Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Topografiska Corpsen samma år utgifna nyaste karta öfver Länet, hvilken ger en åskådlig öfversigt af denna del af Riket, utom den speciellare och noggrannare, som är att inhemta af nämnde Corps’ större Karta, hvaraf den från trycket utgifna är ett sammandrag.
Då mina förra Femårs-Berältelser för öfrigt innehålla de underrättelser i detta afseende, som ännu oförändradt gälla, torde det tillåtas mig att dem här åberopa.
Klimatet kan väl icke egentligen påstås hafva undergått några märkbara forändringar, dock synas vintrarne blifva på det hela allt mindre slabla och äfven de öfriga årstiderna synas hafva blifvit mera skiftande i temperatur och väderlek.
Man har flera år haft vinterväderlek långt in på våien och sommarväderlek ett godt stycke på hösten.
Sommarvärmen har återigen, vissa år, en och annan dag låtit känna sig på tidigaste våren och vinterkölden, ehuru på kort tid, inbrutit ej långt efter sommarens slut.
Orsakerna härtill lära dock icke kunna sökas uti något särskildt Femars-B erätt else för ff~estmanlands
Län. * 2 förhållande inora delta Län, utan torde stå i sammanhang med klimaternas allmänna rörlighet, ehuru visserligen skogarnas minskning samt kärrs och mossars aftappning äfven under ifrågavarande qvinqvennium fortgått och torde haft något inflytande på det klimatiska förhållandet.
Emot den fördelaktiga inverkan på klimatet, som sänkning af insjöar och uttappning af mossar och kärr olvifveiaktigt medföra, torde å andra sidan böra komma i betraktande, att sjöarnas minskning och mossarnas uttappning kunna möjligen vara orsaken till uteblifvande af de lokalregn, vid hvilka Wesimanlandsjorden varit van och hvilkas uteblifvande torde hända vållat de missväxter, sorn man fått vidkännas.
Den i sista Femårs-Berättelsen omförmälde aftappning af Ångsjön är numera fullbordad och har medfört förmånliga resultater, dels genom den mark, sora derigenom blifvit odlingsbar, och dels genom den dyjord, sora vid gräfningarna erhållits och med fördel blifvit begagnad såsom gödningsämne på åker, enligt hvad jag vid artikeln om landtbruket får tillfälle att vidare omförmäla. i Odlingen på Hägervalls mosse i Skultuna Socken, har under della qvinqvennium fortgått; men det egentliga mossfältet, ehuru mer än 20,000 Hulr Banko derå blifvit offrade, visar sig ännu ganska otacksamt i afseende på afkastning.
Markens syra är härtill orsaken.
En fullständigare aftappning erfordras derföre och plan dertill är äfven uppgjord, i sammanhang med förslag till sänkning af den närbelägna Mosjön och utdikning af Skarfsta mosse och sanka ängar jemte sidländta trakter vid Bovalln.
Verkställigheten af denna fullständigare, af sakkunnige män upprättade, odlingsplan beror dock på, huruvida Ryltmästaren C. W. Hammarsköld, sora företagit detta odlingsarbete, kan erhålla del lån af allmänna medel, lian dertill hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet sökt.
På de sednare åren hafva odlingsföretagen å Hägervallsmossen måst inskränkas till förbättring af den mindre vattensjuka marken i kanterna af mossfältet, dervid den erfarenhet vunnits, att den del, som blifvit gödslad med vanlig spillning och jordblandningar, gil vi t tern ligen god äring.
Vid Berga gård i Skultuna Socken har bemälde Ryttmästare, genom sänkning af den närbelägna Frövi-sjön, lillvägabragl betydliga ängsodlingar, som lenmat förmånliga resullaler.
