Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskotten uli Betänkandet omtala, såsom erforderligt, i fall Expeditionslösen korame att utgå efter egendomsvärdet, så, då fråga nu är om stadsegendom, blifver det lätt att af
Debetsedlen för det föregående året utröna, till hvad värde den ifrågavarande egendomen blifvit till Krono-bevillnirtg upptagen.
Denna Debetsedel borde den, som gra va lions-be viset begärer, vara förbunden att ovilkorlig! medhafva och uppvisa för utfärdaren deraf.
Då de Iiöglofl.
Utskotten emedlertid funnit för godt att föreslå ett maximum af ic» Udr., hvaröfver ofta omtalade lösen icke borde få gå, om ock beviset utfärdades för flera stadsegendomar på en gång, skulle jag anse det vara lika billigt, att äfven ett minimum utsattes; och jag tror, alt detsamma borde antagas lill i K dr. för egendom af 5oo Rdrts värde och derunder.
Om Rikets llögloflige Ständer behagade att gilla detta mitt på billighet grundade förslag, och en underdånig skrifvelse i ämnet komme att afgå, torde deruti borå uttryckas den underdåniga önskan, att de Comiterade, som hafva sig anförtrodt att utarbeta en ny Expeditions-Taxa, mätte, vid bestämmandet af lösen för gravationsbevis i städerna, uppgöra en dertill tillämplig Tariff, som börjar och slutar med det föreslagna minimum och maximum; och borde uti bemäldeTaxa derjemte åläggas den, som fordrar ett sådant bevis, att, vid anmälan derom, medhafva den Debetsedel, hvarefter ifrågavarande egendom det föregående året utgjort bevillning till Kongl. Maj:t och Kronan.
— På detta sätt skulle innehafvarne af mindre egendomar i Städerne få tillgodonjuta en lindring, som redan är beredd dem på landet; och hvaraf de förra äro i lika stort behof^ som de senare.
Jag vågar derföre anmäla saken till Rikets llögloflige Ständers benägna uppmärksamhet.” S Lag- samt Allm, Dcsv, och Occon.-Utsk, Ullålande N:o ii. N:o ii, Ank. till Exp. Utsi. deii 9 Julif. Betänkande, öfver en af Herr Friherre J, Cederström väckt motion, om förändring i nu gällande föreskrifter om inskrifning till Krono-rusthäll, Ifrån Ilös:lof!.
Ridderskapet och Adeln liar till Allmänna Besväracch Oeconomie-Utskoitct blifvit öfverlemnadt elt af Herr Friherre Jacob Cederström ingiivet Memorial, af följande lydelse: ”Förändrade föreskrifter för inskrifning till rusthåll, i öfverensstämmelse med hvad för åboskap redan är stadgadt, äro af behofvet påkalla"de.
Sådan inskrifning medför besittningsrätt, som jemväl utsträckts lill ”försäljning. ”lill bevarande af enskildes rätt är derföre nödigt, att den ordning ”dervid bör följas, som för åboskaps tilldelande ar fastställd, nemligen att ”ledigheten kungöres med tillkännagilvande om hvilken som sökt inskrifning, och med förständigande för den eller dem, som förmena sig dertill ”ega bättre rätt, att sina anspråk inom natt och år, vid talans förlust, bejaka.
Vid pröfning af detta mål, sorn ansetts böra af Utskotten gemensamt behandlas, hafva Utskotten trott sig bora erinra, att uti Kongl.
Förordningen dan 2a Februarii 1749 °ch Kongl. Förklaringen den 29 Junii 1S14 redan finnes föreskrifvet, att då Krono-ruslhåil, genom dödsfall, transport eller på annat sätt blifvit ledigt, bör Konungens Befallningshafvande genom publication å predikstolarne låta i häradet kungöra, att en annan rusthållare för det lediga rusthållet kommer att antagas och inskrifva®, samt alt den eller de, som förmena sig på något sätt vara dertill berättigade, måge inom natt och år efter kungörelsens uppläsande sig angifva och sina skäl förete; hvarefter delegarnes i rusthållet lösningsrätt under tre månader fortfar: varandes, beträffande Kronohemman, som genom afhandling till någon annan än åboens barn öfverlåtes, uti Ivammar-Collegii Kungörelse den 29 Februarii 1808 stadgadt, att Konungens Befallningshafvande skall derom utfärda kungörelse i häradet, med föreläggande för dem, sorn tro sig ega buttre rätt till hemmanet, att inom natt och &r från Xug- samt Allm.
