Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Redan i Kongl. Brefvet den 15 Maj 1694 finnes föreskrifvet, att Landtränleriets Bih. till B.
Prot. 1860 # 1851. 4 Sami. 1 Afd. 18 Haft. \ 2 Stals-Utskottets Utlåtande, jY.o 62. kassakista skall vara försedd med 3:ne lås, till hvilka Landskamreraren och Landträntmä staren jemte Slottsfogden eller, der sådan tjensteman icke finnes, Borgmästaren eller annan härtill skicklig person skola hafva hvar sin nyckel.
Bland andra hos Kongl.
Maj:t under 1809 års riksdag gjorda framställningar, rörande städernas åligganden, med hänsigt till kronouppbörden, anhöll Borgareståndet om befrielse för magistraterna från skyldigheten att förvara en af nyssnämnde nycklar, men “emedan denna magistraterna från uråldriga tider “ålagda' befattning vore nödvändig, säborn ledande till säkerhet för de depositionsmedel, “som ofta till större belopp måste både för Kronans och enskildes räkning uti Landtränterierne förvaras“, förklarade Kongl. Majit, enligt Kammar-kollegii, Cirkulär af den 10 Juni 1811, Sig icke tinna skäl att befria magistraterna från sagde förbindelse, utan borde med förvarandet af 3:dje nyckeln till Landtränterierna framgent såsom dittills förblifva.
I sammanhang med väckt .fråga om ersättning eller traktamente åt magistratspersoner och Borgare vid alla syner och inventeringar samt andra dylika förrättningar för Kronans räkning, föreslogs under sednaste riksdag, att hvad, rörande dessa förrättningar i sagde hänseende stadgades, måtte förklaras äfven gälla i afseende på ränteri-inventer«igar.
Denna framställning bifölls dock ej af Rikets Ständer, utan blefvo tvertom, i så väl Rikets Ständers härom aflåtne underdåniga skrifvelse, som Kongl. Maj:ts, under den 2 Maj 1849, utfärdade kungörelse, angående traktamentsberäkningen vid omförmälde tillfällen “ränteri-inventeringaru uttryckligen undantagna.
Utskottet finnér icke något skäl för Rikets nu församlade Ständer att frånträda den åsigt, som sålunda, i fråga om dagtraktamente eller serskild ersättning för meranämnde inventeringar, gjorde sig gällande vid sistförflutna riksdag; och hvad beträffar den derför nu föreslagna godtgörelse i förhållande till beloppet af de i Landtränteriet befintliga medel, så måste Utskottet häremot erinra, att den magistratspersonerne åliggande vård af en utaf ränterinycklarna samt den dermed förenade skyldigheten att vara tillstädes vid inventeringarna och dela ansvaret för behållningen inom det med dessa nycklar igenlästa förvaringsrum, ingalunda kan, på sätt motionären uppgifvit, jemföras med de uppbörds- och redovisnings- eller remitterings-göromål, för hvilka en viss procent, under namn af uppbördsprovision eller remisslage, blifvit J_,andskamrerarne och Landträntmästarne tillerkänd.
Vidkommande för öfrigt motionärens alternativa förslag angående upphörandet af en allt hittills vigtig och nödvändig ansedd kontroll, så förekommer detta förslag
Utskottet destomera betänkligt, sorn nyssberörde kontrolls ersättande genom något annat tillfredsstäl - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 63. 3 lande samt det allmännas och den enskildes säkerhet betryggande stadgande icke ens blifvit af honom ifrågasatt.
Utskottet anser sig således böra hemställa, , att här ofvan omförmälda motion hvarken i det ena eller andra hänseendet må af Rikets Ständer bifallas.
