Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I sin ungdom hade mrs Biitler utkämpat heta själsstrider, hvilket liar fastän blott i förbigående nämnes, ty äfven dessa pröfningar tyckas varit henne särskildt pålagda som en beredelse för det blif- vande kallet.
Förenad i ett lyckligt äktenskap med en man, som hon älskade, och som förtjänade hennes ömhet, och omgifven af tre söner och en dotter, taiikte Josephine Biitler visst icke beträda .den bana, dit för- synen sedermera kallade 1ienn.e.
Hon lefde lycklig i en stilla prast- gird p % landet, d&amp; kallelsen, den förfarliga kallelsen kom.
hade jiist återvlndt Iiein fr8n en resa och intriidt i vesti- bulen, d i lieiilies lilla elflika dotter, festklädd att taga mot mamma, skyndar från öfre vhiiigen, hänger sig i brådskan ut öfver balustra- den, förlorar jäinnvikten och faller till moderns fötter.
Trappan var hög, stengolfvet l&amp;rdt.
Intet Iiopp.
om barnets räddiiing fanns; ett par timmars dödskamp och allt var slut.
Moderiis sorg var outsäglig, och lidandet skärptes än mer genom itervandande tvifvel, tvifvel på allt, soin utgjort hennes lifs högsta lycka.
I ångest suckade.
hon:, min Gud, min Gud!
hvi hafver du öfvergifvit mig&gt;.
Men dessa själsmarter alstrade hos henne en för- måga af inedlidande, som framdeles förlänade henne en alldeles egen- domlig gåfva att mildra andras sorg och lätta.
deras börda samt kraft att arbeta, strafva och bedja för att radda sjunkna och lidande med- systrar.
Dennh sorgens och förtviflans tid, som syntes mrs Butler oandlig, '
E n dag, då, saknad och bitterhet drifvit henne bort fran tomheten i hemmet, och hon, uttröttad af att vandra gata upp och gata ned, längtade efter h v i l ~ bch frid, besökte hon en gammal from kvakerska, och sittande vid hennes fötter, utgöt hon sitt hjärtas bedröfvelse.
Gumman lade sin hand på hennes nedböjda hufvud:, Gud .har tagit till sig din iilskliug~, sade hon,- ' winen många öfver- gifiia unga hjärtan finnas, hvilka behöfva den moderskärlek, som flödar frkn ditt.
J a g har ett hem för arm.a sjunkna @ innor, som jag tagit v&amp;.rd ' oin, men jag förmar ej mer se till dem, emedan %Ider och sjukdom medtagit mina krafter.
Blif du en moder för dessa öfvergifna~.
- Josephine Butler följde anvisningen och upptog arbetet.
Nu började mörkret skingras.
E n varm kärlek till andra mödrars förlorade döttrar undanträngde sorgen, och .medlidandet uppfyllde alit- mer denna pröfvade moders blödande hjtirta.
Hon glömde sig själf för andra, och vann de mest förhärdades förtroende, ty hon vann deras hjärtan.
Hon segrade, emedan hon älskade.
Lappar, som uttalade lastens ocl; hädelsens ord, tillslöt hon med en kyss.
Ingen kvinna v m s&amp; djupt sjunken, att icke mrs Butler med uppriktig ömhet slog kring henne sina armar.
E t t drag frhn detta stilla arbete bland de förtappade och för- skjutna må, omtalas, innan vi öfvergå, till hennes banbrytande verk- samhet för afskaffandet af den i England från kontinenten införda sedlighetslagstiftningen: 2 The colztagiou.~ diseases prevention act w. I en skrift till själfförsvar mot lömskt förtal säger.
Josephine Butler:, Jag vet, att hvad jag nu omtalar endast ar ett upprepande af hvad andra kvinnor gjort med större hangifvenhet.
Blen jag är af förtalet drifven a t t yttra några ord till mitt försvar.
J a g har blott ett enda litet gästrum.
I detta har jag med min mans samtycke mot- tagit den ena efter den andra af dessa mina fallna systrar och lktit våra giister af högre stknd bo p % ett närbeläget hotell.
