Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På stenhus, som hädanefter i Rikets städer, utom Stockholm och Götheborg, uppföras och förses med brandbotten, stentrappor och stengolf i förstugorna, meddelas företrädesvis lån, enligt de grunder i öfrigt, hvilka äro stadgade i afseende på lån mot pant af fast egendom i städerna.
I afseende å brandförsäkringen iakttages vid belåning af hus och byggnader, som äro försäkrade i Städernas allmänna brandstods-bolag: att värderings-handlingen, med styrelsens vid nämnde bolag derå tecknade bevis öfver egendomens antagande till försäkring, till Banken allenmas; Bih. lill B.
Fröt. 1856 $ 1857. 6 Sami. 1 Åfd. 16 Häfl. 3 Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. att så väl alla tre årens ordinarie som sedermera infordrade extra afgifter skola vara till bolagets kassa erlagde; att lånsökanden styrker, det han hos bolagets styrelse äfsagt sig rättigheten att, för den pantsatta fastigheten, frånträda bolaget, så länge något af banko-lånet är obetaldt.
Skånska brandförsäkrings-inrättningen och Försäkrtngsaklie-bolaget Skandia: att behörigen styrkt afskrift af brandförsäkrings-handlingen till Banken aflemnas, med derå af vederbörande styrelse tecknadt intyg, dels att, i händelse af brandskada, nämnde handling skall i Bankens hand ega lika gällande kraft som sjelfva originalet och alt en dylik anteckning blifvit å originalet verkställd, dels ock alt brandförsäkrings-afgilterna, äfvensom, hvad Försäkrings-aktie-bolaget Skandia angår, den särskilda premie, som till betryggande för vissa uppgifna fall af inteckningshafvares rätt är bestämd, blifvit såväl för det löpande året, som för minst tvänne följaude år i förväg erlagde. Mom. 5.
För hvarje lån, som utgifves eller å ny egares namn omsättes, mot pant af hus och byggnader, ställes särskild, till vederhäftigheten styrkt borgen för den händelse, hvad beträffar i Städernas allmänna brandstods-bolag försäkrade fastigheter, att panten vid lånets utsökande icke skulle förslå till godtgörande af Bankens fordran, samt för fastigheter, sorn äro försäkrade i de öfriga tvänne brandförsäkrings-inrättningarne, såväl för nyssnämnda händelse, som för det fall att panten af eld förstöres.
Beträffande lånehandlingarnes pröfning och beskaffenhet samt hvad för öfrigt med lånens utgifvande gemenskap eger, länder till efterrättelse hvad hittills stadgadt finnes ; Fullmäktige dock förbehållet, att föreskrifva sådana jemkningar, som kunna af bghofvet påkallas.
Granskning af ingifnä lånehandlingar skall af vederbörande Kommissarier verkställas så tidigt, att antingen lånet, i händelse tillgångarne det medgifva, kan utbetalas, eller anmärkningar, i, fall sådana förekomma, meddelas lånsökanden ellér hans ombud inom 14 dagar efter låne-handlingarnes inlemnande; och bör å qviltenserna öfver ränte- och kapital-afbetalningar antecknas ej mindre beloppet af de låne-päkostnader, Banken förskjutit och som genom då skedd betalning blifvit Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 19 godtgjorde, än äfven, enligt Låne-afdelningens böcker, lånets återstående oguldna kapital-belopp, efter nästföregående inbetalning.
Mom. 7. I afseende på Bankens låne-fordringar mot pant af hus i städerna, utom Stockholm, bör årligen infordras såväl upplysning från vederbörande magistrater, huruvida de löftesmän, hvilka för lånen iklädt sig ansvarighet, lefva och fortfara att vara vederhäftige, som underrättelse, angående brandförsäkrings-afgifternas fortsatta inbetalning, på sätt här ofvan finnes stadgadt.
(Följande mom. af denna § äfvensom § 159, angående belåning af intecknade och på Banken transporterade skuldebref bibehållas oförändrade.)
