Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vattenverk, borde vara förbundne att gemensamt bestå kostnaderne dertill, förklarat sig anse ett uttryckligt stadgande af ofvannämude beskaffenhet destomera vara öfverflödigt, som med allmänna rättsbegrepp vore öfverensstämmande, att ingen borde, äfven då hans fördel vore uppenbar, kunna åläggas, att emot sin vilja utföra och bevaka sin rätt, och denna grundsats dessutom alldeles icke blifvit motsagd i den föreslagne Författningen; hvarjemte Utskotten, med tillämpning häraf alternatift föreslagit, att vid öfverflyttning af ränta från rifvet eller försämradt LegUtskutets Bitånkanien.
11*9 försam rädt Vattenverk till den jord för hvars båtnad ändringen af verket skett, endast de Jordegare borde komma i fråga att densamma dela, hvilka i Vattenverkets lösen eller ersättningen för dess försämring deltagit» Såväl berörde grundsats, som den deraf dragne slutföljd hafva utgiordt föremål för anmärkningar af flere Stånds Ledamöter, hvarföre det bort tillhöra Utskotten, att ingå i närmare pröfning af de härmed gemenskap egande frågor; och då Utskotten dervid trott sig icke böra förändra sin mening derom, att något tvång icke bör finnas för en Jordegare till deltagande i de kostnader, som kunna föranledas af en annan Jordegares väckte anspråk på rifning eller förändring af ett Vattenverk, hafva Utskotten, inseende einedlertid att genom en och annan delegares, i en gemensam odlings-lägenhet, vägran af ett slikt deltagande, hinder ofta skulle kunna uppstå för nyttiggörandet af större odlingsbara tracter ansett sig böra undersöka, om icke någon annan utväg kunde påfinnas, sorn, med aflägsiiande af ofvannämnde tvång, likväl undanröjde berörde hinder.
Denna utväg hafva Utskotten ock trott sig upptäcka i det stadgande som Utskotten nu tillstyrka, att, såsom ett ordentligen redigeradt tillägg intagas, vid slutet af Författningens 4 §•
I^ed följande lydelse: BagUtskottets Betänkande* 72 lijo I.ngUtsktttets BttknkanåcH.
Godtgörande af hvad enligt denna och 3 §. §. korn nina att
Vattenverisegare gäldas j varde jördeladt å den jord samfäldt j som genom Vattenverks rifning eller ändring tillskyndas båtnad; och vare den delegare sorn i kostnaden dertill icke vill deltaga * både berättigad och skyldig att för sin andel i jorden af öfrige
Delegare emottaga lösen efter som den > med afseende på jordens värde i dess vattendränkta tillstånd, af matis* man bestämd varder.
Genom detta föreslagne stadgande uteslutas behofvet af särskildt yttrande öfver det af en Ledamot inom Hederv.
BondeStåndet väckte påstående, att enär egaren , af ett Vattenverk, hvars rifning eller ändring ifrågaställas, tillika är lottegare i den jord till hvars förmån sådant fordras, han för sin andel i jorden hör vidkännas afdrag å den honom enligt Författningen tillkommande ersättning; äfvensom af Utskottens gjorde förslag foijer att Utskotten nu mera frångå den, enligt hvad ofvantill nämnt är, allternatift tillstyrkte förändradeRedactionen af Författningens i3 §. samt anse densamma höra bibehållas sådan som den, i det af Kongl, Maj:t i nåder aflemnade Lagförslag finnas intagen.
En Ledamot inom Högloft.
