Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ska' visa dem, att vi kunna bistå de brandskadade lika väl som de.
Spektakel ska' vi ha, om jag också ska' ställa till det sjelf -- och dermed punktum.
Fast de räka till att ha en landshöfding, är
som ska' taga anordningarne om hand?
I så fall återstår det bara att fråga, hvem
mössa!
Jag ska' min själ visa dem --.
Herrn hade ju några pjeser, sa' herrn?
Jag naturligtvis --.
(Slår med tidningen).
Natt-
från Gefle.
Här äro de.
Jag har fört dem med mig
EK (tar fram några pjeser).
LUNDELL (läser i tidningen.
Tankspridd:)
vik och dess illiterate styresman för längesedan» -- hm --. (Talar:)
Sa' herrn något?
Ja ha -- jaså --. (Läser halfhögt:) »Att Näs-
genast se igenom dem.
Här äro pjeserna.
Kanske vore det skäl att LUNDELL.
har jag fått en egen idé.
Lägg dem der så länge.
Hvart ska' herrn gå?
Nehej, det är visst inte skäl.
Jag tänkte gå upp på rådstugan och hemta
Klockan tre komma några af stadens förnämligare män hit för att rådgöra, och då kan jag kanske komma att behöfva herrn.
Men det var Sophie!
Herrn kan vänta här så länge.
sant!
(Ropar i dörren till höger:) Ann'
Sophie, Ann' _________
ANN' SOPHIE.
ANN' SOPHIE (från höger,i hemmaväfd drägt, med snitt från fyrtiotalet, förkläde och kring halsen en liten silkesschalett).
Hvad befaller pappa?
med dopp klockan tre.
Kajsa kan komma in (Går till venster).
Säg åt mamma att sex herrar ska' ha kaffe
med brickan -- du har ingenting inne att göra.
Mamsell Ann' Sophie! (Hejdar sig).
Herr Ek -- --
ANN' SOPHIE (blygt).
Nå, har ni hört den stora nyheten?
Nej, hvad då?
Jag är så förtjust i riktiga EK. ANN' SOPHIE.
EK (hostar).
nyheter.
Hvad vill då »riktiga» nyheter säga?
Jo, det ska' vara något som tilldrar sig ute EK. ANN'
SOPHIE.
i verlden och inte bara här.
de »riktiga».
Här ska' --
Då fruktar jag att min nyhet inte hör till ANN' SOPHIE. EK (fattar Ann' Sophies hand).
Någon kommer!
Mamsell Ann'
Sophie, om ni visste -- -- ANN' SOPHIE.
mamma!
(Springer in till venster.
Katrina ser en skymt af henne). _________
Släpp mig -- jag måste gå --.
Gud, det är
KATRINA.
KATRINA (från höger, klädd i mörk drägt, mössa och nyckelknippa vid kar på en strumpa).
förklädesbandet.
SticHerrn här, ensam och sysslolös?
Fåfäng gå, EK.
lärer mycket ondt, brukade min salig mor säga.
Jag har nyss haft en längre öfverläggning KATRINA.
med herr borgmästarn.
rostar det.
Hur länge är det som herrn vistats här i huset?
EK. KATRINA. EK (lifligt).
Nyss är inte nu.
Bäst låta hjulet gå, eljest
Snart ett år.
Ett tungt, långt år, inte så?
Jag önskar att herrn så må anse både det,
och de, som möjligen komma.
Det solsken, som lyser här i huset, lyser inte för herrn.
Hur mår herrns mor?
Bättre, Gud ske lof! Ni håller af er mor?
KATRINA. EK.
Ja, af innersta, tacksammaste hjerta.
Hm, vek och svag då, kan jag tro.
Hand EK.
som agar, älskas inte.
Jo, om den agar i kärlek.
sett Ann' Sophie?
Kan väl en mor aga i annat! -- Har herrn EK.
KATRINA (halft för sig).
Sophie var nyss -- _________
Pappa ber att herr Ek ska' vara god och
ANN' SOPHIE (från venster).
sortera papperen i lilla rummet.
