Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
kapitalister, sarskildt fruntimmer, liar det länge varit ett Önskiiingsin %l a t t kunna öfverlämna vården af sina värdepapper och skötseln a f sina affärer %t någon person eller institution, som med absolut säkerhet förenade piinktligliet och noggrannhet i utförandet af det anförtrodda uppdraget äfvensom prisbilligliet.
E n såditn institution ä r Stockholms Enskilda Banks Notariatafdelning (I; ii !Zn Nyygntan 27, ' expeditionsfid 10-4), soin under garanti af Stockholiiis Eliskildn Bank åtager sig vhrd och förvaltiiing af ensltilda personers och kassors värdepapper.
Om en person hos Notariatafdeliiiiigeiz deponerar obligatioiier, inkasserar Notariatafdelningen vid förfallotiderna kupon- ger och tillhandaliåller deponenten influtna medel.
Vidare efterser ~otariatafdelningen atlottningar af obligationer och underrättar depo- nenten i god tid, ifall en denne tillhörig obligation blifvit utlottad, samt Iiimnar förslag till ny placering af det ledigblifna kapitalet.
Oin inteckningar deponeras Iios Notariatafdeliiingen imderrättar Notariatafdelningen gälaenaren därom a t t rantorna å in- teckningarna skola till afdelningen inbetalas, Iivarefter de medel, som iiiflpta, till deponenten .. redovisas.
Vidare tillser Notariatafdelningen a t t inteckningarne blifva i vederbörlig tid förnyade.
Om en Iios afdel- ningen deponerad inteckning genoin imderlaten fönlyelse skulle förfalla, ersiitter Stocklrolms .Enskilda 13tlnk därigenoin, uppkommen skada.
Förvaringsafgift: 50 öre för å r pr 1,000 kronor af deposi- tionens värde, dock ej under tv&amp; kronor.
Upplysningar om detta.för Sverige nya försakringssatt lemnas å bola- gets hufvudkontor i Stockholm, 10 Vasagatan, 1 tr., och i öfrigt af om- bud för (G.
220ji.)
Allmänna Lifforsäkringsbolaget.
, August Bergin &amp; C: o Mcbgccs-i12 f &amp; hm S ' ~eglur.
&amp; Tu f velrcm~cr STOCKHO LM 22 Lilla Vaftuaatan 22.
Telefon 51? !l.
Alla slags verktyg för läderplastik säljas billigast hos PER FROM, Stockholm, 54 2llcistersamrna~~e2: 8guctam 54.
Saxim och kliifvar slipas.
Hygieniska Skodon tillverkas for Herrar, Damer och Han,, OBS.
Prisbelöiits af Drgkt-lteforiilfö~.eiiiugeii.
m Reparationer Allt arboto utföres noggrriiiiit och af biista iiinteriol.
verkställas väl och på bestämd utlofvad tid.
P E T T E R S S O N, 5 2 Drottninggatan 5 2.
Albert Schmidts Handskaffar Stockholm, Arsenalsgatan 8.
Svenska, Engelska, Franska och Tyska proinenadliaiidskar, shviil fodrade soin ofodrade.
Balliandskar.
Order f r h landsorten utföras mot efterkraf.
tel. 71 39.
Annonser för DAGNY upptagas af f r ö k e m Imgebovg Bergströmn, 28 Östermalmsgatan.
Grmidacl 1.881. öre st in da rinna: Fröken H.
~ronius.
N y a Hush~llsskolansl Matsalar Vestra Tradgårdsgatan 19.
Särskild inatsal för friintiininer.
Fredrika-Bremer-Förb~~ndets hemstudienfdeluing ko~m mer stot anordna - för sa vidt tillräckligt milnga anmirl- niugar ske - en pristäflan för elever, so111 under 1894 genomg8 ettasig kurs i nggot af amnena historia, sven- ska och franska språken.
Vidare underrittelser lämnas genom Fredrika-Bremer-Förbundets By&amp;, Stockholm.
Fredrika-Bremer-Förbundets byrå, finn as anmälda kvinliga arbetssökande sasom: lektions- gifvare i sprak, svenska amnen, musilr, sang, ritning och m&amp;lniug, haudarbeten m.
