Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
» Har ni h ö r t om löjtnant K., kära ni », och så en lång hviskning, h v a r p å d a m e r n a i chorus ut- ropa, » åh så förfärligt, h u r vet du det? » » J o d e t talade min sömmerska om,tsom sytt å t h a n s sy- ster, så det ä r allt sant. » » Ja, h e r r a r n a n u för tiden äro förfärliga. » » Åh, jag som ej gratulerat dig till din förlof- ning, kära Elsa, en så stilig fästman! » » Ja, h a n ä r så förfärligt rar. » Och så värdinnans inbjudan: » Var så god, ett glas vin. » Efter vinet är festen slut, och på en gång rusa n u alla trettio u t i tamburen, för a t t få sina ytterplagg och för att h i n n a h e m till middagen, till d e n väntande mannen, dit de k o m m a ener- verade, utsjasade [och fulla m e d småskvaller.
» Åh, om du visste en sådan förtjusande klädning fru Lindbom hade, en sådan måste jag ha. » Tre förmiddagar af sju tillbringar en stor del af Stockholms unga och gamla damer på sådana tillställningar.
U n d r a sedan p å de mycket omtalade nerverna!
J a g för m i n del kom h e m med bultande tin- ningar, matleda och oförmåga a t t göra något vare sig nyttigt eller nöjsamt den dagen.
Från Fru Lovisa Petterkvist h a r redaktionen haft nöjet mottaga följande skrif- velse, som torde tala för sig själf: Alldeles u t m ä r k t a herr redaktör!
D e t ä r a l l d e l e s r y s l i g t — —!
I n t e alls var d e t m e n i n g e n a t t m i n a strumpor skulle t r y c k a s i h e r r r e d a k t ö r e n s b r e f!
H v a d ska n u alla I d u n s l ä s a r i n n o r t y c k a o c h tro?
J o, n a t u r l i g t v i s a t t j a g ä r fnoskig, o c h d e t ä r väl t i d i g t, efter s o m j a g i n t e e n s börjat med utställningsbrefven ännu.
V a r så in- nerligt god och säg d e m, a t t s t r u m p o r n a s k u l l e s t å alldeles för sig själfva i f r å g o r o c h s v a r, o c h a t t j a g a l l d e l e s säkert t r o d d e a t t en så u t m ä r k t r e d a k t i o n s o m I d u n s, som v e t allt, o c k s å s t o d för p l a c e r i n g e n af e n s meddelanden.
V i h a f a s l i g t illa s t ä l d t m e d p o s t e n h ä r - u p p e, t y just de d a g a r m a n skulle vilja skrifva riktigt l å n g t och utförligt, g å r d e n alltid genast.
Så också i d a g.
— — J a g hinner bara tillägga a t t j a g räknar d a g a r n a och a t t — — N u skriker Ruffen: » posten går! » B l a n d rättmätiga klagomål äro då inga så rättvisa s o m d e m o t p o s t v e r k e t, — d e t får j a g d å säga, och — —.
J a, j a g k o m m e r!
(Det är till Ruffen!)
I flygande t e e k — • — fläng och m e d u t m.
hög L. Petterk-t.
J o c k: d.
9 7.
EORG LEVY ' S UNNEjVIAGASIN.
Drottninggatan 5 3, Stockholm.
V A L T R A S S E L.
Iskvärda läsarinna, unga d a m!
' * L ä g g e r lilla h a n d för e n s t u n d p å m i n a r m o c h l å t m i g, m e d a n j a g för e r g e - n o m d e s t r å l a n d e s a l o n g e r n a, b a k o m e r sol- f j ä d e r t i l l h v i s k a e r n å g r a o r d, h v i l k a för a l l t i d — o m n i följer d e r å d, s o m l i g g a d ä r i — skola ' f a s t h å l l a d e t, l j u f v a l e e n d e t p å edra läppar, k o m m a edra ögon a t t glän- sa s o m n u och hela e r t v ä s e n a t t förtrolla s o m n u, d å n i för t i d e n k e d j a r l y c k a n v i d er gyllene gördel.
Ni s k a k a r ert v a c k r a hufvud, n i ser sorg- s e t p å m i g, e r u n g a s j ä l h a r d å r e d a n in- s u p i t missjtrons gift, l y c k a n ä r o b e s t ä n d i g, m a n h a r s a g t er s å?
