Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
i verket, m e n m i s s l y c k a d e s första g å n g e n.
Det a n d r a försöket g j o r d e s sjöledes m e d en af d e s t o r a p a s s a g e r a r e b å t a r n e från Sout- h a m p t o n, s o m a n l ö p a S:t S e b a s t i a n; o c h detta l y c k a d e s, t a c k vare P r i m s e g e n rådig- het o c h det föregifna herrskapets f y n d i g h e t att d r a g a u p p m ä r k s a m h e t e n från d e n v i d sin r o l l o v a n e b e t j ä n t e n.
Den tid, s o m nu följde, var grefven o c h grefvinnan Barcks mest lysande.
D e be- t r a k t a d e s n ä r a n o g s o m d e n s p a n s k a frihe- t e n s r ä d d a r e, o c h P r i m v e d e r g ä l l d e p å ett l y s a n d e sätt d e m ö d o r o c h faror, hvari d e k u n d e hafva försatt sig för h a n s o c h för landets äras o c h välfärds skull.
D e t för- sta o c h n ä r m a s t e s ä t t e t v a r, att b å d e gref- ven och grefvinnan — n u bosatta i Ma- drid — d e k o r e r a d e s m e d h v a r sitt stor- k o r s af s p a n s k a o r d n a r.
Hvilka projekter grefvinnan under denna t i d f u n d e r a d e ut, d ä r o m k a n i n g e n v a n l i g m ä n n i s k a g ö r a s i g ett b e g r e p p.
Olyckan v a r b l o t t att d e v ä x l a d e m i n s t e n g å n g o m dagen.
Ä n s k u l l e h e n n e s m a n s ä t t a s i spet- sen för en världsutställning i Escurial, än s k u l l e d e t u p p d r a g a s åt h o n o m att g ö r a e n u p p m ä t n i n g o c h s k a t t l ä g g n i n g af all Spa- niens j o r d, än skulle h a n verkställa skogs- planteringar p å N y a C a s t i l i e n s slätter, ä n skulle han blifva finanskontrollör p å Philip- p i n e r n a, ä n erhålla k o n c e s s i o n p å o m ä t l i g a g r u f f ö r e t a g p å P o r t o r i c o.
M e n af allt d e t t a blef tyvärr endast skimrande luftslott.
U p p e h å l l e t i S p a n i e n blef l å n g t, m e n p å sistone m i n d r e l y s a n d e än i början, d o c k m e d n å g o n reel behållning.
Till M a d r i d anlände n ä m l i g e n nerifrån M a r o c k o d e n u t m ä r k t e u n g e franske målaren Henri Regnault (s o m s e d a n stupade u n d e r kriget) o c h blef s o m b a r n i h u s e t h o s B a r c k s.
H a n k o m att g e - n o m grefvinnans b e m e d l i n g måla den stora taflan ö f v e r P r i m, h v i l k e n n u sitter i L o u v - ren.
H a n m å l a d e o c k s å en c h a r m a n t liten b i l d af g r e f v i n n a n i helfigur o c h s p a n s k k o s t y m samt förärade henne.
D e n n a bild s å l d e s s e d a n af ä g a r i n n a n f ö r 1 8, 0 0 0 f r a n c s, m e n s t e g därefter y t t e r l i g a r e så, att L o u v - ren, s o m n u besitter äfven denna, betalt den m e d 6 0, 0 0 0 francs.
D e t är j u s t d e t t a porträtt I d u n i d a g har nöjet reproducera efter e n f o t o g r a f i, s o m v i låtit anskaffa från Paris.
Prim mördades i december månad 1870, men r e d a n f ö r u t h a d e g r e f v e B a r c k s åter- v ä n d t till P a r i s, d ä r Nils B a r c k l e f d e till 1 8 8 7 o c h g r e f v i n n a n till n u.
