Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorial, angående upphörande af ljuspenningar för Fullmägtige i Riks gälds-kontoret samt om bestämmande af beloppet dels af be mälde Fullmägtiges arfvoden, dels af Riksgälds-konlorets embets- och tjenstemäns samt vaktbetjentes aflöningsförmåner. (R. A.) Uti 8:de punkten af Stats-Utskottets den 19
December sistlidet är, angående Riksgälds-kontorets förvaltning, afgifna Utlåtande (N:o 22), anmälde Utskottet, att, då den af Revisorerne vid 1861 års revision gjorda hemställan om upphörande af ljuspenningar för Fullmägtige i Riksgälds-kontoret syntes haft sin grund deri, att enahanda hemställan föregående år blifvit gjord om indragning af de till Fullmägtige i Rikets Ständers Bank anvisade ljuspenningar, samt likhet i afseende på de förmåner, som borde tillerkännas Fullmägtige i Banken och Riksgälds-kontoret onekligen borde ega rum, Utskottet ansett sig, i afvaktan af det beslut, Rikets Ständer, uppå BankoUtskottets framställning, komme att fatta rörande de till Fullmägtige i Banken anslagna ljuspenningar, då icke böra, beträffande frågan om ljuspenningarnes indragning för Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, afgifva något yttrande.
Sedan Rikets Ständer numera, genom bifallandet af 6:te punkten uti Banko-Utskottets Memorial N:o 47, dels beslutat, att ljuspenningar till Fullmägtige i Banken icke för framtiden skola utgå, dels, i anledning af den utaf Banko-Utskottet lemnade upplysning, att berörda ljuspenningar de sednare åren uppgått till 80 R:dr årligen, i enlighet med Utskottets förslag förhöjt det för sistbemälde
Fullmägtige hittills bestämda arfvode från 1,S00 R:dr till 1,600 R:dr, har Stats-Utskottet ansett sig böra hos Rikets Ständer hemställa, att ljuspenningar till Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor icke för framtiden må utgå, men att, till ersättning för derigenom uppkommande minskning i den godtgörelse bemälde Fullmägtige hittills åtnjutit, det genom 248 § i Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente under namn af Bih, till R.
Prof. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd.
4 Iland. 22 Uäft. t 2 Stat»-Utskottets Memorial N:o 223. honorarium till 1,500
R:dr årligen fastställda arfvode må förhöjas med ett nämnda minskning ungefärligen motsvarande belopp, eller till 1,600 R:dr, och att den § i det nya reglementet för Riksgälds-kontoret, som kommer att motsvara nyssnämnda § i det nu gällande, må erhålla följande lydelse: § Såsom arfvode åtnjuter hvarje Fullmägtig
Ett tusen sexhundra R:dr årligen; hvarförutan Fullmägtig, som ej är i Stockholm bosatt, eger att för en resa årligen till och från hemorten uppbära kostnads-ersättning, beräknad efter skjuts för två hästar.
I sammanhang härmed har Utskottet förehaft en af Fullmägtige i nämnda Kontor till Utskottet den 22 sistlidne Oktober a (låten skrifvelse, deri Fullmägtige, sedan Rikets Ständer, genom bifallandet af Banko-Utskottets Utlåtande N:o 65, beviljat Rikets Ständers Banks tjenstemän inom de 3:ne lägsta graderna här nedan omförmälda vilkorliga löneförhöjning, hemställt, att, enär, i fråga om löneförmånerna lör Riksgäldskontorets tjenstemän, uti (lera hänseenden samma förhållanden förekomme, som föranledt beslutet om löneförhöjning för största delen af Bankens tjenstemanna-personal, enahanda löneförbättringar måtte beviljas jemväl för tjenstemännen vid Riksgälds-kontoret.
