Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bergsmansjern och 5 SkU. 5 LU.
Brännstål, samt utsträckte derefter deras anspråk — 23 — jemväl till det öfriga af panten; men deras yrkanden blefvo af Banco-Fullmägtige afslagne, emedan det ansågs tvifvel underkastadt, huruvida ej Låntagaren, före Proclamadagen i hans Concurs, förverkat rättigheten att lösa de pantsatte effecterne, så alt de dessförinnan blifvit Bankens egendom, och således bevakning uti Låntagarens Concurs, för bevarande af Bankens rätt till de pantsatte effecterne, varit öfverflödig.
Banken förpligtades likväl, dels, genom Kongl. Majits
Dom den 28 December i832, att till Sysslomannen uti Broberg Anderssons Concurs, utan lösen, genast aflemna ofvanberörde Bergsmansjern och Brännstål, eller också värdet af desse effecter godtgöra, med rättighet för Banken, att, enär en af Borgenärerne, Grosshandlanden Eckerman, icke velat i anspråken å de pantsatte effecterne deltaga, komma i åtnjutande af den andel deri, som kunde sig belöpa å hans fordran, i förhållande till öfrige Borgenärers i Concursen bevakade kraf; dels ock, genom Kongl. Svea Hof-Rätts
Dom af den 10 November i834, att, likaledes ulan lösen och med rättighet till afdrag i afseende på Grosshandlanden Eckermans eftergifne anspråk, utlemna det pantsatte Bandjernet.
Genast efter emottagandet af Kongl. Maj:ts berörde Nådiga Dom, öfverlemnades handlingarne i målet till Bankens Fiscals-Embete, för vidtagande af den åtgärd, hvartill sakens beskaffenhet kunde föranleda; och Fiscals-Embetet anmärkte, uti Memorial af den 14 Augusti 1833, att den förlust, som sålunda drabbat Banken, läge uti försummelse hos Låne-BancoCommissarierne, alt, i hvad på dem ankommit, bevara Bankens rätt, medelst aflemnande, i behörig tid, af uppgift och uträkning å Lånet, jemte öfrige erforderlige handlingar, för bevaknings anställande i Låntagarens Concurs, och att denna försummelse åter synbarligen bärledt sig derifrån, att Lånet, rätteligen bokfördt under Låntagarens namn, blifvit, uti det Diarium öfver Lånen, som, enligt då inom Banken gällande arbets-ordning, bordt utaf Låne-Banco-Commissarierne hållas, oriktigt antecknadt å den persons namn, Grosshandlanden Eckerman, som, efter fullmagt, förskrifningen undertecknat; samt yrkade, vid sådant förhållande, att de vid försummelsens inträffande tjenstgörande Låne-Banco-Commissarierne, Gyllencreutz, Toran och von Hofsten, måtte åläggas, att, en för alla och alla för en, till/Banken genast inbetala så stor del af lånet, som beräknades hafva utgått emot pant af de genom Kongl. Maj:ts Dom Banken fråndömde 12 SkU. 6 LU.
Bergsmansjern och 5 SkU. 5 LU Brännstål, hvilket Memorial den i5 Augusti 1833 från Banco-Fullmägtige remitterats till förklaring af bemälde Commissarie!-, men innan någon förklaring blifvit afgifven aflid, i September månad 1834, Banco-Commissarien von Hofsten.
Sedermera, och efter det Fiscals-Embetet, uti ytterligare Memorial, yrkat ersättning jemväl för de '20 SkU 11 LU Bandjern, hvilka Banken, — 24 — genom IiongL Svea Hof-Rätls laga kraftvunne
Dom af cl. ro November i834, ansetts skyldig utlemna; samt ej mindre Banco-Commissarierne Gyllencreutz och Toran, .än äfven Sterblius-délägarne efter Banco-Commissarien von Hofsten , förklaringar i målet afgifvit, hafva Banco-Fullmägtige, genom beslut af den 2 5 Augusti i836, på anförde skäl oell utan afseende derå, att BancoCommissarien Hofsten, före förklarings af gifvande i målet, af idit, ålagt Banco-Commissarierne Gyllencreutz och Toran samt Sterbhus-delägarne efter Banco-Commissarien von Hofsten, att, Lill en tredjedel hvardera, godtgöra Banken ofvanberörde Lans Capilal-belopp, 5oo R:dr, jemte derå upplupen och intill skeende slutlicjvid upplöpande förskrifven ränta, ä tre procent årligen, med skyldighet derjemte för dem, att, en för alla och alla för en, ansvara för godtgörandet af den hvardera af dem sålunda ådömde andel, så att hvad deraf hos den ena ej utlagas kunde borde af de öfrige Banken godlgöras, dock deni, eller den af deni, som, till följd häraf, kunde komma att betalningen till Banken erlägga, förbehållet, att åtnjuta den andel i de pantsatte effecterne, som sig belöpte å Grosshandlande]!
