Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Constitutions-Utskottet, i följe af hvad 29 § Riksdags-Ordningen föreskrifver, varit sysselsatt med granskningen af Rikets Grundlagar, hafva, i anledning af Kongl.
Maj:ts och Riksens Ständers vid sistlidne Riksdag faststälde Tryckfrihets-Lag, sådane anmärkningar förekommit, hvilka, utom det de föranledt förslag till förändringar i mindre betydande delar, hvarigenom denna Lags anda och mening tydligare än förut må kunna uttryckas, äfven i vissa fall rört en del af de hufvudgrunder, som i Regerings-Formen för Tryckfriheten blifvit lagde.
Constitutions-Utskottet vill ej fördölja, att tidens omständigheter och en redan vunnen obehaglig erfarenhet, det
Författare icke alltid rätt förstått bruka den frihet Lagarne dem förunna, föranledt de granskningar, som blifvit anstälde.
Då Riksens Ständer vid nästförflutne Riksdag, lifvade af liberala grundsatser och ett rent nit för sanning och upplysning, stadgade Tryckfrihets-Lagen, hade de ej anledning att frukta de missbruk, man nu fått erfara.
Det har alltid varit den olyckliga erfarenheten af brott, som gjoi’t inskränkande Lagar nödvändiga, och då Constitutions-Utskottet nu nödgas föreslå stadgandet af ett och annat band 54 Riksdagen 1810. på den ädla rättigheten att obehindradt yttra sina tankar, befarar det ej att misstänkas för ett mindre rent nit och kärlek till allmän upplysning; det följer allenast sin pligt att hafva Statens säkerhet till sitt yppersta ögnamärke, öfvertygadt, att, då det söker förekomma de oförståndigas misstag, skola de, som äga en verkelig kallelse att vara förnuftets och sanningens tolkar, ej genom detta förslag tinna sig i sin frihet inskränkta.
Den förändring, Constitutions-Utskottet nu funnit sig befogadt att föreslå, rörer i afseende på de i Regerings-Formen faststälde grunder hufvudsakeligen Tryckfrihetens utöfning i förhållande till Utländska Magter.
Vid en noga undersökning, huruvida en enskild medlem af ett Samhälle borde kunna vara berättigad att obehindradt yttra och utsprida sina omdömen öfver andra Staters och deras Regeringars åtgärder, har Constitutions-Utskottet trott sig böra betrakta denna fråga ur följande synpunkt.
Stater äro sins emellan uti ett slags natur-tillstånd, antingen fredligt, genom bestämda vänskapsförbindelser, eller krigiskt, genom deras upphäfvande, i hvilket sednare fall endast styrkan är gällande.
Samfundsföreningen inom en O O Stat har det dubbla föremål, dels att genom Lagars band afhålla våld inom de personer, som äro medlemmar af samma Samhälle; dels att genom flere individuers förening till en Stat försäkra Samhället för alla andra dylika Corporationers öfvervåld.
I det förra fallet, måste åtnjutandet af all möjelig frihet vara hufvudafsigten, då dess missbruk genom straff, på indi viduen kan förekommas eller hämmas; i det sednare, hvarförutan det förra är omöjeligt, Memorial N:o 7. 55 måste individuens hela handlingssätt vara bundet under den Lag
Samfundet sig föreskrifvit för sitt förhållande till andra Samfund, emedan vådan af missbruk icke drabbar individuen, utan hela Staten.
På denna grund har Constitutions-Utskottet ej kunnat antaga såsom någon medborgerlig rättighet, att utan all inskränkning få yttra sina tankar om Främmande Regeringar.
Det tror, att någon sådan tillåtelse icke ens hör till den frihet i afseende på hvilkens försäkrande Tryckfrihets-Lagen blifvit intagen bland antalet a våra Grundlagar.
Det är långt ifrån Utskottet att anse allt yttrande om andra Stater såsom vore det olofligt och borde derföre vara förbudit.
