Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-U Is kottens gemensamma Memorial, Utlåtanden och Betän kandell.
Utsk Utlåtande, N.o /• i N:o 1.
Etsk. den 29 Juli, kl, 10 f. nv Utlåtande, i anledning af väckte| förslag till ändringar, tillägg och förklaringar af deJ om Skiftes-verket i Riket gällande författningar.
Ta, åstadkommande af ändringar, jemnkningar och tillägg uti, eller förklaringar af de om Skiftes-verket i Riket gällantle författningar, hafva motioner blifvit väckte:
Hos Häglof ige Ridderskapet och Adeln: l:o af Herr Dalman , Johan Gustaf Georg, i anledning af hvilkens anförande Herr Grefve Kalling, Fredric, och Herr Lagerstråle, Gustaf Rudolph, yttranden afgifvit; 2:o af Herr Munck af Rosenschöld , N. Rudolf; Hos det Högvördiga Preste-Ståndet: 3:o af Herr Prosten Gahne; Hos det Hedervärda B onde-Ståndet: 4:o af J O.
Dahlberg från Wester-Norrlands Län; 5:o af Johannes Christoffersson från Kronobergs Län; 6:0 af Hans Persson frän Gefleborgs Län; 7:o af Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus
Län, med hvilken Olaus Ericsson och Olof Benjaminsson från samma Län sig förenat; 8:0 af Olof Lindbäck från Hallands
Län, hvars anförande föranledt yttranden af Ola Jeppsson från Blekinge Län, med hvilken Johannes Andersson från Calmar Län instämt; Nils Strindlund från Wester-Norrlands
Län; Hans Jansson från Elfsborgs Län, och Nils Pehrsson från Södermanland; 9:o af Matts Persson från Stockholms Län, i sammanhang hvarmed sig vttrat:
Nils Strindlund och Pehr Mattsson frän Wester-Norrlands
Län; Hans Jansson frän Elfsborgs Lin; samt Johan Jacob Rutberg från Norrbottens
Län, med hvilken sistnämnde Anders Larsson från Westerås Län och Johan Andersson Lundberg från Norrbottens Län sig förenat; Bih. till R.
Prot. 1840. 7 Sami. 2 A/d. 1 Haft. 1 2 La*- samt Allm.
Utlåtande 3 N.o 1, 10:o af Anders Jonsson i Tuna, Östergöthlands Län; ll:o af Nils Gustaf Nilsson från samma Län; 12:o af Petter Persson från Calmar Län; 13:o af Per Jonsson från Ölands Södra Mot, deruti Sven Isacsson från Norra Mötet jemväl instämt; l4:o af Henric Hansson från Elfsborgs Län; 15:o af Bengt Gudmundsson från Halland; lG:o af Pehr Sundström från Wester-Norrlands Län; 17:o af Johan Persson från Upsala Län; 18:o & 19:o af Jan Anderssoti från Westerås Län; 20:o af Anders Andersson från Skaraborgs Län, mod hvilken Per Hansson från Wermlands
Län sig förenat; samt 21 :o af Lars Boethius från Stora Kopparbergs
Dessa memorial och anföranden hafva blifvit af de respective Riks-Stånden remitterade till behandling, dels af Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet ensamt, dels af detta och Lag-Utskottet i förening; och Utskotten, som funnit samtlige dessa memorial och anföranden ega, i anseende till ämnet, med hvarandra en så nära gemenskap, att de icke borde i behandlingen åtskiljas, och följagtligen dem alla i ett sammanhang handlagt, få, med tiilkännagifvande häraf, gemensamt Utlåtande deröfver härigenom vördsammast afgifva.
Vid den granskning, Utskotten med all sorgfällighet åt motiomirernes framställningar egnat, hafva Utskotten inhemtat, att, jemte det de fleste motionärerne väckt mer eller mindre utförda och omfattande förslag till ändringar, jemnkningar och tillägg uti eiler förklaringar öfver Kongl. Maj:ts Nådiga stadga om Skiftes-verket i Riket den 4 Maj 1827 samt Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 1832, en motionär, Matts Persson från Stockholms Län, uttryckt den mening: ”alt det vore välj om berörde Skiftes-stadga klefve uppf Löfven, ” åtminstone i motionärens hemort — Roslagen.
