Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Afton efter afton fullt hus.
Naturligtvis är det fröken Anna Petters- \ f l|l) ina sjönk åter ned i sittt soffhörn, o c h son, vår obestridligen främsta operettsångerska, é 8 » v § det var n u modern, s o m mätte golfvet som här i titelrollen tager priset och detta med med snabba steg.
Så l ä n g e det endast all rätt.
Fröken Johnson är en näpen herlig, men slår ibland öfver, då hon sjunger, och i hr Ström- g ä l d e dottern, v a r den ö m m a m o d e r n vis- berg bar hon vid sin sida en synnerligen rolig och serligen full a f deltagande, m e n l y c k a d e s karaktäristisk intendent.
Det hela går för öfrigt likväl utan större svårighet b e h ä r s k a sig.
med god samklang, med lif och lust samt inhöstar Det behöfdes den der lilla v i n k e n o m, ifliga applåder.
Uppsättningen är synnerligen vårdad och präktig.
Ben 20 nov.
att äfven h o n i fullt mått t i l l g o d o g j o r d e sig dotterns f ö r v a n d l i n g till en rik d a m, för att b i b r i n g a henna full insigt o m magens skänd- l i g a u p p f ö r a n d e, o c h hon s k u m m a d e n u a f raseri, o m m a n v å g a r a n v ä n d a ett så simpelt Paolo Mantegassas — den snillrike italienske uttryck o m ett så fint fruntimmer.
H o n b e - t v i n g a d e sig l i k v ä l till slut o c h sade m e d skriftställarens och vetenskapsmannens — namn På liknande sätt bemöttes våra frågor af vår är ej för våra läsarinnor obekant, allt sedan i fjor konstladt l u g n; mor.
Och måhända i ännu högre grad än vår far hans verk, » Kärlekens fysiologi », utkom i svensk » J a, d u har rätt.
D e t t a duger i c k e l ä n g r e.
bidrog hon till vår utveckling i detta afseende öfversättning, verkstäld af samma konstskickliga V i måste finna n å g o t m e d e l att tämja detta genom det förhållande, i hvilket hon såsom vår hand som det nu föreliggande.
Nervernas hygien, moder stod till oss.
odjur. » utgörande n:r I i serien - » Hygieniska småskrif- Allt godt o c h nyttigt, som menniskan i sin barn- ter * af P. Mantegassa, är en bok, som utan tvif- » J a g v e t i c k e m e r än ett, » snyftade N i n a.
dom så mycket fortare lärt och fastare inpräglat, vel förtjenar den vidsträcktaste spridning.
Det » J a g söker skilsmessa, o c h så k o m m e r j a g j u mer h o n tillåtits spela en aktiv o c h frivillig roll eleganta och populära framställningssätt, som här hem till m i n a ä l s k a d e i g e n.
» dervid, växer o c h förökas med henne sjelf och adlar fackmannens korrekta vetenskaplighet, gör bär goda frukter på mångahanda sätt.
Deraf kom- läsningen af hans arbete till en sann estetisk M e n detta i n g i c k icke alls i fru revisor- mer det sig, att sådana barn i en framtid blifva njutning, på samma gång den innebär en rik skans planer.
N ä r allt k o m o m k r i n g v a r begåfvade med såväl god observations- och urskil- kunskapsbehållning.
» Helsan, » säger förf.
sjelf behaget att h a f v a en full kassa att ö s a ur ningsförmåga som menniskokännedom.
I syn- på sitt djerfva bildspråk, » är det material, hvar- a l l f ö r stort att tanklöst kastas bort för nå- nerhet behålla de en outsläcklig kärlek till natu- med allt det goda göres i denna verld, och utan ren och dess hemligheter.
g r a flyktiga ords s k u l l.
