Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t genom nådigt bref den 21 November 1849, i sammanhang med ny lönereglering för Postverket, förklarat, att provisionen å de utländska tidningar, sorn genom postverkets tjenstemän reqvirerades, icke vore af den beskaffenhet, att den lämpligen kunde till Postverket indragas, hvarefter Kongl Maj.t, sedan Ölver-PostdirektörsEmbetet i underdånighet inkommit med åtskilliga anbefallda uppgifter, genom nådigt bref den 30 November 1830 förordnat, att provisionel) å de utländska tidningar och periodiska skrifter, som genom Post-tjenstemännen införskaffades, finge, med undantag af tronsitoportot, beräknas till högst 23 procent af priset å reqvisitionsorten.
Jemte tillkännagifvande att priset å berörde utländska skrifter fortfarande bestämdes genom årliga af General-poststvrelsen utfärdade taxor, hafva Revisorerne härefter upprättat en jemförelsetabell, angående prisen å några bland de allmännast kända Engelska, Franska och Tyska journaler, upptagande i ena kolumnen de af General-poststyrelsen genom 1838 års taxa derå bestämda pris, och i den andra kolumnen de belopp, hvartill bokhandelspriset i Stockholm å nämnde tidskrifter, enligt erhållen uppgift, uppgingc; och då den betydliga prisskillnad, som vid betraktande häraf framställde sig, syntes Revisorerne antyda, att ofvan nämnde provision till Post-tjenstemännen uppginge till allt för höga belopp, hafva Revisorerne ansett, att, genom en skälig nedsättning i nämnde provision, priset ä de vid postkontor reqvirerade utländska tidningar i väsendtlig mån kunde modereras.
Uti sitt i anledning häraf afgifna underdåniga utlåtande anföres af Generalpoststyreben, bland annat, att priset ä utländska tidningar under loppet af mindre än 30 år undergått flera nedsättningar. hvarpå några exempel omförmälas, men att denna nedsättning skett med uppoffring för Postverket; att det vore ganska lätt att ytterligare verkställa en nedsättning i priset, om nemligen man ansåge Postverket derför böra göra vidare uppoffringar, hvarförutan det svårligen läte sig utföras, emedan ifrågavarande sportel inkomst för ett både besvärligt och ansvarsfullt bestyr ingalunda för de tjenstemän, som deri egde del, vore att anse som en tillökning i förut tillräckliga löneförmåner, utan, enligt Kongl. Maj:ts stad - Ståls-Utskottets Utlåtande JU 13. 21 gauden, såsom en ganska väsendtlig del så väl af General-poststyrelsens Sekreterares som tjensternännens vid Svenska Postkontoret i Hamburg lön, hvari förminskning icke, utan ersättning af postkassau, borde ega rum; att den af Revisorerne antagna jemförelsegrund icke vore riktig, enär den tillförlitligaste jemförelsen af Post styrelsen ansågs vara emellan hvad tidningar, reqvirerade genom Postverket, eller i korsband försände af kommissionär, kostade; alt Kongl.
GeneralPost-styrelsen vore betänkt att uppgöra ett nytt förslag angående inrättande af en Postverkets tidiiings—expedition för så väl in- som utländska tidningar med bestämd aflöning för de dervid tjenstgörande personer och afgifternas ingående i viss mån till Postverket, samt att Post-styrelsen icke skulle underlåta att än vidare åt detta ämne egna sin uppmärksamhet; men då en sådan anordning icke kunde ske förrän tillgång inom posthuset kunde beredas till en särskild för ändamålet lämplig lokal, och icke utan ersättning till de många tjenstemän, sorn nu i tidningsprovisionen egde andel, samt ej heller någon prisnedsättning för de utländska tidningarne på denna väg kunde reqvirenten beredas utan ytterligare uppoffring från Postverket, hade Styrelsen, då många vigtigare reformer, sorn allt mer och mer togo Postverkets icke vidare i samma proportion som utgifterue stigande inkomster i anspråk, vore för handen, ansett tidpunkten derför ännu icke lamp ligen vara inne.
