Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man önskar och fordrar att Styrelser) i landet skall föras med kraftig band, mäste man vara angelägen att, så mycket ske kan, förhindra det Regeringen icke blottställes derigenom att dess organer kunna, såsom sjelfskrifne representanter, aflägsna sig från statens tjenst och vid Riksdag verka på liela statsförvaltningen, i en mot
Regeringens egna åsigter alldeles stridig syftning, Helt olika vore förhållandet, derest, under en annan representations-form, embetsmännen vid Riksdag uppträdde i egenskap af valda folkombud.
De hade då ett allmänt förtroende alt motsvara, ett på sina representativa pligter verkande moraliskt band, som nu alldeles saknas för de sjelfskrifne Riksdagsmännen.
Att embetsman, hvilka såsom sjelfskrifne
Riksdagsmän icke ega detta moraliska band, kunna i sistnämnde egenskap uppträda emot Regeringen och högt förklara sig emot Konungens egna propositioner, verkar i sin fullföljd derhän, att byråkratien, tryggad genom den sjelfskrifna, från allt högre ansvar befriade Riksdagsmannarätten, vexer konungamakten öfver hufvudet, och gör all annan Regering omöjlig än den, som fattar sine beslut efter byråkratiens önskningar och föreskrifter.
Härtill bör staten icke uppmuntra, derigenom alt embetsman, hvilka under tidrymden af en hel Riksdag öfvergifva statens tjenst, för att handla såsom sjelfskrifna, ansvarsfria Riksdagsmän, icke desto mindre få uppbära oafkortade löner på stat.
Sådant kan icke instämma med grundlagens anda och mening.
Om de Kongl.
Maj:ts rådgifvare, hvilka hafva säle och stämma på Riddarhuset, egde efter andra förtoende-embetsmäns föredöme, ocb med åberopande af ng § Riksdags-Ordningen, att, så länge Riksmötet fortfar, åtnjuta ledighet, skulle till förvaltande af samtlige Regeriugs-departementerne endast tre ledamöter af Stats-Rådet nu återstå.
Likasom grundlagens föreskrift vore derigenom bokstafligen eluderad, så strider det äfven mot det constitutionella samhällsskickets fordringar, att den sjelfskrifna, i grund af börd existerande och af allt moraliskt ansvar oafhängiga riksdagsmanna-rätten utöfvas, till hufvudsaklig del, på statens bekostnad. ” Af Herr von HartmansdorffAugust: ”Jag föranlåtes reservera mig emot I Iskotlets förslag till ändring af 4f § Riksdags-Ordningen såsom origtigt i sak, samt felagtigt och ofullständigt i sin ordalydelse.
Utskottets förslag i detta hänseende, sammanhänger med de frågor, sorn redan under innevarande Riksdag blifvit väckta, rörande Landshöfdingars obehörighet att vara medlemmar af Stats-Utskotlet.
Men om sakkän - 4 Consli:lilions-Utskotlets Memorial, N:o 24. nedom af uppbörds- och redogörelse-verken är behöflig der, hvarest frågor om dem skola beredas: så borde Lanshöfdingar företrädesvis finnas i berörde Utskott.
Alt utestänga dem derifrån, vore lika obetänkt, som att utesluta sjömän från sådana beredningar, hvarest sjöfartsärender skola behandlas.
Utskottet har icke bestridt Landshöfdingarnes skicklighet till ifrågavarande befattning, men anser dem, 'genom det förhållande, hvari de befinna sig till Stats- och Riksgälds-Contoiren vara, åtminstone ur moralisk synpunkt, jäfvige att deltaga i granskningen al Stats-verkets räkenskaper och förvaltning’’.
— Jäfvige kunna Landshöfdingar endast vara i behandlingen af ärender, som röra dem sjelfva eller deras egna åtgärder, och derutinnan äro de alldeles lika andra Riksdagsmän.
Ville man sträcka juridisk eller moralisk jäfvighet längre, och derhän, att ingen finge sitta i Utskott, som möjligen blefve jäfvig i någon der förekommande fråga: så skulle det blifva svårt att få något Utskott fulltaligt.
