Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t i underdånighet gjord ansökning om utvidgade rättigheter för Mosaiske trosbekännare; af denna handling inhemtas: att Ofver-ståthållare-embetet i Stockholm samt Konungens Befallningshafvande i Linköping och Carlskrona, i afseende på Judarnes rättighet till bosättning öfver allt i riket, yttrat, Öfver-stålhållare-embetet, att, om ock tidpunkten ännu ej skulle anses vara inne att tillåta Mosaiske trosbekännare att öfverallt i riket vistas samt förvärfva och besitta fast egendom, den inskränkning, som anbefallt deras bosättande endast i städerne Stockholm, Götheborg, Norrköping och Carlskrona mätte upphöra och dylik bosättning varda Mosaiske trosbekännare tilläten, åtminstone i alla rikets städer, samt ofvannämnde Konungens Befallningshafvande, alt Mosaiske trosbekännare borde beviljas rättighet att förvärfva och besitta fast egendom inom hvilken stad eller landsort som helst och der sig bosätta; att endast Landshöfdingen i Götheborg, med hvilken dock Lands-sekreteraren varit af olika me - Allmänna Besvärs- ock Ekon omi-Utskottets Betänkande, N:o 53. 11 ning, i afseende å Judarnes bosättning' å andra, ej redan medgifne, orter, ansett det böra förblifva vid hvad hittills varit stadgadt; att såväl Öfver-ståthållare-embelet, som Konungens Befallningshafvande i Linköping och Götheborg, vitsordat det utmärkta och ganska hedrande sätt, hvarpå de i landet bosatte Mosaiske trosbekännare uppfylla sine medborgerliga åligganden; att slutligen Kommerse-Kollegium, vid betraktande deraf, att både i de Mosaiske trosbekännare till vistelseort anviste fyra städer här i riket och i de länder, der
Mosaiske trosbekännare ega lika rättigheter med samma länders öfrige innevånare, det vore af lång erfarenhet bekräftadt, att en dylik bosättning ej medfört någon olägenhet eller varit af menligt inflytande på öfrige innevånares utkomst och bergning, samt dessutom kändt vore, alt Mosaiske trosbekännares spekulalionsanda och omtanka i väsendtlig mån bidragit lill åtskilliga fabriksnäringars förkofran i riket, hemställt, att Mosaiske trosbekännare mätte förunnas dels den af Öfver-ståthållare-embetet i Stockholm tillstyrkta rättighet af bosättning i alla rikets städer, dels ock att bosätta sig på landet, när de derstädes egde fastigheter.
Då nu de Mosaiske trosbekännarne inom vårt land, efter en nära 70:årig pröfni 11 gstid, utaf de auktoriteter, under hvars närmare inseende de varit ställde, erhållit det vitsord, att de på ett utmärkt och hedrande sätt uppfyllt sina medborgerliga åligganden och att deras omtanka i viss mån äfven bidragit till landets förkofran, då detta vitsord icke ens kunnat af Utskottet' jäfvas, helst det öfverensstämmer åtminstone med de flestes egen erfarenhet, kan jag icke fatta hvarföre man drager i betänkande att skänka landet den fördel, som måste uppkomma derigenom, alt ”utmärkte och hederlige medborgare” lemnäs tillfälle att inom en vidsträcktare verkningskrets utöfva sina medborgerliga pligter.
Det är såväl ur denna, som ur billighetens och rättvisans synpunkt, som jag för min del betraktat den väckta frågan.
Jag tvekade ej att inom Utskottet biträda deras mening, som, i öfverensstämmelse med Kommerse-Kollegi ofvanberörda utlåtande, siikle att åt de i landet nu bosatte judar bereda rätt att, utan Kongl. Maj:ts tillstånd, få bosätta sig i alla rikets städer, samt på landet, när de derstädes egde fastighet, och jag tvekar icke eller nu att vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse hos Kongl.
Majit anhålla, att en sådan rättighet måtte varda nu i landet bosatte mosaiske trosbekännare förunnad, eller alt, derest tidpunkten ännu icke skulle anses vara inne, att medgifva desse judar att öfverallt i riket vistas samt förvärfva och besitta fast egendom, en dylik bosättning måtte dem tillåtas åtminstone i alla Rikets städer. 12 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 53.
