Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; men som Utskottet funnit, hvad äfven under den, i anledning af Herr Crusenstolpes Motion, uppkomne discursion blifvit yttradt: att den nu gällande Cancellie-ordningen i 17 och 29 §§ innehåller föreskrifter, som, vederbörligen handhafde, lemna fullkomlig säkerhet mot förskingring af Statens handlingar; 6 Besv. och Oecon.
Utsk. att deremot Herr Crusenstolpes förslag skulle leda till nog inquisitoriska åtgärder, samt att det dermed afsedda åliggande för Embets-myndigheterna att intränga bos enskilde personer, för att se efter om handlingar der finnas, som tillhört Staten, vore stridande mot egande rätt och antagna förmer} *-■ att Hof-Cancellers-Embetet ej kunde vara i tillfälle att känna, huruvida allmänna handlingar utföras eller icke, utan att se alla handlingar, som utur Riket transporteras, hvilket åter vore oförenligt med Lag och Författningar, samt icke ens verkställbart.
Alltså får Utskottet på dessa skäl tillstyrka, alt ifrågavarande Motion må lemnäs utan afseende.
Ankom till Exped, Utskottet d. i3 Julii 182g, Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid 2:ne Utskottets Be-’ tänkanden.
På grund af dervid gjorda anmärkningar hafva till Utskottet blifvit återremitterade Utskottets nedannämndeBetänkanden, nemi.; Bctv. och Oeeon.
Från Vällojl. Borgare-Ståndst : JNT;o 102, i anledning af väckt fråga om skyldighet för Norrländska Allmogen att vara försedde med bevis alt de varor, som af bemälde Allmoge försäljas i Stockholm, äro af egen Gårds-afvel; samt Från Hedervärda B onde-Ståndet: N:o 110, rörande väckt fråga om skattelösen af Ecclesiatique-hemman i Skåne ; Men som dessa Betänkanden blifvit af 3:ne Riks-Stånd bifallne, nemi, N:o 102 af Ridderskapet och Adeln, samt Preste-och Bonde-Stånden, och N:o 110 af Ridderskapet och Adeln, samt Preste- och Borgare-Stånden; så enär, enligt 87 § i Regeringsformen,samt 49 § 3 mom, Riksdags-Ordningen, Tre Stånds mening i dylika frågor utgör Rikets Ständers beslut, samt återremiss från endast ett Stånd i dessa mål ej betager samma beslut dess kraft och verkan till expedition, finnér Utskottet, vid detta förhållande, något besvarande af de serskilda anmärkningarne icke erfordras; hvilket Utskottet härmedelst får hos de respective Riks-Stånd, som återremisserne meddelat, Vördsamt anmäla.
8 Besv. och Oecon.
Utsk. N:o 142.
Utskottet d. »3 Julli 1829» Förnyadt Betänkande, i fråga om forväsendet samt Gästgifveri-skjutsanstalterne.
Emot det Betänkande, Utskottet under N:o 84 i delta ämne afgifvit, hafva anmärkningar inom samtlige Riks-Stånden blifvit gjorde.
Dessa anmärkningar äro, dels sådana, sora innefatta ett bestämdt och allmänt ogillande af de generela åsigter, hvilka för Betänkandet ligga till grund, dels ock sådana, sora vidröra de förslag i detail, hvilka, i anledning af de väckta Motionerne, Utskot-» tet ansett sig böra afgifva.
De förra äro hufvudsakligen af Herr Grefve Horn> Claes Fr.j och Herr Tersmeden , G.
R.j samt af Riksdags-fullmägtige Anders Danielsson från Elfsborgs och Casper Wijkman från Upsala Län, hvilka sistnämndes likväl förfalla, så vidt de röra Kungs- och Kronoskjutsen, sedan Utskottets Utlåtande i dessa delar redan af det Hedervärda BondeStåndet är bifallet; och återstår det således endast de förres jemte hvad af de senare i fråga om Gästgifveri - skjutsen, blifvit anfördt.
Då likväl dessa anmärkningar icke innehålla något nytt eller hufvudsakligen något annat, än hvad Grefve Besv. och Oecon.
Bet:clc.
IV.o 14,2. 9 Horn i sin Motion rednn framställt, anser Utskottet så mycket mindre skäl vara, att med deras upprepande upptaga Ilikets Högloft.