Stats-Utskoltet, som väl instämmer i de af Revisorerne uttalade åsigter orri vigten af skyndsamma förbättringar i post-anstalterna och fördenskull anser de af Revisorerna anmärkta och, såsom det synes Utskottet, af General-poststyrelsen pä ett mindre tillfredsställande sätt förklarade förhållanden vara förtjente af uppmärksamhet från Rikets Ständers sida, har likväl för närvarande funnit sig icke böra meddela något yttrande i ämnet, enär Utskottet, vid blifvande granskning af den innevarande år afgifna revisions-berältelse, får tillfälle att taga närmare kännedom om de åtgärder, som den sedriaste tiden blifvit i ofvannåmnde hänseende vidtagne; viljande Utskottet alltså, i sammanhang med sitt betänkande i anledning af innevarande års revisions-berältelse, till Rikets Ständer afgifva utlåtande öfver Revisorernes ofvanberörde framställningar.
Krigs-kolkguwu % *«• 1857 års Rev.-ber. pag. 78., 1838 ärs Stats-revisorer hade, med föranledande af den tillämpning utaf Kongl. Reglementet den 11 Augusti 1812. sorn befunnits ega rum i fråga om Stats-Ulskotlets Utlåtande M i3. uppbördsman medgifven rättighet till afskrifning till bestämda belopp för utlemnade varor och proviantartiklar, hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af nådig förklaring, det stadgandet uti 1 § 8 mom af 1812 års afskrifningsreglemente borde vid uppbördsförvaltningen å Kronans magasin och sjukhus tiliämpas och förstås på samma sätt, som genom lil § af Kongl. Maj:ts den 11 Juni 1841 utfärdade nådiga reglemente för Dess Flotta är i afseende å hushållningen och redovisningen under sjöexpeditioner föreskrifvet; och har, efter det Rikets sednast församlade Ständer till Kongl.
Maj:t aflåtit underdånig skrifvelse i öfverensstämmelse med Revisorernes ofvanberörde hemställan samt Kongl.
Slats-kontorct och Kongl. Kammar-rätten deröfver afgifvit infordrade underdåniga utlåtanden, Kongl. Majit, genom nådigt bref den 2 Oktober 1837, funnit skäligt att angående rätta förståndet af berörde stadgande uti 1812 års alskrifningsreglemente meddela den med ofvan åberopade § af Kongl. Reglementet för Kongl. Flottan den 11 Juni 1841 öfverensstämmande förklaring, att Kronans uppbördsman icke äro berättigade till lösen af Kronan för större öfverskott å nämnde varor än dem, efter behörig liqvid, såsom afskrifningsprocent tillkommer; hvilket Utskottet ansett sig böra till Rikets Ständers kännedom meddela. § *7 (1858 års Rev.-ber. pag. 70—88.
Uti. pag. 254.)
Vid nämnde års revision har fråga uppstått, huruvida den förändring lämpligen kunde vidtagas i afseende å vissa under Kongl.
Krigs-kollegii förvaltning ställda fonder och kassor, att deras behållningar, som genom bemälde Kollegii försorg utlånas och göras fruktbärande, och hvilka vid 1836 års slut uppgingo till ett sammanräknadt belopp af omkring 4.300,000 R:dr Runt, öfverlemnades till Rikets Ständers Riksgälds-kontor, för att ingå bland dess öfriga tillgångar, emot det att särskilda anslag blefve af Rikets Ständer anvisade till de föremål för hvilka ifrågavarande fonder och kassor äro inrättade.
Enär frågan då emellertid icke varit nog utredd och för utarbetandet af ett förslag i antydd syftning skulle erfordras fullständigare uppgifter angående de särskilda kassornas tillkomst, ändamål och beskaffenhet, än Revisorerne under den inskränkta tiden för deras gransknings förrättning kunde åstadkomma, ansågo
Revisorerne sig endast böra å denna fråga fästa Rikets Ständers uppmärksamhet.
I anledning häraf får Utskottet meddela att, uppå framställd anhållan al
Rikets sednast församlade Ständers Stats-Utskott, Kongl.
Krigs-kollegiuro, enligt Kongl. Maj:ts nådiga befallning, till bemälde Utskott den 6 Februari 1837 aflåtit ett yttrande om ifrågaställa fonder, hvaraf inhemtas följande, som hufvudsakligen jemväl blifvit i 1858 års revisions-berättelse under sina behöriga rubriker meddeladt, nemligen angående Slats-UtskolMs Utlåtande M 15. 23
En per mille fonden, att densamma uppkommit till följd af Kongl. Förordningen den 22 Maj 1794 och Kongl. Brefvet den 13 September samma år, genom den staden Göteborg då medg i In a nederlags-frihet för utländskt gods och den i sammanhang dermed gifna föreskrift alt, vid inkommandet och utgående till och ifrån staden af dylikt gods, en per mille af varornas värde borde erläggas till bildande af en fond för allmänna byggnader i Göteborg, hörande till militära behof och stadens försvar; att, sedan i följd af dan förnyade Nederlags-förordningen den 5 Maj 1813, berörda afgift upphört, fondens, inkomster bestått endast i räntor på de från fonden utgifua lån; och att för den händelse behofvel skulle kräfva och Kongl.
