Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Gift man eller qvinna, som, innan dess äktenskap upphört, nytt äktenskap med ogift person ingår, dömes, för tvegifte, till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år. 9 g. Göra man och qvinna, som båda gifta äro, med hvarannan tvegifte; varde dömde lill straffarbete från och med två till och med sex år. 6 g. Ogift person, som ingår äktenskap med den han vet gift vara, dömes till straffarbete i högst två år.
Lag-Utskolkts Betänkande M 35. 37 18 Kap. Om sedlighetsbrott.
1 Fader eller moder, eller annan i rätt uppstigande led, som med barn eller barns afkomling otukt öfvar, varde dömd till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år.
Barnet eller afkomlingen skall till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år dömas. 2 §.
Öfvar fader eller moder otukt med barns eller afkomlings maka, eller stjuffader eller stjufmoder med sljufbarn eller dess afkomling; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år.
Barnets eller afkomlingens maka, så ock stjufbarnet eller dess afkomling, skall till fängelse i högst sex månader eller straffarbete i högst två år dömas. 3 §.
Öfva syskon otukt med hvarandra; varde dömde till straffarbete från och med två till och med sex år. 4 §.
Otukt emellan ett syskon och det andras afkomling straffes högst med straffarbete i tvä ur. 5 §.
Öfva religions- eller skolelärare, uppfostrare eller läromästare otukt med ungdom, som de till undervisning eller uppfostran hafva, eller göra det fosterföräldrar med fosterbarn, eller förmyndare med myndling; varde dömde till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år eller fängelse.
Öfvar styresman, föreståndare eller annan tjensteman, läkare, uppsyningsman eller vaktbetjent vid straffinrättning, häkte, sjukhus, fattighus, barnhus eller annan sådan inrättning, otukt med qvinsperson, som der intagen är; dömes till straffarbete i högst två år eller fängelse i högst sex månader. 6 §.
Öfvar man otukt med qvinna, som ej fyllt tolf år; dömes till straffarbete från och med fyra till och med ätta år och, om hon af gerningen fick svår kroppsskada eller död, lill straffarbete frun och med åtta till och med tio är eller på lifstid.
Sker det med qvinna, som fyllt tolf, men ej femton år; dömes till straffarbete i högst två år eller fängelse i högst sex månader. 7 §.
Den, som öfvar otukt med afvita qvinna, dömes till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år. 8 §.
Ogift man, som öfvar otukt med ogift qvinna, utom de fall som förut sagda äro, straffes, för lönskaläge, med böter, högst etthundra Riksdaler.
Ej skall dock sådant straff ådömas i annat fall, än då mannen, efter lagsökning af qvinnan eller hennes målsman, ålägges att underhåll gifva till barn, hvarmed qvinnan i lägersmålet rådd blifvit. 9 §.
Öfvar någon med annan person otukt, som emot naturen är, eller öfvar någon otukt med djur; varde dömd till straffarbete t högst två år. 38 Lag-Vtskoltets Betänkande M 35. 10 <§.
Främjar någon otuktig lefnad genom koppleri, eller häller sådant hus, der otukt drifves; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år.
Qvinna, som i dylikt hus låter bruka sig till skörlefnad, straffes med fängelse i högst sex månader eller straffarbete i högst två år. 41 §.
Föräldrar, fosterföräldrar, förmyndare, lärare eller andre, som genom koppleri lill otukt förleda barn eller dem, som under deras lydnad eller uppsigt ställde äro, skola dömas lill straffarbete från och med två till och med sex år; vare ock dömde medborgerligt förtroende för alltid förlustige. 12 §.
Sprider någon ut skrift, målning, teckning eller bild, som tukt och sedlighet sårar; straffes med böter eller fängelse i högst sex månader.
Lag samma vare, om man genom annan gerning sårar tukt och sedlighet, så att allmäu förargelse eller fara för andras förförelse deraf kommer. 13 §.
Håller någon hus, der äfventyr liga spel om penningar eller penningevärde allmänneligen bedrifvas; straffes med fängelse i högst sex månader eller böter.
Tillåter den, som håller källare, värdshus eller annat allmänt näringsställe, att sådant spel der bedrifves; dömes till böter.
Hvar som å ställe, som nu sagdt är, deltager i äfventyr ligt spel, straffes med böter, högst tvåhundra Riksdaler. 14 §.