D e t g i c k u n d e r alla d e s s a år s t ä n d i g t e n s m u l a u p p o c h n e d m e d lifvet, o c h v ä x l i n g a r n a v o r o ofta b å d e b r å d a o c h s t o r a, m e n ett v a r s i g a l l t i d l i k t: den f a s t a f ö r v i s s n i n g e n, att d e t af d e ka- leidoskopiskt skiftande tiotusen projekterna, s o m f ö r ö g o n b l i c k e t b e h ä r s k a d e d e n n a lif- liga fantasi, skulle b r i n g a r i k e d o m o c h l y x i hennes händer.
M e n efter m a n n e n s d ö d f ö r l o r a d e h o n m o d e t, o c h d e t v i s a d e sig, att d e n n a s k e p t i s k a o c h o r o l i g a s j ä l d o c k v e r k l i g e n h a d e h y s t e n o r u b b l i g k ä r l e k till sin m a k e.
H e n n e s sista år lära h a f v a g e - nomlefvats under m y c k e t knappa, nästan torftiga omständigheter.
• Sen till, att Idun tidning och Iduns Mode- finnas hes ai !a erira bekanfp!
•i- Iduns • J " klädpenning / rågan ".
De sista insändarne och Redaktionens slutord.
Härmed ville jag så gärna uttala ett » tack » till alla, som skrifvit i » klädpenningfrågan ».
Om det bara lände till något resultat I Det har varit roligt att se, hur en del fruar har det, just i af- seende på denna fråga.
På mig har det gjort ett både glädjande o c h smärtsamt intryck.
Ett glädjande, då jag sett att fruar kunna hafva ända till 300 kr.
o c h där- öfver att kläda sig på, jag s o m alltid tänkt att alla fruar (undantagandes de, som haft förmö- genhet före sitt giftermål), fått lof att bedja sin man o m penningar, hvar gång de velat hafva något nytt.
Men också ett smärtsamt, då jag tänker på en stor del fruar, som inte få en kr.
m e d varm hand, s o m de kunna kalla sin egen, eller ens veta hur det står till i huset, o m det finns något eller — intet.
Man blir mer missbelåten m e d sin egen ställning också, då man hör o c h ser, att andra kan hafva det så bra.
Det kan nu inte borträsonneras!
M e n det är i alla fall roligt, att det finns några som ha det bra.
Nu skall jag låta Iduns snälla läsarinnor höra, hur jag har det, på det ingen må döma mig för hårdt.
Min man har en inkomst på omkring 1,500 kr.
Det är j u inte så mycket, men vi b o på landet, ha husrum o c h vedbrand fria samt dess- utom några tunnland jord, 6 barn finnas, några fullvuxna, några små.
Det kan j u inte bli så mycket på man, då två bo i staden o c h gå på läroverk, dessa skola j u hafva först o c h främst.
I år har jag fått en hatt som kostade 4: 50 och en bomullsklädning som k o m på 6 kr.
Detta är allt.
Och ingen utsikt eller insikt har jag att kunna fä något mera heller.
Jag ville så gärna hafva en ny vinterkappa i år, den jag har fick jag, efter många o m o c h men, för 6 år sedan.
När jag haft den i 4 år, lät jag göra o m den till halflång, sådan har jag haft den de två sista åren.
Den kostade ny 33 kr.
I år vill jag rakt inte taga till den igen, men n ö d e n är en hård tuktomästare, jag får nog taga till den än en gång, den gröngölingen.
En kappa har också det förargliga med sig, att den knappt kan slitas ut, o c h min man är af den åsikten att så länge det finns en bit kvar af någon- ting, så är det ett oförlåtligt öfverflöd att köpa nytt, åtminstone åt de kvinnliga individerna, o m det i öfrigt är aldrig så omodernt o c h fult.
E n klädning går det nog an att slita riktigt ut, det skall jag strax bevisa.
Först o c h främst har jag ej fått mer än 4 köptygs-ylleklädningar, sedan jag blef gift, det är 9 år sedan.
3 har har jag kvar än, en svart, s o m borde ersättas, men när o c h hur, det står i vida fältet.
2 kulörta, den ena är nyss uppsnyggad, af mig själf förstås, den andra skall jag tvätta och göra o m, bara jag hinner.
Den första jag fick, hade jag fin, så länge den var någor- lunda.
Sedan tvättade jag den och moderniserade upp henne till ny igen medels litet nytt, rutigt tyg.
