Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tjenstgörings-Reglementet för Arméen af år 1819, stadgas: att manskaps antagande och inskrifvande, så väl aflndeldta Cavalleriet, som Infanteriet, skall alltid ske vid recry te rings möte; att Regements Chefen skall öfverenskomma med Landshöfdingen i Länet om termin och ställe för berörde möten, hvarom rust- och rotehållarne genom Landshöfdingens kungörelse skola förständigas; att Regements-befälhafvaren dervid bör vara närvarande och ansvara, det dugligt och tjenstbar! manskap för nummer insättas; äfvensom Landshöfdingen i Länet, eiler dess ombud, för att iagttaga och handhafva rust- och rotehållarnes rätt; att, såvida emellan Landshöfdingen och Öfversten vid recryteringen uppstår tvist, om karlens duglighet till krigstjenst, bör en sådan karl likafullt införas i recryterings-rullan, och saken derefter underställas Kongl. Maj:ts eller den blifvande General-Mönsterherrens bepröfvande och Utslag; att, innan karl antages, bör han, emot erläggande af 12 sk. banco, besigtigas af Regements-Lä Bih. till R.
Prot. 1840. 8 Sami. 3■te Haft. 2 10 Allm.
Bcsv och Ekon.
Laren, sora vid recryterings-mötet skall vara tillstädes; att rust- och rothållare väl ega rättighet, men ingen skyldighet, att förr än recryterings-raötet infaller, uppvisa den karl, de önska få antagen, för Compagni-Chefen och af honom deröfver begära skriftligt bevis, hvarefter, och i den händelse karlen vid recryterings-raötet antages, rust- eller rothållaren befrias från erläggande af vacance-afgift längre, än till den dag karlen för Compagni-Chefen uppvistes.
Deremot finnes icke något stadgande 0111 recryters förevisande för Regements-Officerare å Chefs-canzliet, på sätt, enligt motionärens uppgift, för hans ort skall vara föreskrifvet, och det ankommer på vederbörande myndigheter att meddela rättelse örn en sådan föreskrift skulle utan laglig anledning vara gifven; för öfrigt, då recryternas besigtning af Läkare kan ske vid sjelfva recryterings-mötet, der Regements-Läkaren bör vara tillstädes, bör denna besigtning icke för rothållare kunna föranleda till några ökade resor och kostnader, hvilkas undvikande lärer böra anses vara åsyfladt med motionärens förslag att besigtningen mätte få verkställas af närmast boende läkare.
Af dessa skäl hemställer
Utskottet vördsammeligen, att motionen, såsom icke påkallande någon ändring af hvad i ämnet är stadgadt, må få förfalla; hvilket till Rikets Ständers pröfning vördsammeligen öfverlemnas.
Ank. till Exp. Utsk. den t/f April, kl. 4 *■ tn.
Betänkande, i anledning af väckt motion, om vidtagande af åtgärder för Riksdagens förkortande.
Sedan vice Talmannen hos Vällofl. Borgare-Ståndet Herr Halling den 30 nästlidne Januari väckt motion, att Rikets Ständer skulle, i en underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Maj:t, såsom medel att sätta en gräns för Riksdagens längd, täcktes, åtminstone inom den för Riksdags hållande bestämda tid, till Rikets Ständer aflåta alla de Nådiga Propositioner oell andra meddelanden, som de hafva att under Riksdagen förvänta, har Vällofl.
Birgare-Ståndet, den 18 nästlidne Mars, beslutat att remittera denna motion till allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, hvaröfver Protocolls - Allm.
Betänkande, N.o 1J. 11 Utdrag, den 23 i samma månad, blifvit Utskottet tillställdt, derefter de inom Ståndet afgifne yttranden i ämnet blifvit, genom serskildt Prolocolls-Utdrag, Utskottet meddelade den 2 dennes.
Genom Nådigt bifall till den sålunda föreslagne underdåniga anhållan, skulle Kongl. Maj:t inskränka Sin, i 27 §.
