Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jnom sitt eget sköte försedt med allt annat, hvad det oundvikligen hehofver, kan det, genom uppläggandet af Salt under fredliga förhållanden, göra sig i stormarnas stund oberoende, både af Fasta Pandets skakningar, och qf det Brittiska herraväldet öfver hafveri, Förenadt med Norrige, och qm, gifvet af tyänne Hqf, är det, sedan Finland oclv Pomrpem blifvit/afträdde, i tillfälle, att, för beredandet af sitt inre välstånd, använda alla de krafter, som rinder loppet af tyänne Secler, med så fnycken ära, pch så liter] varaktig framgång, blifvit forspilde till aflägsna Provinsers försvar, Verkningarpe af, denna lyckliga belägenhet skola under en styrelse, sorn med faderlig omsorg vårdar sig om Papdets ödling, och arn de inhemska Näringarnas förkofran, icke länge dröja, att visa sig, Varsamhet, uti ingående af Handels-förbindelser med främmande Nationer, bUfvep icke destomindre, hädanefter som hitintills, af yttersta vigt.
Om vi ännu någon tid nödgas anse de olägenhetén, sorn tillskyndas
Riket genom sådana, ' och Den 20 Juni 9°5 och isynnerhet genom de i sednare tider slota-, de med Ryssland och Englind* såsom ett skyldigt offer åt vår aktning för Tractaters helgd; så torde det dock vara oss tillätet,, att yttra dea önskan, alt de icke må framdeles pä lika vilkor förnyas; att omtankan hädanefter må r.igtas. derhän, att lätta éxporten af egna., meri icke importen af främmande produkter i samt att man i framtiden rnä söka bereda vur Flagga och vär handel fördelar i A neiiranska, Franska, Spanska, Portugisiska och Italienska Hamnar, sannolikt mera hatande, än all Commission» Handel imellan Tyska och'Engelska hamnar, deraf vinsten, i mångdubblad* förhållande återgår till Utlandiiingen, dels genom lägre pris vid försäljningen af våra egna producter, dels getrom. ökad elier, fördyrad conSUintion af andras.
Om mig tilläte?,, att till dessa önskningar lägga följande: att man nemi. icke må, genom upprättandet af stora Handels.
Cömpagnier, hvilkas skadlighet för Nationerna af alla åldrars erfarenhet blifvit besannad, fjettra dea enskilda Handels-industrien och Näringsfliten; att man ml bemöda sig, att, så långt moje ligt ät- mindska de skadeliga följderna af sådana redan hos oss upprättade stiftelser; att Nederlags.-.handeln nrå antingen upphäfvas, eller inskränkas och. underkastas den strängaste controll; att
Tullen på.egna exporter må upphöra men den på främmande, importer betydligen okas; att Sjötulls.-bevakningen må 9«4 Den 20 Juni må erhålla en alldeles ny och förändrad organisation: saint att Rikets Utrikes Hahdel, inskränkt till hvad den efter vårt lage och våra ressourcer hör vara, alltid subordineras upder den inhemska rörelsens intresse, och icke på bekostnad der-' af uppmuntras; så har jag i och med detsamma framställt hvad Nationen nu i .allmänhet hoppas, och banat mig väg till föreslående af nödiga förändringar i den Inrikes Administrationens hittills vidtagna partiella åtgärder, II.
Partiella ja„ (ror m\„ härvid hora gå till Förslag. .. . . . .
, vaga i omvand ordning emot den, som vid framställningen af förlägenhetens örsäter blifvet följd.
Om felaktiga comrnerciella och ©economiska förfoganden ofta framkallas, genom oredan i Penningeverket, och obillighet i Beskattningen; så är deremot alltid händelsen, att undanrödjandet af de sednare beror på rättelsen af de förra.
Jag vill derföre först framställa mina tankar ofver det felaktiga i sjelfva Näringarnas Administration Classification ar Med undantag af sådana Varor, Importen.