I detta lilla rum liar jag v$rdat arma fallna, af sjukdom hiirjade kcinnor, hvilka jag älskat soin hade de varit mina egna systrar, och i nödens, sjuk- domens och dödens tider gifvit dem det basta, vårt hus kunde åstad- komma.
Många hafra ' dött i mina armar.
Sedermera hyrde vi ett litet hus, där vi mottogo andra olyckliga.
Icke l h g t från oss ligger en kyrkoghrd.
I ett soligt hörn af densamma finnes en rad enkla grafvar, som rymina de jordiska kvarlefrorna af dessa vara barn; fallna kvinnor, - men livilka nu hvila i skötet af den friilsare, som kommit att uppsöka och rädda det förtappade.
Ty alla hafva de in- somnat fulla af hopp och fröjd, efter att före sin död hafva funnit; jämte den inre friden, skatten af en oegennyttig ranskapw.
- - w J ag blyges öfver att hafva blifrit $-i freii till detta sj alf fik- svar, men jag blyges än mer daröfrer, att en engelsk gentleman ' skall liafva tvungit en engelsk lady att omtala, hvad hon helst skulle velat dölja för evigt, då, hon ju endast gjort sin plikt., D % den nyinförds lagstiftningen blef mer allmänt kand i Eng- land, uppreste sig mot densamma flere framstkende personer och dar-.
ibland niigra af landets förnämsta kvinnor, t. ex. Florence Niglitin- gale, Harriet iYIartiiiea ' u in.
Vid en talrikt besökt sainmankoinst väcktes friigan om livem af alla dessa damer skulle sättas i spetsen för moistindet.
Flera framstående kvinnor föreslogos, men d e voro alla hindrade att öfvertaga iippdraget, antingen af familjefiligganden eller af redan åtagen publik verksamhet.
Mis Butler, ehurii mindre känd, valdes då.
Inom kort insågs allmänt, att.
ingen kunde vara mer passande för det tunga, och obehagliga värfvet.
Den verksamhet, hon nu började utveckla, ar beiindransvard.
Hon skref hundratals in- och utländska bref, hoii besökte fram- stående inän i Frankrike, Schweitz ' och Italien, 11011 ntgaf en mängd.
slwifter och upprop, samt hö11 of f entliga tal vid alla möjliga till- fällen.
Första g %ngen uppträdde hoii en afton pfi ett stort torg, stående i en karra och stödd af tvii handfasta män med brinnande bloss.
&amp; Im tror sig förflyttad ett eller par arbiindraden tillbaka i, tiden vid läsningen om alla dessa afventyr.
Man beundrar ej ' blott, hennes egen entusiasm, utan ock den hänförelse .hon förmådde tända hos aiidra,, och den sjiilfförgatna hangifvenhet, hon ingaf sina anhaii- gare.
Utan tanke pk egen ära samlade sig alla kring henne, ' och genom denna osjalfviska sammaiislutning vanns diibbel kraft.
Utrymmet medgifver ej att skildra ens i sammandrag den stor: artade verksamhet,, mrs Butler och hermes anhängare under tiden mellan 1870 och ' 1886 iitvecklade.
Nedanstående siffror gifva dock ett begrepp därom.
Under dessa 16 år höllos, i andaniål att afskaffa cleii förhatliga lagen, 766 offentliga möten och 91 konferenser.
Ej mindre än 18,068 petitioner ialamiiades,~ med ett antal underskrifter stigande till 2,657,348.
Dessa kraftansträngningar kröntes 1886 med.
N:R 79 ONSDAGEN (654).
DEN 4 REDAKTÖR OCH P R E N U M E R A T I O N S P R I S PR Å R: UTGIFNINGSDAGAR: IDUN KR.
: NÅGOT 1899.
UTGIFVARE: BYRÅ 12:TE ÅRG- KOMMISSIONARER OCH EXPEDITION: ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÄ ALL- KVINDELIG OM OKTOBER LESE- F r ö k e n SopMe Kvindelig mera FÖRENING.
älskvärd, jas.
De sig Alberti, har våra och en h a d e svårligen k u n n a t väl- svenska damer, s o m » Kvindernes Udstilling » i erinra Köpenhamn 1895, o c h som möjligen besökte densamma, kunde skap, och d å h a tillfälle att ty dessutom snickare fått ställda.