Riksdags-Ordningen, förvarade rätt att, under Riksdagens lopp till Rikets Ständer aflåta Propositioner oell meddelanden, hvarigenom hinder skulle uppstå äfven för framställningar, som, till följd af tilldragelser under Riksdagen, kunde vara af behofvet högt påkallade, och i alla fall anser Utskottet att Rikets Ständer icke böra, i den ordning, som nu är föreslagen, ifrågastätta en sådan inskränkning, hvarför Utskottet vördsam ligen hemställer, att vice Talmannen Herr Hallings motion må förfalla; hvilket, jemte serskilda Ledamöters yttrade olika meningar, till Rikets Högloft.
Ständers pröfning vördsamligen öfverlernnas.
Af Herr Fiherre Hamilton: ”Högh Utskottets åsigt, rörande Hr Hallings förevarande motion har jag ej kunnat dela af följande skäl:
Jag tror nemligen, att om Utskottet jemfört ordalagen af den samma med den förklaring, motionären sjelf enligt Yällofl.
DiscussionsProtocoll i ämnet afgifvit, så hade Utskottet bordt finna, att motionen ej åsyftar, eller ens kan leda till någon inskränkning i Kongl.
Maj:ts i 2G §. bevarade rätt.
Herr Halling förklarar nemligen sig hafva menat endast de Nådiga Propositioner, sorn Kongl.
Majit nu ernade till Rikets Ständer aflåta, hvaribland han naturligtvis icke kunnat räkna sådana Nådiga Propositioner eller meddelanden, som kunna föranledas af inträffade oförutsedda tilldragelser, eller af sådane frågor, som under Riksdagen kunna hos Ständerne väckas.
Då nu motionären sålunda förklarat den syftning i hvilken han önskade att den af honom föreslagna underdåniga anhållan skulle affatlas, så återstår endast att pröfva, huruvida en dylik underdånig anhållan, under nuvarande förhållanden, kan synas lämplig och nödig.
Dervid kan jag ej annat än instämma i motionärens åsigt, att alla lagliga medel flir förkortandet af denna Riksdag böra vidtagas, både med billigt afseende till den för de skattdragande dryga riksdagskostnaden, och isynnerhet såsom en nödvändig följd af Rikets Ständers beslut om en förändrad or - 12 Allni.
Betänkande j N;0 1J. ganisation af Stats-Rådet, hvarå Kongl. Maj:ts Nådiga Sanclion är att förvänta.
Man kan nemligen ej förbise, alt, om det stora ändamålet med denna förändring skall vinnas, densamma måste med det snaraste och så fullständigt som möjligt utvecklas till en fulländad ombildning af förvaltnings-organisationen i sin helhet.
Härtill måste ett rådrum lemnäs åt Styrelsen, som under Riksdagsförhandlingarnes gång ej är att påräkna, helst som denna förändring synes böra hafva ett mägtigt inflytande på Riksdagarnes förkortande för framtiden, då, i följd af densamma, Representationen bör kunna hoppas att vid början af hvarje Riksmöte få af Styrelsen emottaga fullständiga och i ett system utarbetade de ämnen, som för tillfället äro af vigt.
Om nu Rikets Ständer skulle lyssna till den opinion, som uppå dessa och flera skäl högt uttalat sig, såväl inom Nationen i allmänhet, som serdeles inom de fyra Stånden, och, i följd deraf besluta, att vid delta Riksmöte inskränka sin verksamhet hufvudsakligast tili sådana mål, hvilkas vigt och omfattning ovilkorligen nu genast påkalla ett bestämdt afgörande, samt att till en kommande Riksdag, som torde kunna förväntas snarare än vanligt, uppskjuta de öfriga för närvarande mindre angelägna ärenden, så kan det för mig ej synas annat, än håde lämpligt och angeläget, att Rikets
Ständer derom gjorde en underdånig anmälan till Kongl. Majit, med underdånig tillförsigt att Kongl. Majit täcktes derefter lämpa Sina Nådiga föreskrifter till vederbörande om tiden för de Propositioners meddelande, som Kongl. Majit ansåg vara af den vigt, att de af närvarande Ständer borde behandlas.