„ . sorn hvarken kunna någonsin um - bäras, eller inom Dandet produceras, (t. e. Salt, Droguer SCc.) bestå våra importer uti A) Nödvändighets - Ar tiel ar , hvilka framdeles böra kunna i erforderlig myckenhet inom Riket åstadkommas, och B) Den 20 Juni. 3?) Öfverflöds-Ardclar, cl. ii.
Utländska producter eller Fabricater, sorn kunna föras på vällefnadens räkning.
Ibland de förra intages första ruminet af Spannmål. ^AnMarietS~ Tab. IV visar på en gång att vårt behof af utländsk Spannmål a),Spannmål. jiö efter annan mindskats, samt att stora Fenninge-Summor derföre icke destomindre årligen gått ur Fiket.
Jag är för min del öfvertygad, att della för Nationen menliga förhållande kan andras i samma ögonblick, som man allvarligen vili det.
Svenska Jordbrukare^ har att strida med dryga utlagor, hög penninge-renta och ett hardt luftstrek.
Han kan derföre icke producera sin Spannmål till samma pris, som denna nödvändighets-artikel vanligtvis har i länderna på södra sidan om Östersjön, der Possessionerna äro större, och avancen således ligger egentligen i försäljningens qvantileiet; der antalet af Städer och Fabriks - Inrättningar icke står i etti rigtigt förhållande till Jordbiuks Näringens vidd, och der Spannmålen utgör Handels snart sagdt enda export, samt det enda Jordägaren har att vända i penningar.
I andra Händer, der den inre Spannmåls-consumtionen är stark, der äro ock Spannmålsprisen icke lägre än hos oss, oansedt deras Jordbrukare, i jemförelse med våra, äro gynnade genom ett biidaie luftstrek, längre arbetstid, mindre productions-kostnad, lättare afsatt - g°6
Den 20 Juni. sättning, ymnig penninge tillgäng till lägre renta, och ändteligen genom lindrigare utlagor.
Sä länge införseln af utländsk Spannetnål är fri, skola således vära Handlande alltid dermed förse sina Magaziner, samt icke väga att göra större upphandlingar inom JRiket.
Deri inländska Spannemäls-hnndeln skall följakteligen blifva inskränkt till Torg-köp, och till års provisionering för de fä Bruk, som ännu kunna med någon förman drifvas, enär dessa aro så aflägsna fran Sjö-Städerna , att de icke derifrån kunna beqvämligen hämta utländsk Spannemål.
Af detta förhållande blifver en följd, att, när .Landet hemsokes af missväxt, inga besparingar jfrån förra årens ymnigare skördar äro att tillgåutan allt mäste, till ett emot requisitionens stor* lek fördyradt pris, från utländska hamnar hämtås.
Jag är derföre af den tanka, att Magaziner här böra inrättas, samt att Staten bör åtaga sig denna omsorg; men att dessa inrättningar böra upphöra, så snart den inländska Spannemålshandelo genom den enskildta industrien hunnit organiseras, och de dertill erforderliga Capital gamlas.
Af Tab. III inhämtas, att, från ech med 1803—1812, årliga införskrifningen af Spannemål stannat vid ett medel-quantum af 233,500 tunnor, samt att den högsta årliga införskrifning, den hoden påkallat, gatt till 875,000. tunnor.
Dm 50 Juni. 907
Häraf är påtagligt, att 500,000 tunnor Magazirieiing skulle fullkomligen svara emot ändamålet; för min del är jag öfvertyga!, att deri kupde inskränkas till 300,000 tunnor, Vid uppgifvande! af della förslag, har jag föreställt mig sjelf till besvarande den fråga:
Skall, sedan Staten åtagit sig omsorgen af Magasinering, införseln af utländsk Spannemål fortfara att Vara Svenska och Utländska Handlande tillåten?
Jag har besvarat mig den med JVej.
Jag trop, att i vanliga år ali upphandling af utländsk Spannemål hör ske, endast för Statens räkning.
