Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nu alla dessa olägenheter icke kunna häfvas, utan en del måste tålas, för det större allmänt nyttiga ändamål, som Rikets Höglofl.
Stan - Den 8 Mars. 229'
Ständer med Markegångs-Taxornas årliga granskning åsyftat, och som, efter hvad bifogade Tabell utvisar, äfven lärer kunna anses såsom vunnet, torde likväl de, som på Krono-UppbördsVerket hafva inflytelse, synnerligast förtjena uppmärksamhet; Och vågar jag derföre föreslå, om icke Markegångs-sättningarne kunde framflyttas till Etmindstone i början af November Månad , då, i anseende till förmodad allmän kännedom af den inbärgade Grödans beskaffenhet, Varu prisen på de flesta ställen med lika säkerhet torde kunna uppgifvas, som uti December Månad, helst de vanliga behof för det kommande året då äfven böra vara kända och efter Spannmål s-prisets förhållande , både dagsverkens och ätliga varors värde som uti Orternes undervisning finnes upptagne, gemenligen bestämmes, Om derjemte vederbörande Markegångs Taxerings-Comiteer skulle mera utförligt, än hittils vanligt varit, motivera deras beslut öfver Varuprisen, isynnerhet då de af förekomna skäl afvika ifrån .Länens medelpris, genom hvilken utförlighet dels anmärkningar alldeles kunde förekommas, dels ock Kongl, Kammar-Collegium sättas i tilltstånd att genast pröfva anmärkningens beskaffenhet, utan att behöfva deröfver infordra vederbörandes förklaringar, igenom hvilka både lid och kostnad onödigt spillas, helst de ändå merändels innehålla blott åberopande af hvad uti Taxerings-Protocollet finnes intaget, skulle genom sådana åtgärder en tid vinnas, som för Krono Uppbörds-’ männen isynnerhet vöre gagnelig.
Hvad Den 8 Mars'.
Ilvad ater angar enskildta liqvider 'emellåtl Rentegifvare och llentetagare, så torde sådana utan betydlig förlust å någondera silian i de flesta fall kunna uppskjutas, till dess Markegångspriset genom K o rig h Kammar- Collega 'profning blifvit Fastäldt, igenom hvilket uppskof ali ytterligare Vidräkning säkert karr undvikas.
Det förhållande) som lii tills ägt rum emellan Rentegifvare och Rentetagare, att de sednare ägt val emellan Markegångsvärdet i Penningar, 'eller Rentepersedlar in natura, har tid efter annan gifvit anledning till klagomal af de Förre, feller Rentegifvai ne, att deras Vilkor ärt) svårare, än dem ägare af Krohän besparade Hemman åtnjuta^ hvilka oftare få godtgöra sina Rentor med penningar, efter Markegångsvärdet, och nästan aldrig med annan RenteleVerering in natura, än Spannmål, besväras, undantagande intägt af Smör, för Kronans räkning, söm Uti några Landskap hittills någon gång Varit öflig 5 hvaremot de så kallade Indelte Rentegifvare, efter förekommande omständigheter, ofta mäste till deras Rentetagare affinna sig äfven med andra Rentepersedlar, såsom Hö, Halm, Lax, Bräder m. m.
Då penningar uti vårt Länd ännu vöro sällsynte, eller ägde ett mera stadgadt förhållande till Varor, Var det visserligen ett klokt förordnande uti våra äldre Skattlägga i ngs-me thod er, att Hemmanens rentor utsattes till större delen i persedlar och mindst i penningar; men då Hemmanens beskaffenhet, efter nära Etthundrade Femtio lis förlopp, till den grad undergått förändring, att sam* Den 8 Mars. 231 samma Rentepersedlar deraf nu mera icke till en del kulina presteras; röjer sig genast ^billigheten af Rentetagarens ofvånnämude optionsrätt i allmänhet, om den Skulle utsträckas till alla persedlar, hvaruti Jordc-hoksrentan
Utt ‘särskildte Provinser finnes indelad; men ännu mera påtaglig är delin» obillighet i de fall, då tillfälliga eller locala förhållanden försvåra tillgången och transporten af de persedlar, hvilka RentegifVaren till Löningstagaren måste aflemna, och af sådana för* hållanden rubbas äfven väl den jemlikhet i lö* nevilkor, sorn emellan Embetsman af lika Värdighet, ansvar och tjehstebefattningar, borde ägä rum.
