Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men den andra hälften läm- nade mina västkustvänner med stor beredvillighet.
Men ni skulle ha sett spåkvinnan — och hört henne!
Carl Walfrid.
; Kvinno-klubbarne i London.
i-ty M. fter stiftarmnans död är generalsekreteraren lady Hamilton själen i klubben, hvars alla medlemmar tillhöra den mera avancerade delen af kvinnosakens förkämpar.
Obligatoriskt för dem är löftet o m total afhållsamhet från alla starka drycker — m e n såsom en ersättning hafva damerna rätt att röka i ett rymligt o c h m e d all elegans inredt rökrum.
Enahanda grundsatser äro ledande för Writers Club, hvilken upptager en del af den väldi- ga byggnaden Hasting ' s H o u s e, Norfolk Street, Strand.
Alla dess medlemmar (som i början af 1897 utgjorde 260) måste tillhöra den litterära eller artistiska världen o c h dess ordförande är den bekanta romanförfattarinnan mrs John Strän- ge Winter.
— Antalet damer, s o m ägna sig åt journalistiken eller teckna för de illustrerade tidningarna, är i L o n d o n ganska ansenligt, o c h behofvet för dem af en klubb, belägen i närhe- ten af redaktionslokalerna vid The Strand o c h Fleet-Street, hade därför gjort sig kännbart.
— Writers Club, s o m började ganska anspråkslöst i en liten våning vid sistnämnda gata, fyller nu på ett förträffligt sätt denna uppgift.
Inrednin- gen utmärker sig icke g e n o m någon utsökt lyx, men är ytterst komfortabel.
I den stora gemen- samma salen äro borden belastade m e d tidnin- gar o c h tidskrifter, o c h längs väggarna äro bref- fack, där medlemmarne kunna hämta sin korre- spondens.
Det finnes dessutom en särskild re- daktionssal m e d en stor myckenhet skrifbord, äf vensom toilettrum — nyttigt för damerna, s o m tillhöra tidnings världen o c h s o m icke skulle få tid att begifva sig h e m emellan sina besök å tidningsbyråerna.
Man har också tillfälle att in- taga sin luncheon i klubben, godt o c h billigt.
D ä r e m o t har Writers inga sällskapliga samman- k o m s t e r ^ u t o m ett » five o ' clock tea » o m freda- garne.
Arsafgiften är 1 guinea o c h inträdesaf- giften lika mycket.
K l u b b e n s hederspresident är hennes kungl.
höghet prinsessan Helena, för- mäld med prins Kristian af Slesvig-Holstein, o c h listan på medlemmarne upptager namn på fler- talet af de mest framstående författarinnorna i England.
University Club vid M a d d o x Street är, såsom namnet angifver, tillgänglig uteslutande för da- mer, som tillhör universitetet såsom studerande eller innehafva någon akademisk grad.
Afgifter- na äro desamma s o m i Writers ' o c h medlem- marnes antal också ungefär lika.
Inredningen är elegant o c h b e k v ä m; utom tidningar o c h alla slags vetenskapliga o c h andra tidskrifter finnes här ett valdt bibliotek.
Grosvenor Crescent Club, nära intill H y d e park, är helt nyligen stiftad af mrs W y n f o r d Phillips, förut verksam m e d l e m af Pioneer elub.
Denna nya k l u b b torde i en icke aflägsen fram- tid blifva en stor styrka för kvinnorörelsen i England till följd af sin nära förbindelse m e d The Womens ' Institute, s o m är installeradt i sam- ma hus och s o m äfven är grundadt af mrs Phil- lips, hvilken för bägge anstalternas underhåll anslagit en Årlig s u m m a af 7,000 p d st. (127,000 kronor).
— M e d ett så storartadt bidrag är det gifvet, att klubbens inredning o c h utrustning i alla afseenden äro utomordentliga.
Direktio- nen räknar o c k bland sina ledamöter de mest lysande namnen inom kvinnorörelsen i England.
En annan alldeles ny klubb är ' Victoria vid Southampton Street, Strand.
