Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En katalog, som under samma titel af » två damer » utarbetades till ntstallriingen i Wien 1873, bar i viss niån tjänat till grund för föreliggande bibliografi, men många andrin- gar i plan och utförande ha vidtagits, många tillägg och förbattriii- gar gjorts, s&amp; att den nya katalogen kan med allt skal betraktas som ett fullt själfständigt arbete.
Dess begge utgifvarinnor, sedan länge val förtrogna nied biblioteksgörornå1 och darföre synnerligen lämpliga för sitt varf, liafva noga genomgått alla de kallor, so111 stå forskare på detta oiilråde till buds, i främsta rliminet Hjalinar Linnströms Svenskt boklexikon 1830-65, vidare de följande årens bokliandelskata- loger, k. bibliotekets samlingar af kvinliga författares arbeten, af tid- skrifter, kalendrar, ntliindska boklexikon o. s. v. En kort öfversikt, skrif ven af fröken 8.
Leijonluifvnd, öfver l
kvinnans verksamhet inom den svenska litteratiireii, inleder arbetet.
Denna öfversikt ingick i engelsk öfversiittiiing i daiiikoiiiit6iia i soni- ras iitgifna rapporter till Chicagoiitställningen.
Följer sedan själfva katalogen.
Så vidt möjligt varit nieddelas om livar och en af författarinnorna några korta biografiska iippgifter, såsoiii födelsekr och f ödelseort, lef nadsyrke, d ödsår, för~ldrars namn m. ni.
Därpli koliinier en fiillstandig förteckning öfver Iivarje förf: s arbeten nied uppgifter om dessas tryckår, forinat, sidantal, olika upplagor, öf versattiiiiigm till franiinande sprak, clarpå förf: s bi- drag till kalendrar, tidskrifter, tidningar, etc. samt till sist de pseiidoiiyiner ocli signaturer, soiii af Iieniie begagnats.
En mängd skriftsti-illariiinor Ila medtagits, Iivilka varit verksamma inom den periodiska ocli dagliga pressen, men aldrig piiblicerat något själfstäii- digt arbete - Iiarigeiioin liar katalogens varde och fullstandigliet betydligt ökats p8 samnia gkng som ntgifvarinnornas möda.
~ a r e n i o t Iiafva inga prosaöfversiittningar från frainmande språk inedtagits.
Finska författarinnor, som skrifvit på svenska, äro afven införda i katalogafdeliiingen, Iivilken fyller icke mindre an 174 sidor och åt- följes af en förteckning på signaturer och p~eiicloiiynier upptagande 8 sidor.
E t t ~tiidiiiin af katalogen erbjiider inånga intressanta syiipiink- ter.
.Af forna tiders Iwinnor lisfva icke inånga efterlëmiiat ett namn inom litteratiirens historia.
Medeltiden representekas af den heliga.
Birgitta, soiii utan gensägelse ar icke allenast till tiden utan afveii till betydelsen Sveriges första författarinna.
Den oinsorgsfiilla för- teckningen på hennes arbeten ocli deras inåiiga ÖfversBttningar och olika upplagor iipptager icke mindre an fyra sidor i katalogen.
Från inedeltiden förekoinnia för öfrigt endast ett par iiamii, afven de p&amp; nnniior, nämligen abbedissan i, Vadstenal kloster .BIargaretha Claus- dotter (d.
1486), soni skrifvit ' en Birgittaki.önika, och Anna Fickesdotter Biilow, abbedissa i saiilina kloster f r h 1501, som skrifvit en ~Chroni- con genealogiciini eller iiiidervisning på någoii gaiiiind släclit med åt- skilliga tidaliandelser.
s Från Sveriges storhetstid bevarar liistorien niiiinet af inkngen fraiiistheiide kviiina, nie11 det var nier inom det praktiska lifvet än på litteraturens falt 1600-talets liaiidliiigskraftiga adelsdanier utniarkte sig, och de f&amp; arbeten af kvinliga författare (bl.
dessa några medleinmar af slakten de la Gardie, den beryktade Aiirora Köningsiiiark och hen- ',.
nes syster), soin gatt till eftervärlden, utgöras mest af poem, religiösa betraktelser, bref och dagboksanteckningar.
