Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det andra skälet vore den okunnighet, i Svenska och Norrska språken, som annu skall råda hos mängden af denna Finnska colonie; enär, om ock de, som bo närmast till de Svenska Beiv. ock Ehart.
Betänkande/!. gog och Norrska innebyggare, i dagligt tal hjelpa sig fram med ettdera språket, Finskan dock vore deras egenteliga tungomål, pä hvilket de tänka och sinsemellan meddela sina tankar, och det äfven skall linnas flere stora och talrika byar, hvilkas åboer ej förstå ett enda ord Norrska elier Svenska, hvaraf följer, att de af ett Presterskap, som icke förstår, än mindre kan tala deras språk, ©i kunna undervisas, om icke genom tolk, och att således äfven i kyrkan hela gudstjensten är för dem lika fruktlös, som den Latinska Jmessan var för våra Påfviska förfäder.
Herr Doctorn förklarar härefter, att han ännu ej varit i tillfälle att försäkra sig om verkligheten af dessa uppgifter^ tnen, då icke allenast ett offentligt blad, sorn i Åbo utgifves, åtalat det sätt, hvarpå den midt i Skandinavien qvarblifna lemningen af Sveriges nyligen ännu så kära och trogna brödrafolk, både i borgerlig och ecclesiastik hänsigt, behandlas, utan ock ifrågavarande skrift framträder med en dylik klagan midt ibland Sveriges församlade Ständer, och den ifrån sjelfva orten väntade deputationen snart skall bära den för thronen, så anser Herr Doctorn stor anledning ega rum, att fästa derpå en sådan uppmärksamhet, som leder först till en rigtig och säker kunskap om verkliga förhållandet, Bihang till RiksSt, Prof. jgag, gide Sami.
Nir ao. 30(5 Bein. och Ekon.
Betänkanden, och sedan, i fall det skulle befinnas sådant som det vere uppgifvet, till en kraftfull åtgärd emot denna hedendom i ett Christ* ligt land.
Doctorn fäster härefter exempelvis uppmärksamheten derpå, att de Svenska församlingar i Finnland, sorn äro belägna om hvarannan med de Finska, skulle utan tvifvel anse såsom det mest barbariska förtryck, um de skulle tvingas att lära sig ett fremmande sprak, vare sig det Finska eller Rysska, för sin undervisning i religionen, sin gudstjenst och andakt; Och tillagger, att, så framt de locala omständigheterna äro sådane, som de i förrberörde skrift blifvit upptagne, Herr
Doctorn gör sig det vissa hopp, att Sveriges och Norriges regering skall lyssna till ett folks önskan, sorn för flera århundraden sedan, icke utan uppmaning och löften ifrån högre ort, öfvergifvit sina fäders bygd och flyttat till Sverige, för att i skogar, der ingen mensklig hand förut lemnet något qvarblifvande 9pår, skapa nya bygder, och under mångfaldig förföljelse, hvarom en äldre tids handlingar lemna ostridiga bevis, bibehållit sin egenhet till denna dag, i synnerhet derigenom, att de dragit sig undan allt djupare i fjellens öknar, der det knappt blifvit bemärkt, utan dels med Lappar förblandadt, dels ibland Svenskar och Norman bortskymdt; Och Herr Doctorn tviflar icke, att Riksens Ständer, i sådant fall, Besv. och Ehon.
507 skola understödja deras begäran, helst om dea kan uppfyllas utan statens betungande genom den kostnad allena, som de sjelfva erbjuda sig att bestrida.
Med Herr Professor Franzen bar Herr Prosten Grevillius sig förenat; hvaremot Herr ContractsProsten Doctor Frykstedt förklarat, att nu framställde förhållande icke vore öfverensstämmande med den kännedom, Herr
Doctorn derom eger och under ämbetsärender i orten förvärfvat; samt att Herr Doctorn, under en visitation i Fryk sände Moderkyrka, icke funnit minsta spår till missnöje hos de der boende Finnar, och hvarken okunnighet i Svenska språket eller Christendomen, Uti hvilket yttrande Herr Professorn Doctor Köhlmark snstämt, med tillagg, att nu mera uti nämnde Finnmark föga lärer gifvas någon Finne, sorn icke förstår Svenska språket, samt att ifrågavarande Finnar äro ganska fattige.