Man behöfver da ej något Maximum eller Minimum, för att derefter moderera de inhemska, 3pannemåls-prisen, Desse göra sig sjelfva Tinner man vid denna anstalt betänkligheter, dem jag ej funnit, så föreslås, att då nöden ej an« porliuida bjuder; 1:0
Vissa ■Spannemåls-slag må till införsel alldeles förbjudas, såsom Hvete, Arter, Hafre, och, efter min enskilda öfvertygelse, äfven Korn, på det odlingen af detta för vår jord och vårt luftstrek ijenliga Sades-slag må uppmuntras. 5:0 Införseln af Båg inskränkas endast till ritorr Båg. 3:0 Införseln af alla Spannemåls-Fabricater, Malt, Mjöl, Gryn, Öl och Bränvin alldeles - 'Den 2o Juni'. les förbjudas; ett stadgande, det jag önskade se utsträckt jemväl till Rumm, emedan denna är till bruk o eli pris jemförlig med [Bränvin. 4:0
Ett minimum af 3 R:d., och ett maximum af 5 R:d. i Silfver, bestämmas för inhemska Rågens pris; och tullen efter detta modereras, så att den ökas när priset närmar sig till Minimum, men minrlskas när det höjer sig till Maximum, Jag har föresett, att man i afseende på des-' sa förslag skall mota mig med det inkast, att flera af våra inhemska Näringar, och i synnerhet den, hvarpå vår export hufvudsakligen hittills grundat sig, Jern-lillverkningen, icke skola kunna bestå vid höga Spannemåls-pris.
Men jag svarar härtill, att^det föreslagna medelpriset, (4 R:d. i Silfver) icke är högre, än det öfver hufvud taget i nära 20 år redan varit (se Tab. II) ;• att Jordbrukarens produeter ovilkorligen måste hållas i högre pris, sedan han sjelf blifvit betungad med högre Bevillning; att den arbetande Klassens daglöner väl stiga i högre, men icke i lägre förhållande än Spannemåls-priset; att en förhöjning i detta sistnämda, af omkring 10 procent, äfven för Penninge-Röntagaren, och dem som lefva af rentan på sitt Capital, är af föga betydenhet; att alla Fabrikanter och Manufacturister, som arbeta för den inhemska consuintionen, både beräkna, och lätt kunna beräkna priset - Den 20 Juni’ 909 set pä sin vara, efter det förhöjda priset pä Spannemål och arbete; att Landtmannens välstånd bereder de öfriga Folk-klassernas, och i synnerhet Uppstädernas; att på dessa sistnämndes uppkomst Landtmannens hopp om afsättning af sina producter nu mera än tillförene hvilar, sedan den ofördelaktiga conjuncturen förmått flera Bruks-ägäre , att till Jord-odling använda sina sysslolösa Bruk s-arbetare, hvilka härigenom blifvit förvandlade till Producenter i stället för Consumenter; samt slutligen, att om
Bruks-rörelsens bestånd icke kan förenas med de pris å Spanuemål, som för
Pandtbrukets bestånd äro oumgängej ligen nödvändiga, man till den förras unÖerstöd måste använda andra och tjenligare medel, t. e. export-premier, mindskning eller afskaffande af Hammarskatten och tionde afgiften på Tackjern, och Koppar, af Bevillningen, af tullen på utgående Bruks-tillverkningar o s v. Jag har hört påstås, att dessa afgifter fordom uppgått till omkring 30 procent af varans pris; och då jag å ena sidan icke kan undertrycka min förundran öfver denna för exporten så hinderliga beskattning,’ kan jag å den andra icke heller afhålla mig ifrån den anmärkning, att man skulle begå iva miss* tag i stället för ett, om man, för att bereda understöd åt den af dryga pålagor tryckta Bergs, handteringen, skulle tro sig böra nedtvinga priset på producterna af en lika tungt beskattad Jord, Ffäringarne böra ömsesidigt bistå hvarannan, men icke sättas uti inbördes strid.
Aldramindst må Modernäringen uppoffras för någon annap 910
Den 20 Juni'. ändan.'
Det är en af A.
