Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle åter något ärende af vidsträcktare omfång kunnat lill annan Riksdag uppskjutas, har brukligt varit, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om sådant ärendes fullständiga utredande, och utlåtandes afgifvande af män, med tillförlitlig sakkännedom, hvilken ej alltid torde vara att förvänta inom representationen.
Slutligen vill det ock synas reservanten, som skulle det nu föreslagna prorogerandet lemna föga eller ingen antaglig borgen för förkortandet af Riks-Ståndens öfverläggningar och sammanvaro, men fast mera för förlängandet deraf och Riksdagarnes allt närmare sammanträffande.
Kongl. ål'ij:ts Nåd.
Proposition, JH 47. 19 §.
Har fastighet, sedan inteckning deri beviljades, blifvit styckad; vare ock då om hvardera fastighetsandelens ansvarighet för det intecknade beloppet och om sättet för försäljning, lag, so s; om liera fastigheter i 18 § sagdt är. 21 §•
Har gäldenär ej betalt; läte borgenär förnya inteckningen, första gången inom tio år, sedan den beviljades, och ytterligare inom tio år från hvarje förnyelse.
Inteckning, som så förnyad varder, ege förmånsrätt, elter ty i 16 § sagdt är.
Försummas förnyelsen; vare inteckningen förfallen, ändå att, inom tid, som nu ar sagd, gäldenärens egendom blifvit till konkurs afträdd, eller borgenären låtit sådan åtgärd med inteckningen vidtagas, som i 24 § mom. 5 sägs. 23 §.
Då inteckning förnyas skall; uppvise borgenär inför Rätten i hufvudskrift den handling, hvarå inteckningen beviljad ur, och skrifve
Rätten inteckningsförnyelsen derå; stånde ock borgenär fritt, all inför annan llnder-Rält inteckningshandlingen förete: den Ratt lute, då sådant sker, i sitt inteckningsprotokoll korteligen intagas hvad handlingen innehåller med dag och årtal, då den ulgafs, af hvilken Rätt inteckningen beviljad är, med dag och årtal, då det skedde och då inteckningen förnyades, om det skett: teckne ock bevis å handlingen, alt den, till vinnande af inteckningsförnyelse, företedd varit: sedan ingifve borgenär protokollet deröfver till den Rätf, som inteckningen beviljat, inom tid, som i 21 § sägs; och vare detta så giidt, sorn om handlingen der företedd blifvit. 24 §. Mom. i.
Då gäldenär sitt skuldebref hos Rätten företer och således viser, att ban skulden till fullo betalt; varde inteckningen dödad och sådant straxt å skulde brefvet tecknadt, så ock i protokollet skrifvet.
Köpare till fastighet, hvilken antingen å ulrnätningsauktion, eller, under konkurs, af borgenärer genom offentligt utrop såld är, och hvaruti inteckningar finnas, till hvilkas gäldande köpesumman icke förslår, ege, så snart auktions förrättningen vunnit laga kraft, eller, i händelse al klander, lastställd blifvit, samt köpesumman är inbetald, att derom af vederbörande exekutor eller syssloman erhålla bevis.
Köparen anmäle sig med detta, jemte gravationsbevis, hos domstolens ord Bih. lill R.
Sl. Pral. 1850 öl 1851, 1 Sami, 1 Afd., 11 Hafi. 3 I 18 Kongl. Maj:ts Nåd.
M 47. förande i den ort, der fastigheten är belägen, och ordföranden åligge att genom anslag å Rättens dörr oell kungörelse, hvilken genom köparens försorg bör frenne gånger införas i allmänna tidningarne, kalla och förelägga de inteckningshafvare, som antingen alldeles icke, eller endast till någon del fått sina inteckningar utur köpeskillingen gnidna, att i stad inom en månad från den dag, kungörelsen i tidningarue sista gången finnes införd, och å landet vid det ting, som först infaller, sedan en månad från sista kungörelsedagen förflutit, hos domstolen anmäla, huruvida emot deras inteckningars dödande kan vara något att påminna; börande domaren, ehvad inteckningshafvarne då begagna rättigheten att varda hörda eller icke, och jemväl utan hinder deraf, att original-inteckningshandlingarne icke uppvisas, angående inleckningarnes dödande sig utlåta.
Morn. '6.