Utskottet, som uti öfvervägande tagit, hvad sålunda i detta vigtiga ämne blifvit an förd t, har under öfverläggning derom inhemtat, att Finske Colonister, redan under Konung Gustaf I:stes, men synnerligast under Carl lX:s regering, blifvit ifrån det inre af Finnland inkallade, för att uppodla och befolka Wermlands ödemarker; samt att de derefter snart måste uthärda de svåraste förföljelser och de vidrigaste öden, hvarföre del ock ansett Finnarnes nu an - 308 Besv. ock Ekon, Vtik.
Betänkanden. förde klagan, såsom omfattande menniskans och medborgarens vigtigasts angelägenhet ter, förtjena den högsta uppmärksamhet.
Och, ehuru Utskottet tagit en liflig del uti de flere omnämnde omständigheter, dervid Förekomma, samt insett, det en sorgfällig Själavård är en af Sam häl Isin rättningens dyrbaraste förmåner, lill hvilken alla böra vara lika berättigade, antingen de härstamma från folkstammar, hvilka ursprungligen tillhöra samhället, eller sednare blifvit med detsamma införlifvade, utan att de igenom olikhet i språk eller locala hinder böra derifrån i mer eller mindre mån utestängas; Likväl, och då de i Memorialet uppgifne förhållanden icke finnas vara sä behörigen med bevis styrkte, att något bestämdt bifall till detsamma derpå skulle kunna grundad; har Utskottet icke trott sig böra vidtaga annan åtgärd, än vördsammast tillstyrka Riksens Högh Ständer, att i underdånighet anmäla den ifrågavarande motion till Kongl. Maj:ts ömma och landsfaderliga behjertande, med underdånig anhållan, att Kongl. Majrt i Nåder täcktes, så fort ske kan, anbefalla en noggrann undersökning på stället, att förrättas af ojäfvige, samt såväl i Svenska som Finska språken kunnige personer, till utrönande af de förhållanden, som till Motionen gifvit anledning.
Hvarefter, och om de meddelade nppgifterne, till större eller mindre Besv. och Ekon.
309 tiel, skulle finnas med verkligheten öfverensstämmande, Kongi.
Maj:t icke lärer underlåta att vidtaga nödige åtgärder, till beredande af en fullständig
Religions undervisning och oafbruten Själavård för de klagande Finnarne, vare sig genom tillåtelse att utgöra egna Församlingar, genom anställande af Prester, kunnige i Finska språket, Capellers uppbyggande eller hvilken annan utväg, Kongl. Maj.ts höga vishet och ädla hjerta, efter de pröfvade omständigheternas föranledande, kunna finna lämpligast.
Hvarigenom Utskottet gör sig försäkradt, att Finnarnes belägenhet, så i religieust som borgerligt afseende, skall varda förbättrad, och denna sista lemning under Svenska Spiran af ett troget och tappert folk med välgerningarnes band än närmare fästas vid Konung och Fädernesland.
Hvad Utskottet sålunda hemställt, varder till Riksens Högloft.
Stockholm den 21 April 1823. gio Besv. och Ekon.
Betcfyikanden.
N;o 63.
Ankom d. 26 April »8a3- Betänkande, i anledning af yrkad inskränk* ning uti rättigheten för torpare att antaga Tjenstehjon, Hedera.
BondeStändet har genom Protocolls Utdrag af d. 3:dje nästl.