Så fick hon vara till bättre länge.
Slut- ligen blef det hemmaklädning o m söndagarne, sist hvardagsklädning.
Sedan färgade jag om henne o c h gjorde o m den åt mina små flickor.
Men s o m intet gammalt har den fördelen att vara lika starkt som nytt, äfven om det är aldrig så väl fodradt o c h mellanlagdt, så äro töserna snart utan igen, o c h s o m jag då inte på länge får någon gammal klädning, nog värdig att taga o c h göra o m igen, så blir tanken o c h frågan: » Hvad skall jag nu hitta på att göra af åt d e m?
» Ja, det hör till nattens vaka, dagens bön.
Det kan ingen förstå, som ej själf är i samma belägenhet.
så liten, kassa för sig själf.
som man då ej hel- ler behöfde taga af till hushållet, förstås.
Jag tror inte heller, att hemmet i sin helhet k o m m e att förlora därpå.
Ty o m hustrun någon gång finge någon uppmuntran, s o m gjorde henne glad, så kunde ju h o n också göra sin omgifning glad igen, utom det att det kändes mycket roligare att arbeta med glädje än m e d suckan.
E n kvinna är n o g så ädel och plikttrogen, att h o n gör sin plikt ändå, så långt hennes krafter o c h hälsa det medgifva; m e n det kändes så godt att fä litet glädje, s o m hjälper under det ofta tunga lasset.
Till sist ville jag säga det (om Iduns redak- tion tycker, att det här är något att kosta tryck- svärta på), att de fruar s o m hafva sådana män, som ge dem klädpenningar, mycket eller litet, lika kärt, o c h s o m låta sina fruar få del af de- ras gemensamma hems finansiella ställning, de kunna inte vara nog lyckliga o c h tacksamma mot försynen o c h sina män därför, tycker en f. cl.
lärarinna, numera ett huskors.
Uti en fråga som angår alla kvinnliga indi- vider, torde det äfven tillåtas en fattig flicka att publicera sina erfarenheter.
D e äro dock inga- lunda afsedda för fruar, hvilkas män hafva råd att bestå d e m en fin toalett utan ringaste upp- offring, o c h — till » uppretade äkta män » gifver jag ett välment råd: må ni tacka Försynen, s o m gifvit eder medel att skona eder hustru från dessa bryderier, som tvångsspavsamhet åstad- kommer!
Under 20 års tid har jag konditionerat uti ad- liga o c h högadliga familjer, samt varit lycklig där blifva ansedd som en medlem af familjen och således äfven fått deltaga uti alla de fe- ster o c h samkväm, som förekommit i n o m deras kretsar.
I medeltal har jag dock icke under alla dessa år haft mer än 136 kr.
50 öre till mina utgifter, såväl toalett som post, medicin och små gåfvor.
Af dessa 136 kronor har årli- gen insatts på en bank 30 kronor till bildande af lif ränta.
Det är med verklig förvåning jag ser, att ingen uppmanat vår tids ungdom att äfven- tänka på ålderdomens maktlösa dagar, medan de hafva aflöning.
Hvar skola alla fattiga flickor i framtiden taga sina klädpenningar, då de ej orka bibehålla sina platser och kanske ej kunna räkna på anhörigas hjälp — om de ej under hälsans och tingdomens dagar inbespara något?
Men m e d så små inkomster s o m 136 kronor får man ej tänka sig att ha en toalett komplett uti alla delar, utan man måste söka att utbilda såväl ordningssinne som smak för att se proper ut.
En svart sidenklädning har jag alltid haft, ty en sådan kan man ha när som helst o c h vara fin med.
På baler hade jag för det mesta tarla- tan eller hvita tunna tvättklädningar m e d olika garnityrer.
Klädningarna syddes af mig själf på lediga stunder, m o r g o n o c h afton, o c h då jag redan vid 17 års ålder måste börja att sy alla mina kläder, gick det sedan obehindradt, så att jag till o c h m e d fick ersätta sömmerskan hos mina husmödrar.
I julgåfva fick jag oftast nå- got fint klädningstyg; tvänne gånger ljust kulört siden att hafva på fester.