Det är på dessa skäl jag stöder min öfvertygelse, att Högloflige
Utskottet hade kunnat skänka någon större uppmärksamhet åt den förtjenslfulle motionärens förslag.
Den lagliga Riksdagstiden är visserligen långt framskriden, men så mycket nödigare synes det mig att Rikets Ständer vidtaga alla de steg, som kunna leda till Riksdags-ärendenas snabba gång.
Jag reserverar mig sålunda emot Högloflige Utskottets beslut rörande Herr vice Talmannen Hallings ifrågavarande motion”.
Uti denna reservation hafva instämt Herr Friherre FriesendorffHerrar Tersmeden j Oxehufvud_, Westfeldt och Hammarskjöld_, Herr Prosten Lundblad, Herrar Christierson och Wallander samt Anders Trysén från Östergöthland, Mäns Månsson från Calmar Län, Niclas Jönsson från Christianstads Län och Matts Persson från Stockholms Län. Af Herr Friherre Raab: ”Vidhållande den mening, som jag under Utskottets öfverläggningar i ämnet uttalat, förenar jag mig i så måtto med Friherre - Allm.
Betänkande, N.o ij. herre Hamiltons reservation, att jag anser det Utskottet bordt i sitt betänkande uttrycka den åsigt att alla de af Friherren åberopade skäl skulle ofelbart föranledt Utskottet tillstyrka bifall till motionen, i händelse den tidigare kommit till Utskottets behandling; men att, sedan tiden nu vore så långt framskriden att den ifrågasatte underdåniga skrifvelsen sannolikt ej kunde himm att afgå förr, än den för Riksdags hållande i 80 §.
Riksdags-Ordningen bestämda tid antingen redan vore förliden eller hardt nära tilländalupen, så ansåg det Högloflige Utskottet sig af detta skid förhindradt att tillstyrka bifall till motionärens förslag”.
S T O G jK. H O L M} ECKSTE1>'SKA. BOKTRYCKEIUET 1840, Allm, Bcsv, och Ekon, Utskottets Betankande , N',o 18. 1 N:o 18.
Anli. lill Exp. Utsk. den 1C April, kl. 7 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om Svenska under säters sktjldiglietcr, när de vilja bosätta sig eller resa utrikes, samt Utlänningars rätt att inkomma och bosätta sig i Riket.
H err M. Bagge har, uti ett till Välloflige Borgareståndet ingifvet och till detta Utskott remitteradt memorial, anfört: i:o att med närva rande tid icke synes öfverensstämma den föreskrift, att Svenska undersåtare icke skola vara berättigade öfvergifva fäderneslandet och bosätta sig i andra länder, eller dit resa, utan att, för erhållande af pass, en summa af 100 R:dr bör nedsättas eller ock borgen derföre ställas, hvilken summa tillfaller Sjömanshuset, om icke passhafvarens återkomst inträffar inom förelagd tid; 2:0 att det stadgande, som innehåller, att den, som utan pass begifvit sig utom Riket, men ej Återkommit inom ett år derefter, skall hafva sin arfsrätt förlorat, icke mer kan anses tillämpligt, samt 3:o alt det bör lemnäs
Utlänningar frihet att i Riket resa och sig bosätta, enär de hos närmaste Konungens Befallningshafvande förete bevis om oklandrad frejd, samt visa sig ega den förmögenhet, att de kunna sig i Riket uppehålla, eller ock ställa antaglig borgen, det de icke komma att ligga Fatligvårdslnrättningarne till last.
Desse af motionären gjorda framställningar har Utskottet i öfvervägande tagit och, hvad först beträffar skyldigheten att ställa borgen för 100 R:dr, eller ock denna summa nedsätta, innan pass får utfärdas till den, som vill utrikes resa, får Utskottet upplysningsvis meddela, att Kongl.
Förordningen den 18 Febr. 1768, Kongl.