Sjelf vill han arbeta ostörd.
(Ek bugar sig ; går till venster).
är långt framskriden, och ännu fattas det tre rutor i väfven.
Hvarför har du lemnat ditt arbete?
herrar skulle ha kaffe med dopp klockan tre.
Pappa ropade mig för att säga till, att sex
det emellertid uträttadt.
Och vigtigt ärende fordrar lång tid.
på?
(Båda gå till höger.
Ann'
Sophie suckar). _________
Nå, hvad funderar du
SANDBERG. KAJSA.
som öppnar för honom. -- Sandberg, en medelålders
(Sandberg kommer från fonden, åtföljd af Kajsa,
man, klädd i blå frack med blanka knappar, höga fa-
dermördare m. m.
Håret är ordnadt i tupé och stora lockar vid öronen).
SANDBERG.
beskedlig.
(Kajsa lyder).
Nå, nå, vackert. -- Borgmästarn ä' väl hemma?
KAJSA (tjock, lunsig, rödblommig, glad).
Hjelp mig af med ytterrocken, så är hon
Jaa vars, nog ä'n hemma allti', men han söf.
Sofver han?
kar han slänga ihop yga vä' dän hänne tiden.
Ja, inte kan jag svära på'et, men nog bru-
Tror du, hm -- att jag vågar väcka honom.
Ja, si förr än jag de' gjorde, så sprang jag
så sulorna rök undan skorna; men han kan ju alltid sta' å försöka, han, som inte har ondt om lädre' ! -- (Slänger skrattande igen dörren).
min af att knacka på dörren till venster. knackar han). _________
(Rycker i fadermördarne, snyter sig, gör flera gånger Slutligen
SANDBERG. LUNDELL.
Hvem tusan vågar -- --
LUNDELL (yrvaken i dörren).
jag kom lite tidigt, men jag hade någonting så så vågade jag väcka.
Urschäkta, högt ärade herr borgmästare, att
vigtigt -- hm -- hm -- som jag ville säga, och LUNDELL.
sof.
Väcka!
Det låter som om bror tror, att jag SANDBERG. LUNDELL.
Inte sof, hä hä, bara lurade helt lite.
Jag ska' säga bror, att en stadens styresman SANDBERG.
lurar inte.
Det är fasligt så jag svettas.
Men så ä' hä -- --
Jag menade sof -- nej -- hvilade -- hä hä
det också så varmt att vara klädd i frack, hä
brudgum.
Ja, bror är minsann så uppsträckt som en SANDBERG.
LUNDELL (blidkad.
Sätter sig).
Som en brudgum -- hä hä hä!
Men tag då plats.
Bror borgmästarn ä' då så förbåldt qvick.
Ber 'mjukast. (Sätter sig).
Nå, hur är det nu.
tigt?
Det var ju något vig-
man är en ungkarl med ett litet hus på halsen.
Åh hå, inte så litet!
Ja, Herre gud, det är det visst, det.
-- När
25,000 riksgäld.
Brandförsäkradt för
rum utom barnkam -- -- (hejdar sig; hostar) -- inte fins någon mer än jag, som har spjell, som vrids igen med mekanik och -- -- --
Ber allra 'mjukast.
I öfre våningen fins sju
och hvad köket angår, så vågar jag påstå, att det
Det är kändt att bror har allting af bästa SANDBERG (tummar hatten).
Värst ä' med hushållet.
Ja, när man har så många i sitt bröd.
Ber 'mjukast, visst inte, men tre bodbetjenter, SANDBERG.
två drängar, så pigorna, och gata och gård, som ska' hållas rena, korna och grisarna, utom jag det är för mycket för en -- -- Ungkarl, ja.
sjelf, och pojken, som också behöfvér lite tillsyn, LUNDELL.
SANDBERG (förtjust).
tänkt --. (Torkar sig i ansigtet).
Men del ä' fasligt hvad det är varmt.
Hur mår, hä hä, mamsell Ann' Sophie?