Ulli och med i Constitulions-Utskottet har, under denna Riksdag, frågor förekommit, der den längst bort i liket boende ledamot af Bondeståndet varit juridiskt jäfvig att deltaga.
Vill man hålla sig till moraliska jäf: så vore sammansättningen af Bevillningsutskottet alldeles omöjlig, emedan hvarje ledamot af hvarje Stånd utan tvifvel har, i något fall, känning af de allmänna ulskylder, som der föreslås.
Likaså jäfviga blefve
Stånden att sluteligen afgöra beskattningsfrågor.
En så öfverdrifven utsträckning af stadgandet i 41 §•
Riksdags-Ordningen tänkte sig grundlagens stiftare väl destomindre, som en Landshöfding, 1111 mera En af Rikets Herrar, Friherre Salomon Löfvenskiöld valdes till ledamot af Stats-Utskottet vid den Riksdag i Örebro, som hölls samma år Riksdagsordningen var utfärdad.
Ledamöter af Stats-Utskottet halva följande Landshöfdingar sedermera varit, nemligen 1812, nyssnämnde Friherre, 1817, Friherre Cederström, Jacob, 1829 och 1834, Grefve Hamilton, Gustar' IViit/iier, >834 och 1840 valdes Landshöfdingen Friherre Rålamb till full oläglig i Riksgälds-Contoret, hvartill ingen annan må utses, enligt 79 §.
Riksdags-Ordningen, än den, som kan vara ledamot af Utskott.
Vid 1840 års Riksdag, då Adelns ledamöter i UlskotLen tillsattes af de politiska tänkesätts bekännare, hvilka nu med 12 röster mot ii lyckades frambringa Constitulions-Utskottes förslag, blef Öfver-Ståthållaren Friherre Sprengtporten medlem af Stats-Utskottet.
Han var väl då afskedad, men de krono-räkenskaper för hufvudstaden, hvaröfver Stats-Utskottet borde yttra sig, och hvilka Conslitutions-UtskotlcLs Memorial, N.-o 24, skolat göra honom jäfvig, räckte jemnt lika länge, : om han varit i tjenst, eller till och med 1838.
Om hans juridiska jäfvighet att sitta i Slats-Utskottet talades då icke; än mindre om den moraliska.
Det är först nu, sons samvetsgrannheten i detta hänseende blifvit så sträng och allmän.
Med stadgandet, ”att ingen, af hvilken Rikets Ständer kunna fordra redo och ansvar, må inväljas i Utskott, der redovisning för hans egna göromål och embets-åtgärder kan förekomma’, menade grundlagens stiftare, utan tvifvel, inga andra än dem, som äro anställda vid Rikets Ständers Verk, Banken och Riksgälds-Contoiret, samt deras utgreningar.
Dermed öfverensstämma stadganderne icke blott i 90 §.
Regerings-Formen, att Rikets Ständer och deras Utskott ej må uti något annat fall eller på något annat sätt, än grundlagen bokstafligen föreskrifver, befatta sig med Regeringsmagtens beslut, eller verkställigheten af någon lag elier författning, utan äfven 2 inom. i 3o §.
Riksdags-Ordningen, enligt hvilken de för stats-utgifterna redovisande tjenstemän icke kunna personligen för Stals-IJlskoltet eller Rikets Ständer till ansvar ställas, utan må, der så nödigt finnes, hos Konungen kunna anmälas de anledningar, som förekommit, att emot någon sådan tjensteman i laglig ordning ansvar yrka.
I enlighet med ett sådant förstånd af Riksdags-Ordningen, var det ock, som man, 2 år efter hennes stiftande, eller 1812, till Stats-Utskoltets ledamot valde Presidenten i Stats-Contoiret, Friherre C. F. Lagerheim.
Likväl omtalar Conslitutions-UtskoLtet nu det förhållande, hvari Landshöfdingarne stå till Stats-Coutoiret.
Om de, som sjelfva deltagit i Riksdags Ordningens stiftande, och följakteligen bäst borde känna hennes mening, ansågo Stats-Contoirets President icke vara jäfvig att sitta i Stats-Utskottet; så måtte Landshöfdingarne ännu mindre vara det.