III., svenska ocli utlaudska lärar- innor för hem och skolor; kontors- och skrifbiträden, hus- föresthndarinnor, sällskap och biträden i hem, föreläserskor, gymnaster, sjuksköterskor m. fl.
Magnusson (etablerad 1860) 46 48 Vesterianggatan 46 48 Försäljningslokaler: n e d r a botten, en, t v å och W e tr. lipp.
Största lager i Norden af Kulörta o, Svar ta Yllelrlädningstyger Kulörta och Svarta Sidentyger Bomulls-Tvattlrladniiigstyger Bchalar och Resfiltar m, m, I 0 bser~ er&amp;!
Genom direkta förbindelser med in- och litlandets förnainsta.
fabrikanter kan jag erbjiida ofvanniimda artiklm biittre och billigare iin nigon sn- nan och torde en Iivar genoin besök i mina lokaIer eller genom reqvisition af profver och varor lätt blifva öfver- tygad om fördelen att hos mig fylla sina behof af dessa artiklar.
" ' Wi ?fon " A t re / efon 28 Profver på begäran ~ e \ d 2 ~ i.
: Eie \ t \ ~n kostnadsfritt.
Några blad ur Ernst Ahlgrens lim- historia, hemtade ur bref till en syster.
Föga mer än fem å r hafva förflutit sedan i ett aflägset hörn på en af Köpenhainus tysta kyrkogårdar den graf reddes, däri den svenska kvinna, soin i lifstiden mest var känd under namnet Ernst Ahlgrm fann sitt sista hviloriiin.
Och likväl i vår snabbt löpande tid äro fein &amp; r en tidrymd tillräckligt lång för att, om ej utplåna bilden af en framstående personlighet, så atininstone låta densamma frainstå i det förgångnas visserligen matta och däiiipade, inen i de flesta fdll förklarande och förmildrande ljus.
Otvifvelaktigt lef ver Ernst Alilgrens minne annii friskt och ofördunkladt bland de mhnga, som kände och iilskade henne personligen och de ännu fler, som kände och iilskade henne genoin hennes böcker, men hennes drag, hennes lifshistoria, Iiennes tragiska öde börja inåhanda förblekna, som s&amp; mycket aniiat, livaröfver tiden bredt sin allt öfverskylande slöja.
D % vi nu åter liar vilja frammana Victoria Benedictssons bild, sker det i den öfvertygelsen, att vi härigenom bereda hvarje van till diktarinnan och hennes diktkonst ett s a m t om än vemodigt nöje.
Det är ej n5gia nya, hittills obeaktade faser af den bortgångna författa- rinnans Iiistoria vi liar gå att framställa, det är endast henne sjalf vi åter skola låta tala i de bref af hennes egen hand, vi här med- dela, bref hittills förvarade som familjeklenoder, men som nu fram- liiggas i den tanke, att de skola bidraga att sprida ett klarare ljus öfver en personlighet, som, i likhet med hvarje iner franistående man eller kvinna, både under sin lifstid och efter sin död, blifvit så olika bedömd och uppfattad.
Som bekant utgafs ett par år efter frii Benedictssons död af liennes, litteräre arftagare,, Axel Limdegård, den Sj alfbiografi iir bref och anteckningars livari inaii förnämligast af brefven till utgif- varen kan följa ghngeii af Ernst Ahlgregs utvecklingshistoria.
De bref vi nu blifvit ssitta i tillfälle att meddela, återfinnas diireiiiot, som näilints, ej bland de redaii utgifna brefven.
De h a h a '
skrifvits till er1 aldre syster, inellan Iivilken och brefskrifverskan det, förefanns denna själarnes friiiidskap, soin ej alltid förekommer bland nara anhöriga och soin mer an blodets band bidrager att sliita tvenne lijartan till livarandra.