Majit finna godt förordna att, med användande af en per mille fondens kapital-tillgång, byggnads-arheten för nyssnämnde ändamål borde inom Göteborg utföras, fondens kapital borde alltid hållos tillgängligt eller uppsägbar!; Tross-passevolans-fonden, att denna fond ledt sin tillkomst derifrån att Rusthållarne vid de till kavalleri indelte, beridne och afsutne regementen och korpser med Kongl. Majit och Kronan under sista fjerdedelen af nästförflutne århundrade ingått kontrakt att i freds- och krigs-tider erlägga en viss årlig afgift, emot det att Kronan skulle förse regementena med nödig tross, hvarvid Kongl.
Majit i nåder förklarat att, så framt denna afgift behörigen erlades, Rusthållarne komme för aila tider att blifva befriade från ytterligare tillskott till trossens anskaffande, vidmakthållande och förvarande; att, sedau Kongl. Majit och Kronan sålunda åtagit sig ansvaret för trossens underhållande vid förenämnde regementen och korpser samt derefter å sin sida slutat aftal med Sqvadrons- och Kompani-cheferne vid denna de! af Arméen örn tross-underhållets öfvertagande på passevolans, emot betingade vilkor, hvilka aftal dock, enligt Kongl, brefvet den 13 Juni 1838, numera med blott ett undantag upphört, i följd hvaraf Kronan åter genom
Krigs-kollegium omedelbart besörjer trossens underhåll, ofvanberörde afgifter, i anseende tiil de mångå freds-år, som förflutit sedan sista krig, lemnat besparingar, som, efter hand ökade och genom utlåning gjorda fruktbärande, vid 1831 års utgång vuxit till ett belopp af 217,891 R:dr 11 sk. 6 rst.
B:ko, men vid slutet af år 1836, sedan, lill följd af Kongl. Maj:ts nådiga bref den 3 Februari 1832, Arméen blifvit försedd med en större del af för dess tjenstbarhet erforderliga tross, fordon och effekter, nedgått till 114,089 R:dr 20 sk. 3 rst.; att Rikets Ständer vid 1830 och 1851 årens riksdag beslöto, det omförroälde, af Rusthållarne åtagne, afgifter skulle ingå till Statsverket, hvaremot, såsom ersättning för desamma å Riks-statens fjerde hufvudtitel i 1855 års
Riks-stat uppförts ett belopp af 17,680 R:dr årligen för trossens underhållande under fred, hvarvid Rikets Stan - 21 Stats-IIItkoUtU
Ull ätande
M lö - der nntagit det af Kongl. Majrt vid ifrågastäldt utbyte af nämnda afgift emot statsanslag fästade vilkor, att, derest vid en blifvande riksdag ersättnings-anslaget skulle utan Kongl. Majlis samtycke borttagas eller förändras, det dä skulle ankomma på Kongl. Maj:l att förordna det den ifrågavarande algiften ånyo borde enligt förut gällande stadganden uppbäras; och att följaktligen tross-passevolans-fondens samlade kapital, om än räntan deraf, i förening med det för Rusthållarnes afgilt beviljade årliga vederlag, ej kunde anses tillräcklig för bestridandet af kostnaderna för komplettering och underhåll af Rusthålls-regementenas tross under fredstid, dock utgjorde en för Kongl. Maj:! och Kronan högst nödig tillgång att för sådant ändamål kunna påräknas under den då ännu fortgående anskaffningen af nya tross-effekter och synnerligast i händelse af krigs utbrott, hvadan Kollegium för sin dei funnit det lör Arméens tjenstbarhet i denna del vara äfventyrlig! om fondens kapital blefve sfi användt, att detsamma icke alltid vöre disponibelt eller uppsägbar!; Förenade Mötes-passevolans-fonden. att, sedan Rikets Ständer vid 1840 års riksdag, i sammanhang med fattadt beslut derom, att den på 1 5 års tid af Rust- och Rotehållare vid indelta Arméen åtagna och från 1830 års början utgångna mötes-passevulans-afgiften till Kronan för manskapets underhåll och sjukvård under mölen, marscher och mönstringar, skulle med 1841 års början upphöra och anslag till indelta Arméens vapenöfningar å Riks-stat uppföras, jemväl beslutat att till Kongl. Maj:ts fria disposition öfverlemna den af besparingar bildade s. k. nya mötes-passevolans-fonden, för att gemensamt med deri gamla och 1829 års mötes-passevolans-fonder, efter Kongl.
