Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
D e t är själfklart, att d e n u n g a varelsen, s o m tager sina första steg i lifvet o c h v ä r l d e n, b r i n n e r a f l ä n g t a n efter att l ä r a känna lifvet o c h därför söker d e n n a k ä n n e d o m d ä r, h v a r e s t h o n t r o r s i g finna d e n, n ä m l i g e n i romanerna.
F r å n m å n g a h å l l ifras e m e l l e r t i d m y c k e t s t a r k t emot d e u n g a flickornas r o m a n l ä s n i n g.
H e l t v i s s t är d o c k d e t t a i f r a n d e m e r v ä l m e n t än visligt.
Goda r o m a n e r ä r o h e l t v i s s t e n m y c k e t p a s s a n d e l e k t y r f ö r u n g a flickor.
M e n själfva o r d e t » r o m a n » h a r fått e n m y c k e t d å l i g k l a n g m e d a n l e d n i n g a f d e t m y c k n a då- l i g a, s o m i n m ä n g t s i g i d e n n a g r e n a f litte- raturen.
P å d e n f r å g a n, h v a d e n u n g, b i l d a d flicka b ö r läsa, svarar j a g l u g n t: » A l l t, h v a d s o m är värdt att l ä s a s.
» D e t t a s ä g e r j a g s o m er- faren m o r, u n d e r hvars v å r d fyra u n g a kvin- nor utvecklats o c h sändts ut i världen.
J a g s t u d s a d e.
E t t s å d a n t s p r å k h a d e flickan a l d r i g f ö r r talat.
J a g g i c k i n till m i g själf och öfvervägde.
I min moderliga välmening hade j a g j u velat rädda hennes unga sinne till o c h m e d f r å n all v e t s k a p o m s å d a n t, s o m k u n d e förefalla ekivokt.
M e n så k o m h o n själf o c h talade ö d m j u k t m e n b e s t ä m d t o m » mänsklig rättighet »!
Utaf h v a d h o n sedan yttrade, förstod j a g, att h o n u t a n m i n v e t s k a p l ä s t å t s k i l l i g a b ö c - ker, s o m gifvit h e n n e upplysningar i vissa ämnen, hvilka j a g helst önskat ännu länge skulle vara f r ä m m a n d e för h e n n e.
J a g blef n a t u r l i g t v i s b å d e u p p b r a g t o c h s o r g s e n här- öfver.
Men j a g fann mig.
Jag skaffade m i g en utmärkt läkarebok, o c h jag l ä m n a d e m i n dotter d e n n a m e d b e f a l l n i n g, att h o n skulle l ä s a d e n, e m e d a n j a g a n s å g, att h o n n u s o m f u l l v u x e n ä g d e d e n mänskliga så väl rätten s o m plikten att k ä n n a n a t u r e n s v i s a a n o r d n i n g a r i allt, s o m rör människan.
Förvånad mottog hon boken, m e n återlämnade den redan följande d a g o c h såg åtskilligt förlägen ut.
Jag fann detta vara e n g o d kur, o c h j a g k a n m e d g o d t s a m v e t e r e k o m m e n d e r a d e n åt andra mödrar, som hafva nyfikna flickor.
J a g h a r s e d a n d e s s allt m e r förstått, att o v e t e n h e t o c h r e n h e t e j ä r o ett.
F ö r att k u n n a s k i l j a p å g o d t o c h o n d t, r ä t t o c h o r ä t t, är d e t n ö d v ä n d i g t att h a f v a litet t e o r i o m b å d a - dera.
Endast så bevarar m a n sig för dåligt inflytande.
E n g å n g s a t t e j a g e n r o m a n af l å g s e d l i g halt i m i n a u n g a döttrars händer o c h sade d e m m i n a tankar o m denna b o k s innehåll.
J a g f r å g a d e d e m tillika, o m d e h a d e l u s t a t t själfva ö f v e r t y g a sig o m h v a d s o m m e n a s m e d e n dålig b o k.
N a t u r l i g t v i s h a d e d e lust, m e n m y c k e t snart l ä m n a d e de den tillbaka.