Brefvet den 11 September 1777, Kongl.
Circulåret den 26 Juni i8o4, samt Kongl.
Brefven af den 27 December 1811 och 11 Januari 1815 föreskrifva bland annat: ”att Svensk man, som tager skeppstjenst hos utländsk skeppare, så ock handtverks-, fabriks-, manufactur-arbetare och tjenstefolk, samt personer af andra stånd och villkor, sorn åstunda företaga resor till utrikes orter, men ej dertill erhållit Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd, åligga hvar och en,|j att, Bih, till R, St.
Prot, l8jo, 8 Sami, 6 Haft, 2 Allm.
Besv. och Ekon, Utskottets.
Betänkande x
No 18» innan pass den sökande kan leranäs, antingen anskaffa 2tne gode mån,, de der borga för hans såkra återkomst inom den låmpliga tid, honom förelågges, samt tillika förbinda sig, att, om lian olver densamma tid uteblifver, . för honom i plikt erlägga 100 R:dr, eller ock sjelf ve nedsatta penningar till slikt, belopp, sorn tillfaller närmaste Sjömanshus,, om deri utrikes resande icke återkommer, innan sådan tid tillåndalupit, och ej eller laga förfall visa kan;, hvarifrån undantag icke ega rum annorlunda, ån för resor till Norrige, eller då fråga år om bosatte personer, för hvilka det får ankomma på Kongl. Maj:ts, Befallningshafvande att,, efter omständiglieteme, pröfva, huruvida den sökande kan från en slik skyldighet befrias.
Utskottet delar motionärens åsigt, att dessa besvärande villkor, för erhållande af pass, hvarmed synbarligen varit åsyftadt, att inora Riket qvarhålla den arbetande classen af Rikets befolkning, icke mera åro låmpliga efter den utveckling af samfundsskicket, sorn senare tider visat sig, utan böra upphöra, såsom på ett skadligt sått hinderliga för begagnande af de sa sorgfälligt beredda lättare och lifligare comraunicationerne olik» Slater emellan,, hvarigenom äfven ringare personer, för billigt pris, blifva i tillfälle att å utrikes orter förvärfva ytterligare kunskap och färdighet i de slöjder, de idka, till förkofran och tillväxt af nåringarne i allmänhet»
Hvad åter beträffar den gjorda framställningen om upphörande af föreskrifter i Kongl. Förordningen af den 18 Febr. j 768: ’att om någon olofligen eller utan pass practiserar sig utur Riket, meri ej inom ett års tid sig åter infinner, skall sin arfsrätt i Riket vara förlustig”^ delar äfven häri Utskottet motionärens åsigt sålunda nemligen, att, örn deri ur
Riket olofligen reste, icke begått sådant brott, som föranleder arfsråttens förlust, han bör tillgodonjuta allmänna Lagens stadgande,, med tillämpning af Kongl.
Kungörelsen af den 3o Mars 1855, hvari föreskrifves: ’’kommer ej frånvarande arfvinge inom 10 år från den dag, Kungörelsen 5me gånger i Tidningarne blifvit införd, vare från arfvet skilijd, der han ej laga förfall visa kan.’"
Och då dessutom åtskilliga andra numera mindre lämpliga föreskrifter i nämnde Kongl.
Förordning af år 1668 finnas-, såsom t. ex. ’ att eho,. sorn eger kunskap i Bergverk och drager ur Riket, utan serskildt tillstånd, skall böta usta gången 66
R:dr 5a sk», ardra gången dubbelt, (och då böterne ej kunna fullgöras, straffas med 5 ä 7 hvarf gatulopp), samt 5:dje gången mista lifvel” — anser Utskottet sig böra •vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, alt foreskifterne i Kongl» Förordningen, dien 18 Febr. 1768 och de - Allm.