En ganska betydlig fråga, nemligen sjön Tamnarens sänkning, har under sistlidna år blifvit förberedd och en Komité af jordegare har för 3 ändamålet varit i verksamhet samt, genom ett af Länets Hushållningssällskap till kostnadernas bestridande meddeladt förskott af 550 R:dr Banko, låtit anställa nivellering af vattenhöjden samt uppmätning af den mark inom detta Län, som förmodades blifva odlingsbar eller genom vattensänkningen till odling mera tjenlig, derviddenna mark af förrättningsmannen blifvit bestämd att utgöra inom della Län 4,521 Tunnland 16 Kappland, uppskattade och reducerade till 2,777 Tunnland och nära 23 Kappland; men vid derefter hållna sammankomster hafva intressenterne så väl inora detta, sorn angränsande Upsala Län, inom hvars gräns sjön jemväl sig sträcker och der den har sitt utlopp i Tierpsån, låtit förslaget förfalla, i anseende till de uppdagade svårigheterna och hindren, som icke utan allt för stora kostnader kunnat uudanrödjas, oaktadt påräknadt betydligt bidrag af allmänna medel. §.2.
In v unar e.
Folkmängden i detta Län utgjorde, efter sista Femårs-Berättelsen, 90,828 personer, men enligt 1843 års Mantalsskrifningar 92,813 personer, på sätt följande Tabeller utvisa: Antalet Närvarande Förökning efter sista eller Berättelsen. antal. förminskning. 3,438 3,428 — 10 Sala Dito 2,963 3,060 4- 97 Arboga Dito 1,900 2,003 4- 103 Köpings
Dito 1,420 1,481 + 61 Westerås Fögderi ....... 13,624 14,295 + 671 Strömsholms Dito 10,754 10,899 4- 145 14,312 14,416 + 104 Bergslags Dito 15,455 15 949 4- 494 17.272 17,335 4- 63 Wäsby
Dito 9690 9 947 4- 257 Summa | 90,828 | 92,813 4- 1,985
Af den här uppgifna folknummern, 92,813 personer, äro: Westerås Stad Sala Dito Arboga Dito Köpings Dito Westerås Fögderi Strömsholms Dito Kungsöhrs Dito Bergslags
Dito Sa hl bergs Dito Wäsby
Dito Sun ma Mantalspengar betalande.
Befriade.
Mankön, Qvinkön.
(Qvinkön.
| Qvinkön 925 1,351 532 620 1,457 1.971 803 1,073 545 639 1,348 1 712 513 717 362 411 875 1,128 381 526 269 305 650 831 3,474 4,184 3,145 3,492 6,619 7,676 2,635 3,029 2,443 2,792 5,078 5 821 3,440 4,288 3,297 3,391 6,737 7,679 4,261 4,245 3,465 3,978 7,726 8 223 4,380 5,171 3,744 4,040 8,124 9 211 2,322 2,761 2,377 2,487 4,699 5248 23,134j27,345 20,179 22,155 43,313 49,500 50,479 42,334 92,813 Af den sålunda under detta qvinqvennium tillkomna totala folkökningen, utgörande 1,985 personer, belöper a) på städerna 251.
Pä landet 1,734. < nQ, — 1,905 personer. b) på mankönet 1,100. på qvinkönet 885 1 — -—_1,985 Dito.
De ifrån Mantalspenningar befriades antal är ökad t med 4,110 Dito. hvaremot de betalandes antal är minskadt med 2,125 Dito.
Den totala folkökningen utgör differensen . . 1,985 Di Lo.
Härvid är att maika: ..
,p V.°" ..
Att gemenskaPen af Armeen, ehuru en arbetsför, nyttig och sig sjelf försörjande folkklass, är inbegripen i de befriades antal. 2:o.
Att, genom ändring af Bevillningsstadgan, alla personer emellan 15 och 17 år, hvilka förut betalt Mantalspenningar, numera äro bland de befriade, hvilket hufvudsakligen bidragit till den stora förökningen af de befriades och minskningen af de betalandes antal.
Fördelad på de fem ifrågavarande åren stiger den här ofvan anmärkta folkökningen lill 397 personer per år, eller 4 personer mindre, än under förra qvinqvenniet, då tillväxten utgjorde 401 personer oin året.
