Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t behagade, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallde att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Proposition J\s 32.
IX i\:o 32.
Ank. till Exp.-Utsk. ilen 10 Nov. 1865, kl. 11 f. m.
Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i fråga om införsel för skatterättsfordran i krono-säteriet Ölstorp i Skaraborgs län; Gifven Stockholms Slott den 7 November 1865.
Sedan Kongl. Majits och Rikets Kammar-kollegium, — uppå ansökning af Justitierådet m. m.
Adolf Alexanderson, att för den honom af Kollegium den 27 November 1863 tillerkända skatterättsfordran 76
Daler 24 öre 14 penningar silfvermynt eller 25 Riksdaler 28 sk. 3t rst.
Specie från det den 23 November 1826 i nåder stadfästade byte emellan Kronan samt framlidne Kongl.
Rådet och Drotset Grefve Magnus Gabriel de la Gardie, sökanden måtte' beviljas införsel uti skatterätten till kronosäterihemmanet Olstorp N:o 1, om 1 mantal i Österbitterna socken, Laske härad af Skaraborgs län, •— medelst utslag den 15 Februari 1864, på den grund att kronosäterier voro att hänföra till de kronogods, hvilka, enligt 77 § i Regeringsformen, icke utan Rikets Ständers samtycke finge Kronan afhändas, förklarat sig icke kunna till den gjorda ansökningen lemna bifall, så har Justitierådet Alexanderson uti en till Kongl. Majit ingifven skrift, i sammanhang med anförda besvär öfver Kammar-kollegii berörda utslag, tillika underdånigst anhållit att, i den händelse Kongl. Majit skulle, i enlighet med hvad samma utslag innehåller, anse hinder möta för ansökningens beviljande utan Rikets Ständers samtycke, Kongl. Majit, med afseende å härvid förekomna särskilda förhållanden, täcktes i ämnet göra nådig framställning till Rikets Ständer.
Såsom stöd för berörda ansökning har Justitierådet Alexanderson hufvudsakligen anfört att han redan den 1 Augusti 1861, under afbidan på sin nu mera godkända fordrans pröfning hos Kammar-kollegium, i ändamål att underlätta fordringens realisering, å auktion inropat arrenderätten till ifrågavarande hemman utan aning om att detsamma icke skulle anses disponibelt; att arrendets maximibelopp, som af förrättningsmännen i orten och af Kongl. Majits Befallningshafvande föreslagits till 28 tunnor, blifvit af 12 Kongl. Maj;ts Nåd.
Proposition M 32.
Kollegium förhöjdt till 53 tunnor 16 kappar samt att, då förre arrendatorn icke velat begagna sin optionsrätt, sökanden bjudit nämnda maximibelopp jemte kontant städja 350 Riksdaler och blifvit såsom arrendator antagen; att sökanden sedermera vid hemmanet måst uppsätta inventarier och vidkännas en mängd kostnader på stället, så att, ined beräkning tillika af städja, arrendeafgifter, brukningskostnad och räntor, hemmanet, efter afdrag af de obetydliga inkomster sökanden deraf haft, redan tillskyndat honom en förlust af mera än 5,000 R:dr; att här förutom Synerätt, vid af- och tillträdessyn, genom beslut den 17 Oktober 1861, hvilket Göta Hof-rätt medelst utslag den 16 Juni 1862 fastställt, utdömt de flesta husen å hemmanet, men likafullt, med afseende å beskaffenheten af äldre syner, frikänt afträdande arrendatorn från allt ansvar för bristande 29V års nybyggnad och ålagt sökanden såsom tillträdare att verkställa samina byggnad, för hvilken kostnaden beräknades, ehuru alltför lågt, till 2,850 Riksdaler 67 öre, samt att sålunda för sökanden uppkomme en utgift af sammanlagdt öfver 8,000 R:dr, som sökanden, ifall införsel uti skatterätten fortfarande honom förvägrades, måste anse förlorad, enär ingen visat sig benägen att öfvertaga det höga arrendet, och ej heller funnes någon utsigt till att afkastningen skulle betacka både arrendeafgift och brukningskostnad; tilläggande sökanden slutligen att, i anseende till hemmanets beskaffenhet, Kronan icke kunde anses göra någon uppoffring genom att låta detta hemman i stället för något annat gå i liqvid för sökandens ofvanberörda fordran, hvaremot, om sökanden beviljades införsel i skatterätten och såsom följd häraf säterifriheten upphörde, fördel härigenom skulle beredas för både Kronan och andra hemman i orten, emedan hemmanet då komme att utgöra eller deltaga i besvär och utlagor af flera slag, hvarifrån detsamma nu vore befriadt.