Vare hennes förmedlat, ypperliga detta mångsidiga svenska Selma Lagerlöf, kanta, och tack vänskap vare om lut fritt Leseforening från Våra största är e t t ty litte- blick ur efter presenterar konservativa dre kraftiga randas fredligt i d e s t o r a b o k s k å p e n, o c h p å t i d n i n g s - eller tid- kande finna s a m m a fritt tän- åskådning.
hon på genast sina ett nast känner ny rinnor n ä m n a stitution för Iduns några åtgärd styrelsen är studentåret), den det med d e n g l a d a f ö r h o p p n i n g e n att tanken ett liknande samfund läsa- kal- lyckas i vår huf- år s e d a n bör- dess nitiska och vudstad.
När jade föreningen sin energiska många stötestenar gaf hade stiftarinna, fördomarna hon för tjugusju verksamhet, fröken att Sofle Petersen, öfvervinna, icke icke saken pröfningar o c h motgångar kunde lig Leseforening en makt, motståndarnes Men f ö r l o r a d, o c h efter års vara minst e m o t k v i n n l i g vitterhetsäflan.
ändtligen åt att för sarkasm.
glädja flere Kvinde- s o m e j s k u l l e falla u n d a n Utan sig braskande ord o c h utan hårklyfverier i kvinnofrågan har dess styrelse alltid verksamhet män aktning, ganska njutit staten.
förstått p å ett leda föreningens sätt, s o m t i l l v u n n i t d e n all- något märkliga, att att s o m o c k bevisas af d e n s e d a n år ett årligt u n d e r s t ö d p å 1879 det åt- 1,000 kronor af LÄSESALEN I varm där- att denna ge- d e t s. k.
vaket En arbetande s o m erbjudes » rusaaret » unga (första fritt f å t i l l t r ä d e till o c h dess välförsedda bibliotek.
m å n g a för saken o c h m ö j l i g e n v ä c k a på främlingen, ögon, och sätt, ständigt n ä m l i g e n att Leseforeningen det oss, d e n bortkomna indivi- den förmån, under lar s i g » K v i n d e l i g L e s e f o r e n i n g », s k e r intressera hon mörka så ä l s k v ä r d t af studerande D å är närma sig h e m m a s t a d d i sällskapet.
o r d o m d e n in- i Köpenhamn, hvilken ämnet, ett v ä n l i g t o r d o c h e n vackra SOPHIE ALBERTI.
NÄR J A G N U g å r att inse.
vi måste får h o n b l o t t s e d e n f ö r s a g d a och dess den torde Alberti har den oratoriska får h ö r a; s e d a n f ö l j e r och hemtreflig tedrickning läsarinnor fröken med abso- här p r i s af 5 0 ö r e — y t t e r s t l å g t satt, s o m mina hon d e n l i b e r a l a r ö d a o c h alla d e m å n g a m i n - skall m a n nog personliga samfund, hållna » smörrebröd » o c h » s a n d k a g e », detta dock återigen be- ofta diskussion öfver det afhandlade Ellen K e y o c h talar Sverige som man o c h sist e n m u n t e r med vintern D e t är a k a d e m i s k t k ä n d a förmågor, till e t t dem under allmän grå, skriftshyllan besökta.
de soru o c k s å ä r o s y n n e r l i g e n t a l r i k t hufvudkassör kvinnliga — 10 på aftonen t v å b ö c k e r s o m h e m l å n o c h rättig- åhöra föredragen, på hennes mellanfärgerna att ut- såsom partihänsyn; därtill till l o k a l e n 9 p å m o r g o n e n till att ratur.
Kvindelig — het 10 k r o n o r o m året m e d l e m m a r n e tillträde ö p p e n från i träslöjd intressen.
äro bekant- erhålla s o m ett b e v i s arbeten sagdt författarinnor, mycken göra hennes hon var utställningens hade F ö r d e t b i l l i g a p r i s e t af sedan 1 8 9 1 varit ordförande, s a m v e t s g r a n n o c h intellektuellt sådan af STOCKHOLM, IDUNS KUNGL.
RIKS 1 6 4 6 JOHAN Leseforenings framstående år KLARA S.
