Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition N:o 50. derkastad, och hvilka sannolikt i ej ringa mån bidragit till grundläggande af hans sjuklighet; och har Fångvårds-styrelsen, som berörda ansökning insändt, i anledning deraf underdånigst anfört, att Styrelsen under sednare delen af den tid, sökanden innehaft den mödosamma kommendants- och direktörsbefattningen vid ifrågavarande stora fängelse, kommit i erfarenhet deraf att han, som tid efter annan, på grund af läkarebetyg, åtnjutit tjenstledighet för sin helsås förbättring, efter återinträde i tjenstgöring, genom den dermed förenade ansträngning, blifvit till helsa och krafter försvagad, hvadan Styrelsen, lika med sökanden, funne sannolikt, att den tidpunkt snart kan inträffa, då sökanden befunnes urståndsatt att med den kraft och verksamhet, som befattningen fordrar och han deri tillförene ådagalagt, densamma förvalta, ansåge Styrelsen sig böra i underdånighet förorda Majoren Tellanders förevarande underdåniga pensionsansökning; hvarjemte, i fråga om beloppet af den pension, som må böra sökanden beviljas, Styrelsen i underdånighet tillkännagifvit, att han på ordinarie riksstat åtnjuter det belopp af 2,800 Riksdaler Riksmynt, som i den underdåniga ansökningen omförmäles; finnande sig Styrelsen, med afseende å de synnerliga förtjenster för införande af en god disciplin och ordning vid fängelset, som sökanden under sin tjenstetid derstädes ådagalagt, böra i underdånighet tillstyrka, att pensionen måtte till nämnda belopp bestämmas, helst detsamma måste antagas vara skäligen behöfligt för att åt sökanden, som med en talrik familj vore i saknad af enskild förmögenhet, bereda en tarflig utkomst; och fästade Styrelsen i öfrigt Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet derå, att utöfver ofvannämnda på ordinarie stat uppförda löneinkomst för kommendantsoch direktörsbefattningen vid straff- och arbetsfängelset å Långholmen, andra ej oväsendtliga löneförmåner samma befattning åtföljde, hvilka genom afskedstagandet skulle sökanden frångå, såsom boställsrum, planteringsland samt den å inkomsten för fångarnes arbeten honom tillkommande provision, hvilken till ganska betydligt belopp utgått.
Sedan upplyst blifvit att sökanden från arméens pensionskassa åtnjuter i årlig pension 600 Riksdaler, hemställde Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern att Kongl. Maj:t, uppå de af Fångvårds-styrelsen anförda skäl, måtte täckas anbefalla aflåtande till Rikets nu församlade Ständer af nådig Proposition derom, att ett belopp af Två Tusen Åttahundra Riksdaler Riksmynt måtte å Allmänna Indragningsstaten beviljas såsom årlig pension åt Majoren Tellander att utgå från och med månaden näst efter den, då afsked från kommendants- och direktörsbefattningen vid straff- och arbetsfängelset å Långholmen kan varda honom beviljadt.
Uppå tillstyrkan af Stats-Rådets öfrige ledamöter täcktes Kongl. Maj:t i nåder bifalla hvad Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern sålunda hemställt och skulle nådig Proposition, som nu justerades, till Rikets Ständer aflåtas, sådan den finnes detta protokoll bilagd.
In fidem Joli.
Flach. Kongl.
Proposition N:o 51. 5 Öl. Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Jan. 1866, kl. 12 midd.
Majds nådiga Proposition till Rikets Ständer, i fråga oni förändrad grund för utgörande af fjerdingsmans aflöning; Gifven Stockholms Slott den 8 December 1865.