Ständers tid, som, livad Utskottet måste angifva, det ännu fortfar, att i dessa ämnen hysa deremot alldeles motsatta tankar; och då, under bestridande af Kungsskjutsens laglighet, sådan den nu utgöres, dessa anmärkningar i öfrigt åsyfta en hastig och total omstöpning af det för handen varande skjuts-väsendet, men Utskottet deremot tror sig, genom åberopade Författningar, för dem, som vilja det fatta, hafva tillräckligen ådagalagt Kungs-skjutsens laglighet, äfvensom Utskottet, på sätt det lika öppet som klart och bestämdt yttrat i sitt förra Betänkande, är af den öfvertygelse, alt skjuts-väsendet i allmänhet, sådant det nu är, icke hör upphäfvas, innan tid och erfarenhet gifvit medel vid handen till vinnande af ett annat bättre förhållande i det hela, men emedlertid de förbättringar och rättelser dermed vidtagas, sorn, för den närvarande tidens skick lämpliga, framdeles i sin ordning kunna leda lill erhållande af ett i alla delar fullkomligt skjutsväsende; så synes all vidare strid öfver så olika meningar vara lika frugtlös som öfverflödig, och torde så mycket hellre böra af Utskottet undvikas, som det svårligen dervid kunde undgå, alt med Herr Grefve lo Besv. och Oecon.
Horn förirra sig till ämnen, liggande långt utom gränsen af frågan om skjutsväsendet, men hvilket Utskottet anser med skyldig aktning för det lämpliga och tillbörliga io ke kunna förenas.
Utskottet öfvergår derföre till upptagande och besvarande i möjligaste korrthet af de i andra rummet omnämnde anmärkningar, i den ordning, i afseende på ämnets serskilda delar, Utskottet följt uti dess förra Betänkande; och förekommer således först Utskottets förslag, rörande Kronoskjutsen, hvaremot följande anmärkningar blifvit gjorda: å en sida, att den af Utskottet till bibehållande föreslagna väntningstiden af 12 timmar icke skulle vara af behofvet påkallad, utan att hellre borde stadgas 6 timmars väntningstid, men utan all betalning; å en annan, att väntningstiden borde bestämmas till 8 timmar utan, samt \ timmar emot betalning; vidare att körningstiden, af Utskottet föreslagen till arne timmar på milen, icke för alla årstider och väglag vore lämplig, och att vid dess bestämmande afseende jemväl borde fästas på lassets tyngd; att stadgas borde, det icke mer än högst 3 Skäf finge vid det bästa väglag lastas efter ett par hästar, hvilken tyngd borde höst och vårtid, då vägarne äro svårare, nedsättas till högst 2 Skäf; att Besv. och Oecon.
Utsk. ondassningstiden blifvit af Utskottet för korrt tilltagen; att något ansvar borde åläggas vederbörande emottagare af Krono-effecler, som onödigtvis och blott med beräkning på egen beqvämlighet uppehålla aflevereringen, så att ali väntning, som öfverskred en timme efter transportens framkomst , borde betalas med väntnings-penningar efter Gästgifveri-stadgan, forbonden fritagen att derom tvista med emottagare!!, sorn inför sina autoriteter finge urskulda sig om han vore oskyldig till uppehållet eller, i vidrigt fall, sjelf vidkännas hvad, som lill Forbondens förnöjande alltid boide af Kronobetjeningen utbetalas; att
Kronobetjejiingen borde på stället erlägga betalningen för all slags kronoskjuts, innan de skjutsande hemresa, på det de sedermera icke må behöfva onyttigt förspilla tiden genom inställelse lill skjuts-penningarnes emottagande, och de händelser för framtiden förekommas, som någon gång skola inträffat, att genom Krono-Betjeningens vårdslöshet, dödsfall eller obestånd, icke alla Kronoskjutsande undfått sin betalning; att, fastän Kronans manskap, enligt Författningarne, icke skall få fortskaffas med kronoskjuts, det likväl uti Utskottets Betänkande pag. 7 influtit, att Kronans effecter och manskap böra med skjutsning i fredstid fortskaffas, och hvarföre yrkas, atb detta medgifvande *2 Be,sv. och Oecon.
