Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan revisionen af Tulltaxan sålunda inom Utskottet blifvit fulländad, har Utskottet här äfven att omnämna en utaf Herr Friherre Sprengtporten, J. W., väckt motion, att Bevillnings-Utskottet måtte vid afgifvandet af sitt förslag till Tulltaxa bestämdt uttrycka sin mening, huruvida denna författning uteslutande skulle betraktas såsomen finanslag, hvars enda ändamål vore att bereda Staten inkomster, eller, om densamma derjemte borde anses ega egenskapen af en lagstiftning, som hade för ändamål att, i hvad behöfligt är beskydda den inhemska näringsfliten samt befordra jemnvigt och lika rättigheter i handelsförhållanden emellan Sverige och andra länder, så att landet måtte veta, om det hyllade ett frihandels- eller skyddstulls-system.
Med anledning häraf och då, såsom i det föregående sig visar, Utskottet i allmänhet vidhållit de grundsatser, på hvilka nu gällande tullbeskattning hvilar, har Utskottet endast att åberopa hvad i afseende på grunderna för tullagstiftningen är, dels i särskilde Kommitterades år 1856 afgifna Betänkande och dels i det med Kongl. Majits till nästlidne riksdag aflåtna nådiga Proposition om förändringar i lagstiftningen angående tull och dermed förenade afgifter den 13 Februari 1857 följaktiga StatsRåds-protokoll, fullständigt anfördt, under hänvisande hvartill Utskottet alltså anser något särskildt yttrande i följd af Friherre Sprengtporten omförmälde motion icke erfordras.
Slutligen och då, med anledning af vissa yttranden, som inom Riks-Ständen vid tullfrågornas remitterande förekommit, Utskottet trott det för Rikets Ständer vara af något intresse att åtminstone approximativ få utredt, hvilka importvaror vanligen äro de mest tyngande på handelsvågen, får Utskottet vördsamt bifoga en tabellarisk upp - Bevillnings-Utskottets Betänkande JYs 23. 67 gift (Bil.
B) i runda tal å värdebeloppen af de året 1858, eller det år för hvilket Kongl.
Kommerse-kollegmm sednast afgifvit berättelse om Sveriges utrikes handel och sjöfart, från främmande orter införda sådane varuartiklar, som uppgått till 100,000 R:dr R:mt eller deröfver, uti hvilken uppgift, utarbetad med biträde af Kongl. General-Tullstyrelsens Revisionskontor, värdeberäkningarne skett efter sednast för varorna antagna tull-värden.
Reservationer: 1:o. af Herr Wolffelt, M. E.: »Reserverande mig emot hela det system, som med mer och mindre konseqvens Utskottets majoritet tillämpat i vår tullagsstiftning, får jag särskildt reservera mig deremot, att Utskottet icke lemnat sitt tillstyrkande af bifall till någon af de i så väl Herr Thams som Riksdagsman Sandstedts mo tioner gjorda yrkanden.
Ehuruväl alla de deri uppräknade artiklarne voro förtjente att med importtull dels å nyo beläggas, dels att nuvarande tullen derå förändrades, anser jag dock af största vigt att nedanstående produkter följande importtullar, nemligen 15 öre per kub.-fot, eller 25 » » » » »1 45 » » centner » — 75 » » » »— 5 4 af landets modernäring åsättas Spanmål, Råg .
Hvete Mjöl, Rågmjöl .
Hvetmjöl Viktualier, Smör
Ost . » » » » 94* 67* 9 15 80 ore per tunna. » » » » » L » » » » » öre » » an Om man till ledning för bedömandet af Sveriges handel med utlandet, hvad r landtbrukets alster, tager Kommerse-kollegii berättelse för 1859, deri ett sammandrag är gjordt af export och import för de 10 åren från och med 1849 till och med 1858, så finnér man följande: 68 liemllninys-U Iskot tets Betänkande M 23.
Hvete, utfördt under de tio åren 1,778,027 kub.-fot. in ford t 1,265,397.