T i l l m i n s t o r a g l ä d j e f a n n j a g, att d e h a d e f å t t n o g a f en s å d a n b o k, o c h att d e s e d a n a f s i g s j ä l f v a h a d e n o g t a k t att e j v ä l j a er- kändt dålig lektyr, äfven o m tillgång fanns till s å d a n.
U t o m g o d berättelselitteratur b ö r naturligt- vis sådan lektyr k o m m a i betraktande, s o m är ä g n a d att u t v i d g a flickans k u n s k a p e r o c h insikter, s å s o m h v a r j e h a n d a historiska, biogra- fiska, k o n s t - o c h l i t t e r a t u r h i s t o r i s k a v e r k s a m t poesi.
FRU K.
— M E D E L T I D S B I L D E R.
F Ö R IDUN A F A.
L. i.
ROS O C H LILJA.
B L E K A M Å N S T R Å L A R tränga in g e n o m bly- infattade fönsterrutor, leka bland dryckes- kannor o c h silfverfat o c h bilda slutligen en strålande gloria kring den stolta borgfruns hufvud.
Smärt o c h högrest står h o n i den djupa fönster- smygen, o c h ögonens d r ö m m a n d e uttryck antyder, att tanken, frigjord från tidens o c h rummets b o j o r, följer någon för hjärtat dyrbar på d e villande sti- garna i den stora, okända världen.
Det var i går han lämnade henne, den s k ö n a ynglingen m e d konungablicken och hjältesinnet, o c h m e d tårade ögon, m e n bäfvande af saligt h o p p har h o n uttalat välsignelsen öfver h o n o m, s o m är hen- nes stolthet o c h skall blifva hennes ålderdomströst, o c h på den höga, rena pannan har h o n tryckt en lång, en brinnande kyss.
Ja, m e d fröjd har h o n sändt h o n o m åstad till det heligaste land, öfver hvilket h i m m e l e n s sol lyst, för att kämpa den heligaste strid, s o m någonsin kämpats m e d mänskliga vapen, o c h likväl bäfvar i denna stund hennes själ; bleka dödskallar grina emot henne från alla vinklar o c h vrår i det half- mörka slottsgemaket, o c h faror, tusen gånger värre än d ö d e n s, te sig m e d h e m s k tydlighet för hennes inre s y n.
Så h ö r h o n dörren b a k o m sig ö p p n a s, o c h h o n frågar sig, o m m å n n e vinddraget k o m m i t porten att flyga upp.
M e n nej I Knappast förmår väl den starkaste stormil upplåta tunga portar af e k l Full af undran ser den ädla borgfrun i den öpp- nade dörren en kvinna, hvars drag h o n aldrig förr skådat.
K l ä d d i l u m p o r är hon, s o m m a r e n s heta vindar ha b r y n t hennes kinder, lastens stormar ha härjat hennes drag, o c h den hvita s n ö n har fallit tätt öfver hennes hjässa.
M e n i d e djupt insjunkna ö g o n e n brinner en eld, som ej ens vinterns köld kunnat släcka, o c h ett drag kring m u n n e n talar ännu h o p p e t s ljufliga språk o m sol o c h vår.
Snart upplåter den gamla kvinnan sin m u n o c h ' börjar tala.
R ö s t e n är ej gäll o c h sprucken, n e j, den genljuder af vapenbrak o c h sköldeklang.
» Stolts Elisif, » säger h o n, » jag vet, hvarför din kind är b l e k o c h ditt hjärta bedröfvadt, o c h jag bringar dig en gåfva, s o m skall låta dig följa ho- n o m, s o m varit ditt allt, sedan den g r y m m e fien- dens svärd beröfvade dig hans fader — följa h o n o m på lifvets allfarväg, s o m vore han dig ännu nära. » D e t syntes borgfrun, s o m o m gestalten vid dör- ren växte, under det d e n talade, o c h m e d en drott- nings hållning o c h åtbörder räckte den gamla stolts Elisif en liljelök o c h ett rosenskott.
Därpå fortsatte h o n: » Du skall sätta dessa i din trädgård; b l a n d b l o m m a n d e lindar o c h grönskande bokar skall d u sätta dem, o c h du skall få se telaingen frodas o c h skjuta skott, o c h ur den gråa l ö k e n skall du se e n späd liljestängel uppspira, o c h h i m m e l e n s herre skall låta dagens sol lysa öfver blomstren o c h fukta d e m m e d ariadagg o c h serlaregn.
