Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedan Allmogens näringsflit ännu uteslutande egnas åt åkerbruket, och Allmogen derjemte hårdt fasthänger vid den från förfädren ärfda jordbruksmethod, hvilken oftast förmådde gifva tarfligt bröd åt ett farfligare slägte, men icke mäktar af den bördiga jorden framkalla en så rik afkastning, som erfordras för tillfredsställandet af alla de behof, vid hvilka äfven Allmogen allt mera vant sig, följer deraf, att dennas välstånd och bergning vacklar mea skördarnes olika utslag, liöjes ögonblickligt af ett godt år och nedsänkes svårt af eli mindre gynnsamt.
Så synes ock detta välstånd bland den sjelfägande Allmogen hafva något aftagit efter i83y års ofördelaktiga äring; och detta mäste i ännu högre grad inträffa med det stora antal deribland, som brukar andras jord.
Ett karl-dagsverke betalas nu vanligen med 32 sk.
Banco; ett qvinnodagsverke med hälften deraf.
De Lagstadda tjenstehjonen äro dyrlegda, så alt deruti och äfven flerestädes, uti deras lättsinnighet, sjelfsvåld och arbetslröghet, ligger ett betydligt hinder emot jordbrukets förkofran.
Förtidiga äktenskap och egna bosättningar, utan andra tillgångar för lifsbergning, än de som kunna hemtas från tillfällig arbetsförtjenst, verka denna dyrhet; äfvensom Hufvudstadens nära granskap ansenligt bidrager att, ge-' nom utflyttningar, minska tillgången på dugliga arbetare. 3:o Näringar.
Jordbruket är i denna ort öfverallt, med få undantag, på det sätt inrättadt, alt åkern består af tvänne lika stora afdelningar, eller såkallade år-vägar, hvaraf den ena hälften årligen hvilar, eller, såsom det heter, ligger i träde, och hufvudsakligen genom körning tvänne gånger (någon gång flere, i mån af omtanka och verksamhet) med såkallad trädstock, eller Årder, mera sällan med Plog, beredes till nästa års ckörd, under det alt den 1 — 6 — andra hälften är besådd med Höst-Råg, Korn och något Hvete.
De mäst brukliga sädes-sligen äro Råg och Korn.
Hvete, som ock fordrar ett mycket omsorgsfullt bruk, jemte rik jord, begagnas till utsäde vida mindre af Allmogen än af Ståndspersoner, men af dessa nu mera än fordom.
Blandsäd, Hafra och något litet
Vicker sås egentligen och mäst på nyplöjen.
Ärter, Rofvor, litet Bönor, och stundom äfven Potäter, intaga en liten afskiljd del af trädes-åkern.
Sädesslagens proportion lill hvardera är olika, allt efter jordmånens olika beskaffenhet.
På slättbygden har åkern vanligtvis lera, och mångenstädes märgel, till bolten.
Det torde kunna antagas, att der nu utsås 24/62 Råg, 25/52 Korn och Blandkorn samt 3/5a Hvete.
På den svagare jorden sås deremot mera
Råg och mindre Korn; för Hvete är denna otjenlig.
Af Lin odlas alltför litet, ehuru ganska tjenlig jordmån dertill finnes, serdeles i nordliga delen af Länet, Hampa ses ännu mera sällan.
Humleplanteringen har, i sednare åren, ganska mycket förminskats.
Deremot tyckes trädplanteringen och trädgårdsskötseln göra framsteg, ehuru fiuklträden, äfvensom unga träd i allmänhet, ännu oftast äro föremål för våldsamt okynne och fördom.
Sädesproductionen är mera än tillräcklig för Länets invånares eget lifsuppehälle, och har under de sednare åren märkbart stigit.
Det verkliga förhållandet med Länets eget behof i detta afseende torde man komma nära nog, då det antages, att hvarje af de i Länet skattskrifne 22,124 män consumerar 6 kappar Hvete, 2 tunnor Råg, 1 1/2 tunna Kom och 2 kappar Ärter; att, af de skattskrifna 26,731 qvinnor, hvardera behöfver 4 kappar Hvete, 1 1/2 tunna Råg, j tunna Korn och 2 kappar Ärter; att för hvardera af de Mantalsfria 36,425 personer af bägge könen åtgå 3 kappar Hvete, 1 tunna Råg, 1 tunna Korn och 11J2 kappar Ärter, samt att 12 kannor Bränvin årligen förtäras af hvarje mantalsskrifven person, hvilka 12 kannor kunna erhållas af 1/2 tunna Korn och t 1/2 tunna Potates.