Smith bevist, och af alla författare i Statshushållningen erkänd sats, att priset på Landtmanna-varor och på dagsverken vanligen utgör thermometern på Statens rikedom eller fattigdom.
För att inom vårt eget land, genom exempel, kunna öfvertyga oss örn rigtigheten häraf, beböfve vi blott jemföra dagsverkets pris i Götheborg med det i alla öfriga delar af Riket. b) Victuaiier.
Näst efter Span nema!, fästa VIctualier min uppmärksamhet, ibland de importerade Nödvändighets-articlar, dem vi inom vårt eget Land framdeles böra och kunna i tillräcklig myckenhet frambringa.
Redan innan Finland förlorades, hade vanan, att derifrån hämta Kött, Smör, Fläsk och Talg m. m.s för Hufvudstadens och Kust-Provinsernas behof, tagit så öfverhand, att Ladugårdsskötsel!! i de sistnämnde råkat i verkligt lägervall.
Innehafvare af större egendomar funno i synnerhet för sig beqvämligt, och äfven förrnonligt, att i närbelägna Städet försälja betydliga foder-quantiteter, samt att köpa sina behof af Victuaiier ifrån Finland.
Så länge det sistnämda var éti Svensk Provins, uppkom af detta förfarande endast en indirect skada för Riket.
Nu deremot lider Fäderneslandet härigenom en dubbel förlust, den directa nemligen, af Banco-Sedlarnas utvandring och, unders balance i Handeln, samt den indirecta, af den inhemska Ladugårds skötselns undergräfvande, Hufvudstadens förmenta beqvämlighet och båtnad, gifva Den 2 9 Juni. gn gifva derföre ingen Nationell ersättning.
Deså anspråk på Styrelsens välvilja böra subordineraå under det generella vilkor, som aldrig till någons enskilda formön
Ina lemnäs ur sigte, det af Fäderne slartd et s allmänna bästa.
Stockholms innevånare skola ock snart inom JR i ket kunna erhålla sina Förnödenheter i denna del, till lika godhet och lika pris, som Förut från Finland eller andra Ryska Provinser, om blott nödiga anstalter till befordrande af ett sådant ändamål vidtagas.
Och då orsakerna till den starka införseln af Ryska och Finska Victualie-varor, till en hetydeljg del, måste sökas i den nedsättning af den fastställda Tull afgiften, Rom Sedelmyntets fallna' värde beredt, äfvensom i ilen Finnarne beviljade rättighet, att, emot erläggande af den ännu lindrigare Fandt-Tulls-afgiften, påföra osä sina producter; så anser jag ock Correctivet deremot ligga: 1:0
Deruti, att denna Finnames rättighet upphör, 3:0
I Tull-afgifternas förhöjande, åtmindstone i det förhållande till varans pris, sorn 1799 års Tull-Taxa bestämmer. 3:0
I Tull-afgifternas successiva förhöjande i mån af den inhemska productionens tillväxt; till vinnande hvaraf ny Taxa å dem årligen bor utfärdas. 4:0
I ett fullkomligt förbud emot all införsel, *å snart beholvet af någon viss artikel kan genom Den 30 Juni. genom Jen inhemska productionen fyllas? en händelse, som, ir afseende på Sötmjölks» ost, redan torde äga ram; och 5:0
Uti frigifvandet af Victualie- och Kreaturs-handehi inom Riket, i öfverensstämmelse med Riksens Ständers vid rgooochiäiÄ års
Riksdagar yttrade önskan. lifter att hafva hemställnings-vis yttrat deri förmodan, att vårt behof af främmande fisk varor, skulle kunna betydligen mimiskas, genom ett sorgfälligare begagnande af Fisket, så väl vid våra egna kuster, sorn på djupet; och sedan jag i allmänhet anmärkt, att de till upphäfvande eller successiv mindskning af importen af Spannemål och Victualier här ofvån föreslagne anstalter, endast syfta derhän, att ur vägen rödja de hinder och band, hvaraf Uandtmanna-Näringen hittills fått vidkännas så tryckande följder, samt att jag hvarken ansett nödvändigt eller med afsigten för <1 etta arbete öfverensstämmande, att nu ingå i någon framställning, af de directa medel till denria Närings befrämjande och uppmun» tran, dem en vis Styrelse, sedan hindren försvunnit, med lätthet kan upptäcka, och med lika mycken lätthet använda; öfvergår jag till frågan om importen af Hampa, JLin och Ull, m. m. c) Hampa, Lin, Att Hampa, Lin och UII, Ull , m. m. ... — —— samt flera till beklädnad eller an dra - Den 20 Juni, dra behof tjenlig» articlar, äfvensom de af dem förfärdigade fabricater, böra kunna inom Riket i tillräcklig myckenhet produceras, lärer icke nekas af någon, sorn känner vart Rand och dess ännu så litet, eller så illa begagnade förmoner.
