Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-verket derutöfver skulle vidkännas kontanta lönebidrag, kan jag ej heller medgifva, alt behofvet af en provisorisk löneförbättring i afvaktan på ny uppskattning af bostads-boställena bör föranleda lill Stats-verkets ytterligare betungande.
De fleste Regementen hafva, på sätt ofvan är visadt, redan erhållit löne-förhöjning, och för fem har denna uppgått till mera, än den föreslagna provisoriska staten upptager; och sedan under-befälet numera åtnjuter enahanda fördel, som öfriga befälet, af de förökade inkomsterne, förefinnes i afseende på förstnämnde befäl icke något undantags-förhållande, som kräfver särskild åtgärd.
Uppoffringen för Stats-verket af den föreslagna summan utgör dopk icke den väsentligaste olägenheten af ett mera eller mindre vilkorligt bifall till den Kungliga propositionen.
Hvad som i främsta rummet mäste ogillas är grundsatsen, all, sedan vissa Statens tillgångar blifvit afsedde att fylla ett visst ändamål och derföre undanlagne från Ständernes omedelbara disposition, denna anordning skulle fortgå och likväl ytterligare anslag för samma ändamål beviljas.
Erkännandet af denna grundsats måste blifva en följd af anslagets godkännande; och detta erkännande bör undvikas.
Dertill kommer, att en ändamålsenlig reglering y c? o af lönerne icke är att vänta om behofvet af förbättring i lönerne ändock afiijelpes; och icke ens den partiella förbättringen, som en ny uppskattning af bostadsboställena skulle kunna medföra, skall blifva hvad den i verkligheten kan blifva, om, det visar sig, alt löntagarnes fördelar icke deraf äro väsentligen beroende.
Detta afstyrkande af Stals-Utskottets förslag utgör dock icke binder för mig att föreslå ett serskildt anslag all användas till förbättring af lönerne åt det befäl vid Jemtlands Häsljägare-korps och vid de Skånska Infariteri-regementerne, för hvilket lönerne varit och äro bestämde i penningar, så att desse löntagare icke åtnjutit någon förbättring i sina inkomster i följd af de stegrade priserne å ränte-persedlar.
Beloppet af detta anslag torde böra bestämmas till 25,385 R:dr. Stals-Ulskoticts Utlåtande N:o 7-/. 91 17) Beträffande anslagen under tillarnc Exercis-Sqvadronemas underhåll, Fouragering vid indelta Kavalleriet, Mölcskostnader och Ersättning Jör utöfver marhegångspris förhöjd betalning lill inqvarterings-gifvare för dagportioner vid indelta Regementernes marcher till och ifrån möten, föreslog Utgifts-afdelningen att dessa anslag skulle hädanefter sorn hittills hvart för sig uppföras, fouragerings-anslaget såsom förslags-anslag till 60,000 Hulr och de öfriga till förut bestämda belopp, med undantag af anslaget till möles-koslnader, som borde höjas till 300,000 R:dr; men Utskottet in pleno har i afseende på dessa anslag tillstyrkt antagande af Kongl. Maj:ts nådiga förslag, i följd hvaraf de blifvit sammanförde och samtlige erhållit egenskapen af förslags-anslag, beräknadt lill 200,000
Hulr utöfver hvad den nu gällande Riks-staten upptager eller tillhopa till 596,163 R:dr 50 ören.
Det Kungliga förslaget beträffande indelta arméens vapenöfningar innefattar en fullkomligt förändrad plan för dessa öfningar.
De hafva hittills varit lämpade efter beskaffenheten af den indelta Arméen, som anses hemta sin egentliga styrka derifrån, att den utgjorts af manskap sorn för lifstiden egna t sig åt landets försvar och hvars utbildning för krigstjensten derföre under vanliga förhållanden kunnat ske småningom under loppet af de första åren efter rekryternes anställning.
Detta har så mycket mindre kunnat framkalla farhågor för Arméens tjenstbarhet, som afgången naturligtvis icke kunnat vara serdeles betydlig och de årliga rekryternes antal alltså måste vara ringa och ingalunda jemförlig! med förhållandet i detta hänseende inom de' värfvade Regementerne.
I stället fordras nu att Rekryt-mötena utsträckas frän 20 dagar, hvartill de i medeltal uppgått, till 42 dagar, Befälsmöten, i närmaste likhet med hvad hittills varit vanligt, upptaga 10 dagar och Regements-möten, derför i medeltal varit använde 8!, dagar, förlängas lill 20 dagar.
