Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utkottet har i denna fråga fastat uppmärksamhet Conslilutions-Utskottets Memorial, N o 3o. å vadan deraf, att eli Stånd skulle, emot Konungens och de öfriga Ståndens heslut, kuma halia Riksdagen samlad, intilldess den för fortfarandet fastställda tid gått till anda, och har derföre, enär det för öfrigt synes lämpligt, alt Riksdag ej må utan den andra Statsmagtens, eller Konungens bifall upplösas, trott sig böra tillstyrka Ridderskapet och Adeln samt Borgare- och Bonde-Stånden att öfvergå till det af Preste-Ståndet uppgifna villkor för
Riksdags upphörande före den för fortfarandet bestämda tiden.
Dcå hvad åter angår de uti 3:dje perioden af Utskottets förslag lill förändring af 109 § Regerings-Formen intagne villkoren för Riksdags ytterligare förlängning Preste- och Bonde-Stånden instämt uti hvad Utskottet O o a föreslagit, men Borgare-Ståndet ansett Konungens och tre
Stånds öfverenskommelse göra till fyllest, och Ridderskapet och Adeln velat, i enlighet med hvad nu är förhållandet, att
Konungen ensam skall ega i berörde hänseende besluta, får Utskottet, i betragtande å ena sidan deraf, att svårigheten att vinna förlängning skall egga representationen till ansträngningar för göromålens afslutande inom behörig tid, och då del, å andra sidan, synes billigt, att, såsom Konungen skall, lika med Ständerna, ega veto i fråga om Riksdags upplösning före den bestämda Riksdagstidens utgång, Ständerne äfven må, lika med Konungen, eg» sitt veto i beslutet om Riksdagens förlängning, hemställa, att Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet ville, hvar för sig, foga sig efter Med-stånden.
Hvad sist vidkommer den egentliga redactionen af 109 §., tillstyrker Utskottet, att Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet måtte i öfrige här ofvan icke behandlade delar frånträda deras sins emellan olika anmärkningar emot Utskottets förslag ; och begagnar Utskottet härvid tillfället att föreslå, det samtlige
Stånden ville tillåta, att i i:sta perioden af g. ordet "bifall'’ utbytes emot det mera lämpliga uttrycket: ”sammanstämmande beslut."
Skulle samtlige Stånden behaga Utskottets nu gjorde jemnkningsförslag antaga, så komme 109 §.
Regerings-Formen att erhålla nedanstående förändrade lydelse :
''Ej må Riksdag utan Konungens och Riksens Ständers sammanstämmande beslut kunna upplösas, förr än sex månader tilländagått från den dag, då Konungen låtit om Statsverkets tillstånd och behof Riksens Ständer eller deras Stats-Utskott underrätta.
Efter nämnde tids forlopp skola Riksens Stan» der åtskiljas, så vida icke Konungen och samtlige Riks-Ståndcn minst fjorton dagar förut hafva öfverenskommit om Riksdagens förlängning på bestämd tid.
I 3 Constit ut iöns-Utskottets Memorial, N:o 3i.
Der så oförmodadt Ilända skulle, att, när Riksdagen skall upplösas, Riksens Ständer icke hade staten reglerat etc/’
I följd af dessa förändringar i den af Utskottet först föreslagne redactionen af förestående §., får Utskottet tillstyrka, att, i öfverensstämmelse med Preste- och Borgare-Ståndens anmärkningar vid förslaget till ny redaction af 80 §.
Riksdagsordningen, denna §. må på följande sätt förändras : ’Angående tiden för Riksens Ständers sammanvaro och villkoren för deras åtskiljande, äfvensom huru förhållas hur, orri Riksdagstnäl då ännu än» oafgjorde, stadgas i Regerings-Formens I Of) j‘.’’ Utskottet, som icke nu tillika föreslår alla de propositioner för omröstning i förstärkt Constitulions-Ulskott, som, i händelse samtlige Riks-Stånden hvartdera skulle vid deras yttrade meningar förblifva, äro för sk i 1 jag— tigheternes förenande af nöden, anhåller att öfver de afgifna jemnknings-förslagen, som tilläfventyrs kunna göra flera af propositionerne, om än icke allesamman, öfverflödiga, först få inhemta Ståndens beslut, för alt, i enlighet med dem, öfverlemna förslag till de propositioner, som erfordras.