Beräknad åter på hela summan af folkmängden efter förra Femårsberättelsen, svarar den nu tillkomna folkökningen närmast emot 2j procent, i stället för all folkökningen vid sista Berättelsens afgifvande steg till 2? procent af 1832 års folknummer.
Folket har således under detta qvinqvennium förökat sig nära nog, men icke fullt i samma proportion, som under det föregående.
Folkökningens orsaker äro att söka i samma omständigheter, som den sista Femårsberättelse!! upptager.
Folkets upplysning och sedlighet hafva, åtminstone i flere delar af Länet, gjort synbara framsteg och fyllerilasten har betydligen aftagit.
Några inrättade nykterhets-föreningar hafva väl härtill bidragit, äfvensom brännvinsbränningens inskränkning, genom de å denna näringsgren lagda högre afgifler; men hufvudsakligen beror sedlighetens tillväxt på religionsundervisningen och den allt mer och mer stadgade fria öfvertygelsen om fylleriets förderflighet och måttlighetens stora inflytande på allas välfärd.
En annan orsak ligger uti de missgynnande årsväxterne, samt de derigenom förminskade tillgångarne till öfverflöd.
— Sjelfva nöden är en väckelse till omtanka och besinning.
Brottmåls-statistiken är, efter min tanka, icke någon säker norm för bedömandet af folkets sedlighet.
I sjelfva begreppet af missgerning ligger, att den är ett undantag, ett affall från seden; men dessa undantag komma icke i beräkning uti brottmåls-statistiken, ulan så vidt de blifva föremål för allmän åklagan och Domstols behandling.
Hvad nu de grofsta brotten beträffar, hvilka icke gerna kunna cacheras eller undgå tilltal, måste väl medgifvas, att antalet af brotten och brottmålen nära nog öfverensslämmer, men så väl i afseende på mindre brott, som en del af de gröfre, till exempel tjufnader, utgör brottmålens tillväxt icke något osvikligt bevis, att brotten äfven tilltagit, utan antyder merendels endast en skärpt kontroll öfver brotten, förökad vaksamhet bos åklagare-makten, eller stegrad afsky hos enskilde för missgerningar och deraf följande större lätthet för allmänna åklagare, att komma de brottslige på spåren.
En kommun, til! exempel en Socken, inom hvilken under ett qvinqvennium ett dubbelt anlal af sockenbor blifvit tilltaladt för brott och förseelser emot ett föregående qvinqvennium, kan derföre icke ovilkorligen anses hafva i någon deremot svarande proportion Lillbakaskridit i sedlighet; ty ofta härrör en sådan tillväxt af brottmål icke ifrån en tillväxt af sjelfva brolten, ulan merendels derifrån, att t. ex. Pastor eller Länsmannen i orten antingen med större ifver vakat öfver sedligheten, eller varit i bättre tillfälle att upptäcka och få bevis om dea brottslige.
Men utom det, att antalet af brott och förseelser icke är detsamma, sorn antalet af brottmål, synes, i fråga om bedömmandet af en kommuns eller sockens större eller mindre sedlighet, äfven den allmänna regeln, att ett samhälle icke bör lida för de enskilde, böra tillämpas i så måtto, att det allmänna omdömet om kommunens sedlighet icke ovilkorligen bestämmes af brottmålens anlal.
Broltmåls-statistiken har det gemensamt med all annan statistik, att dess ziffror lätteligen kunna vilseföra, om man endast på dem vili grunda ett omdöme, i frågan om grunder och orsaker, eller i sådana frågor, som hafva afseende på qvalitels- och moraliska förhållanden.
Moralitet är i allmänhet icke underkastad någon zifferberäkning.
Med dessa reflexioner, föranledda af hvad i ämnet förekommer uti ofvan åberopade aibete, ”Topografiska och Statistiska uppgifter” om Länet, åsyftas dock icke, att förringa viglen och värdet af Biotlmäls-stalistikens beräkningar, hvilka äro af så mycken nytta, i frågan om åtgärder vid den kriminella lagstiftningen och i polisväg.
