Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Anders Eriksson från Elfsborgs län: »Mot Utskottets antagna princip rörande uppställningen af voteringspropositionerna i Förstärkt Utskott, får jag mig reservera, nemligen det sätt, att när Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet beslutat en högre anslagssumma, och Borgare-ståndet en något lägre, samt Bonde-ståndet en ändå lägre summa, Bonde-ståndets beslut då blifvit uteslutne från att komma under votering i Förstärkt Utskott.
Detta synes icke allenast stå i uppenbar strid med 69 § Regerings-formen, utan ock allt rättsförhållande, emedan bemäite § tydligen stadgar, att, då två Stånd stanna emot två, skall om de skiljaktigheter, som uppstått dem emellan, voteras i Förstärkt Utskott.
Icke gifves i delta lagrum någon anledning dertill, att, om någon skiljaktighet finnes mellan de 24 Stats-TJtskottets Memorial M 149. två Stånd, som stannat emot andra två, som varit eniga i besluten, något af de förstnämndes beslut derföre bör uteslutas från omröstning i förstärkt Utskott, eller hvilketdera af dessa två som skall hafva förlorat sin rättighet, antingen det som beslutat den högre, eller det som*beslutat den lägre summan; ty ingalunda antyder grundlagen på något ställe, att när ett
Stånd stannar emot två, skola skiljaktigheterna dem emellan afgöras genom votering i förstärkt Utskott, utan när två Stånd har skiljaktiga beslut emot andra två, som varit eniga i besluten; således är tydligt, att alla de skiljaktigheter, som linnas i de två förstnämnda Ståndens beslut emot de två sednares, böra komma under omröstning och icke, på sätt Utskottet gjort, endast de skiljaktigheter, som linnas i ettdera Ståndens beslut; ty såsom slutföljd häraf hade lika rättvist och lika 'agligt Borgare-ståndets beslut kunnat uteslutas från votering i förstärkt Utskott, emedan deras något högre summor än Bonde-ståndets likväl utgjorde hvarken mer eller mindre än en skiljaktighet emot Ridderskapets och Adelns samt Preste-ståndets beslut, som ändå hade beslutat högre summor, ty rättvisligen har bort voteras mellan skiljaktigheterna i Borgare- och Bonde-ståndens beslut, om hvilketdera som bort utgöra kontraproposition vid hufvudvoteringen.
Uti denna reservation instämde Samuel Odman från Upsala, Johannes Lundahl frän Skaraborgs och Anders Eriksson från Södermanlands län.
Vid 27 paragrafen:
Af Herrar Gråå och Björck, som åberopade Utgifts-afdelningens förslag, så lydande: »Beloppet af ifrågavarande anslag är alltså genom trenne Riks-stånds beslut bestämdt; och då, beträffande de olika meningarne om anslagets natur, Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet, hvar för sig, äro ensamme om sin mening, torde förevarande anslagsfråga anses vara i öfverensstämmelse med Preste- och Bonde-ståndens beslut afgjord.» STOCKHOLM, tryckt hos R Westrell, 4867.
Stats-Utskottels Memorial M 150.
1 N:o 150.
Aak. tili Eip.-Utsk. d. 11 Nor. 1857, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af Riks-slåndens återremisser å den i Utlåtandet M 125 gjorda framställning om bestämmandet af de årliga utbetalningarne utaf anslagssumman för Statens jernvägs-byggnader.
(Rigs Afd.) Ridderskapet och Adeln saint Preste-ståndet hafva till Stats-Utskottet återremitterat detta Utskotts t ofvannämnda Utlåtande framställda samt af Borgare- och Bondestånden bifallna förslag, att Rikets Ständer, med förklarande att hvad, utöfver dertill från Riksgälds-kontoret redan utbetalde summor, kan utaf de vid denna riksdag till Statens jernvägs-anläggningar beviljade anslag erfordras för innevarande års arbeten, skall från nämnde verk, uppå vederbörliga req visi tioner, utanordnas, måtte besluta, att utaf samma anslag en summa af högst sju millioner R.dr Runt bör under hvartdera af åren 1858 och 1859 för sagde anläggningar, i mån af behof, Kongl.
Majit af Riksgälds-kontoret tillhandahållas, samt att hvad utaf ifrågavarande anslag dessförinnan icke blifvit hos detta verk lyftadt, bör derifrån i föreskrifven ordning utbetalas under loppet af år 1860.