Till skiftes- och odlings-lån mot b or g ens-förbindelser eller intecknings-säkerhet är, enligt 160 § i Banko-reglementet, såsom fond afsatt en summa af 80,000 R:dr Banko.
Ifrågavarande lån meddelas personer, sorn till följd af äldre skiftes-författningar efter 1823 gjort eller på grund af sedermera gällande skiftes-stadgar nödgats och än vidare nödsakas göra utflyttningar från byar och hemman samt i förening dermed inrätta nya bostäder.
Maximum för lån från denna fond utgör 2,000 R:dr, i fall utflyttning sker till oupptagna utmarks-egor, men endast 1,000 R:dr, derest betydligt af inegor och odlad mark i skiftet ingår; minimum åter 200 R:dr, allt Banko.
Räntan är bestämd till 2 procent årligen och återbetalningen af kapitalet tager sin början efter tre år från lånets utgifningsdag samt verkställes sedermera med en femtedel årligen, så att hela lånet skall vid åttonde årets slut vara inbetaldt.
I afseende å denna lånerörelse äro följande förslag i olika syftning väckta, nemligen af: l:o Grefve Gyldenstolpe, A. G., att de å fonden inflytande kapital—inbetal— ningarne måtte användas till diskontering och utlåning för handel och näringar samt till kassa-kreditiv åt enskilde personer, hvarigenom ofvanberörde lånerörelse skulle framdeles komma att alldeles upphöra och den dertill nu anvisade fond till Bankens diskont-rörelse öfverllyltas; 2:o Herr Montgommery, G., att nya skiftes- och odlings-lån icke vidare må beviljas och utgifvas från Banken, men de redan utestående af Banken i stadgad ordning indrifvas, samt att, i fall så beskaffade lån fortfarande ansåges nyttiga och nödiga, desamma måtte af Riksgälds-kontoret öfvertagas, att derifrån utgå och der bokföras; 3:o Riksdags-fullmäktigen Ola Månsson från Christianstads län, att, med upphäfvande af Banko-reglementets 160 §, den i och för skiftes- och odlings-lån afsedda summa 80,000 R:dr, äfvensom 520,000 R:dr, utaf fonden för utlåning mot 20 Banko-VIskottets Betänkande N:o 37. inteckning i fastighet på landet måtte med tillsammans 600,000 R:dr Banko eller 900,000 R:dr Riksmynt öfverlemnas till Riksgälds-kontoret, för att användas till ut låning för mindre odlingsföretag åt enskilde; att från nämnde fond må beviljas lån till belopp af minst 50 och högst 100 R:dr Riksmynt för hvarje tunnland af den till odling anmälda areal-vidden; att sökande må af fonden undfå lån för fyra till och med sextio tunnland odlings-mark, hvaremot för större areal, som hänföres till benämningen af större odlings-företag, lånerätt i fonden icke beviljas; att för lånens utbekommande må gälla hufvudsakligen de grunder, som uti Riksgälds-kontorets reglemente för erhållande af större odlingslån i allmänhet äro fastställda, samt Rikets Ständer i öfrigt närmare bestämma vilkoren och uti särskilda §§ af berörde reglemente meddela de föreskrifter, som för ändamålet vidare erfordras; att, i afseende på sättet och ordningen för lånens återbetalande, må tillämpas samma grunder och stadganden, som iakttagas i fråga om återbetalning af sådana medel, hvilka i och för vatten-aftappningar och större odlings-företag meddelats, eller •Sålunda att, efter fem års förlopp från slutet af det år, hvarunder lånemedlen från Riksgälds-kontoret utbekommas, under 44 4/2 års tid årligen erläggas 8 procent, hvaraf 2 procent till amortering; 4:o Riksdags-fullmäktigen G. Hultman från Orebro län, att i Banken må afsättas en fond till befordrande af täckla dikens anläggning förmedelst lån mot låg ränta och amorterings-skyldighet under sexton år,
samt att denna fond måtte sammanslås med den, som redan är till skiftes- och odlings-lån anvisad, och upptagas under gemensam benämning af ”skiftes-, odlings-, grund- och täck-dikningslån”; samt 5:o Riksdags-fullmäktigen David Andersson från Hallands län, att föreskriften i 4 60 § af Banko-reglementet, att boställs-innehafvare och deras arrendatorer äro uteslutna från lånerättighet, så framt de icke i vederbörlig ordning å odlings-lägenhetcn erhållit vissa frihetsår, hvaraf så många återstå, sorn motsvara tiden för lånets begagnande och återbetalning, måtte, såsom i hög grad menligt inverkande på åkerbrukets utveckling och boställenas behöriga skötsel, till all kraft och verkan upphöra; i sammanhang hvarmed motionären tillstyrkt, att den för skiftes- och odlingslån anslagna summa, 80,000 I\:dr Banko, måtte ökas till 420,000 R:dr samma mynt.
