Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men i regeln är drifkraften b a k o m d e r a s handlin- gar intet annat än afundsjuka öfver andras l y c k a; man finner det däraf, alt d e vanligen i c k e k o m m a i r ö r e l s e förr, än det är fråga om att förstöra n å g o t, s o m hotar alt föra l y c k a m e d sig, o c h m a n ser det ytterligare på d e r a s s k a d e g l ä d j e, när d e r a s åtgöranden ha burit ö n s k a d frukt.
Det g ö r m i g o n d t alt så skall vara förhål- landet, m e n sanningen till ära måste j a g k o n - statera, alt den o s y m p a t i s k a v a r e l s e, hvaraf jag här ofvan antydt konturerna, i d e allra flesta fall är en kvinna.
D e n n a kvinna har ingen viss ålder.
Man gör » d e gamla tanterna » orätt, o m man på- står, att det f ö r e t r ä d e s v i s skulle vara i n o m d e r a s krets m o r a l e n s intrigerande väktarinna k u n d e anträffas.
Då är långt ifrån fallet.
Den h e d e r v ä r d a d a m e n u p p t r ä d e r i alla s k e p n a d e r och i n o m alla åldersklasser.
Sällsyntast är hon naturligtvis bland d e u n g a, s o m ännu hafva lifvet för sig eller å t m i n s t o n e ännu icke sett den sista f ö r h o p p n i n g e n o m lefnadslycka gå i kvaf.
Än är h o n en f. d. s k ö n h e t, s o m haft m å n g a » a n b u d », m e n refyserat d e m alla, o c h n u länge m e n förgäfves väntat på ett tillfälle att få f ö r s o n a sina hjärtlösheter o c h uttala ett l y c k l i g g ö r a n d e j a.
Ä n är h o n en änka, s o m verklig s o r g för- bittrat, gjort hård o c h k ä n s l o l ö s, än en e n s a m, som alltid varit e n s a m o c h vet, att.
h o n all- tid skall förblifva e n s a m.
Men h o n kan o c k s å vara en till det yttre lycklig ung fru, s o m d o c k n å g o t m i s s r ä k n a t sig o c h har svårt att se andra på väg till en l y c k a, s o m h o n kanske endast d e l v i s u p p n å d d e.
M e d ett o r d, h o n har m å n g a ansikten, o c h mångt o c h m y c k e t kan det vara, s o m har gjort h e n n e till den hon är.
Vanligtvis ligger g r ä m e l s e öfver fel- slagna f ö r h o p p n i n g a r eller sköflad lefnadslycka inunder, o c h häri kan j u spåras n å g o t för- s o n a n d e; det är väl i det minsta antalet fall, s o m o l y c k a verkar f ö r ä d l a n d e.
Emellertid, sådan h o n n u är o c h hur h o n hlifvit d e n n a d y g d e n s o c h m o r a l e n s skarp- ö g d a väktarinna, så är h o n en s k r ä c k o c h förbannelse för alla u n g a älskande par, s o m k o m m a i n o m h e n n e s räckhåll.
Hvilka floder af tårar h a i c k e badat v a c k r a ö g o n för hen- n e s 3kull!
Hvilken otalig m ä n g d af missför- stånd har h o n i c k e tillskapat!
Hur m å n g a l e d s a m h e t e r o c h u p p t r ä d e n har h o n i c k e ställt till!
I att u p p d a g a en g r y e n d e b ö j e l s e besitter hon rent af virtuositet.
H o n ä g e r en u t o m - ordentlig s k a r p b l i c k o c h har det finaste vä- derkorn.
D e m y c k e t nyttiga djur, s o m på £ Varnas lör * B.
A. värdelös » efteranuingar.
K Hjorth &amp; Co. 5?
B Klara N.
•, grund af sitt känsliga luktsinne dresseras att u p p s ö k a tryffel, ä r o klåpare i sin konst, j ä m - förda m e d k ä r l e k s u p p s p å r e r s k a n — ty h o n vädrar tryfflen b å d e där den finns, funnits o c h m ö j l i g e n eller o m ö j l i g e n kan k o m m a att fin- nas.
