Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Så vida denna verksamhet inskränktes tili uppköp och afyttring af ortens produkter och endast idkades af personer, som med nödig stadga förenade några tillgångar och de insigter, som för denna liksom hvarje annan närings bedrifvande^ erfordras, om den skall vara med fördel förenad, skulle icke ringa båtnad åt orten derigenom beredas; men med den riktning, handeln i denna ort tagit, utöfvar den otvifvelaktig! på ortens välstånd ett skadligt inflytande.
Förledd af exemplet utaf en och annan genom handel rik blifven bonde, men förbiseende de vida talrikare exemplen på misslyckade spekulationer och deraf följde bankrutter, måste nära nog hvarje yngling åtminstone någon gång försöka sin lycka i denna väg.
Ortens tillverkningar räcka naturligtvis icke lill för så många spekulanter, och om man undantager lä rfts uppköpar ne, som icke gå utom orten, hafva de fleste Slockholm besökande fogel- och smörhandlande från detta Län inköpt större delen af sina förråder från socknar utom Länet.
Men äfven vid denna utsträckning af landtmannahandeln vore, oaktadt de ofta misslyckade resul•taterne och inverkan häraf på de kreditgifvande försäljarne i inköpsorterne, ej någon skälig anmärkning att göra, om det sladnade härvid.
JVlen vinsten af Stockholmsresan måste ökas, om affärerne gått väl, och förlusten repareras, oin de gått illa.
Derföre uppköpas i hufvudstaden ej blott kaffe, socker och specerier af alla slag, utan ock hvarjehanda lyxartiklar, äfvensom gamla 7 50 kläder o. s. v., för ali sedermera i hemorten utminuteras.
För alt kunna egna en del af arel åt denna verksamhet, hetingas derföre mängden af de drängar, som icke inskränka sig till antagande af sömmartjenst allena, ledighet ur lienslen för någon tid af vintern och resa då ”söderut”, såsom det heter, antingen försedde med varulager på egen räkning och risk, eller såsom medhjelpare åt grannar med mera vidsträckt rörelse.
Det är till och med icke utan exempel, att pigor äfven slå sig på dylika handelsföretag.
De handelsmän, som bedrifvit rörelsen med vinst och deraf samlat någon förmögenhet, hålla vanligen ständigt lager af köpmanna varor, dertill då ofta från Stockholm hämtadt bränvin räknas.
Dc för orten ofördelaktiga verkningarne af en så beskaffad handel kunna utan svårighet inses.
Utom det att lättheten alt få köpa en myckenhet artiklar, som, i stället för att kunna räknas till förnödenhets varor, endast reta och tillfredsställa fåfängan, och att det dermed förenade utborgningssystemet förleda obemedlade, särdeles af de tjenande klasserne, till onyttiga utgifter och förhindra en för alla stånd nödig sparsamhet, kunna det myckna flackandet på lands väga rne, Stockholms-besöken och sjelfva sysselsättningens beskaffenhet, såsom innefattande för den obildade mångå och stora lockelser att afvika från den strängare moralens bud, icke annat än menligt inverka på sedligheten.
En mängd händer dragas dessutom på detta sätt från de egentliga landtmanna-näringarne, och klagan är inom orten allmän öfver svårigheten att erhålla stadgadt och dugligt tjenstefolk.
Delta förhållande väcker icke allenast bekymmer hos de förståndigare inom orten, utan äfven hos Länets administrativa myndighet, som lid efter annan dels föreslagit åtgärder för oskickets hämmande, dels vidtagit sådane, då de legat inom gränsen för dess verksamhet.
Sålunda hållas marknader i flere af de större socknarne af Norra Ångermanland en å tvänne gånger om året, — de större handelsmännen blifva af Pröfnings-Komilen ihågkomne med bevillning, — allvarlig uppmärksamhet har börjat fästas på TjenstehjonsStadgans efterlefnad, — och sednast har, lill följd af Eders Kongl.
Maj:ts genom Kongl. Kungörelsen den 6 October 1842 medelade bifall till LänsStyrelsens hemställan, under innevarande år köpingen Örnsköldsvik ungefär i midten af fögderiet uppstått.
