a m l a v ä n n e r — — — M e n — är d e t v ä l d e m h a n l ä n g t a r e f t e r?
O c h s å t ä n k e r h o n å t e r p å d e t t a bref, s o m g j o r t h o n o m s å u n d e r l i g o c h så från- varande.
» Ä r d e t — — — är d e t b a r a f ö r att s e p å s k i s s e r n a s o m d u — — — s o m d u v i l l r e s a till A m s t e r d a m?
» f r å g a r h o n darrande m e d nästan k v ä f d röst.
H a n ser u p p o c h m ä r k e r, h u r u p p r ö r d h o n är.
Det gör h o n o m nervös, han känner sig.
f ö r l ä g e n o c h s v a r a r litet r e t l i g t: » E n d a s t för att se p å skisserna är d e t n o g i n t e.
M e n j a g kan väl också n å g o n g å n g vilja återse m i n a vänner.
K a n d u inte förstå, att j a g m å s t e b ö r j a arbeta i g e n?
— M e n f ö r att k u n n a d e t m å s t e j a g h a n å g o n a t t tala m e d.
D e t är så n ö d v ä n d i g t f ö r o s s a r t i s t e r — • d e t v e t d u n o g — o c h h u r l ä n g e s e d a n är d e t n u j a g sist t a l a d e m e d n å g o n?
D e t g j o r d e m i g r i k t i g t g o d t att j a g träffade van Merwe i dag jag känner mig så uppfriskad — o — — » O!
hvilka ord!
H o n känner att d e ä r o g r y m m a — f ö r f ä r l i g t g r y m m a — m e n h o n k ä n n e r o c k s å att d e t a l l t j ä m t är n å g o t, s o m h a n i c k e v i l l k o m m a f r a m m e d, o c h att h a n j u s t d ä r f ö r låter o r d e n s t r ö m m a f r a m, u t a n att v i l j a v a r a g r y m — eller t. o.
u t a n att h a e n a n i n g o m att h a n är d e t.
» H a n, » s ä g e r h o n p l ö t s l i g t, » d e t är i n t e s a n t att d e t är d ä r f ö r d u vill r e s a till A m - s t e r d a m!
N e j, d e t är i c k e s a n t?
N e j — n e j ljug inte!
Jag ber dig — g ö r det inte!
D e t är n å g o t a n n a t — d e t h a r j a g f ö r l ä n g e sedan förstått!
— Säg m i g sanningen, H a n!
D e l får i n t e finnas n å g o t o s a n t m e l l a n o s s!
» » N e j, n e j, d u h a r r ä t t!
— v i få i c k e b e - d r a g a h v a r a n d r a — — d ä r f ö r är d e t b ä s t att j a g t a l a r o m d e t f ö r.
d i g.
— Jag, j a g h a r fått b r e f h e m i f r å n.
» » Från henne? » » N e j, — f r å n L o l o — — d e t k ä r a bar- net.
— — » H a n s röst blir v e k, o c h h o n ser h u r h a n k ä m p a r m o t t å r a r n e.
» Från Lolo — — » säger h o n sakta, o c h det blir alldeles tyst ett ö g o n b l i c k.
» M e n hur visste d e?
» frågar h o n plötsligt.
» Hur kunde de veta din adress? » H a n sitter t y s t m e d h a n d e n f ö r och armen hvilande m o t bordet.
ögonen H o n ser p å h o n o m m e d e n s k a r p, g e n o m - trängande blick och m e d ens känner h o n s a m m a smärta, s a m m a ångest, s o m k o m h e n n e att r o p a m e d h ö g r ö s t n y s s, d å h o n var ensam.
H o n f ö r s t å r n u, att h a n h a r gjort det — detta förfärliga, s o m h o n icke ens ville tänka p å — och darrande — nästan andlös hviskar h o n: » Har du — — har d u s k r i f v i t till h e n n e?
» J a k a n d e b ö j e r h a n litet p å h u f v u d e t — endast helt obetydligt.
H o n suckar och sluter ö g o n e n i h o p p l ö s sorg.
D e t är s o m o m allt — allt o m k r i n g h e n n e s k u l l e s j u n k a s a m m a n, o c h h o n känner en stingande smärta därvid.