Vid jemförelse af Penning'-Löntagares vilkor med dem Innehafvare af Indelt Lön till godo njuta, skulle det icke synas olämpligt, att då de förras
Lön är (ill viss Bumnaa bestämd, de sedliarfes äfven kunde stadgas till det belopp årliga Markegången Utstakar; men om desse, såsom Innehafvare af Statens eller Kronans rätt, derföre äfven skola anses berättigade till samma fördelar, torde de likväl, efter min tanka, icke böra utsträckas Vidare, eller till andra persedlar, än sådäné, sorn Kronan sjelf vid vissa tillfällen later Rentegifvären in natura erlägga, men för alla öfriga persedlar borde Markegångs-Värdet för Lönings-liqvider tjena till grund.
Options-rätten har i detta afseende ’ hittills endast Värft på Rentetagarens sida; men den nu föröslagne jemkning emellan skyldigheter och rättigheter torde desto mera förtjena afseende, sorn den icke utesluter hop* 23* Den 8 Mars". hoppet om den större reglering af ej allenast Lönevilkor för Embets- och Tjenstemän i allmänhet, utan ock af Embeten och Tjerister, hvarom, flera förslag vid nästframflutne Riksdagar blifvit gjorda, som till någon del torde blifva en följd af skeende förändringar i allmänna .Lagen, men hvars verkställighet förutsätter oeconomiska anstallter af vidsträckt omfång och en lugnare epok i politiskt hänseende, än den vi hittills belefvat.
Sedan, på sätt uti min nästlidet år Utgifne Embets-Beräuelse finnes anfördt, Kongl.
Maj:t, uppå min underdåniga hemställan, i Nåder förordnat, huru förfaras bör med sådana Manspersoner, hvilka för sysslolöshet, eller . i brist af lagligt försvar, på behaglig tid dömas till fästningsarbete, eller till intagande på det så kallade Allmänna Arbetshuset i Carlscrona, har jag, i anledning af inhämtade underrättelser om Fängarnes tillstånd, under mina Embetsbesök på Stockholms och Norrköpings Krono-Spinhus, funnit skäl att uti Skrifvelse den g nasti.
Febr. hos Kongl. Maj;t underdånigst hemställa, om icke det alldeles lika förhållande med de Qvinspersoner, hvilka rinder rubrik af sysslolöshet, på ofvannämnde Spinhus i häckte hållas, kunde föranleda til! lika beslut, att,, på sätt för Commendanter å Fästningar i afseende på der fängslade karlar blifvit föreskrifvet, vederbörande Directioner eller Styresmän för berörde Gorrectionshus måtte anbefallas att Den 8 Mars. 333 att hvar tredje månad förekalla sådana för tiggeri eller sysslolöshet inneslurna
Qvinspersoner och af dem hvardera fordra uppgift, om de hafva någon ort, eller person, att utmärka, till hvilken bref kunde afgä, för att bana väg till erhållande af lagligt försvar eller näringsfång, hvarom anmälan genast borde ske hos Konungens Befallningshafvande i Känet, eller OFver-StåthäHaren i Hufvudstaden, hvilka skulle åligga genom brefvexling med vederbörande vidtaga sådan åtgärd, som kunde göra fångens vidare förvarande onödigt.
Uti deröfver den 11 Maj 1814 'meddelade Nådigt Svar har Kongl.
