Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
253 af vederb&randes hörande jborde utgå, heldst, enligt hvad Utskotten ega sig bekant, frågans afgörande understundom blifvit fördröjd i flere års tid emedan vederbörande ej kunnat förmås att med sine förklaringar dessförinnan inkomma, genom hvilket dröjsmål uppfinningen ofta kan gå helt och hållet fprlorad eljer åtminstone betydlig förlust tillskyndas Uppfinnaren, hvadan, till befordrande af nödig skyndsamhet, GommerceCollegium äfvenledes borde åläggas, att inom I månad efter det ansökningen blifvit dit ingifven, underdånigst utlåtande deröfver afgifva; och då samma §. jemväl föreskrifver, att Privilegii Innehafvaren bör 3:ne gånger 1 Stoakholme Post- och Inrikes Tidning kungöra innehållet af sitt pndfåagne Privilegium, hvarvid den som anser sig vara genom samma Privilegium fprnärtnad, år öppet, att inom gjne månanader ifrån sista kungörandet sådant skriftligen hos CommerceCollegium anmäla, sorn anmärknfngen pröfvar och deröfver meddelar Utlåtande, synes Utskotten andre Uppfinnares rätt vara härigenom tillräckeligen bevarad.—
I öfrigt få Utskotten, i sammanhang härmed ytterligare föreslå den förändrig rf meranämnde §., att den CorntnerceCollegium eller vederbörande
Ämbetsverk tillkommande rätt att pröfva huruvida Collegium anser det Privilegium, som sökes, lämpeligt må äfvenledes försvinna, enär Collegium hufvudsakeligen synes böra \jllkomma 234 LagUtskotttts Betänkande», uppgifna Slöjd Inrättningen, Konsten efter koD6tf5rbättringen är, Collegium vetterin gen, förut i Riket känd oob utöfvad. 3:0
Att föreskriften i 3 §., det, vid utfärdandet gf uteslutande Privilegium, lonebafvaren deraf skall föreläggas en viss etter omständigheterna lämpad tid, inom hvilken han, vid förlust af den honom förunde rättighet, bor finnas i full utöfning af sin nya slåjd, konst elier konstförbättring, ml på sådant sätt förändras: att Patent Innehafvarea ej må kunna förklaras förlustig sia ofvannämnda rättighet så vida han inom 5:00 år ifrån Patentets datum befinnes i full utöfning af sin uppfinningj hvarvid på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning borde bero, att, efter vederbörande ÄmbetsVerks hörande, bestämma huruvida, vid särskildt® sig företeende omständigheter, samma prasmriptionstid kunde i någon mån förlängas.
Genom ett sådant förändrande Stadgande hafva Utskotten trott, det Patent Innehafvarens skäliga rätt att, vid inträdande hinder, bibehållas vid utöfningen af ain uppfinning, skulle blifva bevarad, så vidt densamma står att förena med Samhällets billiga anspråk; att ej genom ett allt för långt uppskof med Uppfinningens verkställighet en längre tid gå miste om fördelar, som genom någon annan persons enahanda upptäckt kunnat detsamma i annat fall på samma väg beredas.
Och torde Riksens Högloft.
Stander, i händelse af bifall till hvad Utskotten eålua - LagV t skottets Eetinknnden, 255 da föreslagit, hos Kongl. Maj:t 1 underdånighet hemställa örn ändring och rättelse af 1919 års Kong!, Förorening; i likhet med hvad derom ofvan blifvit anfördt och yttradt hvilket dock Riksens Högloft.
Ständers egen pr; fnlng vördsammeligen underhålles.
Stockholm den 4 Nov, i823« N:o 224.
Ankom den 12 Nov. 1823.
"Betänkande öfver åtskilige af Riksens1 Högloft.
Ständers Särskilta Utskott före slagne Lagförändringar.
Vid föredragning inför Riksens Högloft.
Ständer af Särskildta Utskottets, underdenna Riksdag, afgifne Betänkande i fråga om Reglering af Rikets Styrelse.Verk, och i sammanhang dermed angående Rättsfrågors skiljande från Styrelse.Verken, har nämnde Betänkande blifvit af alla fyra RiksStånden till Lagutskottet remitterat i afseende på de derutinnan fprekominande Lagfrågor. 236 LtigUrskottets Betånkanden.
