Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utaf ett den Kongl. Propositionen bilogdt Statsråds-protokoll öfver Ecklesiastikärenden den 25 April 1862 inhemtas, hurusom Vetenskaps-akademien uti underdåniga skrifvelser dels den 13 November 1861 framställt den åsigt, att de arbeten, som, med anledning af väckt fråga om en medel-europeisk gradmätning erfordrades inom Sverige, borde kunna medhinnas under loppet af fyra somrar, och att dessa arbeten lämpligen kunde sålunda fördelas, att redan 1862 års sommar företoges ej mindre rekognosceringar för att uppsöka passande terränger för uppmätning af grundlinier, än äfven en resa till Christiania för uppgörande af en närmare öfverenskommelse med de Norska geodeterna rörande lämpligaste sättet att kombinera de båda ländernas arbeten; att under sommaren 1865 sjelfva mätningarne af nämnde grundlinier och deras konnekteringar med närmaste hufvudtriangelsidor utlördes; att sommaren 1864 användes till att på fältet revidera och förfullständiga Topografiska korpsens vinkelmätningar i åtskilliga punkter, hvarest sådant kunde med hänsyn till det nya ändamålet anses behöflig!; slutligen att de erforderliga astronomiska bestämningarne, och deribland longituds-bestämningar mellan Stockholm och Christiania, samt Stockholm och Köpenhamn, blefve utförda under sommaren 1865, dels ock den 9 April 1862, med ledning af denna arbetsplan och till åtlydnad af nådig föreskrift, till Kongl. Maj:t öfverlemnat förslag å kostnaderna för ifrågavarande gradmätnings utförande inom Sverige, uppgående till en sammanräknad summa al 25,000 R:dr R:mt; och hade, i sammanhang med beslutet om nådig Proposition till Rikets Ständer i afseende på detta anslag, Kongl. Maj:t anbefallt Stats-kontoret att förskottsvis af under händer hafvande medel utbetala det belopp, Akademien anmält vara för inköp af instrumenter och verkställande af förberedande arbeten erforderligt.
1 betraktande af ifrågaställa gradmätnings stora vigt i vetenskapligt hänseende, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139.
(Fortsättning.) och då ej mindre i Sverige, än äfven i de andra iänder, som i utförandet deraf deltaga, 8rbetena redan pågå, tillstyrker Utskottet, att Rikets
Ständer måtte det för berörda ändamål äskade belopp, 25,000 R:dr, bevilja.
Läroverks-byggnader.
I03:o.
Uti en till Rikets Ständer aflåten, till Stats-Utskottet remitterad och under N:o 78 i Bihang till Rikets Ständers Protokoll införd, nådig Proposition om medels anvisande till nya eller utvidgade byggnader för åtskilliga elementarläroverks behof, har Kongl. Majit, bland annat, föreslagit en förhöjning af terminsafgiften för lärjungar vid elementarläroverken, för att dermed iörstärka stiftens byggnadskassör.
Rörande denna fråga inhemtas af den nådiga Propositionen, bland annat, att något mer än 40 år förflutit sedan stifts*byggnadskassör med hänseende till inkomster och åligganden erhöllo den reglering, som i hufvudsaken ännu eger bestånd.
Elementarläroverken #voro vid denna tid dels fåtaliga och dels af ringa omfång, då, utom elementarläroverken i stifts-städerna, inom hela riket funnos endast 42 lägre skolor och lärjungarnes antal, äfven vid de mest besökta läroverken, sällan, om ens någonsin, öfversteg 200.
I afseende å lärohusens beskaffenhet voro anspråken ringa.
Merändels voro dessa byggnader oansenliga, och icke sällan, då nytt skolhus behöfdes, inköptes och apterades dertill något äldre boningshus, der lärjungarne inrymdes i trånga samt äfven i andra hänseenden olämpliga lokaler.
Byggnadskassorna voro under sådana omständigheter i de flesta stift tillräckliga, och beträffande den betydligaste delen af deras tillgångar eller inkomsten från ecklesiastika sysslor, hvilkas innehafvare afgått eller aflidit utan att efterlemna nådårsberättigade arfvingar, sä kunde mot dessa medels användande för sagde ändamål med mindre skäl något vara att erinra, då flertalet lärjungar, åtminstone vid de högre läroverken, för hvilkas räkning ifrågavarande tillgångar i främsta rummet togos i anspråk, hade för afsigt att förr eller sednare inträda i kyrkans tjenst.