Den härigenom uppkastade frågan om Skiftes-stadgans fortfarande bestånd i sin helhet borde Utskotten kanske rättligen upptaga till pröfning, innan Utskotten ingå i yttranden öfver de serskilda förslagen till ändringar i vissa delar af Författningen; men då motionären, ehuru lian ansett de förstörande verkningarne af denna lag måhända utveckla sig till undergräfvande af Svenska allmogens sjelfbestånd, likväl under förutsättande, att ett totalt upphäfvande af Skiftesstadgan icke är att hoppas, sjelf föreslagit ändringar deruti, anse Utskotten sig kunna lemna denna fråga helt och hållet å sido, öfvertygade, såsom Utskotten äro, att en fortsatt tillämpning af denna Författning skall, genom dess Lag- samt Allm.
Utlåtande , N.o 1. 3 välgörande inflytelse på jordbrukets utveckling och förkofran, snart fullkomligen bringa till tystnad de röster af missnöje, som, vid dess utfärdande så talrikt mot densamma höjdes, och hvaraf Matts Perssons är det, vid denna Riksdag, enda återljud.
Utskotten skrida således omedelbarligen till redogörelsen för de mot serskilda föreskrifter i Skiftes-stadgan gjorde anmärkningar samt till ändringar deruti framställde förslag; och då Utskotten trott sig dervid lämpligast iagttaga samma ordning, hvaruti dessa föreskrifter i stadgan förekomma, hafva Utskotten, på sätt vid nästföregående Riksdagar tillgått, för hvarje §. serskildt upptagit alla deremot framställde anmärkningar och i omedelbart sammanhang dermed sina yttranden deröfver afgifvit; varande anmärkt mot i:sta Cap. 2 och 3 af Johan Persson från Upsala Län: att, om å ena sidan det icke må nekas, att jordbruket i allmänhet kan hemta stora fördelar för framtiden af Skiftes-verket, och det skulle vara oförenligt med begreppet om det allmännas sanna nytta, att eganderätten skulle kunna gifva helgd lill ett obetänkt och skadligt motstånd hos individer, emot hvad som kunde utgöra en hel samhällighets gagn; syntes det å andra sidan vara stridande mot rättsbegreppet och allmänna fördelen, att en enda, elier få personer skola tvinga flere att underkasta sig alla de tillfälliga uppoffringar, som ett laga skifte gör nödvändiga; äfven om de derigenom i en framtid vinna, elt säkrare och bättre jordbruk.
Exempel, att dessa uppoffringar haft förstörande följder folden derpå oberedde jordegaren, vore icke sällsynta; och då Lagstiftarens pligt synes vara att söka göra tillämpandet af en allmänt nyttig princip förenligt med den enskildta välfärdens fordringar, har motionären, som egentligen afsett, att pluraliteten inom byalag måtte ega rättighet att för viss tid hindra skifte, då de icke anse sig deraf vänta den fördel, som skall uppväga ögonblickliga kostnader och olägenheter, föreslagit den förändring af 2 §.: att en, der tre delegare finnas, tvä der fern, och alltid hälften af delegarne, der de öfverstiga detta antal, afgöra, det skif te kan förrättas, hvilket ej må ske, mot de öf rigas bestridande, pä mindre antals vitsord, dock att allt beräknas efter hemman och öretal; samt vid 3 §.: att endast den eller de, som ega hälften i skilfteslaget, håfve vitsord att skifte erhålla.
Af Nils Gustaf Nilsson från Östergöthlands
Län: att ej mindre än hälften af skifteslaget må ega vitsord för laga skiftes verkställande.
