Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Örebro Slott i Lands-Kansliet den 27 Juni 1844. E. J. BERGENSCHÖLD. J. F. Stenqvist. G.
Hökerberg. ... • ... ' : - • •' , ' .. ; 1 '. ' ' -ii i - ■ ■■ Ii IHANG TILL iÅMEPM©® 0&&
VID Urtima Riksdagen i Stockholm År 1844.
ANDRA SAMLINGEN. 3
Maj:ts Befallningshcifvandes Femärs-Berättelser. : a ■; .. m U «. 1 \ *1 -V. . t k^oiygl. mAJJiTs BEFALLMXGSHAFVANDES UTI W e r ml si n <1 g L ä 11 TILL KONGL. MAJIT i underdärlighet afgifne FEMÅRSBERÄTTELSE för Åren 1838, 1839, 1840, 1841 och 1842.
TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare,. / ••• :
' Underdånigste Berättelse.
Jlmligt
Län under de sist förflutna fem åren från och med 1838 till och nied 1842, hvilket åliggande jag nu går att underdåuigst fullgöra.
Såsom inledning till den underdåniga Berättelsen vågar jag anföra de händelser under berörde tidrymd, Sora på innevånarnes ekonomiska ställning eller på näringarne haft något allmännare inflytande.
Under de första af de år, som Berättelsen omfattar, rådde nöd flerestädes inom Provinsen och i synnerhet uti dess norra del, i följd af de 2:ne nästföregående årens felslagna skördar, och denna nöd försvårades derigenom, att bruksägare och timmerhandlare, i anseende till bristande afsättning af provinsens exporlabla produkter, jern och trädvaror, funno sig föranlåtne att under 1838 års vinter antingen minska eller alldeles vägra de förlag i spannemål och penningar, sora allmogen och arbetare eljest vanligen erhållit på kolning och skogs-eflekter samt tjenstbarheter.
Fattigförsörjningen anlitades, så vidt den förmådde verka, men inom flere af de norra försa tillingarne, der manga, om icke de fleste hemmansägarne med små fastighets-lolter, sjelfve behöfde understöd för sig och sina hushåll oeh Femår»- Berättelse Jr, fVermlandt
Län, 1 2 således för tillfället icke förmådde till fattigvården bidraga, kunde den icke uppfylla sitt ändamål.
Af tiggande skaror från dessa församlingar- öfversvämmades provinsens södra del samt angränsande
Behofvet var visserligen icke oförutsedt, men öfverträffade i verkligheten allt hvad man förmodat.
Ehuru de tvenne föregående årens skördar varit svaga, hade fullkomlig missväxt dock icke inträffat och att de vanliga förlagerne på tjenstbarheter till bruken och på timroerutdrifning skulle vägras, kunde icke på förhand beräknas.
Läns-Styrelsen hade likväl redan i Oktober 1837 bos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anmält, att spannemålsbrist inom provinsen under det kommande året var att befara och anhållit om ett anslag af allmänna medel, att utlånas för anskaffande af spannemål till Länet, enär, efter all sannolikhet, tillräckliga kapitaler dertill här saknades, och Eders Kongl. Maj:t täcktes i Nåder för detta ändamål ställa till Läns-styrelsens disposition en summa af 50,000 R:dr Banko, hvaraf 40,000 R:dr utlemnades för spannemåls-uppköp till sju handlande i Carlstad och 10,000 R:dr till 2:ne i Christinehamn, emot förbindelser och säkerhet för återbetalning vid Mars månads slut 1839 med 4 procents ränta.
Denna åtgärd hade till följd att till Länet införskaffades af de låntagande handlanderne i Carlstad 19,701 tunnor och af dem i Christinehamn 7,070 tunnor diverse spannemål, till ett sammanräknadt värde af cirka 240,000 R:dr Banko, hvilken spannemål jemte de äldre upplag af säd, som hos desse handlande funnos, tillhandahöllos Länets innevånare under 1838, emot billiga priser, i jemnförelse till dem, som i nästgränsande
Dessutom behagade Eders Kongl. Maj:t på Läns-styrelsens underdåniga hemställan, i Nåder bevilja ett räntefritl förskott 20,000 R:dr att af spannemåls-kreditivmedlen utgå till direkta låne-understöd åt de församlingar i Länet som iklädde sig gemensam ansvarighet för återbetalningen vid 1839 års uppbördsstämma för Krono-utskylderna och åtogo sig att använda medlen till beredande af arbetsförtjenst åt sådane församlingarnes innevånare, hvilka saknade andra utvägar till bergning; och denna förskottssumma utlåntes underså beskaffade villkor till 35 församlingar i mindre belopp, af högst 2,000 och och minst 200 R:dr, efter församlingarnes behof eller begäran och den förhand varande penninge-tiilgången.
