Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Pro t. 1836 & 1857. 3 Sami. 12 Raft. 1 2 Konstitutions- Utskottets Memorial N:o 31. förhållande att skollärarna icke af sina knappa vilkor tvingas att söka Kyrkans mera lönande tjenst.
Följden häraf torde i en icke så aflägsen framtid blifva, att riksdagarnes Preste-Slånd icke kommer att bland sina ledamöter räkna mänga, om ens några ledamöter, som genom långvarig verksamhet blifvit med skolverket införlifvade.
Men, såsom Herr Sandströmer i sin motion vtlrar, “då den talrika larare-personal, som ombesörjer det uppvexande slägtets undervisning och bildning, intager en särdeles betydande plats inom samhället, synes den ock icke böra vara beröfvad tillfället att såsom målsmän för de vigtiga och på samhälls-utvecklingen djupt inverkande angelägenheter, som tillhöra dess omvårdnad, kunna deltaga i landets representation.
För denna sednare skulle jemväl ett sådant deltagande, i många hänseenden, utgöra en stor vinst.”
Till dessa skäl för det förslag, Utskottet nu går all afgifva, må äfven läggas, att det är med de grunder, på hvilka den svenska representationen för närvarande är bygd, fullt öfverensstämmande, att icke ensamt åt tillfälligheten af väljandes förtroende och urskiljning öfverlemna, huruvida ett vigtigt samhälls-intresse och en talrik och bildad medborgareklass skall ega målsmän inom representationen; ulan bör ett sådant förhållande vara genom beslämningarne för representationens sammansättning lörsäkradt.
1 lagstiftningen hafva ock stadganden förr vant upptagne, som snarare, än de nu gällande, skulle leda dertill, att i tjenst varande skollärare funnos bland representanterne. 1571 års Kyrko-ordning förklarar ”Scholemestaren” och ”Lector Theologi®” vara ledamöter af Domkapitlet; hvartill en förordning 1004 lade Conreclor, hvilken tjenst vid skolorna då inrättades; då allmänna riksdagar i början af 1600-talet småningom blefvo vanliga, kallades till dem oftast tvärine af Domkapitlenas ledamöter.
Det blef ock i den första lag, som rörande riksdagarnes sammansättning meddelade bestämningar, nämligen i 1634 års Regerings-Forin, föreskrifva!, att, utom Biskoparne, tvä af hvart kapitel skulle vid riksdagarne infinna sig.
Dä, efter 1687, flertalet af Domkapitlenas ledamöter utgjordes af Gymnasii-Lectorerne, skulle desse alltså ofta komma alt till riksdagsmän utses.
1723 års Biksdags-ordning temende väl mindre tillfälle för Gymnasii-lärare att blifva riksdagsmän.
Den bjöd tilt “Biskonarne eller en af hvarje consistorio, försedd med stiftets enhälliga val oell fullmagt skulle sig på riksdagarne infinna41; men vid alla riksdagar, som höllos under det den var gällande, finner man dock alltid bland Presle-Ståndels ledamöter flere lektorer.
Denna Biksdags-ordning ansågs genom 1772 års Regeringsform upphälven, och förut gällande stadganden och bruk tillämpades intilldess den nuvarande Riksdags-Ordningen vid 1809 och 1810 årens riksdag antogs.
Vid dess uppgörande blef inom Konstitutions-Utskollel ifrågasatt, att Gymnasierna och Skol-slalerna inom hvarje still skulle sända en representant, men Utskottet fann ej skäligt att låta något stadgande derom inflyta i del förslag, det till Bikets Ständer framställde.
Men i det betänkande om national-represenlationens ombildning, som samma Utskott sedermera, tid följd af Biks-Ståndens beslut, den 24 Mars 1810 afgaf, deruti Utskottet endast framställde allmänna grunder, men icke något lagförslag, yttrades, all Preste-Ståndel hade önskat, att ibland sig upptaga och till delaktighet i valen befordra dem, sorn hitintills stått under Prest-privilegierna, ulan att ega en sådan rättighet.
Represenlalions-frågan lemnades sedan, lill följd af bristande statistiska upplysningar, under de Irenne följande riksdagarne ultin åtgärd.
