Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
D e t är tvärtom orätt af många hustrur, som sakna mod och energi, att de fortfarande släpa på ett äktenskapsband, som blifvit en boja, af fruktan för en skandal, som dock i längden ej kan undgås, om äfven mannen är öfvertygad om bandets ohållbarhet.
D e n enda afsevärda grund för ett samlif mellan två makar, som ej äro lämpade för hvaraudra, är hänsynen till barnen.
Men besinnar man, hvilket fördärfligt inflytande föräldrarnes olyck- liga äktenskapslif städse måste utöfva på de lättmottagliga barnasinnena, så synes man kunna ifrågasätta, om ej upplösandet af ett osällt samlif likafullt här vore att föredraga.
Egen hård har ej värme för andra ... och Kall ligger gatan, dåsigt oeh malt, Men ifrån värmande Kall där lyktorna husens fönster ligger gatan, Dämpadt från häftet brottning med Kattegatts Kallt är därute, gnida öser skyar.
hörs vågornas sitta Stängt sina dörrar stängt dem med dubbla är därinne vid i lugn sina händer icke en tanke på kölden och i tänka världen.
och slängt sina lås och med mödor hvila i ro med de sina rasta.
hemlösa, ute i mörkret Dörren Egen och härdlösa och kölden är stängd, — härden, Godt är att få efter dagens Må sedan långa nordanbyar.
men varmt människor — gardiner.
och hösten ur tunga liviner smyger ljus mellan fällda ut sina skurar Lyckliga flamma medan stormen hjärtan, fasta.
skaror vandra.
och fälld härd har ej värme för är gardinen.
— andra.
Hugo GyHänder.
Frånskilda hustrur.
n af de förkastligaste och grundlösaste a^gj&lt; * bland fördomar, hvilken ej dess mindre råder inom den s. k. societeten, är den emot frånskilda hustrur.
Man möter en frånskild hustru med ett visst misstroende, en reserverad kyla, som för känsliga naturer måste vara mycket bitter.
Man undviker gärna umgänge med henne, man förbiser henne.
Man förolämpar henne icke direkt, men man visar benne, att värl- den ej längre anser henne oklanderlig, att man har något att förlåta henne.
H o n känner alla de nålstyng, som bekanta och » kära väninnor », om också helt mildt och försiktigt, rikta mot henne, och hon gör det dubbelt, om ännu ej det sår är läkt, som ödet slagit henne.
T y om en äktenskaplig skilsmässa redan för mannen är af vidtgående betydelse, hur mycket mer för kvinnan, i hvilkens tillvaro käuslo- och själslifvet spelar en så stor roll, och hvilkeo därför lider myc- ket djupare än han; honom går för öfrigt societeten till mötes med älskvärd beredvillig- het, liksom för att visa, att man ej gör ho- nom ansvarig för det äktenskapsdrama, haa uppfört inför världen, — äfven om han nu skulle vara den skyldige.
F ö r honom öppnar man förekommande sina dörrar; han är ju nu i alla fall åter ledig och kan betraktas som äktenskapskandidat.
Men om hustrun heter det: korsfäst, korsfäst!
Ty hon har gjort skandal.
Att hon vanligen fördragit och lidit myc- ket, innan hennes äktenskapsbojor brötos, att hon i de flesta fall är den kränkta, den föro- rättade och mannen den skyldige, erkänner världen ej.
Att de upprörande omständig- heter, hon måste genomgå före och under den sorgliga processen — vanligen har hon redan under långa år fört det mest förtryckta äk- tenskapliga lif — kroppsligen och andligen måste ha medtagit henne, att alltså framför allt skonsamhet och deltagande borde möta henne, och att det är grymt att ytterligare förbittra hennes ställning, beaktar man icke.
Man finner sig i att kränka den värnlösa och betryckta.
Ä r hon icke synnerligen motstånds- Detta är ett kapitel af en outsäglig och djup innebörd, och det vore högst önskvärdt, om i detsamma några erfarenhetens ord kunde tränga fram från de vidt skttda kvinnokretsar, som förenas om gemensamma intressen i lduns spalter.
De stå säkerligen öppna nu som ofta förr för en fri diskussion i en för många kvin- nor lifsviktig fråga.