Reservation af Herr Hörnstein. ma 63.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Febr. 1851, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående tio års förlängning af det åt nämndemannen Jonas Fredrik Jonsson upplåtna arrende af Motala Kungsftske ock Mjölqvarn i Östergöthlands län. (/■ A.) Sedan Rikets år 1844 församlade Ständer bifallit, att nämndemannen Jonas Fredrik Jonsson, som genom Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-koilegii kontrakt af den 2 Oktober 1840 fått, för en tid af 10 år och emot en årlig afgift af 120 tunnor spanmål, åt sig upplåtet arrendet af Motala kungsfiske och mjölqvarn, Herreqvarnen kallad, i Motala socken och Aska härad af Östergöthlands län, finge, i anseende till de vid béitrde kronofiske uti strömmen uppförde byggnaders, af inträffadt större isdref och vatlullöde förorsakade, förstöring jemte qvarndammens bortförande, från början af år 1842 lill 1850 års utgång uti det för ifrågavarande lägenheter fastställda arrende tillgodonjuta nedsättning till 80 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, årårligen, dock mot skyldighet för honom att på egen bekostnad uppföra och under sin arrendete; underhålla samt vid arrendets slut i lagligt skick aflemna alla till fisket och qvarnen erforderliga byggnader och inrättningar; så hade, efter def ofvannämnde byggnader och fisk.- 4 Slats-Utshotlels Utlåtande, N:o 63.
\ inrättningar blifvit å nyo uppförda och islåndsatte, derå besigtning föi rättats den 21 Augusti 1845. under Februari och Mars månader år 1849 storm och isdref återigen så skadat de-* samma* att, enligt hvad vid hållen syn blifvit utröndt, kostnaden för deras iståndsättande uppgår till 3670 r:dr banko; af hvilken anledning arrendatorn, uti en till Kammar-kollegium ingifven skrift, som derefter, åtföljd af vederbörande Kronofogdes och Kongl. Majits Befallliingshafvandes i länet infordrade yttranden, jemte en utaf Kronofogden, till följd af Kammarkollegii föreskrift, öfver berörde lägenheter upprättad beskrifning, blifvit af bemälde Kollegium till Kongl, Maj:t insänd, anhållit, att, då de uppoffringar, sökanden å ifrågavarande arrendelagenheter måst vidkännas, efter afräkning från tillhopa utgifne 15,007 r:dr 20 sk. af ej mindre 40 tunnors årlig arrende-afkortning för 7 år, motsvarande efter 7 r:dr tunnan 1960 ridr, än äfven husröte-ersättningen vid arrende-tillträdet, 491 ridr 16 sk., uppgingo till 12,556 r:dr 12 sk. banko, förlängning af arrendet på 15 å 20 år måtte honom förunnas, emot utgörandet af det nedsatta arrende-beloppet, 80 tnnnor spanmål, årligen.
Majit, som uti nådig Proposition, (N:o 12 i 1 Sami. 1 Afd. af Bihanget till Riksståndens protokoll), hvilken af samtlige Riksstånden blifvit till Stats-utskottet remitterad, Öfverlemnat detta ärende till Rikets Ständers pröfning, har, i betraktande af hvad Kammarkollegium och Konungens Befallningshafvande i länet anfört, i nåder föreslagit, det 10 års förlängning, från den 1 Januari 1851 räknadt, måtte beviljas uti det åt nämndemannen Jovas Fredrik Jonsson, enligt kontrakt af den 2 Oktober 1840, upplåtna arrende af Motala kunesfiske och mjölqvarn, Herreqvarnen kallad, emot den för berörde lägenheter nu utgående arrende-afgift samt i öfrigt under följande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Kammar-kollegium föreslagna vilkor, med hvilka arrendatorn jemväl förklarat sig nöjd, nemligen : l:o) att arrendatorn genast ställer behörig borgen för arrendeskyldigheternas fullgörande under den förlängda arrendetiden, med åliggande för arre ndatorn deriemte att, i händelse någondera af löftesmänren skulle antingen med döden afgå eller icke vidare af Kongl.
