Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och på grund häraf anse Utskotten sig böra tillstyrka, att motionen må utan afseende lemnäs.
Stockholm den 1 November 1834- N:o 24.
Anborn till Exp.-Ctsli. den 3 Not* i.
. _ Betänkande, i anledning af väckta motioner, om lindring för Allmogen i den så kallade Byggningshjelpens utgörande.
Besvärs- och Oeeonomie-Utskottet blifvit remitterade två serskilda, till Ståndet ingifna memorial, deri Eric Ericsson och Nils Insulin från Stockholms Län anfört, hurusom frågan om byggningshjelps erläggande utgjort föremål för pröfning, ej mindre vid sistlidne Riksdag hos Rikets Ständer, hvilka derå icke fästade afseende, än äfven hos Kongl. Maj:t, som, efter i underdånighet gjord ansökning i ämnet af Riksdagsfullmägtige vid förra Riksdagen från Stockholms Län, i Nåder funnit den väckta frågan vara -af den beskaffenhet, att Kongl. Majit, i den ordning densamma då förekommit, icke kunnat Sig dermed befatta.
Vid sådant förhållande hafva Motionairerne, med hvilka öfrige Riksdagsfullmägtige från Stockholms Län samt Nils Persson från Söderman - Lag- samt Allm. Besa.- och Oecon.-Utsk'.s Betänkande iV:o sif. ay land sig förenat, ansett sig böra å nyo framställa målet till Rikets Ständers pröfning, och dervid andragit, huruledes den så kallade byggningsbjelpen vore en utskyld, utgående af Krono-, Kronoskatte- och Frälseskattehemman och ledande sitt ursprung från allmogens uråldriga åliggande att bygga och underhålla Gränsehusen eller Fästningarne.
Län utgjordes denna ränta merendels i ved och vinterkörslor, som, enligt 6 i Kongl.
Förklaringen den 8 Januarii 1748, i allmänhet borde utgå efter Kronovärdie, utan annan förhöjning än alterum tantum.
Ehuruväl detta stadgande iakttoges i fråga om Krono- och Kronoskattehemman, vore förhållandet icke enahanda med sådana Frälseskattehemman, hvilka från Kronan, med bibehållande af deras natur af skatte, blifvit till enskild man öfverlåten.
Oaktadt Kongl. Förordningen den 21 Februarii 1789 i 5 §. lemnat bestämd föreskrift, att räntan af skattehemman, som från Kronan lill Frälseman öfvergått, skall utgå på lika sätt sorn för Kronoskattehemman är vordet fastslälldt, hade likväl Kongl Majit, genom Dess Högsta
Domstol, uti meddelad
Dom i ett enskildt mål mellan en ränteegare och innehafvare af Frälseskattehemman, förklarat, att dessa hemman, hvilka år 1686 blifvit till frälse utbytta, borde, i öfverensstämmelse med de den tiden om räntepersedlarnes utgörande gällande Författningar, vara pliglige, att för byggningshjelps-räutan erlägga lösen efter markegångspris.
Domslut i mål af lika beskaffenhet allt framgent skola utfärdas, hvaraf följden förmodas blifva Frälseskatte-egarnes fullkomliga undergång, helst priset på ved, af hvarjehanda orsaker, inom Länet stigit till en ovanlig höjd, hafva Motionairerne yrkat, att genom Förklaring öfver Kongl. Förordningen den 21 Februarii 1789 stadgas måtte, att Frälseman utaf Frälseskattehemman icke må ega fordra räntans utgörande till högre belopp än det _, hvarmed den utaf Krono- och Kronoskattehemman utgöres _, i följd hvaraf byggiungshjolpen, som af Kronooch Kronoskattehemman efter Kronovärdie med förhöjning af alterum tantum utgår, skulle af Frälseskattehemman på lika sätt utgöras.