Besv. och Oer.on. Ut sk.
Utlåtande N.O ia. 9 fihn en sadan Kungörelses uppläsande, samma rätt hos Konungens Befallningshafvande anmäla och fulltyga.
Då således föreskri lierne om antagande af åbo å Krono-rusthåll och Kronohemman, i det af Molionairen itppgifne afseende, är o fullkomligt lika, hafva Utskotten icke kunnat inse, alf något vidare i Lagstiftningsväg vore alt tillgöra, än som redan förut i ämnet finnes stadgadt, och tillstyrka alltså att Herr Friherre Ccdcr&tröms ifrdgavarand motion må förfalla.
Hvilket Uock ilikets Höglofl.
Ständer vödsnnt underställes.
Stockholm den g Julii i83L N:o 13.
Ank. till Exr.
Utsk den 9 Jnlii» Utlåtande, i anledning af vacht fråga om .stället, hvarest under ransakning varande häktade personer lära förvaras.
Uti ett lill HögVördige
PresteSlåndet ingtfvet memorial, som blifvit ftfvei lernriaiit till Utskottens gemensamma behandling, har Herr Prosten Hallström föreslagit, att sådana personer, som för brott bästas, alltid må försändas till närmaste
K ron o birk le, ehvad detsamma är beläget inom eller utom det Län, der förbrytelsen skett, samt derstädes förvaras, så länge ransakningen fortfar.
Till stöd för motionen är anfördt, att det i allmänhet vedertagna sätt, ait endast till Länshäktet införpassa dylika personer, saint derifrån uttaga och dit återsända dem, vid hvarje tillfälle, då ransakning företages eller fortsattes, medför onödiga utgifter, tillfällen till rymning och andra olägenheter, hvilka lill en del kunde afhjelpas genom antagande af det föreslagna stadgandet, hvilket i öfrigt, efter Molionairens tanka, icke skulle lägga hinder i vägen för administrationens jemna gång, icke eller förorsaka brist pu utrymme i ett eller anBih, till tl St.
Fröt. 7 Sami. o. A/äeln. a 4 'de Häftet. 10 Lag- samt Allm.
Besv, celi Oecon.
Vt sk. XJllälande N:o 12. nät fängelse, helst i de flesta endast utbyte af brottslingar från det ena'
Länet lill det andra skulle komina alt ega rum.
Om å ena sidan de i flere afseenden ■ fördelaktig» följder,, sorn; af förslagets antagande otvifvelaktig skulle uppkomma1, förtjena en serdeles uppmärksamhet, mola å (ien andra betänkligheter af den beskaffenhet, alfr Utskotten anse sig icke kunna understödja motionen.
Det åligger Konungens Befallningshafvande;, enligt 6 § i Landsböfdinge-Instruetionen, alt föranstalta om verkställighet af Utslag i brottmål samt alt låta den brottslige undergå del honom ådönnle straff,.
Konungens Befallningshafvande eger,, enligt 5 §. i nämnde Instrirelion och 1 Cap.- 2 §.
Utsökning1 -Balken, tillse, att Lag och lätt vid Under-rätterna tillbörligen skipad varder, hvilken skyldighet i senare tider vunnit ännu mer betydelse, genom stadgandet i Kongl..
Förordningen den 1 o
April 18ro, att Domare bör inom viss kort lid företaga ransakning med för brott häktade personer.
Vidare tillhör det Konungens Befallningshafvande att hafva uppsigt å Kronobeljeningen, samt, så vidt möjligt är,, rätta de fel, sorn kunna vara begångna.