När Constitulions-Utskottet icke ansåg 41 §•
Riksdags-Ordningen nog tydlig, utan ville, ”till förebyggande af vidare tvist, utmärka Landshöfdingarne såsom jäfvige alt deltaga i Stats-Utskottets göromål, hvarföre uppräknade ej Constitutions-Utskoltet alla andra, som emottaga och redovisa allmänna medel, utan åtnöjde sig med orden:
"eller någon i öfrigt,” af hvilken Rikets ”Ständer kunna fordra redo och ansvar?””
Hvilken är denna någon i Huru skall, genom detta grundlags-stadgan !e, ”förebyggas vidare tvist,” om ej derunder böra förstås embels- och tjentemännen i Stats-Contoiret, Krigs-Collegium, Förvaltningen af Sjö-ärenclerne, Fång-vården, Post - 6 Conslilulions-U(skottets Memorial3 N.o 24. verket, ra. fl., eller alla Kronans Werk, till och med domslolarne, emedan sjelfva Hof-Rälterne hafva åtminstone expence-medel att redovisa?
Hade )nan lemnal §:n oförändrad: så borde Kronans erahetsraän ej kommit i fråga; men sedan man nu har nämnt några af dem, och pekat åt de öfriga: så kan man tvista om samteliges jäfvighet; dock ej blott om deras, utan o-m alla andras, sorn, i större eller mindre nion, skola redovisa för statens medel, alldenstund Stats-Utskoltet är den gemensamme öfvergranskaren.
Det biifver då svårt att få ledamöter åt detsamma, ty Biskopar och Consistoriales dela ansvaret för en mängd läroverks och stifts-cassor, kyrkoherdar och kyrkovärdar för vin- och byggnings-säd, samt annan kronotionde.
Borgmästare ocb Rådmän blifva jäfviga, emedan Magistralerne äro uppbördsman i städerna.
Ja till och med afskedade adelsmän och bönder, sorn sitta i Directionen öfver en folk-skola, hvilken af stats-medel erhållit understöd, eller som blott varit ledamöter af eri pröfnings-commité, samt redogjort för resepenningar dit och derifrån, torde, emedan dessa redogörelser ingå i landsböckerna, böra, för grundsatisens fullföljande, anses jäfviga.
Det är dock icke blott såsom redogörare Constitutions-Ulskottet anser Landshöfdingarne, åtminstone ur moralisk synpunkt, jäfvige att sitta i Siats-Utskottet, utan ”tror det dessutom icke vara fullkomligen lämpligt, att bemälde förtroendes embetsman förordnas till medlemmar i det Utskott, hvilket tillhörer att uppgöra regleringen af Statsverkets inkomster och utgifter.”
Genom denna tillagda bevekelsegrund har Constitutions-Utskottet otvifvelagtigt velat i förtäckta ordalag säga, att godtyckligt afsättiiga embetsman sakna nödig sjelfständighet för att uppgöra slatsregleringen.
Delta påstående hade kunnat blifva svårt att vederlägga, emedan dertill erfordrats bevis ur erfarenheten, hvilka äro vanskeliga alt framdraga, utan att slöta på personligheter.
Men en annan reservant, Herr Pette, har till en del undanröjt dessa svårigheter.
Gm det förhåller sig så, som han säger, nemligen alt ”embetsmän, hvilka, såsom sjelfskrifne Riksdagsmän, icke ega detta moraliska baud (att motsvara ett allmänt förtroende, såsom valda jolk-ombud) kunna, i sistnämnde egenskap, (sjelfskrifvenheten) uppträda emot regeringen, och högt förklara sig emot Konungens egna propositioner,” så synes det, som ifrågavarande embetsmän vore, i egenskap af Riksdagsmän, lika sjelfständiga å den ena, som å den andra sidan, och följa k tel igen väl skickade att vara ledamöter af de magtpåliggande Utskotten.
Det vitsord, Herr Petré tillika gifvit åt sjelfskrifvenheten för det oberoende, hon förlänar, och åt innehafvarne Constiluiions-Utskottets Memorial, N:o 24. 7 för den frisinnighet, hvarmed hon begagnas, bör dessutom trösta dem af frihetens vänner, hvilka se sjelfskrifvenheten qvarstå längre, än de velat.”