Mars till Utskottet öfverlemnat ett Memorial af RiksdagsFullrnägtigen, från Christianstads I_.än, Nils Håkanson, som deruti anmärker, att i de Härader, för hvilka han förer talan, skola flere Torpare tagit sig den oseden, att låta hos sig mantalskrifva Tjenstehion, ehuru de hafva ganska litet Jordbruk ellet att syselsätta dem med, hvaraf skall följt, att de en och annan tid för en dryg dagslön med möda kunna förmås, att hos någou hemmansbo förrätta något arbete; hvadan Riksdagsmannen hemställer, att ingen Torpare, som ej har öfver tunneland öppen åkerjord, borde få ega rätighet, att låta hos sig skrifva Tjenstefolk, så vida han ej idkade något handtverk, som erfordrade biträde, eller ock ålder och skröplighet hos honom eller hans hustru gjorde sådant nödvändigt.
Som Utskottet eger den öfvertygelse, att hvar och en medlem af Samhället, hvilken eger behof af annan persons arbete Resv. och Ekon.
Retänkandcn.
311 och förmår att honom underhålla, samt för hans skatter till Staten ansvarar, äfven bör vara berättigad, att en sådan person i sin tjenst antaga, äfvensom denne icke heller kan billigtvis förnekas, att, till hvilkens biträde han för godt finner, lofligen använda sina krafter; alltså, och då i öfrigt Kongl. MaJ:ts Nådiga Legostadga af den 15 Maj 1805, öfverensstäoftnande med ofvan yttrade grundsats, genom föreskriften uti 1 och 2 §§. 12 art. att hvar och en, som oberättigad antager tjenstehjon, skall böta 6 Rd. 32 sk., mista fästepenning och utbetala lönen för den tid, han tjenstehjonets tjenst nyttjat, samt att husbonde vid 3 Rd. 16 sk. böter ej får låta hos sig skrifva någon, som i hans tjenst ej nyttjas, och hans underhåll och lön ej njuter, med det äfventyr tillika för den således obehörigen uppgifna, att varda såsom lösdrifvare ansedd, synes innefatta lämpeliga correctiver till förekommande af missbruk i detta hänseende; har Utskottet icke ansett sig ega anledning tillstyrka bifall till den gjorda motionen, om inskränkning i torpares rättighet, att antaga tjenstehjon; Hvilket dock till Riksens Höglofl.
Stockholm den 21 April 1823. 5is Besil, och Ekon. ut:,k.
Betänkandet^ N:r 64.
Ankom den 26 April 1323.
Betänkande, i ättledning af yrkad befrielse eller ersättning för transporter af undt sättnings spannmål, I^-iksdagsFullmägtigen, fran Gefleborgs Ian, Jiric Pehrsson har» uli ett, af Hederv.
Bun» deStåndet, till Utskottet remitteradt Memorial, öfverklagat den tunga, de skjutsnings» skyldige skola få vidkännas, genom dem å~ laggd skyldighet, att genom kronoskjuts fortskaffa undsättningsspannmål; Och enär, enligt Riksdagsmannens tanka, undsättnings» tagarne sjelfve borde vara skyldige, att draga försorg arn spannmålens afhemtande från det af MagazinsDirectionen foreskrifne ställe, yrkas, att vederbörande, som med requirerande och uppbådning af kronoskjuts ega befattning, må uttryckligen förbjudas, att hädanefter använda densamma till spanna målstransporter för undsättningstagare; förmenande Riksdagsmannen, att, om undsättningstagaren på sine egne dragare hemförde den requirerade spannmålen, kostnaden derföre skulle blifva långt lindrigare, än att med penningar betala transporten; men, om betänklighet härvid skulle möta, föreslås, att den skjutsning, hvarom fråga är, Besv. och Ekon.
Eetankanden, 313 icke annorlunda må någon åläggas, än emot erhållande af skjutslega, såsom för Gästgifvareskjuts, samt att den ej får utfordras utom i högsta nödfall och efter Kongl. Majits särskilda Nådiga befallning.