Constitutions-Utskottet har allenast antagit, att högsta magten tillkommer rättighet till inseende öfver ett sådant yttrande af individuella meningar i detta afseende, som för Statens säkerhet kan vara menligt, och då det å ena sidan tror det vara en pligt för hvar och en rättskaffens medborgare att vid sådana ytt O J randen öfverväga, hvad som för det allmännas säkerhet kan vara vådligt, har det, under en fast förtröstan, att en Regering, som hyser sann aktning för vår Lagstiftning och det allmänna tänkesättet, skall inse stadgandets ändamål, å den andra föreslagit ett bestämdt undantag i den, genom 86 § Regerings-Formen, hvarje Svensk man förunnade rättighet att, utan några af den offentliga magten i förväg lagda hinder, utgifva Skrifter.
Men äfven detta föregående inseende, har Constitutions-Utskottet i sitt förslag inskränkt till Dagblad och Veckoskrifter.
Ordsaken dertill lärer knappast behöfva förklaras.
Det hasti - 50 Riksdagen 1810. gare utspridandet af Dagblad och Veckoskrifter, än af skrifter af större vidd, så väl som deras hastigare inflytande på allas sinnen; den vanliga och nästan nödvändiga omständigheten, att de förra innefatta ögnablicket rörande ämnen, då de sednare, jemte det de angå mera aflägsna föremål, alltid efter ett långsammare arbete och en i följe deraf förmodad nogare eftertanka blifvit författade; den verkliga händelsen att Dagblad och Veckoskrifter finna flere och mera obildade läsare, än böcker eller större afhandlingar: allt detta har förekommit ConstitutionsUtskottet såsom giltiga skäl till den särskildta åtgärd, det i afseende på de förra föreslagit.
Men äfven för att vara sin grundsats troget, har Utskottet proponerat rättigheten att lägga hinder i vägen för Dagblads och Veckoskrifters utgifvande endast i sådane fall, då de befinnas innehålla något, som emot Utländska Magter kunde befinnas anstötligt.
Allt annat förolämpande må i förut föreskrifven och med medborgares billiga bruk af den fria viljan öfverensstämmande ordning beifras.
Endast till förekommande deraf, att en illvillig eller af Statens fiender förledd person genom ett obetydligt straff skulle uppmuntras att vara verktyg till oredor, i afseende på Statens förhållande till Utländska Magter, hafva de i Tryckfrihets-Lagen för sådane brott faststälde straff blifvit till skärpning föreslagne och derigenom stälde i en fullkomlig öfverensstämmelse med hvad Allmänna Lagen för dylika förbrytelser förut stadgat.
Oonstitutions-Utskottet, som ansett den i Grundlagen stadgade
Tryckfrihetens hufvudföremål vara att lemna det odlade förståndet all frihet att verka till en högre national bildning, Memorial N:o 7. 57 får härvid tillika yttra sin öfvertygelse, att de föregående försigtighetsmått vid Dagblads och Veckoskrifters utgifvande, Utskottet föreslagit, aldrig kunna motverka den allmänna upplysningen på ett sätt, som af grundligt kunnige män kan anses vådligt.
Det torde utan tvifvel vara berättigadt att yttra den önskan, det lättsinnighetens värdering af kundskaper ej i vårt Fädernesland så måtte taga öfverhanden, att allmänna tänkesättet af sådane små-snillets alster kan bestämmas, under den säkra öfvertygelse, att, om Svenska Folkets borgerliga frihet skall skyddas genom dess rättighet att fritt yttra sanning och sprida upplysning, bör bemödandet dertill vara allvarligare och grundadt i mera vetenskapliga försök, än de, som af ögnablickets retelser i Dagblad och Veckoskrifter framkallas.
Bland anmärkningar, som vid TryckfrihetsLagen för öfrigt blifvit gjorde, var utan tvifvel den, hvilken äfven redan i tryckta skrifter funnits framstäld, rörande svårigheten att vid Rättegångar angående förbrytelser, hvilka ej befinnas vara urbota, finna en part, som till straffet kunde bindas, den vigtigaste.
