Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. 1862 13o3. 11 Sami, 3 Åfd, 11 82 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 41.
Merit-förteckning för Bataljons- och Stads-läkaren Johan Prter Högselius upprättad i enlighet med efter honom befintlige originalhandlingar: 1791 d. 22 Juni född i Stockholm, enligt attest. 1808 d. 4 April tagit Chirurgise studiosi-examen. 1808 d. 11 April, tjenstgjorde såväl detta sorn följande år såsom Underläkare vid Kongl, flottan, dels å örlogsskeppen Tapperheten och Försigtigheten dels å sjukhusen i Carlskrona, hvarifrån han medförde det betyg: ”att han under dess tjenstebefattning visat mycken uppmärksamhet och med dess pligt och böjelse öfverensstämmande örn omvårdnad emot medmenniskor.” 1810 d. 13 April förordnad till ordinarie Underläkare vid Kongl. Svea Artilleri-regemente. 1812 d. 20 Mars undergicks Chirurgise kandidat-examen. 1812 d. 3 September konstituerad att vara Bataljonsläkare vid Kongl. Svea Artilleriregemente. 1813 d. 21 Maj kommenderad med 1 Batteri af Svea Artilleri-regemente till Axevallahed, med förordnande att bestrida sjukvården äfven vid öfrige trupper å heden, sålänge Artilleriet der var förlagdt. 1814 d. 1 juli tili uppmuntran för visadt, nit vid sjukvården bekommit Underläkares fältaflöning pä extra stat. 1815 d. 15 November förordnad ”med afseende på städse visad skicklighet och välförhållande” att tillsvidare tjenstgöra såsom Bataljonsläkare vid Kongl. Svea Artilleri-regemente med Underläkare-lön. 1816 d. 7 Mars af Kongl. Sundhets-koilegium ”utsedd och förordnad att vara extra Bataljonsläkare vid Kongl. Svea Artilleri-Regemente, med afseende derpå att ordinarie Underläkaren vid bemälda regemente, Chirurgise kandidaten J. P.
Högselius i flera år med beröm förrättat Läkaretjenster inom arméen och flottorna, samt sedan 1810 vid nämnda regemente.” 1818 d. 9 Juni undergicks Chirurgim-magister-examen. 1818 d. 19 December Kongl, fullmagt att vara Bataljonsläkare vid Kongl. Vestgöta regemente.
1819 Stadsläkare i Skara, samt vaccinatör i Skara stad och landtsocken, hvilka platser, tillika med Läkarebefattningen vid gymnasium och skolan i Skara, J. P.
Högselius omsorgsfullt och oafbrutet förestod intill dess död den 27 Juli 1858 eller i nära 40 år.
1846 den 12 Juni erhöll pä begäran nådigt afsked från Bataljonsläkarefjensten med ✓ pension.
Rätteligen förtecknadt, enligt i Sterbhuset befintlige och oss företedde originalhandlingar, betyga:
Skara den 6 Oktober 1862. C, W. König, Regements-läkare. V. Nernst, Major.
Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 42. 83 Framlidne Bataljons- och Stadsläkaren Johan Peter HSgselii enka, Frii Anna Gustafva Högselius, född Dahlgren den 8 Juli 1809, är moder till följande trenne oförsörjda döttrar: Maria Helena Perpetua, född den 30 Juli 1826, Armida Gharlotta, född den 24 September 1830, Theodolinda Sofia, född den 24 April 1836, hvilka hon i alltid knappa lefnadsvilkor gifvit en väl vårdad uppfostran.
Vid hennes mans för fyra år sedan inträffade död befanns boet i utblottadt och skuldsatt tillstånd, och enkan med de trenne döttrarne utan alla andra betningsmedel, än de sjelfve genom handarbeten kunnat åt sig bereda; men hvilka, genom bristande afsättning i förening med modrens och den ena dottrens ofta påkommande sjuklighet, varit otillräckliga att afvärja en verklig, om än oftast förtegad och undangömd, brist och nöd.