Enär nu afkastningen af det i bägge Tabellerne visserligen icke för högt upptagna utsäde, 3,oo8 tunnor Hvete, 24,017 tunnor Råg, 21,992 tunnor Korn, 3,117 tunnor Hafra, 4>5p3 tunnor Blandsäd, 1,416 tunnor Ärter och i6,g5i tunnor Potates, med uteslutande af bråk, upptages att vara, hvad som i medeltal med säkerhet kan påräknas, nemligen: 7:de kornet så väl af Hvete, Korn, Blandkorn och Potäter, som ock skäligen af Råg, samt 6:te kornet af Hafra och Ärter, hvarifrån likväl utsädets belopp måste afgå, och den således uppgår till behållna 18,048 tunnor Hvete, 1^,102 tunnor Råg, 131 ,p5a tunnor Korn, 15.585 tunnor Hafra, 27,558 tunnor Blandkorn, 7,080 tunnor Ärter och 101,706 tunnor Potäter, samt då derifrån 7 drages livad, enligt ofvanstående calcul, åtgår till brödföda, dricka och bränvin, nemligen 10,779 tunnor Hvete, 119,269 tunnor Råg, 119,269 tunnor Korn, 4>^97 tunnor Ärter och 71,782 tunnor Potates, vinner man, approximative, den upplysning, att Länet kan anses, utom hvad för dess invånares eget husbehof åtgår in natura, äga årligen till försäljning m. m. 7,269 tunnor Hvete, 24,833 tunnor Råg, 12,683 tunnor Korn, 15,585 tunnor Hafra, 27,558 tunnor Blandsäd, 2,383 tunnor Ärter och 29,924 tunnor Potates, af hvilken sistnämnde växt dock blott en ringa del försäljes, emedan den användes af producenterne sjelfve till föda och till kreaturs utfodring samt äfven till bränvinsbränning.
Härvid torde böra anmärkas, att totala Utsädes-beloppet af Hvete, Råg, Korn, Blandsäd, Hafra och Ärter, som uti en den 8:de November 1816 till Kongl. Maj:t af dess Befallningshafvande afgifven underdånig berättelse uppgifves till 52,56o tunnor, men nu, enligt Tabellerne, utgör 58 i43 tunnor, hvilket sistnämnda belopp ingalunda är för högt uppgifvet, således ökats med 5,583 tunnor, samt särskildt, att odlingen af Potäter sedan den tiden utomordentligt framckridit, emedan utsädet af denna växt, som i samma underdåniga berättelse upptages högst till 5,000 tunnor, numera utgör minst 16,931. tunnor, och således vida mera än tredubblats.
Endast några större
Possessionater begagna sånings-machiner och jordbruksredskap af ny och förbättrad uppfinning.
Allmogen nyttjar, utan förändring, dem som förfädren efter sig lemnat.
Tröskmachiner hafva dock blifvit allmänna, och användas numera af ganska många bland Allmogen.
Deras antal ökas årligen.
På den fruktbara slättbygden begagnas nästan all jord till sädes-produclion, så att det menligaste missförhållande emellan den i bruk varande åkervidd och foder-tillgången är rådande, hvaraf följer, att åkern blott ganska sällan och i ganska otillräcklig mån erhåller gödning.
Med den svaga afkastning jorden, under en så orig tig behandling, lemnar, är likväl Allmogen, under sin obekantskap med en rationel och i allo väl genomtänkt jorclbruksmethods rika förmåner, nöjd, och att den kan annorledes än någon gång genom särdeles gynnsamma naturförhållanden förhöjas, tror icke den obildade jordbrukaren, så vida han icke, i längre tid, med egna ögon åsett det.
Ståndspersoner, med bättre upplysning, hämta vida större afkomst af sin jord.