E t t kvinligt författare- namn af större betydelse liar tiden dock att uppvisa: drottning Kri- stinas, hvilken efterlämnat flere litterära arbeten i olika ainneii, inen intet skrifvet på svenska.
Däribland tilldraga sig några samlin- gar aforismer, början till en sjalfbiografi samt hennes bref största intresset.
Frhn 1700-talet finna vi i katalogen icke så få författarinne- namn, af livilka de inest kanda äro de tre skaldinnorna, Sofia Elisa- Hedvig Sofia Nordenflycht och sist till tiden, men först beth i snille och popularitet Anna Maria Lenngren.
Det ar dock utan all jämförelse vart hrliundrade, som läiiinar den största kontingenten af skriftstallarinnor.
Lika talrika so111 de äro till antal, lika växlande har deras val af ämnen varit.
Visserligen ar skönlitteraturen det falt, hvarp6, de kvinliga för- fattarna helst röra sig och hittills med ytterst få undantag det enda, dar de åstadkoinniit nhgot verk af större betydelse, men afven inom andra grenar af litteraturen liar det kvinliga ingeniet med större eller mindre framghng försökt sig.
Kvinnan ined sin lifligare fantasi och sitt intensivare känslolif ar vanligen mer an mannen mottaglig för religionens sanningar.
Ocksh finna vi en mängd kvinnor soin skrifvit i religiösa ämnen, icke iniiist religiös poesi.
En sjuklig företeelse från äldre tider på detta oiiiråde, tyckes Eva BIargaretlia Frölicli (död 1682) varit, livilken i katalogen kallas » religioiissv~rmerska ».
Hon liar titgi£vit en mängd bibelkoin- nientarieï, ofta med tilläinpning p&amp; sin tid, och dömdes i följd af sina sphdoinar först %till evig landsflykt^ och sedan, da Iion detta oak- tadt %tervaiide till Stockholm, till tuktlitis på lifstid.
P&amp; en d@ af litteraturen harskar kvinnan af hlder obestridt, pk den del, som behandlar kokkonsten ocli andra grenar af den husliga ekonomien, sksoin slakt, bryggd, bakning, färgning, väfnad, etc. Ocksh utgöra kokböckernas författariniior en icke ringa procent af de i katalogen upptagna.
Äfven mejeriskötsel och trädghrdsodling, t. o. in.
s h speciella och för vårt ' nordliga klinlat ovanliga grenar daraf som viiiraiikors plantering ocli beskärande samt odling af mullbiirstrad och silkesina- skar, lia beliandlats af kvinnor.
Men icke blott den litisliga ekonomien utan iifven nationaleko- noinien liar lockat v&amp;ra skrifvande dainer.
Så titgaf i förra %rhlin-.
dradet en fru Warinlioltz en liten uppsats:, Tankar i anlediiiig af sista ö f v e r f l ö d ~ f ö r o r d n i n.
~ e ren ner,.
Ungdomens uppfostran och undervisning liar ju sedan urminnes tider varit ett af kvinnornas förnämsta verksamhetsfält, det är därför helt naturligt, att deras litterära verksamhet ofta rört sig kring dessa Imiien och att de nppträdt shsom iörfattare till s % väl uppsatser i uppfostringsfr %gor som till läroböcker och nöjesläsning för iingdom.
Långt innan Sverige fick sin första kvinliga läkare (katalogen innehåller en förteckning på flere af henne författade vetenskapliga uppsatser), ha kvinnor försökt sig p % den praktiska läkekonstens oin- rhde, dock tyckes det varit ytterst få, som vågat uppträda såsom författa- rinnor inom detta fack.
E n fru Wallden, barninorska till yrket, liar dock 1850 gifvit ut ett liäfte om, Lilla vattenliikaren vid sjuksängen för kojan och heinmet),, och en fru Vegesack f. Brissiilan lät 1831 trycka » ett recept mot cholera morbus på vers,.
