Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af trädvaruhandeln har Skogsägaren vanligen haft minsta vinsten i betalningen för skogen, men för arbetet vid upphuggningen och utdrifningen af timret har han, så väl som andre talrike arbetare, förvärfvat sig vida betydligare inkomster.
Ett nytt stängselsätt, hvarigenom skog besparas, är lör några år sedan af en nitisk Landthushållare Assessoren och Riddaren Roman uppgifvet, och har det blifvit i åtskillige orter, men icke allmänt antaget.
I anseende till skogstillgångcn har man här i Länet ännu icke haft behof af bränntorf, men att sådan härstädes på flere ställen finnes har man erfarit vid undersökningar, som tid, efter annan varit anställde, i afseende å tillämnade odlingar.
De bearbetade jernmalms-grufvorne inom Tabergs, Nordmarks, Age, Ormbergs, Finnshyttebergs, Persbergs, Långbans och Kroppa grufvefält af Philipstads
Bergslag hafva under de sista fem åren lemnat följande malmtillgång, då nedannämde antal arbetare varit för malm-uppfordringen begagnade, nemligen: „ , ,, , Plock- och Vask Bruten Malm.
, malm.
År 1838 ..... 59,800 T:or. 25,239 T:or. 646 arbetare.
„ 1839 51,253 „ 27,161 „ 522 . „ 1840 54,812 „ 29,641 „ 562 „ 1841 65,630 „ 26,782 „ 610 „ 1842 ..... 62,454 „ 34,807 „ 545 Summa 293,949 T:or. 143,630 T:or. 2,885 arbetare. eller i årligt medeltal 58,789 „ 28,726 „ 577 „ Härvid anmärkes, att med bruten malm förstås sådan, sorn genast efter uppfordring utur grufvan och efter undergången salli ing, är säljbar vara, hvaremot plock- och vask-malm är den, sorn genom skrädning, plockning och vaskning ur antingen malmhaltigt berg eller gamla varphopar blifvit vunnen.
Under åren 1781 till och med 1787, då Wermländska grufvornas af - 14 kastning anses hafva varit högst, besteg den sig i årligt medeltal till 68,899 tunnor bruten malm.
När nu till de sista fem årens medel-afkastning 58,789 tunnor samma slags malm lägges medelbeloppet 28,726
Unor af den derunder jemväl vunna plock- och vask-malm, hvilka 28,726 tunnor kunna, i del lägsta beräknadt, anses motsvara 15,211 tunnor bruten malin, så har hela den årliga malmfångsten under sistnämde tid utgjort 74,000 tunnor bruten malm och följaktligen med något mer än 5,000
Ur öfversligit den högsta förut kända malm-uppfordring.
De grufvor som lemnat den mesta malmen hafva varit i forsta rummet Tabergs, dernäst Nordmarks grufvor samt Kran, Hage, Jordåskärrs och Storgrufvorne vid Persberget, hvilka nu uppräknade gifvit öfver ^-delar af hela malmqvantiteten.
Beträffande utsigterna för framtiden, så äro de störst i Tabergs och Persbergs Krangrufvorna, men deremot har ett under 1842 timadt ras i Persbergs
Långbans grufvefält, sorn i mer än 130 år lemnat en lika rik som godartad malm, synnerligen tjenlig till ståljerns-beredning, har under de sista 20 åren oupphörligen aftagit i malm-afkastning och gifver för närvarande knappt 2,000 tunnor, med föga hopp om förökad afkastning i en kommande tid.
Både för grufve-husHåliningens ordnande och för nya malm-anledningars upptäckande hafva Långbans Grufve-intressenter gjort betydliga uppoffringar, och då malmen derifrån äger den godhet och det företräde vid beredning af ett jern, egnadt för stål-tillverkning, att högst få malmsorter inom riket kunna dermed jemföras, vore det särdeles önskvärdt att intressenternes förtjenstfull bemödande kröntes med framgång.
Af de i sednare tider upptagne grufvor synas få gifva förhoppning om sådan malmafkastning, som åtskillige äldre under sekler lemnat.
