Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna undersökning likasom det derpå grundade förslag, har för.mig visat sig så tillfredsställande, att jag ansett mig böra underställa det sednare Rikets Ständers pröfning, sedan jag dock i detsamma gjort sådana ändringar, som förekommit mig lämpliga att än mera försäkra myntvärdets upprätthållande, och att förekomma missbruk af sedelutgifningsrätten, under det jag på samma gång ansett att utsträcka friheten att stifta enskilda Banker, utöfver hvad Kommitterade föreslagit. 1 likhet med Kommitterade anser jag de förnämsta olägenheterna af Riksbankens nuvarande organisation bestå deri, att Bankens sedlar ega tvångskurs; att bankaffärernas bedrifvande hufvudsakligen för allmän räkning utesluter en behöriginverkan derpå af den enskilda verksamheten och driften, samt att Bankens principaler, Rikets Ständer, sjelfve hafva en nära nog oinskränkt rätt till lagstiftning rörande Bankrörelsen.
Tvångskursen för Bankens sedlar kan icke upphäfvas utan en grundlagsförändring, sorn torde möta svårighet att åstadkomma; och Kommitterade hafva derföre föredragit att göra tvångskursen oskadlig derigenom, att de från Riksbanken skilj t lånerörelsen och gjort till Bankens bestämmelse, att, till förvar och förvaltning mottaga ädla metaller i myntad och omvntad form, samt att förse landet med sådane sedlar, som för mynt eller laggildt betalningsmedel i riket må erkännas.
Genom stadgande, att Banken ej må utgifva sedlar till större belopp, än som fullt motsvaras af Banken tillhörig eller der nedsatt valuta, undanrödjes helt och hållet den våda, som är oskiljaktig från utgifvandet af sedlar utöfver metallisk valuta.
Och dä det jemväl blifvit, föreskrilvit, att den metalliska valutan alltid .skall bibehållas vid det belopp af minst Tio millioner R:dr R:mt, som hittills visat sig tillräckligt för rörelsens upprätthållande, synes någon annan anmärkning mot förslaget icke kunna göras, än att Banken icke blifvit försäkrad om utvägar att. under alla förhållanden, kunna fullgöra sistberörde föreskrift.
Denna anmärkning har jag trott böra undanrödjas och liar fördenskull föreslagit, att Riksbanken skall 132 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 69. erhålla 10 millioner i sådana tillgångar, soia kunna sätta den i tillfälle att vid det stadgade beloppet uppehålla de sedlar, som skola gälla såsom laggildt betalningsmedel.
I sammanhang dermed har jag ock föreslagit sådana åtgärder, som för Bankens oberoende i denna del af dess verksamhet funnits nödige.
För att vid Bankrörelsens bedrifvande tillgodogöra den enskilda verksamheten, erbjuda sig väl flera utvägar, men af grunder, som innefattas i Finans-kommittéens betänkande, sä väl sorn ock i de särskilda motiver, jag bifogat mitt förslag, torde det för närvarande lämpligaste sättet vara framstäldt i Kommitterades förslag, att Rikets Ständer förena sig med enskilde för bildande af en Bank, som eger nog styrka att öfvertaga Riksbankens nuvarande lånerörelse och att understödja näringarne.
Dä det dock icke kan vara fördelaktigt, att denna Bank blifver af den omfattning, att den icke allenast kan, utan lör sitt sjelfbestånd jemväl måste söka att ned hålla andre Bankinrättnigar, har jag något minskat det belopp, sorn efter förslaget skulle utgöra Bankens grundfond.
Då den sålunda föreslagna Allmänna Svenska Banken skulle underkastas en lagstiftning, som komme att bero af Kongl. Maj:ts samt Rikets Ständers gemensamma samtycke, skall ock den Rikets
Ständer i grundlagen förbehållna rätt att lagstifta för Riksbanken, vara utan inflytande pä lagstiftningen för bankrörelsen, utom i fråga om upprätthållandet af myntvärdet, som fortfarande blifver föremål för Riksbankens verksamhet.
I sammanhang med de föreslagna förändringarne af Riksbanken hafva Kommitterade gjort förslag om en ny lag för de enskilde Bankerne.
Enligt detta skulle de Banker, som vilja röra sig med egna sedlar, vara berättigade att utgifva sådane till belopp af högst 75 procent af hela grundfonden, emot det att minst 20 procent af densamma skulle bestå i lätt säljbara obligationer.