Vetkliga jordbruks-förbättringar blifva årligen flere: och redan ser man vexelbruket i full och förmånlig gång på åtskilliga större egendomar i orten.
Årligen beredes tillfälle för ett visst antal Bondsöner, att öfver Sommaren vistas i Dahlarne och taga fullkomlig 8 kännedom om det bättre jordbrukssätt, som i trakterne omkring Hedemora och Fahlun idkas. Tvänne
Bondsöner hafva ock vunnit platser såsom Rättare-Lärlingar vid Landlbruks-Institutet på det härifrån alltför aflägsna Degeberg.
Att således jordbruket under de sednare åren skridit framåt, fastän (i anseende till Allmogens förtroende för sina ärfda vanor och sin mindre verksamhetsförmåga} med små steg, kan ingalunda betviflas.
I de trakter af Länet, der skog finnes, är ock förhållandet em lian åker- och ängsmarken vida bättre än på slättbygden.
De naturliga ängarnes afkastning är ganska svag och osäker, emedan de sakna fullt ändamålsenlig skötsel, och äfven hander ofta, att fodertillgångarne, i stället för att komma åkerbruket till godo, införas till Städerne och borlsäljas, för att vinna en ögonblicklig penninge-inkomst.
De förståndigare bland Allmogen göra dock hedrande undantag jemväl från detta förhållande, och man ser således, i vissa trakter, ofta ängsplöjningar och Timothei-land, fastän hvar för sig af mindre vidd, emedan man icke kan umbära det kreatursbete, som genom dem lider intrång.
Betesmarkerne äro på slättbygden högst inskränkta, svaga och ovårdade, men i skogs-orterne tillräckliga.
Allmogens dragare och boskapskreatur äro små och svaga, ty flere underhållas än som kunna underhållas väl, och dragarne blifva förr begagnade till ansträngdt arbete, anderas kroppsbildning och styrka ärofullt utvecklade.
Häst-afvelns förbättring fortgår likväl.
Inom Länet äro 5 Rusthålls-Nummer vid Kongl. Lif-Regementels Dragon-Corps vacante, för hvilka ägarne underhålla Esqvadrons-Hingstar.
Några heskällare från Strömsholms Stuteri äro ock placerade på Upsala Universitets Ridstall; och genom betäckningar af desse har den ädlare
Hästracen under 5 år vunnit en tillökning med a48 föl.
Till boskapsracens förbättrande skedde, år i83’-, af åtskilliga större Possessionater, en införskrifning till Länet af 45 stycken Tjurar och Kokreatur från Julland i Danmark.
I Länet finnas ock trenne större Schäfferier för finulliga Får, vid egendomarne Hallqved, Frötuna och Haga.
Blott i obetydliga qvantiteler införes mjölk och smör till Städerne för alt säljas.
Det mästa af Ladugårdsproducterne erfordras ännu för Landtmannens eget husbehof.
Större kreatur föryttras icke i betydlig mängd oftare, än serdeles svår foderbrist tvingar dertill.
Hästar inköpas årligen flere än som försäljas.
Kalfvar och andra småkreatur äro således de enda väsendtliga afsättningsproducter; och då man kan antaga, alt endast i/3 af jordbrukarne hafva sådane producter att aflåta, torde, approximalive, kunna kunna beräknas, att af de i Tabellerne för Landet omförmäldta r3,5io stycken ungboskaps-kreatiir eller Kalfvar, å 6 2/0 R:dr, 5q,6q3 stycken Får å 3 R:dr, 3o,6i5 stycken Svin å 6 R:dr och iq8 stycken Getter å 2 R:dr 24 sk., kan 1 fg föryLtras, eller i,5or stycken Kalfvar, 6,632 stycken Får, 3,4oi stycken Svin oell 22 stycken Getter, för tillhopa 5o,363 2/3 R:dr B:co.
Gäss, Änkor, Kycklingar och Ägg m. ni. torde kunna gifva en inkomst-summa för hela Länet af omkring 12,000 R:dr B:co, hvarigenom Ladugårds-afkaslningens hela försäljnings-summa, lika fördelad, blefve för hvarje Hemman i Länet vid pass 17 R:dr B:co.