En så betydlig tillökning i vapenöfningarne förutsätter att den indelta Arméen hittills föga motsvarat sin bestämmelse; men i den mån denna armés vapenöfningar utsträckas till liket med de värfvade Regementernes och de omedelbara kostnaderne för dessa inrättningar allt mera närma sig hvarandra, blir den frågan oafvislig, om icke den indelta Arméen numera är en föråldrad institution och om det icke vore lämpligare alt underhålla en styrka, som, om än lill antalet mindre, hade endast fullt öfvadl manskap, än att qvarstå vid en inrättning, som, noga räknadt, fordrar -större utgifter, ulan att, efter hvad som nu göres kunnigt, erbjuda något pålitligt värn i farans stund.
Om likväl indelta Arméens vapenöfningar mäste utsträckas och i öfrigt annorlunda organiseras, så följer deraf likväl alldeles icke, att för detta ändamål ett förslags-anslag skall ställas till Regeringens disposition.
Det må visserligen vara, att, om tiden för öfningarne ovilkorligen fastställes, vexlande priser och andra förhållanden göra det omöjligt att på skillingen förutse och beräkna åtgången af medel; men det finnes ej heller knappt något statsbehof, i någon mån beroende af föränderliga förhållanden, hvilket icke skulle kräfva ett förslags-anslag, om 92 Stais-UtskotteU Utlåtande N-.o 7/. man ovilkorligen bestämmer en af de omständigheter, som på beloppet utöfva inflytande.
En sadan grundsats kan derföre icke inom någon Stals-förvaltning godkännas.
Äfven der Regeringarne ulan inskränkning disponera folkets tillgångar måste de efter tillgångarne lämpa sådane utgifter, som bero af tillfälliga förhållanden; och i de konstitutionella staterne ske i allmänhet beräkningar, på grund hvaraf vissa bestämda belopp anslås för mera omfattande delar af förvaltningen, och inom hvilka utgifterna måste begränsas.
I intet fall lemnäs det åt styrelsen att taga så mycket som helst.
Om nu en sådan begränsning funnits nödig i länder, der styrelsen omedelbart beror af folkets förtroende, huru skall det då kunna öfverensstämma med vårt i konstitutionel! hänseende vida mindre utbildade statsskick att åt Regeringen medgifva en större, en oinskränkt rättighet alt använda medel.
Det får icke förbises, alt här är fråga icke allenast, om mötena å de vanliga exercisplatserne, utan jemväl om de så kallade öfnings-lägren, hvartill, efter det Kongl. Förslaget, afdelningar af Arméen hvarje år skulle kallas.
Då dessa anstalter, om än begränsade till en i alla fall rymlig tid, kunna i öfrigt erhålla hvilken utsträckning som helst, kan det då vara lämpligt att lemna åt styrelsen att dertill använda medel efter godtfinnande?
Har man ingen erfarenhet alt hushållning och sparsamhet i allmänhet bero af tillgången på medel?
Ilar den närvarande
Krigs-styrelsen gjort sig i politiskt eller ekonomiskt hänseende företrädesvis förtjent af ett sådant obetingadt förtroende?
Har den icke tvärtom bortkastat till alldeles onyttiga företag medel, som varit på förtroende lemnade, och har den icke använt alla äldre besparingar, sorn funnits, oaktadt den haft att tillgå större medel, än någon föregående?
År det icke att uppenbart trotsa Nationens yrkande på hushållning med stats-medlen, då man bestämmer såsom förslags-anslag just det anslag, som jemväl är afsedt till ölnings-läger, hvilka minst under den nu varande eftergifvande krigs-förvaltningen synas kunna blifva qvitt sin gamla, måhända välförtjenta benämning af lustläger?
Svaren på dessa frågor må en hvar för sig uppgöra; för mig är det klart, att det för en ordnad Statsförvaltning är af vigt, att förslags-anslag så mycket som möjligt undvikas och att de minst böra ifrågakomma, der nationen länge ansett sig eg a skäl att beklaga bristande hushållning; samt att, om än förhållandena någon gång skulle föranleda till någon inskränkning i mötestiden eller till inställande af ett öfningsläger eller detsammas förkortande med några dagar, olägenheterne deraf äro så myckel mindre, sorn öfningstiden i allmänhet kan utsträckas och att i intet läll dessa olägenheter kunna komma i jemförelse med vådan af ett förslags-anslag för det ifrågavarande ändamålet.
Anslaget till mötes-kostnader torde dock möjligen böra förhöjas i en högre mån, än Afdelningen föreslagit.