Och så fort h o n vädrat n å g o t misstänkt d. v. s. att, enligt h e n n e s f ö r m o d a n, n å g o n liten ä l s k o g s d r ö m håller på att spira, då ger hon sig ingen r o, förrän den s p ä d a plantan är u p p r y c k t m e d rötterna.
Att G u d fader själf hafver instiktat äktenskapet, det fäster hon sig inte vid, o c h att m ä n n i s k o r inte gärna kunna gifta sig m e d hvarandra, förrän d e åt- m i n s t o n e nödtorftigt gjort hvarandras bekant- s k a p, det lämnar h o n alldeles ur räkningen.
En herre har tittat på Allida på ångbåts- b r y g g a n — alltså: A l l i d a får inte gå till ång- båten mer.
Så l y d e r d o m e n, o m d y g d e v å r d a r i n n a n är i d e n ställning, att h o n har n å g o n makt att utöfva öfver sitt offer.
O c h Allida öfvervakas med stränghet från m o r g o n till kväll.
Men a c k, inte alltid hjälper det!
K ä r l e k e n är uppfinningsrik, det är nu en u t o m o r d e n t l i g t stor lycka, hvaröfver vi i c k e kunna känna o s s n o g t a c k s a m m a m o t en vis försyn.
Mitt hjärta riktigt sväller af fröjd, när j a g tänker p å alla lustiga spratt, s o m s p e - lats gamla elaka glädjeförstörerskor, alla bref som vexlats b a k o m en o m i s s t ä n k s a m rygg, alla h e m l i g a blickar, s o m trotsat o o m b e d d v a k s a m h e t, alla älskliga flickor, s o m trium- ferat, o c h alla d y g d e n s o c h m o r a l e n s själfko- rade väktarinnor, s o m blifvit grundligt, grund- ligt lurade.
K ä r l e k e n är uppfinningsrik, o c h unga flic- kor kunna se vådligt m e n l ö s a ut o c h ändå vara fåglar, s o m man inte tar p r e c i s där man sätter d e m.
T a c k vare d e s s a lyckliga omständigheter, stanna afundsjukans o c h s k a d e b e g ä r e t s an- strängningar ofta vid blotta försöket, kärleks- band knytas, förlofningar k o m m a till stånd, äktenskap ingås o c h m ä n n i s k o r blifva lyckliga — allt utan alt d y g d o c h moral däraf tagit den allra minsta skavank.
Men d e n äktenskapliga h a m n e n, hur lugn och trygg den än m å n d e vara, m o t fru A r - gus ' s p e j a n d e blickar s k y d d a r den e j.
Här ö p p n a r sig tvärtom det intressantaste fältet för h e n n e s v e r k s a m h e t.
Hon känner sina be- kantas äktenskapliga förhållanden bättre än de känna d e m själlva.
Där d e i sin stora o s k u l d och hjärtans enfald tro sig lefva ett lyckligt samlif, d ä r vet h o n berätta o m m a n n e n s kall- sinnighet o c h den b e k l a g a n s v ä r d a makans af salta tårar g e n o m d r ä n k t a örngåttskudde.
O c h som h o n naturligtvis brinner af b e g ä r att ställa allt till rätta, b e s ö k e r h o n det af o l y c - kan h e m s ö k t a h e m m e t, ger mannen pikar, hustrun tröstegrunder o c h l y c k a s kanske o c k s å, om h o n får hållas, att ställa allting riktigt på tok.
Det gagnar till intet att s ö k a taga h e n n e ur h e n n e s villfarelse.
H o n har nu en gång för alla den uppfattningen o m m ä n n e n, att de b e d r a g a sina stackars hustrur — d e n s o m i c k e har gjort det ännu, haa k o m m e r alt göra det — o c h o m fruarna, åtminstone d e yngre och b e h a g l i g a r e, att de äro » grufligt » oför- siktiga.
» Se på fru X.
bara — ute o c h p r o m e - nerar m e d f r ä m m a n d e h e r r e!
Det skulle hen- nes m a n veta, han sitter på sitt kontor, han, o c h anar ingenting. » Och så går historien vidare.
Naturligtvis vill h o n inte säga n å g o t o n d t o m den kära väninnan, m e n » n o g - — är — h o n oförsik- " P R I M U S PRIS 75 M A T T A N, ÖRE ST. förekommer ABSOLUT all öfverkokning &amp; vidbbrännlng.
