Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen får märkas, att då omdestillation af redan tillverkadt bränvin, enligt kommissionens förmenande samt på ofvan anförda grunder, bör frigifvas från afgift, endast beskattning af det bränvin, som erhållits genom afbränning af mäsk eller annat sprilhaltigt material, bör föreslås.
Då nu det vid afverkningen erh dlna svaga och orena bränvin, de sä kallade «föroch efter-dropparne» eller ((lanken» kunde, om de bortfördes från bränvinet till en destillations-anstalt, för att omdestilleras till drickbart bränvin, undandragas beskattning, hvilket skulle vara så mycket skadligare för statsinkomsterna, som i sådant fall man skulle låta till och med månggradig sprit ingå i lanken, är det nödvändigt att denna kontrolleras med samma omsorg, som det färdiga bränvinet, och upptages till beskattning på samma sätt som detta sednare, såvida den icke i kcntrollbetjeningens åsyn hringas uti den redskap, som begagnas till mäskens afbränning, eller uppblandas me'd minst 5 gånger så mycket af den till afbränning bestämda mäsken eller också göres otjenlig till omdestillering.
Väl kan lanken) lill följe af dess olikartade beståndsdelar, icke nöjaktigt angifva sin verkliga sprithalt på profvaren, som är inrättad endast för en blandning af vatten och alkohol, men skillnaden blir i alla fall så ringa, att den här ej bör komma i betraktande; ty den innehåller väl etheriska oljor, som äro lättare än vatten, men mängden af dessa är högst obetydlig i förhållande till vattenmängden, och i hvilket fall som helst kommer den icke' fullt noggranna uppgiften statskassan till ingen skada.
Mod anledning af hvad anfördt blifvit, tillåter sig kommissionen att föreslå, att det fattas följande 52 Norska Kommiss.
Beslut till beskattning af bränvinsbränningen.
»Afgiften erlägges för det genom afbränning af hvarje afjäst vätska erhållna bränvin af 50 °/„ alkoholhalt (svarar mot 8° Spendrup) med 5 sk. per pott, hvilken afgift äfven erlägges för den erhållna lanken (det vid destillationen erhållna svaga och orenare bränvin, eller de s. k. »för- och efter-dropparne»), såvida den ej göres otjenlig till omdestillation, eller bringas tillbaka på den i bränneriet varande destillationsredskap antingen direkte eller uppblandad med det till afbränning bestämda materialet, i en proportion af minst 1:5 af det sednares volym.
Såsom förr är bemärkt, erfordrar produktbeskattningen icke så stadig kontroll, som mäskbeskattningen, d. v. s. under förutsättning af att kylslängan eller afkylningsinrättningen i kylkaret, afledningsrören för det erhållna destillatet samt sprit- och lankbehållarne äro försvarligt inrättade.
När bränneriet upplåtes till verksamhet, bör detta noga undersökas af vederbörande embets- eller förrättnings-män, liksom äfven af den vid bränneriet tillsatta kontrollör, som bör vara■tillstädes, och böra de samtliga derom afgifva sin förklaring uti protokollet.
Befinnas förenämnde rör och redskap icke försvarligen inrättade, får bränneriet ej öppnas till rörelses bedrifvande.
Såsom förr är anfördt, anses en kontrollör för hvarje bränneri, eller i städerna samt der lokalförhållanden på landet sådant medgifva, en för tvänne eller flera brännerier, tillräcklig.
Dock måste kontrollören flera gånger på dygnet, natt och dag, på olika timmar vara tillstädes.
Med hänseende till så väl öfver- som under-kontrollörers utnämning o. s. v. förhålles såsom vid mäskebeskattningen är anfördt, börande de äfven, såsom likaledes antydt är, vara edsvurne.
Kontrollörerna hafva isynnerhet att fästa sin uppmärksamhet på imkylaren, det derifrån gående afloppsrör för destillatet, graderingskammaren samt sprit- ooh lankbehällarne, för att tillse, att inga hemliga afloppskanaler äro anbringade, hvarigenom något af det vunna destillatet kan undandragas beskattningen.
Sålunda måste de tillse, att kylslangan och det från denna till behällarne gående rör, äro hela och i försvarligt skick, sämt att locken till behåjlarne sluta tätt, så att icke t. ex. någon häfvare hemligen kan nedbringas i dessa kar, liksom det, hvarje gång behållarno tömmas, måste undersökas, om der finnes spår till något anbringadt hål eller öppning.
