Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sjt:r sjelfve år 1818 till berörde ändamål disponerat den ifrån Danmark scdap år 1808 och intill år 1818 influtne ersättning för Fyringarnes underhållande på Skånska kusten, hvarefter samma ersättning för den sedermera förflutne tiden bland StatsVerkets öfrige inkomster behörigen ingått.
Bil. G. Utlåtande, i anledning af väckta motioner om SaluAccisAfgiflens upphörande.
Inom Vallon.
BorgareStåndet hafva Herrar J. U. Winberg, P. Lindqvist och C. F. Lundman, livar för sig, väckt motion om upphörande af den så kallade SaluAccisen för Städerna och i sådant ändamål hufvudsakligen andragit att denna afgift väl, tillföljd af gällande författningar, från längre tid tillbaka erlagts af Bryggare, Bagare och Slagtare i Städerna i och för bedrifvandet af deras rörelse, men att, sedan genom K.
CommerceCollegii Kungörelse d. 1 Sept. 1828 blifvit förklarad!, att hvar och en, som sig derom anmäler, har rättighet att idka dessa näringar, hvarförutan Landtmannen är obehindrad att till Städerna införa slagtkreatur, bakadt bröd samt dricka, både rättvisa och billighet talade för upphörandet af en sådan afgift, helst, i annat fall, den näringsidkande Stadsbon blefve, för en och samma rörelses bedrifvande, högre beskattad än Landtmannen, i det den förre dess - Betänkande n. 227 Utom måste till Staten contribuera i förhållande till den förtjenst han af sin borgerliga handtering lan påräkna.
Utskottet, som anser K.
CommerceCollegii åberopade Kungörelse, hvilken blott angår ordningen för vinnande af burskap å nämnde borgerliga rörelser, icke kunna föranleda till någon förändring i hittills gällande grunder för SaluAccisens utgörande, finner sig deremot höra lemna behörigt afseende å det uppgifna förhållandet om Landtmannens rättighet att utan hinder och afgifler kunna till Städerna införa kött, bröd och dricka,„enär derigenom den ena medborgaren skulle högre och olika beskattas emot den andre för idkandet af en och samma näring.
På denna grund tror Utskottet sig böra tillstyrka att, om och hvarest rättigheten att utan afgift till Städerna införa och till salu hålla kött, dricka samt bröd är eller blir Landtmannen medgifven, så bör den Staden från denua afgift befrias, och har derföre Utskottet ansett sig icke kunna uppföra denna titel till högre än y5oo R:dr.
N:o 55, Utlåtande, i anledning af K. M:ts Nådiga Remiss, rörande nedsättning af Grosshandlanden JVeners arrende för Svartsjö Kungs? Ladugård.
(I -A.) (jrosshandlanden Herman TVener har, redan före sisth Riksdag, hos K. M:t i underd. anhållit, att sedan han, 228 Stats-Utskottets under loppet utaf de första 5 åren, af dess ingångne 3o-åriga arrende å Svartsjö KungsLadugård, till Egendomens förbättrande användt sin hela enskildta förmögenhet, men, i anseende till den dryga arrendeafgiften af 600 T:r Spanmål årligen, sage sig urståndsatt, att arrende-skyldigheterne längre fullgöra, K.
M:t, vid sådant förhållande, samt med afseende å den beklagansvärda belägenhet, hvari Sökanden, med hustru och 5 oförsörjda barn sig befunne, i Nåder mätte, för år 1822 och påföljande arrendeåren, förunna Sökanden nedsättning i arrendet till 45o T:r om året.
Öfver denna ansökning blefvo hörde ej mindre K.
M:ts vederb.
Bef:h:de, sora, med vitsordande af den kostnad Sökanden användt å verkställde odlingar vid egendomen, i allo understödde den gjorde ansökningen, än ock K.
KammarCollegium, sorn tillstyrkte nedsättning af arrendeafgiften under vissa år.
I anledning af hvad sålunda förekommit, och med bifall till StatsUtskottets då afgifne yttrande i ämnet, förunnade R.
