Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Allmänt erkännes deras nytta, och i senare åren har äfven allmogen börjat att af dem begagna sig. (hiskligt vore likväl, att detta skedde ännu mera, då säkerligen hvar enda jordägare rikligen skulle genom deras begagnande få den ringa kostnad, deras anlitande medför, snart och mångfaldigt ersatt genom förbättrade skördar och minskade arbetskostnader.
Länets Landtbruksskola, stationerad vid Julpa egendom i Romfartuna socken, och för hvilken närmare kommer att redogöras under 6:te afdelningen, har otvifvelaktigt både genom sitt exempel, och i synnerhet genom de rättareämnen, som derifrån utgått, haft ett icke obetydligt inflytande till spridande af sundare grundsatser rörande jordbruket och dermed sammanhang ägande näringar, samt till motarbetande af åtskilliga inrotade fördomar.
I afseende på Stuteriers och Holländeriers verksamhet och inflytande åberopas i underdånighet hvad här ofvan blifvit anfördt rörande djurracernas tillstånd och åtgärderna till deras förbättring.
Ordnade anstalter till mjölkens förädlande finnas på många, kanske de flesta herregårdar, men på högst få ställen hafva de det omfång eller den organisation, att de kunna få namn af hvad man vanligen kallar mejerier.
Der sådana anstalter finnas, hafva de visserligen gjort nytta för mjölkens godtgörande, men mycket är ännu i detta afseende att önska, hvilket bland annat torde styrkas deraf, att en mejerist, som år 1856 af Idushållnings-Sällskapet antogs för att vara dem till biträde, hvilka sådant önskade, högst obetydligt begagnades. och att likaledes, oaktadt genom samma Sällskap tillfälle blifvit beredt till kostnadsfritt inlärande af dejor och mejerskor, och ehuru åt skickliga elever premier utlofvats ända till belopp af vanliga årslöner, inga sådana ändå anmält sig.
Jordbruksarbetare.
Dagsverkspriser.
Landtbrukets allmänna tillstånd. 23
För bränneriernas. verksamhet kommer att redogöras under Litt.
F. af denna afdelning.
Flvad deras inflytande på jordbruket angår, så torde den i detta län, der blott några få mindre brännerier varit begagnade, icke kunna anses vara annan, än att genom de större brännerierna en lättad afsättning beredts af så väl säd som potatis.
Tillgången ä arbetare för jordbrukets behof har under åren 1856—1860 varit mindre, än under de föregående fem åren.
De höga spanmålsprisen åren 1855 och 1856, hvilka föranledde ökadt lif i jordbruksindustrien, den rörelse som ägde rum i alla näringar, och de allmänna arbeten, som företogos, samverkade att öka behofvet af arbetare och således orsaka stegring i deras aflöning; och denna förhöjning har i det närmaste sedermera bibehållit sig, ehuru spanmålsprisen nedgått och tillgången på arbetare blifvit något större.
Både jordtorpare, stattorpare, tjenare i husbondens bröd, statfolk, daglönare och backstugusittare begagnas i Westmanlands län med förmån såsom arbetare för jordbrukets behof, allt efter olika lokaler och förhållanden.
Dagsverkspriserna hafva varit, enligt markegångstaxorna, de i nedanstående tab. Litt.
H. upptagna.
H. I och omkring städerna, i synnerhet Westerås, hafva priserne varit högre, nemligen 1 R:dr 50 öre å 1 R:dr75 öre för karldagsverket.
Vintertiden, då arbetstiden varit kortare, hafva äfven priserne å dagsverkena varit lägre, i närmaste förhållande till förminskningen i arbetstiden.