Maj:t i Nåder täckts förklara, att då så val å Norrköpings, sorn Stockholms Spinnhus brist på utrymme öfverklagas för det större antal peisoner, som årligen domas till arbete derstädes, har Kongl. Majit funnit, det omtankan bör riglas så väl till inskränkning af de händelser, då ett sådant fängelse må ådönias, utan att genom, en förändring allmänna säkerheten afventyras, som ock till beredande af möjlighet för sådana personer, hvilka ändteligen måste å Spinnhuset insättas, att, efter undergången profit ings-och varningstid, under en til 1 äfventyrs förbättrad sinnesart, förskaffa sig det lofliga näringsfång, som lemnar dem utkomst och Samhället borgen för deras uppförande.
Och enär, i anledning af de föreställningar Kongl. Majit genom JDess Befallningshafvande låtit allthänneligen utgå, Invånarn* i flera I.än ofverenskommit om upp N:o 30. 31, *34 Den S Mars. upprättande af Corréctions hus i med hvilka lätte» ligen kan förenas en anstalt för Qvinspersoner.1, sysslosättning, så länge icke en flera gånger' visad vanart och begifvenhet på lättja gör en strängare tillsyn nödvändig, hat Kongl. Majit funnit godt genom Circulaire-Bref förständiga samtelig» Sina Befallningshafvande, att enär Qvinspersoner för syr.slölöhet ängifvas, Landshöfdingen först bör meddela dem behöriga varningar och föreställningar att förse sig med näringsfång inom vissi förelagd tid, samt derest sådant icke medför åsyftad verkan, på kort tid döma dem till arbete å Ijäne-Correctio ris-husen; men om äfven denhrf ytterligare vartiingsgrad skulle fruktlöst aflöpa , och de ändock ytterligare fortfara i en sysslolös lefnad, äger Landshöfdingen, ätt allt efter detl visade vanarten, på mindst eri och högst tre Må»* nader döma en sådan
Qvinsperson till arbete a Spinnhus, efter hvilken tids förlopp SpinnliusDirectionen åligger att af SpinnhUshjonen sjelfva söka upplysning, örn de häfva någon ort eller person att uppgifva, der näringsfång för dem stöde att erhålla, derom Directionen då bör underrätta ■vederbörande Landshöfding, sorn skall otn beskaffenheten deraf inhämta upplysning och, örn det uppgifna försvaret kunde erhållas och vöre lagligen beskaffadt, föranstalta om hennes inställande bos den, som vill henne emottaga; men emedlertid och intill dess ett sådant försvar kunde erhållas, borde hon alltid å Spinnhuset qvarblifva och Directionen mindst hvar tredje
Månad derefter anställa enahanda förhör, hvilket äfven skulle iakt - Den B Mars. iakttagas med de personer, hvilka redan aro för sysslolöshet dömde på obestämd tid till Spinnhusarbete; med åliggande för Spinnhus-Direcfiotien. ari i de hvarje half år till Justitiä-Canzlers-Embetet ingående förteckningar i en särskildt column anteckna de åtgärder den i detta afseende vidtagit öc.h hvad verkan de medfört; men om någon, ‘söm en gång blifvit från Spinnhuset lösgifven, åter med sysslolöshet bet räder., må Landshöfdingen en sådan vanartig person på längre lid, och högst ett år, åter å Spinnhuset låta insätta.
I dé Län åter, der särskildta Correctionshus ännu icke blifvit inrättade, eller der inrättningen för närvarande icke rnedgifver vidtagande af de här ofvan föteskrifne anstalter, må Laridshofdingen, intilldess de Varda sålunda organiserade, då föreställningar 'och Varningar icke något till förbättring uträtta, på ofvannämnde sätt döma sysslolösa
Qvinspersoner att genast ä härmäste Spinnhus insättas.
Hvad Hufvu dstaden särskildt beträffar, så har Kongl- Majit af Öfver-Ståthållaren rn. in.