VI visar icke destomindre, i huru betydlig man införseln af sådana varor, ifrån och med 1808, varit i tilltagande- Endast för hampa och Segelduk Utgår nu mera nära 200,000 R:d i Silfver, eller samma summa, som Caffe kostade Riket för tjugu år sedan, då Regeringen ansåg nödigt, att införseln deraf förbjuda- Correctiven äro efter min enskilda öfvertygelse: a:o Tull - afgiftemag förhöjande efter omständigheterna 8:0 Förbindelse för Städerna att till Hamp. cultur, och till plantering af andra för Fa. brikerna nödiga Växter, använda den jord som endast till vinnande af dessa ändamål blifvit förländt. g:o Befordrandet af Får-afvetn, isynnerhet den grofulliga, Såsom den hvilken lättast Vänjes “vid Vart luftstrek Och vår locah Genom Premier Uppmuntrad insamling af Horn, Tagel, Borst, Hår af Kreatur, samt flera för Fabrikerna tjenliga, hittills vårdslöst förspilda matefialier.
£ Den ao Junii i afseende p! det har föreslagna correctiv H:o- 2. anser jag nödigt att följande tillägga.
Jag har redan förut sökt fästa uppmärksamheten på nödvändigheten deraf, alt våra inne i Landet belägne Städer upprätthållas, såsom de enda ställen, der Landlmannen nu mera, och sedan Bruksrörelsen är i aftagande, kan vinna afsättning för sina producter.
Jag anser ingenting så motarbeta detta ändamål, och ingenting så hindra UppStädernas eget flor, som det sätt, hvarpå dessa pu använda sin donerade Jord.
Hågra Upp-Städer hafva blifvit med Handels- och Närings-friheter privilegierade byar, och deras innevånare Spannmåls Producenter i stället för Consumentrri Utan att tänka derpå, att donationen vore vilkorlig, och att den kunde återtagas om vilkoret lemnades ouppfyldt, har man på de flesta ställen tillåtit sig, att, i stycken af högst 2 till 3 Tunneland, utdela Jorden, under namn af BorgareÅker, eller till understöd för så kallade behöfvande Borgare.
Delad imellan omsorgen för sin Handel eller sitt Handtverk, å ena, och sitt Jordbruk å den andra sidan, har mången redlig Borgersman, genom försummelse i det förra,och okunnighet eller oförstånd i det sednare, störtat sig sjelf i den belägenhet man just genom utdelning af den donerade Jorden fåviskt trolt sig kunna förekomma.
Det är tid att på detta oskick göres ett slut, och att Länens Styresmän åläggas vaka deröfver, att Städerna tillhållas att årligen redovisa för användandet af den dem förlänta Jord.
Jag går vidare till Mag t)en ao Juni! r Stenkol.
Man torde af sednare arens erfa». kfenhet kanna med visshet sluta, att Höganäs Stenköhgrufvor, hädanefter, icke allenast förmå fylla det inhemska bebofvet, utan äfven lemna ett öfverskott till export.