St:r Sökanden, till en början under 10 års tid, arrendets nedsättande till det gjorda anbudet af 45o T:r Spanmål årligen, med underd. anhållan hos K.
M:t derjemte, att laga undersökning måtte i Nåder anbefallas, till utrönande af Kungsgårdens alla förmoner och utgifter, på det Sturne vid nästa, eller nu påstående
Riksdag måtte komma i tillfälle pröfva,' om den sålunda beviljade nedsättningen, efter de 10 årens förlopp, för Sökandens återstående arrendetid, borde fortfarande ega rum eller egendomen på ny arrendeauclion utbjudas.
Betänkande n. 22g
Af den undersökning, som, i öfverensstämmelse med nämnde Beslut och, till följd af Nådig Befallning, verkställts d. 6 Junii 1827 af Kronofogden i orten J.
Lagercrantz, biträdd af tvänne i orten bosatte erfarne Landtbrukare och tvänne Nämndemän, inhämtas, att Kungsgården skall, enligtenår 1814 författad Charta, bestå af iof M:tal och innefatta, utom gårdstomt och backar, till ett areal innehåll af 113 Tuni. 3i^ K:pl.; Åkerjord 313 Tuni. 24 K:pl.; Äng 2g3 Tuni. 6 K:pl.; Skog 123 Tuni. 23 K:pl.; hafva jemn och god jordmon, men sakna skog för gårdens alia behof, äfvensom tillräckligt bete i hagarne, sedan i de sistnämnde, ifrån år 1816, blifvit till åker upptagne 5i Tuni. 20 Krpl. Och finues Inkomsternes förhållande till Utgifterne bestämdt på följande sätt:
Af 100 T:r allahanda säd, hvarmed, efter T:na på Tunlrdet årligen blifva besådde 129 Tuni. 11 K:pl. åker, 7 kornet, eller 700 T:r å 6f R:dr . 4666: 32. - af 4° utarrenderade Kor å 21-j R:dr . . 853: 16. - utfodring af 3o Stalloxar å i3f R:dr . . 4oo: — " 4o Får å 2 R:dr 80: — - 234o Dränge- och 240 Qvins-dagsverken, motsvarande 8 Drängars samt 1 Tigas lön och kost . . . , 92o: — ~ af trädgården ... 133: 16. - rättigheten till Bräuvins bränning med 2:ne pannor, den ena 89^, den andra 815 Kannor 4oo: — ~ R:dr 7586: 32. - 23o Stats-Utskottets U t g i f t e r : Utsäde 100 T:r k 6f 666: 3a. - t.\
Drängars lön och kost . a56o: — - l Inspectors 3oo: — - 3 Pigors 200: — - 1240 Hjelpelijons-dagsverken 275: 26. 8.
Underhåll och Reparationskostnad . . . 2Öo: — - Clereciets rättigheter 238: g. - Kronoutskylder 80: — — Arrende 45o T:r Spanmål ...... 3ooo: — — Ränta å 6000 R:dr använde till inköp af nödige inventarier ........ 36o: — - 793o:
,9-iJ* Sålunda utgifterne öfverstigande inkom sterne med 343: 35. 8.
Berörde undersökning har K.
M:ts Bef:h:de, vid anställd granskning, funnit riktig, i alla delar, den möjligen kunnat controlleras och Kammar-Collegium har, uti afgifvet yttrande, förklarat sig icke äga något att vid densamma anmärka.
Varande målet nu ånyo till Utskottet remitteradt, dervid bandlingarne bifogats af en ytterligare underd. ansökning utaf Wener, om fortfarande af arrende-nedsättningen under återstående i4 arrendeåren.