Locken till såväl behällarne som profningskammaren måste städse stå under kontrollörens lås och försegling, med undantag af den tid, då karen tömmas, eller bränneriets egare till följe af rengöring, reparation o. s. v. kunde önska fri tillgång dertill, och i detta fall måste öppningen på det från imkylaren i behällarne nedgående rör försvarligen tilltäppas och förseglas, så vida ej kontrollörerna äro tillstädes hela den tid, under hvilken behällarne af anförda skäl äro fritt upplåtna åt bränvinsbrännaren.
Liksom vid mäskebeskattningen mäste äfven nu vid bränneriet finnas ett protokoll, hvilket emellertid, då kontrollören icke kan påräknas såsom varande oaflåtligen tillstädes, nemligen här flera brännerier äro under hans tillsyn, förvaras af bränvinsbrännaren, för att kunna öfverkontrollören förevisas, när han besöker bränneriet.
Bränneriegaren måste vid vite vara ansvarig för att protokollet genast finnes att tillgå, samt att det ej är makuleradt, så vida han ej mottagit det försegladt, hvilket han eger rätt att fordra.
Dti detta protokoll skola så väl öfver- som under-kontrollören anföra hvilken tid de i bränneriet varit tillstädes, med vidfogad anmärkning om allt varit i behörigt skick.
I hän - Norska Kommiss.
Bränvinsbrunningen. 53 I händelse de skulle anträffa något bedrägligt förhållande, eller sådan oordning, som syntes antyda att något bedrägligt passerat eller varit tillämnadt, ega de att fordra förklaring deröfver af egaren eller af hans folk, samt att derom göra behörig anmälan, hvilken tillika måste undertecknas af bränvinsbrännaren eller förses med hans anmärkningar.
Kontrollören anmäler detta oförtöfvadt hos fogden i distriktet, eller i städerna hos politimästaren.
Finner öfverkontrollören att underkontrollör gjort sig skyldig till försumlighet eller bevisligt orätt förhållande, eger han att suspendera honom och tillkalla en annan af de utnämnde kontrollörerna till tjenst i bränneriet, hvarjemte han inberättar saken till departementet, eller vederbörande fogde eller politimästare.
Likaså eger öfverkontrollören att beordra underkontrollörerna till omflyttning till olika brännerier så ofta som möjligt.
Uti förutnämnde protokoll införas tillika uppmätnings- och profningsförrättningarne, hvarvid tillgär på följande sätt:
Först undersökes bränvinets temperatur, samt den sprithalt, som profvaren, när den omedelbart efter temperaturens undersökning, nedsänkes i vätskan, anger, hvarefter uppmätningen får företagas.
Såväl den uppmätta qvantiteten som temperaturen och den af profvaren angifna styrkan införas i protokollet.
I händelse af, alt det uppmätta och profvade bränvinet under profningen befinnes hafva en temperatur under eller öfver 15° C. eller 12° R., göres reduktion enligt de förenämnda reduktionstabellerna, för att linna dess verkliga styrka och qvantitet, hvilket likaledes införes i protokollet.
Genom att multiplicera den sålunda funna sprithalten med den funna qvantiteten bränvin, erhålles den verkliga qvantiteten alkohol, och genom division af denna produkt med 50 erhålles det antal potter af 50 procent bränvin, för hvilket skatt skall erläggas.
Denna uträkning införes också i protokollet.
Profningen, så väl som undersökningen af bränvinets temperatur, sker med justerade instrumenter (den förutnämnde genom Kongl.
Resol. den 10 Februari 1845 antagne bränvinsprofvaren); För hvarje bränneri anskaffas på allmän bekostnad 2:ne profvare, sorn under det bränneriet är i gång förvaras af kontrollören, och sedermera tillställas länsmannen i distriktet, eller politimästaren i stad, att förvaras.
Kontrollören är under den tid, rörelsen är igång, ansvarig för instrumenterna, och om ett af dem skulle gå sönder, eger han att genom vederbörande fogde reqvirera ett nytt, hvilket han sjelf måste betala.
Ofvanförmälda anföranden i protokollet undertecknas hvarje gång såväl af vederbörande kontrollör, som af den person, hvilken, efter hvad förut sagdt är, måste vara tillkallad, och som skall deltaga i uppmätnings- och profningsförrättningen, äfvensom af bränneriegaren eller en af hans folk å hans vägnar.
