Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition Nio 56. indelning anslagne hemman tillhopa skolat levereras, anvisning måst ske dels till Kronan, dels till tiondetagaren; och ehuru detta senare alltid varit för tiondegifvare!! mer eller mindre besvärligt, samt jemväl stridande emot den i Kongl. Förordningarne af år i8o3 och 1815 lagda grund för tiondens utgörande, nemligen att hvarje åbo bör anvisas till leverering af hela sitt tiondebelopp på ett enda ställe, har likväl den förra dispositionen, eller då hela kappmålsbeloppet å indelningen jemnt svarat emot ett eller flera hemmansdelars tionde, så att desse endast dermed kunnat anvisas till Kronans Magasin, verkat till olika utgift för de skattskyldige, vid det förhållande att tiondetagaren, med begagnande af dess i Författningarne stadgade rätt, låtit uppsäga säden till leverering in natura, men Kronan deremot tillåtit räntegifvaren att lösa kappmålet efter årets markegång.
Till afhjelpande af de härigenom uppkommande olägenheter, intill dess ständiga tiondeanslag hunnit införas eller annorlunda kan blifva förordnadt i anledning af frågan om indelningarnes ingående till Kronan, anser Kongl. Majit den lämpligaste utväg vara, att tiondegifvare skola hvar och en för sig af det hemmanet eller hemmansdelen åsätta tiondebelopp utgöra till en indelningshafvare, åt hvilken hemmanets tionde anslagen är, det qvantum i tunnor eller kappar spanmål, som honom tillkommer, tunnan beräknad till 34 kappar, eller, då lösen eger rum, erlägga densamma med ^Jidelar af spanmålens bestämda lösningspris, men deremot till Kronan utgifva lösen efter årets markegång, utan tillägg af forsellön för den emot Kronans andel i kappmålet svarande återstående ,'gidel af hemmanets tiondebelopp, så vida ej tiondegifvare!! hellre vill till närmaste Krono-magazin i Länet leverera berörde kappmål in natura och detta så mycket hellre, som Rikets Ständers vid sista Riksdag fattade och genom Kongl. Majits Nådiga Bref till Stats-Contoret af den i3 Mars i83o godkände Beslut, angående uppbörden af Kronans spanmåls-iutrader, redan är stadgadt, att tiondegifvaren alltid skall ega rättighet att efter markegångspris lösa sin spanmål, så vidt den är Kronan förbehållen, utan tillägg af forsellön, hvaraf följer att Kronans af indelningarne tillfallande kappmål bör på enahanda sätt liquidferas, hvarigenom alla till samma indelning anslagne hemmansinnehafvare komma i lika belägenhet och den ena icke kan på den andras bekostnad ensidigt gynnas.
För så vidt i någon ort Kronans ursprungliga kappmål antingen helt och hållet eller till något visst belopp kan vara vid eller efter indelningstiden till serskilda behof anslaget, anser Kongl. Majit den sålunda föreslagna lösningsrätt af samma kappmål efter markegångspris icke böra komma 12 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 56. i fråga, så länge nu gällande förhållanden fortfara, emedan löntagare, som fått kappmålet sig tilldelt, innehar detsamma med lika rätt som indelningsbafvaren af de 34 strukna kapparne utaf tionde-beloppet; men Kongl. Maj:t finner rättvist att, i sådant fall, ordentligt tionde-anslag af vissa hemman för den ena eller andra indelningshafvaren upprättas allestädes, der det icke redan skett, så att håde den äldre och senare indelningshafvaren erhåller hvad honom rätteligen tillkommer i nämnde hemmans fulla tionde-belopp och hvarje hemman får med en, men icke flera räntetagare, att skaffa.
Hvad åter angår frågan om indragning till Kronan af de till Militaire- och Civile-Staterna jemte Schol-Staten och andra allmänna ändamål indelta, räntor och kronotionde-anslag_, emot anvisning af motsvarande summor på Stat; så finner val Kongl. Maj:t, att, på sätt Kongl. Maj:t vid sista Riksdag lill Rikets Ständer framställde, denna förändring skulle för landet och jordbruket vara af serdeles nytta, att Rikets Ständer, instämmande i denna åsigt, anhållit om Kongl. Majrts Nådiga Proposition derå vid näslpåföljande Riksdag, samt att förändringen bör såsom grundsats lill sin nytta erkännas och qvarstå; men Kongl.
