Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har tagit denna motion uti öfvervägande; men som den controll å tillverkningens beskaffenhet, hvilken ligger i tackjernets behöriga stämpling, numera är så mycket nödvändigare, sedan tackjernshandeln blifvit frigifven inom Riket, och den för närvarande högt uppdrifna productionen jemväl påkallar en noggrannare tillsyn deröfver, att qvantiteten icke må ökas på qvalitetens bekostnad, så och enär det dessutom måste vara högst angeläget för stångjerns-tillverkaren att med bestämdhet vela, hvad »lags tackjern han använder, anser Utskottet någon eftergift uti de bestämmelser, som i afseende å tackjernsstämplingen blifvit uti Kongl.
Förordningen den 29 Januari i83i gifne, icke vara lämplig; hvadan Utskottet hemställer, att ifrågavarande motion må förfalla.
Stockholm den 2 December 1844* N:o 97.
Ank. till Exp. Utsk. d. 4 Dec., kl. 1 e. m.
Förordningen den 19 Juni 1843, angående kol-mät ning en inom Bergslagen.
Hederr.
Bonde-Ståndet har till Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets handläggning remitterat en af Riksdags-fullmägtigen Lars Jacob Boéthius från Stora Kopparbergs
Län väckt motion , deruti öfverklagas, att Kongl. Förordningen den 19 Juni i8^3, som tillerkänner Stora Kopparbergs
Bergslag de genom Bergs-Collegii Reglemente den i3 Febr. 1826, angående kol-mätningen, förunnade rättigheter, för öfrige Bergslagen stadgat, att kolen skola framföras uti fordon af hvilken storlek, form och beskaffenhet som helst, utan att fordonen behöfva vara af justerare eller kolmätare krönta; hvilket stadgande, enligt motionärens förmenande, skulle föranleda dryga kostnader för så väl köpare som säljare, helst samma åboer, som till Stora Kopparbergs
Bergslag aflemna kol i krönta kolskrindor eller stigar, skulle Alin.
Berooch Ekon-Vtskottels Betänkande, N:o 9T. 3 derigenom blifva förhindrade att med dessa fordon betjena närmast kringliggande bruk och hyttor; i anseende hvartill och då det i 3 §. i mom. af högstberörde Nådiga Förordning föreskrrfna mätningssätt vore förenadt med flere olägenheter, som kunde undvikas, om fordonet vore krönt, motionären yrkat, alt, med upphäfvande af samma Nådiga Förordning, BergsCollegii Reglemente af den i3 Februari 1826 äfven för motionärens ort må blifva gällande.
Häruti instämde Riksdags-fullmägtigen Anders Jansson från'Westerås Län; hvaremot Riksdags-fnllmägtige Eric Andersson och Anders Göransson, med hvilka sig förenat L. J. S. Gezelius och Lars Olsson, alla från Stora Kopparbergs
Län, uti afgifne serskilda anföranden, med ogillande af motionen, hufvudsakligen andragit, hurusom skyldigheten att vara försedd med krönta fordon åstadkomme fler fald ige kostnader och svårigheter för den kolande allmogen, utan att derigenom kunde undvikas besväret med mätning, om köpare och säljare icke annorledes åsämjas; hvarföre sistbemälde ledamöter af Hederv.
Bonde-Ståndet yrkat, att motionen måtte lemnäs ettan afseende och förrberörde Kongl. Förordning förblifva gällande.
Instämmande uti de af flere bland Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöter från Stora Kopparbergs
Län yttrade åsigler, anser Utskottet det uti Kongl. Förordningen den 19 Juni 1843 föreskrifna mätningssätt för trädkol säkrast förekomma tvister emellan köpare och säljare, hvaremot begagnandet af krönta skrindor eller stigar funnits medföra kostnad och olägenhet för allmogen, utan att bereda den säkerhet i afseende å kol-mätningen, sorn. dermed åsyftats; och då härtill kommer, alt ifrågavarande Författning, hvilken först med nästa års början skall gälla till efterlefnad, således icke ännu kunnat till sine verkningar bedömas, finnér Utskottet det icke vara lämpligt att nu söka tillvägabringa densammas upphäfvande, hvadan Utskottet hemställer, att ifrågavarande motion må förfalla.