Fredriksbergs- . och Lindbergshage-grufvorne äro de enda nya malm-upptäckter, under sistförflutne 20 åren, sorn afkastat något betydligt och sorn lofva att dermed fortfara, hvaremot af flere hundrade inmutningar, som årligen verkställas, ofta ingen enda blifver med årslångt arbete belagd.
Malmpriset har under sednare åren varit 3 R:dr ä 3 R:dr 16 sk.
Banko för tunnan bruten malm, hvilken tunna håller 2 Sk&
Uppgiften på arbets-personalen vid grufvorna kan icke vara fullt tillförlitlig, då många af de upptagne arbetarne endast en del af året bedrifva gruf-arbete, deremot andre till stort antal, i synnerhet qvinnor och barn, under sommaren sysselsättas med malmplockning och vaskning, utan att vara såsom ständige arbetare beräknade. 15
Af sjömalm har under de ifrågavarande åren obetydliga qvantiteter blifvit upptagne, och är denna malm endast vid Lyreds, Lennartsfors oell Sunnemo hyttor till en del gjutgods begagnad.
Tackjerns-tillverkningen drifves uti tjuguålta masugnar eller hvltor bela gite inom den egentliga Bergslagen, uti fyra hyttor tillhörige Uddeholms Bolag och belägne dels i Bergslagen och dels inom Elfdahls härad, uti Lyreds hytta i Gunnarskog socken och Lennartsfors hytta i Trankils socken; men blåsning bar icke varit på en gång uti alla dessa anställd, ulan halden årligen under sista qvinqvennium ägt rum i minst 29 och högst Bl hyttor.
Förhållandet med tackjerns-tillverkningen under berörde lid har varit följande:
Ar 1838 ....
Blåsnings- dvgn.
Tillverknings- belo[>p.
Arbetare. 4,266. 22 t. 4.348. 2. 4.348. i4. 4,154.
_ 4,256. 6. 143. 319. 23 t. 117. 9. 345. 7. 330. 20.
Sk&.
JM u SkU. JM. u. ~9 14 2 9 6 192 186 186 198 192 61,674 74,505 77,171 86,454 90,348 25 15 12 18 8 17 10 5 2,747 2,613 2,826 2,696 2,682 12 6 22 12 16 Summa 21,373. 201. 1,256.
U t. 390,154 20 — 13,566 18 — 954 eller i årligt me- deltal .... 4,274. 18 f. 251. 7. 78,030 24 16 2,713 8 16 190 Att ett större antal fridygn äro upptagne för åren 1839, 1841 och 1842 härrör deraf, att deri blifvit inräknade blåsnings-dygnen vid Lyreds hytta, som ännu åtnjuter frihetsår, hvartill kommer för sista året den omständighet, alt fridygnens antal blifvit i allmänhet ökadt från 3 till 8 på hvarje blåsning.
Förestående uppgift visar, att tackjerns-tillverkningen under ifrågavarande fem åren oafbrutet tilltagit, så att den det sista af dessa år uppgått till vid pass 28,000 Sk# mer än det första.
Af hela tillverkningsbeloppet, som utgjort i medeltal för år 78,030 Sk# 24 L# 16 #, hafva de Uddeholms bolag tillhörande 4 hyttor åstadkommit omkring 20,000 Sk# årligen; en följd af de derstädes införde förbättringar i processen samt den omsorgs - 16 fullaste uppmärksamhet vid allt, som på handirringens utveckling kunnat hafva iflytande.
Jemför man malm-uppfordringen och tackjerns-tillverkningen, så enär till produktion af 1 Sk# tackjern anses åtgå 1 tunna malm, som öfverhufvud häller 50 procent och väger 2 Sktt, skulle till de producerade 78,000 Skepp, tackjern hafva blifvit använde 78,000 tunnor malm, men malm-tillgången är endast upptagen till 74,000 tunnor, och har denna skillnaad otvifvelaktigt uppkommit genom en för låg beräkning vid plockoch vask-malmens reducerande till bruten malm.
