Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr och det stigande behofvet af tegel torde komma att ytterligare böja prisen.
Utom dessa skulle allmogen i en sädesfattig provins aldrig kunna berga sig.
Naturen har nekat Smålänningen näringsmedel i stort, men unnat honom något af hvarje.
De många binäringarne slå icke alla feit på en gång, och gifva för det mesta en säker kontant inkomst.
Fiske skulle kunna med förmån idkas i de större sjöarne, om man icke i allmänhet saknade kunskap om rätta sättet alt fånga lisken.
Vintertiden, då den betalar sig bäst, afhålles mången derifrån i anseende till den dyra redskapen.
Jagt idkas oek med fördel i de skogrikare trakter af Länet.
Härvaran - Ii de jagtförening söker vaka öfver jagtlagarnes efterlefnad, oell, sedan inom angränsande Jönköpings och Christianstads
Län äfven dylika förbund blifvit stiftade, har oloflig försäljning af vildt under förbuden tid åt dessa Län varit sällspord.
Till Skåne och Köpenhamn afyltras betydliga partier vildt, och utlänningar fortfara att sommartiden anställa jagt inom Sunnerbo härad å af enskilda dertill upplåten mark.
Tjärubränning har varit en lönande binäring särdeles efter 1838 års eldsvåda i Wexiö, emedan aila der uppförde byggnader blifvit belagde med tjäradt papper, hvarå sedermera årligen tjära vid förnyad anstrykning blifvit använd.
Skulle nu dylika tak icke vidare få begagnas, kommer tjärubränningen såsom binäring att aftyna.
Pottaska tillverkas blott till ringa belopp inom Länet.
Salpetertillverkningen var en af Länets vigtigaste binäringar under cleit tid pundet salpeter betaltes med 7 R:dr 24 sk., men efter prisnedsättningen år 1836 har tillverkningen årligen betydligt nedgått.
Den i år levererade salpeter utgjorde 1,078 Lisp., och sedan priset derå blifvit förhöjdt med .32 sk. och räntefria lån beviljas för dem, som anlägga lador, torde en näring;, som varit årligen i aftynande, åter vinna uppmuntran och komma att än en gång bereda denna landsort en väl behöflig inkomst.
Lin odlas allmänt, men ehuru staten gjort mycket för linhandteringens förkofran och Länets Hushällnings-Sällskap sökt genom premier uppmuntra till en större fullkomlighet både i beredningssätt och väfnadskonst, förmär kes dock icke någon allmännare täflan i berörde afseenden.
Vid Länets marknader afytlras betydliga qvantiteter lärft från 8 till 16 sk.
Banko alnen, men finare lärft till högre pris får aldrig köpas.
Orsaken hvarför linberedning och väfnadskonst stå här på lägre ståndpunkt, än i norra orlerne torde böra sökas, dels i vanliga fördomar mot nya eller förbättrade uppfinningar, dels ock i den omständighet, att man här behöfver egna sä mycken tid åt jordbruket, hvilket, i anseende Lill sin stenbundna beskaf fenhet, sysselsätter nästan uteslutande alla armar inom hushållet.
Den tidpunkt torde dock, som jag hoppas, icke vara aflägse, dä man äfven här vill söka uppdrifva linhandteringen till möjligaste fullkomlighet. 12 Ylleväfnader tillverkas i allmänhet blott till husbehof.
Väfskedav förfärdigas endast i Markaryd socken af Sunnerbo härad och deraf föryttras fortfarande i myckenhet så väl inom Riket, som med slov fördel till Finland, Ryssland och Tyskland, Liars försäljning inbringar äfven penningar inom de tvänne härader, Allbo och Sunnerbo, der de tillverkas.
Biskötsel och humleplantering räknas ock till ortens binäringar, äfvensom försäljning af alla slags trädkärl lill och med trädskor, af hvilken sistnämnde fabrikation mången drager sin utkomst.
Handeln inom landet idkas med spannemål, kreatur och här förut uppgifne produkter.
