Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I Rikft och den dervid bibehållna Bevakning, äro följande anmärkningar gjorde: 1:0 Af Herr Grefve Kalling,'att da Riksens Höglofl Ständer redan, under förra Riksdagar, beslutit upphäfvande af alla Landt-Tullar i Riket, och jemväl, i sådan afsigt, åtagit sig, att, genom en viss Bevillning, ersätta förlusten af Landt-Tulls-inkomsterna, det val bort förmodas, att Landt Tullarne icke längre skulle existerat eller den dervid nyttjade talrika bevakningen blifva bibehållen, Staten till stör kostnad, och Allmänheten till besvär, hinder och tunga; men då en så billig väntan icke gatt i verkställighet, och det vöre förgäfves att hoppas, det Lurendrägeri och Tullförsnillning skulle genom Landt-Tulls-Bevakningen förekornmas, så länge Tull-Betjeningen kunde , genom drickspenningar, afhållas från alt göra visitationer, oell Luréndtägaren förstod konsten, att, genom smygvägar, undvika Tullarna; så yrkade Herr Grefven , att, till besparing för Staten och lättnad för de bibehållna bevakning matte småningom varda förtnindskad , påd et sätt, att Betjeningen , vid inträffande ledigheter, transporterades til 1 Sjö-Tullarna, och att, då någon Land-Tulls-Betjent genom - Den 5 Juli. r.om döden afginge, dess plats icke mera blefve återbesatt. 2:0 Af Herr^ Prosteri Doctor Stenhammar, sorn, jemte anmärkning dervid, att Tull-sysslor ännu här och der i Landsorterna tillsattes och försågos med större löner, än allt hvad en'fortfarande Tull-afgift på stället skulle kunnat inbringa , ansett Riksens Höglofl.
Ständer böra hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om verkställighet af de anstalter rörande Tullhus och Tull-Betjening, hvilka Riksens Ständer tillförene vågat underdånigst föreslå, på det resande måtte undvika den scandal , att, i en tid , då LandtTullarna aro upphäfna, blifva vid Stads portarna omringade af en svärm sysslolösa och nödstälda Tullbetjenter, åt hvilka, för att komma vidare, mäste gifvas allmosor. 3:0 Har Riksdagsmannen från Blekinge Län, f. d. vice Talemannen Jon Jonsson, anmält, att Tullbetjenterna i de Städer, der Fästningar eller Casteller äro, företagit sis? en af dem såsom lag utofvad plägsed , att tvinga den till sådana Städer med vedlass ankommande Allmoge, att tili Tullbetjenten gifva några vedträd af hvarje sådant lass, hvarvid ej allenast de största vedträden utgallrades, utan ock Allmogen, då flera med vedlass på en och samma gång vid Tullen sammanstöta, flera timmar på Tullgården blefve hindrad och qvarhållen, till dess alla lassen hunnit på sådant sätt beskattas; till förekommande hvaraf vice Talemannen, under åberopande af den uti .1812 års Riksdags-Beslut grundlaggde rättighet för Allmogen 9 att emot erläggande af 5 e Bandet. 77. 78, e* 0 1 G Den 5 Juli. en viss afgift, såsom Landt-Tulls-ersättning , få fritt och obehindradt till Städerna införa Landtmanna varor, yrkat, att den öfverklagade beskattningen , om den ock skulle genom någon författning vara tillåten, måtte blifva afskaffad och förbuden; och hafva Allmogens Fullmägtige från Malmöhus, Christianstads, Hallands och Gottlands Län samt Jonas Andersson och Lars Larsson från Calmare Län uti detta vice Talemannens yrkande instämt.