De mekaniska forbättringarne vid tackjerns-blåsningen hafva hufvudsakligen bestått i anskaffandet af starkare och bättre blås-machiner, varmapparater för blästerns upphettande och på några ställen rostugnar.
Att sådant medfört stor fördel synes bäst deraf, att blåsningsdygnens antal förblifvit nära oförändradt, under det tillverkningen betydligen ökat sig; och att tackjerns-ti11 verkaren under de ifrågavarande åren med ett medel-försäljningspris af 8 R:dr 16 sk.
Banko för Skeppundet, haft vinst på sin vara, kan lika litet betviflas, som att en ännu större behållning stadnat hos grufägaren, då malmpriset varit 3 R:dr till 3 R:dr 16 sk. samma mynt för bruten malm.
Kol-åtgången för tackjerns-blåsningen torde väl icke kunna antagas liögre än till 12 tunnor för Skeppundet, i följd varaf årliga kol-konsumtionen bestigit sig till 78,000 läster, men denna qvantitet kunna dock
Den vid tackjerns-tillverkningen angifne arbets-personal utgöres endast af de ständige bylte-arbetarne, men kolning och malmforsling till hyttorne sysselsätter åter allmoge och arbetare från många socknar.
Vid de fleste hyttor bedrifves ännu inalmbokningen för hand, och hvarigenom ett stort antal personer under blåsningarne erhålla en icke obetydlig förtjenst; dock äro desse arbetare i orten boende och hafva vanligen derjemte andra yrken.
Gjuterier äro endast inrättade vid Lyreds, Sunnemo och Lennartsfors hyttor, vid hvilka 2:ne sistnämnde mekaniska verkstäder för machiners borrning och svarfning blifvit i gång satte; men smärre gjutningar, äfvensom tillverk - n tillverkning af kakelugnar och grytor äger ruin vid de flesta hyttor; och har gjutgods-tillverkningen, som blifvit inberäknad i summan af tillverkadt tackjern, utgjort under hvarje af åren 1838 och 1839 omkring 1,500 skepp., 1840 endast 861 skepp, samt 1841 och 1842 föga mer än 1,200 skeppund årligen.
Af hyttorne inom Bergslagen ägas 8 st. uteslutande af ståndspersoner och af de öfrige 20 innehafvas 8 |||'|| äfven af ståndspersoner, hvaremot n /.‘.V, hytt or besittas af 207 bergsmän.
Sedan år 1809, då det Lief tillåtet för hvem som helst att innehafva bergmans-egendom, har bergsmansståndet inom Philipstads Bergslag minskat sig med omkring 36 procent, och det synes otvifvelaktigt, att i den mån, som för tackjerns-lillverkningens ändamålsenliga bedrifvande vettenskapliga insigter blifva behöfliga, och hvilket nu allt melodi mer visar sig, i samma mån måste denna tillverkning upphöra att vara en folknäring.
Dessutom hafva bergsmännen, med få undantag, måst köpa malmen till höga priser och icke förmått drifva sin handtering utan kostsamma förlag, hvarföre densamma för dem varit mindre lönande än som kunnat förväntas, i anseende till de höga tackjernspriser, hvilka under sednast förflutne 20 åren varit gällande.
Härigenom har ock skuldsättning tillkommit, som bidragit till bergsmans-egendomarnes öfverlålande till ståndspersoner; och då ägarne af bruk för stångjernssmide allt mer och mer inse behofvet af egen tackjerns-tijlgång, som sätter dera i tillfälle att icke allenast lemna sin produkt lill lägsta pris, utan äfven till en bestämd och likartad qvalitet, hvilket allt är omöjligt med ett köpe-tackjern, upphandladt på sätt som nu sker, så förete sig alla anledningar att bergsmans-ståndet med tiden kommer här i provinsen att försvinna»
Stång- och ämnesjerns-smiclet, hvaruppå nu mera någon åtskillnad icke göres, idkas inom Länet vid 242 härdar, hvarförutan 22 härdar, med ett smides-belopp af 10,900 Sk#, äro inom provinsen privilegierade, men för hvilka anstånd med uppbyggandet blifvit på längre eller kortare tid af Eders Kongl. Maj:t i Nåder beviljad.