Lika med Riksgälds-kontorets Kommissariat, som härom hos Fullmägtige gjort framställning, hafva Fullmäktige till stöd härför åberopat den af Rikets Ständer vid (lera föregående riksdagar godkända grundsats, att tjenstemän, tillhörande samma eller motsvarande tjenstegrad inom Rikets Ständers begge verk, så vidt med skäligt afseende å tjenste-åliggandenas skiljaktiga beskaffenhet läte sig förena, borde åtnjuta lika löneförmåner.
Den omständigheten, att de vid Riksgälds-kontoret anställde tjenstemännen i sina förhoppningar och anspråk å befordran till högre löner äro inskränkta till de jemförelsevis fåtaliga tjenster, som finnas inom detta embetsverk, der omsättningen bland personalen följaktligen måste vara vida mindre och tillfällena till befordran mera sällan förekomma, än i de öfriga allmänna embetsverken, syntes dessutom utgöra ett obestridligt talande skäl att icke allenast för de högre, utan också för de lägre tjenstegraderna anvisa sådan allöning, att innehafvarne af dertill hörande tjenster kunna, oaktadt fördröjd eller uteblifven befordran, påräkna den för lefnadsbehofvens uppfyllande erforderliga löneinkomst, helst i annat fall, och då fordringarne för inträde i Riksgälds-kontorets tjenst samt de med dervarande tjenstebefattningar förenade åligganden äro desamma, som vid de öfriga allmänna embetsverken, personer med skicklighet och förmåga att på ett mera framstående sätt gagna det verk, åt hvilket de uteslutande egna sig, sannolikt endast undantagsvis skola vilja antagas och qvarstadna såsom tjenstemän i Riksgälds-kontoret.
I betraktande af nu antydda jemte flera andra särskilda förhållanden, som förekomme i afseende på den vid Riksgälds-kontoret anställda tjenstemanna-personal, ansåge Fullmägtige den af Rikets Ständer nu beviljade lönetillökningen för de äldre bland lista gradens tjenstemän inom Bankoverket äf - Stats-Utskottets Memorial N:o 223. 3 ven vid förstnämnda verk vara af omständigheterna högeligen påkallad samt den för Banken nu antagna, efter tjenstetiden lämpade, nya beräkningsgrund för lönebeloppen inom 2:dra och 5:dje tjenstegraderna vid de fall, då innehafvarne af dertill hörande tjenster icke ega befattning utom verket, vara särdeles tillämplig samt ändamålsenlig för motsvarande löne- eller tjenstegrader vid Riksgälds-kontoret.
På grund af ofvan omförmälda, intill närvarande tid bibehållna, likhet i de ordinarie lönerna för innehafvarne af enahanda tjenstebefattningar inom Rikets Ständers Bank och Riksgälc/s-kontor, och under åberopande derjemte af de i nuvarande Banko-Utskotts Memorial N:o 44, sidd. 22—24 uppgifna, å det sednare verkets betjening jemväl tillämpliga, förhållanden, hafva Fullmägtige föreslagit: att ordinarie åflo ningen för hvardera af här nedan uppräknade tjenstemän måtte från och med början af nästkommande år få utgå med följande belopp, nemligen: för de äldste inom fornta tjenstegradcn, till hvilka hänföras halfva antalet samt den öfverskjutaride, derest hela antalet är ojemnt, med . . .