Om man åter i penningar beräknar Landtmannens husbehofsgagn af Ladugårdarne och antager afkomsten af en Ko, värd 20
R:dr, lill 5o procent, af ett Får till 5o procent, af ett Svin till ro procent och af en Get till 25 procent, så uppkommer, enligt Tabellen för Landet, en summa af 3p4.632 R:dr B.co, som, utskiftad lika på Länets 3,547 25/q6 förmedlade Mantal, utgör för hvarje, enär de derå anlagda Torp och Lägenheter också inbegripas, ett årligt värdebelopp af vid pass 111 R:dr B:co.
Allmogens uppmärksamhet på nödvändigheten af Ladugårdsskötselns allvarliga förbättring, är, genom årliga premiers utdelande i flere trakter af Länet, underhållen.
En sådan förbättring börjar ock visa sig, fastän dess fortgång är långsam, emedan den måste grundas på goda foderlillgångars förökning; men äfven 2 detta afseende äro åtgärder vidtagne, hvilka här nedan i underdånighet omförmälas.
Uti lätt och fördelaktig afsättning på afkastningen har Ladugårdsskötsel!! en både säker och naturlig uppmuntran.
Boskapssjukdom, af allmännare beskaffenhet, har icke varit gängse under dessa år.
Brän vinsbränningsförbud har ägt rum under en del af år 1835.
Allmänt an ser man ännu sådane förbud verka menligt på Ladugårdsskötsel, och följaktligen äfven på åkerbruket.
Merendels emottagas de derföre högst ogerna af den jordbrukande Allmänheten, och skäl saknas icke heller att önska en sådan förändring i lagstiftningen härom, att den skadliga ovisshet om sin rätt, som jordbrukaren nu måste vidkännas, under ett tillstånd af vacklande emellan nästan oinskränkt bränvinsbrännings-fi ihet och ännu mera ovilkorligt tvång, må upphöra, i det den lemnar rum för en tryggad rätt, att samma frihet, måltligen och inskränkt, på vissa tjenligt valda tider, utöfva, under erläggande af en beskattning, sorn fullt motsvarar denna farliga binärings visserligen icke med rälla så högt värderade gagn.
I Bro, Håbo, Hagunda, Ulleråkers, Bälings, Rasbo, Norunda, ÖrbyLandsli. i Upsala Län Fc märs-Berättelse. 2 — 10 - hus och Olands Härader samt Dannemora och Leufsta Tingslag finnas mer och mindre vidsträckta skogar under enskildt ägo, hvilka dock årligen starkt tillitas.
De bestå till största delen af Tall och Gran.
Löfträd äro mindre talrika, och Eken uppnår sin växtgräns på de talrika Holmar i Dahlelfven, emellan Söderforss Ankar-Bruk oell Elfkarleby namnkunniga vattenfall, sorn bilda Upsala Läns gräns emot Gestrikland.
De flesta enskildta skogar äro numera storskiftade emellan delägarne.
Vården derom besörjes med stor uppmärksamhet och omtanka af Bruks- och Bergverks-ägare, men är för öirigt ännu ganska bristfull; hvarföre ock framliden hotar med kännbar skogsbrist.
Mogen skog blifver allt mera sällsynt.
Föreställningen alt skogen växer för alla> och att ett slags gemensamhet för alla i rättigheten till skogstägt äger rum, qvarstår från fordna lider, till allvarligt bearbetande både af uppfostraren och lagstiftaren.
Ehuru större slätter visa sig i denna ort, än i något annat Svenskt Landskap, med undantag af Skåne och Westergöthland, och ehuru Landet är så bebyggdt, att dess befolkning utgör ungefär 1,870 personer på hvarje qvadratmil, är likväl skogsmarken, eller åtminstone den ödeliggande maiken, ännu i den grad öfvervägande, att den odlade jord vidden kan anses förhålla sig till den obrukade såsom 1 till 4, emedan åkerjorden skäligen kan antagas till 7 och ängsmarken till 4 3/8 qvadrat-mil, eller tillhopa 11 3/8 sådana mil, hvaremot den ouppodlade jordrymden är 34 i/S qvadrat-mil, hvaraf berg och vatten icke upptaga betydlig del.