Utskottet, som tagit detta allt under noga och behörigt öfvervägande, har, hvad först angar frågan om Gränse-Tullarne, gjort sig-.underrättadt, huruvida, efter Norrigés förening med Sverige, förhållandet med dea ömse sidor Gränsen förut befinteliga Tullar undergått någon förändring eller Tullafgifterna till större eller mindre del blifvit nedsatta och mindskade; hvarvid är vordet upplyst, att berörde Gränse-Tullar ännu fortfara, likväl med den skillnad, att, enligt 2 §•
2 Art, i Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning, den 2 4 4 sistl.
Maj, angående hvad som hädanefter bör, med afseende på Sveriges och Norriges Sjöfart och handelsgemenskap iakttagas, spannemål, hästar, boskap och victualie-varor af alla slag, få landvågen öfver gränsen bägge Rikena imellan, fritt och utan alla afgifter ut- och införas, hvaremot, enligt 3 och 4 §. §. i samma Art., med utförslen af ved, kol, timmer och andra trädvaror, öfver Gränsen, landvågen, skulle tills vidare förhållas enligt hvad nu gällande Författningar derom utstakade, intilldess, efter inhämtade närmare underrättelser om särskilta locala omständig - Den 5 Julii 6ii digheter, vissa undantag och jemkningar derutinnan kunde medgifvas, äfvensom, hvad beträf> fade jern och i allmänhet ändra, än ofvannämnda Svenska och Norska productér och tillverkningar , antingen transporter skedde sjo- eller landväg, dermed komme att förhållas efter de i allmänhet i hvardera Riket gällande författningar, samt de afgifter att derföre erläggas> som , efter de i hvardera Riket förekommande förhållanden, vöre eller framdeles klefve faststälde : att Grän se-Tilli ar på Svenska sidan ärö anlagda vid Strömstad, i Vermland, vid fahlun, i Härjedalen, vid
Dufed och på ilerä ställen : att, <efter 1815 års Stat, utgår till aflöning och pensioner, för den dervid anstälda TullBetjénitig, 5,303 R:dr 20 sk. årligen! ätt, enligt de Utskottet meddelta Uppgifter, GränseTull-medlen , Tullförhojningen, Confistatiönsrnedlen och Bötörna, Vid alla Gränsö Tullarna tillsammans, utgjort 17,119 R:dr 2 sk. 8 r:st. för de lern sistförflutha åren, och således öfvet hufvud taget något mindre äh årliga aflönirtgen och pensionerna; nien Ijtskottet har likväl haft tillfälle göra den anmärkning, att vid Vertnelands Gränse-Tnl Ikammare, utom Tullförhöjningert 6 R:dr 9 r:st., under samma tid Tullmédlen utgjort 5,294 R:dr 4G sk. 2 rist. deli Confiscations-medel samt Böter icke mindre ärt 2,278 R:dr 5 sk. 9 rist., tillsammans 7,602 R:dr 8 sk. 8 r:st,, Och således vida mera än 5,303 R:dr 20 sk., hvartill Betjeningöns aflöning och pensioner för 5 år uppgår: att till hushyror3 Tullhus-reparationer, bommar, ljus, olja och tran, d« Den 5 Julli de under Vermelands och Fahlu Tullkamrar lydande Gränse - Tullar från och med år 1810 intill sistlidet års slut, kostat Staten 29$ R:dr 22 sk.; men de öfriga 3:ne Tullarne icke ett öre.
Häraf synes val, att Staten af dessa Tullar tillsammanstagna icke kan påräkna någon direct vinst, hvilket icke eller lärer varit egentliga afsigten med deras inrättande; men då med dem, likasom med den i Ilandet bibehållna Tullbevakning, ett större och betydligare ändamål lärer vara åsyftadt, synes frågan orri deras indragande förtjena all uppmärksamhet.
Det är icke obekant, att det utan inskränkning är tillåtet, att uti Norrige från Utrikes orter införa , allt, hvad som antingen af beliofvet eller luxen och öfverflödet kan påka'llas, hvaraf alltså följer, det en mängd här i Sverige både förbudna och tillåtna varor till Norrige inkomma, och det emot erläggande af Tull-umgälder, hvilka äro mindre , än de som i vårt Fädernesland betalas.
Om nu Gränse-Tullarne, detta enda, fastän troligen otillräckliga hinder mot lurendrägeri, Tullförsnillning och förbudna varors införande öfver gränsen, skulle indragas, kan Utskottet icke dölja sin öfvertygelse derom, att Dandet snart skulle blifva öfversvämmadt af en sådan mängd förbudet gods, att ej allenast vår han-, dels-våg skulle förlora all jemnvigt, utan ock våra inhemska Fabriker så undergräfvas, att de icke skulle kunna återfå deras redan förut aftynade lif.
