Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En tydligare föreskrift är således här af behofvet påkallad.
Jag tillåter mig alltså föreslå följande redaktion af detta moment: »Hatten med ångrör skall äfven till hela sitt kubik—innehåll uppmätas och, om den innehåller mer än tre fjerdedelar af pannans rymd, fyra sjundedelar af öfverskottet läggas till pannerymden.
Den fals etc.» § 16.
1 denna § hör tilläggas näst efter »stängselskifva» »lösa ångrör». § 22.
Utskotten hafva föreslagit följande redaktion: »Bränvins-brännings-redskap skall ej blott under de för bränvinsbränning enligt 1 § icke tillåtne månader, utan ock IleviHnings-, Lag- samt Allm, Besv.- och Ehon.-Ulsk. Utlåtande, N:o 2. 21 under den öfriga tid af året, för hvilken Kongl. Majit tilläfventyrs kan finna för godt att bränvinsbränningen förbjuda, alltid vara förseglad etc».
I öfverensstämmelse med mina i 1 § yttrade åsigter, vågar jag föreslå följande förändring i redaktionen: »Bränvins brännings-redskap skall under de för bränvinsbränning, enligt 1 § icke tillåtne månader, alltid vara förseglad», etc. § 27.
Beskattningen är hufvudfrågan i författningen och angeläget är att så uppställa den grundsats, hvarpå man bygger beskattningens beräkning, att skatten faller rättvist på alla slags redskap, med behörig modifikation tor de mindre, dem man vill antaga hufvudsakligen begagnas för husbehof.
Utskotten hafva ej lyckats i detta förslag.
Den beskattnings-tariff, Utskotten uppgjort skulle, ehuru något högre än den i 1845 års författning, bestämdt icke gifva staten påräknad bevillning.
Vid ett ögonkast på föregående årens tabeller å bränvinspannor, erfar man huruledes alla de större pannerymderne årligen, i mån som skatten blifvit förhöjd, minskats.
Orsaken till detta förhållande är uppenbart den, att de stora pannerymderne ej i proportion till sitt kannetal medhinna så stor afverkning, som de små.
Efter Utskottens förslag skulle 2:ne 30 kannors enkla pannor tillsammans icke beskattas högre än med 37 r:dr 24 sk., då deremot för en 90 kannors panna skulle erläggas 225 r.dr.
Det är erkändt att de 2:ne 30 kannors pannorna tillsammans afverka ungefär lika qvantitet bränvin, som en 90 kannors, men skillnaden i beskattning 187‘/> r:dr banko är för stor, att icke föranleda till bränvinsbränningens delning i 2:ne brännerier.
Följden deraf är ingen annan, än förlust för staten' i inkomst och stats-ekonomisk förlust äfven genom bortlösadt arbete och bränsle.
En lika förlust skulle föranledas af den, i förhållande till skatten å enkel redskap allt för höga beskattningen å mäskvärmaren, tillkommen derigenom att Utskotten förutsatt att detta redskap skulle med 50 procent påskynda averkningen.
Denna alltför höga beräkning är antagen i nu gällande författning och derföre äro i allmänhet alla andra mäskvärmare bortlagda än sådana, som icke bordt få efter författningens föreskrift finnas, och mot deras begagnande hafva Utskotten nu föreslagit ett ytterligare förbud i 12 g.
Så mycket mindre skäl är det derföre att pålägga mäskvärmarne en beskattning, som gör dem omöjliga.
Utskotten hafva deremot alldeles icke fästat någon uppmärksamhet vid de från alla håll dem meddelade upplysningar, att det är hufvudsakligen och egentligen med de medelstora enkla bränvinspannorna, äfvensom med de små pannor, 22 Bevillnings-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Utlåtande, N:o 2. hvilka drifvas med änga, som största qvantiteten bränvin tillverkas i landet.
Utskotten hade icke bordt låta undfalla sig hvad major Hammarberg i sin reservation vidgick, nemligen att han, med en 10 kannors panna för ånga, tillverkade minst 10,000 kannor bränvin under 6 månader, och det bör icke vara Utskotten obekant, att de flesta bränvinsfabriker ej hafva större redskap, än från 10 till 20 å 30 kannor.
Under föregående diskussion är också till evidens bevisadt, att det ickeTordras stor panna för stor tillverkning, hvilken hufvudsakligen beror på ångpannans storlek och öfrig konstruktion af redskapen.