Ehuru ConstitutionsUtskottet af sjelfva Lagens esprit, af de förklaringar, hvilka vid sistlidne Riksdag blifvit afgifne, samt af det stadgande i TryckfrihetsLagens 5 §, att uppgifvandet af Författarens namn ej kan af Hof-Rätten anbefallas, derest icke målet befinnes vara af urbota beskaffenhet eller Boktryckaren pröfvas äga den ringa förmögenhet, att böterne, då de öfverstiga 16 R:dr 32 Skill., måste i fängelse-straff förvandlas, funnit, att denna part till en börjanTnaturligen ingenfinnes i Boktryckaren, såsom Författarens eller Utgifvarens representant, har dock Utskottet trott 58 Riksdagen 1810. sig böra uppgifva förslag att sådant tydligare bestämma; och Utskottet har deraf, så väl som af många andra anledningar, hvilka öfvertygat Utskottet om omöjligheten att efter föreskrifter, som vid den vanliga rättegångs-ordningen äro användbara, pröfva, dels brottslighet i allmänhet, dels brottslighets-grader i afseende på Tryckfrihets-Lagen, ansett sig förbundet att utfinna medel till afhjelpande af de häraf härflytande olägenheter.
Under de i detta ändamål anstälde öfverläggningar, har Utskottet äfven, efter inhemtad upplysning af de dylika förslag, som hos Constitutions-l tskottet vid förra Riksdagen varit i fråga, blifvit ledt till föreslående af ett i Sverige helt nytt rättegångssätt nemligen: brottslighets afdöminande af en Jury eller Nämnd, af Edsvurne personer.
Anledningarne till ett sådant förslag hade det förra Constitutions-Utskottet, då det ej vågade följa sin önskan att genast föreslå detsamma, gifvit i de befattningar, som redan förut åt Tryckfrihets-Committéen varit uppdragne.
Utskottet, som deraf sett, att, redan vid våra Grundlagars första stadgande, de mötande svårigheterne varit kände och insedde, har, då de nu genom erfarenheten blifvit ytterligare röjde och bevisade, med dess uppgifna förslagtill detta nya rättegångssätt nu endast trott sig hafva följt och tillfredsställt det allmänna tänkesättets fordringar.
Likväl anser sig Utskottet förbundet att bekänna, det många olägenheter förefallit Utskottet, hvilka det ej vågat tro sig fullkomligen hafva afhulpit och verkeligen äro oskiljaktige ifrån förslagets nyhet, hälst då de deri föreskrifne methoder för alla äro främmande och, lika som all method, fordra att genomgå prof, innan deras duglighet oveder - Me mori al N:o 7. 59 sägeligen kan yrkas.
Det är egenteligen i detta afseende, som Utskottet med ett från ali tvekan afskildt medvetande, att dess förslag till sin grund är både det rättvisaste och det billigaste, likväl i betraktande af dess detailler, får yttra sin fägnad öfver det i Grundlagen gjorda visa stadgande, att frågor af denna art ej genast kunna afgöras, utan måste uppskjutas intill dess, efter en längre tids förlopp, bristerne tydligare blifvit upptäckte och erkände, samt medlen till deras afhjelpande bättre uttänkta.
När Utskottet sålunda nu till Riksens Ständer detta sitt förslag till ändringar i Tryckfrihets-Lagen aflemnar, sker sådant i den förtröstan, att vid en kommande Riksdag, när detsamma kommer under Riksens Ständers pröfning, de förbättringar, som med det föreslagne systemet stå i ett då erkändt sammanhang, kunna göras, hvilka nu till äfventyrs ligga dolda för Utskottets med det noggrannaste bemödande anstälde forskningar.
Sluteligen får Utskottet till Riksens Högloft.
Ständer anmäla, det, i afsigt att lätta mödan för den granskande Allmänhet, hvars upplysta omdöme kan tjena till ledning för nästkommande Ständers åtgärd, Utskottet sammanfördt med sina nu gjorda förslag de anmärkningar, som vid den sist förflutne Riksdagen gjordes, och hvilkas afgörande, jemte öfrige Grundlagsfrågor, vid den innevarande af Riksens Ständer till den nästföljande blifvit uppskjutet.