Viktualievaror, särdeles smör, afyttras med fördel till Carlskrona, Carlshamn och Christianstad.
Derjemte är forsling af köpmansgods till och från förstnämnde sjöstäder en vigtig näringsgren.
Rörelsen och omsättning åf varor å landlmarknaderne beror af penningetillgången.
Gårdfarihandel har till stor lycka för Länet betydligt aftagit.
Det välgörande inflytandet deraf har uppenbarat sig i den tjenande klassens bland allmogen öfvergång till mera enkelhet i klädedrägt, än för några år tillbaka. §•
Några betydliga jordeboksförändringar under de sednast förflutna fem åren äro icke att anmäla.
Ödesjorden inom Länet har antingen, efter hällne undersökningar, kommit i bruk eller med Kammar-Kollegii tillstånd blifvit ur jordeboken alford.
Hemmansklyfningar och jordafsöndring befordra visserligen jordens allmännare uppodling, men i en mager och stenbunden ort bidrager den långt utsträckta hemmansklyfningen mera till fattigdom än till bergning. 13 Skiftesverket fortgår oafbrutet ocli ansökningarna om laga skiften hafva snarare till- än aftagit.
De verka fördelaktigt på jordbruket, ehuru kostsamma och skogsödande.
Man anmärker den dryga kostnaden i och för landtmätare-arfvoden, men deremot den ringare till gode männen; som följd hvaraf denna befattning vanligen utöfvas af sådana personer, hos hvilka icke alltid kan förutsättas erforderligt kunskapsmått att afgifva utlåtande i de fall, der, enligt skiftesstadgan, ett sådant hör af gode männen meddelas.
Till postföring äro anslagne 42 hemman, och gästgifvaregårdarnes antal utgör 64.
Den förra anses mindre besvärlig, ty skjutsningstiden är bestämd och tyngden vanligen ej stor.
De i sednare tider ökade postkommunikationer medföra äfven mycken beqvämlighet för orten.
Gästgifveriskjutsen handhafves efter gällande författningar och den särskilda instruktion, som Läns-styrelsen funnit nödigt utfärda.
Denna skjutsning kan, som förr är nämndt, å en del ställen och tider af året betraktas mera som en näring, än som ett onus.
Undantag i detta omdöme bero dock af lokala förhållanden, såsom t. ex. omkring mötesplatser, hälsobrunnar och sådana ställen, der allmogen under brådaste tiden måste öfvergifva sitt jordbruk för att skjutsa resande.
1 Sunnerbo härad, denna af naturen, vanlottade ort, der är ock reservskjutsskyldigheten ett svårt onus i anseende till föga skjutsning å de mindre gästgifvaregårdarne, der hästar, oaktadt svagt bete och knapp fodertillgång, vintertiden ändock måste hållas.
Kronoskjulsningen är numera det lindrigaste af alla onera, då den mera sällan påkommer och full betalning erhålles, hvaremot den nog trägna brefbäringen icke ersättes af friheten från allmänna skjutsningar.
Inqvartering är ett onus, som i fredstider är ojemnt fördeladt.
Somliga orter äro deraf ofta betungade, andra åter sällan eller aldrig, allt efter närbelägenheten intill stora landsvägar.
Detta förhållande lärer svårligen kunna hjelpas; men vid durchmarche-tiilfällen har jag, för att i möjligaste måtto dela inqvarteringsbesväret, sökt ställa så, att icke samma väg alltid följes af trupper, sorn tåga genom Länet.
Statsbidragen äro iner eller mindre tryckande, men den merendels restfria uppbörden visar, att, med god vilja hos folket samt nit och drift hos uppbördsmännen, kronans intrader utan synnerliga tvångsmedel inflyta»
Man anser uppbördsböterna i icke ringa mån bidraga till de skattskyldiges benägenhet att å uppbörstiderna betala sina ulstyldcr.
Öfver de ständiga räntorna, utgörande artiklar af alla jordbrukets alster, förspörjes icke någon klagan.