Ehuru min mening i flera frågor beträffande
Färj rade Arméen varit afvikande från den, som inom Utskottet gjort sig gällande, finner jag mig likväl endast böra anmäla reservation i följande omständigheter: Stats-Utskottcts Utlåtande N:o 71. 93 20 och 21) Utskottets tillstyrkan att öka under-befälet vid Fot-gardena med 8 Sergeanter vid hvartdera Regementet synes mig icke böra godkännas då nummer-styrkan icke blifvit ökad och under-befälets antal inom vår Armée torde vara öfver höfvan stort, så vida del öfriga befälet icke skall anses befriadt från den omsorg om manskapet och deu dagliga tillsyn, som hör jemväl sistnämnde befäl tillhöra.
I allmänhet vill det synas som om man sträfvade att försvåra befordran mellan de olika graderne af befäl, enär man söker att inom hvardera hilda Dera olika afdelningar, hvarigenom de komma att utgöra slutna korpser hvar för sig.
Alt man derigenom lyckas afhålla dem, sorn ingått i tjenst vare sig bland manskapet eller i Under-officers-korpsen, från möjligheten och hoppet att vinna befordran är tydligt, men att derföre en bättre anda inom Arméen uppstår, må det vara tillåtet att draga i tvifvelsmål, då det är allmänt kändt alt det tillgår annorlunda i verldens stridbaraste
Armée och åtskilliga tilldragelser möjligen äfven i vårt land visa, alt disciplinen icke företrädesvis upprätthålles, då afslåndet mellan den befallande och lydande blifver alltför stort.
Just pä det att en motsatt åsigt eller den, alt Under-officeraren må anses berättigad lill befordran, icke må genom löneregleringen möta hinder, har jag jemväl trott, alt Fanjunkarens afiöoing borde bestämmas till något lägre belopp, än Under-löjtnantens. 22) Wermlands Fältjägare-regemente har jag, i likhet med Utgifts-afdelningen, ansett böra ställas på successiv indragning och derföre jemväl afstyrkt den för regementet äskade löneförhöjning.
Regementets organisation öfverensstämmer icke med den öfriga värfvade Arméens och icke heller med den indeltas.
Att den icke är lämplig torde man vara berättigad sluta deraf, att den icke i vidare män blifvit tillämpad, hvilket visserligen eljest hort ske, då det icke kan bestridas att kostnaderna blifva betydligt mindre.
Förändrade förhållanden göra dock att regementet numera icke kan hållas tjenstbar! ulan ökade kostnader, och då regementet icke erfordras för det serskilta ändamål, derföre det blifvit inrättadt, finnes icke någon anledning alt fortfarande belasta Statsverket med utgiften för detta regemente. 28), Anslaget till mathållning för manskapet vid garnisons-regementerne hade, efter min åsigt, icke bort bestämmas utöfver det af Kongl. Maj:t för förslags-anslaget beräknade beloppet 150,000 R:dr.
Det utgör icke nu mera än 15,000 R:dr; och det är först under de sednare åren, som serskildt anslag för detta ändamål i fråga kommit,, då man förut hushållat så med tiligångarne inom titeln, ali erforderliga medel för matinrättningarnes upprätthållande varit att tillgå af Extra utgiftsmedlen och af Resparingarne, med tillhjelp af hvad som, efter Ständernas anvisning, fått användas af anslaget tiil durchmarchkostnader.
De nu bestämda aOöningarne för värfvade
Arméens befäl har jag ansett böra utgå till
J- såsom lön och till \ såsom tjenstgöringspenningar i likhet med hvad Kongl. Majit föreslagit och Utskottet antagit beträffande afiöningen ät Flot - 94 Stals-Utskotlets Utlåtande N:a 7i. tans officerskorps; och som, efter hvad jag erfarit, anledning skall förekomma dertill, att Arméens nuvarande indelning i regemente!' och korpser icke skall vara enlig med hvad dess användande i krigstjenst fordrar, och vid en sådan ändarnåjsenligare fördelning åtskillige högre befälsplatser lära kunna indragas, har jag ansett Utskottet böra föreslå Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:l i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t ville för nästkommande
Ständer framlägga förslag till en dylik förändrad indelning af hela Arméen samt deraf beroende indragning och att emellertid lediga tjenster inom Generalitetet samt Öfverste, öfverste Löjtnantsoch Förste Majors-graderne icke måtte genom fullmakter tillsättas.
