Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Låne-kontorets Direktion är upplyst, att omlörmäida lån, som till belopp af 5 000 R:dr Banko är vordet af Dahlgren upptaget den 24 November 1842, emot pant af Göta-kanal-aktier af l:sta klassen å ett nominelt belopp af 22,000 R:dr samma mynt jemte borgen, såsom för egen skuld, för den brist, som vid pantens försäljning kunde uppstå, af Handlanden Simzon Koch, blifvit redan vid förfallotiden, den 24 Maj 1843, till lagsökning utremitteradt; att, sedan försäljning af panten å offerillig auktion egt rum, hade för den brist i Låne-kontorets fordran, som dervid uppkommit, icke allenast bevakning skett i då mera aflidne Simzon Köchs konkurs- och urarfva-mål, utan äfven utmätning verkställts hos Dahlgren, hvars enda tillgång, bestående af en i aflidne Köchs konkursmassa bevakad fordran, då blifvit för Låne-kontorets räkning i mät tagen, hvaremot, vid sedermera hos Dahlgren anställda utmätnings-försök, bevis städse erhållits om bristande tillgång, efter det tillika utrönt blifvit, att hos honom befintliga möbler och husgeråd icke voro haus egna, utan, jemlikt företedt kontrakt, af honom förhyrda; att i afräkning å lånet, utgörande 3,000 R:dr B:ko eller 7,500 R:dr R:mt, följande afbetalningar ingått, nemligen 4.389
R:dr 67 öre för de på offentlig auktion försålda aktierna.
1,492 R:dr 7 öre såsom utdelning i Simzon Köchs konkurs och urarfvabo, samt 918 R:dr 26 öre i särskilda poster, som tid efter annan blifvit af Dahlgren sjelf allemnade, och att länet, hvarå upplupna räntan den 31 sistlidne Januari uppgick till 1,782 R:dr 35 öre. är vordet vid 1855 års revision öfverfördt till Låne-kontorets osäkra fordringar; tilläggande Direktionen, att under den långa tid, lånet utestått, Dahlgren icke förmått derå göra afbetalningar till större sammanräknadt belopp, än ofvannämnde 918 R:dr 26 öre, hvilka, på sätt han uppgifvit, måste antagas hafva utgjort hvad han på sin kommissions - (lanko-Uukoltets
Ull ätande .M 23- II rörelse kunnat inbespara, enär vid de undersökningar, som hos honom under denna tid blifvit hållna, andra tillgångar till skuldens gäldande icke förefunnits, samt att några kraftigare åtgärder för liqvidens åstadkommande under sådane omständigheter ansetts icke böra vidtagas, emedan de skolat medföra afbrott i Dahlgrens verksamhet, hvarmedelst
Låne-kontoret skulle gått i mistning af den enda återstående möjligheten att genom mindre afbetainingar, som af honom i män af tillgång blifvit villigt erlagde, få skulden småningom nedsatt.
Vid detta förhållande, och då, med afseende på
Dahlgrens numera framskridna ålder och derigenom aftagande verksamhet och arbetsförmåga, ringa utsigt är förhanden, att han i framti len skall kunna bereda full liqvid för ifrågavarande lån, och det af sådan orsak torde vara fördelaktigare för Låne-kontoret alt med uppoffrande af upplupna räntan antaga det framställda anbudet och sålunda nu få det återstående kapitalet på en gäng godtgjordt, än att låta liqviden af hela lånet till kapital och ränta blifva beroende af en lång och oviss framtid, derunder ytterligare kostnader för lånets bevakande varda erforderliga; samt den omständighet, att
Dahlgren, efter hvad ett ansökningen bifogadt bevis gifver vid handen, icke sjelf hemtat något gagn af lånet, emedan detsamma helt och hållet af Löftes mannen uppburits, ehuru icke förringande Dahlgrens betalnings-skvldighet, likväl i förening med den beredvillighet han i öfrigt visat att skulden godtgöra, synes i sin mån tala till hans fördel, anser sig Utskottet, i enlighet med hvad Lånekontorets
Direktion tillstvrkt. böra hos Kikets Ständer vördsamt hemställa, att, så framt Dahlgren, före innevarande års slut, inbetalar iånets nuvarande kapital—återstod. 700 R:dr Riksmynt, han må njuta eftergift af den på lånet upplupna ränta.
Banko-Utskottets Utlåtande JW 24.
1 JVs 24.
Ank. till Exp.-Utsk. den 1 Juni 1860, kl- 5 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om präglande af en skådepenning till åminnelse af Hans Maj:t Korning Carl XV:s och Dess Hoga Gemåls Kroning.