Erik Fre /.
fe En rolighetsminister.
amtalet hade under middagen fladdrat från det ena ämnet till det andra, och som alla voro öfvermätta och ingen ägde någon talang att roa sällskapet med, gick det skä- ligen trögt.
Slutligen, då det nästan alldeles höll på att tyna af, utbrast en ung man helt naivt: » Att då ingen kan säga något roligt! » A l l a brusto i skratt, och samtalet kom plötsligt i gång.
Med anledning af att en af stadens förnämsta lustigkurrar och anekdot- berättare i dagarne afiidit, kom man att tala om sällskapstalanger.
Nästan alla hade någon bekant, som var ofantligt treflig och angenäm — skada att han inte var häri — och man enade sig om att anse dem för lyckliga, som komma ihåg allt det roliga de höra och sedan kunna återgifva det på ett gladt och behagligt sätt.
Att minnas var dock en god gåfva, istället för att hvad man hörde kom in ge- nom det ena örat och gick ut genom det andra.
» Jag är inte af samma åsikt, » invände en af de närvarande, notarien Strömberg, som hittills tyst åhört samtalet.
» Minnet är en farlig sak, och de, som äga det i utpräglad grad, äro inte att afundas.
Lifvet erbjuder inte endast roligheter, utan sorg och bekym- mer i öfverftöd, och då är ett godt minne ingenting att hurra för.
N e j, skola vi prisa några lyckliga, så är det dem, som äga för- måga att glömma snart och grundligt.
Hur djupt olyckliga skulle vi i själfva verket inte vara, om vi inte hade glömskan, som breder sin balsam öfver alla sår, och som på några månader förvandlar den bittraste sorg till det stilla vemod, som endast är glömskans före- gångare.
» Notarien tystnade ett ögonblick, ingen svarade, fortsatte han: och då » J a g känner flera s. k. rolighetministrar, och j a g kan försäkra, att det inte heller är så roligt att komma ihåg roligheter.
Min er- farenhet har alltid varit, att den, som haft ledsammast i sällskapet, har varit rolighets- makaren själf — den där muntra fyren, som bringar a l l a att skratta, och som nystar ur sig infall och anekdoter med samma lätthet, som man själf glömmer dem.
H v a d den aflidne agenten Öström beträffar, så kände j a g honom mycket väl, och hans lif hade verkligen mera beröring med trage- dien än med farsen.
Oström var skapad till muntrationsråd.
F y n d i g och småkvick och begåfvad med en medfödd förmåga att berätta, som gjorde att den enklaste historia tog sig något ut i hans mun, hade han dessutom ett utseende, som särdeles väl lämpade sig för det glada skäm- tet.
Man kunde inte låta bli att dra på mun, då man såg den lilla runda gestalten med det stora, satyrliknande ansiktet, där den tjocka munnen höjde sig i ständigt skrattre- tande vinklar upp mot de oroligt blinkande grisögonen.
D e t var inte underligt, att en man med hans förmåga blef en ovärderlig ackvisition i hufvudstadeus glada ungkarlslif och i famil- jerna med för resten.
D e n gode mannen hade en viss ävagbet för uniformer och klin- gande namn, och de unga gardesofficerarne, bos h v i l k a kvickheten är en ganska sparsam gäst, hade ingenting emot att låta roa sig.
Att sitta tillsammans med dem på någon restaurant, där de uniformsklädda vännerna vredo sig af skratt för hans mustiga historier, hörda till hans lyckligaste stunder.
Hans öfriga umgängeskrets, som visserligen förar- gade sig öfver hans tal om » min vän, löjt- nant v. S. » eller » en af mina intimaste be- kanta, grefve P.
», förlät honom gärna denna » lilla löjlighet », som de med sällspord en- stämmighet kommo öfverens om att kalla det.
H a n var så rolig!
A h, det blef ett jäktande efter roligheter!
H v a d som från början varit ett nöje, blef snart en ansträngning.
H u r skulle han kunna tillfredsställa alla?
D å bekanta mötte honom på gatan, började de skratta redan på af- stånd.
D å han kom in på ett kontor för att tala om affärer, vände sig alla, från chefen till yngsta biträdet, leende om på sina knar- rande stolar.