I anledning af detta förslag har inom förstbemälde 2:ne Riks-stånd hufvudsakligen anmärkts och yrkats, att då den till 30,000,000 R:dr Runt uppgående anslagssumma, som, enligt Kongl. Majits nådiga proposition, borde vid denna riksdag beviljas, för att under åren 1857, 1858. 1859 och 1860 kunna till ifrågavarande föremål användas, blifvit af Rikets Ständer nedsatt till 20,000,000 R.dr samma mynt, skulle det, såsom Herr Björck i sin emot
Utskottets framställning afgifna reservation erinrat, icke vara med Rikets Ständers förut fattade beslut förenligt, att sedan nära 5.000,000
R:dr under innevarande år redan utbetalts i afräkning å den be Bih. tilt R.
Prof. 1850 & 1857. 4 Samt. 1 Afd. 3 Afd. C, Höft. 1 Slats-UtskotUts Memorial .Mi 150. viljade anslags-summan, medgifva, det 7,000,000
R:dr skulle deraf få utgå under hvartdera af åren 1858 och 1859, hvarefter föga mer än 1,000,000 R:dr komme att återstå för de arbeten, som under år 1860 Borde utföras; — att då sistnämnda summa ingalunda vore tillräcklig för att utan afbrott fortsätta de jern vägs-arbeten, som blifvit företagna och enligt uppgjord arbetsplan borde under år 1860 utföras, samt för att då sysselsätta den anställda personalen, så att de i allt fall under samma år oundvikliga administrations-kostnaderna ej måtte varda gagnlöst förspillda, skulle Rikets Ständer genast i början af nästkommande riksdag blifva nödsakade att till Statens jernvägs-anläggningar anvisa ytterligare medel, hvarigenom den för 1860 och föregående års arbeten nu bestämda och anslagna summa komme att betydligt öfverskridas; att det af Rikets nu församlade Ständer, för anläggningen af statens jernbanor, till utgående under ofvanberörde i år, anvisade belopp borde med ungefärligen lika summa fördelas på hvart och ett af dessa är, samt den årliga utbetalningssumman således bestämmas till 5,000,000 R:dr; att om denna summa derutöfver för hvartdera af de 2:ne nästkommande åren, eller 1858 och 1859, höjdes till 6,000,000 R:dr, blefve erforderlig tillgång beredd för då möjligen förefallande större utgifter för jernvägs-arbetenas bedrifvande eller dertill hörande materialiers och effekters anskaffning; att utaf det vid instundande statsreglerings-periods början återstående beloppet af hvad för Statens jernvägs-byggnader blifvit under denna riksdag anslaget, borde högst en tredjedel få användas under hvarje år, utom hvad som funnes obegagnadt utaf ett föregående års anslags-summa; att då Rikets Ständer beslutat, att de för statens räkning skeende jernvägs-anläggningarne, samt den dermed förenade skuldsättning icke skulle under nästa statsreglerings-period verkställas i den af Kongl. Majit föreslagna vidsträckta skala, och derföre endast beviljat § af den anslagssumma, Kongl.
Maj:ts proposition upptoge, borde den deruti uppgifna årliga maximisumma af 9,000,000 R:dr jemväl i samma förhållande minskas, helst, i annat fall, Rikets Ständers vid denna riksdag fattade beslut, angående beloppet af både de för meranämnde företag anslagna medel och den förestående upplåningen komme att kringgås; samt att, i betraktande af den nuvarande allmänna penninge-ställningen och räntans i de flesta länder till ovanlig höjd stegrade belopp, det syntes i ekonomiskt och financielt hänseende välbetänkt, att för närvarande icke föranleda större upplåning, än behofvet egentligen fordrade.
Till besvarande af de erhållna återremisserna, för Stats-Utskottet erinra, hurusom Rikets Ständer, uti sin, angående anvisandet af de för Statens jernvägs-byggnader eller stambanornas anläggning under innevarande riksdag beviljade anslag, aflåtna underdåniga skrifvelse af den 16 nästlidne September, förbehållit sig att »i afseende på sättet och ordningen för dessa medels utbetalning meddela närmare föreskrifter.
» Rikets Ständer kunna således ingalunda anses vara, genom sina förut rörande ifrågavarande anslags belopp fattade beslut, förhindrade att afgöra och bestämma i hvilken ordning eller i hvad mån den beviljade anslags-summan skall ut - Ståts-Utskottets- Memorial M 15ft. 3 betalas.