I denna reservation hafva Herr Grefve Gyldenstolpe, Ant. Gabr., Herr Tersmeden, Nils, Herr Stjerngranat, Georg Gust. Henr., Herrar Biskopparne Doktorerne Holmström, Nibelius och Hallström, Herr Contracts-Prosten Doctor Broman och Herr Professorn Doctor Reuterdahl instämt.
Emot Utskottets beslut hafva derjemte Herr Rääf, Leonh. Fr., Herr Lagerhjelm, Pehr, och Herr Prosten Doctor Anjou sig reserverat. STOCHHOLM, Lundberg SC Comp. 1S4S. Constitutionss-Utskottets Memorial, N:o 25. 1 N:o 25.
Ank. till Exp.-UUk. d. 3i Jan., kl. ii f. m.
Memorial till Bonde-Ståndet, angående dess återremiss å Memorialet N:o 19.
Constitutions-Utskottets under den 28 sistlidne November till Riksens Ständer afgifna utlåtande N:o 19, hvarigenom
Utskottet tillstyrkt antagandet i grundlagsenlig ordning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ändringar i 17, 22 och 24 §§. Regerings-Formen, har af Hederv.
BondeStåndet, genom Protocolls-utdrag den 4 innevarande månad, blifvit till Utskottet återemilteradt, med de af Ståndet såsom dess gemensamma tanke antagna anmärkningar, ”att ifrågavarande grundlagsändringar möjligen kunde, dels i en framtid medföra obegränsade statsutgifter, dels genom Högsta
Domaremagtens fördelning på serskilda Divisioner, rubba den enhet i lagskipningen, som, i synnerhet uti sista Instansen, syntes vara af utomordentlig vigt att vårda.”
I anledning häraf får Constitutions-Utskottet gifva tillkänna, att, enligt ankomna Protocolls-utdrag af den 28 sistlidne December samt 11 och 18 innevarande månad, de tre öfrige Riks-Stånden förklarat berörde Nådiga Proposition böra, för slutlig grundlagsenlig behandling, hvila till nästa Riksdag; hemställande Utskottet fördenskull, om icke Hederv.
Ståndet må finna skäl att foga sig efter Medståndens beslut och enahanda åtgärd i målet vidtaga.
Herr Lagerhjelm, Pehr, som, vid ärendets afgörande i Utskottet den 25 sistlidne November, i viss mon emot Utskottets beslut sig reserverat, men icke varit närvarande i Utskottet då utlåtandet till Riksens Ständer expedierades, har serskildt till Protocollet anfört: Bih. till R.
Fröt. 1845. 3 Sami. 12 Haft. 1 2 Cunstilutions-Utskottels Memorial, N\o 25.
Viri slutet af den föreslagna 17 anser jag orden ",efter målens beskaffenhet” böra tilläggas till vinnande af enhet i lagskipningen, hvarförutan en högre Rätt förr eller sednare blir af nöden.
Förslaget till 24 §. utesluter Regeringsformens nu gällande lagbud , alt ”Justitia;-ärenden” skola beredas i Nedre Justitiae-Revisionen, hvars inslruction af den 3 Augusti 1809 äfven stadgar: "målen undfå, innan de hos Kongl. Maj:t föredragas, i Nedre Justitiae-Revisionen, uppå referentens anmälan, den beredning, som hör föregå och beskaffenheten fordrar, genom relationers författande till parternas underskrift i Rev is iöns saker, muntliga förhörs anställande, då de tarfvas, felande upplysningars infordrande samt communicationer; äfvensom uti Revisions-saker och Ägodelnings-mäl, Nedre
Revisionen a ‘ gifver dess underdåniga betänkande.
” Detta stadgande har uli Kongl.
Majlis under den 3 Juli 1840 utfärdade Nådiga Instruction för Justitiae-Departements Chef icke blifvit upphäfvet, ulan tvärtom i 21 §. bekräftadt.
