Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För att sålunda få kännedom om beloppet af denna disponibla vinst, måste man i Bankoreglementet efterse hvilka dessa Bankens åligganden äro.
Man finnér då att, likmätigt nu gällande Banko-reglemente, Banken har följande åliggande, nemligen: att enligt § 169 mot pant af guld, silfver, jern m. m. tillhandahålla allmänheten ett belopp af i . 3,500,000. enligt § 174 mot pant af fast egendom 6,500,000.
» § 180 för skiften och odlingar 80,000. » § 182 tillhandahålla Kommers-Kollegium 1,800,000. n § 183 dito Jernkontoret 600,000. » § 186 dito Fahlu Bergslag m. m 300,000. » § 201 utlåning mot namn och reverser 8,000,000.
» § 196 till beläning af aktier och publike papper .... 500,000.
» § 205 utlåning genom Handels- och Närings-Diskonterne . 3,000,000. » § 209 kassakreditiv åt enskilde 1,900,000.
Transport B:ko R:dr 26,180,000.
Banko-Utskollcls Memorial, M 28. 17 Transport B:ko R:dr 26,180,000. enligt g 211 försträckningar åt Filial-Banker 1,500,000. » § 213 innehafva latt realisabla räntebärande förbindelser.
. 4,245,000.
Summa B:ko R:dr 31,925,000.
För att kunna fullgöra dessa Banken af Ständerna pålagda åligganden, uppgående, 'sorn man ser, till ett belopp af 31,925,000 R:dr, har Banken enligt § 123 fått sig beviljad rättigheten, att utöfver metalliska kassan utgifva sedlar till ett belopp of 20,000,000 R:dr.
För fullgörande af återstående delen afsina åligganden eller förbindelser, uppgående till ett belopp af 11,925,000 R:dr, måste Banken använda en emot detta belopp svarande del af sitt kapitalöfverskott, Häraf synes således tydligen att 11,925,000 R:dr af Bankens kapitalöfverskott redan af Ständerna äro anvisade eller disponerade för Bankens egna ändamål, och alt sålunda Bankens nu disponibla vinst endast är den delen af Bankens kapitalöfverskott, som utgör skillnaden mellan hela kapitalöfverskottet och dessa 11,925,000 R:dr.
Nu utgör, enligt Utskottets utredning, Bankens hela kapitalöfverskott, grundfonden inberäknad, 15,759,000 R:dr; således är Bankens disponibla vinst lika med skillnaden mellan 13,759,000 R:dr och 11,925,000 R:dr, eller lika med 1,834,000
R:dr, och ej såsom Utskottet uppgifver 2,759,000 R:dr.
Det finnes en annan och ginare utväg, att komma till kännedom om Bankens disponibla vinst, hvilken icke, såsom den föregående, förutsätter kännedomen af den till följe af det ännu icke uppgjorda bokslutet för år 1853 ej fullt bekanta vinsten för detta år.
Bankens odisponerade kapitalöfverskott eller disponibla vinst kan nemligen endast sökas på 2:ne ställen, nemligen i beloppet af de obligationer, Banken utöfver det i 2I5:de §:n föreskrifna normala innehar, samt i skillnaden mellan den efter 122 § beräknade sedelstocken och dess maximibelopp.
Genom att räkna antalet af Bankens obligationer får jag veta det ena beloppet; genom de såkallade halfårsuppgifterna, hvilka inom en månad efter halfårets utgång böra vara utgifna, får jag veta det andra; genom bådas addering får jag veta beloppet af Bankens disponibla vinst.
För att visa huru man äfven på denna väg kommer till samma resultat, som här ofvan, vill jag gå äfven denna väg; Summan af de obligationer Banken utöfver de i § 2i3 omnämnde innehar utgör enligt Utskottets uppgift 1,616,892.
Enligt halfårsuppgiften för den 51 December 1853 utgör skillnaden mellan den beräknade sedelstocken och dess maximum . . . 526,878.
Summa B:ko R:dr 2,143,770.