V i s s e r l i g e n v a r det den äro ära och rikedomar såpbubblor, som lösas upp af vinden, utan den är lifvet intet annat än Benedictus.
förargligt, j a, riktigt nedrigt o c h rysligt s y n d en sönderslagen flaska, hvaremot vandraren skär o m den stackars lilla ungen, men att nu, sina fötter. » Den talangfulle öfversättaren, hr Erik Thyselius, har all heder af införlifvandet.
sedan m a n vant sig v i d bättre, återgå till de g a m l a tiderna, d å m a n fick k n o g a o c h spara p å hvarje öre, för att k u n n a uppträda Sjukvård ooh helsovård; en handbok utarbetad af i verlden m e d n ö d i g g l a n s, det v o r e j u ännu Andra symfonikonserten gafs i lördags å k. operan flere svenska framstående läkare under redaktion inför fullsatt salong.
Hufvudnumret å programmet värre.
A l l t s å ingen öfverilning.
F ö r s t o c h af doktorerna Curt Wallis och F. W. Warfcinge.
utgjordes af J. Svendsens präktiga symfoni n:r 2 främst måste N i n a l u g n a s o c h sedan v o r e Den svenska literaturen har hittills varit i saknad i B-dur, hvilken förträffligt tolkades af k. hof- det m ä r k v ä r d i g t, o m m a n ej s k u l l e hitta p å af en utförligare framställning af de kunskaper, kapellet under hr Nordqvists ledning o c h väckte som äro erforderliga för dem, hvilka vilja med n å g o t sätt att g ö r a sig n y t t a a f m o r g o n e n s det lifligaste bifall.
Särskildt var detta fallet efter bästa möjliga framgång utöfva skötsel af sjuka.
den tredje satsen, som måste omtagas.
Ett annat u p p t r ä d e o c h låta dess följder k o m m a öfver intressant nummer var R. Wagners förspel till Att detta nu föreliggande verk, som utgår från magens hufvud.
O m så N i n a v i l l e b e g a g n a Fahlcranis $ Comp-.is välkända förlagsinstitution, » Parsifal », som dock, särskildt beträffande mes- alltså bör komma att mottagas med allmänt in- sig a f de medel, s o m s t o d o henne till buds.
singsinstrumenten, bort kunna få ett något korrek- tresse af dem — och deras antal är i synnerhet j a, j a, ä n n u v a r ingenting förloradt.
Hvem tare utförande.
Chopins pianokonsert i E-moll ut- bland qvinnorna stort — s o m af omständigheterna fördes med ganska god uppfattning och rätt god vet, o m ej tvärtom allt v a r så b r a s o m m ö j - föranledas att vårda sjuka, står utom allt tvifvel.
teknik af hr Möllersten samt beledsagades för- ligt!
V i s s e r l i g e n h a d e han sårat, f ö r o l ä m p a t Vi kunna på det varmaste rekommendera det ge- träffligt af hofkapellet.
Konserten inleddes med d e m, men, b a h!
— h v a d g ö r a v ä l blotta o r d e t!
Beethovens ouvertyr till festspelet » Kung Stephan ».
digna arbetet.
« * E n förståndig q v i n n a sätter sig öfver d y l i k t — Konserten ' bevistades af k. m:t konungen samt prinsarna Karl o c h Eugen.
Dur och moll; skisser och berättelser af Rust o c h g l ö m m e r eller, rättare sagdt, g ö m m e r det, I måndags gafs å k. operan » Aida » med anled- Roest; svenskt original.
En novellistisk debut af tills det k a n tagas fram igen o c h a n v ä n d a s ning af Verdis 50-års jubileum som tonsättare.
mindre vanligt lofvande art!
Vi tro oss känna, m e d fördel.
I dag (onsdag) gifves » Hoffmans sagor » med fru att bakom märket döljes en qvinlig penna; så D å den k l o k a d a m e n k o m m i t till detta re- Edling som Olympia-Antonia-Stella samt i morgon mycket hugsammare är det oss att konstatera den (torsdag) » R o m e o och Julia ».
friska, hjertevarma underström af äkta poesi, som sultat, satte h o n sig v i d dotterns sida, smekte Fröken Gina Oselio, den framstående o c h upp- genomgår alla dessa skisser, o c h hvilken kommer henne ö m t o e h började derefter m e d stor f ö r - burna sångerskan, har hitkommit för att under läsaren att med förväntningar motse, hvad m ö j - sigtighet o m v ä n d a den u n g a frun till sina den närmaste tiden uppträda som gäst å k. operan.
ligen framdeles från,,samma håll kan bjudas, när åsigter.
