Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hofrätten, i förmågo af 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, pröfvade rättvist fälla Borgmästaren Rubin, såsom ordförande, samt vice Radmännen Behm och Boström, såsom ledamöter i Rådstufvurätten, att för berörde olagliga och origtiga åtgärder oell beslut, hvilka icke kunde anses annorledes än af vårdslöshet och oförstånd tillkomna, böta Etthundrafeintio daler silfverinynt med Femtio R:dr banco till treskiftes, samt att derjemte ersätta Handlanden Nilsson den skada, honom genom Rådstufvurättens förfarande blifvit förorsakad, vid bestämmande af hvilken skadeersättning Kongl. Hofrätten likväl, efter granskning af Nilssons ingifne räkning, funne annan ersättningsskyldighet icke kunna Rådstufvurätten åläggas, än alt dels till Nilsson, sorn genom Rådstufvurättens den 14 November 1836 meddelle beslut, innefattande O 7 afslag å Per Adamssons och Elik
Anderssons anhållan att få bördeskillingen lyfta, blifvit beröfvad rättigheten att af Per Adamsson och Erik Andersson erhålla ränta å bördeskiIlingen, å densamma, utgörande 1490 R:dr, ränta, beräknad efter fem för hundrade om året, utgifva från den 14 November 1836 intill den 4 December 1837, då Nilsson nämnde bördeskilling af Rådstufvurätten återbekommit, dels ock godtgöra Nilsson hans genom Rådstufvurättens origtiga beslut den 25 September tillskyndade kostnader för inställelsen hos särskilda Rådstufvurätten den 4 December 1837 med Tolf R:dr 38 sk. banco; Och bar för öfrigt, i anledning af Rådstufvurättens utaf Advokatfiskalsembetel anmärkte åtgärd, att till Borgmästaren Rubin öfverlemna den omtvistade bördeskillingen, för alt af honom förvaras, hvilken ålgärd föranledt yrkande af Advokalfiskals-embetet, att Rådstugurätten måtte åläggas för framtiden för OO sätta dess förvaringsrum i det skick, alt detsamma blefve för det dermed afsedde ändamål tjenligt, Kongl.
Hofrätten ansett berörde yrkande utgöra ett i?
Emb.-Berättelse för ar 1848.
15 ämne, hvarmed det icke lillkomme Kongl.
Hofrätten att i den ordning, detsamma då blifvit vackt, taga befattning; äfvensom slutligen, beträffande Advokatfiskal seni Le tets emot Anders Andersson i Guldsmedshyttan och Handlanden Nilsson förda talan om ansvar för missfirmlig! och vanvördligt skrifsätt emot Rådstufvurättens Ordförande och Ledamöter, Kongl. Hofrätten förklarat detta skrifsätt icke vara af sådan beskaffenhet, att urbota ansvar derför kunde äga rum; hvarföre och som åtalet blifvit anstäldt först genom Advokatfiskalsembetets den 19 November 1840 till Kongl. Hofrätten ingifne memorial, och således icke inom två år efter det förseelsen skulle blifvit begången, nemligen genom den lill Justitiä-Ombudsmannen den 5 Oktober 1837 ingifna skrift, Kongl. Hofrätten alltså funne, likmätigt Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, det talan i ofvanberörde afseende icke vidare ägde rum.
Äfven detta utslag bar icke blifvit föremål för klagan å Justiliä-Ombudstnannens eller, mig veterligen, någonderas af öfriga parterna sida.
Vid granskning af fångförleckningarne från Wester-Norrlands län för år 1845 har anledning funnits lill åtal, hvilket ock derföre blifvit förordnadl, emot Landssekreteraren August Eckhell, såsom tillförordnad Ordförande i Nora Häradsrätt, för det vid handläggning af ett ransakningsmål angående förre Sjömannen Nils Erik Bystedt, tilltalad för andra resan stöld, Häradsrätten genom utslag den 19 Juni 1845 dömt Bystedt, som ansetts öfvertygad alt hafva, efter förut undergången bestraffning för första resan stöld, åter olofligen tillgripit gods i värde skattadt lill Tjugu R:dr, att derföre jemlikt åberopade lagrum böta Åttatio R:dr banco och en söndag stå uppenbar kyrkoplikt, samt tillika stadgat, alt då upplyst vöre, det Bystedt saknade tillgång till böterna, han i stället skulle straffas med Tjuguåtta dygns fängelse vid vatten och bröd; hvarföre och då Bystedt, enligt 40 kap. 3 § Missgerningsbalken, jemförd med 1 § samma kapitel, 5 kap. 4 § Straffbalken och Kongl.
