Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till Konstitutions-Utskottet hafva ankommit utdrag af Riks-Ståndens protokoll för den 28 nästlidne April och den 18 innevarande månad, utaf hvilka protokollsutdrag Utskottet inhemtat, att det uti Memorialet JV2 16 afgifna förslag til! den ändring i 18 § Riksdags-ordningen, att Mosaiske trosbekännare må erhålla rättighet att deltaga i riksdagsmannaval, blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgare- och BondeStånden antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; men af Preste-Ståndet förkastadt.
Utskottet, som anser dessa skiljaktiga meningar oförenliga, får sådant till Rikets
Ständers grundlagsenliga behandling vördsamt anmäla; hemställande Utskottet derjemte till Preste-Ståndet, huruvida icke det skulle vilja sig efter de öfriga Riks-Stånden foga.
Konstitutions-Utskottcts Memorial M 29.
Memorial till Rikets Ständer, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande den af Konslitutions-Ulskoltet i Memorialet JV2 -/7 föreslagna ändring i 5 § 3 momentet Tryckfrihets-Förordningen.
Sedan, enligt Konstitutions-Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag för den 28 nästlidne April och den 18 innevarande månad, Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet förkastat den af Utskottet uti Memorialet M \ 7 föreslagna ändring i 5 § 3 momentet Tryckfrihets-Förordningen, att hinder icke må vara för Mosaiske tros bekännare att kunna till Jurymän utses; men Borgare och Bonde-Stånden antagit samma förslag att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; så får Utskottet den mellan dessa Riks-Ståndens olika beslut befintliga oförenliga skiljaktighet till Rikets
Ständers grundlagsenliga behandling vördsamt anmäla, med hemställan derjemte till Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, huruvida icke de skulle finna för godt att sig efter de öfriga Stånden foga.
6 Komtitutions-Utskottets Memorial M 30.
Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Maj 1860, kl. 6 e. m.
Memorial till Rikets Ständer, i anledning af Riks-Ståndels beslut, angående del i Konstilutions-Utskottets Memorial JVs 19 framställda förslag till ändring i 53 § Riksdags-Ordningen.
Yid föredragning af Konstitutions-Utskottets Memorial Jtä. '19, innheållande förslag till den ändring i 53 § Riksdags-ordningen, att beslut icke må i något Stånd fattas, derest icke minst tretio ledamöter tillstädes äro, kafva, enligt hvad Konstitutions-Utskottet tillhandkomna utdrag af Riks-Ståndens protokoll för den 28 nästlidne April och den 18 innevarande månad utvisa, Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet förkastat berörda förslag, hvilket deremot blifvit af Bonde-Ståndet antaget all hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; och har Borgare-Ståndet beslutit, att till Konstitutions-Utskottet, såsom Ståndets gemensamma tanke, hänvisa det förklarande, att ej må af något Stånd beslut fallas, derest icke minst en tredjedel af ett Riks-Stånds vid Riksdagen närvarande ledamöter tillstädes äro.
Då emellan de af Riks-Stånden sålunda fattade beslut förefinnes sådan skiljaktighet, att de icke kunna sammanjemnkas, har Utskottet skolat detta förhållande till Rikets
Ständers grundlagsenliga behandling vördsamt anmäla.
Stockholm den 25 Maj 1860. Konsti(utions-Utslcoltela Memorial M 31.
7 N:o 31.
Memorial lill Rikets Ständer, med förslag lill ändring i 30 § Riksdagsordningen.
Vid 1853 och 1854 årens riksdag antogs af Konung och Ständer till lag ett från nästföregående riksdag hvilande förslag till den ändring i 71 § Regerings-formen, att åtskilliga bevillningsfrågor, som, enligt nämnda §:s fordna lydelse, borde hänskjutas till slutligt afgörande i förstärkt Stats-Utskott, skulle i stället afgöras i förstärkt Bevillnings-Utskott; men, vid upprättandet af berörda förslag, hade man underlåtit att jemväl göra ändring i 30 § Riksdagsordningen, och fick i denna §, som innehåller föreskrifter om Stats-Utskottets åligganden, qvarstå en af följande lydelse: »Yppar sig sådan skiljaktighet om grunderna, sätten af deras tillämpning och för»delningen lill Revillningens utgörande, hvarom 77 § af Regerings-Formen förmäler, »förfäre Utskottet, förstärkt lill det antal af Ledamöter, som Regerings-Formens 69 »§ föreskrifver, dermed på det säll nyssnämnde tvänne §§ utstaka.»