Elementarläroverken begagnades numera icke företrädesvis af dem, som ämnade att blifva prester, utan till vida större antal af sådana lärjungar, som ville egna sig åt andra tjenstemannabanor eller som, utan att afse något visst yrke, önskade förvärfva allmän medborgerlig bildning.
Hvarje stad, om den ej vore alltför ringa, kände derföre behofvet af att ega ett elementarläroverk, och Rikets
Ständer hade äfven frikostigt gått sådana önskningar till mötes.
Icke destomindre och ehuru under de sednare åren läroverkens antal betydligen förökats och, åtminstone de högres, mer än fördubblats, vore lärjungarne vid de aldra flesta vida talrikare än förr vid de mest besökta läroverken af motsvarande omfång.
Men, jemte det i följd häraf ett ökadt antal skolhus blifvit behöfligt, och bland de äldre många måst undergå betydlig utvidgning, ej mindre för vinnande af det utrymme i allmänhet, som af sanitära grunder påkallades, än ock för beredande af särskilda lärorum för undervisningen i vissa ämnen, såsom fysik och kemi, den alltmera insedda vigten af gymnastiköfningar för Stats-Utskottet* Utlåtande N:o 139, (Fortsättning.) 5 skolungdomen hade gjort det nödvändigt att för detta ändamål anskaffa dels nya, dels utvidgade och förbättrade lokaler.
Toges slutligen äfven i betraktande att byggnadsmaterialierna stigit i pris och att större anspråk med skäl gjort sig gällande i afseende å ifrågavarande byggnaders såväl inredning som yttre prydlighet, så kunde det ej väcka förvåning, att byggnadskassornas tillgångar numera icke vore för ändamålet till räckliga, hvadan äfven Rikets Ständer under de sednaste riksdagarne beviljat betydliga summor till nybyggnad eller reparation af lärohus äfven i städer, som af ålder haft förpligtelse att för dylika kostnader sjelfva ansvara.
Redan genom 1856 års Läroverks-stadga gjordes den förändring i afseende å byggnadskassornas tillgångar, alt derifrån uteslötos inkomster från lediga ecklesiastika sysslor vid läroverken.
Men likasom det ansetts olämpligt, att de till aflöning åt skollärarne anslagna medel användas till förstärkande af byggnadsfonderna, så kunde det, under nuvarande förhållanden, ej vara lämpligt att för detta ändamål använda presterskapets lönemedel.
Presterskapet egde billiga och rättvisa anspråk att deraf komma i åtnjutande för tillvägabringande af en enke- och pupillkassa, som länge varit behöflig och hvarigenom den vinst skulle beredas äfven församlingarne, att de extra nådåren kunde i en framtid upphöra.
Ingenstädes torde kostnaden för åtnjutande af undervisning vid de offentliga läroverken vara så ringa, som i Sverige, och det syntes derföre icke olämpligt, att, då med få och obetydliga undantag
Staten ensam bestrede lärarnes aflöning, för de barn, som begagnade elementarläroverken och icke vore medellösa, något bidrag lemnades för lärohusen.
R:dr i terminen för hvarje lärjunge, kunde ingalunda blifva betungande, men skulle likväl, med hänseende till lärjungarnes antal, betydligt öfverstiga byggnadskassornas nuvarande inkomster från lediga prestsysslor och lemna tillgång icke allenast till läroverkshusens underhåll, utan ock efter hand till bildande af en fond, hvilken, isynnerhet i de stift, der läroverkshusen i allmänhet befunne sig i godt och försvarligt skick, kunde förse med medel till erforderliga nybyggnader.
Då vid landets stigande utveckling behofvet af undervisning och i sammanhang dermed af rymliga och tidsenliga skollokaler alltjemt ökas och då Staten blott un dantagsvis bör betungas med kostnaden för uppförande af läroverksbyggnader och deras underhåll, synes det Utskottet vara högeligen nödvändigt att på ett ändamålsenligt sätt bilda byggnadskassör för de särskilda skolorna och sätta dem i tillfälle att framdeles kunna bekosta uppförandet och vidmaglhållandet af nämnda lokaler.
Stiftens byggnadskassör, hvilka hittills haft detta åliggande, äro, enligt hvad upplyst blifvit, för ändamålet alldeles otillräckliga och blifva det alltmera i samma mån nya läroverk uppkomma eller gamla utvidgas.