Gif n o g a akt på tiden, då blomstren slå ut, ty när detta sker, ha din s o n s fötter för första gån- gen beträdt det heliga landets mark.
O c h sedan må du ofta betrakta liljan o c h rosen, ty de skola bära dig vittnesbörd o m, huru det går ditt hjärtas älskling i det främmande landet.
Vet, att så länge liljans blad bibehålla sin blän- dande hvita glans, så länge är din sons riddareära okränkt o c h hans s k ö l d utan fläck, m e n v e dig, o moder, o m du en dag finner den hvita blomkal- ken fläckad o c h dess blad skrynklade.
Dölj då an- siktet i dina händer o c h gråt — o m du kan det — fäll bittrare tårar, än någonsin förr, fäll s k a m m e n s o c h vanärans tår&amp;r öfver dina d r ö m m a r s hjälte.
M e n gif o c k - a k t på rosen, ty tilläfventyrs beha- gar det den allsmäktige att låta ett underverk ske m e d d e n; tilläfventyrs randas en dag, då d u får se den gjuta tårar af b l o d.
Då må du lyfta ditt huf- v u d h ö g t; då må du höja j u b e l r o p m o t skyn till härskarornas Gud o c h alla heligas Herre, ty då har han nådeligen tillstadt, att din s o n g e n o m den skö- naste d ö d kallats hädan från denna jämmerfulla värld.
Må h e l g o n e n välsigna digl Farväl! » Ej fullt har borgfrun fattat, h v a d den gamlas o r d inneburit, förrän denna är försvunnen.
Tyst o c h stilla, som h o n kommit, vände h o n åter till natten o c h mörkret därute.
M e n hennes gåfva höll stolts Elisif i sin hand, o c h h o n satte liljelöken o c h rosenskottet i sin trädgård.
Bland b l o m m a n d e lindar o c h g r ö n s k a n d e b o k a r satte h o n d e m, o c h h o n såg telningen frodas o c h skjuta skott o c h en späd liljestängel uppspira ur den gråa löken.
Och himmelens herre lät dagens sol lysa öfver blomst- ren och fuktade dem med ariadagg o c h serlaregn.
3 — Så k o m den dag, då liljans kalk ö p p n a d e s, o c h då solens strålar kysste den nyutspruckna rosens blad.
Och himmelen log, o c h fåglarne sjöngo, o c h stolts Elisif prisade H o n o m, s o m är världsalltets ska- pare o c h uppehållare.
Hvarje m o r g o n lustvandrade stolts Elisif i träd- gården, o c h h e n n e s kind smektes af vårens v i n d a r; hennes ö g o n fröjdades af blomstrens färgprakt, o c h m e d välbehag inandades h o n deras ljufva vällukter.
Bäfvande o c h d o c k full af glad tillförsikt, nalkades h o n sina hjärtebarn, ros o c h lilja, o c h när h o n såg liljans skimrande hvita glans o c h rosens friska pur- purfärg, fylldes hennes själ m e d tack o c h lof.
H o n sjönk ned framför den heliga jungfruns bild o c h nedlade för himladrottningens tron det tackoffer, s o m behagar henne m e s t: ett fromt modershjärtas jublande, trosvissa b ö n.
Ett månhvarf förgick, ja, det förgick två, då k o m det förfärliga.
När stolts Elisif en m o r g o n nalkades liljan, fin- ner h o n på dess blad en m ö r k fläck.
» Det är en- dast ett stoftgrand, hitfördt af s o m m a r e n s vind, » säger h o n leende f ö r sig själf, o c h m e d sin lätta andedräkt söker hon förjaga det.
— M e n fåfänga, ack, huru fåfänga äro icke hennes ansträngningar!
Från denna stund förlorar h i m m e l e n för henne sitt ljus o c h j o r d e n sin färgprakt; naturens röster förstummas, o c h sorlet från det rörliga människo- lifvet o m k r i n g henne når henne blott s o m en me- ningslös hviskning från en fjärran, okänd värld.
Dag o c h natt hetsas h o n af vilda feberdrömmar.