Slutligen torde jag, såsom i ämnet upplysande, här få hufvudsakligen anföra hvad Westmanlands läns Hushållnings-Sällskap i sitt år 1859 i April till Finans-Komitén afgifna utlåtande yttrar rörande landtbrukets tillstånd inom länet och dess utveckling under de senast föregående 25 åren, så lydande: »Westmanlands slättbygd, till större delen omfattande den jord, som från äldsta tider varit odlad, har också af denna anledning under en jemförelsevis längre tid varit underkastad det utsugningssystem, som under en lång följd af år mera allmänt blifvit tillämpadt.
Det måste antagas, att en så behandlad jord erfordrar en under längre tid fortsatt omsorgsfull kultur, för att återförsättas uti nöjaktig växtkraft, och detta förhållande synes utgöra en af orsakerna, hvarföre, oaktadt en på den senare tiden inom detta län alltmera växande håg för förbättringar i jordbruket, detta senare icke utvecklat sig i den mån, man bordt hafva skäl att förvänta, på grund så väl af de uppoffringar
Staten redan gjort för spridande af kännedom om bättre jordbruksmethoder, som ock de upplysningar af mångfaldig art, hvilka numera blifvit tillgängliga för jordbrukaren, dels genom en utvecklad större verksamhet hos Hushållnings-Sällskaperna, dels genom de af enskilda personer lemnade upplysningar och föredömen.
Dertill kommer, att inom detta län innehafves jorden till största delen af allmoge, hvilken dels är mindre böjd att frångå gamla vanor, dels i allmänhet icke äger tillräckliga medel för att bekosta mera genomgripande förbättringar i åkerbruket.
Vid uppställandet af en redogörelse för landtbrukets inom detta län närvarande tillstånd, och dess utveckling under de sistförflutna 25 åren, visar det sig vara nödigt att skilja emellan slättbygden och den så kallade Bergslagen.
På slättbygden står i allmänhet den odlade jordmånen i låg växtkraft, hvartill skälen torde böra sökas, så väl uti de omständigheter, här ofvan blifvit antydda, som ock deruti, att det i allmänhet är föga sörjdt för åkerjordens ändamålsenliga afdikning, en omsorg, som otvifvelaktigt utgör första vilkoret för att hvarje bemödande Tab. Litt.
Dagsverkspriser enligt Markegångstaxorne.
Dräugdagsverke Ökedagsverke om 12 timmar. om 10 timmar.
Ar 1856 1 2 — » 1857 ' » » 1 12 2 12 » 1858 » >» 1 6 1 92 » 1859 » » 1 6 1 92 » 1860 1 6 2 i 24 Westmanlands län.
Landtbrukets allmänna tillstånd. att höja jordens bördighet må krönas med nöjaktig framgång.
Vid några få jordbruk hafva visserligen ändamålsenliga arbeten för åkerjordens torrläggning blifvit verkställda, men dessa föredömen hafva ännu icke manat till någon allmännare efterföljd, hvartill orsaken måste sökas, så väl uti en mindre allmänt spridd öfvertygelse om de lönande verkningarna af dylika arbeten, äfvensom förekomna betänkligheter vid att nedlägga sådana kostnader på åkerjordens bättre kultur, om hvilka mängden icke tror sig kunna hysa fast öfvertygelse att de skola under den närmaste framtiden betala sig, dels ock kanske hufvudsakligen uti brist på egna kapitaler, som kunna för bekostande af dylika arbeten disponeras.» »Om man kastar en blick tillbaka på de förhållanden, under hvilka jordbruket inom detta län har, under ett senare tidskifte, sträfvat att utveckla sig till något bättre, så finner man, att jordbrukaren, sorn under de åren 1843, 1844 och 1845 på hvarandra följande missväxter var nära att duka under, och måste, till följd af sistnämnde års totalt felslagna skörd, till betydligt belopp anlita statens mellankomst i undsättningsväg, hade under de 3 närmast derpå följande årens bättre skördar och synnerligen den rika skörden af år 1846, i förening med år 1847 inträffade höga spanmålspriser, nätt och jemnt kunnat betäcka den skuldsättning eller förlust, som de ogynnsamma åren medfört.
