Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag samma vare, om någon efter 6 eller 9 § gjort sig skyldig till straffarbete i två år eller till svårare straff. 6 42 SO Kap. Om stöld och snatteri. 1 §.
Hvar, som stjäl gods eller penningar öfver fem Riksdaler, dömes, för stöld, till straffarbete i högst sex månader, der ej annorledes har nedan stadgadt är. 2 §.
Går värdet ej öfver fem
Riksdaler och är gerningen ej utmärkt med sådan omständighet, att den ändå, efter ty i 9, \2 eller 14 § sägs, för stöld anses skall; då kallas den snatteri; och vare straffet derå böter, högst femtio Riksdaler. 3 §.
Begår någon stöld eller snatteri af säd, skuren eller oskuren, hö eller halm, stackadt eller ostackadt, ute å mark; vexande fruktträd; träd- eller jordfrukt ur trädgård eller på åker, eller annat, som der planteradt eller sådt är; huggen ved, timmer, gärdsel eller annat dylikt i skog eller eljest ute å mark eller å floltled, åkerkör- eller trädgårdsredskap ute å mark; uteliggande malm vid grufva eller redskap, som till grufvediift hörer och ej instängd är; utestående bistock, fisk ur dammar, sumpar, nät, mjärdar, katsor eller annat fisketyg, eller ock sjelfva fisketyget, som ute ligger; foglar eller andra djur ur jagtredskap eller sjelfva redskapen ute å marken: ankare eller tåg, hvarmed uteliggande fartyg förtöjdt är; eller ock saker, som till blekning eller torkning eller för annan sådan orsak utlagda eller utställda äro; det vare, vid straffets bestämmande, såsom försvårande omständighet ansedt; och må, i ty fall, vid stöld, tiden för straffarbetet till ett Ar höjas.
Går, vid stöld, värdet af det tillgripna öfver ett tusen Riksdaler; då må ock sådan förhöjning af tiden för straffarbetet ske, som nu sagd är. 4 §.
Begår någon stöld eller snatteri i Konungens slott eller af det, som ve terligen tillhörer staten eller mild stiftelse eller inrättning till fattigas försörjning eller sjukas vård; eller föröfvas stöld eller snatteri af tjenstehjon, köpmansbetjent, gesäll, lärling eller annan enskild tjenare från sitt husbondefolk eller deras gäst, eller af handtverkare eller annan arbetare från den, hos hvilken han arbetar; vare lag, som i 3 § sägs.
Har tjenstehjon, köpmansbetjent, gesäll, lärling eller annan enskild tjenare uppsåtligen förskingrat eller, i uppsåt att sig eller annan det tillegna, undandolt hvad i dess vård af husbondefolket eller deras gäst lemnadt är; vare ock derför, efter ty nu är sagdt, såsom för stöld eller snatteri, straffad
Lag samma vare, om någon försnillar gods, som annan i hans vård under lås, försegling eller annat dylikt stängsel insatt, eller som blifvit honom förtrodt att vårda, då det ur eld, sjö eller från fiende fräl a dt är. 5 §.
Till straffarbete i högst ett år dömes: \. om gästgifvare, värdshusvärd eller annan, som herbergerar resande eller för sin näring eller vinning emottager gäster i sitt hus, stjäl frän resande eller gäst, eller om denne stjäl från värden; 43 2. om man stjäl från badande eller simmande, eller från sofvande ute 3 marken, eller från den i svår sjukdom ligger, eller från död menniska; 3. om man stjäl något i likhus eller graf eller, under Gudstjenst, från annan inne i kyrka eller annorstädes, der Gudstjenst hålles, eller ute å kyrkovall; 1. om man mjölkar annans ko, får eller get, i uppsåt att mjölken sig eller annan tillegna, eller stjäl tagel ur mahn eller svans på häst, under det kreaturet går i bete ute å mark.
Såsom för stöld, efter ty i denna § sägs, skall ock dömas, om skeppare, for man eller doras folk tillgripa hvad dem förtrodt är att föra eller förvara, eller om gästgifvare, värdshusvärd eller annan, som herbergerar resande eller för sin näring eller vinning emottager gäster i sitt hus, tillgriper hvad i dess vård af gästen lemnadt är; så ock om man svikligen tager något från barn, som ej fyllt tolf år, eller från afvita. 6 §.
