Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För afhjelpande af nu ifrågavarande olägenheter, hvilka jemväl af de fyra Regements-cheferna angifvas såsom en af de huvudsakligaste bristerna uti vår beväringsmrättning, hafva de föreslagit, att det approberade beväringsmanskapet af alta klasser skulle indelas på den slående arméens och flottans kompanier i och för redovisning i rullor och förslager; samt att beväringsmanskapet derjemte skulle åläggas att en eller tvänne gånger om året, utan kostnadsersättning, inställa sig vid sockenkyrkan eller, då flera socknars manskap kunde utan större olägenhet för manskapet på ett ställe sammandragas, der samling påbjödes, dels för att af befälet inspekteras, dels 44 ock för granskning och complettering af rullorna; vid hvilket tillfälle jemväl kronobetjeningen borde vara tillstädes.
Såsom ett oafvisligt vilkor för genomförandet af detta förslag, hvilket förordats såsom ett af de verksammaste medlen för beväringsinrältnmgens upphjelpande, hafva Hegements-cheferna derjemte anslagit, att en ersättning skulle tillerkännas kompanibefälet någorlunda motsvarande dess besvär och kostnader, och hvilken ersättning beräknats skola uppgå till omkring 85,000 Riksdaler årligen.
Den sålunda föreslagna redovisningen skulle likväl omfatta endast det till Arméens förstärkning approberade beväringsmanskapet, men icke den allmänna reserven, hvars inställande, i händelse af behof, Regements-cheferna ansett böra åstadkommas medelst en vid sådant tillfälle med detta manskap anstäld särskild inmönstring eller ock genom civilauktoritelernas försorg.
Oaktadt de fördelar i militäriskt hänseende, som antagandet af detta redovisningssätt, i fall det läte sig genomföras, kunde medföra för beväringssystemet i allmänhet, hafva likväl de betydliga kostnader, som deraf skulle blifva en ovilkorlig följd, hos Kommitén väckt betänkligheter att tillstyrka detta förslag.
Dessutom kan man ej förbise den omständigheten, att på vidsträckta delar af landet, till exempel i flottans beväringsområden och i bergslagsdistrikterna, mången gång saknas både befäl och stamtrupp, hvarigenom det af Regements-cheferna föreslagna redovisningssättet icke öfverallt i landet blifver verkställbar!.
Till följd af båda dessa skäl. och då de civila myndigheterna deremot äro öfver hela landet jemnt fördelade, har Kommitén ansett sig böra, vid uppgörandet af sitt förslag, till sistnämnda myndigheter öfverlemna kontrollen öfver beväringsmanskapet och redovisningen af detsamma.
Att i detta hänseende uppgöra ett enkelt och lämpligt förslag skulle icke hafva mött särdeles svårigheter, om Kommitén ansett sig kunna föreslå något band på de beväringsskyldiges fria flyttningsrätt.
Äfven om innehållet af sednare delen uti denna punkt af promemorian icke ansetts lägga hinder i vägen för afgifvandet af ett sådant förslag, skulle det likväl vara förenadt med de största betänkligheter att ytter ligare öka den börda, beväringspligten medför, genom att betaga de beväringsskyldige den fr iiet, som är landets befolkning i allmänhet medgifven, att genom arbete eller annat laga näringsfång söka sin utkomst, der tillfälle bäst erbjuder sig.
Att hos Eders Kongl. Majit göra hemställan om vidtagandet af någon åtgärd i sådan syftning, har derföre icke kunnat ifrågasättas.
Häraf blir likväl en följd, att man för ett ändamålsenligt och fullständigt genomförande af nödiga konlrollföreskrifter får icke ringa svårigheter att bekämpa, ty införandet af kontroller, utan att med detsamma pålägga några egentliga band, är icke någon lätt sak.
Då det möjligen torde vid första påseendet kunna synas, såsom om
Kommitén härvid borde särskildt besvara hvar och en af de tvänne frågor, som uti denna punkt af den meddelade promemorian blifvit till Kommitéos behandling öfverlemnade, så torde det, innan Kommitén framlägger de i sådant afseende uppgjorda 45 förslag, vara ett åliggande att upplysa, det Kommitén ansett sig böra i ett sammanhang redogöra för sina äsigter örn de åtgärder, som enligt Kommiténs förmenande böra vidtagas; enär de i flera omständigheter afse båda frågorna och derföre icke, utan olägenheter för reda i framställningssättet, torde kunna särskiljas.