Tili följd af detta stadgande skall den mångfald af sedlar, sorn nu utgör föremål för klagan, komma att fortfara.
För undanrödjande af denna olägenhet äfvensom ännu mera, för att sätta sedelemissionen i det förhållande till den metalliska kassan, sorn kan finnas hos Riksbanken förvarad, liar jag trott de enskilde Bankernes sedelutgifningsrätt lämpligen kunna och böra göras beroende af samma vilkor, som den Allmänna Svenska Banken vid sin sedelemission mäste underkasta sig och löija.
Detta ändamål har jag ansett på ett enkelt sätt kunna vinnas derigenom, att Allmänna Svenska Banken älägges att tillhandahålla de enskilde Bankerne sina sedlar, hvarmed de alltså hufvudsakligen skulle komma att röra sig;, hvaremot förstnämnde
Bank mäste berättigas att indraga sedlar, dä sådant erfordras, från de enskilde Bankerne i samma män, som Bankens egen sedelrörelse minskas.
Det har härigenom blifvit nödvändigt att bereda Allmänna Svenska Banken säkerhet för de till enskilde Bankerne utgifne sedlar, och derföre har desse sédnares sedelutgifningsrätt blifvit förenad med det vilkor, att deposition af lätt säljbara obligationer skall ske till hela det belopp, hvartill sedelemissionen vill begagnas.
Om detta kan medföra någon inskränkning i de fördelar, sorn nu tillkomma de enskilde Bankerne, och om stiftandet af nya Banker således mera kommer att bero af orternas behof af dessa medel för omsättningens lättande, än af spekulationen på vinst, så skall deraf väl kunna följa, att de nuvarande Bankernas rörelse undergår någon minskning, men å andra sidan^ skall ock småningom ett större antal af mindre Banker uppkomma, sedan något hinder för dylika anstalters inrättande icke finnes eller behöfver läggas i en föregående pröfning af deras nytta.
En sådan pröfning blifver helt och hållet öfverflödig, då sedelemissionen icke genom ett ökadt antal Banker kan erhålla någon äfventyrlig utsträckning.
J\s' 69. 133
Med åberopande i öfrigt af den redogörelse för innehållet af mitt förslag, sorn är detsamma bifogad, får jag genom denna motion vördsamt hemställa, att det af Finans-kommittéen upprättade förslag till
Bankväsendets ordnande mätte med de förändringar, hvarför jag nu i korthet redogjort, varda antaget såsom grund för Riksbankens omorganisation och bankrörelsens ordnande, i enlighet med det härvid bilagda förslaget.
Om remiss till vederbörligt, Utskott anhalles vördsamt.
Stockholm den 22 November 1862. A. W.
Kjörrk.
Den sednast af Kongl. Majit förordnade Finans-kommittéen har, på ett för mig öfvertyga lide sätt. ådagalagt de hufvudsaklig,iste fel, som vidlåda landets nuvarande banksystem; oell då; det förslag för bankväsendets ordnande, som af nämnde kommitté blifvit framstäldt, synes mig vara till sina hufvndgrunder tillfredsställande, har jag trott mig böra påkalla pröfning af detsamma af herrar Fullmägtige i Rikets Ständers Bank, för att sedermera begagnas såsom grund för de förslag, sorn det kan ankomma på herrar Fullmägtige att till Rikets Ständers Banko-Utskott afgifva.
Dä likväl anledning synes förekomma att i förslaget göra åtskillig» förändringar, har jag verkställt dessa efter min ringa insigt, hvarigenom jag tror mig hafva gjort förslaget pä en gång lämpligare och mera omfattande.
De hufvudsakligäste af dessa förändringar härflyta derifrån, att jag ansett Rikets Ständers Bank böra sättas i tillfälle att med egna tillgångar uppehålla metalliska kassan vid det minsta belopp, hvartill den må nedgå, och att jag trott anledning äfvensom utväg förefinnas att inskränka ile enskilde Bankernes sedelutgifningsrätt, på samma gång jag velat endast genom allmänna bestämmelser begränsa rättigheten att stifta sådana banker.
En kort redogöielse för förslagets motiver och innehåll, sådant det härjemte allomnas, har jag .sammanfattat, i nedanstående punkter. A.)
Då'det icke obetingådt medgifves, att Riksbankens sedlar nu åtnjuta tvångskurs, forde det icke vara ur vägen att man gör för sig reda, huru fordringar komma att gälda-', sorn tillkommit under fortgående in vexling, men skola betalas, efter det denna blifvit, inställd.