Kronan tillhöriga skogar äro, numera, Parkerna Åsen, Sunnersta, Lilla Djurgården, Bamningshult.
Högskogen och Tierp, utgörande tillsammans 5,ip3 tunnlands 22 kapplands vidd.
Dessa Kronoparken tillika med Härads-Allmänningarne, vårdas af en Öfver-Jäg mästare, tvänne Öfver-Jägare samt fem Under-Jägare, hvilka, enligt en den 19 Mars i836 af Kongl. Maj:t i Nåder fastställd Stat, böra tillsammans aflönas med en summa af 2,400 R:dr Banco, inberäknad afkomsten af Under-Jägarnes boställen, men af hvilken summa hittills endast 1,826 R:dr 32 sk.
B:co utgått, i brist på tillgångar.
Dessutom äro 22 Skogvaktare anställde vid bevakningen af Härads-Allm änningarne; varande dessas inkomster beräknade att utgöra 66 R:dr 32 sk.
B:co för hvardera, bestående i afkomsten af deras boställen samt 20 tunnor spannmål och 45 R:dr i indelningsräntor och dessutom, lill fyllnad i summan, contant aflöning af Häraderne, medelst en Öfverenskommen afgift af, per medium, 8 sk.
Banco för hvarje utsynadt lass virke.
Indelriingsräntorne komma dock, så fort andra tillgångar till lönerne hinna beredas, att till Skogsplanterings-Cassan indragas.
Härads-Allmänningarne äro 18 stycken, då tvänne små Holmar i Mälaren, nemligen Ekskär och Tjäl skär, serskildt upptagas.
De öfriga benämnas
Bro, Håbo, Hammaren, Sneden, Hornö, Thorsvindd, Röllingen, BastLagnö, Lagunda, Hagunda, Ulleråker, Bälinge, Norunda, Tierps södra, Olands och Rasbo Allmänningar.
Alla dessa Allmänningar, såväl sorn Kronoparkerne, äro i sednare åren afmätta af Landtmätare och hafva befunnits innehålla tillsammans en vidd af 34.go5 tunnland g kappland skogsmark samt io,3oo tunnland 14 kappland berg, mossar och odelbar mark. k alla dessa skogar hafva de i i8o5 års Kongl. Förordning påbjudna Allmänningsransakningar skett åren 181 3, 1814> >da2, 1880 och 183y, hvarefter de flesta Häraders Ombud förklarat sig vilja bibehålla sina Allmänningar under allmän bevakning, men en del af Bälinge Häradsboer önskat Kimma Allmännings delande, hvarom frågan ännu är oafgjord.
Från och med år 1833 hafva fullständiga trakthuggnings-indelningar skett å Kronoparkerne Högskogen och Tierp samt å Härads-Allmänningarne Bast-Lagnö, Ekskär, Tjärskär, Röllingen, Thorsviudd, Hornö, Tierps södra och Lagunda, och fortsättas dessa indelningar årligen, såväl å Allmänningarne, som å Parkerne.
Förmånliga resultater hafva visat sig deraf, emedan skogarnes bevakning derigenom lättats samt utsyningarne och afhemtningen af det utkrönta virket kunnat ske med mera ordning och skyndsamhet än efter gamla melhoden, hvarjemte utsyningsbeloppet kunnat betydligt ökas, utan alt någon anledning är för handen till befarande af brist, då huggningsperioderne återkomma till de först afverkade ställen, k Kronoparkerne huggas årligen 5oo stycken byggnads- och såg-timmer samt 400 famnar ved, hvilka blifvit å offentliga auctioner försålda för en summa, som under dessa 5 år utgjort 2,785 R:dr 45 sk. 2 r:st.
Banco. Wendels Sockne-Allmänning bar blifvit på Hemmanen i Socknen fördelad och de smärre lotterna deraf dels uthuggna, dels ock, under omtänksammare vård, förenade med större skiften.
Dannemora Grufvor innehafva ock trenne skogstrakter i Rasbokihls, Morkarla, Tegelsmora och Films Socknar.