Utskottet har derföre ansett Gränse-Tullen och Tullbevakning, jämte ett strängt handhaf vande - Ben Jun. vande af förbudet emot införsel och förbrukning af vissa öfverflöda artiklar, böra hafva en betydlig inflytelse pä luxens hämmande och Rikets handels upphjelpande; och af sådana orsaker, samt i betraktande jemväl af den omständighet, att, efter hvad Utskottet af ett till dess handläggning remitteradt mål inhämtat, GränseTull-Bevakningen pä Norrska sidan blifvit efter bägge Rikenas förening strängare, än förut, skulle det således/synas betänkligt, att tillstyrka Gränse-Tullarnas indragande pä Svenska sidan*, så länge Tull-Författningarne uti bägge Rikena liro så olika, som de nu gällande, och begäret efter utländska öfverflöds-varor är hos oss rådande; dock torde, för ändamålets vinnande, det blifva nödigt, att den Bevakning, tern vid Gränse-Tullarna anställes, sättes i tillfälle att med nödig utkomst hafva ett noga inseende å efterlefnaden af Tull-Författningarna; då vederbörande Styrelse-Verk och Embetsman ej lära underlåta hålla den strängaste tillsyn att Allmogen, som kan behöfva i det ena eller andra Riket köpa eller sälja egna tillåtna varor, icke af Gränse-Tull-Retjeningen ofredas , hindras eller prejas.
Vidkommande dernäst Randt-Tulls-Inrättningen i gemen och den dervid bibehållna TullBevakning; så ehuruväl en sådan Bevakning icke har afseende på hvad Riksens Högloft.
Ständer, angående Randt Tullarnas upphörande, förordnat; likväl och då den blifvit af Styrelsen vid Tull-Verket bibehållen, för att controllera Sjö- och Gränse-Tullarna, der de funnits icke vars Pw 5 Juli. vara tillräcklige för att bidraga dertill, att
Tull» försnillning och förhudna varors införande i Kiltet ml upptäckas och hämmas samt ansvar på sådana förbrytelser följa, anser Utskottet, af dessa skäl , sig icke' äga anledning tillstyrka nå?
gon allmän indragning af Uandt-Tulls-iBevaknin? gen; men då det är utrönt och af erfarenheten styrkt, att denna Tu!l-3}evakning är på ganska många ställen i Kiket af ingen nytta, utan endast medförande kostnad för Staten samt onödigt hinder och uppehåll för traftquerande och resande, har Utskottet trott sig böra hemställa , örn ic^e Riksens Ständer kunde hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla , det Kongl. Maj:t i Nåder täcktes afskaffa ali sådan Bevakning, så väl på alla de ställen i Riket, hvarest Sjö-TullsKamrar finnas, sorn ock på sådana, der den, i afseende på ofvanbprörde controll samt till behöriga förpassningars uttagande och uppvisande, icke kunde anses vara alldeles oumbärlig*; för hvilket sednare ändamål Betjäningens antal likväl skulle kunna inskränkas till en högst 2 personer i hvarje Uppstad eller Tullplats, och det sä mycket heldre, som Landt-Tulls-Betjeningen för det närvarande är så talrik , att den , efter de Utskottet meddelade uppgifter, årligen kostar Staten en summa af icke mindre än 54,072 R:dr 12 sk., utom hvad sorn åtgår till Tullhusen och deras underhållande.
Beträffande sluteligen vice Talernannen Jon Jonssons anhållan, att Tull - Betjeningen i de Städer, der Fästningar eller Casteller äro anlagde , Kiåtte förbjudas att af hvarje till sådana Städer an - Den 5 Juli. ankommande vedlass (aga vedträd; så enär, efter hvad hos Utskottet blifvit upplyst , Tull-Betjeningen icke för egen räkning eller på eget bevåg utkräfver en sådan vedskatt, utan sådant sker för Comniendanternas räkning, hvilka skola hafva sig den rättighet tillagd , att af hvarje vedlass, som till Staden införes, för att säljas, erhålla ett vedträd , under namn af Garnizonsved j kan Utskottet härvid icke föreslå någon annan åtgärd, än blott hemställan, om icke Riksens Högloft.