35) Uti anslaget för Försvarsverket till lands i allmänhet eller Krigskollegii
Departementer är förhöjning äskad med 111,990 R:dr 37-k öre, oberäknade redan beviljade 98,000 R:dr till lifmundering för indelta Infanteriet, och belöper större delen af nyssnämnde förhöjning på Intendents-afdelningen.
Detta anslag synes emellertid lemna den säkraste grunden för bedömande af den hushållning och administrations förmåga, som finnas inom krigsstyrelsen, enär fördelningen och förvaltningen af anslaget icke äro beroende af några Rikets Ständers föreskrifter.
Det utgår nu med 1,054,180 R:dr 13 ören och det har under de sednare Riksdagarne icke undergått någon förminskning, ehuru numera serskilte anslag äro beviljade för åtskillige behof, som tillförene belastade delta anslag.
Sa är del icke länge sedan, då icke mindre än 110,000 R:dr Bauko årligen från detta anslag blefvo använda för gevärs-fabrikationei), som nu har serskildt anslag, och tidt och ofta förekomma anslagsfordringar, hvilkas fyllande fordom bestriddes med desse medel.
Det är egentligen på delta sätt, som krigsbudgeten vuxit i omfång, och ett serdeles exempel på krigs-styrelsens omtanke att iakttaga alla tillfallen att befria anslaget från de utgifter, som detsamma åligga, erbjuder frågan om uppförande af förrådshus för beväringens beklädnad.
Medel för utvidgning och ombyggnad af förrådshusen, tillhörande de indelta Regementerue, hade redan blifvit från anslaget till en del beviljade, men då man erinrade sig att behofvet af utvidgning af några bland dessa förrådsbyggnader kunde lillskrifvas Ständernas, i min tanke, förhastade beslut om förfärdigande af dubbel beklädnad för Beväringen, trodde man sig finna, att anspråk på serskildt anslag för förrådshusens uppförande var på sitt ställe, oaktadt total nybyggnad jemväl förekom, och man sökte derföre att från denna utgift befria anslaget utan att ifrågasätta någon minskning deri.
De väsentligaste tillökningarne, som nu äro i fråga, afse förhöjda passevolans-ersältningar för Garderne, Kronprinsens Hussar-Regemente och det nya Sappör-kompaniet samt underhållet af den dubbla bevärings-beklädnaden.
Hvad passevolans-ersättningen beträffar, lärer förhöjningen deri bero af kontraklerne, men just derföre synes anspråket icke öfverdrifvet, att hushållningen ställes så, alt ingångna kontrakt kunna fullgöras, utan att serskildt anslag för hvarje tillfällig ökning i priser skall ifrågakomma.
Om likväl missräkning kunnat ega rum för det nu löpande året, hvilket beror af tiden då upphandlings-auktionerne Siats-Utskottets Utlåtande N:o 11.
95 förrättas och då anslaget fördelas, så uppslår deraf alldeles icke den följd', att anslaget äfven för den ingående stalsregleringen skall okas, utan torde, äfven on» förhöjda passevolans-ersättningar för framtiden ifrågakomma, det vara att vänta, att medel dertill beredas genom en ändamålsenlig fördelning af anslagets belopp.
Vidkommande underhållet af den dubbla bevärings-beklädnaden, torde det icke böra förbises, att Krigs-kollegium i sitt utlåtande, som i frågan derom vid förra riksdagen omförmäles i den då afgifne Kongl.
Propositionen, icke tillstyrkte ens upphandling på en gäng af alla de materialier, som för denna beklädnad erfordrades, och alldeles afstyrkle att beklädnaden skulle förfärdigas och i sådant skick uppläggas lill förvaring.
Det är också klart, att klädespersedlar äro vida svårare att skydda för förstöring, än det materiel, hvaraf de förfärdigas.
Emellertid hade Krigs-styrelsen förmodligen särskilda anledningar då för tillfället alt påyrka förfärdigandet af beklädnaden; men sedan dessa anledningar nu upphört och man jemväl vunnit någon erfarenhet derom, att dylika persedlar inom ganska kort lid kunna åstadkommas, torde det vara fullt skäl alt iakttaga det förfarande beträffande denna beklädnad, som Krigs-kollegium på grund af sin kännedom i dylika ämnen föreslagit.
Utom det att sjelfva anslaget, åtminstone till större delen, blifver öfverflödigt, vinnes derjemte säkerhet derför, alt icke någon förlust uppstår genom den skada, som lätt åkommer persedlarne och statsverket befrias för alltid från det eljest sannolikt återkommande anspråket 0111 anslag till förrådshus för beklädnadens förvarande.