St:r vid sista Riksdag ansågo det vara satt utan allt tvifvelsmål, att Grosshandlanden Wener, lika med många andre, missledd af lofvande utsigter för Landtmannen, iklädt sig ett arrende för Svartsjö Kungsgård, hvilket både blottställde honom för en oundvikelig årlig förlust och öfversteg den in - Betänk an de n. 23i komst Staten af Egendomen, i en annan Arrendators hand, skäligen kunde förvänta, samt med afseende ej mindre derå, än ock å Weners af K. M:ts Bef:h:de vitsordade omtanka att medelst odling upphjelpa Egendomens afkastning, funuo skäligt bevilja Wener ofvanberörde nedsättning i arrendet; likväl och som, i afseende på den till Rikets nu församlade St:r hänskjutna fråga, huruvida samma nedsättning, efter de beviljade io års förlopp, för Weners hela återstående Arrende-tid, bör fortfarande äga rum, eller Kungsgården på ny Arrende Auction utbjudas, det förekommer, att den, enligt R.
St:rs Beslut, till utrönande af Kungsgårdens alla förmoner och utgifter hällne undersökning, då den upptager utgifterne till 343 Rldr 35 sk. 8 rtst.
B:co mera, än årliga inkomsterne, icke kan, fastän af K. Mits Beflhide befunnen riktig i alla. delar den möjeligen kunnat controlleras och äfven af K.
KammarCollegium lemnad oanmärkt, bestämdt antagas såsom med verkliga förhållandet öfverensstämmande, enär det icke synes sanuolikt, att i dylikt fall
Sökanden skulle på nu gällande vilkor längre vilja fortfara med arrendet; alltså har Utskottet, som på den sålunda verkställde undersökningen funnit sig icke kunna med full tillförlitlighet pröfva, i hvad mer eller mindre måtto, med förvar ande af Statens rätt, den af R.
Stlr beviljade nedsättningen i arrendet, efter de io årens förlopp, må fortfarande äga rum, ansett sig endast böra föreslå: att ett år utöfver den redan beviljad? tiden, Sökanden må få tillgodonjuta berörde nedsättning.
Och 232 Stats-Utskottets må hans ansökning, så vidt den afser ytterligare eftergift, på kommande R.
St:rs pröfning bero.
Den 4 Februarii 1829.
Betänkande, i anledning af K.
M:ts till Utskottet aflåtne Nådiga Skrifvelse den 19 Nov. 1828, angående afskrifning uti räkenskaperne af NummerLotteriets Fordran hos Hamnbyggnads-Directionen i Helsingborg.
(R.,A.)
Ibland de NummerLotteriets tillgångar, hvilka, jemlikt R.
H. St:rs Beslut vid sisth Riksdag, blifvit till RiksgäldsContoret öfverlemnade, befanns äfven ofvanberörde fordran, som uti räkenskaperne var upptagen till i4)99° R;dr.
— Utaf den emellan H:rr Fullmäktige i RiksgäldsContoret och Directionen för NummerLotterilnrättningen förda brefvexling, inhämtas, att, åren i8oå, 1806 och 1807, serskilda summor blifvit, på Nådig befallning, utaf Lotteri-medlen, till HamnbyggnadsDirectionen, emot dess qvittencer, anordnade och utbetalde till ett sammanräknadt belopp af i4>99° R:dr, men hvarå någon förbindelse icke blifvit af HamnbyggnadsDirectionen utställd; och vidare att fem procents ränta är vorden utaf Statsmedlen Lotteriinrättningen godtgjord intill år 1819, då denna ränta blifvit, i följd af den året förut verkställda Statsreg-r lering, från RiksStaten utesluten.
Betänkande n. 233 Sedan, med anledning af de år 1825 församlade R.
St:rs Revisorers II:rr Fullmäktige gifne tillstyrkande, att förskaffa sig närmare underrättelse om de vilkor, emot hvilka lånet blifvit beviljadt, H:rr Fullmäktige, uti skrifvelse till K.
M:t af d. 22 Decembersamma år, i underd. anhållit om närmare underrättelse om de i Nåder stadgade vilkor, så väl, i afseende på återbetalningen af Capitalet, som räntan, sedan den upphört, att från Statsverket utgå, så har K. M:t i enlighet med det H:rr Fullmäktige under den 25 Januarii 1826 i Nåder meddeldte Svar, uti skrifvelse till Utskottet af den 19 sisth November, med öfverlemnande af H:rr Fnllmäktiges nyss berörde underd. skrifvelse, i Nåder behagat förklara, att, enär IiamnbyggnadsDirectionen, i saknad af serskild fond, icke vore i tillfälle, att å ifrågavarande förskott göra någon afbetalning, K.