Majit, som vid pröfning af detta mål den 19 Augusti 1864, efter Kammarkollegii hörande, icke funnit skäl till ändring af Kollegii derutinnan meddelade utslag, vill, med afseende å härvid förekomna, särskilda omständigheter och i enlighet med Kollegii hemställan, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer medgifva omförmälda hemmans användande för nu ifrågasatta ändamål.
De frågan rörande handlingar skola tillhandahållas det Utskott, hvartill densamma blifver af Rikets Ständer öfverlemnad; Och Kongl.
Proposition Ni 32. 13 Utdrag af Protokollet öfoer Finans-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 7 Novem ber 1865.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre I)e Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld.
Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i fråga om införsel för skatterättsfordran i kronosäteriet Olstorp i Skaraborgs län.
Smerling. 14 Kongl. Majit» Nåd.
Proposition M 33.
Alik. till Exp.-Utsk. den 10 Nov. 1865, kl. 11 f'. m. v Kongl. Majlis Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående försäljning till skatte af gatahusen 7 Glemminge och .M 21 Hannas -i Christianstads län; Gifven Stockholms Slott den 7 November 1805.
Sedan Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, under den 26 Februari 1864 i nåder beslutat, att från och med den 14 Mars 1865 åtskilliga landtstatsboställen skulle till Statsverket indragas och för dess räkning utarrenderas; så har Kongl. Majits och Rikets Kammar-kollegium i underdånig skrifvelse den 7 November 1864 anfört, att, då ibland dessa bostadslägenheter gatuhusen Js 7 Glemminge i Glemminge socken och M 21 Hannas i Hannas socken, af Ingelstads härad och Christianstads län, hvilka intill ofvannämnda den 14 Mars 1865 innehades af Häradsskrifvaren i fögderiet, till arealen bestodo: M 7 Glemminge endast af 6,5 kappland eller 13,75 stänger med ränta af 12 öre, och M 21 Hannas endast af 10,3 kappland eller 1 ref 80,25 stänger med ränta af 19 öre, berörda två lägenheter alltså syntes vara för obetydliga att bibehållas för Statens räkning, hvadan Kollegium hemställt, huruvida icke, på sätt i enahanda fall förut egt rum, Kongl Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig
Proposition om samma lägenheters försäljande till skatte; tillkännagifvande härvid Kollegium, att, intilldess frågan härom blifvit slutligen afgjord, Kollegium ämnade föranstalta om lägenheternas utarrenderande, med skyldighet för arrendatorn att, derest den ifrågaställda skatteförsäljningen beslutades, lägenheterna, efter åtnjuten laga fardag, till en blifvande köpare afträda.
Med afseende på hvad Kammar-kollegium sålunda i underdånighet anfört och hemställt, har Kongl. Majit velat härigenom i nåder föreslå, det Rikets Ständer måtte medgifva, att nämnda tvä lägenheter må få till skatte försäljas.
Ar och dag som ofvan. CAEL. J. A. Gripenstedt.
Proposition Jtfé 33. 15 Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Magd Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 7 November 1865. * Närvaran de: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld.
Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående försäljning till skatte af gatuhusen JVf 7 Glemminge och M 21 Hannas i Christianstads län.
Majit behagade, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallde att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Holmberg & Comp., 1865.
Proposition N:o 34. 1 N:o 34, Ank. till Exp. Utsk. den 22 Nov. 1.865, kl. 0 e. m.
Maj:ls Nådiga Proposition till Rikets Ständer, med förslag till förnyad Förordning angående jords eller lägenhets afstående för allmänt behof; Gifven Stockholms Slott den 31 Oktober 1865.