R:dr 1,500: — för de tjenstemän inom andra tjenstegraden, hvilka icke innehafva befattning utom verket: dels för dem, som tjenat i denna grad 5 år och deröfver till 10 år, med . . . . , » 2,500: — dels för dem, som tjenat i sistnämnda grad 10 år och deröfver, med » 3,000: — samt för de tjenstemän inom tredje tjenstegraden, hvilka ej heller innehafva befattning utom verket: dels för dem, som tjenat i denna grad 5 år och deröfver, med » 3,500: — dels för dem, som tjenat i graden 10 år och deröfver, med » 4,000: — Och hafva Fullmägtige, till ledning för beräknandet af den förökning af Riksgälds-kontorets förvaltningskostnader, som nu ifrågaställa löneförhöjningar skulle högst kunna komma att medföra, meddelat, att, enligt den af Rikets Ständer för Riksgäldskontoret sednast utfärdade aflöningsstat, utgör antalet af tjenstemännen inom den lägsta löne- eller tjenstegraden, hvarest ordinarie lönerna genom samma stat äro bestämda till 1,000 R:dr, 5, nemligen 2 Kanslister, 1 Kammarskrifvare och 2 Kontorsskrifvare; inom den nästföljande graden eller, enligt den för tjenstegraderna i Banken under denna riksdag antagna ordningsföljd, andra tjenstegraden, 6, nemligen, 1 Ombudsman, 2 Notarier, af hvilka den ene tillika är Registrator vid Fullmägtiges expedition, och 3 Bokhållare, hvilka aila tjenstemäns nuvarande ordinarie löner uppgå till 2,000
R:dr för hvardera; samt inom tredje tjenstegraden, enligt samma ordningsföljd, 2, nemligen Kamererarne i Boksluts- och Revisionskontoren, hvilka hittills åtnjutit hvardera 3,000 R;dr i ordinarie lön.
Då Fullmägtige i Riksgälds-kontoret ansett de uti Banko-Utskottets ofvanberörda Memorial N:o 44 (sidd. 22—24) anförda förhållanden jemväl vara tillämpliga på betjeningen inom Riksgälds-kontoret, torde Utskottet här böra i minnet återkalla, huruledes den åsigt i afseende på Bankens tjenstemän gjort sig gällande, att, då 4 Stats-Utskoltets Memorial N:o 223. tjenstemannens tid helt och hållet tages i anspråk för Bankens tjenst, honom ock bör tilläggas en inkomst, tillförsäkrande tarflig bergning; samt att det utgjorde för ett penningeförvaltande verk en fördel af ej ringa vigt, att dess tjenstemän äro väl lönade.
Beträffande tjenstemännen i lägsta tjenstegraden, vore desamma visserligen, enligt nu gällande föreskrifter, berättigade att emottaga och bibehålla annan ordinarie befattning, såvida densamma icke vore för verkets tjenst hinderlig; och detta stadgande hade ansetts kunna oförändradt bibehållas, ty den insigt angående olikartade göiomåls behandling, tjenstemännen genom tjenstgöring på mera än ett ställe vore i tillfälle att förvärfva, borde blifva af nytta för det verk, åt hvilket han komme att egna sin odelade verksamhet; och då, i följd af de verkställda reorganisationerna inom verket, befordran till kontorsskrifvaregrad vanligen icke vunnits förr än efter mångårig tjenstgöring såsom extraordinarie tjensteman, samt flere af tjenstemännen i denna grad komme att lång tid qvarstå i graden, syntes det lämpligast, att ungefärligen halfva antalet tjenstemän inom gradeu tillädes en löneförhöjning af 300 R:dr.
För tjenstemännen inom bokhållare- och kamereraregraderna hade deremot annan grund för löneförhöjnings bestämmande inom hvardera graden ansetts böra följas.
Tjensteman, skicklig och passande såsom Bokhållare eller Kamererare, kunde ej alltid vara fullt lämplig till befattning i nästföljande grad och borde derföre icke, för att komma i åtnjutande af högre lön för tjenstgöring, som han möjligen saknade tillräcklig förmåga att till verkets fördel förrätta, tvingas att frångå plats, der han vore för verket nyttig, men hvarvid han nu icke kunde rättvisligen bibehållas, då tillfälle saknades att tilldela honom behöflig och afven förtjent löneförhöjning.
Då, inom ett sådant yerk som Banken, göromålen kunde på de särskilda tjenstemännen i allmänhet ganska lätt så fördelas att, för bestridandet af tjenst i lägre grad, samma omdömesförmåga i vanliga fall toges i anspråk, som för handläggningen af göromål tillhörande tjenstemännen i näst deröfver varande grad; och då redbarhet och ordning vore oeftergifliga vilkor hos Bankens samtlige tjenstemän, hade tjenstemännen, under sådana förhållanden, skäliga anspråk på den uppmuntran för lång ocb berömvärd tjenstgöring, som endast genom löneförhöjaing kan honom beredas.