Stockholm den 2 December 1844* Häremot reserverade sig Herr Brukspatronen Langenberg, Herr Rådmannen Berglund och Herr Rådmannen TV ahlgren, hvilken sistnämnde ansåg lämpligast, att de uti Bergs-Collegii Reglemente den r3 Februari 1826 meddelade föreskrifter, i afseende å kol-mätningen inom Stora Kopparbergs Bergslag, måtte, med upphäfvande af Kongl. Förordningen den 19 Juni 1843, utsträckas till öfrige orter inom Riket 4 Allm. Beiv.- och Ekon.-Vtskottets Memorial, N:o 98, Betänk.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Dec, kl. 1 e. ». Memoria/, i anledning af återremiss utaf Betänkandet, N:o 69.
Det af Utskottet, under ofvanstående numer, afgifne Betänkande, i anledning af väckt fråga om indragning utaf Förvaltningen af Sjöärendena, har af Vällofl.
Borgare-Ståndet blifvit återremitteradt; men som de öfrige Biks-Stånden Betänkandet bifallit, kan återremissen icke föranleda till någon Utskottets vidare åtgärd.
Stockholm den i December 1844- N:o 99.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Dee., kl. 1 e. hs.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om försäljning af Kronan tillhöriga oanvändbara persedlar och effecter.
Från Vällofl. Borgare-Ståndet har till Utskottet remitterats en motion al Herr C. G.
Gustafsson, hvaruti han föreslagit, att för Kronan icke mera användbara persedlar och efFecter, hvaraf, enligt hvad utaf räkenskaperna skall synas, ett betydligt antal i Kronans förrådshus finnes, måtte ju förr desto heldre försäljas samt de derför inflytande medlen till förmon för Staten användas, såsom, exempelvis anfördt, till uppbyggande af boställshus, hvarigenom någon del af de Statsverket betungande inqvarterings-afgifterne kunde besparas.
Utskottet får, i anledning häraf, vördsamt upplysa: att de Kronans effecter och persedlar, som tillhöra Landtförsvaret, årligen i föreskrifvem ordning besigtigas vid inventeringar och mönstringar, då öfver desamma ■pprättas förteckningar och inventerings-instrument, hvilka, behörigen styrkta, insändas till Kongl. Maj:ts och Rikets Kiigs-Collegium, som der - Allm. Bes».- och Ehon.-UIskot tels Betänkande, N:o 99. 5 efter ombesörjer de casserade och för Kronan öarivändbare persedlarnes försäljning på allmän auction, enligt Kongl, Reglementet af den 20 December 1820; samt att Instruclionen för Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena af den 18 Januari j84>. 6 §. 13 morn., meddelar den föreskrift, i afseende på förfarandet med de under dess vård varande casserade persedlar: ”att den må ombesörja försäljning af för Flottan oanvändbara eller cassera”de fartyg samt till deras armering och inventarium hörande persedlar, ”sedan Kongl. Maj:t, uppå Förvaltningens underdåniga, i laglig ordning framställda, anmälan, dertill lemnat Nådigt tillstånd; men casserade förråds”effecter får Förvaltningen på för Kronan förmonligaste sätt afyttra, när ”deras ungefärliga värde ej öfverstiger jooo Riksdaler.”
De medel, sorn influtit för de, enligt nämnda föreskrifter, försålda persedlar och effecter, hafva uti vederbörande Embetsverks räkenskaper blifvit uppdebiterade, samt för vederbörande
Depai tementers behof i fastställd ordning använda, och torde något anmärkningsvärd! fel härvid ej hafva inder de sednare åren förelupit, enär Rikets Ständers Revisorers berättelser sådant icke upptagit.
Utskottet har äfven ansett sig bär ej böra med tystnad förbigå ett förhållande, sorn tilläfventyrs kunnat gifva anledning till den ifrågavarande motionen, nemligen, att en del för Kronan numera oanvändbara persedlar från äldre tider qvarligga i förråden, men hvilka likväl blott äro modellpersedlar, hvaraf en samling ansetts böra finnas och fortfarande tillökas.
Då det af flera skäl torde anses nödigt att bibehålla och coraplettera densamma, samt vid försäljning deraf endast ett, dess verkliga värde föga motsvarande, penningebelopp troligen Klefve att derför påräkna, så har Utskottet ansett sig häraf ej kunna hemta skäl att tillstyrka bifall till motionärens förslag.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet vördsamt hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 2 December 1844- 6 Ålim. Beiv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N.o 100.
Ank. till Exp. Utsk. d. 4 Dcc., kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner, angående befordringsförfattning arne för prester.
Till Utskottets handläggning hafva från Högv.