Ä r d e t i n t e s å?
Glöm den gamla sägnen.
Lyckan är dens som h a r d e n och v e t a t t hålla d e n fast.
A l l t b e r o r af e r själf — p å v a l e t s e r n i — (d e t ä k t e n s k a p l i g a).
» Vid v a l e t b ö r m a n vara vaken.
» Å ni rodnar, nej — drag inte bort er hand, d e n låg så b r a nyss — s t a n n a ej, tveka ej.
— Så ni k o m m e r ändå, d e t v a r snällt.
Men först en glace!
Valet, j a g n ä m n d e valet.
Ni h a r t r e sorters m ä n a t t välja p å — n e j, spärra in- t e u p p e d r a v a c k r a ö g o n s å d ä r — t r e sor- t e r s m ä n!
Vi klassificera d e m så för a t t u n d v i k a allt trassel.
D e n m a n, ni ö n s k a r a t t få, d e n m a n s o m ö n s k a r få er, o c h d e n m a n n i borde h a.
Ni tänker, de k u n d e förenas i en.
D e t r e ä r o a l l d e l e s o l i k a per- sonligheter.
Den m a n ni tycker om ser d e t, n i m å s ö k a f ö r s t ä l l a e r h u r n i vill, h a n k o m m e r alltid underfund d ä r m e d och blir er t y r a n n.
D e n m a n, som tycker om er, ä r a l l t i d p o c k a n d e, s v a r t s j u k, o r i m l i g o c h plågar ihjäl er.
M e n d e n m a n n i borde h a h a r a k t n i n g o c h t i l l g i f v e n h e t för er, l i k s o m n i h a r d e t för h o n o m.
N i h a b å d a s a m m a s m a k, s a m m a t y c k e n, n i k o m m e r a l l t i d öf- verens och gräla aldrig, naturen skapade er för h v a r a n d r a.
L e e n d e t är n o g b r a — vore d e t icke så nekande.
B a k o m d e t ser j a g ert envisa: » H o n o m vill j a g i n t e h a.
H a n k a n v a r a b r a, g o d, h e d e r l i g, förträfflig s o m b r o r, far- bror, kusin — hvad s o m helst — m e n som man — brr — » N å, h v i l k e n af d e a n d r a t v å vill n i h a då?
J a s å, den s o m t y c k e r o m er.
Ni skulle föredra a t t bli hyllad s o m n å g o n sorts hus- lig g u d o m l i g h e t, e t t o a n t a s t b a r t v ä s e n, v i d a h ö j d t öfver h v a r d a g s l i f v e t s s m å f ö r e t e e l s e r.
N i ville f r o s s a i a t t s o m d e n e n d a t i l l b e d - j a n s v ä r d a s e e d r a ö n s k n i n g a r u p p f y l l d a, in- n a n ni ens u t t a l a t d e m.
Nåja, j a g k a n förstå d e t — m e n d e t duger inte, n i blir d å hans t y r a n n.
D e t f ä g n a r m i g, a t t n i ändå inte valde d e n andre, t y h a n är d e n v ä r s t e af d e t r e, d ä r f ö r a t t n i t y c k e r om h o n o m och h a n v e t det.
Ni k ä n n e r inte d e n m a n n e n, h a n är högmodig och f o r d r a r f u l l k o m l i g h e t.
H a n s k u l l e finna fel till o c h m e d h o s e n ä n g e l.
O m n i ä n h a d e e n g u d i n n a s s k ö n h e t, e t t af d e s j u v i s e s förstånd och ett helgons lynne, så skall h a n l i k v ä l finna n å g o t a t t k l a n d r a.
O m n i ä r ful, s å b o r d e n i v a r a v a c k e r, om ni är vacker, så är skönhet ett lappri, s o m s n a r t förgår, o m n i ä r kvick, kallar h a n e r l i s t i g, ä r n i g o d, s å ä r n i e t t får, ä r n i f ö r s i k t i g, finner h a n e r k a l l s i n n i g, o c h ostyrig, om n i är litet glad och m u n t e r.
Största härvarande " lager af prima Irländska Hellinne Näsdukar i alla storlekar och finlekar.