Äfven tyckes Victoria Benedictsson ph det ' önlinaste varit fästad vid denna sin nara anförvandt, och om inaii i brefven till A.xel Limdegard och andra litterära personer först acli friimst återfinner författarinnan, den begifvade, logiskt och klart tän- kande och resoiinerande Ernst Ahlgren, si aterspegla dessa iitgjiitel- ser till en älskad syster helt den li,jai.tevarma, sjiilf~illa Itvinnan ocli människan, Victoria Benedictsson.
Ur det1 vidlyftiga brefsamlingen, soin blif vit ställd till vårt för- fogande, liafvn vi endast utvalt det, som kan vara belysande för den boimtgc2ngaa förf attarinnans personlighet.
I en förtrolig korrespondans inellaii tvenne systrar förekommer naturligen så mycket af ren privat iiatiir, fniriiljenotise!, detaljer rörande Iivnrdagslifvets förliållanden, som för en utanför stieiicle ej kan vara af något värde.
En sträng gallring, iifven betingad af v h t knappa iitryinnie, liar &amp; ledes varit af nöden.
S t t det dagliga lifvets vanliga små fröjder och sorger, som s&amp; ofta utgöra en kvinnas hela värld, aldrig upptogo stor plats i.
Victoria Benedictssons lif, framgår dock pA.
ett omisskännligt satt af alla dessa bref, afven om boii däri aldrig uttalar sig ringaktande eller underskattande oin de sysselslttningai.
och intressen, som van- ligeii ligga inom en hiismoders verksamhetsområde.
Nar hon skrifver till denna syster, som hon vet förstår henne, dröjer hon ej länge vid livardagslifvets små händelser, det ar snarare sitt inre tankelif 11011 redogör för ocli det ar därföre dessa bref vii1 kunna betraktas soin nya viirdeiika blad i Ernst Ililgrens lifshistoria, fogade till deni som redan äro kanda.
J:: I: Det torde vara obeliöfligt att liar vidröra Victoria Heiiedicts- sons yttre lefnadsoinstandigheter.
Dessa, så val som hennes dik- tarpersonlighet liaf va iitföïligt blif vit skildrade af hennes.
ef ter- lefvande väiiiiei., 9xel Liiiidegkrd och Ellen Key, livilkas arbeten säkert hos.
de flesta.
äro i friskt minne.
Vi vilja blott erinra om, att frii Beiiedictsson.
iiirian hon under förfnttareniiirket Ernst Alilgren Skåne », lyckats vinna sig ryktbarhet, geiiom sin novellsamling,:: I iipptradt under flera olika pseudonyiner ocli signatiirer, i skydd af livillta hoii steg för steg, iiiider otaliga motgå1iga.r ocli svårigheter arbetade sig fram på deii litterära banan.
Till förtydligande af en
del ctiispeliiingar i efterfölj ande bref, vilja vi afveii erinra, hurii- soni fbrfattarinnan i sin tidigaste ungdom varit besjälad af deil mest brinnande Iikg att f % ägna sig åt artistlifvet ocli utveckla sina, anlag för mz " lliiing, och a t t liennes äktenskap Iiufvudsakligen ingicks under inflytande af den bittra inissräkning hon klinde öfver faderns bestanida vagraii a t t Ik-a henne tillfredsstalla denna sin 1iå.g.
A t t lion aldrig kunde giöinina det vald, som man i ungdomen gjorde p&amp; heiiiies frihet, framgår af följande bref till systern, Blarga- retlie.
dateradt Hörby den 1 3 mars 1878.
Victoria Bruzelius hade på redan i sju å r varit postin~staren i Hörby, Chr.
Benedictssons, maka.
I anledning ' af saminaiivaron ined ett ungt konstnarsainne, om hvars beghfning och utveckling lion förut i brefvet uttalat sig, skrifver Iion: -------------------- - - - - --------------- Konsten a r ocli blir, liksom den varit, det käraste för mig, och allt soin liar någon gemenskap ined den roar mig, eller rättare sagdt, vinner mitt deltagande; allt annat ar mig iner eller mindre likgiltigt eller niotbj idande.
J a g kan ej säga så glad jag är öfver a t t jag har dig soin jag kan tala ined och som försthr mig, ty för resten känner jag mig så ofta frärninande för inin oingifning.