Med anmärkning att det ofta icke utan skäl öfverklagade förhållande, att vid afhändande af jord eller lägenhet för allmänt behof derför merändels måste erläggas en i jemförelse med det verkliga värdet alltför hög löseskilling, hade sin förnämsta grund i sjelfva den derom gällande lagstiftning, hade Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 7 November 1863 framställt förslag till förändring i vissa delar af Förordningen om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof af den 20 November 1845, sådan den blifvit ändrad genom Förordningen den 27 November 1854; men Kongl. Majit fann, med alseende å de mot samma förslag lramställda anmärkningar, Sig icke kunna dertill lemna nådigt bifall.
Majit har likväl härmed velat för Rikets Ständer framställa ett i ämnet upprättadt motförslag.
Dervid har, i anledning af en hos Kongl. Majit, i sammanhang med väckt fråga om åtgärder till hämmande af flygsand, gjord underdånig hemställan att såsom grundsats i allmänhet borde stadgas, att innan Staten sjelf toge vård om flygsandsfäit och-derå nedlade kostnader, dessa fält borde tillhöra Staten under full eganderätt, blifvit i förslaget intaget det i berörda hänseende nödiga stadgande, hvartill Rikets Ständers medverkan erfordras.
I öfrigt har den granskning af gällande expropriationslag, som nu hos Kongl. Majit egt rum, varit inskränkt lill de delar deraf, i hvilka förändringar ansetts nödiga för att undanrödja eller åtminstone förminska de olägenheter af författningens tillämpning, som föranledt Rikets Ständers omförmälda framställning i ämnet, fastän Kongl. Majit anseft det lända lill större beqvämlighet för allmänheten att, i stället för att genom en särBih. till. B. St.
Prot. 1865 & 1866. 1 Sami. 1 Afd. 15 Haft. l i 2 Kongl.
Proposition N:o 34. skild författning ändra vissa §§ i gällande expropriationslag, låta en ny sådan lag utfärdas, uti hvilken jemväl intogos de §§, som ej undergå förändring.
Maj:t vili alltså, med öfverlemnande af de i Stats-Rådet och Ilögste Domstolen i ämnet hållna protokoll, härmed, enligt 87 § Regeringsformen, till Rikets Ständers antagande framställa ett förslag till förnyad
Förordning angående jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, af följande lydelse:
„Med upphäfvande af Kongl.
Förordningen om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof af den 20 November 1845, sådan denna Förordning blifvit ändrad genom Kongl. Förordningen den 27 November 1854, förordnas som följer: § 1.
Der Konungen pröfvar nödigt, att jord eller lägenhet, som enskild man, menighet eller inrättning tillhörer, begagnas skall, antingen till rikets försvar, till allmän väg, bro, hamn eller lastningsplats, till torg eller gata i stad, till uttappning eller sänkning af sjö, till strömrensning, farled eller annan vattenledning, till allmän byggnad! eller till dylikt allmänt behof, vare egare pligtig att afstå hvad för ändamålet fordras; njute dock den, som härigenom skada lider, ersättning derför.
Har egare af llygsandsfält försummat att derom taga sådan vård, som särskildt föreskri fven är; ege ock Konungen förordna, att det fält afstås skall; och galle i öfrigt, i fråga om vilkoren för afträdande deraf, hvad i denna Förordning om annan jord eller lägenhet stadgas.
Är fråga om jords eller lägenhets begagnande endast för utläggning af elektriska ledningstrådar, utan att genom anläggningen eller dess framtida skötsel och vård något synnerligt men i nyttjanderätten till jorden eller lägenheten egaren tillskyndas, bör hvad för ändamålet behölligt är upplåtas, utan att jorden eller lägenheten löses.
För intrång, som derigenom må kunna förorsakas, vare dock den, som intrånget lider, om han derå gör anspråk, berättigad till ersättning.
Kan ej öfverenskommelse träffas om ersättning, som, efter hvad ofvan sägs, utgå bör; då skall frågan härom pröfvas af särskild Nämnd, som vid Under-Rätt i den ort, der jorden eller lägenheten ligger, tillsättes på sätt här nedan stadgas. § 2.
Göres hos den i § 1 nämnda Under-Rätt skriftlig ansökning om särskilda Nämndens tillsättande, och visar sökanden, att
Konungen godkänt behofvet afjordens eller lägenhetens afstående eller begagnande, samt att tiden, då den skall afstås eller upplåtas, blifvit genom Konungens förordnande eller parternas öfverenskommelse bestämd; utfärde Rätten stämning på egare och andre, som uppgifvas i saken hafva del.