Maj:t anser, i afseende på verkställigheten, äfven böra i betraktande tagas, att, då de här ofvanföreslagna åtgärder med markegångs-sättningen, förenkling af räntepersedlarne och dispositionen af Kronans kappmål äro till sin natur enkla och icke ledande till väsendtlig förändring i närvarande förhållanden hvarken för Staten eller indelningshafvare, beslutet om indelta räntors och tionde-anslags återingående till Kronan deremot skulle medföra förbindelsen för Stats-Verket att tillhandahålla vederbörande motsvarande belopp i penningar; att emottagandet och förvaringen af en större mängd räntesäd fordrade en tillökt tjenstemanna-personal vid Krono-magasinen; att försäljningen af ingången spanmål ofta kunde förorsaka förlust genom ett lägre pris, än det hvartill den blifvit indelningshafvare godtgjord, och i följd deraf ökade utgifter för Statsverket; samt att för det närvarande, då, på sätt Kongl. Majrts vid denna Riksdag till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition, om Stats-Verkets tillstånd och behof, utvisar, alla dess inkomster äro för angelägna utgifter erforderlige, tidpunkten ej synes vara för handen, att vidtaga en förändring, som, ehuru i sig sjelf nyttig, kan verka till rubbning af den föreslagna Statsregleringen.
Af alla dessa skäl vill Kongl. Majrt nu endast meddela Rikets Ständer de ifrån vederbörande Enjbets-Yeyk i detta ämne inkomna underdåni - Kongl. Maj-.ls Nåd.
Proposition N:o 56. °a yttranden och till Rikets Ständer öfverlemna att pröfva, huruvida de finna Stats-Verkets tillgångar medgifva förändringens utförande nu genast utan åsidosättande af nödiga utgifter, eller anse dermed böra uppskjutas.
Beträffande slutligen Rikets Ständers vid sista Riksdag afgifne underdåniga framställning rörande förändring i sättet för grundräntornes och Kronotiondens utgörande, så finner Kongl. Majrt, i följd af dess liärofvan. vttrade åsigt, att markegångsprisen böra ifrån Riksdag till Riksdag af Rikets Ständer fastställas, hvarigenom Rikets Ständers förslag om räntepersedlarnes uträkning i penningar efter det löpande årets markegång, med hänsigt till medeltalet af de nästföregående fyra årens, komme att förfalla, det nu vara mindre lämpligt, att under tiden påbjuda förändrade grunder för räntornas utgörande, och Kongl. Majrt anser således Rikets Ständeis förrberörde förslag icke böra vid sådant förhållande af Kongl.
Majrt antagas.
Alla till dessa ämnen hörande handlingar skola till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnas.
Majrt förblifver Rikets Ständer med all Kongl, ipiåd och ynnest städse välbevågen.
CARL J O B A & V, P, Skogman.
Utdrag af Protocollet öfver Handels- och FinanceÅrenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-.
Rådet å Stockholms Slott den 7 Maji 1834.
Hans Excellence Justitia; Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad.
Hans Excellence Stats-Ministern för Utrike?
Ärendena Herr Grefve af Wetterstedt.
Stats-Råden: Hans Excellence Herf Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve &6vi§nhjelrg> j Herr Grefve Adelsvärd, Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition IV'-o 56.
Friherre Åkerhjelm , Hof-Cancelleren Friherre von Schulzenheim, och Stats-Secreteraren Skogman. Stats-Secreteraren Skogman föredrog i underdånighet:
Kammar-Collegii underdåniga Utlåtande i fråga om förändring i nu gällande ordning för markegångssältuingen i Riket; Krigs- och Kammar-Collegiernes underdåniga Utlåtanden och förslag i anledning af Rikets Ständers hemställan om förändring och reduction af liemmansräntorne och om indelta räntors och tionde-anslags ingående till Kronan; Krigs- och Kammar-Collegiernes underdåniga Utlåtande öfver den vid sista Riksdag väckta fråga om förändring i sättet för grundräntornas oqh Kronotiondens utgörande; Krigs- och Kammar-Collegiernes underdåniga förslag till förändradt stadgande i afseende på dispositionen af Kronans kappmål i vissa fall.
Yid öfvervägande af dessa, med hvarandra samband egande, vigtiga frågor, ansåg Stats-Secreteraren i underdånighet den om förändring i nu gällande method för markegångssättningen i Riket böra först behandlas, enär rättelse härutinnan är af omständigheterne påkallad, oberoende af de beslut, sorn må varda fattade om räntepersedlarnes förenkling och indelningarnes återingående till Kronan.