Vidare och sedan, på sätt äfven kan af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes årsberättelser inheintas, skördarna af råg, hvilket sädesslag utgör ortens hufvudsäde, under 6 på hvarandra följande år, eller ifrån och med år 1849 till och med 1854, i allmänhet utfallit under medelmåttan, inträdde slutligen med år 1855 och af allmänt kända tillfälliga orsaker det höga pris å förenämnde sädesslag, hvilket dock nu med året 1858 åter nedsjunkit till och med under medelpriset för decenniet 1840—1850.» »Det är uppenbart att under sådana förhållanden hafva få besparingar kunnat af landtmannen göras för att nedläggas på förbättringar af åkerbruket.
Den privata penningeinrättning, som under här ifrågavarande tidskifte uppstått inom orten, och hvilken lemnar penningeförsträckningar endast på kortare tider, har hvarken bordt eller kunnat med fördel anlitas för anskaffande af förlag till jordbrukets förbättring, af det skäl att jordbrukaren i allmänhet får endast småningom upphemta frukten af de på dylika förbättringar nedlagde kostnader.» »En annan orsak till den mindre tillfredsställande ståndpunkt, på hvilken jordbruket inom länets slättbygd för närvarande befinner sig, är det missförhållande, som i allmänhet äger rum emellan den sädesbärande åkerjordens areal och vidden af den gräsbärande delen af så väl den odlade jorden, som den naturliga ängen, ett missförhållande, som sätter jordbrukaren ur tillfälle att åt jorden kunna återgifva de för växterna nödiga näringsämnen, som de ofta återkommande sädesgrödorna förbrukat.
Likväl är det utan all fråga, att jordbruket har under de sistförflutna 25 åren gått framåt hvad foderodlingen beträffar, så till vida, att numera äro foderväxter, förnämligast thimotej och klöfver, allmänt odlade, och fodertillgången på sådant sätt ökad, hvarigenom jordbrukaren beredt sig tillfälle, dels att bättre kunna föda sina kreatur, dels att för åkerjorden bereda en ymnigare och kraftigare spillning.
Det är också egentligen och förnämligast genom en utveckling i denna rigtning, som jordbruket på länets slättbygd kan antagas hafva vunnit förkofran under de sistförflutna 25 åren, och har till detta glädjande förhållande icke obetydligt bidragit den uppmuntran, som högre priser å ladugårdsalster lemnat.
Likväl är vid ganska få jordbruk den utvidgade foderodlingen grundad på tillämpningen af någon bestämd växtföljd, utan har densamma egentligen och i allmänhet bestått uti begagnande af ettårig klöfver på en obestämd del af åkerjorden, samt odling af thimotej å uppbruten mindre bördig ängsmark, efter förutgångne grödor af hafre och råg, och är det ifrån denna utvidgade ängsodling, som förnämligast härleder sig den starka tillväxt i utsäden af hafre, hvilken svaren ifrån församlingarna angifva.
Härvid bör tilläggas, att ett väsentligt hinder emot ett mera allmänt införande af vexelbruk å slättbygden måste antagas ligga uti den der företrädesvis rådande styfva lerjordens mindre lämplighet för rotfruktskultur.
» Westmanlands län.
25 »Beträffande ladugårdsskötsel^ kan dess utveckling under de senaste 25 åren anses hafva gjort större framsteg än sjelfva åkerbruket.