Preste-Ståndet blifvit öfverlemnade serskilda motioner af: i:o Doctor Björkman, som anfört, att, vid förekomne frågor om Theologice-Candidaters förslagsrättighet till första och andra classens pastorat, denna rättighet blifvit inom Domcapitlen i Riket, ja stundom inom samma Domcapitel, på olika sätt afgjord, emedan man än ansett detta lärdomsprof ovilkorligen berättiga Theologiae-Candidater till företräde å förslag till de bättre pastoraten, framför alla i öfrigt för lärdom lika vitsordade, samt i tjenstår vida öfverlägsne medsökande icke Theolog se-Candidater, än funnit pastoral-examens-betyget framför allt böra afses, då en Theologim-Candidat fått vika för medsökandes minsta öfverlägsenhet i pastoral-examens-betyget; äfvensom slutligen medsökandes längre tjenste-meriter, då pastoral-examens-betygen varit lika, undanträngt allt afseende på betyget öfver Theologias-Candidat-examen.
Med anledning häraf har motionären föreslagit, att, i likhet med hvad redan är stadgadt för Magistergraden, en viss tjenstårs-beräkning af t. ex. 2 å 3 år lör aflagd TheologiseCandidat-examen måtte stadgas; 2:0 Contractsprosten Arborelius', med anförande, hurusom ännu gällande befordrings-lagar icke kunna anses vara med ett constitutionelt samhälles rättsskick öfverensstämmande, samt att, vid deras tillämpning, det föreskrifna jemförandet och jemkande! emellan lärdom och tjenste-meriter, vid upprättandet af förslag till de större pastoraten, framkallat en till hög grad stegrad obillighet, har motionären, som ansåge det hufvudsakliga felet i denna del af lagstiftningen ligga deruti, att icke någon bestämd norm blifvit funnen och antydd, efter hvilken lagstiftaren må kunna mäta alla befordrings-sökandes förtjenster af lärdom, skicklighet och tjenstår, emedan dessa qvalificationer äro till sin natur ojemförbara, trott den orättvisa och de olägenheter, som häraf måst blifva en ovilkorlig följd, bäst och säkrast kunna undanrödjas, om man vid ecclesiastika befordringar hufvud - Allm. Bese.- och Ekon.-Ut skot tets Betänkande, JV:o 101. 7 sakligen fästade afseende å de tvänne sistnämnda categorierna: skicklighet och tjenstetid.
I sammanhang härmed, och utan att vilja underkänna dea hägre theologiska lärdomens billiga anspråk på tillbörligt afseende vid befordringar, såvidt andras bättre rätt derigenom icke förnärmas, har motionären yrkat, att hittills gällande befordrings-lagar måtte upphäfvas och i stället en ny lag stiftas, som tager tjenstår och i tjensten ådagalagd skicklighet till enda grunderna för förslagsrätt till alla pastorat; dock
Konungen förbehållet att till domprosterier och dermed jemförliga lägenheter utnämna så qvalificerade personer, som det högre lärarekallet kräfver.
Dessa båda motioner, af hvilka den sistnämnda åsyftar en hufvudsaklig rubbning af nu gällande ecclesiastika befordrings-lagar, har Utskottet i öfvervägande tagit, och dervid funnit ämnet vara af den vigt, att det otvifvelakligt förtjenar en allvarligare uppmärksamhet.
Då emedlertid, på sätt inom Högv.
Preste-Ståndet blifvit upplyst, den i Nåder tillförordnade Kyrkol ags-Comiteen, uti sitt förslag till Kyrkolag upptagit och handlagt alla de frågor, som röra ecclesiastike tjenstemäns befordran, tjenstårs-beräkning, betyg m. m., samt detta förslag framdeles kommer att i vederbörlig ordning till Rikets Ständer öfverlemnas, för att i den ordning, grundlagen föreskrifver, granskas, finner utskottet sig böra tillstyrka, att ifrågavarande motioner för närvarande icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den a December 1844- N:o 101.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Dec , kl. i e, m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om bestämmande af vissa grander för befor äring arne inom Postverket.
Uti en från Hederv.
Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Riksdags-fullmägtigen Petter Mårtenssorij från Jönköpings Län, anmärkt, huru det nästan hör till undantagen att se en Post-tjensteman komma i åtanka vid en befordran till något ledigt Postcontor, ulan anses dessa tjenster nära nog som fideicommisser inom 8 Allm.
Best. och Ekoti-Utskottets Betänkande, N:o 101. militärståndet, så vidt de äro så indrägtig», att de äro värda att söka.