Heltinne Kamm ar duksnäsdukar med bredfåll och hålsöm å 6.75 pr dussin.
Ifellinnenäsdukar med kulörta bårder.
Barnnäsdukar.
Jfantasinäsdukar.
Order å minst 25 kronor levereras fraktfritt närmaste järnvägs- eUer ångbåtsstation.
1897 I H v i l k e n l i t e n illistig m i n n i t a r p å er.
H n r k n a r r i g, h ö g m o d i g och omöjlig h a n ä n ä r a t t g ö r a till l a g s, t ä n k e r n i ä n d å, a t t n i nog skulle k u n n a böja honom.
Ä n en g å n g s ä g e r j a g e r: v å g a ej f ö r s ö k e t, ni k ä n n e r h o n o m inte.
Ni tror det är nog a t t v a r a u n g, v a c k e r o c h a t t ä l s k a för a t t bli ä l s k a d.
N i v e t i n t e, n i, h u r u s t o l t, s v a r t s j u k o c h poc- k a n d e h a n blifvit j u s t af a t t se s i g ä l s k a d och a t t s å d a n a m ä n äro lika h å r d a i sin k ä r l e k s o m a n d r a i s i t t h a t.
L å t m i g öf- v e r t y g a er, a t t n i a l d r i g k a n finna l y c k a n med honom.
Öfvergif all t a n k e p å h o n o m, h a n b l i r a l d r i g a n n a t ä n e n o b e v e k l i g do- m a r e, som icke förlåter n å g o n t i n g.
Glöm honom!
T ä n k i stället på det a n d r a rådet j a g g a f er — p å h o n o m, s o m n i b o r d e h a.
J a g h a r j u ö f v e r t y g a t er, a t t d e n m a n n i vill h a är den siste ni bör välja.
Eller h u r?
I n t e t svar, blott ett ihärdigt stirrande på d e n d ä r b i z a r r a figuren p å m a t t a n.
Har d e n f ö r h ä x a t er, eller s k u l l e j a g h a f ö r t ö r n — — n e j — j a g s e r n u, d å n i å t e r tillå- t e r m i g a t t se, a t t n i blott beslöt er a t t för a l l t i d förbli ä g a r i n n a till d e s t r å l a n d e ögonen, det spänstiga lynnet, u n g d o m e n in i ålderdomen.
J a g vet n u, a t t ni skall min- n a s m i n a r å d, n ä r n i k o m m e r i v a l e t — för att undvika kvalet!
D e n där bila ljusröda skospetsen u n d e r er klädningsfåll tyckes m i g u n d e r de sista m i n u t e r n a v i s a t e n v i s s t e n d e n s a t t följa m e d i valsen.
L å t oss d a n s a u t e t t s l a g, i n n a n j a g ö f v e r l ä m n a r e r å t er k a v a l j e r för kotiljongen.
Vill n i?
— — — — — - Onkel året nytillträdande ranter prenume-.
Kronprinsessans jul.
Kronprinsessan h a r i stillhet firat julen med sina föräldrar och sy- skon i Karlsruhe.
Som tyvärr h e n n e s hälsotill- stånd dock är m i n d r e tillfredsställande, har hon n u den 4 j a n u a r i afrest till Rom.
* af Iduns medarbetarinnor, den för vår läsekrets välkända författarinnan Anna Knut- son, h a r rönt utmärkelsen af en belöning vid Svenska akademien.
Den vid akademiens senaste högtidsdag i första r u m m e t med hedersomnäm- n a n d e u t m ä r k t a dikten » Orvar Odd&gt;, romantiskt sagospel i 5 akter, är nämligen, enligt h v a d som n u upplysts, författad af fröken Knutson.
Vi k u n n a glädja våra läsarinnor med att de äfven under det n u ingångna året i I d u n s spalter skola återfinna författarinnans omtyckta penna.
Ingalunda för tidigt.
Till ledamot i Klara församlings fattigvårdsstyrelse h a r fattigvårds- n ä m d e n utsett f r ö k e n ' J f a Ä Z a, Ulf sparre, som r därmed är den första kvinna som tillhört huf- vudstadens fattigvårdsstyrelse.