Detta mål ernåddes lättast, derest lönen inom hvardera af dessa tjenstegrader, efter vissa års tjenstgöring inom graden, höjdes, först med halfva skilnaden emellan lägsta lön i graden och lägsta lön i nästföljande grad och sedermera, efter ytterligare vissa års tjenstgöring, med hela skilnaden emellan omförmälda löner, så att tjensteman i bokhållaregrad slutligen uppnår lägsta lön i kamereraregrad och tjensteman i denna grad lägsta lön i högsta graden.
Om det derföre stadgades, att för tjensteman i bokhållare- och kamereraregraderna, lönen efter fem års tjenstgöring inom graden förhöjdes med 300 R:dr och efter vidare fem års tjenstgöring med 300 R:dr, så skulle tjensteman i bokhållare- och kamereraregraderna, efter 10 års tjenstgöring inom graden, komma i åtnjutande af en lön, till beloppet lika med lägsta lön i närmaste högre grad, och således icke i förvärfvandet af större lön hafva anledning eftersträfva befattning, till hvars bestridande han jemförelsevis egde mindre användbarhet, än till Stats-Utskottets Memorial N:o 223. 5 den tjenst han redan innehade.
Banken bereddes härigenom den dubbla fördelen att kunna vid, exempelvis, bokhällaretje-nst bibehålla en vid dertill hörande göromål von och för tjensten i allo lämplig person, och att erhålla till ledig tjenst i kamereraregraden en yngre och för verket jemförelsevis på sådan plats mera duglig person; och tjenstemännen skulle i lättadt tillträde till förhöjd aflöning och skyndsammare avancement vinna nu saknade fördelar; dock borde lönetillökning ej tillkomma någon tjensteman inom dessa grader, som innehade befattuing utom verket.
Stats-Utskottet, som, lika med Fuilmägtige i Riksgälds-kontoret, funnit de förhållanden, som påkallat förändring i aflöningssättet för de tre lägre tjenstegraderna inom Rikets Ständers Bank, fullt tillämpliga äfven på Riksgälds-kontorets tjenstemän i motsvarande lönegrader, har ansett ytterligare skäl för antagande af enahanda grunder för aflöningen inom sistnämnda verk förefinnas dels i den omständigheten, att tjenstemännens antal inom Riksgälds-kontoret endast utgör 17 personer, i följd hvaraf tillfällena till befordran derstädes, jemförelsevis med ett större embetsverk, mera sällan inträffa, dels i den omständigheten, att göromålen inom Riksgälds-kontoret, till följd af dess under de sednast förflutna riksdagarne och äfven under den nuvarande, i flera rigtningar högst betydligt utvidgade verksamhet, onekligen taga den fåtaliga personalens verksamhet och arbetsförmåga i anspråk i vida högre grad, än inom de flesta andra embetsverk, der tjenstemännen dels under vissa tider på året hafva fullkomlig ledighet, dels kunna i hemmet förrätta en stor del af sina tjenstegöromål, i följd hvaraf deras dagliga närvaro på cmbetsrummet icke så, som i Riksgälds-kontoret och Banken, är af behofvet påkallad.
Då Utskottet, på grund af dessa och i öfrigt förekomna omständigheter, finnér giltig anledning förhanden att hufvudsakligen tillstyrka bifall till den af Fuilmägtige i Riksgälds-kontoret förordade likställighet i löneförmåner emellan Riksgälds-kontorets och Bankens tjenstemän, anser sig Utskottet böra fästa uppmärksamhet derpå, att, enligt 8 mom. i 278 § af det för Riksgälds-kontoret nu gällande reglemente, icke blott de tjenstemän, som tillhöra kontorsskrifvaregraden, utan äfven Ombudsmannen må emottaga och bibehålla andra ordinarie tjenster, såvida icke
Fuilmägtige finna desamma för tjenstgöringen inom Riksgälds-kontoret hinderliga, men att de öfriga tjenstemännen vid detta verk ej få innehafva annan ordinarie tjenstebefattning; dock må den ordinarie tjensteman derstädes, som för närvarande innehar befattning utom verket och enligt förut gällande stadganden icke varit skyldig denna befattning frånträda, densamma äfven efter tillträdandet af den på nya staten uppförda lön bibehålla, under vilkor dels alt, derest hans utom
Riksgälds-kontoret innehafvande syssla skulle vara för tjenstgöringen derstädes hinderlig, från endera tjensten afgå, när Fuilmägtige sådant äska, och dels att, vid befordran inom detta verk, frånträda ordinarie tjenstebefattning utom detsamma.