Då härigenom uppkommit stridighet emellan Grundlagarnes särskilda stadgan den, har Utskottet ansett sig böra, för vinnande af rättelse härutinnan, till Rikets Ständer öfverlemna följande förslag till ändring uti lliksdags-Orduingeu. § 30, mom. 3. 3:o
I händelse hos Riksens Ständers 3:0
I händelse hos Riksens Ständers Plena gemensamt, eller uti något af Riks- Plena gemensamt, eller uti något af Riks Stånden, betänkligheter uppstå emot an- Stånden, betänkligheter uppstå emot antagandet af hvad Utskottet tillstyrkt uti lagandet af hvad Utskottet tillstyrkt uti Konstitutions-Utskottets Memorial M 31. det, som rörer antingen Statens reglerande, eller Bevillningens derefter lämpade hela belopp, eller hvad till Riksgälds Contorets utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för Riksgälds-Contorets styrelse och förvaltning, tillkomme Utskottet den befattning, ledande att bringa sådana ämnen till slutligt afgörande, hvilken 69 § af Regerings-Formen, jemte sättet dertill föreskrifver.
Yppar sig sådan skiljaktighet om grunderna, sätten af deras tillämpning och fördelningen till bevillningens utgörande, hvarom 7i § af Regerings-Formen förmäler, förfare Utskottet, förstärkt lill det antal af Ledamöter, som Regerings-Formens 69 § föreskrifver, dermed på det sätt nyssnämnde tvänne §§ utstaka.
Stats-Utskottet åligge, att dess Berättelse om Riksgälds-Contorets förvaltning så tidigt inlemna, att val till Fullmäktige derstädes må enligt 67 § kunna förrättas. det, som rörer antingen Statens reglerande, eller Bevillningens derefter lämpade hela belopp, eller hvad till RiksgäldContorets utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för Riksgälds-Contorets styrelse och förvaltning, tillkomme Utskottet den befattning, ledande alt bringa sådana ämnen till slutligt afgörande, hvilken 69 § af Regerings-Formen, jemte sättet dertill, föreskrifver.
Stats-Utskottet åligge, att dess Berättelse om RiksgäldsContorets förvaltning så tidigt inlemna, att val till Fullmäktige derstädes må enligt 67 § kunna förrättas.
Konstitutions-Utskotlets Memoiral JV£ 32. 9 N:o 32.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ändring i 14 § 3 momentet Riksdags-Ordningen.
Sedan vid nästlidne riksdag representationsrätt inom Borgare-Ståndet blifvit tillerkänd de i städerna bosatte icke burskapsegantje näringsidkare, äfvensom egare af hus och tomt samt egare och innehafvare, med ständig besittningsrätt, af jord under stadens domvärjo; men undantag dervid gjorts för den egare af hus och tomt samt den egare och innehafvare af stadsjord, som frälseman är eller till PresteStåndet hörer; så har nu inom Konstitutions-Utskottet förslag blifvit väckt derom, att genom berörda undantags upphäfvande, reprensentationsrätten måtte varda utsträckt jemväl till de derifrån sålunda uteslutne medborgareklasser.
Vid pröfningen af detta förslag, har Utskottet icke kunnat undgå att fästa sin uppmärksamhet på det sätt, hvarpå städernas innevånare bedömt den vid förra riksdagen vidtagna förändring; och hvilket omdöme tydligen uttalats derigenom, att redan till denna riksdag ett icke obetydligt antal ledamöter, tillhörande bemälda nyberättigade samhällsklasser, blifvit invalde till Riksdagsmän i Borgare-Ståndet.
Här igenom torde det vara på ett otvetydigt sätt ådagalagdt, att den vidtagna förändringen varit både önskad och af behofvet påkallad.
Samma förhållande torde äfven ega rum i afseende å den nu föreslagna förändringen.
En hvar, som eger kännedom om ställningen uti våra städer, inser lätt,- att i många bland dem stundom kunna saknas valbara personer, som äro fullt lämpliga till utöfvandet af riksdagsmannakallet; och vid sådana tillfällen kunna valmännen icke annat än kanna sig besvärade af den nuvarande inskränkningen i deras valfrihet, särdeles om inom staden Bih. till R.
Prot. 1859 å 1860. 3 Sami. 11 Höft. 2 10 Konstitutions-Utskottets Memorial M 32. vistas en fastighetsegande frälseman eller prestman, hvilken, jemte kännedom om och skicklighet uti allmänna ärenden, eger stadsinnevånarnes fulla förtroende.