Väl är det egentligen vid de så kallade herregårdarna, som denna vigtiga gren af landthushållningen vunnit en mera framstående förkofran, men äfven allmogen har mera allmänt börjat inse fördelarna af att bättre föda och vårda boskapen, och synas de födoämnen, som inom landthushållningen blifvit lemnade, hafva verkat till mera allmän efterföljd i afseende på boskapsskötseln, än i afseende på sjelfva åkerbruket, sannolikt af skäl, dels att uppoffringarne för vinnandet af goda resultater af boskapsskötseln äro jemförelsevis obetydliga, dels att den fulla ersättningen för anordningar i denna rigtning följer omedelbart på sjelfva anordningarna.» »Då Hushållnings-Sällskapet sålunda sökt redogöra för den ståndpunkt, på hvilken, inom länets slättbygd, jordbruket, behandladt i dess helhet, för närvarande befinner sig, äfvensom för dess utveckling under de senaste 25 åren, så bör Sällskapet likväl tillägga, att det äfven finnes jordegendomar på slättbygden, hvilka utgöra undantag ifrån det allmänna förhållandet, och der dels redan finnes ett väl ordnadt och behandladt jordbruk, dels årligen arbeten nedläggas för att höja åkerjordens bördighet, hvarigenom den kan för framtiden förmånligare återgälda den genom de senare årens stegrade arbetspriser i betydlig mån förhöjda brukningskostnaden, och hafva de mera anmärkningsvärda och genomgripande förbättringar, som blifvit vid dessa egendomar vidtagne, nästan uteslutande tillkommit under en senare period af de sistförfiutna 25 åren.» »Hvad åter beträffar jordbruket inom länets Bergslager, så står detsamma derstädes obestridligen högre än på slättbygden.
Orsaken dertill måste sökas deruti, att
Bergslagernas jordbruk förnämligast afser foderodling, såsom ett nödvändigt vilkor för underhållandet af de för bergsbrukets transporter nödiga dragare.
Då derjemte den odlade jorden i dessa trakter är af ett jemförelsevis mera inskränkt omfång, så följer ock deraf, att tillgången på arbetskraft der står uti ett mera fördelaktigt förhållande till vidden af den öppna åkerjorden än på slättbygden, hvarför ock inom bergslagerna en bättre omsorg kan egnas åt bearbetandet af åkerjorden, som derstädes äfven är af mera lättbrukad beskaffenhet.
Inom bergslagsorten är vexelbruk mera allmänt infördt, och ehuru åkerjorden derstädes, i anseende till dess olika natur, i sjelfva verket är mindre tjenlig för sädesodling än på slättbygden, så har dock densamma, genom en mera omsorgsfull kultur, blifvit uppdrifven till jemförelsevis högre bördighet.» »Det måste antagas, att äfven detta läns jordbruk räknar perioden för sin egentliga utveckling ifrån den tid, då ett mera allmänt intresse för jordbrukets rationela behandling började inom landet väckas, efter det att en allmännare kännedom om bättre åkerbruksmethoder blifvit spridd, och detta såsom följd af den verksamhet, hvilken oafbrutet blifvit utvecklad, såväl af de på Statens bekostnad anlagda Landtbruksskolor, som ock af Hushållnings-Sällskaperna jemte enskilda för yrket nitälskande personer.
Härigenom har äfven jordbruksnäringen blifvit lyftad till ett högre anseende, hvilket beredt densamma på en gång större förhoppningar och större anspråk.» C) Skogshushållning jemte D) Rofdjurs utödande.
Inom detta län finnas inga Kongl. Majit och Kro- Tab. n;o nan omedelbart tillhöriga och till dess disposition indragna skogar, eller några så beskaffade hemman och lägenheter, hvarå skog växer.
Några skogar tillhörande kyrkor, läroverk eller fromma stiftelser, hvarå afkastningen här kan beräknas, finnas icke.
Häradsallmänning arne äro nu 10, nemligen:
Tuhundra, Siende, Norrbo, Snefringe öfre (Lisjö), Snefringe nedre (Bergs), Svedvi, Kungsörs, Setterbo, Sämskarbo och Thorstuna.
Sockneallmänning ar äro:
Simtuna, Harbo, Enåkers, Wåla och Nora allmänningar, hvilka alla blifvit till enskilda personers eller menigheters behandling öfverlemnade och numera befinnas i ett uthugget skick.
