Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dainerne gjore reat pga Sygestneme, rede Senge, hjApe den Syge med Toilettet, hjselpe ham med Dlaaltiderne, rrekke 11a.m en L ~ d s k e d r i k.
Og vi
fole os overbeviste om, at Kvinderne nu won1 dengang og dengang som nu, have talt miidt og deltagede ti1 de Syge, have sSgt at opmuntre dem og indgycle clem Nod, ti1 at hekaempe og om muligt overvinde Sygdommen.
Men fbl-udejl det Arbejde, som de g a d e Plejersker udforte, ' have Damelwe nuonzstu~zde ?.
ell meget stor- Del qf det drbejde, som deng&amp; fnldt i Legenres Lod.
Dette maa De nu ikke forstaa, som om jeg vilde insinuere, at Lzegerae nntildags tage sig deres Arbejcle overfor de Syge for let; - der arbejdes blot saa: uhyre meget mere paa et Hospital i vore Dage, mod hvad des arbejdedes tidligere.
T.; uk blot paa Ken- gjoringen!
I Aaret 1785 udfartes for Ex. paa (let kgl.
Frederiks Hospital i Kobenhavn I a n 30 Operationer paa (i40 Irirurgiske Patienter.
I Asret 1895, altsaa 110 Aar senere 1ndf6rtes over 800 ~ ~ e r u t i o n p e r a det dobbelte Antal, 1322, kirnrgiske Patienter, og; if disse Operationer udfortes de 554 under Beclijvelse, og mange a£ den1 have varet saavel farligere som vmskeligere end clem, man for 100 d a r siden t; aenkte paa; thi nn have ri Rediirelse og A.utiseptik, der tillade L e g e n a t forsoge a t bringe Hjzlp, hvor han fijr maatte nojes med at aarelade og give Lasantia, for at den Syge ikke sknlde have Livslrraft.
nok ti1 a t fijle hele Yegten ztf sine Lidelser!
For 100 Aar siden ndfiirte det kvindelige Personale pas Ho- spitaleme Rengjijringen.
For 30 A n r siden havde Laegerne af deres tidligere Pligter overdraget Pltjerskerne: at gire Ncdicin, skifte Omslag og lettere Forbindninger, s t t e Lavementer, gire Ud- skylninger o. 1.
- nu er clertil fiijet Telnperatllrmaali~lgen, Tnllen Puls og Respiration, ofte ogsaa Urinunders6gelser, - ilske a t tale om Forberedelserne ti1 Operation og Tagt over Opereredei!
Hvorledes er clenne ' L ' drilrling gaaet for sig?
Jo, en Dag efter Stuegang sknUe Lzegerne ti1 en Operation,, hvor der er Brng for dem alle; men der er endnn tilbage nf derez; eller eu T ' cegtfylde- Arbejde at maale en udtnppet 1-~clekems~ngde bestemmelse e.
H ~ e m nf Lzegerne sknl nu lades tilbage paa Stuen i den Anledning?
Overlegen Iran ikke godt u n d r ~ r e nogen af dem, - da fdder hans Blik paa Sygeplejersken.
Hun har jo saa ofte set, hvorledes det gjfires, og linn kan jo ligesaa godt gjorc det som en af Legerne, - og bun sku1 jo dog blire p a Stuen!
Saa siger Overlegen hende Besked, og dermed er atter et lille Plus lagt ti1 Plejerskernes Xrbejde!
Naar nu alle disse s h a a Arbejder efterhaanden overdrages Plejerskerne, -- hvad Under da, at det tilsidst bliver for meget?
Lad os ganske zrligt og frejdigt indromme, ' at Sygepleje, saaledes som den nu fordres udfort paa Hospitnlerne, el: for an- st.ramgende, der maa findes pea Raad.
Men det er nu let nok at sigb: rDer maa findes paa Rand !.
Hvem skal finde paa disse gode Raacl?
Skal det v i re Hospitalernes nd~ninistrative Mgncliglleder?