Denna är speciellt afsedd för - » Lady-Nurses » eller damer, s o m ägna sig åt sjuksköterskekallet.
Samtliga de här uppräknade klubbarne äro stiftade i något speciellt ändamål och företrädes- vis afsedda för fruntimmer, s o m hafva någon praktisk lifsuppgift eller verksamhet.
M e n u t o m dessa finnas i L o n d o n ett ganska stort antal, hvilkas m e d l e m m a r äro damer af värld, som icke b o i själf va L o n d o n, men betrakta klubben såsom ett angenämt hviloställe o c h en fashionabel lä- genhet för att tillbringa några timmar.
De för- J J vagnshus äfvensom » bicycle-stall » m. m., m.
— Denna klubb bryr sig icke, såsom de andra, o m konferenser, konserter eller andra gemen- samma sällskapsaftnar, utan har till uteslutande ändamål att utgöra ett tillfälligt, i fullt m o d e r n stil hållet hem för damer af stora världen.
Bland dess vice-presidenter, alla hörande till denna ari- stokratiska värld, äro grefvinnan af Westmore- land, grefvinnan af Bathurst o c h lady Helen Henniker de verksammaste.
Tämligen aflägsen från West-End ' s medelpunkt är » Ilehester Club », upprättad i Kensington.
Den motsvarar närmast ett pensionat för damer från provinserna, s o m vilja tillbringa någon tid i Lon- don o c h åt hvilka här erbjudes för resonabelt pris ett komfortabelt h e m, angenämare än de van- liga hotellen o c h pensionaterna.
M e n en klubb är det i alla fall, ty endast personer, s o m veder- börligen invalts o c h betala sin årsafgift, motta- gas.
Här gifvas emellanåt små musikaliska o c h teatraliska representationer, till hvilka äfven her- rar kunna inbjudas.
Däremot äro » små barn och hundar » absolut bannlysta från klubben, hvars president är lady Mabel Vereker.
» Ladies ' County Club » existerar sedan tre år och räknar 1,200 medlemmar.
D e n grundades af mr Gilbert Olivier under namnet » the Ladies ' Tea and Shopping B o o m » vid Begent street, där arsafgiften endast var 5 shillings.
M e n snart blef häraf en klubb i den moderna stilen under ledning af miss T.
Taylor (numera blifven mrs C.
H. Abbott).
M e d undantag af en fest på hvarje årsdag af dess stiftelse, gifver k l u b b e n inga så- dana, m e n då den upptager en m y c k e t stor lokal och har flere disponibla salonger, så kunna med- lemmarne hyra en hel rad mottagningsrum för att gifva baler o c h soiréer, en fördel s o m är högt uppskattad af damerna.
Arsafgiften är numera 4 guineas.
o » Sandringham Club » hette ursprungligen » Kett- ledrum Bestaurant, » blef sedan » Ladies ' Inter- national Club » o c h antog, när den nyligen flyt- tades till Old B o n d Street, sitt nuvarande namn.
— » New Victorian Club » vid Sackville street nämligaste af dessa, äro: Green Park Club, 10 står under bestyrelse af en damkommitté ur de Grafton Street, The Empress Club, Dover Street; aristokratiska kretsarne.
I bägge dessa är in- The Alexandra, Grosvenor Street; The Neio Tic- trädesafgiften 2 guineas.
torian, 30 Sackville Street; The Ladies ' County H v a d slutligen beträffar de tre klubbarne, » A l - Club, 21 Hannover Street; The Ilehester, Kensing- bemarle », » Baths » o c h » Sesame », hvilka mottaga ton; The Sandringsham, Old B o n d Street.
både herrar o c h damer såsom medlemmar, så hafva dessa i sin hela installation karaktären af Den elegantaste af alla är utan tvifvel » Green rika o c h luxuösa privathem, o c h den, s o m där Park », hvars högst utmärkta o c h förträffliga be- styrarinna är mrs Luther Munday.