Vid halfårsuppgiften bör likväl anmärkas, att under rubriken »obegagnade andelar af kreditiv- och låneförlag» är den till Filial— bankerne anvisade fond endast upptagen till det belopp, den vid Bill. lill R.
Prot. 1853 & 1851. 6 Sami. 1 Afd. 8 Haft. 3 18 Banko-Ulskollds memorial, Jtä 28. ärets slut utgjorde, eller 1,280,000 R:dr och ej till livad den nor- ' malt borde vara och nu i sjelfva verket är, eller 1,.500,000 R:dr.
Häri genom ökas de obegagnade kreditiv- och låneförlagen med 220,000 R:dr, hvarigenom skillnaden mellan den beräknade sedelstocken och dess maximum minskas med denna summa.
Fråndrages sålunda dessa 220,000 R:dr från 2,143,770 R:dr, så får jag Bankens disponibla vinst lika med '
R:dr 1,923,770.
Denna summa stämmer med den förra så nära öfverens, som man kan vänta af den ännu icke säkert kända vinsten för år 1833, samt af den osäkerhet, som alltid vidlåder beräkningen af sedelstocken i halfårs-uppgifterna.
Mot den af mig här ofvan uppgjorda beräkning har väl en och annan ledamot inom Utskottet invändt, att de i 213:de §, rörande Bankens skyldighet att innehafva obligationer till ett belopp af 4,245,000 R:dr, förekommande orden »så vidt sig göra låter», skulle kunna afse en rättighet för Banken, att lill Statsverket bortskänka en del af dessa obligationer.
Omfånget af en redan vidlyftig reservation tillåter mig ej att ingå i en fullständig vederläggning af ett sådant påstående, äfven om de, som framkastat detsamma, haft mera allvar dermed än jag tror de sjelfva medgifva sig vilja inrymma deri.
Att denna föreskrift är för Banken lika, om ej mera, bindande än de öfriga, och att orden »så vidt sig göra låter» endast afse Bankens förmåga att förskaffa sig räntebärande obligationer, hvilka på den tid dessa ord inflöto i reglementet ej voro så allmänt tillgängliga som nu, anser jag kan tagas för gifvet.
För den som tviflar härpå, måste jag för närvarande nöja mig med, alt hänvisa till 4:de § i lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1830, jemförd med § 220 i 1840 års reglemente, samt § 226 i reglementet för år 1844.
Häraf tror jag man skall finna, att detta åliggande ingår som ett hufvudmoment i grunderna för Bankens soliditet.
Men, skall man helt säkert fråga, huru har nu Utskottet kunnat komma till en disponibel vinst af 2,700,000
Jo derigenom, att Utskottet antager, att af Bankens hela vinst, uppgående till 3,700,000 R:dr, endast den för Filial— bankerne vid förra riksdagen anvisade millionen är disponerad, och att sålunda den återstående delen 2,700,000 R:dr är disponibel.
En sådan slutsats är riktig, så framt ej någon del af denna vinst redan före förlidne riksdag varit disponerad; den är deremot oriktig, om detta varit förhållandet, och att det varit sådant är hvad som af föregående utredning är uppenbart.
För att nu ådagalägga huru
Utskottet några räder längre ned i betänkandet motsäger sig sjelf, och sjelf nödgas erkänna, att beloppet af den disponibla vinsten ej är sådant, som Utskottet i början uppgifvit, så vill jag anföra följande Utskottets uttryck:
Genom realisation af 1,616,892 R:dr 10 sk. 8 r:st., som Banken för närvarande eger utöfver de 4,245,000 R:dr, som uti Banko-reglementets 213 g omnämnas, och Banko-Ulslioltels Memorial, JYi 28.
19 genom utsläppning af det belopp 526,878 R:dr 11 sk. 9 rst., som likmätigt — skulle visserligen en summa af omkring 2,000,000 ll:dr kunna under loppet af delta år frun Banken aflemnas, utan att det fastställda maximum för sedelstock derigenom öfverskrides, men Utskottet etc.