Den upptogs åter vid 1817 och 1818 årens riksdag, oell föranledde då i del hänseende, hvarom nu är fråga, till det förslag af Konstiiulions-Utskollet till ändring uti 13 § Biksdags-Ordningen (Mern.
N:o 35), att jemväl Gymnasii-Lektorer, antingen desse innehafva prebenden elter ej, och arn preslvigde eller lekmän, må lill riksdagsmän kunna väljas på del salt, att de inbegripas under det bestämda antalet kyrkoherdar frän stiften.
Förslå - Konstitv tions-Vts kottets Memorial N:o 31. 3 get, som blef hvilande, godkändes icke vid följande riksdag, och frågan om skollärarnes representations rätt återupptogs icke förr, än vid 1834 och 1835 arens riksdag, då Konstitutions-Utskottet i sill memorial (N:o 35) om national-representationen föreslog della tillägg uti 13 § 2 mom.
Riksdags-Ordningen: ”Ordinarie. till annat Riksstånd ej hörande, Lärare vid Elem en lar- läroverken i Stockholm och i hvarje stift, skola ock till Preste-Sländet kunna, inom sig, välja en riksdagsman.”
Såsom motiv för detta förslag anförde Utskottet, att ”Preste-Slåndet föreställer folklärare-kallet, vården af religionens och upplysningens eller Kyrkans och Skolans upphöjda [angelägenheter”; samt alt ”i Presle-Ståndet representeras nästan uteslutande Kyrkan och prediko-embetet; hvaremot skolan och undervisnings-kallet der ej representeras annorlunda än, omedelbarligen, genom högst fyra Professorer från universiteten, samt, medelbarligen, genom Biskoparne såsom Ephorer, och en eller annan Kyrkoherde, som tillfälligt derjemte är Gvmnasii-Lektor; ordinarie lärare vid Elementar-läroverken synas följaktligen berättigade alt särskildt välja och väljas till riksdagsmän inom Preste-Ståndel, dit de ock i egenskap af Ecklesiastika personer, närmast höra.” Förslaget, hvilande till 1840 och 1841 årens riksdag, blef då endast af Bonde-Ståndet godkändt.
De mot detsamma anförde skäl voro hufvudsakligen, dels alt stadgandet var öfverflödigt, enär läroverkens intresse vore förut tillräckligt genom Ephorerne och andra af Preste-Slåndets ledamöter bevakadt, dels att den åsyftade representalions-rällen endast skulle blifva en rätt på papperet, dels att förslaget icke lernnade någon bestämning, huru det skulle tillgå, om emellan ett stills lärare uppslode olika meningar, huruvida represenlalions-rätten skulle begagnas eller icke.
— Sedan vid sistnämnde och följande riksdagar uppmärksamheten blifvit tagen i anspråk af förslag till ombildning af hela representationen, har frågan om sådan ändring i nu gällande Riksdags-Ordning, att
Elementar-läroverkens lärare skulle erhålla särskild representations-rält hvila!; dock hafva i de representations-förslag, som pä klassval varit grundade, valrätt och valbarhet uttryckligen tillagts nämnde lärare.
Af de inkast, sorn emot saken kunna göras, är det ett, som företrädesvis har synts Utskottet förtjena afseende.
Det är, alt, om skollärarne inom hvarje stift skulle sända en representant, kostnaden för representantens underhäll skulle, i förhållande till skollärarnes knappa lönevilkor, bl i f\a ganska betungande.
Löneförhöjningar hafva visserligen redan blifvit desse tjenstemän meddelade; men om man ock antager, att Rikets Ständer skulle bevilja de ytterligare löne-förhöjningar, som Kongl. Majit vid innevarande riksdag föreslagit, så torde dock böra meagifvas, alt ifrågavarande löner fortfarande äro ganska knappa, dels emedan lefnads-koslnaderne i sednare tider så betydligt stigit, dels emedan skollärarne samtidigt med löneförhöjningarne ock fått sig ålagd en mycket förökad tjenstgörings-skyldighel, som skall betaga dem det tillfälle de förut egde, att genom enskild undervisning förtjena nödiga bidrag till deras uppehälle.