Af Hans Persson från Gefleborgs Län: att den i Skiftes-stadgan egare af en aldrig så liten hemmansdel medgifna rättighet att få skifte, oberoende 4 Lag- samt Allm.
Utlåtande , N.o 1. af de öfriga grannarnes bifall eller missnöje, kunde leda till rubbning i eganderätten och till en orättvis vinning för en på Jleres bekostnad, oberäknadt, att den ej sällan medförde rättegångar med deraf följande kostnader och missämja; med anledning hvaraf motionären föreslagit, att skifte inom bj icke mätte få ega rum, utan med majoritetens begifvande.
Af Matts Persson från Stockholms Län: att, om de fleste och störste delegarne i ett skifteslag linna en redan verkställd storskiftes delning derstädes förmonligare än ett laga skifte skulle blifva, borde deras mening mera afses, än de förre eller mindre delegarnes, enär de förra hade af en skiftesförändring att vänta större skada eller vinst än de senare, i förhållande till egoväldet.
Oftast inträffade, att en mindre delegare, som blifvit oense med en eller flere af grannarne, begär skifte, blott för att tillskynda dem skada och ledsamhet, och utan att hans egen vinst eller förlust dervid tages i be räkning.
Erfarenheten hade till och med ådagalagt, att hemmansdel i by blifvit inköpt blott i speculation att af grannarne tilltvinga sig en högre köpeskilling och andra förmoner genom hotelse att eljest söka laga skifte.
Motionären har af sådana skäl ansett rättvist, att ansökning om laga skifte icke finge upptagas eller till verk ställighet remitteras, derest icke två tredjedelar eller åtminstone hälften af delegarne uti skifteslaget om ansökningen sig förenat och densamma biträdt.
Af Anders Jonsson i Tuna Östergöthlands
Län: att hemman med mindre och till godheten ejennia egor aldrig kan med förmon laga-skiftas; till följe af hvilken åsigt motionären föreslagit: att uti de serskildta hemman eller byar . der laga stadf ästadt storskifte föregått och areala beloppet af inegor till de flesta mantalen icke öfverstiger 60 tunnland, bestående af mer och mindre god jordrnon, och förutses kun, att en eller flere hemmansegare, genom nya skiftet, verkligen skulle blifva lidande, må pturaliteten af hemmansegare ega rättighet att afgöra, huruvida ett nytt laga skifte kan med förmon verkställas; och må den missnöjde hemställa till Egodelningsrättens bepröf vande, huruvida pluraliteten haft grundade skäl för sitt beslut.
Af Bengt Gudmundson frän Hallands Län: att, dä erfarenheten visar, det en mängd fastställde enskiften finnas, hvilka icke äro förmonligare än storskiften, hvarken till lotternas antal eller skapnad, och det syntes vara enahanda, på hvad sätt ett gammalt ofördelagtigt egoförhållande uppkommit, Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon, Utsk, Utlåtande, N.o 1. 5 borde någon skillnad icke af den olika benämningen härledas, utan, pä sätt jemväl Lag-Comitéen i 3 Cap. 3 §.
Byggninga-Balken föreslagit, all jord var» underkastad laga skifte.
Utskotten hafva inhemtat, det Skiftes-stadgans i förevarande §§. uttryckte grundsats: att den håfve vitsord, som skifta vill, så väl i fråga om förut oskiftad, som teg eller storskiftad jord, utgjort, alltifrån denna stadgas utfärdande, föremål för förnyade anmärkningar.
Redan vid 1828—1830 årens Riksdag framställdes af åtskilliga representanter yrkanden om upphäfvande af denna grundsats, och vid 1834 och 1835 årens Riksmöte förnyades enahanda framställningar.