IV:o 142. bor i afseende på manskapet utgå, samt i stallet begäres en noggrannare tillsyn, under Landshöfdingarnes ansvar, öfver verkställigheten af hvad Författningarne sålunda föreskrifva; att Kronoskjuts-fördelningen ej borde, såsom stundom skall hända, få bero på Kronobetjeningens godtfinnande, utan verkställas jemliktLaridshöfdingens föreskrift, sorn för lagligheten och behörigheten deraf allena borde ansvara; att krono-transporter måtte få verkställas äfven med oxar, så att smärre hemmansdelar icke försättas i nödvändighet att derföre hålla hästar; att tillökning i legan för kronoskjuts icke borde ega rum; att vilkoren för kronoskjuts borde vara lika i krig som fred; att Utskottet underlåtit uppgifva någon af de omständigheter, som under fredstid kunna göra transporter med kronoskjuts nödvändiga, och sluteligen att uti sammanfattningen af Betänkandet vid slutet af första punkten skulle förefinnas en tvätydighet, om nemligen de förr vanliga förhållanden med kronoskjuts skola i krigstid inträda, både med afseende på betalningen och på sättet för skjutsens jiraesterande, och hvarföre det har blifvit hegardt, att Utlåtandet härom måtte erhålla en större tydlighet.
I anledning af hvad sålunda anmärkt blifvit, får Utskottet anföra, att då en viss Bes7». och Octon.
Utsk. tid, under hvilken de till kronoskjuts uppbådade äro pligtige att afbida skjutsen, nödvändigt måste vara bestämd, har Utskottet, i betraktande af de flere hinder, som under långväga transporter kunna möta och verka till uppehåll, trott densamma icke böra tilltagas för korrt, hvilket ofta skulle föranleda till oredor och ökadt besvär för Allmogen, då, sedan efter en kortare tids väntning på en krono-fora, de skjutsande hade till sina hem åter vändt, ny skjuts för den straxt derefter anlända transporten måste uppbådas och inställas; hvarföre, och då det äfven synes billigt, alt någon ersättning för väntning må de Kro110-skjutsande tillkomma, samt den af Utskottet föreslagna väntnings-tid emot betalning icke ofta bör komma i fråga, helst om den jemkning antages, som Utskottet nedanföre, i afseende på körnings- och omlussningstiderne samt forornes tyngd, föreslår, Utskottet vördsamt förblifver vid sitt tillstyrkande, att väntningstiden vid kronoskjuts må bestämmas till 12 timmar, deraf 4 utan och 8 emot betalning.
Beträffande åter körnings- och omlassningstiderne samt yrkandet, att någon viss tyngd för kronofora efter a:ne hästar måtte bestämmas, finnér Utskottet sig, med fä - 14 Bcsv. och Oecon.
Vtsk. stadt afseende på hvad i dessa delar anmärkt blifvit, och lill beredande af en sådan jemkning, att de- skjuts-skyldiges besvär må ytterligare kunna lättas, utan att kronans transporter onödigtvis blifva uppehållne, böra föreslå det tillägg till dess förra Betänkande, att Rikets Högloft.
Maj:t i underdånighet anhålla, det stadgas måtte, att i allmänhet 5o LÄ må få lassas efter ett par kronoskjuts-hästar, men att på vederbörande Autoriteter må få ankomma, alt, i förhållande till bättre eller sämre väglag på afsändnings-stället, eller det som förmodas kunna inträffa i de orter genom och till hvilka foran bör gå, antingen till 4° LÄ vid sämre väglag nedsätta eller till 6o LÄ vid bättre väglag höja denna tyngd, hörandes vigten alltid, enär hinder icke deremot möter, märkas på pack-kistor m. m., hvaruti eifecterne afsändas; samt dessutom i så måtto förändra sitt förra Utlåtande, att Utskottet hemställer, det körnings- och omlassningstiden i allmänhet varder bestämd, den förra till timma på milen, och den senare till i| timma på hvarje station, men med öppen rätt för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att minska den förra tilla timmar vid bättre*samt Besv. och Oecon.
Utsk. lioja den till 3 timmar vid sämre väglag, äfvensom att, i förhållande till den större eller mindre svårighet, som olika effecter kunna vid omlassningen medföra, nedsätta den senare till 1 timme eller öka den till arne timmar.
Vidkommande åter de yrkanden, att Vederbörande emottagare horde ersätta de kronoskjutsande för allt uppehåll utöfver en timma å aflevererings-stället, samt att skjutspenniligarne borde liqvideras på stället, innan de skjutsande till sina hem återvända; så, enär någon viss tid möjligen icke kan bestämmas för aflevereringen, enär sådant beror på forornes större eller mindre mängd samt effecternes beskaffenhet, då icke alla vagnar kunna på en gång och icke alla slags persedlar lika fort aflastas, samt det föreslagna liqvidations-sättet på stället, genast efter verkställd skjutsning, i Utskottets tanka, skulle leda till flera oredor och tilläfventyrs äfven till flera förluster för de skjutsande, än det liqvidations-sätt för kronoforor, som nu iakttages; så kan Utskottet dessa förslag icke tillstyrka.