Katalogen upptager afven bland förf attarinnorna en vaccinatris, fru Giillberg f. Pikiilell, soin utgifvit flere arbeten, men dessa äro allesammans diktsamlingar.
Inom historieforskningen och geneologien förekoinina htskilliga kvinliga författarenamn.
Från äldre tider finna vi kvinnor shsoin ut- gifvare af släktkrönikor, vi anföra som exempel Cecilia Cracoiis &gt;Be- rättelse om Gullbergs slott, ocli hur det manligen försvarades af Com- niendanten Marten Cracou)), samt Edla Christ iana Rosenstj ernas ocli Christiana Margretn Silf verstedts familjekrönika från 1700-talet s: D E n gammal karolins &amp; terkomst till hemmet ur ff~ngenskapenw.
E t t ganska märkligt historisk-geografiskt arbete, utgifvet af en iiï %Forna och närvarande Sverige s, soin l81 6 börjat iitgif vas af U. Thersner och C. F. Akrell, men livilket åren 1845-67 uteslu- tande leddes af den fijrres dotter Tliora Tliersner, livilken bl.
a. sjiilf litografierade sina teckningar.
Från det senaste decenniet liar kvinnan afveii iipptriidt såsom författare inom matematiken och iiaturvetenskaperiin, och katalogen upptager iitom Sonja ICovalevsky, som vi dock knappast torde ha rätt att rakna bland svenska kvinnor, åtskilliga författarinnor till uppsatser i botanik, zoologi, fysik, kemi etc., införda i Svenska veten- skapsakademiens liandlingar.
Redan i förra århundradet liar denna akademi till sina handlingar mottagit bidrag fr %n en kviiilig penna.
Grefviiinan Eva de la Gardie, f. 1724 ocli gift 1741 med riksrii,det grefve Claes Ekeblad, liar i &amp; rg (lngen för 1745 skrifvit en uppsats om » Försök a t tilverka bröd, briinvin, stärkelse och puder af potatos~ samt i årgången 1752 » Beskrifning på tvål som ar tjenlig til Bom- ulls- garns bleknings; men ändå mer inärlrvärdigt torde vara, att grefvinnan 1748 invaldes till ledamot af denna akademi.
kvinna,: i: *
Vi liafva nu ' redogjort för några af de ainnen, som beliandlats af våra kviiiliga författare.
Många andra synpunkter frainstalla sig vid ett genombladdrandc af katalogen.
Rörande de skrifvandes sarn- liällsställning finna vi nästan alla klasser ocli stånd representerade, allt ifrån den regerande drottningen (så viil Krhtinas som Ulrika Eleonoras minii återfinnas, af öfriga drottningars endast Josefinas) 3nda ned till torparliiistr~in, tjänstepigan och fattighjonet.
Titlarna gro ofta lika karakteristiska för tiden som för förfat- taren.
Vi anföra några få exempel: w E n mycket uppbyggelig ocli Iijärtrörande visa författad i fängelset af pigan Brita Olsdotter, natten förrän hon utfördes till.
afrät.tsplatseii (1824).
&gt;Ringa; och enfal- dig tacksainhetsgard till Bellinan af den snart 61 års ganila giiinniaii C.
(Christ.
Catli.
Bergström f. 1 7 6 8) ~ &gt;Några erindringaï i anledning af cliolerans inånga bortryckande vänner.
Tecknad i mycken enfald af en 65-årig gumma C.
C. B. », Gudeliga syner och uppen- barelser under visionärt tillstand iinderbarligen förunnade och dar- emellan i fromniaste enfald framstiillda af pigan Inga Elisabeth Jans- dotter (f. 1835) i Taby by a t Fsringe s&amp;keen.w .Visa om ett olyck- ligt öde ined ett briidpar, soin drunkim.de på, Svartelfveii i Norn sockeii och Backetorps by den 29 nov.