M:t i Nåder beslutat, att beloppet 14,990 R:dr skulle hos R.
St:r till afskrifning anmälas.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, och då HamnbyggnadsDirectioneu icke förbundit sig till återbetalning af det erhållna lånet eller förskottet, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att ifrågavarande NummerLotterilnrättningens fordran hos HamnbyggnadsDirectioneu i Helsingborg, stor 14,99° R.‘dr, må uti RiksgäldsContorets räkenskaper, der den nu är upptagen , afskrifvas.
I händelse detta tillstyrkande af R.
Stir bifalles, lärer Svar till K.
M:t i underd. böra afgå.
Den 4 Februarii 1829. a34 Stats-Utskottets N:o 57.
Memörial!
Det är anledning till anmärkning emot föredraganden för Krigsärenderne, hvarom Bemiss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola.
Stockholm den 5 Febr. 182g.
N:o 58- Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om de så kallade
Djeknepenningarnes upphörande.
Uti ett från Högh R. o. A. remitteradt Memorial, har Herr af SillénGeorg Axel, andragit, att bland Kronoutskylderne väl ännu bibehållas de så kallade Djeknepenningarne, bestående af i sk. 6 r:st. på hvarje Matlag, hvilken utskyld af Kronans Uppbördsman uppbäres och ingår till Consistorierna, för att, enligt 1624 års Riksdagsbeslut, användas, antingen till ringare Skolbetjentes understöd, eller ock till fattiga Skolgossars hjelp i deras studier; men alldenstund denna afgift numera blifvit alltför obetydlig för att löna mödan att debiteras, uppbäras, serskilt redovisas och controlleras, och Skolverken i senare tider fått en bättre reglering samt äro mera tillgängliga för fattiga gossar, hvartill bomme, att nfgiften icke är billigt fördelad, såsom utgående till lika belopp af den rike, som af den fattige, har Herr äf Sillen, på dessa skäl, föreslagit, att densamma må upphöra.
Betänkande n. 235 I anledning häraf får Utskottet anföra, att denna utskyld icke ingår till StatsVerket, utan aflemnas, på sätt Motionären äfven yttrat, directe till Consistorierna, för att till de uppgifna ändamålen användas.
Avskaffandet af densamma skulle således medföra förbindelsen , att ersätta Consistorierna för Läroverkens behof, hvad de i sådan väg kunna påräkna såsom inkomst, hvilken för år 1826 utgjort omkring 58oo R:dr.
Men, utom svårigheten att för framtiden bestämma en sådan ersättning, enär Djeknepenhingarne utgå efter hvarje
Matlag och således skulle ökas i förhållande till folkmängdens tillväxt, anser Utskottet sig, under närvarande förhållanden, då StatsVerkets tillgångar fullt medtagas till fyllande af de oundgängliga Statsbehofven, destomindre äga skäl att tillstyrka det med en icke obetydlig utgift förknippade afskaffandet af Djeknepenningarne, som någon klagan öfver deras utgörande icke blifvit väckt.
Den 7 Februarii 1829.
Utlåtande, i anledning af väckt Motion om öfverlåtande till Staden Hjo af Kronans andel i der fallande Sakören.
(I.-a.) Uti Memorial, som till Utskottet blifvit remitteradt, har RiksdagsFullmäktigen för Staden Hjo, Herr P. J. Mattsson anhållit att, sedan K.
KammarRätten för några år tillbaka fråndömt Staden Kronans andel i Sakören, hvilken uppburits i följd af ett K.
Donations - 236 S t a t s - U t s k o 11 e t s Bref, denna fördel matte Staden åter tillerkännas, helst någon tolag eller hamn- och bropenningar derstädes icke äga rum samt
Stadens tillgångar i öfrigt äro så inskränkta att saknaden af berörde bidrag, sorn användts till fångars underhåll intilldess dom fallit, skulle blifva känbar.