Det förefaller inig ofta som om jag vore i ett framinande land livars språk vore niig för svårt a t t lära, och som om jag greps af på en gång glädje och hemlangtan hvarje gång jag ater liör ett ord af initt heinlands sprak.
Konsten liar varit inin enda kärlek ocli jag skall aldrig, aldrig glöinina den.
Den soin blifvit född med sådana utpr#glade sympatier A t ett li811, skall aldrig vänta sig någon verklig lycka oin han försöker a t t döfva dein, ty de skola vakna till lifs igen och blifva lians plågoandar.
Det är däiföre jag nästan betages af ingest Så jag ser någon stå vid skiljevägen, radlös och obeslutsam.
H u r gärna skulle jag ej vilja racka en hjälpsam hand, eller saga ett uppniimtrande ord.
Ack - - - iifven jag liar ju en g h g statt där, stått vid det förfärliga alteriia- tivet a t t bryta ined mina föraldrar och Iranske hopa sorg öfver dem, eller a t t bryta ined inin inre kallelse och släpa frain ett glädjelöst lif.
Hvad jag lidit iinder alla dessa å r det kan ingen fatta, som ej älskat konsten s&amp; som jag!
Det basta och iidlaste i iniii sjal fick siii dödsdoni 1870, ocli jag var för feg eller för stolt att tigga oin nåd.
-- - Dock, hvad gör det för nytta att tala om den snö soin föll i fjol eller de blom- inor son1 fingo slappa lifvet till för den!
Man ink saga livad man vill: jag blir ändå aldrig någon rik- tigt god författare, ty miii fantasi är en målares men ej en sprak- konstnärs; jag vill dock göra hvad jag kan i den vägen.
Det a r visserligen ej den konstart ja: alskade, inen jag hLller af ven mycket af deiina för släktskapens skull.
J a g söker att måla med penna '
ocli black, inen det går dåligt.
Apropos det, s % saiider jag dig ett par små rimmade bitar till läsning, du kan låta mig få dem igen vid tillfälle, men kritisera dem duktigt; ty du liar en klar och oförvillad blick och brukar ej se fel i förtjänster och förtjänster i fel, darföre sätter jag värde på ditt oinclöme.
Några dagar senare ger hon åter lnf t åt det inismod hon, känner öfver att ha förfelat, livad Iion ännu anser, soiii sin egentliga kallelse, målariiiiians.
Hon sysselsatte sig under dessa år mycket med inål- nirig, ja utförde p i beställning af vänner och bekanta åtskilliga genre- taflor och porträtt.
Detta hindrade henne dock ej från att försöka sig på andra konstarter, Iion har länge sysslat med att dikta, så val på vers som prosa.
Diiroin skrifver Iion till sin syster: - Hörby, 25 mars 1878.
Härmed sander jag dig ett par små vis-stumpar af initt eget illa kanda fabrikat.
Hyfla, Iiyfla bara!
så kan det bli stadadt med tiden.
Du skall f&amp; flera sedan hörande tillsammans ined dessa, allt » studier » p % fri liand och för öfnings skuld.
Du kan ej tro så barnslig jag ä r!
J a g känner mig nästaii rik- tigt lycklig då jag skrifver; och hzdå vet jag att det ar bara skrap, inte vardt en sur sill en gång.
J a g iiar] &lt;anske en Sinula anlag, samt en och annan god ide, inen jag är så gräsligt okunnig, så, att det kan göra mig rakt förtviflad.
; jag vet ej oin jag skall skratta.
grata eller skrika åt det.
Ack, om inan hade fått lära någoiiting i sin ung- dom!
Vetgirigheten hos mig är så stark, att den blifvit mitt lifs plåga.
, Franiht, s % ar mitt ödes bud., Nar det ej kan gå framåt, hoppar jag ur spåret som ett för hårdt lastadt lokomotiv.
1I ' Ieii en guista hopp liar jag äniiii, och det ar alltid tillräckligt att lefva på, tills vidare.
J a g är så glad att jag liar dig; hur kan dn förstå mig så väl, du kara, lilla Gretchen?