Ständer skulle finna för godt, att, jemte underdånig anmälan hos Kongl. Majit, om de olägenheter, hinder och uppehåll denna Clom* mendanternas mindre lämpeliga sportel-inkomst tillskyndar Allmogen, underdånigst anhålla, att den samma måtte i Nåder varda afskaffad, och Commendanterna i Rikets Fästningar samt Casteller någon skälig ersättning i stället tillagd.
Hock varder detta allt, jemte sine Ledamöters särskilta tankar i ämnet , till Riksens Höglofl.
Ständers eget ompröfvande vördsamli* gen öfverlemnadt.
Stockholm den 29 Juni 1815» På Höglofl.
På Högv> Prest-Stån oeh Ad.
Ledamöters dets Ledamöters vägnar vägnar jl. Lantingshausen.
Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar And, Fredin.
Nils Mansson• M. M. Rosbeck.
Utdrag af Protocollct, hållet uti Riksens Höglofl.
Ständers Albnertina Besvärs ■ och Oeconomie - Utskotts Plenum, Onsdagen den <2,6 April till Betänkande, i anledning af Herr Prosten Doctor Ekelunds ingifna Memorial , rörande Gränse-Tullarnas upplvifvande imellan Sverige och Norrige; Herr Prosten Doctor Stenhammars Dictamen , angående den ännu bibehållna LandtTulls-Betjeningen i Upstäderna, och deraf härflytande olägenheter, samt Biksdags-Fullrnägtige Brynge] Ericssons med Heres ifrån Dalsland och Bohus*Eän Memorial , Törande en fri handel imellan Sveriges och Norriges intill gränsen boende inbyggare, samt upphäfvande af de för en -slik handel hinderliga Gränse-Tullar.
Herr Doctor Ekelund uppläste följande Anförande:
Det mäste förlåtas mig, att jag icke kan vara af enahanda tankar med hvad Beredningen yttrat, rörande GränseJTullaraa mellan Sverige och Norrige.
Skälen till deras upphörande har jag anfort i mitt första Memorial, och jag finner intet enda af dem vederlagdt.
Det är just jag, som yrkaf, att Hagarne i Sverige och Norrige böra blifva likstämmiga, och jag grundar denna min fordran och mitt hopp på Regeringens vishet och den Regentens 1815* Andra Beredningens Project kraft, Den 5 Juli. kraft, som förenat dem.
Jag hade för min del önskat, alt härom , frän Utskottet, hade skedt. en underdånig framställning till Konungen, med bifogad målning pä Gräns Allmogens hittills varande lidande och förtryck.
Utomdess har jag inskränkt hela mitt påstående till den enkla rättvisan, att detta Folk, som bebor ett sterilt Farid, och ofta, om ej alltid, får nöja sig med barkbröd, och likväl nästan årligen aro utsatta för hungersnöd, att det måste få sälja sina egna producter och köpa hvad de kunna behöfva från angränsande Land, utan tvång-af Tulbafgifter eller Pass, i likhet med andra Svenska Undersåtare.
X)e mäste annars antingen tredubbelt betala, eller resa 20 ä 30 mil med hem- och bortvägen, för att köpa en skäppa salt eller hvad annat , behofvet fordrar — och likaså långt om de skulle hafva något att afyttra , eller ock falla i monopolisters händer.
Att höra talas om Gräns-Tullar, när ingen gilins mera gifves, stöter mitt 01a och störer mina glada förhoppningar.
Att detta Folket en samt sk ra 1 le betala Tull-afgifter , sedan Riksens Ständer beslutat, att alla sådana böra upphöra; det vore en dubbel orättvisa, ‘ så mycket tyngre, som seclerfi lidande gjort dem, mer än andra, berättigade till förskoning; det vore ock en dubbel beskattning, ty de betala lika med andra 6in andel i Bevillningen, som är surogat för Tullarnas indragning.