Öfverlastar sig någon af starka drycker så, att af hans åtbörder eller orediga sinnesförfattning synbarligen märkas kan, del han drucken är, och träffas han i sådant tillstånd å väg, gata eller annat allmänt ställe; straffes, för fylleri, med böter, högst femtio Riksdaler. 15 §.
Visar någon i behandling of egna eller andras kreatur uppenbar grymhet; straffes med böter, högst etthundra Riksdaler. 19 Kap.
Örn eldskada af uppsåt eller vållande; så ock om annan skadegörelse å egendom. 1 §.
Sätter man uppsåtligen eld å hus, byggnad, fartyg eller annat, der menniskor bo, eller vanligt eller veterligt är, att de eljest vistas, eller å något, hvarifrån elden till sådana boningar eller vistelserum lätteligen spridas kan; dömes, för mordbrand, till straffarbete från och med sex till och med tio år.
Fick någon, som å sådant ställe förevar, af branden svår kroppsskada; varde mordbrännaren dömd till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år.
Fick den, som förevar, af branden döden; miste mordbrännaren lifvet eller dömes lill straffarbete på lifstid Lag-Utskottets Betänkande M 35. 39 2 §.
Föröfvar man mordbrand, som i 1 § sägs, då allmän farsot, uppror, fiendes åträngande eller annan sådan nöd eller fara för handen är, eller gör mord brännaren våld å någon, för att elden åsätta eller dess släckning hindra, eller sker mordbrand å hus, byggnad eller fartyg, der mycket folk är, som för fara blottställes, eller å kruthus, eller i stad, köping eller by, eller å annat sådant ställe, der många sammanbo, eller å Konungens slott, fäste, fartyg, förråds- eller typhus eller annan sådan Statens tillhörighet, eller å kyrka; då skall till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år dömas. 3 §.
Har någon uppsåtligen satt eld å uthus eller annan byggnad, fartyg, skog, torfmosse, vexande eller skuren gröda, sädes-, hö- eller halmstack, ved-, kol-, limmer- eller brädhög, eller dylikt, som annan tillhörde och så aflägse låg, att vån ej var, att elden derifrån till menniskors boningar eller vistelserum spridas kunde; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år.
Yar ringa egendom i fara, och skedde ej synnerlig skada; då må tiden för straffarbetet till sex måna der nedsättas.
Fick någon, som förevar, af branden svår kroppsskada eller död; varde gerningsmannen dömd till straffarbete från och med fyra till och med åtta år.
Yisste gerningsmannen att å ställe, som i 3 g sägs, någon förevar och för fara blottställdes; vare lag som för hvarje fall i 1 § sägs. 5 §.
Sätter någon eld å sin egendom, i uppsåt att bedraga försäkrings gifvare, eller i annan sådan sviklig afsigt; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år.
Var genom den eld annans boning, vistelserum eller egendom i fara satt, eller fick någon deraf svår kroppsskada eller död; straffes gerningsmannen efter ty för hvarje sådant fail i 1, 2, 3 eller 4 § skils. 6 §.
Är eld åsatt och varder den släckt, innan den sig ulbredt och skada gjort; vare straffet, för de fall, sorn i 1 och 4 §§ sägas, straffarbete från och med två till och med sex år; för det fall, som i 2 § omförmäles, straffarbete från och med fyra till och med åtta år; för det, som i 3 § nämndt är, straffarbete i högst två år eller fängelse i högst sex månader; och för det fall, som i 3 § sagdt är, fängelse, men, der brottet, om elden ej släckt blifvit, skolat straffas på sätt i föregående §§ stadgadt är, straffarbete, efter ty förut i denna § bestämdt blifvit.
Har gerningsmannen, af egen drift, sjelf eller genom tillkallad hjelp, släckningen åstadkommit; då må straffet, efter omständigheterna, nedsättas under hvad i allmänhet å gerningen följa bort. 7 §.
Hvar som uppsåtligen sänker fartyg, deri folk är, eller det på grund, klippa eller annat sätter, så att skeppsbrott eller annan sjöskada sker; dömes till straffarbete från och med sex till och med tio år.
Får någon af den gerning svår kroppsskada; varde gerningsmannen dömd till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år.
Ljuter någon deraf döden; miste gerningsmannen lifvet eller dömes till straffarbete på lifstid. 40 Lag-Utskottets Betänkande JVs;35. 8 §.