Eckermans omförmälde fordran, i förhållande lill öfrige Borgenärers i Grosshandlanden Bloberg Anderssons Concurs bevakade kraf; ”Banken alltid obehaget, i händelse det ådömde ersättnings-beloppet icke kunde af ofvanbemälde ”Banco-Commissarier och Sterbhus-delägare till fullo gäldas, då för bilsten ”hålla sig till Bankens öfrige, vid försummelsens begående tjenstgörande, ”Commissaricr, på grund af den samtlige Commissarierne, enligt Reglemen”tet, tillhörande collectiva ansvarighet.”
Öfver detta Banco-Fullmägtiges beslut hafva så väl Sterbhus-delägarne öfter Banco-Commissarien von Hofsten, som de Bankens Commissarie!', hvilka, vid inträffandet af ofvananmärkte försummelse, varit, jemte Gyllencreutz, Toran och v.
Hofsten, tjenstgörande, besvär hos Revisorerna anfört.
Hvad beträffar Banco-Commissarien Gyllencreutz, hvilken i så måtto ansetts hafva varit till den åtalade förseelsen egentligen vållande, sorn lian fört det Diarium öfver Jern lånen, hvilket, enligt arbels-ordningen, bordt utaf Låne-Baneo-Commissarierne hållas, samt dervid begått den al FiscalsEmbetet anmärkte oriktighet, har väl, efter förordnande af Banco-Fullmägtige, en summa, motsvarande den bouoin till betalning ovilkorligen ålagde tredjedel i ersättningsbeloppet, blifvit innehållen af hans Löne-inkomster i Banken, men bemälde Bancb-Commissarie har sedermera hos Kongl.
Svea Hof-Rätt, efter å Banco-Styrelsen uttagen Stämning, yrkat upphäfvande af Banco-Fullmäglig-es ofvanupptagne beslut.
Deremot har, efter hvad Revisorerne inhämtat, Ba 11 co - Co m m i ssa ii e b Toran, som nu mera blifvit på Pensionsstat förflyttad, såsom tillgång till det crsättniijgs-belopp, han ansetts skyldig erlägga, uppgifvit en fordran af 23 af 4*8 R:dr 4* sk. 4 r:st., utgörande den honom tillkommande andel uti de böter hvartill Götha Canal-Bolags samt Malmö f. d. Discont, för öfverassignering, under loppet af October månad 1817, äro vordne fällde; men, sedan upplyst blifvit, att utur Discont-Verkens egne tillgångar någon betalning för nämnde bötesandel icke vore att påräkna, hafva Banco-Fullmägtige, jemte det de ansett, sig böra hos Rikets näst sammankommande Ständers Banco-Ulskott hemställa, det Banco-Commissarien
Toran måtte få, af Banken, berörde bötesandel, 4*8 R:dr 4* sk. 4 *”st., sig till godo beräkna, medgifvit alt bemälde Banco-Commissarie, intill dess Banco-Ulskottet öfver denna hemställan sig yttrat, må njuta anstånd med gäldande af så stort belopp utaf den honom ådömde ersätlnings-summan, som motsvarar hans oftauämnde bötesandel.