Vill borgenär låta sin inteckning under annan nedsättas eller eljest förändras eller till större eller mindre del dödas; uppvise då inteckningsbandlingen i hufvudskrift för Rällen, och skrifve Rätten derå bevis om den åtgärd, som meddelad varder, sedan den i protokollet tecknad är; ståude dock borgenären fritt att, äfven i sådant ändamål, vid annan Under-Rätt förete handlingen, om han derå skriftligen förklarar, i hvad mån inteckningen nedsättas, förändras eller dödas må, och låte Rätten, då detta sker, handlingen med det förklarande i sitt inteckningsprotokoll ordagrannt införas, teckne ock bevis å handlingen, att den så företedd varit: sedan varde protokollet ingifvet till den Rätt, som inteckningen beviljat; och vare det så gildt, som hade handlingen der företedd blifvit.
Äro flera inteckningar i samma egendom beviljade å samma dag, på grund af serskilda lika lydande hand lingar, och hafva, ifall inteckningarne förnyade blifvit, förnyelserna äfven å samma dag skett; då må ej någon af de inteckningar nedsättas, förändras eller dödas, utan att den handling, hvarå inteckningen grundad är, i hufvudskrift företes för den Rätt, som inteckningarne beviljat. 26 §. Mom. 1.
Nöjes man ej åtRättens beslut i dessa mål; bafve lof alt besvära sig deröfver i Hof- Rätten inom den tid, som i 16 Kapitlet 1 § stadgas.
Besvärar sig någon öfver beslut, hvarigenom Under-Rätt helt och hållet eller lili någon del afslagit ansökning om intecknings beviljande eller bifallit ansökning oin intecknings dödande, nedsättning eller förändring; vare då skyldig, att, å landet sist å det lagtima ting, som infaller näst efter en månad, sedan tiden för besvärens ingifvande i Öfver-Rätt utgick, och i stad inom en månad från nämnde tid, till Under-Rätten inlemna bevis, att besvären till Öfver-Rättcn inkommit; och varde det bevis i Under-Rättens inteckningsprotokoll intaget: försummar den, som KongL Maj:ts Nåd.
Proposition, Jtä 47.
19 besväral sig, att fullgöra hvad nu sagdt är, och ändras Under-Rättens beslut i högre Rätt; ege den ändring ej annan verkan, än att inteckning, som derigenom beviljad eller bibehållen blifvit, anses såsom vore den sökt å samma dag, beslutet örn ändringen vid Under-Rätt företes, samt att i öfrigt stadgas må, det denna författning skall träda i verksamhet den dag, den varder allmänneligen kungjord, i afseende på inteckning, som efter .den dag beviljas; inen ej förr än med den 1 Januari 1852, i fråga om inteckning, som före kungörandet beviljad blifvit; dock att i de redan då inträffade händelser, att flera fastigheter blifvit intecknade för odelad fordran, och någon bland dörn häftar för serskild inteckning, som å samma tid med den odelade eller efteråt tillkommit, de gjorde ändringarne i 18 och 19 §§ ej må, till inskränkning af den rätt, som, enligt sagde <§<§, tillkommit innehafvaren af den serskilda inteckningen, tillämpas förr än den 1 Januari 1857.
De uti Stats-Rådet och Högsta
Domstolen i ärendet förda protokoll bifogas, och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
Stockholms slott den 31 Januari 1851.
Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Arender, hållet i Kongl. Majts Högsta Domstol Tisdagen den 21 Januari 1851.
Närvarande: Justitie-Råden: Bredberg, Nordenstolpe, Grefve Snoilsky, Schmidt, Qviding, Hoffstedt, Gyllenhammar.
Revisions-Sekreteraren Qvensel föredrog i underdånighet:
Kongl. Mnj:(s
Nådiga remiss den 7 i denna månad, hvarigenom Högsta
Dom - 20 Kongl. Mnj:ls Nåd.
Proposition, M A7. stolens utlåtande blifvit infordradt öfver ett af Hans Excellence, Herr Grefven och Justitie-Statsminislern i underdånighet framstäldt, vid delta protokoll i afskrift fogadt, förslag till nådig proposition till Rikets Ständer, angående ändring i vissa delar af förordningen den 1 3 Juli 1818, rörande inteckning i fast egendom.
Domstolens flesta ledamöter tillstyrkte i underdånighet, alt den föreslagna propositionen malte till Rikets Ständer affåtas, och hemställde i öfrigt, att för den händelse författning, i enlighet med samma proposition komma att utfärdas, föreskrift mätte meddelas, att sådan författning på en viss bestämd dag skall kungöras öfver hela riket.