Detta mål, hvilket ansetts tillhöra Utskottens gemensamma pröfning, innefattar, efter Utskottens omdöme, en rättsfråga, som, i händelse den i behörig ordning väekes, hör bedömas efter redan i ämnet meddelade stadganden och så mycket mindre bör föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd, som någon lag i ämnet numera icke kan stiftas, utan att träda en - 2S Lag- samt Allm. Besp.~ och Oecon.- Utsk:s JSetdnla/ide JY:o 24. dera partens rätt förnär.
Vid hvilfet förhållande
Utskotten vördsamt föreslå, att omför mähle motioner må lemnäs utan afseende.
Stockholm den 1 November 1834- Heservation af Herr Hjärne: ”Jag gillar i allmänhet icke, att Rikets Ständer öfverhopa Kongl. Maj:t med underdåniga önskningar i mindre vigtiga ämnen, hvartill annars den stora massan af motioner kan gifva anledning; men jag tror, att, om denna önskningsrätt vid våra Riksdagar hofsamt begagnas, kan och bör den vara af stort värde.
När, såsom delta Betänkande utvisar, Författningar finnas, hvilka, vid deras tillämpning, kunna inleda sådana förhållanden, som gifvit anledning till ifrågavarande motioner, nemligen: att en grundskatt, som utgått i öfver 100 år med 1 R:dr 24 sk.
B:co af hemmanet, genom en Dom i högsta instantien, kommer att hädanefter utgå med öfver 3o R:dr; att detta mål, som genomgått alla instantierne, blifvit afdömdt i Härads-, Lagmans- och Hof-Rätterne tvärt emot Högsta Domstolens öfvertygelse; att denna Dom gifvit anledning till betydliga rubbningar i liäfdvunna förhållanden räntegifvare och räntetagare emellan; — vid sådana förhållanden, säger jag, har jag trott det vara Rikets Ständers underdåniga pligt att derå fästa Kongl. Majrts Nåd. uppmärksamhet, och i und. anhålla om en, för framtiden gällande förklaring öfver dessa gamla Författningar, som visat sig så tvätydiga vid tillämpningen, och af hvilkas rätta förstånd den enskilda eganderätten beror.
Jag delar följaktligen icke det beslut, hvari Utskottet stannat, och reserverar mig således deremot, med anhållan, att reservationen mätte få åtfölja Betänkandet.” STOCKHOLM, Kongl.
Ordens-Boktryckeriet, 1834- Lag- »arnt Allm. Bese.- och Oecon.- UtsTcts Betänkande N:o 25. r N:o 25.
Ankom till Exp—Utsk. ilen ta Nov.
Betänkande, öfver väckt fråga om rättighet att, utan föregången syn på stället, få anlägga husbehofs mjölqvarnar.
Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har Riksdagsfullmägtigen Mäns Mänsson , med hvilken åtskilliga bland Ståndets Ledamöter sig förenat, uti afgifyet memorial anfört, hurusom det syntes med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att hvarje jordegare finge sjelf förädla sin spanmål, och att honom således borde vara obetaget att för eget behof inrätta mjölqvarn.
Detta oaktadt vore, genom Lagens stadgande i 20 Gap. 4 §.
B- B., om syn af Häradshöfding och Nämnd, hinder lagda i vägen för begagnande af en sådan frihet, hvilken jemväl ofta bestriddes af närboende tullqvarns-egare, ehuru dessa så mycket mindre egde anledning till klagan öfver minskning i den vid skattläggningen tullqvarnar påräknade mälde-tillgång, som den tilltagande odlingen mer än tillräckligt ersätter hvad som för husbehofs-qvarnarnes skuld förloras, på grund hvaraf Molionairen yrkat, att jordegare i allmänhet må förklaras berättigade, att, utan föregången Häradssyn , fä d sina egor till eget husbehof anlägga mjölqvarnar, dock när de för vatten vilja inrättas , endast såvida, genom förut i stadgad ordning skedd undersökningj utrönt är, alt, förmedelst uppdämning eller vattnets begagnande i öfrigt för inrättningen, skada eller men annan icke tillskyndas.