Revisorerne, sora först under öfvervägande tagit de besvär, BancoCommissarien von Holstens Sterbhus-delägare anfört öfver Banco-Fullmägtiges Beslut, hafva dervid funnit den af Rikets Ständer, genom så väl äldre Reglementen, sorn Banco-Reglementet af den 26 Maji 1835, §. §. 80 och8r, Banco-Fullmäglige, i visse mål, medgifne Domsrätt öfver Verkets Tjenstemän, icke kunna utsträckas derhän, att Fullmägtige äga pröfva och afdöma ersättningsfrågor emellan Banken och någon dess aflidne Tjenstemans Sterbhusdelägare; till följd hvaraf, och då sålunda de mot Banco-Commissarien von Hofslens Sterbhus-delägare, i förevarande mål, väckte ersättningsanspråk til 1 liort laga Domstols afgörande, Revisorerne pröfvat skäligt förklara Fullraägtiges öfverklagade Beslut, i hvad detsamma rörer bemälde Sterbhusdelägare, till all kraft och verkan förfallet.
— Derjemte och som, vid det förhållande, alt någon förklaring öfver de af Fiscals-Embetet framställde anmärkningar och påståenden icke blifvit af Banco-Commissarien von Hofsten, i lifstiden, afgifven, föga anledning, efter Revisorernes omdöme, gifves, alt hans Sterbhus-delägare, genom rättegångs anställande, skulle kunna till någon ersättnings-skyldighet förbindas, i anledning af hvad emot honom i målet förekommit, hafva Revisorerne ansett, att till Rikets näst sammanträdande Ständers Banco-Ulskott bör öfverlemnas att afgöra, huruvida ytterligare ersättningstalan mot Sterbhus-delägarne må, i Domstolsväg, fullföljas.
Vid pröfning dernäst af den klagan, som öfver Banco-Fullmägtiges Beslut blifvit förd af de Bankens Commissarie!-, hvilka, vid den anmärkte försummelsens inträffande, i September månad år 1828, varit, jemte dåvarande Låne-Banco-Commissarierne Gyllencreutz, Toran och von Hofsten, i Verket tjenstgörande, så, enär något påstående emot desse Commissaricr icke ens blifvit af Fiscals-Embetet väckt och de icke eller varit i saken hörde, hafva Revisorerne pröfvat skäligt, alt undanrödja all verkan af FulLmägliges Beslut, i hvad det bemälde Commissarie!' angår.
Slutligen, och då Revisorerne af handlingarne i målet inhämtat, att Banco-Cornmissai ien Toran, ehuru han, gemensamt med Commissarierne Gyllencreutz och von Hofsten, varit, efter arbetsordningen, ansvarig för ärendernes behöriga gång i Låne-Banco-Departementet, likväl, enligt LåneBanco-Commissarierne emellan öfverenskommen fördelning al göromålen inom Departementet, icke egt någon befattning med Bankens utlåning å pant af jern och andre vågförde edecter, ulan honom tillhört ombesörja utlåningen mot Guld- och Silfver-panter, hvilken uteslutande upptagit bans lid, få Revisorerne, med afseende jemväl å Banco-Commissaiien
Toraris mångåriga tjenstetid och derunder städse ådagalagda nit i sine pligters uppfyllande, hos Rikets Ständer hemställa, att Banco-Commissarien Toran må erhålla eftergift af det ersättningsbelopp lill Banken, som det, till följd af BancoFullmägtiges, i omförmälde mål, meddelade Beslut, skulle åligga honom, alt, lill större eller mindre del, godtgöra.
Lån till Fahlu Bergslag, emot Hjrpothek af dess Kopparsedlar (5835 års Banco-Reglemenle, §. 199).
Lån emot sådane Hypothek äro utgifne till följande antal och belopp: iS35 Julii 1 — December 3i. 5 sU å tillsammans R:dr 2(3,100: — — i836 under hela året ... 6 st. — — „ 27,300: — — i83y Januarii 1 — Junii 3o. 4 st. — —• „ 21,580: — — Lån emot Hypothek af Låne-Bunkens Obligationer (T835 års Banco-Reglemente, §. i83}.
Lån å dylike, dels för äldre insatte Capitaler och dels för upptagne
Lån i Silfver, till understöd för den år 1800 beslutade Realisation, utgifne Obligationer hafva utgått: 1835 Julii 1 — December 3i med . . . R:dr 10,251: 14. — 1836 under hela året med ..... „ 29,800: — — 1837 Januarii 2 — Junii 3o. ....