De förenade Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUlskotten, som vid den förra af dessa Riksdagar behandlade de i afseende på skiftes-staclgan väckte motioner, yttrade, bland annat, rörande denna fråga: ”den grundsats, som sålunda blifvit antagen och godkänd ej mindre uti nu gällande Skiftes-stadga än i de förra Egodelnings-författningarne: ”att den, sorn vill skifta, skall ega vitsordär, efter Utskottens tanka, den enda rätta , såsom fullkomligt instämmande med begreppet om hvars och ens fria och obehindrade, både egande- och dispositionsrätt till den egendom, honom lagligen tillhörer.
Med en så beskaffad rätt låter sig nemligen icke förena det stadgandet, att, om en delegare uti skifteslag åstundar att få sin lott utbruten och ifrån de öfriga delegarnes lotter afskiljd, skall möjligheten att se denna önskan uppfylld vara beroende af de sistnämndes vilja eller blotta nyck.
Följden af ett sådant stadgande blefve den, att de öfrige delegarnes bestridande af det sökta skiftet kunde lägga ett tryckande band på den delegare, sorn skifte begärt, och betaga honom möjligheten att, utan någon annans förnermande, skilja sin lott från samhälligheten; och derigenom vidare förkofra och förbättra sin lagliga tillhörighet. ”Samma Utskott tillstyrkte jemväl vid sislförflutne
Riksdag bibehållandet af denna grundsats, hvilken de ansågo då mera hafva i allmänna tänkesättet vunnit den stadga och förtroende, att rubbning deri skulle vara skadlig;” — och den af Kongl. Maj:t i anledning af Rikets Ständers vid förstnämnde
Riksdag gjorde underdåniga begäran om några få mindre vigtiga jemnkningar i Författningen, samt inkomne serskildta underdåniga ansökningar af Riksdags-Fullmägtige från en del Län, om fullkomligt inhiberande af Skiftes-stadgan, tillförordnade Comité till densammas öfverseende, har, i dess den 22 Maj 1832 afgifna underdåniga utlåtande, hvaraf Utskotten nu jemväl haft del, beträffande väckt förslag till ändring af föreskriften i 3 §., att laga stadfästadt storskifte icke hindrar laga skiftes verkställande, afstyrkt bifall dertill, hufvudsakligen på de skäl: ”att i synnerhet med afseende ä den säkerhet, som begreppet om laga kraft bör medföra, u - 6 Lag- samt Allman.
Utsk, Utlåtande } 2V.o 1.
Ii Skiftes-stadgans 8 Gap. 1 §. iir förordnadt, att delegare i storskiftad samfällighet skall, vid nytt skifte, tillgodonjuta hvad efter uppskattnings värde svarar emot de egor, han förut innehaft; hvaraf synes, att verkställigheten af skifte i sådant skifteslag egentligen syftar derpå, att, med oförkränkt bibehållande af hvars och ens innehafvande egovälde, bereda lämpliga och för alla nyttiga ego-utbyten; att laga kraften af storskiften i Rikets 18 provincer, för hvilka Enskiftes-förordningarne gällt, redan blifvit håfven; att öppnade tillfällen till undanrödjande af skadliga egoblandningar, i stället att minska, lifvar och väcker odlingshogen; samt att, hvad angår de skifteslag, der bättre och förmonligare egoindelning icke kan ega rum, än som skett vid förut verkställdt storskifte, deras rätt tillräckligen är förvarad genom föreskriften i 12 Gap. 12 §.
Skiftes-stadgan, i synnerhet sådan den af Committerade då föreslogs och sedermera i Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 1832 finnes upptagen.
Utskotten dela de sålunda yttrade åsigterne och anse de senare årens erfarenhet icke hafva gifvit anledning att rubba, hvad i detta ämne är stadgadt, hvarföre Utskottet hemställa att molionärernes framställningar i dessa delar ogillas.
Beträffande Bengt Gudmundsons yrkande, att stadfästadt enskifte icke måtte lägga hinder i vägen för laga skifte, så, ehuru det kan i sig sjelf vara rigtigt, att, då ett befintligt egoföihållande är olämpligt och ofördelagtigt, rättelse och ändring deruti borde kunna erhållas, utan afseende å det jorden förut öfvergångna skiftets olika benämning, anse Utskotten sig likväl icke kunna tillstyrka häfvande af fastställde enskiftens laga kraft.
