Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen har man emot förslaget anmärkt, dels att genom uppskof i riksdag skulle kommittenterne komma att drabbas af dubbel kostnad för ombudens resor till och Konstitutions-UtsJcottets Memorial iV:o 23. 9 oell ifrån riksdagsorten; dels ock att en olikhet mellan de särskilda valkorporationerna skulle uppstå derigenom, att de valkorporationer, hvilkas ombud vore ledamöter uti de ä riksdagsorten qvarvarande Utskotten, befriades från en utgift, som drabbade de öfriga.
Då nu för säkert antagas kan, att uppskof i riksdag icke, utom i särdeles ovanliga fall, ifrågakomme vid andra tillfällen, än dä det skulle fortfara en tid af några månader, gjordes derigenom uti utgifterna för ombudens underhåll vid riksdagen en så betydlig besparing, att den ingalunda kunde uppvägas af den fördubblade resekostnaden, hvilken dessutom redan nu oftast utgår, ehuru den drabbar, icke kommittenterna, utan ombudet enskildt.
Under en mera långvarig riksdag torde det nemligen vara endast ett fåtal af riksdagsmännen, som icke åtminstone en gång besöka sin hemort.
En besparing i riksdagskostnaderna, antingen de utgå af korporationer, eller de enskilde, kunde således med säkerhet påräknas blifva en följd af beslutadt uppskof i riksdag.
Att denna besparing blefve olika för särskilda valkorporatio-ner, är en omständighet, hvarå afseende icke skäligen torde kunna fästas.
Någon fullkomlig likhet, i fråga om riksdagskostnaden, kan äfven under nuvarande förhållanden icke åstadkommas, enär det ena valdistriktet är mera, än det andra, från riksdagsorten^ aflägset.
1 betraktande af hvad sålunda anfördt blifvit, och då, med iakttagande af ofvanantydda bestämmelser, det icke skäligen låter tänka sig, att rättigheten till riksdags uppskjutande skulle kunna onödigtvis begagnas; men deremot saknaden af en dylik rättighet otvifvelaktigt kan föranleda stora olägenheter och kostnader; anser Utskottet sig böra afgifva förslag till införande af föreskrifter härom i 109 § Regerings-Fonnen och 80 § Riksdags-Ordningen.
Vidare har Utskottet, när fråga om ändring i förstnämnda § nu är vorden väckt, trott sig icke lämpligen kunna förbise ett uti detta lagrum förekommande mindre egentligt uttryck.
Sedan i 109 § Regerings-Formen föreskrift blifvit meddelad om riksdags längd och denna blifvit bestämd till högst fyra månader, förekommer nemligen ett stadgande af följande lydelse: ”Der så oförmodadt hända skulle, att vid den sålunda förlängda tidens utgång, Rikets Ständer icke hade staten reglerat eller någon ny bevillning till bestämdt belopp sig åtagit etc.”
Då nu likväl erfarenheten visat, att det fall, hvilket sålunda i Grundlagen förutsättes, såsom högst sällsynt och oförmodadt, hittills inträffat vid alla riksdagar, samt anledning icke förefinnes att någon ändring i detta förhållande kommer att inträda, kan nämnda uttryck icke gerna qvarstå, utan att uppväcka ett misstroende till lagstiftarens vishet, hvilket helst torde böra undvikas.
Häraf har Utskottet funnit sig uppmanadt, att jemväl föreslå, att ordet, ”oförmodadt”, måtte uteslutas; och får Utskottet således till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling hemställa följande förslag till ändring och tillägg i Regerings-Formen. § 109. (nuvarande lydelse:) (den föreslagna lydelsen:
Ej må Riksdag längre räcka än frenne l:o.
Ej må Riksdag längre räcka än månader från den dag, då Konungen lå- frenne månader från den dag, då Konuntit om Stats-verkets tillstånd och behof gen låtit om Stats-verkets tillstånd och Riksens Ständer eller deras Stats-Ut- behof Riksens Ständer eller deras Stats - Bih. tiU R.