Till Utskottets behandling hafva Höglo!].
Preste-Ståndet remitterat af Herr Montgommerie-Cederhielm, Robert Nils Germund, och Biskop Anjou väckta motioner, att en skådepenning af vanlig storlek samt med lämplig inskrift och sinnebild måtte, genom Banko-Styrelsens försorg och på Rikets Ständers Banks bekostnad, varda präglad till åminnelse af Deras Majiter Konungens och Drottningens Kröning, den 5
Maj innevarande år.
Med anledning häraf och då Utskottet jemväl för sin del anser minnet af ifrågavarande högtidliga och för så väl det Höga Konungaparet som Nationen betydelsefulla akt, hvilken Rikets Ständer, uppå nådig kallelse, öfvervarit, böra, på nu föreslagna, med äldre tiders bruk öfverensstämmande sätt, åt efterkommande bevaras, får Utskottet hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att, i anledning af Deras Kongl. Maj:ter Konungens och Drottningens Kröning, en skådepenning, med lämplig inskrift och sinnebild, måtte, i likhet med hvad som vid dylika högtidliga tillfällen förut egt rum, genom Banko-Styrelsens försorg och uppå Rikets Ständers Banks bekostnad, präglas till enahanda storlek, som i sådana fall tillförene varit bruklig, och att exemplar deraf måtte, på vanligt sätt, å Rikets Ständers vägnar, öfverlemnas i guld till Deras Kongl. Majtter och öfriga medlemmar af det Kongl. Huset, och utdelas i silfver till Deras Excellencer Rikets Herrar, Svenska och Norska StatsRådets Herrar Ledamöter, Herr Landtmarskalken och de 3:ne ofrälse Ståndens Talmän vid detta riksmöte samt Universiteterna i Upsala, Lund och Christiania, Kongl. Myntkabinettet, de högre elementar Bih. till Ii.
Prot. 1859 & 1860. 6 Sami. 1 Afd. 15 Höft. 1 Banko-Utskottets Betänkande JYs 25. läroverk, som hafva myntsamlingar, Kongl Vitterhets-, Historie- och Antiqvitets-Akademiens Sekreterare och Bankens Myntkabinett, samt genom Riddarhus-Direktionen och de ofrälse Riks-Ståndens KansliDirektioner, tillställas i bronz hvar och en af de vid innevarande riksdag antecknade Riksdagsmän.
Ank. lill Exp.-Utsk. den 1 Juni 1860, kl, 3 e. m.
Betänkande, med förslag till reglering af Bankens lane- och kreditiv-rörelse saint om användande af upplupen odisponerad Bankovinsl.
Deri vid sednaste riksdag för Banko-Utskottet utfärdade instruktion ålägger Utskottet i sista punkten af 2:a §:n att lill Rikets Ständer afgifva förslag till reglering af Bankens lane- och kreditiv-rörelse och att i sammanhang dermed meddela yttrande och förslag om användande af den sedan 1857 års början upplupna Banko-vinst.
Åliggandet i sistnämnda afseende liar, på grund af Rikets Ständers vid innevarande riksdag särskildt fattade beslut, redan blifvit af Utskottet fuligjordt så till vida, alt Utskottet i Utlåtandet 17 föreslagit, hvad Rikets Ständer äfven bifallit, att af ifrågavarande vinstmedel en summa af 4,000,000 R:dr R:mt må med en tredjedel årligen vid slutet af hvartdera året 1860, 1861 och 1862 användas lill deltagande i det lån, som Rikets Ständer beslutat att, för Svenska Statens räkning, lill fortsättning af Statens järnvägsbyggnader å utrikes ort upptaga.
Det tillhör således Utskottet nu att framlägga förslag till dels reglering af Bankens låne- och kreditiv-rörelse under kommande tiden intill nästa riksdag, dels användande af den del af Bankens sedan 1857 års början upplupna behållna vinst, hvilken icke, på sätt nyss är nämndt, redan blifvit af Rikets Ständer disponerad.
Till fullgörande häraf har Utskottet genomgått och granskat 6:te Artikeln af Banko-reglementet och dervid tillika tagit, i Öfvervägande de från respektive RiksStånden till Utskottet remitterade motioner eller eljest till Utskottet inkomna fram - Banko-Utskottets Betänkande M 25. 3 ställningar, som innefatta förslag till ändringar eller tillägg i nu gällande föreskrifter angående låne- och kreditiv-rörelsen.