393 IDUN 1894 tig. » O c h s o m den där sortens historier ha en u t o m o r d e n t l i g växtkraft, så vet man aldrig, vid hvilka d i m e n s i o n e r den skall stanna till sist.
En årsrevision.
Julbrefsmissionen.
N o g v e t h v a r o c h en, att ett » o r d n a d t » hem skall v ä n d a s u p p o c h ner o c h u t o c h in hvar T ä n k e r sedan, att d e t verkligen händer höst o c h v å r.
N ä r n u så s k e d d e h o s mig, någonting — e n skandal!
fann j a g d ä r v i d — i n o m parentes t y c k e r man Att beskrifva fru A r g u s, h u r h o n d å b ä r sig alltid h a f ö r m y c k e t a f d e n n a v ä r l d e n s sig åt, v o r e tacksamt n o g, men måste l ä m n a s.
g o d a i d e d a g a r n e, hur m y c k e t s o m ä n an- N o g af, d å firar h o n e n triumf, d å känner nars kan fattas — a t t min herr son hade 7 hon s i g s o m b e r u s a d af segerglädje^ » Var lånade b ö c k e r p å sin h y l l a, min f r ö k e n dotter det inte det jag s a?
» så börjar hon d å sin 3 nothäften o c h en stämgaffel i sitt n o t s k å p, dag, o c h hennes sista ord är: » L i k a d a n a äro s o m i c k e v o r o hennes, o c h min herr m a n e n de a l l e s a m m a n.
» v i l d t f r ä m m a n d e s n u s d o s a p å sitt s k r i f b o r d.
Det ligger i sakens nalur, att d e, s o m råka M e d a n j a g n u g i c k o c h b e r e d d e m i g till e t t m e s t illa ut för fru A r g u s ' förföljelser, ä r o de litet g r a n n l a g a f ö r e d r a g o m det orätta i a t t själfständiga naturerna, d e män o c h kvinnor i c k e å t e r l ä m n a det m a n lånat, a l l t u n d e r det s o m icke godvilligt b ö j a sig för bruket, s e d e n, j a g fortsatte mitt arbete m e d borste o c h d a m m - det s. k. p a s s a n d e, det s o m » g å r a n », utan v i p p a, föll m i g e n liten p a p p e r s r u l l e i han- i sina handlingar endast låta b e s t ä m m a sig den, s o m u p p r u l l a d befanns i n n e h å l l a mönster af h v a d d e anse rätt — utan vidare.
T y till e n soffkudde, l å n a d e i e n tapisseriaffär för fru A r g u s äro m o r a l e n o c h det p a s s a n d e a f — mig själ / förra vintern m o t en h y r a ungefär ett o c h d e l s a m m a.
O c h n ä r h o n a f 1 0 ö r e o m d a g e n.
J a g b l e f i hast o b e - d ö m t en människa för brott m o t m o r a l e n, s å skrifligt öfverseende m o t d e m i n a, o c h så be- b e t y d e r det vanligen, att den m ä n n i s k a n h a r slöt j a g a t t offentligen r å d a a l l a att g ö r a u p p sårat h e n n e s f ö r d o m a r.
H o n h a r uttalat d o - sina affärer i d e n n a o c h a l l a a n d r a riktningar, men, h o n h a r utpekat brottslingen, tusenden så att det k o m m a n d e n y a året m å m ö t a idel äro färdiga att e x e k v e r a bestraffningen.
T y rena s a m v e t e n.
O c h m e d d e t s a m m a beder h e n n e s f ö r d o m a r ä r o m ä n g d e n s fördomar, o c h j a g, a t t o m n å g o n i sina g ö m m o r finner ro- d e m trotsar ingen ostraffadt.
Att bryta e m o t m a n e n » G e o r g L i v i n g s t o n » m e d ägarinnans allmän l a g är knappt farligare ä n att bryta n a m n p å p ä r m e n, den g o d h e t s f u l l t u n d e r adress mot allmän sed, så visst s o m h v a s s a l u n g o r I d u o s b y r å, S t o c k h o l m, måtte återställas till förmå taga lifvet af en m ä n n i s k a lika säkert A.