Majits Befalfningshafvande såsom vederhäftig anses, anskaffa och inom 3 månader från derom genom Kongl. Majits Befallningshafvande erhållet föreläggande, hos länsstyrelsen aflemna ny laga borgen för den då återstående arrendetiden; och 2io) att till den laga syn, som efler ett års förlopp bör å lämplig årstid förrättas, arrendatorn skall, på egen bekostnad, hafva i fullt laga skick återförsatt alla till kungsfisket och qvarnen hörande byggnader, gående verk, dammar och öfriga inrättningar, samt seder - Slals-Utskottets Utlåtande, N:o 63. ä ttiefa alltsammans under den förlängda arrendetiden vidmakthålla, när så erfordras, ombygga och vid aflrädandet i fullgodt stand fran sig lemna, ulan anspråk på någon ersättning, äfven örn dessa verk och inrättningar under tiden skulle genom isdref eller vattnets åverkan hafva lii'il större eller mindre skada.
Af handlingarne har Utskottet inhemtat, att vederbörande embetsmyndigheter ansett det för ifrågavarande lägenheter nu utgående arrende, 80 tunnor spanmfil, hälften råg och hälften korn, vara, med hänsigt till de stora omkostnader, fiskeverkets underhållande i lagligt skick erfordrar, till och med nog högt, i förhållande till den afkomst, som deraf kunde påräknas, helst erfarenheten visat, det aila fiskeverksbyggnaderne hvart 6:te eller 7:de år mäst ombyggas; att så vä) Kongl.
Kammarkollegium, som Kongl. Majits Befallningshafvande, under förutsättning, det arrendatorn, på grund af arrendekontraktet, vore vid arrendets afträdande berättigad till ersättning för ifrågavarande, utan hans förvållande, arrendelägenheterne åbragte kostnader, ansett skäl vara förhanden att tillstyrka bifall till nämndemannen Jonas Fredrik Jonssons anhållan att få bibehålla arrenderättigheten å ornförmälde lägenheter emot nu utgående arrendp-afgift, helst ett billigt afseende å ansökningen, med hänsigt till de betydliga uppoffringar, arrendatorn måst vidkännas, äfven syntes förenligt med kronans fördel, hvilken vore beroende jemväl deraf, att en ordentlig och omtänksam arrendator vid arrendet bibohölles; varande likväl af Kongl.
Kammarkollegium hemstäldt, att arrendetidens förlängning icke borde utsträckas utöfver 10 år, räknade från den 1 Januari 1851.
Utskottet, som, med afseende å hvad sålunda förekommit, likaledes funnit det vara både med billighet och Statens fördel öfverensstämmande, alt nuvarande arrendatorn fortfarande lör en lid af 10 år bibehålles vid arrendet emot den nu utgående arrendeafgiften, anser likväl
Statens ytterligare betryggande för vidare ersättningsanspråk fordra, att till de i nåder föreslagne vilkoren göres det tillägg, att, äfven om de till ifrågavarande lägenheter hörande byggnader och öfriga inrättningar skulle af andra tillfälliga händelser, än isdref eller vattnets åverkan, lida skada, arrendatorn icke heller i sådant fall må ega rätt till någon ersättning från Statens sida; och tillstyrker Utskottet alltså, att Rikets Ständer, med bifall till den nådiga Propositionen, måtte medgifva nuvarande arrendatorn af Motala kronofiske och qvarn att i 10 år, räknadt från den 1 Januari innevarande år, bibehålla berörde arrende, emot den nu utgående arrendeafgift 80 lunnor spanmål, hälften råg och hälften korn; med iagttagande likväl af nyss - 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 64. berörde tillägg till 2:dra punkten af ofvan anförde, af Kongl. Maj:! i nåder föreslagna, villkor.