Stockholm den 17 Augusti 1840, N:o 3i.
Utsk. d. 19 Aug,, kl. 2 e. ro. Memorial, angående erhållen åter-remiss af Utskottets Memorial N:o 13.
Ofvannämnde Memorial har till Constitutions-Utskoltet blifvit återremitteradt af Borgare-och Bonde-Stånden; hvaremot det af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet blifvit lagdt till handlingarne, af sistnämnda Stånd med den förklaring, att, ehuru Utskottet icke saknat anledning till åtskilliga af de gjorda anmärkningarne, Ståndet under närvarande omständigheter fann ingen annan åtgärd vara att med Memorialet vidtaga, än detsamma till handlingarne lägga.
De hufvudsakligaste anmärkningar, som inom förstnämnda två Stånd emot Memorialet blifvit riktade, äro, hvad saken angår, att anmärkningar Constitutions-UtsJiOttets Memorial, N:o 31i l3 enligt Reg. Formens §.
107 blifvit gjorda rörande mål, hvilka af Utskottet blifvit till Riks-Rätts pröfning öfverlemnade: att Konungens Rådgif vare i Commandotnål icke nämnes i Regerings-Formens §.
107 och att följaktligen den emot honom i memorialet gjorda anmärkning saknar stöd af Grundlagen : att regerings-åtgärder i memorialet äro felaktigt refererade, och slutligen, att en del af de gjorda anmärkningarne äro af föga vigt.
Emot formen bar hufvudsakligen blifvit erinradt, att både i memorialet och åtföljande bilaga träffas mörker och ofullständighet: att sällan någon vigt blifvit lagd på att bevisa hvad efter Regerings-Formens 107 §. borde bevisas: att
Utskottets moliver och egna omdömen öfver anmärkningarnes beskaffenhet måhända fordra en närmare utveckling att de fleste af Stats-Råds-ledamöternes motiver för sina anmärkta till- och afstyrkanden äro i Betänkandet representationen undanhållna, ehuru, vid det förhållande att Stals-Rådsprotocollerna endast äro för Constilutions-Utskottet tillgängliga, det ålegat Utskottet att för hvarje särkildt fall antida de bevekelsegrunder, som föranledt Stats-Råds-ledamöternes åtgöranden : att en fullständigare utveckling af orsaker och verkningar, än den uti memorialet eller betänkandet alltför mycket sammandragna, behöfdes : vidare att memorialet ej upptager en sådan sammanfattning af regeringsåtgärderne, att deraf kan hemtas ledning för omdörnet öfver det hela af förvaltningen, utan blott anför spridda, sins emellan ej sammanbundna facta, af hvilka ej något total-intryck står att hemta: att Utskottet bort lemna en generel öfversigt af, och på factiska grunder fotadt omdöme öfver, styrelsens förvaltning och åtgärder under de sist förflutna fem åren, omfattande icke allenast det i Utskottets tanka lelaktiga, utan ock det goda och för landets väl gagneliga: att
Betänkandet bade bort innehålla ett bestämdt och tydligt omdöme öfver styrelsens riktning och gång, en concentrerad skildring af det system, den anda eller ton, som hos henne uppenbarat sig: att Utskottet bort uttala ett mera bestämdt omdöme öfver hvad anmärkningsvärd!, som må ligga hvarje serskild ledamot afStats-Rådet tili last, samt i hvad mer eller mindre mån en sådan må anses hafva förtroendet förverkat : att Utskotltet bort sammanfatta de mångfalldiga speciella anmärkningarne för hvarje serskild förvaltningsgren eller Stats-Rådsledamot: alt Utskottet bestämdt bort uttala sitt omdöme, om och hvilka Konuugens Rådgifvare i deras rådslag om allmänna mått och steg icke iakttagit rikets sannskyldiga nytta, eller om någon föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt törtroende-embete utöfvat; och att Constitutioas-Utskottet borde urskilja och i ett nytt Betänkande uppgifva alle - Constitutions-Utskottets Memorial, N-.o 3 i. nast solana frågor, sorn angå de nu qvarvarande ledarnöterne af Stats-Rådet.