Majrts nådiga godtfinnande, användas lör behof, hvilka redan af dessa tillgångar fylldes och vidare kunde uppkomma för såväl värfvade sorn indelta Arméens vapenöfningar och dermed gemenskap egande utgifter, samt tillika i underdånighet anhållit, att Kongl.
Majit täcktes anbefalla omförroälde trenne fonders sammanförande till en enda fond, hvars förvaltning och räkenskaper finge, i likhet med hvad i afseende på alla andra af allmänna medel bildade kassor egde rum. blifva underkastade Rikets Ständers och deras Revisorers granskning, Kongl. Majit genom nådigt bref till Krigs-koHegium, dell 24 Juli 1844. förordnat, att ofvanberörde trenne mötes-passevolans-fonder skulle lill en enda fond förenas, under förbehåll, bland annat, att den granskningsrätt, som blefve Rikets Ständer och deras Revisorer medgifven, icke finge föranleda eller begagnas till inskränkning af Kongl. Majlis höga räll att, enligt Rikets Ständers eget uttryckliga förklarande, om de sammanslagna fondernas användande ändamålsenligt och efter godtfinnande i nåder förordna; och att, då, efter hvad båda Stals-magterna sålunda beslutat, förenade mötes-passevolans fonden vore ställd till Kongl. Majlis nådiga disposition, hvaraf följde, att ej allenast fondens ränte-afkastning, utan afven sjelfva Stats-Utskottets Utlåtande JM 13. sa sjelfva kapitalet, i den mån sådant af omständigheterna påkallades, kunde lör dermed afsedda utgifter af Kongl. Maj:t fritt disponeras, det syntes Kongl.
Kollegium sorn detta förhållande skulle lägga hinder i vägen för utbytandet af fondens kapital emot ett bestämdt ärligt stats anslag eller emot Riksgälds-kontorets obligationer; Norrbottens Häst jägare-sqvadrons-fond, att densamma, bildad i och för organiserandet af en kavalleri-trupp inom Norrbottens län, uppkommit genom de årliga vakans-afgifter för indragna nummer af Calix och Förste Majorens kompanier vid Westerbottens f. d.
Fältjägare-regemente, sora vederbörande Rotehållare, enligt med dem, på grund af Kongl. Maj:ts nådiga bref den 6 Juni och 10 Augusti 1826, afslutade och sedermera, till följd af Kongl. Brefven deri 14 November 1846 och 16
Mars 1847, för en tid af SO år förnyade kontrakter, förbundit sig att till Kongl. Majtt och Kronan erlägga; att fonden, som ursprungligen förvaltades af Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län, sedermera blifvit, till följd af Kongl. Brefvet den 30 November 1840, till Kongl.
Krigs-kollegium öfverflyttad och genom dess försorg förräntad; att, genom Kongl.
Brefvet den 30 September 1831, aflönings- och beklädnads- m. fl. kostnader för Artilleriets l4:de sexpundiga, i Hernösand förlagda, batteri blifvit i nåder anvisade att utgå från denna loud; och att, ehuru inrättandet af den med fondens samlande afsedda kavalleri-trupp ännu icke blifvit i nåder anbefaldt, sådant likväl torde ifrågakomma, åtminstone i händelse af krig, under hvilket förhållande en för ändamålet påräknad tillgång, som, i den mån vakans-afgifter inflyta, kunde genom förräntning tillvexa, möjligen komme att saknas, om den hos Rikets Ständer ifrågasätta dispositionen af fondens kapital- tillgångar ginge i verkställighet; Y olani är-vakansmedcls-fonden, att denna fond, hvars ändamål, jemlikt Kongl. Brefvet den 12 Mars 1836, vore att utgöra en tillgång, hvaraf kostnaderna för Arméens Under-olficerares bildning skulle bestridas, i sådant afseende och i öfverensstämmelse med hvad tid efter annan i nåder föreskrilvits, bekostat de i en del garnisons-orter inrättade korporalskolors förseende med deras förnödenheter, skjuts och traktamente till det belaI, som kommenderats att öfvervara examina i nämnde skolor, utgifterna för de år 1845 å
Drottningholm sammandragna instruktions-kompanier, rese-ersättning och aflöning för de ur indelta Infanteri-regementena, till öfning och Under-officers-examens undergående vid Lifgardes-regemenlena till fot år 1852 kommenderade volontärer, samt rese- och underhålls-kostnaderna för manskap, som vid militär-sjukhusen i åtskilliga städer genomgått en lärokurs i förbindningskonst och annan sjukvård, och att, som Bi b. Bil B.