Justitie-Råden Grefve Snoilsky och Schmidt voro härifrån skiljaktige i fråga om de föreslagna ändringarna i 18 och 19 af ifrågavarande förordning och afgåfvo följande utlåtande, affättadt i öfverensstämmelse med hvad do yttrat till Högsta Domstolens protokoll den 7 Februari 1849 i anledning af Rikets
Ständers vid sistförilutna riksmöte öfverlemnade förslag lill ny Inteckningslag. »Från hvad Lagberedningens förslag i 18'—2S af 9 Kap. Jordabalken inne håller, är förevarande förslag afvikande derutinnan, alt l:o detsamma ej innefattar det i Lagberedningens förslag förekommande stadgande, att hvad af de intecknade fastigheterne hos gäldenären eller någon, som i hans ställe bör svara för gälden, kan linnas qvar och ej är med serskild inteck ning belastad t, skall först gå i betalning, och endast, i händelse fordringen ej kan derutur fullt utgå, återstoden falla öfriga fastigheterna till last efter stadgade fördelningsgrunder. 2:o Lagberedningens förslag bjuder, att, derest för det år, då inteckningen sökes, någon uppskattning ej finnes, hvarefter bevillning för de intecknade fastigheterna utgöres, den så beskaffade uppskattning, som näst dessförinnan gällande var, bör läggas till grund för ansvarighelsförhållandet fastigheterne emellan, då ifrågavarande förslag deremot i nämnde fall antager den uppskattning, som näst derefter sker, och <5:o Lagberedningen, men icke förslaget upplager det stadgande, alt, om någon af de fastigheter, som äro belastade med serskilda inteckningar, lemnar öfverskott, sedan dess ansvarighetsbelopp af odelade fordringen jemte det, hvarföre samma fastighet kan serskildt vara intecknad, blifvit guldet, och brist deremot uppstår för serskild inteckning i annan fastighet, öfverskottet skall användas till fyllnad af bristen, under vilkor, Lagberedningens förslag i 22 g 3 mom. närmare utvisar.
Då det är rättsenligt och billigt, att den, som gjort den intecknåde gälden, till dess betalning lemnar don del af intecknade fastigheterna, hvaraf lian ännu är innehafvare, förr än andra, som sedermera blifvit egare af öfriga fastigheterna, sättas i nödvändighet att dertill upplåta sin egendom: då det i förslaget gjorda antagandet, alt för visst fall såsom beräkningsgrund anse den uppskattning till bevillning, som Kongl. Maj-.ts Nåd.
Proposition, JVi 47. 21 sker näst efter inteckningsansökningen, synes icke kunna med rättsbegrepp stå väl tillsamman, enär rättsförhållanden lära böra bestämmas efter hvad som finnes, då de uppkomma, men icke af något, som sedermera kan inträffa; vid hvilket förhållande, i händelse intecknad fastighet varder så styckad, att ansvarigheten för de serskilda delarne blifver tvistig, tvisten bör i laga ordning efter formlig värdering afdömas; och då hvad slutligen angår den 3:dje af ofvan anmärkte skiljaktigheter, förslaget bibehåller solidaritetsprincipen i så måtto, som hvarje af de för odelad fordran intecknade fastigheterna skall häfta icke allenast för bestämdt belopp af samma fordran, utan ock för den brist, hvartill någon af de öfriga ej lemnar tillgång; så alt den, som sedermera gifver försträckning mot serskild inteckning i en af dessa egendomar, ej kan med full visshet beräkna, om densamma lemnar säkerhet derför, ulan äfventyrar, att se denna minskad genom möjlig förändring i de andras värden, och således den ersättning för detta äfventyr, som Lagberedningen i ofvan anförde måtlo föreslagit, synes billig och desto mera antaglig, som innehafvaren af serskild inteckning eger grundad anledning att njuta företräde till betalning framför dem, som icke (ill gäldenärens egendom någon företrädesrätt innehafva; så ansågo sislbernälde två Justitie-Råd, att, vid ifrågasatt förändring af lagstiftningen i dessa ämnen, de af Lagberedningen föreslagna grunder borde, i stället för de uti förslaget antagna, företrädesvis följas. Ex protocollo, C. P. A. Hallbäck.'
Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Departements-Arender, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 31 Januari 1851. ] närvaro af: Justitie-Stats-Ministern, Hans Excellens Herr Grefve Sparre.
Rådén:
Fåhraeus, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt, Justitie-Råden:
Nordenstolpe, Qviding.
Hans Excellens Herr Friherre Stjerneld och Stats-Rådet Grefve von Platen anmäldes vara af sjukdom hindrade att detta Stats-Råd bivista. sa Kongl. Maj:ls Nåd.