Utskottet anser sig desto mindre kunna vägra sitt bifall till denna nya utsträckning af representationsrätten, som sådant endast är fortsättning på, en bana, som redan blifvit af Rikets Ständer beträdd, och som otvifvelaktigt bör leda till det önskade målet, att så småningom utjemna de skrankor, hvilka afskiljt Stånden från hvarandra, samt derigenom jemväl underlätta öfvergången uti nya representativa former, när sådant i en framtid varder af behofvet påkalladt.
Som för den åsyftade förändringen erfordras endast att det i Riksdags-ordningens '14 § 3:dje mom. under Litt, a befintliga undantag uteslutes och att Litt. för de följande undantagsstadganden ändras; får Utskottet vördsamlingen till Rikets Ständers pröfning öfverlemna följande förslag till ändring uti RiksiLags-Ordnmgcii. § 3:dje 3:0
För städerna må ingen till Riksdagsman utses, som icke minst tre år före den dag, hvartill Riksdagen blifvit pålysf, varit, enligt La momentet af denna §, valberättigad i staden; och beräknas denna tid från tjenste- eller borgare-eds afläggande eller från det utöfningen af yrke börjat eller egande och besittningsrätt till hus, tomt eller jord i staden blifvit förvärfvad.
Valrätt eller valbarhet tillkomme ej: a) den egare af hus och tomt, eller den egare och innehafvare af stadsjord, som Frälseman är eller lill Preste-Ståndel hörer; b) gemenskapen vid Rikets Landt- och Sjöförsvar, samt allmänna och enskilda verks och korporationers vaktbetjening, eller andre, som med desse jemförlige eller ringare äro; 14. mom. 3:0
För städerna må ingen till Riksdagsman utses, som icke minst tre år före den dag, hvartill Riksdagen blifvit pålyst, varit, enligt La momentet af denna §, valberättigad i staden; och beräknas denna tid från tjenste- eller borgare-eds afläggande eller från det utöfningen af yrke börjat eller egande- och besittningsrätt till hus, tomt eller jord i staden blifvit förvärfvad.
Valrätt eller valbarhet tillkomme ej: a) gemenskapen vid Rikets Landt- och Sjöförsvar, samt allmänna och enskilda verks och korporationers vaktbetjening, eller andre, som med desse jemförlige eller ringare äro; b) dem, som äro i annans tjenst eller ständiga arbete anställde, eller daglönare, eller andre dylike, som försörja sig med tillfälligt arbete; Konstituons-Utskottets Memoiral M 32. 11 c) dem, som äro i annans tjenst eller ständiga arbete anställde, eller daglönare, eller andre dylike, som försörja sig med tillfälligt arbete; d) dem, hvilka endast för sjelfförsörjning ega något yrke utöfva.
Stockholm den 25 Maj 1860. c) dem, hvilka endast för sjelfförsörjning ega något yrke utöfva.
Reservationer: af Herr Friherre R.
Cederström, Herr C. L.
Reuterskjöld, Herr G.
Törnebladh, Herrar Doktorer H. G. Lindgren, T. Wensjoe, C. H.
Rundgren, och J.
Colléen samt Prosten C Bergvall.
Herr Professor N. H.
Selander har anmält att han vid beslutets fattande icke varit i Utskottet tillstädes.
STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1860 Konstilutions-Utskottets Memorial N:o 33.
1 N:o 33.
Ani. till Exp.-Utsk. den 9 Juni 1860, kl. 10 f. m.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ändring i 14 § 1 momentet Riksdags-Ordningen.
För rättigheten att deltaga uti riksdagsmannaval och dervid vara valbar, förutsätter Riksdags Ordningen i allmänhet såsom vilkor, att man är inom valdistriktet boende.
I afseende särskildt å städerna stadgar den uttryckligen, att borgare, öfrige idkare af yrken, som till borgerliga näringar räknas, egare af hus elier tomt samt egare eller innehafvare, med ständig besittningsrätt, af jord under stadens domvärjo skola vara i staden bosatte, för att kunna utöfva valrätt och vara valbare till Riksdagsman i Borgare Ståndet.
Ehuru föreskriften härom i 14 § synes vara ganska bestämd, har dock erfarenheten visat, att den blifvit olika uppfattad.
Numera antages nemligen allmänt, att man bör anses vara boende der man är mantalsskrifven, — en åsigt, som jemväl blifvit af embetsmyndigheter uttalad uti tvister om bostadsorten.