D å han infann sig på en bjud- ning, stod tamburvaktmästaren med vidöppen mun, färdig att krevera af skratt, och vär-
IDUN 356 dinnan mottog honom såsom en befriare, på hvilken det berodde, om hennes gäster skulle få roligt eller ej.
H a n var med ett ord inte affärsman, han var inte en vanlig människa; han var » den rolige », » den lustige »; han var clownen i kavaj eller i frack, åt hvilken man alltid beredde sig att få skratta, men som s k u l l e ha blifvit odräglig, om han vågat vara som andra.
H a n var fullt medveten därom.
Han visste, att alla dessa g l u p s k a munnar, som väntade att få öppnas på vid gafvel, inte s k u l l e vara skonsamma, om han gäckade deras aptit.
D e t var med formlig ångest han afvaktade den stilla dåsigheten efter middagen och kaffet, då alla räknade på hans biträde för att underlätta matsmältningen.
Med gi- riga blickar öfvervakade han de närvarandes minspel.
R å k a d e en annan tala om en lyckad anekdot, vädrade han genast en r i v a l; ett allvarsamt ansikte gjorde honom förtviflad och kom honom att uppbjuda sitt yttersta; utropet: » Det där var en g a m m a l historia, bror Öström! » kom honom att darra.
Det var med ett ord en hetsjakt så god som n å - gon, men under de gladaste skrattsalfvor i världen.
slutligen kom under fund med, att han me- nade allvar, blef hon ond, och för att inte blifva omöjlig i den älskades familj, skyndade han sig att slå om till ett af sina muntra jovialiska skratt, som besvarades af hennes klingande sopran.
D e n herr Öström var då för t o k i g!
H a n var med på den älskades bröllop med en af hans gamla vänner.
I egenskap af mar- skalk höll han ett humoristiskt tal för tär- norna, och hela aftonen häfdade han på ett glänsande sätt sitt rykte som rolighetsminister.
Men då en af hotellvaktmästarne fram på morgouen, då brudparet för längesedan för- svunnit och gästerna aftroppat, skulle gå in i ett af smårummen, hejdades han af några stönande ljud därinifrån.
Troende, att en af herrarne blifvit full och lagt sig att sofva, skulle han g å fram och väcka honom, men höll på att s l ä p p a armstaken af lutter häpnad.
D e t var den rolige herr Öström, som och grät! » H a n förklarade henne sina känslor — en gång, två, tre gånger.
Den l i l l a bara skrat- tade som öfver ett l y c k a d t skämt.
D å hon Iduns julklappsbasar ö p p n a r i d a g sina p o r t a r för alla v å r a j u l - k l a p p s b r y d d a d a m e r och i n b j u d e r till flitiga besök.
S o m t i d e n för t ä f l i n g s s k r i f t e r n a s i n - s ä n d a n d e k a n s k e v a r i t l i l e t k n a p p, vilja v i, p å m å n g a s b e g ä r a n, u t s t r ä c k a d e n så, a t t alla till j u l k l a p p s b a s a r e n u n d e r d e n n a m å n a d s lopp in- g å e n d e bidrag i m å n af u t r y m m e införas och d e l t a g a i täflingen om d e t u t s a t t a 25 k r o n o r s p r i s e t.
Allmän omröstning bland våra läsarinnor får sedan i å r s o m förr fälla u t s l a g e t.
Flätad d a m m d u k s k o r g.
Till d e t t a a r b e t e, s o m k a n u t f ö r a s till o c h m e d af e t t b a r n, a n v ä n d a s 2 c m.
b r e d a s t r å b å r d e r, h v i l k a l i n d a s l o d r ä t t fram o c h å t e r öfver i e n v a n l i g b r o d e r r a m i n s l a g n a n u b b a r och genomflätas sedan i motsatt riktning (v å g r ä t t), h v a r v i d m a n o m v ä x l a n d e t a g e r öfver o c h under de spända bårderna.
Den 3 3 c m.
s t o r a kvadraten tages ur ramen, och den nedre snib- ben u p p v i k e s och fästes u n d e r de h o p s y d d a sido- snibbarna.
Korgen g a r n e r a s med snören och stora ylleponpouer vid det öfversta hörnet s a m t vid det s t ä l l e, d ä r d e t r e öfriga h ö r n e n blifvit h o p s y d d a.
