Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti 3:dje momentet af 4:de § i nu gällande stämpel-pappers-förordning stadgas, bland annat, dels att Fideikommiss-bref och andra dylika förordnanden skola förses med stämpel-papper till trefjerdedels procent af den bortgifna egendomen, dels att Testamenten, såsom de der kunna upphäfvas eller förändras, vid första uppvisandet inför domstol icke behöfva förses med högre stämpel än 20 öre, men att, då testamentet vunnit laga kraft eller genom slutlig dom blifvit stadfästadt, bör, såsom ett vilkor för begagnandet, slämpel-afgift beräknas och utgöras efter behållna värdet af det bortgifna, enligt bouppteckning, såvida värdet uppgår till 450 R:dr, nemligen: 1:o för egendom med full eganderätt, till trefjerdedels procent; och 2:o för egendom, som efter så beskaffädt förordnande ej är med eganderätt, utan endast med nyttjande-rätt öfverlåten, en fjerdedels procent af dess värde; och bör, om stämpel—afgiften icke genast kontant deponeras, på enahanda sätt, som i afseende på bevillningens erläggande för testamenten stadgas i Kongl. Kungörelsen den 11 December 1811, borgen för stämpel-afgiften ställas och bevis derom vid testamentets bevakande företes; åliggande det vederbörande domstolar att hvarje år, inom Januari månads utgång, samla och lill Kongl. Maj:ts Befallningshafvande insända alla under nästföregående året inkomna bevis öfver aflemnade löftes-skrifter af ofvannämnda beskaffenhet, tillika med förteckning som i korthet upptager deras innehåll.
I öfrigt lemnar författningen särskilda föreskrifter rörande de fall, då befrielse från stämpei-afgift för testamenten är medgifven.
Af 36 § uti nu gällande Bevillniiigs—förordning inhemtas vidare, bland annat, Bevillnings-Ulskottets Betänkande M 22. o att för testamenten och fideikommiss skall, då det gifna uppgår i värde till 1,000 Rdr och derutöfver, erläggas bevillning med sex för hundrade; samt att för testamente af årlig ränta eller afkomst, utan eganderätt till sjelfva egendomen, skall utgå bevillning med två procent af kapitalsumman, då afkomsten svarar mot minst fem procents ränta af 1,000 R:dr R:mt kapital.
I öfrigt äro ungefär enahanda stadganden gällande i afseende på befrielse från bevillning för testamente till maka och skyldeman i rätt upp- och nedstigande led med flere, som för befrielse från stäm pel—pappers—afgift äro gällande.
Uti den ofvan omförmälda nådiga Kungörelsen af den 11 December 1811, hvilken innehåller föreskrifter rörande kontrollen öfver bevillning af testamente, gåfva, arf och fideikommiss, stadgas bland annat: att de som fått testamente, skola vara pligtige att till vederbörande uppbördsman aflemna sina förbindelser å den utsatte afgiften, ställda till inlösen då testamentets belopp emottages och försedda med en eller flera löftesmäns borgen, deri uppbördsmännen på eget ansvar må pröfva och godkänna; samt att, på tagne afskrifter af dessa förbindelser, uppbördsmännen skola meddela attester att originalen blifvit dem tillställde, hvilka attester komma att bifogas testamentet vid dess uppvisande inför domaren, som eger hålla hand deröfver att de icke må saknas.
Uppbördsmännen skola sedermera besörja, att förbindelserna vid förfallotiden varda behörigen inlriade samt att beloppen på föreskrifvet sätt redovisas, hvarjemte den, som för afgiften ställt dylik borgen, bör inom Mars månads slut hvarje år till uppbördsmännen ingifva bevis om de hinder, som vållat att testamentet ännu icke utfallit, med hvilket bevis uppbördsmännen åligger verificera den redogörelse öfver afgiften, hvilken han vid uppbördsårets slut bör afgifva.
Dessutom är i nämnde Kongl. Kungörelse föreskrifvet: att alla af uppbördsmännen meddelade attester och qvittenser böra vara in duplo utfärdade, så att den betalande må till sin säkerhet behålla ett exemplar; att under-domstolarne skola inom Januari månads slut hvarje år till Hof-rälten och Landshöfdingen i orten öfversända förteckningar å de under föregående året ingifne gåfvobref, testamenten och fideikommiss-författningar m. m.; börande vid lörteckningarne, som till Hof-rätten insändas, uppbördsmännens attester och qvittenser vara bifogade.