Nu finnes väl uti den Nådiga Propositionen motiv för ett sådant tillägg uti 24 §., att vissa rättstvister, som nu afgöras af Konungen i Stats Rådet, kunde öfverlemnas till Högsta Domstolen; men någon anledning förefinnes icke att Kongl. Majit velat upphäfva eller ens förändra Justiticeärendens nuvarande behandling och beredning, än mindre har något motiv för en sådan grundlagsändring blifvit af Kongl.
Maj:t i Nåder meddela/it. sif Stats-Rådets vidfogade protocoll kan ej skönjas om Högsta
Domstolen häröfver varit hörd, och något dess utlåtande kan sålunda icke tjena mig till ledning.
Ej eller har jag under öfverläggningen härom inom Constitutions-Utskotlet förnummit någon hafva velat upphäfva eller ens förändra nu gällande Instruction för Nedre Justitiae-Revisionen, än mindre att någon för en så beskaffad grundlagsförändring anfört något enda motiv.
Nu eger Utskottet väl rätt, enligt 81 §.
Regeringsformen, att hos Riksens Ständer uli Grundlagarne föreslå de förändringar, som det anser högst nödiga eller nyttiga; men då Kongl.
Maj:ts höga afsigt att öfverflytta vissa rättstvisters afgörande från Stats-Rådet till Högsta Domstolen uppenbarligen kan ernås genom tillägg af ett nytt moment i 24 §.
Regeringsformen, utan alt borttaga det nu derstädes uttryckta gruudiagsbudet angående Juslitiae - Constitutions-Uts/iottets Memorial, N:o 25. 3 ärendens behandling i högsta instans; så kan jag ej tillerkänna Utskottet ens någon anledning, än mindre någon grundlaglig rätt att hos Riksens Ständer föreslå den ordalydelse af 24 §.
Regeringsformen till grundlagsenlig behandling, som Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition innehåller.
Stiftarena af Grundlagen förbehöllo den ekonomiska lagstiftningen åt den styrande magten, hvars enhet och hvars upphöjning öfver små intressen äro nödige för att bringa hvarje serskild del af ett sammansatt Statshushållnings-system lill öfverensstämmelse med de öfriga delarna och med det hela.
Konungens magt bör ej minskas; alltså skola desse lagar stiftas i Stats-Rådet!
Men om icke samma myndighet tillämpar dem, huru vinna erfarenhet om deras verkan?
Dessa lagar äro underkastade vida större föränderlighet, än den allmänna lagen.
De fordra en jemn uppmärksamhet uppå verkningarne, om de ej skola hindra i stället att utveckla nationens industriella krafters naturliga rigtning.
Jag vågar ej eller tillstyrka denna öfverflyttning. STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Berg, 1845. ' - ' - ■ i.:!.//, .i* ’ ' ■ ConHitulions-Utshotuit Memorial, N:o 26.
1 N:o 26.
Ank. till Exp.^Utsk. d. 8 Febr., kl. 6 t. m.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till National-representalionens ombildning och deraf följande Grundlagsändringar.
Sedan de från nästföregående Riksmöte, till följd af omröstningar i Förstärkt Constitutions-Utskott, hvilande förslag, rörande National-representationens ombildning, å innevarande Riksdag genom Ivänne Riksstånds beslut förkastats, har, efter fullgörandet af den i 2 morn. 29 Riksdagsordningen föreskrifna Protocollsgranskning, Constitutions-Ulskotlets förnämsta och vigtigaste åliggande blifvit att öfverlägga om utarbetandet af ett nytt representations-förslag.
Att vår National-representation lider af betydliga brister, som, till följd af samhällets fortskridande utbildning, fordra att botas och afhjelpas, är en redan länge insedd sanning, för hvars ådagaläggande, under sednare tid, så mycket genom offentlig discussion blifvit förebragdt, att någon serskild utveckling af reformens behöflighet icke synes vara af nöden.
Men, om än, i denna hufvudpunkt, alla de samhällets medlemmar, som hafva någon insigt i allmänna angelägenheter, torde kunna anses vara temligen ense, äro deremot meningarne om sättet för nämnde reforms utförande ännu ingalunda likstämmiga.