Ank. till Exp.-tJldf. d. 2(i Febr. 1851, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Majds nådiga proposition, angående anslag för beredande af rättelse uti beräknandet af Salpeterhjelpen inom provinserne Småland och Öland. (/. A. Sedan åtskillige Riksdagsfullmägtige för Bondeståndet inom Kalmar, Kronobergs och Jönköpings län vid 1840 och 1841 årens riksdag, uti serskilde till Kongl. Majit ingifna underdåniga ansökningar, anmält, hurusom, i strid med Kongl. Majds och Rikets Kammarkollegii bref af den 28 April 1638 samt Kongl. Resolutionerne den 13 December 1644 och den 9 December 1766, de räntepersedlar, som ingingo uti den, hemmantalsränta!) tillhörande, salpeterhjelpen, blifvit uti nämnde län eller provinserna Småland och Oland, af uppbördsman och indelningshafvare i så måtto oriktigt debiterade och uppburna, att sadant skett efter markegång, i stället för efter kronovärdi; och sökanderne med anledning häraf anhållit, det Kongl. Majd täcktes i nåder förständiga uppbördsman och räntetagare att upphöra med den, efter sökandernes förmenande, olagliga öfverdebitering i afseende på salpeterhjelpen, som sålunda dittills egt rum, så att allmogen inom dessa provinser måtte komma i åtnjutande af samma förmån, som hemmansinnehafvare i rikets öfriga landskap, att utgöra ifrågavarande gärd endast med det derföre belöpande kronovärde, utan persedelförvandling; så hade öfver dessa underdåniga ansökningar Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i förenämnde 3:ne län, med flere vederbörande, blifvit hörde, äfvensom Kammarkollegium, efter föregången undersökning och utredning i Kammararkivet, med dess Ådvökat-fiskalsembetes underdåniga Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 64. 7 yttrande, jemte eget utlåtande, til!
Maj:t inkommit; hvarefter Stats-kontoret, uppå nådig befallning, låtit, genom vederbörande Häradsskrifvare fögderivis upprätta serskilda utredningar, som blifvit tilt Kongl. Majit insända, och af hvilka inhemtas, att den minskning, som, efter medelrnarkegång af de sednaste tio åren, skulle genom den ifrågaställa förändringen uppkomma uti beloppet af ej mindre de räntor, hvilka äro kronan behållna, än äfven hvarje af de för serskilda behof anvisade indelta anslag komme att uppgå i Jönköpings län till R:dr 12,480: 23: 5.
Kronobergs „ „ „ 9,921: 35: 5.
„ Kalmar „ „ „ 9,377: 6: 2 eller tillhopa R:dr 31,779: 17. — Sorn Kongl. Majit, vid pröfning af denna fråga, med afseende å dervid förekomna »omständigheter, ansett med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att den sökta förändringen i salpeterhjelpens utgörande inom de Småländska länen varder beviljad, så att •denna ränta derstädes på lika sätt, som i allmänhet inom öfriga delar af riket eger rum, må med penningar efter kronovärde liqvideras, men vid fråga om dylik förändring förekommer, att en betydlig del af nämnde ränta ingår uti lönings- och andra anslag, samt att således förändringen icke rättvisligen kan ega rum, utan att de, som innehafva dessa anslag, för derigenom uppkommande minskning uti anvisade och påräknade inkomster undfå ersättning, har Kongl. Majit, uti högstberörde, från samtlige Riksstånden till Stats-utskottet remitterade, proposition (N:o 11 i 1 Sami. 1 Afd. af Bihangettill Riksståndens protokoller}, nådigst föreslagit, att för tillvägabringande, ifrån och med innevarande år, af förutnämnda förändring uti sättet för salpeterhjelpens beräknande uti de 3:ne Småländska länen, Rikets
Ständer matte anvisa erforderligt anslag för att dermed godtgöra den minskning uti indelda löner och anslag till serskilda inrättningar och fonder, som derigenom uppkommer.