Mina hvita skor klädde jag öfver, så länge sulorna höllo, o c h de öfriga skodonen lät jag sula så länge möjligt var.
Hvita och ljusa handskar tvättade jag m e d en linne- lapp doppad i söt mjölk o c h tvål samt gned se- dan med torra lappar.
Kanske anses jag mindre delikat, s o m kan omtala att det var många år af dessa 20, som jag icke hade mer än 1 dussin dag- och 4 stycken nattlinnen, o c h dock har man ansett mig pedantiskt ordentlig.
Linnet sydde och broderade jag helt enkelt själf af blekt do- mestik, s o m är starkare än madapolam.
Lifstyc- ken af röd flanell m e d hvitt foder höllo uti flere år, då jag hade tvänne att byta med.
Hattar sydde jag oftast af tyglappar; till sommaren är både fint o c h billigt att sy sådana fristående af enfärgad piké o c h sedan stärka hatten samt stryka den väl; af hvit tarlatan bli vackra hattar för ungdom, o m man därtill pryder dem m e d en léf- vande b l o m m a för dagen.
Jag köpte öfverklädd hvit karkas, formade däraf hatten, klädde öfver den först m e d linong o c h sedan tarlatan; en så- dan hatt går till 1:50.
Parasoller klädde jag o c k öfver, man klipper efter de gamla bitarne.
Kapporna, s o m väl äro de dyraste plaggen föl- en fattig flicka, valde jag tyget till o c h lät sy, då de v o r o nya; men sedan får jag själf reparera och stufva o m d e m så länge möjligt är.
Nog ville jag också vara » nätt » o c h snyggt klädd,- ty det har alltid varit min svaga sida, i synnerhet hvad underkläder och skor beträffar.
Men nu är jag knappt det senare.
Man trött- nar o c h ledsnar till sist.
Man har ju så litet för sitt arbete, s o m en in- sändarinna i senaste Idun skattar så högt.
Jag tänkte, när jag läste fröken E b b e s utgiftspost, däri h o n sade sig betala ut öfver 100 kr.
för en klädning: ack, o m jag hade 100 kr, för året, hur snygga o c h nätta skulle jag inte kunna hålla både mig o c h mina små flickor!
Ty n o g skulle Det går bra, o m man tager vara på tiden och det kännas bra härligt att ha en om än aldrig I beder Gud o m hjälp uti alla skiften.
Tack vare M o d e t i d n i n g och B a r n g a r d e r o b e n ™ «
mina kloka föräldrar fick jag aldrig uti h e m m e t några egna veckopenningar, hvilka ovillkorligen skapa en massa onödiga behof, s o m sedan äro svåra att motarbeta.
Roligt vore o m någon fattig flicka beaktade mina enkla råd o c h sedan fann, att man kan glädja sig lika m y c k e t åt lif- vet under dessa förhållanden s o m mången m e d sina rikliga klädpenningar.
En fattig flicka.
Som jag under senaste tiden sett, att en mängd damer vågat yttra sina mer eller mindre lämp- liga åsikter i denna fråga, så tänker jag väl s o m så: en ann ' är så g o d som en ann ', o c h k o m m e r m e d mitt lilla inpass i debatten.
Min mening är ej att söka slå något rekord i prisbillighet, s o m man ibland nästan kan tro, att somliga insändarinnor åstundat, tvärtom skulle jag vilja söka finna en normalsumma, hvilken en- ligt min tanke skulle sättas till omkring 300 kro- nor pr år.
Denna summa utgör hvad i en mängd fall en ung flicka, anställd å kontor, affärsbyrå, telegraf, post eller dylikt, kan anslå till sina kläder, äfvensom det en fru, tillhörande den burgnare medelklassen, brukar behöfva för att vara vårdadt o c h nätt klädd.
Mången torde här invända, att så gynnsam eko- nomi ha dock många ej, men jag föreställer mig att Iduns prenumeranter till största delen just bestå af damer i nämnda ställning.
D e s s u t o m är den beräkning jag här ämnar uppställa rik- ligt tilltagen o c h tål vid nedprutning från dem, som hafva mindre tillgångar.