Till följd af grundlagens bud mäste sedlarne gälla såsom mynt, ehuru de dä visserligen icke motsvara detta.
De mäste tagas i betalning efter deras lydelse och icke efter deras värde och dermed torde det väl ock vara klart, att en tvångskurs i verkligheten förefinnes. B.)
Den hufvudsakligaste olägenheten af det nuvarande’ förhållandet synas de fleste tinna deri, att grunderna för sedelemissionen utöfver metallisk valuta aldrig kunna bestämmas med den visshet och noggranhet, att icke lära kan uppstå för realisationens bestånd genom tillämpningen af de gifna grunderne, äfven om de noga följas. C.)
Den osäkerhet, som sålunda naturligen förefinnes, föranleder en oro vid Bankvalutans minskning, hvilken oro utöfvar ett menligt inflytande pä, det allmänna förtroendet, både in- och utrikes. D.)
Ehuru minskningen i den metalliska valutan medför indragning af sedlar, kan dock sedelemissionen utöfver metalliska valutan förblifva lika stor efter, som föreminskningen.
Detta vållar, särdeles då räntan är lix, att allmänheten icke 134 Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
JVs 69. lernnar tillräcklig uppmärksamhet ät förändringarne och vexlingarne förrän dessa blifva så betydliga, att depå samma gång väcka oro.
Af en sådan ofullkomlig insigt skall tidt och ofta föranledas öfverspekulation och deraf åter fmaneiella kriser.
Oron skall i allt. fall icke kunna afliigsnas, äfven dä ingen giltig anledning för densamma är för banden. E.) Om än Bankens ställning för det närvarande är, och efter hvad man bör kunna antaga, alltid bör blifva sä fast, att någon verklig fara för realisationens bestånd icke uppstår, är det dock en sanning, att landet redan tagit i anspråk utländsk kredit tili betydligt belopp och ytterligare kommer att behöfva utländska lån; och dä denna kredit beböfver vårdas, torde det icke vara ur vägen, om man sä ordnar, att myntvärdet är försäkradt mot alla vexlingar; hvilket det icke kan ovilkorligen vara, så länge kreditsedlar, utgifne utöfver metallisk valuta, gälla såsom mynt. F.)
Dessa olägenheter kunna föfekommas antingen derigenom, att grundlagens bud, att Rikets Ständers Bankssedlar skola gälla såsom mynt, upphäfves, eller ock derigenom att, på sätt af den så kallade Finanskommittéen föreslaget blifvit, sådana sedlar icke utgiivas till högre belopp, än som af metallisk valuta motsvaras. G.)
Den förra af dessa utvägar fordrar mycken tidsutdrägt och en öfverensstämmelse i meningar, som torde vara svär att ernå; möjligen skulle den ock lätt kunna origtigt uppfattas, så väl till sin grund som till sina resultater, och alltså genom en sådan åtgärd förtroendet till Rikets Ständers Bank och till dess förmåga att inlösa de utgifne sedlarne minskas. II.)
Den andre af kommitterade föreslagna åtgärden bör oemotsägligen hafva den motsatta verkan, att för ali framtid hälla Rikets Ständers Bankssedlar i värde lika med mynt, och således göra grundlagens bud till en verklig sanning. I.)
Den fordrar dock, att Rikets Ständers Bank afsäger sig den omedelbara fördel, som uppkommer af en sedelemission utöfver den metalliska valutan, och förslagets lämplighet eller olämplighet synes i allmänhet bero deraf, huruvida denna fördel eller vinst bör skattas lägre eller högre, än det äfventyr och de olägenheter, som frän en sådan sedelemission äro oskiljaktiga. K.)
Om det nu skulle anses, att de fördelar, som uppkomma af förslaget, icke äro nog stora eller, rättare sagdt, vigtiga, för att
Staten skulle afsäga sig rättigheten att draga fördel af en kredit, som ostridigt är stödd pä redbara tillgångar, så bör dock deraf icke obetingadt följa förslagets förkastande, innan man först undersökt, huruvida icke Banken, genom användande af samma tillgångar, kan utan begagnande af rätt till sedelemission bereda sig inkomst, jemförlig med den Banken, med begagnande af samma rätt, hittills förmått realisera. L.)