Proposition, N:o 47.
Hans Excellens Herr Grefven och Justitie-Stats-Ministern anmälde i underdånighet:
Att, sedan det i Stats—Rådet den 7 innevarande månad af Hans Excellens framställda underdåniga förslag till Nådig Proposition till Rikets Ständer, angående ändring i vissa delar af Kongl.
Förordningen den 13 Juli 1818, angående inteckning i fast egendom, till följd af Kongl. Maj:ts då gifna Nådiga befallning, blifvit öfverlemnadt till Högsta Domstolen, för att afgifva underdånigt utlåtande deröfver i den ordning, 87 Regeringsformen föreskrifver; så bade, på sätt Högsta Domstolens Protokoll den 21 i denna månad innehåller, Högsta Domstolens fleste ledamöter, Justitie-Råden Bredberg, Nordenstolpe, Qviding, Hoffstedt och Gyllenhammar, i underdånighet tillstyrkt, att den föreslagna Propositionen måtte till Rikets Ständer aflåtas och i öfrigt hemställt, att, i händelse författning, i enlighet med samma Proposition, komme att utfärdas, föreskrift måtte meddelas, att sådan författning på en viss dag skall kungöras öfver hela Riket.
Enligt detta förslag, som nu i underdånighet upplästes, skulle följ inde paragrapher i Kongl.
Förordningen den 13 Juli 1818, nemligen 14, 16 och 18 §§, de bägge sistnämnde sådane de lyda i Kongl, kungörelsen den 20 Maj 1833, 19, 21, 23 och 24 §§, med det till sistnämnde § uti Kong!
December 1823 gjorda tillägg, erhålla följande förändrade lydelse: 14 §■
Är inteckning i egendom sökt, och dör sedan ägaren eller öfverlåter han egendomen till annan man, pröfve ändock Rätten, om den inteckning beviljas må, sedan arfvingarne eller nya ägaren hörda blifvit.
Varder gäldenärs egendom, sedan inteckning deri sökt är, till konkurs afträdd; pröfve ock
Rätten ansökningen, och be stämme konkursdomstolen, bvad verkan inteckningen äga må, om den beviljas. 16 § Mom. 1.
Inteckning, som fastställd varder, gälle för borgenär med förmons rätt, som i 17 Kap. Handels-Balken skils, ifrån det Ting å landet samt den dag i staden, han inteckningen vid laga Domstol sökt; Ej må dock ränta å intecknad fordran tilläggas förmånsrätt, för flera än fre år.
Om ränta å intecknad fordran, då gäldenär afträd! sin egendom till samtelige borgenärers förnöjande, stadgas i Konkurslagen.
Borgenär, som innehafver inteckning, njute, så vidt för fulla gäldandet af bans fordran nödigt, finnes, säkerhet i den intecknade egendomen till hela Kongl. Maj is Nåd.
Proposition, 47.
123 det belopp, hvarå inteckningen lyder, ändå alt fordringen ej till så stort belopp uppgått eller afbetalning derå skett. 18 §■ Mom. 1.
Äro flera fastigheter intecknade för samma fordran, utan att upp gifvet är, för hvad belopp eller de! deraf hvarje fastighet serskildt häftar; vare då ansvarigheten för den odelade fordringen fastigheterna emellan beräknad efter förhållandet af hvardera fastighetens serskilda värde till sammanlagda värdet af dem alla. Mom. 2.
Finnes ej, när inteckning i Hera fastigheter för odelad fordran beviljas, visst värde å hvarje fastighet af gäldenären bestämdt och i den handling, som intecknas, utsatt, då skall, för bestämmande af det förhållande, sorn i 1 esta Momentet omtalas, hvardera fastighetens värde beräknas efter den uppskattning derå till allmän bevillning, som var gällande året näst före det, då inteckningen söktes, eller, derest sådan uppskattning för det år ej finnes, den, som efter sagde tid först skedde.
Skola, för gäldande af intecknad fordran, som odelad är, flera fastig heter försäljas, och häftar någon af dem för serskild inteckning, eller är någondera kommen i serskild ägares hand; varde hvarje sådan fastighet till försäljning särskildt utbjuden.
Nu uppgår ej, vid försäljning efter 3:dje Momentet, sammanlagda köpesumman för alla fastigheterna så högt, att den odelade fordringen fullt gäldas kan; då skola, der ej innehafvare!) af den odelade fordringen annorledes åtuöjes, alla fastigheterna på en gång ånyo utbjudas; gäldenär håfve ock rätt att fordra sådan ny utbjudning af de fastigheter, sorn finnas i hans ego qvar.