Klubben exi- blifver inbjuden såsom gäst, måste tro sig hafva k o m m i t snarare till en börds- eller pänningaristo- sterar knappt sedan fyra år tillbaka, men dess krats slott än till en klubb midt u p p e i L o n d o n.
medlemmar äro redan öfver 500, hvaribland en dotter o c h en dotterdotter till drottning Victoria.
— Matsalarne o c h salongerna äro g e m e n s a m m a Års- o c h inträdesafgifterna äro resp, 5 o c h 4 gui för bägge könen, m e n i ett fall äro dessa åt- neas.
— Utom en stor salong, ornerad såsom i skilda: herrarne hafva sitt rökrum för sig o c h ett rikt privathem m e d en h o p dyrbara små konst- damerna sitt för sig.
saker på etagererna o c h b e r ö m d a mästares taflor på väggarna, samt en mycket stor o c h elegant * matsal, flere väl anordnade toilettrum m.
m., ställer klubben till sina medlemmars disposition ett antal komfortabla enskilda rum, s o m kunna 4 hyras för en dag eller för en vecka, o m så af någon anledning önskas.
— En dramatisk o c h musikalisk soiré gifves två gånger i månaden, där de förnämsta artister låta höra sig o c h till hvilken medlemmarne hafva rätt att inbjuda sina vänner, så väl herrar som damer.
Om naturligtvis en klubb s o m denna redan är i högsta grad » select » i af seende på invalet af medlemmar, så är den dock icke så exklusiv som » Alexandra » och » E m p r e s s », i hvilka det är ett oeftergifligt villkor för inträde att vara presente- rad på hofvet.
— » Alexandra », som räknar 900 m e d l e m m a r (hvilka betala samma inträdes- o c h årsafgifter s o m i s Green Park ») är, likasom ock- så » Empress », stängd för manliga inbjudna gä- ster vid de mottagningar som äga rum.
Icke heller är det medgifvet medlemmarne att inbju- da mer än två främmande hvar, annat än v i d alldeles speciella tillfällen.
Barn få icke med- tagas, o m icke i the koffee-room, ett slags matsal, där de tolereras under villkor att hålla sig abso- lut tysta, o c h tillåtelsen sträcker sig i alla fall blott till flickor o c h små gossar under 7 år: öfver den- na ålder betraktas pysarne s o m » herrar » o c h få icke tillträde.
— » Alexandra » har också 10 pri- vatrum till medlemmarnes disposition jämte till- h ö r a n d e domestikrum för d e m, s o m där vilja tillbringa någon tid.
Samma höga rang o c h i lika mån förbehållen den högsta b ö r d e n o c h rikedomen är » Empress Club », stiftad i juli 1897 till åminnelser af drott- ningens jubileum.
Den räknar redan öfver 2,000 medlemmar, o c h till dess installation hör en mag- nifik vinterträdgård, musik- och mottagningssa- longer, ett stort antal privatrum, stallar o c h Vä^ohyrä, Mäl och Bakterier O O 1898 u » T ungdomens rår ».
Prinsessan Ingeborg, hertiginnan af Västergötland, fyllde i tisdags 20 år.
Svenska — Texasprofessor!
En ung sven- ska, fröken Hanna Kindbom, har utnämnts till professor i hygien o c h sjukvård vid universitetet i Texas.
Kvinnliga apotekare i Ryssland.
Nu, då de ryska kvinnorna allt m e r börja ägna sig åt apotekareyrket, har vid » medico-kirurgiska akademien » i Petersburg öppnats ett farmaceu- tiskt institut för kvinnor.
Det består af två af- delningar; i den ena undervisas teoretiskt, o c h lärare från universiteten hålla föreläsningar i kemi, fysik, botanik o. d., m e d a n andra afdel- ningen omfattar praktiska öfningar o c h har lo- kaler i klinikernas apotek.
Tillträde till detta universitet lämnas endast åt dem, som aflagt afgångsexamen vid ett kvinnligt gymnasium, o c h dessutom måste en särskild examen tagas i latin.