Då dd Utskottet till följe af dessa re* misser skolat till pröfning företaga detta ämne, hvilket af Särskildta Utskottet blifvit så fullständigt afhandladt, att LagUtskottets yttrande deröfver synes behöfligt endast till följe af ovilkorliga stadgandet i RegeriogsFormeo, att Lagutskottet skall öfver alla förekommande frågor höras, får Utskottet yttra, att om Råttsfrågorne på sått Särskildta Utskottet tillstyrkt, skola från de administrativa Verken skiljas, blifver der. af en nödvändig följd, att den hittills stadgade RättegångsOrdningen i dessa frågor måtte förändras*
Och som hvad härutinnan af Särskildta Utskottet blifvit föreslaget» Synes Utskottet lämpligt, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att i händelse Riksens Högloflige
Ständer godkänna det af Särskildta Utskottet gjorda Förslag, till Rättfrågors skiljande från administrativa Verken, de af nämnde Utskott föreslagne
Lagföi ändringar äfven måtte antagas, och att följaktligen följande Lagrum hädanefter måtte få en sådan lydelse; 27 Cnp. 9§.
Byggni>2ga Balken.
Nu nöjes man ej åt HäradsRäitens slut i defsa Må’; ful Iföl je hos Domaren sin klagan, som ; RättegångsBalken om laga vad sägs: 2t, Qip. 8 §. samma Balk.
Delta tillag?
Menar någon, att vid förrättad vägdelning honom för när skedt; söke di ändring deri genom instämning till behörig
Domstol» som i RättegägsBalken sagt är, Lagutskottets Betänkande«, 237 20 Cnp. 26 §.
Tvista Kronohemman ett eller flere om jord eller eller Byaskillnad, lagge dem HäradsRätt emellan:
Gränsar till desse Allmänning, vare Lag samma:
Och förordne Konungens Befallningshafvande någon som å Ämbetets vägnar när är» då Kronan del i saken häfver.
Döme ock HäradsRätt om åverkan å Kronojord.
Detta hemställes dock vördsamligéii Riksens Höglofl.
Ständers vidare pröfning» Stockholm den 30 Oct. 1823» N;o 2a$.
Ankom den is Nov. 1823» Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o ao$, öfver Herr A. von Hartmansdorffs Memorial, innefattande Förslag om hvad vid
Lagf örklar ingars utfärdande bör iakttagas* Detta Betänkande har blifvit återremitterat af Höglofl Ridderskapet och Adeln på grund af Herr von Hartmansdorjfs dervid gjorde anmärkning, att Lagutskottet ej bordt anse öfverflödigt föreslå, att Lagför - s5j?
Lagutskotttts BaAnkantltn. ändringar, Sorn tima emellan Riksdagarna, skola offenteligen kungöras , helsdt den händelse inträffat, att er> Lagförklaring af den 12 November 1812, angående förbindelse för äkta Makar, alt personligen infinna sig vid DomCapitlen då äktenskapsskillnad skall liga rum, icke annarltlnda blifvit kuDgjord än genom Circulait till Consistorierne, hvar» igenom de Heste icke vetat att den funnita förr än nu, då fråga blifvit väckt*om dess upphäfvande, hvilket exempel skall ådagalägga behofvet af den åtgärd Herr von Hartmansdorff föreslagit, hvarmed för ingen del åsyftats inskränkning i rättigheten att göra Lagförklaringar, utan blott att ed hvar måtte komma i tillfälle att känna dem sedan de skedt; och har Herr veu Hart* mansdorff vidare yttrat, att på det vederbörande Ämbetsmäns möjliga underlåtenhet, att lämna Riksens Ständers Justitia?
Ombudsman del af utkommande Lagförklaringar, måtte förekommas, vore det som Herr Volt Hartmansdorff tillstyrkt, att, innan Lag» förklaringarna beslutas, Justitia Ombuds» mannens Utlåtande öfver dem måtte infordras, emedan man då, vid deras pröfning, otvifvelaktig! skall märka, om Justitia?