Ackurat alldeles precis! -- Också har jag
frisk, gud ske lof, och en duglig och bra flicka är hon för resten.
Tackar för efterfrågan, bra.
Hon är alltid
har jag tänkt -- phu -- -- !
Undrar just om mamsell Ann' Sophie tycker om damàsk.
Det tror jag visst att hon gör.
Ja, Herre je, det är hon visst, det -- !
Också
maksmöbeln med blå damàsk, och så har jag björk.
Till våren har jag tänkt att kläda hela för-
bestält tolf salsstolar af snickarn, som betsas i LUNDELL.
När man är så förmögen som bror. sig).
SANDBERG (stiger upp och bockar
ä', att om jag hade en ung fru, så inte skulle jag hålla så noga på plåten, hä hä -- Så der på nitton år -- Med blåa ögon -- -- Och lockigt hår -- LUNDELL.
Ber allra ödmjukast!
(Sätter sig).
Men visst
hä hä hä!
Bror borgmästarn ä' då så förbåldt qvick, LUNDELL.
ter, som bror vill komma?
För att tala rent ut -- det är ju till min dotSANDBERG.
kast! (Bockar sig).
Ja, ja, det är det visst, det.
Tackar ödmjuLUNDELL.
vända mot att få bror till svärson.
Bror är en rättskaffens och förmögen man; det är allt en flicka kan begära.
Nå, för min del har jag ingenting att in-
tordas hoppas begära --
Högtärade bror borgmästare, skulle jag våga LUNDELL.
SANDBERG (hoppar till).
LUNDELL (skrattande).
Men beredas måste hon.
Nej, herre Gud -- !
»skinn»handlare.
Nå, det fins flera slags »beredelser», bror
Flickor ha också sina funde-
ringar, gud bevars.
Men var bara lustig och Glädje tycker hon om.
Munter och glad! hvad jag är, det.
glad, så kommer resten att gå som en dans. -- SANDBERG (stiger upp).
Hä hä hä, det är just
hand med Sandberg.
Ser på klockan). -- Ta mig böfveln är hon inte strax tre!
Vi ha väl de andra här i rappet.
Jag ska' bara ömsa rock.
(Går till venster).
Nå, så är saken klar mellan oss.
(Skakar
SANDBERG (knäpper med fingrarna och gör några lustiga piruetter).
Jag undrar om hon är derinne?
(Lyssnar till höger).
Blå ögon och lockigt hår, hä hä.
Men hemgifhvem jag vill! ten?
Nå, jag är tillräckligt rik att gifta mig med LUNDELL (från venster, omklädd).
Munter och glad som en bofink, hä hä hä!
Så der, ja.
Nu kunna de få komma när de _________
SUNDIN. ALMÉN. GRANQVIST. QVIDING.
malskläder; Almén, en äldre man med illistig uppsyn, i växt bonjour; Granqvist, något korpulent, mycket röd med korta yfviga mustacher och apoplektiskt utseende, väl klädd).
SUNDIN.
(Sundin, bullrande och sjelfbelåten, i grofva vad-
landsfiskalsuniform,; Qviding, blek, mager, ömklig, i ur-
Välkomna, mina herrar, välkomna!
Urschäkta, bror borgmästare, att jag kommer
som jag går och står, men att midt på blanka
hvarda'n springa från affärderna för att göra sig schantil, det ä' inte mitt lag.
Hoppas vara lika god karl för det, och för rexten är en ann' så god som en ann', skulle jag tro.
mén, och sitt i soffan.
Men stig då fram, farbror AlALMÉN.
LUNDELL (litet stelt).
(Almén och Sandin sätta sig i soffan.)
Tack, tack, jag håller mig nog framme. --
Men se der ha' vi Kajsa med kaffet.
KATRINA (som släpper in Kajsa med kaffebrickan).
got som vanligt.
(Stänger dörren).
Håll ögonen öppna och slå inte sönder nå-
kaffe i vinterkylan.
Slå er ned, go' herrar, och drick en kopp ALLA.