M. s o m n å g o t annat e g g v a p e n, faslän bara m y c - ket l å n g s a m m a r e o c h g r y m m a r e.
Jag m i n n s, att j a g för ett antal år sedan rätt ofta mötte p å gatorna en herre o c h e n dam, o m hvilka j a g h a d e m i g följande b e - kant: Från Iduns läsekrets.
Något om kafferep.
» Vid kaffebordets täcka skara Till svars du innan kort skall vara Och blekna för ditt öfverdåd. » Hon försörjde s i g ärligt g e n o m n å g o t a r - bete — j a g m i n n s nu inte hvad, j a g tror, hon h a d e plats på ett affärskontor.
Han var tjänste- man.
B ä g g e v o r o aktningsvärda m ä n n i s k o r.
De syntes- p å teatrar o c h konserter tillsam- mans.
H a n följde h e n n e ofta från h e n n e s arbete.
Alltid v a r d e t bara d e två.
O c h de v o r o hvarkrn s y s k o n, ej heller gifta eller förlofvade.
A r e n g i n g o, d e följdes åt allt fortfarande, men gifte sig, gjorde d e inte, o c h inte heller förlofvade d e sig.
O, dessa kafferep 1 De värsta af dem äro på förmiddagarne, den s. k. elfvakoppen.
För någon lid sedan bjöds jag på elfvakaffe hos fru K.
Gärna hade jag stannat hemma, ty arbete fattades mig ej, o c h så visste jag, att min middag skulle bli tordärfvad och min mage upprorisk.
Jag rådgjorde med min syster, o m det » gick an » att stanna hemma.
Nej bevars, det var då alldeles omöjligt, ty dä kunde fru K. bli » stött », och jag skulle väl ej stänga mig inne, utan någon gäng komma ut en smula o. s. v. Nå, jag måste j u du.
Där dracks kaffe, snart sagdt i oändlighet, o c h kakor voro där som på ett gam- maldags skånskt bondbröllop.
Och hvad talades där o m?
Nonsens, sladder och ideligen sladder; och mången medmänniska fick » stå svarslös » för sina handlingar och icke handlingar.
Jag gick hem med en känsla af att hafva illa användt min för- middag o c h med föresals att aldrig mer vara med om nägot » elfvakafferep ».
Smaken för den sköna köttsoppa, vi skulle ha till middag, var fördärfvad.
Jag fick, så som j u alltid händer, lida följderna för min förseelse.
Jag hade syndat mot » den mäk- tigaste på j o r d e n », o c h han hämnades.
» H v a r f ö r gifta d e d å sig i n t e?
» h ö r d e j a g folk ofta säga, ifrigt.
Det k o n v e n e r a d e d e m inte.
De voro goda vänner, ingenting m e r, o c h m e r h a d e de inte heller lust att bli.
Men m ä n n i s k o r n a h a d e inte lust alt l ä m n a dem i fred.
En man o c h e n kvinna m å s t e gifta sig med hvarandra, annars b ö r a d e infe få gå p å teatrarna lillsammans.
Vänskap?
— hml — nej!
» Det ä r o p a s s a n d e, » sade man, » att g å o c h dra ' (!)
så d ä r å r efter å r o c h aldrig gifta sig. » Mycket ondt pratades o m d e s s a b ä g g e akt- ningsvärda p e r s o n e r, o c h m y c k e t fingo d e nog o c k s å direkt höra, a l l l s a m m a n s bara för att d e tilläto sig h a e n annan uppfattning än den i deras kretsar g ä n g s e a n g å e n d e tillåt- ligheten a f v ä n s k a p — o c h intet vidare — mellan en man o c h en kvinna.
Olyckan är, att d e elaka, d e småsinte, d e afundsjuka o c h d e fördomsfulla få s å g o d hjälp af d e m, s o m af nyfikenhet syssla m e d andras angelägenheter, visserligen ulan o n d afsikt, m e n o c k s å utan tanke p å allt o n d t d e med sitt prat o c h p l a d d e r kunna k o m m a å stad.
Nå, men de trefliga eftermiddagskaffekonseljerna!
Ja, då de blott inträffa i ordentlig kaffetid o c h icke urarta, så kunna de j u någon gång vara rätt uppfriskande.
Men hvad säges om detta » kaffe- spring », som hos somliga fruar med tiden urartar till riktig mani.