Skuggdrag på taflan öfver folkets sedlighet äro; den förökade lättfärdigheten, som har till följd ett
Ökadt antal al oäkta barn, hvilkas uppfostran vårdas mindre, och ilen böjelse för lyx, som hos de mindre bemedlade klasserne icke kunnat dämpas af de missgynnande års växter ne.
I båda dessa afseenden synas mig lagstiftande maktens omtanka och sorgfällighet vara påkallade af omständigheter, som äro gemensamma för flera än detta Län.
Om Näringsfliten åberopas b vad min sista Femårsberättelse innehåller.
Välmågan så väl på landet, som i städerne, har mer och mindre lidit afbräck af de sednare årens missgynnande konjunkturer, så väl för jordbruket, som bergs- och brukshandteringen samt handeln.
Fallissementer och fastighetsutmälningar hafva tilltagit, äfvensom utmätningar i gemen, särdeles under den medlersla perioden af ifrågavarande qvinqvennium.
Det 7 alltför långt sträckta utborgningssyslemel bar blifvit rubbadL och inskränkt af de sednare författningarne om lösöreköp och bysätlning, i hvilket afseende dessa författningar medfört en god verkan.
Denna är dock mera negatif och bor betraktas i sammanhang med det afbräck, som allmänna förtroendet lidit genom de af dessa författningar för mindre redliga gäldenärer lättade utvägar, att undandraga borgenärerne sina tillgångar.
En positif förmån ha dock de missgynnande årsväxterna medfört, nemligen att allmogen och mindre bemedlade lärt sig, a IL till brödbakning äfven begagna vårsäd och potates, i stället för att härtill förut nästan uteslutande användes rågmjöl och af de mera förmögne hvetemjöl.
Emellertid synes mig förhållandet med allmänna välmågan äfven påkalla lagstiftarens allvarsamma omtanka.
Om tillgången pä arbetare och dess beroende af årsväxlerne gäller ännu hvad min sista Femårsberättelse innehåller, med tillägg att arbetssökandes antal förökat sig i större proportion än utvägarne lill arbetsförtjenst, oaktadt arbetet vid Strömsholms Kanal, hvarest i proportion ett ringa antal Weslmanlänningar varit begagnadl.
De årliga markegångsprisen på ett drängedagsverke hafva varierat emellan 21 sk. 4 rist. och 22 sk. 8 rist. §. 3.
Jordbruket är hufvudnäringen i största delen af Länet.
Numera kan man här urskilja tre särskilda åkerbruksmethoder, nemligen: l:o.
Den på slättbygden och i den egentligen sädesproducerande delen af Länet af ålder antagna praxis, att låta åkerjorden hvartannat år ligga i träde och hvartannat år besäda den, hufvudsakligast med råg och till mindre del med hvete, korn, blandsäd och bafra.
Detta brukningssätt följes ännu i allmänhet af allmogen och af de flesta jordbrukande ståndspersoner på landet; dock att klöfveröd lin g, ehuru i mindre skala, börjat göra någon förändring härutinnan; äfvensom hveteodlingen under sednare åren tilltagit. 2:o.
Ett i Bergslagen redan af ålder vedertaget brukningssätt, bestående d e i ii t i att, sedan gödslad trädesjord blifvit besådd med råg, uti densamma utsås lin othej- och andra gräsfrön, hvarmed jorden igenlägges till vall och derefter användes lill ledel produktion så många år å rad, som gräsväxten är lönande, hvarefter jorden åter upplöjes, besås med bafra i ett eller två år och sedermera åter lägges i träde och gödslas, lör att återkomma i samma omloppsbruk.
Detta brukningssätt, liknande åkerbruket i Stora Koppaibergs
Län, synes säideles lämpligt för bei gslagsot ten, der aker - 8 jordens areal är inskränkt och foderafkastningen af synnerlig vigt för behöflige dragare till bergs- och bruks-näringen. 3:o.