Slutligen liar, i afseende å formen, den förebråelse temligen allmänt blifvit memorialet gjord, att det icke slutar med något förslag eller någon hemställan.
Det liar i detta afseende blifvit sagdt: att intet lagbud i Grundlagarne försätter Constitutions-Utskottet i annan ställning till Riks-Stånden, hvad de uti 107 §.
Regerings-Formea omtalade ämnen angår, än alla andra Utskott, hvilka äro tillsatta att utreda och bereda ärenderna: att 107 §.
Regerings-Formen så tydligt afser de båda Statsmagternas inbördes förhållanden allena, att i dess ordalag icke kan finnas lagenligt hinder för Utskottet, att med iakttagande af den ordning, som i öfrigt deri föreskrifves, behandla ärendet, likasom alla andra Utskott handlägga de ämnen, som utgöra föremål för deras verksamhet: att man förgäfves i Grundlagarna söker någon annan bestämd form för Utskottets Betänkanden, angående de uti Regerings-Formens §.
107 behandlade ämnen, än den som af gammal häfd och praxis samtlige Utskotten begagna, utan alt. derom finnes mera stadgadt än för Constitutions-Utskottet, nemligen att sådana Betänkanden innehålla en ingress, sorn upptager och beskrifver målet : en utredning af delta och en conclusion, som, genom bestämdt af- eller tillstyrkande af någon Rikets Ständers åtgärd, gifver en hållning åt den fyrdelade representationens beslut, utan att derföre hindra Stånden att, i vanlig ordning och efter skedd återremiss, om ej förslaget första trången antages, fritt derom besluta.
Till stöd för denna åsigt af Utskottets skyldighet att bestämdt atelier tillstyrka någon åtgärd å Riksens Ständers sida, hafva i öfrigt blifvit åberopade Regerings-Formens §§. 53 och 56 och Riksdags-Ordningens §§. 28, 29, 44 oc^ 48« — på grund af hvilka blifvit äskadt, att Utskottet skulle föreslå den åtgärd, som Riksens Ständer böra vidtaga, dels i afseende på de ännu i Konungens Stats-Råd qvarstående, dels de derifrån afgångne män, hvilka de af Constitutions-Utskottet gjorda anmärkningar angå.
Constitutions-Utskottet får i följd häraf upplysa, att då en Rådgifvare-åtgärd ansetts i vissa delar strida emot gällande
Lag, i andra åter endast emot Rikets sannskyldiga nytta, Utskottet funnit det vara sin pligt, att, efter denna skiljagtiga beskaffenhet, underställa en sådan åtgärds innehåll dels Riks-Rättens dels Riksens Ständers pröfning: ett förhållande, som Utskottet jemväl trott sig åligga, då sjelfva det lagstridiga, jemväl i andra afseenden än dess förhållande till lagen, funnits för Riket skadligt: att Utskottet visserligen egt sig bekant, att Konungens Rådgifvare i Commandomål icke nämnes i Regerings-Formen §.
