Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt innevarande års for fångvården i riket af Kongl. IVKj:t i nåder fastställda stater, uppgå de åt läkare vid straff- och arbetsfängelse!- anvisade årliga löner, oberäknadt de lör visse af dessa tjenstemän medgifna personella arfvoden, till följande belopp, nemligen: vid södra korrektions-inrättnineen i Stockholm . . r:dr 400: — — O ,, norra korrektions-inrättningeu härstädes . „ 250: — — ,, kon ektions-inrältningen i Norrköping „ 150: — — „ dito i Götheborg „ 75: — — „ korrektions- och arbetsfängelset i Malmö „ 400: — — Såsom skäl för Kongl.
Majus nu förevarande nådiga framställning, angående pensionsrätt för de vid straffangelser och allmänna arbets-inrättningar tjenstgörande läkare, åberopas i den Kongl, skrifvelse!! hufvudsakligen det ringa beloppet af de roed nämnde läkaie-befattningar i allmänhet förenade löneförmåner, äfvensom den trägnare tjei.stgöiing, samma befattningar under nuvarande förhållanden, i jemförelse med hvad tillförene egt rum, för innehafvarne medföra.
Då emedlertid omsorgen för läkarevården vid berörda allmänna arbets- och strafl-anstalter, åtminstone på de flesta ställen, icke kari anses belt och hållet utesluta roöj i^heten att genom enskild praktik bereda någon tillökning i den tj-nsterne åtföljande aflöning, synas desse läkare, hvilka således icke torde vara nödsakade att odeladt egna sin lid åt tjenstegöromälen, följaktligen, efter UtskoLtels tanka, rj helier ega enahanda anspråk på pensions-undeistöd utaf allmänna medel, som de vid ifrågavarande fångvårdsiniätlningar anställde tjenstemän, åt hvilka en dylik förmån, på sätt nämndt är, redan blifvit af Rikets Ständer förunnad.
Det torde dessutom icke böra lemnäs utan uppmärksamhet, alt, då samtlige i statens tjenst varande läkare, med undantag allenast af piovincial-läkare, öro uteslutne från rättighet tili Bilt. till R.
St Fröt■ 1S47 och 18487 4 Sami, 1 Afd. 2 Band. 6 Haft. 31 18 Stats-Utshottets Utlåtande > N:o 173. pensions uppbärande å allmänna indragningsstaten, en sådan rättighets meddelande åt de vid fångvården anställde läkare måhända skulle kunna betraktas såsom med rättvisa och billighet icke fullt öfverensstämmande.
Med afseende härå och då, i händelse en eller annan af sistnämnde tjenstemän skulle af förekomna anledningar finnas serdeles förtjent, att af ifrågavarande pensionsrält undantagsvis komma i åtnjutande, Kongl. Maj:t är obetaget att derom till Rikets Ständer göra serskild nådig framställning, har Utskottet funnit sig föranlåtet alt afstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Maj:t uti förevarande' nådiga skrifvelse föreslagit, i fråga om pensionering af de vid fångvården antagne läkare.
Stockholm den 11 Maj 184-8.
STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 184&. Stats-Utslns Utlåtande, N:o 174. 1 . JW lii.
Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Maj, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckte motioner om dels tull- och bränvin s- m.
Jl. bevillnjngs-medels ingående till Riksgäldskontoret och dels allmänna bevillningens inlevererande till Slats-kontoret.
Uti tvenne serskilda, från Bonde-ståndet till Slals-utskottet remitterade, motioner, hafva riksdags-fullmäktige Johan Johansson från Örebro och Andreas Bengtsson från Jönköpings län ånyo väckt det vid flera föregående riksd agar framställda och vid de tvenne sednasle af Stats-utskottet understödda förslag, att, jemte allmänna bevillningen, äfven all annan bevillning, såsom tull-, post-, karta-sigillata- och saluaccis- samt husbehofsbrännings-medlen, måtte lill riksgälds-kontoret ingå, för att af riksståndens dervarande fullmäktige, efter Rikets Ständers föreskrift och i mån af förefallande behof, till Stals-kontoret utbetalas.