Att träffa tillverkningen ens approximativt är omöjligt efter pannerymds-grunden, men närmare kan den åtkommas, än Utskottens förslag vill göra det.
Hvartill tjenar att såsom Utskotten gjort, uppstapla höga siffror för redskap, sorn ingen begagnar, då Utskotten varit så skonsam i beskattningen just mot alla de slags redskap, som mest användas?
De, som skulle träffas af den höga skatten, förstode nog att byta sig tillden lindrigare beskattade bränvins-rcdskapen.
Jag vågar framlägga en annan tariff för pannerymds-afgiften.
Denna är icke fullt rationell, derföre att den då skulle sannolikt ogillas af allt för många, men den går åtminstone sanningen något närmare på lifvet, än Utskottens.
I denna tariff har jag icke föreslagit någon förhöjning af bevillningen för de minsta enkla redskapen, som i allmänhet begagnas endast till husbehof.
Ehuru det rätta vore att ålägga lika bevillning för all enkel redskap från och med 23 till 90 kannor, har jag, som icke vågat påräkna bifall till ett sådant förslag, progressivt höjt bevillningen vid hvarje högre kannerum intill 30 kannors panna.
Beskattningen efter denna min tariff skulle då utgöra för hvarje kanna bränvin, som kan tillverkas med en 10 k:rs panna knappt 1V2 r:st.; med en 20 k:rs dito 3 r:st.; en 30 k:rs dito cirka 6 r:st., och slutligen med en 30 k:rs panna 1 sk. b:ko, under förutsättning, att en enkel panna icke skulle medhinna mer, än 16 gånger sin rymd i månaden, hvilket bestämdt är mindre, än med sådan redskap kan afverkas.
Då redskap, större än 30 kannor, iiro oemotsägligen mindre fördelaktiga, har jag icke funnit något skäl att progressivt öka bevillnings-afgiften för den.
För redskap i 2:dra klassen för eld, har jag uträknat afgiften lika med den, som skulle erläggas för 33Va procent större enkel redskap, och detta är redan väl högt.
För redskap, som drifves med ånga, är, med afseende åden afverkning, som för närvarande med dem öfver hufvud medhinnes, afgiften beräknad till 1 sk. 4 r:st. kannan af det bränvin med dem tillverkas.
Öfver hufvud, säger jag, ty det är bekant att åtskilliga redskap redan finnas, med hvilka en högre afverkning åstadkommes; men deremot torde med de flesta afverkningen stanna vid ett lägre belopp.
3:te klassens redskap är ett oting, för hvilket numera ingen lärer anmäla Bcvillnings-, Lag- sami Allm.
Ullålande, Ar:o 2. 23 sig att erlägga skatt.
Den borde utgå ur tariffen; men då dess qvarstående ej skadar någon, har jag såsom gärd åt fördomen äfven trott mig böra upp taga den.
Slutligen och då det eger sin rigtighet att afverkningen fortskyndas, om pannerymden uppdelas på flere mindre pannor, får jag föreslå ett nytt moment vid 27 g af följande lydelse: »Då någon å en tomt eller i en byggnad eller under samma tak eller å samma egendom begagnar flere pannor till bränvinsbränning, hvil kas rymd enligt 9 § skall sammanslås för debiteringen, iakttages härvid dels att kokrummet icke afdrages af hvardera pannan, utan af sammanslagna pannerymden, dels att tillökning i skatt för mäskvärmare eller rektifikationsapparat, eller anbringandet af båda delar, beräknas endast för den panna, hvartill dylika apparater begagnas.
Den sålunda uträknade afgiften för sammanslagna pannerymden skall höjas med 33Y;i proc. om den är fördelad i 2:ne pannor; med 66% om den är delad i 3:ne; med 100 proc. om den är delad i 4, o. s. v. ' § 33. Mom. 2.
Utskotten hafva i detta moment uttagit ur 1843 års författning följande ord: »Befinnes någon nyttja en eller flera bränvinspannor, som hvardera eller gemensamt innehåller öfver» och i stället infört orden: »Befinnes någon nyttja bränvinspanna, som innehålla öfver.»
På ofvan uppgifna skäl tillstyrker jag, att denna förändring måtte ogillas, och 2 mom. qvarstå, sådant det finnes i 1843 års författning.