Genom Kongl. Kungörelsen den 9 Augusti 1851 blefvo, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers derom fattade beslut, de dittills gällande stadganden om skyldigheten till deltagande i fjerdingsmansbestyret i så måtto förändrade, att detta åliggande skulle, med undantag af de hemman och lägenheter, hvilka äro anslagna såsom boställen åt civile, militäre eller ecklesiastike embetsman, utsträckas till alla andra hemman af hvad beskaffenhet de vara måtte, alla skattlagda samt bebyggda och särskildt värde åsätta lägenheter, verk och inrättningar, jemte alla på landet boende och borgerlig rörelse idkande handlande, under vilkor att vissa, med bestämd aflöning försedde, fjerdingsman skulle för socknarne eller distrikten antagas, äfvensom att denna aflöning skulle från samtliga ofvannämnda hemman, lägenheter, verk och personer utgå efter samma grunder, som för rättighet att deltaga uti sockenstämmas öfverläggningar och beslut enligt Kongl. Förordningen den 29 Augusti 1843 voro stadgade, men att, om frälse-, kronoskatte- samt kronohemmans innehafvare beslöto att fjerdingsmansbefattningen borde utöfvas omgångsvis emellan hemmanen, bestyret fortfarande skulle dem sjelfva ensamt åligga.
Med ändring af hvad berörda Kungörelse innehöll angående undantag för de hemman och lägenheter, hvilka äro anslagna såsom boställen åt civile, militäre och ecklesiastike embetsman, från skyldigheten att deltaga i fjerdingsmansbestyret, förordnade Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer för sin del beslutat, genom Kungörelse den 23 Oktober 1857, att äfven nämnda hemman och lägenheter borde, der fjerdingsmansbefattningen af viss med lön försedd person 6 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 51. bestrides, uti fjerdingsmannens aflönande, lika med andra i sådant afseende förbundne, deltaga.
Sedermera har uti särskildt Kongl. Maj:ts nådiga pröfning i besvärsväg understäldt mål förekommit att, efter det en socken vid kommunalstämma beslutat, att aflöningen till fjerdingsmannen derstädes skulle utgå efter fyrktalslängden, samt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet, der detta beslut Blifvit öfverklagadt, på anförda skäl ogillat besvären, så har Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium, hvarest klagan i målet blifvit fullföljd, i utslag förklarat, att, enär härvid förekomme, dels att då, såsom uti ifrågakomna socken vore fallet, viss med bestämd lön försedd fjerdingsman antagits, aflöningen ålåge endast alla hemman af hvad beskaffenhet de vara måtte, alla skattlagda samt bebyggda och särskildt värde åsätta lägenheter, verk och inrättningar, jemte alla på landet boende och borgerlig rörelse idkande handlande, på sätt förberörda Kongl.
Kungörelser uttryckligen innehöllo, och dels att hvad sålunda vore förordnadt borde, jemlikt 60 § i Kongl. Förordningen den 21 Mars 1862, gälla till efterrättelse, pröfvade Kollegium, med tillämpning af 76 § i sist åberopade Förordning, rättvist att omförmälda kommunalstämmobeslut och Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes utslag till all kraft och verkan upphäfva; hvarefter Kongl.
Maj:t, vid föredragning af detta besvärsmål, fastställt Kammar-kollegii utslag såsom på nu gällande föreskrifter i ämnet grundadt.
Och hafva sedermera flera dylika mål blifvit på enahanda sätt af Kongl. Maj:t afgjorda.
Då emellertid fjerdingsmansbefattningen, enligt Kongl.
Stadgan den 1 Juni 1850, förklarats utgöra ett menighetsbestyr, hvars handhafvande åsyftar uppehållande af ordning och säkerhet inom kommunen, samt skyldigheten att bidraga till aflöning af fjerdingsman, der sådan med viss lön antagits, blifvit genom tid efter annan meddelade stadganden utsträckt jemväl till andra kommunal-inedlemmar, än innehafvare af jord, anser Kongl. Maj:t skyldigheten att deltaga i fjerdingsmans aflöning böra såsom en kommunens gemensamma ordningsangelägenhet betraktas; och vill Kongl. Majit för den skull härmed föreslå Rikets Ständer att, med ändring af Kongl.
Kungörelserne den 9 Augusti 1851 och den 23 Oktober 1857, i afseende å fjerdingsmans aflöning, må förklaras att denna aflöning bör utgöras efter enahanda grund, som för kommunalutskylder i allmänhet är eller kan varda föreskrifven.
Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. € h 1L G.
Proposition N:o 51. 7 Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Pådet å Stockholms Slott den 8 December 1865.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Dagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld.