Kajsa bjuder kaffe).
Tackar, tackar ödmjukast (Herrarna sätta sig.
hur står det till med helsan, herr Qviding?
Se så, krusa inte -- var så god etc.
Nå, EK (kommer från venster). sig).
QVIDING (stiger upp och bockar Tackar så mycket för gunstig efterfrågan,
men det är bara skrälligt.
Hade gumman min släppt efter, så hade jag legat i grafven för länge sedan.
(Hostar).
Ja, hon låter dig hvarken lefva eller dö --
det är hvad jag alltid har sagt.
Jaha, knäfveln.
Qviding ska' rycka upp sig, SUNDIN.
ALMÉN.
Nog blir han »uppryckt» alltid.
Ha ha ha! _________
ROSENQVIST.
ROSENQVIST (från fonden, lång, ljus, mager, med slätkammadt hår,
uppdragna ögonbryn Håller en bok under Förlåt, om något sent jag kommer, men pligKAJSA (till Ek). armen).
och högtidlig uppsyn.
ten bjudit: dröj!
Det ligger färska kryddskorpor i botten, helsa mamsell Ann' Sophie.
Nå ska'n ha' kaffe eller inte -- ? (Hviskar:)
hoppas jag ska' bli oss nyttig.
Drick nu emellertid lite' kaffe.
Herrn, som jemt hänger näsan öfver boken,
LUNDELL (till Rosenqvist).
Och postmästarn, som spräckt rösten!
ALMÉN (till Granqvist).
GRANQVIST (mycket hest och argt:)
hvarken han eller jag skrika i luckan.
(Fogligt:)
Om vi vill, förstås.
KAJSA (till Rosenqvist).
Ja, det är en förbannad historia.
Nu kan
äta.
Ta en skorpa till, var så go' -- dom dug' nog SUNDIN (till Sandberg).
julbock.
Väntar kanske på »klappar» -- hva' sa'? sina koppar på skänken, buga sig för Lundell och återtaga sina platser).
Det var tusan, bror är så utpyntad som en
(Sedan kaffe druckits, ställa alla utom Rosenqvist
KAJSA (sätter kopparna på
brickan och går med den, men tappar i snäckan). sjelfva dörren grädd-
går).
Gud hjelpe mig -- ! (Samlar ihop bitarne och LUNDELL.
så go', mina herrar, var så go'!
(Alla slå sig ned
Slarfva!
Flytta fram det der bordet, Ek!
vid ett bord midt i rummet).
Efter vi nu äro fulltaliga, förklarar jag sammankomsten öppnad.
borgmästarn kan vilja oss så här extra bredvid.
Ska' bli knäfveln så roligt höra, hvad bror
posten?
Nåå, hvad säga herrarna om artikeln i SandöSUNDIN.
Den om stortjufven?
LUNDELL (ger honom en förkrossande blick).
Stortjufven!
Nej, den om nattmössan.
Läser inte om så'n strunt.
Jag fick inte se den i går för gumman.
QVIDING.
det vore bäst läsa upp artikeln högt.
Bror har rätt. -- Se här.
Så mycket förbannadt prat!
(Fogligt:) Kanske
GRANQVIST (hest och argt).
ningen).
Läs, herrn.
(Lemnar Ek tid-
Hvar ska' jag börja?
Vid jemmerropen, eller lite förr.
Förlåt, men hvem har detta skrifvit?
Ja, den som bara det visste.
(Till Ek:) Nå, EK (läser). LUNDELL.
hur går det?
-- jaså -- -- väderleken --.
Nej, här börjar
Korrespondance från Näsvik till Sandöposten
den brottsliga notisen.
(Läser:) »För öfrigt hvila vi här i Näsvik som vanligt i ostördt lugn.
Icke ens de behjertansvärda jemmerropen från det ett så glänsande resultat gifvit edra sällskapsspektakler, ha' förmått att väcka oss ur vår dvala.» QVIDING.
brandskadade samhälle, för hvilket ni nyss med
Men hvar är nattmössan, då?