— Vid förnyandet af detta förslag, har förstbemälde motionär hufvudsakligen yttrat: att, då Ständerna åtogo sig bevillningen samt fastställde grunderna för dess utgörande och användande, borde Ständerna äfven hafva bevillnings-medlen under sin vård, intilldess desammas begagnande erfordrades; att då Riksgälds-kontoret, efter upphörandet af rikets egentliga gäld, numera icke vore sysselsatt med sitt ursprungliga förvallnings-bestyr, borde detta verk ej allenast erhålla ett annat namn, utan äfven en förändrad bestämmelse; att detta verk således, under benämning af ”Rikets Ständers kontor”, borde få den omedelbara förvaltningen af statens penningar åt sig uppdragen och det nuvarande Stats-kontoret endast blifva en derunder lydande byrå, hvarigenom ett ökadt förtroende samt större enhet, enkelhet och ordning vid öfversigten af statens financiella ställning skulle åstadkommas, utan att Konungens dispositionsrätt öfver statsmedlen behöfde inskränkas eller regerings-formens ordalydelse förändras; samt alt, då det i grundlagarne begagnade uttrycket: BiL till R.
Fröt. 1847 & 1848, 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 7 Haft. 1 2 Stats-Utsk:s Utlåtande, A:o 174. ”Siats-verke Is och Riksgälds-kontorets tillstånd och behof’, egde ungefärligen lika betydelse, vore det ”ögonskenligt. att våra grundlags-stiflare ansett detta kontor såsom den auktoritet, hvilken hufvudsakligen bör hafva under sin vård statsmedlens förvaltning och tillsynen öfver deras användande.” Jn Ireus Bengtsson har i sin motion åberopat regerings-formens stadganden, angående svenska folkets rättighet alt genom sina ombud ej blott beskatta sig sjelf, utan äfven bestämma, huru den årliga bevillningen skall användas
Enär nu större delen af denna bevillning, i likhet med de ordinarie statsinkomsterna, aflemnadcs till Stats-kontoret, komme öfverskotterna vanligen alt derstädes qvarhållas en längre tid, eller till dess rikshufvudboken hunnit afslutas, under hvilken tid öfverskotts-medlen ofta skulle med de verkligen anslagna summorna sammanblandas samt på delta sätt, emot Rikets Ständers föreskrift, till större eller mindre belopp medtagas.
Häraf skulle dessutom följa, att räkenskaperna onödigtvis erhöllo en allt för stor vidlyftighet och otydlighet, helst Stats-kontoret ändock slutligen måste till Riksgälds-konloret öfverlemna den odisponerade delen af de befintliga öfverskotts-medlen samt deremot från samma verk reqvirera den af allmänna bevillningen utgående statsfyllnads-summan.
På sätt Utskottet i io:de punkten af utlåtandet N:o 78 anmält, har, i motsats med hvad förenämnda tvenne motionärer föreslagit, riksdagsfullroäktigen Nils Strit.(llund, uti en under innevarande riksdag jemväl väckt motion, angående förändrad organisation af Riksgälds-kontoret, hemställt, alt den bevillning, som det inginge, hädanefter måtte varda till Stats-kontoret aflemnad; stödjande sig denna hemställan på den åsigt, att alla statsmedlens förvaltande genom
Stats-kontoret utgjorde enda vilkoret för möjligheten alt få sistnämnde embetsverk rätt organiseradt och erhålla ett med nödig skyndsamhet upprättadt riksbokslut, af hvilket statsverkets ställning kunde tillförlitligen inhemtas; dock ansåg motionären, alt de öfverskotter, som efter hvarje års riksbokslut kunde uppkomma, borde till fullmäktige i riksgälds kontoret aflemnas, för att af dem förvaltas och användas till betäckande af slatsbristerna under ett kommande år.