Det är så tungt att gå och bära allt iiioin sig, men om man ständigt blir inissförstådd, si % inåste man ju det.
Ja, jag iir så glad att jag har dig!
och jag Iiåller mycket af dig.
Jag kan icke vannt Iiilla af iiagon, soin ar likgiltig för det sköna i iiatiir och konst, jag kan vardera, jag kan högakta deni, ineii vi iiro ocli förbli främlingnr för livarandra, de förstå ej mitt språk: och jag tyc- ker att deras liknar B kråkolåt.
w När jag får skrifvet ett par tre bitar, som jag själf ar belåten med, skall jag skrjfva till Bäckström för att få min doin.
- - - - - - - - - - - - - - - - - _.
- Soni vi veta af lefnadsteckniiigarna öfver fru Beiiedictssoii be- sökte hon sommaren 1878 Stockholin för attepersoliligen saininaiiträffa med Edv.
Bäckströin, livilken varint intresserade sig för och uppinun-.
trade liennes gryende författareanlag.
Ho !i atföljdes på resan af siii syster Margaretlie.
Året darefter är följande bref skrifvet: Hörby, 12 juni 1879.
------ J a g liar ej orkat inkla i dag, ty jag har varit och ar så till ytterlighet matt, men liar i stallet suttit hela eftermiddagen i trad- gården ocl~ sytt; solsken och frisk luft är en förträfflig medicin.
Du skulle sitta mycket ute i din vackra tradgard, d % det är lugnt och vackert, ty det skiille säkert göra dig mycket godt.
J a g liar tänkt .på vår stockholmsfard i .fjol; den agde runi just vid den för mig sämsta tiden hvad iniii hälsa beträffar, ty jag är alltid sainst i april, inaj och juni och kan aldrig vänta min förbätt- ring förrän i Iiögsominaren.
J a g har dock afven i vår varit battre lin jag var så till års i fjol, men på länge har jag ej varit så frisk soin från Iiösten i fjol och till den här varen.
J a g tror sj#lf att jag Ilar mhingeii att tacka därför, ty den verkar s i godt på, sinnet och man vet liur mycket inflytande det liar öfver kroppen.
---- J a g var så efterlängtad här lieinnia, att jag riktigt var glad att jag ej låtit öfvertala mig att stanna kvar.
De äro bra sniilla emot mig liär hemma och jag har allting mycket battre an jag för- tjänat, också ar jag mycket nöjd.
Hur harligt det ar nar solen ski- ner sk varmt och klart ned på den friska, nya grönskan!
Ja, jag tycker till och ined att den stora, fria naturen försona-r en med tan- ken p % sin egen undergång och död; det ar dock skönt att veta det allt hvad man älskar skall öfverlefva en och sprida glädje till koin- mande slakten.
Det ar godt att veta att allt skall gå framåt, och att m a n icke lämnar tomruin nar nian går bort.
Man kan f % hvila .utan att någon därför anklagar en eller blir lidande.
Men lifvet är vackert!
Trots den bittra kritik son1 hennes första litterära försök iiii- derkastats, e; j minst af henne sjalf, tyckes hon f r h detta ar vaknat till niera klarhet om livartåt lieniies anlag verkligen iiro riktade, livilket framgBr af följande: Hörby, 29 juli 1879.
Iilara Margretlie!
Eiiligt löfte far jag meddela deii föga Iiugnande iinderrattelsen att jag fatt svar ifrhii pro~essorn, det lyder ordagrnnnt som följer: pig go fess or C.
R. Nybloni förklarar hosföljande dikter icke vara absolut diliga, men de innehålla uppriktigt sagdt, föga poesi, och den, som dar finnes, ar af en så rent personlig art, utan något soin lyfter
den till eii 1iiei.a alliniin betydelse,, att det troligen är bast för dessa sin %stycken att förbli livad de äro: en känslofull och efter det sköna Vanligast C.
N.; o längtande själs, hemliga hj ärteutgjutelser.
Dar kan du se, mutter lilla!
.Jag får balla mig till prosan, men tyvärr liar jag icke stora förhoppningar p i den lieller.