Fortsätt nidskriften, Ek. EK (läser).
Anmärkning af Sandöposten. -- »Att vår
lilla grannstad och dess illiterate styresman för är ingen nyhet.
Men att en dess egen stads-
längesedan dragit nattmössan öfver båda öronen, medlem gör ett sådant erkännande, gläder oss, ty det bevisar att sömnsjukan åtminstone inte sammans. drabbat alla.
(Viker ihop tidningen).
Det är alltLUNDELL.
SANDBERG (förtrytsamt).
Som om inte det vore nog!
Sådana rackare!
kas af en nattmössa.
Som om bror borgmästarns öron kunde täcQVIDING.
Den som sofver, syndar inte, säger gumman.
Är det herrarnes mening, att vi skola tåla ALLA.
att bli behandlade på detta vis?
Nej, nej, visst inte etc.
borgmästaren, som får ta åt sig nattmössan.
Men egentligen är det bror
sta'n, kanske?
Nå än hela sta'n, då?
Hör inte bror till SUNDIN.
-- Sådana lymlar!
berg sitter orolig, och lyssnar ibland vid dörren till höger).
Men så kom då fram med vårt förslag.
(Sand-
GRANQVIST (sakta till Lundell).
ställa till ett sällskapsspektakel till förmån för de brandskadade.
SUNDIN. QVIDING (till Granqvist).
GRANQVIST (argt).
Hvad säger herrarna!
Om äfven vi skulle
Jo, det skulle qväsa dom!
Förlåt, men hvar ä' dom skadade?
(Fogligt:) Förmodar jag.
Tackar så mycket, men jag menar: hvar bor EK. QVIDING.
dom?
I Skanör.
varor och -- fårafvel.
Rår inte för att man har läst sin Svenska historia.
Skanör ligger i Bohuslän, säte för vestgöte-
Vi äro således eniga i hufvudsak.
Nehej, knäfveln.
Hvad behöfva vi bry oss
om, hvad de der säga; vi ha inga affärer med dem.
Men -- --
en misshushållning.
Jaa, knäfveln!
Onödiga utgifter bli alltid LUNDELL.
bestridas af inkomsterna.
Blir det sedan något öfver, så skicka vi det till de brandskadade.
Blir det inte, så kan vi ingen råd.
Vi ha i alla ALMÉN.
Farbror vet inte, hur det går till.
Utgifterna
fall gifvit ett sällskapsspektakel.
Hm -- hm -- jaså.
-- Ja, det förändrar
ska' vi hålla till med komediantsällskapet?
Nå kör i vind då, sa'
Men hvar
teater förut.
I Brunnshuset; det har användts till ett slags SUNDIN.
hålla värmen uppe.
Sist frös komedianten Beckman fast på stolen, så att den följde med, när han steg upp.
Då blir det att gå på i ullstrumporna för att
Bror glömmer, att der fins eldstad nu.
Då passa vi på och lägga in nytt golf i
Brunnshuset med detsamma.
Någe ska' väl de brandskadade bestå också.
garna om hand.
Min skrifvare, Ek, kommer att ta anordninEK. LUNDELL.
Stödd af mina råd, naturligtvis!
ut något?
Hä hä, kommer inte mamsell Ann'
Sophie LUNDELL. EK.
SANDBERG (sakta till Lundell).
pjeser med ens.
I så fall blir det kanske så godt att välja QVIDING (enfaldigt).
Jag väljer silfverpjeser.
Till Lundell:) Hvad ska' det tjena till?
En hvar ska' få säga sin tanke.
Bror är då, fan ta mig, enfald -- (Hejdar sig.
GRANQVIST.
sig glasögon och ögnar i pjeserna).
Ro hit med skräpet, så får jag se.
(Sätter på ROSENQVIST (stiger upp).
När, så att säga, genom försynens outransakliga i detta samhälle, böra vi också mata den med
Mig pligten bjuder tala, och tala ämnar jag.
nåd, konstens heliga låga ändtligen uppflammat ren och ädel olja.