Moder och döttrar hafva gjort sig kända för en i allo kristlig och aktningsvärd vandel, och förtjena ej mindre än de behöfva ett ömt behjertande.
Skara den 2 Oktober 1862. J. Wallin, Pastor i Skara. JW 4».
Af Herr Ål Hilder 5
Om pension för Regements-kommissarien vid Hallands
In fanter i-bataljon C. M. Almberg vid afskedstagande.
Jag får härmed vördsamt anhålla, att Rikets Ständer ville tillerkänna Regements-kommissarien vid Hallands Infanteri-bataljon, Herr Christ.
Almberg, rätt att, vid afskedstagande! från den regements-kommissarietjenst vid bemälde bataljon, hvilken han för närvarande innehar, få under sin återstående lifstid såsom pension behålla sin nu innehafvande årliga lön, utgörande Fyrahundra Riksdaler Riksmynt.
Såsom skäl till denna anhållan får jag äran anföra, hvilket ock af bilagde handlingar bestyrkes, att Almberg i nästa Februari månad fyller 60 år, att häri, efter nära tre års studier vid Lunds universitet, under 44 år varit anställd i Statens tjenst, dels (1818—1822) såsom underofficer, dels (1822—1829) såsom kommissarie vid arméens öde passevolans-kommissariat, dels (1830—1862) såsom regements-kommissarie vid Hallands Infanteri-bataljon; samt att han i dessa sina befattningar städse ådagalagt skicklighet, nit och ett godt uppförande, hvilket ock för tiden från 1829 till innevarande dag genom härhos bifogade tjenstgöringsbetyg bestyrkes.
Det torde ock till hans förmån böra anmärkas först att, om han tagit afsked ur Statens tjenst år 1829, då öde passevolans-kommissariatet upplöstes, lian då, i likhet med sina dåvarande tjenstekamrater, fått på indragningsstat intill sin 84 Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
,/W 43. död behålla sin då innehafvande lön; samt vidare, att, vid hans afgång från sin nu innehafvande regements-kommissarietjenst, denna kommer att med annan tjenst förenas och med ett mindre aflöningsbelopp förses, så att åtminstone icke mer än i af den ifrågasatte pensionen för honom komme att såsom ny utgift belasta Statsverket.
Jag anhåller vördsamt, att denna min motion varder till Stats-TJtskottet remitterad.
P. G. Alander. JW 43.
Af Herr Alander!
Om Kyrkoherden G.
A. von Zweigbergks enkas Maria Häggrens bibehållande till hennes död vid äbo- och besittningsrätten lill eller arrendet af indragna 'predikants-boställena vid Vestgötha f. d. kavalleri-regemente Törnestorp f mantal och klofstena Lunnagården i mantal i Skaraborgs län.
Genom nådig Resolution under den 19 Sept. 1827 har Kongl. Majit, med bifall till dåvarande Komministern sedermera Kyrkoherden G. A. v. Zweigbergks underdåniga ansökning, tillåtit honom, såsom gift med framlidne Regementsskrifvaren vid Vestgötha Kongl, kavalleri-regemente Carl Häggrens sondotter Maria Häggren, att för sin lifstid varda bibehållen vid dittills åtnjuten åbo- och besittningsrätt af de till general-förrådskassan indragna Predikants-boställena Törnestorp Jidels och Lunnagården Hofstena Jidels mantal vid Vestgötha Kongl, regemente, — hvilken åbo- och besittningsrätt varit ofvanbemälde Carl Häggren tillförsäkrad medelst Kongl.
Resolutionen under den 18 Mars 1779.
Det misstag, som förelupit vid sammanfattandet af Kyrkoherden G. A. v. Zweigbergks ofvan anmärkta underdåniga ansökning, genom äskandet af äborättens till ifrågakomne boställshemman inskränkning till bemälde Kyrkoherdes lifstid, uppenbaras klarligen deraf, att det varit uteslutande till följe af hans äktenskap med Maria Häggren, som han egt till Kongl. Majit ingifva samma ansökning och fått densamma i nåder bifallen.