„ 68,980: — — v? * $
I sammanhang härmed få Revisorerne anmäla, alt, efter hosFulImägtige framstäldt förslag, det måtte, till förekommande af Sedelstockens minskning, och då det icke vore med god hushållning förenligt, att Banken, på samma gång, den ägde tillgångar utöfver hvad som kunde i Låneväg användas, och derföre inställt all upplåning mot 3 procents ränta, fortfarande skulle begagna andras penningar mot 4a oc^ 4 procents ränta, alla Bankens utelöpande äldre skuldförbindelser, eller de så kallade Låne-Banco Capitalerne, för så vidt de buro högre ränta än 3 procent, till betalning, efter sex månader, uppsägas; samt de för Lån i Silfver, vid realisationen af Riks - — 27 —. gäldssedlarne, utgifne, på viss tid ställde, Obligationer, i den mån de förf cj Ilo, icke vidare få förnyas, och följaktligen någon län teberäkning å dem, efter förfallodagcn, icke äga rum, hafva Banco-Fullmäglige, den i3 sisllidne April, beslutat, alt Obligationer med 4 procent, för Lån i Silfver, efter förfalloliden af desamma, icke vidare fingo förnyas, ulan dä skulle inlösas, men ansett, att frågan, huruvida och under hvad vilkor uppsägning till liqvid af Bankens äldre så kallade Låne-Banco-Capitaler, emot 4|> 4 oc^ 3 procents ränta, borde äga rum, skulle öfverlemnas lill Rikets näst sammanträdande Ständers afgörande; dock under Banco-Fullmäglige förbehållen rättighet, att dei förinnan, i händelse omsländighelerne sådant föranledde, frågan lili ny pröfning företaga.
Revisorerne hafva, vid granskning af Banco-Fullmägtiges Protocoli i denna fråga, inhämtat, att rättigheten, för så väl publika Verk och Inrättningar, som enskilde personer, att i Låne-Banken insätta sine medel på intresse, eller mot ränta, allt ifrån Banco-Verkets början fortfarit; att alla äldre Författningar om dylike insättningar, först påkallade af Banco-Styrelsen, för beredande af fond lill Bankens egne utlåningar, endast afsett alt skydda Banco-Verket för hastiga uppsägningar af desse Capitaler, men att småningom, och sedan Banken hunnit förvärfva tillräck lige egne tillgångar, det förvandlats till en skyldighet för Banken, att, till samma intresse, som Banken sjelf åtnjutit, och följaktligen utan någon båtnad för Verket, emottaga sådane Capilaler, som varit bestämde alt förräntas ad pios usus, såsom för Hospilaler, Lazarettet' &c. &c., utan alt de derom gifne föreskrifterne synas åsyfta annat, än att medlen oförändradt skulle qvarstå i Banken; att räntan, sorn lill en början varit utfäst lill sex procent, då Banken sjelf åtnjöt åtta procent, sedermera blifvit, genom Sländernes Deputerades Beslut af den 5 Junii 1701, fastställd till fyra och en half procent, med beräkning af ränta på ränta, efter Banco-method, och ytterligare, genom Kongl. Kungörelserne af den 26 April och den 2 3 September 1756, nedsatt dels till fyra och en half och dels lill fyra procent, med enkel ränteberäkning; samt alt slutligen, genom Kongl.
Kungörelsen af den 11 April 1792, är voruet förordnadt, det räntan på de Capitaler, till fyra och en half samt fyra procents intresse, som under enskilde personers namn voro i Banken qvarstående, borde, vid hvarje Capitals nästa förfallodag, förminskas till tre procent årligen; så alt det kan antagas, alt åtminstone alla ännu återstående LåneBanco-Capitaler emot fyra och en half samt fyra procents ränta, utgörande, enligt förlidet års deröfver upprättade Exlracter, de förre 188,409 R:dr 43 sk. 6 r:st. och de sednare 232,181 R:dr 3i sk. 3 r:st.
Banco, jemte ett ännu utelöpande Låne-Banco-Capital, stort 3o R:dr 3 sk. 3 r:st., mot fyra procent med intresse på intresse, tillhöra sådane fromma Stiftelser, sorn ofvan blifvit omförmälde, med flera, hvilka tillförene erhållit Rikets Ständers tillstånd, att i Låne-Banken insätta deras Capitaler, under uttryckligt vilkor, att desamma aldrig fingo åter uttagas.