K o r g e n k a n äfven b r o n s e r a s '.
Nini.
Konfekt-strut.
Af p a p p k l i p p e s e n 3 0 c m.
l å n g strut, hvilken afskäres rakt upptill s a m t beklädes m e d k l ä d e i d e n färg m a n ö n s k a r.
P ä k l ä d e t b r o - d e r a s l ä t t a figurer e l l e r b l o m m o r i g r a n n a färger samt guldtråd.
Då broderiet ä r uifördt, snöres k l ä d e t fast o m p a p p s t r u t e n m e d s n o d t e l l e r s m a l t s i d e n b a n d i p a s s a n d e färg.
Vid s t r u t ö p p n i n g e n u t p i c k e r a s k l ä d e t o c h h o p s n ö r e s.
Vid s t r u t e n fä- s t a s t v ä n n e s n o d d e r, h v i l k a u p p t i l l k n y t a s fast v i d e n liten förgylld p a k e t p i n n e.
S t r u t e n k a n äfven a n v ä n d a s till b e h å l l a r e för h a n d s k a r, d a m m h a n d - d u k a r o. s. v.
Drottninggatan 16, Stlilm Thore Blanche.
En ballongmiddag.
Den allmänhet, s o m u n d e r sista tiden m e d så- d a n s t o r ifver o c h s å v a r m t i n t r e s s e tagit d e l i alla de m i n s t a detaljerna vid öfveringeniör S a l o m o n A u g u s t A n d r é e s s i s t a b a l l o n g f ä r d öfver Ö s t e r s j ö n, t r o vi o s s g ö r a e t t n ö j e, d å vi p u b l i c e r a d e n s k ä m t s a m m a matsedel, hvilken benäget meddelats I d u n o c h f ö r e k o m v i d e n m i d d a g, s o m för n å g r a Solfjäder a t t använda framför b r a s a n.
H o s s v a r f v a r e b e s t ä l l e s ett s m a l t u n g e f ä r 3 0 c m.
l å n g t skaft, s o m afläljes v i d e n a ä n d a n, s å d e n blir p l a t t, o c h ö f v e r m å l a s s v a r t eller ö f v e r k l ä d e s m e d plysch.
T v å h j ä r t a n, u n g e f ä r 14 c m.
h ö g a o c h lika breda, utskäras u r papp.
Dessa öfverklädas m e d p l y s c h, b r o d e r i, l ä d e r eller h v a d m a n själf finner för godt.
R u n d t p å d e t e n a h j ä r t a t fast- limmas liksom en frans m e d påfågelsfjädrar, s å p a s s långt, u t s k j u t a n d e s o m m a n vill h a f v a sol- fjädern s t o r, n ä m l i g e n d e n s k i m r a n d e s p e g e l n p å påfågelsfjädern.
Dessa hjärtan h o p l i m m a s nu m o t h v a r a n d r a m e d s p e t s e n u p p å t o c h h a n d t a g e t in- fördt o c h fastlimmadt mellan b å d a i nederkant, midt under spetsen.
För att säkrare hålla dessa hjärtan tillsammans syr m a n i ytterkanten rundt o m, s t o r a s t y g n m e d tjockt silke eller g u l d t r å d.
Vid h v a r j e s t y g n f ä s t e s, o m m a n s å vill, e n liten paljett.
Gredelin.
d a g a r s e d a n gafs af n å g r a b l a n d h r A n d r é e s n ä r m å s t e f r ä n d e r o c h v ä n n e r a t t fira h a n s lyckliga å t e r - komst ibland dem.
Meuu.
Entrée — h ö g s t s v ä f v a n d e m e d gaffelbitar från Åland.
Soppa på ängslan och gissningar, starkt kryd- d a d af a l l m ä n n a d e l t a g a n d e t.
Fiskstim, uppfångadt u n d e r själsångest i Stock- h o l m s s k ä r g å r d p å » u p p d r a g » af A f t o n b l a d e t, S t o c k h o l m s D a g b l a d, D a g e n s N y h e t e r m.
Kött ä l a K o r p o från ofarligt s k r a p a d e b e n m e d öfveriägset blomkålshufvud.