Ehuru Utskottet, med afseende derå, att sådana omständigheter kunna inträffa, hviika fordra undsättningsspannmålens ofördröjiiga fortskaflande, till befordrande hvaraf de för tillfället lämpligaste utvägar måste vidtagas, ansett sig icke böra i detta hänseende föreslå någon ovilkorlig föreskrift, har Utskottet likväl, vid betraktande deraf, alt de skjutsskyldige icke böra derigenom få vidkännas en ökad tunga uti deras ofta nog tryckande besvär, trott sig böra vördsamligen tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständer, att hos Kongl. Maj:t framföra den underdåniga anhållan, att Kongl. Majit ville i Nåder anbefalla dess Befallningshafvande i det län, der undsättningsspannmäl kommer att erfordras, att vid dess fortskaflande, i händel se det ej, i likhet med hvad för kronans eftecter blifvit stadgadt, kunde sjöledes verkställas, hvilket då företrädesvis bör ske, anmana nndsättningstagarne, att genom egen försorg afhemta spannmålen, hvilket äfven sannolikt skulle för dem medföra minsta kostnad, samt att, endast i händelse oundvikliga hinder eller större svårigheter kunde dervid möta, låta undsättningsspann* målen deui tillställas genom kronoskjuts, 314 Besv. och Ekon.
Utsk, Betänkanden. i hvilket fall likväl de skjutsande borda derföre erhälla full betalning, i likhet med hvad för Gästgifvarskjuts är stadgadt, helst, om något understöd för de förre skulle ega rum, detsamma synes böra blifva ett o. nus för samhället gemensamt, men icke enskildt för vissa jordegare, förmedelst deras hemmans läge.
Hvilket dock Riksens Hög. lofl.
\ Stockholm d. 21 April 1825.
Ubiätande, rörande yrkad skyldighet: för -privilegierade hemman och lägenheter, att i allmänna byggnaders uppförande och underhåll deltaga. 1 detta ämne har Utskottet från Hederv.
BondeStåndet fått emottaga: 1:0 Ett Memorial af Anders Andersson och Bengt Nilsson från Örebro län, hvaruti blifvit Besv. och Ekon.
Betänkanden, 315 yrkadt, att Säterier, Säteriladugårdar saint Rå- och Rörs-hemman, jemte alla verk och inrättningar, måtte åläggas deltaga i byggnad och underhåll af alla publika hus, som tillhöra Socknar eller Härader, heldst sådane begagnas lika af alla Sockne- och Häradsboer, utan undantag, i hvilket påstående Pehr Jönsson från Christianstads län genom skriftligt anförande instämt. 2:0 Ett Memorial af Olof Olofsson, från Nyeds Bergslag af Carlstads län, som Jemväl fordrat ett allmänt deltagande i publika byggnadsskyldigheter af alla hemman, vare sig af hvad natur som heldst, jemte aila inrättningar, samt härmed förenat ett särskildt förslag till ett förändradt sätt för utgörandet af dagsverken och körslor, som vid allmänna byggnader, si i stad som på landet, erfordras, i förhållande till matlag, hemmantal och tomtedel.
Vid besvarande af de väckta motionerne, anser Utskottet sig icke böra dölja den önskan, det redan förut yttrat, att, till den skattdragande allmogens lisa, all jord i riket måtte vara lika beskattad; men, då de friheter eller förmåner, som af Säterier och åtskillige andra hemman och lägenheter tillgodonjutas, nu mera icke grunda sig på Ståndsprivilegier, sedan i följd af RiksStåndens, vid 1809 och 1810 årens Riksdag, gjorda och af Kongl. Maj:t den 6 April sistnämnde år stadfästade Concessioner, hvar - Jl6 Besv. och Ekon.
Betänhanden. je Svensk man eger rätt, att förvärfva och besitta jord af hvad natur som heldst inom riket, och desamme dessutom, vid sederine» ra slutade köp och andra afhandlingar, i så måtto blifvit afsedde, som i förhållande till den mindre tunga, som åtföljt sådana Fastigheter, i jemförelse mot andra hemman, ett större värde blifvit desamme åsatt, så anser Utskottet en rubbning i berörde friheter och förmåner, utan motsvarande full ersättning åt egarne af jorden, icke kunna förenas med billighet och rättvisa.