Efter öfvervägande af hvad sålunda blifvit upplyst och då Rikets Ständer, under sistförflutne tvänne Riksdagar, icke fattat något beslut om uppsägning eller inlösen af berörde gamla Låne-Banco-skulder, utan Rikets Ständer fastmera, vid 1829 års Riksdag, gillat då varande Banco-Utskotls under N:o 49 afgifne utlåtande, hvaruti betänkligheter emot en slik åtgärd (pag. 29) anföras, hafva Revisorerne, hos hvilka, vid sådant förhållande, tvekan uppstått, huruvida, för det närvarande, rättigheten att desse LåneBanco-skulder uppsäga verkeligen kan anses vara, af Rikets Ständer, åt Banco-Fullraägtige öfverlåten; härå, uti allålen skrifvelse, fästat BancoFullmägtiges uppmärksamhet.
Någre
Ledamöters serskilde mening i denna fråga bifogas.
Utlåning till Städer och Corporationer.
Någon annan utlåning från Banken till Städer och Corporationer har, enligt §.
188 uti i835 års Banco-Reglemente, icke kunnat äga rum, än lifgifvande af det belopp, högst 33,000 R:dr, som vid i83o års Riksdag blifvit medgifvet, alt reserveras åt Lunds Domkyrka, och af detta belopp åter har någon lyftning hittills icke skett.
Af de förut ulgifne Lånen till Städer och Corporationer har ett, eller Lånet till Uddevalla Stads kyrka, i anseende till underlätet erläggande, inom föreskrifven tid, af förfallen ränta och Capital-afbetalning, blifvit, den i4 November i835, lill Fiscals-Embetet utremilteradt, för lagsöknings anställande, hvilken dock sedermera fått inställas, i anseende lill verkställd godvillig inbetalning.
Utlåning mot Inteckning i Fast Egendom.
Lån emot Inteckning i Fast Egendom, under de uti §.
189 af iS35 års Banco-Reglemente bestämde ålerbetalnings-vilkor, äro ulgifne: 1835 Julii j—Dec.3i. å Bruks-Egendom 1st. till belopp af R:dr 2,570: å Landt-Egendomar 95 st. ,, 96,253: å Stads-Egendomar 10 st. „ 21,809: 120 632' i836, under hela året, å Bruks-Egendomar — å Landt-Egendomar 251 st.
R:dr 248,143: å Stads-Egendomar 24 st. „ 32,916: 281 0'9' — 29 — 1887 Januarii 2 — Junii 3o. å Bruks-Egendomar 2 st.
R:dr 6,979: å Landt-Egendomar 142 st. ■— 139,295: å Stads-Egendomar 16 st. •— 27,725: ggg.
Ifrån den 3i Augusti i835 till den 3i Augusti innevarande år, äro, genom Fiscals-Embetet, bevakade: uti Concurser:
Lån å Landt-Egendomar å Stads-Egendomar efter Års-Slämningar: Lån å Bruks-Egendomar å Landt-Egendomar å Stads-Egendomar Utaf berörde
Lån har ett, lill belopp stort 1,600 R:dr Banco, blifvit upptaget af f. d.