Följden af detta misstag hafva dock Kyrkoherden von Zweigbergk och hans maka ansett öfverflödigt att undanrödja med afseende på de föreskrifter, som sedermera meddelats uti Kongl. Brefvet den 31 Juli 1829 till Chefen för Vestgötha Kongl, regemente, angående dåvarande åboers bibehållande vid besittningen af vid regementet till general-förrådskassan indragne boställshemman, genom hvilket nådiga Bref Kongl. Majit dels bifallit åtskiliige åboers å så beskaffade boställshemman ansökning, att för sig, jemte deras hustrur, de sednare så länge de efter mannens frånfälle uti enkestånd förblifva, bibehållas vid besittningen af samma boställen, dels ock, i anledning af llegements-chefens Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,JW 43. 85 derom gjorda underdåniga hemställan, stadgat, att åboerne å de andre boställsdelar af ifråga komne beskaffenhet, hvilkas innehafvare om en sådan fortvarande besittningsrätt sig då icke i underdånighet anmält, jemväl egde, om de så åstundade, enahanda fö fm än åtnjuta.
Utan afseende på den bestämda och oförtydbara föreskriften i sistnämnda hänseendet uti ofvanåberopade Kongl. Bref af den 31 Juli 1829 och utan att uppsägning än mindre laga fardag ifrågasatts, blef, sedan Kyrkoherden G. A. von Zweigbergk aflidit, åborätten till boställshemmanen Törnestorp och Lunnagården klofstena, hans enka frånkand, ithy att dessa hemman i Februari månad är 1859 under arrenderätt för Kronans räkning på ett års tid å offentlig auktion upplåtits, hvarmed hittills på lika sätt, men för längre tider fortfares.
Redan i Mars månad sistnämnde år ingick enkan Zweigbergk till Kongl. Maj:t med underdånig ansökan att varda, under dess enkostånd, bibehållen vid den ifrågavarande åborätten, men genom nådigt Bref till Kongl. Kammar-kollegium under den 12 Januari 1861 förklarade Kongl. Majit sig icke, oaktadt de mest ömmande omständigheter och bevekande skäl förekommit, kunna, utan Rikets Ständers medgifvande, till ansökningen lemna bifall, eftersom boställena voro bortarrenderade och arrendebeloppet redan ingått till Statsverket.
Derefter har enkan Zweigbergk ånyo ingifvit till Kongl. Majit underdånig ansökning derom, att Kongl. Majit matte täckas till Rikets nästsammanträdande
Ständer aflåta nådig proposition i ämnet; men Kongl. Majit har, genom nådig Resolution under den 28 sistlidne Februari, i nåder förklarat, med afseende å hvad i målet förekommit, nådig Proposition till Rikets Ständer i förevarande ämne icke böra af Kongl. Majit framställas.
Majits föreskrift uti dess nådiga Bref under den 31 Juli 1829, angående rättighet för innehafvarnes af de ifrägakomne boställshemman enkor, aft, efter männens död, under deras enkostånd fortfarande och i deras lifstid åtnjuta åborätten till boställshemmanen, icke skall frånkännas all laga kraft och verkan, torde det anses ostridigt, att enkan Maria Zweigbergk, född Häggren, bör åtnjuta den rätt hon sökt, men Kongl. Majit gjort beroende af Rikets Ständers medgif vande.
På grund häraf och med företeende af alla här ofvan åberopade handlingar, jemte särskilda bevis angående enkan Zweigbergks ålder samt det utblottade tillstånd, hvaruti hon och hennes omyndiga barn sig befinna, yrkar jag vördsamt, att samma enka måtte undfå Rikets Högloft Ständers medgifvande, att under sin återstående lifstid och så länge hennes enkostånd varar behålla åbo- och besittningsrätten till eller arrendet af de af hennes man i lifstiden innehafda indragne predikants-boställena vid Kongl.