Hvad åter beträffar den, särskildte verk och inrättningar förunnade, befrielse från deltagande i vissa onera, så, och när enahanda skäl, som sist är anfördt, förekommer till deras bibehållande dervid, samt det derjemte lärer böra i betraktande komma, att en sådan befrielse blifvit tagen i beräkning vid deras anläggning, och således till en del grundat deras uppkomst, finner Utskottet sig föranlåtet, att i afseende på dessa verk och inrättningar yttra en lika öfvertygelse, som Utskottet hos sig stadgat i frågan om förändring i skyldigheterna för privilegierad jord.
I följd häraf, och då motionerne icke innefatta något medgifvande af det vilkor, Utskottet förutsatt, för ett möjligt införande af likhet i onera emellan ali jord i riket, kan Utskottet icke tillstyrka bifall till framställningen om åläggande för hemman ef Besv. och Ekon• ali slags natur, samt alla verk och inrättningar, att deltaga i kostnaderne till uppförande och underhåll af publica byggnader, såsom tydligen åsyftande, att åt vissa medborgare bereda en fördel, på andra medborgares bekostnad.
Öfver Olof Olofssons förslag till ett förändradt sätt för dagsverkens och körslors utgörande, vid allmänna byggnads företag, anser Utskottet icke något särskildt utlåtande erfordras, enär detsamma blifvit bygdt på förutsättningen af ett allmänt deltagande i byggnadsskyldigheter af alla hemman utan undantag, och efter ogillande af yrkandet härom således måste hafva för* fallit.
Ständers egen upplysta pröfning varder detta vördsamt understäldt.
Ankom den 26 April 1823. Xjtlatandé, rörande dels vackt fråga örn rättighet att för de till Extra Rotering indeldte Soldatnuminer anställa värfning inom 3i8 Be sv. och Ekon. tltsk.
Betänkan/Jen.
Beväringsåldern, dels yrkad tillåtelse för Rotehållare, att sjelfve besörja anskaffa ningen af beklädnad åt sine Soldater. ^-Jti ett, från Hederv.
Bondeståndet, till Utskottets handläggning remitteradt Memorial, har RiksdagsFulImägtigen från Skaraborgs Län Peter Jatisson föreslagit, dels att, i händelse ExtraRoteringen icke skulle, såsom han helst önskat, kunna alldeles afskaffas.
Extra Roteringsskyldige måtte, till skälig lättnad i den dem ålagde dryga tunga, åtminstone njuta den forman, lika med Ordinarie Rotering, att få af Beväringsmanskap sig begagna, och dels att det måtte vara tillåtet alla dem, sorn hålla Soldater, att sjelfve bekläda dessa, hvarigenom på en gång besparing för de skattdragande skulle vinnas och uppmuntran beredas åt inhemska industrien.
Hvad det första af dessa förslag beträffar, får Utskottet upplysa, att, då Riksens Ständer, vid 1809 och 1810 årens Riksdag, medgåfvo den activa arméens ökande i krig med så kalladt förstärkningsmanskap, hvilket sedermera vid 1812 års
Riksdag förvandlades till en allmän Beväring, fastades dervid det uttryckliga förbehåll och vilkor, att all i riket varande oroterad jord förut skulle undergå rotering, med förbindelse, att uppsätta manskap, då riket blefve med krig hotadt, eller oroadt samt att delta Besv. och Ekon.
Betunkanden. manskap borde uttagas, innan förstärkningen Finge tillitas.
Extra Roteringens första grundinrättning var följaktligen beräknad på, att ej åstadkomma någon minskning i rikets öfrige Extra Ordinarie Försvarsmanskap, och någon förändring häruti kan destomindre anses hafva uppkommit, genom allmänna Beväringens införande, sorn skillnaden emellan denna och det nu mera upphörda förstärkningsmanskapet endast visar sig i ett olika sätt för utgörandet af dessa tvänne slag af nationalbeväring.