Om således olaga häktning skett, är det Konungens Befallningshafvandes både skyldighet och rättighet, alt genast försåt. ta den. oskyldigt lidande i frihet, och dymedelst till en elef förekomma följderna af en olaglighet, som stört allmän och enskild säkerhet.
Dessa, så väl sorn- öfriga åligganden, skall Konungens Befallningshafvande, hvar inom sitt Län, ■fullgöra', men det iir icke tillåtet den ene, att blanda sig lili den andres embetsutofniug.
Derhän torde- likväl elen före slagne- fö.r. äudringon leda.
Osäkerhet skulle uppstå, hvilkendera Konungens Befallningshafvande borde iakttaga ofvannämnde, jemte åtskillige om allmänna fångvården meddelade föreskrifter.
Om än olägenheterne lill en del kunda afhjelpas genom brefvexling, bör det icke förbises, att denna medför kostnader och i synnerhet- tidsutdrägt, lika skadlig för fången som för det allmänna,, saint dessutom icke-f väsendtlig mou bidrager till undaurödjan— de af alla mötande svårigheter, Brefvexlingen skulle f öfrigt under nu: varande förhållanden blifva ganska vidlöfligv helst Domaren,, serdeles om lian är serskildt förordnad och således okänd af Konungen» Befallningshafvande i ett fremmande
Län, icke kan annorlunda än genom sin egere Landshöfding utreqvirera en häktad person till ransakning.
Det vill häraf synas, sorn både Statens fördel och den häktades rätt icke vore till— Böcligpn. iakttagne,, om förslaget bifölles,. och då. härliltkopaaier,. att utrym - Lag- samt Allni.
Lcsv. och Oecon.-Utsk. Utlåtande N'.o i3. ir' me i vissa Länshäkten, efter all anledning, vid munga tillfällen skulle saknas, tillstyrka Tllskotten, alt Herr Prosten Hallströms ifrågavarande motion icke md brf alias.
-Slockholm den g Julii iSo/j.. N:o 13.
Auk. lill Exp. Utsk. d. g Juli!, Utlåtande, i anledning af väckte frågor om ändringar i na gållande Författningar örn Prestval, Till Utskottens gemensamma behandling hafva blifvit öfverlemnnde tre serskilda, bos Hög v, Preste-Ståndet och liederv.
Bonde-Ståndet ingifne Memorial, 1:0 Af Herr Prosten Doctor Ruus. som anfört, att då den i 17II9 års Kongl. Förordning om Prestval föreskrifne justering af vallängden inför församlingen icke skall innefatta annat än en öfverflödig formalitet, serdeles sorn densamma icke sällan måste verkställas sedan största delen af de röstägande aflägsnat sig, så borde förändring häruti ega rum på det salt, att justeringen skulle verkställas omedelbart efter det losten blifvit afgifven och i vallängden anteknad.
Vidare har Motionairen anmärkt, att det uti en senare Författning meddelade stadgande, att hvarje röstegande vid Prestval skall framträda till Vidbordet och der afgifva sin röst, icke alltid, i anseende till vid dylika tillfällen inträffande folk trängsel, vore verkställ bart, oell, för att tillvägabringa mera ordning vid dessa förrättningar, har Herr Doclorn föreslå "i t, att följande stadgande borde utfärdas: ”Vid alla Prestval skola Kyrkoråd och Sexman vara tillstädes och "omgifva valförrättare», dels för att lemna nödige upplysningar, dels ock "för att ansvara derför,, att, utan deras anmälan, hos valför rättaren ingen "annan röstar, än den som ropas.” sao .Johan Bengt son från Vesternorrland, som yrkat, att, då Pr*- Lag. samt Allm.
Besv'. och Oecon, Utsi:.
Utlåtande N-.o Xg. stersknpets aflöning i åtskilliga fall utginge efter förmedlade hcrörnnnlnTet, borrie lif ven samma raantalsberäkning ligga till grund för röst rättigheten vid Prestval, helst denna rättighet vöre grundad på den andel i Prestens aflöning, sorn af hvarje hemmansegare eriades. 3:o Eric Ericsson från Westerås Län, sorn föreslagit, att förmedlade hemmantalet borde grundlägga rättighet att rösta vid Prest-och Klockareval, samt skyldighet till kyrkobyggnad å landet.