Rådmannen Hallgren i Örebro, emot af honom och hans hustru, den i5 April iS34, utgifven förbindelse, intecknad uti Fastigheterne N:ris 96 och 97 i Örebro Siad, före beviljandet af hvilket Lån Hallgren lill Banken aflemnat ett af Borgmästaren i Örebro, Lars Guslaf Ålund, den 6 December i833, å Embetets vägnar, utfärdadt bevis, att Hallgren, Rådhus-Rätten veterligen, ieke då var förmyndare eller hade om händer barna-arf, uppbörd eller andre sådane medel, som kunde lända Banken till förfång uti dess Inteckningsrätt; men, sedan Hallgren sin egendom afträd t, lill sina Borgenärers förnöjande, hafva, i hans Concurs, bevakningar, under anspråk på förmånsrätt framför Banken, blifvit anställde, förmedel, till betydlige belopp, dem Hallgren, dels under ulöfningen af honom anförtrodde Förmyndare-befattningar, dels såsom Auctionskarmnare-föreståndare i Örebro, hafvit om händer, både före och vid den tid, då han, af Borgmästaren Ålund, erhållit ofvanomförmäldte bevis; hvarjemte förekommit: att Borgmästaren Ålund varit i Rådhus-Rätten Ordförande ej allenast vid det till fälle, eller den 4 Februarii 1828, då Hallgren, af bemälde Rätt, förordnades lill den ena af desse Förmyndare-befattningar, utan äfven du samma Rätt, den 11 November i833, och således blott få veckor före det omnämnde bevisets utfärdande, till handläggning förehafvit ett mål, angående sistberörde Förmynderskap; att Borgmästaren Ålund äfven deltagit i örebro Stads Magistrats, den 3 Augusti i83o, fattade Beslut, hvarigenom Magistraten sednast förordnat
Hallgren, att förvalta nämnde Stads Auctionskammare, hvilket uppdrag fortfarit lill den 7 Januarii 1834; samt slutligen alt, med åsidosättande af Concurs-Lagens föreskrift, serskild underrättelse 0111 den offentliga stämningen å Hallgrens Borgenärer icke blifvit Ban - 28. —U. 8. 35. 93 7ZL66. ken, såsom Inteckningsliafvare, meddelad, hvaraf äfven handt, att Bankens fordran måst efter inställelsedagen bevakas.
I anseende lill desse omständigheter, hafva Banco-Fullmägtige, uppå hemställan af Advocat-Fiscalen i Banken, låtit, för laga beifran, till Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman aflemna handlingarne i berörde mål.
Emedlertid lärer dock, enligt hvad bemälde Advocat-Fiscal, efter, å Embetes vägnar, i och för nämnde ärende, lill Örebro företagen resa, anmält, det vara anledning förmoda, att Bankens fordran i Hallgrens Concurs, efter godtgörande af de fordringar, hvilka äga förmånsrätt framför Banken, skall kunna utur de panlförskrifne fastigheterne lill fullo utgå; beroende, för det närvarande, Bankens fordringsanspråk i Concursen på Kongl. Svea IIof-Rälls pröfning.
Oafgjorde
Lagsökningar för från Banken utgifne Fastighets-Lån äro uti i835 års Revisions-Berättelse upptagne till . . . 37 st.
De Fastigliels-Låu, hvilka sedermera, intill den 3r Augusti innevarande år, blifvit till Lagsökning utremilterade, uppgå lill det belydliga antalet af ....... 93 st.
Men af alla dessa Lagsökningar voro, sistnämnde dag, enligt FiscalsEmbelets till Revisererne afgifne Berättelse, ej (lere på handläggning beroende, än iq st., hvilka, med undantag af en enda, blifvit under loppet af innevarande år anställde och af hvilka, vid afgifvandet af Fiscals-Embelels Berättelse, de fleste så nyligen afgått, att de för
Lånen panlförskrifne Fastigheterne icke då ännu kunnat hinna att i executiv väg försäljas.
Sedan, vid slutet af år i832, lagsökning af Bankens Fiscals-Embele blifvit anställd, lill indrifvande af ett, den »4 Maji i83i, emot Inteckning uti Kronoskattehemmanet Stenunga Kärregården, A mantal, i Hudened Socken och Gäseneds Härad af Elfsborgs Län, från Banken utgifvet Lån, stort boo R:dr Banco, men, vid flere hällne Auctioner, något högre anbud, än 200 R:dr, samma mynt, icke blifvit gjordt å nämnde för Lånet panlföiskrilne Fastighet, samt Rikets Ständers Banco-Utskott, genom Beslut af den 24 September i834, förklarat, alt detta anbud finge antagas, derest ej, vid en ytterligare anställande Auction, någon högre köpeskilling kunde erhållas, har, vid Auction derå, den 5 Maji i835, högsta anbudet uppgått till 210 R:dr Banco, hvilket anbud Banco-Styrelsen antagit.
Dåvarande köparen fullgjorde likväl icke köpeskillings-liqviden, utan ny försäljning af Fastigheten blef, på denne köpares risque, anställd den 1 1 November samma år, då Hemmanet af annan ruan inropades, för 180 R;dr Banco. — 3.
