Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit ej, i betraktande af serskilda omständigheter, annorlunda redan förordna!, eller framdeles förordnar, § 4 af denna författning skall tjena till efterrättelse i afseende på den högsta pannerymd, sorn af sådana föreningar må begagnas; börande för öfrigt, vid utöfningen af städernas bränvinsbränningsrättighet iakttagas, att de brännerier, som hädanefter anläggas, varda utom stadens staket, på lämpligt afstånd från andra byggnader, uppförda i enlighet med stadens Byggnads- eller Brandordning. § 8- lili denna § hade blifvit tillstyrkt en redaktionsförändring, som var en nödvändig följd af den förändring i bränvinsbränningsterminerna, hvilken vid 1 § var af Utskotten föreslagen.
Denna redaktionsförändring är bifallen af Borgare- och Bonde-stånden; men, i öfverensstämmelse med beslut, fattade vid 1 §, bär den blifvit ogillad af Ridderskapet och Adeln, samt frågan af Presle-ståndet återremitterad.
Sedan Utskotten här ofvan vid 1 § förklarat sig vidblifva sitt tillstyrkande, beträdande tidens för bränvinsbränning indelning i sex terminer, och enär, uti förevarande § bör, genom uteslutande af orden: ”samt huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga,” göras den redaktionsförändring, sorn föranledes af Utskottens förslag, hvartill grunderna här nedan vid 28 § anföras, att uti en enda klass sammanföra och beskatta all bränvinsbränning med ånga, föreslå Utskotten för §:n följande lydelse:
Vid de årliga mantals- och skattskrifning arne uppgifvas så väl stället hvarest, som ock det eller de hemman, hemmansdelar eller lägenheter, för ■hvilka bränvinsbränning en skall utöfvas, äfvensom p anne rymden, enligt hela det af juster ar en åsatte kannetal, med utsättande af den klass, hvartill pannan, jemlikt justcrarcns betyg, hänföres; och vare del en hvar, till bränvinsbränning berättigad, obetaget att anmäla sig till bränvinsbränningens Bevilln.-, Lag- samt Allm.
Bcsv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 3. 5 utöfvande, antingen för hela den lill bränvinsbränning tillåtne tiden af året på en gång, eller för en eller flera terminer deraf; skolande, i sednare fallet, bestämdt uppgifvas, hvilken eller hvilka terminer dertill begagnas; och kommer afgiften för bränvinsbränningen att i förhållande derefter beräknas.
Ej vare skallskyldig förbunden att vid mantalsskrifningen uppvisa slämplingsattest, ej heller mätnings-betyg, undantagande å ostämplade tackjernspannor; och ege han dessutom rätt att hänvisa till den förra året uppgifna pannerymden, med åliggande att för uppgiftens riktighet ansvara; dock bör i den skattskyldiges debetsedel för hvarje år af vederbörande inforas så väl beloppet af den pannerymd, hvartill han sig anmält, som ock det fastighetsvärde, hvarefter bränvinsbränningen får ega runi, till upplys ning om den pannerymd, sorn, på grund deraf, får begagnas.
Den, mantalsskrifningen förrättar, vare skyldig att, med afdrag, enligt § 4, af kokrummet, afgiften i behörig ordning påföra, ehvad pannorna äro inmurade eller lösa, med uteslutande af bråk i pannery mds beräkning en. § io. Bonde-ståndet har bifallit det förslag, Utskotten bade uppgjort till denna § och enligt hvilket det skulle åligga mantals- och skattskrifvare att genast efter hvarje mantals- och skatlskrifnings slut tillställa vederbörande kronobeLjente förteckningar å dem, som vid mantals- och skattskrifningen sig till bränvinsbränning anmält, och berörde förteckningar derefter ofördröjligen i socknestuga eller å annat lämpligt ställe anslås; hvaremot förslaget blifvit af de öfriga Riks-stånden återremitteradt, efter anmärkningar, att det vore vida bättre att en viss, om ock, såsom nu tilläfventyrs var förhållandet, något rundligen tilltagen tid bestämdes för man tals- och skattskrifvare att upprätta och aflemna förteckningarna å dem, som till bränvinsbränning sig anmält, än att fullgörandet af denna skyldighet lemnades beroende på olika föreställningar om meningen af orden: ”genast efter hvarje mantals- och skattskrifnings slut;” i hvilket afseende är föreslaget, dels att dessa ord utbyttes emot uttrycket ”före den 1 Januari,” dels att orden: ”genast eller sist inom åtta dagar” och dels alt ordet: ”omedelbart” här begagnades; hvarjemte blifvit yrkadt, att det i Utskottens ifrågavarande förslag förekommande ordet: ”ofördröjligen” jemväl blefve utbytt emot ett mera bestämdt uttryck, t. ex. ”inom åtta dagar.”