De innehålla tillhopa 6,482 tunnland, deraf likväl blott 2,7843^4 tunnland skogsmark, och äro till Grufvorne donerade, men tinder de sednare åren föga begagnade, utan hafva lill deras besparande under denna tid byggnadsvirke och skogs-effecter måst inköpas såväl från Norrland, som från Wåhla, Nora, Harbo och Huddunge Socknar i Westmanland.
Å de under recognition åt Söderforss och Elfkarleöns
Bmk, emot en sammanräknad årlig afgift af 14° R:dr Banco, upplåtna Tierps Vestra och Elfkarleby Vestra Allmänningar samt en del af Tierps Krono-Allmänning, utgörande — 12 — tillhopa ett område af 14,865 tunnland, hafva skallläggningarne nu blifvit af Kongl. Kammar-Collegium faslställda, och kommer lantan deraf, beräknad för 91/4 Mantal, att från och med innevarande år utgå.
På bränntorf saknas icke tillgång i orten, emedan i sednare åren är utrönt, att mossar inom Upsala-Näs, Järlåsa, Rasbo och Fundbo Socknar samt å Fanna ägor vid Enköping innehålla sådan torf; men nöden har icke ännu tvingat ortens invånare att allmännare begagna dessa tillgångar.
Till besparande af skog m. m. hafva, isynnerhet vid Dannemora Grufvor äfvensom ock i Gamla Upsala Socken, byggnader af lera och af gråsten, lill uthus, blifvit uppförda, men, å förra stället, den såkallade Rydinska methoden att af kalkbruk med småsten uppföra byggnader, både till beboende och för andra ändamål, vunnit förtroende och blifvit följd, såsom både mera ändamålsenlig och mindre kostsam än någoldera af de förra byggnadssätten.
Taktäckning af tegel och af papper börjar blifva alltmera allmän och har skett äfven af åtskilliga bland Allmogen.
Det fordna skogförödande stängselsältet är ännu det allmänt nyttjade; men till en vigtig förbättring, efter Assessoren m. m.
Romans uppfinning, är början delta år gjord.
Bergsrörelse drifves i Länets norra och östliga delar.
Den är der af största vigt, och hvilar på den malmtillgång, som de rikhaltiga och för sina sällsynta egenskaper namnkunniga Dannemora Jerngrnfvor lemna.
Dessa grufvor indelas i trenne särskildta så kallade fält, hvilka hafva 70 stycken, dels ödelagda, dels öppna skärpningar, af hvilka 26 stycken nu äro med arbete belagda, i flere särskildta rum.
Det svåra företaget, att genom säkra stendammar få alla grufvorne fredade från inbrott af den nära intill, och högt öfver de flestas dagk lyft belägna sjö, har, genom ansträngda bemödanden och stora kostnader, numera så fullkomligt lyckats, att icke allenast någon annan åtgärd, än den så kallade koustkraften, icke är behöflig för vatteuuppfordring från grufvornes botten, utan äfven, att anläggning skett af en Mjölqvarn, för att drifvas af konsthjulet under de tider af året, då man icke har behof att använda detta för vattenuppfordring; och har således den för sistnämnde ändamål inrättade dyrbara ångmachin blifvit, i detta hänseende, alldeles Öfverflödig.
Kostnader för brottuppfordring ur grufvorna har mycket lättats genom utbytet af de förra, tunga och dyra hampiinorna, emot de, vid Tyska bergverken först införda och nu i Fahlun tillverkade, blott hälften så dyra och 1 så tunga, men icke desto mindre lika säkra samt mycket varaktigare, nya jerntrådslinorna, äfvensom ock derigenom, att man nu börjat nyttja oxar, i stället för hästar, till den så kallade vindkörningen.
Utsigten för Grufvornas framlida bestånd har härigenom myc - — 13 — ket ljusnat.
Det ärligen tilltagande djupet, som förut vid blott 100 famnar, var besvärande, bör numera ej så snart lägga hinder för brytningen, hvilkei äfven derigenom befordras, att tvenne nya Schacht blifvit, under de sednare åren, neddrifna i ofyndig klyft vid Mellanfallet, deteria på g o famnars djup för nerbyggnad af vattenuppfordringskonsten, och det andra till 80 famnars djup, för erhållande af väderväxling uti, och anfart till hela delta fält.