Här har ju
Utskottet ej kunnat uppbringa den disponibla vinsten till högre belopp än 2,000,000 R:dr?
Hvar hafva de återstående 700,000 R:dr, hvilka i början af betänkandet uppgifvas äfven vara disponibla, tagit vägen?
Jag liar ansett denna utredning nödig, på det att Ständerna må blifva satta i kännedom om, att de, genom bifall till Utskottets’ beslut, verkligen afhända Banken 900,000 R:dr utöfver hvad Banken i närvarande stund kan undvara, och jag skulle för min del önska, att Banko-Utskottet finge sig ålagd förbindelsen, att utreda huru stor del af Bankens kapitalöfver skott är bundet i och för fullgörande af Bankens egna förbindelser, på det man en gång måtte komma på det klara i denna punkt, och en gång få rättade de misstag, hvilka gå tillbaka ända till år 1844.
Mot Utskottets målning af Bankens lysande ställning kunde visserligen mycket vara att erinra; jag har likväl afhållit mig ifrån alt i Utskottet deltaga i den lifliga strid, som förts rörande hvad som med Bankens konsoliderande bör förstås, i den öfvertygelse att, nar man ej åt Banken kan lyckas bibehålla, hvad man på siffran kan visa den ej närvarande stund kan gifva bort, man ännu mindre skulle lyckas i försöket, att för dess räkning reservera något , af hvad man sjelf medger den kan disponera.
Jag vill för min del blott anmärka, att så i sjelfva dagen ligger ej frågan om Bankens konsoliderande, att man genast kan besvara den, efter att med Utskottet hafva gjort en fransysk visit i Bankens silfverhvalf.
Skulle det nemligen befinnas, att Banken för detta ovanliga förråd af silfvertackor endast har att tacka utländska, genom svenska medborgare indragna lån, hvilka klingande valutor man tillsvidare utbytt mot Bankens sedlar, med förbehåll att få byta om, när lånet skall återbetalas, så kan man ej så omedelbart, som Utskottet gjort, af Bankens silfverförråd sluta till dess ställning.
Om denna, enligt Utskottets för menande, rika och solida bank känna vi nemligen, att han ej förmår uppfylla sina i sin egenskap af Låne-bank åtagna förbindelser, att pä drägliga vilkor, emot fullgod säkerhet, biträda länbehöfvande med understöd.
Ligga ej på Utskottets bord en mängd motioner rörande förökade lånetillgångar?
Halva ej i landet enskilda Banker på (lera ställen uppstått, mot hvilka en temligen allman klagan, skälig eller oskälig, hörer ej hit alt afgöra, försports och förspörjes?
Ar det till följe af ett öfvermått i soliditet eller till följe af dess motsats, som Banken ej förmår biträda låribehöfvande, eller ersätta Privat-bankerne?
Yore Banken ej inblandad med Statsverket, och Utskottet til! följe häraf nödgades, likasom kräftan, gå baklänges, d. v. s. börja med mom. C, pag. 5 i Reglementet, för att sedan komma till B 20 Bunko-Utskollets Memorial, JU 2il. och A, så borde Banken, i min tanka, nu innehålla icke allenast den inflytande vinsten, utan äfven i sedlar realisera den redan influtna och lägga dessa i det skrin, hvarom flera gånger i Utskottet blifvit taladt, för att åter öppna detta skrin när Privat-bankerne upphöra.
Att detta nu kan göras, utan att någon sä kallad strvpning deraf skulle blifva en följd, kan hvar och en sjelf inhemta af följande öfversigt af landets sedelstock för de sista 10 åren:
Bankens utelö- Privat-bankernes
Summa sedel- Bankens metalliska pande sedlar. utelöpande sedlar. stock. kassa.