Förordningen den 10 Juni 1841, i brist af tillgång till böter, bordt i stället dömas till kroppsplikt efter det stulna godsets värde 20 R:dr banco, tillika med för andra resan stöld stadgad tillökning i straffet, motsvarande fem par spö, eller tillsammans nitton dagars fängelse vid vatten och bröd, Advokatfiskalsembetet i Kongl. Svea Hofrätt, efter Justiliä-Ombudsmannens uppdrag, hos Kongl. Hofrätten yrkal, att enär Häradsrättens omförmälte utslag kommit till verkställighet och Bystedt derigenom tillskyndats ett otillbörligt lidande, äfvensom 16 R.
Emi).-Berättelse för år 1848. slaten fått vidkännas en onödig utgift för Bysted ts underhåll i liäktet nio dagar längre, än sorn vederbort, Landssekreteraren Eckhell, som i egenskap af ordförande i Häradsrätten fattat berörde lagstridiga beslut och derföre vore ansvarig, måtte till ansvar och ersättningsskyldighet fällas, öfver hvilket påstående bemälte Landssekreterare sig förklarat och, med erkännande af anmärkningens rigtighet, underkastat sig den ansvarspålöljd, som derför kunde honom drabba; och har Kongl. Hofrätten genom utslag den 16 Juni 184-8, på grund af ofvan åberopade lagens rum, enligt hvilka Bystedt boil (å försona det i fråga varande brottet med nitton dagars fängelse vid vatten och bröd, funnit skäligt, det skulle Landssekreteraren Eckhell for det felaktiga beslut, hvilket till ökadt lidande för Bystedt samt onödig kostnad för Kongl.
Majit och Kronan till verkställighet kommit, böta jemlikt 1 kap. 12.§ Rältegångsbalken, Åttatio daler silfvermynt med Tjugusex R:dr 32 sk. banco, samt derjemte ersätta Kongl.
Majit och Kronan kostnaden för Bysteds underhåll i häktet under de nio dagar, han derstädes onödigtvis blifvit qvarbållen, med Eli Ridr 12 sk. banco, dertill, enligt hvad Konungens Befallningshafvande i Wester-Norrlands län upplyst, samma kostnad uppgått; Men då Bystedt, enligt hvad ett af honom den 26 April 184-7 afgifvet och af Landssekreteraren Eckhell vid sin förklaring fogad t betyg utvisade, redan blifvit godlgjord för sitt lidande, ansåge Kongl. Hofrätten något vidare utlåtande härom icke erford ras.
Detta utslag har jag för min del låtit vinna laga kiaft; och mig veterligen är deremot ej någon klagan förd.
L anledning af Kronobergs läns fånglistor har blifvit anmärkt, att Sunnerbo Häradsrätt genom utslag den 5 Februari 1845 dömt Johan Olofsson från Burhult för olofligt tillgrepp af trettio kannor tjära, förvarad i dess beredningsställe ute å marken i en håla, och värdeiad till sju
Ridr 24 sk. banco, under åberopande af 43 kap. 2 § Missgerningsbalken, Kongl.
Förklaringen ilen 23 Mars 1807, 5 kap. 4 § Straffbalken, Kongl. Brefvet den 20
December 1737 och Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, att böta det stulnas sexdubbla belopp med 45 Ridr och undergå uppenbar kyrkoplikt, men om tillgång till böternes gäldande saknades, i stället straffas med sexton dagars fängelse vid vatten och bröd; Och har, i anseende till den origtigbet, Justitiä Otnbuds - It.