Dystra gestalter utan f o r m o c h färg, en förvirrad fantasis bleka barn orogifva henne beständigt, o c h skärande röster hviska i hennes öra o m en yngling, s o m säljer sin riddareära för guld o c h sina fäders tro för en kvinnas brännande kyssar.
Så k o m m a samvetskvalen.
Som eld bränna de på hennes hjässa; likt skarpa knifvar sönderskära de hennes hjärta.
H u r kan, hur vågar h o n tänka något sådant o m den, h o n närt vid sitt bröst, o m den, s o m på hennes makes knän fått d e första be- greppen o m riddareheder o c h riddaretrohet.
M e d uppbjudande af sina yttersta krafter drifver h o n tviflets d e m o n e r ifrån sig.
— M e n h o n blir så trött, så trött 1 Det är döden, som k o m m e r, h o n vet det, o c h m e d glädje igenkänner h o n hans lätta fotsteg.
Så förgår åter en tid.
Om det är månader eller år, det vet h o n ej, o c h hon vill icke heller veta det.
Allt har blifvit h e n n e likgiltigt.
Så förnimmer h o n en dag midt i det orediga sorlet omkring sig en röst, s o m h o n tror, att h o n skulle känna igen, äfven o m h o n vore bäddad djupt ned i den kalla j o r d e n, dit h o n så m y c k e t längtar.
H a n har k o m m i t; hennes hjärtas älskling har k o m m i t för att frälsa h e n n e s själ från tviflet o c h föra h e n n e ut ur dödsskuggans dal.
Se, dörren öppnas, o c h s o n e n träder öfver hem- mets tröskel.
H o n springer u p p för att skynda h o n o m till mötes.
Ögonen stråla m e d stjärnornas klara glans, o c h hjärtat slår högt af fröjd.
Därpå hejdar h o n sig hastigt; dragen hårdna o c h läpparna bitas krampaktigt samman.
Allt h o s henne är åter kallt o c h dödt, såsom det nyss af en mild höstsol begjutna landskapet blir det, när den kalla nordan- v i n d e n härjande gått däröfver.
Stolts Elisif kastar en enda blick på gestalten framför sig, o c h i det flämtande skenet från fack- lorna i väggen ser h o n, att hennes värsta aningar besannats.
H v i behöfvas ord, när den förvirrade blicken o c h de härjade dragen tala ett så förfärande tydligt språk.
— O c h likväl talar han: » Jag har syndat. » — Orden ljuda g e n o m salen likt klangen af en brusten båge, o c h g e n o m det ö p p n a fönstret tränger en dof klagan in.
Å r det m å n n e naturens suckan öfver en af jor- dens förlorade s ö n e r?
Då purpras stolts Elisifs bleka kinder, ö g o n e n lysa m e d onaturlig glans, o c h läpparna uttala ord, för h e m s k a att återgifva.
— M o d e r n förbannar sitt eget kött o c h blod.
M e n s o n e n rätar på sig; ser sin m o d e r rakt in i ö g o n e n, löser harnesket o c h blottar ett gapande sår vid hjärtat.
Därpå ser han ut g e n o m fönstret.
Omedvetet följer m o d e r n s blick hans.
D e n stannar på rosen, hans ros.
» Jag har ångrat, » säger han m e d slocknande stämma.
Ögat förlorar sin glans, o c h han sjunker till golf- vet.
H a n s själ har lämnat det jordiska höljet.
Då sker undret.
Från rosens blad faller en enda, tung bloddroppe.
Stolts Elisifs drag vekna, o c h ett saligt leende går öfver hennes läppar.
H o n böjer sig ned öfver sonen, stryker det fuktiga håret ur ansiktet, kysser den bleka pannan, o c h hennes läppar hviska: » Det är förson adt! » » Försonadt! » upprepa berg o c h dalar, skog o c h sjö.
» THE D EN COLLEGE U N G A e n g e l s k a k v i n n a n i v å r tid.
k a n i sanning den nya hel unga för b e n n e o c h s o m revolution i hennes kvinnan för 40 år till- sedan bleka kinder o c h a n e m i s k fysik o c h hälft utvecklad en en Den med m e d glädje o c h stolthet hälsa sera, s o m u p p g å t t åstadkommit varo.