Sänker man fartyg eller kommer skeppsbrott eller annan sjöskada åstad, för alt bedraga försa kr ingsgifvare eller i annan sådan sviklig afsigt; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år.
Var folk i fartyget; då skall gerningsmannen straffas efter ty i 7 § stadgadt är. 9 j§.
Har någon gjort försök till brott, som i 7 eller 8 § sägs, och blef endast genom omständigheter, som voro af gerningsmannens vilja oberoende, brottets fullbordan förhindrad; vare straffet högst, för det fall, som i 7 § nämndt är, straffarbete i sex år, och för det fall, sorn i 8 § omförmäles, straffarbete i två år, men, om brottet, der det fullbordadt blifvit, skolat efter 7 § straffas, sådant arbete i sex år. 10 §.
Den sorn, i uppsåt att förleda eller skada sjöfarande, sönderbryter, borttager eller förderfvar fyr- eller känningsbåk, prick, visare eller annat tecken, som till sjöfarandes rättelse satt är, eller släcker eld, som till sjöfarandes rättelse skall tänd vara, eller underlåter att upptända eld, den han till sådan rättelse tända skall, eller gör falsk eld, eller sätter upp annat falskt tecken, eller fyller eller stoppar rätt farled i sjö eller ström; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år.
Sker skeppsbrott eller annan sjöskada; vare lag som för hvart af dessa fall i 7 § sägs. 11 §.
Hvar som uppsåtligen förstörer
Statens kanal- eller slussverk eller annan sådan vattenbyggnad, eller jernvägsanläggning, eller å desamma, dertill hörande byggnader, verk elier inrättningar, eller de för framfarten å jernväg använda vagnar eller andra fortskaffningsmedel gör sådan skada eller eljest vidtager sådana åtgärder, att fara eller olycka vid kanal- eller jernvägsfartens begagnande eller allmänt farlig öfversvämning deraf uppkomma kan; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år.
Kom deraf ej olycka och var faran ringa; då må tiden för straffarbetet till sex månader nedsättas.
Fick annan svår kroppsskada elier död, och var den brottsliges handling af beskaffenhet, att han bort kunna inse, att dylik olycka deraf var att befara; dömes gerningsmannen, i förra fallet, till straffarbete från och med sex till och med tio år eller på lifstid, och, i sednare fallet, till straffarbete på lifstid eller miste Iifvet.
Var gerningen ej af sådan beskaffenhet, som nämnd är, men fick annan deraf svår kroppsskada eller död, eller åstadkoms allmänt farlig öfversvämning; varde gerningsmannen dömd till straffarbete från och med fyra till och med åtta år. 12 §.
Gör man uppsåtligen å verk. byggnad eller anläggning, som i 11 § sägs, eller u tillbehör dertill, skada, den der, utan att kunna medföra sådan fara eller olycka, som i samma § nämnd är, likväl åstadkommer väsendtligt hinder eller uppehåll i verkets, byggnadens eller anläggningens begagnande, eller vidtager man eljest åtgärder, som till sådant hinder eller uppehåll leda; dömes till fängelse eller till straffarbete i högst två år.
I ringare fall må till böter dömas. 13 §.
Lag-Utskottets Betänkande JYt 35. a 13 §.
Hvar som uppsåtligen förstörer eller skadar
Statens telegraf-inrättning, någon dess beståndsdel eller tillhörighet, eller vidtager åtgärder, hvarigenom tele— grafering hindras eller störes; dömes till fängelse i högst sex mannder eller straffarbete i högst ina år.
Var skadan ringa och förorsakades ej derigenom något hinder i lelegraferingen, må till böter dömas. 14 §.
Hvad i 11, 12 och 13 t§§ om Statens kanal- eller slussverk, annan sädan vattenbyggnad och jernvägs- eller telegraf-inrättning är stadgadt, må ock å dylik, af enskilde personer, menigbeter eller bolag inrättad, anläggning tillämpas, om Konungen förordnat, att sädan anläggning skall lika skydd, som Statens, njuta. 15 §.
Förstörer eller skadar man uppsåtligen allmän minnesvärd, brygga, bro, färja, brunn, vattenledning, gasledning, väg, gata eller farled; eller stängsel eller märke, som, till afvärjande af fara eller (ill varning derför, vid allmän väg, gata eller farled eller ä annat sådant ställe salt är; straffes med fängelse i högst sex månader eller straffarbete i högst två år.
I ringare fall må till böter dömas.