I anledning af hvad sålunda är anmärkt och i öfverensstämmelse med den förändring i stadgandena angående redskaps klassifikation, som här efteråt i 13 och (5 Bevil/n.-, Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 3.
28 §§ tillstyrkes och till följd af hvilken förändring1 orden ”samt huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga” böra här uteslutas, hemställa Utskotten alt förevarande § må erhålla följande lydelse:
Mantals- och skattskrif v are skola, omedelbart ejler hvarje mantalsoch skattskrif ning s slut och före af resan från förrdltningsstäUct, sockncvis upprätta och till vederbörande kronobctjcnte, för hvars och ens distrikt, aflemna förteckningar å alla dem, som sig till bränvinsbranning anmält, hvilka förteckningar, hvarå skall utsättas, hvilken eller hvilka terminer bränvinsbränning af hvar och en ulff vas, pannerymden och den klass, till hvilken redskapen hänJÖres, böra inom åtta dagar i församlingens socknestuga eller å annat lämpligt ställe anslås.
Dessutom å/igge det mantals- och skattskrif vare att, för hvarje mantals- och skattskrifning, inom Januari månads utgång insända dylika förteckningar till Konungens Befallningshafvande, som bör deraf lemna vederbörande del för kontroll och eftersyn, och att inom samma tid låta enahanda förteckningar tillställas dem, hvilka skola försegling af bränvinsbränningsredskap verkställa. §§ 12, 13 och 2 momentet i 18 §.
På grund af hvad här nedan vid 28 § varder tillstyrkt, beträffande sammanföring och beskattning uti en enda och gemensam klass af ali bränvinsbränning med ånga, om inskränkning för den redskap, som härtill begagnas, af föreskrifterna rörande konstruktion och redskapsdelars relativa rymd, samt enär, för vinnande af mera ordning och tydlighet i uppställningen af de nya redaktioner, som häraf blifva en följd, nödigt är, att tvänne stadganden, som för närvarande hafva rum i 13 §, förflyttas till den 12, föreslå Utskotten för 12 och 13 §§ samt 2 mom. i 18 § följande redaktioner: § 12.
Med enkel bränvinsbränningsredskap förstås en sådan, som består af en panna för mäskens kokning, af en till pannan hörande så kallad hatt och afkylningsredskap för den uppkommande bränvinsimmans afkylande.
Dannan får eg a hvad form som helst.
Halten, inberäknadt löst eller fastsittande rör, som sammanbinder pannan med afkylningsredskapen eller l Bevilln-, Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.-o 3. 7 mäskvärmaren, får icke, utan med vilkor, som i § 16 morn. 2 säges, innehålla mer än trefjerdedelar af pannans rymd-, och må lösa halsar ej för bränvinspannans förening med hatten användas.
Afky Ining sr eds kap får bestå af pipor, slang eller kylare.
Med mäskvärmare förstås en sådan inrättning vid bränvinsbränningsredskap, i hvilka mäsken, genom den från pannan utgående ångan, förberedande uppvärmes, så att, dä den derefter slås eller tappas i bränvinspannan, uppkokningen och således afverkningen sker fortare än eljest.
Mäskvärmare vare tillåten af hvad form eller ämne som helst, men Jår ej innehålla vier än en femtedel utöfver pannans rymd, ej heller så inrättas, att den åstadkommer någon rektifikation, med mindre sådan inrättning uppgifves såsom rektifikations-apparat; och må ånga hvarken från bränvinspannan, eller på hvad annat satt som helst, insläppas uti den i mäskvärmaren inneslutna mäsken, utan blott derigenom ledas medelst rör.
Med rektifikations-apparat förstås den del af briitivins bränning sredskap, hvarigenom en större eller mindre del af produktens vattenhalt afski/jes under sjelfva bränvinsbränningen, sä att afrinningen utkommer stai'- kare eller mera sprithaltig, lin då en sådan inrättning icke begagnas.
