Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af högsiberörde från samtliga Riksstånden till Stats-Utskottets behandling remitterade proposition (N:o 41 i 1 Sami. af bihanget till Riksståndens protokoller) inhemtas, att vid första indelningen till båtsmanhåll inom Blekinge län år 1685 ett efter hemmanens olika beskaffenhet varierande belopp från 16 till 21 daler silfvermynt i grundränta blifvit beräknadt Sats-Utskottets Utlåtande, N:o 271. 7 såsom motsvarande en hel båtsmansnummer; att då endast ett mindre antal hemman hade räntor, jemt svarande mot sitt rustnings-dalertal, de bland öfrige hemmanen, som hade större grundränta, kontant erlade det överskjutande beloppet, under namn af öfverskottsränta, till uppbördsmannen, som åter dermed godtgjorde de hemman, som hade mindre grundränta, den för dem uppkomna bristen; samt att härförutan, till betäckande af samma brist, jemväl blifvit under namn af reser vräntor, anslagne och på enahanda sätt utgjorde räntorna af vissa smärre lägenheter, hvilka icke lämpade sig för indelning till någon effektiv rustning, men att ett så beskaffadt sätt för liqviderande af öfverskotts- och tillskottsräntor, hvilket alltjemt fortfarit utan annan förändring, än att berörde räntor, efter 1776 års myntvalvation, utgått med 3 daler på riksdalern, under tidernas lopp och till följd af inträffade myntförsämringar, medfört en betydlig ojemnhet och större tunga för de hemman, som utöfver sitt bestämda rustningsdalertal måste bestrida rustningen utan annan ersättning derför, än det kontanta bidrag, som de tillskottsgifvande hemmanen och lägenheterna erlade till ett belopp, hvilket ej vidare på långt när motsvarade sjelfva rustningskostnaden; af hvilken anledning och för att återföra ortens indelningsverk och båtsmanskontrakt till deras hufvudgrunder och rätta tillämpning på sådant sätt, att sammansatta rusthållsdelars bidrag sins emellan blefve rättvisare fastställde, Kongl. Majst, uti den 18:de Januari 1834 till Rikets då församlade Ständer aflåten nådig skrifvelse, förklarade
Sig anse öfverskottsräntorne framdeles böra, till förmån för de tillskottstagande hemmanen, utgöras med förvandling efter årlig markegång å de till båtsmansrustningen, enligt 1685 års kontrakt, hörande prestationer, dock under vilkor, bland annat, att dels det förändrade liqvidationssättet först efter vissa år skulle vidtaga, och dels att de hemman, som vid skattläggningstiden fått så höga räntor sig åsätta, att dessa, förvandlade från ett ringa penningebelopp till effektiv rustningskostnad, tilläfventyrs skulle kunna förorsaka hemmanens ödesmål och undergång, lörunnades att inom viss tid söka räntans nedsättning, hvaremot, till betäckande af den brist, som genom sådan räntenedsättning kunde uppkomma för de tillskottstagande rusthållarne, borde, jemte kronans behållna indelnings- öfverskotts- eller reserv-räntor, användas de vid 1826 års extra roteringsjemnkning i Blekinge tillkomna nya ordinarie bätsmansnummer medelst af dem erlagd vakans-afgift.
Sedan hvad Kongl.
Majit sålunda föreslagit, blifvit af Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 29 December 1834 bifallet, blott med den skiljaktighet, att i fråga om tiden, då det nya liqvidationssättet skulle vidtaga, Rikets Ständer ansågo ett anstånd af 10 i stället 8 Stals-11 skol tets Ltlälande, N:o 271. för 20 år, räknadt från och med 1834, vara tillräckligt, och vederbörande, i öfverensstämmelse härmed, genom nådigt bref den 14 Juli 1835, blifvit om verkställigheten försländigade, uppstod vid den tid, då beslutet om det förändrade sättet för öfverskotts-räntornes utgörande med år 1844 trädde i verksamhet, tvekan, huruvida samma beslut borde tillämpas jemväl å de äldre så kallade reservräntorne, hvilka, utan att vara till rustning indelde efter något visst dalertal, likväl redan från indelningens början varit, lika med öfverskottsräntorne, anslagne till fyllande af räntebrister för de tillskottstagande hemmanen och af sådan orsak ej heller ingått i den nya båtsmansindelningen; och hade Kongl. Maj:ts befallningshafvande i länet, med anledning häraf, uti underdånig skrifvelse den 19 November 1844, anhållit om den närmare förklaring i ämnet, att, som berörde reservräntor, hvilka, efter hvad serskildt blifvit upplyst, uppgå till belopp af 26 r:dr 22 sk. 2 r:st., voro af enahanda beskaffenhet och användas för samma ändamål som öfverskottsräntorna, desamma jemväl borde anses inbegripne under det af Konung och Ständer fattade beslutet om öfverskottsräntorna och följaktligen, lika med dessa, utgöras med förvandling efter markegång, helst i annat fall för tillskottstagarne skulle uppkomma en brist, som af statsverkets öfriga tillgångar behöfde fyllas; i sammanhang hvarmed Kongl.