Departements-chefen, Statsrådet Lagerstråle uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts enligt Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande förut fattade beslut, uppsatt förslag till nådig Proposition till Rikets
Ständer angående förändrad grund för utgörande af fjerdingsmans aflöning; Och täcktes Kongl. Maj:t, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla samma förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt förordna att, i öfverensstämmelse, dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Ex protocollo Otto W. Seippel. 8 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 52.
JM: o Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Jan. 1866, kl. 12 midd.
Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående kostnadsfri upplåtelse af kronomark för jernvåg s-anläggningen emellan Gellivara malmfält och Luleå eif; Gifven Stockholms Slott den 15 December 1865.
Efter det till understödjande af en ifrågasatt jernvägsanläggning emellan de till Gellivara egendom hörande malmfält och Bottniska viken, dels Kongl. Maj:t genom nådig Resolution den 26 Mars 1859 beviljat det bolag, som i sådant hänseende kunde komma att bildas, utom andra förmåner, äfven rättighet att under byggnadstiden utan afgift begagna på kronans mark belägna kalk- och stenbrott jemte grustag, äfvensom att få hemta för jernvägsanläggningen nödigt virke från kronans i banans grannskap belägna skogar, dock under förbehåll, bland annat, att dervid borde lända till efterrättelse hvad i Kongl.
Brefvet den 11 April 1844 stadgades rörande vilkor, sätt och ordning för erhållande af virke från kronans skogar i Norrbottens län, dels ock Rikets Ständer, enligt underdånig skrifvelse den 30 Juni 1860, med vilkor att bolag för jernvägens utförande blefve bildadt och jernvägsanläggningen af detsamma påbörjad inom 1861 års utgång, medgifvit kostnadsfri upplåtelse af dertill erforderlig, kronan tillhörig mark; så hafva, i anledning af vid sistlidna riksdag gjord framställning om statsbidrag till kanalisering af Luleå eif, för erhållande af oafbruten kommunikation från Luleå till Storbacken, Rikets Ständer, som inhemtat, att ofvanberörda jernvägsanläggning emellan Gellivara och Bottniska viken icke kommit till utförande, men att egarne af Gellivara, under förutsättning att Luleå eif blefve kanaliserad, afslutat förberedande aftal om byggande af en jernväg emellan Gellivara och nämnda eif, genom underdånig skrifvelse den 19 November 1863, i hufvudsakligt ändamål att genom elfvens kanalisering sistomförmälda jernvägsanläggning skulle befordras och bearbetandet af de rika malmtillgångar, som nu lågo snart sagdt obegagnade i Gellivara malmfält, Kongl.
Proposition N:o 52. 9 malmfält, derigenom underlättas eller rättare möjliggöras, till Kongl. Maj:ts disposition anvisat en summa af 852,000 R:dr för att i händelse aftal, som af Kongl. Maj:t förklarades giltigt, blefve afslutadt om anläggande inom viss~af Kongl. Maj:t bestämd tid utaf jernväg emellan Luleå eif och Gellivara malmfält, under stadgarde vilkor utbetalas för verkställande af nödiga rensningar i Luleå eif samt anläggande af kanaler med lutande planer förbi Hedens och Ede forssar till det bolag, som genom kontrakt, hvilket sednast inom 1864 års utgång borde vara vederbörligen afslutadt, förbunde sig att efter fastställd plan utföra och fullborda arbetet.
I anledning häraf har ett i England bildadt aktiebolag, benämndt «The Gellivara Company limited», hvilket genom Kongl. Resolution den 17
Maj 1864 erhållit nådig tillåtelse att besitta de af bolaget inköpta s. k.
Gellivara-verken jemte derunder lydande jern- och sågverk, hemman och lägenheter i Norrbottens län, i underdånighet, med förmälan att bolaget beslutat verkställa ofvanberörda såväl kanaliseringsarbete som jernvägsbyggnad, för hvilket sistnämnda arbetes utförande med en spårvidd af tre fot, enligt ett af tjenstförrättande Distrikt-chefen i Norra Väg- och Vattenbyggnads-distriktet Kapiten Robert Schough den 10 April 1862 uppgjordt förslag, kostnaden beräknats utgöra 2,575,000 R:dr, anmält sig till att komma i åtnjutande af det statsbidrag Rikets
Ständer för omförmälda rensningsoch kanaliserings-arbeten anvisat, hvaruppå Kongl. Maj:t genom nådigt Bref den 11 Oktober 1864 uppdragit åt Styrelsen för allmänna Väg- och Vattenbyggnader att rörande sistberörda arbetens utförande inom den 1 Oktober 1867 med bolagets ombud afsluta kontrakt, hvaruti, bland annat, borde intagas det vilkor, att bolaget skulle inom den 1 Oktober 1869 hafva, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den af Kapitenen Schough uppgjorda plan, anlagt jernväg emellan Gellivara malmfält och Luleå eif samt att, derest jernvägen icke blefve fullbordad, bolaget skulle till statsverket återbetala det för rensnings- och kanaliserings-arbetena beviljade statsbidrag eller så stor del deraf, som blifvit lyftad.