Ett mera ordentligt vexelbruk, deruti så väl klöfver som jordfrukter ingå, iufördt af flere possessionater dels på slättbygden och dels äfven i bruksdislriklan.
Härtill skulle man kunna lägga ett fjerde brukningssätt, hvilket dock endast är antaget på stadsjord, nemligen att åkern första året besås med höstsäd, andra året med vårsäd och tredje året ligger i träde och gödslas; men detta så kallade tredingsbruk, såsom icke infördt på landet, förtjena!’ endast afseende i frågan om jordbruket i städerne, der en större gödseltillgång gör detsamma möjligt.
Fördelarne af den tredje brukningsmethoden, elier ett ordentligt vexelbruk, börja allt mer och mer göra sig gällande och hafva, genom skiljaktigheterne i afkastning vid egendomar, skötta efter Irsta och 3:dje melhoderne, blifvit under de sednare åren bestyrkte på ett sätt, som faller i ögat äfven för den mindre uppmärksamme; men äfven den 2:dra methoden, den man ehuru oegentligen benämnt koppelbruk , börjar att vinna förtroende, såsom tjeidig på slättbygden.
De hinder, som, särdeles i en ort der den rådande jordmånen är styf lera, (hvilket är fallet i en stor del af slättbygden), försvåra ett allmännare antagande af vexelbruket, äro betydliga och icke lätt öfvervunna.
Man kan icke hoppas, att en bättre och fullt ändamålsenlig åkerbruksmethod skall blifva på annat sätt, än småningom, vedertagen.
Emellertid är redan mycket vunnet derigenom, att en täflan emellan brukningssätlen åtminstone är påbörjad och redan medfört det resultat, att i aila socknar klöfverodling, ehuru i smått, dock af en och annan jordbrukare idkas med framgång.
Allmogens öfvertygelse mognar långsamt, men de icke obetydliga qvantiteter af klöfver och timothej, som under flera svåra fodeiår blifvit skördade, hafva på elt så verksamt sätt bidragit till mildrande af foderbristen och till inkomst för jordbrukarne, att nian med skäl kan anse ett stort steg redan vara Laget på vägen till ett förbättradt landtbruk.
Enligt de från Kronofugdarne i Länet till Konungens Befallningshafvande inkornne rapporter, hafva de fern särskilda ifrågavarande arens skördar gifvit de resultater, som bifogade, derpå grundade summariska tabeller utvisa.
Finsk utsädesråg ifrån Wasa Län har, såsom vanligt, blifvit, äfven under detta qvinqvennium, till betydliga qvantiteter begagnad, och direkta in - 9 införskrifningar deraf för reqvirenlers behof hafva af Länets Hushållningssällskap blifvit ombesörjda; men, ehuru denna sädessort varit utmärkt god, liar äfven densamma felslagit de 2:ne sisla åren, i anseende till den missgynnande väderleken, hvilket förorsakat, alt den till utsäde för detta år föga blifvit efterfrågad.
År 1842 reqvirerades af Westmanlands jordbrukare från Wasa Län 1,400 tunnor råg, 1843 300 tunnor, och år 1844 endast 4 tunnor.
Angående de i Länet brukliga sädesslagen, åberopas hvad min sista Femårsberättelse innehåller, med tillägg att hveteodlingens förökning fortfar och i betydlig mån stigit.
Odlingen af potates är äfven i tilltagande och fortfar att utgöra ett ibland de hufvudsakligaste födoämnen.
Odlingen af lin, hampa och humla är i samma förhållande, som min sista Femårsberättelse upptager.
Trädgårdsskötseln är nästan i samma skick, som förr.
Den Svenska Trädgårdsföreningen har dock äfven lill detta Län sträckt sin verksamhet, och i någon mån upplifvat hågen för horlikulturen.
Nya, förbältrade åkerbruksredskap fortfara ali begagnas vid några herrgårdar.
Nya tröskverk äro under detta qvinqvennium anlagde så väl vid herrgårdar, som bondgårdar.