Enskiftes-förfaltningens och Skiftes-stadgans ändamål är fullkomligen detsamma.
Ett enskifte, som blifvit — hvilket alltid bör förutsättas —■ verkställdt i öfverensstämmelse med Författningens syffte och föreskrifter, måste således ega alldeles samma beskaffenhet, som ett laga skifte å samma jord kunde erhålla.
Der det förra skett, är det senare alltså onödigt och öfverflödigt, och att blottställa jordegare för de olägenheter, samt belasta honom ånyo med de kostnader, sorn äro oskiljagtiga från ett skifte, vore hvarken rättvist eller välbetänkt.
Möjligheten att, der ett verkställdt enskifte verkligen skulle vara ofördelagtigt och olämpligt, vinna rättelse deri, föreställa sig Utskotten dessutom vara tillräckligt öppen lemnnd genom egoutbyte, enligt 7 Cap. 3 §.
Skiftes-stadgan, och Utskotten hemställa således, att motionärens ifrågavarande förslag mätte förfalla. 4 §. af Johan Persson från Upsala Län: att skifte af jord må kunna genom öfrige delegares vägran uppehållas, likväl ’ej längre tid än tio år, då någon delegare, som sådan delning åstundar, densamma begärt, vid Tinget Lag- samt Allm.
Utlåtande, N.-o t. derom anmälan gjort, samt efter denna tids förlopp, han, eller annan duva» raude delegare yrkar skiftets verkställande.”
Det uppehåll, motionären härigenom föreslagit, på det alt delegame måtte kunna bereda sig till skiftes undergående, anse Utskotten sällan eller Hildrig ledande lill ändamålet, emedan Utskotten äro öfvertygade, att delegame skulle efter tio år linnas lika oberedde på skiftet, som då det först begärdes.
Ett stadgande af denna beskaffenhet skulle icke heller stå tillsammans med Skiftes-stadgans syftemål och i öfrigt antagne grunder; hvadan Utskotten tillstyrka , att Johan Perssons framställning i denna del mätte lemnäs utan afseende. 10 §.
Af Pengt Gudmundssons från Hallands Län: alt Egodelnings-rält i det härad, hvarinom stad ligger eller i det tingslag, hvartill stad gränsar, borde upptaga och afdöma frågor af hvad beskaffenhet som helst, angående skifte å stadsjord.
Denna motionär, hvilken beledsagat sitt memorial med ett vidlyftigt och för hvarje serskildt §. utförligt motiveradt förslag till förändrad redaction af cn stor del utaf Skiftes-stadgan, har, såsom grund för sitt förslag i denna del, anfört, alt, då allmännligen inträffade, det städernas domstols-personal vore, såsom innehafvare eller egare af stadsjord, jäfvig alt handlägga .skiftesfrågan, och Författningarne derjemte icke innefatta bestämda föreskrifter derom, att stads-domstol tillhörer sådana frågor tiil afgörande upptaga, vore nödvändigt, att bestämdt stadgande härutinnan gåfves; och ansåge motionären Egodelnings-rätten vara, likasom på landet, den ändamålseniigaste domstolen i frågor, rörande laga skiften af stadsjord.
I afseende på denna fråga få Utskotten anmäla, att, då förhållandet med den tili städerna donerade jord är alldeles olika med hvad å landet eger rum, hvilket ock föranledt det för stadsjord ifrån Skiftes-stadgans allmänna föreskrifter gjorde undantag, saint någon anledning, efter Utskottens tanka icke finnes att för detta serskildta fall skilja sådan jord från slädernes jurisdiction, Utskotten, i betragtande jemväl af hvad genom Kongl.
Brefven den 6
Maj 1830 och den 21 Juni 1831 samt Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 1832 blifvit om skifte af stadsjord ytterligare förordnadt, finna sig föranlåtne att afstyrka bifall lill hvad i detta hänseende blifvit föreslaget. st Gap. 1 §.