Jag föreslår, att vi gifva
Hamlet, detta det skönaste utbrott af en skalds snillesprutande hjerna.
Hvar finnas väl större, mägtigare ord än dessa, framsprungna ur ett den stinker himmelshögt och bär -- --» SUNDIN.
dödssjukt, sönderslitet bröst: »Min synd är svår,
tala om för folk?
Nej, då är det här mycket
Och sån't tror herrn att vi ska'
trefligare.
»Ammor i barnkammaren.» Ha, ha, EK.
Undrar just hvar dom eljest skulle hålla hus.
Det står Amor i barnkammaren.
Ammor eller Amor kommer på ett ut, ska' GRANQVIST. SUNDIN.
jag säga herrn.
snart så -- --.
Phu, jag qväfs!
Kommer inte vårt förslag SUNDIN.
son och Berg se ju inte ett spann i vädret båda två, och -- --.
»De båda närsynte.»
Det blir galant.
Jon-
så bra att inte ha något ansvar, och så har
Herrarna få välja för mig.
Det är knäfveln
jag lite' brådtom.
Adjö, bror borgmästare.
fru kusin och lilla guddottern.
Adjö, adjö! (Går.
Alla stiga upp).
Hvad säger herrarne om följande artikel i Sandöposten, ty dit ska' den:
»I går gafs i vår grannstad Näsvik ett sällskaps-
Nu anser jag det vara tid att komma fram
spektakel till förmån för de brandskadade i -- författadt af en af stadens egna medlemmar:
Postskrifvar Granqvist.
ja, hvar tusan var det nu nå'nstans!
I -- i Trosa,
Åh tusan!
Är bror en sådan der skrifbentGRANQVIST.
Jag tar ibland emot besök af sånggudinnan.
Hvem tar han emot besök af?
Hell, lycklige man, hell!
QVIDING (till Ek).
ROSENQVIST. SUNDIN.
Det bör komma att smaka dom, tycker jag.
Och, som jag hoppas, tysta munnen på den LUNDELL.
der oförskämda korrespondenten.
Jag önskar jag hade honom här! EK.
Förlåt, men hvad heter pjesen?
»Borgfröken eller den sköna Rosamundas EK. GRANQVIST.
inspärrande i det dystra Kajtornet.» Vi äro förlorade!
Titeln är hvad man kallar lyckligt funnen. _________
KALLE.
ter hos Pettersons.
Patron, patron!
Jon Jonsson har tagit qvarSANDBERG.
KALLE (från fonden).
drummel?
Stod du inte på lur vid stadsporten, din KALLE.
Jo, vars.
Men Pettersons Olle va'en till
mötes ända vä' vägaskäle', å nu sitt'en på kontore' å drick' piccardon me' patron.
SANDBERG (börjar springa omkring).
hatten!
Och mamsell Ann' Sophie, som inte -- -- Urschäkta, bror borgmästare -- men Petterson tar alla kunder ifrån mig, om jag inte gör'et sjelf. och -- -- (Sandberg och Kalle gå i fonden).
Kommer straxt, kommer straxt! -- Hvar ä'
(Till Kalle:) Spring genast till Pettersons, din odåga,
jag varit.
Äfven jag nu måste gå, af föga nytta här LUNDELL.
Hur länge blir apotekarn borta?
I trenne veckor, hoppas jag!
(Går i fonden). i pjeserna).
SUNDIN (som fortfarande ögnar
Det är så man kan skratta ihjäl sig.
Att kalla en menniska för Jerôme! »Ger om»!
par ögonblick?
Har någonting särskildt som jag
Vill bror Granqvist titta in i mitt rum på ett
vill säga -- (Lundell och Granqvist gå till venster).
Skulle inte vi också knalla i väg, Sundin?
dom åtminstone hade kallafen för »Spel ut». (Skrattar). EK (otåligt).
Håll till godo, sa'
»ger om» --. (Talar:)
SUNDIN (läser i pjesen).
tera den här räkningen!
Herr Sundin var inte inne, när jag var nere med penningarna.