Besv. och Ekon, Utskottets Betänkande} N\o 19. 3 flere dithörande Författningar, i hvad angår penninge-nedsättning eller borgens ställande för rättighet att resa utrikes, samt förlust af arfsrätt för den, som olofligen eller passlös begifver sig utom Riket, må upphåfvas; äfvensom ock att berörde Förordning och serskilda Författningar må i allt öfrigt öfverse» och de deruti förekommande ämnen bestämmas genom nya, i oskiljaktigt sammanhang med hvarannan stående och efter närvarande tids förändrade förhållanden, lämpade stadganden.
Hvad slutligen beträffar den af motionären äskade större frihet för utlänningar, att i Riket resa och sig bosätta, anser Utskottet, att sådane föreskrifter stå i nära samband med omväxlande politiska förhållanden - Stater emellan, hvilka på Kongl. Majrts höga pröfning böra bero, samt att de, i Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den 19 Febr. ifiir, leninade föreskrifter, nemligen att hvar och en främmande Makts undersåte, sorn åst:lindar vistas i Slockholm eller inom Riket, antingen för enskilda angelägenheter eller sitt nöje, bör dertill begära tillstånd, uti Stockholm af ÖfverStåthållaren och i Provinserne af Landshöfdingarne, som ega rättighet att tills vidare lemna dylikt tillstånd åt sådane utlänningar, hvilka icke ådragit sig någon uppmärksamhet, genom anförda klagomål öfver deras förhållande lemna tillräcklig frihet, så i ena som andra afseende!, och får Utskottet, med anledning af hvad nu blifvit anfördt, vördsamt föreslå, att motionärens hemställan, det större frihet för utlänningar, att i Riket resa och sig bosätta, borde dem förunnas, icke kan till någon Rikets Högloflig©
N:o 19, Ank till Exp. Etsk <1. 16 April, kl. 7 e. nr.
Betänkande, i ättledning af väckt fråga om medel och utvägar till Svenska jernhandelns befrämjande i America.
Efter framställning, att, för Sveriges välbestånd, vore af högsta nödvändighet, att Svenska jernet» afsättning i Norra och Södra America be - 4 Allm.
Utskottets Utlåtande, N-.o 20. fordrades, samt, med uppräknande af de, för detta ändamål, mest tjenliga hanmar oell handelsplatser derstädes, har Herr Carl von Hauswolff uti en hos Höglollige Ridderskapet oell Adeln ingifven och till (fetta Utskotts behandling remitterad motion, föreslagit, det Kongl. Majit. täcktes låta infordra de af Premier-Lieutnanten H.
Gosselman m. fl. landsmän, hvilka besökt America, utgifna skrifter, upplysande så val om jernhandelns nu varande tillstånd i detta land, som om de jernvarors beskaffenhet, hvilka der förbrukas, samt dessa uppgifter Rikets Ständer meddela, på det erforderliga medel matte anslås och de utvägar beredas, hvilka kunna på kraftigaste sått befordra ett så riksgagneligt ärende till Svenska jernhandelns förkofran uti den nya verldsdelen.
Då Utskottet trott sig finna, att de upplysningar i detta ämne, som motionären ansett behöOiga, hufvudsakligen åro afl förvänta, i anledning deraf, att Premier-Lieutnanten Gosselman under sistförflutna åren fått sig af Kongl. Maj:t i Nåder uppdraget att, på Statens bekostnad, företaga resor inom America, till utrönande af hvarjehanda för det allmänna gagneliga företag, äfvensom i Utskottets tanka det lärer kunna antagas, att Gosselman, efter sin återkomst till fäderneslandet, ej underlåter att afgifva de upplysningar, som med expeditionen blifvit afsedde; så anser Utskottet den af motionären äskade framställning till Kongl.
Majit i denna del icke vara behöflig, och då motionen till sitt öfriga syftemål år alldeles obestämd, samt något så beskaffadt förslag af ekonomisk art, som kunde blifva föremål för en underdånig önskan till Kongl.
Majit uti densamma ej förekommer, så får Utskottet vördsamt tillstyrka, att motionen må förfalla; hvilket dock till Rikets Höglollige Ständers närmare pröfning öfverlemnas.