Deras inkomster äro endast tillfälliga, egentligen endast ett års behållning af hvarje genom dödsfall ledig ecklesiastik syssla, då ingen nådårsberättigad arftagare finnes; inkomsten af kollekter och frivilliga gåfvor kan knappast tagas i beräkning.
Maj;t föreslagna sätt att bereda tillgång för bildande af en fond, som kunde förse med medel till erforderliga nybyggnader vid läroverken, genom termins-afgiftens höjande för lärjungar vid desamma, 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:a 139.
(Fortsättning.) synes derföre icke olämpligt, och kati ej heller blifva särdeles betungande, om förhöjningen ej bestämmes högre än till 5 R:dr och derjemte stadgas att ej blott fattige och medellöse ynglingar derifrån alldeles befrias, utan äfven att mindre bemedlade, efter vederbörandes pröfning, kunna erhålla någon lindring dymedelst att desse befrias från afgiften till läroverkets materiel, men erlägga den till byggnadskassan eller tvärtom.
Denna förhöjda afgift bör likväl, enligt Utskottets tanke, ej ingå till stiftens byggnadskassör, utan behållas vid de särskilda läroverken, på det att hvarje sådarit må efterhand kunna erhålla en dess behof fullt motsvarande byggnadsfond, som vinner ökade tillgångar i förhållande till lärjungarnes vexaride antal, äfvensom
Utskottet anser för säkert kunna antagas, att afgiften villigare erlägges, om den kommer det läroverk till godo, inom hvilket berörda afgift blifvit upptagen.
Enär liera kommuner åtagit sig skyldigheten att bygga och underhålla läroverkshus och det all tid bör kunna antagas att den stad, som eger ett läroverk, skall hafva intresse deraf att läroverkets byggnader äro i ändamålsenligt skick, synas kommunerna jemväl böra berättigas att i förvaltningen af de sålunda bildade kassorna deltaga.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt tillstyrker Utskottet, alt Rikets Ständer mätte, med hufvudsaklifgt bifall till hvad Kongl. Maj:t föreslagit, besluta en förhöjning af 3 R:dr i den terminliga afgiften för lärjungar, som begagna elementarläroverken och icke äro medellöse eller af vederbörande skolstyrelse på ofvananförda skäl derifrån varda befriade, för att dermed vid hvarje läroverk bilda en byggnadsfond, hvilken ej utan Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd får till andra ändamål än till nybyggnadsför. etag och reparationer, efter Konsistorii hörande, användas, och hvilken skall kostnadsfritt förvaltas utaf Rektor jemte en från läroverket och tvänne från kommunal-styrelsen i den stad, der läroverket är beläget, utsedde delegerade och granskas af revisorer, utaf hvilka Konsistorium utser den ene samt kommunal-styrelsen den andre. 104:o.
Uti här ofvan omförmälda nådiga Proposition har Kongl. Maj:t, till verkställande af nödiga förändringar å Strengnäs läroverkshus, äskat ett belopp af 30,000 R:dr.
I afseende å denna läroverksbyggnad hade Domkapitlet i Strengnäs gjort följande underdåniga anmälan.
Bottenvåningen innehölle två små mörka, mycket låga och till annat ändamål oanvändbara vedbodar samt två läsrum, det ena alnar långt, 4£ alnar bredt och 3g alnar högt och det andra något längre och bredare, men blott 3| aln högt, båda mörka och fuktiga.
I andra våningen funnes fem rum, af hvilka tre vore små, mörka och omkring 51 alnar höga, ett större, ljust och rymligt, men derigenom olämpligt att det utgjorde en genomgång för två andra klasser, och slutligen ett enda stort rum, 51 alnar högt, i hvilket alltid sjette Ståts-Utskottets Utlåtande N.o 139.
(Fortsättning.) i och sjunde klassernas båda afdelningar måste undervisas gemensamt och ofta ännu liera, hvaraf följde att alltid fyra, ofta sex lärare undervisade på en gång i ett enda rum.
Öfversta våningen innehölle ett stort, ett medelstort och tre mindre rum, använda för biblioteket och samlingarna, hvartill de likväl numera vore alldeles otillräckliga.
Således funnes endast sju läsrum, alla, med undantag af två, mörka och små, hvartill komme att då tamburer helt och hållet saknades, ungdomen måste vintertiden intaga sina kalla öfverplagg i läsrummen, hvilket i förening med andra omständigheter medlörde olägenheter, som under nuvarande förhållanden icke kunde afhjelpas.