R:dr B:ko R:dr B:ko R:dr B:ko lt:dr B:ko 1844 . . . 20,112,000 5,968,000 24,080,000 8,817,000. 1845 . . . 24,100,000 4,088,000 28,188,000 15,272,000. 1846 . . . 25,977,000 3,861,000 29,838,000 15,702,000. 1847 . . . 29,002,000 5,990,000 34,992,000 22,000,000. 1848 . . . 26,147,000 6,811,000 32,958,000 15,667,000. 1849 . . . 22,805.000 7,019,000 29,824,000 12,892,000.
1850 . . . 22,362,000 6,875,000 29,237,000 12,197,000. 1851 . . . 22,576,000 7,337,000 29,913,000 12,935,000.
1852 . . . 22,586,000 7,403,000 29,989,000 12,989,000. 1853 . . . 27,596,000 8,568,000 35,964,000 17,850,000.
Privat-bankernes utelöpande sedlar äro minskade med deras behåll ningar i Riksmynt.
Häraf synes salunda att landets sedelstock för närvarande är den största, den någonsin varit, och att man sålunda, utan alt åstadkomma strypning, gerna kunde skrinlägga 4 å 9,000,000, hvilka vid upphörande af Privat-bankernes oktroj åter kunde utsläppas, förutsatt nemligen, att man anser det önskvärdt, att Riksbanken öfvertager dessa Bankers rörelse.
En sådan indragning vore dessutom en helsosam kapson på sedelstocken, hvilken utan densamma snart skall plundra Banken på sitt silfver.
Sedelstocken var vid 1847 års slut nära 33,000,000, eller nära lika med den nuvarande; lill följe deraf att man ej lade några band på densamma, sammansmälte metalliska kassan under det följande året från 22,000,000 till 13,600,000 R:dr.
Träder nu derjemte, som är alt förmoda, Riksgälds-kontoret upp som låntagare, och derigenom väcker till lif en betydlig, men till större delen död sedelmassa, så inträffar lätt hvad man i England kallar en run på Banken.
Min mening kan ingalunda vara, att Banken i behofvets stund icke skall bispringa staten, men lian gör detta vida kraftigare genom att bevilja staten ett starkt kreditiv, hvarigenom statens låneoperationer betydligen kunna underlättas, och staten sålunda kan negotiera sina lån mot vida billigare ränta än utan ett sådant kreditiv.
Derigenom att man på förhand lägger embargo icke allenast på alla Bankens öfverskott utan på äfven något derutöfver, för - Iian k o - Ul s ko lie U Memorial, JYi 2!’. 21 svagar raan Banken och sätter den ur stånd, att i nödens stund gifva staten ett kraftigt handtag.
På grund af hvad jag i första delen af denna min reservation utredt, kommer jag, .ehuru på annan väg, till samma resultat, som minoriteter! inom Utskottet, att nemligen Banken ej kan till statsverket afstå mera än 1,800,000 B:dr.
Deremot anser jag det tern ligen likgiltigt om de nu öfverlemnas genast eller med en tredjedel vid slutet af hvartdera åren 1854, 1855 och 1856. i öfrigt instämmer jag hufvudsakligen i de af Doktor Björkman i dess reservation uttalade åsigter. af Herr Indebetou, C. G.
Mot det beslut, hvaruti Utskottets majoritet med m öfvervägande röst stadnat, att tillstyrka Rikets Ständer, att till statens allmänna behof aflemna hela den nu upplupna disponibla Banko-vinsten med 900,000 R:dr årligen vid slutet af hvartdera åren 1854, 1855 och 1856, nödgas jag mig reservera.
Derjemte bestrider jag det i Betänkandet såsom skäl för en sådan tillstyrkan förekommande yttrande, »att icke någon del af den nu upplupna disponibla »Banko-vinsten erfordras för Bankens konsoliderande».
Utskottets majoritet har utgått från den åsigt att med »Bankens konsoliderande» icke skulle förstås annat än Bankens förmåga att upprätthålla sedelmyntets värde.
En sådan tydning öfverensstämmer likväl icke med Banko-ordningen af år 4668, hvilken utgör grundvalen, hvarpå de föreskrifter stödja sig, som ännu äro gällande för vår Riks-bank.