På sätt Kommitén redan i underdånighet yttrat, bestå de åtgärder, som efter Kommiténs åsigt skulle leda till det mål, man i förevarande fall eftersträfvar, uti stadgandet af, såvidt möjligt är, fullständiga och samverkande kontroll-föreskrifter, som göra en noggrannare redovisning af beväringsmanskapet möjlig, samt i skärpta straffbestämmelser och påföljder för dem, som undandraga sig mönstring eller öfningsmöte.
Beträffande först frågan om kontrollerna och den på dem beroende redovisningen, har Kommitén ansett de åtgärder, hvilkas vidtagande i detta hänseende blifver nödvändigt, böra ordnas på det sätt, att, sedan utvägar blifvit beredda för erhållande af tillförlitlig kännedom om alla de förändringar i afseende på flyttningar, dödsfall, befrielse från beväringspligten o. s. v., som bland de beväringsskyldige inträffa, samt jemväl beväringsmanskapet sjelft i sådant ändamål fått sig föreskrifna vissa åligganden, som för öfrigt böra medföra den fördelen all hos dem underhålla en påminnelse om deras beväringspligt och derigenom stärka begreppet om densamma, alla dessa upplysningar, som äro nödvändiga för uppgörandet af ett fullständigt och tillförlitligt mönsterverk, slutligen för hvarje län sammanflyta hos Konungens Befallningshafvande, under hvars inseende ett sådant mönsterverk derefter utarbetas och genom ofördröjligt antecknande af under hand anmälda förändringar, såvidt möjligt är, hålles i komplett och tillförlitligt skick.
Då likväl ett sådant fullständigt ordnande af mönsterverket och de dermed förenade göromål, som borde ingå uti expeditionen vid Länsstyrelsen, efter all anledning komme att erfordra en snart sagdt hela året fortgående verksamhet och i öfrigt blifva af den omfattande beskaffenhet, att deras bestridande icke lämpligen lärer kunna åläggas den redan förut med arbete svårt belastade Landssekreteraren, har Kommittén, såsom en oundviklig följd af sitt förslag i detta ämne, förutsatt anställandet af en särskild mönslrings-kommissarie ali hvarje län, med undantag af Gottland.
Derigenom undanrödjes äfven stadgandet uti nu gällande Bcvärings-förordning, attt »i länen skall Landssekreteraren såsom mönstrings-kommissarie biträda,» men, om han är hindrad, annan person i hans ställe af Konungens Befallningshafvande utses; en föreskrift, hvilken endast undantagsvis och högst sällan kunnat tillämpas, i anseende till svårigheten att under Landshöfdingens frånvaro jemväl aflägsna Landssekreteraren från residensstaden, hvarföre dess uppställande såsom regel innefattar en oegentlighct.
Mönstrings-kommissariens åligganden skulle blifva, såväl att biträda vid mönstrings-förrättningarne, sorn att deremellan under Konungens Befallningshafvandes lydnad och inseeude besörja alla expeditioner, rullor och förslager, som för mön - 46 slervekets ordnande kunna vara behöfliga.
Antagligen skulle Mönstrings-kommissariens tjenståligganden kunna förenas med någon landstatstjenstemans i underordnande grader, till exempel Landskanslistens eller Landskontoristens; men, i händelse en sådan, på vederbörandes eget samtycke och Konungens Befallningshafvandes pröfning beroende förening icke lämpligen kan ega rum, borde befattningen åt annan passande person uppdragas.
För att bereda önsklig besparing samt undvika en ny klass af pensionstagare, har Kommitén likväl ansett lämpligt, om för denna tjenstebefattning icke ansloges lön på stat, utan blott ett årligt arfvode att qvartaliter lyftas.
Hvad beloppet af detta arfvode angår, så torde rättvisligen något afseende böra fästas på olikheten i de särskilda länens folkmängd och det deraf beroende större eller mindre arbete, som befattningen kommer att medföra.