Tidstänger man olofligen, ulan skadegörelse, som nu är nämnd, allmän väg, gata, farled eller floltled, eller utkastar man i segelled eller lloltled barlast eller annat, hvaraf uppgrundning förorsakas kan ; vare straffet böter. 16 <§.
Förstörer eller skadar man uppsåtligen grufva, eller uppfordringseller annat konstverk, som för grufvedrift inrättadt är; dömes lill fängelse i högst sex månader eller straffarbete i högst två år. 17 §.
Sprider någon uppsåtligen ut kreaturssjuka, som smittosam och farlig är; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år.
Bryter någon veterligen emot de föreskrifter, som till förekommande eller hämmande af kreaturssjuka gifna äro: kommer sjuka af den gerning; dömes till fängelse eller till straffarbete i högst ett år: kommer ej sjuka deraf; vare straffet böter. 18 §.
Förgiftar någon, i uppsåt alt annans kreatur skada, foder eller hvad annat som helst, så att allmän fara deraf kommer; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år.
Får menniska af sådan förgiftning svår kroppsskada eller död; då må liden för straffarbetet höjas, i förra fallet, till åtta år och, i sednare fallet, till tio år 19 <§.
Har någon, utan uppsåt, orsakat förgiftning, som i 18 <§ sägs, och söker ej, ändå att han det varse blifvit, att faran deraf, så vidt ske kan, genast afvärja; straffes med böter eller fängelse i högst sex månader. 20 §.
Förstörer eller skadar man uppsåtligen, i andra läll än nu sagda äro, onnans egendom, fast eller lös, ehvad den till enskildt eller allmänt bruk eller gagn eller till prydnad ämnad är; straffes med böter eller fängelse i högst sex månader.
Har af gerningen kommit synnerlig fara för någons lif eller helsa, eller grof skada Bih. till B.
U Haft. G 43 Lag-Utskottets Betänkande JM 35. fi egendom, eller är gerningen eljest med synnerligen försvärande omständigheter förenad; dä må till straffarbete i högst två år dömas.
Brott, som i denna § sagdt är, må ej åtalas af annan än målsegande, der ej skada skott å allmän egendom. 21 §.
Den, som ouppsåtligen, genom vårdslöshet, oförsigtighet eller försummelse, är vållande till eldskada å annans egendom eller till skeppsbrott, eller till sådan skada eller öfversvämning, som i 11 g nämnd är, eller dertill att fara uppstått för begagnande af verk, byggnad eller anläggning, som i sagda § omlormäles, straffes med fängelse i högst sex månader eller böter.
Ar någon, på sätt nu sagdt är, vållande till skada å fyr- eller känningsbåk eller annat sådant tecken, som i 10 § nämndt är; straffes med böter.
För dylikt vållande lill skada, hinder eller uppehåll, som i 12 eller 13 g omförmäles, eller till skada, som i 15 § sögs; vare bot högst tvåhundra Riksdaler. 22 §.
Den, som gjort sig förfallen till straff efter 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 10 elter 18 §, skall ock dömas medborgerligt förtroende för alltid förlustig.
Lag samma vare, om någon efter 6, 9 eller 17 § gjort sig skyldig till straffarbete i två år eller till svårare straff. 20 Kap. Örn stöld oell snatteri. 1 <§.
Ilvor, som stjäl gods eller penningar öfver femton Riksdaler, dömes, för stöld, till straffarbete i högst sex månader, der ej annorledes här nedan stadgadt är. 2 j§.
Går värdet ej öfver femton Riksdaler och är gerningen ej utmärkt med sådan omständighet, att den ändå, efter ty i 7, 10 elter 12 § sågs, för stöld anses skall; då kallas den snatteri; och vare straffet derå böter, högst etthundra Riksdaler, eller fängelse i högst sex månader. 3 §.