Herr Grefve Mörners underdåniga utlåtande inhämtat, det nu brukliga förfarandet med vanartiga och sysslolösa Qvinspersoner, hvilka insättas å GorreCtions-huset här i Staden, vara sådant, att förr än en slik åtgärd vidtages, alla försök göras, ätt till undvikande af denna utväg, såsom den sista, och om personens frejd för öfrigt sådant rnedgifver, förskaffa densamma husbonde eller arbete; helst på Landet, der mindre anledningar till Den 8 Mars; till utsväfningar, lättja och liderlighet förefinnasj samt att alla Arrestanter, som, i brist af annan laga sysselsättning, inäst intagas å Correctionshustt till arbete, till dess ordentligt näringsfång för dem yppas, äga, i grund af dessabeslut, tillfälle att dagligen- gifva Ö fver-St å th ålla re-E m bete t tillkänna de mindsta anledningar till tjenst eller näringsfång, hvarvid undersökning oni dess verklighet, till förekommande af hvarjehanda underslef, genast anställas, samt om tjensten finnes verklig och ej, som oftast inträffar, bestående i ett ogrundadt föregifvande, Arrestanten entledigas och öfverlemnas till den uppgifne Husbonden, om han är tillstädes, eller förpassas till .Landshöfdingen i det Hän, der han är boende, om han ej sjelf afhämtar personen.
Och som desse anstalter hufvudsakligen äro öfverensstämmande med de grunder Kongl.
Majit i ofvanberörde måtto stadgat, och afpassade efter det särskildta förhållande, som med Hufvudstadens styrelse inträffar, har Kongl. Majit ej funnit anledning att deruti förordna någon ändring; men då desse åtgärder, utan stöd af gifven föreskrift, äro följder af Herr Öfver-Ståthållaren Grefve Mörners enskildta utmärkt beröinliga och nitiska förhållande under utöfningen af sitt Embete, har Kongl. Majit funnit skäligt, med förklarande af Sitt fullkomliga bifall till de af Herr ÖiverStåthållaren i detta hänseende vidtagne utvägar, gifva dem kraft af lrg, som vid Hufvudstadens styrelse framdeles bör noggrannt följas och iakttagas.
Då Den 8 Mars 237 Då Kongl. Majit sålunda i Nåder täckts förordna om medel och utvägar, hvarigenom ej allenast personers inmanande i Häkte för sysslolöshet skull må förekommas, utan ock huru sådana vanlottade inenniskors olyckliga öde ina förkortas, och de, om möjligt är, göras skickliga till uppfyllande af samfundslefnadens pligter, är det desto större anledning att förmoda, så vida ofvannämnde Forfattningar allvarligen verkställas, att försvarslösa personers antal af båda könen, både på de allmänna Arbets- och Correctionshusen samt Fästningarna i Iliket, hädanefter skall förrriindskäs, som den naturliga känslan för frihet hos de flesta menniskor i alla fall måste vara en liflig väckelse till omtanka att hellre förvärfva loflig bergning genom bemödanden efter eget val, än att erhålla densamma genom afsöndring ifrån Samhället och arbete efter föreskrifter af yttre tvång.
För att med säkerhet kunna utröna verkan af ofvanberörde författningar, har jag emedlertid äfven nu låtit upprätta ett sammandrag af Fånglistorna för December
Månad nästlidet år ifrån alla llikets allmänna Fängelser, fästningar och Spinnhus, hvilket sammandrag såsom Bilaga N:o % liärhos linnes bifogadt.
Vid granskning af de till mig inkommande Fånglistor, har det väckt min synnerliga uppmärksamhet, att på intet ställe Fångar qvarhållas så\ länge under ransakningen, som uti det för Vester- och Norrbottens Dan gemensamma Dandsfängelse, i Piteå gamla stad beläget, och att dö Hesta Den 8 Mars. fleste för brott derstädes häktade personer varit Soldater af det till bevakning vid Haparanda stationer sä kallade Grä,ns-rCompagme, Under min Embetsresa nästlidpe Sommar uti Rikets norra Provinser har jag o„m förhällandet dervid inhämtat närmare, underrättelse och err.ottagit flera klagomal öfver det lidande Norrbottns
Eän i syn-, nerhet måst vidkännas, allt sedan, nämnde Compagnie blifvit organiseradt.