Jag tror mig derföre böra föreslå förhöjd Tull-afgift ifrån 25 till 50 procent af värdet på Engelska Stenkol som i Piket införas, och det desto heldre, som dessa, vanligtvis nyttjade till barlast, icke i säljarens hand äro betungade med någon Transport - kostnad.
Af den intägt, som genom denna förhöjda Tull-afgift vinnes, torde Premier kunna bevilljas, dels för exporten af Svenska Stenkol, dels för dessas begagnande vid våra inhemska Gjuterier, i händelse, genom Engelska Stenkolens fördyrande, något bevisligt mehn deje. skulle tillskyndas» Sluteligen kommer jag till O Ve<h Efter de tillförlitligaste underrät telser som kunnat vinnas, införes årligen till Stockholm 40 å 50,000 famnar Finsk Ved.
Under det man klagar öfver inhemsk brist på skogsfång, hör man dagligen Pruka • egendomar, belägna nära sjökusten, i norra delen af Piket, och ägande 30, 40 ä 50,000 tunnelands Skog, till salu utbjudas, efter ett pris, som svarar emot ungefär x R:d för hvarje tunneland Skog.
Det är allmänt bekant, att större delen af våra Kust-provinser äro försedde med skogar, som, stälde under en bättre vård, skulle, utan sin förstörelse, kunna medgifva en betydlig årlig afsäljning.
Jag förnyar här min £orut gjorda anmärkning, att Huf* Den ao Junu Hufvudstadens förmenta behof miste ställas necL anom vilkoret, af Rikets allmänna bästa.
Genom successivt och årligen förhöjd Tull-afgift för Finsk ved, samt tillåten tullfri införsel af Svensk ved till Stockholm, skulle dock både vanan och behofvet, att utifrån hämta denna nödvändighets-artikel, småningom försvinna, oell den inhemska veden för Stadens innevånare blifva att tillgå till lika pris som den Finska.
Bet följer i ordningen att jag bör yttra mig öfver importen af Öfvtrflöds- Ta,)b- VII och VIII utvisa att Varor, införseln af dessa allt sedan år Vällefnade™.
1808 varit i ett nästan oafbrutet ~— tilltagande.
Jag har förut framstält de orsaker, som ett sådant förhållande förberedt och vållat.
För ändamålet anser jag nog, atthär förnya anmärkningen örn det jemförelsevis låga pris, hvartill dessa varor inom Landet kunnat säljas, sedan man underlåtit att höja tullen i mårn af varans ökade och Sedelmyntets mindskade värde.
Men man har icke stannat vid denna underlåtenhet; man har äfven tillåtit att confisceradt gods, utan att Tull afgift erlagts, fått till förbrukning inom Riket försäljas.
Frisen hafva härigenom blifvit ännu mera sänkte, och mången, sorn förut ärligen förtullat sin import, har genom nyssnamde oriktiga mesurer, och för att kunna sälja sina varor till lika pris med Beslagaren, blifvit tvingad eller förledd till Lurendrägeri.
Ett hos alia Folkklasser - Deri so Junti Masser uppkommet tycke för utländska förtärings» och bekläda ads-articlar har af detta allt blifvit en olycklig följd.
Vanor kunna icke så fort afläggas sorn de antagäs.
Det är imedlertid af yttersta nödvändighet, att det nationella begäret efter allt främmande på det kraftigaste motarbetas.
Endast för Socker och Caffe betale vi årligen till Utlänningen en Summa, som svarar emot två tredjedelar af den Bevillning vi erlägge till Staten, och.
Caffe kostar nu ensamt
Diket tre gånger så mycket sorn år då man ansåg oundvik ligen nödvändigt att införsel och förbi ukniug deraf förbjuda.
Det är min pligt att föreslå medel att afhjelpa det onda.
På tre särskildta vägar kan juan komma till inålet: 1:0
Genom ett totalt förhud emot införsel och bruk af de articlar, hvilkas konsumtion man ■yill hämma. 2:0 Genom Consumtions afgift ellet beskattning af bruket; och 3:0 Genom brukets fördyrande medelst förhöjd tull.