Jag har ock inom Utskottet yrkat, att en underdånig skrifvelse måtte föreslås med anhållan alt Kongl. Maj:t framdeles ville föreskrifva ett sådant förförande i afseende å den ifrågavarande beklädnaden, som öfverensstämmer med Krigs-kollegii ofvanberörde yttrande., Extra Anslagen. 1, b) Då jag inhemtat alt anslag af det så kallade
Neutralitets-kredilivet lemnats för uppköp af 5,000 stycken refflade gevär och lill uppräflling af 7,000 stycken äldre gevär, samt anser, att de uppoffringar, som sistlidne Riksdag gjordes för rustningar, åtminstone höra hafva till följd, att icke större anslag, än som i öfrigt då beviljades för krigsmaterielen, nu ifrågakommeö, har jag ansett att anslaget lill gevärs anskaffning borde nedsättas lill enahanda belopp, som vid sista Riksdagen bestämdes eller 300,000 R:dr, dermed 8,000 refflade gevär kunna erhållas.
Ett ytterligare skäl för denna åsigt har jag hemtat derifrån, alt icke under detta år flere gevär äro beställde, än alt ett lika antal äfven under de kommande kan med sistnämnde penninge-belopp anskaffas, så att den arbetsskicklighet, den man är angelägen att icke förringa, erljåller enahanda sysselsättning, söm nu, hvaremot en större beställning under ett eller annat år skall grundlägga anspråket alt den ökade personalen allt framgent skall få sysselsättning genom sta - 96 Slals-Ulskottets Utlåtande N:o 74. tegs försorg'.
Särskildt anser jag mig i denna fråga böra tillägga, alt jag icke kan finna annat, än att kontraktet med Husqvarna faktori icke numera är bin dande, helst det icke utan Ständernas medgifvande kunnat förnyas.
Arméens pensionering. 6) Beträffande det af Utskottet tillstyrkta kreditivet af 150,000 R:dr årligen för Arméens pensionering, så har jag ej heller kunnat instämma i denna Utskottets tillstyrkan.
Utom det att statsverkets uppoffringar för Arméens förhöjda aflöning och för dess pensions-kassas upprätthållande medtaga summor, som det är mera att hoppas än att förmoda att statsverket, ulan ökad beskattning, skall kunna framgent åstadkomma, förekommer det, att frågan om det nya pensionerings-sättel är temligen outredd.
Den är visserligen icke framställd utan sammanhang med Arméens Pensions-kassa, men, så vidt jag kan finna, har man icke tagit i betraktande om denna kassa, äfven med det bidrag, den nu af statsverket erhåller, kan fullgöra sin förbindelse då de pensionerades antal ökas i den grad, som den nya pensioneringen både afser och föranleder.
En annan fråga är jemväl obesvarad, nemligen den, om en sådan pensionering, som den föreslagna, kan vara lämplig för befälet vid den indelta arméen, innan en förändrad lönereglering för detta befäl blifvit tillvägabragt.
De äldre officerarne, som nu innehafva goda, men lågt uppskattade boställen, skola icke hädanefter mera än förr utbyta dessa root en jemförelsevis låg pension; deremot Andre Kapitener och möjligen äldre Löjtnanter, som uppnått pensionsåldern, men ännu äro fullt användbare i tjensten, skola skynda att lemna denna, medan de ännu ega förmåga att bereda sig en annan sysselsättning, helst deras inkomster endast obetydligt minskas genom afskedstagande!.
Förhållandet med dem, som vid afskedstagande finnas oförmögne att fullgöra vilkoren i afseende på reserv-tjensten, är icke bestämdt, och lika litet är det något stadgadt beträffande dem, som sedermera blifva urståndsatte att uppfylla delta vilkor.
Äfven med de förbättringar, förslaget inom Utskottet erhållit, torde det således böra blifva föremål för ett nogare bepröfvande; och då jag icke kan föreställa mig, att någon utomordentlig åtgärd för tillfället behöfver vidtagas, anser jag den Kongl.