Prat. 1859 * 1860. i Sami. 1 Afd. 6 Häft. 4 26 Stats-Utskotlets Utlåtande M 1&. de från volontär-vakans-fonden utgående kostnader, med undantag al de för korporal-skolorna, således dittills varit af helt och hållet tillfällig egenskap och årligen till beloppet omvexlat samt de derefter förefallande utgifter från samma fond mäste, liksom under den förflutna tiden, vara beroende af den vidsträcktare eller inskränktare öfning, som underbefälet ett år mot ett anuat kunde finnas behöfva, det syntes Kongl. Kollegium som dessa förhållanden skulle innefatta väsendtliga hinder för utbyte af fondens kapital-tillgångar mot stats-anslag eller Riksgälds-kontorets obligationer, helst de till fonden ingående vakans-afgifter för de till volontärers aflöning anslagna rust- och rolhälls-nummer aldrig kunde till beloppet ens approximativ beräknas, enär uppbörden deraf minskades i samma mån, som til! voiontärer hugade och lämplige personer funnos alt tillgå och vakans-tiderna vid volontär-nummer derigenom inskränktes eller Rust- och Rotehållare, i stället att upplåta nummer åt tjenstbar volontär, för detsamma ville anställa ryttare eller soldat; Wadstena Krigsmanshus-kassan, att Krigsmanshus-inrättningen, som år 1622 stiftades af Guslaf Adoll den Store, blifvit af såväl denne Konung som Dess höge
Efterträdare och mångå enskilde personer tilldelad donationer i gods och penningar, af hvilkas afkastning bildats grundfonden för denna inrättning, afsedd, eldigt Stiftarens mening, att i ali framtid och oberoende af hvarje tillfällig omständighet sjelfständigt verka för stiftelsens välgörande ändamål; att, i sådan syftning, förvaltningen af inrättningens medel och angelägenheter städse varit alskiljd och stälid dels under egen tillförordnad styrelse och dels under en särskild afdelning af Kongl. Krigs-kollegium; att, vid behandlingen af den redan år 1825 väckta frågan, att de förvaltande verkens inkomster skulle öfvertagas af Statsverket, emot bestämda årliga ersättnings-anslag, den grundsats, jemlikt Rikets Ständers underdåniga skrifvelser den 9 Mars 1830 och 15 Augusti 1851 blifvit antagen och fastställd, att kapitaler och intressen samt tillhöriga eller donerade fastigheter, hvaraf afkastning er hålles, skulle undantagas och dervid icke komma i beräkning, enär sådana vore att anse såsom enskild förmögenhet eller tillhörighet, hvarmed, eldigt Kongl. Krigs—kollegii tanke, Stats-styrelsen icke borde hafva att sig befatta; hvilken grundsats borde afses jemväl i fråga om dispositionen af de öfriga under Kongl. Kollegii förvaltning ställda kassors och fonders kapital-tillgångar; och att Kongl. Majit för betryggande af Krigsmanshus-inrättningens orubbade bestånd, vid Statsverkets öfvertagande emot årliga ersättnings-anslag af de Krigsmanshuset, enligt äldre författningar anvisade diverse afgifter och inkomster, fästat det af Rikets Ständer antagna vilkor, att, om anslaget utan Kongl. Maj:ts nådiga samtycke förändrades, det skulle ankomma på Kongl, Majit att förordna, det de af Statsverket
Öfvertagna inkomsterna ånyo borde efter förut gällande stadganden uppbäras; Stats-Utskottets Utlåtande M 15; 97 Invalidhus-fonden, att densamma blifvit af Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse den 2 Joni 1848, ställd till Kongl. Maj:ts fortfarande nådiga disposition, till understöd åt för— tjente och orklöse f. d. krigsmän; att det således torde ensamt af Kongl.