Af dessa har Wåla allmänning förr varit ansedd och behandlad såsom häradsallmänning, men sedermera, efter Landsh.-Emb. uli Westmanlands län und. ber. för åren 1850—1860. 4 26 Westmanlands län.
Sågverk m. m. ■uppkommen rättegång, blifvit genom domstols utslag förklarad vara sockenallmänning; skogen har blifvit skiftad emellan delegarne.
Nora allmänning är upplåten till begagnande af Sala silfververk.
Dessutom finnas inom länet: den så kallade Lifbergs eller Libergs allmänning, upplåten åt Stuteriinrättningen vid Strömsholm; den så kallade Graf-allmänning, upplåten åt Hjelmare Kanal- och Slussverksbolag; en Köpings stad tillhörig, i Odensvi socken belägen, allmänning, om 187 tunnland 17 kappland, år 1843 indelad till trakthuggning; samt en f. d. allmänning i Skinnskattebergs socken, hvilken varit emot rekognitionsafgift upplåten under Riddarhytte bruk och kopparverk, och hvarå skatteköp sedan blifvit sökt.
Länets Jägeristat utgöres af 1 Jägmästare, 1 ordinarie och 1 extra Öfverjägare samt 13 Skogvaktare med årlig aflöning af tillsammans 3,767 R:dr R:mt.
Dessutom är i länet anställd 1 extra Öfverjägare utan aflöning.
A/verkningssättet å häradsallmänningarna och de ordentligt uppmätta och indelade skogarna är i allmänhet trakthuggning med åtföljande gallring.
Allmänningarnas förvaltning utöfvas af Jägeristaten, med biträde af särskilda för hvarje allmänning af intressenterna utsedda komiterade.
Allmänning skassorna hade vid sista bokslutet en kontant behållning af tillsammans 4,143 R:dr 46 öre Raat.
Någon särskildt undervisningsanstalt för skogsskötsel finnes numera ej här i länet.
Ekplanteringar hafva under de senare åren blifvit verkställda å Strömsholms stuteris och kungsladugårds ägor, å Köpings djurgård, Köpings stads utmark, och å några högst få enskilda personers ägor.
Särskildt förtjena att nämnas följande af Magistraten i Köping angående planteringarna utanför staden lemnade uppgifter, så lydande: »Sedan Kongl. Maj:t genom nådigt beslut den 20 Augusti 1858 fastställt denne stads Magistrats och Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes sammanstämmande utslag, att, till befordrande af skogsåterväxt å de så kallade stads- eller galgbergen, sydost från och helt nära Köpings stad, all kreatursbetning derstädes skall tills vidare vara förbjuden, så har denna betydliga mark, innehållande omkring 195 tunnland, blifvit behandlad med all den omsorg, som den kala och fula bergssträckan erfordrade, för att i en ej aflägsen framtid, klädd med löf- och barrträd, erbjuda utsigten af en mot den bördiga slätten och nedanom liggande ekparker svarande bakgrund.
Frikostiga enskilda bidrag jemte årliga tillskott från kommunen hafva gjort det möjligt, att ifrågavarande plantering under nitisk tillsyn och kraftigt bedrifvande fortskridit långt öfver allas förväntning.
Redan på hösten 1858 blefvo utåt hela vestra sluttningen, der jordmånen är mera lerhaltig, omkring 20,000 ekollon utplanterade, hvarjemte icke allenast flere tunnor frön af lärkträd, björk, lönn och andra trädslag, blefvo å de högre, sterilare trakterna utsådda, utan också omkring 500 telningar utplanterades; — hvarefter ungefärligen 150,000 plantor af för det mesta lärk- och andra barrträd samt något björk å denna mark blifvit utsatte.
Under förenämnde höst hade likaledes på omkring 5 tunnland af den mark, som omgifver hamnen och vågbodarne, ungefärligen 350 löfträd, förnämligast af ädlare slag, blifvit planterade, hvarigenom man hoppades af denna trakt kunna erhålla en både angenäm och vidsträckt promenadplats, men denna plantering har i allmänhet icke lyckats, utan blef det nödigt derå verkställa grunddikning.