I Öfverensstämmelse med hvad Kammar-Collegium underdånigst yttrat, fann Stats-Secreteraren nuvarande förhållande med markegångssättningen vara olämpligt, icke allenast derföre, att den verkställes om hösten, icke långt efter slutad inbergning, innan ännu prisen å spanmål och andra räntepersedel- äro stadgade, eker annan spanmålshandel, vanligen egt rum, än om de mindre qvantiteter, som å städernas torg utbjudas till salu; utan ock emedan på de Riks-Ståndens Deputerade, hvilka ega bestämma markegångsprisen, sådana enskilda interessen kunna inverka, som det ena året, då ibland dem räntetagare och span må Issäljare hafva öfvervigten, föranleda till oskäligt höga, och åter det andra, då tillfälligtvis räntegifvare hafva öfvervigten, till allt för låga pris, hvaraf ock händer, att de i början af November upprättade markegångsprisen sällan svara möt de försäljningspris, sorn vid afradstiden i Februarii allmänt gå och gälla, och Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N'o 56. i5 hvilka rätteligen borde tjena till grund för liqvider räntetagare och räntegifvare emellan.
Stats-Secreteraren ansåg alltså en förändrad method i markegångssättningen böra införas; men då de i orten nu inverkande local-interessen otvifvelaktigt skulle göra sig lika gällande, äfven om sjelfva markegångssättningen ankomme på andra i orten bosatte personer, än som nu af Riks-Stånden väljas; och sjelfva markegångssättningen utgör en del af den handläggning vid beskattningsväsendet, som Rikets Ständer ensamma tillkommer, syntes i Stats-Secreterarens underdåniga tanke den enda säkra utvägen till vinnande af rättelse härutinnan vara, att, med ändring i behörig ordning af hvad y5 §.
Regerings-Formen stadgar, Rikets Ständer vid hvarje Riksdag upprättade markegångs-taxor, gällande till nästföljande Riksdag eller under 5 års tid, icke allenast för hvarje serskildt
Till grund för markegångs-sättningen kunde Rikets Ständer, med syftemål att söka befordra någorlunda jemna och stadiga pris, isynnerhet å spanmålen, taga uppgifter å spanmålsprisen i orterna och deras medelbelopp, infordrade på sätt Kongl. Maj:ts under den i5 Januarii i83i till Kammar-Collegium aflåtne Nådiga Skrifvelse stadgar.
I afseende på dessa uppgifter har Kongl. Maj:t i högstberörde skrifvelse förordnat, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvar för sitt Län, till Kammar-Collegium skola insända, först vid årets slut, uppgift på de pris, som under höstmånaderne i handel enskilde emellan, så väl som å städernas torg allmännast varit gängse i olika trakter af
Länet och hvad belopp rätteligen kan anses hafva varit allmänna medelpriset för samma tid; och derefter inom Mars månads slut förnyad uppgift på prisen under de trenne vintermånaderne, så väl å torgen som isynnerhet i enskilda contract emellan köpare och säljare under vintermarknaderna, eller vid de i orten vanliga afsättningsställen, med afdrag af forlönen för hvad vid aflägse levererings-ställen försäljningspriset anses genom en längre transport hafva öfverstigit det rätta medelpriset, hvilket derföre bör bestämdt antydas; att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande sedermera böra för Pröfnings-Comiteen uppgifva dessa sålunda hos Kammar-Collegium anmälde pris, samt deröfver, äfvensom angående förhållandet med prisen under vår- och sommarmånaderna, begära Pröfnings-Comiteens utlåtande, med skyldighet för Comiteen att sedermera bestämdt till Protocollet yttra dess tanka öfver Läns-Styrelsens förbe - Kongl.
Proposition N:o 56. rörde upjrgifter samt livad rätteligen må anses hafva varit det allmänna medelpriset vid afradstiden den 25 Februarii; — att Kongl.
Befallningshafvande derefter skola ega att inom September månads slut dermed inkomma till Kammar-Collegium, som det sedermera åligger, att resultatet deraf hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla.
I följd häraf har ock Kammar-Collegium, uti skrifvelse af den 24 sistlidne Januarii, till Kongl. Majit öfverlemnat fullständiga handlingar rörande prisförhållandena under de 3 åren i83i, i832 och 1833 jemte sammandrag, utvisande resultatet af uppgifterna för hvarje af dessa år, äfvensom en serskildt för år 1831 upprättad Tabell, deri upptages de medelpris å spanmål och öfrige räntepersedlar, som Pröfnings-Comiteerne inom de Län, der hvarje sådan persedel i markegångs-taxan förekommer, ansett böra tagas i beräkning vid en markegångssättning för fem år.