Utrymme, ljus och luft, de första vilkoret! för sundheten i hvilken boning som helst, saknades alltså i hög grad uti ifrågavarande byggnad, till följd hvaraf llerfaldiga menliga inverkningar måste uppstå.
Under åberopande af dessa förhållanden hade Domkapitlet föreslagit fullkomlig förändring i lärohusets indelning till dess inre, samt att till förvaringsrum för de betydliga samlingarne och biblioteket måtte af allmänna medel inlösas och inredas ett domkyrkan tillhörigt stenhus.
Enligt uppgjord ritning skulle det förändrade läroverkshuset komma att i tre våningar innehålla en solennitetssal, elfva läsrum, ett laboratorium, fyra tamburer, samt ett rum med kök för vaktmästaren.
Beträffande ofvannämnda till inlösen föreslagna stenhusbyggnad, hade blifvit upplyst, att densamma bestode af två våningar med inalles femton rum och två kök, till en del disponerade för domkyrkans behof och till en del uthyrda.
Detta hus, som befunnes i fullkomligt godt stånd, ansåges domkyrkan, mora likväl med afseende på hvad skolan kräfde, än husets verkliga värde, kunna afstå för 20,000 R:dr.
I betraktande af dess ändamål att inrymma bibliotheket och samlingarne, skulle, enligt jemväl uppgjord ritning, nämnda hus så förändras, att hvardera våningen komme att innehålla två stora salar med två mindre eldrum i hvardera våningen på ena gafveln, samt förstugor, tamburer och trappor på den andra.
De omförmälda ritningar åtföljande kostnadsförslag upptoge följande: ändring och reparation af läroverkshuset 42,241 K:dr, ändring af domkyrkans stenhus 10,216
R:dr samt inlösen för Statens räkning af detta hus 20,000 R:dr, eller tillsammans 72,457 R:dr, hvilken summa, ehuru betydlig, dock vore vida mindre, än hvad Rikets
Ständer anslagit till läroverksbyggnader på andra ställen.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt samt då såväl stiftets allmänna sora läroverkets enskilda bvggnadskassa saknade alla tillgångar, hade
Domkapitlet underdånigst hemställt, att Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om anslag af allmänna medel till inlösen af ofvanberörda, domkyrkan tillhöriga, stenhus äfvensom till verkställande af de föreslagna förändringarne så väl i detta som i läroverkshuset; och hade Ofver-intendents-embetet, i anledning häraf hördt, anfört, att Embetet, som ansåge de med afseende å elementarläroverks-byggnaden föreslagna anordningar ändamålsenliga samt byggnadens facader, genom anbringandet af enkla profiler och omfattningar å fönster och dörrar, hållna i en allvarlig samt värdig medel - 8 Stats-Utskutlets Utlåtande N:o 139.
(Fortsättning.) tids-stil, funnit anledning till anmärkning hvarken förekomma mot det deröfver upprättade, eller det för ändring af domkyrkans omförmälda stenhus uppgjorda ritnings— och kostnadsförslag.
Då de åtgärder, Domkapitlet sålunda föreslagit för beredande af tjenligare lärosalar och större utrymme för läroverkets betydliga bibliotbek och öfriga samlingar synts vara både behöfliga och väl beräknade, har Kongl.
Majit, som antagit dels att med inbetalningen af de 20,000 R:dr, hvarmed skulle inlösas ett domkyrkan tillhörigt stenhus, kunde utan olägenhet tills vidare anstå, dels ock att, derest en förhöjd terminsafgift varder till förmån för stiftets byggnadskassa påbjuden, den deraf härllytande inkomsten blefve tillräcklig att efter hand gälda omförmälda köpeskilling, till följd hvaraf det bidrag, som af Staten för ändamålet erfordrades, möjligen kunde med nämnda belopp minskas, föreslagit Rikets Ständer, att i och för verkställande af nödiga förändringar å Strengnäs läroverkshus äfvensom å den byggnad, hvilken till förvarande af läroverkets bibliothek och samlingar är afsedd, anvisa ett i rund summa utfördt belopp af 50,000 R:dr.
I sammanhang med denna nådiga framställning har Utskottet till behandling förehalt en inom Preste-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad, motion (N:o 91), deruti Biskop Annerstedt hufvudsakligen anfört, hurusom
Strengnäs läroverk i afseende på lokal vore mera vanlottadt än något annat läroverk.
De lägre klassernas rum vore ytterligt små och låga, så små att, under den kalla årstiden, då ingen ventilation under lektionstimmen vore möjlig, inom en fjerdedels timma, ljus och lampor brunno med ett matt och dunkelt sken.