Då extra ordinarie tjenslemännen inom Postverket äro nödvändige för dess göromål, och då sådane antagas och eonstitueras af Post-styrelsen, nsed skyldighet till tjenstgöring inom 3:ne månader och med vilkor att i annat fall anses vara från Postverket skiljde; och då ändtligen deras tjenstgöring fortgår i5 a 20, ja ofta 3o år, utan annan lön än ljuspenningar och möjligen 5o ä 60 R:dr i årligt arfvode, så har det synts motionären iske vara obilligt hegardt, om desse tjenstemän, i likhet med hvad som sker inom andra verk, hade att emotse en framtida befordran inom Postverket.
På grund häraf och till vinnande af framgång åt Post-tjenstemännens rättmätiga anspråk härutinnan, har motionären föreslagit: 1:0 ”att Rikets Höglofl.
Ständer måtte ingå till Kongl.
Maj:t med underdånig anhållan derom, att de Postverkets tjenstemän, som med nit, ordning och skicklighet användt en längre lid i Postverkets tjenst, till lediga post-tjenster måtte företrädesvis befordras och framför militärer;"
2:0 ”att extraordinarie tjenstemän, som varit anställde inom Postverket i tio år utan lön, må anses såsom competente sökande till postcontor i lägre lönegraden, och att, sedan de i denna grad bestridt ordinarie tjenst i fem år, de må vara berättigade till att söka en post-ljenst med högre lön, samt, efter ytterligare fem års tjenstgöring, meriterade att söka en ännu indrägligare befattning, och slutligen, då deras tjenstgöringstid inom verket uppgått till 25 år, extraordinarie-liden inberäknad, de må ega rättighet att söka poslcontor i högsta lönegraden; allt med företräde framför militärer eller sökande, som ej tillhora verket.
Skulle likväl sökande inom verket med föreskrifven competence till någon tjenst icke sig anmäla, må Kongl.
Maj:t utnämna den Han i sådant fall finner lämpligast, så inom som utom Postverket;” 3:o ”att, om Kongl. Majrt icke skulle finna skäl att lemna Nådigt bifall till denna af Rikets Ständer i underdånighet framställda önskan, Rikets Ständer då måtte underdånigst anhålla, alt Kongl. Maj:t täcktes på lämpligt sätt befordra alla de, som nu äro antagne och tjenstgjort i tio år inom verket, samt derefter anbefalla Post-styrelsen att ej vidare antaga några extra-ordinarier inom Postverket, utan borde då ordinarie lön anslås för den personal, som är behöflig för göromålens jemna och oafbrulna gång.”
Ut - Allm.
Bett.» och Ekon.-Vt skot tets B t tänkande, N:o 102.
9 Utskottet, som tagitj hvad sålunda anmärkt och föreslaget blifvit uti behörigt öfvervägande, anser de med Postinspectors- och Postför valta retjensterne förenade åligganden, ehuru visserligen vigtiga, likväl vara af den enkla beskaffenhet, att for deras behöriga fullgörande erfordras hvarken någon längre tjenstetid inom verket eller de föregående academiska examina, sorn för intiäde och befordran inom andra embetsverk äro oundgängligen nödvändiga; hvaremot hufvudsakligaste vilkoret för en sådan tjenstemans duglighet måste vara ordentlighet och pålitlighet i penningars förvaltande; egenskaper, hvilka böra kunna förutsättas hos hvilken tjensteman som helst, vare sig civil eller militär, som efter en längre tjenstetid kan komma i Nådig åtanka till erhållande af en dylik befattning.
Då det dessutom är allmänt bekant, att flere och deribland ganska indrägtiga postmästare-sysslor nyligen blifvit till tjenstemän inom Postverket bortgifna, samt de af motionären föreslagne vilkor för befordringar inom nämnde verk innebära en inskränkning i den Konungen, enligt 28 §.
Regeringsformen, tillerkända rätt att utnämna och beordra infödde Svenske män till alla de embeten och tjenster, hvarå Konungen fullmagter utfärdar, med afseende endast å de sökandes förtjenst och skicklighet, anser sig Utskottet icke kunna tillstyrka någon Rikets Ständers åtgärd i anledning af denna motion.
Stockholm den 2 December 1844- N:o 102.
Betänkande, i anledning af väckt motion, angående Rikets Ständers underrättande om de åtgärder, som i afseende på folkskolorna blifvit vidtagne.