Begår någon stöld eller snatteri af säd, skuren eller oskuren, hö eller halm, stackadt eller ostackadt, ute å mark; vexande fruktträd; träd- eller jord frukt ur tiädgård eller på åker, eller annat, som der planterad t eller sådt är; buggen ved, timmer, gärdsel eller annat dylikt i skog eller eljest ute ä mark eller å fiol lied, åker-, kör- eller trädgårdsredskap ute å mark; uteliggandc malm vid grufva eller redskap, som till gr ufved rift hörer och ej instängd är; utestående bistock, fisk ur dammar, sumpar, nät, mjärdar, katsor eller annot fisketyg, eller ock sjelfva fisketyget, som ute ligger; foglar eller andra djur ur jagt redskap elier sjelfva redskapen ute å marken; ankare eller låg, hvarmed uteliggaude fartyg för - Lag-Vtskollels Betänkande Jt? 35. 43 töjdt är; eller ock saker, som lill blekning eller torkning eller för annan sädan orsak utlagda eller utställda äro; eller mjölkar man annans ko, får eller get, i uppsåt alt mjölken sig eller annan tillegna, eller tager man olofligen tagel ur mahn eller svans på häst, under det kreaturet går i bete ute ä mark; det vare, vid straffets bestämmande, såsom försvärande omständighet ansedt; och må, i ty fall, vid stöld, liden för straffarbetet till ett år höjas.
Går, vid stöld, värdet af det tillgripna öfver ett tusen Riksdaler; då må ock sådan förhöjning af tiden för straffarbetet ske, sorn nu sagd är. 4 §.
Begår någon stöld eller snatteri i Konungens slolt eller af det, som veterligen tillhörer
Staten eller mild stiftelse eller inrättning till fattigas försörjning eller sjukas vård; eller föröfvas stöld eller snatteri af tjenstehjon, köpmansbetjent, gesäll, lärling eller annan enskild tjenare från sitt husbondefolk eller deras gäst, eller af handtverkare eller annan arbetare från den, hos hvilken han arbetar; vare lag, som i 3 § sägs.
Ilar tjenstehjon, köpmansbetjent, gesäll, lärling eller annan enskild tjenare uppsåtligen förskingrat eller, i uppsåt att sig eller annan det tillegna, undandolt hvad i dess vård af husbondefolket eller deras gäst lernnadt är; vare ock derför, efter ty nu är sagdt, såsom för stöld eller snatteri, straffad.
Lag samma vare, om någon försnillar gods, som annan i hans vård under lås, försegling eller annat dylikt stängsel insatt, eller som blifvit honom förtrodt att vårda, då det ur eld, sjö eller från fiende frälsadt är. 3 ,§■ Till straffarbete i högst ett år dömes: 1. om gästgifvare, värdshusvärd eller annan, som herbergerar resande eller för sin näring eller vinning cmotlager gäster i sitt hus, stjäl från resande eller gäst, eller om denne stjäl från värden; 2. om man stjäl från badande eller simmande, eller frän sofvande ute å marken, eller från den i svär sjukdom ligger, eller från död menniska; 3. om man stjäl något i likhus eller graf eller, under gudstjenst, från annan inne i kyrka eller annorstädes, der gudstjenst hålles, eller ute å kyrkovall.
Såsom för stöld, efter ty i denna § sögs, skall ock dömas, om skeppare, forman eller deras folk tillgripa hvad dem förtrodt är att föra eller förvara, eller om gästgifvare, värdshusvärd eller annan, som herbergerar resande eller för sin näring elter vinning emottager gäster i sitt hus, tillgriper hvad i dess värd af gästen lemnadt är; sa ock om man svikligen tager något frän barn, som ej fyllt tolf dr, eller från afvita. 6 §.
Till straffarbete frän och med sex månader till och med fyra år dömes: 1. om man stjäl något i kyrka, ehvad det kyrkan tillhörer eller af andra der i förvar satt är; 2. om man stjäl penningar eller annat, som åt allmänna posten förtrodt är, ehvad det sker i posthus eller under forslingen; 44 Lag-Utskottets Betänkande M 35. 3.
Om man stjäl ur förseglade bref, som ej åt allmänna posten förtrodt är, eller ur kläder, som någon bär pä sig; 4.
Om man stjäl medelst inbrott, som i 9 § sägs, eller, för brottets föröfvande, bortförer och med våld eller list Öppnar skåp, kista, skrin eller annan förvaringspersedel, som med läs, försegling eller annat dglikt stängsel tillsluten är; 5. om man stjäl nattetid i hus, som bebodt är, och gerningsmannen olofligen, dock utan inbrott, dil inkommit eller der sig undangömt; 6. om gerningsmannen för stöldens föröfvande sig med vapen inställt eller eljest användt ringare skräckmedel eller hot, än att gerningen till rån hänföras kan; 1. om man stjäl kreatur, som går i bete ute å mark; 8. om man stjäl af fartyg, som strandadt eller eljest förolyckadt är eller ulan folk i sjö drifver, eller, under bergning, hvad till dylikt fartyg hörer eller derå fördt var; eller 9. om man stjäl från den, som genom allmän farsot, eldsvåda, vattunöd, skeppsbrott, uppror, fiendes åträngande eller annan sådan nöd eller fara är satt. ur ständ alt sin egendom värja. 7 §. 1 de fali, soin här ofvan i 5 och 6 §§ nämnda äro, skall, såsom för stöld, dömas efter ty der sägs, ändå att det tillgripnas värde ej går öfver femton Riksdaler. 8 §.