Då Utskottet anser dessa föreskrifter fortfarande böra tillämpas, har Utskottet trott sig böra föreslå, att, såsom vilkor för tillgodonjutande af de förordade löueförhöjmngarne for dem, som tjenal dels 8, dels JO år inom andra 6 Stats-Ulskottets Memorial h:o 223. och tredje lönegraderna, bör stadgas, att sådan förhöjning icke må tillkomma den tjensteman, »som innehar annan ordinarie tjenstebefattning».
Härförutan har hos Utskottet kommit under öfvervägande den omständigheten, att, enligt såväl 229 § af nu gällande reglemente, som 170 § af det vid innevarande riksdag utaf Stats-Utskottet föreslagna nya reglemente för Riksgäldskontoret, de of Fullmäktige utsedde
Deputerade, som skola ombesörja upplåningen af de för jernvägsbyggnaderna erforderliga medel, blifvit berättigade att, derest göromålens gång sådant fordrar, antaga nödiga biträden, för hvilkas godtgörande lämpliga arfvoden må af Fullmägtige, efter hvarje års förlopp, beviljas.
Ehuruväl ordalydelsen af detta stadgande antyder, att till dessa biträden kunna utses såväl Riksgälds-kontorets tjenstemän, som personer utom verket, har dock Utskottet ansett den inskränkning i afseende på rättigheten att derför uppbära särskildt arfvode böra stadgas, att den tjensteman, som kommer i åtnjutande af den högre aflöningen i första tjenstegraden eller af löneförhöjning till följd af fem- eller tio-årig tjenstgöring inom andra och tredje tjenstegraderna, icke må uppbära särskildt arfvode för det biträde, som bemälde
Deputerade af honom kunna erhålla.
Med tillämpning af de åsigter, Utskottet nu uttalat, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte å ordinarie stat åt tjenstemännen inom första, andra och tredje tjenstegraderna inom Riksgäldskontoret anslå följande löner, nemligen: inom Första tjenstegraden: åt 2 Kanslister, 1 Kammarskrifvare och 2 Kontorsskrifvare: de 2 yngste, hvardera R:dr 1,000: — de 3 äldste » » 1,300: — inom Andra tjenstegraden: åt 1 Ombudsman, 2 Notarier och 3 Bokhållare: de som tjenat i graden kortare tid än 5 år och alla som innehafva annan ordinarie tjenstebefattning, hvardera . .
R:dr 2,000: — de som tjenat i graden 3 år och deröfver, hvardera » 2,300: — de som tjenat i graden 10 år och deröfver, hvardera » 3,000: — inom Tredje tjenstegraden: åt 1 Boksluts-kamererare och 1 Revisions-kamererare: de som tjenat i graden kortare tid än 5 år och de som innehafva annan ordinarie tjenstebefattuing, hvardera . .
R:dr 3,000: — de som tjenat i graden 3 år och deröfver, hvardera » 3,300: — de som tjenat i graden 10 år och deröfver, hvardera » 4,000:
— Derjemte hemställer Utskottet, att sednare delen af den utaf Utskottet förut föreslagna 170 § i det nya reglementet må erhålla följande lydelse: Stats-Utsköttel> Memorial Pi:o 223.