Vidkommande sedermera frågan om förändring och reduction af hemmansräntorna, samt om indragning af de till Militaire och Civile Staterne jemte Scholstaten och andra allmänna ändamål indelta räntor oeh kronotionde-anslag, emot anvisning af motsvarande summor på stat, så inhemtas liärvid, att de åsigter, som i omförmälda hänseenden af Rikets Ständer vid sista Riksdag framställdes, i allo öfverensstämma med hvad som blifvit i underdånighet yttradt, dels af Kammar-Collegium uti dess den 8 December 1829 till Kongl. Majit i underdånighet afgifna och lill Rikets
Ständer öfverlemnade samt af dem godkända förslag till räntepersedlarnes omsättning, dels ock af Kammar-Collegium och Stats-Contoret gemensamt uti deras underdåniga Betänkande af den 20 Oclober 1828, angående en ny löne-reglering för Landt-Stats-tjenstemännen, Efter pröfning af hvad uti förevarande frågor anfördt blifvit, fann Stats-Secreteraren, för sin underdåniga del, icke allenast att räntepersedlarlies omsättning och förenkling skulle medföra flere lättnader vid Kronoräntornas debitering och utgörande, samt. kunna utan förnärmande af någons rätt verkställas; utan ock att de skäl, med afseende hvarå LandLtStats-indelningarnes indragning föreslogs, äfven äro fullkomligt gällande och tillämplige för Militair-staterne.
Desse Stater äro nu aflönade dels med indelningar, dels med penninge-anslag, och en ändamålsenlig lönereglering inom dem är underkastad flere svårigheter, så vida ej de till dem hörande indelningar, hvilka icke blott inom serskilda Regementen, utan ock inom samma Kongl. Maj:ts Käd. Proposition N:o 56. *7 satnma corps äro för både högre och lägre befäl af en ännu mera anmärkningsvärd olikhet, först till Staten åter indrogos, så att ifrån den gemensamma 'fonden en säkrare tillgång till förbättrade löneanslag kan påräknas:
En sådan indragning för de militaire indelningshafvarne, äfvensom för Ecclesiastike Staterne verkar i mindre mon än för de Civila, lill förminskning i löntagarnes inkomst, enär de förra merendels nödgas emot dryga arfvoden begagna främmande biträde till deras räntors uträknande, uppsägning och infordrande, dels ibland Krono-Betjeningen och Regementenas Civila Tjenstemän, dels andra i orterne boende personer utan tjenst, livilka icke sällan vid räntornas utgörande vidtaga åtgärder ledande till förfång för hemmansegarne, utan att räntetagarne deraf hemta vinst eller ökad löneinkomst.
Det är dessutom i allmänhet af vigt för Militaire, Civile och Ecclesiastike Embets- och Tjenstemän, att förhållanden till folket upphöra, sorn i större eller mindre mon kunna minska den aktning och det förtroende de böra åtnjuta.
Stals-Secreteraren föreslog 1 underdånighet på dessa skäl oeh grunder, att Kongl. Majit må täckas till Rikets Ständers pröfning och bifall framställa: o
Att räntepersedlarne må sammanslås och förenklas i öfverensstämmelse med det af Kammar-Collegium i dess underdåniga skrifvelse af den 8:de
December 1829 afgifna och af Rikets Ständer vid sista Riksdag godkända förslag. 2:0
Att denna omsättning af räntepersedlarne verkställes på den allmänna grund, att ingen räntegifvare skall erhålla högre eller mindre grundskatt än förut, och att den räntegifvare, som anser sig på ett eller annat sätt härutinnan förnärmad, må i behörig ordning deri söka ändring, hvilken rättighet äfven Kronans Ombud förbehålles. 3io
Att åtgärderne för räntepersedlarnes förvandling må, efter fastställde grunder, ljandhafvas af serskilde Comiterade i hvarje Län, under Ordförande af Kongl.
Majits Befallningshafvande, hvilka Comiterade skulle ega att, efter räntegifvares hörande, för hvarje hemman bestämma dess, blifvande förenklade grundskatt, med rättighet för så väl räntegifvare som räntetagare, eller Kronans Ombud, att deruti hos Kammar-Collegium söka ändring; och borde alla åtgärder för räntepersedlarnes omsättning så skynd Rihang till R.