1828 af Lisa ers dotter.^ E n af fru Lenngrens satirer och sagan om prinsessan Snöhvit %r ju en ganska egendomlig samrnanstalliiing, och dock Iiar deii före- koininit i en af dessa skillingsskrifter för folket, i Iivilka atskilliga af den stora ska1diniian.s dikter iitgifvits.
ikiårteii Holk liar s %liiiida iitgif vits tillsainiilaiis med » Sanct Pehr och Broder Lustig&gt;, » Poj karile, tillsaininaiis med H. C. Andersens » Den ståndaktige tennsoldatenr, » &amp; Ianneiis sista viljan tillsamiilans med » Allmaii kilngörelses o. s. v. Af vara mer kanda författarinnor ar det icke så få som öfver- satts till fränlinande spihk.
Si % äro arbeten a£ Fredrika Brenier öfver- satta till danska, tyska, engelska, franska, hollaiidska, finska, ryska, polska, af Emilie Flygare-Carlén till danska, tyska, engelska, franska, italienska, liolliindska, polska och tsjechiska, af Marie Sofie Scliwartz till danska, tyska (flere af hennes romaner utkoinino först p % detta språk), franska, engelska, hollaiidska, finska och polska.
Vara senare författ~riiinor shsoin Amanda Kerfstedt, Matliilda Roos, Anne Char- lotte Leffles ha fått flera af sina arbeten öfversatta till norska, dan- ska, finska, tyska och holländska.
Nycket kiiiicle a111111 vara att säga oin ~Kviiinaii inoni svenska.
litteratureii~, nie11 vi liafva redan mer än tillbörligt tagit Dagnys starkt begränsade iitryinme i alisprlik.
Vi hoppas emellertid att var anspråkslösa anmälail niåtte hos en och annan af våra läsare väcka tillräckligt intresse för .det förtjaiistfulla arbetet, för att de själfva skola taga närmare käiiiiedoin om detsainina.
C. Flickskolernöt et i Lund sommaren 1893.
Lika visst soin vårt hrliundrade är järiivagariies, %r det ocksi cle stora allniänna mötenas tidelivarf - det ena eii följd af det andra.
Ingen griipp af sainarbetande människor anser sig kunna iiiid- vara dessa sammankoinster, där arbetsglädjen ingått förbund med fest- glädjen.
De gifva uppliof till och de sprida liga idder, de starka och nara åsikter, som redan viinnit faste, de gifva de spridda krafterna solidaritetens styrka.
Jii nier arbetareii vid sitt dagliga varf är li#nvisad till sig själf eller till en t r h g r e krets, desto viktigare blifwa för honom dessa allmänila möten.
Och till sådana isolerade arbetare kan inaii iiifiiigen- städes riikiia de larariiinor, soin i Sverige liafva den liögre kvinliga iiiidervisiiingen om händer.
E n talrik och intresserad skara af arbetare inom den liögre svenska flickskolan samlades ock till allmänt möte - det sjette i oïd- ningeii - i Liiiid från den 1 2 till den 15 juni detta år.
IYIötet var i yttre afseende särdeles lyckadt.
E t t stralande soin- inarvader shdant sätter mäiiiiiskorna i god stämning - en för iilaliga ny, för alla intresseväckande, lifvande onigifning, förträffliga anordningar, soin lämnade föga stoff åt de aninarkningslysfne, Iivilka jii aldrig saknas, och först och sist en vanlighet, en gästfrihet, som st % öfver allt beröm och säkerligen 110s alla deltagarne efterläiiiiiat iiiinnen, so111 ej sh lätt nötas bort.
Den skhiska naturen var,.- s %soin redan iiäiiiiits, för inånga af deltagarne ny.
A t t lära kanna de viktigaste och intressantaste de- lariie af vart stora fädernesland är det ej minst varderika utbytet en lärarinna hemtar af dessa skolmöten, och det synes mig darför söm ett lyckligt grepp, att nästa möte skall hållas i en norrländsk stad.
De nord- och sydsvenska elementen fingo under de väl ordnade s: ~inkväinen, som aflöste förliandlingarne, godt tillfälle att lära känna livarandra.
Och ingen har väl någonsin bevistat ett större möte utan att ha kommit till den slutsatsen, att det just ä r samkvämen so111 laiiina den biista behållningen.