Skulle herr Sundin vilja vara god och qvit-
penna.
(Skrifver).
Qvittera!
Jaa vars.
Ro bara hit med en EK (tar emot räkningen).
misstag: man stafvar inte qvittera med tre t.
Tackar, men herr Sundin har gjort ett litet
stafva med en sådan här penna?
Den är ju bred komma tillbaka).
Stafva, stafva!
Hvem tusan tror herrn kan
SUNDIN (kastar pennan ifrån sig).
i spetsen som en skofvel! (Lundell och Granqvist LUNDELL.
till bror i qväll och hemtar pjesen.
Ek kommer upp
SUNDIN (ser på en stor silfverNej, nu kila vi, Qviding, sa' räfven åt saxen. rofva).
Adjö, bror rådman -- borgmästare, skulle jag väl säga, så länge härligheten varar --.
Helsa fru kusin.
ring --.
Men ursägta att jag frågar:
Hvar ska' vi få komedianter ifrån?
Adjö och tackar så mycket för rar trakte-
(fogligt:) att skratta.
Bror kan då, fan ta mig, reta ett helgon -- -- LUNDELL.
QVIDING (gapande).
Vi spela sjelfva.
Sjelfva!
min dotter kommer att spela med, bör ingen kunna neka sitt bistånd.
EK (afsides).
Derför heter det sällskapsspektakel.
Då ska' ingenting bli omöjligt.
det ha' samma verkan, tycker jag.
Om min dotter kommer att spela med, bör
Skulle vi inte gå nu, Sundin.
på snålskjuts.
Adjö, bror skrifbent.
Känner mig
Visst tusan ska' vi gå!
Inte tänker jag åka
rigtigt lifvad att spela komideja.
Raska på, Qviha! (Qviding och Sundin gå i fonden).
ding, eljest kommer gumman och tar dig!
Ha, ha, EK (afsides).
fröken ska' få visa sig på scenen, det lofvar jag.
Inte mer än sista skymten af hans Borg-
ångrar mig redan.
Att skrifva poesi för sådana der.
Jag LUNDELL.
stads runor med den äran.
Men betänk, bror, att det gäller att föra vår GRANQVIST. LUNDELL.
Ja, det ska' också vara det som -- Tänk hur snopna Sandöboarna ska' bli, GVANQVIST.
när de få veta hvad vi ha åstadkommit --.
Vi ha väl så tusan heller -- ! (Hejdar
sig).
Den hur fördömda andtäppan tar lifvet af mig -- och fick jag inte ge mig luft ibland, så qväfdes jag --.
Kanske att bror vill ha en äggtoddy?
vill bara behålla det som är mitt --. (Fogligt:)
Jag måste hem och titta igenom pjesen.
Litet öfverseende behöfva alla pjeser -- och min med --.
(I sjelfva dörren).
Måtte säga!
Nej tack, tack -- jag vill ingenting ha, jag
-- hm -- stadsmedlem menar jag, det kommer att höja mina aktier.
(Går till venster). _________
En egen pjes, författad af en egen nattmössa
KAJSA.
KATRINA (från fonden, åtföljd af Kajsa som bär en börda ved).
emellan.
(Börjar ställa i ordning i rummet).
Här står ju en kopp qvar --.
Tag den med dig när
Res veden ordentligt, så att luften kan tränga
du går.
(Sedan Kajsa eldat, tar hon koppen, men
slår sönder den. -- Katrina ger henne en örfil).
Plocka upp bitarne, din slampa!
Såväl den här som gräddsnäckan komma att skrifvas upp på din lön. gråter).
KAJSA (tar sig om kindbenet;
slå på det andra kindbene' nå'n endaste gång; de KATRINA.
Nog tycker jag, att borgmästerskan kunde
hänne ä illanste rödt alltjemt.
(Ploclar upp bitarna).
Sätt dig och spola, så kan du
åtminstone inte komma åt att slå sönder något mer i dag.
(Kajsa går i fonden). _________
LUNDELL. att gå ut).