Hvetmjöl, infördt . . 173,550 centner, utfördt . . . 18,913 » Bristen 154,637 centner, förvandlad till kub.-fot säd från mjöl med beräkning af 12 L& fint mjöl ur 6a kub.-fot, eller ur tunnan . . . 405,921. ^ gy.j B )} Export öfver import för I 0 år 106,709 kub.-fot, eller i medeltal för år . . 10,670 kub.-fot; d. v. s. en årlig export öfver importen af endast omkring 1,694 tunnor.
I hvad mån de högst ovanliga konjunkturerna, hvilka för exporten af hvete förefunnos under åren 1854—1855 härpå inverkat, och huru förhållandet, dessa årens export förutan, skulle sett ut, kan bedömas deraf att nämnde två år utgjorde exporten tillsammans 1,089,554 kub.-fot. och importen 49,354. » » hvadan exporten öfver importen för allenast dessa år var 1,040,200 kub.-fot.
Råg, utfördt under 1849—58 10,020,518 kub.-fot. infördt 7,322,618.
Rågmjöl infördt , 1,564,570 centner, utfördt . 10,417 » Bristen 1,554,153 centner, förvandlad till kub.-fot säd med beräkning af 2| centner på 6-& kub.-fot. . 4,079,653. 11,402,271 kub.-fot.
Här uppstår en brist hvarmed exporten understigit importen för 10 år, gående till 1,381,753 kub.-fot, eller i medeltal hvarje år • 138,175 kub.-fot; d. v. s. en årlig brist af 21,932 tunnor.
Huru stor denna brist skulle blifvit om export och import följt samma förhållande under 1854—55, som under de öfriga 8 åren, kan slutas deraf att de förstnämnda åren var exporten af Råg 6,830,359 kub.-fot. importen 458,080. » » hvaraf synes att exporten öfversteg importen under dessa åren med ej mindre än 6,372,279 kub.-fot.
Hevillnings-Utskottets Betänkande M '2,3.
Häraf är under de '10 åren utfördt . . 7,395,336 kub.-fot. och infördt 2,008,055 » »
Här uppstår ett öfverskott af 5,387,281 kub.-fot.
Gryn, importerades . . 5,582 centner, exporterades . 5,092 » Bristen 490 centner, motsvarande Korn i kub.-fot med beräkning af 9 L® Gryn ur tunnan eller 6^ kub.-fot 1,713 kub.-fot Ris eller Paddy under de 10 åren infördt . 271,571 » » Af Gryn, utom af Spanmål, hufvudsakligast Risgryn, är infördt. . 25,078,127 a. reexporteradt . . 646,597 a. visande en öfverimport af 24,431,530 a, hvilken, förvandlad till kub.-fot säd med beräkning af 1 60 a på 6a kub.-fot, motsvarar 961,991 1 235 221 hvadan öfverskottet egentligen belöper sig till 4,152,060 för 10 år, det vill säga i årligt medeltal 415,206 kub.-fot eller 65,905 tunnor.
Åren 1854—55 utfördes 2,567,010 kub.-fot, och infördes 46,519 » » Hafva:
Hvad detta spanmålsslag beträffar har ingen import blifvit i berättelsen omnämnd.
Exporten under de 10 åren har utgjort .... 26,986,474 kub.-fot; eller i medeltal årligen 2,698,647 kub.-fot, eller 428,356 tunnor årligen.
I hvad förhållande exporten af detta sädesslag ökats visar sig deraf, att under femårs-talet 1844—48 var årliga medium af export . . 1,188,558 kub.-fot 1849-53 1,555,709 » » 1854—58 3,841,587 » » ■varande exporten 1854 2,610,096 » » 1855 4,089,799 » » 1856 2,563,678 » » 1857 3,912,924 » » 1858 6,031,437 » » Smör:
Af denna artikel infördes under femårs-talet 1849—53 . . . 3,774 centner, eller medium årligen . 755 centner. 1854—58 . , . 62,396 centner eller medium årligen 12,479 centner. 70 Bevillnings-Utslcottets Betänkande Jtä 23.
Af denna artikel infördes under femårs-talet 1849—53 . . . '19,271 centner, eller medium årligen 3,854 centner. 1854—58 . . . 50,586 centner, eller medium årligen 10,117 centner.