Vidare skola uppbördsmännen inom Januari månads slut till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande inskicka förteckningar öfver alla under nästlörflutna året af dem utfärdade attester och qvittenser, samt deruti särskildt anmärka de orsaker, som hindrat indrifvandet af de belöpande afgifterna, varande slutligen åtskilliga föreskrifter meddelade om dessa handlingars granskning m. m.
Stockholm, så skola förbindelserna för bevillningen allemnas direkte till Riksgäldskontoret, men deremot förbindelserna för stämpel-afgiften ingifvas till Öfver-ståthållarecmbetet.
Då nu, såsom ofvan är nämndt, omförmälde Kongl.
Kungörelse äfven skall tillämpas i afseende på stämpel-afgiften för testamenten, måste hvar och en, som erhållit så beskaffadt testamente, att bevillning och stämpelafgift derför bör erläggas, 6 Bevillnings-Utskottets Betänkande M 22. sialia särskild löftes-förbindelse för hvardera af dessa afgifter, hvarefter det åligger såväl uppbördsmännen att på föreskrifvet sätt afgifva särskilda redovisningar för de förbindelser, som afse bevillningen och särskilda för dem, som angå stämpelpappers-afgiften, enär de förra skola ingå till Riksgälds-kontoret men de sednare till Stats-kontoret, Härigenom förorsakas dabbel omgång och besvär icke blot t för vederbörande tjenstemän, utan äfven för alla dem, som skola anskaffa dessa förbindelser; och då, äfven hvad landsorten beträffar, såväl testaments-tagaren som uppbördsmännen besväras, den förre med anskaffande och den sednare med emottagande och redovisning af särskilda förbindelser för hvardera afgiften, har hos Utskottet fråga blifvit väckt att härutinnan åstadkomma en lätt verkställbar förenkling, bestående deruti att stämpel-afgiften för testamenten och fideikommiss-bref helt och hållet borttages och bevillningen till deremot svarande lämpligt belopp förhöjes.
Enligt 18 § uti det förslag till Bevillnings—stadga, som Utskottet till Rikets Ständer afgifvit, skulle bevillningen för fideikommiss, äfvensom för testamente med full eganderiitt, komma att nedsättas från sex till fyra procent, men deremot för testamente af afkomst eller ränta, utan eganderätt till den egendom, hvaraf räntan utgår, fortfarande erläggas med två procent af kapitalet.
Då nu slämpelpappers-afgiften hittills utgått med % procent för testamente af egendom med full eganderätt och med en Ijerdedels procent för testamente, som endast afser nyttjanderätt, skulle visserligen, om stämpel-afgiften bibehölles vid sitt nuvarande belopp, Slaten erhålla i bevillning och stämpel-afgilt, i förra fallet tillhopa 4% procent och i det sednare 21 4 procent; men om man lager i betraktande, alt en betydlig nedsättning blifvit föreslagen i afseende å bevillningen för testamente, då full eganderätt erhålles, men att ingen sådan nedsättning skulle ega rum då blott nyttjanderätt meddelas, torde det icke strida mot billighet om stämpelafgiften i förra fallet ökades till jemnt 1 procent och i sednare fallet helt och hållet förfölle.
Enär de flesta testamenten afse egendom med full eganderätt, skulle i allt fall, om stämpel-afgiften för testamente utaf ränta eller årlig afkomst helt och hållet borttoges, men deremot för fideikommiss samt för testamente med full eganderätt förhöjdes från 3/4 till 1 procent, en större inkomst, än som nu i stämpelpappers afgift erhålles, tillfalla Staten.
Nettobehållningen blefve ock större, enär stämpelförsäljnings-provisionen besparades.
Af dessa skäl och för att utan någon förlust för det allmänna tillvägabringa den ofvan antydda förenklingen, har Utskottet ansett sig böra hemställa: att den uti Utskottets förslag till Bevillnings stadga utsatta bevillning för fideikommiss äfvensom för gåfva af fastighet samt för testamente af fast eller lös egendom med full eganderätt till sjelfva egendomen, måtte förhöjas från fyra till fem procent; men att deremot testamenten och fideikommiss-bref må från all stämpel - Bevillnings-Vtskotlets Betänkande .tys 22. 7 afgift befrias och de derom uti uu gällande stämpel-pappers-förordnirtg intagna stadgande!) frän den nya författningen i detta ämne helt och hållet uteslutas.