Ank. till Exp. Etsk. d. 16 April, lil. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående beviljande af visse Stapelstads-ruttigheter för Staden Laholm.
Herr M. G. JValle'n har, uti ett, till Yålloflige Borgare-Ståndet ingifvet och derifrån till detta Utskott remilteradt memorial, anhållit, att Allm, Desv, och Ekon, Utskottets Utlåtande.
N-.o 21. 5 staden Laholm måtte beviljas den Stapelstads-råttighet att directe utskeppa ortens producter, och att deremot införa de oundgångligaste behofven af spanrnål, salt och sill, m. m., hvilken förmon redan skall blifvit tillerkänd åtskillige af Rikets mindre Städer.
Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande, och, då motionären för sin anhållan icke ens åberopat, ån mindre bestyrkt, att Laholm, belägen vid det för flygsand blottställda Laga Ans utlopp i hafvet, år i besittning af god och rymlig hamn, eller annars har något sådant tillfälle till handel eller sjöfart, att af en direct communication med utrikes orter kan hemtas någon fördel af betydenhet, eller ens påräknas ersättning för kostnader till tullkammares och bevaknings anställande, samtf säkerhet för uppfyllande af öfrige med Stapel-rått förenade vilkor, alltså anser Utskottet sig icke ega skål tillstyrka Rikets Högloflige
Ständer att till motionen lenina samtycke; hvilket dock till Rikets Högloflige Ständers pröfning vördsamt öfverlemnas.
Anti till Exp. Utsi:, den 16 April, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i ättledning af väckt motion om Askim oell Frölunda Församlingars skiljande från Fässbergs Pastorat.
På anförde skål har Riksdagsfulhnågtigen Oloj Benjaminsson från Götheborgs och Bohus Lån, uti ingifvet memorial, anhållit, att Askim och Frölunda socknar, som jemte Fässberg, Kållered och Råda Församlingar tillhöra Fässbergs Pastorat af Götheborgs Stift, måtte derifrån skiljas och utgöra ett serskilt Consistoriel!
Pastorat, hvars Kyrkoherde erhåller till boställe det nuvarande Comministers-bostållet, och för öfrigt ti 11— godonjuter vanliga Pastoralier; men som detta ärende beror på undersökning och pröfning af vederbörande Embetsmyndigheter, och jancke utgör föremål för Rikets Ständers behandling, får Utskottet vördsamt hemställa, att Olof Benjaminssons motion må förfalla; hvilket dock till Rikets Högloflige Ständers pröfning öfverlemnas.
Slockholm den i5 April i84o.
St, Prot, i8jo, 8 Sami, 6 Haft, 2 STOCKHOLM.
Allm, JBesv.- och Ekorn— TJtsiottets Utlåtande, N:o 53 2. i N:o 22.
Ani. till Exp. Utsk. den 7 Maj, kl. 3 e. m.
Utlåtande, i anledning af väclct motion om inrättande af ett Carhas i Carlshamn.
Riksdags-fullmägtigen Ola Jeppsson {'rån Blekinge Län, med hvilken sig förenat Lars JS/ilsson från samma Län, har, uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet memorial, sorn till Ekonomi-Utskottets handläggning blifvit remitterade, föreslagit, att, då Städerna Carlshamn och Sölvitsborg, jemte Bräkne och Listers Härader i nämnds
Län, hvilka till Läns-Lazarettet i Carlskrona, genom Gurhaa-afgiCt* ärligen lära bidraga med ett belopp af omkring 3,000 R;dr Bise, öro; i anseende till dess aflägsenhet från sistnämnde Stad, fega 1 tillfälle att iå sine sjuke derstädes vårdade, men Carlshamn deremot ligger nästan i medelpunkten alf Brak ne och Listers Härader, samt denna
Stad redan eger ett mindre sjukhus, underhållet genom omsorg och bidrag af några bland Stadens invånare, ett serskildt Curhus alltså måtte, i förening med nvssberörde sjukhus, varda i Carlshamn inrättadt, för alt begagnas ef obemedlad^ och andra sjuke inom nämnde Stad och Sölvitsborg, jemte Bräkne oeh Listers Härader, samt dertill anslås den Curhus-afgift, som från berörds Städer och Härader utgår, jemte behörig andel af befintlige inventarier och förråder vid Länets gemensamma Curhus-mrättning i Carlskrona.