I afseende påyrkandet, att ordet*manskapj som uti ^ide sidan af Betänkandet fö - i 6 Bcsv. och Oecoii.
U[sk. Bct.de. N.o lfa rekommer, borde utgå, enär, enligt Författninga i ne, kronans manskap icke finge med kronoskjuts fortskaffas, samt att i stället måtte begäras en noggrannare tillsyn öfver dessa Författningars efterlefnad, och att kronoskjuts-fördelningen alltid borde verkställas efter LandshÖfdingens föreskrift} så får Utskottet upplysa, att det ingalunda varit dess mening, att, i fråga om kronans manskaps fortskalfning, gifva Förfaltningarne en annan tydning eller vidare utsträckning än de redan ega; men anser Utskottet några serskilda åtgärder till beredande af dessa Författningars efterlefnad, eller i afseende på kronoskjuts-fördelningen, icke vara af bebofvet påkallade, enär om missbruk eller origtigheter dervid förefalla, de kunna och böra i laglig ordning beifras och rättas; lärande äfven intet hinder vara, att, på sätt jemväl yrkadt blifvit, oxar må kunna till krono-transporter få begagnas, utan att något, numera än förr, behöfver derom serskildt stadgas.
"Vidare har blifvit yrkadt, att tillökning i skjulslegan icke borde ega rum och att vilkoren för kronoskjuts borde vara lika i krig som fred} men Utskottet kan icke vika fiesv. och Oecon.
Utsk. vika ifrån den öfvertygelse, sorn af Riks-Stånden äfven synes i allmänhet hafva varit delad, att den förra i alla händelser är håde billig och rättvis, och att, i afseende på sättet för kronoskjutsernas utgörande, omständigheterne påfordra helt andra förhållanden under krig än i fred; och afstyrker Utskottet derföre allt afseende å dessa framställningar.
Det har jemväl blifvit anmärkt, att Utskottet underlåtit uppgifva de omständigheter, som under fredstid kunna göra transporter med kronoskjuts nödvändiga, och andtligen alt Utskottet skall tvätydigt uttryckt, örn dess mening vore, att den föreslagna högre betalningen för krono-skjuts äfven borde under krig erläggas.
Utskottet hade trott, att de nyssnämnde omständigheterne skulle af hvar och en lätt o inses, men får, då Utskottet anser sig icke böra med uppgift deraf Öka vidden af detta Betänkande, likväl till öfverflöd, nu till närmare upplysning härom, hänvisa lill de qvartals-rapporter öfver verkställde landt-transporter, som, på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, Ki igs-Collegium till Kongl. Maj:ts Bih, t. It.
Pi tt. i8aS och 1839. 8 Sami., xdra B:t. 3 2 :a II: t > 18 Desv. och Oecon.
Utsk. Bet.dc. IV.o 1/f.d. Krigs- Expedition afgifver; och hvad beträffar den anmärkta tvätydigheten i redactionen om krono-skjutsens betalning, lära Piikets Höglofl.
Ständer linna det vara, sidan g uti Betänkandet, klart uttryckt, hvad sedan, pag. 32, är åter upprepadt, att den ökade kronoskjutslega!! borde utgå lika i krigssom fredstidj och att således denna anmärkning förfaller.
Hvad härefter vidkommer Kungs-skjutsen, så har af en Talare blifvit yttradt, att det vore både passande och ändamålsenligt, att genom Underdånig skrifvelse upplysa Kongl, Majit, att, ehuru nyttiga Dess resor otvifvelakligt äro för landet, de dock genom det störa häst-antalet, som begagnas, och endast derigenom äro högst betungande för Landtmannen, och att som hjelpmedel deremot måtte hemställas, att Kongl. Majit täcktes, med afseende å landets ännu glesa befolkning och ringa häst-antal, vid sina resor, der så möjligt vore, inskränka behofvet af hästar efter våra skjuts-inrättningars beskaffenhet, så att ej ombyte skedde utom Gästgifvare-gårdarne och ej större häst-antal fordrades än hvad stationerne i allmänhet med sin^ kringliggande reserver kunna åstadkommaj och en annan Talare åter ansett, att underdånig hemställan en - Desv. och Oecon.
Ut sk. B et: de N:o lfa.