När öfverkontrollören öfvervarar dessa förrättningar, bör han likaledes underteckna protokollet, samt tillika undersöka om de i bränneriet af underkontrollösen begagnado instrumenter likaledes äro i fullkomlig ordning, till hvilket ändamål han städse för ett sådant med sig.
Derest lanken icke i kontrollörens närvaro göres obrukbar till bränvinsbränning, eller, såsom förut är sagdt, bringas på det i bränneriet varande afbränningsredskap, för att ånyo destilleras, måste den likaledes uppmätas och beräknas till skatt, hvilket allt på förut uppgifvet sätt anföres i protokollet.
Emedan afgiften beräknas efter de af kontrollören och derjemte närvarande person uti protokollet anförda qvanliteter, och det sålunda kunde stå i bränvinsbrännarens förmåga att genom förstöring af i hans händer varande protokoll göra sig fri från afgift eller försvåra dennas beräknande, måste kontrollören vid hvarje uppmätnings- och profit//, till Särskilda Utsk.
N:0 4. 5 54 Norska Kommiss.
Bränvinsbr anning en. ningsförrättning taga en afskrift af hvad i protokollet blifvit infördt, hvilka afskrifter han har i sitt förvar till veckans slut.
Med så väl protokollerna som afskrifterna förhålles sedermera på sitt uti mäskebeskattningen är antydt.
Sedan kommissionen sålunda i korthet antydt, huru hon tänkt sig att kontrollväsendet borde ordnas, öfvergår hon till beräkningen af de utgifter, som dermed äro förenade.
Såsom förut är anmärkt, när mäskebeskattningen afhandlades, kan man antaga, att högst 50 brännerier på landet och 50 i städerna komma att vara i verksamhet, hvarjemte de förra antagas komma att vara i gång högst 5 och de sednare 5 månader på året.
Då kontrollörerna icke behöfva vara närvarande flera dagar än afbränniUgsredskapen är i drift, och under hvilka afgiften således erlägges, kommer det icke här, såsom vid mäskebeskattningen, i fråga huru många gånger under den tiden bränneriet afstannat.
Deremot anser kommissionen det lika nödvändigt vid produkt- som vid mäskebeskr. ttningen, att hvarje bränneri måste hållas i gång, eller betala samma afgift, som om det oafbrutet varit i gång, under 45 dagar från dess öppnande, emedan det skulle vara förknippadt med för stora svårigheter att erhålla kontrollörer för en kortare tid eller för, enstaka dagar, när de, såsom föreslaget är, skulle njuta aflöning för hvarje dygn, de tjenstgöra.
Bestämmelsen i detta afseende är upptagen i lagen under § 27, a.
Likaledes gäller naturligtvis här hvad ofvanföre är yttradt om qvantiteten af den dagliga produktionen, äfvensom om kontrollörernes aflöning.
När nu, såsom ofvan är anfördt, en kontrollör anställes för hvarje bränneri, måste den årliga aflöningen komma att uppgå til! 22,500 Spd.
Härtill kommer det honorarium, som bestås de personer, sorn med kontrollörerna skola deltaga i uppmätnings- och profningsförrättningarne, nemligen 50 sk. för hvarje förrättning, således 56 sk. för hvarje dag ett bränneri är i gång, liksom äfven godtgörelse för skjuls för 4 häst på resor vid omflyttning från ett bränneri till ett annat, hvilken ersättning kan antagas till omkring 5 sk. dagligen för hvarje kontrollör.
Ilonorariet till de omförmälde deltagarne i uppmätnings- och profningsförrättningarne samt ersättning för skjutsen kommer således årligen att belöpa sig till 5,400 Spd.
Såsom ofvan är sagdt, anser kommissionen nödigt att 5 öfverkontrollörer tillsättas, på samma sätt, som vid mäskebeskattningen, med 600 Spd. årlig lön samt skjutsersättning för 4 4/2 häst, hvilket för hvarje kontrollör kan på sin höjd uppgå till 200 Spd. om året, och således inalles
SOö Spd, för hvardera, eller 4,000 Spd. för samtlige.
Summan af utgifterna för kontrollen kommer då att bestiga sig till 54,900 Spd. eller i rund summa 52,000 Spd. årligen.