Då nu derjemte gällande Bevillnings-förordning stadgar, att hvarje skattskyldig skall i mantal uppföras och taxeras der han bosatt är, till nästa fardag flyttar eller största delen af året sig uppehåller, synes det, som vore härigenom tillräcklig säkerhet för antagande, att hvarje person verkligen är å skattskrifningsstället boende; samt att vid riksdagsmannaval, mantalslängderna borde lemna tillförlitlig ledning i berörda hänseende.
Men härvid kan anmärkas, att ernåendet af Riksdags Ordningens afsigt sålunda göres beroende, dels af föreskrifterna i Bevillnings-förordningen, dels af dessas mer eller mindre noggranna handhafvande.
Sådant torde finnas vara mindre lämpligt, särdeles i betraktande af de täta förändringar, denna förordning är underkastad.
Det saknas dessutom icke anledning till den förmodan, att vid mantals- och skattskrifningar Rih. till R.
St. fröt. 1859 $ i860. 3 Sami. 12 tiäfl. 1 2 Konstituliotis-UtskoUets Memorial N:o 33. uppmärksamheten mera är riktad derpå, alt icke någon blifver förbigången och uteglömd, än att någon dertill icke behörig i längderna uppföres.
Ett sådant förfaringssätt härleder sig ganska naturligen från den föreställningen, att icke någon onödigtvis torde underkasta sig de utskyider och skatter, som blifva en påföljd af skattskrifning.
Emellertid lärer det hafva inträffat, att personer låtit mantalsskrifva sig i stad, såsom der yrke drifvande, ehuru de der icke ens varit boende, än mindre något yrke utöfvat.
Detta förhållande kunde lemnäs utan ailt afseende, om rikets samtliga städer vore af större betydenhet; men nu finnes bland dem många med så ringa antal innevånare, att de icke utan kännbara uppoffringar kunna bära den icke obetydliga bördan af ombuds underhåll vid riksdag.
Uti sädane släder uppkommer helt naturligt ett sträfvande, att med så ringa kostnad som möjligt kunna fullgöra sin representatious-skyldighet.
Om det sältet, alt låta mantalsskrifva sig i rikets småstäder, utan att der yrke drifva eller vara boende, samt endast i afsigt att blifva till riksdagsman vaibar, vunne en mera allmän utsträckning, låter det tänka sig såsom en möjlighet, att flere släder till riksdagen sände ombud, som åiagit sig uppdraget för ett obetydligt arfvode, samt hufvudsakligen i hopp att dymedelst befordra egna intressen, f Borgare Ståndet kunde således komma alt inträda ett större antal personer, som möjligen saknade den för riksdagsmannakallets utöfvande erforderliga redbarhet; och skulle förhandlingarne och besluten inom Ståndet derigenom på ett betänkligt sätt göras beroende af andra syften, än befordrandet af det allmännas val.
Dessutom förlorade man det mål, lagstiftaren åsyftat med föreskrifterna om valbarhetens beroende af boningsorten, eller att kunskap om de särskilda förhållandena i alla landsändar måtte vara hos representationen tillgänglig.
För att i någon mån förekomma de missbruk, som kunna föranledas af det icke nog bestämda uttrycket i 14 § K. 0., har Konstitutions-Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad en dess ledamot i detta hänseende föreslagit, ansett alt i stället för det nu begagnade ordet »bosätten, borde införas orden: mantalsskrifne och tillika verkligen boende».
Efter en sådan redaktions-förändring kunde icke endast den omständigheten, att man vore i en viss stad mantalsskrifven, utgöra tillräckligt skäl för antagandet, att man jemväl vore der boende, utan måste dertill erfordras än ytterligare andra omständigheter såsom att man der vistades större delen af året, der egde bostad och lokal för yrkes utöfvande m. m.
Utskottet erkänner villigt, att genom denna förändring all möjlighet att kringgå lagens stadgande icke blifvit undanröjd, enär det alltid måste blifva svårt att bestämma hvarest personer, som under årets lopp ofta skifta bostad, rätteligen äro boende; men sådant oaktadt tror Utskottet den föreslagna förändringen medföra fördelen af missbruks försvårande.
Vidare har Utskottet fästat sin uppmärksamhet derå, att i 14 § icke blifvit för Jfagistratspersoners valbarhet fästadt vilkoret, att vara i staden bosatte.
Ehuru sådant tydligen härleder sig derifrån, att lagstiftaren icke förmodat ett motsatt förhållande kunna ega rum; saknas dock exempel icke derpå, att till Magistralspersoner antagits Konstitulions-Utskottets Memorial N:o 33. 3 sådane, som hvarken varit i staden boende eller till följd af berörde befattning baft sig ålagd bestämd ijenstgörings-skyldighet.