Härvid anser sig Utskottet till en början böra anmäla, att uti tvänne af de till Utskottet hänvisade motioner, afgifna den ena af Friherre von Schwerin, C. J., och den andra af Herr Åkerman, Fr., förslag framställts om väsendtliga förändringar i de grunder hvarpå Riks-bankens hela organisation för närvarande hvilar; såsom att Rikets Ständer icke vidare skulle uteslutande förbehålla sig ordnandet och utöfningen af Bankens förvaltning, utan lemna enskilde personer tillfälle att såsom delegare i Banken ingå; att den i Grundlagen för Banken bestiimda Styrelse af 12 Fullmägtige väl borde fortfarande bibehållas, hufvudsakligen för bevarande af den säkerhet, hvarom Rikets
Ständer egde tillförsäkra sig med anledning af deras för Banken ingångna garanti, men att Banko-verkets direkta förvaltning skulle uppdragas åt en Direktion, bestående af en Ordförande, utsedd af Kongl. Maj:t, samt Ledamöter, valde dels af Rikets Ständer eller deras Fullmägtige, dels af de enskilde akticegarne; att i sammanhang härmed vissa af Bankens utlåningar skulle från densamma alldeles afski!jas och att jemväl i öfrigt åtskilliga reformer borde vidtagas i Bankens närvarande funktioner såsom icke blott Låne- utan äfven Depositions- och Vexel-bank.
De förslag, som uti förenämivnde motioner blifvit framställda, äro af den om fattning och genomgripande beskaffenhet, att för deras noggranna pröfning och bedömande, en sorgfällig utredning af alla dithörande förhållanden oundgängligen påkallas.
En sådan utredning har Utskottet hittills icke varit i tillfälle att uppgöra, och äfven örn omständighelerne sådant medgifvit, skulle Utskottet tvekat att till Rikets
Ständer afgifva yttrande öfver de vigtiga frågor, hvilka i motionerne afhandlas, förr än Utskottet erhållit del af det förslag till Riks-bankens ombildning och dermed sammanhang egande förhållanden, som, efter hvad Utskottet inhemtat, är under behandling hos den af Kongl. Maj:t i nåder tillsatta Kommitté för utredning af Fäderneslandets ställning i ekonomiskt och financielt hänseende samt lör granskning af de lagar och inrättningar, som med penninge- och kredit-väsendet ega gemenskap.
Icke eller lära de i motionerne åsyftade förändringar, hvaribland företrädesvis den om enskilde personers upptagande såsom aktie-egare i Riks-banken och om tillsättande lör denna Bank af en särskild Styrelse vid sidan af den i Grundlagen nu föreskrifna, vara af egenskap att, om också Rikets Ständer dertill lemnade sitt bifall, kunna redan vid innevarande riksdag bringas till verkställighet.
Utskottet har derför ansett nu ifrågavarande 2:ue motioners behandling ej böra undanskjuta eller fördröja uppgörande af det förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse, som Utskottet har att till Rikets Ständer afgifva; hvaremot Utskottet, efter inhemtad kännedom af Finans-kommittéens ofvanberörde förslag, hvilket snart torde vara att in förvänta, vill i ett sammanhang till pröfning företaga de frågor, som afse förändring af Bankens närvarande organisation, samt för den 4 Banko-Utskottets Betänkande M 25. händelse, att Utskottet icke skulle blifva i tillfälle att åt dessa frågor gifva den fullständiga utredning, som är nödvändig för att Rikets Ständer nu må kunna deröfver fatta definitiva beslut, underställa Rikets
Ständers bepröfvande förslag till de förberedande åtgärder, hvilka under tiden till nästa riksdag böra i detta afseende vidtagas.
Banko-Reglementets 6:te Artikel innehåller 6 särskilda Afdelningar, nemligen:
Afdelning I, om utlåningar från Banken, Afdelning II, om kreditiv från Banken, Afdelning III, om Diskont-rörelsen, Afdelning IV, om ersättande af upphörd Privat-bank samt om försträckningar till Filial-banker, Afdelning V, om Bankens Reserv-fond, Afdelning VI, om Bankens grund-fond samt användande af den å Bankens rörelse inllutna vinst.
Jemte anmälan, att de föreskrifter, Utskottet i det följande ansett sig böra till antagande föreslå, äro, i likhet med hvad som vid föregående riksmöten iakttagits, så uppställda, att samma föreskrifter, derest de af Rikets Ständer godkännas, kunna i blifvande
Banko-reglemente införas utan den föregångna fastställelse, som i 8:de §:n af Utskottets instruktion omförmäles, går Utskottet i den ordning, hvartill Reglementets närvarande uppställning föranleder, att nu sig yttra; hvadan först förekommer Utlåningar från Banken.