E t t l å n g t samtal följde, h v a r a f v i Hennes första uppträdande eger rum lördagen den ytterligare ökad mognad och formsäkerhet gifva 23 d:s, då Boitos » Mefistofeles » uppföres med bärig grund åt en redan nu ädel framställnings- l i k v ä l endast anföra de sista orden, h v i l k a Gina Oselio i Margaretas o c h Helenas partier.
visa, att h o n nått sitt m å l.
Dramatiska teaterns nya program har slagit » O c h framför allt, mitt ä l s k a d e barn, in- lifligt an.
Så rika på inhemsk dramatik äro vi g e n svaghet!
T r o m i g, d å j a g säger, att in- Skämtet har många vänner, o c h illa vore, om ej, att icke ett nytt svenskt original alltid väcker g e n t i n g kan vara förderfligare för den äkten- så ej skulle vara förhållandet.
Man har till o c h ett alldeles särskildt intresse.
När så tillkommer, med nästan skäl att misstänka, att hos den men- s k a p l i g a sällheten, än o m m a n n e n får den att hr Tor Hedbergs komedi » En räddare » verk- niska, som ej hjertligt kan skratta, icke allt är så ligen eger ganska erkännansvärda förtjenster — föreställningen, att det är han, s o m är herre väl o c h rent bestäldt innombords, som önskiigt en i det hela god dramatisk byggnad, naturlig o c h i huset, s o m d e säga.
J a g har varit gift i vore.
Men vi ha dess bättre allt skäl att antaga, liflig dialog, rätt underhållande intrig — behöfdes tjugusex år o c h v e t m e d m i g sjelf, att j a g att det både skall helsas som ett erkännansvärdt ytterligare endast det verkligt framstående .ut- ej en e n d a g å n g gifvit efter för min m a n.
förande, dramatiska teatern ger den, för att fram- företag o c h visa sig i sig sjelft ega sin lön, då en förläggare, såsom nu hr J. Seligmann, framlägger ett kalla en succés.
O c h h v i l k e t l y c k l i g t l i f h a f v a v i ej fört!
Att hr Hedin trots sina år ännu eger ungdomens Humoristiskt bibliotek, upptagande urvalda och T ä n k nu p å detta o c h allt det öfriga, j a g framstående alster af skilda länders humoristiska fulla liflighet o c h sitt oförbränneliga humör i godt sagt, o c h d u s k a l l få se, att allt blir b r a.
» behåll, fick man det angenämaste tillfälle alt kon- literatur.
Af den här åsyftade cykeln ha hittils » M a m m a kan v a r a l u g n, » sade N i n a m e d statera i brukspatron Wilmers roll.
Fru Hartman fyra band utkommit, innehållande: Humoresker, Literatur och konst.
af F. o. P- oon Schöntan; Ändtligen!
af John som hans systerdotter Elsa var som alltid — fru ett småleende.
» D e t skall inte b l i mitt fel, Hartman, d. v. s. förtjusande.
Hr HiUberg — Habberton; Skämt och infall, af Josh Billings o m han ej betänker sig två gånger, innan samt Cressg, af Bret Harte.
Afsedda att inom » räddaren » — kom med ett väl genomstuderadt han förnyar dagens uppträde. » gediget stycke arbete.
Fru Rundberg ha vi ej på den närmare framtiden följa äro arbeten af den store ryske förf.
Gogol, egendomligt nog hos oss länge sett så till sin fördel som i Hannas parti.
F r u revisorskan R o s e n g r e n afiägsnade sig föga känd, Ernst Eckstein, kär bekant, och Henrik Hon vet att lösa den ganska vanskliga uppgiften med den stolta förkänslan a f den q v i n l i g a Wranér, en af våra egna få, inhemska humorister med en täckt naiv o c h behagfull moderation, som k l o k h e t e n s o c h taktens seger öfver den m a n - och derför särskildt värd alt taga vara på.
var ypperligt, på sin plats.
liga, råa styrkan.