För öfrigt har motionären erinrat, alt Rikets Ständer egde lika rätt att granska stats-verkets som riksgälds-kontorets förvaltning, samt att denna granskning komme att snarare leda till ändamålet, derest alla stats-inkomsterna inginge till ett Stats-L tsk:s Utlåtande, M:o 174. 3 enda embetsverk, än då de, såsom biltills, uppburos och redovisades af tvenne serskildta verk.
Redan vid 1817 och 1818 års riksdag väcktes förslag derom, att ulhi statens inkomster och således ej blott de, i egenskap af bevil/rungar, utgående skattebidrag, utan äfven de så kallade ordinarie statsinkomsterna samt mötes-passevolans-medlen jemte flera andra afgifter skulle uppbäras och redovisas af Riksgälds-kontoret
Men uti häröfver* afgifvet och af Rikets Ständer bifallet utlåtande, blef detta förslag, som af dåvarande Statsutskott ansågs hvarken nyttigt eller behöfligt samt förmodades åtminstone till en början komma att föranleda ökade statsutgifter, afstyrkt, dervid Utskottet tillika yttrade, att samma förslag innefattade en betänklig rubbning i den för statsbestyren fastställda ordning och skulle föranleda en grundlagsstridig sammanblandning af den lagstiftande och den verkställande maktens åtgärder.
Vid nästpåföljde eller 1828 års riksdag beslöto Rikets Ständer deremot, att, som alla bevillnings medel borde ingå till ett och samma verk, skulle dädanefter inflytande tullmedel aflemnas till Riksgälds-kontoret, emot skyldighet för detta verk att tillhandahålla Stats-kontoret den under sådan titel i riksstaten upptagna summa.
Detta beslut kom likväl aldrig lill verkställighet, emedan Kongl. Maj:t, nyss före riksdagens slut, förklarade
Sig icke kunna medgifva lullmedlens afleverering till Riksgälds-kontoret, helst stadgandet härom af Kongl. Maj:t ansågs såsom en i
Dess administrerande myndighet ingripande och för öfrigt till onödig omgång ledande åtgärd; vid hvilket förklarande Rikets Ständer också läto bero.
I anledning af en under 1828, 1829 och i83o års riksdag gjord framställning, attalia, i egenskap af bevillning, ingående allmänna medel borde till Riksgälds-kontoret inlevereras, meddelade samma riksdags Stals-utskott följande, af Rikets Ständer godkända, yttrande:
Då, enligt hvad upplyst blifvit, den fördelaktiga inverkan på Riksgälds-kontorels kontanta tillgång, som med denna framställning hufvudsakligen åsyftades, icke skulle vinnas, så ock i betraktande af de flere deremot anförda skäl och omständigheter, syntes besagde förslag både onyttigt och olämpligt.
Enahanda vid riksdagen åren 1834 och 1835 förnyade förslag blef jemväl af Stats-utskottet afstyrkt, under förklarande, att Utskottet ansåg sig så mycket mindre kunna dertill tillstyrka 4 Stats-Utsks Utlåtande, Nro 174.
Rikets Ständers bifall, som hvarken några nya skäl för samma förslag blifvit anförde eller några anledningar förekommo lill förändring i de af Rikets Ständer lili ifrågavarande hänseende förut meddelade beslut; och blef detta yltrande äfvenledes af Rikets Ständer godkändt.
Under den nästderefter eller år 1840 inträffade riksdag väcktes inom 3:ne riksstånd liera motioner, angående dels alla, både ordinarie och extraordinarie, statsinkomsters, dels endast de. sednares inlevererande till Riksgälds-kontoret; hvilka motioner dock, så vidt de afsågo de ordinarie inkomsterna, jemväl af sistnämnde riksdags Stats-ulskott afstyrktes.