De härom meddelade föreskrifter igenfinnas uti §§134—144 af Banko-reglementet.
Då någon ändring hvarken genom väckta motioner blifvit ifrågasatt eller af Utskottet funnits erforderlig i följande bland dessa §§, hvilka, till undvikande af onödig vidlyftighet, här endast till hufvudinnehållet anmärkas, nemligen § 134, angående de af Riksgälds-kontoret till Banken utfärdade Obligationer för förskjutna medel till 1808 —1809 årens krigskostnader; § 133, angående Bankens hos Stats-verket egande, inom linien förda fordringar; § 136, angående Bankens fordran hos Södertelje Kanal-bolag; § 138, angående lån mot pant af Lånebanko-obligationer; § 139, angående lån mot inteckning i fast egendom och återbetalnings-skyldighet i silfver, och § 142, angående lån mot pant af intecknade och på Banken transporterade skuldebref, så hemställer Utskottet, Banko-Utskollets Betänkande M 25. 5 l:o att nyssuppräknade §<§ måtte i utfärdande
Banko-reglemente bibehållas vid deras nuvarande lydelse.
I § 137, som handlar om det vid sednaste riksdag Kongl. Myntverket beviljade räntefria lån, erfordras endast någon förändring i redaktionen, hvartill Utskottet får afgifva följande förslag: 2:o
Det räntefria lån, stort 30,000 R:dr R:mt, som vid 1836—1838 riksdag blifvit Kongl.
Myntverket af Banken beviljadt, skall, enligt dervid fästadt vilkor, till Banken återbetalas under 10 på hvarandra följande år med Vio:c^ årligen, räknadt från och med 1860 års början.
Vid granskning af § 140, hvilken rörer lån till städer och korporationer, har Utskottet förehaft en af Riksdags-fullmägtigen Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs
Län väckt motion, hvaruti han fästat uppmärksamhet på angelägenheten deraf, alt Landtförsamlingarne inom riket måtte beredas tillfälle att på annan väg än genom de nu brukliga insamlingarne medelst stamböcker erhålla understöd till uppbyggande af nya eller ombyggnad och reparation af gamla kyrkor.
Deu hjelp, som på delta sätt kunde åstadkommas, motsvarade i allmänhet icke i värde det besvär och den uppoffring af tid, som allmogen derför finge vidkännas, och äfven om sådan tidspillan stundom, genom särskilda anordningar, kunde undvikas, vore det dock naturligt, att insamlingen, särdeles under knapp penningetillgång, i anseende till den stora mängd af stamböcker, som årligen utsändes, måste för hvarje särskild kyrkobyggnad blifva af ganska ringa betydenhet.
Med afseende härå och då det kunde antagas, att Stats-verkets tillgångar vid denna likasom vid föregående riksdagar skulle i så betydlig mån komma att tagas i anspråk till andra föremål, att en framställning om understöd för ofvanberörda angelägenhet icke hade att från nämnde håll påräkna någon framgång, är af motionären föreslaget: att der kyrka skall byggas ny, eller gammal kyrka ombyggas eller utvidgas, och kostnadsförslag blifvit i behörig ordning pröfvadt och godkändt, Församlingen må, om den så Önskar och behöfver, i Rikets Ständers Bank kunna erhålla amorterings-lån på samma vilkor, som för landtfastighels-lån i allmänhet varder stadgadt; att lånesumman ej må' öfverstiga tre fjerdedelar af det kontanta utgiftsbelopp, som enligt kostnadsförslaget erfordrades, sedan dagsverken, körslor och andra naturaprestationer blifvit afräknade; samt att, till säkerhet för både kapital och ränta, Församlingen skulle afgifva en gemensam förbindelse, för hvars fullgörande socknens samtlige hemmansegare borde en för alla och alla för en ikläda sig betalningsansvar såsom för egen skuld, och hvilken förbindelse i öfrigt skulle affattas efter den ordalydelse, som Banko-fullmägtige, på grund af dertill erhållet bemyndigande, funno lämpligt föreskrifva. 6 Banko-Utsholiets Betänkande M 25.