Ridderskapet och Adeln har erinrat, att Utskottet underlåtit meddela föreskrift, huru borde förhållas med sådane Vattenverk, som utan att vara särskildt skatt!agda, med vist åsatt Öretal, ingått i något Hemmans öretal, el - Ja^VtskottetK r,ttånk*nden> 3t i 3i ler ined andre ord utgöra en integrerande del af ett Heraman ock till visst belopp, Svara för dess ränta; och får Utskottet herå till Upplysning meddela.- att Författningen icke är tvåtydig i det afseende, att ju äfven dylika Vattenverk aro underkastade tvångslagen: att genom dennes tillämpning på deni, Piacaterne emot skattskyldig jords förminskning icke i verkligheten kunna anses blifva öfverträdde, emedan vid sådane Verks utrifning den del af Hemmallens ränta och öfrige onera, som på dera kan belöpa, förflyttas från Hemmanen på den jord, för hvars båtnad rifningen blifvit verkstäld att uti 5 §. af Författningarne, sådan deli af Utskotten blifvit projecterad anvisning icke saknas för sättet till värderande af alla slags Vattenverk:
Samt att i l3 §. föreskrift finnes, huru iagttagas bör vid räntans och andre skyldigheters öfverflyttning från löfvet eller försämradt Vattenverk» till den jord, som bör den samma draga.
De olägenheter och det lidande» sorn möjligen kunde tillskyndas en Fordrings* egare, hvilken genom inteckning vunnit panträtt i ett vattenverk, i händelse detta utan hans vettskap och förutstäld säkerhet för hans fordran finge förstöras eller till minskning i dess värde förändras, hafva efter derom gjord erinran, fästat Utskottens uppmärksamhet på nödvändigheten af ett medel, hvarigenom
Inteckningshufvare må emot dylika vådor kunna försäkras; ii3* Lagutskottet:
Betänkande». oell af sådan anledning hemställa Utskotten derföre, att då en Jordegare söker att få ett för odling hinderligt Vattenverk, rifvet eller ändradt, och dagen till företagande af den i sådan händelse föreskrifne undersökning blifvit af Landtmätaren utsatt, Jordegare må åligga att derom underrätta dem, som i Vattenverket kunna ega Inteckning, enligt den upplysning
Jordegaren för detta ändamål bör af vederbörande Domare sig förskaffa.
Genom detta iagttagande sättes Inteckningshafvaren fullkomligen i tillfälle att bevaka sin rätt och kunna för dess förvarande vidtaga nödiga åtgärder; men då han en gång erhållit en slik underrättelse, synes det ock böra ligga å hans egen vårdnad, att utan särskildte påminnelser följa fortgången af målet och Jordegaren således icke, der saken sedermera till Domstolen instämmes, besväras med vidare notificationer till honom.
Om Utskottets nu gjorde hemställan af Riksens Höglofl.
Ständer bifalles, bör såsom en följd deraf 3:dje Momentet i Författninge* 6 §. erhålla de dermed förändra Redaction:
Landtmätaren tillhör det. att skyndsamjnettgén utsätta dag tilljörrättningens verkställande , lämpande den samme så att detta endast må ske, då märken är bar och undersSkning tillförlitligen låter gora sig samt att derom skriftligen, emot bevis, så väl sökanden, sorn Vattenverksegareu så ock allmänt ombud, då det erjordras, tillkännagifva.
Sökanden varder sedermera skyldig, "att LagUtikottets SetnukaniieHt' iijj efter det han, genom levis frän
Domaren i orten, erhållit upplysning om dem j som i Vattenverket kanna ega inteckningar, de samma om Författningen underrättas antingen genom särskildte Kungörelser sä vida deras vistande är kunnigt eller genom tillkännagivande i allmänna Tidningarne j som tre gänger, och sista gängen minst en manad före förrättningenj införas, pä det de, der sädant af dem nödigt anses, må vid förrättningen kunna komma tillstädes och sin rätt bevaka; skolande i berörde ändamål kallelsen till förrättningen, Parter ne sä långt förut meddelas, att, jemte iagttagande af den tid j som i u Cap.
Råttegängs Balken om Stämning före skrif ven är, sökanden mä ega tillräckligt rådrum, att ofvannåmnde föreskrift fullgöra och bevis derom till företeende vid förrättningen sig förskaffa; läte ock Landtmätaren ä Predikstolen i den eller de Socknar der Vattenverket är beläget förrättningen kungöra sist fjorton dagar innan den företages.