Denna frågas besvarande beror naturligtvis pä sättet lör användandet af tillgängarne, men pä förhand synes man väl kunna antaga, att, om Banken ä sitt hittills egda kapital, 25millioner R:dr, haft i behållen vinst i medeltal circa 1,750.000
R:dr, eller 7 procent, Banken skall kunna bereda sig en inkomst på sitt kapital af åtminstone 5 procent, dä uppoffringen af rättigheten till sedelemission utöfver metalliska valutan skulle kosta Banken omkring en half million årligen, hvartill möjligen komma 50,000 R:dr såsom kostnader för den föenklade förvaltningen.
Fragan, sorn skall besvaras efter pröfning af det föregående, skulle under dessa förutsättningar blifva den, om de fördelar, som genom den ifrågavarande sedelemissionens upphörande stå att vinna, äro värde en uppoffring af 550,000 R:dr årligen?
Då genom denna uppoffring alla andra värden vinna fasthet och bestånd, anser jag för min del en sådan uppoffring icke böra utgöra hinder för ernående af detta mål.
Motioner i Borgare-Ståndet 18G2. ,]\? 69. 135 M.) Bland de olika sätt, hvarpå Banken, efter upphörande af rättigheten till sedelemission utöfver den metalliska valutan, kan göra sitt egande kapital fruktbart, torde hufvudsakligen tre böra komma under öfvervägande: l:o att smånin gom realisera hela fordiingsbeloppet och förvandla det i silfver, och derefter antingen deponera en större del deraf i utländska fonder eller hos utländska bankirer mot ränta, eller ' ock för detsamma köpa inhemska fondpapper, elier till och med utlåna en del till andra bankinrättningar eller mot realsäkerheter.
Ingendera af dessa åtgärder står i strid med Bankens ändamål, att. för andra tillhörande metallisk valuta vara en depositions- och vexelbank; 2:o att begagna tillgångarne för stiftande af en annan Bank och i ett sådant, företag, med sig förena enskilda (Finans-kommittéens förslag;) 3:o att föranleda stiftandet af en sådan Bank och att deri ingå såsom kommandit-delcgare.
(Herr Lallerstedts förslag.) N.)
Om banken skulle realisera och indraga sina. fordringar måste dertill utgå en jemförelsevis lång tid, och möjligheten deraf beror i allt fall derpå, att annan eller andre Banker med tillräcklig styrka att lemna näringarne det understöd, Banken hittills deni tillhandahållit, kunde uppkomma..
För det närvarande synes sådant icke vara tänkbart, utan att Banken i dessa inrättningar deltager pä denna eller andra sättet och derföre torde ettdera af dessa böra väljas. O.) Obestridligt skulle styrelsen och förvaltningen af en sådan Bank kunna betydligt förenklas, om det lemnäs ät enskilde att helt och hållet stifta och sköta den och Banken deri ingär endast, såsom kommandit-delegare.
Dä likväl Banken, dels för sin egen skuld, dels ock för att sätta den nya anstalten i tillfälle att med kraft öfvertaga och upprätthålla Bankens nuvarande förhållande till dess debitorer, måste i densamma ingå med ett stort, belopp, och alltså fä ett sä stort och öfvervägande intresse, att detta icke skall kunna anses tillräckligen bevakadt och skyddadt under de vilkor, som kunna stadgas för en konunandit-delägare. kan förslaget derom, ehuru icke utan fördelar, sannolikt icke anses antagligt. P.)
Det tredje alternativet att Banken stiftar en ny Bank och dervid förenar sig med enskilde synes deremot medföra lösning af de flesta svårigheter, och torde derföre ett derpå grundadt förslag kunna påräkna en mogen och omfattande pröfning.
Q.) lått sådant ordnande af Bankväsendet niedgifver, att, utan ändring af Grundlagen, undanrödja de väsendtligaste felen i det nuvarande Bankväsendet, enär den åt riksbankens sedlar gillia tvångskurs blifver oskadlig; vid Bankaffärernas bedrifvande den enskilda verksamheten och driften kan tagas till biträde, utan att Bankens säkerhet äfventyras; och Bankrörelsen kan göras beroende af den allmänna lagstiftningen. B.)
Förslaget, upprättadt i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det af Finanskommittéen framställda, afser a) att Rikets Ständers Bank, som förvaltas på sätt 72 §.