% 41- Utskottens förslag i denna §, att belägga bränvinsbränning å Söndagen med högre böter än annat sabbatsbrott, synes mig innebära ett uttryck af allt för långt drifven ovilja mot en laglig näring.
Gradationen af högre brott med afseende å olika klass af den redskap, hvarmed bränvinsbränning drifves, förekommer mig alldeles orimlig. % 83.
På de skäl, som jag i en föregående reservation uppgifvit, yrkar jag, såsom enda vilkoret för möjligheten att få författningen efterlefvad, borttagandet af denna ,§ ur författningen. 24 Bevillning*-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk Utlåtande, N:o 2. § 65. Mom. 2.
Utskotten hafva föreslagit att den nya författningen ej skall tilllämpas förr än från och med 1850.
Förmodligen har detta skett derföre att Utskotten ingågo, att de flere förändringar i författningen, som de tillstyrkt, skulle åstadkomma stora förändringar uti redskapen.
Om de resp.
Riks-stånden skulle fästa afseende på denna min reservation, och besluta författningen i öfverensstämmelse dermed, blifva högst få förändringar i redskapen af behofvet påkallade, och då skälet till uppskof blifvit undanröjdt, torde tillämpningen af författningen böra inträda med år 1849, så mycket hellre, som statskassan tvifvelsutan behöfver dessa medel.
Jag får derföre föreslå följande redaktion af ifrågavarande moment: »Hvad, i denna författning förordnas, skall tjena till efterrättelse ifrån och med början af år 1849, ifrån hvilken tid hittills gällande föreskrifter i ämnet komma att till kraft och verkan upphöra.»
Med bibehållande af pannerymden, såsom grund för beskattningen, kommer bevillnings-afgiften för bränvinsbriinningen att utgå efter nedanstående tariff, som bestämmer afgiften för hvarje serskild klass af bränvinsbrännings-redskapen under sex månaders bränningstid.
Tariff för painierymds-afgiften.
Panne- rymd. l:a klassen.
K:r. Rd. sk. Rd. sk. Rd. sk. Rd. sk. Rdr. sk. Rdr. sk. Rdr. sk. Rdr. sk. Rdr. sk. Rdr. sk. 10 g 24 80 — 5 32 106 32 55 — 240 85 — 520 — 170 640 II 2 36 85 — 4 32 110 32 44 — 255 — 98 24 540 — 197 680 — 12 5 — 86 — 0 — 114 32 53 24 270 — 108 560 216 720 13 5 24 89 — 7 16 118 32 64 — 285 —.
117 580 254 760 14 4 — 92 — 8 32 122 32 ' 74 24 500 126 •_ 400 — 252 800 lä ä — 95 — 10 — 126 32 85 — 515 _ 155 — 420 — 270 840 — 16 6 — 98 — 12 32 130 32 94 — 550 144 — 440 —.
288 880 — 17 7 — 101 — 15 16 154 32 102 — 545 155 — 460 — 506 920 — 18 8 — 104 — 18 — 158 32 108 — 560 — 162 — 480 — 524 960 — 19 9 — 107 — 21 — •142 32 114 — 575 171 — 500 342 1000 — 20 10 — 110 — 25 — 146 32 120 — 590 — 180 — 520 560 1040 — 21 12 — 115 — 29 — 150 52 126 — 405 189 — 540 578 1080 — 22 14 — 116 — 53 — 154 32 152 — 420 — 198 — 560 — 596 1120 — 25 16 — 119 — 57 — 158 32 158 — 455 — 207 — 580 — 414 — 1160 —- Bevillnings-, Lag- samt Allm. Besv.- och Elton.-Utsk.
Utlåtande, N:o 2. 25 1 ^ a l:a klassen.
5:te klassen. 3 a Q. cz> Med eld.
Med ld.
K:r. Rd. sk.