Detta kan väl i och för sig anses såsom ett betydligt belopp, men de betänkligheter, som man kunde från detta stora belopp hemta mot införande af produktbeskattningen’ torde enligt kommissionens förmodan helt oeh hållet försvinna vid betraktande af de synnerligen väsendtliga fördelar, som man, såsom förut är utred t, kommer att uppnå derigenom, hvaribland blott må nämnas den betydliga förökning i inkomster, som statskassan erhåller (ifrån 450,000 eller 450,000 Spd, till 700,000 Spd.) äfvensom en besparing i nationalförmögenheten af omkring 60,000 Spd. om året.
Att kontrollväsendet kommer att medföra sina olägenheter, erkännes visserligen, men å andra sidan måste också medges, att desamma ingalunda äro så stora, att dc höra afskräcka ifrån detta beskattningssätt.
55 lil.
Beskattning af pannerymden.
För den händelse, att man ej skulle vilja bestämma sig för produktbeskattningen (mäskbeskattningen förmodligen ännu mindre), sä återstår väl ingenting annat, än att qvarhålla sig vid pannebeskattningen med alla dess brister, så vida man ej föredroge att göra bränvinsbränningen alldeles fri, hvilket kommissionen likväl ej vågar föreslå, oaktadt många röster höjt sig derföre.
Änskönt kommissionen redan i det föregående omförmält de brister, som vidlåda pannebeskattningen, vill kommissionen likväl, för att hafva allt samladt på ett ställe, här i korthet upprepa följande:
Under förutsättning, att det icke kommer att tillverkas mindre än 12 millioner potter årligen, förloras i nationalförmögenhet, under närvarande skattesats, e.tt värde af 69,000 Spd. om året, hvilken förlust vidare ökas, isamma mån som skatten höjes.
Man erhåller derjemte en mindre ren och i fysiskt afseende mera skadlig produkt och försvårar dess rening genom oradestillering, derigenom att denna rörelse måste, i likhet med pannan, beskattas, och det lika högt som bränvinets tillverkning af sitt råmaterial, liksom man af samma orsak förlorar den ofvan anförda fördelen af fri omdestillering.
När kommissionen icke anser rådligt, att omdestillering, när beskattningen är lagd på pannan, göres fri från afgift, är det icke derföre att kommissionen just mycket fruktar, att omdestilleringspannan skall missbrukas till afverkning af mäsk, ty detta bör lika så väl kunna förekommas här, som när beskattningen är lagd på mäsken eller på produkten; men kommissionen fruktar, att lank, eller hälffärdigt bränvin, skulle omdestilleras, hvarigenom statskassan skulle gå miste om en del af den afgift, som vore påbuden för bränvins, nemligen färdigt och drickbart bränvins, tillverkning af rå materialier.
För att kunna hålla kontroll häröfver, måste hvarje till omdestillation anmäld panna stå under ständig tillsyn, hvilket skulle erfordra en långt talrikare kontrollpersonal, än den man vill använda vid pannebeskattningen, och till och med med en dylik tillräcklig kontrollpersonal skulle det hafva sina stora svårigheter att afgöra om hvad som användes är lank eller färdigt bränvin, då lanken rätt ofta kan hålla till 7° Spendrup, och bedömandet häraf hufvudsakligen måste ske genom profning, enär de yttre tecknen kunna vara temligen enahanda.
Destillatorerna betala nu bränvin efter dess styrka, utan något synnerligt afseende på dess renhet, hvilket visar, att det för omdestilleringen är temligen likgiltigt, om bränvinet är rent eller ej, och denna omständighet kunde möjligen förorsaka, att bränvinsbrännarne skulle forcera afbränningen ännu mera än nu är fallet, då det ej kan vara af någon synnerlig fördel för dem, att vid bränningen producera rent drickbart bränvin, när som reningen får ske skattefritt, eftersom omdestillecingskostnaden fullkomligen skulle betäckas genom det större värde som sålunda renadt bränvin skulle hafva, och den besparing i afgift, som erhölles genom den öfveransträngda afbränningen skulle blifva en ren vinst.
På detta sätt skulle pannerummet kunna begagnas att utvinna en långt större qvantitet bränvin på en gifven tid, än man nu vet af eller kunnat påräkna, när skatten bestämdes.
Utom det att frigifvande af omdestilleringen skulle ge bränvinsbrännaren anledning att på förenämnda sätt undandraga det utbyte, han får, en del af skatten, eller att vinna pannerum till mäskens afbränning, genom att låta lanken gå till de skattefria omdestillationspannorna, i stället för att, till förnyad destination fylla den på mäskpannän, skulle äfven den ofvanantydda öfveransträngningen med bränvinspannan också medföra en större förlust i utbytet, än redan nu eger rum, såsom rörelsen nu bedrifves.