7 På Deputerade ankommer att, derest göromålens behöriga gång sådant fordrar, antaga nödiga biträden, för hvilkas godtgörande lämpliga arfvoden må af Fullmägtige, efter hvarje års förlopp, beviljas; dock må tjensteman, som kommit i åtnjutande af den högre aflöningen i första tjenstegraden, eller af löneförhöjning till följd af femårig eller tioårig tjenstgöring inom andra och tredje tjenstegraderna, icke tilläggas särskildt arfvode för det biträde, Deputerade af honom kunna erhålla.
Beträffande allöningen för den vid Riksgälds-kontoret anställda vaktbetjening, hafva Fullmägtige erinrat, att de ordinarie lönerna för den till nämnda betjening inom Banken hörande personal visserligen äro högre, än de, som i nu gällande aflöningsstat finnas upptagna för Riksgälds-kontorets vaktmästare samt kammar- och husdrängar; men då någon förhöjning af lönevilkoren för vaktmästarne i Banken under nuvarande riksdag icke blifvit beviljad, oell då vaktbetjeningen vid Riksgälds-kontoret för närvarande åtnjuter särskilda förmåner, utöfver den för denna betjening i staten uppförda aflöning, hade Fullmägtige, oaktadt den derom af Riksgälds-kontorets Kommissariat jemväl hos Fullmägtige gjorda framställning, ansett sig icke böra förorda och tillstyrka den sålunda äfven för bemälda betjening ifrågaställa löneförbättring.
Dock som alltsedan slutet af 1830-talet, då en kammardrängstjenst, hvars innehafvare var anställd till tjenstgöring hos Fullmägtige, indrogs, husdrängens vid Riksgäldskontoret biträde för vaktgöringen och uppassningen vid Fullmägtiges sammankomster samt deras expedition måst anlitas, och särskild årlig vedergällning för detta biträde städse ansetts böra bemälde husdräng tillerkännas, helst den för honom i staten upptagna aflöning understege kammardrängslönen, så, och på det att den till »belöning »för extra arbeten och till uppmuntran för extraordinarier, som ådagalagt synnerlig »flit och skicklighet» anvisade årliga anslagssumma — hvaraf en betydlig del hittills medtagits genom vedergällningen för sagda alltjemt erforderliga vaktgörings- och upppassningsbiträde — måtte hädanefter varda till hela sitt belopp disponibelt för dermed egentligen afsedda ändamål, hafva Fullmägtige hemställt, att, för biträde vid vaktgöringen och uppassningen hos Fullmägtige och vid deras expedition, ett särskildt arfvode af Tvåhundrafemtio
Riksdaler årligen måtte beviljas och i Riksgälds-kontorets aflöningsstat uti arfvodes-kolumnen upptagas.
Af Banko-Utskottets ofvan åberopade Utlåtande N:o 65 inhemtas visserligen, att för vaktbetjeningen inom Banken lönerna blifvit bestämda sålunda, att Öfvervaktmästaren åtnjuter i lön 800 R:dr och dessutom såsom Brandmästare 450 R:dr; de yngre vaktmästarne hvardera i lön 600 R:dr och såsom arfvode 50 R:dr samt de äldste hvardera såsom lön 700 R:dr och såsom arfvode 75 R:dr, dervid iakttages, att till de äldste räknas halfva antalet samt den överskjutande, derest vaktmästarnes hela antal är ojemnt.
På Riksgälds-kontorets stat finnas deremot uppförde: 1 Vaktmästare med ordinarie lön 675 R:dr och 75
R:dr såsom arfvode; 3 Kammardrängar, som hvardera uppbära i lön 525 R:dr och 75
R:dr såsom arfvode; Stats-Utskottets Memorial N:o 223. samt 2 Husdrängar, hvilka hvardera hafva i lön 450 R:dr och 50 R:dr såsom arfvode.