Utskotten, so nr tagit dessa motioner i öfvervägande, få, hvad först vidkommer dc af Herr Doctor Ruus gjorde framställningar, upplysa, att, sedan Kongl. Majit' vid sislförflutne Riksdag, jemte Nådig Proposition, meddelat Rikets Ständer förslag-till ny Prestvals-förordning, lorden pröfning
Sinnets vigt syntes fordra, hafva Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den n Februarii r83o, anmält, alt de samma förslag med vissa förändringar antagit, samt i underdånighet-anhållit, att Kongl.
Majit läcktes, efter föregången pröfning deraf, låta, med upphäfvande af hitlits gällande Författningar om Prestval, en ny Prest va Is-förord n ing i nåder utfärda.
7 Art. 4a och /\5 §> a^' heroid.: förslag innehålla, dels alt hvarje väljandes namn skall vin valförrättningen två gånger ljudeiigen uppropas, samt alt, när omröstningen är slutad och hvarje Profpredikant; röstetal blifvit d bägge hängd erne utförd t, skola de såsom justerade anses och underskrifva», dels att valförrättare!),, som jemte Kyrkorådet intager ruin i Chevet, bör anmoda församlingens sex män eller äldsta, att i Choret framträda, lill biträde vid upplysningars meddelande och verkställande af de föreskrifter, hvilka för ordnings bibehållande under förrättningen nödige pröfvas.
Vid sådant förhållande, och då de »lägenheter Herr Doctor Ruur Önskat afhuipne, genom den nya Prestvais-förordningen, hvilken ofördröjeligen torde komma att tili allmän efterlefnad kungöras, lära blifva undanröjde, ause Utskotten icke lämpligt tillstyrka Rikets Ständer att besvära lionel.
Majit med underdånig skrifvelse, i detta ämne, utan hemställa, att de af Herr
Doctor Ruus gjerde framställningar icke md till någon åtgärd föranleda.
Hvad angar Johan Ben tssons och Eric Ericssons förslag, att rösträttighet borde elier förmedlade hemmantalet' beräknas, sä, enär Rikets Stäuder, vid sist!.
Riksdag, uti 5 Ärt. iG §. af ofvan om förmälde för slag, till ny Preslvals-föro!doing, uttryckt sin tanka, att oförmedladt mantal, borde vara beräkningsgrund för en dylik rättighet, anse Utskotten ick» Zag- Samt Allm. B se. och Oefon.* tjuk Betänkande N;o i/f lämpligt tillstyrka Rikets Ständer alt, vid innevarande Riksdag, förändra' sitt förra beslut, b vartill dessutom icke några grumlade skäl förekommit, utan Rems!älla, all Johannes Bengt sons och Eric Ericssons ifrågavarande yrkande icke md bifa las_ Eric Ericsson bär uti sitt ofvannämnde memorial äfvenledes föreslagit, att skyldigheten till kyrkobyggnad å landet matte efter förmedladt hemmantal fullgöras.
Då Moiionairen således, emot föreskriften i 5? §.
R iksdags-0'rdningen, uti en skrift sammandragit två ämnen af olika beskaffenhet, nemligen rösträttighet vid Prestval och skyldighet till kyrkobyggnad, bör det förmodas, att sådant skett af den orsak, att berörde ämnen förmenats nied hvarannan stå i sammanhang i så måtto, att rättelse i ena fallet icke borde ske, utan brit förändring i dgt andra äfven egde surra.
Och sorn Utskotten af ofvan-upptagne skäl icke ansett sig böra tillstyrka bifall till motionen, i hvad dermed synes hufvudsakligen vara åsyfta dt* faier, såsom följd deraf, förevarande fråga jemväl böra förfallaSlockholm den 9 Julii 1834 ■f : K:o 14.