Nej, deres Opgave er det at sorge for, at Plejerskerne sae vidt muligt faa hver sit Vmelse, at deres Kost forbeclres, at deres Lon og Pensionsforhold svare til, 11vacl andre k~nnne tjene, der have bragt lignende Offer for at skaffe sig Uddannelse.
Men det kan ikke ventes, at Administrationen s l d lromme med yderligere Forslag ti1 ~orbedrin,: i Plejerskernes Kaar.
Skulle ~ a &amp; e r n e da fincle - p a Raacl?, Husk paa: Laegernes Arbejde paa Hospitderne vouer ogsaa, man Izuncle sige fra Dng ti1 Dag, - der lzommer jo stadig ' nye Undersogelsesmetocler, Lzegerne have f d d t 01s at gjore nied deres eget Arbejde.
Klager en Plejerslre ti1 Lzgen over, at hnn foler sig traet og oversnstrsengt, saa sliriver h i n Jsempiller ti1 hencle og extra B g og 01, og saa troster baade L s g e og Ylejerslre sig med Haabet om, at nu bliver det nolr godt.
- Hvis dette Haab glipper, san komme de ti1 det Resnltat, at bun ikke egner sig for Sygepleje- gaxningen, og saa tizger hull sin Afslred og soger en Plads i en milcl Stiftelse, thi hun har jlrke vzret i Stand ti1 at l.~o.lcle id saa l m g e, at hun har Ret ti1 Pension!
Men man kan 11ve1: Iren bebrejde L ~ g e r n e eller Hospit Js- administrationen, at det gaar saaledes.
t De gjore deres bedste for at hjzlpe Pleje~skerae ti1 at holde ud og for at slzaffe dem en Fo~: sorgelse, naar de ilrlre knnne arbejde mere; andet Iran man ikke vente, thi de faa ikke at vide, hvorledes det i Virkeligheden forholder pig nled Arbejdet.
Plejerslrerne Iromme hver for sig og sige:)) Jeg lcan ikke mere bale: Hospitalsarbejdet!
) &gt; I Steclet derfor alznlde de komlne alle som en, - ellex sende en Deputation, - og sige:.
)) Det legemlige og aandelige rlrbejcle pact Sygestnen er lderet saa overordentlig intenst, samtidig med at Iagttugelsen af den Syge stadig stiller stiirre Fordringer ti1 vor Intelligens paa (; rnnci af de mange nye Uudersogelses- og Bellilndlingsmeto (Icr.
3 fole imidlertid godt, at disse Forliold iklw kuune for- andres, dersom Sygeplejekunsteu skal ~ e d l ~ l i at ~ e staa som en trofast Sijster ved Legekunstens Side.
)) At Sygeplejeskerne tilfulde skatte den Tillid, L a ~ g e m t vise dem, og at de ~ r l i g t bestrwbe sig for at g j ~ r e sig vmdige ti1 denne Tillid, det tnrde vi bevise red at pege p a de mange, cler hare arbejdet, ti1 de ere fa.ldne sammen paa deres Post.
~ N e n da vi stadig se flere falde fra, og da I-i fole, at vi alle soln en tidligere eller senere maa bnkke under, liris Forholdeue forblive uforandrede, saa tillade vi os at foreslua fiilgcntle Forandringer!
B Ja, - hvilke Forslag der sknlle stilles, clet mau Plejerskwne i Bygep1ejwskkt.r selv komme frem med!
End ikke ~.
~forhenvrrrende~ kunne med den fornodne Taegt stille Forslag.
Men d: i jeg, solu jeg sagde Den, ndtrykkelig er opforclret ti1 at ndtale mine Onsker, vil jeg gjore det.
Jeg beder saa Dem, mine Damer, silyplere dem, tillzempe dem efter Svenske Forhold, eller komnle med ganske unctre, men kom blot med Porslag!
Forslagene skulle altsaa gaa ud pita at skaffe Sygeplejerskerue Lettelse i deres Arbejde og de Syge mere Ro og bedre Pleje.