Rektifikations-apparat må bestå i klarkula, tallriks-apparat, eller hvilken annan inrättning sorn helst, utgöra serskild redskap, eller inneslutas i någon del af bränvinsbränningsredskapen. § 13.
Genom begagnande af förenämnde tre redskapsdelar, enskildt eller sammansatta, uppkomma de fyra första bland efterföljande sex klasser:
Redskap i denna klass får ej innehålla, ej heller till den fogas, någon inrättning, sorn afser eller kan tjena, hvarken såsom mäskvärmare till mäskens förberedande uppvärmning, eller, såsom rektifikations-apparat, till klarning eller så kallad rektifikation, utan måste afrinningen, för att blifva bränvin, omkokas i samma panna. 8 Beotlin.-, Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Ulskottens Utlåtande, N.-o 3.
Består af enkel redskap med mäskvärrnare.
Består af enkel redskap vied rektifikations-apparat.
Består af enkel redskap med både mäskvärrnare och rektifikations-apparat; hvartill komma Femte klassen, innefattande all sådan redskap, vare sig den så kallade dubbla pistonska apparaten, eller af annan uppfinning, som icke kan hänföras till någon af de föregående fyra klasserna; samt Sjette klassen, hvilken omfattar all redskap, som drif ees med ånga; gällande för denna klass, hvad redskapens sammansättning och förhållandet emellan dess serskilda delar vidkommer, ingen annan af de uti § 12 gifta föreskrifter, än de, som beträffande hatt, rör och halsar uti 1 morn. af samma § förefinnas.
Vid redskap i 1 -.sta och T. dr a klasserna får hvarken i mäskvärmaren eller annorstädes lankrum inrättas, ej heller spritångorna, sedan de utgått från hattröret, ledas i uppåt gående riktning. § 18 mom. 2.
Utan serskild betalning skall justerare meddela skriftligt betyg, enligt bifagadt formulär, så väl öfver mätning, som öfver stämpling, skolande betyget upptaga en noggrann beskrifning på redskapens beståndsdelar och deras dimensioner, med utsättande af den klass, hvartill redskapen hörer; och skall han vid hvarje månads slut lemna Konungens Befallningshafvande del af de betyg, som under månaden utfärdats. % 26.
Bevilin.-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtatide, N:o 3. 9 §• 2G Utskottens förslag till denna §. har blifvit af Ridderskapet och Adeln återremitterad!; men sorn det är af de tre öfriga Riks-ståndcn bifallet, lärer deri någon förändring i sak nu icke kunna ega rum; dock tillstyrka Utskotten, i anledning af anmärkning, framställd hos Ridderskapet och Adeln, att, till redaktionens förtydligande, varder i 2 momentet, näst efter orden: ”med ledning af de” tillagdt det i Utskottens förslag uteslutna ordet dem, så alt början af samma moment kommer att lyda sålunda:
Om försegling å landet ege Konungens Befallningshafvande att antyda vederbörande
Kr ono betjente, eller andra af Konungens Befallningshafvande dertill förordnade välkände personer, hvilka del, i följd deraf, skall åligga att, ulan föregången anmälan af panneegaren, med ledning af de till dem från vederbörande mantalsskrifvare insända förteckningar etc. §. 28.
Förslaget till denna §., bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Bondeståndet, är deremot återremitleradt af de två öfriga Riksstånden, efter anmärkningar : att all bränvinsbränningsredskap, som drifves med ånga, bör sammanföras och beskattas uti en enda och gemensam klass, såsom i reservationer utaf Grefve af Ugglas och Herr Hesselgren blifvit föreslaget; att pannerymdsafgiften bör förhöjas; alt tariffen å samma afgift, enär den finnes behäftad med åtskilliga felaktigheter, såsom missförhållanden uti beskattning de olika klasserna emellan, oriktig progression af beskattningen inom samma klass och missräkningar, bör omarbetas; att, enär i tarifen ej finnes utsatt beskattning å pannor af större rymd än 90 kannors, ehuru, enligt 2:a momentet uti 20 §., fall kunna inträffa, då pannerymdsafgift för ännu större kannelal skall påföras, afgiften för pannor utöfver 90 kannors rymd bör uträknas och i tarifen utsättas; samt att det af Utskotten föreslagna tillägg, alt, när med serskildt tillstånd bränvinsbränning idkas i förening med pressjästberedmng, pannerymdsafgiften skall för bränvinsbränningen under den tid af året, då sådan eljest icke är tillåten, höjas med 50 procent, hör utgå.