Jtnkorn till Exp.- TJtslt. d. 9 Julin Betänkande, i anledning af väckt fråga om Upphörande af elen sju Härader i Elfsborgs
Län samt Städerne Borås och Ulricehamn medgifne rättighet till Gårdfarihandel#■ idkande, Vällofiige Borgare-Ståndet har till Oeconomie-TJtskottets behandling remitterat Iva af Herr G.' U. Hallgren och Herr N. E. Justel ia tili Ståndet uti detta ämne ingifne memorial, jemte deraf föranledde yttranden af åtskiMige bland Ståndets Ledamöter, Efter framställning af de missbruk, som förmenas följa gårdfarihandel!! i spåren, såsom utländska luxvarors spridande bland allmogen, utprång!ing af giftiga substancer, förnämligast arsenik m. m., samt den skadliga in vei kan på sedligheten och helsolillståndet i allmänhet, sorn deraf skall härflyta, medelst utbredande af lättsinnighet och praktlystnad, jemt* Lag- Samt Allm.
Besv. och Ocean, Utsk, Betänkande
IV;o 14, smittosamma sjukdomar, hafva Motionairerne yrkat, alt den allmogen i Marks, Weden»,’ Bollebygds, Ås, Gäseneds, Kinds och Red e.v.ägs Härader jamt städerne Borås ock Ulricehamn medgifne rättighet till gårdfarihandel idkande måtte i »Ilo upphäfvas.
I ämnet hafva inom Vä 11 o fl.
Borgare-Ståndet sig yttrat : j:o Herr Rydn, hvilken icke kunnat inse, att gårdfarihandel!! grundar sig på privilegier, utan skillt den bestå endast i u toft ande af den rättighet, sorn hvarje Svensk medborgare eger, alt fritt afyttra sina slöjdealsler.
Om missbruk egde rum, borde de förekomma^ men skäl borde deraf icke hemt®s att qväfva industrien i en landsort, hvilken deraf vinner sin utkomst.
Beträffande släderne Borås och Ulricehamn egde desse, så vidt talaren hade .sig bekant, icke några företrädesrättigheter framför .öfrige Svenska städer. *310 Herr Leffler, som anmärkt att frågan borde åtskiljas i två delar, deraf den ei.a afsåge den åt släderne Ulricehamn och Borås upplåtne frihet att utskicka handelsdrängar, och den andra allmogens handelsrättigheter.
Den förra borde afskaffas, sedan alla föreskrifter mot missbruken dermed visat sig overksamma; hvaremot allmogens rättigheter icke borde indragas, om icke al.1 slags härmed jemförlig handel inom andra pvovincer skulle upphöra.
,3:o Herr Rubin, som fästat uppmärksamhet dera, att handlande i förenämnde städer skola ega alt nedsalta sig i andra släder, utan åliggande att deltaga i borgerliga utskylder.
Till Hederv. Bonde-Ståndet har Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson den ai och 2/j rasti.
April ingifvit två serskilda memorial, deri han, med åberopande af enahanda skäl, som i föregående Riksdagars Protocoll, vid frågans behandling, finnas upptagne för handelsfrihetens bibehållande, yrkat dess ytterligare fortfarande.
Delta mål, som tillhör Log- och Oeconomie-Utskottens gemensamma behandling, hafva Utskotten tagit i öfvervägande, och dervid ansett sig böra upplysa, alt enahanda fråga blifvit väckt vid Riksdasjarne r8c3 och 1828, deröfver Oeconomie-Utskottet, vid förstnämnde Riksdag, afgifvit Utlåtande, i öfverensstämmelse hvarmed Rikets Ständer lill Kongl. Majit afläto underdånig skrifvelse, med anhållan:
.”det ej mindre den släderne ”Borås och Ulricehamn, än allmogen i sju härader af Elfsborgs
Län från ”längre lid tillbaka förunnade rättighet : tt utöfva gårdfarihandel måtte ”Reit och hullet upphäfvas.”
Vid, sislförfiutne Riksdag hafva dåvarande Lag- Samt Allm.
Desv, och Oecon. ZJlS§.