Emot Utskottens förslag, att till deltagande i den 7 §. omnämnde förrättning Konungens Befallningshafvande horde utse tvänne Gode
Män, att med Parternes egne Gode Män och den tillförordnade Landtmätaren öfverlägga och besluta, har af en Ledamot inom Hederv.
BondeStåndet den mening blifvit uppstäld, att det horde vara Parternes rätt att, i en dem enskildt rörande sak, sjelfve utse sine Skiljesmän, samt att genom inflytelsen af frcmmand* 1134 LngUtskottets BeiUnkaniitn, erganer, Författningens afsigter kunde blifra både motverkade och erhålla eu allt för stor utsträckning, i den mån som Konungens Befallningshafvande å olika ställen kunde mer och mindre gynna principerne för tvångsrätten; äfvensom af en annan Ledamot inom samma Stånd den lankan blifvit yttrad, att adjungerandet af andre Gode Män först då borde komma i fråga , när det af pär tern es egne Gode Män gemensamt med Landtmätaren afgifne Utlåtande icke af Parterne godkändes; men då de skäl sam Utskotten för sitt förslag anfört härigenom icke blifvit vederlagd© och hvarken den farhåga man röjdt för en emot Författningens anda stridande rigtning, sorn genom mellankomsten af Gode Män, dem Konungens Befallningshafvande utsett kunde gifvas åt begagnandet af den i Författningen stadgade tvångsrätt, synes ega någon giltig grund, enär Landlmätarens och Gode Mannens Utlåtande icke innefattar ett Domslut, hvari ändring ej kan sökas, ej eller förordnandet af ifrågavarande Gode
Män, först vid den händelse, att parterne ej åtnöjas med det beslut, som af Landtmätaren och de af dem sjelfva valde Gode Män meddelas, är förenligt med den i Utskottens Betänkande uttryckta afsigten med deras, anlitande, nemligen, att åt undersökningen, hvari ofta tredje mans obevakade rätt ingår, bereda ali möjlig fullständighet och noggrannhet; så finna Utskotten på dessa nu til - LagUtskoticts Betänkande».'
H35 lagde skäl sig icke kunna öfvergifva det gjorde men klandrade förslaget.
Att Utskotten ieke yttrat sig, huru förhållas borde, till förekommande deraf, att, vid rifning eller ändring af ett Vattenverk, nedanför liggande Verk eller Jord icke måtte af öfversvämning besväras och skadas, och hvilket såsom en ofullsländigliet i ämnets behandling af Utskotten anmärkts, har efter hvad Utskotten nu får upplysa, varit en följd deraf, att denna händelse redan blifvit förutsedd oell nödige föreskrifter i afseende derå meddelle i Lagförslagets 7 och 12 §. §.
I denna sistnämnde torde likväl tili vinnande af mera bestämdhet i uttrycket näst före ordet ändring i i.’sta Momentet kunna tillsättas ordet rifning.
För tillstyrkandet att en viss tid måtte stadgas för fullföljd lill
Domstolen af en genom Landtmätare och Gode Män beredd fråga, hvaruti antingen Jordegaren eller Vattenverksegafen förklarat sig missnöjd med undersökningsmännens utlåtande, hafva Utskotten anfört så giltiga skäl, att Utskotten, icke kunna förändra sin yttrade mening.
Uttrycket för den gången, som
Utskotten för motiverandet af sitt tillstyrkande begagnat, men ej i den föreslagne Redactionsförändringen af 8 §. intagit, påkallar, i följd af yppad ovisshet om dess betydelse endast den förklaring, att öfverskridandet af fatalietiden, af Utskotten aiv getts böra leda till den följd, att frågan i 1135 LagUtskottets Eetdnkauden. dess då varande skick borde vara alldeles förfallen och såsom ej väckt att betrakta; att derest den å nyo ville upptagas, densamma åter borde börjas i den ordning Författningen föreskrifver, samt att förty den redan skedde undersökningen och värderingen icke kunde ega någon förbindande kraft, utan att desse åtgärder borde på nytt föregå.