Prot. 1859 k 1860. 3 Sami. 9 Håft. 2 10 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 23. skott underrätta.
Skulle likväl vid nämnda tids förlopp, Riksens Ständer ännu icke hafva riksdags-ärenden afgjort, anmäle de det hos Konungen och äske, att Riksdagen måtte fortfara någon viss tid af högst en månad derefter, hvilket Konungen ej ege makt att vägra eller förhindra.
Der så oförmodadt hända skulle, att, vid den sålunda förlängda tidens utgång, Riksens Ständer icke hade Staten reglerat eller någon ny bevillning till bestämdt belopp sig åtagit, då skall Konungen kunna Riksens Ständer åtskilja, och fortfare den förra bevillningen intill nästa riksdag.
Ar åter bevillningens hela belopp bestämdt, men Riksens Ständer icke om fördelningen deraf ense, då skola, efter den fastställda bevillnings-summans förhållande till den, som vid föregående Riksdag blifvit fördelad, de i den sista Bevillnings-förordningen stadgade artiklar jemnlikt ökas eller minskas; ochuppdrage Riksens Ständer deras Fullmägtige i Banken och Riksgälds-kontoret, att en ny Bevillnings-förordning på sådan grund uppgöra och utfärda.
Utskott underrätta.
Skulle likväl vid nämnda tids förlopp, Riksens Ständer ännu icke hafva riksdags-ärenden afgjort, anmäle de det hos Konungen och äske, att Riksdagen måtte fortfara någon viss tid af högst en månad derefter, hvilket Konungen ej ego makt att vägra eller förhindra.
Der så hända skulle, att, vid den sålunda förlängda tidens utgång, Riksens Ständer icke hade Staten reglerat eller någon ny bevillning till bestämdt belopp sig åtagit, då skall Konungen kunna Riksens Ständer åtskilja, och fortfare den förra bevillningen intill nästa Riksdag. — att en ny Bevillnings-förordning på sådan grund uppgöra ock utfärda. 2:o. Har Konungen låtit Riksdag fortfara utöfver den tid af tillsammans fyra månader, som sålunda är Riksens Ständer för ärendenas afgörande förbehållen, må Konungen kunna, om Riksens Ständer det begära eller dertill samtycka, för bestämd tid af högst sex månader uppskjuta Riksdagens fortsättning; efter hvilken tids förlopp Riksens Ständer sjelfmant skola åter å riksdagsorten tillstädesvara.
På Riksens Ständer ankomme att, med Konungens samtycke, förordna, om Utskott, ett eller högst tvänne, skola under uppskof stiden vissa, jemväl särskildt bestämda, riksdags-ärenden bereda och utarbeta.
Konungen bibeliålle sin här ofvan stadgade magt, att, sedan riksdagen åter blifvit fortsatt, Riksens Ständer åtskilja, då Han det för godt funer.
För antagande af ett enligt detta moment väckt förslag fordras samtliga Riks-Ståndens bifall. 3:0.
Konungen må, når Han det nödigt pröfvar, kalla Riksens Ständer, att, tidigare ån utsatt varit, den uppskjutna rike - Komtitutions-Utakottets Memorial N:o 23.
II dagen fortsätta.
Inträffar medan Riksdag år uppskjuten, något af de fall, då, enligt bestämd föreskrift i denna Regeringsform, Urtima Riksdag borde hållas, och infaller ej den utsatta dagen för
Riksdagens fortsättning före utgången af den tid, somför Urtima Riksdagens öppnande skulle iakttagas, varde Riksens Ständer kallade att viss dag inom" nämnde tid åter sammankomma.
1 händelse af sådan underlåtenhet, som i 95 § omförmäld är, sammankomme Riksens Ständer sjelfmant till fortsättning af riksdagen å den i samma § bestämda dag.