Örebro den 10 October 1810.
J. A. Tingstadius.
J. H. Hochschild.
J:son Hyckert. G. A.'
Silverstolpe. 60 Riksdagen 1810.
Efter orden »utgifva Skrifter» föreslås: utom i det enda fall, som i 4 § 3 mom. af den af Oss särskildt öfverenskomna Tryckfrihets-Lag stadgas. 1 §• 2 Mom. 2 punct.
Efter ordet »Skrift»: utom i det fall om Dagblad och Veckoskrifter här nedanföre stadgas. 4 Mom. kar vid sistlidne
Riksdag blifvit föreslagit sålunda:
Privilegier å Boktrycken skola ej erfordras, utan stånde hvar och en fritt att, utan hinder af någon särskild
Författning eller något Boktryckeri-Reglemente samt utan att vara underkastad någon SkråOrdning, anlägga sådane Tryckerier af hvad beskaffenhet eller vidd honom tjenligt synes uti Stad eller inom ett afstånd derifrån af högst en half mil.
Då ett Boktryckeri sålunda utom Stad anlägges, skola i alla mål, som Boktryckningen röra, Boktryckare, Arbetare i Tryckeriet samt der tryckta Skrifters Författare och Utgifvare lyda under Stadens rätt.
Den ett nytt Boktryckeri inrättar åligger att, sist 30 dagar innan någon Skrift derifrån utgifves, så väl hos den Stads Magistrat, hvaruti Boktryckeriet anlägges eller under hvars
Domsrätt han såsom Boktryckare skall lyda, som ock hos den Kongl. Majis Befallningshafvande, under hvars styrelse eller Embetes tillsyn, Staden hörer, skriftligen tillkännagifva att och hvarest han Boktryckeri anlagt.
Uraktlåter någon det, plikte han 100 R:dr, och varde hans förbrytelse i Allmänna Tidningarne kungjord.
Utgifves från ett icke på nu föreskrifva sätt behörigen anmält Tryckeri någon brottslig Skrift, vare den olaglige Boktryckaren jemte Författaren underkastad straff och ansvar för Skriftens innehåll och skrifart.
Sedan anläggningen af ett Boktryckeri blifvit till Konungens Befallningshafvande anmäld, åligge det honom att Hof-Canzleren derom underrätta inom åtta dagar derefter, om HofCanzleren är på samma ställe, som han sig befinner, eller i annan händelse med först afgående post.
N:o 7. 61 Föreslås tillägg af: äldre Privilegium efter ordet »Författning».
Efter orden »af Boktryckaren väl kände» införes:
Svenske och inom Sverige boende.
Denna anmärkning hvilar på Bordet sedan sista Riksdagen.
Föreslås nu tillägg efter ordet »saknades»: eller ock Författaren ej kunde till svaromål inför Domstol inställas. 6 Mom. har likaledes vid sista Riksdagen blifvit föreslaget till en så lydande förändring:
Den hvilken utgifver Utländsk Mans arbete eller öfversättning deraf eller af Inländsk Mans etc.
, Constitutions-Utskottet bar nu ansett sig böra i detta Moment tydligen utsätta, att en Utgifvare af Dagblad eller Veckoskrifter bör stånda Författare-ansvar, och bar derföre, med bibehållande af det vid förra Riksdagen gjorda förslag, framställt en ny Redaction af detta Moment, så lydande:
Den hvilken utgifver Utländsk Mans arbete eller Öfversättning deraf eller Inländsk Mans, som sitt namn ej angifvit, åge enahanda rättigheter, pligter och ansvarighet som Författare i alla de fall, der ej i denna
Utgifvare af Dagblad och Veckoskrifter vare alltid, i afseende på ansvaret, ansedde såsom Författare, åliggandes dem under lika förbindelse att tillse det de villkor, som vid utgifvandet deraf i denna Lag ytterligare stadgas, varda noga iakttagna. 7 Mom.