Sedan elt af Hushållningssällskapets åtskillige ledamöter bestående bolag, med en subskriberad fond af något öfver 20,000 R:dr Banko, sig bildat för inrättandet af en lägre Landtbruksskola, bar denna skola blifvit organiserad och öppnad vid Hägervallen i Skultuna Socken den 1 Maj 1843, med elt af Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref den 17 Juli samma år, beviljadt Stats-anslag af 1,000 R:dr Banko årligen till lärarens aflönande.
Denna skola har under år 1843 fortgått och förkofrat sig, under ledning af den Direktion B »laget utvalt.
Agronomen F. R.
Möller är dervid anställd såsom lärare.
Vid årets slut var elevernes antal af ståndspersonsklassen fyra, jemte fem rättarelärlingar.
Af denna inrättning, der både theoretisk och praktisk undervisning inhemlas efter förbältrade, nya methoder, hoppas man med skäl en förmånlig inverkan på Länets jordbruk i allmänhet.
Boskapsskötseln har väl under ifrågavarande qvinqvennium vunnit någon förkofran genom ett vidare utspridande af de förut införda ädlare boskapsracerne; äfvensom jag under år 1843 införskrifvit tvenne kor ifrån Holstein; men i denna del af landthushållningen tarfvar
Länet ännu stora förbättringar.
Feman-Berättelse för Westmanlands Län. 2 10
Gräsväxtodlingen samt de naturliga änganies och betesmarkernes ändamålsenligo förbättring hafva på boskapsskötseln eLt hufvudsakligt inflytande, och i den mån odlingen af klöfver och limothej under detta qvinqvennium tilltagit, har sådant för boskapsskötseln varit förmånligt, hvaremot den mindre förmånliga hö-afkastningen af de naturliga ängarne haft ett menligt inflytande på hågen för boskapsskötseln.
Om betes marke rne gäller ännu hvad sista Femårs-Berättelsen upptager.
Till ängarnes kultiverande med foderväxter manas och tvingas jordbrukarne genom gräsmaskarnes härjande å de naturliga ängarne, hvilken olycka flere år inträffat.
De artificiella ängarne hafva varit från denna landsplåga fredade.
Vid Strömsholms Stuteri underhållas per medium 184 hästar, eller 9 utöfver den fastställda staten.
Omkring 30 st. föl tillkomma der årligen.
Antalet af de hästar, som årligen afgå, dels genom försäljning och dels i och för dem, som i anseende till ålder eller åkommor dödas eller störta, svarar ungefärligen emot det antal föl, som för året (odes.
Hästracernes förädlande och förbättrande har vid Stuteriet fortgått enligt bestämda principer, som medfört sådana lyckliga resuitater, att någon förändring derutinnan för närvarande icke ansetts böra vidtagas.
Vid Stuteriet finnas 3 liästracer, nemligen: l:o.
Fullblodsracen, härstammande från hingsten Master Frey och 5 st. fullblodsston, som år 1831 från England inköptes, efter hvilka nu finnas 13 fullblodshingstar och lika många fullblodsston, deribland 10 vid den ålder, alt de begagnas såsom moderston.
Dessutom har Stuteriet 68 halfblodshästar, på fäderne eller möderne härstammande från fullblodsracen.
Af den gamla Svenska Godsvensracen (ursprungligen Spanska så kallade Jgentracen) bibehålies en ren stam, hvilken genom flerårig uppmärksam parning är befriad från dess fordna fel och lyten: sluttande korss, billarderande och korta rörelser, sloköron och råttsvans. 3:o.
Odoardoracen, formerad under de sednare åren af hingsten Odoardo ifrån Yvenach och Godsvensston.
Af komlingai ne af denna race förete ett mycket ädelt utseende, med raka korss och rörelser, och äga den stora förtjensten, att föda sig väl på mindre foder.