Tidigare, än efter tjugonde för sta dagen från kallelsens kungörande i hufvudstadens kyrkor, må icke i något fall dag för Riksens Ständers återkomst utsättas. Riksdag s-Ordningen. § 80.
Riksdag må ej räcka längre, än tre månader från den dag, då Konungen låtit om Stats-verkets tillstånd och behof Riksens Ständer eller deras Stats-Utskott underrätta.
Skulle likväl, vid nämnda tids förlopp, ärendena ej vara afgjorda, anmäle Riksens Ständer det hos Konungen, och äske, att Riksdagen måtte fortfara någon viss tid af högst en månad derefter; börande minst trenne Riks-Stånd hafva sig om denna önskan förenat.
Händer sig, att vid den sålunda förlängda tidens utgång, målen ändå icke blifvit afslutade, gånge som i Regerings-Formens 109 § stadgadt är.
Riksdag må äfven slutas innan tre månader tilländagått, enär samtliga Stånden sådant begära. l:o.
Riksdag må ej räcka längre, än tre månader från den dag, då Konungen låtit om Statsverkets tillstånd och behof Riksens Ständer eller deras Stats-Utskott underrätta.
Skulle likväl, vid nämnda tids förlopp, ärendena ej vara afgjorda, anmäle Riksens Ständer det hos Konungen, och äske, att riksdagen mätte fortfara någon viss tid af högst en månad derefter; börande minst trenne Riks-Stånd hafva sig om denna önskan förenat.
Händer sig, att vid den sålunda förlängda tidens utgång, målen ändå icke blifvit afslutade, gånge som i Regerings-Formen 109 § stadgadt är, angående Riksens Ständers åtskiljande och huru med bevillningen skall förhållas.
Riksdag må äfven slutas innan tre månader tilländagått, enär samtliga Stånden sådant begära. 2:o. Tiar Konungen låiit Riksdag fortfara utöfver den tid af tillsammans fyra månader, som sålunda är Riksens
Ständer för ärendenas afgörande förbehållen, må Konungen kunna, om samtlige Riks-Stånden det begära eller dertill samtycka, för bestämd tid af högst sex månader uppskjuta 12 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 23.
Riksdagens fortsättning ; och, galle härvid till efterrättelse föreskrifterna i 109 § Regerings-Formen.
Ledamöter i de Utskott, hvilkas verksamhet fortfar medan Riksdag under tiden njuta underhåll af statsmedlen.
STOCKHOLM, tryck hos A. L. NORMAN, 1860.
Kontlilulions-UlskoUtlt Memorial A';o Si. 1 iV.o 24.
Ånk. till Exp.-Utsk. den 23 Maj 1860, kJ. 7 e. m.
Memorial lill Rikets Ständer, dels med utlåtande om Kongl■ Maj:ts nådiga Proposition, angående ändring i Regerings-Formens och Riksdags-Ordningens föreskrifter om Riks-styrelsens förande i vissa fall, och dels med ett särskildt upprältadt förslag till Grundlags-ändringar i berörde hänseende.
Uti nådig Proposition den 17 nästlidne April, som genom Riks-Ståndens iremisser blifvit till Konstitutions-Utskottet öfverlemnad, har Kongl. Maj:t behagat erinra derom, att Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag, i underdånig skrifvelse den 22 Juli 1857 anmält, att af dem blifvit, såsom hvilande till grundlagsenlig behandling vid nu pågående riksdag, antaget ett grundlagsändrings-förslag, rörande Riks-styrelsens förande i vissa fall, hvilket förslag, i likhet med Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer den 11 Augusti 1854, innefattade, bland annat, bestämmelse derom att, då Konungen vore af sjukdom eller resa utrikes förhindrad att sjelf vårda reger-ings-ärendena, den till thronföljden närmast berättigade Prins, om han uppnått 18 år, skulle, i stället för Stats-Rådet, föra Riksstyrelsen.