Uti en till sammansätta Stats- och Ekonomi-Uukotten remitterad, nten sedermera till enson behandling af detta Utskott öfverlemuad, motion, har Hnr Ribbing, Arvid, anfört, att, då han af ett vid Kongl.
Majris Nådiga Pioposition onr Statsverkets tillstånd och behof fogadt Stats-Råds-protokoll inhemtat, all, så snart äskade upplysningar hunnit inkomma, angående tilli äckligheten af de vid sisla Riksdag beviljade anslag för folkskolorBth. liil R.
Erot. 1844. 8 Samt. 17 Haft. 2 10 AUm.
Be sv.- och Ekon.-Utskoltets Betänkande, N:o i02. ca, Rikets Ständer hade att från Kongl. Majit förvänta Nådig Proposition j ämnet, funne motionären, som redan sistförflutne
Riksdag framställt den önskan, att Kongl. Majit läcktes låta utarbeta en Ordnings-Stadga, hvarefter Presterskapet, enligt Kyrkolagen, skulle fullgöra deras embelspligt i afseende på undervisnings-väsendet, sig föranlåten att, med fästadt afseende på föreskriften i 23 Cap. Kyrkolagen, i synnerhet hvad deri stadgas om Biskoparnes närmare inseende och tillsyn å Skol-lärarne och huru desse handhafva sine befattningar, anhålla, det, jemte den förväntade Nådiga Propositionen, fullständiga upplysningar måtte meddelas om, hvad verkan det anslaget och synnerligen Skolstadgan af den 18 Juni 1842 haft på folkundervisningens befrämjande, der ordentliga folkskolor redan finnas, samt hvad Presterskapet för sin del i detta afseende tillgjort; och har motionären för sådant ändamål föreslagit, att Rikets
Ständer måtte framställa den underdåniga önskan, det Kongl. Majit, vid afgifvande af Dess Nådiga Proposition, som Rikets Ständer denna eller nästa Riksdag hade alt förvänta, 1 Nåder täcktes underrätta Rikets Ständer, hvad så väl i lag- och ordningsstiftning från Kongl. Majits sida, sorn i verkställighet från Presterskapets blifvit för folkskolorna åtgjordt.
Då Kongl. Majits Nådiga Stadga angående folkundervisningen af den 18 Juni 1842 i i3 §. 2 mom. bjuder, alt hvarje Skolstyrelse årligen bör till
Domcapitlet ingifva berättelse om förhållandet med folkundervisningsanstalterne inom skoldistrictet, samt att Dom-Capitlet skall, med ledning af dessa berättelser, hvart tredje år till Kongl. Majit insända underdånigt utlåtande öfver folkundervisningens tillstånd inom Stiftet, med alla till upplysning derom ländande uppgifter, samt serskilda föreskrifter, angående Presterskapets åligganden vid folkundervisningen, blifvit i samma Nådiga Stadgas 2 §. 1 morn., io §. 1 mom. och i4 §• meddelade, så synes häraf, att Kongl. Majit redan vidtagit nödiga åtgärder både för vinnande af upplysningar, angående fortgången af undervisningsverket och för detsammas befordrande genom Presterskapet; hvadan, och enär Utskottet hyser den öfvertygelsen, att, då Kongl.
Majit på öfligt sätt meddelar Rikets Ständer underrättelse om hvad i Riks-styrelsen sig tilldragit, den nu ifrågavarande serskilda förvaltningsgrenen ej blifver derifrån utesluten, Utskottet anse* sig böra vördsamt hemställa, - att ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende.
Stockholm den 2 Deeember 1844* Allm. Besv.- ocä Ekon.-Vtslottet» Betänkande, N:o 103.
Ii N:o 103.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Dec., kl. 1 e. m. « ' ' .
Betänkande, i anledning af väckta motioner om förordnande af en Comité till granskning och ordnande af Rikets ekonomiska författningar.
Ridderskapet och Adeln hafva tvänne motioner, rörande detta ämne, blifvit väckta och derifrån till Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets handläggning remitterade, nemligen: i:o af Herr Danckwardt, M. G., som anfört, att serskilde Committerade redan, under den a Februari 1819, blifvit förordnade att samla och i ordning bringa Rikets ekonomiska författningar, dem derefter granska och med hvarandra jemföra, samt till Kongl. Maj:t uppgifva förslag till nödiga rättelser och ändringar i desamma.
Desse Committerade verkställde likväl endast den förra delen af deras erhållna uppdrag, eller samlandet och iordningbringandet af de gällande författningarne.