O Häruti instämde till alla delar Herr Silfverstolpe, F. 0., Friherre Åkerhjelm, //. 5. K., Friherre von Stedink, Styrbjörn, Herr y/. JV. Lundh, Herr P. II.
Hesselgren, Herr C. C.
Gustafsson, Herr /J. E. Winge, Herr iV.
Sundström, Herr /. //. Windrufva, Herr C. 0.
Sundblad, Herr Kjöllerström, samt Herr Prosten TV. Wallin och Herr Lector D.
Söderberg i hvad beträffade hufvudsaken, äfvensom uti 2:dra alternativet af Friherre a/‘ Ugglas tillstyrkande. 2:o af Herr Hedenstjerna, /.
O. W. ”Mot Utskottets förslag, att Rikets Ständer skulle i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla, ”att i de stapelstäder, Kongl. Maj:t kunde linna lämpligt och hvilkas ”Borgerskap dertill vöre benäget, i Sverige infödde eller naturaliserade Mosaiske ”trosbekännare måtte erhålla rättighet att sig bosätta, utan föregången serskild ansökning”, får jag reservera mig, emedan derigenom är antydt, alt Kongl. Maj:ts nådiga beslut i ämnet borde helt och hållet bero af vederbörande Borgerskaps godtfinnande.
Detta finnér jag olämpligt, likasom begagnandet af ordet ”Stapelstäder” af hvilka en del äro vida mindre än ålskillige af de öfrige Städerna i Riket.
Beträffande den af motionärerne påyrkade rättighet för Mosaiske trosbekännare att fö bosätta sig hvar som helst inom riket, så vill jag icke med min röst bidraga till underdånig framställning derom, enär deras bosättning på landsbyggden och i mindre städer, enligt de vid Utskotts-sammanträdet meddelade upplysningar, på flera orter, t. ex. Rhenländerna, haft ganska menliga följder; hvaremot jag, på de i Utskottets betänkande upptagne motiver, anser mig kunna tillstyrka, det rikets Ständer hos Kongl. Maj:t underdånigst anhålla, att i Sverige födde eller naturaliserade Mosaiske trosbekännare måtte erhålla rättighet att, utan föregången serskild underdånig ansökning, bosätta sig i de Rikets städer, som hafva minst 3,000 innevånare.” 3:o af Herr af Klint, E. M. ”Ehuru jag, under för handen varande förhållanden, ansett mig förhindrad att med min röst bidraga till en så stor utsträckning af Mosaiske troshekännares rättigheter, som den, hvilken motionärerne föreslagit, hade jag likväl önskat, att något vid denna Riksdag hade kunnat göras för utvidgande af de i Sverige infödde Mosaiske troshekännares rättigheter och tror jag, alt sådant kunde lämpligast ske, om dem medgåfves att, utan föregången ansökan, få bosätta sig icke allenast i de fyra städer, der det hittills varit deni tillåtet alt vistas,utan äfven i flere bland Rikets större städer, isynnerhet bland Stapelstäder.
Då emellertid ordalagen i Utskottets hemställan äro sådana, att denna rättighet till bosättning synes blifva beroende ieke blott af Kongl. Maj:ts nådiga vilja, utan äfven af Borgerskapets medgifvande, så har jag icke kunnat i ett så lydande beslut instämma.” Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utslotlets Betänkande, N:o 53. 13 Häruti förenade sig Herr Montgommery-Cederhjelm, N. £., Herr Biskop C. E. Fahlcrantz, Herr Doktor yl hr.
Nordström, Herr Professor F. F. Carlsson, och Herr Prosten 0. Arrhenius. 4:o af Herr Doktor Björling, sorn yttrade, det lian ansäg ingen förändring böra ega runi uti hvad genom Kongl, förordningen den 30 Juni och Kongl, kungörelsen den 21 September 1838, angående Mosaiske trosbekännare, blifvit stadgadt.