Att uppställa en fullständig tablå öfver utgif- terna torde blifva vanskligt, då j u ålder o c h för- hållanden utöfva stor inverkan.
Följande försök härtill skall dock ungefär visa, huru jag tänkt mig utgifterna praktiskt ordnade.
En m ö r k promenadklädning » halfmörk klädning » bomulls » Skodon o c h reparation af d:o Kappa - - Linne .. Strumpor o c h underkläder Hattar ..
Handskar Paraply eller parasoll Diverse — — För ett yngre 35 35 20 - -- 50 60 30 20 15 15 -- 10 20 Summa 310 kr.
» &gt; » » » » » » » i kr.
En mörk promenadklädning » halfljus klädning » hvit supé eller baldräkt Bomullsklädning eller blusei ' - Kappa Skodon o c h reparation af dylika Linne Strumpor o c h underkläder Handskar Paraply eller parasoll.
Hattar Diverse - 35 35 35 20 50 30 30 - 20 15 10 15 20 Summa 315 kr.
» » » &gt; » &gt; » » » » » kr.
Om klädernas användning tänker jag mig, att den mörka klädningen göres på hösten o c h an- vändes till promenad o c h mindre bjudningar.
Den s o m gjordes föregående höst blir hemma- klädning, o c h i de flesta fall torde nog en ännu äldre upplaga, vederbörligen vänd o c h upprustad, kunna duga till stök o c h arbetsdräkt.
M ö r k g o d cheviot är m y c k e t lämplig till denna klädning.
Här skulle jag vilja gifva två små råd nämligen: att ständigt begagna förkläde i hemmet, ty en fläck skämmer lätt en hel dräkt, samt att byta klädning så fort man k o m m e r hem.
Den halfmörka (eller för u n g d o m halfljusa) skulle tjäna dels till supéklädning, dels till pro- menadklädning under den varmare årstiden.
Grå och beigefärger lämpa sig väl härtill, ty de kunna lätt tvättas och, o m tyget är m y c k e t godt, fär- gas o c h har man då en bra hvardagsklädning ett annat år.
Summan för kappor synes kanske högt till- tagen, men en vinterkappa af godt tyg kostar nog så mycket, o c h mer än tre år kan n o g en stadsbo ej gå m e d samma kappa.
Naturligtvis köpes ena året sommarkappa, andra vinterkappa och tredje regn- eller aftonkappa.
E n omtvistad sak är.
huruvida man b ö r låta sy borta eller hemma.
Min åsikt är, att, o m man har tid o c h lust att själf hjälpa o c h öfver- vaka vid h e m s ö m n a d o c h därtill har en flink syhjälp, är det stor uträkning med att sy hemma.
Detta för fruar o c h döttrar, s o m vistas i hem- met.
Men för våra » tjänande systrar », som hafva sin dag hel eller delvis upptagen på kontor eller dylikt, är det n o g ej m y c k e n besparing, åtmin- stone då det gäller att sy nytt, m e d att rusta gammalt kan j u så vara.
Dem skulle jag vilja råda att vända sig till, ej någon storsömmerska (som t. e x.
fröken Lundin), men till en ordentlig och kunnig sömmerska.
M y c k e t att rekommen- dera är att ej ofta byta o m.
Därför att en väns klädning är välsittande o c h treflig, b ö r man ej strax öfvergifva sin.
egen sömmerska o c h gå till vännens, ty den första klädning man får syåå på ett ställe sitter sällan väl; sömmerskan be- höfver vänja sig vid personens o c h figurens egen- heter för att lyckas.
Min sömmerskeräkning brukar ha följande utseende: Arbetslön Foder Gas Skoning o c h kantband Ben, sybehör, ärmlapp 10: 3: 1: 1: 1: — 50 — 25 50 17: 25.
Räknar man 6 meter tyg ä 2: 50 gör det 15 kronor o c h återstår så 2: 75 till garnering för att erhålla summan 35 kronor, s o m jag ofvan uppgifvit.
Syr man hemma, kan man j u kosta på sig dyrare tyg.