Af dessa arbeten fullbordades det förra år l834r och det sednare blifver innevarande år fullfärdig!.
Alla Jernhruken i Upland och Roslagen hafva nu, såsom värdigt vai it, blifvit försedda med deras behöfliga förråd af Malm endast från Dannemora, och derutöfver med så myeket, att vid flere af dem finnas betydliga förlag så väl af Malm, som af tackjern.
Heda Malmbrytningen vid Dannemora har, under dessa år, uppgått till 526.812 Skeppund Victualievigt, eiler per medium för året, till io5,3Ö2 2/5 Skeppund, och således, i det närmaste, till lika belopp, som under de nästförutgångna fem åren.
Malmen bär likväl nu utgjort blott 38,875 procent i volume af hela brytningen, då den deremot under åren 1828, 1829, i83o, iS3r och 1802 var 46, 2 procent.
Hela Grufvuförlaget har, under dessa 5 år, uppgåi t till en sammanräknad summa af 608,040 R:dr 3o sk. 2 rst, Riksgäldssedlar, dels i contanle penningar, dels i spannmåls- och dels i malerialiers-värden, och således, i medeltal, för hvarje år lill 121,608 R:dr 6 sk.
Malmpriset under delta qvinqvennium befinnes, då brytningen jemnfores med grufvuförlaget, hafva varit i R:dr 7 sk. 4 rst. eller något mera än under det förra, då priset derå var 1 R:dr 2 sk.
Malmafsändningen till Bruken har dock uppgått till 577,583 Skeppund, eller, i medeltal, till 1 15,5r6 3/5 Skeppund årligen, hvartill orsaken ligger dels deruti, att ett äldre malm förråd af 32,082 Skeppund blifvit, vid 1807 års slut från Grufvan bortfördt, och dels deri, alt Bruken årligen, för masugnarnes behof, från grufvan hemta ett mindre parti blandsten eller fluss, hvilket äfven ingått i afsändningsräkningen.
Arbetsstyrkan, som vid i832års slut utgjorde 3ai personer, uppgick vid 1838 års början lill 329.
Hela folkmängden, sorn af grufvan underhålles, var, vid sistnämnde tid, ökad med 85 personer och utgjorde då 1,285, hvaremot de verkliga arbetarnes antal minskats vid samma tid från 26,75 procent till 24,9 procent, hvilket egenteligen härrör från det uråldriga och billiga aflöningssättet, att nemligen vid pass hälften af arbetarnes förtjenst utbetalas i contante penningar och den andra hälften godtgöres med spannmål, så att uttag af denna lämpas •fler hushållens olika storlek och behof, hvarigenom giftermål och folkökning befordras.
De för landtbruket mindre förmånliga åren hafva ock vål - 14 — lat brist på tjenster bos Allmogen för grufarbetarnes barn, hvilka således saknat tillfälle att spridas i oiten.
Oaktadt flere så väl större som mindre bergras inträffat under dessa 5 år, har blott en enda person derigenom omkommit, äfvensom de icke haft något menligt inflytande på brytningen och på grufvornes framtida bestånd.
Spannmåls-consumtionen vid grufvan har, per medium, årligen utgjort 3,347 XJ\ tunnor, hälften Råg och hälften Korn, hvarå medii-priset varit io R:dr 20 sk. 4 rst- Riksgäldssedlar per tunna.
Landtbruket vid grufvans jordegendomar är icke af stor betydenhet, men bar dock, under de sednare åren, vunnit ansenlig förkofran.
På binäringar för arbetsfolket är brist.
Utom Malmbrytningen vid Dannemora, som jemväl med Malm förser Utansjö och Strömbacka Bruk i Hernösands och Gefleborgs Län, äro, viii det så kallade Helsingefället i Alunda Socken, af Bruksägaren P. C. Rettig, för Kilaforss Bruks behof, under dessa 5 år uppbrutna 23,870 Skeppund Jernmalm, hvarjemte af Österby Bruksägare äro, utur Ramhälls eller Transättra Grufva i Morkarla Socken, upptagna 345 Skeppund sådan malm.
Under dessa 5 år hafva g särskildta Mulsedlar och \
Ulmålsresolutioner blifvit utfärdade.