Rätten föranstalte jemväl, att, till underrättelse för möjligen varande okände eller icke uppgifne rättsegare, tiden för ärendets företagande varder, såväl från predikstolen i den sockens kyrka, der fastigheten är belägen, som ock genom allmänna tidningarne, kungjord tre gånger, sista gången minst Ijorton Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 34. 3 dagar före den dag, hvilken till sakens företagande är utsatt.
Jordens eller lägenhetens egare, då han höres, vare skyldig att hos Rätten, i ändamål af instämning, uppgifva den, som i anseende till nyttjanderätt med honom del i saken häfver, vid äfventyr som i § 25 stadgas.
Hos Rätten skall jemväl företes bevis derom, huruvida jorden eller lägenheten är med inteckning besvärad; och egen pärterne, att, innan Nämnden sättes, i laga ordning sin talan i fråga om ersättningens belopp och sättet för dess utgörande utföra.
Uppstår, vid fråga om jords eller lägenhets begagnande till utläggning af elektriska ledningstrådar, parterne emellan tvist, huruvida derigenom må förorsakas så betydlig skada, att jorden eller lägenheten lösas skall, eller om intrånget är af beskaffenhet, att ersättning derför, enligt hvad i § 1 mom. 2 stadgadt är, utgå bör, pröfve och afgörc Rätten sådant, innan Nämnden sättes.
Anses ersättning för intrång böra ega rum, bestämme ock Rätten, efter ty som intrånget finnes vara öfvergående eller fortfarande, huruvida slik ersättning skall utgå på en gång eller i årlig afgift under den tid, intrånget kommer att fortfara.
Emot Rättens beslut i dessa frågor må talan fullföljas i Hof-Rätt genom besvär inom den tid, i 25 Kap. 5 § Rättegångs-Ralken stadgas.
I Hof-Rättens beslut må ändring sökas likaledes genom besvär, som, jemte borgen för kostnad och skada, skola till Konungen ingifvas inom den tid, 30 Kap. 18 § samma Balk bestämmer. § 3.
Till särskilda
Nämnden skall hvardera parten föreslå sex och Rätten nämna fem i orten boende män, af hvilka, sedan de blifvit af domstolen ojäfvige förklarade, tre ibland de af vederparten föreslagna och en ibland de af Rätten nämnda personer böra af hvardera parten, utan anförda skäl, uteslutas.
De nio, som så utsedde blifvit, skola Nämnden utgöra.
§4- Äro å någondera sidan flere, som del i saken bafva, och kunna de ej sämjas om förslaget; gifve hvardera upp en man till Nämnden: går ej antalet då till sex; gifven de ytterligare upp en hvardera: går antalet öfver sex; varde det genom lottning minskadt.
Sämjas de ej, hvilka bland dem, som å andra sidan föreslås, eller hvilken ibland de utaf Rätten nämnda, må uteslutas; varde ock då sådant genom lottning utrönt. § 5.
Uteblifver part. utan förfall, då han till val af Nämnd kallad varit; gore Rätten förslag i hans ställe; och varde genom lottning utrönt, hvilka i Nämnden ingå skola bland dem, som å andra sidan föreslås.
Samma lag vare, der part drager sig eljest undan alt val lill Nämnd göra.
Finnes annan, den der del i sa - 4 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 34. keil häfver med honom, som uteblifvit eller sig undandragit; vare det val, som af den förre göres, för båda gällande. § 6.
Jäf emot den, som till ledamot i särskilda Nämnden utses, äro: om han ej fyllt tjugofem år: om han står under annans målsmanskap eller under någondera partens husbondevälde: om han såsom allmän embets- eller tjensteman under någondera partens förmanskap lyder: om han är med någondera parten i den skyldskap eller svågerlag, som, enligt 13 Kapitlet Rättegångs-Ralken, utgör jäf emot domare: om han sjelf eller någon, som med honom i sådant skyldskaps- eller svågerlagsförhållande är, eger i saken del, eller kan någon synnerlig nytta eller skada deraf vänta: om han med någondera parten uppenbar ovän är eller i oafgjord delo ligger: om han begått brott, som vanfrejd medförer.