Majits befallningshafvande vidare hemställde, att, vid en så beskaffad förvandling, samma beräkningsgrund för reservräntorna borde följas, hvilken såsom medelberäkningsgrund blifvit vid den nya båtsmansindelningen antagen, eller 20 daler silfvermynt för hvarje båtsman.
Majit, som, efter det Förvaltningen af Sjöärendena, Kammar-kollegium och Statskontoret blifvit hörde, vid företagen pröfning af detta ärende, väl ansett skäl förefinnas till den slutsats, att Konungs och Ständers gemensamma afsigt varit, att de nu ifrågavarande reservräntorna skola med förvandling efter markegång utgå, helst den af båda statsmakterne uttalade grundsats, dels att rustningsbesväret i provinsen skulle blifva lika för alla egare af jord och lägenheter af samma natur, och dels att indelningen borde till sina hufvudgrunder återföras, i annat fall skulle förfelas, har likväl, enär något bestämdt förklarande angående sättet för reservräntornas utgörande eller grunden, hvarefter de vid skeende förvandling böra beräknas, icke innefattas i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 29 December 1834, uti den nu aflåtne nådiga Propositionen förklarat
Sig vilja i detta hänseende inhemta Rikets Ständers tanka, samt alltså på ofvanupptagne skäl, föreslagit, det Rikets Ständer måtte förklara, att de till fyllnad för den gamla båtsmansindelningen i Blekinge anslag - Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 271. 9 na, reservränterna skola, i likhet med öfverskottsräntorna, utgöras med förvandling elter markegång å den verkliga rustningskostnaden, äfvensom att vid så beskaffad förvandling samma medelberäknings grund för reservräntorna skall följas, som vid den nya båtsmansindelningcn blifvit antagen eller 20 daler silfvermynt för hvarje båtsman; i sammanhang hvarmed Kongl. Majit för ltikets Ständer tillkännagifvit, att Kongl. Maj:t, som under den 11 December 1845, med uppskjutande till vidare af hufvudsakligt beslut i målet, förordnat, att reservräntorna emellertid skulle utgå efter samma grund, som förut, sedermera vid ä rendets slutliga pröfning den 5 Juni 1849 funnit skäligt föreskrifva, att den ifrågaställa förändringen med reservräntornas beräkning då genast borde försiggå och i mån deraf belöpande afgifter tills vidare de betalningsskyldige påföras med laga efterräkning, men afl, intilldess Rikets Ständer i ämnet h slutat och Kongl Msj:l framdeles derom vidare i nåder förordnade, samma afgilter icke kulle uttagas, utan räntornas belopp under tiden endast enligt dittills följd grund uppbäras. Jemte det utskottet från Bondeståndet fått emottaga ett vid remissen af den nådiga Propositionen utaf Riksdagsfullmäktige Eric Månsson, Nils Svensson, Håkan Pettersson och O. L.
Pehrsson från Blekinge län afgifvet anförande, hafva till utskottets behandling blifvit remitterade 2:ne af bemälde
Riksdagsfullmäktige i ämnet väckta motioner, deruti å Blekingska allmogens vägnar anhålles, att Rikets Ständer måtte för deras del medgifva: l:o att så väl kronans ind.-lnings-öfverskotts- eller reserv-räntor som ock rotevakansafgifterne af i Blekinge tillkomna nya rotar, ej mindre de redan influtna, än äfven de hädanefter ingående, må komma Blekingska båtsrnansiudelningen i allmänhet till godo och efter de grunder, som Kongl. Majit kan finna för godt att serskildt i nåder föreskrifva, användas till lindring i rustnings-utgilterne för så väl de öfverskottsgifvande hemmanen och lägenheterna al gamla indelningen, som ock de uti nya indelningen intagne hemman och lägenheter; 2:o att så vida nyssberörde framställning bifalles och reserv-räntorne således komma att förblifva indelte, desamma likväl må äfven hädanefter utgå ulan förvandling eller förhöjning för alla sådane lägenheter, hvilka, efter anställd undersökning, finnas i godhet och afkastning icke motsvara minst T*s mantal, samt att jemväl för de öfriga den andel i kostnaden för effektiv rustning, som af hvardera bör utgöras, må bestämmas icke blott efter Hih. till /{.