» KVINDELIG LESEFORENING »
- För tvänne år jubileum sin april på i 1898 fest, sedan Amagertorv den vil blive 10, och inbjudit Henrik o m h v i l k e n Politiken sikkert en af s ä g e r, att dem, som i Ibsen EN BRÖLLOPSDIKT.
är ett » Straget », del, vill holm, ehuru Det än la H starkast vi, i porten!
öppna Våra när Stock- kläder och brådskan; hängas tåga turligtvis till d e n skål i festens hvilken v a r m vi få vårt den sedvanliga förmiddags- det nyaste brefkort skrifver hos hvilken att upp adress på boktiteln detsamma, mer hem, afsändes att » inom samt sitt som na- och o c h så s n a r t b o k e n k o m - timmar » kan så gå Jag skall b e s t ä l l a vi in i » salongen » min så om får b e 1 E n g l a d s o l s t r å l e l e k e r u p p - sluppet fram med en språnget öfver sorgens mörka klyfta.
ut i d a g a r in till gör den Varburgs icke en Litteraturhistoria, d e n ligger b a k o m b o k s k å p e t s galler.
stormar blixtar er fana står d e t är allt k a n där Själfva Härinne mer o c h där p å en fjärils illustrerade tidningarna, ser u t p å d e p r o m e n e r a n d e o c h n j u t e r f ö r ö f r i g t en liten som stund som ha d e n b e h a g l i g a o m g i f n i n g e n l o c k a r till.
M e n — g l a c e n är j u i n m u n d i g a d, v i fortsätta att tusculum, herre där orientera då måste oss i detta kvinnliga hon är h e r r e, o c h i n g e n annan V i g å rätt öfver bokutlåningssalen o c h ä n n u om tiga den icke hyllan sin böcker ha vi tidningar, elektriska och planschverk!
d e flesta a f E u r o p a s på d e n tidskrifter, längst borta belysning, där all n y a r e l i t t e r a t u r, u t l ä n d s k och D e n mystiskt stängda dörren m i d t fram leder öppnar sig silfverstänkas, finnas litet och på den glänt, till höger, f ö r till som » Studere- samladt i den hviskningar någonsin får energiska fulla rymliga läsesalen, men UNGERSK N skall lugnt det d ä r i n n e, a t t e j är d e t o m - fel, o m tankarne råka p å villospår.
intrycket af små penater trifvas o c h fasta ett b e h a g l i g t h e m, ständigt och ha funnit, brunnit att det godt, och min ö f v e r t y g e l s e är o c k s å, att den sammanslutna 1848 — kedjor, för utan befriat andarna.
de censur, döda.
genom jorden, Det var att befria i egna den allmänna ombud ordniDgen, den af d e österrikiska triumf myndig- t i l l b a k a till P e s t.
Ungerska representation, hvarvid » Bank-Ban » månglerskor, det nationalhistoriska skulle gifvas.
elegante om unge Hvarje herrar hvarandra, o c h nedstänkta KÄRLEKSSAGA AF dam- s o m o m de hela dagen N u ljöd Råkoczy-marschen, festklädd o c h uppstämde skulle var national- att m e d tämlig säkerhet år o c h h a n De här ses, o c h hvars antaga, sjuttiofem förening i omtalas i dagspressen Europa äro väl få af gjort bekantskap, d e n fantasirike fattaren, af Iduns — mångtaliga arbeten hon » längtar dit o c h längtar till s v e n s k a n, s e n a s t i år två.
Flere stockholmska journalister bästa den i och intressantaste internationella Ungerns Jökai, den hufvudstad de ej o c h en a n g e n ä m sådan, m e d så m å n g a från rundt.
läsare, h v i l k a åren sina dessa o c h h u m o r i s t i s k e u n g e r s k e för- hvars under öfversatts här om som alltför stor; man h a d e förr kunnat af d e n n a publik, än hänförelse ej hade några gränser.
fick Skå- E g r e s s y s ö k t e t a l a till f o l k e t — f ö r - s o m sökte lugna folkmassan.
man ligen ade bekantskaper året Maurus en ståtlig Till klart för sig, h v a d p u b l i k e n ville.
och därmed slut egent- » V i v i l j a se T a n c s i c s, d e n martyren! » dånade befri- namnet » Tancsics » s o m en åska i s a l o n g e n; m a n ville se på honom man här scenen.
publiken, laget att redan Förgäfves föreställde T a n c s i c s troligen v i d låg det icke passade att draga bocka sig för p u b l i k e n uppsteg jag s k u l l e u p p p å s c e n e n o c h t a l a till f o l k e t.