Sedan Banko-Utskottet vid 1850—— 4 85 1 årens riksdag hemställt, alt ifrågavarande lånerörelse, såsom lör Bankens verksamhet främmande, måtte upphöra, men Rikets Ständer då icke funnit för godt att till samma hemställan lemna bifall, förekom frågan å nyo vid sednaste riksdag, då Banko-Utskottet, med instämmande^ den förut yttrade åsigten, att omförmälda rörelse, hvilken vore att betrakta?såsom en nödhjelpsanstalt för högst få personer inom samhället, ingalunda lämpade sig för en Banko-Ulskottets Betänkande N:o 37. 21 Riksbank, tillstyrkte, att densamma måtte lill Biksgälds-kontoret öfverflyttas, för att derstädes besörjas, i enlighet med de grunder, som redan voro eller framdeles kunde blifva af Rikets Ständer meddelade, samt att de förbindelser med tillhörande handlingar. hvarå lån utgifvits, måtte, på Riksgälds-kontoret transporterade, dit aflemnas tillika med skillnaden mellan utestående lånebeloppet och derå upplupen ränta till den dag aflemnandet skedde, samt den summa af 80,000 R:dr B:ko, hvilken vore såsom förlag till nämnde rörelse afsatt, utan skyldighet för Riksgälds-kontoret alt större eller mindre del deraf till Banken återbetala; hvilket Utskottets tillstyrkande dock icke heller af Rikets Ständer gillades.
Lika med de 2:ne nästföregående riksdagarnes Banko-Utskott, hyser Utskottet den öfvertygelse, att ofvanberörda utlåning är olämplig för
Riksbanken och således icke bör af honom vidare besörjas, utan derifrån afskiljas.
Efter hvad Utskottet inhemtat, tillkom denna lånerörelse vid 1815 års riksdag och hade då till föremål att understödja odlings-företag i allmänhet, hvarefter den öfvergått till sin nuvarande bestämmelse att befordra laga skiften, i förening med nya bostäders inrättande vid utflyttningar från byar och hemman.
Om äfven vid den tidpunkt, då beslut om nämnde rörelses införande vidtogs, medel dertill från annat håll än Banken icke lämpligen kunde beredas, så synes likväl numera, sedan så många nya låneinrättningar i Riket uppstått och Riksgälds-kontoret bedrifver en med denna likartad rörelse, Bankens biträde till meddelande af. understöd i denna väg hvarken i ena eller andra afseendet vidare påkallas.
I följd af lånefondens jemförelsevis ringa belopp, kunna dylika understöd dessutom komma endast få personer till godo; såsom bevis hvarå Utskottet får meddela, att hela antalet af de vid 1856 års slut utestående lån, tillhörande denna fond, uppgick till endast 100, hvaraf 34 i Hallands län, 31 i Örebro, 17 i Elfsborgs, 6 i Malmöhus, 5 i Skaraborgs, 5 i Christianstads, 1 i Wermlands och 1 i Jemtlands län.