Någon betydlig uppoffring för uppehållande af deras representations-rätl kan derföre icke rättvisligen dem åläggas.
— Beloppet af den algift, som representantens underhållskostnad skulle medföra, kan naturligtvis icke på förhand med noggranhet uppgifvas.
Men om man antager, att riksdagsmannens aflöning borde, jemte resekoslnads-ersätlning, vara 5 R:dr banko för dag, att riksdagens längd vore ett år, och alt lärarnes antal och löner bleive sådana, som Kongl. Majit dem nu föreslagit, så skulle, till exempel inom Lunds stift, som eger det högsta antalet lärare och det högsta sammanlagda beloppet af aflöning, kostnaden för hvarje riksdag komma att utgöra ungefär 2| procent af lönerne, och för de lagtima riksdagarne drabba lägsta löne-graden med en årlig beskattning al något öfver 9 Ridr Riksmynt och den högsta med något olver 29 R:dr s. m. 4 Konsiilulions-Utskoltets Memorial N:0 31.
Betydligt tyngre blefve bördan för de mindre sliften, särdeles för det minsta eller Wisbv.
Den komme under nyss gjorda förutsättningar alt utgöra öfver 14 procent af lönerne och alltså för de lagtima riksdagarne utgå för lägsta löne-graden med nära 47 R:dr och för den hogsta med nära 145 R:dr Riksmynt årligen.
Att det vore obilligt af samhället alt pålägga en liten del af sina medborgare en så dryg beskattning, torde af alla medgifvas.
— För att åtminstone undvika att denna beskattning skulle blifva nödtvungen, har det blifvit ifrågasatt, att lemna skollärarne samma frihet att sända eller icke sända representant, som komministrarne nu åtnjuta.
Men Utskottet bar af flera skäl funnit detta olämpligt.
Samma svårighet, sorn 1111 någon gång i afseende på komministrarne yppat sig, skulle då troligtvis ganska ofta i afseende på skollärarne uppstå, nämligen huru det skulle förhållas, då inom ett stift olika meningar om representations-rältens begagnande uppkomme.
Hurudana bestämningar man ock härom i Grund-lagen ville gifva, biefve dock följden, antingen att en stor del skollärare blefve underkastade det tvång man vilie undvika, eller ock alt denna representålions-rätt lika litet, som komministrarnes, komme att begagnas.
Men delta sednare förhållande anser Utskottet icke böra få ega rum.
Representationen är icke till för individernas enskilda gagn och fördel, ulan för allas gemensamma väl.
Om detta väl nu fordrar, att en samhällsklass skall af sine medlemmar sända representanter, kan denna fordrans uppfyllande icke öfverlemnas åt individernas godtycke, ulan samhället måste utkräfva dess 0 v i I - korliga fullgörande.
— Då det är en i afseende på vår representations aflöning genomförd grundsats, att representanternes vistelse vid riksmötet skall bekostas antingen af dem sjelfve eller af de väljande, samt det icke heller, såsom inom Universiteterna, linnes någon för Elemenlar-läroverken gemensam fond, hvarifrån kostnaden kunde bestridas, så finnes för alhjelpande af ifrågavarande svårighet blott en enda utväg, nämligen den, alt så inskränka representanternes antal, att kostnaden icke för de representerade blilver kännbar.
En dylik nedsättning i antal är ock i det hänseende riklig, att skollärarne eljest skulle i förhållande till sitt antal sända flere representanter, än andra samhällsklasser, hvilket hvarken är rätt eller be höfligt.
Icke heller är Preste-Ståndet, som för riksdags-arbetet i Utskotten kunde behöfva någon förstärkning, i behof af en sä stor tillökning, som den af 13 nya ledamöter.
Det skulle ock för den allmänna undervisningen blifva ganska menligt, om för en längre tid ett så stort antal af Elementar-lärare, och dessa tvifvelsutan bland de erfarnaste och dugligaste, troligen oftast läroverkens närmaste styresmän, droges från deras egentliga sysselsättning och upptoges af en verksamhet, som, helt och hållet olikartad, kanske äfven för framtiden skulle minska deras håg och tålamod i ulöfningen af det mödosamma lärare-kallet.