107; men likväl trott sig dels i Constitutions-Utskottets Memorial, N\o 3 i. »5 Ansvarighets-lagen för Stats-Rådets-Ledamöter, Föredragande och Konungens Rådgifvare i Commando-mål den iö Februari t8io §• 6, dels i Grundlagar nes anda, ega tillräckligt stöd för sin klandrade anmälan: att, såvida de förmenta felagtigheterna i framställningen af regerings-åtgärder icke äro uppgifna, Utskottet nu icke är i tillfälle att derom yttra sig, men att de klandrade r och 4^ puncterna i Bilagan innehålla den upplysning
Utskottet ansett nödig att bedöma anmärkningens beskaffenhet, och har Utskottet i sistnämnda punkt serskildt utmärkt det lagrum, hvaråt Utskottet ansett för liten uppmärksamhet leornad; och slutligen, att Utskottet icke ansett sig tillständig!, alt, efter sin åsigt af ett måls större eller mindre vigt, undanhålla Riksens Ständers kännedom något rådslag, der Utskottet trott Rikets sannskyldiga nytta vara förbisedd, eller brist på nit, skicklighet och drift ådagalagd.
Utskottet har till sådant undanhållande icke egt anledning af Regerings-Formen §. 107 och Riksdags-Ordningen ap, som icke inskränka Utskottets skyldighet till tillkännagifvande endast af vigtigare mål, men deremot öfverlemna!’ åt Riksens Ständer att, vid den dem tillkommande pröfning, äfven » målens större eller mindre vigt göra vederbör ligt afseende.
Så mycket sorglälligare har Utskottet deremot prölvat, huruvida hvarje rådslag, sorn kommit under dess granskning, verkligen faller under någon af de i RegeiingsForrnen §.
107 uppgifna kategorier och tillförser sig i detta afseende af opartiska domare rättvisa för sitt redliga bemödande.
Hvad angar det mörker och den ofuliständighet, som man trott sig finna i memorialet och åtföljande bilaga, bär' Utskottet, som icke ansåg lämpligt att aftrycka de §;r i Stats-Rådets Protocoller, hvilka grundlagt anmärkningarne, måst inskränka sig till hvad i dess tanka var hufvudsak.
Det har öfverallt sökt att lempa utförligheten efter ämnets vigt och mer eller mindre invecklade skick.
Utskottet har visserligen icke ingått i någon omständlig bevisning af det riksskadliga i de anmärkta åtgärderna.
Det har trott en sådan bevisning egna en angifvare; men opassande för det uppdrag som 107 §. lemnat Utskottet.
Samma åsigt bar ock förmått
Utskottet att icke allt för vidlyftigt uppehålla sig med egna motiver och omdömen.
Det har velat låta saken, enkelt och kort framställd, lala för sig sjelf.
Utskottet har anfört sådana af Stats-Rådets Ledamöter eller Föredragande uppgifna motiver, dem det ansett väsendtligen tjena till anmärkningens bemötande.
I annan händelse och under förutsättning, alt Konungens Rådgifvare icke kunna misstänkas att hafva handlat utan motiver, hvilka 16 Constitutions-Utskottcts Memorial, N:o 3 t. de funnit inför sin egen öfvertygelse tillfyllestgörande, har Utskottet, som äfven i de granskade Protocollerna ofta saknat all motivering, ansett sig icke böra belasta den i alla fall nog digra Bilagan med upptagande af allt, sorn i Stats-Rådets Protocoller såsom motiv lörekommer.
Ett fullständigare uppräknande deraf skulle, likasom den yrkade fullständigare utvecklingen af orsaker och verkningar, vida hafva öfverskrida gränsorna för ett Utskottsmetnorial.
Till svar å anmärkningen, att Utskottet icke till ett helt sammanfattat regerings-åtgärderna och icke, jemte det i Utskottets tanka klandervärda, anmärkt det goda Utskottet funnit, anhåller Utskottet att få erinra, att en sådan sammanfattning, verkställd under Konungens Rådgifvares egen medverkan, skall, enligt Regerings-Formen §. 26, vid hvarje Riksdag framiemnas.
Denna berättelse upplyser Riksens Ständer om frukterna af Konungens samtlige Rådgifvares verksamhet; och något serskildt omdöme af Constitutions-Utskottet öfver hvars och ens andel i de der anförda nyttiga åtgärder, synes Utskottet lika olämplig, som af Grundlagen opåkallad.
Deremot har Utskottet i sitt Memorial, verkligen, så vidt sig göra låtit, efter en plan ordnat sina anmärkningar.