Om jag ändi vore karl och kunde för- tjäna diiktigt med penningar, d&amp; kunde det vara nigot lönt att lefva ocli brottas nied sorg och oro!
Du förstår, jag liar icke alldeles tappat inodet fast det slokar öronen i kväll, nej, jag ämnar fakta på så länge jag kan, jag har ingen annan råd; jag menar icke efter fbrfattarskap utan endast framsteg till något baltre.
Gud hjalpe inig s % visst!
J a g vet att för inig gäller det att gå framåt, eller gå under, och jag skall darföre strafva så länge krafterna stå bi.
Om jag staiinar i sinPlsinnets dypölar och låter mig dragas ned däri, då vet jag att mina själskrafter skola förlora sin spänstighet och - att jag icke skall kiiniia bLra min börda längre, den fordrar ju till och med 9221 alla mina krafter.
- - - Du kan tro att afven jag har ett lefnadsinål eller en lifsuppgift, som jag tänker på när jag tycker det vore lugnare för mig själf och för andra on1 jag finge lägga mitt liufviid till livila under en gröii torfva.
J a g t5inker d %: " nej, di1 skall lefva, dn skall sträfva och förtjäna pengar, lära dig något och studera lifvet, och sedan skall du, som icke fick lyckan på din del och .icke förmådde bli konstnär, sedan skall du understödja någon eller nigra son1 älska detsamina som du och strafva efter samma inål som (Iii, fast dn ej kunde narina dig det.
Och så skall du gladjas då de bli hvaci aldrig dii kniide bli, deras intressen skola vara dina och du skall följa dem p5 viigen så långt du f !rinår; sedan, d % deras sträfvan krönes rned fraingång kali du tanka att dii icke lefvat förgafves, och sh skall din ålderdom skänka dig den lycka, soin iingdonien förnekade dig; s i skall da kanske and&amp; få det sköiiaste på jorden: en fridfull, smärtfri död.
o J a, nior lilla, s&amp; se mina rosigaste fraintidsdrömniar ut!
Sådaqzt ar inålet Iiiir~idan an vageu blir, antingen jag kommer att verkA soin larariniia eller novellist.
Detta tröstar inig, detta lefver jag för, kara lilla syster.
J a g liar mistat det mesta, det bästa: därföre be- Iiöfver jag tröst; initt lif ar så tomt: därföre inkste det liafva denna fyllnad.
J a g skall skrifva noveller s&amp; att pennan skall fräsa i blac- ke.t, g å skall jag se om det går.
Går det, då - - liurra!
Då vet jag att jag lefvei.
och 7hva9fo~ j ag lefveï; gkr det inte, d % Iiiser j ag sprklr soin en hast, för att ändå kunna förtjoua pengar; spara kan jag %tminstorie redaii.
Nu vet .du livarför jag ar Born niigs, jag kan ej Iijalpa det.
J a g tror icke, att jag kal1 bli novellist lieller, fastän man iii.
ense om att jag därvidlag liar goda anlag, ty mitt lif ar för enfor- migt och hopkliimdt; inan behöfde vidare synkrets och friskare lif, och oin jag så sträfvar ihjäl mig kan jag ju inte f&amp; så mycket, att jag åstadkoininer nkgot.
Ack, » initt lriingarike för ett par byxor! "
Vore jag karl behöfde jag inte sitta lm och lura.
247 ~Fidelioz, ar inte fardig änskont lian liar tre eller fyra syskon soni tigga inin penna om en passande dräkt, ocli så liar jag två spel- elever so111 liålla p \ att ta ' mig på sangeii om morgonen och 9 piller att sviilja livar dag!
Ah, jag kan skratta i t alltiliop - s&amp; att jag far tårar i ögonen.
Kan jag s i narra andra också att skratta, då ar iiiin lyckas gjord.
Du finner val mitt bref något sorgliistigt, ineii det rår jag inte för.
Backströin säger, att den som sörjer, skrifver muntert, ocli i inorgoii skiifver jag en glad novell, d. v. s. en som börjats för någon tid sedan ocli som $klarnats i kvä !l så att jag kan fortsatta.