Betraktar man dessa faktiska förhållanden ser man att af sädesslagen råg och hvete, hvaraf det förra lemnat en årlig stor brist och det sednare ett högst obetydligt öfverskott i export, landets produktion icke förslår till fyllande af de inhemska behofven.
Att af korn och malt ett stort öfverskott till export finnes och att vår egentliga exportartikel af säd är hafran, hvars utförsel i en märkbar grad årligen tilltager.
Man kan häraf med skäl draga den slutsats att produktionen af korn och synnerligast af hafra är för landtmannen fördelaktigare än produktionen af de ädlare sädesslagen, eller, med andra ord, att priset på dessa, i förhållande till deras produktionspris, är lägre, än förhållandet emellan salu- och produktionspris å hafran.
Då det otvifvelaktig! för land och folk är af vigt att de ädlare sädesslagens relativa produktion icke minskas, måste man söka att höja medel-saluvärdet derå i ett förmånligare förhållande till produktionsvärdet, än hvad nu synes ega rum.
Det allmännas pligt blir då, att på samma gång det genom undervisnings-anstaller bereder tillfälle att förvärfva kunskap och insigt i jordbruksyrket och genom lättade kommunikationer bereder sänkning i transportpriset, det äfven genom måttliga importtullar något höjer medelpriset å åtminstone de ädlare sädesslagen.
Sverige har i långliga tider haft import-tull på span nmål och nästan alla civiliserade länder hafva det ännu.
Den fria konkurrensen, hvilken Utskottets majoritet velat lägga till grund förvissa varors prisbestämmelser, och hvilken gjort sig gällande vid beslutet om tullfrihet å jordbrukets alster, innebär för den Svenska jordbrukaren en verklig orättvisa, när alla andra länder skydda sina jordbruksalster med importtullar.
Jemförom den Svenska jordbrukarens ställning i detta hänseende med jordbrukaren, t. ex. inom Tyska Tullföreningens länder, der tullen på en tunna spanmål är 1 R.dr 80 öre.
När de båda exportera spanmål kunna de för den hafva att påräkna ett lika pris, men när deras respektive länder behöfva importera, så har den Tyska jordbrukaren för sin spanmålstunna 1 R:dr 80 öre mera än den Svenska, och sålunda skall alltid medelpriset för den förre blifva högre än medelpriset för den sednare.
— Är detta fri konkurrens, är detta rättvisa och billighet — då i alla fall den Svenska jordbrukaren arbetar under vida ofördelaktigare konjunkturer, beroende dels af vårt klimat, dels af våra pekuniära och industriela förhållanden och dels af tyngden af de onera, som trycka den Svenska jorden.
Att öka hafre-exporten på samma gång, som produktionen af de ädlare sädesslagen i allmänhet icke fyller landets behof, leder icke till något för detsamma gynnsamt mål, Hafre-odlingen förutsätter den minsta och lägsta graden af jordens kultur, fordrar föga af odlarens intelligens och, exporterad i stort, leder till Bevillnings-Utskottets Betänkande M 23. 71 jordens utsugning.
Odlingen af de ädlare sädesslagen fordrar en vida högre och omsorgsfullare jordens kultur, kräfver mera insigter och förstånd hos odlaren och manar till ett mera intensift och sålunda för framtiden mera nyttigt jordbruk.
Af h vad jag ofvan anfört är äfven lätt att hemta skäl för min begäran att tull må åsättas ladugårdarnes förnämsta artiklar, smör och ost.
Smör förtullas per Svenskt L® i England med 76 öre, i Frankrike med 33 öre och i Tyska Tullföreningen med '1 R:dr 66 öre.
Ost förtullas per Svenskt L'it i England med 38 öre, i Frankrike med 93 öre och i Tyska Tullföreningen med 'i R:dr 66 öre.
Här, om någonsin, hämmar den fria konkurrensen, som, då Sverige nu icke har någon tull på viktualier, är så orättvis mot våra landtmän, ladugårds-industriens utveckling.
I ofvannämnde med flera länder, hvilka icke anse sig kunna undvara skyddstullar för sina ladugårds-produkter, eger Iandtmanna-befolkningen en, sedan sekler förvärfvad, insigt uti och vana vid denna gren af landtmannanäringen, då denna deremot hos oss, efter att länge hafva legat i dvala, först genom Finska traktatens upphörande och de då genom tullsatser relatift stegrade priser, vaknade till lif.