Då frågan om nämnde Stads rättighet att uppbära Kronans andel i der fallande
Sakören redan i rättsväg blifvit pröfvad och afgjord, anser Utskottet någon åtgärd i följd af berörde Motion, som derförutan ej utredsr någon anledning till serskild hemställan å It.
St:rs sida, icke vara att vidtaga.
Utlåtande, rörande väckt Motion, angående grunden för räntornas utgörande af någre Thorshälla Stad upplåtne hemman.
T JL horshälla Stads Fullmägtig vid innevarande Riksdag, Herr A. Landegren, har uti afgifven Motion anhållit, att Staden måtte befrias från den, i följd af It:s St:r vid senaste Riksdag fattade beslut, ålagde afraden för till Staden upplåtne Kronohemmanen Säby och Söderby 2^ mantal, utgörande ej mindre än 35 tunnor 16 kpr, hälften Råg och hälften Korn; åberopande Motionären, till stöd för sin framställning, dels den reservation som finnes bifogad StatsUtskottets yttrande i detta ämne af d. 3 Julii 1823, dels ock hvad Thorshälla Stads Borgerskap anfört uti en ser - Betänkande n. 237 skild, vid Motionen bilagd, skrift, hufvudsakligen innehållande, att ett fortfarande utgörande af berörde dryga afrad, i förening med öfrige Thorshälla Stad åliggande onera, hvaribland må omnämnas underhållandet af 7 båtsmän, vore med Stadens framtida bestånd oförenligt.
För besvarandet af den Remiss, Utskottet från Vällofl.
BorgareStåndet erhållit å handlingarne i detta mål, har Utskottet tagit kännedom af hvad i ämnet vid senaste Riksdagen förekommit; hvarvid inhämtats, att dåvarande Statsutskott, efter en fullständig utredning af förhållandet med räntornas utgörande af berörde hemman, alltifrån den tid hemmanen till Staden förlänades, uti dess d. 3 Julii 1823, N:o 283, afgifna Betänkande, yttrat att, då K.
StatsContoret, för längre tid tillbaka stadgat, att räntorna af hemmanen Säby och Söderby borde efter markegång utgå, och detta stadgande icke blifvit ändradt eller npphäfvet, utan fastmera måste anses bekräftadt genom K.
Resolutionen den i5 November 1769, deruti yttryckligen förutsättes Thorshälla Stads förbindelse att ifrån 1731 års början, likasom det skedt för år 1751, erlägga räntorna y natura eller efter markegång, StatsUtskottet, som det ålåg att StatsVerkets rätt och bästa iakttaga, vöre af den tanka, att Thorshälla Stad icke kunde undgå att föreskriften i denna del från och med påföljande året fullgöra.
Och har R.
Strrs i öfverensstämmelse härmed fattade beslut jemväl sedermera gått i verkställighet.
Då icke nu hvarken i motionen eller den af Thorshälla Stads Borger - 238 Stats-Utskottets skaps aflåtne skrift, några andra skäl blifvit anförde, än sorn vid frågans pröfning sistlidne Riksdag kommit under öfvervägande, kan Utskottet icke eller tillstyrka någon förändring i det då vidtagna beslut, rörande sättet för räntornas utgörande af Hemmanen Säby och Söderby.
Varandes det Borgerskapet deremot obetaget, att, så vida det anser Staden i afseende på andra allmänna onera vara öfver förmågan betungad, derom till jemnknings vinnande å vederbörlig ort göra framställning.
Utlåtande, i anledning af Herr P.
Peterssons motion om öfverlåtande af en Kronan tillhörig tomt åt Oelreichska Enkhuslnrättningen i Landskrona. (I.-A.) RiksdagstidImägtigen för Landskrona Stad, Herr P.