För det allmänna är ifrågavarande utlåning således af föga gagn; och då Banken å skiftes- och odlings-lånen, hvilka i allmänhet utgå mot borgen, erhåller endast 2 procent ränta, samt tillskyndats betydliga förluster, hvarom de vid Riksdagarne förekommande frågor, angående afskrifning ur Bankens räkenskaper af odlingslån, bära vittne, torde det inses, att utlåningen ingalunda medför någon fördel för Banken.
Då Rikets Ständer tillförene ogillat förslaget om skiftes- och odlings-lånefondens öfverlemnande till Riksgälds-kontoret, har hos Utskottet fråga uppstått att fördela fonden mellan länens Hushållnings-sällskaper, helst det, enligt gällande stadganden, redan åligger dem att utöfva all kontroll öfver lånemedlens behöriga användande.
Men som uppgörandet af en rättvis fördelning i berörde ändamål tvifvelsutan komme att möta betydande svårigheter, med afseende å bestämmandet af de grunder, som dervid borde följas, samt, i fall, såsom billigt synes vara, samtliga Hushållnings-sällskaperne inom Riket, tjugufem till antalet, skulle af fonden blifva 22 Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. delaktige, ett jemförelsevis ringa belopp komme att på hvarje sällskap belöpa, har Utskottet ansett omförmälda förslag vara föga lämpligt eller ändamålsenligt, utan i stället stadnat i den mening, att utlåningen i och för skiften och odlingar bör upphöra samt de inflytande kapital-inbetalningafne användas i någon annan mera inkomstgifvande och med Bankens verksamhet mera förenlig rörelse; dock att, enär ansökningar om skiftes- och odlingslån skola för hvarje år till Banken inlemnas först inom den 15j November, de personer, som under innevarande år hos Banken söka dylika lån och för erforderliga handlingars anskaffande dels möjligen redan förorsakats, dels^ kunna komma att få vidkännas kostnader, icke må betagas tillfället att få dessa sina ansökningar i Banken pröfvade.
På grund häraf tillstyrker Utskottet, att, i stället för 160 §, måtte i utfärdande Banko-reglemente få intagas följande: 1 l:o.
Lån till skiften och odlingar beviljas icke från Banken efter slutet af år 1857.
I afseende på återbetalningen af utgifna dylika lån gäller till efterrättelse hvad nu är stadgadt; och torde, i händelse af Rikets Ständers bifall härtill, 12:o. åt Banko-lullmäktige uppdragas att låta, så fort ske kan, un derrätta Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Husbållnings-sällskaperne i Riket om nu beslutade förändring, till lånsökandes kännedom och efterrättelse.
Som af de låne-underslöd medelst kreditiv, hvilka, enligt 3:dje afdelningen i 6:te artikeln af Reglementet, från Banken utgå, kreditivet till Riksgälds-kontoret torde böra till oförändradt belopp och under enahanda vilkor, som hittills, nämnde verk tillhandahållas, hemställer Utskottet, att 161 § i Banko-reglementet måtte få förblifva vid sitt nu varande innehåll, så lydande: 13:o.
För bestridande af Riksgälds-kontoret åliggande utbetalningar eger detta verk att i Banken räntefritt begagna kreditiv till belopp af högst 1,500,000 R:dr Runt från den 1 September det ena året till den sista Juni det nästpåföljande, då de å kreditivet lyftade summor alltid ovilkorligen skola vara till Banken liqviderade.
Fullmäktige åligga att, då Bankens ställning sådant for - Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 23 drar, detta kreditiv uppsäga, dock ej förr än i sista rummet och sedan andra utvägar blifvit begagnade.
Sådan uppsägning leder till den påföljd, att kreditivet månatligen till den sista påföljande Juni indrages till så stor andel, som motsvarar antalet af de för kreditiv-rättighetens begagnande till sistnämnde dag återstående fulla månader.