Majit bero på hvad sätt detta ändamål skulle uppfyllas; och att efter de nådiga dispositioner, Kongl.
Majit för hvarje år meddelade, en del af dessa understöds-medel utginge til!
Arméens och en annan del till Flottans afskedade personal; samt Militice-bost alls-hassan, att densamma, bildad af de s. k. reserv-hemmans-räntorna vid indelta Arméen, utgjorde en Statsverkets tillhörighet, afsedd till bestridande af kostnaderna för uppförande och underhållande af karaktershus vid de till bostäder för befälet vid indelta Arméen anslagna boställen; och att, i händelse Kongl. Majit skulle i nåder anbefalla fortsättandet af de inställda nybyggnaderna af karaktershus vid sådana Arméens bostads-boställen, som deraf voro i saknad, kassans kapital-tillgång för sådant fall icke kunde undvaras, utan deremot för berörde ändamål skulle erfordras till och med större medels-belopp än kassans hela kapital.
För öfrigt hade Kongl. Krigs-kollegiuin ansett sig böra fästa uppmärksamhet dervid, att Kongl. Majit, uti 19 § 2 mom. af Dess nådiga Reglemente, angående lån uti de under Kongl. Kollegii förvaltning ställda kassor, den 26 Oktober 1840 förklarat, att, så länge en låntagare i rätt tid erlade räntor och i öfrigt fullgjorde sina åligganden samt ingen anledning till osäkerhet för kassan förekomme, lånet finge hos honom innestå, så framt ej Kongl.
Kollegium för angelägna utgifter blefve i behof af lånets indrifvande eller i öfrigt kunde finna skäl att detsamma uppsäga; och då Kongl. Kollegium icke annorledes än undantagsvis och för högst sällan före komne fall varit i behof att uppsäga sina mot inteckning i fast egendom utgifna lån, hade gäldenärerna, såvidt de ordentligt inbetalt sina räntor, egt trygghet att, om de sådant åstundat, under längre tid få sina lån stående.
Utskottet anser det såsom ostridigt kunna antagas, att det skulle leda till mera enkelhet i den allmänna redovisningen och i samma mån lätta öfversigten af Statsverkets tillstånd samt lindra förvaltnings- och redogörelse-bestyren, om de fonder och kassa-behållningar, som af Kongl.
Krigs-kollegium förvaltas, blefve till Riksgälds-kontoret öfverlemnade, för att i dess lånerörelse ingå, emot det att Rikets Ständer anvisade särskilda årliga anslag, motsvarande hvardera fondens ränte—aTgäld, att af Kongl. Majit disponeras till de föremål, för hvilka ifrågavarande fonder bildats.
Då genom en sådan förändring jemväl ökade tillgångar kunde beredas, för bestridande af angelägna stats-utgifter, hvartill medels anskaffande genom utländska lån kan blifva erforderligt, skulle en väsendtlig fördel ock derigenom del 98 Stats-Utskottets Utlåtande M 13 allmänna tillskyndas, i den män Staten sålunda, i stället att til! utländska kapitalister utgifva årliga räntor för upptagna lån, endast till vederbörande förvaltningsmyndigheter hade alt ersätta den ifrågavarande årliga afgälden.
Med förutsättning för öfrigt att, hvad anginge sådana medel, deraf äfven kapital-tillgången möjligen kunde komma i fråga att vid förefallande behof i större eller mindre mån användas, del vilkor blefve vid medlens öfverlåtande fästadt. att denna tillgång likaledes skulle, vid anfordran frän Styrelsens sida, af Riksgälds-kouloret tillhandahållas, under iakttagande af motsvarande minskning i ersättningsanslaget för räntan, äfvensom att möjliga besparingar i de årliga ersätlningsanslagen ^kunde, under enahanda vilkor som de ursprungliga kapitalen, af Riksgälds kontoret göras räntebärande, synes det Utskottet jemväl, som de af Kongl Krigs-kollegium anförda betänkligheter i afseende å sådana fonder, som till större eller mindre del genom gåfvomedel bildats, eller som uttryckligen blifvit till Kongl Majrts nådiga förfogande ställde, utan svårighet kunde undanrödjas, enär all erforderlig säkerhet derigenom vore beredd, att medlen alltid blefve för sina ändamål disponibla, samt frågan, som icke afsåge någon förändring beträffande medlens användande och redovisningen derför, i sjelfva verket icke skulle innebära något annat än lånerörelsens öfverflyttande ifrån ett förvaltande till ett penningeverk.