1 den enda större lärosal, som läroverket egde, läste de båda öfversta klasserna, hvardera med två skiljda läseordningar, tillsammans.
Minst fyra, men stundom ända till åtta lärare måste således i samma rum och samtidigt undervisa i skiljda lexlag.
Huru menligt detta skulle inverka på undervisningen vore uppenbart, likaså huru osund den otillräckliga och trånga lokalen måste blifva så för lärare som lärjungar.
Behofvet af en bättre iokal vora trängande, men inga medel funnes för dess afbjelpande.
Stiftets byggnadskassa häftade ännu för en skuld, som ådragits densamma i och för läroverkshusets i Nyköping utvidgande och reparation.
Som likväl Rikets Ständer förra riksdagen afslagit begäran om anslag till nytt läroverkshus, hade man varit betänkt på att, genom förändring af det nuvarande huset, få, om ej en fullt tillfredsställande, dock hjelplig lokal, i hvilken händelse ett ej långt från läroverkshuset beläget, domkyrkan tillhörigt, hus skulle inköpas och inredas för bibliothek och samlingar, hvilka i Strengnäs vore ganska betydliga.
Af dessa anledningar liar motionären föreslagit, att ett anslag af 72,500 R:dr måtte vid innevarande riksdag anvisas till förändrad inredning af läroverkshuset i Strengnäs samt till inköp och inredning af ett särskildt hus för bibliothek och samlingar, allt i öfverensstämmelse med af Öfver-intendents-embetet godkända ritningar och kostnadsförslag.
Då läroverkshuset i Strengnäs, uti dess nuvarande skick, obestridligen är alldeles - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139 (Fortsättning.) 9 les otillräckligt och för ändamålet otjenligt och då man icke skäligen kan begära, att det ifrågaställa byggnadsföretaget skall bekostas af Strengnäs stad, som är en bland de mindre stadskommunerna i riket, så synes, enär stiftets byggnadskassa, långt ifrån att ega någon tillgång, enligt från vederbörande erhållen officiel upplysning, vid bokslut den 31 December 1862, häftade uti 542 R:drs skuld, en rättvis gärd af billighet och nödig omtanka för läroverkets uppehållande och undervisningens ändamåls enliga ordnande fordra Statens mellankomst.
Under förutsättning af bifall till nästföregående punkt och då i öfrigt emot företedda ritningar och kostnadsförslag ej något varit att anmärka, har Utskottet ansett ofvannämnda kostnadssumma blott kunna minskas med 10,000 R:dr, enär den föreslagna afgiften till byggnadskassan af 144 lärjungar, utaf hvilka högst två tredjedelar torde böra beräknas såsom betalande, svårligen kan antagas uppgå öfver 1,000 R:dr, och således ej större summa än den nvssberörda dermed amorteras, om någonting skall kunna afsättas till nödiga reparationer och bildande af byggnadsfond, hvadan Utskottet hemställer, att Rikets Ständer måtte anvisa ett belopp af 62,000 R:dr, i och för verkställande af nödiga förändringar å Strengnäs läroverkshus äfvensom till inköp och inredning af den byggnad, hvilken är afsedd till förvarande af läroverkets bibliothek och samlingar, att, i mån af behof, från Riksgäldskontoret utbetalas. 105:o.
I sammanhang med väckt fråga om utvidgande af lägre elementarläroverket i Halmstad, hade äfven, då, i anseende till lärjungarnes tillvexande antal, den nuvarande skol-lokalen befunnits otillräcklig, och hvarken tillbyggnad eller förändring deraf kunde bereda nödigt utrymme, framställning blifvit gjord angående behofvet af ett nytt skolhus; och då de tillgångar, som för uppförande och inredning deraf kunde af ifrågavarande samhälle påräknas, vore otillräckliga, hade stadens innevånare, genom utsedde komiterade, i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om, bland annat, beviljande af anslag eller, derest sådant ej kunde erhållas, af lån till ett belopp af 50,000 R:dr, såsom bidrag till omförmälda byggnad; och hade Landshöfdinge-embetet i länet, vid handlingarnes insändande, till denna ansökning tillstyrkt nådigt bifall, deruti jemväl Kongl. Maj:ts Refallningshafvande i särskild skrift samt Domkapitlet i Göteborg uti infordradt underdånigt utlåtande instämt.