I landsorten h a förut ett par kvinnor invalts i fattigvårdsstyrelser.
En hädangången honstnärinna.
I Åsheda, Kronobergs län, afled nyligen målarin- nan, fröken Sara Svensson i en ålder af 61 år.
Redan i b a r n d o m e n visade hon afgjord håg och fallenhet för teckning och målning, m e n detta oaktadt dröjde £ det länge, innan h e n n e s fader, som var bonde, k u n d e förmå sig att låta dottern fullfölja sina anlag.
Slutligen k o m hon dock till det frikostiga och konstälskande h e m m e t hos k a m m a r h e r r e Augerstein p å Gåfvetorp, där bl.
a. den ryktbare målaren Bengt Nordenberg ofta vistades och intresserade sig för h e n n e.
Seder- m e r a vistades hon åren 1864 — 70 vid F r i a kon- sternas akademi och h a r sedermera ägnat sig åt målarkonsten.
Bland hennes arbeten äro flere å konstutställningar exponerade genrestycken.
Därjämte h a r hon restaurerat tafvelsamlingarna å en mängd herregårder i Sverige.
Af iden gamla stammen ».
I sitt 98:de år afled den 28 dec.
i Stigtomta prästgård i Söder- manland prostinnan Beata Lovisa Almstedt, född Hellberg, änka efter den år 1851 samma dag aflidne prosten i TorshäJla E.
M. Almstedt.
Den gamla, som ända till sitt 90:de år besatt goda kropps- och själskrafter, var en rätt märklig per- son icke blott för sin höga ålder u t a n vida m e r a för sina många rika m i n n e n af dels upplefda, dels h e n n e muntligt meddelade historiska till- dragelser.
I dessa m i n n e n dvaldes hon gärna och h a d e mycket af intresse att förtälja.
Hen- nes farfars far var nämligen ryttmästaren Axel Hellberg, hvilken såsom lifdrabant åtföljde Karl X n på h a n s fälttåg.
H e n n e s farfar var lektorn, teologie doktorn Axel Hellberg, riksdagsprost u n d e r frihetstiden och framstående inom möss- partiet.
H e n n e s far var sjökapten, en vidtberest man.
P å mödernet h ä r s t a m m a d e hon från ätter- n a Wrangel, Pistolsköld, Breitfeldt m. fl.
H o n efterlämnar såsom sörjande barn, styfbarn, barn- b a r n och b a r n b a r n s b a r n.
Elevhemmet i Stockholm har till syfte att mot billig afgift bereda ett godt h e m åt 10 unga flickor från landsorten under den tid de vistas i hufvudstaden, att där idka studium eller ut- bilda s i g i någon förvärfsgren.
Dess styrelse hade nyligen till en enkel invigningsfest inbjudit intresserade damer och herrar, så många som ut- rymmet medgaf.
Sedan den festligt upplysta, hemtrefliga och för ändamålet särdeles lämpliga lokalen, Sturegatan 60, blifvit besedd och te intagits i samlingssalen höll doktor J. Bring en anslående bibelbetraktelse s a m t nedkallade Her- rans välsignelse öfver hemmet, dess styrelse och alla, som k o m m a att njuta af dess förmåner.
Elevhemmets bestånd är endast tills vidare betryggadt och till största delen beroende af de större eller m i n d r e bidrag, hvilka redan influtit, och af dem, hvilka k u n n a ytterligare erhållas.
Dess styrelse består af: fröknarna H. Djurberg, ordförande, och H.
Westman, v. ordf., fruarna M. Lilienberg, H. Andersson och M. Rystedt samt fröknarna M. Fryxell och H. Löwen, den senare kassaförvaltare.
« * U P notisboken.
En ' 7 N ' 1: erhålla gratis början (7 tryckark) af den i romanbilagan pågående berättelsen: » Guldmaka- ren » af Richard Nordhausen, om de till Iduns Expedition, Stockholm, med första insända re- kvisition jämte tydlig adress och ett femöres märke som porto.
Som den ytterst fängslande romanen kommer att pågå ett betydligt stycke in på det nya året, vilja vi, i deras eget väl- förstådda intresse, uppmana alla våra för året nya vänner att icke försumma begagna sig af detta erbjudande.
U John.
* För D Blommor i vintersnö.