I denna köping, anlagd på eli af Kronan inköpt | mantal i Norrlungångers by af Själevads socken invid en segelbar fjärd af Bottniska viken, samt lydande under Länsstyrelsen samt Kronobetjening 51 gen i orten i afseende på ordnings-, polis- och ekonomi-mål, under Själevads Häradsrätt i rätlegångsärender samt, hvad Kyrkoväsende! angår, till Själevads pastorat, hafva intill årets slut 12 personer, deraf 6 handlande och 6 handtverkare, erhållit rättighet till inflyttning, deraf en del redan å stället uppfört byggnader och börjat sin rörelse.
Elt verksamt medel till utrotande af allmogens handel med köpmannavaror skulle måhända vara alt vaka öfver ulkräfvandet af det ansvar, allmänna Lagen för idkandet af landthandel bestämmer; men då denna rörelse, på sätt jag haft
Nåden anföra, är mera allmän inom orten, så att följderna af lagtillämpningen skulle förstöra välståndet inom en mängd familjer, och det under alla förhållanden och särdeles då lagöfverträdelser, såsom här, nära nog blifvit landssed, är för känslan motbjudande alt strängt beifra konventionella lagbrott, har jag ansett mig böra för ändamålets vinnande försöka fredliga medel, innan strängare åtgärder förorclnas.
Utom de vid §. rörande landels allmänna beskaffenhet upptagne åtgärder för beredande af lättare kommunikationer, torde här böra nämnas, all under delta qvinqvennium en regulier ångbålsfart med 2:ne större ångbåtar kommit lill stånd, hvarigenom från 3:ne hanmar i Länet en lika hastig som beqväm kommunikation erhållits ej blott med hufvudsladen, ulan äfven, hvad som förut ofta saknades, med de norr och söder om detta Län belägne städer vid Bottniska viken, äfvensom med Wasa i Finland, sorn några gånger på sommaren af ångbålarne besökes.
Detta nya kommunikationsmedel har märkligt inverkat på rörelsen.
Det begagnas flitigt, och som företaget gifver god vinst, bör man kunna påräkna att kunna framgent; derpå ega tillgång. §. 4.
Delta Läns Kammarverk företer mera enkelhet än förhållandet är i andra orter, derutinnan att hemmansnaturen, med undanlag af 17| mantal frälse, endast är Krono och Kronoskatte, af hvilka 86j mantal, deruti inbe - 52 gripna 45(' mania! ecclesiastika boställen, tillböra den förre och 1,5041 mantal den sednare naturen.
Någon kungsgård eller ladugård finnes ej inom Länet; icke heller andra boställen, än de som besittas af ecclesiastikstaten.
Ett kronoskattehemman tillhör härvarande hospital och lärer i äldre tider tillfallit detsamma genom arf efter ett hospitalshjon.
Under sislförflutna 5 år har förut varande rekognitionsskog blifvit skattlagd till 6|i| mantal, som ingått i skatt, äfvensom i| mantal krono blifvit till skatte kopia; hvaremot ^ mantal skatte är vordet, enligt Kongl. Kammar-Kollegii beslut, i Jorde boken tili krono omfördi, samt -A mantal redan i äldre tider i ödesmål förfallet krono derutur afförts. 24 krononybyggen hafva blifvit definitift beviljade och äro ännu under frihetsår, så att deras hela antal inom Länet nu uppgår till 121.
I följd af förut i denna berättelse anförda förhållanden, angående del dels allmänt spridda begäret bland ortens innevånare alt tidigt kunna grunda egen bosättning, och dels den allmännare böjelsen för köpenskap, sorn äfven visar sitt inflytande hvad fast gods angår, hafva inom detta Län hemmansklyfningar och jordafsöndringar skett i större skala, än jag för min del anser förenligt med beredandet och bibehållandet af allmänt välstånd.
Jag vet väl att män, som för sina kunskaper och erfarenhet ega och förtjena sina medborgares aktning, hysa och söka försvara den åsigt, att få eller inga band böra af statsmakterne läggas tili inskränkning i rättigheten alt förvärfva och besitta mindre jordlotter.
Det är dock både kändt och erkändt, att Rikets på en vidsträckt areal spridda landskaper sins emellan förete så många olikheter i anseende till belägenhet, klimatiska förhållanden,, innebyggare och deras sedvanor o. s. v., alt den ekonomiska författning, som kan vara nyttig och passande för ett landskap, understundom icke alls är tjenlig för ett annat och detta förhållande, som ofta föranleder partiella undantag, torde äfven ega tillämpning i förevarande fråga.
Det är äfven i sednare tider af statsekonomer erkändt, att en tilltagande folkökning icke utgör bevisen på ett lands stigande i välstånd, utan att detta måste bedömas efter antalet af dess behållne och bergade innebyggare relalifl till hela folkmängden.