Rdr. sk. Rdr. sk. Rdr. sk. Rdr. sk. Rdr. sk. Rdr. sk. Rdr. sk. Rdr. sk. Rdr. sk. 24 18 122 41 — 162 32 144 — 450 — 216 — 600 — 452 — 1200 — 25 20 125 — 45 — 166 32 150 — 465 — 225 — 620 — 450 — 1240 — 26 25 128 — 49 — 170 32 156 — 480 — 254 — 640 — 468 — 1280 — 27 26 151 — 55 24 174 32 162 — 495 — 245 — 660 — 486 — 1520 — 28 29 134 58 8 178 32 168 — 510 — 252 — 680 — 504 — 1560 — 29 52 137 62 32 182 32 174 — 525 — 261 — 700 — 522 — 1400 — 50 55 140 67 24 186 32 180 — 540 — 270 — 720 — 540 1440 — 31 58 145 — 72 8 190 32 186 — 555 — 279 — 757 16 558 — 1474 32 52 41 146 76 40 194 32 192 — 566 — 288 — 754 32 576 — 1509 16 55 44 149 — 81 24 198 .32 198 — 579 .— 297 — 772 — 594 — 1544 — 54 47 152 — 86 — 202 .32 204 — 592 — 506 — 789 16 612 — 1578 32 35 50 155 — 90 — 206 32 210 — 605 — 515 — 806 32 650 — 1615 16 56 55 24 158 — 94 — 210 32 216 — 618 _ 524 — 824 — 648 — 1648 — 57 57 161 — 98 — 214 32 222 — 651 — 555 — 841 16 666 — 1682 32 58 60 24 164 101 16 218 32 228 — 644 — 5 42 — 858 .32 684 — 1717 16 59 64 367 8 04 — 222 .32 254 — 657 — 551 — 876 — 702 — 1752 — 40 67 24 170 106 32 226 .32 240 —- 670 — 560 — 895 16 720 — 1786 32 41 71 175 109 16 250 32 246 — 685 — 569 — 910 32 758 — 1821 16 42 74 24 176 112 — 234 32 252 — 696 — 578 — 928 — 756 — 1856 — 45 78 179 814 32 258 32 258 - 709 — 587 945 16 774 — 1890 32 44 81 24 182 S17 16 242 32 264 — 722 596 — 962 32 792 — 1925 16 45 85 8 85 120 — 246 .32
270 755 — 405 980 — 810 — 1960 46 88 188 122 32 250 32 276 748 414 997 16 828 1994 32 47 91 191 125 16 254 32 282 _ 761 .— 425 — 1014 .32 846 — 2029 16 48 94 194 128 258 .32 288 — 774 — 452.
— 1052 — 864 — 2064 — 49 97 197 150 32 262 .32 294 — 787 — 441 — 1049 16 882 — 2098 .32 50 100 200 — I 55 16 266 .32 500 — 800 — 450 — 1066 32 900 — 2155 16 51 102 204 — 136 — 272 — 506 — 812 — 459 — 1082 32 918 — 2165 16 52 104 208 — 158 32 277 16 512 — 824 — 468 — 1098 32 956 — 2197 16 55 106 — 212 — 141 16 282 32 518 — 856 — 477 — 1114 .32 954 — 2229 16 54 108 — 216 — 144 288 — 524 — 848 — 486 — 1150 32 972 — 2261 16 55 110 — 220 _ 146 .32 295 16 550 — 860 — 495 — 1146 .32 990 — 2295 16 56 112 — 224 — 3 49 16 298 32 556 — 872 - 504 — 1162 .32 1008 — 2525 16 57 114 228 — 152 — 504 — 542 — 884 — 515 — 1178 32 ! 026 — 2557 16 58 116 252 — 854 32 509 16 548 — 896 — 522 — 1194 32 1044 — 2589 16 59 118 256 — 157 16 514 32 554 — 908 — 551 — 1210 .32 1062 — 2421 16 60 120 240 160 520 — 560 — 920 — 540 — 1226 32 1080 — 2455 16 61 122 — 244 — 162 32 525 16 566 — 952 — 549 — 1242 32 1098 — 2485 16 Bih. till R.
Fröt. 1847 och 1848. 5 Sami. 2 Afd. 4 Baft. 4 26 Bevillning s-, Lag- sami Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Utlåtande, N:o 2. 1 Panne- | rymd. l:a klassen.
2:a klassen. 5:dje klassen.
Med eld Med ånga.
M ån ed ea.
Med ånga Med eld.
Medånga.
K:r. Rdr. sk. Rdr. sk. Rdr. sk.
Rdr. sk. Rdr. sk Rdr. sk Rdr. sk. Rdr. sk.