Ständer sålunda erkänt vigten och angelägenheten af en ändring i Grundlagarnes stadganden om Regeringens förvaltning vid förenämnde tillfällen, men det till innevarande riksdag hvilande förslaget härom fallit för betänkligheter, som syntes hafva afset.t, mindre frågan om Riks-styrelsens uppdragande åt Thronföljaren, än andra deraf oberoende, men i förslaget intagna bestämmelser, hade Kongl. Majrt funnit sig af omtankan om de förenade rikenas väl lith. till 11.
Prat. ISS!) & 1860. 3 Sami. 10 Haft. 1 3 Konslitulions-Ulskotlets Memorial N:0 2 i. uppmanad att ånyo framställa Proposition i ämnet, dervid likväl, för att i möjligaste mån undanrödja förut yppade betänkligheter, några andra ändringar i Grundlagarna, än som af stadgandet om regeringsmaktens uppdragande åt den till thronföljden närmast berättigade Prins föranledas, ej blifvit ifrågasatta.
I sammanhang härmed hade Kongl. Maj:t beslutat, att till Norges nu församlade Storthing låta framlägga Proposition om införande i Norges Grundlag af ett lika beskaffadt stadgande och, under förutsättning af Storthingets bifall till det förslag i ämnet, sorn för detsamma komme att framställas, ville Kongl. Maj:t föreslå Rikets Ständer, det nedannämnda §§ i Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen måtte erhålla följande förändrade lydelse, nemligen: Itegeriiigs-Formen. § 39.
Vill Konungen utom Sverige och Norge resa, meddele Han Stats-Rådet in pleno donna sin föresats och inhemte dess tankar deröfver, på sätt 9 § omtalar.
Konungen derefter sådan resa och den verkställer, befatte sig ej med rikets styrelse eller utöfve den konungsliga magten, så länge han utom sina riken vistas, utan fores Riksstyrelsen under hans frånvaro af' den till thronföljden närmast berättigade Prins, om han uppnatt den ålder, som i 41 % sägs.
Han styre såsom Regent med ali Konungslig makt och myndighet, enligt denna Regerings-Form; dock må han ej Adeligt stånd och värdighet förläna, eller till Grefligt och Friherrligt stånd upphöja eller riddare-värdighet utdela; äfvensom alla lediga förtroende-sysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som Regenten dertill förordnar.
Finnes ej till thronföljden berättigad Prins, eller har den dertill närmast berättigade ej uppnått den ali A i § för myndighet stadgade ålder, eller är Han af sjukdom eller af vistande utom Sverige och Norge hindrad att Riksstyrelsen öfvertaga, före Stats-Rådet styrelsen med samma makt som Regent.
Huru förhållas skall, derest Konungen längre tid än tolf månader ur riket blifver, derom varder i 91 § stadgadt. § 40.
Blifver Konungen så sjuk, att Han icke regerings-ärendena vårdar, förhålles med Riksstyrelsen, såsom i föregående § bestämmes. § 41.
Lag samma vare för den till thronföljden närmast berättigade Prins. Dör Konung innan Thronföljaren denna Konstilulions-Vlskoltcts Memorial N:o i i. 3 alder uppnått; föres styrelsen af Stats-Rådet. enligt 59 §, i Konungens namn, intill dess Riksens Ständer sammankomma, och den Förmyndare-styrelse Riksens Ständer förordna, Regeringen til! träd t, ställande sig Stats-Rådet denna RegeringsForm till ovilkorlig efterlefnad. § 42.
Skulle den olycka tima, att hela Konunga-huset, inom hvilket arfsrätte.n till l iket räknas, pä manliga sidan utginge, då förvalte äfven Stats-Rådet Regeringen på sätt i 59 § sågs, intill dess Riksens Ständer hinna sammankomma, ett nytt Konungahus utkora och den valde Konungen regeringen tillträdd
Uti alla de fall, dä enligt denna och föregående tre §§ Riksstyrelsen af Stats-Rådet föres, skola dess samtlige ledamöter vara närvarande och rösta. § 43.