Hos oss mäste boskapen vinterfodras 8 och grönfodras 4 månader, ja ofta mindre, af året.
I de södra länderna är det nästan alldeles tvertom, och då vmterfodringen är vida dyrare, fordrar mera arbete, större åbyggnader för skördarnes förvarande, så är det tydligt att skall tull för något lands ladugårds-alster sättas, så är det för vårt land af högsta behof.
Den gamla åsigten, att ladugården är ett nödvändigt ondt, att den är blott medel till alstrande af spillning för jordens gödning och icke kan vara ett mål för sig, som nu under några decennier varit tyst, börjar nu åter höja sin röst.
Skulle den vinna gehör på samma gång, sorn en pekuniär fördel manade till företrädesvis export af hafra, hvilken, genom sin kemiska sammansättning, bäst lämpar sig till utfodring på mjölk-boskapen , så går, efter min tro, detta lands åkerbruk icke någon gagnande framtid till mötes, och är det för att motarbeta en sådan rigtning, som jag påyrkat ofvan föreslagna tullbestämmelser.
Slutligen beder jag få fästa uppmärksamheten på nedanstående utdrag ur de sednaste sex tulltaxorna. 72 Bevillnings-Utskottets Betänkande M 23.
Tulltaxe-utdrag. 1842 1846 1849 1852 1855 1858 i i R:gS R:dr sk.
R:dr j sk.
R:dr sk. | Boh vete . per t:a 1 24 1 24 i 6 1 6 1 6 Fri Bafra ....
» » 1 — i — — 36 36 36 Fr Hvete .... » » 3 — 3 — 2 12 2 12 2 12 Fri Korn och Malt . » » 'i 24 1 24 1 6 1 6 1 6 Fri Linser.... » » 3 — 3 — 2 12 2 12 2 12 Fri Råg .... » » 2 — 2 — 1 24 1 24 1 24 Fr vicker . , . « » 1 36 I 36 1 15 1 15 1 15 Fri Ärter .... » » 2 — 2 — 1 24- 1 24 1 24 Fri Gryn och Mjöl af panmål lika med spanmål med 10 proc . förhöjnig Fri Potatismjöl p. L<& — 36 — 36 — 36 — 36 — 36 Fri Fläsk .... » » 2 — 2 — 1 6 1 6 — 36 Fri Smör .... » » 3 36 3 36 2 — 2 — 1 — Fri Ost » » 3 — 3 — 1 24 1 42 1 24 Fri Kött . . .
Färskt » » 1 — 1 — — 30 — 30 — 30 Salt per t:a 10 — 10 — 6 — 6 — p. L« 12 Fr.
Torrt » Llt 2 — 2 — 1 — 1 — — 30 Talg .... » » — 36 — 36 — 36 — 36 — 24 Fri Ull, grof . . » <EE — 3 — 3 — 3 — 3 j F r i all annan. ■» » — 12 — 12 — 12 — 9 Hampa, Blår »Sk<sc 9 — 9 — 3 36 3 36 3 36 Fri Häcklad . » » 1 24 1 24 1 24 — 36 — 36 Fri Ohäcklad . » » 1 24 1 24 — 36 Fri Fri Fri Lin, Blår . » » 15 15 — 7 24 7 24 3 36 Fri Ohäcklad . » » 1 36 ! 1 36 1 36 I 36 — 12 Fri Häcklad . » » 3 3 3 i — 3 — — 24 Fri Medvurst . . . per $ i — |12 I - 112| - 12 12 — 6 — 5 I hvad mån den så ofta inom
Utskottet framhållna grundsatsen af stabilité i tull-lagstiftning gjort sig gällande, när fråga var om minskning och borttagande af tullen på jordbrukets alster, visar sig häraf.