Disponenten A. R.
Lundblad, i egenskap af ombud för nämnda bolag, uti en till Kongl. Maj:t ställd och genom Dess Befallningshafvande i Norrbottens län insänd ansökning, underdånigst anhållit, att bolaget måtte i nåder tillåtas att till omförmälda kanal- och jernvägsanläggningar och till sådana byggnader, som för berörda arbetens utförande voro erforderliga, få från närmaste tillstötande kronoallmänningar kostnadsfritt hemta nödigt virke, samt ej mindre Kongl. Maj:ts bemälde Befallningshafvande, än äfven Skogs-styrelsen öfver denna anhållan afgifvit underdåniga yttranden, deruti förstnämnda myndighet med afseende derå att ifrågavarande företag voro förenade med betydliga kostnader och af beskaffenhet att leda till bosättningar och uppodling af de marker, hvarigenom de skulle utföras, till bolagets ansökning tillstyrkt nådigt bifall så till vida, att bolaget måtte medgifvas att till jernvägsbyggnaden, hvilken komme att helt och hållet omslutas af oafvittrade kronomarker, derifrån utan afgift hemta erforderliga maBih. till R.
1 Sami 1 Afd. 2 Band. 3 Haft. 2 10 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 52. terialier, hvaremot Skogs-styrelsen, på anförda skäl, afstyrkt bifall till bolagets begäran, men derjemte, enär företagen voro af betydligt omfång och stor vigt så väl för orten som för det allmänna, hemställt, att bolaget måtte under uppgifna vilkor erhålla, förutom utsyning mot stubböresafgift från de byggnadsarbetena angränsande kronomarker, äfven utsyning utan sådan afgift från de åt bolaget insynade ännu ej afvittrade nyhemmanstrakter, till hvilka bolaget icke genom fullgjord byggnads- och odlingsskyldighet förvärfvat dispositionsrätt, så hafva bolagets hufvud-ombud här i Sverige, Grosshandlanden V. Kjellberg och Kanslisten AV. F.
Dalman emot Skogs-styrelsens berörda yttrande afgifvit underdåniga påminnelser, deruti ombuden anfört bland annat, att, då Rikets
Ständer vid beviljande af anslaget för kanaliseringen af Hedens och Ede forssarne, hvilket anslag utan tvifvel blefve högst otillräckligt för verkställande af detta med betydliga både svårigheter och kostnader förenade arbete, fästat det vilkor, att bolaget skulle helt och hållet på egen bekostnad tillika anlägga en omkring 9' mil lång jernväg emellan Gellivara malmfält och Luleå eif, Rikets
Ständer måste antagas hafva velat i sådant afseende förunna bolaget samma fördelar, som varit tillförsäkrade det bolag, hvilket år 1859 erbjudit sig att utföra den då tillämnade jernvägsanläggningen från Gellivara till Bottniska viken, så mycket heldre, som de nu beslutade kommunikationslederna ©tvifvelaktigt voro för det allmänna af vida större vigt och fördel än ensamt den förut ifrågasatta längre jernvägen, samt att det hos Kongl.
Maj:t företedda, af Kapitenen R.