Og mine Forslag ville da i ICorthed komme ti1 at I_~-rie saaledes: Ved alle store Hospitcrler opi-et tes Sygej~lq jeskoler med clef FOI-man1 at give Plejerskerne en fuldstmdig saavel teoretisk som prnk- tisk, saavel ~nedici~tsk so~w kinirgisk Cddan~~else, saa at de efter ah have gennemgaqt Skolen kunne gjore F ~ l i l e s t som ledende Plejer- sker saavel paa de store Hospitaler soin paa de rnindre Lands-yge- huse,.
- - hvor Stillingen maaske, er den ranskeligste, da de Syge der maa, blive mere overladte ti1 Plejersken under Lzgens F r a v ~ r e l s e, medens der altid er Lwger ved Haanden p a, de store Hospitaler.
Foruden den egentlige Uddannelse ti1 Sygeplejerske, sknlde Hospitalet ogsaa lade Plejerskerne gas i Kokken og Kzlder og Systue, for at de kunne saette sig ind i Xadlarning og Tojets Be- handling.
Kokken og Kaelderklassen burde, ligesom den forel~bige
Ucldanaelse, staa aaben ogsaa for dem, der nden at blive Sygeplejer- sker onske at lzere, Hvad de ville faa Brug for i deres Hjem.
Ved de ~nivzdrs Sygelwse runclt om pnn Lamlet ti~~tages Elever ti1 en, forberedelzde Uddannalse, der ligesoin cle forste Klasser i de store Sygeplejeskoler slrnlde afslnttes med en Prove, der knnde vise, hvorvidt den paagzeldende egner sig .ti1 videre Uddmnelse.
Efter min Mening bor Hospitdet lonne sine fast ansatte, fuldt ncldannede Plejersker godt; men pas den anden Side maa der Be- tales for Eleveme enten af disse selv ellei.
af s ~ r l i g e dertil besteinte 3fidler.
Det er en Sag, der ilcke bor tynge pas Hospitaleraes Ud- giftsside, Hospitalerne bor ikke af olronomiske Hensyn vzere.
nodte ti1 at stille sig afviseade overfor Tanlren om Sygeglejeslroler.
Oprettes der Sygeplejeskoler .med betnlende Elever, vil Hosgi- tdet kunae have saa mange Plejersker, at der ilrke mere blivel: Tale om Overanstramgelse foi dem eller Fprstyrrelse og Uro og Venten for de Syge, men alt Arbejdet for de Syge vi.1 lcunne ndfores, som det bor.
Og Iivinderne ville nolc mode frem.
Thi hvis de gennemgaw hele Slrolen, vil den aabne den1, Adgaug ti1 et i en live^: Henseende tilfredsstillende Arbejdsfelt.
Og hvis de nojes med at gennenlgaa de forberedende Klasser, ville de fae Lejlighed ti1 a t aftjene en Slags ~ a a r n e ~ l i ' g og t skaffe sig en Uddamelse i s m l i g t kvindeligt Arbqjde, som wzamke, qtnar alt ?cool,znzu.
ti1 alt, er .Los~zingew paali_ " i~~.despiil.gs~~znalet.
Talrket vare Skolens hetalende lever, kunde Hospitalet ti1 20 Syge bta.ge: 1 .fast Plejerske, der lonnes godt, men som ogsaa 11nr Ansvaret for Plejens Udforelse og for Inventare ' t, og som vej- leder Eleverne; 2 Elever, der have tilbragt mindst 1 Aar med Sygepleje; 3 Elever, der gennemgea en forberedende Klasse; disse sidste sknlle ikke optrzede selvstzendigt men vare attacherede en af de 3 andre, saaledes at der blive ' l. 3 Hold ti1 Aflosning: Formiddag, Eftermiddag og Midnat, dtsaa 3 Gange i Dognet.
Afloses Plejerskerne 3 Gange i Dognet, blive $e jkke overan- strzengte; men jeg tror, at man herved ogsaa vil kunne opnas at skaffe de Syge mere, So.