Utskottet sig böra erinra, att dä vid 1834 —1835 årens riksdag förslag i enahanda syftning med det nu framställda var å bane, Banko-Utskottet, i stöd af den åsigt, att Bankens utlåningar borde antingen vara ställda på kort tid eller åtminstone grunda sig på sådana fordringshandlingar, som, i fall Bankens ställning det påkallade, kunde utan allt för mycken svårighet försäljas eller hypothiseras, förklarade sig finna, att i sistnämnda hänseende förbindelserna för de lån, som af vissa städer och korporationer under kollektiv ansvarighet för ränte- och kapital-betalning innehades, vore ofördelaktigare, än de egentliga fastighetslånen till viss man mot lemnad intecknings-säkerhet.
Också blef vid nämnde riksdag det stadgande infördt i Banko-reglementet, som allt sedan der oförändradt qvarstått, eller att någon utlåning från Banken till städer och korporationer icke vidare eger rum, hvilket stadgande synes Utskottet innebära en af Ilikets Ständer en gång för alla uttalad grundsats, angående olämpligheten af försträckningar från Rikets Ständers Bank af ifrågavarande beskaffenhet.
Denna grundsats anser Utskottet sig nu ega sä mycket mindre skäl att frånträda, som densamma vunnit ytterligare styrka af Rikets Ständers vid sedermera förflutna riksmöten vidtagna åtgärder att från Banken helt och hållet afskilja eller ock småningom förminska sådana lånerörelsegrenar, som funnits icke vara med dess ändamål rätt förenliga; hvadan, och då det ej heller vore med Bankens säkerhet öfverensstämmande att, såsom motionären föreslagit, endast mot namnsäkerhet bevilja lån, hvilka icke förr än efter en lång följd af år skulle blifva återguldna, Utskottet, ehuru med erkännande af det önskvärda deri, att församlingarne för det af motionären uppgifna vigtiga ändamål må kunna från det allmännas sida beredas mera kraftigt och verksamt understöd, än som kan vinnas genom insamling af penningebidrag medelst s. k. slamböckers kringsändande, föranlåtes hemställa, 3:o att Rikets Ständer, med afslag å Riksdags-fullmägtigen Lars Gustaf Anderssons ofvanberörda motion, mätte besluta att Banko-reglementets 140 § skall förblifva så lydande: Mom. 1.
Någon utlåning från Banken till städer och korpora tioner eger hädanefter ej rum. Mom. 2.
I afseende på lånebifräden till städer och korporationer, mot enskildes ansvars-förbindelser, ehvad inteckning till större eller mindre del blifvit lemnad, skall fortfarande iakttagas, att, i läll betalning ej inom behörig tid varder verkställd, icke hela lånet, utan endast det belopp, hvilket för året bort inbetalas, må såsom förfallet anses- och indrifvas. Mom. 3.
De till städer och korporationer redan utgifna lån, nemligen: Banko-Utskottets Betänkande M 25- 7 Till Kalmar Dom-kapilel, enligt beslut vid 1818 års riksdag B:ko R:dr 25,000: — » reparation af Kalmar domkyrka, enligt beslut vid 1828— 1850 årens riksdag » » 16,666: 52. » Landskrona stadskyrka, enligt beslut vid samma riksdag » » 12,000: — skola till deras återstående belopp liqvideras, enligt lydelsen af de, för hvart och ett utaf dessa lån, utgifna skuldförbindelser.
I afseende å Bankens utlåning mot inteckning i fast egendom, hvarom stadgas i Banko-reglementets 141 <§, bör Utskottet först meddela, att, sedan den här förut omnämnda, af Kongl. Majit i nåder tillsatta Finans-kommitté under den 2 sistlidne Februari afgifvit underdånigt betänkande och förslag angående förändrad organisation af IJypotheks-föreningarne i riket och i sådant afseende hemställt, bland annat, om upprättande af en allmän Hypotheks-bank och att denna borde öfvertaga den i Biks-banken till utlåning mot pant af fastigheter på landet nu anvisade fond af 7V2 millioner R:dr och i stället lemna Biks-banken sina obligationer, löpande med samma ränta, som för fastighetslå nen utgöres, så har Kongl.
Majit, enär frågan om öfverflyttning af Riks-bankens fastighets-lånerörelse stöde i oskiljaktigt sammanhang med de på Rikets Ständer allena ankommande beslut, rörande samma Banks förvaltning, samt uppå i öfrigt anförda skäl, medelst nådig Skrifvelse den 15 påföljde April, öfverlemnat omförmälda förslag till Rikets Ständers pröfning.