Dylika menighetslån hade under 1837 likväl endast lill ett sammanräknadt belopp af 7,166
R:dr blifvit lill 9 församlingar ullemnade samt med fördel begagnade, och exempel gafs, att i en församling, der personer funnos, som egnade omsorg och möda åt der - 3 med förenade bestyr, kunde hela dess dåvarande fattig-personal, med klokt användande af 300 R:drs lån, förses med arbete under året och såmedelst i väsendtlig mån till sin försörjning bidraga.
Att sådant skulle lyckas någorstädes 1838 kunde man väl icke hoppas, enär de fattiges antal i alla församlingar var vida större och lifsmedlen dyrare detta år än det föregående; och måhända hafva icke heller föreskrifterna blifvit af alla de låntagande menigheterne så noga följda, i afseende å lånens användande men ©tvifvelaktigt är dock att det egentliga ändamålet, understöd åt de behöfvande mot arbete eller medelst arbetsförtjenst, derigenom blifvit befrämjadt och denna undsättnings-method i en allmännare tillämpning satt, jemte det alt Faltigförsörjnings-styrelserna erhöllo medel till en verksamhet, som eljest icke hade kunnat åstadkommas.
Så snart underrättelse om den här i Wermland herrskande nöd spridt sig öfver Riket, skyndade menniskovärner i många orter att frikostigt gifva medel till nödens lindrande.
Med den Konungsliga huldhet, som låtit så många vanlottade hemta hjelp och tröst från Konungaborgen, täcktes Eders Kongl. Maj:t och den Kongl. Familjen Nådigst genom rika gåfvor bidraga till den insamling, som för berörde ändamål af Wermländska Sällskapet i Stockholm gjordes; och Wermlands innevånare bevara i tacksamt minne det välsignelsebärande medlidande, och den ädla välgörenhet, hvarföre den hungrande och i armod försänkta délen af provinsens befolkning var föremål.
Gåfvorna, som tillsammans uppgingo till 15,834 R:dr 9 sk. 6 r:st.
De så beskaffade medel, som först om våren inflöto, utdelades genast bland de mest nödställde i provinsens norra del för att rädda dem från hungersnöd, och af de sedermera efter hand inflytande medlen användes åtskilligt på samma sätt, men det öfriga, enligt gifvarnes uttryckliga önskan, dels för att afhjelpa bristen på utsädes-spannmål under våren hos obemedlade hemmansbrukare derstädes och dels för att förskaffa arbetsförtjenst åt de nödlidande i norra socknarne, der största fattigdomen varit rådande, samt såmedelst bereda de behöfvande ett eljest ofta saknadt tillfälle l 4 att med arbete i hemorten vinna sitt uppehälle; och man fullföljde alltså, hvad redan några år tillförene blifvit genom sammanskott inom provinsen påbörjadt i öfra delen af Fryksdals härad, att uppmuntra och befrämja hemslöjder hos den arbetande klassen.
Genom detta allt hejdades väl icke i ögonblicket de redan mot slutet af 1838 års vinter påbörjade samt under våren och en del af sommaren fartsatte utvandringar af betllande hopar från Länets norra del, men verkningarna af dessa undsättnings-åtgärder och barmhertighels-verk hafva otvifvelaktigt varit stora och välgörande.
Då, under deri omnämnda olyckliga tiden, städerna och de större e» gendomarne på landet dagligen besöktes af omkriugvandrande fattige, ' som tiggde sitt uppehälle, sökte man flerestädes att bereda desse vanlottade arbete, mindre för att vinna en ersättning för de lifsmedel och kläder mati gaf, än derföre att ett sysslolöst tiggeri ej skulle blifva en vana hos mängden.
Så t. ex. erbjöd man i Carlstad åt fattiga qvinnor och barn samt mindre arbetsföre ett för dern lämpligt arbete, och sammanband dermed en utspisnings-anstalt, från hvilken till dessa fattiga’utdelades efter hand 18,869 portioner mat med bröd.
Men värdet af det arbete som deremot förrättades uppgick endast till 131 R:dr 16 sk., och munga omkringvandrande fortsatte heldre sin väg, än ari togo det erbjudna underhållet med arbete, hvarigenom visade sig att lättja och obetänksamhet äfven bidrogo att öka eländet.