Prof. 1850 & 1851, 5 Sami., 2 Afd., 3 Höft. 2 10 Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 3.
Vid pröfningen af dessa anmärkningar torde, i forsta rummet, uppmärksamheten böra fästas pä det numera allmänt bekanta förhållande, all afverkningsfnrmågan bos den redskap, som drifves med ånga, är mest beroende af ångtrycket och i ganska ringa mån af sjelfva bränvinsbränningsredskapens konstruktion.
Vid ångbränning mäste följaktligen all i sådant hänseende af bränvinsbränningsredskapen, till grund för beräkning af dess afverkning och beskattning, uppgjord klassifikation förfela sitt ändamål.
En sådan, nu befintlig, klassifikation bär ledt på samma gång till minskning i den påräknade bränvinsbevillningen och till statsekonomisk förlust.
Bränvinsbrännare hafva allt mer och mer insett, att vid ångbränning kan med bränvinspanna i tredje klass, genom begagnande af något större ångpanna, på samma tid tillverkas lika mycket, som med bränvinspanna af samma rymd i den fjerde.
Också bafva bränvinspannorna i tredje klassen, hvilka år 1842, första året den förordning egde tillämpning, hvarigenom nu gällande klassifikation infördes, utgjorde endast 48 stycken, då pannorna i fjerde klassen uppgingo lill 214, d. v. s. voro mer än fyra gånger så manga, som de i den tredje, sedermera efter hand så ökats i antal, att tredje klassens pannor är 1849, det sista år, för hvilket uppgifter i detta afseende nu finnas hos Statskontoret alt tillgå, utgjorde 424, då deremot pannorna i fjerde klassen hade nedgått till 63, d. v. s. utgjorde mindre än en sjettedel af dem uti den tredje, hvilka under tidrymden från år 1842 till 1849 nära niodubblats, så att ett alldeles omvändt förhållande emot tillförne då mera inträdtj utvisande kapitalräkningarne till Rikshufvudboken för åren 1842—1848 samt de frän länen till Statskontoret inkomna kronoräkenskaper för år 1849, för hvilket år kapitalräkningar ännu ej äro uppgjorda, följande successiva förändringar uti antalet af de olika klassernas bränvinsbränningsredskap.
o År 1842 Antalet pannor utgjorde i i:a kl 73,434. i 2:a kl. 1,714. i 3: :e kl. 48. i 4:c kl. 214. i 5:c kl. 8. » 1843 70,089. 1,762. 54. 228. 10. » 1844 70,013. 1,725. 108. 262. 5. 1845 63,645. 1,475. 157. 182. 3. B 1846 52,965. 1,330. 206. 126. 2. 1847 49,407. 1,287. 264. 77. » 1848 50,912. 1,444. 331. 85.
» 1849 48,810. 1,849. 424. 63.
Den större vedåtgång, som eger rum vid begå gnande af tredje klassens redskap, än då fjerde klassens användes, har bränvinsbrännaren ansett vara mer Bevil/n.-, Lag- sami Allvi. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 3.
11 än till fullo godtgjord genom den, i sädant fall, för vissa panneryrnder till mer än 100 och för andra till åtminstone 50 procent besparade pannervmdsafgiften.
Landets skogar och statens inkomster hafva alltså på en gång fatt silla emellan.
Begagnandet af den till femte klassens redskap hänförda s. k. dubbla pistoriska apparaten, vid ångbräijning likaledes till afverkningsförmågan väsendtligast beroende af större eller mindre ångtryck, har, till följd af den vid klassifikationen densamma åsätta orimligt höga skatt, blifvit, såsom bär ofvan synes, efter hand helt och hållet öfvergifvet.
Genom användandet af sådan redskap skulle dock en stor, på samma gång moralisk och statsekonomisk, fördel kunna uppstå, enär derigenom sprit kunde, i stället för bränvin, direkte från mäsken utdragas och sålunda en vara åstadkommas, som, i stället alt inom landet förtäras, blcfve, såsom afsättlig på verldsmarknaden, föremål för export.
Denna redskap medförer dessutom, vid sitt användande, en betydlig minskning i vedåtgången, jemte det den, genom sin större förmåga, än annan redskap, att från mäsken utlaga spritämnet, besparar säd och lemnar en mera spritfri och följaktligen för ladugården mera sund drank.