Regeringsformen stadgar, får till hufvudsaklig bestämmelse att till förvar och förvaltning mottaga ädla metaller i myntad och omyntad form och att förse landet med sådane sedlar, som för mynt eller laggill! betalningsmedel i Riket må erkännas; b) att under namn af Allmänna Svenska Banken bildas en Bank i ändamål att öfvertaga den frän Rikets Ständers Bank afskiljdä lånerörelse samt att, bedrifva denna och annan Bankrörelse; 8 ) Ilufvudsakliga grunderna för Rikets Ständers Banks rörelse skulle vara följande: a) Rikets Ständers Bank skulle derefter ej utgifva sedlar eller depositions - 136 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 69. bevis å silfver eller guld till större belopp, än som fullt motsvaras af Banken tillhörig eller der nedsatt valuta i ädla metaller. b) Bankens grundfond utgör minst
Tio millioner Riksdaler Riksmynt. c) Bankens metalliska valuta af sådan beskaffenhet, att sedlar deremot fä utfärdas skall alltid bibehållas vid ett belopp af minst Tio millioner Kalr Runt. d)
Af grundfonden skall till en början hälften och sedermera det öfriga, i den mån det kan realiseras, utgöras af lätt säljbara räntebärande obligationer. e) Rikets Ständers Bank må ej befatta sig med upplåning eller utlåning af penningar, så vidt icke upplåning erfordras för fullgörande af föreskriften rörande minsta beloppet af metalliska valutan, och utlåningen föranledes af en ändamålsenlig förvaltning af de sålunda upplänte medlen eller af Grundfonden till den delden för tillfället må vara i metallisk valuta förvandlad.
Utlåningen indrages sä fort ske kan och för Grundfondsmedlen inköpas äter obligationer. f) För tillverkningen af sedlar öfvertager Banken Tumba pappersbruk samt Bankens tryckeri. g) Med Bankens förvaltning förenas kontrollen öfver tillverkning och utgifning af Allmänna Svenska Bankens sedlar äfvensom (om så finnes lämpligt) öfver all afslutad räkenskap inom densamma. h) Banken bibehåller ansvarigheten för utelöpande Lånebnnksobligationer, men erhåller räntebärande obligationer till motsvarande belopp (oberäknadt Grundfonden). i)
I afräkning å Grundfondsbeloppet öfvertager Banken följande Bankens fordringar: l:o för räntefritt lån till Myntverket; 2:o lån till städer och korporationer; 3:o lån emot Låne-bankcns obligationer; 4:o skiften och odlingslån; 5:o lån emot inteckning i stadsfastigheter. k) Öfriga rörelsegrenar öfverlemnas till Allmänna Svenska Banken med undantag af länen mot inteckning i fast egendom, hvilka öfvergå till Hypoteksbanken mot räntebärande obligationer.
T) Rörande Allmänna Svenska Banken föreslås hufvudsakligen: 1) Grundfonden skall utgöra minst 15 millioner, men får ökas till 30 millioner.
Derutöfver kan tillökning ske endast med bifall af Kongl. Majit och Rikets Ständer. 2.) Rikets Ständer ingå såsom delegare för minst 15, men icke öfver 20 mil - 50 skola vara bosatte i hufvudstaden eller närheten deraf. 3) Ansvarigheten fördelas mellan Rikets Ständers Bank och de enskilde aktieegarne i män af teckningsbeloppen.
Dessa sistnämnde aktieegare äro sig emellan solidariskt ansvarige. 4)
Så kallade kommandit-delegare kunna i Banken inlåtas, dock icke för mera än liö Malmö samt äfven i andra städer. 6)
Inom tre månader efter teckningen inbetalas 10 procent och afgifves af säkerhet åtföljd förbindelse att pä tider, sorn särskildt bestämmas, erlägga det återstående - lioner.
Teckning lör öfriga beloppet lemnäs öppen ät allmänheten till en början ) Bankens hufvud-kontor är i Stockholm; afdeiningskontor i Götheborg och Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
JVs 69.