Häruti instämde Herr Bråkenhjelm, P. /?., Herr Prosten Lagergren, Herr Prosten Melén samt Riksdagsfullmäktigen Johan Bergström från Kopparbergs Län. 5:o Af Herr Kontrakts-Prostcn J. N. Qviding: ”Dä jag anser, att Judar, hvilka blifvit i Sverige af Svensk-judiska föräldrar födde och der uppfostrade, böra vinna lika borgerliga rättigheter med andra Svenskar, i den mån och efter hand, som allmänt tänkesätt och öfvertygelse visar benägenhet derföre, samt jag måste antaga Utskolts-ledamöternas af Borgare-ståndet yttrade enhälliga och enahanda åsigt, som ett uttryck af Borgerskapets tänkesätt uti denna fråga, så kan jag icke gilla det vilkor för judarnes bosättning i rikets städer, som uti Utskottets betänkande finnes uttryckt i de orden: ”hvilkas borgerskap derföre vore benäget”.
Detta uttryck antyder en förutsättning, att städernas härvarande representanter skulle hafva andra åsigter än pluraliteten af deras kommittenter, och innefattar sålunda ett tillmäle, som icke bordt förekomma.
Derjemte hänskjutes afgörandet, i händelse en sådan förutsättning skulle hafva grund till kommunernas godtfinnande, och man borttager således med ena handen hvad man tyckes gifva med den andra.
Hittills hafva dessutom kommunerna endast haft rätt att vägra vanfrejdade och försvarslösa personer inflyttning och bosättning.
Att nu ställa samtlige judarne på samma linea med vanfrejdade personer, torde få anses lika orättvist, som det är stridande mot de hedrande frejdebetyg, som blifvit Utskottet förevisade.
Om jag i allmänhet måste antaga Christendomens syfte vara, att till sig vinna både judar och hedningar, och den tillika uttalat sig som kärlekens religion samt dermed tillkännagifvit och anvisat vägen för vinnandet af nämnde syfte, så mäste jag alltid förkasta ett så kärlekslöst sätt att gå tillväga, som det är, att uti ett isolerings- och afsöndrings-tillstånd bibehålla dem, som man för Christus vill vinna.
Kärlekens art är att förena, icke att söndra.
På dessa skäl reserverar jag mig mot Utskottets beslut, sådant del uti betänkandet finnes affattadt”. 14 alllmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, AV o 54 - N:o 54.
Ank. till Exp. Utsk. d. i Mars 1851, kl. 0 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om beviljandet af sta pelrätt för staden Skellefteå.
Uti en inom hedervärda Bonde-ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion, har Riksdags-fullmäktigen Johan /Vestermark från Vesterbottens län, å Skellefteå stads vägnar föreslagit, att stapel-rätt matte staden beviljas, enär densamma redan vore sä bebyggd och ordnad, att den kunde jern foras med flertalet af rikets stapelstäder, sådana de voro vid den tid, då en sådan rätt dem medgafs; och har han härvid åberopat ett motionen bifogadt, af Skellefteå tull-inspektion ineddeladt bevis, innefattande uppgift å de fartyg, med hvilka förpassade varor exporterats från Skellefteå tull-inspektions-distrikt under åren 1848, 1849 och 1850, af hvilket bevis inhemtats, att samma fartyg utgjort: till inrikes ort ett antal af: år 1847, 56, med en drägtighet af tillsammans . . . 5,954 läster, » 1848, 71, » » » » ... 7,932 » och » 1849, 79, » - » » ... 8,871 * samt till utrikes ort: år 1848, 55, med en drägtighet af tillsammans . . . 2,535 läster, , 1849, 40, • » » » ... 1,912 » samt » 1850, 41, • * » ... 2,059 äfvensom att ett ej ringa antal varor af ortens produkter årligen exporterats oförpassade ifrån distriktets landthamnar till utrikes orter.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottels Utlåtande, N.-o 55. 15 Derjemte liar till Utskottet blifvit ingifven plan och kostnadsförslag för farleds upprensning i Skellefteä eif från Ursviks hamn till Skellefteå stads plan samt för anläggning af en lastbrygga derstädes, i hvilket förslag kostnaden för berörde arbeten blifvit upptagen tillsammans till 9,654 R:dr banko.
Då motionären likväl icke meddelat andra upplysningar, än nämndt är, och utredning af de förhållanden i öfrigt, på hvilka frågan kan bero, icke egt rum, eller vederbörande fått tillfälle att deröfver sig yttra, för Utskottet, enär dessutom Skellefteå stad är obetaget alt bos Kongl.