I följd af detta utredda förhållande, och då Kongl. Maj:t, genom dess den 27 October 1812 utfärdade Nådiga Kungörelse, ^angående utskrifningssättet och inrättningen af allmänna Beväringsmanskapet, endast tillåtit den stående armeen, hvarunder Extra Roteringen icke kan inbegripas, att anställa värfning inom Beväringsåldern, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka bevilljandet af rättighet för Extra Rotehållare, att få genom Beväringsmanskaps lejande fullgöra sin Roteringspligt, samt hemställer således ogillandet af denna del af Motionen.
Vidkommande åter förslaget, att Rotehållare måtte berättigas sjelfva bekläda sina soldater, så, i händelse fråga är om det manskap, som af Extra Roteringsskyldige vid infallande krig bör uppsättas, får Utskottet förklara, det någon författning icke finnes, hvarigenom en slik rättighet 520 Besil» och Ekon. tjtsk.
BetHnkanilért. blifvit Rotarne betagen; men* om deremot meningen är, att Rotebållarne vid de gamla indelte
Infanteriregementerna måtte ega frihet besörja anskaffningen af Soldaternas beklädnad, så kan Utskottet icke undgå erindra, att, då hälften af beklädnade/is värde nu mer af staten bestås, och det i alla fall synes mest ändamålsenligt, att befattningen med densamma fortfar att skötas af de vid regementerna tillförordnade BeklädnadsDirectioner, hvaruti äfven vissa Rotehållare bö** ra tillkallas såsom Ledamöter, och hvilka
Directioner, uti det för dem gällande reglemente, äro ålaggde att vid beklädnadens förfärdigande företrädesvis begagna hvarje orts egna tillverkningar’, någon anledning icke finnes för Rotebållarne att yrka ofvan* nämnde frihet, den troligtvis också ganska fä af dem skulle önska sig ega, då de nu genom årligt erläggande af ett bestämdt bidrag till beklädnaden äro befriade från alla vidare omsorger i detta fall, samt således i afseende härå äro försatte i den mest fördelaktiga belägenhet, som af dem »ynes kunna önskas.
Skulle, och sluteligen, det gjorda förslaget möjligtvis åsyfta en obehindrad rättighet för Rusthällarne, vid de till Infanteri förvandla* de Cavalleri Regementerne, att sjelfve försa sina Soldater med beklädnad, får Utskottet upplysa, att det, i anledning af flere väckte Motioner, om förändring i beklädnadssättet Best). ock Ekon. ZJtsfr.
Betcinkanden, 521 för ofvannämnda Regementer, samt då ännu bibehållna CavalleriRegementerne, framdeles vill i ett sammanhang afgifva sitt Betänkande i ämnel.
Ständers egen upplysta pröfning varder detta Utlåtande vördsamt tmderstäldt. ^w-eoocwo O 6 0000 »—*• ✓ N:o 67.
Änkam den 26 April »825.
Utlåtande,rörande yrhad befrielse för Gotti lands Hemmansegare, att in Natura aflemna SkatteTfära, in. m. ^Jti ett, Från Hederv.
RondeStandet, till Ut' skottet remitteradt Memorial hafva Riks* dagsFulImägtige från Gottland, Conrad Lars~ son och Erik detlofsson, anfört, att, ehuru, genom 7 §. i Kongl. Förordningen d. 3 Dec. 1810, Räntegifvare och Räntetagare blifvit tillerkände den ömsesidiga rättighet för de förre, att, enär de så yrka, få sina räntepersedlar in Natura utgöra, och för de sednare, att dem likaledes in Natura utfordra med’bibeSiållande af alternativet af persedlarnespösan* Bihang till RiksSt.
Brot. »823, Q:de Sami. N:r 2.1. 322 Besv, och Ekon.