Prot. 1834. i:sta Sami, 1 ista Afel. 3 16:de Häftet. 18 Kongl.
Proposition N:o 56. samt fullbordas, att Kronoräntorne för år 183n må öfver hela Riket kunna debiteras och utgå efter nya methoden.
\:o
Att indelta räntor och tiondeanslag för Militaire-, Civile- och Ecclesiastik-Staterne samt andra allmänna behof till Kronan åter ingå, helst detta är den enda utväg att bereda fullkomlig jemlikhet alla räntegifvare emellan vid grundskatternes utgörande, och Rikets Ständer äfven vid sista Riksdag fört klagan öfver det lidande, hvarför räntegifvare, i följd af det indelta löuingssättet, äro blottställde, samt att deremot, med undanrödjande af all skälig anledning till klagan, indelningstagare berättigas, att af Kronan erhålla fullt för fullo, efter ömsesidigt skedd tillsägelse, antingen uti sådane persedlar, som efter hvarje indelnings beskaffenhet kunna in natura utgå, levererade till indelningstagares disposition på samma vilkor sorn hittills, eller ock lösen med penningar efter gällande markegång. 5:o
Att ehuru indelta räntors och tionde-anslags återingående till Kronan icke är oskiljaktigt förenadt med åtgärden till räntepersedlarnes förenkling, förstnämnde förändring likväl, i fall den senare åtgärden beslutas, må samtidigt dermed bringas till verkställighet, men i annan händelse vid den tidpunkt Rikets Ständer finna lämplig. 6:0
Att, hvad frälseräntor angår, de samma må hädanefter utgöras lika som hittills; derest ej annorlunda emellan räntegifvare och räntans innehafvare åsämjes.
Beträffande härefter Rikets
Ständers underdåniga förslag rörande förändring i sättet för grundräntornes och Kronotiondens utgörande så har härvid förekommit, att Rikets Ständer, utan veterlig skiljaktighet i åsigter och beslut Riks-Stånden emellan, genom underdånig Skrifvelse af den 25 Januarii i83o, som således föregått deras nu ifrågavarande, den 1 r påföljande Mars, fattade beslut om förändring i sättet för grundräntornes och Kronotiondens utgörande, anmält deras underdåniga önskan om indelta räntors och tiondeanslags återingående till Kronan, med anhållan, att Nådig Proposition derom måtte af Kongl. Majit vid kommande Riksdag göras.
Om en sådan åtgärd, hvarigenom alla räntegifvare skulle komma i lika förhållande vid sina skatters utgörande, varder af Kongl. Majit till Rikets Ständer föreslagen, på den allmänna grund, att hvarje räntetagare skulle af Kronan erhålla fullt för fullo emot hvad lian förut åtnjutit, och om Rikets Ständer förblifva vid deras redan tillkännagifna åsigter och fattade beslut i dessa ämnen, så att vid närvarande Riksdag endast kommer i Kongl.
19 fråga, att på billiga grunder dem till verkställighet befordra, ansåg StatsSecreteraren häraf följa, alt de anmärkningar förfalla, som, serdeles af Preste-Ståndet, blifvit emot förslaget gjorde, med yrkande af räntetagares rätt till orubbad disposition af dem beviljade liondeanslag och Kronoräntor.
Det bör för öfrigt märkas, att genom serskilda, tid efter annan, utfärdade Författningar, flere förändringar blifvit i afseende på afrads- och Kronotiondespanmålens samt andra räntors uppsägning, forsling, utgörande och lösande vidtagne, utan hinder af åberopade Ståndsprivilegier, indelningar eller förläningar; att sålunda, till exempel, åliggandet för räntegifvare att föra räntesäd till den ort inom Lagsagan, som af räntetagare anvistes, inskränkts till leverering inom visst kortare afstånd, samt att helt annat är att föreskrifva sättet för räntornas utgörande efter tidernas förändrade kraf, än alt upphäfva den förmon, som i 4;de punkten af PresteStåndets privilegier blifvit der omnämnde Tjenstemän och inrättningar gifven, att framgent tillgodonjuta hvad dem till underhåll och lön tillagdt blifvit, ett upphäfvande, hvarom ej kan vara fråga genom ett förslag, sora åsyftar att fortfarande tilldela hvarje räntetagare fulla beloppet af hvad honom rätteligen tillkommer.