Vestgötha f. d. Kavalleri-regemente, Törnestorp fidels och Hofstena Lunnagården fidels mantal inom Sköfde socken och Kåkinds härad af Skaraborgslän, mot enahanda vilkor, hvarpå enkan Zweigbergks man i lifstiden desamma innehaft, samt att enkan Zweigbergk ur enahanda rättsgrund, som här ofvan är visad, måtte berättigas att af Statsverket uppbära det arrende, som för nyssnämnda boställshemman till Statsverket ingått under tiden från den 14 Mars 1859 till den dag då enkan Zweigbergk kommer i åtnjutande af åborätten.
Anhållande jag, att denna motion måtte varda till vederbörligt Utskott remitterad.
Alander. 86 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 44, 45. JV? 44, Af Herr CyglRBllS 5
Om tillämpning äfven på byalag af det i Kongl, Resolutionen den 29
Maj 1752 föreskrifva sätt för stämnings delgifvande åt hel menighet.
Erfarenheten har visat, att den sora måste anhängiggöra rättegång mot ett större byalag vanligen har stor svårighet, att la alla svarande stämda, dels emedan svårt är, att till första Tinget kunna anträffa alla med stämningen, dels ock af den omständigheten, att under tiden och innan målet förekommer till hufvudsaklig handläggning hemmansdelar blifvit sålda, hvilkas nye egare till följd deraf måste instämmas.
Ofta har inträffat, att den som af ett. byalag vill utsöka sin rätt blifvit i åratal uppehållen, innan han ens kunnat få alla parter stämda.
Till afhjelpande af denna olägenhet får jag ödmjukast föreslå, att det i Kongl.
Maj 1752 föreskrifna sätt, att delgifva stämning åt en hel menighet äfven måtte få ega tillämpning då byalag skall stämmas.
Stockholm den 22 November 1862. G. TI7. Cygnwus. JV? 45.
. Af Herr CygllffiMS!
Om afskrifning af Vesterbottens och Norrbottens läns undsullningsskulder, utom den del deraf som belöper på de i dessa län inrättade sockenmagasiner.
Vesterbottens och Norrbottens läns såkallade undsättningsskulder, härledande sig från af Staten beviljade lån med anledning af 1830 och näst derefter följande arens missvexter, utgöra: för Vesterbotten 147,589 R:dr 51 öre Runt, hvaraf dock genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande beviljats tili afskrifning 126,226
R:dr 88 öre medelst särskilda utslag, som äro underställda och ännu bero pä Kongl. Kammar-rättens pröfning.
,/V? 46. 87 och för Norrbotten . . . 74,784 R:dr 37 öre R:mt enligt en af Kongl. Kammar-rättens Öfverrevisions-dcpartements Civilräkenskaps kontor den 15 sistlidne Augusti upprättad utredning.
Då utsigt numera icke finnes, att kunna indrifva dessa återstående såkallade undsättningsskulder, får jag vördsamt hemställa, att Rikets Ständer måtte för deras del medgifva, att berörde skulder få af,skrifvas, med undantag af hvad som kan belöpa på de i länen inrättade socken-magasin er.
De handlingar, som röra detta ämne, finnas hos Kongl. Kammar-rätten, derifrån full utredning i saken torde kunna erhållas.
Om remiss till vederbörligt Utskott anhälles vördsamt.
Stockholm den 22 November 1862. G. 11’.
Cygnceus. .M '16. Af Herr CygllSBllS
Om anslag för läroverkets i Luleå utvidgning lill fullständigt högre elementarläroverk.
Redan vid 1856—58 årens riksdag, då en så stor och omfattande förändring i afseende på rikets elementarläroverk genomfördes, tyckes behofvet af ett högre läroverk lör rikets nordligaste län hafva varit fullt insedt och erkändt.
Luleå förut tväklassiga läroverk utvidgades nemligen då till ett pä real-linien fullständigt elementar-läroverk.
Denna utvidgning kunde under dåvarande förhållanden anses ganska stor, om ej tiilräklig, då hvarken skollokalens beskaffenhet eller lärjungarnes antal kunde-gifva skäl till större utvidgning.