— Återstoden af sistnämnde belopp, med fyra procents ränta derå från Auclions- till Liqvidations-dagen, efter afdrag af Hemmanets Kronoutskylder för åren i833 och 1834. utgjorde ej mer än 134 R:dr 40 sk. 7 r:st.
— Genom anställd lagsökning emot förstbemälde köpare, har sedermera, hos honom, ultagits dels ränta, å [\ procent, å den af honom erbjudne summa 210 R:dr, ifrån den 4 Februarii i835, då hans anbud af Banco-Fullmägtige antogs, till sednare Auclionsdagen, den 11 November 1806, dels ock den skillnad, af 3o R:dr, som uppstått emellan det sista och det näst förutgjorde anbudet, jemte ränta derå; hvarefter berörde Fastighets-Lån är vordet i räkenskaperne afsluladt, med en Capital-hrist af 475 R:dr 1 3 sk. 3 r;st.
B:co. I afseende på aine, från Banken, år 1826, utgifne Fastighets-Lån, det ena stort 583 R:dr 16 sk., emot af Hemmans-ägaren Peter Johansson och hans hustru uthändigad förbindelse, intecknad, den 28 Mars 1816, uti A Mantal Frälse Sålnebo, uti Wimmerby Socken och Sevede Härad af Calmar Län, och det andra, stort 366 R:dr 3a sk.
Banco, emot af Hemmansägarne Sven Larsson och Sven Carlsson uthändigad förbindelse, intecknad, jemväl den 28 Mars 1816, uti andra JljMelar af berörde Frälsehemman, har inträffat det märkvärdiga förhållande, att, sedan de årlige inbetalningarne å Lånen, under (lere års lid, högst ordentligt ingått, men, i anseende till deras uteblifvande för år 1835, anmanings-räkningar för de då lill betalning förfallne belopp å desse lån utfärdats, Lånlagarne ej allenast vägrat anmaningsräkningar emottaga, utan ock, den 4 Junii i836, hos Konungens Befallningshafvande i Calmar Län, anmält, att de väl till en person i orten lemnat de Intecknade Reverserne, med flere för Banco-Låns erhållande nödige handlingar, för att, genom någon person i Stockholm, låta ombesörja deras beläning i Banken, men att de aldrig erhållit lånbeloppen, eller någre Fullmagter lill lyftning af lånemedlen ulgifvit, hvadan de all betalnings-skyldighet sig undandragit.
Bankens Fiscals-Embete har, vid sådant förhållande, hos Kongl. Svea Hof-Rält utverkat Stämning å bemälle Låntagare,. med påstående, att de måtte åläggas till Banken genast betala, Peter Johansson och hans hustru det belopp, 4"S
R;dr 7 sk. 5 rist.
Banco, som utgör Capitai-åleistoden af det förra lånet, samt Sven Larsson och Sven Carlsson det belopp, 3ot R:dr 24 sk. 5 r:st., samma mynt, som utgör Capital-återstoden af det sednare lånet, jemte upplupne samt till skeende slulliqvid upplöpande räntor; och lära Hol-Rältens
Domar uti desse mål vara alt snarligen förvänta. 32 — Skiftes- och Odlings-Lån.
Skiftes- och Odlings-Lån äro, under de uti 1835 års Banco-Regleniente, §.
19b, besLämde vilkor, utgifne: 1835 Jnlii i — Dec. 3i till belopp af . . .
R:dr 4,400: — — 1836 bela året ....... „ 4,200: — — 1837 Januarii 2 — Junii 3o . . . . . „ 2,000: — — Utvisande det härkos, under Litt. A, bilagde Tabellariska Sammandrag beloppet af utgifne Odlingslån, eller nu mera så kallade Skiftes- och Odlings-Lån, samt deras fördelning
Länen emellan, ifrån denna utlånings början, år 1816, lill och med den 3o sistlidne Junii.
Åf Skiftes- och Odlingslån äro, ifrån den 3i Augusti 1835 till den 3i Augusti innevarande år, genom Fiscals-Einbetet, bevakade: XJti Concurser . . . . . . 7 st.
Efter ArssläMilling ......