Häri har vid sistlidne Riksdag blifvit föreslagit den förändring, att efter ordet »Boktryckare» skulle införas: hvars Boktryckeri blifvit på det i 4 Mom. af denna § föreskrifne sätt behörigen anmäldt eller hittills privilegieradt; samt en sådan förändring af sista meningen af Momentet: eller ock sådant namn af honom ej uppgifvas kan.
För en Skrifts innehåll eller skrifart vare Boktryckare skyldig att såsom Part ansvara och ådömde böter erlägga, intill dess han uppgifvit Författarens eller Utgifvarens namn eller ock en af desse sig hos Domaren sjelfmant tillkännagifva.
Men i urbota mål kan ej Boktryckare till ansvar fällas, undantagande i de fall, 62 Riksdagen 1810. då han underlåtit sin Tryckeri-anläggning vederbörligen anmäla, eller ock icke, då Domaren det äskar, en sådan namnsedel, som i o Mom. föreskrifven är, företer.
Har Boktryckare, utan Författares eller Utgifvares tillstånd, dess namn en Skrift åsatt, straffes enl.
Missg.-Balken 8 Cap. 3 §.
4 puncten föreslås till sådan förändring:
Utgifvare af Periodiska Skrifter håfve ej brutit emot Författares ägande rätt, då han i dem, med förtigande af Författares namn, insända Skrifter utgifver.
Constitutions-Utskottet kar vid förra Riksdagen föreslagit, i stället för »lagliga rätts innehafvare och målsägande»: rätts lagliga innehafvare och ägaren; och i 2 puncten en sådan Redaction:
Lag samma vare, om någon trycker eller eftertrycker den Öfversättning af Utländsk Skrift, som annan man utarbetat, eller later sin Öfversättning för annans anses; men ej må Öfversättares ägande rätt till sitt arbete förhindra någon att en annan Öfversättning af samma Skrift utgifva; samt i stället för »falskt» Titulblad föreslås: bedrägligt. 9 Morn., som begynnes med: »Å hvarje Skrift» numereras. 10 Mom.
Införes äfven Hof-Canderen. 11 Mom.
Föreslås en sådan Redaction:
Intet hinder vare för Bokhandelsidkande icke heller för utgifning till föryttrande af någon Skrift, vare sig Inländsk eller Utländsk, undantagande hvad i 4 § 2 Mom. stadgas.
Hvarje Författare eller Förläggare stånde fritt att en honom, i följd af sådan egenskap tillhörig Skrift, antingen sjelf eller genom andra föryttra; dock vare hvar och en, som antingen i öppen bod eller eljest, med rättighet att derom i Allmänna Tidningar Kundgörelser få införa, Bokhandel idka eller böcker försälja vill, förbunden, att, på sätt om Boktryckeriers anläggning stadgadt är, och vid samma ansvar, anmälan derom hos Hof-Canderen göra.
För fortfarande föryttrande af en Skrift vare inga andra hinder, än de, som i 4 § af denna Lag före skrifvas. 2 §•
Vid 2 Mom. blef vid sisth Riksdag följande förändring föreslagen: att mellan-meningen ifrån »enär» Bilaga A till Mern.
N:o 7. 63 till och med »utmärker» skulle utgå och vid slutet tillläggas : under det ansvar derföre, som nedanföre bestämmes, ifall den såsom skändelig eller smädelig sig tydligen Likaså vid 3 Morn., att 8 Mom.
1 § äfven skulle citeras.
I 4 Mom. första stycket, efter »vare sig»: hos Riksrätt.
Äfvenledes vid 4 Morn., att stycket ifrån och med orden »sådana Handlingar» till och med »hemliga hålla» skulle utgå, och i det ställe följande redaction införas:
Utgifvas sådane Handlingar af trycket utan vederbärandes tillstånd, straffes Utgifvaren, om han varit betrodd att dem vårda och förpligtad att dem hemliga hålla, efter Allmän Lag och särskildta Stadgar.
Gör någon annan det, bote han derföre 100 R:dr.
