Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Svartling från Östergöthlands län, som jemte det han tillkännagifva sin öfvertygelse vara, att en annan organisation af Landtmäteriet i riket, än den nu varande, vore af behofvet högeligen påkallad, förklarat sig anse, till åstadkommande af ändamålsenliga förändringar i berörde afseende, lämpliga de förslag til! dels ny organisation af Förste Landtmätare-tjensterne och dels förändring af nu gällande sätt att utse Landtmätare till förrättningars verkställande, som innefattades uti en motionen bifogad, af Ofverdirektören vid Landtmäteriet den 17 September sistlidne år afgifven underdånig framställning, hvilken blifvit till Kongl, Maj:ts Nådiga pröfning öfverlemnad; och har motionären med förmälan, att han ansåg ovisst huruvida Rikets Ständer finge emottaga nådig proposition i ämnet, och derföre upptog de framställda förslagen såsom sina egna, yrkat, att samma förslag mätte varda underkastade Rikets Ständers pröfning och af Rikets Ständer godkännas, men att, i händelse förslagen icke kunde i deras nuvarande skick eller med lämpliga förändringar af Rikets Ständer antagas, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att en annan organisation af Landtmäteriet, än den nuvarande, kunde vidtagas och dervid, så vidt möjligt vore, afseende fästas å förenämnde förslag, samt att Kongl. Majit täcktes nådig proposition i ämnet till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta.
Brot. 1850 # 1851. 7 Saini. 2 Afd. 5 Häfl, 1 2 Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.-Ulsk. Betänkande, N:o 16.
Ofver det sistnämnda af de utaf motionären åberopade förslag, hvilket angår inskränkning i jordägares rätt att lill Landtmäteri-förrättnings verkställande utse Landtmätare, hafva Utskotten redan afgifvit utlåtande uti ofvanberörde Betänkande N:o 15, deruti nämnde förslag finnes upptaget bland de emot 2 kap. i Skiftes-stadgan framställda anmärkningar; hvarföre redogörelse för dess innehåll icke lärer här erfordras.
I fråga om det förra förslaget, eller angående ny organisation af Förste Landtmälarefjensterne, är Ofverdirektörens af motionären åberopade framställning hufvudsakligen af följande innehåll: ”1 Kongl. Landtmäteri-Instruktionen den 4 Maj 1827 vore Förste Landtmätarnes tjensteåligganden sålunda bestämda, att de skola vara Provins-Landtmäteri-kontorens föreståndare, •emottaga och qvittera Landtmätarnes koncept-kartor och handlingar, hafva noga tillsyn deröfver, att nämnde kartor och handlingar inom föreskrifven tid aflemnas, granska Landtmätarnes berättelser om hvad de i tjensten uträttat och anmärkningar dervid göra samt, hvad medhjelpare och elever angår, hafva noga uppsigt huru de sina skyldigheter uppfylla, men, beträffande öfrige Landtmätarne, endast hos Ofverdirektören anmäla de tjenste-förseelser, som af dem kunna begås och till Förste Landtmätarnes kännedom komma.
För öfrigt vore dessa sistnämnde berättigade att sysselsätta sig med Landtmäteri-förrättningar af alla slag och hade, i afseende å redogörelsen derför, enahanda skyldigheter, som öfrige Landtmätarne.
Emot lämpligheten af denna organisation hade Ofverdirektören anmärkt, ”att Förste Landtmätaren knappt kunde utöfva den honom åliggande noggranna uppsigt öfver medhjelpare och elever, emedan, då de sakna rättighet till sjelfständig verksamhet, han ej af några utaf dem handlagda arbeten kan inhemta, i hvad mån de voro flitige och skicklige; att denna uppsigt dessutom vore mindre nödig, emedan medhjelpare och elever sysselsättas under deras principalers ansvar, och de således i dessa hade de närmaste och naturligaste kontrollanter; att en noggrann tillsyn öfver dem, som hafva rätt till sjelfständig verksamhet, eller de på eget ansvar arbetande Landtmätarne, vore af mycken vigt och således borde åligga Förste Landtmätaren, i stället att han nu blott ägde angifva sådana tjensteförseelser, som möjligen till hans kännedom komme; att Förste Landtmätaren nu vöre sin egen kontrollant, i fråga om de af honom författade kartors och handlingars aflemnande samt arbets-berättelsers afgifvande och granskning; att han således vore i tillfälle att obehörigen förminska sin redovisningsskyldighet; att, om han detta gjorde, han jemväl Lag- samt Allm.