På sådan grund har Kommitén velat föreslå dessa arfvodens indelande i tre klasser, till belopp af 700 Riksdaler, 600 Riksdaler och 500 Riksdaler, allt Riksmynt, af hvilka det förstnämnda beloppet eller 700 Riksdaler skulle utgå till Mönstrings-kommissarierna i Östergötlands, Jönköpings, Calmar, Christianstads, Malmöhus, Götheborgs och Bohus, Elfsborgs med Dahl, Skaraborgs, Wermlands och Stora Kopparbergs län, hvilka alla hafva en folkmängd af mer än 150,000 personer; med 600 Riksdaler till mönstrings-kommissarierna i Stockholms, Nyköpings, Kronobergs, Blekinge, Hallands, Örebro, Gefleborgs och Westernorrlands län, hvilkas befolknig uppgår till ett antal emellan 100,000 och 150,000; och med 500 Riksdaler i Stockholms stad, Upsala, Westmanlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län, hvilka hafva mindre än 100,000 innevånare.
För erhållande af de upplysningar, hvilka Mönstrings-kommissarien oundgängligen måste vara i tillfälle inhemta för att kunna hålla Mönsterverket i komplett skick och med tillbörlig noggrannhet utarbeta de dertill hörande rullor och förslager, erfordras likväl medverkan af andra såväl miltära som Ecclesiastika och Civila tjenstemän, hvilka böra meddela allt hvad som kan vara af nöden att intaga i rultorna, på det de skola motsvara sitt ändamål.
Härtill hörer, att man i dessa rullor må återfinna ej allenast dem, som blifvit till förstärkning och vapenöfning uttagne eller sorn för lega åtagit sig en annans beväringspligt, utan ock dem, som tillhöra reserven; samt derjemte hafva en öfversigt ej mindre af dem, som fullgjort sin vapenöfningsskyldighet, än ock af sådane, som genom uteblifvande från mönstring och vapenöfning ådragit sig en förlängd beväringspligt; hvarförutan rullorna äfven böra innehålla upplysningar, hvarthän och när de bevärings-skyldige aflyttat från den ort,, der de blifvit inmönstrade, och så vidare.
Kommitén, som jemväl trott det för ändamålets uppnående vara nödvändigt, att någon person inom mindre distrikter i första band insamlar erforderliga upplysningar, har till följd deraf icke kunnat förbise de ökade besvär, som i sådant afseende måste åläggas förut med göromål nog betungade tjenstemän, och fördenskull ansett sig böra taga i noggrann! öfvervägande, på hvilken klass af tjenstemän detta särskilda besvär lämpligast borde kunna öfverflyttas
Då 17 det af skäl, som Kommitén vid sitt yttrande öfver de fyra Regemenls-chefernes förslag rörande redovisningssättet redan angifvit, icke torde kunna, utan alltför stora olägenheter, ifrågasättas, att åt de militära tjenstemännen uppdraga dessa göromål, så återstår blott valet emellan presterskapet och de civila tjenstemännen.
Presterskapets verldsliga bestyr anses likväl redan hafva blifvit så många, att de medföra ett förlamande inflytande på den andliga verksamheten; och dessutom skulle presterskapets ställning till de verldsliga myndigheterna säkerligen försvåra handhafvandet af de nya föreskrifterna.
Hvad åter angår de civila tjenstemännen, så blefve i sjelfva verket ingen ny skyldighet dem ålagd, utan egentligen blott hvad som nödvändigt följer af en redan stadgad skyldighet, såvida det med densamma åsyftade ändamål skall ernås.
I betraktande häraf har Kommitén ansett sig böra på de civila tjenstemännen hufvudsakligen lägga de nya göromål, som af Kommiténs förslag, i händelse det vinner nådigt bifall, komma alt föranledas.
Med afseende å införandet af ett nytt kontroll- och redovisningssystem får Kommitén nu underdånigst dertill afgifva följande förslag:
Sedan vederbörande mantals- och skattskrifningsförrättare, på sätt redan nu är föreskrifvet, särskildt för hvarje församling upprättat fullständiga listor på alla inom den vanliga utskrifningsåldern varande ynglingar och dem, som i öfrigt äro beväringspligt underkastade, innehållande uppgift på de Beväringsskyldiges hemvist samt dop- och faders- eller tillnamn utan förkortning, skall han inom årets slut öfversända dessa listor till vederbörande pastors-embeten, som skola granska listorna, och dervid, genom anteckningar å desamma, upplysa, dels om någon af de deri upptagne beväringsskyldige aflidit eller afflyttat till annan ort, som, då den känd är, bör uppgifvas, dels äfven om och hvilka beväringsskyldige, utom de å listan upptagne, efter mantalsskrifningen inflyttat i församlingen.