Det kreditiv, som Banken håller Kongl. Kommers-kollegium tillhanda för 'manufakturernas och fabrikernas understödjande, är, jemlikt 162 § i Reglementet, bestämdt till 1,000,000 R:dr Banko.
Till berörde ändamål anvisades vid 1018 års riksdag 1,000,000 R:dr, hvilken summa vid 1840—1841 årens riksdag, för utvidgande af manufaktur-diskontens låne-rörelse, ökades till 1,500,000 R:dr, hvarefter Rikets Ständer vid 1847—1848 årens riksmöte i nämnda kreditiv beviljade en ytterligare förhöjning af 500,000 R:dr, allt Banko.
Vid hvarje reglering af Bankens låne- och kreditiv-rörelse har den mening gjort sig gällande, att bestämda summor borde af Bankens medel anslås för vissa gifna föremål, hvarmed man åsyftat att häst befordra hvar och en särskild näringseller industri-grens utveckling och förkofran.
I hvad mån nyssnämnda ändamål på delta sätt hittills vunnits lärer här icke behöfva undersökas; men det torde svårligen kunna bestridas, att anvisandet på Banken af bestämda låne- eller kreditivförslag alt anlitas uteslutande af vissa samhällsklasser, om äfven i lördna tider, då Riks-banken var den enda allmänna låneinrättningen i landet, tilläfventyrs lämpligt och för industriens befrämjande nödvändigt, dock vid numera inträdda förändrade förhållanden, är lika litet öfverenstämmande med en riktig Bank-förvaltning, som af behofvet påkalladt och måste blifva det ännu mindre i samma mån, som genom Bank-inrättningars bildande och spridande öfver landet tillfället att der erhålla lönebidrag för en hvar underlättas.
Utgående från denna åsigt och för att tillika befordra det vid innevarande Riksdag allmänt uttalade syftemål, alt af Riks-bankens medel bereda erforderliga tillgångar till Filial-bankers förläggande, har Utskottet ansett åtminstone någon förminskning i det för manufakturernas och fabrikernas understödjande anvisade kreditiv höra ega rum; och får Utskottet, som föreslagit denna minskning till 300,000 R:dr Banko eller 450,000 R:dr Riksmynt med en tredjedel under hvartdera året 1858, 1859 och 1860, alltså tillstyrka, att den §, som i blifvande Banko-reglemente kommer alf motsvara 162 § i det nuvarande, måtte erhålla denna lydelse: 14:o.
Såsom kreditiv till manufakturernas och fabrikernas understöd är anvisadt ett belopp af 2,700,000 R:dr Riksmynt. 24 Banko-Utskottets Betänkande N:o 37.
Detta kreditiv, sorn dock under hvartdera året 1858, 1859 och 1860 kommer att förminskas med 150,000 R:dr Riks; mynt, hålles intill nästa Riksdag Kongl. Kommers-kollegium till handa mot enahanda vilkor, som varit stadgade för de hittills å Ranken för berörde ändamål anvisade låneunderstöd, samt under förbehåll: l:o att Banken för hela det belopp, som å kreditivet kan varda uttaget, eger säkerhet i Manufaktur-diskontens alla fordringar samt egna behållna tillgångar; 2:o att, i händelse Fullmäktige, med afseende å Bankens ställning, finna sig nödsakade kreditivet eller någon del deraf uppsäga, Kongl.
Kommers-kollegium då skall, efter 9 månaders förlopp och sedan derom sex veckor förut blifvit tillsagdt, till Banken återbetala hvad som derå är vordet lyftadt; och 5:o alt för de å kreditivet uttagna summor, Banken eger att beräkna 5 procent årlig ränta, som, enligt deröfver uppgjorda liqvider, vid hvarje halft års slut, till Banken inbe talas, vid äfventyr att, i annat fall, kreditivet anses uppsagdt.