Efterpjesen, en fransk enaktsfars, » Trassel » be- nämd, är ett gladt upptåg, som eger, om icke Då Viktor Hunter denna d a g k o m in i
sin matsal f ö r att det d u k a d t äta f ö r endast » Hvar är frun ?&gt; m i d d a g, fann han bor- Naturligtvis en p e r s o n.
sårad f r å g a d e han betjenten, som s y s s l a d e m e d s m ö r g å s b o r d e t.
» Hon är sjuk svarade o c h v i l l inte ha n å g o n mat, » denne.
Viktor gick men k o m mekaniskt dervid att fram till t ä n k a p å, att bordet, han kan- af sjelf hade hans hustrun blifvit ledsen o c h häftighet, bringat honom dertill.
nadsfullt att a f betjenten, att som sade: » Ostörd, » bittert.
nad?
Han drig en visste förr isande, föraktfull m e d sig sjelf, att än i d a g gjort ens en » Frun bad, mindes en tid, mannen den var icke än hand p å d e n heta p a n n a n.
tat Han till hustru på knapt att få träffa ledsen han på morgonen.
var förr lika sin öfver D e t var, s o m o m gerna i honom- kunnat b e g å in, ner h a d e ord Nå, alltför fadern, utan sig ifrån han kunde.
dom kommit a f misstankar, att ledning.
aldrig blifva brusade den stackars och fälde vid uttryck, eftertanke minsta för på det anledning hvilka han djupaste vid blygdes.
svärfadern.
han skulle slog nu stämning, blåst ny upplaga af A l l s å ut till vän- D e b e f u n n o sig n u säkerligen p å det stället, o c h h a n h ö r d e redan de varit gift högt Ja, hos var frun kunna större våra är hela » Har att » o m hon kanske än då tjenare v i l å t a d e m b l i c k a in i h u s l i g a tvister o c h misshälligheter.
ett trefligt a f b r o t t formigheten och öfverlägsenhet missräknade husbonden mindre tryckande.
sig d e n n a g å n g.
ut som ett slu- o c h aflägsnade sig, han helt k o r t underrättat o m, att han ej s k u l l e k o m m a h e m till q v ä l l e n.
Men då rum, f ö l l tigt Han fram han kommit in den lugna masken.
och förstod i sina H a n g i c k häf- åter, m u m l a n d e f ö r sig sjelf.
nu V å r a fullkomligt, huru flickrum Hfcka förekommer ofta hos dibarn och har den olägenheten med sig, att de dervid uppkasta allt hvad de för- tära.
Den uppkommer ofta af kall mat eller förkylning.
Undersöker man ett sådant barn, så finner man vanligen, att det antingen ligger vått och blifvit kallt, eller att man gif vit det kall dryck.
Undvikas dessa fel, så uteblifver hickan.
Den hjelpes annars vanligen inom kort, om man lindar barnet varmt och läg- ger det till bröstet.
Äfven hos äldre barn uppkommer hickan efter kall dryck, isynnerhet om den fortares hastigt.
Den häfves vanligen genom maggropens frottering med varmt ylle.
1 var.
Lingonsoppa.
Perlgryn och vatten kokas, tills det blir tjockt; afredes se- dan med mjölk och hvetemjöl.
I sopp- skålen läggas sura eller söta, inkokta lingon (ej för litet).
Soppan slås derpå forna s o m v a n l i g t stode till hennes dispo- sition.
voro goda råd kunde det ej gå, att dyra.
komma om stänga A t t afböja i fråga.
N i n a fortfarande sig i n n e?
be- Men För hur envi- främlingar genast ana Gunilla vecka hade farande opasslig, behöfde tillkallas, lemna nen.
Hon modern förflutit.
samt men var kan att en alltid innan doktorn mot man- gick till mådde, Han hade k o m m a in en sitt arbete, o c h D e n l i l l a tre års flic- h a d e fattat stor förtjusning för h a n s p a p - der till ej slagit och ville de det vore mer r i n g a del a f henne anstiftade så i l l a ut.
syskonen, och frun Det än ledsamt, o m systern s k u l l e f å r e d a p å, att d e t lösa i enslig ensamhet o c h sanningen.
o c h N i n a h a d e varit fordom, stor d e l a f d a g e n h o s o c h g i f v a n d e g o d a råd.