Efter att sålunda hafva anmält de hufvudsakligasle delar af nu gällande stiimpel-pappers-förordning, hvilka Utskottet ansett böra ur den nya författningen utgå, får Utskottet till besvarande upptaga en af Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjelm, Carj hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, att genom stämpelpappers-afgift bereda Staten de ökade inkomster, som för nu pågående jernvägsarbete!) jemte öfrige statsutgifter vore af behofvet påkallade.
För vinnande af delta ändamål har motiouären uppställt den grundsatsen, att hvarje handling, åt hvilken den enskilde ville gifva laglig säkerhet, borde skrifvas på stämpladt papper; och har han derjemte såsom föremål för en sådan beskattning uppgifvit åtskilliga slags handlingar, af hvilka dock en stor del redan äro underkastade dylik afgift.
Då skyldigheten att med stämpelpapper förse hvarje skriftligt aftal eller annan handling af officiel beskaffenhet skulle menligt inverka på affärslifvet och, under nuvarande förhållanden, utan tvifvel väcka allmänt missnöje, har Utskottet ansett sig icke kunna i vidsträcktare måtto, än som öfverensstämmer med det förslag
Utskottet nu underställer Rikets.
Ständers pröfning, till ofvanberörde motion tillstyrka bifall.
Utskottet öfvergår nu till en närmare redogörelse för det af Utskottet uppgjorda förslag till ny stämpel-pappers-författning, och får dervid, hvad först beträffar sjelfva uppställningen af berörde förslag, tillkännagifva, att Utskottet ansett ändamålsenligast, att hvad som bibehålies utaf de uti 3 § af nu gällande författ ning förekommande »allmänna föreskrifter vid författningens efterlefnad», sammanföres med de uti II § intagne »särskilda åligganden i afseende på författningens handhafvande», samt att alla dessa föreskrifter erhålla sin plats efter de i hvilka stämpelbeloppen för de särskilda slagen af handlingar finnas intagna; att vidare 4:de § i samma författning, som består af 3 momenter, fördelas i 2:ne särskilda §§, af hvilka den ena angår stämpel dels å resolutioner m.
II. dylika handlingar, som utfärdas af Domstolar och andra Embetsverk', dels å handlingar, som till samma verk inlemnas, samt den andra upptager de handlingar, som skola förses med stämpel utan förändring af beloppet, hvarhelst de företes eller utrifvas, och att till sistnämnde § jemväl hänföras de uti 8 <§ af nu gällande förord ning omförmälda konlrakter, köpe-afhandlingar och förbindelser m. m.; att vidare 5:le och 6:te §§ i nu gällande förordning, hvilka angå stämpel å fullmakter, konstitutorialer m. II. handlingar, som utfärdas dels af Kongl. Majit dels af Embetsverk och Myndigheter, framflyttas framför nyssnämnde i 4:de och 8:de §§ upptagne handlingar; samt slutligen att de §§, hvilka handla om allmän tillsyn å författningens efterlefnad, om Domstol i mål rörande stämpel-afgiften, om ansvar Ji Bevillnings-Utskottets Betänkande M 22. för öfverträdelse af författningen samt om fördelning af böter, förflyttas efter de i §§ 16 — 20 af nu gällande författning upptagne ämnen.
I afseende på de särskilda föreskrifterna får Utskottet, der desamma i någon väsendtligare mån afvika från nu gällande stadgande!), anföra följande: § hvilken motsvarar lista § i nu gällande författning, har erhållit ett, i öfverens stämmelse med sin öfverskrift, allmänligare innehåll. § 2.
Uti denna § har Utskottet dels infört föreskrift om en ny stämpel-valör, nemligen å 13 R:dr, motsvarande det stämpelbelopp.
Utskottet föreslagit för Kongl. Maj:ts domar och resolutioner, dels uteslutit föreskriften att stämpel-papper skall vara att tillgå i hela ark.
Utskottet har nemligen trott, att härigenom skulle, ulan någon känbar olägenhet för allmänheten, kunna för Staten besparas en ganska betydlig utgift.
Enligt närlagde, på afslutade kontrakter och räkenskaper grundade uppgift (Bil.
A), kunna nemligen kostnaderna för tillverkning och transport af hvarje helt stämpelpappers-ark beräknas till 578 öre, men för hvarje beläggnings-stämpel till blott l67/9n öre, eller något mera än l2/3 öre. l)å nu antalet af de från Stats-kontoret under år 1859 afsände helarks-stämplar, hvilka endast finnas att tillgå A 25 och 50 öres valör, utgjort 794,650 st., har kostnaden derför, enligt förenämnde beräkning, uppgått till R:mt R:dr 46,354: 58. hvaremot, om endast beläggnings-stämplar funnits att tillgå, ett lika antal sådana stämplar efter 107 no öre pr st., skulle kostat blott » » 13,862: 22.