Domaren i den Rätt, der Nämnden sättes, må ej til! ledamot i samma Nämnd väljas. § Komma parterne å ömse sidor öfverens om val af särskild Nämnd; då skall den utgöras af de män, som valde blifvit, utan att så förfares, som i § 3 stad gadt är.
Parterne egen, i ty fall, äfven att större eller mindre, dock alltid ojemnt, antal till Nämnd välja. § 8.
De män, som till Nämnd valde blifvit, skola af Rätten kallas, att å viss dag sig infinna, der de ej genast tillstädes äro; och vardén vid kallelsen erinrade om den påföljd för förfallolöst uteblifvande, hvarom i § 9 stadgas. § 9- Den, som hor längre bort, än fyra mil (rån det ställe, der Rätten sitter, eller är öfver 60 år gammal, vare ej skyldig alt i särskild Nämnd deltaga.
Ej må eljest någon, som till särskild Nämnd kallad varder, draga sig utan laga förfall det förtroende undan.
Sker det, och vilja ej parterne annan i hans stalie anta ga, eller åsämjas de ej om nytt val, efter ty i § 10 sägs; bafve Rätten magt genom vite tillhålla den utcblifnc att sig infinna; crsätte ock han de kostnader, som för Rätten, parterne och de öfrige i Nämnden af uppehället vållas. § 10.
Finnes någon, som kallad varder, af laga förfall hindrad att i Nämnden sitta; gifve det Rätten tillkänna.
Är han bland dem, som parterne valt, gifvG den part, som honom föreslagit, upp tvännc andra i hans ställe, och uteslute vederparten en af dem: är lian af Rätten utsedd, namne Rätten andra, bland In ilka parterne utesluta en hvardera, elter ty i § 3 sägs.
Proposition N:o 34. 5 § 11.
Nämnd tillstädeskommit, skall den inför Rätten denna ed svärja:
„Jag lofvar och svär vid Gud och Hans Heliga Evangelium, alt jag, utan väld och mannaman, efter mitt bästa förstånd och samvete, skall den pröfning verkställa, hvartill jag nu kallad blifvit: så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ.,, § 12.
Nu är ed svuren, som i § 11 sägs; då skall domhafvanden eller Rättens ordförande underrätta Nämnden om det ämne, som i fråga är, och om hvad till Nämndens pröfning hörer; lemne ock till Nämnden de handlingar, parterne ingifvit.
Nämnden tillsamman, väije inom sig en ordförande och öfverlägge, inom lyckta dörrar, om det beslut, som fattas skall. § 13.
Då jord eller lägenhet afstås skall, uppskatte
Nämnden i penningar såväl jorden eller lägenheten efter hvad jord eller lägenhet af lika beskaffenhet och godhet i orten högst gäller, som ock särskildt, till högsta skäliga belopp, den skada, annan än egaren genom jordens eller lägenhetens afstående lider, allt med afseende på tiden för afträdandet.
Uppkommer, genom begagnandet af jord eller lägenhet för allmänt behof, skada för egaren eller annan, och är sådan skada ej beräknad i det belopp, som, enligt hvad ofvan stadgadt är, bestämdt blifvit, då skall ock ersättning derför bestämmas till högsta belopp, hvartill skadan skäligen skattas må.
I det fall att endast ersättning för intrång eger rum, uppskatte Nämnden i penningar till högsta skäliga belopp den skada, som genom intrånget förorsakas.
Är af Rätten stadgadt, att ersättningen skall utgå i årlig afgift, rätte Nämnden uppskattningen derefter; och bör i detta fall ersättning bestämmas särskildt för det intrång, sjelfva anläggningen medför, och särskildt för det, som sker genom inrättningens skötsel och drift.
Är fråga om Hera lägenheter, som tillhöra särskilda egare, varde ersättningen bestämd särskildt för hvardera. * § 14.
Erfordras för ändamålet, alt blott en del af jord eller lägenhet afstås, och blifver jorden eller lägenheten, genom afskiljande af denna del, för egaren eller innehafvaren onyttig, eller uppkommer derigenom synnerligt men i nyttjanderätten; då bör hela lägenheten, enligt nu bestämda grunder, lösas, der egaren det äskar.
I dessa frågor meddele Rätten beslut, innan Nämnden sättes, och må klagan öfver det beslut föras i den ordning, uti § 2 stadgas. 6 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 34. § 15.