Om», budsmannens Utlåtande saknas, och inför» fordra det; och enär den redan gällande föreskriften, att Justitia?
Ombudsmannen skall underrättas om skeende Lagförklaringar står införd i 18 5* af hans lnstruction, sorn icke är någon Grundlag, samt det nu föreslagna stadgandet syntes äfven kunna der införas, LngUtskotttlt BetÅukanitti. ajg behofves för denna orsaks skull icke någon Grundlagsändring, utan blott en Remiss till ConstitutionsUtskottet, sorn behandlar frågan om Justitise Ombudsmannens Instruction.
Vid besvarande af hvad sålunda blifvit anmärkt får Utskottet yttra, att de gjorde anmärkcingarne icke gifvit Utskottet anledning, att förändra dess förra Betänkande , vid hvilket, såsom af de öfrige 3:ne Stånden bifallet, torde få bero; hvilket dock Riksens Högl.
Ständers vidare pröfning vördsammeligen hemstålles.
Stockholm den ro Nov. 1823, Tredje Bandets sednare Afdelning.
N:o 226; Ankom den 19 Nov. i823« Riksens Högloft.
St linders LagUtskotts
Utlåtande öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 1S7, öfver Kongl. Ma:jts Nådiga Proposition angående upphhfvande af 8 §. 1 Cap. UtsökningsBalken samt ändring af Q. §. 1 45 Cap.
MtssgéBalken och öjverskriften till samma Capitel och Balk.
Vid föredragning hos Högv. PresteStåndet af LagUtskottets ifrågavarande Betänkande, kar Herr Biskopen Wingård deremot anfört: att Herr Biskopen af Utskottet icke kunnat öfvertvgas, att våra liit - Tredje Bandets sednare Af deln. 1 2 LagUnkottet!
Betänkande». tills varande lagar följt origtig princip * då de stadgat lindrigare bestraffning för Uppbördsman, som, efter gjordt tillgrepp af allmänna eller enskildes medel, kan göra rätt för sig, och för den, som brister i sin betalningsskyldighet.
Alt åter gradera straffen, icke efter uppsåtets ådagalagde större eller mindre brottslighet, och geriiingens menligare följder, men efter den försnillade Penningesummans belopp, bär Herr Biskopen trott vara en lägre grundsats, än den ogillade i 1734 års
Lag, samt med visshet antagit, att ett 0- förvilladt omdöme icke sätter i samma kategori den, som på kortare tid använder omhänderhafda medel, dem han af snart inflytande'eller väntade tillgångar kan ersätta, men dessförinnan öfverrumplas af chikanen eller förmaiis-fjäsket, som finnér och bestraffar Cassabristen, och den, som tillgriper och förtärer hvad han hvarken ämnar eiler någonsin kan godtgöra.
Den förre är ofta eii braf karl, som af hjelpsamhet forts till en mindre afvikelse, hvil t | keil han, lemnad åt sig sjelf, kali rätta; den andre åter en skälm, som far med fals oell flärd.
Att nu bestraffa begge-lika på så sätt, att, äfvensom den sednare, deli förre icke allenast mister förtroendet att vara tjensteman i denna väg, hvilket han må hända kan anses håfva förverkat, men ock förklaras ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas, och straff as med fängelse och tjenligt arbete frän 1 till 16 år, an - LngUtskottets Betänkandets. g Set Hetr Biskopen vara lindrigt sagdt, Öfverdrifvet och nog starkt hära prägeln af en ConjunctursLag , den värsta af allt hvad
Lag kan kallas.
Hade denna
Lag varit gällande och plötsligen ahvändts det sista Decennium , skulle mången tjensteman, som nu eger och förljenar förtroende, inom fängelsets murar fått sucka öfver eii obetänksam hårdhet af Lagstiftningen, Det kan ej vara ett Lagstadgandes afsigt, att göra flere brottslingar än dem, som efter Sakeus natur det ärö, mén det föreslagna Skulle såsom sådane stämpla dem, vid hvilka ingen moralisk skymf häftar, beli det kan ej heller vara dess syfte, att under liand gäckaS och öfverträdas, hvilken följd likväl skulle inträffa, då den föreslagne öhitäiikäamlielen icke kan hirtdräs, att, med de medel som ligga obegagnade för hand, göra en coup, eller den välvillige hjelpSamheteii afliållas, att på ett sannolikt försök rädda en vän, utan eget sannolikt äfventyr.