LUNDELL (från venster, klädd
Jaså, är du der, Katrina.
Ja, som du ser.
KATRINA (stickar, sätter sig).
Ja, nu är allting klart.
Såå --. (En klocka ringer).
kan --.
Sophie ska' spela med.
Se så der, ja --!
Nu ringer rådstukloc-
Hon har ingen erfarenhet i dylikt.
Ek ska' hjelpa henne.
Ek?
Du är en klok man, Lundell.
Ja, man rår inte för, att man har lite' omKATRINA.
döme.
-- dumt --.
Nå, sagdt ord får inte återtagas -- Jag har flera nyheter -- men jag har inte KATRINA.
Nej, det rår man inte för --. (Afsides:) Hm
tid, nu --.
Det är rådstudag i morgon, som du vet.
Och mitt arbete?
Hm, hm.
Tänk om någon anade --
Ligger derinne i högra skrifbordslådan --.
ditt embete, ja?
Men der ingen spörjer, behöfver ingen svara; och dessutom inverkar det ingenting på det stora hela.
Att din hustru hjelper till vid skötandet af
verkligen varit nog svag att tillåta --.
Fast naturligtvis jag arbetar om alltsammans.
När blir borgmästarval?
I vår.
Längtar du?
Nå -- ja -- när det roar dig, så -- har jag
KATRINA (stiger upp).
Du hoppas naturligtvis -- --?
Att det skefva då skall blifva rätt, ja.
Ja, min ställning är verkligen något skef nu, KATRINA.
innan mitt val blir afgjordt.
Om det blir afgjordt.
Det låter som du tviflar -- Nej, jag tviflar inte.
Du glömmer, att du KATRINA.
blef vald endast derför, att Tydén af sjukdom var förhindrad att åtaga sig förordnandet.
Bättre styresman ha de aldrig kunnat få der och fötter för att skaffa sig röster.
Bah, bah, bah!
Det var rigtig tur för dem,
Emellertid blir det nu att arbeta med hän-
lare.
Han är en studerad man och har pressen för sig.
Rådman Lind i Sandö är en farlig medtäf-
från kungen och dermed väl, och hvad tidningarna angå, så prata de om hvad de inte begripa.
Studerad, studerad!
Jag har fått dispance
Men de prata dock --.
Dessutom -- Hvad vill du säga?
Heter det:
Skomakare, blif vid din läst.
Att inte alla rådmän passa till borgmästare.
Nej, det är också min tanke! -- Också kan LUNDELL.
den der Sandörådman just bli hvad han är, tycker jag.
-- Men jag är tokig jag, som står här och pratar.
Klockan har slutat att ringa för blir nog vald.
längesedan.
-- Men var du lugn, Katrina.
Jag KATRINA.
stekt hafregrynsgröt till qvällen, är du snäll.
(Går i fonden).
Ja, du är en präktig qvinna.
-- Låt mig få
dårars like. -- Präktig qvinna, sade han.
Ja, kanske -- fast inte så, som han menar det.
Den som talar visdomsord i dårars öra, -är
FRU SUNDIN. och hatt.
FRU SUNDIN (från fonden, i schal ålders.
Litet enfalMedel-
nyss bakat och skulle fråga om det icke fick lof KATRINA.
God eftermiddag, söta fru kusin!
dig och långsam).
att vara en bakbulle.
(Tar fram en bulle ur en servet).
Stig fram och sitt.
-- men inte ska' jag sitta i soffan -- (sätter sig så inte är det så rart som fru kusins.
Tackar så mycket --.
Jästen har frusit, fast
FRU SUNDIN (tar af hatten).
i soffan) fast jag har haft honom så väl ombonad;
Välvilja är bästa välfägnad, -- brödet är bra.
han stog midt upp uti en tunna sill och hvarken hörde eller såg.
Jag skuttade i förbifarten in till Sundin, men
Sundin är en driftig man.
vara så god som en ann'.
Om jag begriper hvad borgmästaren kunde vilja min gubbe så här midt på blanka hvar -- -- _________