Hvad åter beträffade beloppet af detta anslag, så enär de uppgjorde beräkningarne icke lemna så fullständiga upplysningar, att på grund deraf kan definitivt bestämmas, hvad hvar och en bör undfå, samt de, hvilkas rätt derunder beror, jemväl böra lemnäs tillfälle att, för bevakande deraf, sig yttra, innan ersättningssumman fastställes, men emellertid af berörde uträkningar kan bedömas, att den igenom ifrågaställde iörändringen uppkommande minskning uti sådana räntor, sorn utgå till löntagare eller serskilda inrättningar, och hvarför ersättning borde meddelas, beräknad efter medium af senaste tio år, utgör 10 å 11,000
R:dr årligen, har Kongl. Majit behagat föreslå, att för omförmälda ändamål måtte för närvarande 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 64. anvisas ett förslagsanslag af elfva tusen riksdaler årligen, sorn Kongl, Majit ansett lämpligast kunna ulga af Riksgäldskontorets medel intill nästa riksdag, för att, efter det beloppet, på grund af skeende speciella utredningar och ersättningsanspråkens behöriga pröfning, kunnat tillförlitligen bestämmas, då på Riksstaten uppföras.
Af de till detta ärende hörande handlingar har Utskottet inhemta!, att Kammar-kollegium, jemte öfrige vederbörande uti deras underdåniga utlåtanden afstyrkt nådigt bifall lill de ifrågavarande underdåniga ansökningarne; att nämnde Kollegium, bland annat, anfört, att, enligt Kongl. Ordningen den 22 Juli 1616, skyldigheten att utgöra salpeterhjelp in natura och icke med penningar efter kronovärdi, vore klar och ostridig, samt att någon ändring häruti för all framtid icke blifvit förordnad eller medgifven, hvarken genom Kollegii Bref af den 28 April 1638 eller genom de af sökanden i öfrigt åberopade resolutioner af den 13 December 1644 och den 9 December 1766, hvadan och då det, på grund deraf och jemlikt Kongl.
Förklaringarna den 8 Januari 1748 och den 15 December 1756, vore räntegifvarnes förbindelsa att ifrågavarande ränta in natura eller efter årlig markegång utgöra, den oriktighet uti författningarnes tillämpning, som hittills förefunnits, inträffat i motsatt syftning emot hvad sökanderne förmenat, enär för åtskilliga persedlar, som bordt förvandlas efter markegång, sådan förvandling icke öfver allt blifvit iakttagen; att Kollegium likväl ansett sig icke böra tillstyrka någon förändring häruti, utan hemställt, att vid hvad hittills vanligt varit, utan vidare åtgärd måtte få förblifva, enär en förändring af hvad sålunda i en lång följd af år blifvit iillämpadt, skulle för hemmansinnehafvarne blifva en hittills ovanlig och vid jordens åtkomst icke påräknad skatt; att Kollegii President från denna Kollegii åsigt varit skiljaktig och hufvudsakligen anfört, att det, enligt hvad den verkställda arkiv-undersökningen utvisar, mäste anses ostridigt, att den först i en sednare tid vidtagna förändring att, emot föreskriften i 1638 års Cirkulär och 1644 års Kongl. Resolution, uti de
Småländska länen efter årlig markegång förvandla salpeterhjelpen, icke stödde sig på någon gällande författning och i behörig ordning tillkommen föreskrift, samt icke skäligt vore, att hemmanen i dessa, mera än i andra län af riket, der denna ränta utgöres och i penningar efter kronovärdi allt hittills utgått, skulle vidkännas den betydliga förhöjningen derå genom förvandling efter markegång.
Utskottet, som tagit detta ärende uti öfvervägande, har af handlingarne icke kunnat hemta någon säker ledning för utrönande af det belopp, hvartill det nu äskade anslaget skulle Stals- Uttkottets Utlåtande, If:o 64. 9 skelle kunna komma ali uppgå.