Hvad den första utvägen beträffar, så elia* ru den i något enda särskildt fall torde finnas användbar, bekänner jag likväl, att jag. i manga andra, och isynnerhet i afseende på Caffe, anser stora betänkligheter vid dess användande möta, Bruket af Caffe har redan vunnit allmännelighet i Din 20 Juni; isynnerhet i Kust-Städerna, och svårigheten att hindra dess införsel öfver Norrska gränsen är ganska uppenbar.
Icke heller tic* jag att man skäligen kan förbjuda någon bruket at de kläder han nu äger, men utan hvilket förbud, det skulle hlifva en omöjlighet att controllera iakttagandet af det emot införsel och förbrukning af främmande beklädnings-persedlar.
För de rika skulle det måhända icke falla sig oangenämt, att nu genast ombyta form och färg på kläder, efer ingifvelsen af en brinnande, men merendels snart slocknad patriotism; för de mindre bemedlade torde dere-. mot ett hastigt ombyte falla sig obilligt och hardt.
Hvad åter angår Coasumtions-afgift, eller afgift för rättigheten till förbrukning-, synes mig denna i de flesta fall olämplig, och icke svarande emot ändamålet, egentligen derigenom; att den Sika mycket betungar den sorn förbrukar litet, som den hvilken förbrukar mycket.
I afseende på Caffe, hämtar jag af detta förhållande anledning till en serskild anmärkning.
Inom Fandet finnes en mängd af Caffé-surrogaier, dem man tillgriper då Caffe blir dyrt, och hvilkas begagnande man försummar, då det erhålles för godt Stöp.
Fastställes nu en dryg consumtions-afgift på förbrukningen af Caffe, så kan förbrukaren icke, genom användandet af surregater, elfer, sorn är detsamma, genom mindskning af sin consultation, "bereda sig någon lindring i den beskattning som åtföljer hans i sig sjelft oskyldiga begär.
Con sum - Den äo Juni i 9»V sumtions-afgiften kan således väl bereda Staten en ökad inkomst, men den mindskar icke consumtionen.
I öfrigt skola alla sådana, till inga vilkor bundne allmänna afgifter, alltid i längden åstad.' komma ett obehagligt intryck på Allmänheten, och förråda att man saknar antingen vilja eller kraft, att vidtaga det enda medel som låter ur grundsatser rättfärdiga sig, som rakt leder till än»' damålet, och sorn i alla val organiserade Stater långt för delta blifvit vidtaget *); jag menar vaj rans fördyrande genom förhöjda Tullafgifter.
För *)
Som ett bevis huru i England, i afseende härpå,1 förfaras, torde jag böra bifoga nedanstående prof af 1810 års Consumtions-Afgift i detta Laud: Socker, Hvit eller Puder, Tetea och Terrcs, betalas pr Centner 5. — Brunt eller Mascovad® betalas pr
The betalas af värdet go procent, Win, Franskt, Tyskt och Ungerskt , importcradt med Engelskt Fartyg, bet. pr Pipa som håller 2 Oxb:deu 65. l3, 6, inkommet med Utländska Fartyg, ^elaias pr Pipa 70. -r-i L.
SL Bränvin, alla sorter odistilleradt, pr Gallon, som innehåller ljSvensk kanna Distillerade eller Liqueurer betalas pr d:o Caffée pr & — a. --5 d:o Den 20 Juni'.
För min enskilda del tillstyrker jag, att endast detta, och ej något annar medel må vidtagas, till hämmande af öfverflöd* artielars Öfver» klagade import; dock med det tillägg i afseende på Caffe, alt örn Tull-afgiftens förhöjande nu icke skulle anses vara för ändamålet tillfyllest eller nog hastigt verkande, införseln och förbrukningen af denna vara då må alldeles förbjudas, intill dess jernnvigten i Handels-balanceh, i 8.1 betydlig man genom Caffé-imhorten rubbad, hunnit aU återställas. dag har föreset?, och jag föreser alla de in-, kast sorn skola göras, emot forslaget att Tull-af-, gifterna förhöja.