Man kunde således med skäl befara alt* tiggeriet icke så snart skulle upphöra, men Provinsen förskonades från missväxt 1838 samt de följande fyra åren, och 'utvandringarna från de norra socknarne ålergiugo snart till det vanliga samt minskades sedermera efter 1840 års goda skörd än ytterligare, så att under sednare åren sällan varit å vägarne eller i städerne synliga dessa fattiga qvinnor och barn, sorn eljest så ofta från nämnde orter besökte södra deiarne af Länet.
För landtmannen, sorn genom 1836 och 1837 årens svaga skördar lidit mycket, hafva åter de näst derefter följande fem åren varit lyckliga, då han under den tiden fått hämla ett år god och fyra år medelmåttig afkastning af sin jord, hvarigenom mångå förluster blifvit ersatte och mångens vacklande välstånd återsLä lid t.
Deremot har under dessa år i handeln med provinsens vigligaste export-vara jernet, en stockning inträffat, sorn medfört förlägenhet för Jernverks-ägare, och hotar med än större bekym - I 5 mer.
Redan 1838 bade stångjern, som få år förut varit uppe i pris till 20 R:dr Banko per Skffe och. derutöfver, fallit tili 15 ■. K:dr. 1 början af 1839 hade det viii ånyo något stigit och ulsigterna för handteringen blifvit bättre, men sedermera har priset å denna produkt fortfarande nedgått, samt afsättningen försämrats.
Ännu föriidet år hade detta missgynnande förhållande, ehuru det medfört penningebrist i orten, likväl icke inverkat på allmogens eller den arbetande klassens bergning, emedan Jernverken såsom vanligt drifvits samt förtjensterna dervid af kolning, körslor och arbete fortfarit, och att undersöka hvilka följder en så beskaffad ofördelaktig konjunktur kan i foitgåendet hafva, det tillhör en sednare tid och utgör icke föremål för denna underdåniga berättelse.
Då de förra Femårs-berättelserna och i synnerhet den, som Ar 1822 i underdånighet afgafs, innehålla utförlig beskrifning öfver Länets läge och naturliga daning, vågar jag förbigå dessa oföränderliga förhållanden och endast upprepa att jordmånen, bestående dels af sand eller sandmylla och dels af lera, är mindre bördig och att åkerbruket icke utgör ensamt Länets hufvud nä ring, utan att såsom sådan äfven måste anses jernhandteringen eller bergsrörelsen, i följd af tillgången på jernmalm samt de lör denna handtering inom provinsen befintlige mångå och betydliga verk.
Kärr- och moss-utdikningar . samt skogsröjningar ske årligen inom de liesta socknar, ehuru till få lunnelands vidd på hvarje ställe, och verka i sin mån till förbättring af Länets.naturliga beskaffenhet; men äfven större odlingsföretag, som mera märkbart till sådan förbättring, bidraga, hafva under den tid, som denna underdåniga berättelse angar, blifvit verkställde.
Så har genom uttappning af sjön Björklången i Nyeds härad och socken, omkring 700 tunneland bättre och sämre jord, blifvit odlingsbar; hvarjemte vid egendomarne
Nynäs och Kihlsby i Wisnums härad och Kils socken äro utdikade och odlade, vid den förra egendomen 45 tunneland och vid dea sednare 68 tunneland fruktbar jord, på det sätt. att jordvallar lill 30 fots bredd i botten och 7i fots höjd,- blifvit anlagdé för att från sjön Weners öfversvämning freda marken, och pumpverk; uppförde, genom hvilka regn 6 och flodvatten derifrån bortskaffas.
Utom den jord, som sålanda till odling vunnits, hafva 30 tunneland åkerjord vid Kilsby, hvilka före vall-anläggningen ledo af vatten så ofta sjön var hög, äfven blifvit genom denna anläggning från dylik olägenhet fria.
Genom lika beskaffadt fördämningsarbete, som det vid Nynäs och Kilsby, äro vid egendomen Rosenborg i Näs härad 36 tunneland jord af djup svartmylla på lerbotten redan odlade, och detta odlings-företag lärer komma att för en vida större jordrymd fortsättas.
Enligt de årligen upprättade Mantals-längderna har folkmängden i Länet, städernas innevånare inberäknade, utgjort:
Dito qvinnor . . 52,093.
Dito qvinnor . . 41,917.
Dito qvinnor . . . 53,427.
Befriade män . , . . 40,538.
År 1842 Skattskrifne män . . . 43,827.