Jeg tzenker mig, at Plejerskerne, m a r de modes Formiddag og Eftermiddag arbejde sammen nogle Timer, og at de sflose midt om Natten, hvor de ikke udfere videre Arbejde, blot sige Besked.
Soln Eorlioldene nu ere (idetmindste i Daninark) vzekkes Plejer- skerne og de Syge, mellem K1.
5 og 6 om Morgenen, for at alt
kan vzere i Orden ved Lzegens Ronde.
For at uudgaa ilenne store Ulzernpe foreslanr jeg, at saavel den Syges som Sygestnens Hoved- toilette henlsegges ti1 om Eftermiddagen, naar ~lejerakeine modes ti1 Aflosning.
Da r h nu have dannede Kvinder ti1 at ndfore Sygeplejen, behove vi ikke L ~ g e r n e s Kontrol for at vaxe sikre paa, at der gjmes rent.
Og desuden, denne Kontrol r i l have saameget mere at sige, nuar Arbejdet adfores efter denne Ordning!
Det er let nok at rede en Seng, saa den ser ordentlig ud en Time efter; men at rede den om Aftenen, lade den 8yg.e ligge i den hele Natten, og have redt den saa godt, at den ser ordentlig ud, naar blot Lagenerne glattes lidt, - det er I h n s t.
Det sanlrne gadder Omslag.
Et Omslug skulde da were nal- mindelig slet lagt for at r z r e lroldt efter en Times Porlijb!
Nen ser Laegen om Formiddagen et Omslag, der er rarmt efter at have ligget hele aatten, \ as ved han, at det har veret godt lugt.
Nulig vilde endnu et ~ i n d e s, h ~ i s denne Ordning indfijrtes.
Mon ikke den forfriskende Trrethed, som fijlger med Stnens og den Syges Hovedtoilette, vilde fremme Sattero og Siivn?
Var det ikke et Forsrrg rzrd:) Lad os hsabe, at $en Tid er n e r, da vi forstaa, at vi ~ n a a uddanne 0s i rort eget Arbejde, at Huslighed og Barnepleje ogsaa bor drake Fordel af Vidensksbens Fremskridt, at det netop er ved atl udfore rort eget Arbejde saaledes, at det virkelig fortjener fuld wgtelse, at vi bedst tjene Kvindesagen.
Vi hiirte igaar den Cdtalelse, at C+zrningen som Husmoder var og blev Kvindens vigtigste Gaming.
3Ien m a maa r i ogsaa forberede os ti1 den!
Fornylig engang sagde jeg ti1 mine Bijrn, at de muatte vzre flittige, huslce, at Livet ~ i l d e krm-e Arbejde af dem.
lVin ellereati- rige Son mente da, at for Sijstrene blev det ikke saa svsert;)) men for os H ~ n d er Arbejdet s t r m g t, vort Arbejde er langt vanskeligere.
end Kvindens~.
J e g svnrede, at Uanden skdde skaffe Xicllerne " ti1 Familiens Qnderhold; men hvis ikke Hustruen anvendte dem vel, hvad ngttede det d a?
Og Kvinden opfostrer den unge Slzegt!
Tror Dn ikke, det er en vigtig Gserning?))
J o masske!
Nea hvorfor lzere I den da iklxe; &gt;?
Endnu, vil jeg gerne dvaele lidt ved et Ord, som jeg nogle Gange har udtalt: en Vternepligt for I.vinden.