137 stående kontant, eller ock 30 procent kontant och öfriga 60 procent uti räntebärande lätt säljbara obligationer. 7) Kominer icke teckning af enskilde till verkställighet, öppnas Banken under Rikets Ständers enskilda garanti, Ett belopp motsvarande 60 procent af grundfonden skall i obligationer af nämnde beskaffenhet nedsättas i Rikets Ständers Bank. 8) Allmänna Svenska Banken är skyldig att mottaga och i Rikets Ständers Bank nedsätta de depositioner af räntebärande obligationer, som framdeles skola komma att utgöra ett vilkor för de enskilda Bankernas sedelutgifningsrätt, hvaremot dessa Banker för sin rörelse erhålla allmänna Svenska Bankens sedlar utan annan ersättning än för kostnaderna. 9) Deremot tillförsäkras allmänna Svenska Banken rättigheten att ensam utgifva myntrepresentativer under förbehåll af de rättigheter, som tillkomma Rikets Ständers Bank till sedelutgifning, motsvarande metallisk valuta, och af de nuvarande enskilda Bankerna till sedelutgifning under deras återstående okrojtid. 10) Bankens kreditsedlar lyda å minst 5 R:dr R:mt samt inlösas vid anfordran med Svenskt silfvermynt eller Rikets Ständers Banks sedlar. 11) Sedelutgifningsrätten bestämmes till sammanräknade beloppet af: a) i kassa befintliga sedlar och metallisk valuta; b) metallisk valuta å utländska hufvudplatser för Svenska affärs-forbindelser, samt goda vexlar å dessa orter; samt c) i Rikets Ständers Bank deponerade lätt säljbara obligationer.
12) Utom de af Bankens egen rörelse beroende utvägar för bibehållande af den erforderliga vexlingskassan, eger allmänna Svenska Banken att från de enskilda Bankerna infordra sedlar, så att deras sedelrörelse minskas i lika förhållande som Bankens.
Då omständigheterna medgifva tillökning sker den i proportionerlig! förhållande.
13) Enskild Bank, som upphör med sin verksamhet, är skyldig att inom ett år utlösa sina obligationer, hvilka eljest realiseras af allmänna Svenska Banken, som, der brist uppstår, derföre får fordringsrätt. 14) Alla åtgärder, som afse förändring i depositionerna, äro underkastade kontroll af Bankofullmägtige. 15) Banko-diskonten och lånekontoren öfvertagas af allmänna Svenska Banken.
Utlåningen med omsättningsrätt indrages under de förbehåll, som Rikets Ständer särskildt stadgar. 16)
Det nuvarande kreditivet till Riksgälds-kontoret tillhandahälles af allmänna Svenska Banken, äfvensom de särskilda kreditiven till Manufaktur-diskonten, Jernkontoret^ Sparbanker och Filialbanker; dock ersätter Rikets Ständers Bank den förlust, som å dessa rörelser uppstår. 17) För vissa fall lemnäs ät Kongl. Majit att förordna, att
Banken skall ställas under utredning, äfvensom föreskrifter lemnäs för bevarande af den rätt, som tillkommer sedelinnehafvare och de enskilda Bankerna för deras depositioner. 1„8) Styrelsen utgöres af en Ofver-styrelse och en Direktion:
Ofver-styreisen består af en ordförande, som Kongl. Majit utnämner; af Rikets Ständers 12 Fullmägtige i Rikets Ständers Bank, och af ytterligare tolf personer, utsedde till halfva antalet af bemälde Fullmägtige och till andra hälften af enskilde delegare, men, i händelse sådana icke finnas, till hela antalet af Fullmägtige.
Direktionen utgöres af ordföranden och 9 ledamöter.
De sednare väljas af och inom Öfver-styrelsen.
Direktionens medlemmar äro tre utsedde att vara verkBih. till B.
Brot. 1862—1863. 11 Sami. 3 A/d. 18 138 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 69. ställande
Direktörer, med skyldighet att åt förvaltningen odeladt egna sin tid.
Minst 2 af Fullmägtige skola tillhöra Direktionen.
Afdelningskontor förvaltas af en Direktion med fem ledamöter, hvaraf en verkställande direktör, alla utsedda af Bankens Direktion. 19) Revision af förvaltning oedi räkenskaper sker årligen och få de enskilda Bankerna deltaga med en ledamot. 20) Om enskilda delegare ej ingå, afgöres frågan om decharge af Banko-Utskottet.
I motsatt fall representeras Rikets Ständer vid bolagsstämma af deras Fullmägtige i Banken och Riksgälds-kontoret samt af de utaf Rikets Ständer utsedda Revisorer för granskning af förvaltningen vid hufvudkontoret. 21) Ändring i den särskilda bolagsordning, som kommer att uppgöras i händelse enskilde ingå, kan beslutas och blifva gällande med Kongl. Maj:ts bifall.
Ändring i reglorna fordrar derjemte Rikets Ständers samtycke. 22) En reservfond skail bildas 'till Tl(T af aktiekapitalet.
23) Banken erhåller oktroj under 30 år.
Denna kan förnyas för tid, som bestämmes genom beslut af Kongl. Majit och Rikets Ständer. U.)