Betänkande, N:o 16. 3 mäste blunda, när Landlmätarne handlade på samma sätt, emedan han eljest, eller om han begagnade sin angifvare-rätt i fråga om Landtmätarnes tjensteförseelscr, blottställde 8ig för anmärkningar från deras sida; att således något sjelfständigt eller lagligt förhållande af förman och underlydande emellan Förste Landtmätaren och öfrige Landtmätarne icke funnes, och att följaktligen Öfverdirektören, utan biträde af sjelfständige Under-chefer, ensam skulle upprätthålla disciplinen inom den öfver hela det vidsträckta riket spridda, till ett antal af flere hundra uppgående, Landtmäteri-personalen samt tillse, att denna fullgjorde sin redovisningsskyldighet, hvaruppå en riktig och ändamålsenlig utöfning af Landtmäteriet samt jordegares framtida säkerhet så mycket berodde.” ' ♦
Vid öfvervägande af dessa anmärkningar har Öfverdirektören trott det blifva tydligt, att nuvarande organisation vore bristfällig, samt att Öfverdirektören behöfde en opartisk Under-chef i hvart län, om han skulle kunna utöfva den honom åliggande allmänna uppsigt, huru de vid Landtmäteriet anställde tjenstemän uppfyllde sina skyldigheter.
Sådana Under-chefer vore äfven beböflige såsom biträden åt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Domstolarne, — i förra afseende! på det att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande måtte hafva tillgång till understöd och råd af en föredragande, som egde förmåga att säkert bedömma, om klagan öfver förment obehörigt dröjsmål med förrättnings handläggning vöre befogad och örn Landtmätare borde anförtros flera förrättningar, än dem han redan hade; och i sednare hänseendet, på det att domare måtte kunna påräkna en och samme Landtmätare till hjelp vid Häradssynerätter samt vid Egodelningsrätter, hvarigenom enhet och lika åsigter vid göromålens handläggning i viss mån kunde vinnas och de olägenheter fullkomligt försvinna, som vore en följd af nuvarande sätt att förse Domstolarne med Landtmäteribiträde; och hade Öfverdirektören ansett Förste Landtmätarne lämpligast kunna till berörde Under-chefsplatser förordnas, men att, då de icke kunde anses opartishe, så länge de egde att med enskilda förrättningar sig befatta, detta hinder borde undanrödjas.'
På grund af dessa med flera anförda skäl hade Öfverdirektören framställt följande förslag till ordnande af Förste Landtmätarens tjensteåligganden, nemligen : ”lro.
Att Förste Landtmätaren skall vara Provins-Landtmäteri-kontorets föreståndare* på sätt hittills varit stadgadt, och derutöfver förman för Landtmätarne i länet, så vidt fråga är om desses redovisningsskyldighet; 2:o.
Att han äfven skall under Konungens Befallningshafvande vara föredragande af alla de mål och ärenden i Landtmäteri,väg* som af Konungens Befallningshafvandes beslut 4 Lag- samt Albin.
Betänkande, N:o 16. bero, eller hvaröfver utlåtande honom affordras, såsom förordnandens meddelande, åtgärder till Ländtmäteri-förrättningars skyndsamma handläggning, förslagers uppgörande till understöd af allmänna medel för verkställda utflyttningar, befordrings-ärenden, m. m, 3:0.
Att han vidare skall biträda alla Domare och andre Embetsman i de fall då de af Landtmätares råd och hjelp hafva behof; och 4:o.