Till Utskottet hafva, rörande delta ämne, auder Riksdagens lopp aflemnats följande motioner: af Herr Danckwardt, Carl, som hemställer, att en omarbetning af det till denna Riksdag hvilande represenlations-förslaget måtte företagas, med tillämpning af åtskilliga dervid i motionen gjorda anmärkningar; af Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, ”Förslag till National-representaliouens förändring”; af Herr Åkerman, Fredric, ”Förslag till Svenska representalions-sättets ombildning, uppgjordt af en utaf ålskillige Ridderskapet och Adelns medlemmar utsedd Komité”, och serskildt genom tryck utgifvet; Bih. tili R.
Prot. 184S, 3 Sami, i3 Haft, 1 2 Constitutions-Utskottets Memorial , N:o 26. af Herr Lagerhjelm, Pehr, 'Förslag till National-representationens ombildning’', jemväl serskildt af trycket utgifvet; af Herr G. F. Ekholm, ”Förslag till lag om val till Riksförsamlingens Yngre Kamare”, jemte deraf föranledd omarbetning af Regeringsformen; af Herr von Hartmansdorff, August, ett serskildt af trycket utgifvet ”Förslag till Svenska National-representationens ombildning”; samt af Riksdagsfullmägligen från Halland Bengt Gudmundsson, ”Förslag till lag om val till Riksförsamlingens Första Kamare”, jemte omarbetning af Regeringsformen.
Herr Cederschjöld, som vill, att
National-representationen skall utgöras af nuvarande 4 Stånd (blott i någon raon förändrade) och ett nytt 5:te Stånd, föreslår, att motioner och Kongl.
Propositioner må kunna anmälas samt äfven Utskotls-utlåtanden, efter föregången öfverläggning, lill besluts fattande föredragas bos samtlige Stånden, församlade i Ett rum; hvaremot öfrige motionärer, bland hvilka äfven Herr von Hartmansdorff anser Riksförsamlingen böra utgöras af Fem Stånd, föreslå, att Riksdagsärendena må behandlas och afgöras i Tvänne Kamrar.
Beträffande representanternes antal, vidblifver Herr Danckwardt förslaget af 1840 års Constitutions-Utskott, eller att Första Kamaren skulle bestå af 175. och Andra Kamaren af 75. tillsammans 250.
Af Herr Cederschjöld föreslås, att hvartdera af de fem Stånden skulle beslå af 60 ledamöter, tillsammans 300.
Herr Akerman föreslår för Nedre Kamaren 200. och för Öfre Kamaren 100. tillsammans 300.
Enligt Herr Lagerhjelms förslag, skulle Första och Andra Kamrarne utgöras af 125 ledamöter hvardera, eller tillsammans 250.
Herr Ekholm föreslår för Yngre Kamaren 150. för Äldre Kamaren 75. tillsammans 225. Constilutions-Utskottets Memorial, N:o 26.
3 Herr von Hartmansdorffs förslag upptager Äldre och Yngre Hamrarne hvardera till 125 ledamöter, eller 25 af hvart Stånd, tillsammans . 250.
Bengt Gudmundsson åter föreslår antalet för Första Kamaren till 155. och för Ändra Kamaren till 75. tillsammans 230.
Vidkommande för öfrigt Riksförsamlingens sammansättning, föreslår Herr Danckwardt, att Biskopparne och Pastor Primarius skulle, i Andra Kammaren, förblifva sjelfskrifne representanter 13. samt att till ledamöter i denna Kamare dessutom skulle få väljas af Universiteterne och Vetenskaps-Academien 6. och af Ridderskapet och Adeln 19. tillsammans 38 ledamöter, hvilka skulle sammanträda med Första Kamaren och gemensamt med den välja för Andra Kamaren det antal ledamöter, som brister i 75.
Valrätten inom Adeln borde dock icke vara ovilkorligen fästad vid dass valet, utan Frälseman öppet, derest han sådant hellre önskade, att välja inom districtet, der, för öfrige medborgare, allmänna val föreslås.