Betänkande N.O 14 Lag- ocli Oeconomie-Utskott, med åberopande af de skäl, som föranleda den underdåniga skrifvelsen 1823, uti afgifvet Betänkande (aftryck t under N:o 27 i Billan? till RiksSlåndens Protocoll, 7 Samlingen, 3 Afdeln.) tillstyrkt Rikets Ständer,, att förnya deras vid förra Riksdagen till Kongl. Briaj:t i ämnet Iramburne underdånige anhållan, hvarefter Utskotten, sedan målet blifvit äterremitteradt, uti ytterligare Utlåtande (N:o 53), med förfindri g af deras förra Betänkande, tillstyrkt: ”att Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, med erkännanda af Westgöthens, “liksom hvarje annan medborgares rätt atbr hura och pa hvad sätt han ”för sig förmonligast froner, afyttra egna produeter och tillverkningar, må "frambära underdånig anhållan derom, att sådane åtgärder ytterligare måt"te vidtagas, som kunna finnas nödige till förekommande af de missbruk "viii gårdfarihandelns utöfvande, som ännu kunna cga rum, så att endast "det löfliga deraf må komma att qvarstå.”
För beredande af ytterligare controler mot missbruk med ifrågavarande handelsfrihet,, har Kongl. Majit, sedan sisLlidne Riksdag, meddelat serskilda Nådiga Stadganden uti Kongl. Kungörelsen den 6 Maji 1 83o, Kongl. Rescriplet samma dag och Kongl. Brefvet den 12 December i83i, hufvudsakligen med afseende på. stämpling af inom Elfsborgs Län tillverkade väfnader.
Utan att ingå i undersökning om de orsaker, som från början föranleda och allt framgent intill närvarande tid bibehållit - gårdfarihandel!!,. derom Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskoltet, uti afgifvet, Betänkande i ämnet den 1 Junii 181 5 (aftryck t i Bihang lill RiksSlåndens Prot. 4 del. pag.. 287), lemnat upplysningar, hafva Utskotten ansett sig böra utreda' i hvilka afseeuden gårdfärihandels-rättigheten för städerne Borås och Ulricehamn samt allmogen i dé 7 häradérne, för närvarande, skiljer sig ifrån de städerne i allmänhet och Rikets öfrige allmoge förunnade handelsrättigheter; dervid Utskotten, beträffande förenämnde städer,, trott sig finna, »tfc deras ifrågavarande företrädesrättigheter framför andra släder hufvudsakligen bestå deruti, att de uti Borås och Ulricehamn bosatte handlande, sedan den r September 1822, indelte i två classer, handlande borgar* oaVygärdfarihandlande borgare,, ii ro berättigade* de förre «tt, . mot skyldighet att hålla öppen bod i staden till idkande af vanlig handel, sjelfva eller genom handelsdrängar, äfven uti alla andra, stäf-- I<ag- tamt Allm.
Bctv. och Ocean.
Ulex.
Betänkande IV:o 14 «3er, så väl vid sora utom marknader hafva öppen hod för egen räkning till försäljning af varor och ti i! verkningar, sora i Borås och Ulricehamn eller orten deromkring äro förfärdigade; och / * <le senare att idka gårdfarihandel, samt dervid i de städer och orter, hvilka d« åstunda hesöka, så väl vid som utom marknader och under resor lill marknader,"''försälja städernes och ortens tillverkningar.
De handlande deremot, som före den i September 1822 v ira nit burskap, åtnjuta dessa rättigheter gemensamt.