Schough den 10 April 1862 uppgjorda kostnadsförslag för ifrågavarande jernväg, i hufvudsaklig öfverensstämmelse hvarmed densamma enligt Kongl. Maj:ts beslut borde anläggas, icke upptoge några utgifter vare sig för inköp från Kronans skogar af virke till vägens anläggning, för grustägt, m. m., eller för expropriation af den Kronans mark, hvaröfver vägen skulle få sin rigtning; Och hafva på grund häraf ombuden dels förnyat den förut å bolagets vägnar framställda begäran att till jernvägsanläggningen få under nödig kontroll från Kronans närmast tillstötande allmänningstrakter kostnadsfritt hemta erforderligt virke, dels ock anhållit att få likaledes utan afgift begagna på Kronans mark belägna kalkoch stenbrott jemte grustägt äfvensom att Kongl. Majit täcktes, om så ansåges nödigt, till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition om kostnadsfri upplåtelse till bolaget af den Kronans jord, som jernvägen komme att genomlöpa.
Efter inhemtande af Kammar-kollegii den 16 nästlidne
Maj afgifna underdåniga utlåtande, har Kongl.
Majit vid pröfning af' förevarande ärende den 19 påföljande Juni, enligt Kollegii hemställan funnit godt i nåder tillåta bolaget att, emot stubböresafgift och med iakttagande i öfrigt af hvad i Kongl.
Brefven den 11 April 1844 och den 24 November 1857 stadgas angående vilkor, sätt och ordning för erhållande af virke från Kronans skogar i Norrbottens län, få till ifrågavarande såväl jernvägsanläggning som kanalbyggnad från Kronans allmänningar hemta nödigt virke, hvilket dock borde företrädesvis afverkas å de marker, som närmast omgåf - Kongl Maj:ts Nåd.
11 vo omförmälda byggnadsarbeten, äfven om dessa marker voro bolaget till nyhemman anslagna, hvarjemte bolaget i nåder medgifvits, att under byggnadstiden få afgiftsfritt begagna på Kronans marker belägna kalk- och stenbrott samt grustägt; Och ehuru, hvad angår bolagets anhållan om kostnadsfri upplåtelse af den kronomark, som för ifrågavarande jernvägsanläggning erfordras, Staten redan genom det meddelade understödet för kanaliseringen af Hedens och Ede forssar i betydlig mån bidragit till åstadkommande af en kommunikationsled mellan Gellivara malmberg och Bottniska viken, vill Kongl.
Maj:t likväl, enär det är af ej ringa vigt för det allmänna, att Gellivara rika malmtillgångar blifva tillgodogjorda och för sådant ändamål är nödigt, att jern vägsanläggningen kommer till stånd, samt denna anläggning derjemte, på sätt Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande anfört, bör leda till bosättningar och odlingar inom angränsande trakter äfvensom bereda möjlighet att tillgodogöra der befintliga kronoskogar, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att, med afseende å Statens ofvan antydda fördelar af omförmälda jernvägsanläggning och då dessutom fråga nu endast är om eftergift af ersättning för jord, som har ett jemförelsevis ringa värde, medgifva kostnadsfri upplåtelse till ofvannämnda bolag af den Kronans odisponerade mark, som för ifrågavarande jernvägsanläggning erfordras, mot det att jernvägen varder för Statens behof och allmän trafik upplåten enligt taxa, som af Kongl. Majit fastställes, samt med förhehåll derjemte, att, derest jernvägsanläggningen icke blifver fullbordad inom föreskrifven tid eller trafikerandet af honom skulle komma att upphöra, Kronans fria disposition till den afstådda jorden återställes.
De frågan rörande handlingar komma att tillställas det Utskott, hvartill densamma varder af Rikets Ständer öfverlemnad; och Kongl.
J. A. Gripenstedt. 12 Kongl. Majits Nåd.
Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 15 December 1865.
Departements-chefen, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, förut fattade beslut uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer angående kostnadsfri upplåtelse af kronomark för jernvägsanläggningen mellan Gellivara malmfält och Luleå eif.
Maj:t behagade, jemlikt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befallde att i enlighet dermed nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas.
\ Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse N:o 53. 13 N:o 53.
An k. till Exp.-Utsk. den 11 Jan. 1866, kl. 12 midd.
Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående väckt fråga om, öfverflyttning på Kronan af bestyret med anskaffning och underhåll af båtsmännens kappsäckar och s. k. småpersedlar; Gifven Stockholms Slott den 21 December 1865.
Sedan, med föranledande af Rikets Ständers vid 1840 och 1841 årens riksdag hos Kongl.