Sedan den tiden hafva dock förhållandena så förändrats, att en ytterligare utvidgning synes vara på det högsta a.f behofvet påkallad, såframt läroverket skall kunna fullt motsvara det mål, sorn med detsamma åsyftats.
Örn man i allmänhet tyckes hafva skäl att betrakta^ det slag af läroverk, till hvilket Luleå för närvarande hör, såsom en blott öfvergångsform till fullständiga — hvilket bestyrkes deraf att de flesta sådane, hvilka samtidigt med Luleå läroverk inrättades, redan blifvit till fullständiga utvidgade — så torde detta med största skäl böra gälla om det nu ifrågavarande.
Nästan alla andra län i riket hafva nemligen fullständiga högre läroverk; men Norrbottens län saknar ännu ett sådant.
Detta läns stora vidsträckthet, dess på sednare tider raska framåtskridande i uppodling, handel och. sjöfart, -den betydligt ökade folkmängden, det af befolkningen allt mera insedda behofvet af upplysning — allt detta borde dock berättiga det, att inom sig ega en undervisningsanstalt, der den allmänt 88 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 46. medborgerliga bildning, som läroverken hafva till sin uppgift, att meddela, kunde fullständigt inhemtas.
Så som förhållandet nu är, måste alla de ynglingar, hvilka vilja inhemta fullständig humanistisk elementar-bildning (och dessa utgöra det öfvervägande antalet) vid aflägsna, utom länet belägna, läroverk fullborda sina studier, hvilket är ganska bekymmersamt för föräldrar sä i ekonomiskt sorn moraliskt hänseende, ty mången gång kan inträffa, att en yngling, sorn för tidigt måste lemna föräldrahemmet, blir förderfvad.
Sjelfva orten, eller det allmänna lider äfven af bristen på fullständigt läroverk, emedan många af ortens barn nu mäste afbryta sina studier i anseende till bristande tillgångar att. uppehålla sig vid ett aflägset läroverk, hvilka ynglingar i annat fall, eller om läroverket varit fullständigt, fortsatt sina studier, och sålunda blifvit gagneliga embets- och tjenstemän för orten, der nu stor brist räder så väl på prester som pä läkare, och hvilka platser icke gerna sökas af personer från söderut belägna trakter.
Luleå stad beträffar, så är den synnerligen lämplig till säte för ett fullständigt elementärläroverk genom sin egenskap af residensstad, genom sitt läge midt i länet vid utloppet af en eif, som kanhända snart genom förbättrade kommunikationer kommer att blifva en pulsåder för hela ortens lif och rörelse.
Luleå stad har ock mer än många andra större och rikare städer sökt att medverka till ernåendet af detta mål, då den på egen bekostnad nyligen uppfört ett större läroverkshus, i 2:ne våningar, af sten, afsedt att rymma äfven det förökade antal lärjungar, som af skolans utvidgning blefve en följd, och hvilket läroverkshus redan denna höst efter vederbörlig utsyning blifvit för undervisningen upplåtet.
Att ett fullständigt läroverk i Luleå skulle kunna påräkna ett tillräckligt stort antal lärjungar kan med säkerhet antagas pä grund af det faktum, att lärjungarnes antal, som, före läroverkets utvidgning frän tvåklassigt, vårterminen 1859 var 26, nu utgör 77, oaktadt läroverket för närvarande endast innehåller 5 klasser.
Detta antal skulle otvifvelaktigt hafva varit betydligt större, så framt ej läroverkets ofullständighet och de i Skolstadgan föreskrifna lärokursernas förhållande till fordringariie i student-examen utgjort hinder derför.
På den såkallade humanistiska linien hafva nemligen ynglingar måst lemna läroverket, sedan de genomgått 5 klasser, för att annorstädes fortsätta sina studier; och de ynglingar från Piteå och Haparanda lägre läroverk, som, om Luleå läroverk varit fullständigt, der kunnat; afsluta sina elementar-studier, hafva af samma anledning nödgats resa till andra, aflägsnare läroverk.