Stats-Secreteraren tillstyrkte alltså i underdånighet, att Kongl. Majit måtte i Nåder gilla och fastställa ofvanberörde af Rikets Ständer föreslagne hufvudgrunder för förhållandet mellan räntetagare och räntegifvare vid spanmålsränlors utgörande, att tjena till efterrättelse intill dess, i anledning af Kongl. Majits här ofvan gjorde framställning, beslut blifvit fattadt omoför. änderligt markegångspris ifrån Riksdag till Riksdag.
Vidkommande slutligen frågan om ett förändradt stadgande
För framtiden i afseende på dispositionen af Kronans kappmäl vid de tillfällen, då markegången eller Kronans lösningspris understiger det i orten gångbara eller tionde-tagarnes bestämda lösningspris, så utvisade handlingarne, att Kronans behållna kappmål å Kronotionde bestämde, enligt Kongl. Förordningen om Mått, Mål och Vigt af den 29 Maji 1789, uti halfva rågar, eller 2 strukna kappar eller rVdel af spanmålstunnans fastställda innehåll, 36 strukna kappar eller 3a kappar i fast mål, vanligen blifvit på det sätt dusponeradt, att Kronofogden anvisat ett eller flere hemman med deras hela Kronotionde till utgörande af den hvarje indelningshafvare tillkommande spanmålstionde, reducerad efter 34 strukna kappar på tunnan, men andi’a 20 Kongl, Majcts Nåd, Proposition JK:o 56. hemman åter att till Kronan leverera den deras hemman åsätta tionde till ett emot Kronans kappmål å indelningsposten svarande belopp.
Då likväl dispositionen icke alltid kunnat så afpassas, att tionden fått erläggas på ett ställe, antingen till indelningshafvaren eller till Kronan, så har för det qvantum, hvarmed ett hemmans eller flere hemmansdelars tionde öfverskjuta sammanlagda kappmålet på den tionde-spanmål, som af alla till indelningen anslagne hemman tillhopa skolat levereras, anvisning måst ske dels lill Kronan, dels till tiondetagaren; och ehuru detta senare alltid varit för tiondegifvaren mer och mindre besvärligt, samt jemväl stridande emot den i Kongl. Förordningarne af år i8o3 och 1815 lagde grund för tiondens utgörande, nemligen, att hvarje åho hör anvisas till leverering af hela sitt tiondebelopp på ett enda ställe, har likväl den förra dispositionen, eller då hela kappmålsbeloppet å indelningen jemväl svarat emot en eller flera hemmansdelars tionde, så att desse endast dervid kunnat anvisas till Kronans magasin, verkat till olika utgift för de skattskyldige, vid det förhållande att tiondetagaren, med begagnande af dess i Förfaltningarne stadgade rätt, låtit uppsäga säden till levei’ering in natura, men Kronan deremot tillåtit räntegifvaren att lösa kappmålet efter årets markegång, lill afhjelpande af de härigenom uppkommande olägenheter, intill dess ständiga tionde-anslag hunnit införas eller annorlunda kan blifva förordnadt, i anledning af frågan om indelningarnes ingående till Kronan, ansåg Stats-Secreteraren den lämpligaste utväg vara, att tiondegifvarne skola hvar och en för sig af del hemmanet eller liemmansdelen åsätta tiondebelopp utgöra till den indelningshafvare, åt hvilken hemmanets tionde anslagen är, det qvantum i tunnor eller kappar spanmål, som honom tillkommer, tunnan beräknad till 34 kappar, eller då lösen eger rum, erlägga densamma med 4fidelar af spanmålens bestämda lösningspris; men deremot till Kronan utgifva lösen efter årets markegång, utan tillägg af forsel-lön för den emot Kronans andel i kappmålet svarande återstående ygidel af hemmanets tiondehelopp, såvida ej tiondegifvaren hellre vill till närmaste Kronomagasin i Länet leverera berörde kappmål in natura, och detta så mycket hellre som i Rikets Ständers vid sista Riksdag fattade och genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Stats-Contoret af den 13 Mars 183o godkända beslut, angående uppbörden af Kronans spanmåls-intrader, redan är stadgadt, att tiondegifvaren alltid skall ega rättighet att efter markegångspris lösa sin spanmål, så vidt den är Kronan förbehållen, utan tillägg af forsel-lön, hvaraf följer,
att Kronans af indelningarne tillfallande kappmål bör på enahanda sätt liqvideras, hvarigenom alla till samma indelning an - Kongl. Maj.-ts Nåd.
Proposition N-'o 56. t>.\ slagna hemmans-innehafvare komma i lika belägenhet och den ena icke kan på den andras bekostnad ensidigt gynnas.