Den sednare delen åter af ifrågavarande vigtiga arbete, eller uppgörande af förslag till nödiga rättelser och förbättringar i desse författningar, yttrade Committerade öfverstiga deras förmåga, hvadan de afsade sig det, och vid underdånig anmälan derom, förklarade Kongl. Maj:t
Sig vilja vara framdeles betänkt uppå att dertill utse andra skickliga personer.
Motionären har vidare yttrat, att angelägenheten af detta arbetes företagande är allmänt erkänd.
Att uppgifva och föreslå det närmare sättet för dess utförande tillhör, enligt hans förmenande, icke Rikets Ständer, då det bör bero på Regeringens pröfning och beslut.
Men hvad han deremot ansåge för ytterst vigtigt, vore tillsättandet af en ständig Lag- och Författnings-Comite'.
Det skulle hufvudsakligen åligga densamma: 1:0 att utarbeta förslag till de författningar octa föreskrifter, Regeringen kunde tid efter alman finna nödige; att granska och omarbeta de förslag i ämnet, sorn. till Regeringen inkomma, samt i öfrigt att verkställa de uppdrag och afgifva de utlåtanden härutinnan, som Regeringen kunde anbefalla; 2:0 att med uppmärksamhet följa tillämpningen af lagar och författningar vid samtlige embetsverk, och för Regeringen föreslå de förklaringar eller tillägg, sorn Cemitéen kunde anse behöfliga; 3:o att, efter hvad tiden i öfrigt medgåfve, 12 Allm.
Besv - och Ekon.-TJ t skottet» Betänkande, N:o 103 arbeta på förbättring, sammandragning ocb förenkling af Lag- och Författnings-verket.
Tillförordnandet afen sådan ständig Lag- och FörfaltningsComite borde dock icke förr komma i fråga, än den föreslagna Comitéen för de ekonomiska för faltningarnes granskande ocb förbättrande i allmänhet, samt HerrarLag-committerade fullgjort deras uppdrag, hvarjemte motionären äfven föreslagit, att Rikets Ständer ville, för ändamålets vinnande, tili Kongl. Maj:ts disposition ställa nödiga medel, hvilka af motionären förslagsvis upptagits till 8,000 R:dr B:co; 2:0 af Herr Cederschiöld, R.
Th.} som ansett det vara af högsta behof påkalladt, att tillförlitlig kännedom med det snaraste vinnes om hvilka af nu befintliga författningar äro gällande och således böra uti förekommande frågor tjena till efterrättelse, helst för närvarande den största osäkerhet i afseende härå torde förefinnas äfven hos dem, som hafva till åliggande att författningarne tillämpa.
På det att denna stora olägenhet för framliden må kunna afhjelpas, har motionären hemställt, alt Rikets Ständer behagade hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla: ilo att, på sätt H err Danckwardt föreslagit, en Comité' måtte förordnas, för att samla och iordningbringa alla gällande författningar, dem granska och med hvarannan jemföra, samt derefter föreslå nödiga rättelser och ändringar deri; 2:0 att denna Comité' måtte er hålla uppdrag att, så snart de nu gällande författningarne blifvit samlade, genast låta författa ett i alfabetisk ordning upprättadt, fullständigt sak-register öfver samma författningar och detsamma, efter Kongl M*j:ts Nådiga förordnande på trycket till embetsverkens och allmänhetens kännedom utgifva; 3:o ali Comiteen derefter till hvarje Riksdag måtte från trycket utgifva ett nytt så beskaffadt sakregister, hvaruti de sedan förr- Riksdagen upphäfna författningar uteslutas, men de under tiden tillkomne deremot intagas;. samt 4 o 4,11 hvarje författning, hvaruti någon, äfven den minsta, ändring eller, tillägg eger rum, måtte förklaras upphäfven, och en ny fullständig författning i stället utfärdas, på det att icke mer, än en sådan, för hvarj» förekommande fall, måtte tjena lill efterrättelse.
I händelse den föreslagna Comiteen icke blefve permanent, så torde det i tredje punkten för densamma föreslagne åliggande i stället kunna fullgöras af Rikets Sänders Justitie ombudsman, hvilken det, enligt i4 §• i Allm. Betr.- och Ekon-Utskottets Betänkande, N:o i03.
13 den för bemälde tjensteman utfärdade instruction, tillkommer att vid hvarje Riksdag för Rikets Ständer uppgifva, hvilka af deras vid sistförflutne Riksmöte fattade beslut och gjorde hemställningar blifvit af Konungen gillade, utfärdade och i verket släilde.