Utskottet har derföre trott att jemväl i detta hänseende erfordrades ändring uti berörda lagrum; Och får Utskottet, med anledning af hvad sålunda förekommit, till Rikets Ständers grundiagsenliga behandling vördsamt hemställa följande förslag till ändring uti Riltsdags-Ordningen. § 14. 1:0.
Inom Rikets Städer ege borgare, öfrige idkare af yrken, som till borgerliga näringar räknas, egare af hus elier tomt samt egare eller innehafvare, med ständig besittningsrätt, åfjord under stadens domvärjo, alla dessa så framt de äro i staden bosatte, äfvensom stadens Magistrats personer, att bland sig välja Riksdagsfullmäktige.
Stockholm — af lägre klass.
Stockholm den 5 Juni 1860. 1:0 Inom Rikets Städer ege Magistratspersoner, borgare, öfrige idkare af yrken, som till borgerliga näringar räknas, egare af hus eller tomt samt egare eller innehafvare, med ständig besittningsrätt, af jord under stadens domvärjo, alla dessa så framt de äro i staden mantalsskrifne och tillika verkligen boende, att bland sig välja Riksdagsfullmäktige.
Stockholm af lägre klass.
Af Herr Doktor C. H.
Herr Friherre R.
Cederström har tillkännagifvit, att den af honom anmälda reservation emot Memorialet N:o 32 åsyftade, icke sjelfva saken, utan endast en del af motiveringen. 4 Konslitutions-Utskottets Memorial N:o 34.
Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Juni 1860, kl. 10 f. m.
Memorial till Rikets Sländer, med förslag till tillägg uti 73 g Riksdags-ordningen, angående förstärkning af sammansatt Utskott.
Riksdags-ordningens 73 § stadgar, att, om Riks-Stånden i sina beslut öfver någon fråga stadna uti hufvudsakligen eller till vissa delar skiljaktiga meningar, då skall hvarje Stånds beslut genom Protokolls-utdrag remitteras till det Utskott, som med målet befattning haft, hvilket åligger, att meningarne, så nära möjligt är, sammanjemka och med förslag öfver denna jemkning inkomma till Riksens Ständers plena, som öfver den yppade frågan sedermera definitivt besluta; samt att, om detta försök till jemkning fruktlöst aflöper, Riksens Ständer då i siua särskilda plena skola genom allmän omröstning utvälja, till en Nämnd, att förstärka det Utskott, till hvars handläggning målet hört, så att ledamöterne blifva trettio af hvarje Stånd, hvilka, genom samfäld omröstning öfver den tvistiga frågan, ega att densamma med Riksens Ständers rätt afgöra.
Af denna föreskrift vill det synas, som hade lagstiftaren tänkt sig det här förutsatta fall endast kunna inträffa pä frågor, som blifvit behandlade af ett enda Utskott, enär någon bestämmelse icke förelinnes om huru förfaras skall med frågor, som blifvit* enligt 43 S, handlagda af flera Utskott eller sä kallade sammansatta Utskott.
Då likväl jemväl ett dylikt ärende kan genom Riks-Ståndens skiljaktiga beslut komma i den ställning, att för dess afgörande fordras Förstärkt Utskott, följer deraf att i detta hänseende finnes uti Riksdags ordningens bestämmelser en brist, som torde böra fyilas.
För verkställandet af sådant gifvas särskilda utvägar.
Det sätt, som ligger närmast till hands och tyckes mest öfverensstämma med ofvananförda föreskrift i 73 §, vore att omedel - Konslitutions-Utskoltels Memorial N:o 34. 5 barligen förstärka det sammansatta Utskottet, så att det komme att bestå af trettio ledamöter från hvart Stånd; men härvid mötes man dels af den olägenheten, att derigenom skulle möjligen Riks-Stånden vid vissa tillfällea kunna blifva nödsakade tillsätta ett allt för stort antal förstärkta Utskott; dels ock af svårigheten att vid val till förstärkning af sammansatta Utskott bestämma å hvilka egenskaper hos ledamöterna mesta afseende borde fästas, enär ett och samma sådant
Utskott kan få sig uppdraget att handlägga ärenden af helt olika art och beskaffenhet.