Skilnaden eder R:mt R:dr 32,492: 36. hade alltså i sednare fallet besparats.
Vid jemförelse emellan värdet af stämpel-papper i hel-ark och värdet af beläggnings-stämplar, som under sistlidet Ar blifvit från Stats-kontoret utlemnadt, finner man ock att stämpel-papperet å helark, hvars tillverknings- och transport-kostnad, såsom nyss är nämndt, kan beräknas till omkring 32,500 R:dr, egde ett försäljnings-varde af endast 205,300 R:dr, dä deremot de utlemnade . beläggnings-stämplarne, som till antalet utgjorde 844,364 st. och hvilkas tillverknings- och transport-kostnad kan antagas lill icke fullt 15,000 R:dr, haft ett försäljningsvärde af 3,024,195 B:dr 95 öre R:mt.
Kostnaden för de förra uppgick sålunda till nära 16 procent af värdet; men utgjorde deremot för de sednare icke fullt % procent af värdet.
Mot Bevillnings-Utskottets Betänkande M 22.
Mot ofvanstående beräkning kan visserligen anmärkas, att det nu uppgifna antalet hela stämpel-ark eller såkallade skrifkartor icke blifvit under året förbrukadt och att ett större antal, än som motsvarar den årliga förbrukningen, under sistlidet år sannolikt blifvit från Stats-kontoret utlemnadt.
Men äfven med an tagande häraf, är dock klart att en ganska betydlig besparing måste uppkomma om endast beläggnings-stämplar funnes att tillgå.
Utskottet får på ofvan uppgifna skäl hemställa, dels att Rikets Ständer behagade besluta, det all tillverkning af stämpel-papper å hela ark hädanefter skall upphöra, dels att Ri kets Ständer måtte godkänna såväl Utskottets förslag rörande de särskilda slagen af stämpel-papper, som ock det i slutet af § 2 intagna stadgandet att stämpel-papper å 25 och 50 öre i hela ark, hvilket slags papper hädanefter icke kommer att tillverkas, skall, så länge något sådant papper finnes att tillgå, tillhandahållas, på sätt i 17 mom. af 8 § närmare föreskrifves.
Hos Utskottet har under detta ärendes handläggning fråga uppstått att inom en icke alltför aflägsen tid söka i ofvanberörde hänseende tillvägabringa en ytterligare besparing, dymedelst att stämpel-papperet i någon betydligare mån förminskades.
Utskottet anser ock att en sådan förändring, så fort lämpligen ske kan, bör ega rum.
Det är nemligen bekant, att de i England brukliga stämplar å mindre valörer äro föga större, än vanliga postfrimärken, samt, likasom dessa, å baksidan försedde med ett passande limämne för deras fastsättande å den handling, på hvilken de skola anbringas; äfvensom att de engelska stämplarne å större valörer äro betydligt mindre, än de här brukliga beläggnings-stämplarne.
Utskottet ansett någon förändring i detta hänseende icke kunna eller böra af Rikets Ständer omedelbart beslutas, har likväl Utskottet funnit frågan af den vigt, att Utskottet derpå bordt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet.
Utskottet anser ock, att icke blott besparing i både tillverknings- och transport-kostnad, utan ock beqvämlighet vid begagnandet skulle uppkomma genom införandet af beläggnings-stämplar af ungefärligen samma beskaffenhet, som de engelska; och Utskottet har derför funnit sig böra hemställa: alt Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes taga under nådigt öfvervägande om och hvilka föräudringar i afseende på beläggnings-stämplarnes storlek och utseende må finnas af behofvet påkallade, samt, derest förändring af stämplarne i ett eller annat hänseende anses böra ega rum, låta tillverka sådane stämplar af den storlek, det utseende och den beskaffenhet i öfrigt, som Kongl. Majit kan finna för godt i nåder bestämma, äfvensom meddela de närmare föreskrifter, som Bill. till B.