De sålunda granskade och kompletterade listorna böra derefter, bekräftade med vederbörande pastorers underskrift, inom den 15 Januari återsändas till skattskrifningsförrättaren, som har att inom samma månads utgång till Konungens Befallningshafvande insända, ej allenast dessa listor, utan ock ett för hvarje fögderi eller stad uppgjordt sammandrag deraf, vid vite af 3 Riksdaler Riksmynt för hvarje dag, som dermed fördröjes.
Med ledning af de upplysningar presterskapet å listorna meddelat, skall Konungens Befallningshafvande genast låta genom Mönstrings-kommissarien anteckna alla de till annan socken eller stad afflyttade beväringsskyldige, som under året böra undergå mönstring.
Ar denna stad eller socken belägen inom länet. bör den beväringsskyldige genast öfverföras å listan för samma socken eller stad, såvida han ej redan af dervarande presterskap blifvit antecknad såsom till socknen ankommen.
Har åter flyttningen skett till hufvudstaden eller till annat län, bör Konungens Befallningshafvande skyndsamt och sednast inom den 1 Mars, jemte öfversändande af den afflyttades från vederbörande presterskap infordrade prestbetyg, derom underrätta Ofverståthållaren eller vederbörande Konungens Befallningshafvande, som då tillser att förändringen antecknas å behörig lista.
Ar åter den bortflyttades vistelseort okänd, skall Konungens Befallningshafvande inom den 1 Mars genom allmän kungörelse, som bör Öfverståthållare-embetet och öfriga Konungens Befallningshafvande lill uppläsning i alla kyrkor meddelas, den afflyttade efterlysa och förelägga honom, att antingen ofördröjligen angifva sig hos Magistrat eller närmaste Krono-länsman i den stad eller ort, der han vistas, eller ock vid Tio Riksdaler Riksmynt vite infinna sig vid den mönstring, som samma år hålles med beväringsmanskapet i nämnda ort.
Åliggande det i första fal!
Magistraten eller Krono-lansmannen, hos hvilken denna anmälan göres, att med omgående post sådant inberätta till Konungens Befallningshafvande, som, derest ej redan så skett, låter anteckna personen i listan för hans nya vistelseort.
Efter vidtagandet af alla dessa åtgärder, skall Konungens O O ’ p Befallningshafvande, så fort ske kan. låta genom Mönstringskonnnissarien upprätta fullständiga rullor öfver dels alla inom länet varande utskrifningsskyldige, som för året första gången böra undergå mönstring, äfven om de äro från beväringspliglens fullgörande i lag undantagne, dels ock de beväringspligtige och legokarlar inom länet, hvilka, redan ett år vapenöfvade, skola för andra gången fullgöra denna öfningsskyldighet.
Dessa rullor upprättas i två exemplar samt serskildt för hvarje Regementes eller Corps’ af arméen och särskildt för flottans beväringsområden inom länet, Minst tre veckor, förrän mönstring å någon ort företages, sände Konungens Befallningshafvande till hvarje Magistrat eller Kronofogde inom länet ett, staden eller fögderiet omfattande, utdrag af dessa rullor, hvarefter Magistrat eller Kronofogde åligger att infordra och vid mönstring aflemna behörigt prestbevis om hvarje i rudorna upptagen ynglings ålder och frejd.
Bevärings-yngling, som, efter det vederbörande pastors-embete till Magistrat eller Kronofogde redan inskickat prestbetygen 49 prestbetygen för årets mönstrings- och vapenskyldige inom församlingen, elit ankommit och således med densammas beväringsmanskap bör undergå mönstring och vapenöfning, skall deremot vara skyldig, att vid mönstringstillfället sjelf medhafva sitt prestbetyg; och detta vid påföljd att han annars icke mönstras och derigenom får sin beväringspligt framflyttad.
Vid mönstringsförrättningen, som sker på samma tid och ort med såväl dem, hvilka första gången skola mönstras, som ock med dem, hvilka före andra årets vapenöfning böra undergå ny mönstring, skola sedermera ej allenast
Mönstrings-kommissarien och närvarande militärbefälet i hvar sitt exemplar af rullorna, utan ock vederbörande Magistratsperson eller Kronofogde uti deras utdrag af samma rullor anteckna hvad i afseende A hvarje uti rullorna upptagen beväringsskyldig förekommer och afgjordt blifver.