Till samma straff vare den förfallen, som olofligen genom trycket kungör förenämnde Handlingar, i fall vården deraf blifvit honom anförtrodd, men han icke vid något bestämdt högre ansvar vore förut förbunden att dem icke uppenbara.
I 5 stycket af samma Mom. och 1 puncten har Constitutions-Utskottet nu föreslagit, att efter orden »besvär och anklagelse» måtte införas: men att en sådan Part äfven åligger Vederpartens svar och förklaringar derå, jemte Domstolens Utlåtande deröfver och Ledamöternes i Domstolen särskildta Vota, genom Tryck kunnige göra, så att allt hvad som hörer till en fullständig upplysning om sjelfva saken, dess behandlingssätt och Utslagets grunder, må till Allmänhetens kunskap komma — då hela stycket ifrån och med orden »men att en Part» och till och med »Utslagets grunder» utgår.
I 7 stycket föreslås att efter orden »ömsesidiga tillstånd» tillägges: eller derest Parterne är o döde ej förrän 50 år efter deras död; samt i 9 stycket i stället för ordet »förevarande» ordet: förekommande. 3 §• l:sta stycket föreslår Utskottet till sådan förändring: - 64 Riksdagen 1810.
Under de förutsatta villkor, att vid pröfningen af en Skrift eller ansvaret för densamma, de, på hvilka en sådan pröfning ankomma kan, i fall, som tvetydiga synas, häldre fria än fälla, alltid mera må fästa sin uppmärksamhet på ämnets än på uttryckets lagstridighet, på Skriftens klara åsyftning än på utföringssättet, och alltid utan rättighet etc. I 3 Moni. föreslås, att orden »klart uttryckt» må utgå. 1 7 Mom. att ordet »tydlig» utgår och i stället sättes:
Uppmaning etc. 9 Mom. 1 puncten.
Insättes eller i stället för »ock». 2 puncten.
Föreslås följande förändring:
Förbrytelsen skall straffas enligt 6 Gap. 5 § Missg.-Balk.,jemf. med Kongl. Förordningen af den 20 Januarii 1779; och att i sista puncten, efter orden »må den» insättes: utan Rättegång.
Af 10 Mom. föreslås en så lydande ny Redaction:
Allt kungörande i tryck af hvad som rörer Statens å fätde varande underhandlingar med Främmande Magter eller eljest af Konungens, i sammanhang med dem, tillärnade beslut och afsigter, samt Dess Ministrars, Råds och Sändebuds värf, om det ej sker med Regeringens tillstånd eller med officiel tillåtelse eller anledning.
Förbrytelsen straffes i likhet med hvad i föregående Moment stadgadt är.
Sker sådant kmtgörande af den, som Konungens och Statens hemligheter betrodde äro, straffes brottet enl.
4 Cap. 5 § Missg.-Balk., och i båda fallen confsqueras Skriften. 12 Mom.
Tillägges: och Skriften confsqueras.
I slutmeningen af denna § skulle i stället för orden »Domstolen, som sist i Målet dömt», införas Nämnden. 4 §•
Ordet »utkomna» utgår.
Constitutions-Utskottet vid förra Riksdagen har härvid föreslagit, att i stället för orden »en Skrift till försäljning, eller till spridande» skulle sättas: än af en Skrift från Tryckeriet till försäljning eller på hvad annat sätt som hälst utgifves ett eller flera Exemplar, skall ett etc.
Constitutions-Utskottet vid denna Riksdag har föreslagit att efter orden »efterlefnad föreskrifvit» måtte Bilaga A till Mern.
N:o 7. 65 sättas: att af Dagblad och Veckoblad, 3 timmar innan de till försäljning eller till spridande på hvad annat sätt sorn hälst utgifvas, i Stockholm till Hof-Canzleren, och i hvarje annan ort till hans förordnade Ombud, alltid ett exemplar bör öfverlemnas.
Detta bör ske ej förr än kl. 6 om morgonen och ej sednare än kl. 6 om aftonen, och uigifningen således ej förr än kl. 9 om morgonen kunna begynnas.