Ha de ej bjudning hemma eller äro bortbjudna, så ha de ingen ro i sig.
Ja, det händer t. o m. att de helt » nkelt taga sitt hand- arbete, gä bort till någon bekant (naturligtvis med kade och kallprat i perspektiv) och säga: » Kära du, jag kommer kanske olägligt, men det var så tråkigt hemma, att jag måste ut till någon af mina väuner. » Hvems skuld är det, att » det är tråkigt » hemma, o c h hur skall det bli för man och barn, när den, som skulle göra det trefligt för dem, flyr sin kos?
Är detta rim och r e s o n?
Och nu, mina kaffeälskande systrar, då I blifven bjudna på ett » ordentligt » kafferep, d. v. s. i laga tid, gå da ej för kaffets skull, låt detta bli en bi- sak, utan för att möjligtvis från kaffebordet fora med eder något lärorikt, någon god idé eller upp- friskande tanke till hemmet.
Puppa.
01 ~ \ V » T * ^OnilléM^ff * " T 7, « II t * T ft • » 1 * 1 K O f » Af E. R — y.
Nu u n d r a säkert mina läsarinnor, h v a d det kan betyda, ty i e n viss m e n i n g h a r j u hvarje bref året o m e n m i s s i o n att utföra i v ä r l d e n, i c k e alltid glad, i c k e alltid uppskat- tad, m e n i c k e förty ä m n a d att vara till nytta, u p p l y s n i n g, varning glädje eller v e d e r k v i c k e l s e — j a, s t u n d o m till d e n allra största lyftning, s å s o m vi s e a f utmärkta m ä n s o c h k v i n n o r s utgifna brefsamlingar.
Med j u l b r e f s m i s s i o n e n menas d o c k något speciell.
Man vill icke blott n å e n viss p e r s o n, i ett eller annat pri- vat ä n d a m å l, utan m a n vill i e n tid, d å hvar o c h en s ö k e r g ö r a sin nästa g o d t g e n o m kär- lek o c h välvilja, nå vissa klasser af o b e k a n t a, d e m man eljes i c k e kan n ä r m a sig till s å s o m u m g ä n g e s - eller affärsvänner.
Vänner o c h a n h ö r i g a emellan utbytas jul- o c h nyårsbref, h u r u t o m t ä r det d å i c k e d e n tiden för d e m, hvilka ej hafva n å g o n d e r a d e l e n.
Deras e n s a m - het o c h öfvergifvenhet kännas s å m y c k e t större vid årets glada, fridfulla fester.
Den kristliga kärleken är uppfinningsrik, o c h i E n g l a n d, där m y c k e t, s o m ä r praktiskt o c h förträffligt, haft sin upprinnelse, har äfven d e n n a v e r k s a m h e t fostrats.
Det v a r j u l e n 1 8 7 1 i Brighton, s o m e n ung prestdotter, m i s s E m i l y Steele Elliott, j ä m t e några j ä m n å r i g a, k o m p å den tanken att skrifva j u l b r e f till d e fattiga, sjuka o c h e n s a m m a i sin faders stora församling.
D e t utdelas ej s å m å n g a j u l g å f v o r i h e n n e s h e m - land, m e n där skrifvas flere bref o c h s ä n d a s flere j u l k o r t ä n i vårt land — därföre ä r saknaden för d e m, s o m inga få, k ä n n b a r a r e.
D e s s a bref utsirades för öfrigt m e d m å l a d e o c h p r e s s a d e b l o m m o r o c h gräs — o c h i hvarje b r e f lades ett vackert kort m e d ett tänke- språk.
M i s s Elliott, s o m k ä n d e hvarje indi- vid, k u n d e naturligtvis l ä m p a sina ord efter h v a r s o c h ens olika sinnelag o c h belägenhet, men h o n insåg, att g e n o m kopiering af d e m o c h olika öfverskrifter k u n d e d e passa till m å n g a andra än d e s s ursprungliga adressater.
J u l d a g s m o r g o n e n k r i n g b u r o s d e till fattig- o c h s j u k h u s o c h till d e enskilda h e m m e n samt skänkte sina emottagare d e n innerligaste belå- tenhet o c h u p p b y g g e l s e.