Går Konungen i falt eller till aflägsnare inrikes orter, eller till Konungariket Norge reser, förordna tre Ledamöter af Stats-Rådet, under den Ordförande, som Ilan, antingen ibland Prinsar af sitt hus eller ibland Stats-Rådets Ledamöter, särskildt nämner, att föra regeringen i de mål, Konungen föreskrifver.
Med de mål Konungen dä sjelf afgör, för häl les på det sätt, som 8 § stadgar.
Hvad nu om Konung sagdl är, gulle ock i afseende på Regenten, dä Riksstyrelsen af honom utöfvas. § bl. I de fal), då Konungen eller Regenten eller Stats-Radet sammankallar Riksens Ständer, fästställes tiden till riksdagens begynnelse efter tretionde och inom femtionde dagen från den, då kallelsen blifvit uti hufvudstadens kyrkor kungjord. § 91- 1 den händelse 39 § omtalar, att
Konungen efter företagen resa utöfver tolf månader ur riket blifver, sammankalle Regenten eller Stats-Rådet, då det Riksstyrelsen förvaltar, genom öppet påbud Riksens Ständer till allmän Riksdag och late kallelsen inom femton dagar efter berörda tids förlopp uti hufvudstadens kyrkor samt skyndsamligen i de öfrige delar af riket kungöra.
Sedan Konungen derom underrättad blifvit, men Han ändock icke till riket återkommit, tage Riksens Ständer den författning om rikets styrelse, hvilken de nyttigast finna.
4 Konslituliom-lJlskoUett Memorial N:« Si. § 95.
Om emot förmodan Regenten eller Stats-Rådet underläte att i de fall, föregående 91, 93 och 94 §§ omförmäla, Riksens Ständer genast sammankalla, då åligger det ovilkorligen Riddarhus-Direktionen, Domkapitlen i riket, Magistraten i hufvudstaden samt Landshöfdingarne i länen, att, genom offentliga kungörelser, underrättelse härom meddela, på det val af Riksdagsmän, der sådana val ega rum, genast må kunna anställas, och Riksens Ständer sammankomma, att deras och rikets rätt iakttaga och skydda.
Sådan riksdag öppnes å femtionde dagen efter den, då Regenten eller Stats-Rådet sist bort kallelse dertill i hufvudstadens kyrkor låta kungöra. Riksdags-Ordiiingcn. § 4.
I händelse Kouungen, efter företagen resa, utöfver tolf månader ur riket blifver, sammankalle Regenten eller Stats-Rådet, då det Riks-styrelsen förvaltar, genom öppet påbud, Riksens Ständer till allmän riksdag, och låte kallelsen, inom femton dagar efter berörde tids förlopp, uti hufvudstadens kyrkor, samt skyndsamligen i de öfriga delar af riket, kungöra. § 9.
I de fall, då Konungen eller Regenten eller Stats-Rådet sammankallar Riksens Ständer, fastställes tiden till riksdagens begynnelse efter tretionde och inom femtionde dagen från den. då kallelsen blifvit i hufvudstadens kyrkor kungjord. § io. Om, emot förmodan, i de fall föregående 4, 6 och 7 §§ utsätta, Riksén* Ständer ej genast sammankallas, åligge det ovilkorligen Riddarhus-Direktionen, Domkapitlen i riket, Magistraten i hufvudstaden samt Landshöfdingarne i länen, att, genom offentliga kungöranden från predikstolarne, underrättelse härom låta meddela, på det Riksens Ständer må sammankomma, att deras samt rikets rätt iakttaga och skydda.
Sådan riksdag öppnes å femtionde dagen efter den, då Regenten eller Stats-Rådet sist bort kallelse dertill i hufvudstadens kyrkor låta kungöra. § 23. l:o.
Samma dag, då riksdagens öppnande kungöres, utnämne Konungen Landtmarskalk för — — — — bevistat.