De bestämmas af räntetagare och räntegifvare vid årliga markegångssättningarne och öfverklagas sällan eller aldrig inom orten, men väl af Kammar-Kollegii Advokatfiskal å kronans vägnar; ett förhållande, som i allmänhet väcker mycken obelåtenhet, helst markegångspriserna sällan bestämmas lägre än i förhållande lill de i orten gångbara, hvarföre det ock liander, nu mera än förr, att äfven räntegifvare begagna rättigheten att uppsäga tiondespaunemålen in natura.
Bevillningen, som ovillkorligt skall utgå i penningar, drabbar egentligen jorden och anses icke vara fullt väldfri.
— Det beror visserligen af taxeringarne att, utan afseende på de skattskyldiges uppgifter, förfara efter pligt och samvete; men det blir alltid svårt om ej omöjligt, att kontrollera dessa uppgifter, hvarföre också den rörliga förmögenheten, som egentligen ligger i handel och näringar, skallar tili staten vida mindre än elen borde.
Missförhållandet emellan landels och städernas statsbidrag blir än större, då man betraktar att städerna bland dylika bidrag rätteligen få beräkna kostnader för städernas styrelse; en kostnad, som dock torde finna motsvarig tillgång uti den betydliga jord, som för städernas administration och förkofran, staten eller framfarne Konungar fordom skänkt och förärat under namn af Donationsjord, som med full egande rätt nästan skatt fritt begagnas.
Kostnaden för rustning och rotering utgör jordbrukarens svåraste onus, och det är ett särdeles missöde, att rotarne i den af naturen mest vanlottade landsort skall bestå af 1^ mantal och derunder, då de i fruktbarare orter utgöras af fulla 2:ne mantal.
Roterings-kostnaden anses i medeltal uppgå årligen för indelade soldater till 74 R:dr per rote och rustningskostnaden till 141 R:dr 31 sk. 4 rst. på mantalet.
Länet underhållet' vid , Kronobergs Regemente 1,100 man vid Calmar Regemente 352 man vid Smålands Grenadier-Bataillon ....
101 man. och vid Smålands Hussar-Regemente ... 112 man. 15 Ulskylderna tili presterskapet äro ej heller bland de minst kännbara; men sorn dess aflöning utgår i flera artiklar och på olika tider, sä utgå de dock vanligen utan prut eller klagan, ty vid deras leverering möter oftast undfägnad, sorn innefattar ett på många ställen kännbart och för andra embetsman okändt afdrag i löninkomsterna.
Det vore å alla sidor lyckligt om man mera allmänt öfverenskom, att bestämma pastoralierna genom frivilliga konventioner.
Eders Kongl. Maj:t har i Nåder fastställt åtskilliga i Länet upprättade.
Diverse onera och allmänna besvär, sorn enligt tabellerna uppgå till 27,955 R:dr 1 sk. 6 rst., bestå uti allmänna byggnader och reparationer å tingshus och kyrkor, skallgångar, jagtkassamedel, djeknepenningar, kurhusmedel, böter, riddarhus- och krigsmanshus-afgifler, häradstjenare- och profoss-löner, sterbhusprocent och inqvarteringskostnader m. m.
Om statsbidragen, hvilka sammanräknade utgöra 514,869 R:dr 17 sk., skulle i kontant uttagas, blef tillståndet nog bekymmersamt; men som en stor del deraf utgöres in natura och i sådana artiklar, der folkets arbetskraft äfven lages i beräkning, så må man ej förvånas öfver beloppet.
Allmänna ordningens vidmagthållande åligger i främsta rummet Kronobetjening och Fiskaler.
På Länsmännen, dessa i allmänhet svagt lönte och oftast missaktade tjenstemän, hviiar ytterst verkställigheten af hvad hos folket skall uträttas.
Deras befattningar äro oftast oangenäma och folket förhatliga.
Om de sakna urskiljning och grannlagenhet, egenskaper, som icke kunna fordras af personer, som söka de mest besvärliga tjenster med ringa lön, så blifva desse verkställare af förmäns ordres eller egna åligganden än mera hatade oell fruktade.