Då en Gräose-postering af 150 Man värfvad! manskap vid Haparanda by på Svenska sidan af Torneå Eif blifvit anställd, synes derigenom tillfället velat begagnas, att för sådane Svenska Regeringens förra undersåtare, sorn åstundat hit i I. an det inflytta, öppna en utväg till försvar och näringsfång, intill dess bättre lägenheter lör deras framtida bärgning kunde yppas; men ut-, gången, har ej svarar emot afsigtén.
Det är föga sannolikt, att Einnar, sorn hafva deras utkomst af Jordbruk eller annan ordentlig näring, ännu, öfvergifva deras hemvist, för at| här i landel sig nedsätta; ännu mindre lockande skola den värfv-ade Htigsmannens vanligen knappa vilkor vara.
De ankommande äro således antingen flyktingar för begångne brott, eller lösdrifvare, hvilkas håg för äfventyr och kringstrykande alltid underhålles af ovana vid arbete och stadgadt lefnadssätt.
Men af sådana Colonister hämtar Staten ingen fördel, äfven soni jag icke heller kunnat finna det vara vårt Rikes hvarken Skyldighet eller behof, att emottaga och nära sådana .
Den 8 Marr, 239 sådana personer, som a'ro till Samfundspljgters uppfyllande uti andra länder oskicklige.
Enär nu i fråga varande Gräns-Gompagnie ej kan eller behöfver ständigt hällas sammandraget uti den, vid Haparanda uppförda Gasern-byggnad, utan större delen af Mnnskspet permitteras, händer att sadane permitterade, i stället för att söka arbete hos allmogen uti den glest bebyggda Landsorten, missbruka den erhållna vandrings-friheten till begående, af brott, hvartill, utorn af egna anlag, de äfven lockas af lättheten att kunna fly- öfver den nära belägna Riksgränsen, då det genom brefväxling med Autoriteterna på Finska sidan sällan skall lyckas, att få sadane missdådare upptäckte" och inlemnade.
Ettappas de åter å bar gerning, elier inom -Svenska området, följer deraf én beständig flvictuation af ransakningar vid ortens vidt åt sk il I < 1 e Domstolar, Förpassningar, Fångföringar samt in- och utmönstringar vid ofvannämnde ifrån Haparanda a3 mil aflägsna enda Fånghus i Provinsen, hvaraf, i anseende till vidlyftiga undersökningar, långväga hämtade upplysningars nödvändighet, samt ofta äfven genom Domrarnes i Vester- och Norrbotten vårdslöshet, flera exempel finnas, att Fångar hela år och derutöfver, oberäknadt några få, hämtningar till Tingen, varit inspärrade.
Den betydliga kostnad genom Fåugskjnts och Tractamente Kronan derföre måste vidkännas är utan allt gagn för det allmänna:'
Besvär och tidspillan för Ortens. Embets- och Tjenstemän äro oberäknelige:
Invånarne osäkre i deras hittills ii 040 Den 8 Mars. hitills fredade boningar, och om möjligt är, skall redligheten förgiftas genom elaka efterdöinen, gifna af i en ständig circulation afgående och kommande brottslingar.
I anledning af alla dessa omständigheter, har jag uti skrifvelse den 20 nasti.
Qctober till Kongl. Majus då tjenstgörande General-Adjutant för Arméen hemställt, orri icke ofvanberörde GränsCompagnie, som uti vilkocen för dess antagande torde äga ett försvar emot dess ovilkorliga upplösning, kunde ifrän Norr bottn flyttas till Garnisonstjenst på någon af .Rikets Fästningar, derdel vore tillfälle att handhafva en noggrann disciplin ; och att om Gräns-postering vid Haparanda måste underhållas, dertill måtte användas vissa Detachementer af Kongl.
Vesterbottns indeldta Regemente, som, emot åtnjutande af vanligt Faltiractamente, tourvis kunde till tjenstgöring derstädes cornmenderas.
Redan förlidet år hade jag uppdragit Advocat-Fiscals-Fmbetet i Kongl.