Dito qvinnor . . . 46,317. 184,121.
7 Medium häraf:
Befriade män .... 41,268.
Dito qvinnor . . . 42,280.
J85 919.
Äret näst före sista qvinqvennium ejler 1837 uppgick folkmängden här i Länet till 178,170 män och qvinnor och den har således efter det året till och med 1842 ökat sig med 12,657 personer.
I verkligheten är dock folkmängden, sannolikt större än som mantalslängderne visa, emedan icke få hushåll och enskildte personer mest af arbetsklassen, vid de årliga mantals- och skattskrifningarne blifva uteslutne eller förbigångne, i följd af flyttningar från en församling till annan, samt dels deras egen försummelse att till skattskrifning sig anmäla, och dels försam lin gar nes bemödande, att, i anseende till fattigförsörjnings-skyldigheten, blifva dem qvitt.
Mortalitetstabellerne torde derföre säkrare än skattskrifnings-längderue visa folkmängdens storlek.
Hvad som förnämligast befrämjat folkökningen, har utan tvifvel varit näringarnes och i synnerhet jordbrukets framskridande och förkofran, då medel lill den ökade folkmassans bergning derigenom uppkommit.
Visserligen öfverklagas icke utan skäl den obetänksamhet, hvarmed tjenstehjon flerestädes i provinsen söka ett vanskeligt oberoende genom att gifta sig och sätta hushåll i så kallade backstugor, utan annat kapital för sitt uppehälle än den råa, olärda arbetskraften, och många af dessa hushåll få i fattigdom pligta för det ringa förutseendet; men om äfven sådana bosättningar, beräknade på ofta osäkra förtjenster, bidragit understundom till folkökningen, är det dock uppenbart att den oafbrutna tillväxt, som folkmängden under en lång följd af år vunnit, icke kunnat äga rum utan hufvudnäringarnes framgång, helst under samma tid det fordom så allmänna barkbrödet småningom försvunnit från allmogens hushåll och blifvit ersatt af bättre födoämne.
I bildning och sedlighet hos folket förete sig många skiljagtigheter icke blott härader och socknar emellan utan oek inom inskränktare kretsar; och i afseende härå återstår mycket att önska.
Om ung - 8 domens uppfostran och bildning synes man, äfven hos den minst bemedlade allt mer och mer vårda si;?.• O w ermlands allmoge är arbetsam och i lefnadssättet tarflig, egenskaper, hvilka för densamma äro oumbärliga, då den afen mindre bördig jordskalf hämta sin näring.
Slöjdfärdighet linnés ock hos arbetarne flerestädes.
Den menliga verkan, som 1836 och 1837 årens svaga skördar hade på allmogens välstånd, har väl ander de sednare åren blifvit efterhand utplånad, och en tilltagande välmåga kan bland densamma bemärkas; men förtigas bör dock ieke att många af allmogen äro skuldsatte genom de förskott eller förlag, sorn de af vana upptaga och ej sällan obetänksamt anlita för kolning och körslor till bruken, samt att audre åter ofta till bränvin använda och sålunda hastigt förspilla en stor del af den förtjenst, som de genom träget och långvarigt arbete hämtat.
Det omållliga bruket af bränvin har visser ö O O ligen mvcket aflagit i flere delar af provinsen och den bonde beträdes numera ej gerna dermed, som gör anspråk på någon aktning eller anseende i sin ort; men hegifvenheten på denna dryck är likväl ännu nog stor, isynnerhet i de orter der folket är fattigast och minst upplyst, för att utgöra ett betydligt hinder emot välmågans skyndsammare spridande och sedlighetens framsteg; och det är nedslående att förnimma huru beställsamt vinningslystnaden begagnar alla medel att, i den del af Länet der bränvinsbränningen icke är allmän, påtruga bonden och arbetaren i dess hemvist bränvinet och aflocka honom derigenom den penning, som han tungt förvärfvat och så väl till bättre ändamål behöfde.
I följd af deras ovilja för allt som afviker från förfädrens bruk, mindre arbetshåg och bekvmmerslöshet när de för dagen blott äga det uslaste uppehälle, stå Finnarne i bildning och förmögenhets-förhållanden på vida lägre ståndpunkt än det öfriga bondfolket, hvartill också bidragit aflägsenheten af deras bostäder och oländigheten af den jord de bruka.