Utskottet i det återremitterade Utlåtandet förklarat, har Utskottet ansett sig böra framställa det förslag, hvarom nu ur fråga, på det att, genom ett visst på förhand angifvet belopp, hvilket de under hvartdera af åren 1858 och 1859 förestående utbetalningarne utaf meranämnde anslag icke skulle få öfverstiga.
Fullmäktige
I Riksgälds-kontoret måtte ega en nödvändig ledning för sina tillgöranden vid de för dessa utbetalningars behöriga verkställighet erforderliga medels anskaffning samt tillhandahållande; och då, vid fastställandet af detta belopp, måste afses, att detsamma bör lemna full tillgång för utförandet af alla arbeten, som för de af Rikets Stiinder beslutade jernvägs-anläggningarne kunna och böra under det ena eller andra af sagde år verkställas, samt att genom en dertill erforderlig och fullt tillräcklig årlig anslags-summas bestämmande bereda ej mindre besparing i anläggnings-kostnaden, än tidsvinst vid de påbörjade företagens fullbordande i öfverensstämmelse med derför uppgjorda och vederbörligen godkända planer, trodde Utskottet sig böra i sådant afseende till 7,000,000 R:dr R:mt föreslå den summa, som af Riksgälds-kontoret skulle intill nästa riksdag behöfva att under något år för Statens jernvägs-anläggningar högst utbetalas.
Med anledning af hvad inom Ridderskapet och Adeln blifvit yttradt i afseende pä de af Utskottet föreslagna utbetalningstiderna för oftanämnda anslag, får Utskottet tillägga, att Utskottet numera varit i tillfälle derom inhemta Chefens för Statens jern vägs-byggnader yttrande, och att Utskottet derigenom erhållit ytterligare stöd för sitt uti ifrågavarande hänseende framställda förslag.
Enär de anmärkningar, på grund hvaraf detta förslag blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet återrernitteradt, icke förändrat Utskottets öfvertygelse om lämpligheten af den för nästkommande 2:ne år af Utskottet uppgifna årliga maximi-summas bestämmande samt om fördelaktigheten för det allmänna, att denna summas belopp medgifver begagnandet af derunder sig möjligen erbjudande gynnsamma tidsförhållanden för jernvägs-arbetenas verksammare fortsättning och större uppköp af behöfliga materiaher och effekter, anser sig Utskottet alltså böra vidblifva och förnya sitt ofvan omförmälda af de 2:ne öfriga Riks-stånden bifallna förslag.
Till Utskottets i samma Utlåtande gjorda hemställan i fråga om vården, förvaltningen och redovisningen af de till Statens jernvägs-byggnader anslagna medel hafva samtliga Riks-stånden lemnat sitt bifall.
Af Herr A IF.
Björck och Herr G. Falhem. 4 Stats-Utskottels Utlåtande JW 151.
N:o 151.
Ank. lil] Eip.-Utsk. d. I! Nov. 1857, kl. 2 e. ni.
Utlåtande, angående återstoden aj den för afskedade folkskole-lärares pensionering t Hiksgälds-konloret afsalia tillgång.
Enligt Rikets Ständers vid -1850 oell 1851 års riksdag fattade beslut, har, utaf besparingarne å de under föregångna riksdagar beviljade anslag för folkundervisningens befrämjande, en summa af 80.000 R:dr B:ko blifvit i Riksgälds-kontoret afsatt, lör att bereda tillgång tor afskedade folkskole-lärares pensionerande; och då, under mellanliden intill sistförlidne riksdag, någon 'del af denna tillgång icke kunnat i stadgad ordning lör dermed afsedt ändamål disponeras, medgåfvo Rikets sednast församlade Ständer, att samma medel finge under den tid, nu gällande stats-reglering omfattade, fortfarande hållas Kongl. Majit tillhanda, på det att — derest före innevarande riksdag sådana åtgärder i ett eller annat stift blefve vidtagna, lill följd hvaraf en fond, genom folkskole-lärares och församlingarnes bidrag, inom hvarje särskildt stift bildades lör de förres pensionering samt ställdes under förvaltning af en utaf folkskole-lärarne stiftsvis utsedd samt under stifts-styrelsens öfverinseende och kontroll stående Direktion, och så vida på vissa allmänna grunder bygdå reglementen för dessa pensions-inrättningar blefve upprättade samt fastställda — Kongl. Majit då skulle ega att, med beräknande af omförmälda summas billiga fördelning mellan Rikets samtliga stift, utaf densamma, såsom grundfond, tilldela hvarje sålunda tillkommen pensions-anstalt ett proportionerlig! bidrag för en gång; hvarjemte Rikets Ständer, för vinnande af det med sagde medels anvisande åsyftade ändamål, medelst underdånig skrifvelse af den 19 Juli 1854 {M 80) anhöllo, att, i fall hinder skulle förekomma emot tillämpning af de vid förstnämnde riksdag fastställda vilkor och förbehåll för ifrågavarande anslags-summas användande, eller om dessa i ett eller annat afseende skulle befinnas mindre ändamålsenliga, Kongl.