I betraktande häraf och då den 11 ihet handlande borgare ega, att uti andra städer hålla öppen bod till försäljning al ortens tillverkningar, icke of ve rsk rider fabriksidkares lika beskaffade rättighet, samt stödjer sig på enahanda grund i så måtto, alt bennildo handlande måste anses såsom förläggare för laudsbyggdeij, hvars slöjde-alstcr af dera mottagas och vidare afyttras; Dådetta senare förhållande fullkomligt öfverensslämmer med handelns naturliga gång, soni fordrar, att stadsboen skall vara afnämare lill landtmannens producler, samt rubbning häri vore stridande mot de grundsatser; sorn inora den oeconomiska lagstiftningen allt mer och mer synas göra sig gällande, och i enlighet med hvilka de band, hvarmed konstfliten Ännu fjättras, böra, så vidt möjligt, lossas, i stället att ännu hårdare tillknytas; Då en utvidgad näringsfrihet numera är föremål för ej mindre allmänhetens önskan, än Kongl. Maj:ts Kådiga uppmärksamhet, och förslag till Författningar i detta vigiiga ämne, redan vid i8a3 års Riksdag af Rikets Ständer granskade och antagne, bero på Kong], Maj;ts Nådiga pröfning, saint det icke vore lämpligt, att Rikets Ständer i förevarande enskilda fråga uttalade.en opinion, som förnekar de grundsatser, hvarpå berörde nUipänna Författningar torde komma att hvila; tillstyrka Utskotten, att mot.orien, i hvad den angar handlande bor gar er ätli ghet, icke md Lif allat.
Ett annat förbål laude inträder deremot, i fråga om förenämnde städers gårdfari hände brätt.
Det vill nemligen synas, som skulle denna icke utgöra en från stadsmanna-näi ing oskiljaktig del.
Att medgifva en sådan frihet åt alla städer i Riket torde mota svårigheter och föranleda handelns flyttning från dess rulta plats, siäderne, till landsbyggden, en nu ringsfri - Lag- sami Allm.
Besv, Och Öecon.-Ulsk, Betänkande N-.o 14. het, livarmed stadsboen och landtmannen torde blifva lika litet belåtne.
Att, nied alla andra städers uteslutande, ensamt bibehålla en dylik förmon för Jlorås och Ulricehamn, dertill synas skäl icke kunna hemta?, hvarken från allmänna rättsgrunder eller från några serskilda här inträffande oeconorniska förhållanden.
Afsättningen af de producter, som beredt v;il— stånd och förkofran inom landsorten, synes vara mindre beroende af städernas ifrågaställde handelsfrihet, än af allmogens gårdfarihandel och städernas fria försäljningsrättighet i andra städer.
Dessa åsigter, som inom Utskotten vunnit afseende, föranleda Utskotten lill den hemställan, att Rikets Högloft, Ständer mä hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder förordna, att den, städerna Borås och Ulricehamn kittilä medgifne rättighet, alt idka gårdfarihandel, bör upphöra, dervid Kongl.
Maj:t likväl i Nåder täcktes tillse, huruvida, med afseende på de förluster Borås stad genom två eldsvådor lidit, tiden för en sådan förändring ännu må vara för handen.
Vidkommande åter allmogens frihet, att idka dylik handel, synes den, lofligen utöfvad, i sig sjelf icke kunna betraktas annorlunda, än såsom en rättighet den allmogen i allmänhet, enligt äldre och senare Författningar, eger, att, på hvad ort sorn helst inom Pöket, afyttra sina egna slöjde- alster och tillverkningar.
Det vill synas sorn enda skilnaden emellan Veslgöthens och hvarje annan medborgares handelsfrihet består i det vidsträcktare begagnande deraf, hvartill den förre uppmanas af en inom provincen högt uppdrifven konstflit, hvars tillbakaträngande torde i oeeonomiskt afseende medföra betänkliga följder; och då med rättvisa och billighet icke är förenligt, att fråntaga Vestgöthen en rättighet, sorn han eger gemensam med Piikets öfriga invånare, samt skäl för handelsrättighetens upphäfvande icke lärer böra hemtas från de missbruk, som dermed kunna hafva •egt rum, anse Utskotten sig böra tillstyrka, att de af Motionairerne gjorde framställningar om gårdfarihandelsrättighetens upphörande för allmogen må lemnäs utan afseende.
"Brot. i83/f. 7 Sami, 2.
AJd. t 3 /[tde Häftet. i8 Las,- samt Allm, Besv. och Oecon» Ut sk.
Nio i4* Hvilket dock Rikets Ständers; närmare pröfning vördsamt underställes» Stockholm den g