Sluteligen vägar jag göra mig förvissad, att en hvar upplyst fördomfri Man skall finna, det 4 å 618 Den 5 Juli. 4 ä S Tullstugor, på en längd af 40 mil, ingen ting annat kunna uträtta, än kosta Staten och preja Allmogen.
Ingen klok Regering gör något för syn skull.
En allmän anstalt, som ej ian verka för sitt ändamål, som genom locala, oföränderliga omständigheter, alltid mäste blifva onyttig, bör efter min öfvertygelse aldrig vidtagas, ty den föder endast lagbrott, leder tillimmoralitet, och skadar i alla afseenden, utan att ens kunna gagna i det enda, hvarföre den blifvit faststäld.
Tillämpningen häraf gör sig sjelf «■— Eurendrägeriet kan aldrig hindras på detta sätt —- men mycket annat i moraliskt och tEconomiskt afseende, skulle flöda ur denna orena källa.
Eikaså origtigt måste jag ock, för min del, erkänna, det jag finner, att Beredningen, uti sitt Betänkande, öfver Doctor Stenhammars, med mitt Memorial bifogade påstående just tagit det för gifvet, som Doctor Stenhammar sätter i fråga, och vill hafva ändradt, och således har Beredningen ej en gång yttrat sig, hvarken om billigheten eller rättvisan af allt hvad han önskat.
Men en skickligare hand än min tor de väl behöfvas, för att sätta detta vigtiga ämne i sin fulla dag.
Jag begär icke att hvarken Beredningen ändrar sina tankar i denna sak, eller att TJtskottet tager,sitt beslut annorlunda än Beredningan trott sig böra till dess bifall framställa; men — jag är så viss i mitt sinne och så oryggelig i min öfvertygelse om dessa Tullars orättvisa och skadlighet, att jag ödmjukast anhåller , att detta mitt anförande måtte få medfölja - Dm 5 JidL följa Utskottets Betänkande till de Respective Riks-Stånden, Ut supra.
Ex Prptocoljo M. $!• Rosbeck. ■ Utdrag af Protocolkt, hållet uti Riksens Högloft, Ständers Allmanna Besvärs- oeh Oeconomie-Utskotts Biemini den 24 Maj 1815- S. D. Framstäldes till öfverläggnings-ärnne det ■3,1 a:dra Beredningen projecterade och den 25 Sistl.
April på Bordet lagda Betänkande, i anledning af den, inom så väl Högvördiga Prest-Ståndet som Hedervärda Bonde-St|ndet, väckta fråga örn upphäfvande af Gränse-tullarne imellan Sverige och Norrige, samt Randttulls-Betjeningens indragning, och fick Herr Prosten Almqvist på be
När Riksens Ständer vid 1812 års Riksdag beslutade stadfästelse på i8oy års Ständers Beslut, att låta Landt-tullarna vara och förblifva afskaffade, så förenade de sig äfven i den underdåniga anhållan hos Kongl. Maj:t, att Tull-betjeningen måtte förflyttas från Stads bom marna till Sjökusten, samt att de medel och den personal, sorn gagnas vid låandt» tullarnes bevakning, måtte användas till Rese bevak - 62® Den 5 Juli. bevakning vid Gränsorna.
Jag vet ej af livad skäl denna Riksens Ständers underdåniga önskan ännu ej blifvit i Nåder beviljad ; men sorn jag är fullt öfvertygad, att Konungen gerna hörer sitt trogna folk, så önskade jag, att Höglofl.
Utskottet ville tillstyrka Riksens Ständer, att förnya sin underdåniga anhållan om Landttulls-be» vakningens afskaffande , på följande skäl.' 1:0
Ar denna anstalt onyttig och kan ej förekomma .Lurendrägeri.
Detta förekom mes säkrast derigenom, att utländska öfverflöds-artiklar förbjudas till bruk och nyttjande.