Likaså fann Utskottet betänkligt understödja hvad motionärerne föreslagit, i fråga om karta-sigillata-afgiften, enär de flere serskilda förvaltnings-bestyr samt de bevaknings- och indrifningsåtgärder, som i afseende på denna afgifts uppbärande och redovisande ålåge Stats-konloret, icke utan mehn för uppbördens skyndsamma indrifvande och ändamålsenliga kontrollerande, kunde öfverflyltas från ett verkställande makten underlydande embetsverk; hvarförutan den föreslagna öfverflyltningen till
Riksgälds-kontoret af besagde åligganden ovilkorligen skulle föranleda tillökning i detta verks tjenslemanna-personal.
Deremot tillstyrkte sistnämnde Utskott, att tull-, saluaccis- och bränvins-brännings-afgifterna måtte lill Riksgälds-kontoret inlevereras, äfvensom att det bland slals-verkels behållna inkomster beräknade belopp utaf postmedlen malle från styrelsen öfver postverket till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, hvarefter samma belopp borde af Riksgälds-kontoret
Stats kontoret tillhandahållas
Dock ansåg sig Utskottet föranlåtet alt, i sammanhang med den sålunda afgående lefvereringen af lull-, saluaccis- och bränvins-bränniugs-medlen tillstyrkta förändring, tillika föreslå.: i:o alt
Riksgälds-kontoret från och med 1841 års början borde, i den mån tullmedlen voro för statsverkets utgifter beIiöfliga, efter derom mottagna reqvisitioner, årligen utbetala lill Slats-kontoret ett belopp, motsvarande den summ?, hvartill behållna inkomsten af tullmedlen för samma år, enligt liks-staten, blifvit beräknad; 2:0 alt Statskontoret redan under årets lopp skulle ega från Riksgälds-kontoret utbekomma hvad, som erfordrades för bestridande af de förslagsanslagen tillhörande utgifter, som öfverstego dessa anslags i riks-staten uppförda belopp; och 3:o att den på Riksgälds-kontoret till statsbehofvens fyllande anvisade summa borde ökas med ett belopp, hvilket motsvarade de af saluaccis-och bränvins-brännings-afgifterna, vid statsregleringens uppgörande, beräknade inkomster.
Som Slats-utskottets härom afgifna utlåtande endast af aine riks - Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 174. ’• stånd liifölls och den af Utskottet sedermera föreslagna omröstning i förstärkt
Stats-ulskott icke korn lill verkställighet före riksdagens slut, så förföll naturligtvis oftaberörda förslag, jemte de i anledning deraf gjorda framställningar.
Uli det af Stats-utskottet vid sistförflntne riksdag, i anledning af härom då ånyo väckta motioner, under n:o 65 afgifna och jemväl af a:ne liks-stånd bifallna utlåtande, blef den sålunda ytterligare föreslagna förändringen i afseende å de ordinarie stats-inkomsterna likaledes afstyrkt; hvaremot motionerna, i fråga om alla de extraordinarie inkomsterna, tillstyTrktes; Beträffande åter de ersättnings-summor, sorn, i stället för de till Stats-kontoret nu ingående bevillnings-medel, skulle delta verk af Riksgäldskontoret tillhandahållas, så föreslog sistbemäldta Utskott, att den af tullmedlen enligt riks-staten påräknade inkomst-summa, endast i den mån dessa medel till Riksgälds-kontoret inflöto, inåtte derifrån, uppå StaLs-kontorets skeende reqvisition, utanordnas-; att
Riksgälds-kontoret dessutom skulle för hvarje år till Stats-kontoret utbetala ett belopp, motsvarande den summa, hvartill karta-sigillata-inkomsten i riks-staten vore upptagen; att statsfyllnads-summan skulle ökas med det belopp, som saluaccis- och bränvinshrännings-medlen, enligt samma stal, utgjorde; att den från postverket till Riksgälds-kontoret levererade summa, äfvensom dit influtna restantier å aila nu omförmälda medel, borde Stats-kontoret tillhandahållas; samt alt ett kreditiv å 666,666 r:dr 3a sk. årligen mätte å Riksgälds-kontoret anvisas, för alt af Stats-kontoret, på dess reqvisition, lyftas med vilkor likväl, alt de härå lyftad’e- medlen intogos i de årliga liqviderna mellan dessa begge verk.