Innan mönstrings-kommissionen åtskiljes, skola alla dessa rullor med hvarandra jemföras och, der skiljaktigheter förekomma, rättelse efter Mönsterherrens bepröfvande genast ske; hvarefter Mönstrings-kommissariens rullor, som blifva hufvudhandlingarne, underskrifvas af Mönsterherren och kontrasigneras af Mönslrings-kommissarien.
I)e andra rullorna förses med militärbefälets underskrift och behållas sedermera af samma befäl för att ligga till grund för de förslag öfver hvarje Regemente eller Corps tilldeladt beväringsmanskap, som från Regements- eller Corps-befälet skola genast efter mönstringarne inom Regementets eller Corpsens beväringsområde insändas såväl till vederbörande Stats-departement, som till Kongl. Krigs-kollegium Kronofogde och Magistratsperson behålla jemväl de af dem förda utdragen.
Inom åtta dagar efter mönstring i stad eller fögderi å landet sände Magistrat eller Kronofogde till vederbörande presterskap uppgift å ej mindre de vid mönstring antagne, inom församlingen mantalsskrifne legokarlar, utan ock de beväringsskyldige, hvilka, i följd af obehörigt uteblifvande från mönstring eller försummelse att medhafva sitt prestbevis, 0111 sådant dem sjelfve ålegat, blifva till annan klass förflyttade och dermed fått sig en utsträckt beväringsålder ålagd.
Börande pastors-embetet härom göra nödig anteckning i husförhörsboken till efterrättelse att nämnde personer, så länge beväringsskyldiglieten för dem fortvarar, icke ega undfå prestbevis i annan ordning, än nedan omförmäles, och jemväl till iakttagande när dödsfall bland dem sker.
Af de fögderirullor, Kro - nofogde vid mönstringstillfället fört, sände han jemväl, inom åtta dagar efter det mönstring med fögderiets manskap försiggått, till hvarje honom underlydande Länsman med hufvudhandlingarne likformiga, till riktigheten styrkta, utdrag i hvad länsmansdistriktet angår.
Efter dessa utdrag upprätte derefter Länsmannen, enligt fastställda honom kostnadsfritt tillhandahållna blanketter, en så kallad beväringsdagbok, uti hvilken alla beväringsskyldige, som undergått mönstring, böra införas, tillika med hvad vid mönstringen om hvar och en förekommit eller blifvit beslutadt; hvarjemte deruti bör vidare antecknas om och när den beväringsskyldige fullgjort första och andra vapenöfningen; ingångna underrättelser om förändringar i de beväringsskyldiges vistelseort; bland dem timade dödsfall; eller anmälanden om sådana förhållanden, som på beväringsskyldigheten inverka; år och dag då de beväringsbesked, om hvilka här nedan närmare förmäles, blifvit utfärdade; samt den ort, för vandring till hvilken dessa besked blifvit utgifna; äfvensom år och dag, då påskrift för vandring till annan ort meddelas å annorstädes utfärdadt beväringsbesked eller pass.
I städerna upprättas och föres sådan dagbok af den person, Magistraten, som är för dagbokens riktiga förande ansvarig, dertill utser.
Af de vid mönstringarne företedda prestbevis behåller den dervid närvarande Magistratspersonen eller Kronofogden dem, som angå till vapenöfning approberade, såväl beväringsskyldige, som legokarlar, och fÖranstalte att dessa bevis, på samma gång som manskapet, varda till militärbefälet öfverlemnade.
Till vapenöfning sammandragas de, som andra gången skola undergå den, på samma sätt som de, hvilka första gången fullgöra denna öfning.
Efter slutade vapenöfningar böra icke allenast från vederbörande Chefs-embeten direkt till Konungens Befallningshafvande insändas uppgifter på alla vapenöfningsskyldige, som från öfningsmöte uteblifvit, äfvensom på dem af andra årets vapenöfningsskyldige, som, ehuru icke tillstädeskomne vid mönstringen, inställt sig till öfningsmötet, utan ock de till mötet medförda prestbevis, försedda med en kort anteckning af befälet, huruvida den beväringsskyldige eller legokarlen bevistat mötet och huru han sig dervid uppfört o. s. v., återsändas till Magistraten eller Kronofogden, som utan dröjsmål har att meddela dem till vederbörande tjensteman i stad och Länsman på landet, för 51 verkställande af nödiga anteckningar i beväringsdagboken; hvarefter bevisen skola återsändas till presterskapets som med ledning deraf har att i husförhörsböckerna anteckna, huruvida de vapenöfningsskyldige bevistat öfningsmötena, tili enahanda efterrättelse och iakttagande, som ofvan finnes nämndt angående de från mönstring uteblifne.