Det privilegierade slång- och iimnetjerns-smidet och det tillverkade så beskaffade jernet utgjorde här i Länet Femårs-Berättelse Jr. Wermlands Län. 3 18 Privilegierade Smi- des-beloppet, Ham- marskatten inbe- räknad.
Uppgifven Stång- och Ämnesjerns- tiilverkning. ska. M. u. sm. M. n. År 1838 .... 108,611 3 10 93,255 7 17 1839 .... 128,167 12 16 112,973 4 5 1840 .... 130,619 10 10 111,257 5 10 1841 .... 132,324 13 10 112,415 9> 1842 ....
131,271 13 1 121,725 5 2 Suni ma 551,626 2 14 hvaraf årliga medeltalet är 110,325 4 lOf
Och bestiger sig hammarskatten för alla dessa fem årens effektiva smidera till sammanräknade 7,674 Sk# 9 L# 1 #.
Tillverkningen har sålunda under berörde år blifvit oafbrutet ökad , ända dertill att den det sista året utgjorde 28,470 Sk# mer än det första, hvilket ägt rum, oaktadt stångjernet sedan 1889 alltjemt fallit i pris och afsättningen blifvit med hvarje år trögare.
Understundom har man hört påstås att större frihet i jernhand teringen erfordrades för dess framgång och utveckling; men då inom loppet af 20 år det privilegierade smidet i provinsen blifvit ökadt med omkring 45,000 Sk#, fördelta på dels nya verk, dels il-delar af de gamla verkstäderna, och nu åter klagan förspörjes deröfver att smides-privifegierna så lätt vunnits, torde man icke med skäl kunna säga, att hand leringen bindande stadgar vållat det bekymmersamma tillstånd, hvari den befinner sig.
Den allmänna öfvertygelsen synes deremot vara, att öfverflöd på jern i verldsmarknaden, genom en i andra länder jemväl högt drifven tillverkning, förorsakat den ofördelaktiga konjunktur, som för afsättning af denna vara uppstått här i landet, och ulan tvifvel äger denna öfvertygelse sin grund; men hvad Wermlands-jernet angår, torde andra omständigheter äfven hafva något bidragit att nedtrycka priset derpå.
Så länge nemligen tackjernshandeln icke var fri, förbrukades inom Länet endast sådant jern, tillverkadt af malm från Wermlands grufvor, och detta godartade tackjern kunde på den vanliga but- eller bryt-smides-methodeii mycket väl tillgodo - 19 gövas, men sedan lackjernshandeln frigafs, ittfördes till Wermland ett sämre tackjern från Nya Kopparberget.
Efter hvad ofvanstående uppgifter visa, bar tackjerns-tillverkningen i Länet icke motsvarat stångjerns-produktionen, äfven med beräkning af det så kallade öfverjernet eller skillnaden emellan tackjerns- och stångjerns-vigterne, utan en brist i tackjerns-tillgången förefunnits, som med tackjern från andra orter måst fyllas.
Med behandlingen af det främmande tackjernet var åter smeden icke bekant, och följden blef produktens försämring der det begagnades.
En annan omständighet är den, att bruksägaren sällan i tid haft eller förskaffat sig kännedom om beskaffenheten af det jern, som för tillfället varit bäst afsättligt, så att han derefter kunnat rätta sitt smide.
Bemödandet att förbättra sin tillverkning har dock nu blifvit temligen allmänt hos bruksägarne, och vid åtskillige af de Wermländska jernverken är i detta afseende redan mycket tillgjordt.
Vid Lesjöfors bruk i Fernebo härad har sålunda, under ledning af brukets kunnige oell för handteringen nitiske Disponent, Lancashire-smides-methoden blifvit oafbrutet i flera år använd och till den fullkomlighet drifven, att ett särdeles godt, jemnt och för stålberedning passande jern vunnits.