^ é * Rikslel.
IDUN 1898 Helen Keller.
Oemotståndligt tränger sig på en, vid framställningen af Helen Kellers första un- dervisning, en jämförelse med hvad som bjudes de flesta af våra normala gossar och flickor.
Huru många bildade mödrars barn äro icke andligen svältfödda!
Och hvad är sist och slutligen hela vår civilisa- tion värd, om det ej ligger vikt uppå, att blomman däraf, med dess skäraste doft, genom den bildade moderns direkta för- medling under umgänget kommer det unga släktet till godo, och det redan från den morgonfriska ålder, då bevisligen riktnin- gen inslås för lifvets sträfvanden och in- tressen!
Så länge Helen mottog undervisning en- dast medels fingerspråket, glömde hon al- drig något.
Hvad som en gång meddelats henne var som antecknadt i en bok.
Sedan hon begynt läsa, kommit mera i beröring med andra människor och mottagit intryck från flere håll, har hennes minne förlorat denna underbara styrka.
Under några år framåt tillbragte Helen vintrarna i Perkins-institutet i Boston, där hon kände sig lycklig och hemmastadd i sällskap med andra blinda barn.
Vid omkring 9 års ålder hade hon med stor bestämdhet tillbakavisat en släktings försök att bibringa henne någon föreställ- ning o m Gud såsom hennes fader: » Det kom mig att skratta riktigt duktigt, för jag vet, att min fader är Arthur Keller. » Men efter ett års vidare mognad och van- mäktig kamp med de i hennes eget hjärta uppdykande spörsmålen, begynte hon själf med sådant allvar och så oafvisligt yrka på vägledning i lifvets djupaste frågor, att hennes omgifning såg sig tvungen att med henne upptaga ämnet, oaktadt det förut lär ha ingått i mr Anagnos, föreståndaren för Perkins-institutet, plan att så ännu ej skulle ske.
Det var i synnerhet den för den svenska allmänheten icke alldeles obe- kante, numera aflidne biskopen Phillips Brooks, som förstod att tillfredsställa hen- nes andes innersta behof genom det be- undransvärda sätt, på hvilket han för henne åskådliggjorde den himmelske Faderns kär- lek och Jesu mission att för människorna uppenbara denna kärlek- Nu insöp Helen dessa sanningar » likt den törstiga plantan som dricker himlens d a g g ».
Om hennes närvarande religiösa ståndpunkt heter det: » Hennes tro är lika enkel som fast ».
Samtidigt med att dessa nya synpunkter gåfvo hela hennes lif ett nytt innehåll, be- gynte hon få klart för sig, hvarigenom hen- nes sätt att meddela sig skilde sig från andra människors, äfven hennes blinda kam- raters, hvilka » kunde säga med sin m u n ».
Det är intet tvifvel om att denna upptäckt för hennes känsliga och tänkande sinne var nedslående och smärtsam, men missmodet har aldrig fått rum i hennes hjärta, och äfven nu synes hon nästan omedelbart ha omfattat hoppet att bryta de skrankor, som stodo henne i vägen.
Frågan, om icke hon också kunde lära att tala med munnen, sy- nes dels impulsivt ha uppstått hos henne själf, dels fått näring genom andras med- delanden, särskildt det o m en ung norska, Ragnhild Kaate, ett meddelande, som be- redde den lilla en sömnlös natt » för glädje ».
Till följd af hennes enträgna böner att få 247 lära sig att tala, fördes hon till miss Sarah Fuller, föreståndarinnan för Horace Manns Srhool för döfstumma i Boston, och under- visningen begynte omedelbart.
Hon fick de nödiga förklaringarna öfver talorganens inbördes ställning, fick vidröra miss Fullers ansikte, lägga sina fingrar i hennes mun, och så steg för steg öfva sig att frambrin- ga först några vokalljud, sedan små ord.
Miss Fuller intygar, att hon var en oför- liknelig elev, och att hon efter tio lektio- ner med lätthet behärskade talets h u v u d - beståndsdelar.