Sedan Ridderskapet och Adelil samt Preste-ståndet afslagit Utskottets framställningar, angående nu ifrågavarande statsinkomster, lillkännagaf samma Utskott i dess memorial n:o 207, att, sorn 2:ne stånd, rörande dessa framställningar, stadnat emot två, samt här icke vore fråga om hvad* som för det dåvarande hörde till Riksgälds-kontorels inkomster och utgifter, utan allenast huruvida’ofvannämnde medel dädanefter skulle komma att tillhöra delta verk eller icke, hade Utskottet, med stöd af riksdags-ordningens 75 §, funnit samma fråga böra förfalla. 1:0.
' Efter alt hafva uppgifvit hvad, som under förflnlne riksmöten blifvit föreslaget och beslutadt, i afseende på den länge och mycket omtvistade fråga, som genpm- Johan Johanssons och* Andreas Bengtssons motioner jern - 6 Stals-Utsk:s Utlåtande, A':o 174. väl vid denna riksdag är Rikets Ständers förnyade pröfning underställd, anser sig nuvarande Slats-utskott böra uttala sina åsigter, angående den af motionärerne antydda fördelaktigheten och ändamålsenligheten af alla bevillnings-medels ingående till och förvaltande af Riksgälds-kontoret.
Utskottet får alltså först erinra, att den härmed åsyftade ”enhet, enkelhet och ordning vid öfversiglen af statens finanser’’ samt möjlighet alt förkorta och förtydliga räkenskaperna, enligt Utskottets öfvertygelse, ingalunda skulle komma att derigenom befrämjas.
Tverlom skulle jusi dessa syftemål i väsendtlig mån medelst den föreslagna förändringen motverkas; ty desamma kunna endast vinnas genom sammanförandet på ett enda ställe af de redovisnings- och förvaltnings-bestyr, hvilka nu äro fördelade mellan flera sins emellan icke sammanhängande embetsverk.
I stället för alt skilja det verk, eller Slals-kontoret, som måste betraktas såsom statens egentliga hufvudkassa, från befattningen med dit redan ingående uppbörds-medel, synes derföre den samma verk i sådant hänseende uppdragna befattning höra än vidare utsträckas, så att den framdeles jemväl kommer att omfatta den uppbörd hvilken ännu levereras till och förvaltas af andra embets-myndigheter.
Med anledning af det yttrande, som i den ena motionen förekommer, angående öfverskotternas ”qvarhållande” i Stats-konloret ’en längre tid eller intilldess rikshufvud-boken hunnit afslutas”, anser sig Utskottet böra upplysa, att Stals-kontoret genom Kongl brefvet den 18 Oktober 1844» Elisiff ålagdt att, ulan afvaktan af rikshufvudbokens afslutande, så snart under O O _ •• c boksluts-arbetets handläggning möjligen ske kan, uppgöra en approximatif beräkning af de lill samma bokslut hörande öfverskoller, besparingar och bi ister, samt, derest denna beräkning visar, att Riksgälds-kontoret eger sig till godo något saldo häraf, genast dit leverera lämpliga förskotts-summor.
JNågon sådan leverering liar dock, alltsedan 1842 års rikshufvudbok upprättades, icke ifrågakommit emedan öfverskotterna, enligt de för sednare åren afslutade rikshufvudböcker, vida understigit de uti öfverskotts-liqviderna äfven upptagna brister i de föi lags-anslag, som för samma år måst af Riksgälds-kontoret godtgöras.