Efter det stadens innevånare år 1859 beslutit att planera och till en parkanläggning med träd och buskar använda en del af den från hushagen exproprierade mark, börjades detta arbete år 1860 och är nu vid denna berättelses afgifvande nära nog fullbordadt.
Sådana vidsträckta planteringsarbeten synas också hafva verkat lifvande till efterföljd för enskilda, och någon åverkan å dessa planteringar har icke ägt rum.» Mullbär splantering ar förekomma icke och flygsandsfält finnas icke inom länet.
De sågverk som finnas inom länet, hvaraf ett med ånga, drifvas i allmänhet icke i den skala, att man kan säga, att skogarne deraf lidit, utan har snarare derigenom en massa fullmoget virke blifvit realiserad till högre priser, än om den blifvit använd till ved eller kol. WestmanlaEds län.
Priser å skogsalster ra. ra.
Fiofdjur. 27 Någon finnån export från länet af trädvaror, som förtjenar att nämnas, har icke ägt rum, än af något sågvirke ifrån Kolsva, Jönsarbo och Enåkers sågverk och af några laster ved från en och annan Mälarehamn.
Svedjande äger icke rum inom detta län, och några skogseldar af betydenhet hafva icke under åren 1856—1860 förekommit.
I Vestra Skedvi och Möklinta socknar, samt möjligen en och annan socken i nordöstra delen af länet, släppas getlcreatur på bete i skogsmark, men detta förhållande minskas betydligen hvarje år, i anseende till den skada, de göra å skogens återväxt.
Skogsödande fabriksanläggningar, som inom länet förekomma, äro hufvudsakligen hyttorna och jernbruken, med en skogsareal af 230,000 tunnland.
De flesta bruken hafva, till sitt biträde för skogarnas skötsel och vård, vetenskapligt bildade skogsmän.
Såsom bevis på skogshushållningens framåtskridande kan anföras, att öfver 80,000 tunnland privata skogar redan blifvit af skogsmän uppmätte och indelade till regelbunden behandling, och att tusentals tunnland årligen odlas genom frösådd och plantering.
Bränning af tjära och beck, samt tillverkning af pottaska och harts förekomma i så liten skala, att de ej kunna hafva någon synbar inverkan på skogsvården.
Kalkbränning bedrifves väl på ett och annat ställe, men alldeles otillräckligt för behofvet, och i så liten skala, att den icke kan anses synbart inverka på skogarnas vård.
Priserne å skogsprodukter hafva enligt markegångstaxorna varit de i följande tab.
I. uppgifna.
Litt. r.
Dessa priser å ved och kol, hvilka kunna beräknas vara 20 å 33J procent högre än under föregående femårsperiod, i förening med pågående laga skiften och planlöst utförda afverkningar, hafva hos allmogen och mindre skogsägare i allmänhet betydligen minskat virkesmassan, genom den lockelse de medfört att hugga och försälja mera skog än återväxten bordt medgifva.
Man har börjat begagna torf och stenkol vid jernhandteringen och för drifvande af ångmaskiner, och äfven alfallet efter af garfvare begagnad bark har för eldning af sådana maskiner blifvit användt.
Vid Kolsva bruk, der torfven ingår såsom en väsentlig del af brännmaterialet vid jernhandteringen, och uteslutande begagnas för drifvande af ångmaskin, kostar den, sedan den blifvit upptagen, krossmalen, lufttorkad, hemkörd och slutligen torkad i ugn, 22,| öre per tunna.
En tunna sådan torf anses i hettkraft lika med samma qvantitet trädkol.
Antalet af dödade rofdjur samt beloppet af de premier, som för deras dödande blifvit utbetalde un- Tai>.