Hvad äter reala linien beträffar, på hvilken redan nu fullständig elementar-bildning kan meddelas, så har icke heller den vuxit i antal så, som man kunnat vänta, till följd af den omständigheten, hvilken vid detta liksom vid andra läroverk egt rum, att ynglingar, knappt uppflyttade i öde klassen, skyndat att lemna skolan för att. försöka sig i student-examen — ett förhållande sorn dock med student-examens förflyttande till läroverken kommer att upphöra.
Pä o fvan anförde grunder vågar jag således vördsammast anhålla, att Rikets Ständer måtte bevilja anslag för Luleå, nu endast på reallinien fullständiga, läroverks utvidgning till högre fullständigt elementarläroverk (således äfven på den humanistiska linien).
Dertill erfordras inalles 10 lärare; d. v. s. att, utom de 8 nu befintliga lärarebefattningarne (1 rektor, 7 kolleger), 2:ne nya lektioner borde inrättas, den ena uti latin och den andra i mathematik (med naturvetenskap), äfvensom att befintlige lärarebefattningen i främmande lefvande språk förändras till lektion från att vara,,kollegatjenst.
Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 47. 89 Uti den af Kongl. Majit till Rikets Ständers Stats-Utskott aflåtna nådiga Proposition äskas visserligen anslag till löner ät 2:ne Lektorer vid Luleå elementarläroverk, den ene i mathematik och den andre i främmande lefvande språk, men för att sagde läroverk skall blifva fullständigt äfven på den humanistiska linien erfordras dessutom en Lektor i latin.
Ett bevis af Rektor Backman, jemte planritning öfver den i Luleå stad uppförda elementar-läroverksbyggnaden, bifogas.
Stockholm den 22 November 1862. G. 11 Cygnaeus JVf -fiS, Af Herr CygHtEUS
Öm anslay till uppförande af ytterligare en läroverksbyggnad i Umeå.
Till följd af den utvidgning utaf
Umeå stads läroverk, sorn af Kongl. Majit i nåder beslöts år 1858, samt det med hvarje termin ökade antal af läijungar, som nu uppgår till 169, har det visat sig, att den läroverksbyggnad. hvilken, i öfverensstämmelse med en af Ofver-Intendents-embetet år 1856 uppgjord ritning, blifvit uppförd är otillräcklig.
Kostnadsförslaget till berörda byggnad uppgick till 23,137 Ridr 25 öre Runt, hvaraf stiftets allmänna byggnadskassa åtagit sig svaia för 15,000 Ridr, Umeå stad för något öfver 5,000 Ridr och en enskild person i nämnde stad för 2,500 Ridr.
Men som kostnadsförslaget var lör lågt tilltaget, har Umeå stad fått vidkännas 1,947 Ridr 50 öre utöfver berörde 5,000
Ridr samt får ytterligare vidkännas kostnaden för byggnadens sistlidne sommar verkställda brädfodring, hvartill kommer byggnadens oljemålning nästa sommar, hvilka sistnämnde kostnader uppgå till minst 5,000 Ridr.
Umeå stad har således med 11,947 Ridr 50 öre måst deltaga uti uppförandet af merberörde byggnad.
Ehuru i öfrigt förträfflig denna läroverksbyggnad är, befinnes den dock, på sätt här förut anmärkt är, alldeles otillräcklig för undervisningens ändamålsenliga ordnande.
En ytterligare läroverksbyggnad är således oundviklig, för att kunna flit. förlägga de tvänne, om icke de fyra, nedersta klasserna, och för att kunna erhålla dels nödiga rum för bibliotheket, Läroverks-kollegii sammanträden, naturalhistoriska samlingar, lärorum för kemiska undervisningar samt rum åt en vaktmästare, dels ock en större gymnastiksal än den nu befintliga, hvilken, såsom från början beräknad, för högst 50 lärjungar, numera är alldeles otillräcklig och derjemte har den olägenheten, att ligga utom läroverkets tomt.