Manufaktur-smidel har under de sista
Fem åren ökat sig till nära fyra gånger mer än hvad det förut utgjort och uppgår nu för år i medeltal lill 13,443 Skepp. 1 Ltfe 12 beslående hufvudsakligast af stål och spik.
De tillförene här i orten drifne tillverkningar af svartsmide!! äro nu mera nästan inställde.
Uti förestående uppgifter om tackjerns-blåsningen jemte stång- och ämnesjerns- samt manufaktur-smidena äro icke inbegripne tillverkningarne vid.
Gustafströms masugn och hammare, då desse verk, ehuru liggande inom Wermland, utgöra ett särskildt distrikt, tillhörande det inom Örebro Län belägna Hellefors jernverk, hvarmed de hafva gemensamma privilegier och gemensam hammarskatt. 20 Vid.
Jansbrohults Kopparverk> beläget i Gräsmarks socken af Jösse härad, hafva hlåsningar varit anställde åren 1838, 1839 och 1841, hvilka hlåsningar lemnat 27 Skepp, garkoppar.
De grufvor, hvarifrån malmen härtill varit hemtad, äro belägne i Gunnarskogs sockan af samma härad, och ehuruväl fyndigheten i deni något tilltagit, äro utsigterna föga lofvande.
Till bergsrörelsen torde äfven höra räknas Tyksmarks Tälgstensbrott i Nordmarks härad, der grytor och hvarjehanda käril förfärdigas i den mån afsättningen föranleder; och Glafva Skiffer-brott i Gillhergs härad, hvarest hrytes takskiffer, som med god vinst foryttras.
Uti det herg, som innehåller skiffern, är arbete till densammas brytning på 3:ne särskilta ställen företaget, hvarföre 3:ne skifferbrott blifvit i tabellen upptagne, såsom i Wermland befintlige.
Bruk och öfriga Näringarj hvilka icke höra till bergsrörelsen.
Salu- och lego-sågar hafva under det sista qvinqvennium blifvit ökade med 3:ne, så att numera inom länet finnas 150 dylika verk, vid hvilka högst betydliga partier plankor och jemväl bräder årligen försågas och afsändas till Götheborg för att tili utskeppning afyltras.
Sågverken förses roed timmer dels från provinsens skogar och dels från Norrige.
De 3:ne första åren af omförmälte tid liar sågrörelsen bedrifvits med mindre fördel än de 2:ne sista, då stigande priser och en tilltagande afsättning gjort rörelsen mera lönande och liflig.
Den utgör för orten en vigtig och inkomstgifvande näring, i synnerhet belragtad i sin helhet eller tillsammans med timmer-utdrifningen, samt bidrager otvifvelaktigt för det närvarande, med sin gynnsamma gång, att mildra verkan af den ofördelaktiga ställning, hvari jernhaudteringen råkat.
* Af de 2:ne Klädesfabriker, som äro inrättade på landet i provinsen, liar den ena icke varit i gång under de ifrågavarande åren, men den andra eller Edsvalla fabrikj inom Nors socken och Grums härad belägen, har jemte det mekaniska ullspinneri, sorn i förening dermed drifves, sysselsatt 40 lill 80 arbetare, och åstadkommit en tillverkning i värde af 34,000 till 41,000 R:dr för år.
Tillverkningarne vid de fem färgerier, som i Länet finnas och hvaraf 3:ne under sednare åren tillkommit, hafva bestigit sig i värde år 1841 till 10,249 R:dr och år 1842 till 5,900 R.dr. S 21 Gullsby pappersbruk i Jösse härad, det enda bruk af detta slag, som i Länet är aniagdt, liar reed 17 till 19 arbetare ärligen tillverkat papper för 5 till 8,000 Rcdr.
Liljedahls glasbruk i Grums härad och Sölje glasbruk i Gillbergs härad hafva under den tid hvarom fråga är, hållits i jenni gång, det förra med 75 till 114 och det senare med 20 arbetare; varande årliga tillverkningarnes värden i medeltal uppgifne vid Liljedahl till 34,900 R:dr och vid Sölje till 20,700 R:dr; reen Emteruds glasbruk i Jösse härad är endast år 1838 drifvet, då derstädes tillverkades glasvaror till ett värde af 3,800 R:dr.