Intet civiiiseradt land har väl att framvisa en sådan raskhet i tullsatsernas bortagande, och en sådan kolumn, som tullsatserna för 1858 i utdraget intager, har väl aldrig haft sin like.» Uti Bevillnings-Utskottcts Betänkande M 23. 73 Uli (Jenna reservation, såvidt den rörer malen sparimål, liar Riksdags-fullmägtigen Olof Lagergren från Gottlands län sig förenat. 2:o. af Herr Fåhreeus, J. F.: »Sedan Rikets Ständer nästlidne riksdag beslutat tullfrihet för inkommande Jern- och Ståltråd, finner jag mig förpligtad anmäla min reservation emot
Utskottets genom omröstning nu tillkomma förslag att åter med införselstull belägga denna allmänt erforderliga och nyttiga artikel, tillika utgörande ett material, som i flera industrigrenar användes.
Efter ärendets behandling å förra riksdagen hafva, mig veterligen, omständigheterna härutinnan icke på annat sätt förändrats än att, vid en fabriks anläggning här i landet, tillverkning af sådan vara kommit i gång, hvilket, helst då detta kunnat ske, tullfriheten oaktadt, synes mig icke innefatta tillfyllestgörande skäl till förändring af tullagstiftningen.
Den föreslagna afgiften är ock, för en vara af sådan beskaffenhet, alltför hög, såsom i vissa 'fall motsvarande ända till 33^- procent af värdet.
Genom bifall till förslaget skulle dess utom ett anmärkningsvärdt missförhållande uppstå, i det att Utskottet icke desto mindre bibehållit tullfriheten för Koppar- och annan ej specificerad metalltråd, »andra slag» (än förgyld, försilfrad eller pläterad), hvilken artikel dragit högre tull än Jernoch Ståltråd, men. vid samma tillfälle som denna, från tull befriades.» Häruti hafva instämt: Grefve Lagerbjelke, G., Friherre Silfverschiöld, C. 0., Herr Lagerhjelm, G. B., Friherre von Schwerin, C. J., Herr Brakel, M., Herr von Kramer, A. B., Herr vice Talmannen J. G. Schwan, Herr N. P. Lindeström, Herr B.
Cramér, Herr J.
Ödmanson, Herr A. F. Ericson.
Herr J. K. L.
Eneman, samt Riksdags-fullmägligen Nils Olsson från Malmöhus län. 3:o. af Herr Komminister Beckman: »Jag önskar få antecknadt, att jag icke i alla afseenden och minst i afseende på den starka tullnedsättningen för utförda varor har delat Bevillnings-Utskottets äsieler.» O O 4:o. af Herr Prosten Sondén: »De grundsatser, hvarpå vår tullagstiftning i allmänhet är byggd, äro så enkla och klara, att äfven den i national-ekonomien föga bevandrade måste kunna dem fatta och, om han är opartisk, skänka dem sitt bifall.
De äro: för råvaror i allmänhet eller föga bearbetade nödvändighetsvaror, tullfrihet eller en så ringa tull, att den för konsumenten vid dess inköp i minut ej medför någon ökad utgift; men deremot för mer eller mindre bearbetade varuartiklar någon, om ock lindrig tull, hvilken, ehuru högst då den gäller öfverflödsvaror, aldrig sättes så hög, att införsel blir omöjlig.
Härigenom beredes åt konsumenter en lätt tillgång på lefnadsförnödenheter, åt den inhemska industrien möjlighet att täfla med den utländska, och åt Staten behöfliga inkomster, hvilket sistnämnda torde få anses såsom tullens hufvudändamål i allmänhet taget.
Erkännandet af nämnda grundsatser har dock bos mig icke verkat odeladt bifall åt deras tillämpning i nu gällande tulltaxa, hvilken Utskottet nu framlägger i det Bih. till B.
Prot. 1859 & 1860. 5 Sami. 1 Afd. 16 Häft, 10 74 Bevillnings-Utskottets Betänkande JVs 23. närmaste oförändrad till Rikets Ständers godkännande.
Mig synes den innehålla åtskilliga afvikelser från den ledande grundsatsen, synbara genom påtagliga inkonseqvenser.
Att ju förr dess hellre afhjelpa dessa kan icke annat än befrämja den stabilitet i tulllagstiftningen, hvilken Utskottets pluralitet åsyftat, och hvilken för framtiden är önskvärd.
Det kan väl nemligen icke dragas i tvifvel, att sådana ojemnheter i tulltaxan, om de oclc vid denna riksdag genom pluralitetens obestridda makt bibehållas, likväl skola qvarstå såsom ämne till nya strider vid en eller flere kommande riksdagar, ända till dess de afhjelpas.