Götha Hof-Rätt att anställa Action emot Fands-Secreteraren i Skaraborgs
Fan, af den orsak, att bemälte FandsSecreterare, genom utfärdad Kungörelse den 2 September 1812, inkallat alla de Invånare i berörde Fän, som gjort ansökning om Skogsfång a.f Krono-Parker och Allmänningar, att på viss utsatt dag, sjelfve eller genom Ombud, å Fands-Canzliet infinna sig till utlcisen och uttagande af d<* Den 8 Mars] 241 de meddelande Utsynings - Resolutionerna j till hvilken algard jag ansett Fands-Secreteraren desto mindre befogad, som biide allmänna Imagen 1 14 Cap. 3 §.
Balk. och 1801 ars Kongl.
Fxpeditions-Taxa uttryckligen förbjuda Fösens tagande vid Härads-Rätter for Rofsedel till Skogshygge på Allmänningar; och 3 samt 53 §. §• af Kongl. Förordningen om Skogarne i Riket den 1 Aug, 1805 föreskrifva sättet huru dylika Fofsedlar af Konungens Befallningshafvande böra Menigheten kungöras, utan att partiel Bifalls-Resolution till hvarje Sökande, än mindre Fosén derföre, eller resor till deras uttagande ifrån FandsCanzliet boide äga rum.
Öfver detta sålunda anställda Fiscaliska åtal har Högbemälte Hof-Rätt genom Utslag den 7.
Maj 1813 meddelat det yttrande, att vid jemförelse af grunderna i 14 Cap. 3 §., 16 Cap. 1 §.
Balk., 4 §• i Kongl.
Förordn. om Skogarne i Riket d. 1 Aug. 1805, samt Kongl. Förordningen om Stämpladt Papper den 27 Sept. 18ro, Fands-Secreteraren varit oberättigad till uppbärande af Fosén för Fandshöfdinge-Embetets medelade Resolutioner öfver ansökningar om Skogsutsyningar, men emedan någon enskild part icke klagat öfver denna Fands-Secreterarens åtgärd, ville Kongl. Hof-Rätten, med bifall till det afgifna påståendet af Actor, Advocat-Fiscalen Herr Fagmannen Hedenstjerna, som funnit.Författningarna i. denna omständighet sakna erforderlig klarhet och tydlighet, för att utesluta möjligen inträffade misstag om deras rätta förstånd och syftning, låta hero 84* Den 8 Mars, bero dervid, att Länds Secreteraren om olämpligt beten af dess åtalade åtgärd skulle förständiga*,, med åtvarning, att framdeles ställa sig till efter* lättelse Författriingarnes innebal! i detta fall, så vida ansvar ville undvikas.
Vid detta Utslag hade jag låtit bero, så vida mitt med Actionen åsyftade hufvudsakliga ändamål, förekommandet af en, olaglig uppbörd i framtiden, derigenom blifvit uppfylldt; men sedan Lands-Secreteraren öfver Hof-Rättens berörde Utslag hos Kongl, Majit anfort underdåniga, besvär, och efter både Kammar-Collegii och HofRättens hörande deröfver, samt Arturs afgifna underdåniga förklaring, Kongl, Majus, Högsta Domstol genom Utslag den 14 Juni innevarande år i så måtto, fastställt Hof-Rättens beslut, att Klaganden förklarats icke hafva ägt laglig rätt att så beskaffad Lösen uppbära, af hvilket Utslag jag erhållit del den 14 nasti, Nov., har; jag samma dag uti underdånig skrifvelse till Kongl, Maj:t anfört, att då anledning vöre att förmoda, det ofvan åberopade Författningar i så måtto saknade behörig tydlighet, att ej allenast flera misstag i afseende på Imsen för Skogs-Utsynings-Resolutioner hos Kongl.
Majrts Embete- och Tjenstemän skulle kunna inträffa; utan ock Utsyningssökande? någon gång kunde betungas med en utgift, sorn öfvevstege värdet af hvad i Skogsfång blifvit dem tilldeldt, vågade jag till Kongl. Maj:ts
Nådiga bepröfvande underdånigst hemställa, orri icke, till förekommande af vidare misstydniogar, Kongl.