Rdr. sk. Rdr. sk. 62 124 — 248 — 165 16 550 32 372 — 9 44 — 558 — 1258 32 1116 — 2517 16 65 126 — 252 — 168 — 556 —T 578 v— 956 — 567 — 1274 32 1154 — 2549 16 64 128 — 256 — 170 52 541 16 584 — 968 — 576 — 1290 32 1152 — 2581 16 65 150 — 260 — 175 16 546 32 390 — 980 — 585 — 1506 32 1170 — 2613 16 66 152 — 264 — 176 —■ 552 — 596 — 992 — 594 — 1522 32 1188 — 2645 16 67 154 268 — 178 32 557 16 402 — 1004 — 605 — 1538 32 1206 — 2677 16 68 156 — 272 — 181 16 362 32 408 — 1016 612 — 1554 32 1224 — 2709 16 69 158 — 276 _ 184 — 368 — 414 — 1028 — 621 -uJ 1570 32 1242 — 2741 16 70 140 — 280 — 186 32 575 16 420 i— 1040 — 630 — *1.386 32 1260 — 2775 16 71 142 — 284 — 18!) 16 378 52 426 — 1051 —1 659 1401 IG 1278 — 2802 32 72 144 — 288 — 192 — 584 . 452 — 1062 — 648 — 1416 1296 2832 75 146 — 292 — 194 32 589 16 438 — 1075 — 657 — 1430 .32 1514 - 2861 16 74 148 — 296 — 197 16 594 32 444 — 1084 — 666 1445 16 1552 2890 32 75 150 — 500 — 200 ■ 400 450 — 1095 — 675 — 1460 1550 2920 76 152 — 504 — 202 32 405 16 456 — 1106 — 684 — 1474 32 1568 2949 t 6 77 154 — 508 — 205 16 410 32 462 — 1117 —j 695 — 1489 16 1386 2978 32 78 156 — 512 — 208 _ 416 .—. 468 — 1128 —1 702 — 1504 .—, 1404 5008 79 158 516 — 210 32 421 16 474 — 1139 — 711 — 1518 32 1422 3037 16 80 160 — 520 — 215 16 426 32 480 — 1150 — 720 — 1533 16 1440 5066 32 81 162 — 524 — 216 — -452 — 486 1161 — 729 1548 — 1458 3096 82 164 528 — 218 32 437 16 492 — 1172 — 738 1562 32 1476 3125 16 85 166 -
448 — 504 — 1194 756 1592 1512 5184 ■ 85 170 540 — 226 32 455 16 510 — 1205 765 — 1606 32 1530 5215 16 86 172 — 544 — 229 16 458 32 516 — 1216 —i 774 _ 1621 16 1548 5242 32 87 174 —| 548 — 252 — 464 522 — 1227 783 1636 — 1566 3272 88 176 552 — 254 32 469 16 528 — 1238 — 792 — 1650 32 1584 3501 16 89 178 —T 556 — 257 16 474 32 554 — 1249 —i 801 — 1665 16 1602 5330 32 90 180 560 240 — 480 —1 540 — 1260 —I 810 — 1680 — 1620 — 5 5150 — Af herr friherre Cederström, Rudolf:
Tillfredsställd med det framställda förslaget i dess helhet, jemte deri införda köntrollföreskrifter, äfvensom dermed att beskattningen blifvit ökad till bidragande af en högst nödig fyllnad i statsmedlen, hvilka till mänga, stora och oundvikliga behof äro tagna i anspråk, anser jag att den nya författningens tillämpning icke bordt uppskjutas till 1830 års början, utan synes mig att, på sätt herr von'
Hohenhausen uppå anlörda giltiga skal förklarat, den rätta tidepunkten för den Bevillning Si, Lag- samt Allm Besv.- och Ekon.-Utsli.
Utlåtande, N:ct 2. 27 sålunda förbättrade bränvinslagens inträde i verksamhet bordt, till fördel för det allmänna, utsättas till nästkommande års ingång
Vidare och i det jag erkänner den böjda beskattningen utgöra en riktig åtgärd, hade jag önskat det proportionen emellan förhöjda afgiltsbeloppen för husbehofs- och fabriksbränning blifvit annorlunda bestämd, än som skett.