Det torde vara lätt att finna, det allmän lagstiftning och lagskipning, de båda lagstiftande myndigheternas inbördes förhållande, styrelsens förhållande till förvaltningens lägre organer, tryckfrihetens behandling, Konungens rådgifvares förhållande i vissa H. M.
Konungen enskildt rörande frågor, krigsmakten, näringsväsendet och statsmedlens förvaltning bilda serskilda grupper i teckningen, som slutas med spridda drag af bristande kraft i rådslag samt bristande nit och drift hos föredragande.
Att en och annan fråga kunnat, ur en annan synpunkt sedd, få en annan plats, kan Utskottet medgifva ; men önskar mer än det vågar hoppas, att i någon af de här uppgifna klasserna saknas anledning till allvarliga betraktelser öfver bristande kraft och Statsmanna-blick hos de män, som åtagit sig det ansvarsfullaste kall, som någon undersåte kan emottaga.
Utskottets förfarande att icke serskildt sammanfatta de anmärkningar, hvilka serskildt rörde hvarje enskild Stats-Råds-ledamot eller föredragande, har sin grund deruti, att Utskottet, som ansett sig både af Regering-Formens §.
107 och af rättvisa mot de lefvande.och de i Konungens Stats-Råd qvarstående, förbundet att anmäla både de aflidne och de utur Stats-Rådet eljest afgångne Rådgifvarnes, äfvensom de serskildt tillförordnade föredragandes rådslag, så vida Utskottet funnit dem innehålla något enligt Reg.- Formens §.
107 anmärkningsvärd!., men som ock hyst den öfvertygelse, att Rik - Constitutions Utskottets Memorial, IV:o 3l. *7 Riksens Ständer, hvilka i afseende på de aflidna, af goda skäl hindrades att någon anmälan framställa, icke eller emot de eljest, utur Stats-Rådet afgångna Rådgifvare eller blott tillfälligtvis
Föredragande kunde någon önskan anmäla, ansåg en dylik sammanfattning för samtlige Rådgifvarne mindre lämplig, och för de qvarstående så lätt, att Utskottets biträde dervid var alldeles öfverflödigt.
Hvad slutligen angår den sista emot Utskottets Memorial gjorda anmärkningen, får Utskottet, som före memorialets afgifvande noga öfvervigt de i de återremitterande Riks-Slånden åberopade Grundlags-päragrafer, anmäla, att Utskottet, efter att åt hvad härom blifvit anfördt, hafva leranat all skyldig uppmärksamhet, ännu bibehåller den öfvertygelse, att Utskottet rätteligen fot farit, då det i det återremitterade memorialet afhöll sig från allt till- eller afstyrkande af någon Riksens Ständers åtgärd, i anledning af de gjorda anmärkningarna.
De i Riks-Stånden åberopade föreskrifter och häfdvunna bruk gälla för behandlingen af Riksdags-frågor i allmänhet; men Utskottet har ansett dem icke i allt tillämpliga på ifrågavarande serskilda fall. Riksdags-Ordningens §.
29 föreskrifver, att, om Constilutions-Utskottet anmärker, att Stats-Rådets Ledamöter samfäldt eller en eller flere af dem, i deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iagttagit
Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon Stats-Secreterare icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embete utöfvat, Constitutions-Utskottet dä skall sådant tillkännagifva för Riksens Ständer, hvilka, om de finna Rikets väl det kräfva, kunna hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, alt Ilan ville utur Stats-Rådet och ifrån embetet skilja den eller dem, emot hvilka anmärkning blifvit gjord.
Då, i enlighet med samma lagrum, Conslilutions-Utskottet hos Riksens Ständer tillkännagifvit, att Utskottet under granskningen af Stats-Rådets Protocoll funnit, att Rådgifvarne samfäldt, eller en eller flere af dem, icke iagttagit Rikets sannskyldiga nytta och att Bih. till R.