I allmänhet tillråder jag att k ö p a så g o d kvalitet, s o m man möjligen kan tillåta sig, af allt man behöfver, ty det gamla ordsprå- ket: den som köper dyrt köper billigt, har n o g stor sanning i sig.
Ja, nu törs jag väl ej inkräkta mer på Iduns af denna fråga redan så hårdt anlitade utrymme, utan slutar härmed, i det jag vågar hoppas, att åtminstone några finnas, på hvilkas förhållanden mina beräkningar passa in.
Mattia.
X u Iduns långrandiga klädpenningfråga har ändtligen hunnit sin spets o c h sin råga!
Fruar o c h fröknar ha plitat o c h skrifvit, klädespersedlar ha vädrade blifvit, klädningar hvita o c h skära och grilliga, alla förtvifladt, förfaseligt billiga.
Nu här stråla som stjärnor o c h solar för mina blickar kappor o c h kjolar, och en mängd utaf hattar o c h blusar hågen betager, förtrollar, förtjusar!
Svärmisk o c h v e k jag sitter o c h kväder, ser o c h tänker bara på kläder!
Och får jag tillstå, att aldrig jag trodde, att sådan en störtsjö af tankar här b o d d e inom oss fruntimmer!
Sida på sida vi ritat ihop både bitti o c h tida.
Lätt o c h ledigt satserna flöto, aldrig, nej, aldrig orden oss tröto.
Att Sverige har vettiga kvinnor där spordes, så sakrika inlägg i frågan här gjordes!
Jag satt där förvånad, jag satt där betagen, jag satt där helt tyst, jag satt där helt slagen.
Jag läste o c h svettades, bleknade, dignade — hur den flöt fram, denna ordström välsignade!
Allt s o m kan sägas (och lite ' däröfver!)
nu är det sagdt; ej mer man behöfver.
Nu ska ' vi knoga, nu ska ' vi sträfva, vi alla, s o m kalla oss döttrar af Eva, mot målet att fagert o c h billigt oss kläda!
Ack, då jag tänker på hur det skall glada ljuft våra herrar, männer o c h fäder att vi behöfva så litet till k l ä d e r.
Detta o m detta!
Nu fråga det gäller: h v e m ska ' ha priset, när snart nu det smäller?
H v e m af de många klyftiga kvinnor, klädpenningsf rågeförfattarinnor?
O, du min store!
Här skulle man vara en Salomo rent för att rätt kunna svara!
Alla — hvarendaste fru eller flicka — äro precis, ja precis lika k v i c k a!
Men — en idé nu rann upp i min hjärna, strålande vacker s o m himmelens stjärna: kunde man priset ej tillerkänna den, som bäst sparat på bläck och på penna.
Sparsamhetsdygden det mest j u här gäller, och den som sparar på bagateller, sparar o c k säkert, när mera det gäller, ödslar för visso på kläder ej heller!
Säg, hvad ni tycker nu allezusammen!
Lefve klädpenningsfrågan!
Ehuru vi damer i klädpenningfrågan redan för mycket skattat åt vår s k ö t e s y n d: mångtaligheten, kan ej heller jag nu tiga längre, utan ber att få draga ett litet strå till den stora stack, s o m redaktionen lofvat att få växa i ännu ett par nummer.
Det är inte utan, att vi börjat k o m m a bort från ämnet o c h hängifva oss åt en annan af våra skötesynder: kritiklystnad, nu på sistone.
Med fara att göra detsamma måste jag fälla en gensaga m o t det i flere uppsatser förekommande uttrycket: bort m e d alla vilseledande uppgifter!
Nej, låtom oss försöka att se allt från flere syn- punkter o c h icke misstro andras erfarenhet, där- för att den är olika vår egen.
Teodors förstån- diga fru kan j u framlägga en nära 20-årig er- farenhet o c h alla hafva n o g efter bästa förmåga ransakat sitt minne, sin kassabok o c h sin gar- derob.
M e n hvad s o m är elegant för den ena, är tarfligt för den andra, ja, för samma person under olika omständigheter.