Prat. 1850 $ 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 33 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 27/. jordeboksräntan, utan efter lägenhetens godhet i jemförelse med andra till sådan rustning Indelda hemman och lägenheter i orten, på sätt både vid roteringen inom rikets öfrige provinser och jemväl vid båtsmansindelningen i Blekinge förut tillgått; dock alltid med iakttagande att nämnde andel icke i något fall må sältas högre, än som svarar emot räntan med beräkning af 20 daler för en båtsman; 3:o att i fall omförmälda framställning, angående reservräntornes användande till båtsmanshållet, icke vinner bifall, och de således komma att blifva kronan behållna, desamma hädanefter såsom hittills, lika med kronans öfriga behållna räntor inom provinsen må utgå utan förvandling; men, om detta icke bifalles, åtminstone sådan inskränkning och lindring medgifvas, som i 2:dra punkten bllifvit föreslagen; 4:o att räntegifvarne i hvarje händelse befrias från utgifvande af den genom förvandling uppkommande tillökningen uti ifrågavarande räntor, så väl under den förflutna tiden, för hvilken efterräkning skett, som ock än vidare för nu löpande året.
Till stöd för hvad sålunda blifvit yrkadt hafva motionärerne anfört, hurusom mantal och räntor numera lika litet i Blekinge som i andra provinser stöde uti riktigt förhållande till hemmanens verkliga godhet, så att ofta hemman med större mantal och högre ränta äro vida sämre än andra med ringare mantal och ränta, och att, sådant oaktadt, de svagare hemmanen måste, jemte effektiv rustning, erlägga_öfverskottsränta eiler rotevakansafgift, då de bättre åter njuta tillskott: att detta missförhållande var af mindre betydenhet och föga kännbart, så länge räntorne utgingo utan förvandling, hvaremot det nu, sedan enligt Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 14 Juli 1835, öfverskottsräntorna skola till tillskottsfagarnes förmån från och med år 1844 utgöras med förvandling efter markegång å de till båtsmansrustningen enligt 1685 års kontrakt hörande prestationer, saken blifvit af synnerlig vigt för de betalande hemmansegarne, för hvilka den anbefallda förändringen vore högst betungande: att många hemman derigenom fått en tillökad beskattning af från och med 50 r:dr ända till 100 r:dr och derutöfver för helt hemman räknadt, hvarigenom deras värden sålunda blifvit förminskade med ett å två tusen r:dr banko för hvarje, jemte det att denna förhöjning icke skett successive utan på en gång och således ensamt träffat dem som innehade hemmanen vid den tid, då den förhöjda beskattningen vidtog: att ehuru rättighet blifvit lemnad de öfverskotts-räntegifvare, hvilka heldre önskade deltaga i effektiv rustning med närbelägna rusthåll, att i föreskrifven ordning derom göra ansökning, hade denna förmån likväl icke kunnat begagnas, enär jemlikt Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 15 Januar Stafs-Uts/cottets Utlåtande, N:o 271.
1 f 1839 dervid skall iakttagas, dels att räntan som erlägges, förvandlad i natura-rustningsprestation, efter markegångspris derå, jemnt svarar mot den brist, som vid ett eller annat nummer dermed skall fyllas, och dels att hemman, som önskar inträda i uatura-rustning, har lämpligt läge intill den hufvudstam, hvarmed införlifvande sökes för rustniogsskyldighetens fullgörande, hvilka båda förhållanden sällan, om någonsin, inträffa: att oaktadt de hemmansegare, hvilka fått så höga, hemmanen nu för liden icke motsvarande, räntor sig åsätta, att deras förvandling till effektiv rustning tilläfventyrs skulle förorsaka hemmanens ödesmål och undergång, erhållit rättighet att inom viss förelagd tid söka nedsättning eller förmedling af deras ränta, hade likväl fiertalet af räntegifvarne derom varit okunnige eller icke förstått att deraf sig begagna, hvarförutan äfven de, som inom stadgad tid anmälde sig om nedsättning i räntan, dermed icke ninno någon framgång, enär sådant blott föranledde den åtgärd, att ansökningen remitterades till ortegs skaltläggningsmän, för att i laga ordning företaga behöriga undersökningar, hvilket allt var af den vidlyftighet och förenadt med den kostnad, att de sökande icke funno sig vid att derom föranstalta, så att nedsättning hitintills icke vunnits i något hemmans ränta.