Då härtill kommer, att, ifall förslaget att i enda klass sammanföra och beskatta all bränvinsbrännings-redskap, som drifves med ånga, varder antaget, icke någon derigenom behöfver tvingas till förändring i sin redskaps konstruktion, samt att de förändringar från tredje till fjerde klass, medelst tillsättande af mäskvärmare, hvilka bränvinsbrännare då icke skola underlåta att sjelfmant sig tillegna, vid inträdande efter hand af en på mera rationella grunder hvilande bränvinsbränning, sedan de här ofvan anförda binder derför ej längre möta, icke komma att medföra betydlig kostnad, hafva Utskotten ej tvekat att understödja ifrågavarande, af flera ledamöter inom Riks-stånden vid återremissen förordade, förslag, och tillstyrka alltså Utskotten, att all bränvinsbränning med ånga sammanföres och beskattas uti en enda och gemensam klass, med deri för all redskap gemensamma föreskrifter.
I sammanhang härmed har hos Utskotten kommit under öfvervägande den fråga, huruvida bifall bör tillstyrkas till det af Herr Hesselgren uti reservation vid Betänkandet N:o 1 (pag. 27) framställda förslag till nya inskränkande föreskrifter, beträffande bränvinsbrännings-redskaps konstruktion och redskapsdelars relativa rymd, eller till införande af andra nya stadganden i samma syftning; — och ehuru det ej kan bestridas, att, genom antagande af sådana föreskrifter, pannerymden, synnerligen hos redskap, sorn drifves omedelbarligen med eld, skulle vid beskattningen något närmare träflas; likväl, och som Utskotten befara, 12 Bevil/n.-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 3. alt, genom införande af föreskrifter beträffande ryindförhållanden emellan delar af redskap, tillhörande klasser, hvilka för närvarande icke äro dylik begränsning underkastade, den olägenhet skulle uppstå, att redskap, som man, på grund af gällande författningar, gifvit dess nuvarande konstruktion, måste med betydlig kostnad förändras, så vida icke bränvinsbrännaren skulle vilja underkasta sig att få densamma till betydligt högre kannerymd uppmätt och beskattad, hafva Utskotten ansett sig icke böra tillstyrka bifall till ifrågavarande förslag, eller att andra nya inskränkande stadgandea i afseende å konstruktion af bränvinsbrännings-redskap eller redskapsdelars relativa rymd nu må införas.
Deremot, och i betraktande, huru svårt, om icke omöjligt, del är, dä fråga är om ångbränning, att genom föreskrifter, angående bränvinsbrännings-redskaps former och dess serskilda delars inbördes rymdförhållanden begränsa en afverkning, som, på sätt redan är anmärkt, utaf en af sådana former och förhållanden oberoende kraft, ångans, i så hög grad bestämmes, hurusom någorlunda visshet om averkningen af sådan redskap svårligen torde kunna erhållas på annat sätt, än antingen genom det med dem tillverkade bränvins uppmätning af, på statens bekostnad, vid hvarje bränneri underhållne tjenstemän, en utväg, nog dyr uti ett land, der tusendetals brännerier finnas, eller genom beräkning af mäske-karens rymd, hvilken sednare, i främmande länder begagnade, utväg, sedan bränvinsbränningen inom en kanske ej så aflägsen framtid hunnit att bär i landet mera ordna sig, äfven här torde komma att anlitas, och hurusom alltså fastställande för en tilläfventyrs kort öfvergångsperiod af sådana, mera utförliga föreskrifter rörande konstruktion af redskap, som drifves med ånga, och delars af sådan redskap inbördes rymdförhållanden, — föreskrifter, de der, då mäskekarens rymd lades till grund för beskattningen, ovilkorligen komme, såsom onödiga, alt förfalla, — skulle, utan att medföra någon egentlig kontroll, motverka öfvergången till en mera rationell bränvinsbränning samt vålla kostnader och olägenheter för den enskilde, utan motsvarande förmån för det allmänna, hafva Utskotten ansett sig böra tillstyrka, att för formerna af bränvinsbrännings-redskap, som drifves med ånga, och för inbördes rymdförhållandena emellan delar af sådan redskap, andra föreskrifter ej må fastställas, än de, sorn rörande hattens, med löst eller fastsittande rör, rymd - I Bevil/n.-, Lag- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottcns Utlåtande, N:o 3.