Då förstnämnde bränniogssätt fått sig ålagd en ökning i skatten till 23 procent öfver den nuvarande, finner jag att fabriksbränningen, utan något dess i ringaste mån skeende obehöriga betungande, hade bordt draga en dylik förhöjning till minst SO procent, i stället för att man i detta hänseende stadnat vid allenast 33V3 procents ökning.
Med de allvarsamma kontroller, man nu tillstyrkt och med de serskilda rättigheter åt fabriksbränningen blifvit tillerkända, utginge afgiften nog, utan allt tvifvel.
Dessa mina anmärkningar, dem jag ansett för en skyldighet att uttala, kunna . likväl icke rubba min öfvertygelse i öfrigt om förslagets goda egenskaper i allmänhet och dess tillämplighet i synnerhet för den närvarande tiden, hvarutinnan den i min tanke eger ett afgjordt företräde såväl framför den hittills gällande författningen, — hvars principer den följt, under af hjelpande af dess kännbaraste anledningar till missbruk, på det sätt att skattens utgående bör vara väsendtligen, betryggadt och hela dess höjda belopp komma statsverket med säkerhet tillgodo, — som ock framför det' af Utskottet under denna riksdag tillförene aflåtna förslag, hvars antagande, oaktadt åtskilliga förtjenster i theoretiskt afseende, visat sig möta svårigheter, kvilka icke lära kunna i någon mån åberopas emot den nu framlagda, hvars praktiska egenskap af en hvar torde inses och vitsordas.
Med herr friherre
Cederström förenade sig herr lektor Wallman och riksdagslullmäktigen Erik Persson..
Af herr Wästfelt, N. C. Emot de sammansatta Utskottens förslag till ny bränvinsförordning, får jag emot följande beslut reservera mig. s *•
Bränvinsbränningens indelning uti 3:ne terminer, är visserligen bättre än uti 184S års författning; men då Utskottet så betydligt ökat panneafgiften, så hade billigheten och rättvisan fordrat, att medgifva rättigheten att få anmäla sig till bränvinsbränning på en månad eller uti sex terminer, då skatten icke blifvit så kännbar, som nu, då man måste betala för 2:ne månader om man icke vill bränna mer än en månad. 28 Bevillnings-, Lag- sami Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk.
Ullålande, N:o 2. § 12.
Beslutet att borttaga ångan för första och andra klassens pannor kan icke förklaras på annat satt än att för majoriteten af Utskottet, denna fråga varit främmande; hade förhållandet varit annorlunda, så är jag förvissad derom att beslutet blifvit annorlunda.
Det måtte vara både billigt och rättvist, att den som vill och kan begagna ånga, till 1 och 2 eller hvilken klass som helst, när han dertill anmäler sig, det icke förnekas, så länge ångan får begagnas, synnerligen som man genom ångan uttager det mesta möjliga af produkten, och den renare och bättre än hvad som af panna med eld kan erhållas.
Hvad åter bränvinsskatten beträffar, så synes klart, att då alla pannor uti l:a och 2:a klassen icke få begagna ånga (och deras antal är betydligt) kommer bevillningsbeloppet att minskas ganska betydligt, hvilket hvar och en lätteligen kan se, om han ihåg kommer att ångan upptar 100 proc., öfver afgiften med eld, efter 1845 års författning.
Om man skulle antaga att Utskottens förslag skulle af Rikets Ständer bifallas, så återstår endast 334 st. pannor sorn tillhöra 3:e 4:de .och 5:te klasserna; dessa betala en skatt in summa circa 150,200 r:dr banco, hvarje panna beräknad per medium till 30 kannor (hvilket är högt taget); och betalas för 30- kanspannan enligt 1845 års förordning 450 r:dr; häraf visar sig alt af det återstående visserligen betydliga antal pannor, uti l:a och 2:a klasserna icke på långt när den påräknade beviliningssuroman kan utgå, äfven med den af Utskotten ökade afgiften.
Utskottet borde icke heller hafva glömt den betydliga kostnad som den enskilta nedlagt på sina ångaparater, som gå till flera tusende riksdaler, hvilka blifva alldeles onyttiga, om de icke skola tvingas att anmäla sig till bränvinsbränning uti 3:e och 4:e klasserna; men då uppstår synbarligen det förhållande att en högst betydlig ökning uti produktion uppkommer, hvilket icke lärer vara enligt med någoiis önskan.