Majit, i sådant Siats-Utskottets Utlåtande M 151. fall, måtte, efter vederbörandes hörande, afgifva förslag till Rikets nu församlade Ständer med hänsigt till de förändrade grunder, som kunde erfordras för ett framtida ordnande af denna vigtiga angelägenhet samt ett syftesenligt användande af dertill disponibla medel.
Sedan ett med de af Rikets Ständer uttalade grundsatser öfverensstämmande förslag till allmänna grunder för stiftsvis inrättade pensions-anstalter för fölkskolelärare blifvit af utsedda kommitterade uppgjördt och af Kongl. Majit fastställdt samt
Domkapitlen, genom nådigt cirkulärbref af den 23 Februari 1856, erhållit befallning att i ämnet höra såväl församlingarne som folkskole- lärarne samt. i händelse deras yttranden dertill föranledde, foga anstalt om vederbörliga reglementens upprättande och underställa dessa Kongl. Majits nådiga pröfning; så har, enligt Domkapitlens, till följd häraf, afgifna underdåniga utlåtanden, flertalet af så väl lärare som skoldistrikter inom Upsala, Skara, Strengnäs, Westerås, Wexiö, Lunds, Götheborgs, Carlstads och Wisby stift, af anförda skäl, vägrat ingå i de föreslagna pensions-inrättningarne; inom Kalmar stift hade 27 skollärare och 23 församlingar förklarat sig villiga, men 29 lärare och 37 församlingar vägrat att i pensions-in rättningen deltaga; inom Linköpings stift hade åter 54 distrikter och 57 lärare förklarat sig vilja deruti ingå; dessutom hade inom sistnämnda stift flere andra skoldistrikter yttrat sig vara dertill villiga, då blifvande skollärare sådant önskade; och inom Hernösands stift hade både församlingar och lärare uti 30 distrikter förklarat sig vilja uti meranämnda pensions-inrättning ingå.
Jemte det Kongl. Majit meddelat Rikets Ständer underrättelse om hvad sålunda blifvit i underdånighet anmäldt och om de dervid af vederbörande anförda skäl för vägrandet alt uti ifrågavarande inrättningar deltaga, bar Kongl. Majit genom nådig skrifvelse af den 20 sistlidne Februari (införd under J¥i 69 i Usta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoller) gifvit Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Majit funnit frågan om inrättande af pensions-anstalter för folkskole-lärare inom Upsala, Skara, Strengnäs, Westerås, Wexiö, Lunds, Götheborgs, Carlstads och Wisby sfift för det närvarande böra förfalla; och hade Kongl. Majit, då blott ett ringa antal af folkskole-lärare inom Kalmar stift velat i pensions-inrättningen deltaga, och då det der upprättade reglemente innehölle stadganden, som stöde i strid emot de allmänna grunderna, icke fastställt detta reglemente.
Deremot och med afseende dels å det större antalet skoldistrikter och lärare inom Linköpings och Hernösands stift, som förmält sig vilja i der föreslagna pensions-inrättningar deltaga, dels ock å hvad dessa stifts konsistorier anfört rörande sannolikheten af en större framtida utsträckning af pensions-inrättningarne inom samma stift, Kongl. Majit funnit godt att, med ändring i vissa delar, fastställa derför upprättade reglementen; och efter det en fördelning af ofvannämnda anslags-summa, med ledning af Konsistoriernas sistlidet år afgifna berättelser angående folkundervisningen blifvit uppgjord, hade Kongl. Majit utaf denna summa tillagt pensions-inrättningarne för Linköpings och Hernösands Stats-Utsleotteis Utlåtande M 151. stifts folkskolelärare de belopp, som motsvarade antalet af livartdera stiftets vederbörligen examinerade folkskolelärare, vid jemförelse med folkskole-lärarnes antal morn hela riket, och hvilka belopp utgjorde för Linköpings stift 7,540 U:dr Banko och för Hernösands stift 4,500 Ridr samma mynt.