Manden aftjener sin Vzernepligt for at vzere beredt ti1 at forsvsre Land og Folk mod ydre Fjencler, og 111an har inddelt Haerene i for- - sl-rellige Vaabenarter: Infantmi, Artil.l.eri o. s. v. ICvillden knnde nftjene sin Vzernepligt for at vzere beredt ti1 at forsvnre Hus og H j e n og Folk mocl inclre Fjender, mod Sygdom, Fattigdom og alle Laster, og Kvindehaeren kuncle ogsaa inddeles i forskellige)) Vaal~ennrter~, i Sygepleje, Bomepleje, Fattippleje o. 9. v. E t Forslag om en saadan Yaernbpligt for Iivinclen er fremfort sf Bkme Tallien for hundrede Aslr siden, senere hwr nTidskrift for Hemmet)) gentagne Gange tag ' et ti1 Orde derf or, og Fredrika-Breiner- Forbundets udinarkede Stifterinde Fru Adlersparre skrev i 1885 en Ar- tikkel: ~Gifves det ea viiruplikt for kvinnaii?))
Ointrent samtidig udtalte jeg fijrste Gang dette 0nske offentlig i et Foredrag, jeg holdt i ~Kvindelig Lzeseforening~ i ICobenhavn, og jeg har senere oftere gentaget det.
En ' a£ Kvindesagens varmeste For1rsmpei: inder i Dan- inark, Frk.
Kirstine Fredriksen, har Bedt ~ n i g atter freinsi~tte dette 0nslr; e her, for om inuligt Nordens Kvinder i Forming Irunde frem- I-romme med et Forslag heroin vecl nzeste Node af)) International Council of ' Women.
&gt; Vi have nylig hort, at der er sluttet en Alliance inellem to af Jordens mzegtigste Folk ined det F o r ~ ~ ~ at a n bevczre l Verdensfseden.
Vi k~lnne ' ltsaa haabe p a, at de iiiandlige H ~ r e ikke saa hyppigt ville trade i Marken i de l-rominencle Tider, son1 cle hidtil have gjort.
Men Kvindehzeren her forelobjg iiigen Udsigt ti1 at kunne hjelnsende sine Tropper!
Fattigdom og Sygdom, Lidelser og Dod tsenke ikke pan at slntte Fred.
Jeg inaner derfor Kvinderne ti1: &amp; imp, ti1 en ICawy i FaAlesslcaB i Stedet for at vi hidtil have k ~ m p e t hver for sig, saa godt vi kunde.
Naar saa Icvinden ved at Icere sit eget Arbejde har faaet tilstraekkelig Staal i sig, saa Iran hun tage de store Samfunds- opgaver op. Her er talt om, hvorvidt)) Kvindesagen~ er ung eller gammel.
Jag Iran ikke naegte mig den Glzede .ti1 Slutning at citere en Over- sattelse af et latinsk Digt af en a£ Nordens forste Erkebisper,.
Andreas Snneson, Erlcebiskop i Lund.
Hall Irar Kong Valdemnr Sejers Yea, det vnr Iiam, cter nuder Kampen bad for de danske Vaaben, og Daunebrogsfaaeu faldt necl og ildnede de Danske ti1 Rejer.
Da han blev syg og levede som en spedalsk Eneboer, forfattede han Kong Yddemar Xejers jydske Lov, der begynder med de Ord: Ned Lor sknl man Land bygge.
Han skrev Hesaemeron, et stort latiask Digt 0111 TTerdeiis 8kabelse, forat de Unge skulde kunne lsere Latin uden at kesinittes af den usadelige latinske Litteratur.
Og om Kviudens Skabelse siger h an: &amp; rIkke af Nandens Fod heller e j nf hnns Hoved)) Eva skabtes men af ham Side midt mellem hegge,)) At hnn ej skulde s p e s hans T r ~ og l ikke hnns Herre, l ~ N e n som en Fslle sin Jfand saindrzegtig stande ~ w Hiden.
" Sk&amp;l for.
ren&amp;issansen "!
eller H v a d utstgllningen f o r t a l j e r.
* Det vas den 4: de juni.
Det var p&amp; Stockholms slott, e i som- markviiH, bland koastnarsfolk, med 11ogsta.mdt tal af konmgeu, med folksBng ocli fanfarer.
Mim t h k t e ej tillbaka, ~ n a n tiinkte ej fra~nU, man njot nf ogonblicket bma.
DB kommer mot min granne en veteran i konsten, hojer sitt, alas och utbringar en sskbl for renii; ssansenD.