Några sådana, såsom mig synes, bjert framstående ojemnheter tager jag mig friheten att till rättelse anmäla.
Såsom lefnadsförnödenheter, måhända äfven såsom naturalster, hvilka icke utan vidare bearbetning kunna användas till förbrukning, har man beviljat tullfrihet åt spanmål — äfven de sydländska slagen ris (paddy) och majs — potatis och andra ätbara rötter; vidare åt bomull, hampa, lin, ull, hår (utom tagel), fjäder och dun.
Om födoämnenas billiga pris har man varit så angelägen, att man utsträckt tullfriheten till de enkla fabrikat, som kallas gryn och mjöl, hvilka för detta ändamål ingå under råvarans rubrik och kallas malen spanmål.
1 strid mot denna liberalitét beskattas malen ris, d. v. s. gryn eller mjöl af detta sädesslag, med 2 öre per <5 ; andra slags gryn med 4 öre per ® och mjöl af vegetabilier med icke mindre än '12 öre per <&.
Till jemförelse kan ock tjena en annan vara, icke tillhörande födoämnen, men som ändock väsendtligen bidrager till snygghet och trefnad inom de fattiges kojor, nemligen krita.
Omalen är denna vara tullfri, malen skall den draga en tull af 20 öre per centner.
Dessa tullsatser på risgryn och malen krita äro, ehvad man vill vidkännas en sådan afsigt eller icke, ett ganska betydligt skydd för de qvarnar inom vårt land, hvilka utifrån måste hemta allt det råämne, det må heta paddy eller krita, som de förädla.
För min ringa del kan jag ej inse, hvarför den ena mjöl- eller grynqvarnen skulle mera förtjena ett sådant skydd än den andra; den, som förmaler utländsk säd, mer än den, som förmaler den inhemska.
Vill man följdriktigt tillämpa den grundsatsen, att en till omedelbar förbrukning bearbetad vara bör draga något, om än obetydligt högre, tull än dess råämne, emedan den har större värde, så kunde mjöl och gryn af sådan spanmål, som vårt land frambringar, bära en tull af t. ex. 50 öre per centner, d. v. s. i mot risgrynens och 2i gånger kritmjölets tull, såvida man ej hellre vill göra äfven dessa varor tullfria.
Samma omsorg om tillgång på födoämnen har åstadkommit tullfrihet äfven för bröd och bouillon de poche samt ladugårds-produkterna kött, fläsk, smör, ost, ister samt ägg; ehuru man icke tvekat att för stats-inkomstens skull lägga en obetydlig tull på den fattiges oumbärligaste s. k. sofvel: sillen.
Med omsorgen om den fattiges Hemlin i nytt- Utskottets Betänkande JVs 23.
75 busta kan således leke tull-frilieten på ost, smör och ägg försvaras.
Man förebär visserligen dagsverkarens dagliga bruk af ost.
Men den ost, som till dagsverkskost utom Stockholm fortares, tynger säkerligen icke hårdt på handelsvågen.
Den utifrån förskrifna Eidamer- och Parmesan-osten stadnar på de förmögnares bränvinsbord, och den inhemska skummjöiks-osten i dagsverkarens skräppa, utan att någonsin korsa hvarandras väg.
Utan fara för obillig prisstegring skulle man derföre, ifall inkomsten för staten beböfves, kunna på nämnda tre viktualieartiklar sätta en tull af t. ex. 1 öre pr Lika behöfliga, som födoämnen, äro äfven kläderna på kroppen.
Råämnena dertill, Bomull, Hampa, Lin, Lil, ja till och med Silke, äro tullfria vid införsel.
Det är sannt, att de mer och mer bearbetade draga en högre och högre tull, så att t. ex. af bomull ett skålpund oblekt garn förtullas med 12 öre, dito blekt, eller färgadt 20, träd 40, väfnader — med undantag af segelduk, som kostar blott 6 öre — oblekta 40, blekta elier färgade 70, tryckta 90 öre per S och finare, mera tjenliga för prydnad än skydd, 1 R:dr ä 2 R:dr 25 öre; sammaledes äfven fabrikater af lin, hampa, ull och silke; men råvarorna äro fria.