Emb.-Berättelse för ar 1848. 17 Ombudsmannen funnit vara uti denna lagtillämpning förelupen, åtal blifvit förordnadt emot Häradsrättens tillförordnade ordförande vice Häradshöfdingen F. M. Åhlund, hvilket åtal inför Kongl. Göta Hofrätt är af Advokalfiskalsembetet derstädes utfördt med anmärkning, hurusom det läge Vice Häradshöfdingen Åhlund till last, dels att 43 kap. 2 § Missgerningsbalken blifvit origtigt tillämpadt, samt dels att kroppsstraffet, emot Kongl. Kungörelsen den 10 Juni 1841, angående grunden för förvandling till fängelse vid vatten och bröd för sådan stöld, som ligger i tveböte, blifvit bestämdt lill sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, hvilket straff jemte kyrkoplikten Joban Olofsson äfven utstått, i stället att, jemlikt Häradsrättens pröfning i öfrigt, tretton och i fall, såsom rätteligen vederbordl, brottet blifvit för enkel tjufnad ansedt, endast åtta dagars så beskaffadt fängelse skolat ådömas; i följd hvaraf Advokatfiskalsembetet å Vice Häradshöfdingen Åhlund yrkat böter samt förpligtande att godtgöra Kongl. Majit och Kronan kostnaden för Joban Olofssons utspisning roed valten och bröd i åtta dagar, samt förbehållit betnälte Johan Olofsson, hvilken blifvit förgäfves eftersökt, rätt att särskildt efter befogenhet utföra talan om ersättning för det lidande, honom utöfver lag vederfarits.
Uti häröfver afgifven förklaring har Vice Häradshöfdingen Åhlund erkännt de anmärkta felaktigheterna och underkastat sig derföre det ansvar, Kongl. Hofrätten kunde bestämma; och har, vid pröfning af detta mål, Kongl.
Hofrätten genom utslag den 19 Januari innevarande år, med antagande af Advokatfiskalsembetets anmärkning om orätt tillämpning af 43 kap. 2 § Missgerningsbalken, nemligen att enär i detta lagrum stadgas, det stöld af bistock eller utur fiske- och jagtredskap eller af sjelfva redskapen och annat dylikt skulle ligga i tveböte, deråt blifvit gifven en vidsträcktare tydning, än som med gällande rättsgrund vore öfverensstämmande, helst orden ”annat dylikt” afsåge endast sådant, som med det förut i samma lagrum nämnda kunde på något sätt jemföras, men ingalunda allt hvad eljest befunnes ute å marken för tillredning eller annan orsaks skull, förklarat Johan Olofssons omförmälle förbrytelse rätteligen hafva varit att anse såsom enkel tjufnad, derför lian bordt, jemlikt 40 kap. 1 § Missgerningsbalken, böta det tillgripnas värde 7 R:dr 24 sk. tredubbelt eller, vid bristande bötestillgång, i stället, enligt Kongl.
Förordningen flen 10 Juni 1841, hållas åtta dagar i fängelse vid vatten och bröd; hvarföre och emedan Häradsrätten icke allenast origtigt hänfört samma förbrytelse under 43 kap. 2 § nämnde balk och med tillämpning af detta lagrum dömt Johan Olofsson till sexdubbla böter, ulan ock vid dessas förvandling till Bih. till 11.
Brot. 1847—1848. a:a Samt 3 18 R.
Emb.-Berättelse för år 1848. kroppsstraff bestämt detta till sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, ehuru detsamma, i öfverensstämmelse med Häradsrättens åsigt om brottets beskaffenhet, bordt stadna vid endast tretton dagars så beskaffadt fängelse; Kongl.
Hofrätten förthy och då Johan Olofsson således kommit att undergå åtta dagars fängelse vid valten och bröd mera, än lagligen vederbordt, pröfvat, med stöd af 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, rättvist döma Häradsrättens Ordförande, Vice Häradshöfdingen Åhlund , att för berörde vårdslöshet vid domareembetets utöfning plikta Sexlon R:dr 32 sk. till treskiftes, samt alt dessutom godtgöra Kongl. Majrts och Kronans kostnad för Johan Olofssons utspisning med vatten och bröd under åtta dagar med En R:dr 2 sk. 8 rst banco, enligt derå från Konungens Befallningshafvande i Kronobergs län infordrad uppgift; varande Johan Olofsson öppet lemnadt att, i afseende på ersättning för det honom tillskyndade lidande, emot Vice Häradshöfdingen Åhlund utföra talan efter befogenhet.