F ö l j a n d e å r värfva- d e s ännu flere skribenter, o c h antalet bref steg till tusen — b ö n e r o m bref h a d e k o m - mit från m å n g a håll, s å att till det tredje året trycktes b r e f v e n, o c h för hvarje år u n d e r de sista tjugu h a r intresset stegrats för d e s s a bref.
Det är u n d e r b a r t att följa m e d u t v e c k - lingen å r efter år, i c k e blott i England, utan i m å n g a länder nära o c h fjärran.
Det finnes knappt n å g o n m ä n n i s k o k l a s s, s o m ej nu ihåg- k o m m e s, sjuka o c h friska, fattiga o c h rika, ehuru d e b e d r ö f v a d e o c h värnlösa äro mest ihågkomna.
Brefven hafva n u e n alldeles utsökt yttre utstyrsel, o c h b l o m s f e r k o r t e n blifva allt konst- n ä r l i g a r e; d e utdelas g e n o m särskilda sekre- terare o c h undersekreterare, delvis gratis, m e n för d e t m e s t a till följe af beställningar, åt- följda a f postanvisningar.
S j u k h u s, fängelser, s ö n d a g s s k o l o r, b a r n h e m fägnas företrädesvis, men antalet af nyutgifna bref ökas bestän- digt, s å att s y m ö t e n, fatligbjudningar o c h j u l - fester n u m e r a troget i h å g k o m m a s af sina vän- ner.
S e x h u n d r a t u s e n bref hafva utdelats tills dato i E n g l a n d, för att ej s ä g a något o m d e utländska filialerna.
N ä r v a r a n d e vid liknande land, fann den, s o m skrifver att vi äfven i S v e r i g e skulle o c h nytta g e n o m liknande utdelningar i Eng- d e s s a rader, snart kunna göra glädje kärleksarbete.
rekommenderar till j u l e n sitt stora o c h förstklassiga lager af alla sorters F1CK-UR i guld-, silfver- o c h metoH-boetter för damer o c h herrar.
Väggur _, » • » j.
11 - wr k ~ i _ i _ _A „i f * j „li„ C lift:
394 I U U N År 1 8 7 8 utgåfvos därför de första brefven.
N:r 1 för sjuka o c h l i d a n d e; n:r 2 för sjuka b a r n; n:r 3 för s ö n d a g s s k o l o r n a; följande år följde n:r 4 för s o l d a t e r; n:r 5 för s j ö m ä n.
Under senare år hafva ytterligare tryckts n:r 6 för unga k v i n n o r; n:r 7 för alla stånd o c h åldrar; n:r 8 för nya året.
En del hafva alldeles tagit slut o c h å n y o utgifvits, inalles 6 0, 0 0 0 b r e f ä r o tryckta, hvaraf 4 0, 0 0 0 utdelats — o m k r i n g hälften gratis.
— Brefven ä r o tryckta m e d stor stil på stort skrifpapper.
Ett b l o m s t e r k o r t m e d - följer hvarje bref, s o m säljas till det billiga priset af 5 öre s t y c k e t; endast kortet betin- gar vanligen det priset, m e n man ö n s k a r att sprida brefven i stor m ä n g d; blefve beställ- ningarna många, skulle flere bref ulgifvas s å s o m i England, m e n ännu i åratal kunna d e s s a åtta slag utdelas, e m e d a n p u b l i k e n öfver allt, äfven i s k o l o r o c h s j u k h u s, v ä x - lar o m.
L i k s o m b l o m s t e r m i s s i o n e n, o m hvilken Idun en g å n g tidigare talat, spirade äfven detta arbete u p p på W i l h e l m s r o o c h fortsattes allt- j ä m t därifrån.
Man talar g e n o m brefven till m å n g a m ä n n i s k o r, m e d hvilka intet s a m m a n - träffande eljes är möjligt, o c h erfarenheten har utvisat, att en så ringa utgift s o m 5 ö r e nästan utan undantag b e r e d e r en öfver höf- van stor tillfredsställelse åt mottagarne.
Till utländska hamnar s ä n d a s årligen sjömansbref, s o m hälsas med glädje o c h s t u n d o m föran- leda brefväxling m e d utgifvarinnan.
Om be- ställningar på b r e f i tid ingå, blir e x p e d i e - randet lättare; j u l b r å d s k a n försvårar natur- ligtvis afsändandet för alla partier.