13 förhållande till pannan uti 12 §. och beträffande lösa halsars användande i 13 §. af nu gällande Förordning förefinnas.
Beträffande derefter frågan ora den pannerymdsafgift, sorn bör åläggas redskapen i den nu föreslagna klassen för bränvinsbränning med ånga 5 så, med afseende, å ena sidan, derå att, jemlikt hvad bär ofvan är föreslaget, full frihet blefve lemnad bränvinsbrännaren i denna klass att konstruera sin redskap på det för honom fördelaktigaste sätt, en frihet, hvaraf lian tvifvelsutan komme alt sig begagna, då derigenom, efter det all den redskap, som drifves med ånga, blifvit sammanförd uti en gemensam klass, någon högre beskattning icke komme alt uppstå, men med tillika, å andra sidan, fästad uppmärksamhet å så väl det förhållande, alt en alltför hög skatt för ångbränning skulle, åtminstone till en början, anses alltför kännbart drabba sådan bränvinsbränning med redskap af tredje klassens konstruktion, som jemväl derå, att det icke är rätt att, genom språng i beskattning, våldsamt ingripa i förhållanden, tillkomna på grund af gifiia lagar och bestämmande!], hafva Utskotten, enär dessutom afgiften för ångbränning i fjerde klassen är, sedan femte klassens redskap nu ej mera begagnas, den högsta, som för närvarande utgår, och tillika den, som finnes bestämd för den mellanliggande af de tre klasser, uti hvilka bränvinsbränning med ånga nu ur tillåten, ansett sig böra hemställa, att pannerymdsafgiften för den klass af redskap, hvilken kommer att omfatta bränvinsbränningen med ånga, må utgå i likhet med den afgift, som uti nu gällande
Förordning är fastställd för fjerde klassens med ånga drifna redskap.
Sedan härmed det vid återremissen framställda yrkande af förhöjning i pannerymdsafgiften blifvit af Utskotten besvaradt, hvad den bränvinsbränning beträffar, hvilken drifves med ånga, bör utlåtande meddelas i frågan, huruvida sådan förhöjning bör ega rum för bränvinsbränning, som drifves omedelbarligen med eld j och som för det förra slaget någon egentlig förhöjning i beskattningen nu icke blifvit tillstyrkt, helst, på sätt redan är yttradt, den nu föreslagna uppflyttningen till beskattning i fjerde klass af nuvarande tredje klassens ångredskap fullt motsvaras af den frihet i afseende på redskapens sammansättning, som blifvit den medgifven, hvilken med ånga idkar bränvinsbränning, och hvaraf för honom förmånen ytterligare ökes genom den åtföljande större säkerheten att icke genom kommande föreskrifter rörande konstruktion och rymdförhållanden tvingas till omgörande af sin redskap, anse 14 Bevilln,-, Lag- samt Allm.
Utskotten del icke vara med billighet öfverensstämmande, att skatten nu fÖrhöjes för det sednare slaget af brunvinsbrunning, utan tillstyrka Utskotten, att pannerymdsafgiflen för den redskap, som drifves omedelbarligen med eld, varder oförändrad bibehållen.
Mot tarifen å pannerymdsafgiflen hafva visserligen åtskilliga anmärkningar blifvit framställda, rörande missförhållanden uti beskattningen de olika klasserna emellan, olika progression af beskattning inom samma klass äfvensom missräkningar; men enär hvad uti de två första hänseendena blifvit anmärkt icke kan afhjelpas, med mindre än att skatten för vissa klasser och kannerymder betydligen ökas oeh för andra deremot nedsättes, en sådan omhvälfning åter af tarifens alla förhållanden icke öfverenss tammer med de grundsatser, Utskotten här ofvan uttalat, och Utskotten desto mindre finna skäl att den föreslå, som icke beskattningen å någon redskap torde kunna anses tryckande, då redskapens afverkningsförmåga tages i betraktande, samt, hvad de anmärkta missräkningarna beträffar, desamma, hvilka förelupit vid uträknandet af den år 1848 antagna pannerymdstarifen, som alltifrån del årets utgång ländt till efterrättelse för debitering af skatten å bränvinsbränning, ingenstädes öfverstiga en skilling, anse
Utskotten den nu gällande tarif å pannerymdsafgiften för närvarande icke böra, såsom yrkadt är, omarbetas.