Ofver Kongl. Majits högstberörde nådiga Skrifvelse kommer, i följd af RiksStåndens remisser, sammansatt Stats- och Bariko-Utskott att till Rikets Ständer afgifva utlåtande; men då, äfven i den händelse att ifrågasatta öfverflyttning af Riks-bankens landtfastighets-fond till den föreslagna allmänna Hypotheks-banken skulle vid innevarande riksdag komma att beslutas, denna förändring icke lärer kunna genast bringas till utförande och verkställighet, samt vid sådant förhållande nödigt är att de vilkor, hvarunder fastighets-belåningen skall i Riks-banken fortfarande besörjas, nu varda uppgjorda och bestämda, har Banko-Utskottet funnit sig, oberoende af det utaf Kongl. Majit till Rikets Ständers pröfning aflemnade förslag, böra behandla de till Utskottet hänvisade motioner, som afse ändring i gällande stadganden för ifrågavarande låne-rörelse.
De förslag, som härom blifvit väckta, äro följande, nemligen: l:o / fråga om det belopp, hvartill fastighets-lånefonden må bestämmas. a) af Riksdags-fullmägtigen Anders Johan Sandstedt från Jönköpings län, som anfört, att då i närvarande tid så mycket ordades om angelägenheten af att anskaffa tillgångar för handeln, näringarne och den större rörelsen samt att afhjelpa dessas till stor del sjelfförvållade förlägenhet, Banko-Utskottets Betänkande M 25. borde det äfven tillses, att denna omtänksamhet icke utsträcktes derhän, att den komme att menligt inverka på lånetillgången för den rörelsegren, som vore den allmännaste, emedan den omfattade hela landet, och tillika den vigtigaste, emedan alla öfriga deraf berodde, nemligen det egentliga jordbruket.
Rättigheten alt mot första inteckningen i fastighet å landet erhålla lån i Riks-banken vore lika gammal som Banken sjelf, och vigten af denna låneutväg, i synnerhet för den mindre hemmansegaren, erfordrade icke någon bevisning.
Deremot ville motionären på förhand bemöta en anmärkning, hvarmed man vanligen sökte nedtysta dem, som förordade fastighets-belåningen, nemligen att densamma icke vore bankmessig och att
Banken i stället borde vara innehafvare af lätt realisabla förbindelser.
— Hvarje väl ordnad Bank-inrättning, åtminstone en sedelutgifvande, som icke kunde påräkna att dess silfver-valuta ständigt bibehölle sig vid oförändradt belopp, måste nödvändigt ega en grundfond af andra handlingar, som under alla förhållanden vore säkra och jemväl i behofvets stund kunde realiseras, och någon större säkerhet kunde väl icke erbjudas, än första inteckningarne inom halfva taxeringsvärdet uti fastigheter å landet, särdeles de mindre, hvarå uppdrifna och fingerade taxeringsvärden icke ifrågakomme.
Föreställningen att dessa förbindelser icke, när helst så påfordrades, kunde realiseras, vore helt och hållet grundad på ett misstag, enär hvarje skuldebref, som för dylika lån utfärdades, innefattade skyldighet för låntagaren att, om Banken det fordrade, efter ett halft års förlopp återbetala hela skulden, samt
Banken dessutom egde rätt öfverlåta och transportera skuldebrefvet på annor man.
Säkerheten för de så kallade värdepapper, man nu ville förskaffa Banken i stället för fastighetslånen, hvilade äfven ytterst på inteckningar, men alldeles icke på så goda inteckningar, som för nyssnämndelån erfordrades, och hvad räntevinsten beträlfade, så måste erinras, att Riksbanken å de medel, hvilka åt Filial-bankerne lemnades såsom försträckning, icke åtnjöte ens 3 samt å största delen af inköpta Hypotheksförenings- m. fl. obligationer icke mera än 4 proc. ränta.
Då, efter hvad motionären sålunda sökt visa, — och hvartill, enligt Utskottet tillhandakommet Protokolls-utdrag, vid motionens föredragning inom Hedervärda Bonde-Ståndet ytterligare blifvit, i ändamål att ådagalägga nödvändigheten af fastighets-belåningens bibehållande i Banken, af motionären mundtligen uppgifvet, att i Smålands m. fl. provinsers Hypotheks-förening icke kunde vinnas inträde för mindre fastighetsvärde, än 6,000 R:dr, och att följaktligen snart sagdt hela allmogen inom den trakt, motionären tillhörde, med sina små gårdar till värde af 2 a 3,000 R:dr Banko-Utskottets Betänkande JYl 25.