19 däst borde göras om inskränkning af hästantalet för den Kongl. Sviten, samt att densamma borde, i afseende på skjuts-ombyten, strängare körning, väntning och obehörig behandling, underkastas samma lagar som andra resande.
Utskottet, som Visserligen ej förnekat*, alt ali utomordentlig skjutsning för Landttnantien kan medföra besvär och olägenheter, hyser dock ingen tvifvel derom, att ju Kongl, Maj:t, hvad den af Herr Grefve Ilorti så bittert öfverklagade Kungs-skjutsen angår, utan all anmälan derom från Rikets Ständers sida, söker att deruti bereda den lättnad, som billigt vis kail ega nini; och då det för öfrigt blefve, i Utskottets tanka, alldeles overkställbar, att vid Kongl, Maj:ts resor inskränka häst-antalet till de till stationerne indelta håll och reserver, hvilka öfverallt äro olika och på vissa ställen alltid skulle blifva otillräckliga, äfvensom olämpligt att, genom sladganden af serskilda ombytes-stationer och körnings-tider för sviten, skilja densamma från Kongl, Majits Höga Person ; så kan Utskottet icke å dessa anmärkningar tillstyrka något afseende.
Det har äfven blifvit såsom en utväg till lindring i Kungs-skjuls-besväret upp - ao Bésv. och Oecon.
TJttk, Bet.-dc N'.o lfa - gifvet, att Städerne måtte åläggas att deruti deltaga; men Utskottet anser fråga nu icke böra kunna uppslå derom, att Städerne hädanefter mera än hittills skulle varda detta besvär underkastade, och afstyrker derföre all åtgärd i detta afseende.
Sist har äfven den nog sällsamma framställning blifvit gjord, att, då Kongliga resor icke alltid kunna hafva endast det allmännas väl till föremål, utan Kongl. Majit, eller den Kongl. Famillen, någon gång reser för enskild räkning, eller för helsans bibehållande eller återställande, skjutsen, vid dessa senare tillfällen åtminstone, borde inställas vid Gästgifvare-gårdarne och farten rättas efter hvad Författningarne derom för Gästgifveri-skjuts stadga.
Men det må vara Herr Rosenqvist af Åkershult, som yttrat denna tanka, förbehållet, att uppställa en skillnad emellan de resor, som af Kongl.
Majit eller den Kongl. Famillen företagas, endast för allmänt väl eller för deras helsa.
Utskottet vill och kan ej skilja sig från den föreställningen, att landets och det allmännas väl står i det nära och oskiljaktiga samband med Konungens och Dess Höga Familles helsa, att en resa, om ock af Deni företageu endast för Besv. och Oecon.
Iiet.dc. N.o 1^2.
31 en nyttig förströelse, likväl på samma gäng oell i främsta rummet gäller det allmännas väl och fordel; och viddetta förhållande lärer, utan allt vidare yttrande af Utskottet öfver Herr Rosenqvists framställning, densamma blifva af Rikets Höglofl.
Ständer ogillad.
Beträffande vidare Gästgifveri- skjutsanstalternej anser Utskottet det här vara på sitt rätta ställe, att först besvara den af flere Stånds-Ledamöter gjorda anmärkning, att Utskottet icke i ett sammanhang med skjuts-väsendet i allmänhet behandlat frågorne om en forvagns-inrättning samt Brefoch Paquet-posten; och får Utskottet af sådan anledning tillkännagifva, att så skett af de i Utskottets tanka giltiga skäl, att vårt nuvarande håll- och reserv-skjuts-väsende, såsom en gammal inrättning, hvarken bör eller kan sammantvingas med det så kallade forvagns-väsendet, som är nytt, och endast i den nion det kan hinna att sig utveckla, kan komma att verka till förändringar eller omsider till ett fullkomligt upphäfvande af det förra; ty att, vid en reglering till förbättring, stödja beräkningen på en ny, hvars nytta och möjliga bestånd erfarenheten ännu icke vitsordat, har Utskottet ansett mindre välbetänkt, äfvensom Utskottet i öfrigt trott, att Post-väsendet, 22 Besv. och Oecon.
Utsk. som bos oss hillills icke slätt i ringaste sammanhang med resandes fortskaffuing, icke eller på en gång nu dermed borde eller kunde sammanblandas, hvaremot det ligger i sjelfva naturen af en Forvagns-inrättning, att den,, sedan den hunnit en viss fullkomlighet och utvidgning, bör i sammanhang med Post-väsendet regleras och ordnas.