GIRL ».
helt sund intelligens ny har blifvit omdanad sund till varelse med en själ i en sak har haft m å n g a okända pio- kropp.
Kvinnans nierer, af hvilka d o c k d e flesta i den o j ä m n a striden dukade under m o t o k u n n i g h e t o c h för- dom.
Florence Nightingale var i England, banade Ar som med d e n första metod och.
kvinna kunskaper sig en oberoende väg.
1 8 4 5 ö p p n a d e professor Maurice klasser för kvinnor han var, o c h m e d tillhjälp af Charles K i n g s l e y och andra uti K i n g ' s College, hvars framstående män rektor grundade han Q u e e n s College, hvilket fick k u n g l i g t bref 1 8 4 8.
Bedford voro College föijde de första strax därpå.
ning meddelades kvinnan.
nu stora framsteg, Hennes sak gjorde e j g j o r t n å g o t att skaper o c h själfständighet 1867 kommo land flera bistå sina för sträfvande kun- systrar.
k v i n n o r från n o r r a E n g - öfverens o m föreläsningsknrser versitetslärare.
den Dessa m e n till 1 8 5 6 h a d e u n i v e r - siteten Ar — läroverk, där högre undervis- Professor James f ö r s t a f ö r e l ä s n i n g e n åt ett m e d uni- Stuart gaf auditorium af 6 7 0 k v i n n o r, hvilka m e d entusiasm, nit, allvar och tacksamhet de haft att omfattade N u var isen bruten, fast tillfälle krafter.
men ännu hade de ej lokal.
Den af det första pröfva sina andliga första början till ett College gjordes miss E m i l y Davies v i d Girton, beläget m i d t emellan London o c h C a m b r i d g e o c h dit f e s s o r e r l ä t t k u n d e k o m m a från b å d a Ar pro- städerna.
1 8 7 2 ö p p n a d e s Girton Hall, s o m den n u står, o c h N e w n h a m, o c k s å i o m e d e l b a r n ä r h e t af Cambridge, öppnades 1875.
O r d e t » G i r t o n girl » har n u blifvit ett » h o u s e - hold word ».
Okunnighetens och fördomens bålverk hafva m e d stor skicklighet o c h energi nedrifvits af rörelsens ledare.
betraktas nu i ett nytt Kvinnofrågan ljus.
Dock tyvärr ä n n u föräldrar, släktingar hvilka anse att det vara finnas och vänner, beröfva en flicka h e n n e s k v i n n l i g h e t att s ä n d a h e n n e till C o l l e g e.
» The College girl » strängaste kritik ning.
har varit utsatt för den o c h framhållen s å s o m en var- H e n n e s toalett n e s sätt förklarats har klandrats o c h hen- vara emanciperadt o c h obe- lefvadt.
Hurudan » College med mor girl » hjärnan nedlåta sig månne hon blir?
servera en k o p p t e?
Kan Kan en hon full af m a t e m a t i k o c h k l a s s i k e r n a att fullfölja och prosaiska plikter?
en matmoders Hvar enkla är h e n n e s b e h a g, kvinnlighet och ö m h e t?
Sådana frågor fördomsfulla D e n bästa ett höjas ännu kur f ö r o k u n n i g h e t e n s f ö r d o m är b e s ö k v i d ett Låt oss taga träde.
därstädes och glädtighet.
Byggnaden våningar är ålderns En o c h park sträckta hockey Stilen före- hemtrefnad alla de öfriga förtjusande omgifva » lawns », tvänne är h ö g s t o r e g e l b u n d e n m e d talrika t o m o c h liksom England.
d e s s p r ä g e l af är l å n g o c h l å g, e n d a s t hög.
pittoresk slottslik gård College.