Till straffarbete från och med sex månader till och med två år dömes:
'I. om man själ kreatur, sorn går i bete å mark; 2 om man stjäl medelst inbrott, som i \ \ § sägs eller, för brottets föröfvande, bortförer och med våld eller list öppnar skåp, kista, skrin eller annan förvaringspersedel, som med lås, försegling eller annat dylikt stängsel tillsluten är; 3 om man stjäl ur försegladt bref, som ej åt allmänna posten förtrodt är, eller ur kläder, som någon bär på sig; 4. om man stjäl nattetid i hus, som hebodt är, och gerningsmannen olofligen, dock utan inbrott, dit inkommit eller der sig undangömt; eller 5. om gerningsmannen för stöldens föröfvande sig med vapen inställt eller eljest användt ringare skräckmedel eller hot, än att gerningen till rån hänföras kan. 7 §.
Till straffarbete från och med två till och med fyra år dömes:
I om man stjäl af fartyg, sorn strandadt eller eljest förolyckadt är eller utan folk i sjö drifver, eller, under bergning, hvad till dylikt fartyg hörer eller derå fördt var; eiler 2. om man stjäl från den, som genom allmän farsot, eldsvåda, vattunöd, skeppsbrott, uppror, fiendes åträngande eller annan sådan nöd eller fara är satt ur stånd alt sin egendom värja. 8 §.
Till straffarbete från och med två till och med sex år dömes:
I. om man stjäl något i kyrka, ehvad det kyrkan tillhörer, eller af andra der i för var satt är; eller i. om man stjäl penningar eller annat, som åt allmänna posten förtrodt är, ehvad det sker i posthus eller under forslingen. 9 § I de fall, som här ofvan i 5, 6, 7 och 8 §§ nämnda äro, skall, såsom för stöld, dömas / efter ty derjfsägs, ändå att det tillgripnas värde ej går öfver fem Riksdaler. 44 10 §.
Nu kunna, vid samma stöld, tvä eller flera af de i 3, 4, 5, 6, 7 och 8 §§ sagda fall sammanträffa; då må tiden för straffarbetet ökas med högst ett år utöfver det, hvartill den brottslige för det svåraste fallet pröfvas hafva gjort sig skyldig. 11 §.
Ilar någon, i uppsåt att stjäla, 1. med våld å mur, vtlgg, golf, tak, lucka, fönster, port, dörr, lås eller annat dylikt stängsel brutit sig in i gård, bus, rum eller fartyg; eller 2. medelst klättring öfver mur, vägg, port eller tak, eller medelst inkrypande genom glugg, skorsten eller annan sådan ej till ingång ämnad öppning, eller ock genom bruk af dyrk eller falsk nyckel förskaffat sig ingång i gård, hus, rum eller far tyg: eller 3. med våld eller list öppnat skåp, kista, skrin eller annan förvaringspersedel, som med lås, försegling eller annat dylikt stängsel tillsluten var, utan att den borttaga; dömes, der tillgrepp ej sker, för inbrott, till straffarbete i högst sex månader.
12 § Begår någon snatteri andra gången; varde ansedd såsom hade han första resan stöld föröfvat.
Snatteri af den, som förut begått rån, försök dertill, stöld eller inbrott, skall ock såsom stöld anses 13 § Begår någon andra gången stöld; skall tiden för det straffarbete, hvartill han för den gerning gjort sig skyldig, ökas med minst ett och högst två år.
Begår någon tredje gången stöld; ökes tiden för straffarbetet med minst två och högst sex år utöfver hvad för den gerning första gången följa bör.
Kommer han åter fjerde gången; dömes till straffarbete på lifstid.
Samma lag vare om rån eller försök dertill, der sådant förut begånget är af den, som för stöld eller inbrott straffas skall. 14 §.
Varder någon, under en lagföring, förvunnen att hafva å särskilda ställen eller tider föröfvat snatteri; skall han, der det tillgripnas sammanlagda värde öfverstå ger fem Riksdaler, för stöld straffas
Har någon å särskilda ställen eller tider begått stöld eller inbrott, derför han på på en gång lagföres; varde straffad efter ty i 4 Kap 3 § sägs; och må tiden för straffarbetet ökas med högst ett år.
Sammanträffa dervid sådana fall, hvarom i 10 § sägs; då skall ock iakttagas hvad der stadgadt är. 15 §.