Ej skola dock fastigheter i serskilda län eller städer, eller fastighet å landet och fastighet i stad gå i en försäljning, der ej alla rättegande det medgifva, eller de fastigheter å landet, som i serskildta län ligga, utgöra tillsammans en egendom.
Gå ej fastigheterna, då de ånyo utbjudas på en gång, öfver det belopp, som förut bjudet var vid försäljning af hvarje fastighet serskildt, stånde vid första försäljningen läst: gå de högre; gäfle sista försäljningen, och varde öfverskottet på de serskilda fastigheterna fördeladt efter den för hvardera bjudna köpeskillingen.
Kan den, sorn för odelad fordran eger inteckning i flere fastigheter, ur någondera fastighetens köpeskilling ej fullt utfå del belopp, hvarför fastigheten, enligt l:sta Momentet, ansvarar, varde bristen på öfrige lästigheterne fördelad efter det förhållande, som i samma Moment sägs.
Saknas i någondera fastigheten tillgång till gäldande af dess lott i bristen; falle den lott de öfrige fastigheterna likaledes till last.
Proposition, JVs A7. Mom. 7.
Äger någon för odelad fordran inteckning i (lera fastigheter, och hafva andra borgenärer å samma tid eller senare låtit inteckna en eller flera af dessa fastigheter; då må han ej låta sin inteckning i någondera fastigheten serskilt dödas eller förfalla, utan att alla de, som i de öfrige fastigheterna äga lika eller senare inteckningsrält, dertill samtyckt.
Sker annorledes, njute han ej för ansvarighetsbelopp, som å den från odelade inteckningen befriade fastigheten falla bordt, efter thy i 1 och 6 Momenten sägs, annan rätt i de öfriga fastigheterna, än näst efter sista inleckningshafvaren.
Äro fastigheterna i serskilda egares händer, må ej eller borgenär, som har den odelade inteckningen, låta densamma i någondera fastigheten dödas eller förfalla, utan samtycke af de öfrige fastigheternas ägare.
Sker det, äge borgenären ej rätt att för den befriade fastighetens ansvarighetsbelopp hålla sig lill de andra fastigheterna, med mindre egaren deraf sjelf gjort skulden, eller densamma å sig tagit. 19 §.
Har fastighet, sedan inteckning deri beviljades, blifvit styckad; vare ock då om hvardera fastighetsandelens ansvarighet för det intecknade beloppet och om sättet för försäljning, lag, som om flera fastigheter i 18 § sagdt är. 21 §■
Inteckning, som så förnyad varder, äge förmånsrätt, efter thy i 16 § sagdt är. försummas förnyelsen, vare inteckningen förfallen, ändå att, inom tid, sorn nu är sagd, gäldenärens egendom blifvit till konkurs afträdd, eller borgenären låtit sådan åtgärd med inteckningen vidtagas, som i 24 § 3 Mom. sägs. 23 §.
Då inteckning förnyas skall, uppvise borgenär inför Rätten i hufvudskrift den handling, hvarå inteckningen beviljad är, och skrifve
Rätten inleckningsförnyelsen derå; stånde ock borgenär fritt att inför annan Under-Rätt inteckningshandlingen förete.
Den Rätt läte, då sådant sker, i sitt inteckningsprotokoll korteligen intagas hvad handlingen innehåller, med dag och årtal, då den ulgafs, al hvilken Rätt inteckningen beviljad är, med dag och årtal, då det skedde, och då inteckningen förnyades, om det skett; teckne ock bevis å handlingen, att deu till vinnande al intecknings - Kongl. Moj:ts Nåd.
Proposition, j\s 47.
25 teckningsförnyelse företedd varit.
Sedan ingifva Borgenär Protokollet deröfver tili den Rätt, som inteckningen beviljat, inom tid, som i 21 § sägs; och vare detta så gildt, som om handlingen der företedd blifvit. - > 24 §• Mom. 1.
Då gäldenär sitt skuldebref bos Rätten företer och således viser, att han skulden till fullo betalt; varde inteckningen dödad, och sådant straxt å skuldebrefvet tecknadt, så ock i Protokollet skrifvet.