Ett annat sätt vore, att det af de särskilda, uti det sammansatta ingående, Utskotten, hvilket ärendet hufvudsakligast rörde, blefve det, som skulle förstärkas; men i fall en föreskrift i denna riktning antoges, komme den otvifvelaktig! att vid många tillfällen föranleda länga och vidlyftiga tvister om hvil - ketdera Utskottet, frågan närmast tillhörde.
Under sådana förhållauden torde det icke återstå annan utväg, än att bestämma att, vid fråga om förstärkning af sammansatta Utskott, det af Utskotten, som, efter den ordning, hvari Utskotten uppräknas i 28 § Riksdags ordningen, intager främsta rummet, blefve det, som förstärktes.
En föreskrift i denna syftning kan vid första påseendet förefalla godtycklig; men, om man granskar verkliga förhållandet, skall man finna, att i de fall, då tillämpning af föreskriften ifrågakommer, ärendet, hvaröfver beslutas skall, i allmänhet närmast rörer det Utskott, som i den stadgade ordningen har främsta platsen; och att således detta Utskotts ledamöter jemväl vore att anse mäst lämplige att om ärendet fälla grundad! omdöme.
I betraktande af hvad sålunda blifvit anfördt, får Konstitutions-Utskottet, med anledning af hvad en dess ledamot hemställt, till Rikets Ständer, för grundlagsenlig behandling, vördsamt öfverlemna följande förslag till tillägg uti Riksdags-Ordningen. (nuvarande lydelsen) Stadna Riks-Stånden i sina beslut öfver någon fråga uti hufvudsakligen eller till vissa de lar skiljaktiga meniugar,då skail hvarje Stånds beslut genom Protokolls-utdrag remitteras tili det Utskott, som med målet befattning haft, hvilket åligge, att meningarne, så nära möjligt är, sammanjemka och med förslag öfver denna jemkning inkomma till Riksens Ständers Plena, som öfver den yppade frågan sedermera definitivt beslute.
Skulle detta för - § 73. (den föreslagna lydelsen) Stadna Riks-Stånden i sina beslut öfver någon fråga — — — — 6 Konstitulions-Utskotlets Memorial N:o 34. sök till jemkning fruktlöst aflöpa, utvälje Riksens Sländer i sina särskilda plena genom allmän omröstning, till en Nämnd, att förstärka det Utskott, till hvars handläggning målet hört, så att Ledamöterna blifva Tretio af hvarje Ständ, hvilka samfäldt röste, såsom 53 § föreskrifver, öfver den tvistiga frågan, och ege att densamma med Riksens Ständers rätt afgöra.
Stockholm den 5 Juni 1860. föreskrifver, öfver den tvistiga frågan, och ege att densamma med Riksens Ständers rätt afgöra.
Ar sådan fråga handlagd af sammansatt Utskott, skall, bland de Utskott, som deruti ingå, det Utskott förstärkas, som i 28 § främst uppräknas.
Auk. till Exp.-Utsk. den 9 Juni 1860, kl. 10 f. m.
Memorial lill Rikets Ständer, med förslag till åtskilliga ändringar i Riksdags-Ordningen, angående Ridderskapet och Adelns representationsrätt.
Ibland Riks-Stånden intager Ridderskapet och Adeln en alldeles särskild ställning.
Föreskrifterna om sättet för utöfvandet af dess representationsrätt äro dels icke i Grundlag bestämde, dels ock uti väsendtliga omständigheter afvikande från hvad som gäller för de öfriga Stånden.
Riksdags-Ordningen, som innehåller grunderna för de öfriga Ståndens representation, bjuder, angående Ridderskapet och Adeln, endast, att den skall infinna sig till riksdag, samt öfverlemnar alla bestämmelserne om huru sådant bör ske åt Riddarhus-Ordningen.
Då representanterna uti de ofrälse Stånden utöfva detta kali på grund af antingen innehafvande embete, eller ock valmännens förtroende, grundas rätten att hos Ridderskapet och Adeln representera endast på börd, ehuru med börden icke kan alltid vara förenad lämpligheten för utöfvandet af riksdagsmannakallet.
Med detta repre - Konstitutions-Utskoltets Memorial N:o 35. 7 senlationssäit, hvilket benämnts Adelns sjelfskrifvenhet, äro jemväl åtskilliga andra betydande olägenheter förenade.
Ibland dessa torde i främsta rummet böra nämnas, att Adelns representation derigenom blifvit allt för mycket betraktad såsom blott rättighet, utan deremot fullt svarande skyldigheter.
Åtminstone lemna befintliga föreskrifter en icke otydlig anledning till ett dylikt uppfattningssätt.