Det är, efter Lag, icke någon betaget att, på hvad sält han kan anse fördelaktigast, för eget behof sjelf förmala sin spanmål, endast han icke begagnar den för ändamålet, som det vill synas, mest lämpliga inrättning, nemligen qvarn, inrättad för väder eller vatten, för hvars anläggning serskild tillåtelse, efter föregången embetsmanna-undersökning, mäste sökas och erhållas.
Då egare till tullqvarnar, för hvilkas förmenta rätt berörde undersökning eger rum, likväl icke kunna tvinga närboende jordegare att bos dem låta mala sin säd, helst hvar och en, på sätt nämndt är, får för detta ändamål betjena sig af andra utvägar, samt då tullqvarnsegares rätt icke ansetts förnärmad genom frälse- och säteri-egares frihet att, utan något slags hinder, få bygga husbehofsqvarnar, synes icke något verkande skäl va Bihang tiU R.
Q-.de Håftet. 2 Lag' samt Allnv, Bes v.- och Oecon.- Utsh:s Betänkande IS :o 26. ra förlianden att förmena egare till skatte och innehafvare af kronohemman enahanda frihet, och på grund häraf anse Utskotten sig böra tillstyrka, att genom utfärdande Författning må förordnas, att egare a t Skatte och innehafvare af Kronohemman må, i likhet med hvad nu för Säteri- och Frälsehemman eger rum, utan hinder i denna del af allmänna lagens stadgande i 20 Cap. 4 <§■ B rggninga-Balken , å sina egor, till eget husbehof, anlägga 111 j öl q varnar, dock när de. för vatten vilja inrättas, så vida, genom förut i stadgad ordning skedd undersökning, utrönt är, att, förmedelst uppdämning eller vattnets begagnande i öfrigt för inrättningen, skada eller men annan icke förorsakas ; bör andes anmälan om mjölqvarns-anläggningenför dess behöriga anteckning hos Konungens Befallningshafvande göras.
Stockholm den 12 Nov. 1834- N:o 26.
Ankom till Exp.-Utsk. d. 12 Nov.
Betänkande, i anledning af väckta frågor om förändring i skyldigheten att bygga och underhålla broar och vägar.
Uti serskilda från Hedervärda Bonde-Ståndet till Lag-Utskottets handläggning öfverlemnade motioner har blifvit anfördt och yrkadt: i :o Af JSils Strindlund från Wester-Norrland och Olof Olsson från Wermland: att egare till bruk, qvarnar, sågar och andra sådana inrättningar å landetv hvilka för sina näringars bedrifvande begagna allmänna vägar, måtte vidkännas skyldigheten att deltaga så väl i underhållandet deraf, som i brobyggnads-besväret, antingen i mon af rösträttighet vid Prestval, eller ock efter annan grund, som kunde pröfvas lämplig. 2:0 Af Olof Lindbeck från Halland: att hemman, som blifvit förmedladt, men detta oaktadt får sig tillgodo beräkna förra mantalsbeloppet, vid delning af samfälligheter, vid Prestval och andra tillfällen, icke borde derjemte få tillgodonjuta den ytterligare förmon, att endast efter förmedladt mantal få deltaga i brobyggnads- och väghållnings-skyldighet, utan borde detta besvär elter oförmedladt hemmantal fullgöras, samt i följd deraf Kongl. Lag- samt Allm. Besa.- och Oecon.~ Ulskts Betänkande N-o q6. 3 Brefvet den 28 September 1790, angående förmedlade och oförmedlade hemmans yäghållningsskyldighet, till kraft och verkan upphäfvas. 3:o Af Jolian Andersson från Calmar Län och Jonas Kylander från Wermland: att den allmänt kända olikheten i hemmans godhet och värde tydligen ådagalade obilligheten deraf, att hemmantal skall utgöra den grund, hvarefter väghållnings-skyldigheten mates, utan borde numera, sedan alla hemman till deras rätta^värde blifvit uppskattade, det vid Bevillnings-taxeringen hvarje hemman åsätta värde, beräknadt efter medeltalet för tio år, antagas till måttstock för skyldigheten att bygga och underhålla allmänna broar och vägar.