Erfarenheten har derjemte visat, att grunden för denna beskattning är högst osäker, i det man nemligen, oaktadt skatten blifvit vid hvarje storting betydligen höjd, ändock aldrig uppnått den inkomst för statskassan, som man påräknat. 56 Norska Kommiss.
Bränvin sbränning en.
Under det man sålunda vid de 2:ne sista skattepåbuden hade påräknat, att träffa den färdiga produkten med en afgift af 5 sk. per pott, har afgiften i verkligheten knappt utgjort 4 till 4 4/2 sk.
Ännu osäkrare blir denna beskattning derigenom, att man kan vänta sig, att, såsom redan i smått börjat visa sig, annat material än säd och potates blir användt, såsom bär eller frukter, likasom kanske äfven potatesstärkelse eller sirup o. s. v. om hvilkas sprithalt man ingen erfarenhet har, så att man följaktligen ej heller kan veta, huru många potter bränvin j dygnet kunna erhållas af dessa materialier med en gifven pannerymd.
Slutligen må här äfven anmärkas, att, enligt hvad det blifvit kommissionen meddeladt, i England försök skola blifvit anställda med ett nytt slag af destilleringsapparater, om hvilkas konstruktion kommissionen icke har någon tillförlitlig kännedom, och följaktligen ej heller kan göra någon beräkning öfver deras produktionsförmåga.
Skulle dessa apparater befinnas ändamålsenliga och här komma till användande, skulle man dels komma i förlägenhet i afseende på deras afmätning, och dels äfventyra, att den afgift, som nu bestämmes för de apparater, som äro i bruk hos oss, icke passar för de andra, hvarigenom den erhållna produkten kunde blifva lägre beskattad än påräknadt var, när skattesatsen bestämdes.
Det får också anmärkas, att derest den i England brukliga mäskningsmethod, hvarvid skal m. m. afskiljas från mäsken, innan den undergår jäsning och destillering, här blefve införd, skulle också betydligt af afgiften kunna inbesparas, hvilket likaledes bidroge att göra statskassans inkomst af denna näring osäker.
Skulle pannebeskattningen det oaktadt blifva bibehållen, blir det nödigt att företaga förändringar i skattebestämmelserna, för att, så mycket möjligt år, tillförsäkra sig den påräknade afgiften, då erfarenheten nemligen har visat, att de bestämmelser, som för närvarande gälla, gifva anledning till missbruk, och man ännu ingen visshet har om huru långt dessa missbruk kunna drifvas.
Det är möjligt att de kunna drifvas ännu längre än hittills, samt att afgiften sålunda med ett ännu mindre belopp träffar den färdiga produkten, än fallet är för närvarande.
När afgiften i början beräknades efter pannans rymd till »öfversta randen», och apparatens hatt således var skattefri, gjorde bränvinsbrännaren den sednare så stor, till och med större än pannan, att densamma, utom sin egentliga bestämmelse att mottaga spritångorna, begagnades lika med sjelfva pannan att fyllas med mäsk, som skulle afverkas.
Då skattebeslutet -1842 hämmade detta missbruk genom bestämmande, att afgiften skulle beräknas efter apparatens rymdinnehåll »till den högsta punkt, hvartill det ifyllda fluidum kunde stiga och medelst sin egen tyngd rinna tillbaka i pannan», alltså utan afseende på om rummet hette panna eller hatt, inrättade man det i mäskvärm^ren befintliga lankrummet, hvars egentliga bestämmelse är att tjena till rektifikation af de i detsamma samt i bäckenen kondenserade ångorna, så stort, att det, såsom en egen destillationspanna kunde upptaga en betydlig mängd mäsk till afdestillering.
Det fanns sålunda apparater, hvilkas pannerymd endast var 20 till 50 potter, när lankrummet deremot rymde 200 potter.
Under det att pannorna här figurerade såsom endast betecknande det rum, efter hvilket afgiften skulle beräknas, försiggick den egentliga averkningen i lankrummet, som var afgiftsfritt.
För att förekomma detta missbruk, blef genom lagen af den 4 Augusti 4845 bestämdt ett maximum för lankrummiets storlek, med tillägg, att ett större lankrum skulle anses såsom panna, hvilket maximum icke sattes större, än man ansåg nödvändigt, för att lankrummet skulle uppfylla sin egentliga bestämmelse.