Alla hästarne, som vid Stuteriet under sommarmånaderne stått på stall, hafva blifvit ulfodrade med gräs och grön vicker från en i närheten belägen, odlad betesmark, igenlagd med Alsike-väppling och timothej, undantagande en fjerdedel, som årligen besås med vicker och bafra, och hvari - genom cirkulationen underhålles.
Denna utfodring lemnar en god besparing af så väl hö som bafra samt bibehåller hästarne friska och vid godt hull.
Vid gräsfodringens början, sorn sker med gräs, blandas dertill ^delar hö, som småningom minskas, intill dess denna tillsats af hö efter 10 å 12 dagar upphör.
Då utfodringen med vicker tager sin början, uppblandas densamma med |:delar gräs, som minskas allt efter som grästillgången blifver ringare; och fortfar denna tillblandning af gräs 3 å 4 veckor, för att hästarne småningom må vänjas vid den starka vickerfodringen.
Halm, skuren tillsammans med grön vicker, hälften af bvartdera slaget, har befunnits vara för hästarne, äfvensom för oxar och ungboskap, en ganska god och födande utfodring, ehuru den är mindre tjenlig för mjölkande kor, som deraf lägga mera på hullet.
Härvid iakttages den försigtigheten, att icke mera vicker afskäres, än som blandas och utfodras för hvarje dag, emedan, om vickern får iigga så länge tillsammans, att den tager värme, den befunnits mycket farlig för kreaturens helsa och lif.
Får af goda racer, såsom Elektoral-, Soutbdowns- och Islands-racerne, äro väl i provinsen införde; men för farafveln hafva konjunklurerne icke varit gynnande.
Angående afsättningen af ladugårdsprodu k ter, åberopas hvad min sista Berättelse innehåller.
Ladugårdarnes produkter förslå dock icke för konsumtionen i Länet, utan inköpas från andra orter betydliga qvanliteter af smör, ost, fläsk och hudar, hvilket allt, jemte den betydliga införseln till Länet af drag- och slagtoxar, utvisar, att ladugård sskötseln ännu icke upplniunit den ståndpunkt, den borde innehafva.
Någon boskapssjuka af betydenhet har icke under ifrågavarande qvinqvennium försports.
Brännvinsbränningen har, utom vid de större brännerierna, under de sednare åren råkat i ett visst lägervall, hvilket väckt uppmärksamheten på nyttan deraf, att, i stället för drank, till kreaturens utfodring använda potates och andra rotfrukter.
I afseende på Skogshushållningen är att märka, det tillgångarne på skogseffekter i Länets särskilda socknar äro mycket olika.
Några hafva full tillgång och större eller mindre öfverskott utöfver egna behof, andra lida brist eller hafva otillräckliga tillgångar på dessa förnödenheter.
Bergslagens hufvudnäring är grundad på skogstillgång, och i följd af under sednare åren mindre gynnsamma konjunkturer för bruks- och bergs-näringen hafva kolprisen fallit.
Efter en af Herr Bergshauptmannen och Riddaren af Forselles upprättad tablå öfver kolpriset vid Sala Bergslag, ulräknadt i Silfverspecie, 12 har detta pris föga varierat under perioden från 1804 lill och med år 1838; och har medelpriset utgjort för alla dessa åren 38 sk. 1 r:st. silfver för 12 tunnor.
Elter år 1838, vid hvilken tid jernlillverkningen lössläpptes från de fordna banden och jerntillverkningen ökades med mer än 25 proc. emot tillförene, stego kohn hastigt, så att medelpriset för åren 1839 — 1843 utgjort 43 sk. 2| rist. silfver för 12 tunnor.
Sedan jernkonjunkturens försämring år 1842 föl lo kolen något under medelpriset.
Följden af de sednare årens högre kolpriser, sorn i Bergslagerne stigit mera än vid Sahlberget, har varit ett, af Allmogen erkändt, för starkt lillilande af skogen, i t hy alt allehanda inhyseshjon begynt kola, emot afgift lill skogsägaren af hälften.
Della har dock, med prisernes fall, åter gått tillbaka till medelmåttan.