Åklagarekallet utöfvas äfven af Fiskalerne; men som åtminstone Landsfiskaler sakna all lön af staten, så inses lätt huru de gagna det allmänna.
1 hvad mån de nyss anbefallde och valde sockennämnder komma att motsvara sin bestämmelse, derom är ett omdöme för tidigt; men af deras verksamhet hör man hoppas välgörande följder i afseende på ordning och sedlighet.
A landel finnes ingen privilegierad krog.
— Kronobeljcningen har sträng föreskrift alt åtala lönnkrögeri, som ej är sällspordl. 16 Fattigförsörjningen utgör, som förut, ett municipalbestyr inom hvarje socken.
— Mängden af fattighjon består oftast i utfattiga men arbetsföra personers hushåll.
Deras rälta försörjning är visserligen arbete, men utom det att ingen, som är till brott oför v unnen, kan tvingas att arbeta, skulle större arbetsinrättningar ä landet blifva alltför kostsamma att etablera och underhålla.
— Den fattige, som icke vill arbeta och saknar framgång i försöket att tigga, blir slutligen tjuf; hvarföre ock, som förr är anmärkt, lättjan kan anses som grund till sedeförderf vet och fångpersonalens bedröfliga tillväxt.
Hälsovården beslrides af Länets båda Provincial-Läkare, 1 Lazaretsläkare och inom Länet boende Regements- och Bataillons-Läkare.
— Svårare smittsamma sjukdomar, utom någon gång nerffeber i en eiler annan socken, hafva ej varit gängse sedan cholera-året 1834.
Då emellertid alla Läkarne, med undantag af Provincial-Läkaren i Sunnerbo härad, äro bosatte i Wexiö stad, medför deras aflägse boende från patienter å landet, hvilka hastigt behöfva läkare-hjelp, ofta mycken olägenhet.
— Bataillons-Läkare, som borde stationeras och vara att tillgå på landet, permitteras merendels af sina Chefer och vistas ej i orten utom vid möten.
Länets Lazarett, som är i godt skick, skötes af en Läkare, hvilken af Länets' invånare aflönas.
Veneriska smittan fortfar att vara i aftagande och sällan reqvireras numera Läkare för allmänna besigtningar.
Derigenom kunna ock personer med annan ej obotlig sjukdom behäftade få utan afgift å Lazarettet njuta vård i mån af utrymme; varande högsta antalet patienter bestämdt till 50 personer.
Till djurläkares aflöning har Länets Hushållnings-Sällskap anslagit af dess kassa, utom hvad Staten består, 133 R:dr 16 sk.
— En sådan person är af stor nytta, då han eger erforderlig skicklighet i sitt yrke, och gagnas derföre här med begärlighet äfven af allmogen.
I afseende på barn-undervisningen, så hafva hittills, utom den af framlidne General-Majoren Hederstjerna stiftade skola för soldatbarn, högst få sockenskolor varit inrättade.
Man har ansett den minst kostsamma undervisning vara den, som blifvit besörjd af ambulatoriska skolmästare, hvilka bibringat barnen all den kunskap i religion och goda seder, som behöfts 17 för alt blifva nyttiga och lyckliga bönder.
— Framtiden skall visa om de högt prisade folkskolorne, som komma att genom byggnad och underhåll blifva församlingarne kostsamma, uppfylla sitt ändamål.
— Mången vill påstå och Ivo, att Svenska bonden, efter inhemtad undervisning i sådana ämnen, som förr icke ansetts tillhöra bans yrke, skall, om ock saknande allt anlag för en högre bildning och ett vidsträcktare kunskapsbegär, öfvergifva plogen och sina husliga omsorger, för att med sin halfupplysning gagna som sakförare eller lockas från det närande till det tärande samfundslifvet.
Sparbanken fortfar alt gagna genom dess årligen ökade förtroende.
— Uti min sednasle femårsberättelse uppgafs
Sparbankens utlånta räntebärande kapital vid 1838 års slut till 62,856 Kalr 1 sk. 8 rst.