God natt dii kara lilla inor!
har finns ingen i liela vårt kungarike, som jag liåller så mycket af som dig och detta ar sannt, fast niycket annat af livad jag sagt och skall saga al1 munväder.
Icke det jag säger på allvar ar nieiivader, bara det jag pratar för ro skull.
Nar kominer (Iii och blir här några dar?
Och nar kommer iiii Iiit och liiilsar på?
Rkrif snart till din tillgifna syster Victoria.
Nhgra nikilader efteråt finiia.vi lienne helt inne i sina litteriira fyideringar.
~ T a r d i S f var, soin bekant, ett af de inknga författare- namn iinder livilka fru B. iipptradt på den litteriira vädjobanan.
Hon skrif ver: Hörby.
17 inars 1880..
Kära Margretlie!
Du sade, att du önskade att få reda p&amp; 1lui.w inina Stocltliolrns-.
afiiirer st %, och d % du alltid varit den som bast förstått min strafraii, hyst det bästa hoppet on1 dess resultat och varit den enda af mina anhöriga, som ägt ett uppmuntrande ord för mig, ar da onekligen den som iilest af alla har rättighet till initt förtroende, Iivilket dii jii också har.
J a g liar varit nedslagen och inodlös en lång tid ocli nästan förlorat liisteii att skrifva, emedan dessa småstadsförhållanden och alla dessa småaktiga föreskrifter, farhågor och opraktiska förslager så ned- tyngt mitt sinne, att jag tviflade både på inina anlag ocli inin för- måga att bekämpa dessa milliarder af små svhiglieter, so111 genom sin niångfald nästan bli fruktansvärda.
De koinina alla af detta enda: jag är kvinna och soiii sådan anses knappt vara en förnuftig iniiniiiska.
Då detta odrägliga bröllop blir iindanstökadt, hoppas jag likval p % inera frihet, och har jag bara det, då vet jag, livad jag duger till; i ett dolce far niente iinder vår kyrkogårds lummiga trad blir jag en annaii in#riniska iiii den, soin kippar efter sina tunga andetag mellan fyra vaggar.
Nar liiinlen livllfver sig klar och ren ofver mitt liiifviid, ocli fåglarne sjunga oinkring mig iinder det ensamhetens ljusa, glada tankar tafla om niin uppmarksainliet, dk kaniier jag mig så liten och obetydlig, men också s % lycklig och förhoppningsfiill.
Då berätta de Ijiisa, glada smi tointarne många siliå historier
för mig, ocli då får jag åter liist att skrifva.
, Drifva, och ~skrifvaa rimma förträffligt p % hvarandra; om nian icke får tid till det förra, kan man icke gör!
J a g liar således ingenting skrifvit, inen haft några af mina små- bitar (Akrobaten &amp; Lagerberg) hos Ny 111.
Tidnings redaktion till piseende.
Den skref, att den önskade en kort skiss eller dylikt, och jag sände skissen om fiolspelaren (d ' Anglars) samt ett par små obe- tydligheter.
Därjämte bad jag red., herr Ernst Beckinan, säga mig, liiiruvida lian ansåg mig äga anlag för skriftställarebanan, att jag med någon framgång skulle kunna ägna] nig darht, emedan jag ej ville skrifva, om jag endast ägde lust utan motsvarande förmåga.
Därpå svarade lian liaromdagen, i det han återsände de båda små bagatellerna.
Tardif, Hörby.
I följd af fainiljeförliållanden har jag varit nödsakad att vara frånvarande från Stockholni.
Edra skisser öfverlaninades under min friiiivaro kt en inycket pålitlig person, som » groflaser,.
Han var särdeles nöjd med den ena, inen - till vår stora ledsnad har han förlagt manuskriptet.
Har ni ett koncept, så kan saken repareras, och vi få intaga den; i ' alla händelser skola vi natiirligtvis ersätta eder.
Då ni begärt initt onidöme, vill jag namna, att ni har afgjord fallenhet, som enligt all saiinolikhet kan utvecklas.
Högaktningsfullt Ernst Beckman.
Jag 1Ht Chr.