Om fortfarande af det genom 163 § till Jern-kontoret anvisade kreditiv är framställning gjord uti en af Friherre Alströmer, C. J. 0., räckt och till Utskottet remitterad motion, hvari förmäles, bland annat, hurusom detta kreditiv städse visat sig vara af verklig nytta för jernhandteringen i Riket, samt att de för kreditivets begagnande föreskrifna vilkor, hvaribland det, att afkomsten å detsamma skall särskildt redovisas och användas till rön och försök med hvad mera till jern-industriens framgång och förkofran kan lända, behörigen uppfyllas; och som Utskottet, med afseende å det nyttiga ändamål, hvartill kreditivet är afsedt, funnit sig icke ega skäl att i detsammas belopp eller vilkoren derför tillstyrka någon förändring, hemställer Utskottet om bibehållande af 165 § i Reglementet oförändrad, af följande innehåll: 15:o.
I Det vid 1817——i818 årens Riksdag
Jern-kontoret beviljade kreditiv å Banken, stort 900,000 R:dr Riksmynt, ega Fullmäktige i samma kontor, mot förut bestämd 3 procent ränta, att, i följd af deras under den 20 Oktober 1818 till Banken utfärdade skuldebref och mot derå tecknad fortfarande ansvars-förbindelse, till nästa riksdag disponera; beroende det af bemälde Fullmäktige att, i öfverensstämmelse med det af Bankofullniäktige stadfästade reglemente, bestämma på hvad sätt och i hvad Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 25 i hvad ordning detta kreditiv bäst må till bruksrörelsens nytta och båtnad användas, under noggrannt iakttagande af de vilkor och förbehåll, Rikets Ständer vid 1823 års Riksdag fastställt, nemligen: l:o att en del af kreditivet, minst 150,000 R:dr Riksmynt, icke må i vanlig låneväg permanent disponeras, utan särskildt afsättas eller innestå, såsom reserv-fond, användbar egentligen vid de terminer, då köpslut om jern vanligen ega rum, på det att, derest konjunkturen för tillfället gåfve anledning till ofördelaktiga anbud, tillverkarens derigenom iråkade förlägenhet måtte, genom Jern-kontorets mellankommande åtgärd, kunna särskildt underlättas; 2:o att den vinst, som uppkommer genom differensen i ränte-betalningen till Banken mot räntan af den genom Bankens biträde tillökade fond, bör särskildt redovisas och anses såsom tillgång, disponibel för Jern-kontorets Fullmäktige till ändamål, som med näringens framgång och förkofran genom anställande rön och lörsök m. m. hafva gemenskap, men ej utgöra någon tillvext i Jern-kontorets enskilda låne-fond; ochkom mer framdeles, såsom hittills, Banken att uti den årliga revisionen öfver ofvannämnde fond, deltaga genom ett dertill utsedt ombud.
Rörande kreditivet till Fahlu Bergslag innehåller Reglementets 164 §, att den bergslaget ”förut medgifna kreditiv- eller lånerättigbet å så kallade kopparsedlar till ett belopp af högst 5,000 skeppund råkoppar fortsättes till nästa (innevarande) Riksdag mot hittills bestämd ränta ä 3 procent om året.”
I afseende å tillkomsten och beskalfenbeten af omförmälda kreditiv- eller lånerättighet, inhemtas af Rikets Ständers Banko-Utskotts Protokoll för den 2 d December 1778, hurusom Utskottet beslutat att, i stället för del Understöd af 20,000 Daler Silfvermvnt, som Banken blifvit ålagd att årligen bestå lill exportations-praemium för finare koppar-manufaktur-smiden, Stora Kopparbergs bergslag skulle af Banken biträdas med diskont-lån på det sätt, att bergslaget utsåge och befullmäktigade vissa personer, tre eller fyra lill antalet, hvilka ensamt tillkomme att, å bergslagets vägnar, i Banken upptaga diskont-lån å koppar, sorn icke läge, när lånet gjordes, och till dess det betalades, å uppstads och stapelstads våg; alt de öfver sådan koppar utfärdade bevis, eller så kallade kopparsedlar, icke behöfde hvar och en särskildt för sig i Banken belånas, utan att lån finge utgå till sammanräknade beloppet af flera dylika sedlar, emot revers, deri de pantsatta sedlarne till nummer, datum och Bih. lill B.