Fåfäng är ali bevakning och allt förbud emot Luxé-articlafs införsel, så länge det icke blott är tillåtet, utan äfven, hvad man kallar på moden , att nyttja dem.
Men om öfverflöds-varor förbjudas till bruk, om exempel på förbudets efterlefnad gifves från Hofvet, från de högre Einbetsmännen , från alla ansedda Medborgare , om hvar och en, som vågar öfverträda förbudet, anses äf Ofverheten med onåd , befordras utan skonsmål till laglig och eftertrycklig näpst, så skall Luren» dragaren icke finna sin räkning vid att införa, hvad ingen efterfrågar, nyttjar eller betalar.
Det ligger i sakens natur, och' det är stadfäst genom våra Rröders Norrmännens exempel. 2:0 Ar Landttulls-bévakningen skadlig, ty den kostar Staten nära 60,000 R:dr Banco om året, den leder till Allmogens prejeri, till resandes besvär, till tvång på inrikes rörelsen.
Eller är det intet skada, att så många personer, som sitta sysslolösa vid Tullbommarna, lockas genom denna befattning från andra Näringsfång , och förvandlas - Den 5 Juli. 631 vandlas till tärande i stället för närande Medlemmar i Staten?
Ar det intet skada, att påkosta Tull-betjeningens aflöning utan ändamål, utan att de kanske inbringa till Stats-Cassan en fyrk om året i behållning?
Ar det intet skada, att dessa dåligt lönta Tull-betjenter, i brist på. göromål, falla på dårskaper, blifva dagdrifvare och förleda andra med sig till liderlighet , att de i brist på utkomst i loflig väg , söka på olofligt sätt preja den enfaldiga, begära allmosor af den resande , och under allahanda förevändningar uppehålla vägfarande?
Må alltså Riksens Ständer än en gång förena sig i den underdåniga bön, som en mild Konung säkert icke längre lemnar ohörd, att Tull-betjeningen flyttas ifrån UandttuIIs-bomrnarna , der den finnes onyttig och skadelig, till Sjökusten, der den kan vara nödig och gagnelig!
Må Svenskar och Norrmän , som nu mera äga ett gemensamt Fädernesland , få obehindradt njuta -'é naturliga fördelarna af en fri Communication !
Må öfverflödet hämmas vid böter, och Uuxe-articlar icke blott förbjudas till införsel, utan äfven till förbrukning; Må de högre gifva de lägre exempel af sparsamhet och yppighetens inskränkning!
Då skall landets välstånd återställas, och den återkommande gamla Svenska tarfligheten göra alla tullar öfverflödiga.’’ Häruti tycktes många af Utskottets Ledamöter instämma , och Herr Grefven och Ordföranden föreslog, att så väl med afseende å Herr Doctor Ekelunds d. 35 April samt Herr Prostson Almqvists i dag upplästa Anföranden } som, i an - 62 2 Den 5 Juli. i anseende till de flera, under den tid Projectet till Betänkande legat på Bordet, från de Resp. Riks-Stånden till Utskottet ytterligare remitterade Memorial, rörande de uti Betänkandet afhandlade ämnen, detsamma måtte till a:dra Beredningen varda återrérriltferadt, hvilket förslag Utskottet med enhälligt bifall upptog.
Ut supra* Ex Protöcollo ill. ill.
Rosbecki Utdrag af Protocollet , hållet uti Riksens Högloft, Ständers Allmänna Be* svärs- och Occönomie-Utskotts Bieninn deli 29 Juni 1815- S. D. F öretogs till slutligt afgörande uti Utskottet det från dess andra Beredning inkomne ytterligare förslag till Betänkande, öfver de inom flera af Riks-Stånden väckta frågor, dels Orri upphäfvande af Gränse-tullarna emot Norrige, dels ock om Eandttulls-be vakningens inom Riket upphörande.
Herr Prosten Doctor Ekelund uppiäste och aflsmnade ett så lydande:
Ödmjukt Anförande!
Ingen kan göra mera rättvisa åt Grosshandlaren Fredric Åbergs Patriotiska tänkesätt, än jag, som i så många år känt honom och med vänskap omfattat honom.