Alt folkmängden icke må tillväxa i större progression, än medlen och möjligheterne för dess utkomst, måste alltså blifva föremålet för styrelsens sträfvande, i den mån sådant kan af dess tillgöranden bero.
Betraktar man nu förhållandet med de personer, som bosätta sig på så små hemmansdelar eller 53 jordlägenheter, att deraf aldrig kan påräknas en afkastning, tillräcklig för åboens och dess familjs bergning, och att hvad som i detta afseende fattas måste på annat sätt beredas, — hvad jordlägenheterne angår, lill ett qvantum, motsvarande den förut vanligen obemedlade familjens hela behof under de år, som förflyta medan lägenheten odlas, så torde det vara gifvet, att de flere eller färre utvägar, som inom ett landskap stå sådane familjer till buds för ett ärligt förvärfvande af lefnadsbehofven i öfrigt, måste beräknas vid bedömandet huruvida rättigheten till bosättning bör vara fullkomligt fri eller i mer eller mindre mån begränsas.
Vid en undersökning härom skall man snart inse en stor olikhet emellan Rikets södra och norra landskaper.
I de förra är befolkningen tätare bosatt, städerna flera, större oell hvarannan så nära belägne, att det tillfälle till arbetsförtjenst, som ofta inom dem yppas, är för största delen af den kringliggande landsortens bebyggare tillgängligt.
Ännu oftare förekomma större och mindre herregods, hvilkas innehafvare dels vanligen under alla förhållanden kunna lemna sysselsättning åt arbetssökande, dels ock sannolikt, då en större tillgång deraf förefinnes och dagspenningen i följd deraf faller, både kunna och skola begagna tillfället tili utförande af större arbe
Is fö reta g, såsom odlingar och dylikt.
I följd af det mildare klimatet saknas dessutom mera häftiga variationer i grödornas beskaffenhet och deraf beroende priser å de första och nödvändigaste lefnadsbehofven.
I de norra landskapen åter är förhållandet alldeles motsatt.
De små och fattige städerne räkna i följd af deras läge vid hafvet en stor del af deras befolkning till fiskare och sjöfolk, hvilkas yrken endast tidtals bedrifvas och af hvilkas personal derföre elt för de vanliga behofven mer än tillräckligt biträde lill verkställande af arbeten emot lega kan erhållas.
Detta läge orsakar vidare, att största delen af det glest bebodda landels invånare , som inom denna provins räkna öfver 6 ända till 30 mils afstånd till närmaste stad (i de nordligare
Länen är afständet ändock större), således sakna utväg alt begagna sig af elt tillfälligtvis inträffadt ökadt behof af arbetsbiträde.
LancUegendomar, tillhörige ståndspersoner, saknas nästan helt och hållet.
Klimatet här gör så den stone sorn mindre jordbrukarens beräkningar på jördens afkastning mindre säkra och denna afkastning i hög grad varierande, hvilket åter, då inom landet någon egentlig spannemålshandel ej kommit till stånd, medför en sådan växling i sädespriserne, att de ett år kunna slå 100 procent och derutöfver högre än ett annat.
Vid summering af uppgiflerne öfver inom Länet befintlige backstugor oell pä viss tid från hemman afsöndrade lägenheter, belinnes de förras antal uppgå till 835 och de sednare till 4,185.
Att lägenheter afsöndras med beständig besittningsrätt inträffar mera sällan och deras antal upptages derföre icke i beräkning.
Då man likväl med någorlunda visshet kan antaga, att icke \ af de afsöndrade lägenheterne är af den storlek och godhet, att innehafvaren kan för sig och de sina under medelmåttigt goda år deraf påräkna bergning, så återstå inom
Länet tillsammans 3,642 backstugor och mindre lägenheter, utom hemmansdelar samt krono-nybyggen i enahanda kategori, hvilkas särskilde bostäders befolkning, uppgående efter beräkning af 5 personer på hvarje hushåll till minst 20,000 personer, mäste söka utvägar för sina hehols fyllande till större eller mindre del på annan väg än af den åboende jorden, kan man, under ofvannämnda förhållanden, ej annat än med oro emotse ett inträffande svagår.
Länets besutne innebyggares farhågor för följderne af detta på kommunernes välstånd, efter hvad erfarenheten under år med mindre goda skördar visat, mäktigt inverkande bosättnings-system hafva på flera sätt gifvil sig tillkänna.