Straffarbete, der det för stöld skall å viss tid sättas, må ej, genom sådan förökning, som i 10, 13 eller 14 sägs, i något fall öfverskrida tio år. 16 §.
Har någon stöld, snatteri eller inbrott .med råd eller dåd främjat, såsom i 3 Kap. 4 § sägs, och tillika i det tillgripna tagit del eller eljest af brottet vinning haft; straffes som vore han sjelf gerningsman.
45 17 §.
Skola flere, som i stöld eller snatteri delaktige öro, såsom gerningsmän straffas; varde, vid straffets bestämmande, det tillgripnas hela värde för hvar af dem afsedt. 18 §.
Den, som, med vetskap om den olofliga åtkomsten, emottagit, dolt, köpt eller föryttrat något af hvad stulet är, eller besörjt omarbetning eller förändring deraf, skall, med afseende å värdet af det, hvarmed han dylik brottslig befattning tagit, straffas för stöld eller snatteri efter 1 eller 2 §; vare ock lag som i 12 eller 13 § sägs, der han förut stöld, snatteri, inbrott, rån eller försök dertill begått. 19 §.
Har man, i uppsåt att inbrott, som i 11 § sägs, föröfva, förfärdigat eller förskaffat sig dyrk eller falsk nyckel, eller har man, med vetskap om annans uppsåt till sådant brott, åt honom förfärdigat eller anskaffat slikt verktyg; straffes med böter eller fängelse i högst sex månader. 20 §.
Finnes någon, utan loflig anledning, innehafva dyrk eller falsk nyckel, böte från och med tio till och med tvåhundra Riksdaler, ändå att han om brottsligt uppsåt eller vetskap om sådant uppsåt ej öfvertygad varder. 21 §.
Vanvårdar smed dyrk, så att missbruk deraf ske kan, eller anförtror han dyrk åt annan, än säker person, då han om uppdyrkning af lås anlitas, eller verkställer han eller låter verkställa uppdyrkning på anmodan af annan, än den be hörig är att sådan åtgärd äska; böte högst etthundra Riksdaler. 22 §, Den, som gjort sig förfallen till straff efter 7, 8 eller 13 §, skall ock dömas medborgerligt förtroende för alltid förlustig, och den. som gjort sig förfallen till straff för stöld efter 1, 3, 4, 5, 6 eller 11 §, varde till förlust af medborgerligt förtroende på viss tid dömd.
,2/ Kap. Om rån. 1 §.
Hvar, som medelst våld å person eller användande af hot, som innebär trängande fara, af annan tager gods eller penningar, dömes, för rån, till straffarbete från och med fyra till och med tio år, der ej annorledes här nedan stadgas. Öfverfaller man annan, på sätt nu sagdt är, men gitter ej rånet genom tillgrepp fullborda; varde för försök till rån, dömd till straffarbete från och med två till och med sex år.
2 § Med straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år skall rån beläggas i dessa fall: 1. om två eller flere sällat sig samman att rån föröfva och dylikt brott begått; 2. om man rånat egendom, som åt allmänna posten förtrodd var; 46 3, om rånet skett å någon, som genom allmän farsot, eldsvåda, vattunöd, skeppsbron, uppror, fiendes åträngande eller annan sådan nöd eller fara, var i den belägenhet, att han sig och sin egendom svårligen värja kunde; 4. om rånet skett nattetid i bebodt hus och rånaren dit inkommit genom inbrott, som i 20 Kap 11 § sägs.
Har, i dessa fall, försök till rån skett, på sätt i 1 § sagdt är, dömes gernings mannen till straffarbete från och med fyra till och med åtta år. 3 §.
Hvar, som föröfvar rån eller gör försök dertill, som i 4 § sägs, andra gången eller sedan han andra gången stöld begått, dömes till straffarbete på lifstid; och vare i detta fall inbrott utan tillgrepp så ansedt, sorn i 20 Kap. 13 § stadgadt är. 4 §.
Begår någon stöld eller snatteri, och, der han fl bar gerning anträffas, sätter sig med våld eller sådant hot, som i 1 § nämndt är, till motvärn mot den, som det tillgripna återtaga vill, dömes, för rån, såsom i 1, 2 eller 3 § för hvarje fall skils. 5 §.