Och sådan kappan jag befann tanken, öfver axlarna att också mig, nedstänkt l i k t alla d e a n d r a, der instucken vid den hjälpte.
Då till k n ä n a, mig att en national martyr som en inropad komiker — ingenting hos det o c h s o f i sitt h e m; u p p p å s c e n e n för att sabeln räkna bland journalistkongressen beskrifva Skåde- börja, m e n rörelsen i salon- gäf v e s; likaledes g i c k det m e d skalden Petöfi o c h a l l d e l e s s o m f ö r h å l l a n d e t är m e d d e t p a r, h v a r s porträtt dagar hvars nu ordet af Niagara despelaren o m kung Ring och skön Ingeborg, var tjugu och alla g i c k u p p, o c h p å s c e n e n s t o d h e l a teater- personalen våren!
g u m uppgifver ej den g a m l a sagan, när hon en Tidningarna g a f p å a f t o n e n e n f e s t l i g gratis- ridån hjärtat b e s t ä m d ålder p å b r u d o c h brud- man kan be- nationalteatern miga tjugufem KUYLENSTIERNA.
sina bundna stormat barrikader.
de senaste ELISABETH brutit handtverksgesäller håren en g å n g besökt » Kvindelig Leseforening », igen ».
mars i s i n a m e m o a r e r — o c h fol- d e t d r o g i s k a r o r u p p till B u d a s f ä s t n i n g andra, täljer och att och öfver som dit scen, bemärkelse.
v r å i s a l o n g e n v a r fullsatt m e d f ö r n ä m a d a m e r SCHÖLDSTRÖM.
ÅGON Men där sörja för, samma för dramat h o n var den friska våren, den kulna höst var han.
inga störa på Jökais högst vik- och honom gången den strängt påbjudna tystnaden; gifningens man e t t t r e t t i o t a l åt eller i f r i g a h a l f h ö g a s a m t a l är så f r i d f u l l t Man är i Maurus för h o n o m femtonde själf folket öfver begära m a n v e t blott, ofta älskat, må i den de inträffa h e t e r n a h ä k t a d e j o u r n a l i s t e n T a n c s i c s o c h förde ljusa, om var hade gen nas tillgängliga.
öfver- s a g t, att i h v a r j e iakttaga spelats händelser spelet hon Föreningen räknar m y c k e t öfver 1,000 med- i h y m n e n, hvari hela publiken instämde.
v s e r e l s e t », d ä r l e x i k o n o c h u p p s l a g s b ö c k e r fin- lemmar, och svingar u n g d o m — tro på BIRGER toalettrummet, galler till sist stå EN land, motsatta.
man tiga vakade vingar.
ty än det kan utkom mo segrar.
den skandinavisk.
till faller, förnämsta o c h på den älskade dikter han har där två Det sina På an- För lika t v å g å n g e r — tredje gån- uppståndelsedag af lyckans sol begjutna!
— barn, inträffar ket och präk- Sverige lif vissa v i k t i g a h ä n d e l s e r lössläppt och S e själf, är i n b j u d a n d e, m e d s i n a lässtolar, fotografier, in i läsesalen.
hvita svärmat, tvänne ett a n n a t m i n d r e r u m rödlett peruk.
förtjust.
e n g e l s k författare rättar Jökai gifvet, Måtte j ä m t d e n l y s a finns.
Oscar, hvars lefnadshistoria, — lifvet!