Härtill korame att uti nya indelningen intagits dels gamla öfverskotts- och reserv-räntor till belopp af 36 daler 17 öre 10 penningar, dels räntor till belopp af 25 daler 4 öre af hemman, som ostridigt tillförene tillhört gamla indelningen, men sedermera fallit i ödesmål och åter upptagits, dels ock så* dana hemmansräntor till belopp af 290 daler 31 öre, som åren 1696 och 1698 blifvit förmedlade, men hvarå förmedlingen återgått 1774, då räntorna ansetts såsom kronan behållna, ehuru de, lika med samma hemmans öfriga räntor, sannolikt förut varit anslagna på båtsmanshållet, helst indelnings-kontraktet uppgjordes redan 1685, men förmedlingen skedde först 13 år derefter; utgörande sammanlagda beloppet af de räntor, hvilka, jemte reservräntorna, fordom tillhört gamla båtsmansindelningen, men det oaktadt blifvit intagna i den nya och för hvilka rotevakansafgifter utgå, 346 daler 26 öre 10 penningar; hvarjemte rnotionärerne, i afseende å den sökta eftergiften vid utgörandet af reserv-räntorna, hafva anfört, att de smärre lägenheter, af hvilka dessa räntor utgå, nemligen gatuhus, utjordar, ängar, öar, qvarnar och fisken, voro af den obetydlighet i jemförelse med andra hemman, att förvaltningen af deras räntor efter markegång å rustningspersedlarne skulle blifva lika obillig som tryckande, samt hafva till följd, att de fleste af dem, serdeles fisken, skulle, så vida räntan förhöjes, icke vidare kunna bpgagnas, helst afkas.tninge.n vid ganska få deribland skulle motsvara en sådan ränta. 12 Sluts-Utskottets Utlåtande, N:o 271.
Af den nådiga propositionen tillhörande handlingar har Utskottet jemväl inhemta!, alt sedan Kongl. Majits Befallningshafvande i länet, uti underdånig skrifvelse den 19 November 1844, anhållit om nådig förklaring, huruvida ifrågavarande reserv-räntor från och med år 1844 borde med förvandling efter markegång utgå, och om i sådant fall samma indelningsgrund borde dervid följas, som blifvit lagd till grund vid bildandet af de tillkomna nya rotarne eller 20 daler för hvarje rote, hade Förvaltningen af Sjöärendena, Kammar-kollegium och Stats-kontoret, uti afgifvet gemensamt underdånigt utlåtande i ämnet af den 2 Juli 1845, på anförda skäl yttrat den åsigt, att något stadgande om de nu ifrågavarande reserv-räntornas förvandling icke blifvit genom Kongl. Brefven den 14 Juli 1835 och den 15 Januari 1839 meddeladt; hvadan, och då dessa räntor voro äf grundskatts-natur och således Konungs och Rikets Ständers gemensamma beslut erfordrades för deras förändrade utgörande, Kollegierne i underdånighet tillstyrkte, att Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes berörde framställning icke matte, i det skick ärendet då förekom, föranleda till något Kongl. Maj:ts nådiga beslut om reserv-räntornas utgörande på annat sätt än ditintills egt rum; hvarjemte, för det fall att Kongl. Majit skulle finna lämpligast besluta, att reserv-räntorna från och med år 1844 borde utgå med förvandling efter markegång, Kollegierne förklarade sig icke hafva något att anmärka emot den af Kongl.