%For reniissausen ?~, Ja, for den kommande reniissansen, ty en sddan foljer allticl pA forfallets period.
D Det blef sA kvaft daruype, fast (let var hiigt till taket, och sorlet af de fyrahundracle blef mera triittande $11 aojsamt.
Ja, stamningen vardt bruten, men f6r stondeu endast.
Hvnd?
Vi alla hgr forsamlade, norrmiin, danskar, finnar och svenskar, h r a r p i sitt ornrBde konstens hiingifna tjiinare, vi shulle hijra till fiir- fallets period, vi skulle satta in v l r lefnads kraft, v8r sjals fiir- mBga och hela intresse och iistadkomnla nigot, - som aldrig borde - -.
- c * Uppsatsen skrefs under utstallnin,astiden.
sett clngen?
Vid narinczre p Aseende forefoll clema mojligbet mere lojlig iin forskr8cldigY och efter ett 1Aagt eitersinnande fhner jag.
blotta mijjligheten vara en omojlighet.
Dettn senare pAstiiende vjll jag har nedan med ord och iislc8,dni11gsrnnteriel, det sennre llemtaclt frAn sorninarens utst5illningY och cliir specielt frBn mitt eget omriide, d. v. s. f r h den delrora- tiva konstens, i korthet bevisa.
Under alla perioder has, so111 be- kant, den delcorntivn konsten hojt och siinkt sig med samtidens ofriga konst, och.
sAlnacla ar hvacl son1 i h ~ ~ f v ~ ~ c gallel: l s a l ~ den elm iifvea tilliiinpligt for den andra.
DQ man talar om forfall, pA hvad omr0de det vara mii, for- utsiittes aaturligtvis, att detta foregiitts af niigot hogre, battrey stijrre pA samina omriide.
Om vi siledes a n befinaa oss under den grnfligt sorgliga perioden af den svenslra konstens forfall, mAste den svenska konstens blo~nstril~gstid forut ha intraffat.
Men niir?
Den har iinm iclre intraffat.
Assyrien, Egypten, Grekland, Italien och andra liinder ha haft sin egen lronst, son1 fodts i landet, vuxit sig stor och stark i sailinla land, blifvit ett sannfardigt ut- trycle f o r sitt f osterlnnds skijnhetsk&amp;nsla ocll skonlietsbehof.
Med den starkares rSitt ha dessa 11var i sin tid behiirslrat den ofriga for skonhet kiiusliga viirlden.
.Sag, ntir Kstadlcoinino svenskarne, niir norden niigot p i detta onirAde, soin rgclrte till ens for dem sjalfva, an mindre nAdde Europe?
(EnsamstAende individera arbete tanker jag iclre pi.)
Hafva vi gjort det, sB var det i forhistorisk tid.
Nej, de valdiga konstvigorna oster ocli soder ifran BW sandt dyningar till vBra strilnder, och det har .vczrit vAr kbnst.
Storhets- tider dar ute, storhetstider h8r hemma, delradans ute, dekadans hemme, forr nAgot senare bara hos osg, men nu, sedan Izoinmunika- tionerna aro sii mtmarkta, niistm samtidigt.
Sii har det val-it.
Nar vi nu aldrig Sigt nsgon egen konst, kunna vi jn icke tala om vh konsts blomstringstid, foljalctligen lefva vi nq iclre, ar det ej trostrikt, under forfallets period.
Detta iir lika oinojligt sorn.
ntt en afton skulle komma ntan en foregiiende dag.
Historien, den.
inest erfarna och trovardiga bland auktoriteter, gifver oss med ~niinga exempel den liirdomen, att forfallet aldrig Irommer med nya uppslag, utan nojer sig ~ n e d att forslappa, uttiinja,.
snmmallkr~mpn, gora lif- och intresseliisa forut befintliga.
Pzlssar.
denna beskrifning iu pb alstren nf r h iiagars konst och konst- industri?
Harpi s ~ a r a r oss brets ntstiillning.