Hell d e m d å, s o m kraften a f d e t t a n k e n s d o l c e far n i e n t e, frisk detta i ordets bokstafligaste striden öfver evighetens tro, den de brusa grafvens hårda slår s i g n e d i d e m j u k a, v a r m t r ö d a f å t ö l j e r n a, i kung Detta skrifvet: än bläddrar litet gen vinnas, o m den sprängas, pratas det oförskräckt o m dagens » o n dit »; m a n ögon, grönskiftande svenskarne veta, s o m det i det närmaste ljunga!
allt g å r u n d e r, o m d e n titt i En sjunga, Allt i d e n n a b l e f e r gröna också ut, n ä r de vreda Kärleken dansar saftigt han människas ljusa, de unga lärkor på vänster, prismor och blomstergrupps minsann rakt så g o d, till ljuskronans öfver blad, Var — s ä t t n i n g läst, v a r h a n b ö r d o r lyfta, H å l l e n ut o c h k ä m p e n eller k o n v e r s a t i o n s - stålblå samt lät och nära!
tyngsta och per t e l e f o n, rummet jag länge.
glace NAGY.
d ä r f r i h e t o c h ära s t ä d s e b o t t, l i k s o m i U n g e r n, kvinnan, står h i m l e n med han, bära, v å g a djärfva hållen nådiga?
ARABELLA öfrigt k r y s o m ett v i n t e r n y.
starke, kunna när hållas.
K a n s k e ni behagar n å g o n förfriskning, JOKAI.
o c h s v a g h e t — så f ö r e n t a — Hållen b o k e n er- gubbe siktsfärg stiger.
kunna brefkortet m e d upplysning tjugufyra ännu Kraft fröken, namn armar har hell den unga, blida äro ifrigt syssel- assisterande MAURUS timmar, u r hjärtat den m e d sig h e m igen.
den glimmar — Hell de båda, han d e t t a i c k e h e m m a, så k ö p e r m a n e t t f y r a - öres längtan, ä d l a v i n, d i g in j a g v i g e r tam- b y t a b ö c k e r, o c h alla v i l j a ha vilda o c h o r o, kval o c h trängtan.
Vin, s o m nu i bägarn våningen in i bokutlånings- damer åsar höga befinna oss i upp, vidare ett tjugutal m e d att d e n ifrån springa, näfverluren, rymliga och ljusa, vårsång i naturen, tolkar kärleks V a r så g o d, I andra dörren Där råder satta hitta.
liksom d e starka isar hopp Leseforenings » märke » salen.
trafikerade i Ö G T m å b r ö l l o p s k v ä d e t klinga lika klart s o m midt i lifligare.
höger Kvindelig bur.
när Amagertorv följeslagerska, o c h stig u p p för trap- till stanna besökt ungefär Drottninggatan är m y c k e t l ä t t att värderade Är å att beläget Köpenhamns någonting pan jag nämna, blomstertorg, DANIEL FALLSTRÖM.
Digteren Till v ä g l e d n i n g för d e n, s o m ej har AF » den Isengst v i l b e v a r e i E r i n d r i n g e n.
» Köpenhamn, — firade f ö r e n i n g e n 25-års- lokal, hade 2 med ända karbonari- o c h en jättelik röd fjä- i den stukade hatten samt m e d in p å scenen.
D ä r m ö t t e s j a g af teaterns förnämsta sidan, rusade tragiska skådespelerska tog Rosa jag Laborfalvi, som sin e g e n n a t i o n a l k o k a r d från b a r m e n o c h f ä s t e d e n på mitt bröst.
Och så t r ä d d e jag fram för
— p u b l i k e n o c h h ö l l tal sade, minns jag mig, är visst.
— hrad e j; m e n att O c h därpå jag egentligen några man hörde dels, sedan på gick publiken helt lugnt, o c h ej en röst h ö j d e s vidare för Tancs- ics ' uppträdande på scenen.
Min debut — Sålunda var taren ty sex första Ä n d a tills n u, 25-åriga Rosa ska — sitt minnet m ö t e m e d sin första maka, sedan Laborfalvi v i d altaret d e n 2 3 - de judiska m e d en skådespeler- stötte sig den mannen, af sin släkt, redan då men detta bekymrade sitt land högt i firade hvilken nu m e d g l ö d a n d e patriotisk hängifvenhet kastade frihetskampen.
sig in i den Han ingick d e n allra f ö r s t a f r i s k a r a n, lefvande svensk, i M a l m ö, stred nationella som soldat vid Vasvåry ' s (en ännu sadelmakaremästaren i s a m m a friskaras Krook led), följde s e d a n K o s s u t h till D e b r e c z i n o c h v a r till sist m e d v i d V i l å g o s, d ä r g e n e r a l G ö r g e y till h e l a landets f ö r t v i f l a n s t r ä c k t e v a p e n d.