Man känner ej menniskan eller tiden, örn man väntar sig motsatsen, och den gifpa följden af förslaget hlefve, att färigelserné skola fyllas af endast skenbart brottslige, eller Ämbetsrummen hysa hemliga och derföre demoraliserade lagbrytare.
I anledning af detta aiiförande, deruti Herr Éiskopen kjällenberg, Herrar Doctorerne Wallin och Franzen, Professoren Agardh, Prosten Linderoth med flere Högv.
PresteStåndets Ledamöter instämt* Laglltskottets Betdnkantien. har Betänkandet blifvit till Utskottet åter* remitterad t.
Då Utskottet icke i anledning af de gjorde anmärkningarne anser sig böra frånträda dess afgifne tillstyrkande i detta ämne, och det" af Högv.
PresteStåndet återremitterade Betänkandet blifvit af de öfrige RiksStånden bifallet, torde något an* nät yttrande öfver åter remissen icke er* fordras.
Stockholm den io Nov. i8a3.
Ankom den ig Nov. 182&
Betänkande 1ned Förslag till jemkning i Riksens Ständers Beslut, angående Rådmäns och Kämnerers befrielse frän ansvar vid underlätet insändande af K åmners- eller RådstufvuRätts Domböcker och Frotocoller 7)1. 7)1♦ De hos hvarje af RiksStånden fattade Beslut i denna fråga äro följande:
Att med bifall till Betänkandet i de Städer, der Borgmästaren eller Kämners* LagUt skotets Praeses tillika är MagistratsSecreterare eller KämnersRättsNotarie, Rådmän och Kämnärer må befrias från allt deltagande uti det ifrågavarande ansvaret, och att allt beräknande af dagaböter utöfver tre må* naders tid må upphöra, Hos Högv.
PrestePtändet:
Att Rådmän och Kämnerer i alla Städer borde från allt ansvar i detta fall befrias, och deremot MagistratsSecreteraren eller KämnersRättsNotarien gemensamt med.
Borgmästaren eller KämnersPrasses derutinnan ansvara.
I fråga om dagaböternes beräknande har PresteStåndet, lika med Ridderskapet och Adeln, gillat Betänkandet.
Hos Vällojl.
Ätt Kämnerer i allmänhet och Rådmän i alla de Städer, der ej stadgadt blifvit, att arne eller flere skola vara Litterate, befrias från allt deltagande uti ifrågavarande dagaböter, så vida de icke deltaga i något beslut, eller vidtaga någon sådan åtgärd, hvarigenom Ordföranden sättes utur tillfälle eller hindras, att antingen sjelf eller genom Rättens Betjente fullgöra hvad Rätten i afseende på Domböckernes och Protocollernes utskrifvande och 6 Lagutskottet!
Betänkande n. afsändande åligger, hvarjemte BorgareSlåndet stadgat, att beräkningen af da ga bön ter för underlätet insändande af Lagfarts,, Intecknings-., Äktenskapsförords- och FörmyndareProtocoller mätte upphöra Sex veckor från den dag desse Protocoller bordt vara ljil HofRätteii insände; hvarefter den försumlige borde genom förelagd lid och yiten eller andre lagliga utvägar tillhållas, att sin pligt fullgöra. v * Ilos Ilederv. B onde Ståndet: Att Ståndet till alla delar instämde i BorgareStåndets nyss omförmäldte Beslut.
Vid fråga om sammanjemkning af desse Beslut till ett helt, fortfe Riksens Högloft.