Entremet af tvifvelaktig k o m p o s i t i o n eller o m e - lett p å t r y c k s v ä r t a o c h t r e m y c k e t o m t u g g a d e franska bröd.
Tidningskäx med pressost från d e n 20, 2 1 o c h 22 oktober.
Ballongcréme utan ankargrund, serveras i högre rymder utan utsikt att räddas.
Äpplen och päron ä l a A n d r é e e l l e r » frukten » af o u t s ä g l i g a f a r o r o c h a n s t r ä n g n i n g a r, s e r v e r a s p å a l l m ä n b e g ä r a n i flere f ö r e d r a g.
Viner Vin d ' enthousiasme rouge, u p p s k a k a d t a f fross- b r y t n i n g a r n a frän finska s k ä r g å r d e n.
Champagne eller g l ä d j e t å r a r v i d d e n f ö r l o r a d e sonens-broderns-vännens m. m. m. m. u n d e r b a r a räddning.
Portvin, fort g l ö d g a d t v i d d e n h ö g s t a t e m p e r a - t u r e n af d e t v a r m a e m o t t a g a n d e t d.
27 o k t o b e r.
M u s i k af m e t e o r o l o g e l e k t r i s k a k a p e l l e t: P o t p o u r r i p å S a l o m o n s Höga Visa.
Bröd - lifvets staf!
f [| | t t ordet » bröd » har &lt; * JfT delse, inhämtade vi Qji togo de första fjäten liga stråt, och vi hjälpa en vidsträck bety- redan under det vi på vetandets knagg- till att utvidga or- i e n r o s e t t ej öfver, u t a n p å e n a s i d a n af l i n n e - bundten.
F ö r a t t få allt h v a d s o m t i l l h ö r l i n n e - s k å p e t s u t s t y r s e l, k a n n o g e n af g o s s a r n e förfär- diga e n » f ö r t e c k n i n g s l i s t a ».
Hvilt p a p p e r fodras u p p p å t u n n p a p p, s e d a n d e t förut i v ä n s t r a öfre h ö r n e t blifvit p r y d t m e d e n i t u s c h u t f ö r d vig- n e t t, f ö r e s t ä l l a n d e e n d a m framför sitt l i n n e s k å p eller d y l i k t Att m o r själf s e d a n får specificera linneskåpets innehåll är nog lämpligast.
Violintäcke.
Efter v i o l i n l å d a n s form k l i p p e s e t t s t y c k e s k ä r eller l j u s b l å s i d e n a t i a s.
D e t t a f ö r s e s r u n d t o m m e d en s m a l b å r d i guld- eller silfver- tråd.
Midt p å a n b r i n g a s e t t m o n o g r a m, o m g i f v e t af e n l a g e r k r a n s, o c h l ä n g s t n e d å t d e n b r e d a s t e d e l e n s y s e n l y r a eller n a m n e t o c h d e f ö r s t a tak- t e r n a p å e t t af e m o t t a g a r e n s ä l s k l i n g s s t y c k e n; d e t t a s e n a s t e i s v a r t silke.
H ä r ä f t e r v a d d e r a s täc- k e t m y c k e t l ä t t o c h f o d r a s m e d h v i t eller c r é m e - färgad atlas.
E n m y c k e t l ä m p l i g p r e s e n t till h r r violspelare.
Treflig klockdyna.
K ö p i e n j ä r n b o d 2 3 st. s m å j ä r n r i n g a r, litet s t ö r r e ä n e n 1 - ö r e s s l a n t, v i r k a o m - k r i n g d e m ett v a n l i g t h v a r f m e d sefirgarn (rödt, g r ö n t eller b l å t t blir v a c k r a s t).
K ö p o c k s å 3 r a d e r s k u m p ä r l o r och s y 4 pärlor i hvarje ring, så att d e b i l d a ett k o r s.
Fäst sedan ihop ringarne, s å a t t d e b i l d a l i k s o m f r a m s t y c k e t p å e n toffel, först 2, d ä r ö f v e r 3 o. s. v., ö k a s e n r i n g för h v a r j e hvarf, d e t ö f v e r s t a 5 r i n g a r.