5 Sami. 1 Afd.
U Haft. 2 10 BeviUnings-Utshotlets Betänkande M 22. i fråga om dylika stämplars anbringande å handlingar samt sättet för deras makulerande m. m. må finnas af behofvet påkallade. § 3- Uti denna §, som motsvarar 5 § (pag- 14—21) af nu gällande stämpelpappers-författning, finnas intagne de stadganden, hvilka angå stämpel ä fullmakter, konstitutorialer, förordnanden och afsked, som af Kongl. Maj:t utfärdas.
För att rätt kunna uppfatta grunden för och beskaffenheten af de ändringar uti de i detta hänseende nu gällande stadganden, som Utskottet funnit erforderlige. torde vara nödigt i minnet återkalla, alt den under benämning kansligebiihr från äldre tider bestämda lösen för de från Kongl. Maj:ts Kansli utgående expeditioner, äfvensom de s. k. sigill-penningarne ända till och med år 1834 fördelades emellan de derstädes anställde tjenstemän och betjente samt utgjorde en icke obetydlig del af deras aflönings-förmåner.
Majit, för till vägabringande af en ändamålsenlig löne-reglering inom Kongl.
Majlis Kansli, uti nådig Proposition af den 22 Januari 1834 föreslagit, dels att alla så kallade sportler inom Kansliet, med undantag endast af lösen för afskrifter och diarii-bevis, skulle upphöra och i stället utgå till Kronan såsom stämpel-papper, dels att de för regleringens verkställande erforderliga ökade anslag måtte å stat uppföras, biföllo Rikets Ständer, på sätt deras underdåniga skrifvelse af den 30 Oktober nämnde år utvisar, hvad Kongl.
Majit i detta hänseende föreslagit, samt meddelade i sammanhang dermed åtskilliga föreskrifter i afseende på beräkningssättet för den sålunda förhöjda stämpelpappers-ofgiflen.
Bland dessa föreskrifter var äfven den, att, till beredande af såväl ökad kontroll öfver den sålunda beslutade afgiftens utgående, som ledning för kommande Rikets Ständer att bedöma huruvida denna till Statsverket öfverflyttade afgift för framtiden uppginge till, under- eller öfverslege det på grund af förra förhållanden beräknade årliga beloppet, noggranna anteckningslistor borde föras på alla utgående expeditioner, hvilka med den mot kansligebiihren svarande stämpel-afgiften borde beläggas, och hvilka listor jemväl borde innefatta uppgift å de löner, i förhållande hvartill afgiften blifvit beräknad samt fullständig redovisning för beloppet deraf, äfvensom att å alla utgående expeditioner borde antecknas huru mycket af det bilagda stämpel-papperet utgjorde egentlig
Charta-sigillata och huru mycket deraf svarade emot förra kansligebiihren och sigill-penningarne.
Till följd af dessa föreskrifter har det ansetts nödigt att uti alla sedermera utfärdade författningar angående stämpel-pappers-afgiften utsätta huru stor del af den för fullmakter, konstitutorialer m. m., som från Kongl, Maj:ts Kansli utfärdas, bestämda stiimpel-afgift utgör kansligebiihr och sigill-penningar.
Såsom en följd af Rikets Ständers vid 1830—51 års riksdag fattade beslut, angående särskilda till åtskilliga förvaltande verk anvisade inkomsters utby - Bevillnings-Utskottets Belänkande M 22.
11 tande emot statsanslag, blef ock nödigt att, på sätt Bevillnings-Utskottet i Memorial af den 4 Augusti 1851 föreslog, uti förordningen angående stämpelpappers-afgiften införa vissa stadganden, huruvida de till Wadstena krigsmanshusoch Amiralitets-krigsmans-kassan förut, under namn af avancements-pcnningar, utgående afgifter, hvilka då skulle upphöra och i stället utgå såsom stämpel-papper, vore inbegripne under de i stämpelpappers-författningen i hvarje särskildt fall bestämda belopp.
Af sådan orsak har ock alltsedermera anteckning härom qvarstått uti de i detta ämne utkomne författningar.
Då emellertid allmänheten nu mera, genom en långvarig tillämpning af ifrågavarande författningar, kan antagas ega fullständig kännedom derom, att hvarken kansligebiihr elier särskild afgift till Wadstena krigsmanshus vid utnämningar eller befordringar eger rum, utan att de förut i detta hänseende stadgade afgifterna numera utgå under form af stämpel-papper, har Utskottet, som i slutet af 3 § utsatt de fall, då stämpel-beloppet bör ökas med ett mot de förra avancements-penningarne eller befordriugs-afgifterne svarande belopp, ansett de uti 5 § af nu gällande författning på flere ställen förekommande anteckningar derom att kansligebiihr, sigill-penningar samt afgifter till Wadstena krigsmanshus och till Amiralitets-krigsmanskassan äro uti stämpel-beloppen inbegripna, böra ur den nya författningen utgå.