Har egare, efter väckt fråga om jords eller lägenhets afträdande, i uppenbar alsigt att vinna högre ersättning, å jorden eller lägenheten nedlagt kostnader, må desamma ej tagas i beräkning vid ersättningens bestämmande. § 16.
Anser Nämnden nödigt att, innan hufvudsakligt beslut fattas, parterne ytterligare höra, närmare underrättelse i saken infordra, eller syn bålla, ege der rätt till. § 17.
Då Nämndens beslut lattadt är, låte ordföranden det upptecknas och af Nämnden underskrilvas; och lemne det sedan till Rätten eller på landet till domhafvanden.
Ej skall dervid kungöras, huru Nämnden inom sig röstat, ej heller skola skälen för beslutet uppgifvas. § 19.
' Sedan Nämndens beslut så aflemnadt är, som i § 18 sägs, låte Rätten det i sitt protokoll införas, och meddele det parterne i laga ordning.
: § ao. Hvad Nämnden beslutat skall till efterrättelse lända.
Dock ege ej Nämnden att sätta ut värdet lägre än ersättningsskyldig medgifvit; och der så hända skulle, att
Nämnden höjde ersättningsbeloppet utöfver hvad ersättningstagande yrkat, gäfle ej heller beslutet för mera, än äskadt varit, såvida ej jord eller lägenhet, som afstås skall, är besvärad med inteckning, öfverstigande den fordrade summan; i hvilket fall Nämnden må, utan afseende på ersättningstagandes anspråk, utsätta löseskillingen så högt, som den finnes, enligt här ofvan stadgade grunder, böra uppgå. § 21.
Vill egare af jorden eller lägenheten klaga deröfver, att han icke varit i målet stämd, eller vill annan klaga på den grund, att ärendet icke blifvit, enligt § 2, från predikstolen eller genom allmänna tidningarne rätteligen kungjordt, eller vill någon klaga öfver Rättens pröfning af jäf emot den, som i Nämnden sutit, eller påstår någon eljest, att vid Nämndens sättande ej så tillgått, som nu föreskrifvet är; den talan må, sedan Nämndens beslut är, efter § 19, parterne meddeladt, i Hof-Rätten föras, genom besvär, inom den tid, som i 25 Kapitlet 5 § Kongl.
Proposition N;o 34.
7 Rättegångs-Balken sägs.
Varder den talan gillad, förfalle all verkan af Nämndens beslut, såvidt det klagandens rätt rörer, och förordne Hof-Rätten, att Nämnd ånyo sättas skall.
Ej må Hof-Rätten till pröfning upptaga jäf, som icke vid UnderRätten yppadt varit, då Nämnden sattes. Öfver Hof-Rättens beslut må klagan föras i den ordning, 30 Kapitlet 18 § Rättegångs-Balken förcskrifver. § 22.
Rätt uttaga stämning: gitter han, sedan så stämdt är, bevisningen fullgöra, förfalle Nämndens beslut, såvidt det på kärandens rätt verkar, och läte Rätten Nämnd ånyo väljas. § 23.
Skulle någon, som i särskild Nämnd sutit, vilja betalning derför taga, då må han hos Rätten det anmäla, och lägge Rätten honom till så mycket, som emot hans verkliga kostnad för den förrättning svara kan.
Lösen för jord eller lägenhet, som afstås skall, så ock ersättning för intrång, hvilken skall på en gång utgå eller blifvit beräknad för sjelfva anläggningen, vare den, som jordens eller lägenhetens begagnande yrkat, skyldig att till ersättningstaganden utgifva inom den för jordens eller lägenhetens afstående eller upplåtande stadgade tid eller, om ersättningsbeloppet derförinnan ej hunnit bestämmas, inom tre månader efter det sådan bestämmelse skett.
För betalning af årlig afgift sätte Rätten ut tid, der parterne ej åsämjas.
Har ej öfverenskommelse om ersättningen träffats eller Nämnden sitt beslut meddelat inom den tid, då jorden eller lägenheten afstås eller upplåtas bör, må sådant ej hindra arbetets företagande, derest sökanden hos Konungens Befallningshafvande ställer full borgen för lösnings- eller ersättningsbeloppet samt för kostnad och skada.