Då i händelse af underlåten Konslilutions-lltskoUcts Memorial N:o 24. 6 kallelse af Regenten eller Stats-Rådet, de i 10 § nämnde vederbörande lill riksdag kalla, ege Ridderskapet och Adeln att nämna Landtmarskalk, och Borgareoch Bonde-Stånden, hvart för sig, sina Talmän. 2:o. _______________ 3:o. — — ____________ § 26.
Konungen, eller, i de fall 4, 5, 6 och 7 §§ omförmäla, Regenten eller Stats-Rådet låte genom en Härold — — — — — — — — — § 41. Stats-Rådets och Högsta Domstolens samtlige Ledamöter, äfvensom JustitieKansleren och Justitie-Ombudsmannen kunna ej säte och stämma i sitt Stånds plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds särskilda ordningar stadga, dertill berättigade äro; dock för Stats-Rådets Ledamöter de särskilda fall undantagna, då Siats-Rådet, enligt Regerings-Formen, uppdraget är, att Riksstyrelsen föra.
I Utskott eller val — — — — —• — — — — — —•
Jemlikt föreskriften i 81 § Regerings-Formen åligger det
Konstitutions utskottet att öfver berörda nådiga Proposition afgifva utlåtande; och då Utskottet nu går att detta sitt åliggande fullgöra, har Utskottet trott sig först böra framställa en jemförelse emellan nu gällande föreskrifter och dem, som äro upptagne uti förevarande nådiga Proposition.
De förra igenfinnas dels i Regerings-Formen, dels ock i den, till bestämmande af de genom föreningen emellan Sverige och Norge uppkomna konstitutionela förhållanden, fastställda Riks-Akt.
RegeringsFormen innehåller, att regeringen i fyra särskilda fall skall föras af Stats-Rådet, nemligen: då Konungen reser utom Sverige och Norge; då Han blifver så sjuk, att Han icke regerings-ärendena vårdar; då Ilan vid sitt tillträde till thronen icke uppnått myndig ålder, samt då den olyckan timar, att hela Konungahuset, inom hvilket arfsrätt till riket räknas, på manliga sidan utgår; att i förstnämnda tre fall regeringen föres i Konungens namn; samt att, bland andra inskränkningar i den magt, hvarmed Styrelsen, under Konungens sjukdom eller vistande utrikes, föres af Stats-Rådet, finnes äfven den, att lediga sysslor icke kunna slutligen tillsättas, utan skola endast tills vidare förvaltas af dem, som Stats-Rådet 0 7 J dertill förordnar.
Hvad Regerings-Formen sålunda bestämmer om sättet för regeringens förande i ofvanupptagna fall, kan dock numera och efter föreningen med G Konstitutions-Ijtsnoitcts Memorial S:o 34 Norge icke vidare i allo vinna tillämpning.
Uti Riks-Aktens 7 g stadgas nemligen, att vid alla de tillfällen då, efter Sveriges och Norges Grundlagar, Riksstyrelsen föres af Stats-Rådet, skola begge rikenas Stats-Råd, till ett antal af tio ledamöter från hvartdera riket, sammanträda, för att under namn af Sveriges och Norges Int.erims-regering förestå rikenas styrelse, med iakttagande af (lesses ömsesida Grundlagar.
Fullt giltig anledning att önska en förändring synes ligga i det förhållandet, att för närvarande finnas uti våra Grundlagar bestämmelser, hvilka i verkligheten icke vinna tillämpning, utan måste vika för stadgandena i Riks-Akten. ehuru denna icke i Sverige eger egenskapen af Grundlag.