Prot. 1840. 3 Sami. r 8 Haft. 3 iS Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 3f.
Föredragande icke med nit och drift deras förtroende-embete utöfvat, ansåg Constilutions-Ulskottet sig hafva uppfyllt sitt i Grundlagen antydda åliggande, och att detta tillkännagifvande skulle göra'tillfyllest för Riksens Ständer, åt hvilka allena pröfnings-rätten i Regerings-Formens §.
107 är öfverlåten.
Genom två Stånds återremiss har dock nu ett annat förhållande inträdt, och erkänner Constitutions-Utskottet således sin pligt, att till d/s Stånd, som återremitterat, inkomma med det ytterligare utlåtande, som blifvit fordradt.
''Makten att styra,” yttrade 1809 års Constitutions-Utskott ’’tillkommer odelad Konungen.
Men Hans Beslut kunna icke förhastadt fattas; icke bestämmas efter ensidiga underrättelser och råd af dolda personer ■utan ansvarighet.
Han måste i alla mål låta
Sig upplysas af ett offentligt Stats-Råd, hvars Ledamöter, ställde under ansvarighet, icke blott för deras yttrade rådslag, utan äfven för deras tystnad, då de bordt råda, måste sjelfve sorgfälligt söka upplysningar, för att bevara sitt lif, sin välfärd och sin heder.’’
Med denna Rådgifvarnes stränga förpligtelse för sin tanka närvarande, har Utskottet granskat Stats-Rådets Protocoll; med liflig föreställning derom öfverlemnade Utskottet sina anmärkningar till Riksens Ständer, hvilka Regerings-Formen tillerkänt den stora och vigtiga rätt att begära aflägsnandet af Rådgifvare, hvilka förbisett fulla ansvaret af sitt kall.
Utskottet har häri fullgjort, hvad det ansåg för sin oeftergifliga pligt; men vid det förhållande, att de fleste Konungens Rådgifvare, emot hvilkas åtgärder anmärkningarne i Utskottets Memorial N:o i3 blifvit rigtade, redan utur Stats-Rådet afgått; att Hans Exellense Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Stjernelds afskeds-ansökning är af Kongl. Maj:t bifallen, samt i betragtande af de emot Stats-Råden Friherre /.
Lagerbjelke, Ihre och Törnebladh framställda anmärkningars antal och beskaffenhet, fin - Constitutions Utskottets Memorial, N’.o 3i. i g ner Conslitutions-Utskottet för sin del någon underdånig anmälan, enligt Regerings-Formens §.
107, nu mera icke af omständigheterna påkallad.
Stockholm den jn Augusti iS/fo.
Reservationer: af Herr Cederschiöld: ”Det yttrande, som jag tillät mig, då Utskottet skulle uppsätta sitt Memorial, JNko i3, anhåller jag att nu få upprepa, för alt, såsom en redogörelse för min åsigt, bifogas det svar, Utskottet går alt afgifva till de tvänne Riks-Stånd , som åtten emitterat nämnde Memorial.
Detta yttrande var af följande lydelse :
Hvad formen beträffar för det Utlåtande, som ConstitutionsUtskottet skall afgifva till Riksens Ständer, rörande den förrättade granskningen af Stals-Råds-Protocollerne, får jag vördsammast föreslå , att Utskottet måtte först uppgifva, huru många åtal efter 106 §.
RegeringsForinen, Utskottet funnit sig föranlåtet uppdraga åt Justitiie-Ombudsmannen att inför Riks-Rätt utföra.
— Sedan anser jag Utskottet böra tillkännagifva, att det funnit åtskilliga skäl till anmärkning, enligt 107 §. Regerings-Formen, mot Konungens samtelige Rådgifvare, med tillägg, att som nästan alla dessa personer nu upphört att vara Rådgifvare, och ändamålet med anmärkningarne emot dem sålunda redan vore vunnet; så trodde Utskottet grannlagenheten fordra, att nu icke anföra dessa anmärkningar, utan öfverlemna åt Riksens Ständer, att sjelfva bestämma, huruvida ds fordra en utförlig berättelse derom, i hvilket fall Utskottet vore beredt att densamma genast afgifva.