Utskotten hafva visserligen föreslagit, och det med rättvisa och billighet, att den nya författningen icke skall taga sin början förr än 1850, men om Rikets Ständer behålla, enligt 1845 års författning, ångan för l:a och 2:a klassens pannor, så kommer en ganska obetydlig förändring med bränvinsapparaterna att uppstå, och således den högre skatten lättare, och med mindre missnöje utgå, än som annars blir fallet.
Jag tror äfven att den nya beskattningen kan då taga sin början den 1 Januari 1849.
Utskottens beslut att icke tillåta uppåt gående ångrör från pannehalten till afkylningsredskapen på l:a och 2:a klassens pannor, är i högsta målto okunnigt.
Det finnes nästan ingen panna med eld, som icke har och måste hafva ett rör Bevillnings-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk.
Utlåtande, N:o 2. 29 ofvan hatten, som är V2 å 1 V2 aln högt, och några tums diameter; och om nu dessa rör borttagas, hvaremot jag med sakkännedom reserverar mig, så uppstår det obehagliga förhållande, att alla dylika pannor mäste omgöras.
Dessa pannor innehafvas synnerligen utaf Bondeståndet eller den mindre jordbrukaren, hvilken har minst råd att göra förändringen, hvarföre jag vördsamt anhåller det Rikets
Ständer behagade vidblifva 1845 års författning och afslå Utskottens beslut i denna del.
Emot den föreslagna högre beskattningen reserverar jag mig äfven.
Jag tror att man dermed icke vinner hvad man önskar, en högre bevillning; jag tror och är derom förvissad, att sedan de missbruk som 1845 års författning ger anledning till, nu uti Utskottets förslag äro borttagna, så inträder det förhållande att hvar och en som bränner bränvin kommer att skatta för hvad han tillverkar, hvilket icke nu varit förhållande, hvaraf följer alt skatten betydligt kommer att öka sig, utan den nu föreslagua högre tillökningen.
Älen om Rikets Ständer skulle anse nödvändigheten fordra en högre skatt, så tager jag mig friheten vördsamt föreslå, en ökad skatt af 15 proc. med eld, och 50 proc. med ånga, utöfver 1845 års författning.
Äfvenledes tager jag mig friheten vördsamt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att om skatten ökas högre (och kanske äfven jag gått för långt), så befarar jag att mången borttager mäskvärmaren eller nedsätter sina pannor ett tiotal, och då är jag- förvissad att den högre skatten icke kan komma att utgå, och icke ens den, som är beräknad efter 1845 års förordning.
Emot Utskottets beslut att öka böterna utöfver allmänna lagen för sabbatsbrott för bränvinsbränning på söndagar och helgedagar, reserverar jag mig, såsom icke principenligt, då icke samma högre bötesbelopp tillämpas på allt arbete på söndagen, vare sig bränvinsbränning eller hvilken näring som helst; men om Rikets Ständer emot all billighet skulle bifalla Utskottets förslag och anse ett sådant högre bötesbelopp böra bestämmas för sabbatsbrott, så tager jag mig friheten föreslå, att sabbaten måtte räknas .söndagar och helgedagar från kl. 6 f. m. till kl. 6 eft. m.
I denna .reservation förenade sig riksdagsfullmägtigerne Christen Andersson och Jöns Jönsson.
Af Herr von Hohenhausen:
Emot det fattade beslutet att denna författning om bränning och försäljning af bränvin, i stället för med år i849 icke förr än med år 1850 skulle komma att tillämpas, får jag mig reservera.
SO Bevillning*-, Lag- samt Allm., Besv.- och Ekon -Ulsk.
Ullålande, N:o 2.
Detta beslut tillkom vid slutet af de sammansatta Utskottens plena, närmare kl. 11 på natten, sedan det vida vägnar största antalet af Utskottens ledamöter sig aflägsnat, i anledning af en ledamots derom gjorda framställning, att, när Utskotten hade betagit rättigheten att 'använda änga till första och andra klassens pannor (hvilket skedde till förekommande af det vetterliga missbruk att på samma gång kunna bränna och klara, som med så beskaffade pannor lät sig göra) innehafvarne af sådan till högt pris anskaffad redskap, måtte förunnas en längre tid att den hegagna, hvarföre han hemställde, att tiden derföre måtte utsträckas tili år 1830.