— Det har under de sednare åren betydligt ökats, särdeles i år, medelst skedda insättningar af nödhjelpsmedel och penningar, som efter sednaste eldsvåda härstädes utfallit.
— Sparbankens utlånta kapital utgjorde den 1 Januari 1844: 95,335 Kalr 26 sk. 8 rst., så alt det under sisla fern åren ökats med 32,479 Kalr 25 sk., hvarförutan sparbanken under de fyra första månaderne af detta år kunnat af insatta medel utlåna 10,722 Kalr 10 sk. 8 rst.
Smålands privatbank, deraf en afdelning är här förlagd, bör ock omnämnas såsom förmånligt inverkande på näringarne.
— Man har väl ansett den lättade penningeliilgången och allmogens deraf följande skuldsättning vara skadlig, helst omsättningen af lån i Diskontväg är inskränkt till den korta tiden af fyra månader; men i en tid och i en ort, der penningar knappt kunna, äfven mot bästa säkerhet, upplånas, är åtminstone denna utväg att blifva hulpen den enda man har att försöka.
Det är också en beklaglig sanning, att lagsökningar från Riks-Diskonten och Privat-Banken aldrig uppgått till. det antal, sorn förlidet år, då lagsökningsmålen å härvarande Lands-kansli uppgick till 8,000, deraf Kiks-Diskontens och Privat-Bankens lagsökningar utgjorde 275.
Under loppet af detta år hafva lagsökningsmålen minskats, ehuru kronouppbörden nyligen ingått; men bland verkande orsaker härtill torde lä räknas den betydliga försäljningen al' materialier för Wexiö stads återuppbyggande, hvarigenom stora penningesummor lör uppköpen blifvit kringspridda inom Länet. Femärs-Beriittelse frän Konobergs Län. 3 18 Bland inrättningar, som vunnit förtroende och som äro hland de nyttigare, torde böra nämnas de här stiftade särskilda Brandstods-Bolag till försäkring af så väl lösören som byggnader å landet.
Det förra, som stiftades redan år 1800 af min företrädare, har lagt grund till alla de Brandstods-Bolag inom Riket, hvilka blifvit sedermera etablerade.
Delaktighetssumman, sorn för fem år sedan utgjorde omkring 500,000 R:dr R:gs, uppgår i närvarande stund genom ökade delegare till det betydliga belopp af 1,162,323 R:dr 32 sk. samma mynt.
Brandstods-Bolaget för byggnader å landet trädde i verksamhet den 1 December sistlidet år, och delaktighetssumman uppgår för närvarande till vid pass 2,700,000 R:dr R:gs.
Antalet delegare ökas ailtjemnt.
Fråga är vackt att förena och sammanslå nämnda Bolag under en styrelse.
Slutligen bör ock Länets Hushållnings-Sällskap finna ett rum i denna underdåniga berättelse.
Nitälskande för allt, som bidrager till ortens uppkomst och förkofran, söker detta sällskap, genom dess Förvaltnings-Utskott och Distrikt-Komiteer å landet, att egna sin verksamhet åt allmänt nyttiga föremål.
Sällskapets kassa, hvars grundfond förärades år 1813, utgjorde den 31 December 1843, 13,393 R:dr 11 sk. 9 rst.
Sällskapet liar haft tillfälle att af räntorna belöna odlingsfliten och allona personer som varit orten nyttiga, såsom Agronomen Johnson, hvilken under en tid af åtta år, som han gagnat Länet med sitt biträde, uppburit årligen af Sällskapets kassa 400 R:dr, äfvensom Länsbyggmästaren och Djurläkaren haft särskilda arfvoden ur samma kassa.
Man får ej domina sällskapets verksamhet efter ledamöternes uteblifvande vid allmänna årssanimankomstcr eller deras tröghet att betala årsafgiften.