Maj: t i underdånighet framställa begäran om den förmån, som med det väckta förslaget afses, tillstyrka: att motionen ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Ank. till Exp. Utsk. d. 1 Mars 1851, kl 9 f. ui.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om upprättande af nytt sammandrag af de författningar rn. mn som böra från predikstolen årligen uppläsas.
Sedan Rikets sednast församlade Ständer, uti en den 26 Augusti 1848 aflåten underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t anhållit, att, enär bland de genom Kongl. Kungörelsen den 6 Juli 1814 till kungörande påbjudne Författningar, flere vore af den vigt, alt desamma syntes böra fortfarande från predikstolarne årligen uppläsas, då deremot andra bland dem funnos, hvilka upphört att vara gällande, samt flera nya Författningar tillkommit, hvilka, enligt hvad serskildt vore 16 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 55. föreskrifvet, jemväl skulle från predikstolen årligen uppläsas, Kongl. Maj:t måttetäckas i nåder låta utarbeta och från trycket utgifva ett nytt sammandrag af alla de Kongl. Förordningar, Plakater, Bref och Resolutioner, hvilka höra från predikstolarne i kyrkorna hvarje ar kungöras, samt efter hvarje Riksdag utfärda nådig Kungörelse, innehållande förteckning å samtlige de Författningar, som derefter skola årligen uppläsas, så har Herr Doktor Sandberg, uti en i högvördiga PresteStåndet väckt, till Utskottet remitterad motion, hemställt, att, som berörde underdåniga skrifvelse ännu icke, motionären veterligen, ledt till någon påföljd, underdånig framställning uti enahanda afseende måtte varda från Rikets Ständer till Kongl. Maj:t ånyo aflåten.
I afseende härå har Utskottet inhemtat: att Rikets år 1830 församlade Ständer, som ansett angeläget, att Författningar, hvilka dels upphört att ega förbindande kraft och dels icke hafva ringaste tillämpning på menigheten, ej vidare kungöras, uti underdånig skrifvelse den 29 Januari berörde år anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes låta undersöka, hvilka påbud och stadgar numera böra uti kyrkorne och vid härads-tingen till menighetens efterrättelse årligen uppläsas, samt anbefalla utgifvande af en rörteckning derå, till vederhörandes underdåniga efterrättelse; att, i anledning häraf, en dylik förteckning blifvit, på Kongl. Maj:ts nådiga befallning, af Justitie-kansleren och Stats-sekreterarne upprättad och den 30 Mars 1837 till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifven; att sedan Kongl. Maj:t derefter under den 26 Februari 1839, i nåder förordnat, att sammandrag utaf de å be rörde förteckning upptagne, till årlig uppläsning i kyrkorna föreslagna, författningar skulle af någon utaf Justitie-expeditionens tjenstemän upprättas, nämnde uppdrag öfverlemnats åt nuvarande justitierådet Alexandersson, som, efter fullgörandet deraf, den 26 Augusti 1841 med underdånig redovisning derför till Kongl.
Maj:t inkommit; att det sålunda upprättade sammandraget sedermera, på grund af Kongl.
Maj:ts nådiga föreskrift, undergått granskning utaf Chefen för Ecklesiastik-departementet och samtlige expeditions-cheferne, hvilka, i anledning deraf, den 25 Februari 1847 till Kongl.
Maj:t afgifvit underdånigt utlåtande och dervid bifogat ett nytt sammandrag, hvari åtskillige uti det förra upptagne påbud och stadganden, af anförde skäl, blifvit uteslutne.
Någon åtgärd i detta ärende har derefter icke blifvit vidtagen, och ej eller egt rum i anledning af Rikets Ständers vid förliden Riks dag i ämnet aflåtne underdåniga skrifvelse; och lärer sådant hafva varit föranledt deraf, att senaste Kyrkolags-kommittéen, uti sin den 29 December 1846 till Kongl. Maj: t i underdånighet aflåtna skrifvelse, med förslag till kyrkostadgar m. m., tillstyrkt - Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 55. 17 styrkt, att
Presterskapet för framtiden ma befrias från allt ärligt, eller förnyadt uppläsande af en gång kungjorde författningar.