Hvaremot Hans Jansson från Elfsborgs Län, Olof Jeppsson från Blekinge och Hils Insulin från Stockholms Län m. fl. på andragna grunder ansett detta förslag vara olämpligt och derföre förklarat sig icke kunna detsamma understödja.
Dessa molioner, hvilka ansetts tillhöra Utskottens gemensamma behandling, hafva Utskotten till granskning förehaft, och hvad först angår det framställda yrkandet om skyldighet för bruk, qvarnar och andra dylika inrättningar, att deltaga i bro- och väghållningsbesväret, så enär nämnde lägenheter, genom en från äldre tider erkänd och således häfdvunnen befrielse från ett sådant deltagande, ovedersägligen måste hafva erhållit ett ökadfc värde, hvilket vid inträffade arfskiften eller köpe-afhandlingar utan tvifvel kommit i beräkning, och rubbning i samma frihet föliaktligen skulle leda till förnärmande i enskild eganderätt, finna Utskotten för sin del icke lämpligt att tillstyrka bifall till den uti förevarande ämne gjorda framställning.
Vidkommande slutligen Johannes Anderssons och Jonas Kylanders hemställan om förändrad grund för deltagnings-skyldighet i väg- och brobyggnad, så enär, dels verkställigheten af berörde förslag skulle möta många svårigheter såsom vidlöftiga uträkningar, rättegångar m. m., dels ock beståndet af en skedd vägdelning icke skulle kunna påräknas fortfara längre än tio år, då i följd af förändrade förhållanden i hemmanens värde ny delning erfordrades, fa Utskotten, jemte erinran, att en rnefl ifrågavarande likartad motion vid de två sistförflutna Riksdagarna varit väckt, men blifvit 4 Lag- samt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsk\s Betänkande N'o 27. hos samtlige Riks-Stånden afslagen, yttra, att Utskotten icke kunnat fästa något afseende å omförmälda förslag, hvars ogillande alltså tillstyrkes.
Stockholm den 12 November 1834- N:o 37.
Antom till Exp.-Utslt. dea 12 Not, Betänkande, öfrer väckte motioner om skyldighet för säteriegare och vissa boställs-innehafvare, att deltaga i byggnad af Tingshus och Häradsf ängelse.
Uti till Hedervärda Bonde-Ståndet afgifne serskilda memorial, som till Lag-Utskottets handläggning blifvit remitterade, hafva Tufve Mänsson och Jöns Persson från Malmöhus Län samt Per Nilsson från Christianstads Län yrkat, att, då egare till sätes- och ladugårdar och rå och rörs hemman samt innehafvare af Preste- och Klockare-bol lika med öfrige innevånare i Häradet, för sina rättegångars och andra angelägenheters afgörande, begagna Tingshusen, samt då fånghus är lika vigtigt för deras, som för den öfriga allmänhetens säkerhet, så borde dessa jordegare och boställsinnehafvare jemväl deltaga i uppbyggande och underhållande af berörde byggnader.
Detta mål, som Lag-Utskottet ansett vara af oeconomisk beskaffenhet och således jemväl tillhöra Allmänna Besvärs-och Oeconomie-Ulskotlets behandling, hafva Utskotten gemensamt till pröfning förehaft, och hvad font vidkommer yrkad skyldighet för egare till sätes- och ladugårdar samt rå och rörs hemman, att deltaga uti ifrågavarande byggnaders uppförande och underhåll, så, ehuru det icke lärer kunna motsägas, alt de anledningar, som från början föranledt bemälde faslighetsegares frihet från sådan skyldighet, nu mera icke verka till fortfarande bibehållande af samma frihet, äfvensom det torde böra medgifvas, att ändamålet med Tings- och Fängelsehyggnader är lika vigtigt, och begagnandet lika nödvändigt för dem, som för Häradets öfrige innevånare; likväl och som berörde fastigheter genom en häfdvunnen befrielse från deltagande i ett allmänt besvär måste hafva erhållit ett ökadt värde, som vid verkställde arfskiften eller köp otvifvelaktig! kommit i beräkning, samt det med rättvisa icke synes förenligt att uti berörde frihet tillvägabringa en rubbning, som ej utan egande-rättens Lag- samt Allia. BesV.- och Qeco/i.- Utsh'.s Betänkande A:o 2~. 5 förnärmande kan verkställas, hafva Utskotten ansett sig icke böra understödja de i detta hänseende framställda förslag.