Maj:t anmälda önskan om införande vid båtsmanshållet af ett för såväl det allmänna som de rustnings- och roteringsskyldige mera fördelaktigt och äfven i öfrigt lämpligare beklädnadssätt, än det dittills följda, denna angelägenhet efter föregången utredning af dermed gemenskap egande förhållanden samt rustoch rotehållarnes hörande, blifvit, i öfverensstämmelse med flertalets bland dessa åsigter, genom Kongl. Förordningen den 22 December 1848 sålunda ordnad, att, på deri stadgade vilkor, anskaffningen och underhållet af båtsmännens beklädnad, med undantag af deras kappsäckar och s. k. småpersedlar, eller skjortor, strumpor och skor, öfvertagits af Kronan, samt detta beklädnadssätt derefter småningom vunnit det erkännande hos de rustnings- och roteringsskyldige, att numera af hela båtsmanshållet återstå endast några få nummer, som icke derpå ingått; så hafva Rikets sednast församlade Ständer uti skrifvelse den 31 Oktober 1863 angående reglering af utgifterna under Riksstatens Femte Hufvudtitel, i sammanhang med behandlingen af frågan om förhöjning i anslaget för båtsmansbeklädnadens underhållande, bland annat, i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t måtte täckas vidtaga nödiga åtgärder, hvarigenom rust- och rotehållarne vid båtsmanshållet kunde på enahanda grunder, som uti ofvanberörda nådiga Förordning angående båtsmansbeklädnaden finnas antagna, befrias från skyldigheten att anskaffa och underhålla kappsäcken och de s. k. småpersedlarne.
För att tillvägabringa den närmare utredning af härmed sammanhängande förhållanden, som af Rikets Ständers berörda underdåniga framställning påkallades, 14 Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse N:o 53. uppdrog Kongl. Maj:t denna utredning åt en särskild för ändamålet tillsatt komité, hvilken, efter slutade arbeten, den 12 sistlidne Juli afgaf underdånigt betänkande och förslag i ämnet.
Uti nämnda betänkande har komitéen, efter angifvande af de omständigheter, som föranledde dertill, att vid 1848 års reglering icke jemväl kappsäcken och småpersedlarne, lika med den öfriga båtsmansbeklädnaden, af Kronan till anskaffning och underhållande öfvertogos, omständligt redogjort för sättet huru de ifrågavarande persedlarne nu af rust- och rotehållarne utgöras; och framgår af denna utredning hufvudsakligen: att kappsäcken inom hela båtsmanshållet tillhandahålles båtsmannen för viss brukningstid efter en till storleken lika, meij till öfriga beskaffenheten inom olika orter mycket omvexlande modell, med undantag likväl för Blekinge, hvarest, enligt särskildt nådigt medgifvande, båtsmannen erhåller, efter rusthållarens skön, antingen klädsäck eller dubbel koj och täcke, och att således rust- och rotehållares skyldighet att bestå kappsäck är obestridlig; att med småpersedlarne åter förhållandet är olika i det indelta och i det roterade båtsmanshållet, enär indelningsbåtsmannen, antingen han uppfordras eller ej, hvarje år undfår 2 stycken skjortor, 1 par strumpor och 1 par skor, men roteringsbåtsmannen deremot erhåller vid hvarje uppfordring till årseller sommartjenst eller sjökommendering 1 par skor, 2 par strumpor och 2 stycken skjortor samt vid uppfordring till handräckning 1 pär skor och 1 par strumpor, hvadan, då roteringen i allmänhet under loppet af frenne år uppfordras en gång till årstjenst, sommartjenst eller sjökommendering och en gång till handräckning, en tredjedel af de under tiden till båtsmannen utlemnade småpersedlars anskaffningskostnad kan antagas på hvarje år belöpa; att de båtsmännen uti olika provinser och äfven inom samma ort af särskilda rusthåll eller rotar tilldelade småpersedlar funnits vara af mycket skiljaktig beskaffenhet, deraf icke sällan tvister med båtsmännen föranledts, samt att för öfrigt sjelfva sättet för persedlarnes utgörande visat sig för de rustnings- och roteringsskyldige medföra flera uppgifna olägenheter.
Med afseende på dessa förhållanden tillstyrker i underdånighet komitéen den af Rikets