Såsom utlåtande öfver förevarande motion får Utskottet anföra att, då en längre tid troligen kommer att förflyta, innan nådigt beslut i anledning af nyssnämnde underdåniga förslag kan varda meddeladt, samt ett sammandrag af de stadganden, hvilkas förnyade kungörande bör ega ruin, under tiden är af behofvet • påkalladt, I Iskottet anser sig böra hemställa, att Rikets Ständer må till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes låta dels från trycket utgifva samt vederbörande tillställa ett sammandrag af alla de författningar, hvilkas uppläsande från predikstolen, årligen eller vid vissa tillfällen, Kongl. Maj:t kan i nåder pröfva nödigt, dels ock sedermera efter hvarje riksdag utfärda nådig kungörelse, innehållande förteckning så väl å de nya stadganden af ifrågavarande beskaffenhet, hvilka tillkommit, som äfven å äldre sådane, hvilka upphört att vara gällande.
Alik. till E.\[>.
Utsk. d. 1 Mars 1851, kl. 9 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om skyldighet för Postmästare att, utun ersättning, afsända allmänhetens bref från postkontoren till landsorten m. m.
Till Utskottet hafva från hedervärda Bonde-ståndet blifvit remitterade tvenne, af Riksdags-fullmäktige Petter Pettersson från Jönköpings och Gustaf Pettersson från Östergöthlands län, väckta motioner, deruti föreslås, af den förre:
Bill. till B. St:s Erot. 1850 & 1851. 8 Sami. 10 Haft. 3 18 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 56.
1:o alt en författning måtte utfärdas till gemensam efterrättelse för postmästare och korrespondenter, hvaruti deras ömsesidiga rättigheter och skyldigheter bestämmes; 2:o att postmästare måtte fullt och tillräckligt lönas af staten; 3:o att postmästare må förståndigas att aflägga alla till personer, i de serskilda församlingarne, adresserade bref, och dem, i församlingarnes väskor, mottagarne kostnadsfritt tillsända, äfven om ej serskild anhållan af dem derom gjordes; samt af den senare, eller Gustaf Pellersson, att postförvaltare må tillförbindas att kostnadsfritt afsända alla lösbref, annonser och tidningar de vägar, hvarest posten passerar, till ett af hvarje pastorat, socken eller distrikt bestämdt ställe, der en dertill utsedd person, liksom postiljon eller postförare, skulle vara förpligtad bref till postkontoren mottaga, då postpenningar medföljde, och har, till stöd för dessa förslag, blifvit åberopadt, att ingen författning skulle finnas, som bestämde postmästares och korrespondenters ömsesidiga skyldigheter och rättigheter, utan att postmästare skulle ega handla efter godtycke och kunna taxera korrespondenterne efter behag; att bref, adresserade till personer å landet, ofta finge qvarligga å postkontoren, utan att egarnc lill brefven ens derom finge kunskap, hvarigenom en oberäknelig skada kunde inträffa, och att, då postförvaltaren lönades af staten, honom ock borde åligga, att, utan serskild vedergällning, i omförmälda hänseende gå allmänheten tillhanda.
Hvad först angår förslaget, att en författning måtte utfärdas till gemensam efterrättelse för postförvaltare och korrespondenter; så får Utskottet fästa uppmärksamheten dervid, att dels genom postmästare-instruktionen af den 16 Februari 1707, dels genom Öfver-posldirektörs-emhetets kungörelse den 8 Mars 1824 och dels genom samma embetes cirkulär den 11 Maj 1832 föreskrifter redan blif-' vit meddelade om de skyldigheter, som i allmänhet åligga ej mindre vederbörande postförvaltare i utöfningen af deras tjenst, än äfven postförare i afseende å fortskafländet af de lösa bref och väskor, som till dem aflemnade blifva.
I anseende härtill, hemställer Utskottet vördsamt, att nämnde förslag ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Hvad sedermera beträffar framställningarne derom, att postförvaltare måtte åläggas kostnadsfritt försända bref, annonser och tidningar till å landet boende personer, så finnes föreskrifvet uti postmästare-instruktionen, 12 punkten, att ”postmästare måste ock draga behörig omsorg, att de bref, som inkomma eller ”ingifvas och på landet skola beställas, måga med gifna lägenheter till sina orter Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 50.