Ett annat förhållande inträffar i afseende på Preste- och Klockarebol, der ingrepp i egande-rätten, genom den yrkade förändringen, icke kan komma i fråga, så vida de nuvarande boställs-innehafvarne lemnäs i orubbadt åtnjutande af sina redan förvärfvade förmoner, och då billigheten af det väckta anspråket icke ur något annat skäl torde kunna bestridas, är det efter Utskottens tanka både rättvist och lämpligt, att oftanämnde byggnads- och underhålls-skyldighet ålägges innehafvare af Preste- och Klockare-bol, liksom den förut eger rum för andra boställs-innehafvare.
Men som denna fråga icke har egenskap af en blott lagfråga, för hvars afgörande tre Riks*Stånds sammanstämmande beslut och Konungens sanction äro tillräcklige, ulan rörer ett Preste-Ståndets Piivilegium, hvars förändrande eller jemkande beror på /samtliga Riks-Ståndens öfverenskommelse och Konungens bifall, så hafva Utskotten, för den händelse alt Ilögvördige Presle-Ståndet skulle finna för godt att för framtiden ifrågavarande rättighet sig afsäga samt de öfrige Riks-Stånden och Kongl. Maj:t en sådan afsägelse gilla, ansett sig böra i denna mening framlägga Förslag till Förordning om upphäfvande af friheten för Preste- och och Klockare-bol frän skyldighet att deltaga i byggnad och underhäll af Ängsbyggning och fånghus.
Sedan Högvördige Preste-Ständet, med öfrige Riks-Ståndens samtycke och Kongl. Maj:ts bifall, af sagt sig den i 26 Cap.6,§'.
Byggninga-Balken stadgade frihet för Preste- och Klockare-bol från skyldigheten att deltaga i byggnad och underhåll af tingsbyggning och fånghus, rar der, med upphäf vande af Lagens berörde stadgande, förordnadt att innehafvare af dylika boställen hädanefter skola vara p/igtige att, lika med andra hemmansegare i Häradet, efter hemmantal, ängsbyggning och fånghus bygga och uppehålla; dock att nuvarande innehafvare af Prestrock Klockare-bol från detta besvär, för deras tjenstetid, frikallas.
Stockholm d. 12 November 1834* 6 Lag- samt Allm. Besa.- och Oecon.- Utsl:s Betänkande IV:o 28.
Antom till Exp.-CJtsk. d. 12 Not.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om Sigtuna stada förläggande under Erlinghundra Härads-Rätt.
Från Vallöf]. Borgare-Ståndet har Lag-Utskottet fått emottaga ett af Riksdagsfullmägligen för Sigtuna Stad Herr Johan Trolin till Ståndet ingifvet Memorial, deri förmales, att erfarenheten skall visat, att serskild jurisdiction för nämnde stad, der ganska få rättegångar förekommo och samhällets inskränkta tillgångar icke medgåfvo tillökning i Borgmästarens otillräckliga löne-inkomster, vore öfverflödig, i följe hvaraf Motionairen å sina Committenters vägnar framställt den önskan, att Sigtuna stad i afseende pä Jurisdiction mätte komma att lyda under Erlinghundra Härads-Rätt, och att deri lönsorn finnes för Borgmästare och Rådmän anslagen, finge ingå i stadens cassa för bildande af fond till Magistratens aflöning, när Borgerskapet önskar återinföra en sådan inrättning samt att staden oaktadt förändringen i jurisdictionen måtte vid sina privilegier bibehållas.