Dessutom har Kongl. Majit, uti högstberörda nådiga skrifvelse, förklarat, att då de af Konsistorierna i de öfriga stiften afgifna yttranden, angående vidtagna åtgärder för dylika pensions-anstalters tillvägabringande äfven derstädes föranledde till det antagande, att pensions-inrättningar sannolikt skulle kunna bringas till stånd inom flera stift, om tillfälle lemnades församlingarne att, efter erhållen kännedom om de för dylika inrättningar inom Linköpings och Hernösands stift fastställda reglementen, taga frågan i ytterligare öfvervägande, och O O O ^ _ O O det tillika medgåfves, dels att folkskolelärare och församlingar inom två eller flera, till hvarandra närbelägna, stift skulle, om de sä önskade, få under enahanda vilkor bilda en gemensam pensions-inrättning, dels ock att merbemälde lärare finge, derest de så för godt funne, åt samma styrelse, som skulle ombesörja förvaltningen af pensions-inrättningen för dem sjelfva, uppdraga befattningen med vårdandet af en utaf denna inrättning oberoende och med särskildt, af Kongl. Majit gilladt reglemente försedd anstalt för pensionerandet af deras enkor och oförsörjda barn; hade Kongl. Majit funnit sig böra föreslå Rikets Ständer, att det utaf ofvannämnda anslags-summa, 80,000 Ridr Banko, ännu återstående odisponerade beloppet, utgörande 67,960 Ridr samma mynt eller \ 01.940 Ridr Runt, måtte äfven under nästinstundande statsreglerings-period få i Riksgälds-kontoret innestå, för att af Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med de grunder, Kongl. Majit sålunda angifvit, och för öfrigt på enahanda vilkor, som förut varit stadgade, disponeras till inrättande af pensions-anstalter för folkskole-lärare.
Uti en inom Bonde-ståndet väckt motion, har Riksdags-fullmäktigen Guataf Bjerkander från Skaraborgs län föreslagit, att då ofvan omförmälda fond vore otillräcklig för det dermed afsedda ändamålets vinnande, och då de understöd, som folkskolelärarne, enligt de fastställda grunderna för deras framtida pensionering, skulle kunna påräkna, vore allt för obetydliga i förhållande till de för dem särdeles kännbara årsafgifterna, Rikets Ständer, med afseende å nödvändigheten, att dessa personer, sedan de uppoffrat sina krafter med utöfvandet af sitt ansvarsfulla kall, måtte varda någorlunda betryggade emot brist, då de icke vidare kunde bestrida sina befattningar, måtte öka ifrågavarande pensions-fond till 200,000 Ridr Ruut samt hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utarbetande af ett sådant reglemente, som kunde bereda verkställighet af beslutet angående ifrågavarande pensions-anstalters bildande.
Likaledes har Riksdags-fullmäktigen David Andersson från Hallands län, efter anförande af de hufvudsakligaste anmärkningar, som förekommit emot reglementet för folkskole-lärares pensionerande, och de orsaker, som föranledt att den föreslagna pensions-inrättningen hittills icke kunnat åstadkommas, uti en inom samma Riks-stånd jemväl vackt motion, hemställt, att den i sådant afseende anvisade fond måtte för - Stats-Utskottels Utlåtande M 151.
T okas till det belopp, som erfordrades för pensionering af både folkskole-lärarne och deras enkor, helst det med sagde pensions-inrättning åsyftade ändamål, enligt motionärens åsigt, skulle förfelas, såvida densamma endast komme att bereda pensionsunderstöd för merbemälde lärare-personal; hvarjemte David Andersson föreslagit, att den folkskole-lärare, som genom årligen verkställda inbetalningar boredt sig delaktighet i pensions-inrättningén, måtte få bibehålla densamma, oaktadt han sedermera tili annat stift afflyttar.
Efter erhållna remisser ä ej mindre den Kongl, skrifvelse, hvars hufvudsakhga innehåll ofvan blifvit anfördt. än nu omförmälda, samma ämne rörande motioner, får Stats-Utskottet, hvad först beträffar den framställning, som högstberörda nådiga skrifvelse innefattar, afgifna det yttrande, att då genom den af Kongl.