Öfningarna synas därefter ha fortgått utan miss Fullers omedelbara ledning med miss Sullivans bistånd; och snart talade Helen flytande.
Hennes glädje öfver detta framsteg, hvars betydelse hon redan då, vid ännu icke fyllda tio år, sy- nes fullt ha fattat, var obeskriflig.
» Nu är jag icke längre stum, » säger hon efter att fritt ha afgifvit en längre förtjusande skil- dring — som i • sin helhet upptecknats af miss Fuller — öfver ett besök hos hennes favoritskald dr Oliver Wendell Holmes.
Sär- skildt gladde hon sig åt att nu kunna med- dela sig med sin syster, som var för liten för att förstå fingerspråket.
Det ser ut, som om själslifvets starka tillväxt under detta år väl mycket angripit hennes eljes starka kroppskrafter, men hen- nes bref från denna tid andas en.öfver- svallande glädje: » Jag har lärt många, många saker om Kristus och min himmel- ske Fader.
Jag är mycket, mycket lycklig.
Gud vill, att vi skola vara lyckliga.
— Han vill icke, att hans barn skall vara stumt, och när jag kommer till himlen, skall han låta sina änglar lära mig att sjunga *.
— Jag är så lycklig, att jag skulle vilja lefva alltid, emedan det finnes så många härliga saker att lära. » Sedan denna tid använde Helen själf fö- reträdesvis talspråket och fingerspråket en- dast i nödfall.
Men andra måste fortfa- rande med henne anlita detta senare, och de som ej voro förtrogna med detsamma, kunde alls ej meddela sig henne.
Hennes önskan blef nu att få lära sig att genom vidröring af de talandes läppar afläsa deras ord.
Försök hade visserligen på egen hand gjorts i denna riktning, men den svåra upp- giften fordrade rationell och sakkunnig led- ning.
Fråga lär ha varit att för detta än- damål föra Helen till London, men saken ordnades så, att hon 1894 förflyttades till Wright-Humason Scool i New York, där hon under en tvåårig vistelse tillägnade sig den åsyftade färdigheten.
Vid en gifven finger- ställning kan hon följa med talorganens skiftande rörelser: pekfingret hålles lätt mot den talandes läppar, medan tummen läg- ges på strufhufvudet, och de öfriga fing- rarna hvila mot ena kinden, hvarvid lång- fingret når näsan.
Sida vid sida med dessa framgångsfulla bemödanden att, oberoende af de hinder naturen ställt i hennes väg, kunna i så vid- sträckt omfång som möjligt meddela sig med andra människor, fortgingo för Helen un- der alla dessa år allvarliga, intresserade studier i alla de ämnen, som för närva- rande ingå i den bildade unga amerikan- skans skolprogram, latinet inbegripet.
Själf slukade Helen allt som i blindskrift kom i hennes väg, hvilket lyckligtvis öfver huf- vud vill säga det bästa som står att läsa.
* Det är dessa ord, som inspirerat Caribys dikt: T A silent singer *.
Margaret Många böcker ha tryckts i blindskrift en- kom för att mata hennes rastlösa hjärna.
Ferierna tillbragtes nu, som förr, vanli- gen i hemmet i Alabama, i kretsen af de egna, under glada lekar och ströftåg i det fria, hälst till häst, såsom den utomordent- ligt skickliga ryttarinna Helen lär vara.
Det har alltid ingått i miss Sullivans upp- fostringsplan att på allt sätt i rikt mått uppöfva Helens naturliga m o d, hurtighet och själfständighet, och att till det minsta möjliga inskränka den yttre hjälplöshet, som är en följd af hennes blindhet och döfhet.
Lång och ståtlig, med fria, lediga rörel- ser, stark hälsa, » splendid nerves », glad, munter, rolig, full af lif och lust, med sin- net öppet för alla goda känslor, gör Helen Keller vid 14 års ålder på sin lärarinna in- trycket att vara » det lyckligaste barn i världen, så att det är en särskild förmån att få lefva i hennes närhet.