Majits Befallningshafvande föreslagna indelningsgrunden efter 20 daler på båtsman.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet i öfvervägande-tagit; och hvad först beträffar den af Kongl. Majit föreslagna grund för beräkningen af reserv-räntorna, så anser Utskottet, på de af Kongl. Majit anförda skäl, desamma, såsom utgående för samma ändamål och för öfrigt varande af enahanda beskaffenhet med öfverskotts-räntorna, böra, i likhet med hvad om dessa är stadgadt, utgå med förvandling efter markegång å rustningspersedlarne; men som vid det tillfälle då denna öfverskotts-räntornas förvandling af Konung och Rikets Stfoder beslöts, tillika icke bestämdt stadgades, att reserv-räntorna skulle utgå på samma sätt sorn öfverskotts-räntorna, och innehafvarrie af de lägenheter, från hvilka reserv-räntorna utgå, således icke blifvit på förhand beredde på förändringen, i likhet med hvad i afseende å öfverskotts-räntorna egt rum, torde, af samma skäl eller för att ej åstadkomma alltför hastiga rubbningar i eganderättsförhållandena, rättvisan påkalla den jemkning i detta hänseende, att reserv-räntorna icke böra utgå med förvandling efter markegång å rustningsprestationerna förr än tio år förflutit efter år 1849, då, enligt hvad ofvan blifvit anfördt, Kongl, Majit fattade sitt nådiga beslut angående den högre debiteringen samt räntorna så - Stats-l (akottets Utlåtande, N:o 271.
13 ledes först frän och nied uppbörds-året 1859 efter den förhöjda beiäkriingen utgöras; och dä åtskilliga af de mindre betydliga lägenheter, af hvilka dessa räntor utgå, möjligen kunna' vara af den mindre förmånliga beskaffenhet, att de dem åsatte räntor efter förändringen skulle uppgå lill så höga belopp, att de icke kunna af lägenheternas innehafvare illgöras har Utskottet, af sådan anledning, funnit undersökning böra under tiden, innan den förhöjda beräkningen vidtager, anställas för utrönande, huru stor ränta dessa lägenheter kunna bära, på det att, sedan en sådan undersökning, kostnadsfritt för lägenheternes innehafvare, försiggått, nödige åtgärder för räntornas förmedling eller nedsättning, der sådant kan anses erforderligt, måtte varda, enligt gällande författningar, vidtagne.
Vidkommande derefter motionärens anhållan, att såväl kronans indelnings- öfverskottseller reserv-räntor som ock rotevakans-afgifterne af i Blekinge tillkomne nya rotar, ej mindre de redan influtna, än äfven de hädanefter ingående, måtte komma Blekingska båtsrnansindelningen till godo, så grundar sig denna begäran hufvudsakligen på den förutsättning, att provinsen Blekinge i alla tider icke skulle vara skyldig att hålla mer än de 1500 båtsmän, hvilka vid första indelningen uppställdes ; men då delta antal måste anses såsom ett minimum, hvilket, i den mån landet uppodlades, kunde likasom i de öfriga delarne af riket med tiden ökas, har Utskottet af detta förhållande så mycket mindre kunnat hemta någon anledning att tillstyrka afstående till den gamla båtsmansindelningen i Blekinge af hela beloppet af den vakans-afgift, hvilken hitintills influtit och kan framdeles inflyta af de nya rustningsnumren, som enligt Rikets Ständers år 1834 fattade beslut endast den brist, som genom skeende ränteförmedlirigar kunde uppkomma, borde af nu ifrågavarande medel bf täckas; hvarförutan genom ett dylikt medgifvande Blekinge skulle tillskyndas en fördel, hvilken icke tillkommer rikets öfrige provinser, för hvilka någon lindring i den gamla roteringen ej eger rum, då oroterad jord underkastas rotering; men som motionärerna deremot sökt visa, det serskilda belopp af den gamla båtsmansindelningen anslagno räntor, med sammanlagd!
346 daler 26 öre 10 penningar, skola på hvarjehanda sätt frångått den na indelning och ingått i den nya, torde vederbörlig undersökning, huruvida förhållandet verkligen är sådant, böra på det allmännas bekostnad verkställas, för tillvägabringaride af den rättelse härutinnan, hvartill omständigheterna kunna förardeda.