Nu kunna, vid samma stöld, två eller flera af de i 3, 4, 5 och 0 §§ sagda fall sammanträffa; då må tiden för straffarbetet ökas med högst ett år utöfver det, hvartill den brottslige för det svåraste fallet pröfvas hafva gjort sig skyldig. 9 §•
Har någon, i uppsåt att stjäla, 1. med våld å mur, vägg, golf, tak, lucka, fönster, port, dörr, lås eller annat dylikt stängsel brutit sig in i gård, hus, rum eller fartyg; eller 2. medelst klättring öfver mur, vägg, port eller tak, eller medelst inkrypande genom glugg, skorsten eller annan sådan ej till ingång ämnad öppning, eller ock genom bruk af dyrk eller falsk nyckel förskaffat sig ingång i gärd, hus, rum eller fartyg; eller 3. med väld eller list öppnat skåp, kista, skrin eller annan förvaringspersedel, som med lås, försegling eller annat dylikt stängsel tillsluten var, utan att den borttaga; dömes, der tillgrepp ej sker, för inbrott, till straffarbete i högst sex månader 10
Begår någon snatteri tredje gången; varde ansedd såsom hade han första resan stiihl föröfva t.
Snatteri af den, som förut begått rån, försök dertill, stöld eller inbrott, skall ock såsom stöld anses. 11 §.
Begår någon andra gången stöld; skall tiden för det straffarbete, hvartill han för den gerning gjort sig skyldig, ökas med högst tvä är.
Begår någon tredje gången stöld; ökes tiden för straffarbetet med minst två och högst sex år utöfver hvad lör den gerning första gången följa bör. Lag-Utskottets Betänkande JV» 35. 45 Kommer han äter fjerde gängen eller oftare; dömes lill straffarbete från och med sex till och med tio år elter pä lifstid.
Inbrott utan tillgrepp skall lika med stöld anses i fråga om förhöjning af straff, efter ty nu sagdt är.
Samma lag vare om rån eller försök dertill, der sådant förut begånget är af den, som för stöld eller inbrott straffas skall. 12 §.
BIHANG TILL sålman imMöåaaaiJS PROTOKOLL VID Lagtima Kiksdagen 1 Stockholm Åren »eli 1854.
TREDJE SAMIilJltKEM. Konstitutions-Utskottets Memorial^ Utlåtanden och Betänkanden.
Konstitutions-Vtskottets Memorial, N:o 1, Mj© 1.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Dec. 18S3, kl. 2 e. m.
Memorial lill Rikets Sländer, om arj.boden Jör Konstitutions-UtskoG tets Kansli.
I likhet med hvad vid förutgångne Riksdagar skett, har Konstitutions-Utskottet au, vid tillsättande af dess Kansli, funnit för göromålens skyndsamma gång nödigt, att, utom den i Riksdags-Ordningen för Utskottet bestämda personal af en Sekreterare och en Kanslist, antaga en Notarie och en Kanslist; och får, i anledning af 24 §. 1 mom. Riksdags-Ordningen, Utskottet hos Riks-Sländen vördsamt anhålla, att arfvoden åt dessa tjenstemän, efter de allmänna grunder, som för Kanslibetjeningens vid Riksdagen aflöning komma att tillämpas, måtte beviljas.
Preste-Ståndets vägnar: J. A. Butsch.
Ronde-Ståndets vägnar:
På Höglofl. Ridd. och Adelns vägnar: G.
På Vällofl. Rorgare-Ståndets vägnar: F. A. Rinman. * , tik. till R.
Prof. 1833 <Jt 1834. 3 Sami. 1 Baft. 1 2 Konstitutions-Utskoltets Memorial, N:o S. %io ?.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Jan. 1834, kl. n f. ro, Memorial till Rikets Ständer, angående det från sistjdrjlutna Riksdag hvilande förslag lill ändringar i Grundlagarna.