2 8 a u g u s t i 1849.
Här sammans träffade med J ö k a i i ett ministern von Kiss — båda blefvo statsmannen — samt Man rådslog, o m m a n i händerna död en till mötes.
att kommit M o l n å r sade, att undgå med från största detta — att falla han han visste g i c k in i Jökai beredde då en vän störtade in underrättelse, Budapest oro väntade till att fru sig Gyula o c h där p å sin m a n.
förbi de i Denne be- fiendtliga Hans maka räddade honom nu henne vid kändt bondfolk Biikk, där han återvände sina till patrullerna.
undan i d e n stora s k o g e n där hon sista stod gåfvo log.
Natt kastade dor den.
hvilka bete — » Andra denna tider, episod nen hög grad under harmoniskt den politiska skildrat fiere blef och långa, tunga opposition ningspressen, uppträ- schavotten.
Jökais äktenskap allt igenom lyckligt, tid, då han, inom riksdagen gånger kastades såväl för sin o c h tid- på som adelskap — hvilket han först m å n g a år därefter å t e r f i c k i o c h m e d s i n u t n ä m n i n g till riddare af d e n h ö g t f ö r n ä m a S:t under lyckans — som År 1 8 6 8, e n d a s t kort efter U n g e r n s o c h Öster- rikes försoning, långa år har skref jag Jökai: vågat mig dagar.
» Under tjugu in i en farlig strid, h v a r u n d e r i n g e n s k y d d a t m i g u t o m G u d, ingen jag mig, älskat segrat mig och värderar utom min maka.
vet, mig att mitt kanske land långt Nu har värderar öfver min förtjänst. » Rosa Jökai gick ur tiden d e s s o c h ä n d a tills n u, h a r maken den bott hos 1886, och sedan den efterlefvande sin y n g s t a dotter, gift berömde ungerske målaren A r p å d d e l a n d e s i n a r b e t s t i d m e l l a n sitt zet » med Festy, författareskap, r e d i g e r a n d e t af d e n s t o r a t i d n i n g e n s a m t sitt r i k s d a g s m a n n a v ä r f, i repre- år f ö r u t, s k r e d bojor, skådespelerskan den en Ungerns ge- och Arabella under åminnelse.
stanzer ljusna, i och slitas b o j o r n a i Sedan skildrat främlingsoket scenen äfven Nagy.
den prolog, ung- denna genius i Ungerns långliga med nu Det g a m l e s k a l d e n s k r i f v i t till s i n gripande ett förtryck tider, börjar våldsamt » A Nem- dels, under EENDE vårt gatan kära de Ungerns och, höjande bild, den mot sade: Om faran m e d sitt h o t på landets tröskel slår, du m e d din b r o n s h a n d hårdt må gripa fanan vår, den fana, på hvara v e c k ses droppar af ditt blod.
V i följa d i g!
h ö r löftet vid din m i n n e s s t o d!
Detta var hans sex veckor dess framsägarinnas sordin.
I slöjor den kring ofantliga efter detta möte räckte den Maurus Att döma enskilda af d e ungerska tidningarna bref har detta uppseende disiga luften, glimmande i äktenskap hela samt väckt Ungern.
det Liksom f ö r f e m t i o e t t år s e d a n är J ö k a i s s l ä k t — hvilken svepte lyktor, brusade den metropolens hetsade, brokiga, aldrig V a g n a r rullade i oändliga rader toarkanterna, o c h v i d tvärgatorna annan eller » cab » » hansom » längs trot- sköt en o c h meteorlikt öfver v ä g e n, allt u n d e r h ä s t h o f v a r n e s d o f v a, r y t m i s k a enformighet.
I aldrig glesnande skaror m ä n n i s k o s t r ö m m e n förbi ligt skiftande mål, sammansmälte ilade o s s, d r a g e n af o ä n d - hvilka på till e t t e n d a: g e n o m lif v e t till d ö d e n!