Detta mål, som Lag-Utskottet ansett vara af oeconomisk beskaffenhet och således jemväl tillhöra Allmänna Besvärs- och Oeconomic-Utskottets pröfning, hafva Utskotten tagit i öfvervägande, men som staden, uti den, genom dess representant väckta motion, hvarken förklarat sig villig att sina privilegier eftergifva, ej heller fullständigt och bestämdt om och på hvad sätt staden ville från sine för öfrigt innehafvande förmoner afstå, anse Utskotten sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer med detta mål i dess närvarande outredda skick icke taga vidare befattning.
Stockholm den 12 Nov. i834- N:o 2q.
Ankom till Exp.-Utsk. .d. 12 Nor.
Betänkande, öfver väclct motion, om rättighet för innevånarne i Kinds Härad af Westergöthland att få handla med glasvaror.
Uti ett hos Hedervärda Bonde-Ståndet afgifvet Memorial har Anders Danielsson från Elfsborgs Län, med htilken Göran Jonasson från Lag- samt Allm. Besv.- och Oecon.- Vtsk:s Betänkande J\:o 2Q.
Län sig förenat, yrkat, att den rättighet innevånarne inom nämnde Härad tillförene skola egt, alt så väl på landet, som i städerne fritt få idka handel med uti orten tillverkade glasvaror, måtte varda dem återgifven.
Med anledning häraf hafva Botvid Jonsson från östergöthland och Hans Jansson från Elfsborgs
Rättigheten att kringföra och försälja glasvaror på landet och i släde r n e står icke i ringaste sammanhang med den Kinds med flere Härad medgifne Gårdfari-handelsfrihet, som endast angår föryttrande af allmogens egna slöjde-alsler, och har, så vidt Utskotten hafva sig bekant, aldrig der varit vidsträcktare än för öfriga delar af Riket.
Då icke heller för närvarande något skäl synes vara för handen att tillägga nämnde Härads-invånare en förmon, hvaraf Rikets öfrige invånare icke skulle komma i åtnjutande, anse Utskotten sig höra tillstyrka, att Anders
Danielssons ifrågavarande motion må utan ajseende lemnäs.
STOCKHOLM, Komgi..
OnDErfs-BoKTRYCKERtnT, iS34- Lag- samt Allm, Besv.- och Oecon.-Utskoltens Betänkande N:0 3o. t' N:o 3o. Ankom till Exp.-Utsk. den 26 I\ov. Betänkande, öfver väckta motioner, om ändringar i nu gällande föreskrifter, angående deltagningsskyldighet i kyrko- och pr estgärd s-byggnad.
Uti detta ämne hafva lill Lag-Utskottet blifvit remitterade nedan anmärkta memorial, nemligen: Från Häglof ige Ridderskapet och Adeln, af Herr Friherre Jacob Cederström, som anfört, att nu gällande beräluiings-sätt för dagsverksskyldighet vid kyrko-byggnad, efter rök eller matlag, icke vore lämpligt, helst flera under ett bruk sammanslagna hemman icke räknades för mer än ett matlag, hvarigenom fördelningen af nämnde skyldighet blefve ojemn och tryckande, hvadan Motionairen, för att afhjelpa denna brist i föreskrifterne härom, föreslagit: att alla, som i socknen liro mantals- och skattskrifne, vid kyrkobyggnad skola göra lika många dagsverken.
Från Högvördige Preste-Ståndet, af Herr Doctor Björkman, som yrkat, alt förmedladt hemmantal Loide utgöra grunden, hvarefter deltagande i kostnaderne till kyrko- och prestgårds-byggnad skulle beräknas, hvilken lindring — lika rättvis, sorn de fördelar förmedlingen i andra hänseenden medför — af behofvet påkallas och lätt borde kunna medgifvas, samt skulle undanröja de obehagligheter och svårigheter, som alltid uppstå af den dubbla hemmans-beräkningen.