Med afseende på den större säkerhet, som skulle vinnas, derest, vid det fall, då saken till
Domstolen fullföljes, och Jordegaren enligt q §. är skyldig, att nedsätta de penningar, hvartill Landtmätaren och Gode Män skattat Vattenverkets värde, dess försämring, eller egarens förlust under dess upphörda drift, denna nedsättning finge ske i LandtRänteriet, har af en Ledamot blifvit yrkad den förändring i berörde att föreskriften om medlens deposition i Rätten måtte försvinna och Jordegaren i stället vara förbunden vid Rätten blott uppvisa int}rg, att han i LandtRänteriet, fullgjort nedsättningen; men sorn emellan det
Jordegaren i ofvannämnde måtto ålagde pracstandum och nedsättning af berörde skilling fullkomlig likhet finnes, och i afseende på det förra olika stadgandet emot hvad örn den sednare gäller således icke synas böra kunna komma i fråga, samt 5 Cap, 10 och 11 §. §.
JordaBalken, jemförde med Kongl. Förordningen den 7 Augusti 1766, dessutom genom den Parterne kemnade lyftniugsrätt anvisar ett säkert LagUtskottett Bnänkandtrt.
1137 medel att förebygga äfventyret af sådaue penningars möjliga förskingring; så anse Utskotten sig sakna skäl att med sitt förord understödja ofvannämnde föreslagne stadgande.
Såsom ett förment kraftigt correctif emot all ändamålslöst begagnande å jordegares sida af tvångsrätten emot Vattenverksegare, har blifvit tillstyrkt, att då en Jordegare vill utföra påstående om rifning af ett Vattenverk, till beredande af jordodling, borgen förut af lionom borde ställas för odlingens behöriga verkställighet.
Ett sådant iagttagande , anse Utskotten likväl destomera öfverflödigt, som säkerheten derföre att odlingen ej af Jordegaren skall underlåtas, redan ligger iden gifna och genom undersökningen bekräftade vinsten af odlingens företagande, iden dryga löseskillingen för Vattenverket, som endast genom fördelen af odlingen kan jordegaren återgäldas, i de nya skyldigheter som från Vattenverket öfverflytlas på jorden och hvilkas uppfyllande fordrar motsvarande förmåner, såvida han ej vill undergräfva sitt beståud; samt slutligen i det genom Författningens 10 §. stadgade förbud för honom att åter upptaga Vattenverket, sedan det efler dom blifvit utrifvet; och kunna Utskotten derföre, och enär alltför vidt utsträckta och i fullgörandet med svårigheter förenade föreskrifter för Jordegare, skulle motverka författnin - i 3!
LagUtskottets BetHnkanden, gens syftemål, icke lill godkännande anmäla terörde förslag.
I anledning af den fruktan, som blifvit yttrad för omöjligheten att från alla slag af Vattenverk, såsom Exempelvis, Jernbruk, hvaraf tionde och Ilammarskattsjern i utskylder till Staten utgöras, öfverflytta räntan på den sådane persedlar ej producerande jorden, få Utskotten, ehuru blott upplysningsvis, enär verkställigheten af hvad i detta fall genom författningens 13 §. finnes förordnadt; tillhör den Administrativa Magten, meddela, att i För fatlningarne om skattläggningar icke saknas föreskrifter rörande förvandlingen af ränta, från ett till ett annat slag af persedlar; hvaremot den i sammanhang med berörde fråga gjorde anmärkning, om svårigheten jemnväl att på ett rättvist sätt kunna å jorden fördela den af ett Jernbruk utgående Bevillning, hvilken rättad efter verkets större eller mindre förmånlighet under olika gynnande conjuncturer, ofta kan betydligen variera, icke torde fordra det ringaste besvarande, enär det innefattar ett missförstånd, att ett rifvet Vattenverks Bevillning skall, lika med räntan och andra ständige skyldigheter öfverflyltas på jorden, till hvars fördel rifningen skett.