Så länge Förvaltnings-Utskollet och Distrikt-Ko miteernas ordförande beslå af män med håg och nitälskan för sin orts tref nad och uppkomst, som förhållandet för närvarande är här, så är Sällskapets angelägenheter i goda händer, helst ordinarie Ordföranden icke kan egna så många stunder deråt, som han önskade af den för de dagliga mångartade Embelsbestyren ofta otillräckliga tiden. 19 §. 5.
IVexia Stael.
Stadens folkmängd, som enligt sednaste femårstabell uppgick till 2,190 personer, antecknades vid sista mantalsskrifning utgöra 2,313, deraf 543 af man- och 764 af qvinnkön äro tecknade i mantal.
Det är en sällsam och bedröflig företeelse, att jag, nu likasom 1839, nödgas börja min underdåniga femårs-berättelse, hvad Wexiö stad angår, med att redogöra för åtgärder i och för den staden nu åter öfvergångne eldsvåda.
Denna olycka var så mycket mera kännbar, som såren efter 1838 års -brand icke voro läkta.
Större delen af de då afbrända tomter var visserligen bebyggd; men mången hade förbyggt sig, och derigenom åsamkat sig skuld i och för uppförandet af sina prydliga lius.
Man ansåg tlå nära nog för en samvetspligt att åter bebygga sin stad prydligt, då ej mindre den hädangångne storsinnte Konungen, än hela Svenska allmänheten så ädelmodigt kommit till hjelp, men man hade ej väl beräknat sina till gångar.
Det har varit en sårande, en orättvis beskyllning, som tilläfventyrs illvilja eller afundsjukan utspridt, att de brandskadade i Wexiö snarare vunnit än förlorat på 1838 års eldsvåda.
Man får ej lättsinnigt bedomina olyckliga medmenniskors belägenhet.
Genom samhällets oförgätliga Välgörares, Högstsalig Ilans Maj:t Konungens förnyade Nåd och Välvilja kunna stadens invånare snart nog se grus högarne efter sednaste eldsvåda bortsopade och en ny stad derpå åter upprest.
Det för liandtverkeriernas bedrifvande genast efter den timade eldsvådan i staden i Nåder tilldelade förlagslån, stort 30,000 R:dr Banko, fördelades af den Komité, som staden utsett att förvalta dess kommunala angelägenheter och besörja inflytande gåfvomedels utdelning, och genom den uppburne brandförsäkringssumman för afbrända gårdarna, utgörande 311,000 R:dr, samt det nådigst beviljade betydliga byggnadslånet 240,000 R:dr, äro de brandskadade försatte i den lyckliga ställning att, efter skedd anskaffning under vintren af nödiga materialier, byggnadsarbetet nästan å alla punkter 20 är påbörjadt, så att de flesta af dem, som uppföra trädhusbyggnader, kunna deri inflytta i höst.
Härigenom undvikas ock elen trängsel och osunda sammanpackning i den qvarstående delen af staden, seni sistföi flutna vinter måste ega rum.
Genom den för staden Nådigst fastställda tomtreglering och byggnadsordning bar staden vunnit i utvidgning och blifvit genom bredare gator och större afstånd emellan de bebyggda tomterna betryggad mot faran af en större, mera allmän olycka.
1 följd af denna tomtregleringen, hvilken icke ännu är tillfyllest å marken utstakad, innefattar staden 142 tomter inom 28 qvarter, bland hvilka 5 qvarter med 16 tomter ej till bebyggande ifrågakomma förr än förut obebyggda tomter blifvit använde.
Det betydliga belopp af 23,400 R:dr, som Eders Kongl. Maj:t af ärfd faderlig omvårdnad och välvilja för detta samhälle i
Nåder anslagit till nödigt inköp af tomter och jord med det mera, sorn hörer till stadens reglering, torde, ehuru all möjlig sparsamhet och hushållning komma att af Komiterade iakttagas, ändock blifva otillräckligt för inköp af de många hvälfda källare, kanalgräfningen genom staden och planering af vattentorget m. m.
Härigenom torde en brist uppkomma, för hvars afhjelpande man stadnar i förlägenhet.