Petersson har uti en till Utskottet remitterad motion omförmält: att EnkeBorgmästarinnan Oelreich, som år 1789 med döden afgått, testamenterat dess å tomten lV:o 88 vid Kyrkogatan i Landskrona ganda Stad ägande bus, till inrymme för fattiga Enkor, som ej förmå sjelfve förskaffa sig nödigt boningsställe; att Inrättningen sedermera genom privata gåfvor blifvit i så måtto utvidgad och förbättrad, att äfven nödig vedbrand åt de intagne kunnat lemnäs och huset vidmagthållas, men att för denna Välgörenhetsinrättnings Betänkande n. 23g tillväxt ett väsendtligt hinder uppkomme deraf, att tomten, hvarå huset är beläget, blifvit af K. M:t och Kronan inköpt, såsom liggande inom den sträckning, hvilken, efter första planen för nya Stadens anläggning, borde rödjas för att bereda utrymme för FästningsVerken.
Då likväl, efter den ar i8ii upprättade och af K.
M:t approberade Chartan för Landskrona Stad, Kyrkogatan i gamla Staden blifvit förenad nied nya Stadens område, hvarigenom Kronans behof af Tomten N:o 88 för det uppgifna ändamålet upphört, har H:r Petersson anhållit, att denna Tomt af Staten inlöst med 241 R:dr B:co, måtte skänkas till Oelreichska Enkhuslnrättningen, på det denna vackra och gagneliga stiftelses bestånd och trefnad må, genom tryggad eganderätt till ofvanberörde fastighet, beredas och försäkras.
St:r med deras vid flera Riksdagar förnyade underd. framställningar om uppgifters meddelande å Kronan tillhörige byggnader och lägenheter så i Ilufvudstaden som uti Landsorterna, haft för afsigt att på ett för Statsverket förmånligt sätt disponera om hvad sora för Kronans räkning ej behöfver bibehållas, har Utskottet, som i detta ämne, under loppet af nu påstående Riksdag, kommer i tillfälle att afgifva Berättelse, trott sig, för ofvannämnde Inrättning, hvilken i öfrigt synes vara af så enskild beskaffenhet, att något allmänt understöd dertill icke skäligen bör komma i fråga, ej kunna tillstyrka afhändigandet, utan ersättning, af berörde tomtplats; men får deremot, med afseende å vigten för Enkhuslnrättningen a4o Stats-TJtskottets att erhålla full egande rätt till den af Enkefru Oelreich donerade fastigheten, hemställa: om icke, i händelse oftanämnde tomt anses för Kronan öfverflödig och på sådan grund kommer att försäljas, Enkhuslnrättningen må förklaras berättigad att, mot erläggande af hvad för tomten högst erbjudes, framför andra densamma inlösa.
Betänkande n. N:o 62. a4i Utlåtande, i anledning af erhållne remisser från samtelige Respective RiksStånden på R.
St:rs Revisorers, åren 1825 och 1827 afgifna, Berättelser till R.
St:r, om samma år verkställde granskningar af StatsVerkets med dertill hörande Allmänna Fonders tillstånd, Styrelse och förvaltning åren 1822, 1828, 1824 och 1825.
(I.-A.) ira Puncten.
Allmänna Frågor. §. «. Angrde vidsträckt beten af Revisor er nes granskningsrätt.
(Rev. B. 1825 p. 1. — 1827 p. 1—199.) R.
St:rs år 1825 församlade Revisorer hafva anmält, att enär Instructionen af den 10 Jnnii 1812, som, enligt K. M:ts Nådiga Skrifvelse till R.
St:r den 4 Dec. 1823, ännu vore till sin kraft och verkan gällande, vid föregående Revisions-Förrättningar blifvit sålunda förstådd och tillämpad, att icke blott 2 års afslutade Räkenskaper, för StatsVerket och andra Allmänna Fonder, utgjort föremål för Revisorernes granskning, utan jemväl Förvaltnings-åtgärderne så nära inpå den tid, då Revisorerne sammanträdt, sorn handlingarne 16 242 Stats-Utskottets derom varit att tillgå, och en sådan tillämpning af Instructionen vid påföljande Riksdagar blifvit af R.
St:r gillad, Revisorerne ansett sig böra på enahanda sätt förfara, i afseende på den dem åliggande gransknings-åtgärden för åren 1822 och jS23; men att, på deras begäran om del af alla sådane handlingar, som kunde lemna fullständig kännedom af Förvaltningen ej blott för de år Räkenskaperne då erhöllos, utan äfven för den följande tiden, ett sådant, (till innehållet af Revisorerne uppgifvet) vägrande svar blifvit, på K.