E n knippa härligt doftande blommor från solig Medelhafskust bör ju k u n n a sprida en alldeles särskild tjusning omkring sig n u i nordiskt vintermörker och vinterkyla.
Denna glädje k a n enhvar lätt för- skaffa sig med en ringa penninguppoffring Blom- mor från Rivieran, inpackade i en liten träask, erhållas nämligen p r omgående, fullt frankerade, vid insändande af k r 1:20 i svenska frimärken till änkefru Laura Lindholm, född Lagomarsino, Via Santa Chiara 2, Genua.
De talrika läsarinnor, helt visst k o m m a att följa denna vår fingervis- ning och n u rekvirera ett prof af fru Lindholms » blomsterbarn », k u n n a därvid på köpet hafva den icke ringa tillfredsställelsen af den lilla ut- giften, att de göra en god gärning, då fru L., som är änka efter aflidne svenske konsul Lind- holm, med denna sin blomsteraffär söker sam- manskaffa välbehöfliga medel till sina b a r n s upp- fostran.
operan återupptog a n n a n d a g jul på kväl- len I v a r Hallströms sagospel » Per Svinaherde » med delvis n y rollbesättning.
Musiken innehål- ler som b e k a n t flera vackra och anslående me- lodier.
Bland de u p p t r ä d a n d e vilja vi särskildt n ä m n a fröken Thulin som prinsessan och h r Le- mon som prinsen, hvilka båda väl löste sina uppgifter, i all s y n n e r h e t den förstnämda.
D r a m a t i s k a t e a t e r n uppförde i lördags ett delvis n y t t program af högt intresse.
Dess ny- h e t bestod af Alfred de Mussets tvåaktsskådespel » Mariannas nycker », ' i öfversättning af Nils Per- sonne.
Detta stycke af den franske diktaren för- skrifver sig ända från år 1833 och publicerades ursprungligen endast som läsdrama; först långt senare uppfördes det från scenen, m e n förvärf- vade sig därvid en rangplats som ett verk af n ä s t a n klassiskt upphöjd prägel.
F ö r n e k a s k a n ej, att det med sin subtila lyriska grundton och i det hela föga dramatiska byggnad helt visst p å ett känsligt sinne bör göra det intensivaste intrycket från bladet i det ursprungliga skalde- verkets form; det är nästan för siratligt bygdt att allestädes bära den sceniska framställningens gröfre och materialiserade former.
Emellertid r y m m e r det så mycken skaldisk flykt, så djupa fonder af känsla och äfven scener af gripande tragisk patos, att det — med en förstående tolk- ning — också i rampljuset ej förfelar sitt intryck.
Och en god, en förstående tolkning kom det n u ock, på Dramatiska teatern, i det hela till del.
F r ä m s t m å därvid med varmt e r k ä n n a n d e näm- n a s fru Hofvings värdiga och stilfulla framställ- ning af Marianna, en prestation af fin stämning och elegans.
Oelio, h e n n e s olycklige älskare, som går i döden för sin hopplösa kärlek, tolka- des flärdfritt och v a r m t af h r Skånberg, och h r Personne som den lefnadslustige galenpannan, m e n intill sitt sista trogne vännen Ottavio hade i syn- nerhet i de mera uppsluppna scenerna m å n g a förträffliga moment.
Karaktärsfull och af god v e r k a n var h r Bwckström som den narraktigt uppblåste borgmästaren, Mariannas man.
Det intressanta verket mottogs af publiken med lif- ligt bifall.
1 Härefter följde Holbergs 5-aktskomedi » Eras- mus Montanus », här- ej uppförd sedan Holbergs- jubileets dagar.
Af den dåvarande besättningen kvarstodo n u h r örtengrens E r a s m u s, en väl ut- arbetad figur i den rätta stilen, samt h r Bæck- ströms klockar Per, en alldeles ypperlig Holbergs- typ.
Den stora, befängdt lustiga disputationen på latin emellan Per och E r a s m u s, styckets glans- punkt, väckte också stormande m u n t e r h e t.
För öfrigt passade de flesta u p p t r ä d a n d e godt in i ramen, så fru Byströms och h r Hamrins hvar på sitt vis drastiskt verksamma Lisbeth och Jakob, fröken Åhlander oeh h r Gründer som E r a s m u s hederliga gamla föräldrar, h r Thegerström som J e s p e r fogde.