Bränvinsbrunningen. 57
Då man sålunda, sedan bemälde lag träd! i verkställighet, ej längre kunde begagna lankrummet till afgiftsfri afverkning af mäsken, eller åtminstone endast en ringa del af detsamma, har man gått ännu ett steg längre, i det man nemligen nu sednast drifvit mäsken upp i det öfver lankrummet anbringade nedersta bäckenet, hvarest desti 1 lationen försiggått och sålunda ett afgiftsfritt destillationsrum är vunnet.
Åt bäckenen, särdeles det nedersta, har man nemligen till den ändan gifvit ett till deras ursprungliga bestämmelse, nemligen kondensering af vattenångorna, oproportionerligt rymdinnehåll, — och genom att ännu mera öka detta skulle man kanhända kunna drifva detta missbruk ännu längre än för närvarande är fallet.
Väl inser kommissionen, att detta sätt att drifva rörelsen på det sätt apparaterne nu äro inrättade, icke bringar bränvinsbrännaren någon verklig fördel, och att det således ej kan bibehålla sig i längden, men det är att befara, att genom förändringar och förbättringar utaf detsamma kunna utveckla sig vidare missbruk, som kunna stiga till 6n för statskassans inkomst skadlig höjd.
Man måste derföre söka att förekomma detta, hvilket icke tros kunna ske på annat sätt, än genom att äfvenledes skattlägga lankrummet, utan hänseende till dess storlek, äfvensom bäckenen, der nemligen lankrum och bäcken finnas, samt tillika alla rörledningar, genom hvilka de utvecklade ångorna passera för att komma till imkylaren, hvarest de kondenseras, för att uppsamlas såsom sprit eller bränvin.
Enär kommissionen ämnar föreslå att det tillåtliga minimum af apparaternas rymdinnehåll måtte beräknas på samma sätt, vill kommissionen i förslaget till beskattningen, med afseende på hvad, som i en apparat skall anses såsom den skattskyldiga rymden, endast hänvisa till dithörande lagparagrafs bestämmande, om huruledes det tillåtliga minimum skäll beräknas.
M '<§ Med afseende på skattesatsens storlek, märkes följande: med en pistorisk apparat af 200 potters pannerymd, och som drifves med ånga, kan till och med med en mindre ansträngd afverkning, erhållas dagligen 1500 potter, hvilket är den produktion, som ofvanföre är antagen såsom minimum för den tillverkning, som hädanefter skulle ske.
Väl kan, såsom tillförene är anmärkt, ett större potteantal åstadkommas, men detta kan endast ske genom ett öfveransträngdt och i flera afseenden skadligt bedrifvande, och på ett sådant vill kommissionen icke grunda beräkningen, fastän följden deraf sannolikt blir, att man ej uppnår del påräknade skattebeloppet.
Men detta skulle förmodligen också blifva fallet, om man antager produktionsförmågan större, så att man i begge fallen kommer ungefärligen lika långt.
Stadnar man derföre vid -1500 potters daglig tillverkning och vid den förut föreslagna afgiften 5 sk. per pott af produkten, måste följaktligen apparaten beskattas med 4500 sk. om dagen.
Då det nu, efter den erfaren het man har, för pistonska apparater med pannor af 200 potters rymd fordras ett lankrum af 50 potter, bäcken med +80 potters rymd och till samtliga rören 20 potter, så blir följaktligen apparatens skattskyldiga innehåll
Då 450 potters rymd, räknadt till det ställe, der ångan eller det erhållna destillatet går in i imkylaien, är, enligt hvad kommissionen ämnar föreslå, den minsta tillåtliga storlek för afbränningsapparaterna, skulle den dagliga afgiften följaktligen bli 57 4/2 Spd. hvilken, beräknad efter 5 sk. per pott af produkten, kommer att svara mot ofvannämnda minimiproduktion af +500 potter.
Den här anförda beräkningen gäller endast de mera sammansatta pistoriska apparaterne, och fastän uti enkla apparater af samma storlek icke på långt när kan tillverkas en så stor qvantitet bränvin, tror kommissionen likväl ej att man bör föreslå en lägre skattesats för dessa (hvarmed naturligtvis ett bestämmande om en i proportion så mycket, större pannerymd måste följa), för att icke råka in på en olika klassindelning, hvil 58 Norska Kommiss.