Detta galler ej niinst möten, där kvin- norna utgöra maj oriteten.
On1 det finnes något af fru Leiingrens gamla recept på kvinlig- het, so111 haft lifskraft.
i sig, så är det detta: » Tala Betty - hall ej tal », %Du tror ej hur det oss förställer,.
I de enskilda samtalvn finna vi hos de församlade damerna idéernas rikedom ocli tungans liflighet, i de offentliga diskiissionerna vä ' talighetens tystnad.
D e flesta - och vi äro niistan frestade säga de bästa - tiga.
Många äldre lärarinnor, so111 hunnit samla den största erfarenheten, vilja ej gärna uppträda offentligt, det var ej seden i deras ungdom, och därför llör man vid de offentliga saininankomsterna icke deras stamma.
E j för att de där- före alltid samtycka till hvad de höra, ehuru det nog ofta så upp- fattas; de tiga, men reflektera - och recensera desto mer.
Det rader dock en betydande skillnad just i detta fall mellan de senaste ocli de första flickskolemötena, och hvad motet i Lund angår, kan ingen ined fog påstå, att det där endast var ett fåtal herrar som behärskade diskussionerna.
Allra minst var detta fallet inom sek- tionerna, där nu för första g h g e n kvinnor sutto soin ordförande.
Xhnga intressanta och för flickskolorna viktiga spörsinål före-.
koinino vid de allinänna saminankomsterna - m %liända allt för många för att alla skulle behörigen kunna utredas.
$1 öjlig7ietetz att begräma Jlickskolans verksamlhet och närmare be- stämnma dess uppgift, gent emot de måtzga 7craf alln.zäfz7ieten ställer på $ensamma, var en a,f de viktiga frågor, som kommo under debatt.
E n fråga af detta slag afgöres dock ej med några timmars dis- kussion, om den öfverhufvudtaget f. n. kan afgöras, sammanbunden som.
den ar med djupt gående sociala frågor.
E n del menade, att heni- men ville ha salongsdamer, hvarföre skolorna måst; rätta sig därefter, andra Ater, att då hemmen fordrade, att flickorna skulle göras dugliga a t t försörja sig sjalfva, inåste skolorna gå i sainma riktning.
Erfaren- heterna voro således p&amp; denna punkt högst olika.
Frdyan om öfvern ?zst~ * ängninngg var också före, dock utan att om- fattas med sainina intresse soin vid föregfiende skolmöten.
Det före-
föll soin on1 man varit ense oiii att någon öfveransträngning numera endast undantagsvis förekomne.
Med större liflighet omfattades friigan ona feriernas förkortfiing och i samband därmed om feriernas anvtindande pb ett gagneligt stitt.
Å ena sidan betonades: att de långa vintrarne göra att ungdomen behöfver ledighet under vår kortvariga sommar; att lieininen hinna ha rätt till 4 inanader af året, d % skolan tager en så stor del af de öfriga 8; att de tillfällen till kroppslig utveckling samt till delta- gande i hemmets arbeten och nöjen, som de 3 månadernas sommarferier gifva, rikligen ersätta hvad som förloras i kunskaper; och sliitligen framkastades den frågan, om verkligen den svenska nationen trots sina långa ferier i bildning och kunskaper stode andra folk efter, Å den andra sidan framhölls: att äfven i Danmark och Norge har inaii långa vintrar, utan att barnen därföre äro hela somrarne befriade fr %n skolarbete; att ferierna de senare aren blifvit längre, och att en reaktion bara af det skäl vore af nöden, ty skolkurserna forcerades nu p % ett för barnens receptivitet onatiirligt sätt.
Det påpekades, att hemmen ej förstå att sysselsätta barnen utan att dessa ' viinja sig vid ' att skjuta upp med sitt arbete och slå dank, bli loja.
och tröga, d. v. s. f&amp; utveckla nationella lyten, soni äro obestridliga,.
äfveii om det medgifves, att svenskarne i intelligens st % i jiiinnhöjd med andra folk.