Att han slutligen skall afhållas från alla andra Landtmäteri-förrättningar, än sådane ekonomiska göromål, som endast angå sökanden, ej kunna blifva föremål för tvist och ej erfordra renovation.” Widare hade Ofverdirektören anmäi k t, att de Förste Landtmätarne nu på stat anvisade löner, hvilka blifvit bestämda med afseende å den Förste Landtmätarne tillerkända rältighet att med landtmäteriförrättningar åt enskilde sig sysselsätta, då berörde rättighet dem betages, blifva otillräckliga, och föreslagit att lönerne, hvilka för närvarande vore mvcket olika, så att i Westmanlands län lönen beräk|nades till minst 1,333 Rdr 16 sk., då den deremot utgjorde i Jemtlands och Norrbottens län endast 384 Rdr 34 sk. 8 r:st i hvartdera länet, måtte bestämmas till 1,500 Rdr banko för hvarje Förste Landtmätare, eller för 24 dylika tjenstemän tillsammans 36,000 Rdr; och hade Ofverdirektören derjemte dels förmält, att, enligt af honom uppgjord beräkning, Förste Landtmätarnes nu på stat
Uppförde löner uppginge till 15,073 Rdr 42 sk. 8 r:st samt nu bestådda arfvoden till styresmännen vid storskiftes- och afvittringsverken samt till Landskontoren i Hernösand och Piteå för deras besvär med afvittringen till 5,003 r:dr 16 sk, och att statens ökade årliga htgift för lönernas förhöjande till det af Ofverdirektören föreslagna belopp således komma att uppgå till 15,922 r:dr 37 sk. 4 r:st; dels ock förklarat sig anse lämpligt, att då någon borde finnas, som hade till tjenstpligt alt träda i Förste Landtmätarens ställe, när denne vore af sjukdom eller annat tillfälligt förfall hindrad, Andre Landtmätarne borde på stat bibehållas, helst de jemväl behöfdes till utförande af sådana förrättningar för kronans räkning, hvilka tillika anginge enskilde personer och derföre icke kunde åt Förste Landtmätarne uppdragas; i sammanhang hvarmed Ofverdirektören föreslagit, att Andre Landtmätarnes löner måtte bestämmas till 333 r:dr 16 sk. banko för hvardera, hvilket komme att erfordra ett med endast 330 r:dr förhöjdt årligt anslag.
Slutligen hade Ofverdirektören, efter tillkännagifvande, att han ansåg de hufvudsakliga förslag till ändringar i Kongl. Landtmäteri-Instruktionen samt Skiftes- och Afvittringsstadgärne, som erfordrades i följd af den föreslagna nya organisationen icke behöfva fram - Lag- samt Allm.
Hese urs- och Ekon.-Ulsk.
Betänkande, N:o 16. 5 ställas förr, än frågan orri löneförhöjningen, hvilken blefve på Rikets Ständers beslut beroende, blifvit afgjord, dels med afseende å ofvan omförmälde förslag, att Förste Landtmätarne skulle blifva förmän för öfrige Landtmätare i länen och föredragande i Landtmäteriärender hos Konungens Befallningshafvande, dels ock i anledning af den föreslagna inskränkningen i jordegare* rätt att till Landlmäteri-förrättnings verkställande utse Landtmätare, föioslagit, att Kongl.
Landtiriäteri-Instruktionens 19 § 4 morn., jemfördt med Kongl. Brefvet till Öfverdiröktören vid Landtmäteriet den 23 Januari 1830 måtte erhålla följande förändrade lydelse: ‘■'■Dels på det att kongl.
Befallningshafvande må ibland de i länet arbetande Landtmätare kunna någorlunda jemnl och efter tur fördela förekommande Landtmäteri-göromål och dels till vinnande af säker kontroll derå, att i den dagbok, hvarje Landtmätare hålla bör, de under året af honom handlagda förrättningar må blifva upptagna, äfvensom på det att vederbörande må komma i tillfälle att koncepter och renovationer af kartor och handlingar infordra, skola i Landlmäter i-kontor et tvänne förteckningar, en hvad angår laga skiften och en beträffande andra Landtmäleriförrä Ilning ar, hållas öfver alla förordnanden, remisser och ordres, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande till hvar och en af förrbemälde
Landtmätare i tjensten under året utfärdar: och bör af dessa förteckningar hvilka skola innefatta uppgifter, om sökandens namn, förrättningens beskaffenhet samt stället, socknen och häradet, der den kommer alt försiggå, tvänne exemplar vid årets slut utskrifvas och sednast inom Januari månads utgång påföljande året öfversändas. det ena till General-Landtmäteri-kontoret och det till andra Landtmäteri-kontoret i länet." af Riksdagsfullmäktigeri Anders Gustafsson från Östergöthlands län, som, jemte det han, på sätt Utskottens under N:o 15 afgifna Betänkande utvisar, vid 2 kap. 1 och 3 §§ Skiftesstadgan anmärkt, att den ofta öfverklagade tidsutdrägten vid skiftesförrättningar mången gång härrörde deraf att åt en Landtmätare uppdrogos flere dylika förrättningar, än han inom behörig tid hunne afsluta, och yrkat att, till förekommande af dylik tidsutdrägt, Landtmätare icke må tillåtas på en gång örn händer hafva mer än tre skiftesförrättningar, tillika lör beredande af nödig kontroll derutinnan föreslagit: a) att Förste Landtmätaren inom länet bör öfver ansökning om förordnande för Landtmätare till skifte elier annan Landtmäteriförrättning höras, och arimäla, örn den, som tii! 6 Lag- samt Allm.