Kostnaden för sistberörde byggnads uppförande, jemte ett staket omkring tomten, uppgår till 39,100 Ridr 54 öre R;mt.
Prot. 1862—1863. 11 Sami. 3 Afd. 12 90 Mtioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 48.
Då Umeå stad redan uppoffrat nära 12,000 R:dr för uppförande af den derstädes nu befintliga läroverksbyggnadcn, samt andra samhällen blifvit hugnade med anslag eller understöd för läroverksbyggnaders uppförande, så får jag vördsamt hemställa, det ville Rikets Höglo!].
Sänder, till uppförande af ytterligare en läroverksbyggnad i Umeå stad, anslå en summa af 39,100 R:dr R:mt.
För sakens belysande får jag äran bifoga: l:o.
Sednaste årsprogrammet för Umeå läroverk, hvilket å pag. 12 och 13 behandlar ämnet. 2:o.
Sednaste läroverkskatalogen. 3:o.
Kostnadsförslaget i afskrift. 4:o.
Utdrag af Konsistorii i Hernösand protokoll den ll:te Juni innevarande år. 5:o.
Utdrag af protokoll, hållet hos Läroverks-kollegium i Umeå den 23 sistlidne Maj, och 6:o.
Summarisk räkning öfver kostnaden för nu befintliga läroverks-byggnaden.
Stockholm den 22 November 1862. G. W.
Cygnaeus.
JV? 48.
Af Herr CvgHSPlIS!
Om anslag till anläggning af väg dels från Örträsk till Åsele kyrka genom Fredrika socken och dels emellan Åsele och Wilhelmina kyrkor i Vesterbottens län.
Då den fullkomliga saknaden af kommunikationer inom Vesterbottens läns Lappmarker utgör ett väsendtligt hinder för denna landsorts uppkomst och förkofran, hafva i sednare tider åtgärder vidtagits, för att i någon mån söka afhjelpa denna brist.
Sålunda hafva, efter föregångna lokalundersökningar, planer och kostnadsförslag blifvit upprättade till anläggning af väg dels „emellan Örträsk till Åsele kyrka genom Fredrika socken, dels ock vidare emellan Åsele och Wilhelmina kyrkor.
Varande kostnaden förslagsvis beräknad för den förra vägen, innehållande i längd 339,554 fot, till 134,930 R:dr R:mt. och för den sednare, 241,600 fot, till 66.950 R:dr.
Med afseende å de vigtiga fördelar, som genom ofvanberörde väganläggningar skulle beredas ifrågavarande landsort, hvars innevånare sålunda erhölle nu saknadt tillfälle att till nedra landet framforsla och derstädes afsätta sina produkter samt i utbyte mot desamma anskaffa och hemföra sina lefnadsförnödenheter, vore särdeles önskligt, om dessa väganläggningar inom en icke alltför aflägsen framtid kunde komma till fullbordan; och som Lappmarksboerna icke äro i ständ Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 49. 91 att sjelfve bekosta nämnde arbeten, eller dertill i någon betydligare man bidraga, så får jag, enligt uppdrag från mina kommittenter i Umeå, yördsammast anhålla, att, sedan de v äggby ggnadsskyl digo åtagit sig att emot erhållande af ett statsanslag utaf 100,000 R:dr, utföra väganläggningar emellan Orträsk och Åsele kyrka, Rikets Ständer ville, till bestridande af utgifterna för ofvanomförmälde 2:ne väganläggningar, anvisa ett. belopp af tillhopa 166,950 R:dr R:mt, under vilkor, att, sedan vägarne blifvit fullbordade, desamma skola af vederbörande kommuner för framtiden underhållas.
De upprättade planerna och kostnadsförslagen äro öfverlemnade till Kongl. wlvil-departementet, hvarest de torde vara för Stats-Utskottet tillgänglige.
Anllande jag vördsamt om remiss till Stats-Utskottet.
Stockholm den 22 November 1862. G. TU.
JV& 4».