I hufvudsaklig öfverensstämmelse med 1840 års representations-förslag, öro äfven af Herr Ekholm och Bengt Gudmundsson samfäldta val för Riksdagsmäns utväljande föreslagne, hvarvid dock, till förebyggande af valrättens alltför betydliga utsträckning, beloppet af valcensus och röstberäkningen på olika sätt förändrats, samt Herr Ekholm dessutom inskränkt valrättigheten inom vilkoret af minst 25 års ålder.
Likaledes är af dessa begge motionärer valprincipens allmänlighet modifierad derigenom, att, till Yngre eller Första Kamaren, Städerne skulle ega att välja serskilt* enligt Bengt Gudmundssons förslag .i » ... 35 leda mötet-, och enligt Herr Ekholms, gemensamt med större Köpingar, 30 — Derjemte föreslår Herr Ekholm, att Äldre Kamarens ledamöter böra för 5 lagtima Riksdagar väljas af den Yngre, men, utom det att åldersvilkoret för valbarheten blifvit bestämdt till minst 35 år, skulle valet vara inskränkt inom vissa qvalificationer, sålunda att bland Äldre
Kamarens ledamöter komme att finnas 5 högre lagfarne, 5 högre militärer, 5 högre civile embetsmän, 20 högre lärdomsidkare, 20 högre beskattade och 20 äldre Riksdagsmän.
Hvaremot, efter Bengt Gudmundssons förslag, till ledamöter i Andra Kamared skulle dels af Första Kamaren för 5 ellef 3 4 Constitutions-Utskottets Memorial _iV:o 26.
Riksdagar väljas 60, dels af Konungen, för hvar Riksdag, nämnas 15, allt endast under vilkor, att personerne äro till Riksdagsmän i Första Kamaren valbare, så ock antingen fyllt 35 år, eller minst vid 2 lagtima Riksdagar utöfvat Riksdagsmanna-befattning.
Herrar Akerman och Lagerhjelm föreslå i allmänhet C 1 a s s v a 1.
Enligt den förres förslag, skulle Nedre Kamaren bestå af 40 ledamöter inom Bildnings- och 160 inom Förmögenhets-classen, sålunda, att Bildnings-classen komrne att utgöras af: a) Ordinarie Prestman och Lärare vid Universiteter och Elementar Läroverk 16. b) i tjenst varande eller derifrån med lön eller pension afskedade Civile och Militäre Emhets- och Tjenstemän af minst Löjtnants grad 24. samt Förmögenhets-classen af: a) egare eller med kronoåborätt innehafvare af fastighet af mer än 2 mantal, eller af högre taxeringsvärde än 8000 R:dr B:co . . 30. b) d:o af fastighet ej öfverstigande 2 mantal, eller med taxeringsvärde från och med 3334 till och med 8000 R:dr B:co . . . 75. c) Fahlu Bergslags Fjerdepartsegare, jemte öfrige Bergsbruksidkare 10: d) Magistratspersoner, Borgare, äfvensom egare af hus i städerna eller stadsjord, eller af fabriksinrättning å landet, då egaren i stad erhållit burskap, samt fastigheten eller fabriken uppgår till minst 3334 R:drs taxeringsvärde 45. varande, bland allmänna vilkor i afseende på val till nämnde Kamare, upptagen en minimi-ålder af 25 år för valrätt och 30 år för valbarhet.
Till Öfre Kamaren, hvars ledamöter borde vara minst 35 år gam la, föreslår Herr Åkerman, att följande samhälls-classer skulle ega att inom sig utse: a) Adeln 25. b) Erkebiskop, Biskoppar, Consistorii-ledamöter och Kyrkoherdar i Usta classens Pastorater 13. c) Pro-Gancellerer och ordinarie Professorer vid Universiteten . . 2. Constitutions-Utskolteta Memorial t N\o 26, 5 d) Vetenskaps-Academiens ledamöler . . 1. e) Presidenter, vice-PresidenLer och ord.
Ledamöter i Hof-Rätterna 3. f) Presidenter och Ledamöter i Rikets Collegier 2. g) Ordförande och Ledamöter i Stockholms Magistrat 1, h) de af Grosshandels-Societetens i Stockholm Ledamöter, som betala bevillning för minst 4000 R:dr B:co inkomst 2. i) de af Grosshandels-Societetens i Götheborg d:o d:o ....