Åliggandet att »bibehålla det inländska myntet vid dess rätta valör» är visserligen Bankens första pligt, men icke derföre dess enda.
Banko-verket har äfven andra förbindelser att fullgöra, och brister Banken i förmåga att uppfylla dessa förbindelser, så är detta ett osvikligt tecken, att Banken behöfver konsolideras.
Enligt åberopade 1668 års Banko-Ordning och nu gällande Banko-Reglemente är det
Banko-verkets föremål i 2:dra rummet att »befordra handelns och alla »nyttiga näringars uppkomst och förkofran».
Detta åliggande har Banken sökt pä sådant sätt fullgöra, att lånefonder blifvit anvisade till understöd för handel och näringar, och det utgör en hufvudsaklig del af Banko-styrelsens omsorger att tillse, det dessa lånefonder må vara för sina ändamål tillräckliga.
Att handel och näringar under sednare åren inom vårt land märkligt tilltagit, är en glädjande erfarenhet.
Det är ock klart, att de fonder, som tillförene erfordrats för en mera inskränkt rörelse, icke kunna vara tillräckliga, sedan rörelsen blifvit utvidgad. -— Om derföre
Banken skall kunna fullgöra sitt åliggande att befordra handelns och näringarnes förkofran, så måste de dertill anvisade fonder förökas i samma mån, som rörelsen utvidgas.
I annat fall blir Banken urståndsatt att understödja handeln och näringarne i lika förhållande som tillförene, och en sådan inskränkning i understöd kan icke bidraga till handelns och näringarnes förkofran.
Då det således är ostridigt, alt itanken behöfver ökade fonder för alt kunna uppfylla sina förbindelser, och då förökad fond icke kan på annat sätt åstadkom - 22 Banko-Utskollets Memorial, As 2!t. mas, än medelst bibehållandet af någon del af den influtna räntevinsten, så blir det häraf en följd, alt någon del af den nu upplupna disponibla Bankovinsten erfordras för Banhem konsoliderande.
Det gifves dessutom en serskild anledning att befara, det
Banken inom kort tid kan komma i behof af ökade fonder.
— Vi hafva oss nemligen bekant, att de för nuvarande Privatbanker beviljade oktrojer tilländalöpa för sex ibland dem under loppet af år 1836, och för de öfriga 2:ne det påföljande året.
, Således lära alla dessa enskilda banker komma att upphöra innan nästkommande Riksdag kan vara tilländalupen.
Denna omstiindighet har gifvit anledning till förordnande af en särskild komité, som borde afgifva förslag till åtgärder att förekomma den stockning i allmänna penninge-rörelsen samt i handel och näringar, hvilken skulle - blifva en följd af Privatbankernas upphörande.
De förslag, hvilka nämnde komité i sådant afseende uppgifvit, äro 3:ne.
Ett af dem består deruti att »förnya nuvarande Privatbankers oktrojer, eller meddela sådana åt andra sedelutgifvande enskilda Banker»; de båda andra utgå derpå att »fylla behofvet genom motsvarande utgifning af sedlar och lån ifrån Rikets Ständers Bank», antingen genom nya afdelningar af densamma i landsorterna, eller ock genom befrämjandet af uppkomsten i större skala än hitintills af Filial-Banker.
Den förstnämnda utvägen vöre utan tvifvel den enklaste, men deremot möter det inkast, att man icke för närvarande kan med visshet afgöra, huruvida nya Privatbanker skola uppstå i stället för de nuvarande, äfven om sådant kommer att tillåtas.
Detta beror naturligtvis på de vilkor, som blifva fästade vid en dylik tillåtelse.
Om någon fördel skall uppkomma för delegare uti enskilda Banker, måste dessa tillerkännas rätt till sedelutgifning.
Men mången anser denna rättighet skadlig och äfventyrlig, till och med stridande mot vära grundlagar, och det kan derföre vara fråga underkastadt, om sedelutgifningsrätt fortfarande kommer att meddelas enskilda Banker.