Den, som öfverfälle!' annan med våld eller sådant hot, sorn i 1 § sägs, för att dymedelst aftvinga honom skuldebref, qvittobref eller annan dylik handling, hvarigenom hans eller annans egendomsrätt kränkas skulle, varde, om sådan handling aftvingas, dömd för rån. men eljest, för försök till rån, efter ty i 1, 2 eller 3 § för hvarje fall stadgadt är. 6 §.
Gör vid rån eller försök dertill den brottslige så groft våld å annan, att denne deraf får svår kroppsskada, eller hafva pinliga medel blifvit använda för att tvinga till egendoms upptäckande eller utlemnande eller till utgifvande af sådan handling, som i 5 § nämnd är; varde dömd till straffarbete på lifstid 7 §.
Anfaller man med våld eller hot, som i 1 § sägs, sjöfarande i öppen sjö, för att bemäktiga och tillegna sig fartyg eller gods; dömes, för sjöröfveri, ehvad tillgrepp sker eller ej, lill straffarbete på lifstid. 8 §.
Varder, i något af de fall nu sagda äro, någon så våldförd, att han deraf ljuter döden; miste gerningsmannen lifvet.
Är brottet under synnerligen mildrande omständigheter föröfvadt, må till straffarbete på lifstid dömas. 9 §.
Har någon för delaktighet i brott, som i detta kapitel nämndt är, gjort sig skyldig till straff efter 3 Kap. 4 §; då må det straff ej lägre sättas, än till straffarbete i sex månader
Om sådan delaktighet i rån, som i 20 Kap. 48 § om stöld sägs, vare lag, som der stadgadt finnes.
10 § Den. som gjort sig förfallen till straff efter 1, S, 3, 4, 5, C. 7 eller 8 §, vare ock dömd medborgerligt förtroende för alltid förlustig. 47 22 Kap. Om bedrägeri och annan oredlighet. 1 §.
Hvar, som genom antagande af falskt namn, stånd eller yrke. eller genom annat svikligt förfarande, bedrager sig till gods eller penningar, eller förlust deraf annan tillskyndar; dömes, der ej annorledes hår nedan stadgas, till böter eller fängelse i högst sex månader.
Ar bedrägeriet med synnerligen försvårande omständigheter förenadt; då må till straffarbete i högst två år dömas. 2 §.
Såsom bedrägeri skall anses och efter 1 § straffas: 1. om man, sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, begagnar eller beropar sig å veterligen falska sådana handlingar, som i \2 Kap. 4 och 5 §§ omförmälas och i diktade personers namn skrifna äro; 2. om man på veterligen falsk uppgift förskaffar sig försäkring för brand- eller sjöskada eller annat; 3. om man sätter ut pant, som veterligen falsk är; 4. om man, under falskt sken af köp, gåfva eller annat aftal, egendom sig afhänder, för att förekomma utmätning eller eljest hindra annan att göra sin rätt till egendomen gällande; 5 om man uppsåtligen, till förfång för annans rätt, förstör eller gör obrukbara de handlingar, hvarå den sig grundar; 6. om man, för att något dermed sig tillegna, lägger märke å det, som hörer annan till, eller utplånar annans märke. 3 §.
Säljer man eller utlemnar eljest till annans begagnande veterligen förfalskade lifsmedel, och är vid den förfalskning ämne nyttjadt, som för menniskors lif eller helsa farligt är; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år.
Får någon af de lifsmedel svår kroppsskada; då skall till straffarbete från och med sex till och med tio år dömas.
Bjuder raan till annan ut sådana veterligen förfalskade lifsmedel, som ofvan sagda äro; varde, der de ej emottagas, ändå dömd till straffarbete från och med sex månader till och med två år.
Beträdes handlande eller annan, hvars yrke är att sälja eller bereda lifsmedel, med brott, som i denna § sägs, miste han ock den näringsrält. 4 §.
Säljer man eller utlemnar eljest till annans begagnande, eller bjuder man till annan ut veterligen förfalskade läkemedel, de der för menniskors lif eller helsa farliga äro; vare lag som för hvarje fall i 3 § sägs. 5 §.
Gör man med uppsåt orätt i mätande, vägande eller räknande vid handel eller eljest, då varor emottagas eller aflemnas; varde dömd efter ty i \ § sägs, der brottet ej efter \2 Kap. 8 § straffbart är. * 48 Beträdes Kronans uppbördsman eller edsvuren matare med sådant brott, som sagdt är; må lindrigare straff, än fängelse, ej ådömas.