Belänkande, N:o 16. förrättningens verkställande blifvit föreslagen, förut bar om bänder så många förrättningar, att någon ny icke må honom uppdragas; b) att Landtmätare skall, sedan han utsatt dag till förrättnings företagande, vid ansvar skyndsamligen derom göra anmälan bos Förste Landtmätaren, samt, derest tian icke inom årets lopp afslutar påbörjad förrättning, inom fjorton dagar efter förrättningens uppskjutand' s vid enahanda ansvar, hos Förste Landtmätaren uppskofvet, med anledningen dertill, uppgifva \ c) att, om förrättningsman uraktlåter hvad honom sålunda åligger, eller befmnes hafva förrättning utan laga skäl uppskjutit, det skall, vid embets-ansvar, åligga Förste Landtmätaren att ofördröjligen låta anställa åtal mot den försumlige; d) att med biträde åt Egodelnings-rätt i och för pröfning af Landtmäteri-förrättningar Förste Landtmätaren inom hvarje län ovillkorligen, och ingen annan Landtmätare skall tillhandagå; och att då laga skiftesförrättning pröfvas, det skall åligga Förste Landtmätaren att för Egodelnings-rätten tillkännagifva om anledning till fel uti mätning, karta eller uträkning förefinnes samt att föröfrigt
Egodelnings-rätten med nödigt eller aflordradt biträde tillhandagå, och i de ämnen, hvaröfver utlåtande påfordras, sådant afgifva, allt under embetsansvar; e) att på det Förste Landtmätaren både må kunna stå i det oberoende till öfrige Landtmätarne inom länet, som för en kontrollant erfordras, samt egna behörig tid åt de göromål honom sålunda komma att åligga, Förste Landtmätaren icke får åtaga sig eller förordnas att laga skifte, eller annan Landtmäteriförrättnirg, än sådan, som i föregående punkt omnämnes, förrätta; f) att då de åt Förste
Landtmätarne nu anslagne löner äro otillräcklige för deras lefnadsbehof, hvartill kostnaden förut varit beräknad att fyllas genom sådane lörljenster, som, i följd af hvad sålunda blifvit föreslaget, dem betagas, och ersättning derför ej kan beräknas utgå genom den godtgörelse, de skulle erhålla i och för sina biträden vid Egodelningsrätten, enär denna godtgörelse enligt arfvodes-taxan icke lemnar någon behållning utöfver resekostnaden, förökad lön till behöfligt belopp, måtte åt För-te Landtmätarne inom riket varda anslagen.
Dessa motioner hafva Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomie-Utskotten gemensamt i öfvervägande tagit och gå nu att öfver desamma utlåtande afgifva.
Hvad först angår ej mindre Öfverdirektörens vid Landtmäteriet af A. W. Svartling åberopade framställning, att Öfverdirektören lör att kunna utöfva den honom åliggande ali - Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.-Vtslt.
Betänkande, i\:o 16. 7 mämia uppsigt öfver de vid Landtmäteriet anställde tjenstemän och tillse att de uppfylla sina skyldigheter, i synnerhet hvad angår deras redovisningsskyldighet för de dem anförtrodde förrättningar, behöfde biträde al en opartisk Under-chef i hvarje län, och att det förmanskap för de i länen tjänstgörande Landtmätare, sorn sådan Urider-chefs befattning tillhörde, lämpligen skulle kunna förenas med Förste Landtrnätarnes nuvarande tjensteåligganden, om Förste Landtmätarne försattes i så sjelfständig och oberoende ställning, att ett lagligt förhållande af förman och underlydande kunde emellan dem och öfrige Landtmätarne uppkomna, Snafven Anders Gustafssons förslag om skyldighet för Landtmätare att hos Förste Landtmätaren anmäla förrättningars företagande och uppskjutande så anse Utskotten sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å de stadganden, som innefattas i 15 § 1 och 3 morn., 19 § 1 och 4 mom. och 47 § af Landtmäteri-Instruktionen, hvilka stadganden hufvudsakligen innehålla: att de i hvarje län tjenstgörande Landtmätare stå under Konungens Befallningshafvandes lydnad och icke ega företaga någon Landtmäteri-förrättning utan att dertill vara af Konungens Befallningshafvande förordnade; att hvarje Landtmätare är skyldig att öfver de honom anförtrodda förrättningar och deras fortgång hålla ordentlig dagbok, som till General-Landtmäteri-kontoret insändes, och att till kontrollerande af dessa dagböckers riktighet å Lanskansliet föres förteckning öfver de af Konungens Befallningshafvande för Landtmätarne utfärdade förordnanden och remisser, hvilken förteckning likaledes till GeneralLandtmäteri-kontoret insändes; att Förste Landtmätaren, till hvilken Landtmätarne skola aflemna koncept-kartor och handlingar för att i Provins-Landtmäteri-kontoret förvaras, skall icke allenast hos OfverdirektÖren anmäla, om någon Landtmätare sin skyldighet derutinnan försummar, utan ock till General-Landtmäteri-kontoret årligen ingifva förteckning på de renovationer, hvarje Landtmätare åligger dit insända, samt att Förste Landtmätaren derförutan skall hos OfverdirektÖren angifva de tjensteförseelser af i länet tjenstgörande Landtmätare, som till Förste Landtmätarens kännedom komma.