Hon synes oföränderligt besjälas af kärlekens och gläd- jens ande. » För oss, som blott på afstånd kunnat göra hennes bekantskap, framlyser hennes personlighet klarast i hennes bref, hvilka, studerade i sitt sammanhang, så långt de föreligga, i mångskiftande intresse kunna täfla med hvilken brefsamling som hälst.
I hvar tum en liten amerikanska, som all- tid väl vet hvad hon vill säga, afspeglar hon sig i dessa bref med sitt varma hjärte- lag, sin lifliga inbillning, sitt rika intresse för allt pch alla, sina roliga infall jämsides med djupa tankar, sin alltid beundrans- värda förmåga att sätta sig in i deras läge och känslor, till hvilka hon skrifver.
Utom de citat här vid tillfälle fått plats, må ännu några särskildt karaktäristiska anföras: Till den gamle skalden John Greenleaf Whittier skrifver hon vid tio års ålder på hans födelsedag: » O m jag vore hos er i dag, skulle jag gifva er åttiotre kyssar, en för hvarje år ni lefvat.
Attiotre år synas mig bra långa.
Synas de er långa? » Eller ett år senare till mrs Dodge: » Jag minnes er mycket väl.
Er hand kändes så lätt och mjuk i min, och jag är glad att ni har en reslig, kraftfull son, som ömt kan sörja för er. » — Till handelsfirman Messrs.
Bradstreet i Maine, hvilka gladt öfverraskat henne med anhållan att få uppkalla ett af sina stora fartyg efter henne, skrifver hon: » Jag hoppas det stora hafvet skall älska den nya Helen och låta henne lugnt segla öfver dess blå vatten.
Var g o d och säg de modiga sjömännen, som tjänstgöra på » He- len Keller », att lilla Helen, som stannar hemma, ofta skall tänka på dem i kärlek.
Jag hoppas någon gång få se er och min vackra namne. » Sommaren 1896 öppnades underhandlin- gar mellan miss Sullivan och mr Arthur Gilman, grundläggaren af och föreståndaren för den framstående Gambridge School, hvari unga flickor förberedas för inträde till Har- vard-universitetet, om att för Helen öppna tillträdet till denna skola.
Mr Gilman, som först blef bestört öfver ett sådant förslag, trodde ej det skulle låta sig genomföras.
Men sedan han satts i tillfälle att pröfva Helens intellektuella ståndpunkt, beslöt han att göra ett försök.
Afsikten därmed var icke endast att för henne eventuellt möjlig- göra inträdet till universitetet, utan tillika att bereda henne tillfälle till ytterligare ut- veckling genom umgänget m e d seende och hörande kamrater samt att öfver hufvud
IDUN 248 öfva hennes förmåga alt reda sig bland normala människor.
Dessa synpunkter böra fasthållas, om man vill rätt förstå såväl Helen Kellers personlighet som gången af hennes utveckling och hennes ledning.
Ge- nom de summariska framställningar i äm- net, hvilka någon gång varit synliga i pres- sen, kunde man få den föreställningen, att den då knappt sjuttonåriga unga flickan redan varit en fullfärdig Harvard-student.
I oktober 1896, efter sommarferierna stärkt till krafterna, som synas kort förut ha varit något angripna genom en tillfällig sjukdom, gjorde Helen Keller, åtföljd af miss Sullivan, vid höstterminens hörjan, sitt inträde i skolan.
Under ett och ett hälft läsår delade hon kamraternas lif i studier och sysselsättningar, lekar och pro- menader.
Om morgnarna lämnade hon till- sammans med miss Sullivan hemmet (in- ternatet), såsom de andra, för att återvän- da samtidigt med dem.
Det var mr Gil- mers önskan, att hon i allt skulle lefva kamraternas enkla, lugna lif, ostörd af del- tagande i större bjudningar och sällskap.
Med sin sällsynta förmåga att vinna män- niskor synes Helen Keller äfven i denna skola varit så väl lärares som kamraters favorit.