Under åberopande af den utredning här ofvan blifvit lemnad rörande anledningen dertill, att nuvarande stämpelpappers-förordning uti 5 § på fyrfaldiga ställen upptager huru stort belopp af sigill-penningar och kansligebiihr, ingår i det för hvarje särskildt fall bestämda stämpelpappers-beloppet, har Utskottet ansett sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på obilligheten deraf, att, sedan kansligebiihren i underordnade embetsverk numera afskaffats, de embetsoch tjenstemän, för hvilka Kongl. Maj:t utfärdar fullmakter eller förordnanden m. m., fortfarande skola, genom erläggande af stä rripel - afgift, motsvarande den fordna kansligebiihren och sigill-penningarne, bidraga till bekostande af den aflöning, som för Kongl. Maj:ts Kansli utgår.
Genom bibehållande af de i detta hänseende vid 1834—1835 års riksdag fastställda grunder, nödgas nu dessa embets- och tjenstemän i stämpel-afgift för fullmakter och förordnanden m. m., utöfver de 5 procent af löne-beloppet eller löne-tiliökningen, som vid befordringar skall af alla embets- och tjenstemän utgöras, betala förhöjning i stämpel-afgiften, motsvarande dels sigill-penningarne, 1 R:dr 50 öre, dels kansligebiihren eller 7V2 procent af lönen, hvadan de som erhålla Kongl. Maj:ts fullmakter och förordnanden få i stämpel-afgift för fullmakten eller förordnandet erlägga tillhopa 12V2 procent af löne-beloppet, då deremot alla andra embets- och tjenstemän endast erlägga 5 procent deraf.
Detta förhållande har synts Utskottet innefatta en orättvisa, som desto hellre tarfvar rättelse, då man besinnar att den, som tillträde 12 Hemlin ing s-VIsko tuts Betänkande M 22. en tjenste-befattning, i allt fall får för fullmakten vidkännas utgifter, som medtaga en icke obetydlig del af första årets löne-inkomst.
Då likväl de. som från Rikets embetsverk och andra offentliga myndigheter erhålla fullmakt, konstitutorial eller förordnande å embete eller tjenst, äro skyldige att erlägga lösen för sjelfva expeditionen, hvilken lösen, enligt nu gällande expeditions-taxa, utgår med 2 R:dr för expedition från embetsverk tillhörande första afdelningen och med 3 R:dr för expeditioner från embetsverk ai andra afdelningen, har Utskottet ansett att, derest stämpel-beloppet lör fullmakter, konstitutorialer och förordnanden, som från Kongl. Maj:ts Kansli expedieras, nedsättes till likhet med hvad för fullmakter m. m., utfärdade af Rikets embetsverk, linnes stadgadt, ett lämpligt belopp borde, i stället lör expeditions-lösen, såsom stämpel-afgift utgå för hvarje dylik expedition; och har Utskottet ansett detta belopp kunna bestämmas till 6 Riksdaler.
Det har visserligen icke undgått Utskottets uppmärksamhet, att genom ofvan antydda nedsättning i stämpeln å ifrågavarande fullmakter m. m. en icke obetydlig minskning i stämpelpappers-iukomsten skulle komma att ega rum.
Beloppet af denna minskning kan väl icke med någon visshet af Utskottet uppgifvas, helst inkomsten af stämpel för fullmakter, till följd af sin natur, under olika år är ganska ombytlig; men för att vinna någon slags föreställning om den summa, som här är i fråga, torde Utskottet böra upplysa, alt, efter hvad Utskottet inhemtat, de från Justitie-Stats-, samt Landt- och Sjö-försvars-, Civil-, Finans- och Ecklesiastik-Deparlemeuternas Expeditioner under år 1858 utlöste fullmakter, konstilutorialer och förordnanden uppgått till ett sammanräknadt antal af 816 st., för hvilka erlagts: i egentlig stämpelpappers-algift R:mt R:dr 25,883: 85, stämpelpappers-afgift, motsvarande sigill penningar . 1,356: — kansligebiihr 36,934: 72. ,59270: 72. samt stämpel-afgift motsvarande avancements- och befordrings-afgifterne 8,303: 32. eller tillhopa Runt R.dr 72,457: 89.