Då Curhus-inrättningarnö måste anses för hvarje Läns invånares tilIhÖrigheter, såsom tillvägabragle för deras behof och åtminstone till största delen af dem bekostade genom de årliga bidrag, sorn dertill erläggas lör hvarje mantalsskrifven person, anser Utskottet Blekinge Läns invånares enskildta rätt vara beroende af den ifrågasatta anslalten, på ett sådant sätt, att förslaget icke kan blifva föremål för Rikets Ständers pröfning hvarföre Utskottet hemställer, att motionen lemnäs utan afseende; hvilket dock Rikets Höglofl.
Prat. 1846* 8 Sami. 7 Béft. I a Ålim.
Besv.r och Ekon.-Utslottets Utlåtande, N:o 2 0. N:o 23.
Ant. till Exp; Utst. den 7 Maj', tl. 3 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om förändring: i sättet att efterlysa brottslingar.
Herr M. Bagge har, uti ett till Vallofl. Borgare-Ståndet ingifvet och derifrån till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitteradt memorial, aiidr*g.it, att då Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Kungörelser, hvarigenom brottslingar efterlysas, tillika innehålla, huru och genom hvad medel gröfre brott och våldsamheter blifvit föröfvade, gtfves likasom en väckelse till nya brott, genom anvisningen å utvägar alt afvärja motvärn och äfventyret att blifva upptäckt; derföre, då så du ne besk r i fningar icke leda Lill brottslingarnes upptäckande och desse skulle vara mindre sorgfällige att dölja sig, om icke efterlysningen upplästes från Predikstolen, har motionären föreslagit, att Rikets Höglofl.
Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl.
Maj:t läcktes förständiga Dess; Befallningshafvande-, att icke uti ifrågavarande kungörelser intaga ofvannämnde beskrifningar och; alt kungörelser ne icke eller må i Kyrkorne uppläsas, utan ett tillräckligt antal deraf i stället afsändas; till vederbörande Magistrat och Kronobetjening, som, i och för efterspaning: bör ombesörja desammas utdelning till underhafvande
Och gästgifvare; förmenande Herr Bagge, att sådant otvifvelaktig*; skall leda till ändamålets vinnande..
Utskottet, Sorn anser ändamålet med brottslingars allmänna efterlysande vara icke blott deras efterspaning af Krono- och Polisbetjening, utan äfven en medverkan dertill af hvarje redlig samfuudsmedlem, genom en ökad uppmärksamhet och sorgfälligt meddelande af de anledningar lill misstankar, sota kunna förete sig, kan icke finna, att, för det så beskaffade ända målet, det kan vara iiilfylfestg-öraude, att efterlvsningarne spridas på sätt, sorn motionären föreslagit, äfvensom Utskottet föreställer sig, att dea noggrannare beskriIrringen om tilldragelserne vid brottens föröfvande, mången gång torde mana till en stegrad uppmärksamhet och äfven gifva någon ledning för forskningen, hvaremot föga anledning torde vara att befara de verkningar , motionären, föreställt sig; på. hvilka skäl Utskottet vördsamt får tillstyrka,. att Herr Bagges framställning må lemnäs utan afseende;; hvilket dock lill Rikets Höglofl.
Ständers bepröfvande öfver lemnäs, Stockholm dea 3o April 1840» sillm.
Tlesv.- och Elon.-Utskottets Betänkande, JY:o 24, » 3 N:o 24.
Ant. till Exp. Utsi. den 7 Maj, 11. 3 e. m.
Betänkande, i anledning af vädd fråga om närmare bestämmande af sältet Jör kolmälning inom Bergs• lagerne.