Då med den ifrågaställa rättigheten för Riksgälds-kontoret att omedelbart från tull- och postverken samt lancltränterierne erhålla de bevillningsmedel, hvilka för närvarande derifrån insändas till Stats-kontoret, jemväl åsyftas en förment stor förmån för förstnämnde verk och en lättnad vid dess penninge-operationer, har Utskottet funnit sig föranlåtet ingå uti Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 174. 7 en närmare undersökning, huruvida Riksgälds-kontoret, under nuvarande förhållanden, verkligen skulle draga någon fördel af en rättighet, med hvilken måste vara förenad en ovilkorlig skyldighet att uppå anfordran tillhandahålla det belopp, hvartill besagde inkomster vid statsregleringens uppgörande blifvit beräknade.
Beträffande således Uti/medlen, så föreställer sig Utskottet, att dessa medels inlevererande till
Riksgälds-kontoret svårligen är verkställbart under annat vilkor, än det, som af 1840 års Stats-utskott föreslogs, eller att Riksgälds-kontoret från och med början af hvarje år, efter Stals-kontorets reqvisilioner, utbetalar enahanda belopp, som statsverkets behållna inkomst af tullafgifterna är beräknad att för samma år utgöra.
Med antagande, att den i Kongl.
Maj:ts nådiga proposition, angående statsverkets tillstånd och behof, föreslagna beräkning af denna inkomst varder af rikets nu församlade ständer fastställd, skulle Stats-kontoret följaktligen, efter nästa års ingång, blifva berättigadt alt, utom slatsfyllnadshemman, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret reqvirera ett belopp af ej mindre än 3,200,000 rdr.
Då nu reqvisilionerna härå, synnerligen i början af året, torde komma att vida öfverstiga levereringarne från tullverket, måste naturligtvis en betydlig kontant tillgång af Riksgälds-kontoret hållas i beredskap för dessa reqvisitioriers fullgörande.
Detta åliggande kunde Riksgälds-kontoret vid i84i års början också ulan någon olägenhet underkasta sig, helst detta verks i banken då innestående kassabehållning öfversteg 2 1/2 millioner rdr.
Men sedan Riksgälds-konlorets disponibla tillgångar under sednare åren blifvit dels medtagna för bestridande af de å kontoret anvisade utbetalningar och dels anvisade lill uppköpande af räntebärande papper, måste den för ifrågavarande ändamål erforderliga kontanta behållning anskaffas antingen genom indragning af tills vidare förräntade medel eller medelst upplåning.
I förra fallet komme naturligtvis Riksgälds-kontorets ränte-inkomster alt minskas och i det sednare dess iänteutgifter att ökas.
Till undvikande af den förlust, som alltså måste för Riksgälds-kontoret uppstå, föreslog visserligen sednaste riksdags Stats-utskott, alt hvad, som af tullmedlen för statsveikets utgifter erfordrades, endast i den mån samma medel inflöto, skulle af Riksgälds-kontoret, uppå Stals-kontorets reqvisitioner, utbetalas; men detta förslag anser sig nuvarande Stats-utskott ingalunda kunna biträda, helst detsamma skulle komma att medföra för Stats-kontoret en betänklig osäkerhet, till hvad belopp dess reqvisitioner kunde af Riksgälds-kontoret godkän - 8 Stats-Utsk:s ■ Utlåtande, A'io 174. nas samt för sistnämnde verk ett hittills främmande åliggande • alt inför Stats-kontoret redovisa sina inkomster.
I afseende på saluaccismedlen torde Utskottet endast behöfva erinra, att, då denna inkomst numera allenast uppgår till några lusen riksdaler och troligen inom kott kommer att helt och hållet upphöra, synes det vara al ringa vigt, antingen densamma ingår till Riksgälds-kontoret eller fortfarande lefvereras till Stats-kontoret.
Utskottet inser således icke något skäl till ändring i hvad rörande defvereringen. och redovisningen häraf för närvarande är stadgadt.