Ej blott de senare lärde sig att snabbt samspråka med henne medels fin- gerspråket, utan äfven flere lärare gjorde detsamma, för att mera direkt kunna med- dela sig med henne, och framför allt före- ståndaren själf, som senare vid examina tjänstgjorde som hennes öga.
Resultatet af första årets arbete har mr Gilman sammanfattat i en intressant artikel i novemberhäftet 1897 af American Annuals of the Deaf, hvari i detalj redogöres för såväl de alla förväntningar öfverträffande studierna själfva som för de lyckligt ge- nomgångna preliminära examina i engel- ska, tyska, franska, latin och historia.
Mr Gilman stafvade in i hennes hand de från universitetet sända förseglade upp- gifterna, hvarpå Helen, inom samma tid som kamraterna, medels skrifmaskin afgaf svaren, antingen mening för mening, eller i längre sammanhang.
Hennes skicklighet att begagna skrifmaskinen är fuUändad.
Oaktadt hon naturligtvis icke kan öfver- läsa hvad hon en gång nedskrifvit, äro hen- nes skrifningar vanligen fullkomligt korrekta, så till uttryckssätt som rättskrifning och interpunktion.
Artikelns slutomdöme lyder: » Ingen man eller kvinna liar, enligt min erfarenhet, någon- sin blifvit förberedd för dessa examina inom så kort tid.
Genom en förening af tålamod, fasthet och tillgifvenhet samt på grundvalen af ovanliga förståndsgåfvor. » De senaste underättelserna gifva emeller- tid vid handen, att Mr.
Gilrnan i början af detta år ansett sig böra af bryta Helens stu- dier vid Cambridge School, hvilka troligen genom hennes eget intresse och ifver blef- vo för forcerade och syntes såväl honom som några af lärarena kunna hota hennes hälsa.
Gilman uttalar sin djupa bedröf- velse att nödgas skiljas från en elev, som blifvit honom kär, men tillika sitt fasta beslut att en i hans vård anförtrodd ung flicka ej skulle få utsättas för faran af öf- veransträngning.
Måhända fullföljas uni- versitets-examina framdeles, men troligen^ Plats s o m flere sökt att finna.
B l o m m a se ' n att lukta på.
TIDSFÖRDRIFl Bidrag mottagas med tacksamhet.
Stundom vägen här i Kännes m ö d o s a m o c h Och man tröttnar lätt Mången redan såsom världen tung på färden, ung.
Innehållsförteckning: Wilhelmina Fundin; af Birger Schöldström.
— Vid Västkusten; poem af Lotten von Krxmer.
— Kvinnohjälp på apoteken.
— A propos fruntimmersveekan; af Eyre.
— Bismarck och kvi.morna.
(Med porträtt af furstinnan von Bismarek.)
— Den » attesterade * korgen; ett västkustäfventyr af Carl Valfrid.
— Kvinnoklubbarne i London.
— Helen Keller; af Th. (Forts, och slut.)
— Tidsfördrit.
Har han då mitt hela, I hvad du min vän vill var-a, När du trött har somnat in.
Utaf galna djur en skara.
Tillbehör till symaskin.
Tack för sällskapet på vägen!
Tack för äran kära du!
Stoekhältn, Huns N:r 29 (396) Prenumerationspris Fredagen den 19 juli 1895. pr är: I d u n ensam kr.
I Iduns M o d e t.
&gt; 5: Iduns Modetidn., mänadsuppl.
&gt; 3 Barngarderoben » 3 Byra: Klara Södra Kyrkog.
16, l A l l m.
tr. FRITHIOF HELLBERG.
H e d a k t i o n s s e k r.
hvarje helgfri Aktiebo Ing.
Utgifnlngstid: Kedaktör och utgifvare: TrycktH fredag.
Lösnummerprls 1 5 öre (lösn:r endast för kompletteringar) AnnonMpris: 35 ö r e p r n o n p a r e i l l e r a d.