I strid härmed är å en råvara, torra oberedda hudar, åsatt en tull af 2 R:dr 50 öre ä 1 R:dr 25 öre per centner eller 2^ å 1y öre per &.
Den bättre råvaran, våtsaltade hudar, är visserligen tullfri, men får man tro ett års erfarenhet, så utestänges icke derigenom den sämre från våra fabriker.
Har man åsyftat ett behöfligt förmynderskap öfver dessa fabriker, så är åtminstone ännu syftemålet förfeladt.
Återstår blott inkonseqvensen att, när man lemnat alla andra råvaror, hvaraf beklädnad åsladkommes, fria, blott beskatta skodonens.
Denna stridighet kan ej, såvidt jag förstår, häfvas på annat sätt än det, att hudar och skinn, ej hänförliga till pelsverk, oberedda, alla slag, förklaras tullfria.
Följer man samma vara ytterligare genom tulltaxan under dess mera bearbetade former, så befinnes sulläder draga en tull af 25 öre per saffian m. m. 75 och andra slag 40 öre.
Vidare förtullas skomakare-arbeten af de mest begagnade sorterna af skinn med 1 R:dr 25 öre, af tyger, saffian m. fl. finare skinnsorter med 2 R;dr 50 öre per &.
Så grofva skyddstullar för garfverier och skomakare-verkstäder torde bättre än något annat kunna förklara beskaffenheten af vårt inhemska läder samt deraf förfärdigade arbeten.
Af beredda hudar och skinn har väl någon införsel skett, men af skomakare-arbeten ingen, som
Kommerse-kollegium ansett värd att i dess jemförelsetabell omnämna.
Deraf synes mig skäl nog förefinnas till följande ändringar i tulltaxan:
Hudar och Skinn, ej hänförliga till pelsverk — — —• —•
Oberedda, alla slag Fria.
Beredda:
Sulläder och bind - 70 Bevilinings-Utskoltets lie Hinkan de M 23. sulläder samt — — — — skinn i .skålp. 20 öre.
Skomakare-arbeten: af siden — — — — (oförändradt) 1 skålp.
3 R:dr af andra tyger samt — — — — — — — — — tryckta skinn .
\ skålp.
'I R:dr 20 öre.
Becksöms — — — stöflar
I par — 25 öre.
Andra slag 75 öre.
Genom en sådan nedsättning i fabrikaternas tuli lärer ingen minskning i Statens tullinkomst vara att befara.
Deremot måste en sådan uppstå genom tullfrihet för de oberedda budarne, och denna minskning kan uppgå till omkring 70,000 R:dr.
Huruvida Statsverket utan skada kan vidkännas denna och flera minskningar i dess inkomster, kan svårligen afgöras, innan statsbristsumman är känd och man beräknat de tillgängliga medlen att den fylla.
Men med mycken sannolikhet kan man förutse att den nya regleringen af allmänna bevillningen äfven kommer alt, till en början åtminstone, medföra för Staten en icke ringa förlust.
Stämpelpappers-afgiften kan, så vida Utskottets rättvisa och billiga förslag vinner Rikets Ständers bifall, icke lemna o O betydligt öfverskott öfver hvad Kongl.
Majit af denna inkomstkälla påräknat; icke heller bränvins-tillverknings-afgiften.
Derföre synes det af behofvet högeligen påkalladt att åt Rikets Ständer förvara rättigheten, att i mån af behof, höja tullsatserna på några varuartiklar.
Skulle nu på förhand genom Rikets Ständers beslut tullen bestämmas för låg, så är möjligheten afskuren att för instundande statsreglerings-period ytterligare anlita denna naturliga och beqväma inkomstkälla.
Då vore nästan bättre att bestämma den några tusen R:dr för hög; Kongl. Majit har i alla fall i sin makt att borttaga de obehöfliga tullsatserna.
För att hålla frågan öppen angående ersättning af tullen lör försvunna statsin komster, vågar jag föreslå alt, af skäl som redan blifvit nämnda, artiklarne gryn, mjöl, ost, smör och ägg må till ny behandling af Utskottet återremitteras.