Utskottet bar derföre trott, att antalet af Elementar-läroverkens representanter för närvarande lämpligen kunde inskränkas till Fern, och att Riket, för sådant ändamål, borde indelas i ferb valkretsar.
Denna indelning torde ock böra i Grund-lagen bestämmas, enär af ett annat förhållande flerahanda olägenheter kunna uppkomma.
Vid den indelning Utskottet nu föreslår, bar Utskottet hufvudsakligen gjort afseende på stiftens belägenhet, deras storlek, samt det förhållande, ali de loir varit förenade.
Vid beräkningen af antalet lärare och beloppen af deras löner, har Ut skottet, med uteslutande af de med prebende-paslorat förenade lärare-platserna, hvilkas innehafvare såsom Kyrkoherdar redan ega representationsrätt 1 Preste-Ståndet, följt Kongl. Maj:ts ofvanomlörmälda Nådiga proposition (N:o 1, Bil. 7).
Om ock hvad deruti är af Kongl. Maj:t föreslaget, skulle af Rikets Ständer i ett eller annat hänseende blifva jemkadt, samt om det ock måste antagas, att olika orters olika framtida utveck ling i afseende på folkmängd och behof af undervisnings-anstaiter skall medföra framtida förändringar, så torde dock för närvarande ingen bättre beräkningsgrund än den Konstitutions-Ulskottets MemoriaI N:o 3i. 5 omnämnda finnas.
Det skall utan tvifvel dröja länge innan de förändringar, som läroverkens storlek och antal i framliden komma att undergå, skola uppnå en sådan höjd, att den af Utskottet 1111 föreslagna indelningen tarlvar rättelse ; och bebofvet af en sådan rättelse kan i allt fall ej blifva 'så brådskande, att det dröjsmål, en grundlagsändring fordrar, kan medföra någon verklig skada.
Efter noggrann t öfvervägande af alla förhållanden, har Utskottet funnit följande indelning lämpligast, dervid Utskottet bestämt ordningen mellan valdistrikten, med afseende på den ordning, som melian stiften af ålder varit iakttagen:
Föreslaget Föreslaget antal 1.ti- aflunings- ra re. belopp.
Första Valdistriktet: Upsala Stift . . . 49. 92,600: — Hernösands d:o . • • • 53 • 102: 90.800: — 183,400:
Andra d:0 Stockholms Stad . . . . 56. 102.400: — Westerås Still • • • 36. q.>. 58,200: — 160,600:
Tredje d:0 Linköpings Stift . . . . 37. 61,000: — Strengnäs d:o . . . 49. 89,800: — Gottlands d:o • • • . I21 98: 21,200: — 172,000:
Fjerde d:o Skara Stift . . . 44. 73,800: — Götheborgs d:o . . . 34. 58,000: - Carlstads d:o 99 ■ ■ 100: 38,800: — 170,600:
Femte d:o Wexiö Stift * . . . . 25. 45,800: — Lunds d:o . . . 68. 119,000: — Calmar d.o • • • i3- lil: 35,600: — 200,400:
Summa 503: 887,000:
Genom denna fördelning skulle riksdags-kostnaden komma att falla någorlunda jemnt på alla, och blifva ganska lindrig.
Inom del minsta valdistriktet, eller det andra, der den naturligtvis skulle blifva mest betungande, skulle den, enligt ofvannämnda beräkningsgrunder, utgöra omkring 1J jj procent af lönerne, och alltså för de lagtima riksdagarne å lägsta lönegraden utgöra en årlig beskattning af vid pass 6£ R:dr Riksmynt; inom det största valdistriktet eller det femte blefve den endast 1-f procent af lönerna, och, beräknad i årlig afgift, för lägsta lönegraden icke fullt 4 R:dr Riksmynt.
En så ringa afgift bör icke vara besvärande.