— Derefter anser jag
Utskottet nödgas omständligen anföra de anmärkningar, som blifvit beslutade mot de ännu qvarvarande Rådgifvarne.
Men som hela delta utlåtande bör, enligt 56 §.
Regerings-Formen, vara inrättadt i form af ett ''förslag’’ som må kun - 20 Constituiions-Utskottets Memorial, N'.o 13. na af Riks-Slånden antagas utan förändringar eller tillsattser ; så anser jag Utskottet slutligen böra, efter sin samvetsgranna öfvertygelse om ’’Rikets sannskyldiga nytta'’ tillstyrka Rikets Ständer, att antingen anmäla en eller flere af de namngifne Rådgifvarne till entledigande, eller ock att, af' serskildt anförde skäl, låta de gjorda anmärkningarne alldeles förfalla.
— Oell hvad det Utlåtande beträffar, som Utskottet nu skall afgifva, rörande äterremissen af det ofvannämnda Memorialet ; så anser jag Utskottet pligtigt att, på sätt som skett, utreda och förklara det väsendtligaste af de i Stånden gjorda anmärkningarne; och för öfrigt berättigad alt anställa alla <le till ämnet hörande betraktelser, hvilkas blotta kungörande Utskottet kan finna nyttigt.
Men slutligen anser jag Utskottet hafva bordt upplysa, det två Stånd redan lågt det första Memorialet till handlingarne; och att följaktligen äfven om Välloflige Borgare-Ståndet och Hedervärda BondeStåndet skulle vilja tillämpa 107 §. Regerings-Formen, något Riksens Ständers Beslut i alla fall likväl icke kunde derigenom lillvägabringas, utan saken komma att anses såsom förfallen, till följd af stadgandet i 70 §.
Riksdags-Ordningen, emedan två Stånd då hade stadnat emot två.’’ Af Biskop Nibelius: '”Instämmande i Höglofliga Utskottets här yttrade åsigt, att det, vid afgifvandet af Betänkandet N:o 13, Grundlagsenlig! förfarit, då det, med öfverlemnande till Riksens Ständer af sådane anmärkningar, som i §. 107 Regerings-Formen omförmälas, afhållit sig från allt atelier tillstyrkande af den underdåniga anmälan, hvarom i samma §. stadgas, anser jag Utskottet, vid besvarandet af återremisserna från Välloflige Borgare-och Hedervärda Bonde-Stånden, hafva bordt vidhålla samma grundsats.
Då nu Utskottet, dertill föranledt af åtskilliga yttranden i återremisserna, ingått i en pröfning, hvilken tillkommer Ständerne allena, har det derigenom tillåtit sig ett öfverskridande af sina åligganden — ett öfverskridande, hvilket, om än i förevarande fall, då tvänne Stånd redan lagt Betänkandet N:o i3 till handlingarne, af ingen betj^denhet, dock såsom prasjudicat kan leda till betänkliga följder för framtiden.” Biskop Holmström, som till följd af erhållen permission, icke öfvervara återremissens behandling inom Utskottet, delade de i Biskop Nibelii reservation yttrade åsigter.
Af Professor Geijer, som ansåg Utskottet i sitt Memorial
N:o i3 vedan hafva tillkännagifva de anmärkningsanledningar, hvilka det enligt 107 §:s ordalydelse beror på Riksens Stander att gifva den påföljd, de finna Rikets väl kräfva.
Af Constitutions-Vtskottets Memorial, N:o 3i. 31 af Doktor Morén-.
Emedan jag för en med vederbörligt tillstånd företagen hemresa, ej var tillstädes, hvarken i Utskottet, när Memorialet N:o i3 formades och expedierades eller uti Ståndet, när det discuterades, så begagnar jag tillfället, att i ämnet mig yttra.
Uti ett ej ringa antal af Utskottets anmärkningar har jag icke deltagit.