Delta utslag, hvari jag för min del ej funnit fog att söka ändring, har ej heller, mig veterligen, blifvit å delosidan öfverklagadt.
Såsom hörande till de vid fånglistornes granskning gjorda anmärkningar har äfven förekommit, att Östra Häradsrätt i Blekinge genom beslut den 31 Juli 1845 förordnat, det Bonden Johannes Larsson från Lökaryd, hvilken enligt samma Häradsrätts förutgångna trenne laga kraftvunna beslut bordt erlägga böter för begagnande af lifsfarligt vapen 6 R:dr 32 sk., och för två större sår 6 R:dr 32 sk., för hysande af försvarslös person 6 R:dr 32 sk., samt för vägafridsbrott 13 R:dr 16 sk., för två blånader 1 R:dr 16 sk., för tjugunio slag utan åkomma 14 R:dr 24 sk., och för svordom inför rätta 6 R:dr 32 sk. allt banco, men till gäldande af dessa böter saknade tillgång, skulle i stället afstralfas med tjuguåtta dagars fängelse vid vatten och bröd samt fjorton dagars enkelt fängelse, hvilken bestraffning Johannes Larsson jemväl undergått; och som genom denna förvandlingsålgärd den uti ll:le punkten af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 stadgade föreskrift blifvit i så måtto öfverträdd, som Johannes Larsson, ehuru till högsta kroppsplikt förfallen, ändock vore dömd att för ensaksböter undergå fjorton dagars enkelt fängelse; så har åtal blifvit förordnadt samt inför Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge af Advokatfiskalsembetet derstädes utfördt emot Häradsrättens tillförordnade Ordförande Vice Häradshöfdingen C.
Sjöbohm, hvilken uti förklaring öfver Ad - R.
Emi.-Berättelse för är 1848.
19 vokatfiskals-embetets memorial, jemte det han afsatt sig rättigheten att höras öfver de slut påståenden, Advokatfiskalen kunde finna för godt mot honom framställa, erkännt den anmärkta felaktigheten samt bifogat så väl skriftligt medgifvande af Johannes Larsson, att denne blifvit till fullo godtgjord för det honom otillbörligen vållade lidande, som ock vederbörandes intyg derom, att Kongl. Maj:ts och Kronans genom i fråga varande felaktiga åtgärd förorsakade kostnad uppgått till En R:dr 21 sk. 1 rst banco, hvilket belopp blifvit uti Landtränteriet i Carlskrona nedsatt; hvarefter och sedan Ådvokatfiskalsembetet yrkat, det måtte Vice Häradshöfdingen Sjöbohm för dess felaktiga domareåtgärd fällas till sådant ansvar, som Kongl.
Hofrätten i enlighet med grunderna i 1 kap.
12 § Rättegångsbalken kunde finna å förevarande fall tillämpligt, Kongl.
Hofrätten genom utslag den 8 Mars innevarande år sig utlåtit, att enär Johannes Larsson, i brist af tillgång lill gäldande af de honom ådömda böter, rätteligen skolat afstraffas med endast tjuguåtta dagars fängelse vid vatten och bröd, men i stället genom Häradsrättens utslag kommit att undergå fjorton dagars enkelt fängelse derutöfver, Kongl.