I form och fiirg och material lamnar den ojiifbara beris 118 hvad soin just nu frainhringus, just nn lriinnes, tiinlies och tager gestalt.
Utryminet tillftter ej ett grnndligare studinni af det rilra lnatclrialet, T-i mlste diirfiir niija oss med att taga i hetraktande d g o t eller niigra af de fiirem61 och detaljer sou1 tydligast iiro insrkta lned tidens tecken.
Hit hor dA.
i friirnsta ruruinet n&amp;got, soin, om icko for ctnnnt, sH for sin storleks slcull, omojligt kunnat uniig8 den utstallninp- besokande allmanhetens uppmiirksamhet, konsthallen, sjiilfra bygg- naden: S&amp; till sin helhet, so111 i detaljer, iir denna en verklig mil- stolpe pii arkitekturens och den rlekoratira konstens rag.
L~zgna, odelade mnrgtor, som hrila ogat, sa~ntidigt med s t t de leda blicken frain mot inera ben~iirkta och diirfor med ornering rnarkeraclo par- tier.
Portalen ar ett sbdant.
Utan att med m h g a lister ocll dy- likt bebkda sin anlroinst, rasa ornamenten h l r helt stillsaint friinl ur murytan och sainla sig kring diirriippningen sfisom sidoomfatt- ning och kronande dekoreriag.
Det heli~ iir i alllniirlllet ganslca ltigt hLllet ofver bottenplanet wed lingaalnt stigande relief fijr t. es.
figurernas midtpartier; Hter andra delnr 81.0 nedsaukta nti ytan.
Den i a110 iutressanta konsthallen har iifven en loggia, ocl~ denna har mot det fria en rad af kolonner.
Se hirr en cletaljerad beskrifning af en sldan.
Den ar cylindrisk till formen och har nedri.
delen oornerad.
Balnstradens hojd markeras iif ett fiiga frarnsgringande, omkring 9 cm.
hogt band.
Ungefiir lika hiigt ofvan bandet srdler kolonnen nbgot ut, hvilken ansviillning ytterligare s t a k e s medels en frainspringande, ined diagonalt uyprhxande lagerblad besatt stjiilk.
Kolonnen bibeh~llm sin storre diaineter mgefiir till hiilften a.f sin iterstgende hojd, diirifrbn en i borjan niistan hlott a n t ~ d d ornering af lagergensr g % i upplt allt djnpare refflor apiralformigt mot kapitiilet.
Detta bildas af en nedtill lopande 1ir: zns af lager- bar och blad, frbn hrilken pB vissa afstbnd f r h hrarandra kristar vaxa upp, och nled sina 3 och 3 sittande blad biliia knpitiilets af- slutning och desswtom i hornen sammanviisa nled hvalfbilgarnes ornering, iifren den nf lager.
Hvad det skulle w r a roligt se clessa lika varierande som intressanta ornament i nHgot annat iin gips!
251: Kunnei de nn v; wa sB vaclrra, hvad voro de dB icke i nlarliior eller srtnclsten!
Ett Ironstverlr, soln mer Bn de fiesta forefaller vrwa ett barn id sin tid, iir Acke Anderssons fris tlende panneau,)) Nnttdagg och solstrialar&gt;.
For den sktzlpterade ramen, utford af A. sjIlf, tjdres gran af olika iildrar stBtt modell.
Det Br forst den ga.iii1a graneq, son1 med sinu sliipande, injnka greanr konturerar traomfnttningen och breder sig ornernnde ut ofver dess ytw.
Hvar den egentligo ~ * smstommen slntsr och dekoratioaen tager vid, hnr sig liIrv3i.l icke s&amp; lBtt cztt sgga, ty den sencire Br liktz oftlz den forrc ?.
so111 den 51- sig sjalf.