Frän Hedervärda Bonde-Ståndet, af Nils Insulin från Stockholms Län, som, i afseende på hemmans deltagnings-skyldighet i kyrko- och prestgårds-byggnad, framställt enahanda förslag, som Herr Doctor Björkman; Bih. lill R.
Fröt. i834> T-de Sami. 1 Afd.
I cp.de 2 Tlrtg- samt Allm.
Besv- och Occon.-Utskottens Betänkande N.o 3o. af Johannes Andersson från Calmar Län, som, med anmärkning, att stadgandet i Kongl.
Brefvet den i i Mars J^öö derom, att soldater icke emot vanligheten bör åläggas deltagande i kyrko-byggnad, vore utan ändamål, helst svårighet alltid skulle uppkomma, att erhålla kännedom om livad som i hvarje ort skulle anses vanligt, samt, för att tillvägabringa eu biliigare fördelning af kostnader och arbets-skyldighet vid sådan byggnad, föreslagit, alt hvarje hemman bör efter dess taxeiingsväide alla körslor utgöra, samt hvarje mantalsskrifven person emellan i5 och 60 år, derunder inbegripne krigsfolk, som äro frie från tjenstgöring, dagsverken verkställa. öfver dessa motioner, som åsyfta ändringar i lagstadganden, hvilka angå den allmänna hushållningen, har Lag-Utskottet ansett sig böra i förening med Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet besluta, och få Utskotten alltså gemensamt
Utlåtande* i målet afgifva.
Hvad således först angår Johannes Anderssons förslag, alt körslor vid kyrko-byggnad skulle efter hemmans uppskattningsvärde utgöras, så, enär ett sådant stadgande, äfven örn dess ändamåls-enlighet för öfrigt vore satt utom tvifvel, i verkställigheten skulle mota betydliga svårigheter, såsom vidlyftiga uträkningar, beständiga förändringar efter hemmanens stigande eller fallande värde, deraf uppkommande tvister o. s. v., anse Utskotten sig höra tillstyrka, att samina förslag icke må till vidare åtgärd föranleda.
Herr Doctor Björkmans och Nils Insulins yrkande, att kostnaderne för kyrko- och prestgårds-byggnad borde efter förmedladt hemmantal beräknas, kunna Utskotten icke heller godkänna.
Då vid förmedling af hemman å landet oförändradt bibehållande af nämnde b\'ggnads-skyldighet efter förra mantalet ingått, samt lindring i detta besvär, på grund af förmedlingen, skulle leda Lill ett stundom kännbart betungande för öfrige hemmansegare inom socknen, torde det framställda förslaget icke vara med billighet och rättvisa fullt förenligt, och som samtliga Riks-Stånden, med gillande af Utskottens under N:o i3 afgifne Utlåtande, redan beslutat, att rösträttighet vid prestval, hvarmed ifrågavarande skyldighet anses slå i ett slags sammanhang, hädanefter som hittills skall efter oförmedladt hemmantal beräknas, hemställa Utskotten, att omförmälde förslag om förändrad grund för deltagande i kyrko- och prestgårds-byggnad må lemnäs utan bifall.
Vidkommande åter Herr Friherre Cederströms och Johannes Anderssons framställning derom, att dagsverken vid kyrko-byggnad borde ut - Lag- samt Allm.
Besv, och Oecon.-Vtskotlens Betänkande N.o Jo. 3 göras icke efter matlag, utan af hvarje mantalsskrifven person inom socknen, skulle en sådan fördelning, efter Utskottens tanka, blifva för mycket betungande för bushåll, sorn med inskränkta tillgångar egde talrika medlemmar.
Om än Lagens föreskrift angående beräkning efter matlag någon gång kan leda till ojemnhet — en ofullkomlighet, som stundom visar sig vid tillämpning af oeconomiska lagstadganden — synes den icke destoiiiinrlre leda till en billigare fördelning af arbetsskyldigheten, än om hvar och en, utan afseende på dess mer eller mindre beroende ställning i samhället, skulle förpligtas att deruti deltaga; och på grund häraf tillstyrka Utskotten, att den föreslagna förändringen icke må bifallas.