Girton, s o m har D e t, s o m först m å s t e frappera e n främ- ling och af ä n g s l i g a o c h själar.
där och huset välskött i träd- såväl s o m vid- lawn-tennis, o c h golf ifrigt bedrifvas.
utsprång, » Colleges » cricket, O m det yttre
IDUN — 1899. gör på den besökande ett 4 — hvilket dessutom icke anses c o m - behag- ligt intryck, så g ö r d e t inre d e t i me ännu grad.
flickorna högre Hvarje tvänne studerande små rum, der disponerar mer af dock händer förlofva skoltiden, och Studiekursen innehafvarinnan gifta 3 år.
vid T h e C o l l e g e b e s t å r åt h v a r j e deladt i trenne terminer.
matta, m i n e n börjar divansbord, länstol, af stolar, några klädskåp så att med konstsaker knacks » böra tillfredsställa skrifbord, och dessa äfven och 9 veckor.
tillägg vestibul och lerade ratoriet korridorer äro Girton af möb- DET INRE och betungas ätt mest Eleven dantag historia, moderna emottages vid med få 1 8 års å l d e r.
emedan hon för göranden och mel- sina anses vara ansvarig låtanden.
D i s k u s s i o n s m ö t e n ä g a ofta m e d tillbörlig högtidlighet rum.
hon dekoreras med vänner och byster och växter, flaggor.
Salen blommor, En gång året i n b j u d e s N e w n h a m s » D e b a t i n g ofta Society », af eleverna.
o c h baler otvungna soa- gar gifvas.
och skarpa Den, diskussionsämnen.
som haft nöjet politiska ledarinnorna doktorer och bam nyli- skärmytslin- Eeligion o c h politik äro f ö r b j u d n a hjärt- Newnhams då äga rum.
jurister höra i från o c h Girton, förvånas fullkomlig o c h k o n c i s a framställningssätt, för sina elever.
» Jag uppställer inga regler, » sade man hon, redelsekurs att e j fresta bryta dem. » sonliga inflytande väsen vän ersatte från beläget l i g frihet, hafva En A b e r y s t w y t h, ett College i Wales, rum, åtnjuta trefligt och särskilda mensamt vid hafvet härligt styft boningshus, arbete.
Här bo elever.
De m e n deltaga ge- Här professorer, hvilka utom lektionerna diskussioner o c h debatter, V i b o i förtjusande kvinnliga i undervisningen.
artade de bo också 15 leda våra s o m spela en myc- uppfordras i b l a n d att tala beredt under 5 minuter öfver Professorerna deltaga i teaterföreställningarna, och Vi äro d e i c k e för g o d a att hafva ingen tid ' to flirt ' angifvet oför- ämne.
också klubbar, flere olik- bibelklasser d e n senare en och myc- inrättning.
Flickorna kår ket viktig roll.
Deltagarne ket viktig där undergått.
har en brandkår, o c h gladt hemlif, fullkom- 45 MED » RUTHS O ».
ung skrifver: är s k ö n t.
men vi hafva manliga KUNG-OSCARS-FJORD mer o c h klara v e t, h v i l k e n förträfflig f ö r b e - Girton o c h kärleksfulla reglerna.
» ' College life ' 150 de tank- H e n n e s per- vältalighet Newn- ej öfver mor deras äro i n d e l a d e i t r e n n e kårer, h v a r j e m e d en kapten o c h tvänne löjtnanter.
finnes dessutom mando öfver Hvarje dansa m e d oss.
parne med herrarne, » torr de London, g e n aflidna föreståndarinna, var e n » för om och chokoladbjud- Clough, lösa att un- H o n på- l ä g g e s i c k e n å g o t t r y c k eller t v å n g, elever.
Miss etik, m u s i k, teori, p e d a g o g i k o c h » A N T A R C T I C S S U N D », SOM F Ö R B I N D E R FRANS-JOSEFS- O. KUNG-OSCARS-FJORDARNE.
SPITZE.
l i g a förhållande råder m e l l a n lärare och omfattar: naturveten- gymnastik.
FRANS-JOSEFS-FJORD.
T e dric- dramatiska konserter kursen matematik, o c h har inbjuda Te- gifvas Det I H o n i n t a r fru- rum, Aftonsamkväm, réer, M E D PETERMAN FOR A N K A R dag 8,15, l u n c h s e r v e r a s k e r h o n i sitt ningar » ANTARCTIC » frihet sin l a n 1 2 — 3, m i d d a g kl. 6. bekanta.