Betänhanden. de efter Markegång, i motsatt fall Gottlands HemmansEgare likväl ännu aldrig på sistnämnde satt fått afbörda sig den af deras Hemmans Jordboks räntor, som är fastställd att utgå i Tjära, utan alltid måstden samma in Natura prastsra, änskönt de, långt ifrån att påstå sådant, imedlertid tillsagt om dess betalande med penningar; Och, sorn utgörandet af denna räntepersedel skall medföra mycken svårighet för de hemmansegare, som å egna egor icke hafva skog, och således sakna ämnen för tjäruberedning, hafva Conrad Earsson och Eric Detlofsson anhållit, att en framställan hos Kong).
Majit måtte göras, i afsigt att tillvägabringa befrielse för egaren af hemman af nyssnämnde beskaffenhet från leverering in Natura af skattet jära, emot lösen derför efter markegång, med tillagd forlön, likasom för afrads och kronotiondeapannmål af 16 sk. för hvarje Tunna, hvarjemte och enär, i saknad af vederbörligen antagne och edsvurne Tjäruvräkare 1 Wisby Stad, vid Tjärans aflemnande därstädes, tvistigheter emellan uppbördsmännerne och aflemnarne, i afseende på dess antaglighet, merändels uppstå, hvilka vanligen slutas med prejerier på da sitnämndes bekostnad, Conrad Larsson och Eric Detlofsson, hemställt nödvändigheter! af ständige Tjäruvräkares tillsättande i Wisby, i enlighet med hvad som blifvit stadgadt genom Kongl. Förordningen, angåen - Besv. och Ekon.
323 de mitt, mål och vigt, den 29 Maj 1739, samt att för verkställigheten häraf underdånig anmälan äfven i detta ämne mätte hos Kongl. Maj:t göras.
Sedan Utskottet, i enlighet med RilcsdagsOrdningens 42 §> sökt och erhållit vissa, i afseende på första frågan nödige befunne, upplysningar, får Utskottet nu deröfver meddela det utlåtande: att, då, efter hvad förvaltningen af Sjöärenderne tillkännagifva, den frän Gottland utgående skattetjära, som från äldre tider varit Örlogsflottan anslagen och utgöres, af 393'^ tunnor för flottans behof, är utan någon minskning oundgängligen nödig, och tillgången till densamma jemväl finnes för flottan vara af vigt, i anseende till så väl dess således goda beskaffenhet, som lättheten af dess transporterande till Carlsk rona; så anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka någon befrielse för desse Gottlands hemmansegare från förbindelsen, att in natura utgöra den, såsom jordeboksränta, deras hemman påförda tjära.
Beträffande åter framställningen om vidtagandet af åtgärd till befordrandet af Tjäruvräkares tillsättande i Wisby; så, och enär genom författningarne blifvit bestämdt, att sådane i hvarje stad, der behof af dem företer sig, böra finnas, och öfver efterlefnaden häraf Riksens Ständer, emot Regeringsformens 90 §, ingen tillsyn tillkommer, Besv. och Ekorii Utsk.
Betänkanden. anser Utskottet detta amne icke vara af egenskap, att kunna blifva föremal får Riksens Ständers befattning.
Till Riksens Höglo/].
Ständers egen upplysta ompröfning hemställes detta utlåtande vördsamligen.
Stockholm d. 21 April 1823, N:r 68.
Ankom den 8 April 1823.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga, om. deltagande i Soldat Rotering efter Hem« mans uppskattningsvärde. l^-iksdagsfullmägtigen fran Upsala Län, Gustaf Ericsson, har uti Memorial, som till Hederv.
BondeStåndet blifvit ingifvet och derifrån till detta Utskotts åtgärd re» mitteradt , anfört, att visse hemman undergå ett kännbart lidande, derigenom att Öres- och Hemmantal inom förenämnde
Län äro lika taxerade, i afseende på utgifter och aflöning, rörande SoldatRoterin» Besvt och Ekon.