Yrkandet derom, att Utskotten äfven, bordt uppgifva ett förslag till utväg för Jordegare att befria sig från uppdämning, aå den af Ållmänne Inrättningar, såsom LitgUtskottets Tietänktinäen.
H39 eanaler, anlagde Slussar m, m. förorsakas, hafva Utskotten ansett fordra den upplysning, att Författningen efter det begrepp Utskotten fattat om dess syftning och omfång, i sina föreskrifter gäller alla Vattenverk utan undantag', som å annors jord åstadkomma uppdämning; hvaraf torde visa sig att ett särskildt stadgande icke erfordras, Hvad slutligen deträfFar de tvänne framställe frågor, om behofvet af vissa föreskrifter lill förekommande deraf, att vid nya Vattenverks anläggning anledningar till uppdämning, å annans jord icke må gifvas, samt om fastställande af rättighet för Jordegare att, då han å sina egor tillskyndas uppdämning af Vattenverk utöfver hvad ingångne öfverenskommelser och verkens privilegier medgifva, för den deraf timande skada vinna högre ersättning af Vattenverksegaren, än som med tillämpning af nu gällande Författningar står att erhålla, så anse Utskotten samma frågor innefatta ämnen, hvilka med dem som i den föreslagna Författningen afhandlas, icke ega en sådan gemenskap, att utlåtande deröfver nu kan meddelas.
Utskotten som sålunda yttrat sig öfver de emot Utskottens förra Betänkande i saken gjorda anmärkningar, öfverlemna nu åter frågan tili Riksens Höglofl.
Ständers upplysta pröfning och afgörande; jned bifogande af de särskildte tankar, i'4° LagUtskottets Bctånkandett. som af någre Ledamöter blifvit i ämnet afgifne.
Stockholm d. 5 Sept. 1823.
Utdrag af Protocol/et, hållet i Riksens Högloft.
Lag samt Allmänna Besvärs och EkonomieUtskotts gemensamma Pleno den 6 Sept. 1823* S. D. Upplästes Utskottens samfälda Berednings afgifne Förslag till Utlåtande öfver de hos samtelige Respective RiksStånden gjorde anmärkningar vid Utskottens afgifne Betänkande N:o i36, i anledning af Kongl.
Majrts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, om antagande af en Författning angående förändring eller utdömande af Vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling; Och Klef samma förslag af Utskotten utan förändring antaget.
Herr Gyllensvahn, Herr Prosten Hagberg j Herr Professoren Bexell samt Herrar Hies teifer Lagerstrand och Huldberg förklarade sig icke kunna dela Utskottens nu ytterligare i Utlåtandet uttryckta tanka , om nyttan och behofvet af den af Kongl Majrt i Nå de v föreslagne Författning, hvars antagande de tvärtom ansågo vara i iner än ett afseende vådligt; och anhöllo de att få denna sin mening LagUtskottetsBttnnkainien, 1141 till Protocollet reserverad samt följaktig Utlåtandet till de Respective RiksStånden.
Herr nf Robson anförde: att han icke kunde instämma i de principer som ligga till grund för Höglofl.
Betänkande samt den utveckling, som i anledning af skedd återremis, åt densamma nu Blifvit gifne, och sådant destomindre, sorn Utskotten låtit föra sig ända derhän, att såsom ringa betänkligheter anse de ingrepp i eganderätt, hvilka genom Vattenlagens tillämpning eller rättighet till tillämpning uppkommit eller erbjuda sig, äfvensom Utskottens nit för undanrödjande af olägenheterne af Vattendammars utrifvande, framställt Eld och Luft machiners användande bland surrogaterne, utan att anmärka huru inskränkt detta användande L>]ifver , genom nödvändigheten af bränsle för deras drifvande.