Majit föreslagna utsträckning af de pensions-inrättningar, för hvilkas åstadkommande den tillgång, hvarom nu är fråga, blifvit af Rikets Ständer anvisad, sådane inrättningar möjligen torde kunna inom flera stift till vägabringas, och det med denna tillgångs anvisande afseddo ändamål alltså i vidsträcktare mån än hittills befrämjas, Stats-Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte bifalla hvad Kongl Majit föreslagit i afseende å ej mindre Kongl. Majits fortfarande dispositionsrätt öfver återstoden af ifrågavarande medel, än en utvidgad omfattning af de pensions-anstalter, som kunna komma i åtnjutande af de, enligt hittills gällande fördelningsgrund, för dem belöpande andelar utaf dessa medel.
Vidkommande deremot de af förbemälde 2:ne motionärer gjorda framställningar om tillökandet af den för folkskole-lärares pensionering utaf allmänna medel afsatta fond och samma fonds användande jemväl till pensionerandet af meranämnde skollärares efterlemnade enkor, finner sig Utskottet, under åberopande af sitt tili besvarande af Kongl. Majits ofvanberörda nådiga skrifvelse nu afgifna yttrande, icke kunna förorda dessa framställningar; hvadan Utskottet hemställer, att desamma måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
I sammanhang härmed har Stats-Utskottet ansett sig jemväl böra underställa Rikets Ständers pröfning och godkännande ett, under förutsättning, att Kongl Majits förevarande nådiga framställning varder bifallen, uppgjordt förslag till förändrad lydelse af den § i Riksgälds-kontorets reglemente, som handlar om den för folkskolelärares pensionerande afsatta summa. § (motsvarande 159 § i 1854 års reglemente).
1 afseende på disponerandet och användandet af återstoden utaf den summa, 80,000 Ridr Banko, som uppkommit genom besparingar å de vid föregångna riksdagar beviljade anslag för Sluts-Utskottets Utlåtande M 151. foikskole-undervismngens befrämjande, och till följd af Rikets åren 1850 och 1851 församlade Ständers beslut, blifvit i Riksgälds-kontoret afsatt för beredande af tillgång till afskedade folkskolelärares pensionerande, hafva Rikets Ständer medgifvit och beslutat, att denna återstod, utgörande Etthundraett tusen niohundrafyratio Riksdaler Riksmynt må, under den tid. nuvarande riksdags stats-reglering kommer att omfatta, fortfarande hållas Kongl. Majit tillhanda, på det att — derest inom de stift, hvarest så beskaffade pensions-inrättningar förut icke blifvit tillvägabrmgade. sådana åtgärder före nästa riksdag varda vidtagna, till följd hvaraf en gemensam fond, genom folkskoie-lärarnes och församlingarnes bidrag, inom särskilda eller till hvarandra närbelägna stift bildas för dessa lärares pensionering, och samma fond ställes under förvaltning af en utaf folkskole-lararne utsedd och under vederbörande Silus-styrelsers öfverinseende och kontroll stående Direktion, samt derest på vissa allmänna grunder bygdå reglementen för sagde inrättningar varda upprättade och i nåder fastställda — Kongl. Majit då må ega att med beräknande af omförmäida, ännu återstående anslagssummas billiga fördelning mellan alla de still, som för närvarande sakna sådana inrättningar, utaf denna summa, såsom grundfond, tilldela hvarje hädanefter tillkommen dylik pensions-anstait ett proportionerligt bidrag flir en gång; börande detta bidrags belopp således af Riksgälds-kontorel utbetalas i den ordning och på det sätt Kongl. Majit föreskrifver.
® Stockholm den 10 November 1857.
Stats-Utskottets Utlåtande M 152.
Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Nov. 1857, kl. 2 e. m.
Utlåtande, angående väckt förslag om inrättande af frivilliga arbetshus.
Till Stats-Utskottet har Borgare-ståndet remitterat en af Herr M. L.
Bäckström väckt motion, deruti föreslagits, att, i likhet med hvad som i hufvudstaden redan skett, antingen inom hvarje annan stad, der läns-residens funnes, eller på andra lämpliga ställen måtte inrättas »frivilliga arbetshus,» dit lättjefulla och liderliga personer kunde förpassas samt hållas till nyttig verksamhet och således räddas innan de sjunkit så djupt i elände, att de, för att ej omkomma af hunger och uselhet, vore nödsakade begå stölder.
Tillvägabringande af ändamålsenliga inrättningar, der nödställde, fastän arbetsföre personer kunna erhålla tillfälle till sysselsättning och arbetsförtjenst, synes egentligen tillhöra föremålen för den kommunala omtanken och verksamheten.