5 En » College använder tillåtas m å n a d e r m o t särskild vanliga språk, A F FR ANS-JOSEFS-FJORD som hon behagar.
rättighet augusti ej m e d m å n g a skol- Hon kost kl. och skaper, girl » i E n g l a n d åtnjuter stor regler.
studera för stipendier, stanna i the College under juli religion, föreståndarin- lärare o c h 1 0 7 elever.
i januari och Elever, som ön- att Den åt h v i l - och vice föreståndarinnan, i afgift.
bebos börjar o c h vin- ska Labo- skulle göra heder ken klinik s o m nan sällskapsrum, m e d solid komfort.
börjar varar 8 veckor.
d e n m e s t pre- bibliotek, Påskterminen terterminen rum tentiösa.
Matsal, Höstter- i oktober o c h varar april o c h v a r a r 8 v e c k o r » knick- trefliga varar å r e t är in- elev tvänne att un- d e sig, Girton Det akademiska själf.
gardiner, det, sig h e m l i g t eller d o k t o r s e x a m e n.
» eller m i n d r e e l e g a n t o c h artistiskt faut, s e d a n b å d a parterna aflagt student- s o f r u m o c h stu- d i e r u m eller s a l o n g, h v i l k a ä r o d e - korerade il alla vecka fram, en 3 hufvudkapten En Där kom- kårerna.
dragas sprutorna o c h hela kåren exercis ».
med gång och pum- e x e r c e r a s i s. om året hafva k. de
Från det Stockholm, som k o m m e r, bringa vi i dag o c k en bild.
Det är en exteriör — j ä m t e en liten interiör — af den n y b y g g d a Södermalms saluhall, s o m öppnas den 1 närstundande oktober.
Salu- hallen, belägen Hornsgatan n:r 54, är uppförd efter ritningar af arkitekterna Ullrich o c h Hallquisth och utgör m e d sin verkningsfulla o c h ståtliga fasad en verklig prydnad för sin plats, liksom den för hela sin stadsdel betecknar ett afsevärdt steg framåt m o t m o d e r n storstadsutveckling.
T) E T U R G A M L A F Ä S T E T A K E R S H U S invid Kri- - stiania skall restaureras, ty det tillhör den rad af åldriga riddarborgar, hvilkas remnor efter genom- gångna strider äro lika många runor i häfderna, o c h hvilkas murar nationerna därför sätta sin heder i att vidmakthålla.
Norges öden under sex århundraden äro till stor del förknippade med det grånade Akershus.
Det var där, s o m norske konungen H a k o n ga£ lysande fester för de svenska hertigarne Erik o c h Valdemar o c h lofvade den förstnämnde sin späda dotter I n g e b o r g till gemål.
M e n då k o n u n g e n bröt detta sitt löfte till förmån för den svenska k o n u n g Birgers son, Magnus, belägrade hertig Erik Akers- hus, s o m han emellertid ej lyckades intaga.
Sedan dess utstod det starka fästet under seklernas lopp en mängd belägringar o c h intogs en gång af den mäktige K n u t Alfsson af Tre Rosor, men måste åter gifva sig, då denne blef m ö r d a d 1502.
L / DET STOCKHOLM » våt exercis ».
SOM G Å R: H Ö R N E T O m sommaren öfva d e s i g att k l ä t t r a ned.
g e n o m f ö n s t r e n m e d e l s r e p.
kårens huru chef i de på vända London har såsom Brand- undervisat det mest praktiska repet AF P Ä R L S T I C K A R G R Ä N D dem, sätt skela an- räddningsapparat.
När G i r t o n s b r a n d k å r c h e f slår a l l a r m, m å s t e hvarje elev v i d vite af 1 shilling rasa pr Girton år för Holloway beviljar sådana 3 år.
Terminsafgiften College, s o m stiftades e n o r m t rike billig uppfostran latset har är £ 35. i filantropiskt m r H o l l o w a y för att användts bereda österländska fabulösa summor.
m å s t e t i l l ä g g a o m G i r t o n, att för d e m, hvilka ej disponera erforderliga £ 35 pr termin, the till l å n p å aktiga villkor.
FRÅN A tillfälle RACHEL ANTARCTICS NTARCTIC » marens ostkust, har be- fördel- JOHNSON.
FÄRD.