För vinnande af tillförlitlig kännedom härom och för att lunna i hvarje serskildt fall ingå i pröfning, huruvida crsfltlning boide ifrågakomma, i händelse den sökta nedsältniogen af salpeterhjelpcn i de Småländska länen sknile beviljas, erfordras specificerade uppgifter rörande de personer och inrällningar, af hvilka anspråk i dylikt hänseende skulle Kunna väckas.
1 saknad af en sådan utredning har Utskottet icke heller varit i tillfälle att bedöma, till hvilken utsträckning och under hvilka vilkor den ifiågaslällda ersätlningen tör cga rum, cm densamma hör tillgodokonrra endast nuvarande innehafvarne af de indelningar, hvilka genom nedsättningen kon.ma att minskas, eller utgå för all framtid, o. s. v. d
Med afseende å allt detta har Utskottet ansett ärendet vara i det outredda skick, att Utskottet funnit sig för närvarande förhindradt att tillstyrka Rikets Ständer beviljandet af det utafKongJ.
Majit för ofvanberörde ändamål äskade anslag.
I sammanhang härmed har Utskottet fatt emottaga en från Hedervärda Bondeslåridet till Utskottet remitterad, af Riksdagsfullmäkligen Måns Månsson i Calmar län väckt,'motion, deruti, med anledning af Kongl. Maj.ts förs berörde nådiga proposition, moliciäreu föreslagit, att, i händelse Rikets Ständer skulle lemna bifall till den nådiga propositionen, icke allenast indelningshafvare, veik och inrättningar, utan äfven rust- celi renhållare samt frälse ränlecgave måtte erhålla ersättning för hved de, gerom förändringen, för sira augments- S3mt frälseräntor komma att förlora.
Till följd af hvad Utskottet i anledning af Kongl.
Maj:t nådiga preposition här ofvan hemställt, anser Utskottet något serskildt yttrande, i anledning sf nu omförtnälda molina, icke erfordras.
Stockholm den 24 Februari 1851. lil,, till B.
Prat 1850 $ 1851. 4 Sand. 1 Afd. 18 Eäft. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 65. \ X:o öä.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 1 Mors 1851, kl. 2 e. in. Utlåtande., angående ett föreslaget lån för anläggningen af en jernväg emellan Götheborg och Mölndahl.
(Hg ds Afd.)
För utförandet af en, i anseende till rörelsens liflighet, serdeles nyttig och med afseende ä den nuvarande landsvägens beskaffenhet, afbehofvet påkallad jernvägsanläggning emellan Götheborg oell den på en half mils afstånd från nämnde stad belägna fabriksorten Mölndahl, bar herr C. F. Waern, uti en vid denna riksdag väckt motion, som af Borgareståndet blifvit lill Stats-ulskottet remitterad, föreslagit: att, enär erforderliga medel för denna väganläggnings fullbordande icke utan alltför betydliga svårigheter och uppoffringar skulle kunna anskaffas af de enskilde industriidkare, hvilka voro hågade dertill bidraga, Rikets Ständer måtte, under de vilkor i afseende på arbetsplaner och kontrakt samt säkerhetshandlingai, som under innevarande riksdag varda föreskrifna, bevilja ett låneunderstöd af allmänna medel å 150,000 r:dr, eller ungefärligen halfva beloppet af den, med tillägg af expropriationsutgifter, förslagsvis beräknade anläggningskostnaden; hvilket lån, sedan det under 10 års tid fått räntefritt innehafvas, borde derefter, och intilldess detsamma blifvit (ill fullo godtgjordt, återbetalas genom erläggandet af 6 procent årligen utaf hela lånesumrnan och med beräknande härvid af 4 procents årlig ränta å det efter hvarje liqvid återstående kapitalbelopp.
Enligt det af kapitenen vid mekaniska korpsen, C. E.
Norström, uppgjorda samt motionen bifogade förslag öfver kostnaderna för ofvannämnde jernvägsanläggning, skulle dessa kostnader uppgå till följande belopp nemligen: för jord- och och stenarbeten .....