, Vidkommande postmetllen, så skall häraf, enligt Rikets Ständers beslut, ett visst bestämdt belopp för hvarje år ingå till statsverket, såsom dess behållning af postporto afgifterna; hvaremot hela uppbörden för öfrigt får användas till postverkets, egna utgifter.
Något för andra statsbehof disponibelt öfverskott kan följaktligen icke uppkomma genom tillökning i postintraden.
Alt, på sätt nu blifvit föreslaget, förordna, det ifrågavarande behållning skall i stället för att, såsom hittills, från postverket direkte levereras till Stats kontoret, hädanefter aflemnas till Riksgälds-kontoret och sedermera genom delta verk komma Stats-kontoret tillhanda, synes således innefatta en i alla hänseenden ändamålslös och onödig omgång.
Hvad karta-sigil/ata-afgiften beträffar, så kan Utskottet icke annat än instämma i de skäl, på grund hvaraf 1840 års Stats-utskolt afstyrkte karla-sigillata-mecllens ingående till Riksgälds-kontoret, helst samma skäl fått en ökad vigt och tillämplighet genom de nya stadgandeii, i afseende på denna afgifts redovisande och kontrollerande, sorn genom Kongl, kungörelsen den i5 Maji 1846 blifvit meddelade.
Emot. bränvins-briinnings-afgiftetis inlevererande lill Riksgälds kontoret och slalsfyllnadssummans ökande med ett samma afgift motsvarande belopp förekomma, med hänsigt till Riksgälds-kontorets nuvarande finansiella ställning, enahanda betänkligheter, som i fråga 0111 tullmedlen redan äro anförda.
Härjemte torde likväl Utskottet äfven höra fästa uppmärksamheten derå, alt, i händelse statsfyllnads-summan skulle förökas med det ansenliga belopp, hvartill bränvinsbrännings-afgiften, på grund af den nu föreslagna nya författning, förmodligen kommer att beräknas, det
Riksgäldskontoret beviljade och i första rummet för statsfyllnads-summans liqviderande afsedda kreditiv å Rikets Ständers Bank lärer för della ändamål blifva Stats-Utsk:s Utlåtande, ZV:o 174. 9 blifva alldeles otillräckligt.
Men som en ökning af samma kreditiv torde anses mindre förenlig med de vid sednast© realisation fastställde grunder för Bankens framtida rörelse och förvaltning, så vill Utskottet icke ens ifrågasätla någon förhöjning af besagda kreditivs då bestämda belopp, 1,000,000 riksdaler.
Slutligen får Utskottet tillägga, att, derest för verkställigheten af den förändring i afseende på levereringen och redovisningen af extra-ordinarie stats-inkoinstei na, hvarom nu är fråga, ett sådant kreditiv, som af sist törlin Ina riksdags Stats-utskott tillstyrktes, skulle varda å Riksgälds-kontoret anvisadt, komme härigenom att medtagas hela den ännu odisponerade behållningen utaf de Bankens vinstmedel, som, jemlikt Rikets Ständers beslut, skola vid slutet af innevarande och nästföljande tvenne år för statens allmänna behof till Riksgälds-kontoret afleinnas.
I betraktande af nu anförde omständigheter, anser sig Utskottet alltså böra afstyrka det vid denna riksdag ånyo väckta förslaget, angående extra staLs-inkomsternes eller lull-, post-, karta-sigillala-, saluaccis- och bränvins-bränningsmedlens ingåénde till Riksgälds-kontoret, likasom de i sammanhang dermed gjorda framställningar. 2:0
Med anledning af riksdags-fullmäkligeu StrimUuncls i rak motsatt syftning framställde förslag, enligt hvilket allmänna bevillningen, som af Riksgälds-kontoret alltsedan dess inrättande1 år 1789 uppburits, hädanefter borde inlevereras till Stats-kontoret, får Utskottet erinia, att samma förslag jemväl väcktes vid sistlidne riksdag, men då förföll, efter det Statsutskott häröfver, under 11:0 284» afgifvit sitt afstyrkande utlåtande.