Beväringsbesked, hvartill fastställda blanketter jemväl hållas vederbörande tillhanda, utfärdas af den, som förer beväringsdagboken och löses med 50 öre Riksmynt.
Det bör enligt dagboken upptaga hvad vid mönstring om den beväringsskyldige förekommit eller beslutadt blifvit; om han fullgjort sin vapenöfningsskyldighet under ett eller tvenne år; och till hvilken ort han vill sig begifva.
Utom på reqvisition af offentlig myndighet må ej prestbevis angående bevärings-yngling eller legokarl, så länge deras beväringsskyldighet fortvarar, utlemnas, utan emot företeende af beväringsbesked, å hvars motsatta sida prestbeviset skall skrifvas.
Ej heller må för dessa under nämnde tid pass kunna utfärdas, utan emot aflemnande af prestbevis och dermed förenadt beväringsbesked samt i enlighet med deri utsatt bestämmelseort.
Till pass för dem begagnas serskildta tryckta blanketter med två spalter, den ena upptagande passföreskrifterna och den andra beväringsbeskedet.
Sedan Konungens Befallningshafvandes kungörelse om årets beväringsmönstringar blifvit från predikstolen i församlingens kyrka uppläst, må icke hvarken prestbevis eller pass utlemnas för någon beväringsskyldig, som är pligtig bevista årets mönstring eller vapenöfning, förr än desamma äro afslutade.
Såsom annan innehafvare af pass bör äfven legokarl och annan beväringsskyldig följa den i passet utsatta väg, vid den påföljd allmänna passförfattningarne stadga, såvida han ej hos Konungens Befallningshafvande i residensstad eller Borgmästare i annan stad försett sig med påskrift, som berättigar honom, att begifva sig till annan, än den i passet eller prestbeviset utsatta ort.
Ämnar med pass eller prestbevis för vandring försedd beväringsskyldig blott begifva sig till annan ort inom samma län, ege å landet äfven Länsman, att å passet eller prestbeviset anteckna den förändrade bestämmelseorten; åliggande dock Länsmannen för sådant fall, att tillika derom underrätta den Länsman, inom hvars distrikt den nya bestämmelseorten är belägen.
I stad bör om sådana påskrifter underrättelse ofördröjligen meddelas vederbörande till anteckning i beväringsdagboken.
Vid ankomsten till sin bestämmelseort bör den beväringsskyldige ofördröjligen anmäla sig, i stad hos Borgmästaren, som derom genast bör underrätta vederbörande dagboksförare, och å landet hos Länsmannen i distriktet; samt derom Iaea antecknina å sitt > O KJ medhafvande pass eller prestbevis.
För hvarje qvartal och inom den 5 i påföljande månad insände vederbörande Magistratstjensteman i stad och Länsman å landet utdrag af dagboken, för de beväringsskyldige, som begifvit sig till annat distrikt inom fögderiet, till Länsmannen derstädes, och för de till annat fögderi, stad eller län afgångne, till Konungens Befallningshafvande, som inom den 15 i månaden har att meddela utdraget till vederbörande Kronofogde eller Magistrat mom länet eller Konungens Befallningshafvande i annat län till den åtgärd, som erfordras, på det att förändnngarne må blifva behörigen antecknade.
Finnér dagboksförare att beväringsskyldig, som, enligt inlupen underrättelse, bort till orten eller staden ankomma, underlåtit att sig behörigen anmäla, bör han ofördröjligen derom underrätta Konungens Befallningshafvande, som, då så erfordras, föranstaltar om personens skyndsamma efterspanande eller efterlysande.
Så snart någon beväringsskyldig blifvit antagen såsom rekryt för ledigt nummer eller rote vid indelta arméen eller flottan, bör Konungens Befallningshafvande eller den, sorn i dess ställe rekryteringen öfvervarit, derom ofördröjligen Underrätta vederbörande Länsman å landet eller Magistrat i stad, för anteckning i beväringsdagboken.
Sammalunda åligger det ock vederbörande militärbefäl, att, när beväringsskyldig blifvit anställd vid värfvadt Regemente eller Corps, derom underrätta Konungens Befallningshafvande i den anvärfdes skattskrifningsort, hvarefter Konungens Befallningshafvande meddelar detta åt vederbörande Magistrat eller Länsman.