D e n n a förtviflans suck k o m m e r h o n o m a t t s e u p p — d ä r står h o n b l e k o c h till- intetgjord m e d slappt h ä n g a n d e armar o c h stirrar u t i r y m d e n.
» Klara, älsklingen m i n, tro d å inte!
— — ack!
— det var för Lolos skull! » ropar h a n f ö r t v i f l a d o c h s l u t e r h e n n e intill s i g.
D å h o n i n g e n t i n g svarar, fortsätter h a u nästan h v i s k a n d e, m e d a n han alltjämt håller h e n n e i s i n f a m n: » J a g l ä n g t a d e så m y c k e t efter Lolo.
— — S o m d u v e t, är h o n k l e n o c h b r u k a r ofta v a r a s j u k d e n här t i d e n p å året.
J a g g i c k o c h i n b i l l a d e m i g att h o n l å g sjuk — m y c k e t sjuk — hur det k o m sig v e t j a g i n t e — m e n j a g k ä n d e d e t så — — o c h — — så g j o r d e j a g d e t — j a g s k r e f — b a r a ett p a r o r d — o m j a g k u n d e f å träffa h e n n e — o m h o n i c k e v a r s j u k.
D å lät h o n — h o n, d u v e t — flickan s k r i f v a, att h o n i d e c e m b e r s k u l l e r e s a till m i n s y s t e r i A m s t e r d a m, och frågade o m j a g inte då ville k o m m a dit o c h hälsa p å h e n n e.
Så k o m v a n M e r w e m e d s i t t f ö r s l a g, ser d u — o c h — — o c h — —.
M e n barn, säg då någonting! » ropade han nästan snyftande » J a g t y c k e r d e t är så f ö r f ä r l i g t, att d u t a r d e t så d j u p t — o c h h v a r f ö r e g e n t l i g e n — — säg h v a r f ö r?
» H o n s t å r k v a r i s a m m a s t ä l l n i n g o c h stirrar ut i det grå töcknet, öfver hvilket aftonsolen — s o m n u dalar där långt, l å n g t b o r t a i fjärran, s p r i d e r e t t m i l d t r o s e n s k i m m e r.
U t a n att s e s i g o m eller ä n d r a s t ä l l n i n g lyfter h o n u p p h ö g r a h a n d e n o c h lägger den på hans hufvud — sakta smekande o c h l u g n a n d e, s o m o m h a n v o r e ett b a r n, s o m h o n v i l l e b r i n g a till r o.
O c h efter- s o m h a n vill det, säger h o n några ord m e d s v a g o c h k l a n g l ö s r ö s t — så o s a m m a n h ä n g - a n d e, s o m o m h o n b l o t t till h ä l f t e n v i s s t e
H a n är s t r å l a n d e g l a d o c h h a n s g l ä d t i g - h e t f r a m t r ä d e r i allt h a n s g ö r a n d e o c h lå- tande, ehuru han försöker lägga band på sig i h e n n e s n ä r v a r o.
H a n hvisslar o c h gnolar hela dagen, m e n då han tänker på h e n n e, håller h a n u p p f ö r att efter f e m m i - nuter börja på nytt.
H a n har samlat ihop alla s t u d i e r o c h s k i s s e r från d e sista t v å åren o c h sitter n u b e s t ä n d i g t o c h arbetar, ändrar o c h förbättrar o c h visar större lust o c h ifver ä n p å h e l a å r e t.
Ibland händer det, att h a n p l ö t s l i g t k o m m e r i h å g n å g o t som h a n n ö d v ä n d i g t m å s t e h a m e d sig, o c h h a n s k y n d a r d å g e n a s t u t f ö r att k ö p a det.
N ä r h a n s e d a n k o m m e r t i l l b a k a, är det alltid n å g o t i n t r e s a n t h a n h ö r t eller läst i tidningarna.
nej h v a d hon säger: » Ä c k — — j a — d e t är b r a — — » M e d a n h o n talar, s l o c k n a r r o s e n s k i m r e t d ä r u t e, o c h d y s t e r o c h g r å faller s k y m n i n g e n hastigt på.
I sin smärta känner h o n d e t så, s o m o m d e t v o r e h e n n e s l y c k a s o m s j u n k e r ned därborta i aftondimmans dysta grå.
Där dör m i n gyllene drömbild bort — tänker hon.