F ä s t s e d a n i h o p d e öfriga r i n g a r n e 4 i h v a r j e l ä n k o c h foga d e m e n vid h v a r d e r a s i d a n af d e 5 öfre r i n g a r n e, m e n li- teU l u t a n d e m o t h v a r a n d r a, s å a t t de n ä s t a n gå ihop upptill och förenas med d e n sista ringen, s o m o c k s å u t g ö r h ä n g e.
E n f r a n s af s k u r n p ä r l o r s ä t t e s o m k r i n g (icke o m k r i n g g r e p e n).
T r å d e n fä- s t e s v i d e n r i n g, 10 p ä r l o r t r ä d a s p å o c h f ä s t a s i n ä s t a r i n g o. s. v. E t t s t y c k e p a p p (ej för tjockt) klippes något mindre ä n arbetet, vadderas p å e n a s i d a n o c h ö f v e r k l ä d e s m e d l j u s taft, f ä s t e s s e d a n n ä t t u n d e r toffelns f r a m s t y c k e, s å a t t d e t t a blir något böjdt.
Nennie.
Utstyrsel till linneskåpet.
(K a n m e d t i l l h j ä l p af s t o r a s y s t e r lätt u t f ö r a s af m o r s småflickor.)
Af hvit domestik klipper m a n s å stora stycken, att n ä r d e blifvit f å l l a d e r u n d t o m, d e p a s s a efler h y l l o r n a i l i n n e s k å p e t.
S e d a n f r ä m r e s i d a n blif- v i t fållad, f a s t k a s t a s v i d d e n s a m m a e n h v i t s p e t s, v i r k a d af n: r 4 0 a n k a i t r å d.
P å s å s ä t t s l i p p e r man använda papper som underlägg på hyllorna, o c h s p e t s a r n a b e h ö f v a ej s p i k a s e l l e r g u m m a s fast.
— P å 4 c m.
b r e d a k o n g r e s s b a n d s y s m e d b l å t t (rödt ä r n u m e r a ej s å m o d e r n t) b r o d é r g a r n e n r a n k a i k o r s s t y g n.
D e t t a b a n d k l i p p e s i styc- k e n, s å l å n g a, a t t d e r ä c k a r u n d t o m e n af d e b u n d t a r h a n d d u k a r, s e r v i e l t e r m. m., h v a r t i l l d e ä r o afsedda, hvarefter dessa förses i b å d a ä n d a r m e d ett 3 c m.
b r e d t b l å t t s i d e n b a n d, s o m k n y t e s Lätt tillverkad plaidrem.
D e t t a e n k l a a r b e t e ut- föres öfver s e g e l g a r n m e d g r å t t o c h r ö d t g a r n.
Till h v a r j e af d e b å d a r e m m a r n e l ä g g e r m a n u p p e n 7 8 c m.
l å n g k e d j a af l u f t m a s k o r.
S e d a n vir- kas 3 hvarf med grått och 1 hvarf med rödt garn på hvardera sidan.
Hörnen r u n d a s, och ytterst v i r k a s ett h v a r f u d d a r (p i c o t e r) af g r å t t g a r n.
Vid e n a ä n d a n p å h v a r j e r e m f a s t s y s ett s p ä n n e s a m t handtaget Till d e t t a l ä g g e s u p p e n l ä n g d af 3 8 cm.
och virkas s o m r e m m a r n e.
P å h v a r d e r a rem- m e n f a s t s y s e n v i r k a d r i n g, h v a r t i l l m a n lägger upp 82 m a s k o r och virkar 6 hvarf rtindtomkring öfver s e g e l g a r n.
Öfre s i d a n p r y d e s af e n liten o v a l r o s e t t af v a n l i g a m a s k o r o c h u d d a r i k a n - ten.
V i r k a s l a g o m till r i n g a r n e, i h v i l k a r e m - New-York I I Lif räntor — G n i n d a d t 1845 låg Notarien Strömberg tystnade.
E n stund var det alldeles stilla i salongen, och då hus jungfrun kom in med en bricka, fullastad med förfriskningar, drog man en suck af lättnad.
M e n clownen hade inte endast en tunga, han hade äfven ett hjärta.
I en af de familjer, där Öström brukade umgås, fanns en dotter, en ung, vacker flicka — hon är gift nu — hvars g l a d a skratt före- föll honom som den ljufvaste belöningen för hans ansträngningar.