Den fulltaliga premierepublikens tillfredsställelse med sin afton var påtaglig, och det n y a programmet torde h a utsikter att en god tid hålla den vid lif.
S ö d r a t e a t e r n h a r gjort ett n y t t lyckligt ope- rettfynd i » Blåa frun », och där u p p e på Mose- backehöjderna råder n u hvarje afton den ypper- sta stämning i fullsatta salonger.
Detta senaste alster af » den glada sångmön » hade ock obestridliga betingelser att slå an i en liflig, n ä s t a n farsar- tad libretto, med lyckligt beräknad stegring af de m u n t r a effekterna genom de t r e akterna, en franskt graciös och lekande, om än föga originel musik med flere sångbara och lätt populariserade refränger.
Utförandet är också, såväl vokalt som dramatiskt, j ä m n a r e än h v a d Södra teatern hit- tills presterat i operettväg.
F r ä m s t glänser fru Emma Berg i titelrollen, den c h a r m a n t a baro- nessan de la Hoguette, som iför sig den mysti- ska » Blåa fruns » spökskepelse för att b e k v ä m t därunder k u n n a bedrif va sina galanta små sned- språng.
H r Barcklind som en ung förälskad fi- skare röjer goda röstanlag och äfven ansatser i spelet,; som k u n n a lofvas, då de komma från en debutant.
Täck och liflig som alltid, sköter den lilla fröken Nilsson sin lika lilla röst m e d smak och förstånd, och h r R. Wagner gör en riktigt präktig operettyp af den narraktige, arkeologise- rande gamle baronen.
Än flere k u n d e väl vara att nämna, m e n vi förmena att det sagda k a n vara nog för att förmå enhvar amatör af Otten- bachs och Suppés m u n t r a konstart n u snarast besöka Södra teatern.
* Innehållsförteekning: V å r a m i n i s t e r f r u a r.
I: L i n a B o s t r ö m, f ö d d A l m q v i s t; af Tora Kjellberg.
(Med porträtt), — P ä r l b a n d e t; e n d i k t v i d årsskiftet; af Vila Valk.
— E n n y å r s g å f v a.
— K v i n n l i g f ö - r e t a g s a m h e t; a f Inge.
— » B m a r n a först! » af Banna Kamke.
— M a m m a s ä l s k l i n g; skiss a f JNonny Lundberg.
— I d u n s tids- fördrifstäfling.
— Systrar; af — — Kafferep; at Isa.
— F r å n f r u L o v i s a P e t t e r k v i s t.
— Valtrassel; af Onkel John.
— F ö r å r e t n y t i l l t r ä d a n d e p r e n u m e r a n t e r.
— Ur n o t i s b o k e n.
T e a t e r o e h m u s i k.
— I d u n s tidsfördrifstäfling: L y c k a n s skärfvor.
8 I D U 1897 N Idans tidsfördiufstäfling.
feta F r i r e s a till priset: Stockholms- utställningen f r a m och åter 2:a-tf:te L y c k a n s skärfvor.
Lotter prisen: till Utställningslot- teriets dragning I juni f ö r 2 personer jämte v i v r e under en v e c k a.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 ^29 30 » t 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 0 67 68 69 70 v n 1897.
En nyårsberättelse.
ständig brytning.
Ty af det i början harmlösa gnabbet blef tvist, gång kände, u t a n en ung flicka, som för tre år sedan förlorade sin lade hufvudet på h a n s knä.
Därefter gick h a n till Frida och gaf genom ett gladt viftande med svansen till känna, att äfven h a n i H o n öppnade dörren.
ligen kring julgranen, som j u skall plundras i afton.
Nero springer att glasskärfvorna flyga omkring och Nero tjutande skyndar bort i hvarvid punschen stänkte på Fridas klädning, alldeles som för sex då m a n sätter det ifrån sig, dess större blir dens lycka, för hvars E t t bortskämdt, öfvermodigt barn, som jag var, fann jag ett nöje i » Gertrud, » ropade han, » jag ber, jag besvär dig, låt ej Frida skall följa med mig strax — d u också, Nero.