Men äfven om så skulle komma att ske, kan dessa sedlars valör bestämmas så hög, att de icke blifva i den allmänna rörelsen serdeles användbara.
Det saknas icke skäl till en sådan farhåga.
Båda de nu antydda fallen kunna utgöra hinder för uppkomsten af nya Pri— vat-banker, och andra hinder kunna äfven gifvas.
Man kan derföre icke med visshet antaga, att nya enskilda banker skola uppstå i stället för de nuvarande, och försigtigheten bjuder alltså att vara betänkt äfven på andra utvägar att förekomma en för landet olycklig stockning i den allmänna rörelsen.
Men då den af Kongl. Maj:t förordnade
Finans-komitén icke kunnat i sådant afseende uppgifva andra förslag, än att »fylla behofvet genom utgifning af sedlar och lån ifrån Rikets Ständers Bank», antingen genom nya afdelningar eller medelst Filial-banker, så synes det vara Banko-Ulskottets åliggande alt öfverväga, huruledes fond till en sådan förökad sedelutgifning skall kunna tillvägabringas, Banlco-Ulskollcts Memorial, JYi 20. 23 och att tillse, det Banken ej beröfvas möjligheten att bilda en sådan fond derigenom att till statens behof allemnas hela den Bankovinst, hvaraf åtminstone någon del för nämnda ändamål torde blifva behöflig.
I sammanhang med frågan om 13ankovinstens aflemnande till Statsverket lärer det således vara angeläget att göra sig reda för, huruvida och på hvad sätt nödig fond till Privat-bankernas ersättande må kunna af Riksbanken åstadkommas.
Af den utredning, hvilken i Finans-komiténs underdåniga betänkande innehålles, visar det sig, att ett kapital af 7,400,000 R:dr
B:ko skulle erfordras för att ersätta de i allmänna rörelsen utelöpande privatbanks-sedlarne.
I Bankoreglementets 210 § förekommer åter det stadgande, att Banko-Styrelsen, i händelse Privatbankerna skulle upphöra, eger att utgifva 2’A millioner R:dr samma mynt utöfver det belopp, som för sedelstocken eljest är bestämdt såsom maximum.
Man finner likväl att denna tillåtelse är otillräcklig för ändamålet, och att Banken icke derigenom blir satt i tillfälle att ersätta de enskilda bankerna.
Banken har dock redan tagit ett steg i detta hänseende genom den tillåtelse för Filialbankers bildande, sorn sistlidne Riksdag föreslogs och af Ständerna beslutades, och hvilken innefattas i 211 § af nu gällande Bankoreglementet.
En fond af IV2 million R:dr Banko blef för detta ändamål anvisad, och om denna fond sammanräknas med den summa af 2'A millioner, hvarmed sedelstocken får ökas, i händelse af Privatbankernas upphörande, så uppkommer ett belopp af 4 millioner R:dr, som af Banken kan disponeras till ersättande af privatbanks-sedlarne.
Men äfven detta belopp är otillräckligt.
En tillökning kan emedlertid vinnas genom den räntevinst, som under innevarande och näst påföljande 2:ne år till Banken inflyter, och hvilken med sannolikhet kan beräknas till 800,000 R:dr årligen, eller till en sammanräknad summa af 2,400,000 R:dr för de 3:ne år, som förflyta innan nuvarande privatbanker komma att upphöra.
Om denna summa tillägges de 4 millioner R:dr, hvilka Banken, enligt hvad förut blifvit visadt, kan disponera till ifrågavarande ändamål, så finner man, att hela det belopp, hvilket Banken möjligen kan använda till privatbankernas ersättande, uppgår till 6,400,000 R:dr.
Men dertill skulle erfordras 7,400,000 R:dr, enligt Finans-komiténs utredning.
— Alltså uppstår en brist af 1 million R:dr.
För alt fylla denna brist, anser jag, alt af den nu upplupna disponibla Bankovinsten en motsvarande summa eller en million Riksdaler Banko bör för Banken reserveras, och att följaktligen endast återstoden af vinstmedlen må till Statsverket aflemnas.