Enär OfverdirektÖren således är i tillfälle att, genom granskning af Landtrnätarnes egna dagböcker, och dessas jemförande med de förteckningar öfver af Konungens Befallningshafvande meddelade förordnanden, som i Landskanslien föras, följa och kontrollera Landtrnätarnes verksamhet, och OfverdirektÖren, i afseende å inseendet öfver redovisningsskyldighetens fullgörande är biträdd af Förste Landtmätarne, hvilka, då det åligger dem vid ansvar såsom för tjenstefel att sin pligt i berörde afseenden uppfylla, icke derutinnan lära behöfva vidsträcktare förmanskap öfver öfrige Landtmätare, samt dessutom, enligt Landtmäteri-Inslruktionens 22 §, Konungens Befall - 8 Lag- samt Allm.
Betänkande7 N:o 16. niugshafvande skall utöfva en allmän uppsigt öfver Landtmäteriel i länen samt tillse, att Landtmäfarne sina skyldigheter noggrant uppfylla och förrättningar i vederbörlig tid företaga och fullborda, kunna Utskotten icke finna det vara af beljofvet påkaliadt, att åt Förste Landtmätarne uppdrages sådan Chefsbefattning, som uti ofvanberörde framställningar afses.
Beträffande vidare dels det i samma framställning gjorda förslag om Förste Landtmätarnes förordnande att hos Konungens Befallningshafvande vara föredragande i landtinäteriärenden, dels ock den derjemte föreslagna ändring i 4 mom. af 19 § i Landtmäteri-Instruktionen, att förteckningar öfver förordnanden till landtmäteriförrättningar skulle föras i Provins-Landtmäteri-kontoren i stället för i Landskanslien; så enär berörde förslag ega hufvudsakligt sammanhang med det af Ofverdirektören jemväl afgifna förslag om förordnandens till landtmäteriförrättningar utdelande i tur emellan landtmätarne i länen, hvilket sistnämnde blifvit af Utskotten uti Betänkandet N:o 15 afstyrkt, anse Utskotten desamma i följd deraf böra gemensamt dermed förfalla; dock kunna Utskotten, hvad serskildt angår den i förstnämnde afseende åsyftade förändring, eller frågan om Förste Landtmätarnes förordnande att hos Konungens Befallningshafvande vara föredragande i landtmäteriärenden, icke underlåta att framställa den anmärkning, att förslaget derutinnan synes Utskotten desto mindre lämpligt, som, utom det att i de län der icke afvittring pågår, landtmäteriärenden utgöra en så ringa del af de till Konungens Befallningshafvandes handläggning hörande göromål, att den minskning i arbete, som
Landssekreterarnes befriande från deras befattning med dylika ärenden skulle för dem medföra, vore af föga betydenhet, det måste tagas i betraktande, att till bedömmande af de frågor angående landtmäteriet, som hos Konungens Befallningshafvande förekomma, icke erfordras egentlig insigt uti de till landtmäteriyrket hörande ämnen, utan fast heldre fullständig kännedom nm gällande författningar angående landtmäteriet samt förmåga att desamma tillämpa, hvilken kännedom och förmåga snarare torde vara att förvänta hos de vid tillämpning af lag och författningar vane Landssekreterarne än hos Förste Landtmätarne, hvilka i allmänhet icke varit i tiilfälle att nödig erfarenhet i dessa ämnen inhemta.