Ned niigra ofvergfingar, niirmast att likna vicl greludier, fortsiitta grnnmotivea ofvanoin tafltin och lsilda B fr %mre siclaa ett h&amp;ngande ~1111) repningsrnBnster i bigfonn.
rnotsatta sidan finnes en dylilr smal b h d med 111otiv hemtadt.
frbn nagn gimar, st5.ende mot synranden och belysta nf den stiiqmaimgsfu1ln 1nlnskiw: i~n.
Den ntsoktcz enkelheten i utforanclet Wr ett mgsterverk.
Om nBgot b %r det nyci i sitt slroldemarke, s&amp; iir det den svenska keramiken, * representerad 2t.f Rorstrcnd, Bensainnla ofrer hvilken alla jgmrat sig sii nlycket forr i v&amp;rldeu - for tre Br sedan.
Under den tiden har den g&amp;tt framit oerhordt.
Rorstrand har Alf Wallander ~rtt tacka fijr sitt upl~valmande frin de dijda, lilrsoin W d a n d e r st5r i tncks; mhetsskuld till fnhliken, aom gaf honom tillfBlle visa hveicl baa fonntidcle.
De tidigeste profven p5 konst- niireas ver1rs: tmhet i keramilrens tjiinst fianas i Iconsthallen; stora lxydnadspjeser med figur- och blomsteimotiv i hog relief; starka, ej alltid fnllt tillfredsstiillaade fiirger.
I industrihallen ntstdler Rorstrslnd W: s senare arbetea, lagre relief, noblme bide i farg, lromposition och behandling.
Det Br ett egendomligt fenoinen, att vBra dagars sknlptorer pil det dekorativizs oinrBde gora sin entrkc iued hogrelief, ja med fr&amp;n ytnn niistczn frigjorda figurer, sBsoin 11iir W~lltmder ocll Hansen Rystrup for 10 Br sedan i Kiihlers fabrik, fur ntt sedan ofvergi till ligrelief, tvartemot forfaringssattet hos andra pe- rioders lcon&amp;niirer, hvilka bliljnde med den lagre reliefen och forst sedan de lcande sig fnlllromlig t sakra i f orlnbehandlingea ofvergingo till den hogre.
Wrzllanders koilst~~erlc Bra, bBde de i hog- och I&amp;- relief, enkla i grnndf ormen, men.
blif viz genom sBv81 modellering soin fiirgornering rika i lrontnr ocll oinvexlande och dock lugaa i totalintryck.
Rorstrnncl Bger nulner iifven andra artister.
Bland dessa, tror jag, %I: hr Lnndstrom miistare till en prydnadslrrulrn ~ned tnotiv A
friin det vAtitas rike.
Den a r sB vacker.
' C ' dgor, knngsflundror och maneter ornera tills: au~mans och I i o n t ~ u t ~ a t t e r s t kiinsligt den eljest oprofilerade gt-an.
Yfigorna nerltill iniirka blii, liggaiide i y t m s plan, ofreiy+i upptill i ljnanmde blAgriirit ocll griint fijr att ~1ntJigru i en s l w - p hrit lcam h ~ j u sig f r h lbotten.
Fiskar och mimetw llijjii sig obetyilligt, flnndrornas fellor &gt;tit liksom vdgkummanie 1qq) i krusiga, skcziya lcanter och marke~xs tlessntoir~ meci ell l h k t riitl- gr&amp; f iirg, 11vilken t.illilrn mecl hritt: .if re11 iir imnetfiirgen.
l: iii.st~.ands- ulontei-n exponarar fiir iifrigt s3 ulgcket verkligt ~ a c k e r t, att m: ui, blefre den stHende aldrig s5 Iiinge, alltic1 med niije skidle gii (' lit.
Hrad testilkonstcn dl.rornmer, lwukur ju Hanital-betcts ~ i i i i - ner gd i taten mecl det siuiiltlar: ~ste a £ (let nyu.
Riirslrildt ' p5 denna ntstiillning exponern de clock Ilufrndsakligen l~rnlctfnlla ocli dyrbma salrer af Inern erkiindt natio !icl priigt.1, iiri tlirskt ~!
l l t.
Anna Bobergs och 0.