Sedan, inom Dahlby sockens finnbyggd, 2:ue kyrkor, under benämning af norra och södra Finnskoga Kapellet’ blifvit år 1833 uppförde, ständig Predikant och Skollärare der anställde, samt kommunikation med denna byggd medelst väganläggningar öppnad, synes likväl om tankan hos innevånarne derstädes hafva börjat vakna, och genom det att religions undervisningen, som många der i ödemarkerne in neslutne, 9 neslutne, fordom nästan alldeles saknade, numera bland dem ordentligen liandhafves samt de fått bättre tillfälle till gemenskap med sina grannar, skola tvifvelsutan fördomarne hos dessa
På arbetare saknas ingenstädes tillgång, både vid jordbruket och öfriga näringar; och tjenstehjons samt dagsverkslöner hafva bibehållit sig oförändrade i många år, utom för arbetare, kunnige i timring, snickring och dylika slöjder, hvilka arbetares dagspenning under de senare åren något stigit, förmodligen emedan de i andra proviuser finna tillfällen lill förtjenst.
Rättvisan fordrar dock att denna tillvitelse icke göres allmän eller åt arbetare vid alla grufvorne, emedan Långbans, Nordmarks och Tabergs betydliga arbetspersonal icke gjort sig saker till några gröfre förseelser och till och med sällan beträdes med de eljest så vanliga dryckenskaps- och otrohets-lasterne.
Det är deremot från arbetarne vid Persbergs grufvor, som de grofva brottsliugarne utgått, och det lider icke något tvifvel att ju fylleriet varit orsaken dertill.
Då hvarje uppmuntran eller belöning utgår i brännvin, och alla tillfällen stå arbetaren öppna att åtkomma denna förföriska dryck, men ingen faderlig behandling söker förekomma missbruken, kan man icke förundra sig deröfver att smaken för brännvinet tager öfverhand hos mången af desse obildade arbetare, som sakna eller åtminstone icke veta af någon bättre njutning.
Visserligen har man sökt att gifva arbetarne från spädara åren en bättre riktning i det att en vexelundervisnings-skola varit i mer än 20 år öppen för grufbrytames barn; men ehuru nyttig denna anstalt varit och är, har det onda derigenom dock icke kunnat förekommas eller öfvervinnas.
O Jordbruk: I Wermland har från äldre tider varit antaget ett offl Femårs-Bertitteltt Jr< fVermUmh Livi. 2 10 loppsbruk, och vanliga ordningen dervid är: rent Iräde, höstråg, tre års gräsvall, besådd med klöfver och timothei samt minst två, men ofta fyra hafreSäden.
Delta brukningssätt, som följes håde vid herregårdarne och hos bonden, dock, hvad den sednare beträffar, med några undantag, såsom i Elfdahls och öfre delen af Fryksdals härad, der allmogen brukar ensäde, synes vara efter jordmånen lämpadt och således, när det med nrskillning begagnas, tjenligt.
Af bafra, som i omloppet utgör hufvud» sädet och af råg kan Wermlands sandblandade jord frambringa vackra skördar, hvarjemte besådda gräsvallar härstädes äro oumbärliga, då naturliga ängar nästan icke linnas och gräsvexten dessutom på ogödd jord är svag.
Understundom bibehålles gräsvallen i fyra till fem år och begagnas de sista åren till bete, äfvensom när gödseltillgången är ringa jorden ej sällan, i synnerhet hos bonden, utsuges genom det att Hafreskördar tagas fyra till fem år å rad, men man har bemödat sig att mer och mer öka denna tillgång med kärrjord eller så kallad råcka samt kompostjord, och det antagna om loppsbruket äger den fördel med sig, att öfvergången derifrån till ett fullkomligare vexelbruk är lätt verkställbar.
Hvete och korn odlas föga, emedan passande jord dertill icke finnes mångenstädes, men af ärter och vicker har deremot odlingen tilltagit.
Potatis-odlingen har deremot betydligt sligit, dock ännu icke så vida att den ingår i omloppsbruket, utan begagnas vanligen serskild jord för denna växt.
Under de ifrågavarande åren har sädesproduktionen ej riuga ökat sig, hvilket visat sig deraf, att under denna tid, då, såsom här förut i underdånighet är omförmäldt, Wermland haft fyra år medelmåttig och ett år något bättre skörd, Spannemåls-tillförseln från andra provinser mer och mer minskat sig, och under 1842 export af säd från Länet skett, hvilken export otvifvelaktigt öfverstigit det årets tillförsel, och detta oaktadt den spannemåls-konsumerande folkmängden årligen med 2 till 3,000 menniskor vunnit tillväxt.