Det växlades hårda ord.
Skolvärlden beskyldes för egoism, d % den ej ville förlänga läsåret.
Finnes det i detta fall någon egoism 110s den svenska Iiirarinnekbren, s&amp; är den helt säkert omedveten.
De narvarande hade emellertid ej &amp; got emot ïärju~ngar~zes sominararbeten, och inånga forslag om l m u feriearbetet skulle ordnas frainlades.
De flesta tycktes dock vara eniga i, att det bästa utbytet en lärjunge kunde hafva a f läsning under sommaren, vore om hau kunde lära sig, ej blott l %sa läxor eller ~ s l i i k a en ~ s. k. rolig bok, ut#n att studera p % egen hand.
O tvif velaktigt sammanlianger frigan om feriernas f örkortning med den fråga, som ådrog sig det ojamförligt största intresset.vid skolniötet, frågan om införaitdet af teoretisk och praktisk undervisninng i huslig ekonomi.
Det var en ny fraga, en anledning till det stora intresset.
E n annan anledning var af personlig art. Frågan inleddes af en af Nor- ges mest ansedda Ilärarinnor, skolföresthndarinnan i Drainmen, fröken Henriette Wiilfsberg.
Med öfvertygelsens varme, elegant och spiri- tuelt berättade hon huru detta ämne lästes i hennes skola, Iivilken,
nytta larjiiiigarne haft däraf och 11,urii allmänt de intresserade sig där- för.
E n viss lianförelse grep en stor del af publiken inför denna varma vältalighet, och en resoliitioii antogs af mötet, att detta laro- amne borde i vira flickskolor införas.
Öf ver splittring af krafter, mångläseri ocli forcerade kurser hade förut lifligt klagats, men dylika klagomål hindra aldrig ett skolmöte att föreslå införandet af äiinu ett ämne.
Excmplet i Lund ä r ej ena- stående.
Det fanns dock en betydaiide minoritet, som ingalimda gillade den antagna resolutionen, och det ifrågasatta ämnet berörde allt för många intressen för att ej framkalla en liflig diskiission, offentlig så val so111 enskild.
I en sak voro alla ense: den unga flickan borde ha kiinskap i Iiusliga ting, och huslighetens lof sjöngs i alla tonarter, liksom om inan befarat hemliga motst&amp;ndare.
Men därmed var endräkten ocksi sliit.
Den första frågan, som franistalldes, lydde: ar verkligen klagan öfver att våra flickor äro opraktiska berättigad?
Erfarenheter åberopades både för ocli emot, deras röster voro dock .öfvervagande, som menade, att många af vhra unga flickor ej få den praktiska uppfostran de ha af iiödeii.
Ocli detta med ratta.
Vårt folk ar snarare teoretiskt än praktiskt anlagdt, och det är fara för, att afven hos den svenska kvinnan det praktiska arbetet ej blir tillbörligt beaktadt, liksom det alldeles säkert ej aktas nog högt hos den svenske mannen.
För det andra framstalldes fragan: liiirii skall deiina praktiska upp- fostran bibringas?
Å ena sidan svarades: det måste ske i skolan, ty lieinnien kunna ej eller vilja ej gifva döttrarna en praktisk utbildning, endast i skolan kan den blif va ordnad och systematisk; ii %gra timmar i veckan, helst en lie1 dag, böra anslås till praktisk öfning i kokkonst ocli till i förening darmed stående teoretiska insikter.
Efter skoltiden ar det fik sent att börja därmed.
A den andra invandes häremot, att hemmen liafva en så oafvislig plikt att lära flickan liosligllet, att det snart sagdt innebär en kränkning af lieinmets ratt, att skolan dariiti ingriper; vidare att liusliglieten ej består blott i matlagning och ej in- läres på några timmar; att detta nya laroiiinne vid skolgångens sliit skall glömmas lika val so111 så många af de öfriga; att en fiicka ' har godt tillfälle att efter siii skolkurs genon~gi en l~iisliållsskola., då hon ej förnan vid 17 års ålder kan inträda i det äkta ståndet, således själf f&amp; ett liiisliåll; samt att vi i Sverige lin s&amp; långa ferier, att flic- ' '
korna (1 % böra Iwiina sysselstittas i lieminen och öfva sig i li~isliga gör0 nl; L Det frainliölls iifven, att genom detta nya li~niies införande, aiitin- gen stiidiet af de öfriga iniste blifva ytligare eller ock niåste n !~gra liiroiiinnen borttagas iir skolan.