Ä t denna lilla skälm- s k a näsperla hade han uppfört en tron i sitt hjärta, midt bland hela den dyrbara lasten af gamla och färska historier.
1893 1 jan.
ZtX^, ' | | Tillg.
Lifräntefond kr.
513,064,511 » 46,216,974
IDUN 1893 dets betydelse ända därhän, liktydigt med kött, öl och » Ät bröd stark! » lydde fick höra i min hydda, den hörde j a g en ung » Tack barn, j a g är inte förmaning, j a g ofta rade den gamla.
J a g åtlydde till- så barndom.
värdinna säga till en fru, som börjat sitt tionde tiotal af och fick till belöning en kropps- med hvilken hvem som helst vara nöjd, utan skryt Då bröd blir sötsaker.
till maten, så blir du stor och Så sägelsen — att 357 kunnat » H a r j a g smör på frosseri, något flere Idun håll mätte till ansökning, åtfölja tillade hon skrattande.
därigenom sarinnor till n y t t a äta bröd till maten, ej förete några bilder af taga hufvudnumrets öfversvallande vidlyftiga ett par köttbullar till, lilla A n n a, så lefnadsglädje och hälsa.
rade till detta hembakade, grofva brödet.
D e t t a grofva bröd ken de återfinna var tio på aftonen) och sväljde de två begär där » Läkarråd ».
mamma så g l a d!
» D e t sjukliga bullarne, till mammas glädje.
ven pappa hafva kött- N u skulle äf sin del af Annas, ynnest, och för att glädja honom drack hon ett glas mjölk, medan han höll för ögonen, så att han ej skulle se, hvart mjölken tog vägen.
spelade han stor förvåning öfver att se gla- förekommer » lifvets dersplats sällskap, det i vår små går att ten.
» Ja den är god, » och bröd!
Tackar så utropar ni.
i allas intresse, bedja Jag ville det med rätta barnmagar begrafves för mycket om litet större fått så småningom en Om plats är väl på samma sund allt förvänd r i k t n i D g, och hvad barnen skäl att fostra deras gång riktning.
som barnen Öfvertygad beträffar, smaksinne att den be- höfves, därtill hörande hetsig dryck.
någon, som omärkligt kommit på afväg i den H v i l k e t är mest tilltalande att se pussiga ner af mer och mindre konstnärligt oeh lagad mat eller att mamma, får j a g en bit Jag tuggas » Kära tant, tag sväljas något till / " " \ y j I II 1 - ' Idun med Modetidning finnes hos alla e d r a I - yr | \ I 1 ^ I i I [I lighet och Belle-soeur.
Serveringsbordduk.
T e m l i g e n groft l i n n e o c h h v i t t g l a n s g a r n (l a n g a r n i ä r allt h v a d B r i t t a b e - h ö f v e r, u t o m t å l a m o d, för a t t till M i a få e n v a c - k e r p r e s e n t.
D u k e n g ö r e s l a g o m s t o r till e t t s e r - v e r i n g s b o r d o c h u p p s y s r u n d t o m k r i n g e l l e r en- d a s t v i d t v ä r s i d o r n a m e d e n h å l s ö m s f å l l.
Vid e n a t v ä r s i d a n u p p r i t a s e n b u k e t t af n å g o n s o r t s t o r a b l o m m o r m e d s i n a b l a d, t. e x.
liljor, t u l p a n e r el- l e r e n r a n k a c o n v o l v u l u s (» b l o m m a n för d a g e n »).
I alla större både blomblad, knoppar och a n d r a b l a d d r a g a s t r å d a r n a u t i r u t o r eller r ä n d e r o c h i d e m s y s h å l s ö m.
O m k r i n g k a n t e r n a af b l a d e n s y r m a n t ä t l a n g u e o c h s t j ä l k a r n a s y s m e d stjälk- stygn.
I m i d t e n af b l o m m o r n a s y s e t t f r ö h u s, s o m p a s s a r till d e n s o r t b l o m m o r m a n v a l t, o c h mindre blad sys m e d k l u m p s ö m.
a n l e d n i n g e n k a n v a r a till d e n brist på energi afhandladc?