Boktryckare eller Utgifvare, som denna föreskrift uraktlåter, bote hvarje gång ifrån 100 till 500 R:dr, efter Domarens pröfning.
Af alla andra Skrifter skall i samma stund, ej sednare, än de till försäljning eller spridande på hvad sätt som hälst utgifvas, ett exemplar till Hof-Canzleren eller hans Ombud aflemnas.
Boktryckare, som deremot bryter, bote hvarje gång 50 R:dr.
I början af 3 Moms- föreslås följande förändring:
I alla de fall, som 3 § utstakar, äge Hof-Canzleren eller dess Ombud rättighet att, då han det nödigt pröfvar, en Skrift med qvarstad belägga låta.
Anser Hof-Canzleren eller dess Ombud något Dagblad eller Veckoskrift innebära tydlig förbrytelse emot 9 och 10 Mom. af 3 § i denna Lag, äge han eller Ombudet att hela den gjorda upplagan af sådan Skrift, genast före dess utgifvande, med qvarstad belägga låta; anser HofCanzleren eller dess Ombud någon Skrift innebära tydlig förbrytelse emot 3, 4, 7, 12 och 13 Alom. af 3 § i denna Lag, åligge honom eller Ombudet att den gjorda upplagan af samma Skrift, icke före utgifningen men inom Åtta dagars förlopp, med qvarstad belägga låta; bör andes en månad etc.
Vid slutet af detta Mom. har Utskottet föreslagit följande tillägg:
Det vare dock Författares och Utgifvares rätt, sedan Dagblad eller Veckoskrift blifvit före utgifvandet med qvarstad belagdt, att inom Fjorton dagar derefter, sjelfva eller genom Boktryckaren, låta hos Hof-Canzleren eller Justitice-Canzleren, derest Skriften redan dit blifvit öfverlemnad, skriftéligen anmäla, att de godkänna qvarstaden och medgifva confiscation af Skriften, för hvilken sedermera något åtal icke äger rum, utom i det fall att något exemplar deraf hunnit utkomma.
Vid 4 Mom. har Utskottet anmärkt, att citation en af 5 Mom.
1 § är oriktig och att i dess ställe bör införas 1 § 4 Mom. 66 Riksdagen 1810.
Constitutions-Utskottet vid sistlidne
Riksdag har föreslagit att framför orden »Boktryckeri och Bokhandels-Reglemente» skulle införas: något framdeles tillgörande; äfven Hof- Canzler ens i stället för »hans». I 6 Mom. har vid sistlidne Riksdag blifvit föreslagen följande Redaction: Sedan sex månader förlupit, efter det en Skrift till Hof-Canzleren, eller hans Ombud, enligt nästföregående 2 Mom. inkommit, hvaröfver Embetsbetyg genast afgifvas bör, må ej af publik Actor åtal derå äga rum. I 8 Mom. utgå orden »qvarstad eller».
I 9 Mom. har Utskottet föreslagit följande nya Redaction:
Hvar som beträdes att hafva försålt och utspridt en i laga ordning med qvarstad belagd eller confisquerad Skrift, vare vid alla sådame tillfällen, då han om qvarstaden kunskap ägt eller bort äga, till samma ansvar, som Författaren förbunden, och umgälle förbrytelsen efter enahanda grunder.
Rubbning af qvarstad, hvaruppå. försäljning eller utspridande icke följt, umgälles efter 8 Gap. 8 § Utsöknings-Balken.
II Mom.
Finner Hof-Canzleren, att Utrikes ifrån inkommen, på främmande språk författad
Skrift innehåller något stridande emot 3 § 4, 7, 9, 10 och 13 Morn., åligge honom att, efter tills vidare derå lagd qvarstad, i underdånighet inhämta Kongl.
Maj:ts befallning, huruvida densamma bör till föryttrande frigifvas, eller under vidare qvarstad förblifva.
Till den ändan åligge hvar och en, som, genom gjord anmälan hos Hof-Canzleren, är berätttigad att Bokhandel idka, att till Hof-Canzleren eller hans Ombud inlemna förteckning på inkomna Utländska Skrifter.