f ö r v å n a d e s v e r k l i g e n öfver, h u r u söta o c h perskorg, vänner ömhet låta barnen d e k u n d e vara.
bästa stor ej a l l d e l e s e n s a m, s a m m a svar.
han fort- så, att h o n ej d å p l i k t s k y l d i g a s t, huru erhöll stund, dock var icke.
ty dock tagit f ö r v a n a att han Frun ej så m y c k e t tillbragte frågade Bort med be- glädjen!
sina r n m eller taga värde tär.
på Ej mellan partiet, D e t h a d e alltid r å d t d e b å d a, tidigt Viktor G u n i l l a s fasta stor föräldra- satte det h ö g s t a och redbara u n d e r l i g t d å, o m han karak- i c k e v i l l e in- v i g a h e n n e i d e ö m k l i g h e t e r, det trassel, s o m rådde inom m e r än hans husliga lif.
D e t fans ett s ä t t: N i n a måste t a g a r e s o n!
ej Han s k u l l e i m o r g o n tilltvinga sig ett samtal, un- derrätta henne om bära Gunillas der d e d a g a r h o n k u n d e stå h u r l ä n g e s o m ankomst sig förnuftigt systerns åt, besök och bedja åtminstone un- varade.
(Forts.) helst, p l o c k a n d e o c h s m å p r a t a n d e f ö r sig sjelf.
O c h h v a d g o s s e n beträffar,., v a r han en märk- i, omröres och göres lagom söt.
veras med grädde vid bordet.
M a t l a g n i n g det h o n ä m n a d e sig till S t o c k h o l m, o c h frågade, o m hennes han snälla enskilda nere i Ö s t e r g ö t l a n d.
naturligtvis väl kom i gång.
k y m m e r n a o c h lefve V i k t o r i n t o g frukosten drack egendom flere och bo- tre, när han och hans » stele b a r o n » u n d e r r ä t t a d e h o n o m, att Nu sjuk, sin syster G u n i l l a, s o m i m e d sin v a r j u hennes o p a s s l i g h e t ett t i l l r ä c k l i g t skäl, kunde var från men o m Gunilla b o d d e hos dem, skulle hon En hon godt o c h väl, hand.
var han om Men måltid lugn hustrun, henne, u p p m u n t r a n d e tade i sjuka Kan- visserligen förargligt, m e n s k u l l e n o g b l i bät- vår Visserligen såg åskmoln den finna m e r a v i n än n ö d i g t, m e n han sin Det i den h v a r d a g l i g a en- k o m m e r d e m att måhända sedan i få b e v i t n a ä n n u ett u p p t r ä d e.
nämligen aldrig göra våra nöje, fru fru revisorskan h a d e förmiddagen, q v a r ä n, » t i l l f o g a d e han, förhoppning Vi betjenten.
dag? » L a r s o n t r o d d e att varit inte till här i åter b l i f v a p å tu m a n på sades R o s e n g r e n varit allt Hon skulle yttrade, han under- sjelf f ö r e t a g a en utrikes satt söket på a f en m i d t u n d e r dessa funderingar fick han år helsas.
fullkomligt bannlysa tanken p å att vara bref eller kunde 8värmodern t r i u m f e n honom D e sista d a g a r n e h a d e han till o c h finge Men det j u - skulle Men Ingenting kunde förmå ett bort skulle i. det, o c h när A t t h a n l i k v ä l sjelf i c k e k ä n d e sig » u p p l a g d » infly- Larson, » förmå var dödt s k e s k u l l e N i n a v i l j a f ö l j a m e d, o m han före- dra- o c h k ä r a s v ä r m o r h a d e j u s t intet g o d t » H ö r på, s o m erfordras f ö r att resa, s o m s k u l l e g ö r a s i o c h f ö r affärer.
bel, A h.
en t a n k e!
vinet, h a d e att h a n ej h ö r d e a f d y l i k a tillställningar, m e d funderat han M e n lilla N i n a k u n d e o c k s å v a r a b r a retsam, tande.
fräsande gifva helst, ankomst det kanske q v i c k h e t e r n a gnist- att vanliga hans och med sinnet, njuta kastelse.
att nerna!
hvarmed kapp sorglösa hu- hon o m N i n a s sjuk- en flödade i det mest eller höll han som punschen en viss f ö r n i m m e l s e af, rätt hade h o n n u stod u n d e r m o d e r n s hvad då o c h k u n d e i c k e u p p v ä c k a s ur sin graf.
honom, hade Hända lag, Äfven han A l l d e n vekare öfver A t t säga sannin- det i c k e.