Dessa skäl ligga äfven till grund derföre, att XJtskoltet icke behandlat dea förevarande återremissen i förening med Forvagns- och Post-väsendet, hvaröfver Utskottet för öfrigt, efter remissens föranledande, bordt yttra sig gemensamt med Rikets Höglo!].
Ständers Bevillnings-Utskott; hvaremot frågorne om skjuts-väsendet endast till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottets handläggning varit remitterade, För öfrjgt har blifvit anmärkt: alt Utskottet föreslagit en högre och olika lega för de skjutshästar, som hållas på entreprenad, än för Gästgifvarnes och reservlagens hästar, hvilket ansetts både till sin grund orättvist och ledande till tvister, prejerier oeh flere olägenheter, men icke lill det af Utskottet afsedda ändamål, befordrande af skjuts-entreprenader, hvilka fast hellre ansetts befordras genom en i allmänhet förhöjd skjutslega, som, enligt de ilesles mening, hofde bestämmas lill 24 sk. milen, hvaremot andre ansett ingen slags Be sv. och Oecon.
Utsk. förhöjning å skjutslega» böra komma i fråga; att vid den föreslagna regleringen för litet afseende blifvit fäsladt på reservlagen, hvilka, utan att någon motsvarande fördel dem derigenom tillskyndades, tvärtom, genom hallens indragning, skulle komma att vidkännas ett ökadt besvär; att den föreslagna delningen af reserverne i a;ne lag vid hvarje station vore olämplig och orättvis, enär härigenom ali jern likhet i utgörandet af skjuts-besväret komme att motverkas; att, vid en sådan delning, åtminstone det vilkor borde fästas, att icke destomindre skjutsen borde utgå i tour öfver hela laget, endast med iakttagande, att förbuds-skjuts utom omgångs-ordningen tingades från aflägsnaste hemman och upploges i denna ordning baklänges till dess rätta omgångs-skjutsen upphunnes, då ny omgång skulle påbegynnas af hela reservlaget; att Utskottet icke skall fastat behörigt afseende på väckta Motioner om förhöjning i skjutslega» för Städerna Carlskrona och Gefle, samt icke eller bestämdt uttryckt om den för entreprenadskjuts föreslagne högre skjutslega!!, jemväl borde tillkomma de
Städer, der skjutsen redan är ställd på entreprenad; att, med afseende å den större tunga skjutsnings-skyldigheten medför vissa årstider, då Landtmannen är poin mest sysselsatt, högre Skjutslega bordt 24 Besv. och Oecon■ Utsk. bestämmas för reserv-skjutsen under dessa tider, nemligen Maji månad, samt från och med medio Julii till slutet af October; att skjuts-entreprenaderne torde omfatta både Håll- och Reserv-skjutsen och inrättas i större scala, så att en och samma Entrepreneur åtog sig skjutsningen på flere stationer efter hvarandra; att Skjuts-entreprenader borde befrämjas, utom genom högre Skjutslegas beviljande i allmänhet, äfven genom användande af vissa Kronan behållna räntor, hvaremot, å en annan sida, hållits före, att sådant borde ske medelst sammanskott af skjutsskyldige Hemman, och åter, å en annan, att på frivilliga öfverenskommelser af Gästgifvare och Reserverne med Håll-lagen borde få bero, att de förre åtogo sig skjutsningen, hvarförutan äfven den öfvertygelse blifvit yttrad, att hela frågan om Gästgifveri-skjutsen borde till Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande öfverlemnas, att derom, efter locala förhållanden, för hvarje Län bestämma och förordna; att Utskottet icke upptagit Herr Rosenblads j Bernhardj förslag om en central autoritet för Styrelsen af Skjutsväsendet; att stadgande saknas, efter hvilken beräkning Legan skall betalas, då Kronan beslår resan; att, hvad angår fördelningen afGästgifveriskjuts-skyldigheten på alla slags hemman, utan afseende på deras olika natur, undan - Besv. och Oecon.
TJtsk. tag borde göras med vissa hemman, såsom Ecciesiastique-boställen och lägenheter, äfvensom de af Kyrkovärdar bebodda hemman, enar sådane vore genom författningar från Gästgifveri-skjuts-skyldighet befriade; likasom ock slutligen, att Släderne sjelfve, ulan bidrag ifrån Landet, annorlunda än efter öfverenskommelse, borde utgöra sin skjuts, och att Nämndemän och Boställsliafvare borde befrias från allt skjutsningsbesvär.