Utskotten hafva ock likasom velat antaga alla uppdämningar olagligen tillkomna, men förhållandet, då det undersökes lärer visa, att dessa rättigheter till uppdämningar för det messta grunda sig på forntida upplåtelser, på delagtighet i eganderätt, och på betingade afgifters erläggande, ehuru dessa rätta sig efter uppskattningar, relativa till den tid, då trakter, som genom vattnets mångåriga medverkan nu prunka med lofvande stränder, icke voro annat än odugliga kärr och moras.
Utskotten skola förgäfves söka Författningar, som genom tvång sätta Vattenverks anläggningar i besittning af dom - H42 LngUtskottets Betänkande». fasten oell byggnads platser, eller sorn gifva Bruksanläggare rättighet till upp-eller afdämning.
Men Utskotten hafva icke desto mindre velat antaga, att sedan allt detta genom laglig Öfverenskommelse blifvit en Egendoms tillhörighet, en alldeles motsatt tvångslag torde finnas1, hvarigenom, ett sådant laga fång skulle kunna hemfalla en peilningestark granne.
Utskotten hafva väl uppgifvit att sådant allt borde
Utan det allmännas skada, kunna ske, derigenom att den ena skatten förvandlades i en motsvarande annan; men Utskotten hafva icke anmärkt, att tredje mans förnärmande kan i förening nied det allmän» lias, utan all ersättning inträffa, såsom t. ex. om en JernGrufvä (hvilken alldrig betalar tionde af malmen) mister sin för Vatten och malmuppfordring nödiga uppdämning, och derigenom skulle råka i ödesmål.
Icke kunna bär Mätismanna ordom sträcka sig längre än till Grufegarens ersättning, beräknad i förhållande till dess revenue: men köpare till malmen, hvad anspråk på ersättning kunna de väl göra? —.
De hafva ingen rättighet att förbinda Grufvcegaren att hålla sig den tillhanda, och kunna således intet dela af den ersätning honom tillfaller men deras näring faller dock, i brist på rudimaterier, —* Taekjernsblåsningcn minskas, och i förhållande till den äfven Kronans tionde, Vid Pehrsbergs
Grufvor i Vermland är nyligen en så stor Vattenledning fullbordad, LagVtskottets Betdnkatidcn. 1143 att Grufegarens vinst anim länge måste uppgå, till dryga omkostnaders godtgörande, — Om mätismanna ordom i dessa förhållanden der kunde inträda, så skulle beräknings grunden för skadans ersättning alldrig kunna bli så stor, sorn skadan, hvilken äfven utsträcker sig till dem, sorn ärligen förädla omkring 60,000 Skeppund af malmen, och icke äro Grufvans delegare, utan frie köpare af densamma, och sorn ingalunda skulle, under Näringens utgrening, kunna nila med penningar surrogeras för hvad de mistat i Rudimaterie^ — Än mer, uti Brukshushållningen skulle nästan ingen enskild reglering kunna ega rum.
Den sorn köpte en masugn för att ställa sin tillverkning på eget Tackjern, kunde ju mista hvad han köpt.
— Den som såll t den kunde ej hemula hvad lian med sådan vansklighet fÖrytträh — Jag frågar: är man icke på väg att ställa sig i tusendetals oredor, — och är det icke obegripligt, att i en tid, då man så mycket talar 0111 att realisera mynt, man äfven på detta sätt skrifver om att annihilera egande rätt?’* Herr Linning yttrade:’* Emot det nu afgifne ytterligare Betänkande rörande lösningsrätt till Vattenverk, som förhindra odling af jord, anhåller jag få anmäla mili reservation.