1 öfverensstämmelse härmed tillstyrker Utskottet Rikets Ständer l:o att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, för deras del besluta, att de till fyllnad för den gamla II Stats-Utskuttets Utlåtande, N:o 271. båtsmansindelningen i Blekinge anslagne reserv-räntor skola, i likhet med öfverskotts-räntorna, utgöras med förvandling efter markegång å den verkliga rustnings-kostnaden, äfvensom att, vid så beskaffad förvandling, samma medel-beräkningsgrund för reserv-räntorna skall följas, som vid den nya bålsmansindelningen blifvit antagen, eller 20 daler silfvermynt för hvarje båtsman, dock alt denna förhöjda beräkning ej skall vidtaga förr än från och med uppbördsåret 1859; 2:o att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det behöriga undersökningar varda, kostnadsfritt för de skattskyldige, anställde: a) för utrönande, huruvida de smärre lägenheter, från hvilka reservräntor utgå, kunna utan förmedling utgöra de dem åsatte räntor efter den förhöjda beräkningen, hvarefter det må ankomma på lägenheternes innehafvare att, på grund af den verkställda undersökningen, i behörig ordning söka den förmedling, hvartill de dervid förekomne förhållanden kunna föranleda; och b) till vinnande af upplysning, huruvida några öfverskotts- och andra räntor, hvilka från början tillhört den gamla båtsmansindelningen, sedermera på ett eller annat sätt densamma frångått och numera äro anslagne till den nya indelningen, på det att nödige befunne rättelser i nämnde hänseende måtte varda i behörig ord ning vidtagne.
Hemställande Utskottet slutligen, på grund af hvad här ofvan blifvit anfördt, att hvad i öfrigt blifvit uti ofvan omförmälde motioner (ramsläldt och yrkadt, må lemnäs utan vidare afseende.
Stockholm den 22 .luli 1851. Stats-Utskottets Utlåtande, A:o 272.
\:o 979.
Anl«. till Exp.-Utsk. d. 23 Juli 1851, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:Is Nådiga skrifvelse, i fråga om förändrad beräkningsgrund för Bålsmansvakansafgiften af nyroterad jord inom Blekinge Län, m. m. (/• A.) Sedan, med anledning af de utaf Kongl. Majit föreslagna åtgärder till jemkning af inMelningsbesväret i Blekinge, Rikets Ständer vid 1834 och 1835 årens Riksdag beslutat, att de inom Länet utgående så kallade öfverskottsräntor torde till förmån för de rusthållare, som egde att desamma uppbära, från och med 1844 utgöras med förvandling efter årlig markegång å de till båtsmansrustningen enligt 1685 års kontrakt, hörande prestationer, under iakttagande för öfrigt af vissa föreslagna vilkor, hvaribland äfven att egarne af sådana hemman, som efter en så beskaffad förändring kunde anses för högt betungade, torde få söka nedsättning i räntan till likhet med andra räntebetalande hemman, samt att till betäckande af den brist, som genom dylik ränlenedsättning kunde inträffa för de räntetillskottstagande rusthållarne, finge användas jemte kronans behållna indelnings-, öfverskotts- eller reservräntor, äfven de, Blekinge vid förrättad extra roteririgs-jemkning tillkomna nya ordinarie rotar, genom erläggande för dem af en efter markegång rustningskostnaden motsvarande vakansafgift, samt Kongl. Majit genom nådigt Bref af den 14 Juli 1835 anbefait verkställighet häraf, hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet derefter väckt fråga, bland annat, derom, att de till ordinarie indelnings utgörande upptagne nya rotarrie måtte intill år 1844 få utgöra sina räntor, såsom förut, utan förvandling; till svar hvarå Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, uti nådigt Bref den 15 Januari 1839 förklarade, att, enar Kongl. Majit gemensamt med Rikets Ständer beslutat, att de Kronan behållna räntorna skulle från och med 1835 komma de rusthållare, som af lindring funnos i behof, till godo på det sätt, att för de rotar, som af dessa räntor uppkommit, erlades en efter markegång rustningskostnaden motsvarande vakansafgift, Kongl.
Majit icke kunde häruti medgifva någon jemkning, som i allt fall skulle lända gamla rusthållsindelningen till förlust i samma mån den tjente räntegifvarne till fördel, utan borde hvad i afseende å dessa räntor IG Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 272. redan finnes föreskrifvet lända lill behörig efterrättelse.
Då emellertid, till följd af den räntegifvarne förunnade rättighet att söka nedsättning i den vid skaltläggningstiden åsalta räntan, en mängd hemmansegare derom vändt sig till Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i länet; samt innan dessa frågor blifvit afgjorda en rustningskostnaden efter markegång motsvarande vakansafgift blifvit de till ordinarie indelnings utgörande upptagne hemmanen, vid debiteringen af 1841 års kronoutskylder, efterräkningsvis för sex år från och med 1835, påförd och af Kongl.