Det kan ej heller än* dra min öfvertygelse härom, att vi, i frågan «rn Gräns-tullarna melian Sverige ech Norrige, tänka Hen 5 Juli. „ 633 tänka olikå.
Det är just genom framläggande af skäl och motskäl, när det sker utan personligt förolämpande , sorn alla, särdeles Oeconorniska och Commerciella frågor vinna ljus och bestämd* het.
Jag vill äfven gerna smickra mig med den tankan, att det är mindre i hufvudsaken, än i de förberedande anstalterna, som vi äro skiljak llge Herr Aberg tror, för sin del, att den Corn* mittée, sorn redan är satt af Svenska Och Norrska Män, skall, utan all påminnelse, reglera denna vigtiga sak; jag åter förmodar, att en underdånig framställning i detta ämne till Hans Kongl. Maj:t, från Rikets Höglofl.
Ständer , skall påskynda och vägleda Herrar Committerade, och således bidraga till ändamålets säkrare vinnande.
Herr Aberg talarom Gräns-bevakning; jag egentligen om Tullarne, sådana de nu äro, onyttiga, skadliga och kostsamma, utan att de någonsin kunnat eller hädanefter möjligen kunna tjena till någon bevaknings-anstalt.
Båda mina förra Memorial, dem jag får äran åberopa, borde härom fullkomligt kunna öfvertyga.
Jag begär, utom dess, icke mera , än att ' detta vanlottade folk skall komma i åtnjutande af samma Medborgerliga rättigheter, som andra deras medundersåtare, nemi.: att få sälja egna producter och köpa tillåtna och behöfliga varor, på närmaste håll, utan allt tvång af Tull- och Pass-afgift , hvarigenom hittills händt, och hä-. danefter skall hända , att de måste erlägga dubbel beskattning, då de, lika med alla andra s deltaga i Surrogatets utgörande, för Tandt-tullarne» - 624 Den 5 Juli. * larnes påräknade inkomst.
Jag förbigår gerna, efter jag tillförne framställt, alla andra från des* sa Tullar oskiljaktiga, tryckande omständighet ter.
Jag tycker mig kunna vara viss,, aft i detta enkla och rättvisa påståendet icke finna nå* gon motsägelse.
För öfrigt må det ankomma på Fegeringens vishet , inför hvilken jag likväl tror, att Fikets HöglofL
Ständer både böra och kunna anmäla denna ofvanföre yttrade önskan, det. må ankomma, säger jag, på Fegeringens vishet, att vidtaga, i både Sverige och Norrige, sådana anstalter, som bättre än all Jjandttulls-bevakning, kunna hindra Lurendrägeriet, och hämma öf-- verflödet.
Emedlertid önskar och fordrar jag, på skäl, dein jag haft äran anföra, att dessa Landt tullar, nu mera oriktigt kallade GränS-tullar, i likher med hvad FikSens Ständer förut beslutat, genast måtte upphäfvas, och fri cornmunication tillåtas med Sveriges och Norriges inhemska producter, utan att Tull eller Pass skall behöfvas eller fordras, och från denna för mitt hjerta och mitt förstånd lika billiga önskan, kan jag aldrig öfvertalas att vika.
Jag bör äfven tillägga, att den tull, som nu uppbäres inom Norrska Gränsen, är en alldeles ny anstalt, föranledd af deri fortfarande Tull-anstal'ten inom Sverige ; hvarigenom vår Gräns-Allmoge blir i än högre grad betungad , och all cornmunication försvårad.
De få nu tulla 2 gånger för en och samma vara, och ändå - Den 5 JiiU. 625 ^då betala Bevill ningten för Randt-Tul 1 arnes upp. häfvande, lika med alla'andra.
Jag beder sluteligen om förlåtelse, att jag måste tillägga några anmärkningar vid det upplästa Betänkandet.
Jag finner med Verklig glädje den sanna patriotiska känsla, som styrt Beredningens Betänkande i frägan om Uandttulls-bevakningen och dess både skadlighet och otillräcklighet att hindra Uurendrägeriét.