Brukar någon vid handel eller eljest, då varor efter mått eller vigt skola aflemnas eller emottagas, sådant mått eller vigt, som ej är behörigen stärnpladt eller märkt; straffes, ändå att han om ondt uppsåt ej öfvertygad varder, med böter, högst etthundra Riksdaler.
Var måttet eller vigten behörigen stärnpladt eller märkt, men ej omjusteradt, der sådan åtgärd skolat äga rum; bötes ock, om det oriktigt befinnes, efter ty nu sagdt är. 6 §.
Tillvällar sig någon svikligen, i uppsåt att skada göra eller fördel sig eller annan bereda, utöfning af embete eller tjenst; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med två år.
Gifver man sig eljest obehörigen ut för embets- eller tjensteman och utöfvar något af hvad till dennes befattning hörer; dömes till böter, dock ej under femtio Riksdaler, eller fängelse i högst ett år.
7 § Har man genom antagande af falskt namn eller stånd beredt sig arf eller andra familjerättigheter; dömes till fängelse eller till straffarbete från och med sex månader till och med två år.
Aro omständigheterna synnerligen försvårande; må tiden för straffarbetet höjas till fyra år. 8 §.
Gifver någon sig ut till namn eller stånd för annan än den han är och bedrager derigenom qvinna till äktenskapsaftal; dömes till böter eller fängelse.
Kommer vigsel eller häfd dertill; varde dömd till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år.
Samma lag vare, der någon, som af naturen är vanför eller till äktenskap alldeles obeqväm, eller drages med obotlig, smittosam sjukdom, förtiger det och svikligen förleder annan till giftermål med sig. 9 §.
Understicker eller förbyter man barn; dömes till straffarbete från och med två till och med åtta år.
Äro omständigheterna synnerligen mildrande; må straffet nedsättas till fängelse i sex månader. 10 §.
Den, som sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, olofli gen bryter eller öppnar annans förseglade bref eller handling eller annat, som honom enskildt angår och med försegling eller på annat sätt tillslutet är; dömes till straffarbete i högst två år.
Sker det eljest med vilja utan ondt uppsåt; vare straffet böter, högst etthundra Riksdaler.
Tager någon olofligen från posten ut annans bref och det uppsåtligen förstör eller undanhåller; vare lag som här ofvan i denna § sägs. 1 1 §.
Förfalskar man, svikligen förbyter, försnillar eller eljest uppsåtligen förskingrar annans gods, det man i besittning häfver; straffes med böter eller fängelse. 12 §.
Brukar man eller låter bruka, utan lof, hvad annan tillhörer och det man i besittning häfver; böte högst tjugofem Riksdaler.
Tager någon eljest och bru - 49 kar, utan lof, hvad annan tillhörer; vare bot från och med tio till och med femtio Riksdaler. 13 §.
Fordrar man betalning för gäld, den man vet gulden vara, eller nekar man emot bättre vetande sin hand och förskrifning eller till pantsatt, lant, legdt eller inlagdt gods, eller hvad eljest det är, som hörer annan till och man i besittning häfver; eller återfordrar man det gods, som blifvit till annan utlegdt eller förtrodt eller lemnadt såsom pant eller lån, ändå att man det veterligen återbekommit; eller tager man svikligen åter det gods, man i pant till annan lemnat elier denne eljest under panträtt innehafver; straffes med böter.
Äro omständigheterna synnerligen försvårande; då må till fängelse dömas.
Lag samma vare, der man säljer eller annorledes mot vedergällning föryttrar ondt för godt, mängdt för omängdt eller det, hvaruti man vet fel vara, utan att sådant uppenbara; eller säljer, städjer eller leger tvem ett, eller tager städja såsom tjenstehjon hos två husbönder för samma tid. 4 4 §, Går fullmäktig i sak, den honom betrodd är, svikligen hufvudmannens vederpart tillhanda, vare sig med skrifts uppsättande, eller med råd eller skäl, eller eljest till hufvudmannens skada främjar sin eller andras nytta, eller begår syssloman vid annat uppdrags utförande trolöshet emot hufvudman; vare lag som i 13 § sägs; och vare fullmäktig, som med sådant brott beträdes, dömd ovärdig att vidare föra andras talan inlör Rätta.
Förleder man i sviklig afsigt annan till oskälig rättegång; straffes med böter. '15 §.