Sålunda träffas ej sällan vid sockenstämmor öfverenskommelse!-, hvilka, om den hos mig begärda faststäilelsen derå erhölles, skulle hota både personlig frihet och en lagenlig utöfning af egande rätten.
Än vill man berättiga de vid kommunernas gränsor bosatte, att, utan föregången anmälan eller biträde af vederbörande offentliga myndigheter, med våld fördrifva till kommunen anländande medellösa familjer, än vill man ej blott ålägga hemmans-innehafvaren ansvarighet för de familjers underhåll, åt hvilka han af hemmanet upplåter jord, ulan äfven för framtiden vid sjelfva hemmanet fästa en sådan skyldighet.
Märkligast och mest bevisande iir dock yttrandet af den komité, sorn lör 2:ne år sedan, i följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga bela Ilning, härstädes sammanträdde lör alt yttra sig angående \ dkoren för hemmansklyfning och jordafsöndring.
Denna komité, bestående af Häradshöfdingarne i Länet samt al ståndspersoner, prester och bönder, 2:ne ibland de anseddaste inom orten af hvardera klassen, var nemligen enhälligt al den tanke, att hemmans klyfning, lill mindre del än i mantal och jordafsöndring till hvad areal som lieldst icke borde lå ega rum, med mindre kommunen förut fått i sockenstämma undersöka och pröfva förhållandet.
En således uttalad opinion måste skänkas afseende.
Det har alltså bordt vara mill åliggande, att uppsöka och begagna de lagliga utvägar, sorn 55 kunna slå mig lills lind, flir att förekomma tillväxten af en obesuten befolkning särdeles under nuvarande Ivckiiga forhållanden, på hvars ostörda fortsättning så mången anser sig med säkerhet kunna draga växel.
Förordningen rörande dessa ämnen af den 19 December 1827 stadgar väl, att lägenhet, som från hemman inom detta Län afsöndras, skall minst innehålla 6 tunneland duglig jord, samt synes äfven gifva anledning dertill, att en mindre afsöndring skulle, då påstående derom af vederbörande väckes, lill hemmanet emot lösen återgå; men då ieke stadgadt är, huruvida med vederbörande menas andra än de begge kontraherande, af hvilka den följande hemmansegaren icke skäligen kail förmodas vilja återfordra hvad han en gång sålt eller upplåtit endast i följd af afhandlingens bristande öfverensstämmelse med författningens föreskrift angående jordvidden, och ett dylikt påstående af säljarens efterträdare å hemmanet vanligen skulle medföra en kännbar rubbning för lägenhets-innehafvaren, sedan denne på dess odling och bebyggande nedlagt arbete och kostnader, har jag trott det vara tjeniigast, alt söka bereda författningens efterlefnad i denna punkt genom förfoganden, hvilka, om de ej kunna hindra, åtminstone försvåra ingåendet af afhandlingar i strid med författningens bud.
Jag har derföre af föreskriften i 4 §., att Eders Kongl.
Majrts Befallningshafvande bör hålla hand deröfver, alt en lämplig afgäld till hemmanet å afsöndrad jordlägenhet sättes, samt pröfva beloppet deraf, hämtat anledning anbefalla Häradsskrifvarne, att icke, såsom sig sjelf försvarande, i mantal teckna jordlägenhetshafvare, sorn ej varit i nämnde egenskap förut skattskrifne, med mindre nyssnämnde min pröfning af afgälden förut egt rum, och denna pröfning förvägras åter, då afhandlingen visar, att författnings-föreskrift, det icke mindre än 6 tunneland duglig jord må afsöndras, blifvit af de kon.- traherande åsidosatt.
Allmogen fortfar att inse det vara ett vilkor för jordbrukets förkofran,, att spridda" egor sammanföras lill färre skiften och låta icke afhålla sig från att begära laga skifte af de dermed vanligen förenade betydligare kostnader.
Under loppet af innevarande år hafva 59 särskilda förordnanden till laga skiftens flirrätlande blifvit meddelade.
Delegarnes i ett skifteslag allmännare belåtenhet med en sådan förrättning beror dock i högst väsentlig mån på Landlmälarnes duglighet, och då fordringarne derpå så hos desse som andra Embetsman i allmänhet böra rättas efter de fördelar af embelet eller Ijensten» som komma dess innehafvare lill godo, vore det ön - 56 steligt, att sätlane åtgärder från Statens sida kunde vidtagas, alt Landlmätavne, åtminstone då åldern hindrar dem från fortsättning af deras mödosamma oell ansvarsfulla tjenstemanna-kall, försäkrades om en tarflig bergning under deras återstående dagar.