Rrdr 49,850; ■ „ öfverbyggnader „ 67,763: 16. — Transport R:dr 117,613: 16. — Bih. till 11.
Prof. 1850 $ 1851. 4 Sand. 1 Afd. 19 Huft. \ 2 Shits-Utskoltels Utlåtande, N:o 65.
Transport 117,G 13: 16. för bro- och slalions- m. fl. byggnader samt stängsel R:dr 40,950: — — ,, lokoinotiver, jemte annan transportmateriel och machinerier „ ^67,436: 32. — samt diverse utgifter . ,, 33,900: — — eller tillsammans R:dr 259,900: — —•
Då den jernväg, för livars anläggande omförmälde lån skulle erhållas, icke korarae att sammanbinda eller fortsätta några större och för den allmänna rörelsen vigtigare vägsträckor eller farleder, utan endast bilda ett kommunikationsmedel emellan staden Götheborg samt några i dess granskap anlagda verk och inrättningar; då de direkta földelarna af ifrågavarande arbetsföretag skulle hufvudsakligen tillfalla visse enskilde fabriksidkare samt för öfrigt ett enda samhälle och befolkningen i den närmast derintill belägna landsort; då inom detta samhälle erforderliga tillgångar icke torde saknas för sagde företags utförande, hvadan detsamma, så vida dermed åsyftade fördelar motsvara kostnaderna, lärer utan det allmännas biträde komma att fullbordas; och då bland de utgifter, för hvilka den föreslagna lånesumman skulle användas, jemväl ingå kostnaderna för sådana transportmedel, som ingalunda synas utgöra föremål för bidrag från statens sida, så anser sig Utskottet föranlåtet hemställa, att detta lån icke må af Rikets Ständer beviljas.
Reservation af herr fUaern: “Emot de skäl, Stats-utskottet till grund för sitt afstyrkande af min mo-“ tion anfört, får jag mig reservera.
Stats-utskottet afstyrker beviljandet af det begärda lånet, a) emedan det ifrågasatta företaget icke uppfyller de vilkor, af hvilka Utskottet tyckes vilja göra hvarje understöd från statens sida beroende; b) emedan äfven under förutsättning, att företaget skulle vara allmänt nyttigt, Utskottet icke anser statens understöd vara för dess fullbordan erforderligt; och c) emedan kostnaden för forslingsmaterial blifvit bland andra uti det motionen bifogade %Ostnadsförslaget inberäknad ; det vill med andra ord säga, emedan a) förslaget icke är ali - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 63. 3 mänt nyttigt, b) äfven utan lån af statsmedel blir verkstäldt och c) framställningen derom varit i viss mån olämplig.
Till stöd för sitt första påstående, eller att företaget ieke är af dsn allmänna nytta, att statens understöd derlör bör påräknas, anför Utskottet, att inga större eller för den allmänna rörelsen vigtigare vägsträekor eller farleder derigenom skulle sammanbindas, och att, de direkta fördelarne hufvudsakligen skulle tillfalla visse enskilde fabriksidkare samt för ölrigt ett enda samhälle och befolkningen i den närmast derintill belägna landsort.
Det är emot dessa grunder för bedömandet af hvad-, som är allmänt nyttigt eller icke, som jag isynnerhet måste reservera mig.
Om det allmänt nyttiga af ett företag skall bero, icke af storleken af de uti detsamma inbegripna intressen, utan af storleken af de intressen, hvilka i öfrigt kunna dermed förenas, eller af den areal, som det omfattar, eller af antalet af dem, hvilka deraf i första hand hemta vinst, hvad finnes då för norm för dess bedömande? och af huru stor allmän nytta skall man då kunna anse t. ex. ett odlingslån vara, eller ett anslag för en backomläggning, eller ett byggnadslån, eller äfven anslag eller lån för en hamnanläggning?