Af Bengt Gudmundson från Hallands Län: att hvarje
Län borde 3 Lag- samt Allman.
Utlåtandej N.-o t. indelas i vissa Landtmäteri-dislrict, hvilkas antal, efter öfverläggning med Länets invånare skulle bestämmas, med afseende å goromålens mängd och beskaffenhet, så att, dels jordegarne blifva utan uppskof behörigen betjente, dels Landtmätarne erhålla en jemn och ständig sysselsättning tili det allmännas gagn och egen utkomst.
Ansökning om verkställande af laga skifte eller annan Landtmäteri-förrättning skulle ingifvas till Kongl. Majrts Befallningshafvande, som genast förordnar
Districts-Landtmätaren att samma förrättning verkställa.
Utskotten anse, hvad motionären anfört till ådagaläggande af nyttan utaf Landtmätarnes indelning på district, visserligen icke sakna ali grund.
Landtmätaren erhåller mera kännedom af folket och localen, der han arbetar, han är närmare till hands för nödige upplysningars meddelande i tjeusten: de resekostnader, hvilka nu, då Landtmätaren, i motsats mot alla andra embets- och tjenstemän, hvilka hafva sina bestämda district, är till sin verkningskrets, ständiga ombyten underkastad, uppkomma af långa tjente-resor i alla riktningar, skulle till stor del besparas.
Sådane öfverenskommelser, emellan jordegare oell Landtmätare, hvarpå exempel icke saknas, att mot en betingad eller förespeglad fördel föreslå samina Landtmätare tili erhållande af ett ifrågaställdt förordnande, skulle icke kunna ega rum; och då en tjensteman är, hvilket får förutsättas, skicklig och behörig, borde förtroende af enskild person icke komma i fråga.
Likväl förekommer å andra sidan, att hvarken mängden eller beskaffenheten af landtmäteri-arbeten kan förutses eller bestämmas från ett år till ett annat, ännu mindre för någon längre tid.
Dessutom kan den trakt, sorn en tid gifvit Landtmätaren mycken sysselsättning, en amien tid lemna honom aldeles ingen.
Den jemnhet och säkerhet, både i arbete och inkomst, som motionären velat bereda Landtmätaren, skulle till följd häraf icke kunna ernås, utan ett oupphörligt omreglerande af districten, hvilket åter skulle medföra alltför stora besvär och olägenheter i förhållande till den afsedda nyttan.
Utskotten finna dessa omständigheter hafva en öfvervägande vigt, och då Utskotten anse det ej allenast ligga i Kongl. Majrts
Befall ni ngshaf vandes magt, utan jemväl vara dess pligt alt, vid meddelanden af förordnanden till Landtmäteri-förrättningar, tillse, det
Landtmätare icke erhåller samtidigt så många förordnanden, att de utgöra ett hinder för förrätlningarnes fullbordande med den tillbörliga skyndsamhet, jordegarne hafva rätt att fordra; så tveka Utskotten ej att tillstyrka, det någon ändring i närvarande förhållande ej måtte vidtagas, och förslaget härom således förfalla.
I den Lag- samt Allm Besv. och Ekon.
Ulsk, Utlåtandej N.o 1.
I elen redaction af förevarande §., som motionären uppställt i öfverensstämmelse med förslaget om District-Landtmätare, liar han jemväl uteslutit föreskriften, att vid ansökning om laga skifte skall biläggas förteckning på hemmanen i skifteslaget, deras natur och egare samt de senares vistelseort; hvilken föreskrift motionären deremot infört i sitt förslag till förändrad redaction af 3 Cap. 2 §. -—Utskotten, som icke finna någon fördel i en sådan förändring, hvilken i öfrigt står i sammanhang med det af Utskotten ogillade förslaget om district-indelningen, anse sig böra densamma jemväl afstyrka. 3 §.