» bror Bruno, m a m m a vill tala vid dig i en viktig angelägenhet, och d u som följde omedelbart efter honom, ramlade öfver honom.
Bullret Bruno hade så när fallit omkull öfver Nero, då h a n åter in- Sedan den tiden h a r h a n blifvit en knarrig och fåordig ungkarl.
» Hvad är det fråga om? » sporde Bruno, då h a n inträdde till sin dem.
E n d a s t Nero kom upprepade gånger till sin husbonde och Frida.
» Därom sedan.
Stig blott i n!
Gästerna äro redan komna. » ' klädning blifvit fullständigt förstörd!
också påstå, att det var h e n n e s eget fel, att h e n n e s nya, eleganta ögon skimrade en glans så klar, att Frida endast såg in i dessa » O n e j, jag ber, » afbröt Frida honom hastigt och förläget, » det Strax efter dem gick Bruno ut.
I angränsande r u m mötte h a n Almanackan visade den 31 december 1896.
Rundt omkring är det alldeles stilla; endast ett sakta pickande från » Ny lycka p å det nya året! » sade Bruno till Frida, och i h a n s cigarrsnoppare? » b r u m m a r h a n och börjar söka, p å skrif bordet, natt- duksbordet, kakelugnen och p å b y r å n — den står ingenstädes att Emellertid hade midnatten nalkats, och m a n skulle hälsa det far och för två år sedan sin mor, och som i tid kom till insikt om trädde i salen.
H a n såg ej sin trogna hund, h a n såg endast h e n n e hviskade endast dessa ord: det innersta af sin fattiga hundsjäl vore redo att hylla henne.
Då » Nej, jag tackar.
Säg mig f ö r s t.
» Så lätt, som ett bräckligt glas, k a n ens lycka gå i skärfvor!
H e m k o m m e n till sitt tysta ungkarlshem efter en ansträngande » Är du då ä n n u där? » frampressar h a n mellan tänderna och af denna envist trots och slutligen skilsmässa.
H u r u kunde han h a n häftigt och slänger porträttet med sådan fart till baka i lådan, Plötsligen höres buller, i r u m m e t ofvanpå.
Jubel af barn för- u p p och ger sitt missnöje öfver detta afbrott till känna.
Åter fattade bägge hvar sitt glas, reste sig långsamt, närmade — Frida!
N:r 50 (365) Prenumerationspris Fredagen den 14 december 1894. pr 1: EO Byrå: K l a r a Södra K y r k o g.
FRITHIOF 1: 50 1: — P r e n u m e r a t i o n sker å alla post- anstalter 1 riket.
: kvartal: Iduii e n s a m kr.
I d u n s M o d e t i d n i n g jämte k o - lorerade planscher » I d u n s M o d e t, utan k o l.
• Redaktör och utgifvare: HELLBERG.
J. Nordling.
helgfri Tryckeri Åktitholna 7:de årg.
Utgifnlngstid: hvarje Muns fredag.
Lösnummerpris 1 5 öre (lösmr endast för kompletteringar.)
Annouspris: 35 ö r e p r n o n p a r e i l l e r a d.
F ö r » P l a t s s ö k a n d e » o. » L e d i g a p l a t s e r » 25 ö r e f ö r h v a r j e p å b ö r j a d t tiotal stafv.
F r u Kristina L a r s s o n.
[ör en tid tillbaka erhöll redaktionen af I d u n från vår syd- svenska universitetsstad bilden af den kvinna, som i dag synes här invid, jämte nedan föl- jande uppsats.
V i äro alltid tacksamma för dy- likt medarhetarskap från vår ärade läsekrets ' sida, så m y c k e t mer som vi icke personligen kunna känna förhållandena i alla de vidt skilda delar af vårt land, dit Idun spri- des, men naturligtvis gär- na ägna det kvinnliga arbetet och förtjänsten vår uppmärksamhet o c h hyllning, äfven där de ligga utom vår hufvud- stadssynkrets.
Emeller- tid voro vi, sanningen att erkänna, i detta fall gan- ska tveksamma.
E n verk- samhet sådan som den, hvil- ken frågan här gäller, kan bedömas från många syn- punkter o c h bedönies ock- så m y c k e t olika.