Får någon med spådom, signeri eller annan vidskepelse, att dermed bedrägeri öfva eller vinning sig förskaffa; straffes med böter eller fängelse i högst ett år. 16 §.
Sätter man olofligen å tillverkning, som till salu hålles, annans märke, än rätte tillverkarens; straffes med böter eller fängelse, efter ty i 13 § stadgas.
Är för brott, som sagdt är, tillverkningens förlust för visst fall särskildt stad gad; gälle ock det till efterrättelse. 4 7 §.
Uppgifver någon i orlofssedel eller annan sådan enskild handling, som i 12 Kap. 5 § nämnes, hvad han vet osannt vara, och deraf annan vilseledas eller skadas kan; böte högst etthundra Riksdaler. 18 §.
Regagnar sig någon svikligen af orlofssedel, pass eller annat dylikt bevis, som för annan utgifvet är; straffes med böter från och med tjugo till och med tvåhundra Riksdaler. 19 §.
Låter man ej så lysa fynd eller hittegods, som i lag stadgadt är; böte högst dubbla värdet af det hittade.
Förtiger man fynd eller hittegods, då ägaren eller annan dertill berättigad sig anmäler eller eljest tillkännagifver; straffes sorn för bedrägeri i 1 § skils. 20 §.
Draga äkta makar något lönligen undan hvarandra; barn undan föräl drar eller fosterföräldrar; sterbhusdelägare eller andra, som i samfäldt bo eller bolag 7 50 8ro, undan hvarandra; varde straffade med böter till högst dubbla värdet af det undandragna.
Är brottet med synnerligen försvårande omständigheter förenadt; må till fängelse i högst ett år dömas. 21 §.
Brott, som i 2 § 5 mom, 8 § 1 morn., 11, 12, 13, 14, 19 och 20 §§ omförmälas, må ej åtalas af annan än målsägande: ej heller må brott, som i 10 § sägs, åtalas af annan än den, som brefvet afsändt eller till hvilken det skrifvet är, eller af den, som äger, i vård häfver eller emottaga skulle det, som eljest brutet eller öppnadt blifvit.
Brott, som i 6 § 2 och 3 mom. omförmälas, må ej af allmän åklagare åtalas, der ej förty återgång af fästning eller giftermål blifvit sökt eller, i fall fästning eller giftermål ej skett, målsägande brottet till åtal angifvit. 22 § Den, som gjort sig förfallen till straffarbete efter 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 eller 19 §, skall ock dömas medborgerligt förtroende på viss tid förlustig. 23 Kap. Om bedräglig, oredlig eller vårdslös gäldenär i konkurs. 1 §.
Finnes gäldenär, som kommit i konkurstillstånd, hafva öfvat bedrägeri mot sina borgenärer i något af dessa fall: 1. att han under lånadt namn köpt egendom och den bland tillgångarna ej uppgifvit, eller under falskt sken af köp, gåfva eller annat aftal egendom från konkursboet undandragit, eller annorledes förskingrat, undandolt eller ur vägen skaffat något af sina tillgångar; eller 2. att han i hemligt förstånd med någon föregifven borgenär uppgifvit eller vidgått falsk skuld; eller 3. att han, der han idkat handel eller annan rörelse, hvaröfver bok hållas bör, fört falska böcker, eller sina böcker svikligen förändrat eller uppsåtligen förstört, undanstuckit eller oläsliga gjort; en sådan gäldenär skall dömas till straffarbete från och med två till och med sex år, så ock till förlust af medborgerligt förtroende för alltid. 2 §.
Har gäldenär oredlighet mot sina borgenärer brukat i ty 1. att han, sedan han sjelf sökt att få sin egendom afträda, eller, der konkursen tvungen är, sedan borgenärs ansökning derom honom kunnig blef, något af egendomen, borgenärerna till förfång, dock utan sviklig afsigt att bereda sig fördel, sålt, uppsåtligen förstört eller annorledes förskingrat; eller 2. att han, med kännedom om sitt obestånd eller sin oförmåga att rätt för sig göra, genom gåfva eller annan åtgärd, som till sin följd dermed lika är, afhändt sig egendom af sådant värde, att borgenärerna deraf märkelig skada haft eller få kunnat; 51 dömes till straffarbete i högst två år eller fängelse: vare oclc förklarad medborgerligt förtroende på viss tid förlustig. 3 §.