Nm 5. der åren 1856—1860, hafva enligt inkomna rapporter varit sådana som tabellen N:o 5 utvisar.
Enligt de öfverenskommelser, som år 1852 af länets innevånare, genom häradsvis utsedda deputerade, träffades, och af Eders Kongl.
Majit samma år fastställdes, angående premier för rofdjurs utödande utan skall - Tab. Litt. I.
Pi 'iser ä skogsalster enligt markegångstaxorne.
I I Westerås särskildt.
En famn tall- ved, 4 alnar bred, 3 alnar hög och 6 qvarter lang.
En stock, knutför, om minst 16 alnars längd.
Ett bräde om 8 å 9 alnars längd.
En stig kol om 12 tunnor.
En famn björk- ved, 4 alnar bred, 3 alnar hög, 5 qvarter lång.
Eli famn al- ved, 4 alnar bred, 3 alnar hög, 5 qvarter lång.
En famn tall- ved, 4 alnar bred, 3 alnar hög, G qvarter lang.
En famn gran- ved, 4 alnar bred, 3 alnar hög, 6 qvarter lång.
År 1856 8 37 2 25 — 56 5 50 15 — 12 — 10 9 a 1857 8 76 2 50 — 59 6 25 15 — 12 — 10 — 9 — » 1858 G 81 2 — — 46 4 50 12 — 9 — 6 81 5 66 f w 1859 7 32 2 25 — 50 4 60 13 33 10 — 8 — 7 — » 1860 8 67 2 25 — 50 4 75 12 50 10 — 8 25 7 — Medeltal 7 99 2 25 — 52 5 12 13 57 10 60 8 61 7 53 28 Westmanlands län.
Bergs- och brukshandtering. gång, och hvilka öfverenskommelse!’ varit gällande under ofvannämnda 5 år, hafva premierna varit inom hela länet på följande sätt bestämda: för en björn eller unge af björn 75 R:dr, för en varg eller vargunge 25 R:dr, för en lo eller lounge 22 R:dr 50 öre, för en räf eller räfunge 3 R:dr, för en örn eller berguf 1 R:dr, för en utväxt eller i roffogelns bo tagen unge af örn eller berguf 1 R:dr, för en slaghök, hök af de större slagen, mindre uf eller uggla 50 öre, för en utväxt eller i roffogelns bo tagen unge af slaghök, af större slags hök, af uf eller af uggla 50 öre.
Nya öfverenskommelser träffades och stadfästades af Eders Kongl. Maj:t år 1860; men då de icke egentligen trädt i verksamhet förr än efter den tiderymd, för hvilken denna berättelse afgifves, torde rättast vara att icke här ingå i någon särskild uppgift om deras innehåll.
Behållningen af länets
Jagt-kassemedel utgjorde vid 1860 års slut 1,475 R:dr 12 öre R:mt. E) Bergs- och brukshandtering samt F) Fabriker, manufakturer och handtverk.
För att rörande bergsoch brukshandteringen samt de delar af metallförädlingen i allmänhet, hvilka stå under Bergsstatens uppsigt, kunna meddela så tillförlitliga upplysningar som möjligt, har jag af Bergshauptmannen i Sala Bergslag samt Bergmästaren i fjerde
Bergmästaredistriktet begärt och erhållit upplysningar i dessa ämnen; och är det i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad de yttrat, som jag derom får anföra följande: 1) angående Sala Silfververk och dit hörande distrikt:
Då det distrikt, hvars bergverksrörelse blifvit anförtrodd till Bergshauptmannens i Sala Bergslag uppsigt och omvårdnad, endast sträcker sig till omfånget af Sala stadsförsamlings område eller Sala stads jurisdiktion, inskränker sig ock Bergverksrörelsen derinom till Sala Silfververk, jemte några af enskilda personer och bolag efter inmutning företagna grufvebrytnings- och skärpningsförsök efter dels silfver, dels kopparoch jernmalm.