— — E n d r ö m således endast e n d r ö m!
N ä r h o n s å f u n n i t e n y t t r e bild för sin s m ä r t a, k ä n n e r h o n e t t d j u p t m e d l i d a n - d e m e d s i g själf — o c h m e d e n h ä f t i g s n y f t n i n g s t r ö m m a t å r a r n e f r a m.
S å står h o n e t t ö g o n - blick u n d e r stilla g r å t, s e d a n b e f r i a r h o n sig s a k t a från h a n s a r m, t o r k a r sitt tår- d r ä n k t a a n s i k t e, t ä n d e r p å l j u s, rullar n e d g a r d i n e r n a, ser till b r a s a n o c h s ä g e r s e d a n med v a n l i g o b e s v ä r a d röst, i h v i l k e n d e t d o c k finns n å g o t s o r g s e t o c h k l a n g l ö s t: » M i d d a g e n har länge varit färdig — oss g å till b o r d s.
» » K a n du tänka dig, h v e m som just n u är i A m s t e r d a m?
N e j, d e t k a n d u natur- ligtvis inte!
Jo, v a n Orpen, d u vet han, s o m målar s y m b o l i s k a saker — j a g måste försöka få göra hans bekantskap.
Och A n t o i n e m e d s i n T h e a t r e L i b r e är o c k s å d ä r, d i t k o m m e r j a g s ä k e r t att g å e n g å n g.
» låt Men i h e n n e s själ ljuder en ständig klagan: O!
d e t är f ö r b i — d e t är f ö r b i allt — allt — är s l u t!
M i n k ä r l e k s l y c k a — m i n s k ö n a d r ö m — borta — b o r t a — för alltid borta.
Hon kan icke tänka på något annat — hon p l å g a s m e r o c h m e r af d e n b i t t r a v i s s h e t e n att allt h a r f ö r ä n d r a t s — att h e n n e s lif alldrig m e r skall bli, h v a d d e t varit u n d e r d e s s a t v å år, a l d r i g m e r — a l d r i g m e r!
D e t v å h a d e s t å t t t i l l s a m m a n s, u t e s l u t n a från samhället — härefter skulle h o n stå e n s a m.
H a n vänder tillbaka dit igen — m e d sina tankar och önskningar var han redan nu där.
Nu k o m m o flere m ö r k a, d y s t r a d a g a r.
D å h o n ej talade n å g o t v i d a r e o m h a n s resa till A m s t e r d a m, h a d e h a n b e s t ä m d t a f r e s a n till f ö l j a n d e m å n d a g; v a n M e r w e b o r d e d å vara h e m k o m m e n.
H o n skulle p a c k a hans saker.
» T a g bara en liten k a p p s ä c k, » sade han, » j a g b l i r s ä k e r t i n t e b o r t a l ä n g r e ä n åtta, h ö g s t tio dagar. » » D e t är b r a, H a n, » s v a r a d e h o n l u g n t • — d e t h a d e k o m m i t n å g o t d o f t o c h d y s t e r t i hennes röst — den liknade en bruten kristallklang.
Bref med 56 inkapslade geografiska namn.
— — — H u r allmänt vi glädjas åt att höra från er, kan du nog tro!
Jag o c h alla önska, att den tur ni bruka ha, står er bi.
E n härlig ort ni valt, marken är historisk, o c h klimatet i en nedanför belägen trakt är j u rart, det m e d, i en händelse ni göra ombyte.
En dag mötte j a g Nora o c h berät- tade o m pastor Viktors bragd.
N:r 39 (256).
Fredagen den 30 september 1898.
Prenumerationspris pr år: Idun ensam kr.
» Iduns Modet., månadsuppl „ » Barngarderoben » Redaktör och utgifvare: Byrå: Klara södra kyrkog.
5 5 3 3 FRITHIOF AHm.
Randi Intrycket aE några min timmar på sagan att uppsöka om första samvaro befunnit mig med midt fru i en » Asgårdsreien », s o m stormar kämpar, rifver bort m e d d e m genom dem med Blehr var, cyklon.
fram HELLBERG.
att Jag jag tänkte i skogarna sig o c h i v i l d fart för rider luften.
ll; te årg.
Utgifningstid: hvarje fredag.
Annonsprla: 85 öre pr nonpareillerad.