Den ljusa fina pro- menaddräkten, s o m kostade öfver 100 kr.
o c h som är alldeles passande för den unga världs- damen, skulle kanske väcka undran o c h löje i den krets, där den unga flickan i sin dräkt för 35 är väl klädd.
Och s o m flere yttrat: det be- ror så m y c k e t på h v a d tid man har att arbeta på sin toalett själf samt livad sysselsättning för öfrigt o c h hvad samhällsställning.
Den varma hemväfda ylleklädning, i hvilken jag trifs så väl o c h förrättar mina hi sliga sysslor, är utmärkt därtill, ej minst emedan alla småbarnens fingrar ej sätta märken därpå, m e n jag skulle för några år sedan icke kunnat begagna, den utan att väcka uppmärksamhet.
I den krets jag då rörde mig gick n o g klädkontot för mig till åtskilliga hun- dra o m året, o c h jag slösade ändå aldrig, ehuru jag var föräldralös o c h ekonomiskt oberoende.
Då jag sedan gifte mig m e d en man i anspråks- lös lefnadsställning, förbehöll jag mig 300 kr.
o m året i » nålpengar », o c h detta har iner än väl räckt till både kläder åt mig, presenter o c h en stor del af barnens kläder (n. b.
då de äro små), men som hushållsboken är den enda kassabok jag för, kan jag ej uppgifva några siffror.
Naturligt är, att den s o m ofta o c h i alla väder måste gå ut på gatorna sliter mera än den s o m sitter mycket inne, så o c k att den s o m sköter sina små barn själf samt går i hushållet, är mera utsatt för fläckar o c h nötning o c h följaktligen bör o c h kan begagna enklare dräkter än den husmoder, s o m måste göra les honneurs i ett stort hus, där mannens ställning fordrar ett ut- sträckt sällskapslif.
Jag tycker nu att mitt sätt att arrangera min klädpenningfråga varit utmärkt, och jag skulle vilja råda alla att göra samma- ledes.
Och äfven när ej den unga bruden är så lyckligt lottad att hon, tack vare sina föräldrars sparsamhet, medför någon betydligare hemgift, låt henne ändå, I män, få sin egen lilla kassa.
Anförtron henne före brölloppet, hurudan eder ekonomiska ställning är, o c h k o m m e n båda öf- verens o m en viss summa till hennes handkassa.
Våren vissa, I skolen möta ett gladare ansikte under den lilla enkla hatt, hon skaffat sig för att ej summan skall öfverskridas, än under den dyrbaraste hufvudbonad, s o m hon måst tigga sig till.
Och nu sist, tack för alla goda råd, som i god af sikt gifvits oss!
Kunna vi än icke acceptera allt, något kunna vi alla lära, och därför äro vi äfven tacksamma mot Idun, som beredt oss tillfälle att meddela oss med hvarandra.
Margareta Fridkulla.
•x Och härmed, sansade ga * med Margareta diskussionen i » klädpenningfrågan » för denna gång vara ändad.
serligen m å n g a bord och Ä n n u l i g g a vis- » insändare » kanske ännu tas, o c h v i a n s e att vara inne.
tansvärda terialet En på vårt flere » d u g g a e f t e r », mennågonstudes för Fridkullas o c h v ä l v i l l i g a s l u t o r d, m å d e n lifli- att måste punkt sät- t i d e n därtill n u v ä l k a n del g o d a uppslag o c h beak- synpunkter i det öfverblifna ma- skola vi emellertid tacksamt framtida skrif- komma bevara användning.
Vårt uppriktiga tack bringa vi n u också alla, s o m m e d s i n a i n l ä g g b i d r a g i t till d e n viktiga ha frågans oväldigt meningar att mångsidiga belysning.
sökt komma våra läsarinnor låta de till tals, mest Vi skiftande och vi hoppas skola hålla oss räkning
IDUN f ö r d e n n a vår o p a r t i s k h e t, l i k s o m att e n h v a r j u s t d ä r i g e n o m skall behållning från » andarnes sammandrabbning ».
Återstår vi utfäst tänka att h o n d o c k till någ07i l i t e n personlig sist haft denna finna, nu att u t d e l a d e femtio till premier.