Någon klagan har icke från jordbrukarens sida försports öfver de rättigheter, bruk och vattenverk kunna ega lill valtenuppdämningar.
De från landet dels kontant, dels medelst in natura prestationer utgående Statsbidrag af alla slag uppgå, förvandlade lill penningar, till 311,588 R:dr 2 rst., eller 24,166
R:dr 8 rsl. mindre än det i 1838 års tabell upptagna Stalsbidrags-belopp.
Minskningen, beroende till en del af lägre markegång nu än år 1838, härleder sig lmfvudsakligast af den viel sista Riksdagen beslutade lindring i första artikelns bevillning, uppgående lill 12,806 R:dr 30 sk., samt i bålsmansunderhållet, beräknad till 4,321 R:dr, äfvensom från upphörandet af Lagmans- och Häradshöfdingeränta]!, som år 1838 utgick med 3,497 R:dr 22 sk., allt Banko.
Af ofvannämncle summa statsbidrag drabbas jordbruket med 285,273 R:dr 5 sk. 5 rsl., hvaraf 85,135 R:ilr 47 sk. äro beräknade motsvara kostnaderna för skjuts, väghållning, fattigförsörjning samt diverse allmänna onera och besvär, kostnaden för rustning och rotering lill 22,189 R:dr 39 sk. 4 rst. samt clerecie-statens underhåll till 51,807 R:dr 23 sk. 4 rst., i följd hvaraf återstoden 123,139 R:clr 39 sk. 9 rst Banko motsvarar jordbrukets ständiga räntor och bevillning.
På hvarje af Länets 1,608- mantal, som i medeltal för hela Länet äro taxerade till 4,160 R:dr Banko, dock så olika, att, då taxeringen i Njurunda socken i Medelpad uppgår i medeltal till 5,871 R:dr 32 sk. 5 rst., visar resultatet af taxeringen i Lidens socken i Södra Ångermanland endast 2,596 R:dr 14 sk., belöper således per medium något öfver 761 R:dr i ständiga räntor och statsbidrag samt i det närmaste 1011 R;dr i öfrige prestationer, tillsammans 178 R:dr Banko eller i del närmaste
A af uppskattningssumman.
Fördelar man denna beskattning på individerne, tillhörande jordbruksklassen, hvaraf i medeltal för hela Länet 51 personer belöpa sig på hvarje mantal, dock med den olikhet socknarne emellan, att, då i Björna socken af Norra Ångermanland 115 personer i medeltal kunna antagas hafva sin bergning af ett helt mantal, belöper sig på hvarje sådant i Botheå socken i Södra - 57 dra Ångermanland endast 29 personer, så finnes hvarje individ i statsbidrag af alla slag utgöra 3 Rrclr 22^ skilliugar, allt Banko.
Under nuvararande förhållanden, efter 3:ne års ymniga skördar och då innehafvare af mindre lägenheter, dels i följd af tillgång på arbetsförtjenst, dels i anseende till låga priser på födoämnen, utan svårighet lifnära sig, utgöras skattebidragen med lätthet.
Icke så under motsatta förhållanden, då dessutom, i följd af de för Sverige egna institutioner, den redan i sig sjelf af minskade inkomster af jordbruk och arbetskraft uppkomne svårigheten att utgöra Statsbidragen ytterligare ökas genom höjning i markegången samt den indelade räntegifvarens skyldighet, att utgöra sina ränteper-' sedlar in natura eller emot lösen efter de vanligen än högre gängse allmänna prisen å dessa persedlar.
Då hela
Länet är roteradt till Båtsmäns underhåll, allmännast sålunda att 3:ne mantal uppsätta 1 båtsman, och dennes utredning är mindre kostsam än den indelade soldatens, kan roteringen, åtminstone jemförelsevis med förhållandet i andra orter, icke sägas vara för orten särdeles betungande.
Största tyngderne får jordbrukaren vidkännas af skjuls och vägunderhåll, i anseende till de flestas aflägsenhet från allmänna vägarne samt dessas priel ilift felaktiga anläggning öfver höjder, i stället för bredvid desamma, hvarigenom både kommunikation och underhållet försvåras, samt af fattigförsörjning, för hvilken sednare, då både underslödsgifvare och tagare tillhöra samma näringsklasser, utgifterne till de sednare ökas i samma mån, som svårigheterna för de förre att dem utgöra.