M:ts Nådiga befallning, Revisorerne meddeladt, hvarigenom de funnit deras gransknings åtgärd öfver förvaltningen af StatsVerket oell andre allmänna Fonder inskränkt inom den tidrymd, för hvilken afslutade Räkenskaper varit att tillgå, och Revisorerne således icke erhållit kännedom af denna Förvaltning efter 1823 års utgång, eller ifrån den tid R.
Siris vid sista Riksdag gifna föreskrifter för dispositionen af de beviljade anslagen skulle ligga till grund för deras användande, utan varit hindrade från begagnandet af en lika vidsträckt granskningsrätt, som den vid förra RevisionsFörrättningar blifvit utöfvad, och genom hvilken ändamålet med den Revisorerne uppdragne granskning skulle mera fullständigt kunna vinnas, än då gransknings-åtgärden upphörde vid en aflägsnare tidpunct.
Uti inledningen till 1827 års Revisions-Berättelse tillkännagifves: att Instructionen för R.
St:rs Revisorer den 10 Junii 1812 med den uti 5 §. af K.
Mrt medgifna förändring jemte de uti samma Instruction åberopade Grundla'gs-ställen bufvudsakeligen tjent Reviso - B etänkanden.
243 rerne till efterrättelse, men att de, i afseende på deras fordran af redovisning från de förvaltande
Verken» följt den anvisning sorn blifvit gifven i R.
St:rs år 1823 till K. M:t öfverlemnade, men af K.
JVDt icke antagne, Instruction för R.
St:rs Revisorer, i hvad den angår deras befattning med StatsVerket, så vidt den af K.
M:t inskränkta granskningsrätten sådant medgifvit.
Af den olikhet i åsigter om Revisorernes granskningsrätt, som vid ifrågavarande a:ne Revisionsförrättningar sålunda yttrat sig, har Utskottet ansett sig böra undersöka beskaffenheten af de föreskrifter som, till grund för desse förrättningar i allmänhet, finnas gifne.
Härvid har Utskottet, för sin del, funnit, att, som det i RiksdagsOrdningens 6S §. omförmäldte åliggande för Revisorerne, att J’enli"t af R.
St.r utfärdad
Instruction” öfverse och granska StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning, ej kan anses gällande eller få tillämpning, innan samma Instruction vunnit K. M:ts Nådiga sanction; hvilket ock bevises deraf, att R.
St:r uti 1823 års Riksdags-Beslut, 49 §•> omedelbarligen, efter omnämnandet af den nya Instruction för Deras Revisorers befattning med StatsVerket, som R.
St:r då uppgjort, intagit K.
M:ts vägran, att densamma till Vederbörandes efterrättelse utfärda, någon annan anvisning för Revisorerne, att begära del af handlingar till fullständig kännedom om förvaltningen, alltså icke varit att följa, än den som i nu gällande RevisionsInstruction af år 1812 blifvit lemnad.
I fråga åter, huruvida densamma må gifva anledning till en sådan tillämpning, som skulle Revisorer it\ 4 Stats-Utskottets aga rättighet att sträcka deras granskning af förvalt™ nings-åtgärderne utöfver de för Revision af Räkenskaperne bestämda 5. år, förekommer det, att, jemnlikt 2 J. i berörde Instruction, Revisorerne, "likmätigt 4^ ”§. i Riksdagsordningen, äga rätt att af StatsContoiret "undfå de upplysningar och handlingar, som de i öfrigt "finna nödige, för att efterse och granska, huruvida ut"gifterne äro icke Allenast öfverensstämmande med de "fastställde Staterne och grundade på så väl dem, som "K. M:ts serskildta Nådiga Förordnanden, der sådane "legat till grund för utbetalningarne, utan ock med "behöriga qvittehcer1 vetöficerade af dem, som egt de "anordnade medlen uttaga och disponera.”