Detta förhållande lemnar rum för den förhoppning, att Wermlands jord snart må kunna vid medelmåttig årsväxt producera Länets innevånares hela spannemålsbehof.
En stigande omtanka har äfven i sednare åren varit egnad åkerbruket, och yngre possessionater hafva vinnlagt sig om kunskaper i agronomien, hvarigenom förbättringar i näringen torde spridas och den i det hela gagnas. 11 Till den stigande sädesproduktionen bidraga jemväl nyodlingar, som årligen flerestädes göras, på sätt jag här ofvan i underdånighet anfört.
Från och med 1838 till och med 1841 har Agronomen Johnsson, i följd af det kontrakt sorn Länets Hushållnings-Sällskap med honom ingått, vislats här i Länet en till två månader hvarje år och ti i 1 ha ndagått jordbrukare, som sådant åstundat, med råd och biträde, i afseende å odlingar samt audre till åkerbruket hörande arbeten och företag; äfvensom under nämnde år instruktions- och täflingsplöjningar på åtskilige ställen inom provinsen blifvit anställde, och i de orter der sådane plöjningar ägt ruin har en fördelaktig verkan deraf redan varit märkbar.
Vid någre af desse täflingsplöjningar skedde jemväl exposition al utmärktare kreatur, nja mindre kända åkerbruksredskap och ovanliga växtalster.
Denna plog, som förfärdigas vid egendomen Agnhammar i Grums Socken, liknar den gamla Wermlands-plogen men har krokig ås och dragställning, såsom de engelska plogarne.
Som ängar endast vid få egendomar i Länet finnas, så är foderlillgängeu vanligen otillräcklig att vinterföda det antal kreatur, som man, i anseende till sommar-betet i de vidsträckta skogarne, vill hafva.
På herregårdarne finnas väl större och bättre kreatur än de hos allmogen, och flere possessionaten hafva varit måne om både att förskaffa sig en god boskap samt att föda och hålla den väl; men eljest söker man äfven här, eller vid herregårdarne, att hafva högsta möjliga antalet af kreatur, och mäste alltså ofta mer hushålla med fodertillgången än för dem kan vara nyttigt.
Korna af denna race mjölka väl i förhållande lill den föda, som dem beslås. 12 Till hornboskapens förbättrande bar för några år sedan en förening bildat sig, hvars första afsigt var att i provinsen inrätta ett stam-holländeri; men denna plan frångicks snart, i anseende till de stora svårigheter dervid mötte, och föreningen inskränkte sig till alt till orten förskaffa några tjurar af korthornsrace, hvilka till possessionaler ullemnades.
Svinkreaturen underhållas biittre än hornboskapen, och goda racer af dessa djur hafva åtskillige gånger från England lill provinsen inkommit.
Fårafveln är åter icke i godt skick.
Den genom Ilushållnings-Sällskapets försorg för längre tid sedan till Länet införskaffade Norrsk-Spanska race, hvilken troligtvis ursprungligen varit Infanlado, är för det mästa bortblandad och dess goda egenskaper torde svårligen någonstädes mera här i orten igenfinnas.
Skabbsmilta visar sig väl understundom både bland boskapen och hästarne, men icke till den grad som fordom, hvilket synes utmärka att en bättre vård eller behandling af kreaturen iakttages.
För provinsens behof äro ladugårds-produkterna tillräcklige, men föga, om något, afsättes deraf till andra orter, ehuru förhållandet borde vara annorlunda, i hänseende till det stora antal kreatur, som i Wermland finnes.
I allmänhet har någon bättre hushållning med skogarne, än den frän ålder vanliga, icke blifvit under de sista fem åren antagen.
Mjn fortfar att svedja på sådan mark, der återväxlen är alltför långsam, och utsläpper dervid ej sällan skogseld, hvarigenom stora trakter ödeläggas.
Vid skogsafbrukning äger föga urval rum, utan träd fällas ofta, som blifva liggande på stället till förruttnelse, och återplantering kommer aldrig i fråga.
Det oaktadt finnes ännu skog i provinsen icke blott till eget behof och kolning för bruken, utan jemväl till afsalu, och betydliga partier trädvaror afiutas årligen härifrån till export på utrikes orter; men skogarna äro redan 13 mycket medtagne, och ehuru de lyckligtvis icke så hilt kunna utödås i en provins, sorn anses innesluta omkring 1,920,000 geometriska tunneland skogbärande mark, har dock minskning i tillgången på det gröfre limmer, hvaraf plankor lill export försågas, redan under många år visat sig.