D e, s o m af d e s s a rader k u n d e känna sig m a n a d e att g ö r a ett litet försök m e d j u l b r e f v e n, m å v ä n d a sig till fru R a m s a y, W i l h e l m s r o, J ö n k ö p i n g.
Iduns julnummer lämnar i dessa dagar pressen och expedieras till samtliga prenumeranter såsom n:r 51 i den löpande årgången i ordinarie tid.
Till de hrr bokhandlare och öfriga kommissio- närer, som rekvirerat lösnummer, börjar expe- ditionen den 10 dennes i den tur och ordning rekvisitionerna ingått.
Härberget för tjänst flickor, Klara östra kyrkogata 7, är en inrättning, som väl förtjänar den största uppmuntran från allmänhetens sida.
Trots sin ringa och anspråkslösa början har det under de fjorton år det ägt beslånd uirättat ofant- ligt mycket godt.
Hemmet är s o m bekant när- mast afsedt att lämna kost o c h tak öfver hufvu- det åt fattiga tjänstflickor, s o m från landsorten komma upp till hufvudstaden för att söka tjänst, men s o m här, ensamma som de vanligen äro, löpa alla slags faror.
Ej mindre än inemot 6,000 tjänstflickor hafva därstädes under de gångna åren funnit råd och hjälp o c h delvis beredts platser eller ock satts i stånd att återvända till hemorten.
Då hemmet emellertid arbetar under tryckta eko- nomiska förhållanden, måste det ibland genom anordnandet af någon försäljning skaffa sig in- komster.
En dylik försäljning är ämnad att hållas i hemmets lokal den 18 och 19 dennes, o c h vore det önskligt, att allmänheten lifligt visar intresse för densamma.
Litteris et artibus i briljnnter ötverläm- nade konungen i lördags till hofsångerskan gref- vinnan Mathilda Taube, född Grabow.
Undervisning i solosäng meddelas af hr Zacharis Köster, en sedan långt tillbaka för vår allmänhet bekant sångare, som på senare åren efter grundliga sångstudier ägnat sig åt sånglärare- kallet och med mycken framgång på detta område verkat i Hamburg och äfven i Berlin samt, någon kortare tid, äfven i hemlandet.
Att hans under- visning, särskildt hvad röstutbildningen beträffar, gifvit de bästa resultat, vitsordas af pressen dels efter hans eget uppträdande som konsertsångare, dels efter prestationer af hans elever, bland hvilka han i Tyskland kan räkna döttrar inom de fram stående familjerna Mollke, Hohenlohe och Radzevill.
Svenska bilder af Carl Snoilslty med teckningar af A. EdclfcU föreligga nu afshitade i den på Hugo Gebers förlag utgifna praktupplagm.
Det sista dubbelhäftet (hft 5 o. 6) har i dagarna ut- kommit o c h slår ej i något hänseende tillbaka för sina ypperliga föregångare.
Sådant arbetet nu i sin helhet framträder, torde det komma att utgöra julmarknadens mest efterfrågade verk inom bok- handelns område.
Förläggaren förtjänar synner- ligt erkännande, för det han, utan att sky några kostnader, gifvit arbetet en sä alltigenom gedigen utstyrsel.
Kvinnoregemente, roman från finska landsbygden, af K. A. Tacaststjerna, 2 delar; Albert Bonniers förlag.
— Ett alltigenom intressant arbete, säker- ligen ett af den framstående författarens allra bästa.
Charles G. Gordon, en lifsbild, tecknad af Cecilia Båålh Holmberg; I&lt;ahlcrants §• C-.os förlag.
— Den flitiga och talangfulla författarinnan, väl känd för Iduns läsekrets, har här lämnat en förträfflig skild- ring af en bland samtidens mest intressanta per sonligheter, » Englands störste son i vår tid&gt;, år- hundradets kanske förnämste hjälte näst Napoleon den store.
Boken kan läsas med det största in- tresse af både ung och gammal.
Kring långvedsbrasan, humoresker och skildringar af Thure Sällbcrg; Vilhelm Billes bokförlagsaklie- bolag.
— - En hel samling roliga och oförargliga historier har den småländske krönikören här sam lat ihop, o c h förf.