Han h o n o m, att Välan, han dit.
D e t förflutna v a r f ö r g å n g e t, o c h det lätta, H a n s g a m l a vän- s o m v i d första underrättelsen han upp åter d e n som aldrig lof.
m e d sin m o r, b e h ö f d e dem.
i han gerna!
b e r e d a sin l i l l a ofta förebrått dock då ett sällskapa han nu säll- egnat o c h r o a d e sig väl- H a d e han roligt?
hade rade framhöll a n g e n ä m t lif, men f ö r e d r o g b r o t t s s t ö l d s o m v a r a o v ä n l i g m o t en q v i n n a.
lugnare dotter.
väl icke derför g å ensam.
git så godt för litet hafva b l e f han supéer, spelpartier champagnen ställning s o m stund denna som endast Och återtaga sitt f o r n a u n g k a r l s l i f o c h r o a sig så senare tiden en o n d a n d e farit Han, på åt familjelifvet uppsluppna hänsyftning v a r ej fint n o g f ö r en sta- gjort allt f ö r att ett gen al- hade hela förmiddagen läng- o c h säga, h u r u sin häftighet Han stru han f ö r hennes o c h f ö r hans kujonerade säga hittills tyst- återgå till sin fina m o r o c h d e n stackars vågade han betala.
Det der satte sig till b o r d s, m e n s m a k a d e rätterna.
handlande.
o c h v i l l e helst v a r a o s t ö r d.
» få h v i l a sitt h u f v u d m o t hans b r ö s t o c h hans fick sitt f ö r a k t henne H o n har aflägsen, d å h o n u n d e r d y l i k a omstän- känna åter Låt g ö r a sig b e - digheter ej k u n d e t ä n k a sig n å g o t bättre att hon mycket skulle m u m l a d e den e n s a m m e Han vörd- sålunda deliga.
med tjenstemans inte g å in till h e n n e.
svår h u f v u d v ä r k långt d e r f ö r dörren, s o m att dagar, ord tens grosshandlaren svär sig våning, men hejdades morgonen väl p y s, ett riktigt efter vänliga moderns skull närmade fruns Men ning, att h o n derföre s k u l l e b e m ö t a alla hans till.
till förståndig skap.
g l a d a u n g k a r l e n, m o t t o g b j u d n i n g a r till m i d - p å de enorma räkningar, Han H v a d var värdigt den lilla förargelsen öfver en m i s s l y c k a d k l ä d - s k e b o r d e personligen h ö r a efter, h u r det stod lörde men hon hade j u Ser- Amelie.
r Sylta till smörgåsbordet.
\ i d oxslagt tages hufvudet och kokas tills köttet släpper benen.
Allt rent kött åtskiljes och bultas och hackas mycket fint.
Fläsktärningar, hälften mot köttet iknå- das mycket väl.
Allt sammans stoppas i ett af de störste och starkaste fjelstren (» botten ») fast och hårdt.
Derefter kokas den som sylta och pressas hårdt samt lägges i lake.
Saltlake.
4 lod salpeter, 1 J skalp, socker, 4 skalp, salt kokas i 3 | kan- nor vatten öfver sakta eld i sju minu- ter.
Då laken blifvit kall, hälles den öfver köttet.
Till sylta uteslutes sal- petern.
God senap.
Till 3 skalp, finmalen brun senap tages J stop soja, 1 qvarter lökättika, 2 teskedar flädersirap (fås på apotek) och så mycket vinättika, som behöfs för att göra den lagom lös.
Man rensar väl halfstora champigno- ner, dessa läggas i en burk | stop vatten och 3 matskedar ättiksprit kokas tillsammans med litet muskotblomma, starkpeppar och ingefära.
Då detta är kokhett, hälles det öfver svamparne, och burken öfvertäckes.
Före använ- dandet läggas de i vatten öfver en natt.