19 ”varda utskickade och befordrade, hvaremot honom ock billigt bestås en skälig ”rekognition eller vederkänslo sig af eganderne att betingahvarjemte cirkuläret den 8 Mars 1824, grundadt på Kongl. Maj:ts nådiga bref den 29 Oktober 1823 innehåller, till vederbörandes efterrättelse: l:o att å landet boende korrespondenter, som önska få sina bref, uti en egen så kallad lös-väska, med posten sig tillsändt, böra, efter träffadt aftal med postförvaltarne om en sådan anstalt, likaledes med den dem närmast boende postföraren emot ett skäligt årligt arfvode öfverenskomma om väskans forslande med posten; 2:o att postförare äro skyldige att man ifrån man med allmänna brefposten fortskaffa de lösa bref och väskor, som till dem aflemnade blifva, och att de icke ega rätt fordra betalning för andra lösväskor, än sådana, som de antingen på vägen till närmaste postgård på vissa ställen aflemna, eller sådana som på postgården af egarnes bud aflemnas och afhemtas; 3:o att postförare, vid vite af 3 R:dr 16 sk. banko, ej må, af tredska eller vårdslöshet, nedlägga till honom aflemnad eller med allmänna posten till vidare fortkomst med densamma ankommen lösväska, och 4:o alt om korrespondent och postförare icke kunna om beloppet af vedergällningen åsämjas, frågan derom bör till Kongl, post-styrelsens pröfning och afgörande öfverlemnas.
Derjemte meddelas uti cirkuläret den 11 Maj 1832 föreskrifter om beräkningen af arfvode till postförvaltare för lösväskor, samt för postporto-räkningars hållande.
Då nu det icke kan förnekas, att befordrandet af lösa bref, adresserade lill personer, boende å landet, medför icke ringa besvär utöfver det, som är förenadt med aflemnandet af de bref, som å postkontoren afhemtas, så synes det också vara billigt, alt en postförvaltare för ett sådant ökadt besvär af de korresponderande åtnjuter en serskild, densamma motsvarande, vedergällning.
Inkomsten deraf har jemväl blifvit beräknad vid bestämmandet af de lönebelopp, som postförvaltarne åtnjuta; och att borttaga dessa inkomster, skulle på de liesta ställen medföra den följd, antingen att de beräknade lönebeloppen så betydligt förminskades, att de blefvo alldeles otillräcklige, eller ock att ersättning skulle af post-kassan lemnäs, en ersättning, som säkerligen skulle uppgå till ett ganska betydligt belopp.
Af dessa skäl får Utskottet hemställa, att ifrågavarande förslag ej heller måtte föranleda till någon åtgärd å Rikets Ständers sida.
Slutligen och i afseende å motionärens framställning derom, att postmästarne ”mätte fullt och tillräckligt lönas af staten,” hvilket obestämda uttryck kan 20 Allmänna Besvärs- och Bkononu-Utslioltets Utlåtande, iV*o 5i>. afse så väl, att ofvan omförmälda sportler borde försvinna och ersättas af postmedel, med visst belopp årligen, som ock, att postfdrvaltames löneförmåner i allmänhet äro otillräckliga; så lar Utskottet, i förra fallet, hänvisa
Lill hvad i nästföregående punkt är anfördt, och i det sednare erinra, att Kongl. Maj:t under den 21 November 1849 fastställt en ny lönereglering för postverket, och alt, Utskottet veterligen, någon grundad klagan öfver de deruti bestämda löners otillräcklighet ej blifvit förd; hvarföre Utskottet hemställer, att samma framställning måtte lemnäs utan afseende.
Allm. Besi\ o. Ekon.-Ulskoltels Betänkande, JYS 57.
1 JK 57, Ank. till Exp.-Utsk. d. 13 Mars 1851, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner, dels om upphörande af beväringsmanskapets årliga vapenöfningar, dels om införande af exercis sockenvis, och dels om rättighet för beväring syngling arne att sjelfve välja det vapen, hvarvid de helst vilja fjenstgöra, antingen lill lands eller sjös rn. m. Till Utskottets handläggning hafva i dessa ämnen blifvit remitterade följande motioner: l:o frän Wällofl.
Borgareståndet af Herr Sv.