Utom det Nådigst beviljade förlagslånet hafva betydliga penningesummor kommit de brandskadade tillgodo dels i följd af lösöre-ersättningen af städernes Brandstods-Bolag utgörande 61,550 R:dr Banko, dels genom de rika gåfvomedlen, hvilka hittills uppgått till det icke ringa belopp af något öfver 61,000 R:dr, utom spannemål och viktualie-varor till betydligt värde; dock äro förluster utöfver hvad i Brandstods-ersättningar utfallit uppgifne till omkring 162,000 R:dr.
Dessa hafva naturligtvis icke kunnat till fullo ersättas, men Nödhjelps-Komiteen har efter uppgjord klassifikation sökt, enligt bästa öfvertygelse, fördela influtna gåfvomedeL
Det näringsfång, hvarpå staden grundar sitt hufvudsakliga bestånd, är minuthandel och handtverkerier.
Stadens i öretal uppskattade Borgerskap utgör ett antal af 123 personer, deraf 18 handlande, 2 bleckslagare, 4 bokbindare, 11 garfvare, 2 glasmästare, 5 guldsmeder, 2 gördelmakare, 5 handskmakare, 9 hattmakare, 2 kakelugnsmakare, 9 kopparslagare, 5 målare, 1 rep - 21 slagare, 4 sadelmakare, 9 skomakare, 8 skräddare, 3 smeder, 2 snickare, 2 svarfvare, 2 sämskmakare, 1 tenngjutare, 1 tunnbindare, 2 urmakare, 1 vagnmakare, 4 bagare, 1 bryggare, 1 bokhandlare, 3 hökare och 4 sockerbagare, Hvilka i deras rörelse biträdas af 14 handels- och 43 handtverksbetjenter.
Egarne af de i Länet varande privilegierade lädergarfveriet’ deltaga derföre med Borgerskapet i borgerliga utgifter i mån af åsatt öretal.
Rådmannen och Wasa-Riddaren Wahlqvists klädesfabrik fortfar att vara vigtig för orten i anseende både till de goda och välkända kommisskläden, sorn der tillverkas, samt isynnerhet för elen mängd fattiga arbetare, sorn deraf draga sin utkomst.
Vid 12 väfstolar med 123 arbetare uppgick tillverkningen förlidet år, enligt stämpeljournalen, till 584 stycken kläde, innehållande 21,870 alnar, deraf värdet, enligt egarens uppgift, utgjort (12,094 R:dr 32 sk. efter medelpris i gross.
Eo färgerifabrik har bedrifvits med 4 arbetare och lemna t en inkomst af 3,365 R:dr 32 sk.
Dessutom finnas tvänne läderfabriker, hvilkas tillverkningsvärde ansetts tillhopa utgöra 18,268 R:dr 16 sk.
Tvänne Spegelfabriker och 1 Tapetfabrik lemna innehafvarne ringa behållning.
De i seclnaste berättelse upptagne snus- och repslagarefabriker äro nedlagde.
Städernes klagan öfver intrång i näringarne fortfar.
Utom de flere å landet eller i staden bosatte handtverkare, som, ehuru ej borgare, täfla om förtjensten, anses den lätthet, hvarmed en hvar vinner burskap, vara menlig.
En noggrann undersökning om burskapssökande personers förmåga alt drifva sina handtverk vore måhända nyttig, särdeles der de ej kunna drifvas utan förlag.
Gesällen, utlärd, bosätter sig utan att ega förlag, gifter sig, får snart stort hushåll, och då han ser sina förhoppningar felslå, söker lian förströelse på krogar, dit gesäll-lefnaden måhända vant honom, och fattigförsörjningen får derefter underhålla hustru och barn.
Det är svårt säga, hvilka handtverk, som löna sig bäst.
Färgare och garfvare anses här vara de, som bäst berga sig. 22 Borgerskapet eger i allmänhet icke någon förmögenhet.
Det är oförklarligt att de många här bosatte handlande kunna lefva af sin handel, hvarpå löga är att vinna, vid betraktande af den långa landväg, alla varor måste förås.