Sju garfverier för beredning af läder på engelska sättet finnas i Länet, af hvilka fem under de sista fem åren tillkommit.
Tillverkningarnes värden äro endast kände för 2:ne af dessa inrättningar och hafva utgjort tillsammans från 4,700 till 5,253 R:dr årligen.
De allmännaste och mest lönande binäringar äro kolning och körslor för bergslagen och bruken, hvilka körslor bestå förnämligast i forslande af spannemål och andra förnödenheter från landsbygden och städerna till bergslagen och bruken, af tackjern från bergslagen till bruken samt af jern och trädvaror från bruken och sågverken till lastageplatsen
Man har väl anmärkt att jordbruket eftersattes och lider genom dessa körslor i det att bonden af dem ej sällan hindras från arbete vid jorden i rätter tid, och använder på hästen, under bortovaro med densamma från hemmet, sin bästa fodertillgång; men häremot förekommer dels att körslorne Verkställas till större delen vintertiden, dels alt mångå om icke mängden af de bönder, som dermed sysselsättas, besitta så små och svaga hemmansdelar att de svårligen af jordbruket ensamt skulle kunna för sig och sina hushåll hemta en nödtorftig bergning, utan hafva ett ovilkorligt behof af biförtjenster, dels ock alt om äfven jordbruket skulle i någon mån iida af det omnämnde forslrngsarbétet, hvilket likväl icke kan med visshet antagas, tillfaller åter deraf en säkerligen mera afsevärd nytta andre provinsens vigtiga näringar, nemligen jernhandteringen och sågrörelsen, hvilka, berölvade ett sådant biträde, ej skulle kunna med framgång idkas. 22 En annan ganska inkomstgifvande binäring äger allmogen i Fryksdabls härads nedre tingslag och öfra delen af Kihls härad uti arbetsförtjensten genom timring, snickring och nyplöjning, hvarmed denna allmoge tillhandagå!’ icke blott i provinsen der byggnader och odlingar företagas ulan ock i flere andra delar af riket, dit arbetare från nämnde orter till stort antal årligen utvandra.
Äfven angående desse utvandringar är det sagdt, alt de ske på bekostnad af Wermlands jordbruk, men Länet har god tillgång på arbetare och de utvandrande, qvarhållne i sin hemort året om, skulle åter med sin förvärfvade arbetsfärdighet der allt för litet gagna sig och andra.
Erkännas bör dock alt allmogen icke vinner i sedlighet, genom berörde utvandringar, och att en ej ringa del af derunder samlade arbetspenningar efter hemkomsten snart bortslösas.
, Af sjöfart på Wenern, men ännu mera af båtfart på provinsens vattendrag för varutransporter och af timmerflottning, hemtar en del arbetsfolk förtjenster till sitt uppehälle.
Tjärubränning idkas i åskilliga trakter, men icke i den mån att Länets behof af denna vara kan derigenom fyllas, hvarjemte den härstädes tillverkade tjära vanligen varit af mindre god beskaffenhet. F. d.
Apothekaren Rantzau, som med Eders Kongl.
Maj:ts Nådiga tillåtelse blifvit, emot alfvede af allmänna medel, år 1841 anställd att i detta och Stora Kopparbergs
Län undervisa allmogen i tjärubränning, pottaske-beredning, saltpetersjudning, terpentin- och hartz-tillverkning, med flere för dessa orter lämpeliga industriföretag, som grundar sig på kemisk eller tecknisk färdighet, började förlidet år 1842 sin verksamhet inom detta Län, och besökte då i berörde ändamål Sunne, Gräsmarks, Fryksände, Östmarks, Hvittsands, Stafnäs, Glafva och Silleruds socknar, äfvensom öfra delen af Elfdahls härad eller Ny och Dahlby socknar samt norra och södra Finnskoga kapell-församlingar.