Propositionen i detta hänseende rättast böra besvaras endast genom en underdånig skrifvelse i den syftning, Utskottet jemväl föreslagit.» af Herr Henschen, viu 1 punkten, med åberopande af Utgifls-afdelningens förslag att
Deparlements-chefens aflöning skulle bestämmas lill 13,500 R:dr; vid 17 punkten, i afseende å Utskottets tillstyrkande, att anslaget för indelta arméens vapenöfningar skulle blifva ett förslags-anslag; vid Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. 97 vid 6 punkten (extra anslagen), i det afseende att Utskottet ej tillstyrkt aflåtande af en underdånig skrifvelse, åsyftande Arméens Pensions-kassas öfverlemnande till statsverket; hvarförutan Herr Henschen anmält sig icke hafva deltagit i den votering, som inom Utskottet egt rum i fråga om anslag för fortsättande af fästnings-byggnaden vid Carlsten; af Herr Hörnstein, . , vid 17 punkten; vid 6 punkten (extra anslagen); af Herr Hesselgren, vid 17 punkten; af Matts Pehrsson från Stockholms län, vid 17 punkten: »Ehuru jag icke vill bestrida, att den öfning, som indelta arméen nu erhåller, är otillräcklig, och den af Kongl. Maj:t äskade och af Utskottet tillstyrkta summan 596,000 R:dr R:mt är billig och nödvändig för det afsedda ändamålet, så kan jag ingalunda medgifva summans utgående under form af förslags-anslag.
Denna sorts anslag är till sitt möjligen utgående belopp så obestämdt, att, i händelse af dyr tid och ofördelaktiga konjunkturer, alltför stora och den tillstyrkta summan vida öfverstigande kostnader statsverket och de skattdragande derigenom kunna tillskyndas.
På grund deraf anser jag att summan bör utgå såsom bestämdt anslag»; vid 6 punkten (extra anslagen), med åberopande af Utgifts-afdelningens förslag till utlåtande, så lydande: »Utskottet får i detta ämne anföra, att, ehuru Utskottet erkänner vigten af det afsedda ändamålet, alt, genom underlättande af möjligheten för öfverårige och till fält-tjenstgöring mindre lämplige personer att ur tjensten afgå, kunna vidmakthålla arméens tjenstbarhet äfven för krigstid, Utskottet likväl finner denna fråga, hyilken nu är första gången väfökt, icke vara så fullständigt utredd, att Rikets Ständer för närvarande kunna taga densamma under pröfning.
Sålunda saknas upplysning, huruvida de pensionsberättigade skola erlägga ökade afgifter för alt komma i åtnjutande af de förhöjda pensionerna äfvensom om de i händelse af förflyttning till tjenster å andra stater med lön må ega uppbära större eller mindre del af pensionerna.
Särskilda föreskrifter i dessa med flere hänseenden synas först böra bestämmas saint fullständigt förslag till reglemente för pensioneringen uppgöras och Rikets Ständer delgifvas, innan några medel för en ökad pensionering anvisas.
Och för öfrigt torde härmed destohellre kunna anstå, som vid innevarande Riksdag icke obetydliga anslag blifvit beviljade för upprätthållande af den nuvarande pensioneringen och statsverkets tillgångar dessutom äro mer än vanligt anlitade för mångfaldiga andra maktpåliggande behof.
På dessa skäl hemställer Utskottet, att några medel för ifrågavarande ändamål icke må af Rikets Ständer nu beviljas.» Bi/l. till R.
Prof. 4856 & 4857. 4 Sami. 4 Afd, 2 Band. 3 Haft. 13 98 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 71. af David Andersson från Hallands län: »Emot Ståts-Utskottets beslut reserverar jag mig i följande delar: lista punkten, deri Departements-chefens lön blifvit ökad med 4,500 R:dr eller till 15,000 R:dr i stället för 13,500 R:dr, som
Afdelningen på goda skäl ansett vara rätta beloppet.
2:dra punkten anser jag sakna föreskrift om den arbetsordning, som bör vara iakttagen. 3:dje punkten.
Intendenten vid Militär-kontoret.
Lönen bör kunna nedsättas till 1,000 R:dr. 6:te punkten.
Kommendanten i Stockholm innehar annan tjenstelön och bör således kunna vara belåten med 1,800 R:dr. 9:de punkten.
Till Sjukhuspredikant är anslaget 300 R:dr lön; denna lön, ehuru obetydlig den också är, anser jag ej vara behöflig att utgifva, enär regementenas prester icke skäligen böra kunna behöfva ett sådant biträde för själavården äfven inom sjukhusets lokal; mot 8, 17, 19 och 31 punkterna;» af Anders Eriksson från Elfsborgs län, vid 1 punkten; vid 17 punkten; af GustaJ Larsson från Stockholms län, som instämde uti de af Matts Pehrsson från samma län afgifna tvenne reservationer.