Hofrätten, i förmåga af åberopade lagrum, pröfvade rättvist fälla Vice Häradshöfdingen Sjöbohm alt för berörde origtiga förvandlingsåtgärd böta Sexton R:dr 32 sk. banco till treskiftes; men som Sjöbohm, hvilken jemväl måst anses skyldig att ej mindre ersätta Kongl. Majrts och Kronans kostnader för Johannes Larssons förplägning under de fjorton dagar, han utöfver lagliga tiden i häkte qval hållits, än äfven godtgöra Johannes Larsson för det honom genom olagligen förlängd fängelsetid tillskyndade lidande, styrkt, del han förnöjt Johannes Larsson samt i Landtränteriet nedsatt En R;dr 21 sk. 1 rst banco, utgörande, enligt vederbörlig uträkning, kostnaden för Johannes Larssons förplägning under nyssberörde tid; så har i dessa delar Kongl. Hofrätten funnit annat utlåtande icke erfordras, än att Kongl. Maj:t och Kronan tillerkändes berörde nedsatte medel En R:dr 21 sk. l rst. banco, för hvilket ändamål nedsättningsbeviset skulle till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande öfver lemnäs.
I detta utslag har, mig veterligen, ändring icke blifvit sökt.
Ibland de af mig anställda åtal, hvari utslag ej hunnit falla, torde här böra, såsom varande af mer än vanlig vigt, nämnas det, hvartill jag funnit mig föranlåten af oroligheterna i hufvudsladen den 18 och 19 Mars sistlidne år. 20 Pi.
Emi.-Berättelse för år 1848.
Sedan jag nemligen från Öfver-Stålhållare-Embetet för Polisärende!' begärt och erhållit del af prölokoilerna öfver de undersökningar, som derstädes i della ärende blifvit hållna, och öfver åtskilliga dervid förekommande omställa digheter ifrån bemälte embete fått emottaga begärda närmare upplysningar; så har jag uti ett till Kongl. Svea Hofrätt den 1 Augusti nämnde år afgifvet memorial emot Herr Öfver-Ståthållaren m. m.
Friherre Jacob Wilhelm Sprengtporten och Herr Polismästaren och Riddaren Bengt Carl Bergman framställt de anmärkningar, till hvilka granskningen af berörde handlingar gåfvo anledning, samt anhållit, att Kongl.
Hof-Rätlen ville öfver dessa anmärkningar låta vedel bol ande sig förklara.
Efter det, i följd häraf, förklaringar till Kongl.
Hof-Rätten inkommit och sedermera blifvit mig meddelade, har jag, den 14 sist lid ne November, i målet afgifvit slutpåstående, deruti jag, på anförde skäl, funnit mig befogad att föra Herr Öfver-Ståthållaren Frih.
Sprengtporten till last: att han genom uraktlåtna embetsålgärder varit vållande dertill, att de våldsamheter, som om aftonen den 18 Mars sislförflutue år samt under påföljande natten föröfvades i hufvudstaden, under det Rikets Ständer voro der församlade, icke blifvit i sjelfva deras början afstyrda eller hämmade medelst lämpliga militäriska försigtighetsmått, ulan en församlad större folkmassa fått först, under minst en hall timas tid, utan allt kraftigt motstånd; föröfva våldsamheter emot ett i Storkyrkobrinken beläget hus, derunder Herr Friherren icke skall varit underrättad om det å färde varande oväsendel, dock utan att från sådan okunnighet, efter min tanka, kunnat hämtas någon Herr Friherren fredande ursäkt; äfvensom att samma folkmassa derefter, likaledes utan allt motstånd af väpnad styrka, på flera ställen i Norra förstaden våldsamt framfarit (inda till sent på natten, då oväsendet lyckligtvis af sig sjelf upphörde; och har jag häraf funnit mig förpligtad att för de fel och försummelser, hvartill Herr Öfver-Ståthållaren Frih.
Sprengtporten sålunda gjort sig skyldig, mot honom yrka laga ansvar; äfvensom jag emot Herr Polismästaren Bergman ej kunnat undgå att påstå, det han, som från början af oväsendet ofvanskrifne afton haft derom kännedom och erfarit syftningen af folkrörelsen, så fort densamma kom i gång, icke genast och ulan allt uppehåll härom underrättat Herr ÖfverStåthållaren, utan dermed dröjt minst en half timas tid, måtte för denna uraktlåtenhet af tjenstpligt lagligen ansvara.