Main skulle täckas i Nådet låta utfärda en J)en 8 Mars. a43 kungörelse, Sora i likhet med hvad 4 §. af 1805, ars Kongl.
Skogs-Ordning innehåller, bestämdt föreskrifvpr sättet, huru påbud till bevillning och utsyning af Kronoskogar och Allmänningar böra utfärdas, och för hvilka Lösen lika litet vid LandsCanzlier, som vid Härads Katter, bpr fordras eller uppbäras i annat fall, än då någon Sökande, §om mäste vidkännas afkortning eller uteslutande, hvartill skälen bora uti Utslaget innefattas, deraf del begär, då äfven detsamma bör innehålla anvisning till besvärs anförande inom den tid och på det ställe, sorn Högstberörde Kongl, Skogs-Ordning utstakar, Sedan det kommit till min kunskap, att Riksens Höglofl.
Ständers Fullmägtige i Riksgäld-, Opntoiret under den 5 April och 15 Sept. 1813 genom bref anmodat Ronungens Befallningshafvande i Nyköpings Län, att i följd af gjorde anmärkningar, rörande Testaments-bevillning, låta tpfntdra vederbörandes förklaringar och deni jemte felande rapporter öfver samma Bevillning för de föregående åren till Herrar Fullmägtige insända:
Att restantie-försjaget för Sr 181? ifrån Nyköpings
Län uti sistnämnde skrifvelse blifvit jnfordradt, och att summariska räkningen äfven för berörde år, hvilken innan den första Juni bordt vara till Riksgälds-Contoiret inlemnad, genom dess Comissarriers skrifvelser till Konungens ofvanbemälte
Befallningshafvande den 6 Ang* och 21 bept. 1815 blifvit begärd, utan att ända i Nov.
Månad samma år något svar å dessa Embetsbref blifvit meddeldt, eller annan åtgärd vidtagen, hvar ige - / 244 Den 8 Mars. igenom Herrar Fullmägtiges och Commisariernes gjorda påminnelser uti dessa Rikets angelägna lenninge-verk rörande omständigheter blifvit fullgjorde, har jag deröfver infordrat vederbörande .Landshöfding* och Lands - Kamererare!
Förklaringar, hvilka, då de af mig ej kunnat godkännas , jag varit föranlåten att den 10 Januari innevarande år remittera till åtal {a: Advocat Fiscals-Embetet i Kongl. Kammar-Coilegium; Och har i anledning af sådant åtal, sedan ytterligare skriftväxling emellan Actor och de tilltalade Ämbetsmän ägt rum, Kongl.
Kammar-Rätten deröfver den 23 nasti.
October dorrit, att sorn vederbörandes Förklaringar öfver i Riksgälds-Contoiret gjorde anmärkningar, rörande Bevillning af Testamenten och behållen förmögenhet i Sterbhus för åren 1808 och 1809 till Riksgälds Contoiret icke inkommit förr än den t Juli 1814, då äfven Uppbordsmännens Rapporter öfver sådan Jfevillniiig flir 1808, 1809, 18-10, l'8n och 1812, samt 1813, först blifvit afgifne, ehuru sådane Rapporter, enligt Kongl. Kungörelsen den 11 Dec. 1811 vid slutet af Juli Månad hvarje år till Riksgälds.-Contoiret böra insändas: 1812 års
Ref stantie-förslag, sorn enligt Kongl. Brefvet den 16 och Kammar-Gol i egii saint Stats-Contoirets Circulatre den 22 Ma^i 1789, bort vara afgifvet i Mars Månad 1813, icke inkommit till Riksgälds - Contoiret förr än den 2 Kfars 1814, och 1812 års summariska räkning, hvilken i följd af sistnämnde Författningar bordt vara dit inlemnad inom den 1 Juli 1813, likväl, oaktadt Commis - sarie!» Den 8 Mars'.