Härtill komma dock ännu, såsom ytterligare skäl, dels det stora antalet ledamöter uti Interims-regeringen, hvilken, till följd deraf, svårligen kan, särdeles vid inträffande brydsamina förhållanden och politiska förvecklingar, med erforderlig kraft och enhet föra styrelsen, dels ock den omständigheten, att de norska ledamöterna icke äro för sina åtgärder vid behandlingen af svenska ärenden bundna till någon ansvarighet inför Rikets Ständer, — ett förhållande så mycket betänkligare, som å de tider, då norska Stats-ministcrn är ordförande i regeringen, norska Stats-Rådets ledamöter kunna i dylika ärenden fatta gällande beslut emot det svenska Stats-Rådets enhälliga mening.
A berörda missförhållanden och olägenheter fästades mindre uppmärksamhet under första tiden efter Riks-Aktens tillkomst, enär behofvet af Interim s-regeringens verksamhet blifvit undanskjutet genom särskilda undantags-stadganden„
Under Konung Carl XIII:s regering hade nemligen Kronprinsen erhållit uppdrag och bemyndigande att föra regeringen vid alla de tillfällen, då Konungen vore derifrån hindrad, -— ett bemyndigande, som sedermera utsträcktes jemväl till dåvarande Arfprinsen Josef Frans Oscar och gällde för honom, äfven sedan han efter Konung Carl XIII:s frånfälle blifvit Kronprins.
Det bief således först under Konung Oscars regering, som Riks-Aktens bestämmelse om de förenade rikenas styrelse vann tillämpning.
Interims-regeringens olämplighet föll då skarpare i ögonen; och hade sådant jemväl till följd, att förslag om ändring deri framställdes, dels af Kongl. Maj:t vid 1853 och 1854 årens riksdag, dels ock af Konstitutions-Utskottet vid nästförflutna riksdag.
Intetdera af dessa begge förslag lyckades att tillvinna sig Rikets Ständers bifall, hvadan de ock förfallit.
Orsaken härtill torde dock, på sätt Kongl. Majit, jemväl uti sin förevarande Proposition antyder, icke vara att söka deruti att Rikets Ständer misskände behofvet af förändring uti det nuvarande sättet för mellantids-regeringens förande, utan, ibland annat, som är fullkomligt oberoende af det nu framställda nådiga förslaget, derföre att Regerings-Formen skulle göras beroende af Riks-Aktens föreskrifter, hvilka icke kunna, utan samtycke från norsk sida. ändras.
Då Kongl. Majit nu, uti den till Utskottets pröfning öfverlemnade nådiga florist itntinns-Ulskot tets Memorial N:o Si. 7 Propositionen, föreslagit, att i de fall, 39 och 40 §§ omnämna, eller då Konungen reser utom Sverige och Norge eiler Olifver så sjuk, att Han icke regeringsärendena vårdar, Riks-styrelsen skulle föras af den till thronföljden närmast berättigade Prins, om han uppnått myndig ålder: har Utskottet funnit en sådan förändring i hög grad önskvärd och ega stort företräde framför de nuvarande förhållandena.
Derigenom upphörde väl icke nödvändigheten, att i vissa fall tillämpa Riks-Aktens bestämmelser om Interims-regeringen; men dessa komme att blifva mycket sällsyntare, samt inskränktes till de tillfällen, då Konungen icke uppnått myndig ålder, samt då någon myndig Thronföljare, som vore oförhindrad regeringen öfvertaga, icke funnes.
Man har anmärkt emot Thronföljarens lämplighet till Regent, att han möjligen skulle kunna vara benägen förändra det förut följda regerings-systemet, hvarigenom den stadga och continuitet, som hos all regering är att önska, skulle förloras.
Utskottets åsigt åter är en sådan stadga och öfverensstämmelse uti regeringsärendenas behandling vida snarare att vänta af en styrelse, der en enda person bestämmer besluten, än då styrelsen består af flera personer, hvilka efter omröstning afgöra ärendena.
Men icke blott i jemförelse med den nuvarande, af tjugu ledamöter bestående, Interims-regeringen, utan äfven i allmänhet betraktadt, torde det vara nyttigast och förmånligast, att åt Thronföljaren anförtro Rikets styrelse.