Öfver dessa påståenden hafva de tilltalade afgifvit förklaringar, deraf jag funnit mig föranlåten till påminnelser, hvilka till deras hörande varit utställda; och beror målet för närvarande på Kongl. Hofrättens pröfning.
För skrift - fl. St.
Otnbudsm. Emb.-Berättelse för- ar 1848. 21 vexlingen ämnar jag en annan gång utförligen redogöra, när det förväntade utslaget kan derjemte meddelas.
För öfrigt liar jag funnit mig höra upptaga de hos samtliga Hofrälterna år 1847 afgjorda anmärkningsmål, deri ansvar blifvit ådömdt dels för olaga domslut och dels för andra embetsfel eller försummelser, eller ock, utan sådan påföljd, ogillande omdömen öfver åtalade förfaranden ändock blifvit af öfverdomaren uttalade.
I likhet med hvad i nästföregående berättelser skett, har jag häröfver upprättaL nedanstående sammandrag af samtliga dessa anmärkningsmål, hvilka sålunda hos Hofrätterna slutat med ansvar å de tilltalade eller annan för dem nödig ansedd rättelse, nemligen:
För olaga dorn eller beslut i tvistemål eller brottmål sakfällde af Kongl. Svea Hofrätt . 15. af Kongl. Göta Hofrätt 10 25
För försummelse med handlingars eller domböckers insändande eller förseelse mot Expeditionstaxan,- af Kongl. Svea Hofrätt 29 af Kongl. Göta Hofrätt . 6 35
För andra fel eller försummelser i Embetsutöfningen, af O 7 Kongl. Svea Hofrätt . . 23 af Kongl.
Göta Hofrätt 8 af Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge ... 1 32 < 92.
Härtill komma de mål, uti hvilka de atigifne blifvit frikände dels genom utslag, af Kongl. Svea Hofrätt . . 11 af Kongl. Göta Hofrätt 4 af Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge ... 3 18 dels derigenom, att målen afskrifvits eller fått utan pröfning förfalla, hos Kongl. Svea Hofrätt 5 hos Kongl. Göta Hofrätt 4 o ö 9 27.
Summa 119.
Ibland de tilltalade hafva likväl åtskillige mer än en gång förekommit, så att deras antal varit i Kongl. Svea Hofrätt 17 och i Kongl. Göta Hofrätt 22 R.
Eiub.- Berättelse Jor år 1848. 6 mindre, än de åtalade föi brytelsernes antal.
Orsaken lill det betydligt större antalet i Kongl. Svea Hofrätt är nu enahanda, som upptages i förra berättelser, nemligen att hos denna Hofrätt anmälan a{
Advokatfiskalsembetet skett emot alla domare, som för nästföregående Aret försummat att insända domböcker, och som nu till ett antal af 20 blifvit derföre sakfälide; hvaremot i de öfriga Hofi ätterna åtal å sådan försummelse första året i allmänhet icke anställes.
Den till sista riksdag afgifna berättelse upptager en fråga, som JuslitiäOmbudsmannen ansett sig skyldig att till Rikets Högloft.
Ständer inberätta, ehuru den då ännu icke varit hufvudsakligen behandlad, nemligen frågan om en af Kongl. Bergscollegium begången afvikelse från föreskriften i 81 § af 1845 års riksdagsbeslut om tiden för val till riksdagsmän.
I anledning af nämnde föreskrift, som innehöll, att valen borde under loppet af Augusti månad näst före riksdagens början verkställas, hade Justitiä-Ombudsmannen anmärkt, att ärendet icke förr, än vid den föreskrifna lidens utgång, blifvit af Kongl. Collegiurn slutligen handlagdt, och sjelfva valens förrättande således måst till en senare tid utsättas.
Men efter deL Kongl. Collegii utlåtande olver denna anmärkning inkommit, bade tillika underrättelse ingått, att Herr Jusliliä-kantsleren äfven äskat Kongl.
Collegii förklaring rörande samma ämne; hvarföre Justitiä-Ombudsmannen funnit ordningen fordra att afbida, hvad Herr Justitiäkantsleren härutinnan kunde tillgöra; och finnas emedlertid de utlåtanden, hvarmed Kongl. Collegii President och Ledamöter inkommit, såsom bilagor vid berättelsen fogade.