Vid sammanträden i socknarne både med allmoge och ståndspersoner meddelade Rantzau upplysningar angående förenämnde handteringar och i synnerhet om tjärubränningen, hvarå uppmärksamheten syntes vara förnämligast fästad; men så länge timmerrörelsen och arbetet dervid samt körslorna för bruken och bergverken äro lönande, lägger man sannolikt icke en verksam hand vid tjäru-tillverkningen eller någon annan likartad mindre vanlig handtering.
Jagt och fiske idkas till husbehof och i några trakter till afsalu i Länets städer.
Ett större laxfiske finnes vid Deijefors i nedra Ulleruds socken hvilket lemnar dess ägare betydlig inkomst. 23 Linne- och ylleväfnader tillverkar allmogen till husbehof och jemväl något ringa derulötver till afsalu.
I ändamål att här i orten införa och allmängöra bruket af trädskor, har Länets Husbållnings-Sällskap hitförskaffat från Kronobergs
Län en träskomakare, sorn under åren 1838, 1839, 1840 och 1841 varit för sitt yrke begagnad inom de flesta härader i provinsen, hvarest bruket af träskor således spridt sig; och hafva under tiden lärlingar blifvit ilians arbetsmethod inöfvade.
För provinsens exportabla produkter, stångoch ämnesjern, manufaktursmide och försågade trädvaror är Götheborg afsältningsorten, men äfven något jern och spik afyttras till Norrige från de närmast gränsen belägne bruken, hvarjemte timmer från Nordmarks härad aflåtes till Norrige, samt från andra delar af Länet lill sågverken vid Götha eif.
Afgifterne vid Carl stads kanal utgjorde under förlidet år, sedan taxan å jern och trädvaror blifvit betydligen nedsatt, 3,584 R:dr 11 sk. 10 r:st.
Till förbättrande af lands-kommunikationerne har inom Nordmarks härad under 3:ne af de ifrågavarande fem åren 12 mils väg blifvit dels omlagd, dels såsom ny upparbetad, tilt hvilket kostsamma och nyttiga företag häradets invånare endast åtnjutit ett statsbidrag af 3,000 R:dr.
Äfvenledes tiv den väganiägguing af nära 3 mils längd emellan Sysselbäck och Höljes i Elfdahls härad, som 1837 blifvit på allmän bekostnad påbörjad för att bereda de då nödlidande arbetsförtjenst i hemorten, sedermera fulländad; 24 och utgör denna väg en fortsättning norrut mot Norrska gränsen af allmänna vägen, som utefter Clarelfven löper genom Elfvedahls härad.
Politisk Författning, Kammarverk.
Genom skattläggning af rekognitions-skogar hafva under sista qvinqvennium mantal inom Länet tillkommit; men några hem man äro icke derunder af öde upptagne eller i ödesmål förfallne.
Hemmansklyfningen, såsom en oundviklig följd af folkökningen, fortgår oafbrutet, dock icke i bredd med den eller med lika hastiga steg, som den senare, emedan en del af Länets folkmängd tillhör eller upptages af andra näringar än jordbruket.
Af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande äro under de sista fern åren förordnanden utfärdade för landtmätare till 541 laga skiften samt 178 andra förrättningar.
Krono-hemmanen i Länet utgöra endast 3 mantal, och äro derförutan åtta militias-boställen, bestående af tillsammans IL mantal till Stats-verket indragne; men för öfrigt finnas icke i provinsen några hemman, lägenheter eller verk tillhörige kronan, läroverk eller fromma stiftelser.
Af dessa synes den personliga skyddsafgiften, ehuru den drabbar alla lika utan afseende på förmögenhets-förhållanden, vara den minst besvärande, icke blott derföre att denna afgift numera är till beloppet nedsatt, utan ock emedan man anser den oundvikelig för att äga anspråk på medborgliga rättigheter.
Den högst betydliga skilnad, som här i Länet företer - 25 reter sig, i ägorymd oell godhet emellan hemman af samma natur och man» tal medför att de onera, hvilka utgå efter hemmantal, kunna vara lindriga för en, då de äro mycket tryckande för en annan jordägare.