Af samma motionär: att redactionen borde sålunda förändras:
”Då jordegare åstundar laga skifte eller annan Landtmäteri-förrättning, ”ingifve skriftlig anmälan derom till District-Landtmätaren, som insänder ”densamma till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande för erhållande af förordnande till den begärda förrättningen.
Landtmätare vare skyldig, så skyndsamt som möjligt, förrättningen företaga; sedan tjenlig årstid infallit.
Under”låter han sådant eller oskäligt uppskjuter börjad förrättning, ege jordegare ”derom göra anmälan hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som, efter det ”Landtmätaren hörd blifvit, nödig rättelse deruti förordnar, och ansvare ”Landtmätaren för sin försummelse, på sätt serskildt stadgadt är.” livad motionären här föreslagit, är en tillämpning af dess förslag i afseende på 1 §., och kan pä denna grund icke heller af Utskotten tillstyrkas. 5 §.
Af samma motionär: att §. borde, såsom en följd af hans föregående förslag, helt och hållet utgå.
Hvad motionären åberopat, såsom stöd för sitt förslag, är i conseqvens af det föregående, jemväl för Utskotten ett skäl att detsamma afstyrka. 6 §.
Af Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus Län: att, då denna §. bestämmer Gode männens arfvode till en R:dr Banco om dagen, inberäknadt underhållet, enahanda arfvode måtte dem tilläggas, underhållet oberäknadt
Med afseende å den tidspillan och besvär, Gode Män ofta i den brådaste tiden måste vidkännas, finna Utskotten motionärens framställning hafva så mycken billighet för sig, att Utskotten tillstyrka, att den föreslagna förändringen måtte bifallas. 8 §.
Af Bengt Gudmundsson: att lydelsen måtte sålunda förändras: ”Kronofogde i orten skall föranstallta om val af Gode Män i de afgångnes ställe, när anmälan derom hos honom sker.
Öfver de valde Gode MänBih. till R.
Prot. 1840■ ^ Sami. 2 Afd. 1 Haft. 2 10 Lag- samt Allman.
Besv. och Ekon, Utsk. Utlåtande f N-o i. nea insände Kronofogde förteckningar till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, Ordföranden i Egodelnings-Rätten och Districts-Landtmätare.”
Samma skäl, som
Utskotten anfört till afstyrkande af denne motionärs förslag vid de föregående §§. af detta Cap., gälla äfven i afseende på denna; och torde således den föreslagna redactions-förändringen icke heller i denria del vinna bifall. 3 Cap. 2 §.
Af Bengt Gudmundsson: att, då det (icke kan antagas, att förrättningssökande har sig bekant aflägsne delegares vistelse-ställen, eller skiftes-utsträckning, det vore oanvändbait att föreskrifva serskildte skriftliga kallelser, och således tjenligare att, på sätt 1783 års Storskiftes-lorordning innehöll, brukare af hemman, som bäst känner sina husbönders hemvist, meddelar dem underrättelse om Landtmäteri-förrättning.
I öfverensstämmelse med denna åsigt, skulle §. erhålla följande lydelse: ”Sökande till förrättning vare skyldig att med sin anmälan till laga skifte eller annan Landtmäteri-åtgärd bifoga, så vidt kändt är, uppgift öfver hemmanen i skifteslaget, deras natur och egare, samt de senares vistelseort, hvarefter Landtmätare inrättar kallelse-tiden, på sätt lag om stämning stadgar; och åligger det arrendatorer, landbönder och betjente på hemman och lägenheter att sine husbönder om förrättningen tidigt underrätta.”
Då begäran om laga skifte eller i allmänhet Landtmäteri-förrättning, hvarunder andras rätt är beroende, i sig tillika innefattar ansökning om stämning å desse personer, är det klart, att de ej blott äro berättigade att åtnjuta laga stämningstid, utan ock att stämningen, för att vara gällande, måste dem tillställas, på sätt 11 Cap. 7 §.
Rättegångs-Balken föreskrifter.