De i Premissen upptagne ytterligare skäl, för nyttan af den föreslagne Lagen, hafva hos mig ej kunnat verka den bevisning de åsyfta, Den rubbning i egarn» II44 Lagutskottet!
Bttllnknndcn. de rätten, som denna Lag skulle medföra, anser jag vådligare oell mera stridande mot rättsgrunder, än att kunna af något annat motiv uppvägas; men om jag äfven skulle eftergifva något i detta påstående, så fortfar
Lagen icke destomindre att för mig förete en högst problematisk StatsOeconomisk nytta, ty ehuru förslaget för lösningsrätt till Vattenverk innefattar, att den jord man vill odla, hör lemna dubbel afkastning emot det Vattenverk, som måste afträdas, är likväl intet villkor dervid fästadt, att en sålunda möjlig ansedd odling verkligen tillvägabringa», och således ingen positiv nytta bestämd att motsvara den gifna förlusten af Vattenverkets rifning.’'’ ”Derföre, att man i Tyskland och Holland funnit skäl att odla både Mässar och Skogstracter, emedan en der tilltagande Folkmängd i annat fall saknat vistelseorter och sysselsättning, der, hvarest en bördig jordmån och ett mildare
Climat lofvade och lemnade odlaren rika skördar, anser jag med de stridiga förhållanden, som i Sverige förfinnas, slika foretag minst af nödvändigheten påkallade.” ”Befarad öfverproduction är deremot intet motiv för mig att afstyrka den föreslagna nya odlingsutvagen.
Jag anser skördarne deremot användbara till ännu mer än menniskors föda; men tror ej, lika med hvad Betänkandet tyckes utvisa , att Spannmålsafsättningen på fremmande, d. v. s. på utrikes T.ag XJtskottits BetHnkaudeni ■utrikes orter, Lör utgöra något föremål för jordens odlare i vårt land.
Ätt förtiga de företag i denna del, som lemnat de mest ofördelagtiga resultater, lärer man böra mindra-, att den hufvudsakligä omständig-» beten, sädens nödiga torkning> sohr bör föregå dess förvarande en längre tid, på få örter i vårt land vunnit nödigt afseende, eller blifvit till verkställighet befordrad!.'* ”Den anvisning, som i Betänkandet lemnäs, att om nya odlingar skulle förstö» ra nödige Vattenverk, kunde de med Ång'- machiner ersättas, är mig högst motbjudande.
Ått i vårt med Vattendrag så rikt begåfvade Land A en eller annan ort göra dem onyttiga, och i stället till bellofvens afhjelpande nödgas använda kostsamma oell farliga Ångmaehiner, är en tanke, den jag vågar hoppas alldeles icke vinner antagelse-.
”För att vara så kort, sorn möjligt»
Får jag slutligen anmäla mitt ogillande af Betänkandet i det hela, och emot dalarne särskildt anmärka, att jag anser behof af vissa föreskrifter till förekommande deraf* att vid nya Vattenverks anläggning anledning till uppdämning å annans jord icke må gifvas; att om den föreslagna Lagen skulle antagas anser jag endast mindre Vattenverk böra få lösas, och att ett maximum i Värde derå bör bestämmas; att det äfven i sådant fall bör medgifvas reciprocitet för Yattenverksegaren till lika lösningsrätt af Lagutskott et i B et änkan den. 7Z i 14S LagVtsiotttts RttAnkandftti Jord, som den Jordegare kan beviljas i afseende på Vattenverk , heldst en absolut nytta endast af jordodlingar af mig ej kail medgifvas; och slutligen, alt förslaget ej undanrödjer
Statens möjliga förlust af de flere afgifter, olika Vattenverk Lex.
Jern» bruk utgöra, heldst vid öfverflyttningeil deraf på den odelbara jorden, ifrågavarande inrättningars föränderliga förhållande ej kan föresesi ”Jag anhåller att denna min reserva» tion måtte få Betänkandet åtfölja/’ Härmed förenade sig Herr Borgmästaren Norström.