Uti nyssnämnde Betänkande hafva Utskotten jemväl afstyrkt det af Anders Guslafsson gjorda förslag om stadgande, att landtmätare icke må på samma gang om händer hafva flere än tre skiftesförrättningar, och att innan förordnande till dylik förrättning meddelas, de, hvilkas rätt är deraf beroende, skola ega att öfver den föreslagne förrättnings mannens - Lag- sami Allm.
Betänkande, A:o 16. 9 mannens lämplighet sig yttra; i följd hvaraf och enär bemälde motionär, i hufvudsaklig! sammanhang med nämnde förslag och under förutsättning om dess antagande, framställt sitt här ofvan upptagna yrkande, att Förste
Landtmätarne borde öfver ansökningar om förordnanden till skiften eller andre iandtmäteriförrättoingar höras och anmäla, om till förrätt— ningsman föreslagen landtmätare förut har om liander så många förrättningar, att någon ytterligare icke må honom uppdragas, Utskotten anse berörde yrkande icke påkalla annat yttrande, än att det torde böra i sammanhang med förstnämnde förslag förfalla.
Vidkommande derefter såväl det af Svartling åberopade, som det af Anders Guslafsson väckta förslag, att Förste Landtmätarne skulle, med öfrige landtmätares uteslutande, tillhandagå domare och embetsman i de fall, då vid embetsföirättningar
Landtmätares biträde är behöfligt; att Förste Landtmätarne, för att kunna vid dylika tillfällen med fullkomlig opartiskhet meddela råd och upplysningar, borde försättas i oberoende ställning, och att Förste Landtmätarne derföre borde betagas rättigheten att för egen del handlägga landtmäteriförrättningar; så medgifva väl Utskotten, att det vore ganska nyttigt, om domare, i synnerhet vid granskning af skiftesförrättningar, alltid egde att påräkna biträde af en landtmätare, hvars oberoende ställning icke lemnade rum för misstanka att väld eller mannamån medförde inflytande på de utlåtanden, sorn af honom angående förrättningsmäns åtgärder meddelades; men emot de i omförmälde afseenden framställda förslag hafva hos Utskotten förekommit anmärkningar, hvilka, enligt Utskottens åsigt, äro af den beskaffenhet, att de böra utgöra hinder för förslagens antagande.
De hufvudsakligaste af dessa anmärkningar äro följande:
Enligt 10 § uti Instruktionen är Förste Landtmätaren föreståndare för provinskontoret, hvilket första och sista söcknedagarne i hvarje månad bör vara öppet.
Nämnde dagar vore Förste Landtmätaren således af göromålen vid kontoret förhindrad att vid syne- och egodelningsförrättningar biträda, hvilket förhållande jemväl tomine att för domare medföra hinder att till nämnde dagar utsätta dylike förrättningar, vid hvilka landtmätares biträde kunde erfordras.
Det lärer ej helier kunna antagas, att i de län, som innehålla flere och vidsträckta domsagor, Förste Landtmätaren ensam skulle medhinna att biträda vid alla de Härads-syne- och Egodelningsrätters sammanträden, der hans biträde kunde påkallas, utan det torde snarare vara att förmoda, att tiden icke blefve för hans deltagande i alla dessa göromål tillräcklig; och då, om hinder för Förste Landtmätaren uppkomme, antingen Andre Landtmätaren, hvilken sjelf egde handlägga landtmäteriförrättBih. till B.
Prot. 1850 # 1851. 7 Sami. 2 Afd.
5 Haft. 2 4 0 Lag- sami Allm.
Betänkande, N:o IG. ningar, eller ock någon af öfrige landtmätare i stället förordnades, vore det med förslaget afsedda ändamål förfeladt.
Det föreslagna stadgandet skulle dessutom icke allenast föranleda dertill, att vederbörande domare, så vida de skulle kunna vid sina förrättningar påräkna behörigt biträde af landtmätare, icke kunde, utan att först förfråga sig hos Förste Landtmätaren, utsätta dylik förrättning, enär Förste Landtmätaren möjligen vore förut reqvirerad till biträde inom annan domsaga, och att domare således blefve, i och för syne- och ägodelningsförrättningars utsättande, af Förste Landtmätarne beroende, en omständighet, som mången gång kunde för domare och deras göromål medföra betydliga olägenheter, utan det komme ock att i de fall, då förrättningsställe vore beläget aflägse från länets residensstad, der Förste Landtmätaren skulle vara bosatt, förorsaka en tillökning i förrättningskostnaden, som kunnat undvikas, om någon i närheten af förrältningsstället boende landtmätare fått till rättens biträde tillkallas.