SL Fröt. i856 $ 1857. 6 Sami. 1 Afd. 16 Haft. 4 Banko ^Utskottets Betänkande N:o 37. innehåll specificerades; alt Banken skulle såsom säkerhet, jemte den pantsatta kopparen, hvaröfver Krono-inspektoren i Avesta hade att hålla tillsyn och vård, undfå icke allenast första inteckningen i Avesta bruk och derunder lydande fastigheter, utan äfven förlags-inteckning i alla brukets inventarier, effekter och fordringar, samt dessutom, för den händelse att bergslaget på något sätt åsidosatte sina förbindelser och icke inom föreskrifven tid betalade förlags-Iånen med räntan, ega alt genast utsöka de utestående diskontlånen, då bergslaget jemväl förlorade all rättighet till vidare diskontering; att lånen skulle utgå mot fyra procent årlig ränta till 58 R:dr på skeppundet vid dåvarande pris på kopparen, hvilket belåningsvärde likväl, i händelse af kopparprisets fall, borde i samma proportion minskas, alltid till 4 å 5 R:dr under gångbara priset; att lånen icke finge lemnäs obetalde längre än 10 månader, dock emot halfva årsräntans betalande, när den tiden var inne, och resten vid lånets slutliqviderande; samt att större qvantum koppar än 1,500 skeppund ej finge på en och samma tid vara i Banken belånadt.
Uti dessa bestämmelser har derefter den förändring egt rum, att räntan blifvit nedsatt till 3 procent och låne-rättigheten utsträckt till 3,000 skeppund råkoppar, hvarför belånings-värdet under en längre följd af år bibehållits vid sitt nuvarande belopp, 90 R.dr Banko per skeppund.
Den Fahlu bergslag sålunda förunnade särskilda förmån tillkom på en tid, då kopparen stöd i lågt pris och bergslaget för kopparförädlingen sannolikt var i stort helmi af det biträde i låneväg, som ännu från Banken lemnäs detsamma.
Förhållandena hafva likväl sedermera väsentligen förändrats.
Kopparen har betydligt stigit i pris, årliga tillverkningen deraf inom landet- ansenligt tilltagit och bergslaget befinner sig numera i så fördelaktig ekonomisk ställning, hvilket ådagalägges, bland annat, af det höga värde, som aktierne i bergslagets egendom eller de s. k. fjerdeparterne innehafva, att ifrågavarande understöd synes icke vidare erfordras för del dermed ursprungligen afsedda ändamål.
Nämnde understöd är ej heller jemförligt med de kreditiv, som Banken tillhandahåller Kongl.
Kommers-kollegium samt Jernkontoret Dessa tvänne verk hafva nemligen tili åliggande, att emot viss ränta i låneväg använda kreditiven, dels till manufakturernas och fabrikernas understödjande, dels till bruksrörelsens nytta och båtnad i allmänhet, då deremot Fahlu bergslags kreditiv eller lånerättighet i Banken utgör en förmån, som kommer endast bergslagets jemförelsevis få delegare till godo och följaktligen är af fullkomligt enskild natur; hvadan ock andra enskilda kopparverk inom Riket kunde med lika mycket skäl som Fahlu bergslag anses berättigade till erhållande af särskildt understöd från Banken.
Med afseende härå, och då merberörde förmån blifvit bergslaget beviljad endast intill innevarande riksdag, samt någon framställning eller begäran om densammas fortfarande icke är vorden väckt, hemställer Utskottet, Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 27 1 6:0