Uti förut åberopade Banko-Ordning, äfvensom i ingressen till nu gällande Banko-Reglemente uppgifves Bankoverkets föremål i 3:dje rummet vara, att af sin besparda vinst bereda en »nödhjelpskassa, hvaröfver Rikets Ständer ega att till Kongl.
Maj:ts och fäderneslandets heder och nytta samt allmänt gagneliga ändamål disponera.»
Häraf har man velat hemta skäl för yrkandet att den nu dispo - 24 Banko-Ulshottels Memorial, JVI 2JI. nibla Bankovinsten borde, med afseende på närvarande politiska förhållanden, till bela sitt belopp för statens allmänna behof allemnas.
Mig synes deremot denna föreskrift leda till ett alldeles motsatt resultat.
Om man än ville förbise den omständigheten, att nyssnämnde
Bankoverkets föremål är ställdt i 3:dje och sisla rummet, då deremot befrämjandet af handelns och näringarnes förkofran i 2:dra rummet omförmäles, så torde del i allt fall medgifvas, att Statsverkets ställning för närvarande lyckligtvis icke är sådan, att de yttersta och sista tillgångar ne nu behöfva tillgripas.
Deremot kan det visserligen inträffa, och nuvarande politiska förvecklingar kunna leda derhän, att staten förr eller sednare kommer i behof af en nödhjelpskassn.
Det är således både försigtigt, och eldigt med föreskrifterna för Bankens förvaltning, alt en sådan nöd hjelpskassa beredes.
— Men detta sker ej derigenom, att man nu aflåter hela Bankens besparade räntevinst.
Tvärtom är det nödigt att reservera någon del af vinstmedlen, för att derigenom bilda en kassa, som må kunna till statsverket aflemnas, då behofvet af understöd blir mera oafvisligt än nu.
Ej eller må det lemnäs oanmärkt, att då uppoffringar för Statens allmänna fördel erfordras, kunna dessa af de skattdragande med mera lätthet bäras, om handel och näringar så understödjas, alt de befinna sig i en god och florerande ställning.
Det är derföre angeläget att icke undandraga näringarne det understöd, som för dem kan vara nödvändigt, och det kan ej vara fördelaktigt att, med åsidosättande af deras behof, anvisa till Statsverkets utgifter sådana tillgångar, som för näringarnes förkofran varit erforderliga.
Den nu disponibla Bankovinsten är beräknad till 2,739,000 R:dr; men då uppgiften för sista året icke kan vara annat än approximativ, och då det är sannolikt, alt vinstmedlen för är 1833 komma att något öfverstiga det uppgifna beloppet, så torde summan af disponibla vinstmedel, efter verkställdt bokslut för sista året, närma sig 2,800,000 R:dr.
Om häraf en million reserveras, kan det återstående beloppet, eller 1,800,000 R:dr till Statsverket aflemnas.
— Af skäl, som i Utskottets memorial uppgifvas, bör likväl detta aflemnande ske successivt under loppet af de 5:ne år, som förflyta intill nästa Riksdag.
Jag föreslår derföre att af Bankens nu disponibla vinst ett belopp af 600,000 l{:dr Banko ärligen må, vid slutet af hvartdera åren 1854, 1855 och 1856, frän Banken för Statens Allmänna behof till lliksgälds-kon toret aflemnas.
Uti denna reservation hafva till alla delar instämt:
Vice Talmannen A. V. Svartling, Olaus Ericsson från Götheborgs och Bohus Län, Petter Mårtensson från Jönköpings Län, Nils Andersson från Christianstads Län, Hans Pehrsson från Gefleborgs Län, Carl Nilsson från Östergöthlands Län, Dan.
Danielsson från Jönkö - Banko-Utskottets Memorial, M 28. 25 pings Län, Anders Andersson från Wermlands Län och Jöns Andersson från Malmöhus Län. af Kongl. Hof-Predikanten Hasselrot.