Utskottet af gällande tjenstgörings-ordning inhemtat, åligger det de 3:ne Kammardrängarne att bestrida uppassningen hos Kommissarierne och de dem underlydande Kontor, dervid de hafva åliggande att elda och städa rummen, transportera till Banken de penningar, som af Riksgälds-kontoret böra derstädes insättas o. s. v., hvarjemte de äro förbundne att hvar i sin ordning förrätta vakthållningen, så att en af dem är i Kontoret tillstädes hela tiden på dygnet.
Vaktmästaren bestrider deremot uppassningen hos Fullmägtige och vid deras expedition, afhemtar all Kontorets post samt ombesörjer eldning och städning i Fullmägtiges rum och håller närmaste tillsyn deröfver, att den öfriga vaktbetjeningen fullgör sina åligganden.
Hus drängarne, af hvilka den ene bör bo i Rikets Ständers hus och den andre i det af Riksgälds-kontoret begagnade hus, skola ansvara för renhållningen af den hvardera egendomen tillhörande gård och derinvid belägna gator, hugga och uppbära ved samt hemta vatten, äfvensom biträda med den uppassning, som af dem kan skäligen äskas.
Ehuruväl nu, enligt hvad Fullmägtige upplyst, biträde af den vid Riksgäldskontoret anställda husdräng måst, alltsedan en kammardrängstjenst i slutet af 1830- talet indrogs, påkallas för vaktgöringen och uppassningen hos Fullmägtige, samt särskild årlig vedergällning för detta biträde städse ansetts böra bemälde husdräng tillerkännas, enär den för honom i staten upptagna aflöning understiger kammardrängslönen, har, vid det förhållande att Utskottet härnedan kommer att tillstyrka förhöjning i anslaget till belöning för extra arbeten, utaf hvilket anslag vedergällning till bemälde husdräng hittills utgått, Utskottet ansett sig icke böra till Fullmägtiges i ofvanberörda hänseende gjorda framställning tillstyrka bifall.
1 sammanhang med ofvan anförda framställningar hafva Fullmägtige fästat upp märksamhet derpå att, ehuru den särskilda inkomst, som från äldre tider under namn af ljuspenningar åtnjutits af alla i allmän tjenst anställda personer, numera upphört för de ordinarie tjenstemännen samt vaktbetjeningen vid Riksgälds-kontoret, och ehuru redan vid 1850 osh 1851 års riksdag beslöts, att
Ijuspenningarne för extraordinarie tjenstemän och vaktbetjente icke skulle vid Statens embetsverk komma att vidare utgå, utan extraordinarier i stället tilldelas gratifikationer, dertill ett särskildt ärligt anslag då beviljades och å Riks-staten uppfördes, hade någon sådan tillgång allt hittills icke blifvit af Rikets Ständer anvisad för att vid Riksgälds-kontoret kunna mot dylika gratifikationer utbyta de extraordinarie betjeningen derstädes tillerkända ljuspenningar, hvarföre dessa fortfarande utgått med tillämpning af Rikets Ständers derom vid 1840 och 1841 års riksdag fattade beslut, hvarigenom 8 tjenstgörande extraordinarie Kanslister och Kontorsskrifvare samt 4 extra Kammardrängar årligen tillädes kontant ersättning, de förre för 10 tt hvita vaxljus och de sednare för 1* Ltt talgljus Slats-Uiskottett Memorial N:o 223. 9 talgljus hvardera.
För att denna, numera icke bland andra allmänna verks förvaltningskostnader förekommande, utgiftstitel jemväl mätte kunna upphöra vid Riksgäldskontoret, och då den, enligt reglementets 276 §, till extra arbeten och uppmuntran för flitiga extraordinarier anslagna summa, som vid 1823 års riksdag förhöjdes från 750 till 1,000 R:dr årligen, i anseende till de betydligt förökade göromålen och de nya åligganden Riksgälds-kontoret under sednare tider erhållit, för närvarande icke lemnade erforderlig tillgång för de utbetalningar, för hvilka detta anslag blifvit beviljadt, hafva Fullmägtige hemställt, att detsamma måtte från och med nästa år varda ökadt till Ett tusen femhundra R:dr.
Utskottet, som funnit Fuilmägtiges framställning om