Köpare tili fastighet, hvilken antingen å utmälningsauktion eller under konkurs af borgenärer genom offentligt utrop såld är, och hvaruti inteckningar finnas, till hvilkas gäldande köpesumman icke förslår, ege, så snart auktionsförrättningen vunnit laga kraft, eller, i händelse af klander, fastställd blifvit, samt köpesumman är inbetald, att derom af vederbörande exekutor eller syssloman erhålla bevis.
Köparen anmäle sig med detta, jemte gravationsbevis, hos Domstolens Ordförande i den ort, der fastigheten är belägen, och Ordföranden åligge att genom anslag å Rättens dörr, och kungörelse, hvilken genom köparens försorg bör Irenne gånger införas i Allmänna Tidningarne, kalla och förelägga de inteckningshafvare, som antingen alldeles icke eller endast till någon del fått sina inteckningar utur köpeskillingen guidna, att i stad inom en månad från den dag, kungörelsen i Tidningarne sista gången finnes införd, och å landet vid det Ting, som först infälle^ sedan en månad från sista kungörelsedagen förflutit, hos domstolen anmäla, huruvida emot deras inteckningars dödande kan vara något att påminna.
Börande domaren, ehvad inteckningshafvarne då begagna rättigheten att varda hörde eller icke, och jemväl ulan hinder deraf, att originalinteckningshandlingarne icke uppvisas, angående inteckningarnes dödande sig utlåta Mom.
3 Yill borgenär låta sin inteckning under annan nedsättas eller eljest förändras eller till större elier mindre del dödas; uppvise då inteckningshandlingen i hufvudskrift för Rätten, och skrifve
Rätten derå bevis om den åtgärd, sorn meddelad varder, sedan den i Protokollet tecknad ar; stånde dock borgenären fritt, alt äfven i sådant ändamål vid annan Under-Rätt förete handlingen, om han derå skriftligen förklarar i hvad mån inteckningen nedsättas, förändras eller dödas må; och läte Rätten, då detta sker, handlingen med det förklarande i sitt inteckningsProtokoll ordagrannt införas; teckne ock bevis å handlingen, att den så företedd varit.
Sedan varde Protokollet ingifvet till den Rätt, som inteckningen beviljat; och vare det så gildt,' som hade handlingen der blifvit företedd.
Aro flera inteckningar i samma egendom beviljade å samma dag, på grund af särskilde lika lydande handBih. lill R.
Prot. 4850 & 1851. 4 Sami, 1 Afd., 14 Bdft. 4 26 Kongl.
Proposition, M 47. lingar; och hafva, i fall inteckningarne blifvit förnyade, förnyelserna äfven å samma dag skett, dä må ej någon af de inteckningar nedsättas, förändras eller dödas, utan att den handling, hvarå inteckningen grundad är, i hufvudskrift företes för den Rätt, sorn inteckningarne beviljat. 26 §. Mom. 1.
Nöjes man ej åt Rättens beslut i dessa mål, håfve lof att besvära sig deröfver i Hofrätten inom den tid, som i 16 Kap. 1 § stadgas.
Besvärar sig någon öfver beslut, hvarigenom Under-Rätt helt och hållet eller lill någon del afslagit ansökning om intecknings beviljande eller bifallit ansökning om intecknings dödande, nedsättning eller förändring; vare då skyldig att, å landet sist å det Lagtima Ting, som infaller näst efter en månad sedan tiden för besvärens ingifvande i Öfver-Rätt utgick, och i stad, inom en månad från nämnde tid, till Under-Rätten inlemna bevis, att besvären till Ofver-Rätten inkommit; och varde det bevis i Under-Rättens Inteckningsprotokoll intaget.
Försummar den, som besvärat sig, att fullgöra hvad nu sagdt är och ändras Under-Rättens beslut i högre Rätt, ege den ändring ej annan verkan, än att inteckning, som derigenom beviljad eller bibehållen blifvit, anses såsom vore den sökt å samma dag beslutet om ändringen vid Under-Rätten företes.
I öfrigt skulle stadgas: att denna författning skall träda i verksamhet den dag, den varder allmänligen kungjord, i afseende på inteckning, som efter den dag beviljas; men ej förr än med den 1 Januari 1852, i fråga om inteckning, som -före kungörandet beviljad blifvit; dock att i de redan då inträffade händelser, att flera fastigheter blifvit intecknade för odelad fordran, och någon bland dem häftar för särskild inteckning, som å samma tid med den odelade eller efteråt tillkommit, de gjorda ändringarne i 18 och 19 §§ ej må, till inskränkning af den rätt, som en ligt sagde §§ tillkommit innehafvaren af den särskilda inteckningen, tillämpas förr än den 1 Januari 1857.