Efter det Landshöfdinge-embetet sedermera till Kongl. Maj:ts pröfning insändt dels ritnings- och kostnadsförslag till den ifrågasatta nya byggnaden, det sednare slutande å en summa af 80,000 R:dr, dels ock en från Domkapitlet aflåten skrifvelse, hvaraf inhemtades, att från stiftets byggnadskassa något understöd för ifrågavarande byggnad ej kunde vara att förvänta, enär kassan för närvarande icke egde några tillgångar att disponera, så hade Ofver-intendents-embetet, vid granskning af förberörda ritnings- och kostnadsförslag, funnit sig i desamma böra tillstyrka åtskilliga förändringar, hvarigenom kostnaden komme att ökas med till Bih. till R.
Prot. 1862 4 1863 4 Sami. 1 Afd. 3 Rand. 1 Haft. 2 Stats-Vt skottets Utlåtanden N:o 139. (fortsättning.) sammans 6,000 R:dr och hela kostnadssumman att utgöra 86,000 R:dr.
Med anledning häraf har Kongl. Maj:t i högstberörda nådiga Proposition, — alldenstund stiftets byggnadskassa icke vore i tillfälle att lemna något bidrag till bestridande af ifrågavarande, till 86,000 R:dr beräknade, utgifter samt staden Halmstad ej utan det allmännas mellankomst torde förmå draga kostnaden för en så beskaffad byggnad, som ett högre elementarläroverk kräfde, deraf gagnet komme hela omkringliggande trakten till godo, — ansett sig ega tillräckliga skäl att, såsom bidrag för uppförande af ifrågavarande nybyggnad, af Rikets Ständer äska ett anslag af 50,000 R:dr.
I sammanhang nied denna nådiga framställning har Utskottet till behandling förehaft 3:ne särskilda, till Utskottet remitterade motioner, hvilka blifvit väckta inom PresteStåndet af Prosten Mellgvist (under N:o 134), inom Borgare-Ståndet af Herr Hammar (under N:o 265) och inom Bonde-Ståndet af Riksdagsfulimägtigen Anders Gudmundsson från Hallands län (under N:o 363), med hvilken sistnämnde förenat sig Riksdagsfulimägtigen Carl Ifvarson från samma län.
Under åberopande af ofvannämnda underdåniga ansökning från staden Halmstad, jemte dervid fogade handlingar, hafva motionärerne, bland annat, anfört, hurusom Hallands län högst ringa och staden Halmstad alldeles icke på sednare decennier tillgodonjutit något statsbidrag, under det andra bättre lottade provinser och städer dels erhållit millioner till jernvägsanläggningar, dels högst betydliga anslag, så väl till läroverksbyggnader, som andra ändamål.
Dessutom besöktes Halmstads läroverk, ej endast af ynglingar från staden och provinsen, utan jemväl från angränsande län, och staden hade under de sednare tre åren uppfört nytt fattighus, ny gymnastiklokal, nytt råd- och tullhus jemte ny lokal för småbarns-skolan med en kostnad af öfver 400,000 R:dr, för hvilken summa samhället till största delen måst skuldsätta sig.
Under hufvudsakligt anförande häraf och då intet bidrag kunde erhållas ur stiftets byggnadskassa, hafva motionärerne hemställt, att Rikets Ständer, med afseende på Hamlstads stads samhälles oförmåga att kunna anskaffa alla erforderliga medel för uppförande derstädes af en läroverksbyggnad fullt motsvarande nutidens anspråk på utrymme för ett på båda linierna fullständigt elementar-läroverk, hvaraf icke allenast provinsen utan äfven vidsträckta delar af tillgränsande län komma att hemta väsendtliga fördelar, måtte såsom bidrag till ifrågavarande byggnadsföretag bevilja staden Halmstads innevånare ett anslag eller, om Statens tillgångar förut vore så hårdt anlitade att det ej kunde låta sig göra, åtminstone län på billigaste vilkor af 50,000 R:dr.
Då, under förutsättning af Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning om Halmstads läroverks upptagande bland de på båda linierna fullständiga elementar-läroverken, det gamla redan nu otillräckliga lärohuset derstädes nödvändigt måste af ett nytt ersättas, och då staden, i betraktande deraf att inga medel äro att påräkna från stiftets byggnadskassa och med hänsyn till de stora utgifter, den under de sistförflutna åren måst för offentliga byggnadsarbeten vidkännas, svårligen ensam förmår draga kostnaden för ifrågaställa nybyggnad, synes det allmännas mellankomst både billig och af behofvet påkallad.