Ständer filina, att dg alla fyra RiksS tåliden önskat inskränkning i den, enligt nu gällande
Lag obegränsade tiden för dagahöters beräknande i de fall, hvarom nu är fråga; men två Ständ stannat emot två i frågan om bestämmandet af denna inskränktare beräkning, utgör den meningen pluralitet, som minst förkortat tiden, enär de arne RiksStånd, som ytterligare velat inskränka den, i och med detsamma naturligtvis bifallit den mindre inskränkningen; och torde således RiksStåndens beslut i fråga om tiden för ifråggställde dagaböters beräknande vara, att detta beräknande bör upphöra sedan tre månader förflutit från den dag Protocollerne bordt varsi till HofRätlen insände, LogUtskottets Bttånkanden.
I fråga om Rådmäns och Kämnerers befrielse från deltagande i dessa dagaböters .utgörande, befinnes, att Borgare- och BondeStånden sammanstämt uti ett beslut, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt PresteSlåndet stannat uti särskildta från hvarandra och de 2:ne öfrige Ståndens beslut alldeles skiljaktige meningar; men som PresteStåndet genom sitt beslut, att ali ansvarighet för Rådmän och Kämnerer hädanefter i alla händelser skall upphöra, måste, sedan denna mening ej vunnit pluralitet inom RiksStånden, anses hafva bifallit Borgare- och BondeStåndens enahanda, dock med några inskränkningar, vidtagne beslut, om icke den af Borgare-och BondeStånden i denna fråga yttrade mening bör såsom Riksens Ständers beslut anses, Beträffande slutligen frågan, hvem ansvaret för försummadt insändande af Domböcker och Protocoller skall drabba i de händelser, då nu Rådmän och Kämnerer blifvit derifrån frikände; så befinnes, att Högv.
PresteStåndet stadgat, att Ordföranden borde med Protocollsföranden gemensamt i ansvaret deltaga; men att de tvenne öfrige
Stånden i denna fråga icke meddelat något bestämdt yttrande.
Högv, PresteStåndet på förenämnde sätt bestämdt i denna fråga yttrat sig, samt Vällofl.
BondeStånden, hvars beslut påkallat ett stadgande härom, utan att detsamma afgifva, huf - g Lagutskottets Betdnkandett. vudsakligen gillat motionen, hvari detsamma blifvit yrkadt, som PresteStåndet antagit, torde PresteStåndets beslut i denna fråga få såsom Riksens Ständers beslut antagas.
Stockholm den io No v. iSaS.
N:o 228?.
Ankom den 20 No v. i8a3.
Vördsamt Memorial!; Då Heder v- BondeStåndet deri iq:da yiästlidne September till pröfning förehaft LagUtskottets under N:o 180 meddeldte Utlåtande, i anledning af anmärkningar ~vid Utskottets Betänkande N:o 96, angåen-, de yrkad ändring uti Kongl. Förprdningarne den 24 Augusti 1813» emot fylleri och dryckenskap, samt den 20 December 181S i hvad angår laga
Domstol för åtal emot oloflig brännvins-minutering, har Hederv.
Ståndet, sorn förut bifallit Utskottets först afgifne Betänkande, enligt meddeldt ProtocollsUtdrag, lågt Utskottets sednare Utlåtande till Handlingarne, utan att meddela yttrande, huruvida Ståndet bifallit filer afslagit den af nu mera aflidne Hery LagUtskottets Bcttinkandta. 9 Ehrenborg, Casper_, väckte, i Utlåtandet tillstyrkte, men i det föregående Betänkandet icke iirågaställde Lagförklaring, att nemligen det enkla eller primitiva ansvaret för oloflig bränn vins-minuter ing bör i de fall, då iterationsans var ej kan ega rum, ålägga», förbrytaren särskildt för hvarje gång öfverträdelsen sker; och liar Utskottet alltså ansett sig böra vördsamt begära Heder v. Ståndets bestämda yttrande, huruvida denna lagförklaring af Hederv, Ståndet antages eller afslås.
Stockholm den i5 November 1823.
N:o 229, Ankom d. 20 No v. 1823, Vördsamt Memorial!