Sedan ärendet på detta sätt hvilat en längre tid efter riksdagens början, och sig visat, alt hos vällofl.
Borgareståndet någon tvekan om de i fråga varande valens giltighet icke, i anledning af dröjsmålet med deras förrättande, uppstått, fann jag, efter inhämtad underrättelse, att någon ytterligare åtgärd vid ärendet ännu den 22 April sisth år icke blifvit af Herr Justiliä-kantsleren vidtagen, det böra afgöras, huruvida ytterligare handläggning dervid af mig komme att äga rum; och har jag att här uppgifva de skäl, på hvilka jag i ämnet grundat mitt beslut. . • • l • l
Då Riksdagsordningen icke innehåller någon tidsbestämning, inom hvilken riksdagsmannaval böra hafva för sig gått; skulle väl en föreskrift härom i riksdagsbeslut kunna synas af behof påkallad.
Imedlertid har uti de riks - II.
Emb.-Berättelse för ar 1848. 23 dagsbeslut, som före sista riksdag utkommit, ej något annat i denna fråga varit inlaget, än hvad Riksdagsordningen innehåller, att nemligen valen skola, vid ansvar, med all skyndsamhet verkställas; och huruvida ett härutöfver sträckt föreläggande, sådant som i 1845 års riksdagsbeslut influtit, må vara att anse lika förbindande med ett i lag meddeladt stadgande, hvars efterlefnad af Rikets embels- och tjenstemän kan vid ansvar fordras, derom har jag ansett tvifvelsmål skäligen konna uppstå.
I betraktande häraf och då för öfrigt de i fråga ställda riksdagsmannavalen, till följd af Kongl.
Bergscollegii kungörelse, för sig gått längre tid före riksdagens början, än som vid föregående riksdagar någon gång blifvit iakttagen, och längre än hela kallelsetiden till urtima riksdag behöfver vara; har jag ansett skäl till åLal emot Kongl.
Bergscollegium i delta ämne icke förekomma.
De åtal, jag funnit mig föranlåten att anställa, och bland hvilka endast det här ofvan redovisade mot Vice Häradshöfdingen Sjöbohm hunnit komma till afgörande, hafva varit föranledda dels af angifvelse!-, men dels och oftast af fånglistornes granskning — ett arbete, sorn fortgår i den mån, medhinnas kan, men thy värr icke med den drift, behofvet fordrade, med afseende särdeles på hvad deri återstår, såsom följd af fangnumerns tillvext och listornes derigenom ökade vidlyftighet, mot hvilken i senare liden arbetsbiträdet i Justitie-ombudsmans-expeditionen icke varit svarande.
Detta förhållanden har jag trott mig böra hos Rikets Ständer anmäla, och derföre uti memorial den 20 Juli .sisth år anfört, det fånglistorne i senare åren vuxit till flerfaldigt omfång mot det, de förut innehållit, så att exempelvis de för ett år senast inkomna utgjorde en fyra gånger större voluin, än de som inkommo år 1818 eller 1819, hvilka dock redan utvidgat sig betydligt utöfver de första årens efter Justitiä-Ombudsmans-embetets inrättande.
O Jag har anmärkt det förökade arbete vid fånglistornes granskning, som från denna deras ökade vidd härrört, och hvarigenom handt, alt då den personal, hvaraf Justiliä-Ombudsmans-expeditionen, enligt gällande stat, utgöres, redan Jange varit otillräcklig för medhinnande af granskningsarbetel, detta arbete ej kunnat skyndsamare fortgå, än att vid mitt tillträde till embetet funnos ogranskade alla fånglistorne för år 1847 utom första qvartalet från Kongl. Göta Hofrätt, samt för 3:dje och 4:de qvartalet 1846; hvarförutan de för 3:ne qvartaler 1846 och första qvartalet 1847 från K. Göta Hofrätt väl vore 24 fi.
Einb.-Berättelse fur är 1848. granskade, men de yppade anmärkningarne ännu icke vidare handlagde.