Siinktes åter kunskapsiiivin, stiingdes ocksk flere förv~irfslzällor för de iir skolorna utträtlande iinga flickorna, s~sonz platser vid banker, jiirnviigar, telegrafer etc., Iivarest de alltid bli iinderltastade konkiirrcilsens liirda lag.
Ej iinclerligt att inhigen liirarinna frågade sig bekymrad: livar taga tid ifrkn till detta nya iimne, som oi~ekligeii krafver myc7cen tid, om det skall varda af nigoii nytta och ej blott en dekoration p % skolscliemat?
Vid alla d.e enskilda ssrnkviimen debatterades frfgmi p i det lif- ligaste.
Ma11 märkte därvid lätt, !att anliiingarne af detta nya iimne voro af tvenne ganska vidt skilda slag.
Först och fränist de, som troget bevarade det gamla Itvinnoidealet och soin Iioppdes, att dessa skollriirser i inatlagning sinkiiingoin skola Ii %nvisa Iiela Itvinno- könet iter till dess ratta plats - den husliga liarden.
För det andra fr: ~mstegsviinnerna, som vilja i praktisk riktning reformera all skol- bildnii-ig, gossarnes såviil som flickornas.
Miirkvi-irdigt nog, hade dessa bgda skilda element ingått förbiiiid ined livarandra.
Hos ~notståndarne till det nys aninet skönjdes äfve-n tv&amp; olika riktningar: en konservativ, som var öfvertygad 0111 att Iiiisliglieten aldrig kan fostras i skolan, och en frainstegsriktning, soin i ocli för sig ej hade likgot att invlnda mot att skolan blir praktisk, inen soqn ' vill iilliita att ett endn q t t amne införes ' uta9z i samband med en om- o~ya~zisatz ' on af jlickslcolan, livilket &amp; andra sidan ej ined fördel kali ske, iitan att ocksi mbzga nnclra för2i.nrlringa,r bbbde inom gosskolan ej Det w % lilir i anleclning af detta Sinne tillhtas mig följande reflexioner.
Det klagas alliniint öfver att flickor hellre taga emot de sainsta platser iitoin lieiii men, 511 Iijiilpa till inoni si tt eget.
De förnäwsta orsakerna till detta missförli&lt;lllaiide torde vara att söka s i vii1 i nö- jeslystnad ocli lust efter ombyte, som i begEiret efter regelbiiiidet, ordiiadt, betaldt arbete.
Men nhgra tininiars praktislr iindervisning i slto- lan, lara ej inge den iiliga flickan större 1iåg för lieinmets plikter, utan fara Sr, att clliraf uppstir livad jag slinlle vilja kalla en snlo~zgs- 7izisligltet.
Det iir mer pikant, iiar den unga flickan för den beundrande *:,
' lialkavaljeren ltaii ointala, a t t Iion en 7 ~ förinidrlag l i veckan rifvit mandel, rört smör, ja t. o. in?
skalat potatis, iin a t t hon bittida ocli sent skickas niariiinas iirenden, stoppar strii~npor, tviittsr sinhyskonen, ja, rent af ersiitter en tjiinstflicka, något soin ej borde vara ovanligt i familjer, där förniögenliet ej finnes.
De, ziisprikslösa, enformiga, mangen &amp; n g otacksamlna, men dock SH viktiga plikterna i lieinniet bibringar skolan den unga flickan,.
ej blott genoin införande af Iiiislig eltonoini som ett nytt liiroliinne, utan frainst diirigenoin, a t t Iion i sitt arbete likes a t t vara grundlig, flardlös ocli plilrttrogen.