BorgareSlåndet, genom ProtocollsUtdrag af den 12 dennes, anmodat Lagutskottet att ofördröjligen till Ståndet inkomma med svar på återremissen af Utskottets Betänkanden N’o 61 och i3o, rörande, det förra, ändringar i ExpeditionsTaxan , och det sednare bestämmande aflaga Domstol fö,v ^tal emot Rikets Colle - jp Lagutskottets Betänkandet», gier med {lere ÄmbetsVerk, får Utskottet -vördsamt anföra, att då svar på ett eller flere
Stånds återremiss icke kan beslutas förr än alia Stånden öfver Betänkandet sig yttrat, och något ProtocollsUtdrag med underrättelse om Ridderskapets och Adelns beslut ö^ver ifrågaställdte Betänkanden icke till Utskottet ankommit, torde Vällofl.
Ståndet finna, att Utskottet hvarken hittills varit, eller ännu är i tillfälle att yttra sig öfver återretnissen uti de ifrågavarande tvänne Målen; och bör Utskottet härvid upplysa, att, enligt leornad uppgift från Riddarhusets Canzli, de ifrågavarande tvänne Betänkanderne, enligt Ridderskapets och Adelns beslut, äro på bordet livilande, i afvagtan på afgörandet af Särskildta Utskottets Betänkande, hvilket blifvit ansedt dermed ega gemenskap.
Stockholm den i5 November i8a3.
N;o a3o.
Ankom d, 19 Nov, i8a3.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi Utskotts Utlåtande öfver anmärkning , Lagutskottet t Betänkanden, II gar vid Utskottens Betänkande N:o. 148, angående Sjö Lagens öj ver se ende VI.
Vällpfl.
BorgareStåndet har återremitterat detta Betänkande, i anledning af följande dervid gjorde anmärkningar: af Herr Huldt: Att Utskotten skola förbigått att yttra sig öfver den dej af dess Motion, sorn angår förekommandet af de missbruk med Svenska SjöDocmnenter, hvilka föröfva s genom det sådape tilldelas Skeppare af fremmande Nationer, som ofta endast för ett slikt ändamål förskaffa sig Borgarerätt i Svenska Sjöstäder, men sedermera öfvergifva Riket och, med begagnande af dessa Documenter, tillskynda Svenska Sjör farten betydliga förluster; dermed Herrar Wallströmj Lefler och ljundgren sig förenat; af Herr Ullberg: att det vöre nödvändigt, att ett sammandrag göres af SjöLagen och alla dit hörande eller -dermed gemenskap egande Författningar, hvilka tjena Skeppare till efterrättelse, emedan desse nu hafva alltför mångå och vidlyftiga Författningar att genomläsa för att kunna inhemta hvad de i och för deras yrke behöfva att känna, och ett Sammandrag af närnnde beskaffenhet ej eger det Samband med utarbetningen af allmänna Lagarne, att icke den till SjöRagens öfverseende och förbättrande förordnade Committé skulle kunna, utan hinder af den allmänna Lagstiftningens långsammare fram» Ii Lagutskottet!
BttHnkandcn. skridande, preliininariter uppgöra ett dylikt sammandrag till vedex'börandes tjenst; och har Herr Ekhoff ., med uppgift ont en nyligen inträffad händelse, att ett fartyg inkommit till CapVerdsÖarne med Sven-, ska SkeppsDocumenter, under lika namn och förande lika slags varor med ett annat skepp, nu liggande i Brasilien, Herr Ekhoffs Handelshus tillhörigt, sökt ådagalägga nödvändigheten af kraftiga mått och steg till sådane misshruks förekommande, som, efter Herr Ekhoffs tanka, häst skulle ske, om vederbörande Consuler erhöllo alf-, varsamma föreskrifter att dertill använda sin ämbetsåtgärd, och alt handhafvandet af desse föreskrifter sedermera befordrades.
Utskotten, som till vederläggning af Herr Huhlts anmärkning, att Utskotten skola förbigått att meddela yttrande öfver den del af dess Motion, som angår förekommande af uppgifne missbruk med Svenska SjöDocumenter, anse sig endast böra åberopa Betänkandet, hvilket innehåller bestämdt
Utlåtande öfver det till dylika missbruks afhjelpande af Herr Huldt uppgifne förslag, att en CommerceCollegium underordnad ständig
Committé måtte förordnas för beredande af sådane Mål, som angå Rikets Tillverkningar, Handel och Sjöfart, innan de tilt afgörande hos Commerce-, Collegiura förekomma, få, i anledning af hvad Herr Ullberg yttrat, angående nöd-, vändigheten att ett sammandrag uppgöres pf Sjöhagen och alla dit hörande eller der-.