Skyldigheten att forsla den indelade tiondesäden 8 mil från kyrk offerberget, dit tiondegifvarén ofta kan hafva lång oeh besvärlig väg, medför ock för allmogen en svår tunga.
En stor lättnad i en del dessa tyngder skulle olvifvelaktigt beredas dels genom tillvägabringande af den redan föreslagna förändringen i sättet för markegångens bestämmande efter flera års medelpris, och dels genom så väl de med indelad lön försedde civile embelsmäns som clereciets aflöning direkte ur statskassan, genom hvilken sednare åtgärd dessutom mångå, det goda förhållandet emellan dessa embetsmannaklasser och de skattdragande, störande kollisioner skulle undvikas.
Hvad skjutsbesväret angår, så torde en lindring deri icke kunna tilivägabringas på annan väg än genom öfverenskommelsers träffande emella» Femärs-berättelse frän PFsster-Norrlands Län. 8 58 tle skjulsskyidige om dess öfverflyttande i viss mån på entreprenörer.
Sedan Landsliöfdinge-embetet i detta Län bief mig i Nåder anförlrodt, bar man dock, särdeles i Medelpad och Södra Ångermanland, mest klagat öfver den nuvarande orättvisa fördelningen af delta onus, uppkommet deraf, att skjulsregleringarne uppgjorts för längre lid tillbaka ocb med den på de resandes då vanliga antal grundade beräkning, att de vid gästgifverierne anslagne hållhästar, som utgingo från vissa hemman i mån af deras skatt, skulle vara i det närmaste tillräck lige för de resandes bortskaffande och reserv kastanie åtel’, som af andra hemman utgöras i tur, mera sällan anlitas, hvaremot i sednare tider de resandes ökade antal på många ställen föranledt reservhästarnes oftare anlitande, ända derhän att ett eller annat reservhemman fått utgöra skjuts flera, till och med 30 gånger, då ett hållhemman af lika skaltetal endast skjutsat en gång.
För att både afhjelpa detta missförhållande vid utgörande af ett onus, hvartill alla skjutsskyldiga hemman äro i lika mån förpligtade, samt på samma gång, så vidt görligt vore, deruti för alla bereda lindring, bär jag, sedan förberedande arbeten blifvit undangjorda, i sisllidne
Oktober månad baft ett sammanträde med deputerade af Medelpads skjulsskyidige, hvarvid till deras öfverläggning framställdes ett af mig uppgjordt förslag, grundande sig på desse principer: alt det hittills brukliga håll-liggandet vid gästgifvargårdarne skulle upphöra: alt skjutsskyldigheten i stället under vanliga förhållanden skulle bestridas af entreprenörer: att, då erfarenheten visat det under vissa tider, löre ocb elter marknader o. s. v., ett betydligare antal hästar än eljest för resandes fortkomst erfordrades, men det skulle blifva med allt för stor kostnad förenadt, att af entreprenörerne betinga underhåll af så stort antal hästar, att skjutsningen älven å sådane tider kunde af dem fullgöras, ett mindre reservlag för hvarje gästgifvaregård borde till entreprenörens biträdande vid dylika tillfällen anslås: samt att, på det de till reserv indelade hemmansegare ej mätte af entreprenörerne i oträngdt mål anlitas, desse skulle liliförbindas att, lör hvarje gång reservhäst uppbudades, till dess egare betala en afgift utöfver den vanliga skjutslegan, hvarjemte, till ytterligare kontroll å entreprenörerne i delta afseende, en förändring i sättet för dagböckernas förande skulle föreskrifva».
Detta förslag godkändes enhälligt af de skjutsskyldige, sorn åtogo sig en årlig afgift af högst 20 R:dr Banko på hvarje mantal till godtgörelse åt entreprenörerne, om antagande hvaraf samt vilkorens uppgörande Eders 59 Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ville gå i Författning; och då, enligt det uppgjorda förslaget, denna godtgörelse är så beräknad, atl entreprenaders ingående bör vara med icke obetydlig vinst förenadt, betviflar jag ej, att sådane åtminstone för de fleste gästgifveriet- inom fögderiet skall komma till stånd.
Så snart ett förslag i enahanda riktning till förändring och jemkning i skjutsens utgörande inom Södra Ångermanlands fögderi hunnit utarbetas, kommer sammanträde med detta fögderis skjutsskyldige jemväl att hållas.