Dill bevaras bäst på följande sätt: ej tvättad eller våt färsk dill nedlägges hvarftals med smörsalt med press öfver.
Saltet afsköljes före användandet, och dillen är som färsk.
Kokta kringlor.
4 hela ägg, 6 lod soc- ker, 3 matskedar söt grädde, 1 skalp, hvetemjöl och \ tesked hjorthomsalt.
Aggen och sockret vispas en stund, hvarefter det öfriga iröres.
Då kring- lorna äro utbakade, läggas de genast i kokande vatten; när de flyta, uppta- tagas de och sättas på plåtar.
Gräddas i temligen varm ugn.
Fint knäckebröd.
8 lod urtvättadt smör, 4 jumfrur godt maltdricka, kar- demumma och socker efter smak samt mjöl, så att det kan kaflas mycket tunt.
Bakas i ganska varm ugn.
Syltkakor.
\ skalp, smör, | lod soc- ker, 3 hela ägg, litet hjorthornsalt, 1 skalp, hvetemjöl.
Uttagas i runda ka- kor, ungeför så stora, som ett dricks- glas i omkrets.
A ena halfvan lägges sylt och den andra (halfvan) vikes öf- ver densamma.
Mandelmusslor.
| skalp, smör, 1 ägg, l skalp, socker, 10 lod sötmandel, 2 lod bittermandel, 16 lod hvetemjöl.
| skalp, socker, 8 lod söt- mandel, 4 lod bittermandel, 4 ägghvi- tor, af hvilka 2 vispas till härdt skum, 1 skedblad hvetemjöl, litet hjorthorn- salt.
Med Iduns e x p e d i t i o n är f ö r e n a d Iduns uträttnlngsbyrå, hvilken gratis verkställer alla u p p k ö p åt Iduns a b o n n e n t e r I l a n d s o r t e n s a m t f ö r ö f r l g t E F T E R R Ä T T E R.
Katrinplommonsufflé.
(Som svar på frågan ' 293), 15 katrinplommon kokas i vatten, socker och kanel.
Då de äro mycket väl kokta, passeras de och häl- las i en smord form.
3 till hårdt skum vispade ägghvitor iröras derefter sakta och väl.
Formen öfverströs med soc- ker.
Gräddas i svag ugnsvärme.
Går ej att stjelpa upp.
Bör ätas varm med vispad grädde.
— a. — n.
S O P P O R.
Skånsk svartsoppa.
(Som svar till frågan 267).
Vid inkokning af svart- soppa går man tillväga på följande sätt: kräset af 5 gäss, d. v. s. halsar, vingar, kräfvor, fötter, ryggar, samt de klufna hufvudena sköljas (urvattnas ej) samt läggas i en väl förtent kastrull med ungefår 5 km vatten samt följan- de kryddor: salt, krydd- och starkpep- par, kanel, kryddnejlikor, muskoftblom- ma, och ingefära samt skalet af en ci- tron.
Bringas i kokning.
När köttet är väl mört tages det upp, afputsas och skares i lagom stora stycken samt ned- lägget i stenkrukor.
Ä r soppan nu ej tillräckligt kraftig, får den ytterligare inkoka till ungefär 3 kannors rymd.
Flottet afskummas.
— Blodet af 2 gäss vispas väl med 2 strukna matskedar hvetemjöl och 1 tesked ättika, slås der- på i soppan under jämn vispning, med hvilken man fortfar tills soppan kokat rigtigt upp.
Får koka ännu en tim- ma, hvarefter den slås varm öfver köt- tet i krukorna.
Till sist slås det af- skummade flottet deröfver.
På detta sätt inkokad soppa håller sig en längre tid frisk på sval förvaringsplats.
Då soppan skall användas, kokas rus- sin och goda sviskon med något vatten.
På burkarne aftages flottet, köttet lägges i soppskålen och soppan slås i det med frukten kokande vattnet.
När det kokar upp, ilägges ganska myc- ket socker och några äppleskifvor.
När dessa blifvit mjuka, slås soppan upp öfver köttet i soppskålen och serveras så varm som möjligt.
Skånsk husmoder.
S Y L T N I N G ".