I.a%Utskotttts Bttiinkanden.
13 toied gemenskap egande Författningar till Skeppares efterrättelse, förklara, att enär detta ämne utgör en nu väckt Motion, som icke förut varit ifrågaställd eller i behörig ordning blifvit till Utskotten remitterad, Uu skotten anse sig icke böra i pröfning deraf ingå; och då Utskotten i öfrigt af anmärkningarne icke funnit skäl att förändra deras förra Utlåtande, hvilket jemväl af de trenne öfrige RiksStånden, enligt ankomne ProtocollsUtdrag* blifvit bifallet; så få Utskotten å nyo vördsammeligen hemställa detsamma till Välloll. BorgareStåndets pröfning.
R:o 231.
Änkom d. 19 Nov. 1823.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs och Ekonomi Ut• skotts Betänkande med förslag till jemkning af Riksens Ständers skiljagtiga Beslut i jr ägan om upp häfvande af Kongl. Förordningen den 7
December 1787, angående lifsstraff jör obehörige omaömeri öfver 14 LagUtskottets Betdnkandtn. y - de af Kongl. Majit vidtagne Förjattningar.
De hos hvarje af RiksStånden fattade heslut i denna fråga äro följande:
Att då ifrågavarande Kongl.
Förordning icke till sille grunder och innehåll ar öfverensstämmande med nu varande Grundlagar, underdånig anmälan borde af Riksens Ständer göras hos Kongl.
Majrt der^ om, att berörde.
Förordning ieke vidare rnå af vederbörande
Domare åberopas eliel1 tillämpas; Hos Högv.
PresteStåndet:
Att, på sätt Utskotten uti deras afgifiie Utlåtanden Ntris ga,och 183, tillstyrkt j underdånig hemställan hos Kongl. Maj:t borde ske om iipphäfvande af Kongl.
Förordningen den 7 December 1787, heldst densamma, ehuru åtminstone till sin prin* cip redan håfven, uti en lill allmän efterrättelse utfärdad
Lagsamling finnes införd; titan att dess formliga afskaffande blifvit yrkadt elier verkstäldt; Hos Väll afl.
Att enär Kongl.
Förordningen den- 7 December 1787 redan blifvit genom en af Lagutskottett Betänkan/hn. 15 Konung och Ständer fastställd Grundlag; TryckfrihetsFörordningen, till sin kraft och verkan dödad, borde hos Kongl. Majrt göras underdånig framställning, det Kådig .Kungörelse om ett sådant förhållande må utfärdas; samt Hos Hederv.
BondeStändet:
Att Ståndet instämde uti BorgareStån* dets nyss omförmäldte Beslut.
Då, efter hvad Utskotten förmoda, den enda skiljagtigheten emellan desse Beslut, i synnerhet emellan dem, som af . Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Yällofl. BorgareStåndet celi HederV.
BondeStåndet blifvit vidtägne, består Uti ordställningen, icke uti den derigenom uttryckte mening, få Utskotten, till sammanjemkaiide af desse Beslut, vördsamt föreslå Riksens Höglofl, Ständer, att uti den beslutade underdåniga Skrifvelsen anhålla: att då Kongl.
Förordningen den 7 December 1787, angående lifsstraff för obehöriga omdömen öfver de åf Kongl. Majrt vidtagne Författningar, icke till sine grunder ocb innehåll är öfverensstämmande med Rikets nu- gällande Grundlagar, och följagtligen är att anse såsom genom Grundlagarne uppliäfven, Kungörelse derom till allmän kännedom och efterrättelse må var* da utfärdad, med förklarande, att denna Författning ej vidare får tillämpas. i6 LitgUtikottets Betdnkandm.
Dock varder detta jemkningsförslag Riksens Höglofl.