Och skulle äfven de förutsättningarom lärareplatsernes antal och lönernes belopp, på hvilka beräkningen blifvit grundad, icke förverkligas, så kan likväl den förhöjning i algi flen och den förändring i dess förhållande tili lönerna, som deraf skulle blifva en följd, dock aldrig blifva af sådan betydenhet, alt derifrån något giltigt skäl kunde hemtas mot den ifrågavarande representalions-skvldighelens fullgörande. *■ ffT I afseende på röstberäkning, valsätt och valförrättningens verkställighet har Utskottet icke ansett lämpligt, alt i grundlag någon vidare föreskrift meddelas, än att valen ske inom distrikten, pä sätt inom distriktet öfverenskommes, och att verkställighets— ålgärderne åligga elt af distriktets Konsistorier, mellan hvilka bestyret cirkulerar.
För nu uppgifna ändamål får Utskottet alltså till grundlagsenlig behandling vördsamt föreslå följande grundlags-äridrmgar: Konslitulions-Utskoltels Memorial N:o 31.
Riks dag s-or åninge n: § 13. l:o. Jemte Erke-biskopen — —en Fullmäktig. 2:o.
Universiteten Riksdagsmanna-underhåll. 3:o.
De vid Rikets allmänna Elem ent ar-fä r uner k pä ordinarie stat anställda Lärare, sorn i och för sina befattningar ega preslertig be.Jordrings-rält, men icke innehafva pastorat, skola nise Fem Riksdagsmän i Preste-Ståndet, sålunda, att
Lärarne inom hvarje af bär nedan bestämda val-distrikt ibland sig, pä sätt de inom distriktet öfverenskomma, välja en fullmäktig.
Valdistrikten liro, det första:
Upsala och Hernösands Stift; det andra:
Stad och Westerås Stift; det tredje: Linköpings, Strengnäs och Gottlands
Sti fl; det fjerde:
Skara, Götheborgs och Carlstads Stift; det femte: Wexiö, Lunds och Calmar Stift.
Valens verkställande ombesörjes inom hvarje distrikt skiftesvis af eli af dess Konsistorier, i den Juljd stiften här ofvan nämnas. § 16.
Underlåter något Universitet, Prosteri, E/cmrn/ar-lärorerksdistrikt, Stad, Bruks-distrikt eller Härad att ställa Fullmäktig, vare förfallet till det vite, Sltindet pröfvar skäligt utsätta, och som svara kan mot den omkostnad, som ett annat och jemlikt Universitet, Prosteri, jElementar-färoverks-distrikt, Stad, Bruksdistrikt eller Härad på sin Riksdagsman göra måste; skolande — tillfallande Ståndets Kassa. § 19.
Förmenar någon väljande, eller som under omröstning kommit, olagligheler vid ett Riksdagsmanna-val vara begångna, och vill deröfver klagomål anföra, äske då af Valförrättare!) behörigt Protokolls-Utdrag, hvilket sist inom nästa dags förlopp bör till Klaganden utlemnas.
Den Klagande — — — — blifvit förrältadt.
Kla gomål öfver val till Riksdagsmän af Preste-Ståndet ingifves, för Stiften och Elementar-läroverken hos det Konsistorium, sorn valet förrättat, samt för Universiteten och Vetenskaps-Akademien hos Konungen; och följes dervid i öfrigt lika ordning och enahanda grunder, som bär ofvanföre finnas utstakade. § 22.
Fullmakterna böra, för att vara gällande,dyda sålunda : "Till den Lagtima (Urtima) Riksdag, som i skall hållas och tager sin början den befullmäkligas härmed, efter föregånget ordentligt val, N. N. (för Preste-Ståndet ifrån N. N. Stift, Universitet, Akademi eller Allmänna Elementar-läroverken inom Konstitutions-Ulsko Hets Memorial N:o 31. 7 N. N. valdistrikt): (för Borgare-Ståndet Grundlagar.0
Fullmakterna underskrifvas: Preste-Ståndets, för Stiften, Universiteten och Allmänna Elemenlar-luroverken, af de Konsistorier, som valen förrättat, och för Vetenskaps-Akademien af dess Preses; Borgare-Ståndets, för Städerna, af Magistraten och Äldste, för Fahlu Bergslag och för Bergsbruken, af valförrättande Magistraten inom hvarje distrikt; samt för Bonde-Ståndet af va I förra t ta ren; börande tillika lör sistnämnda Stånd — — — — — — — — — förrätlningsstället, utlemna.
Reservationer; Herr Friherre Paijkull, ./. G., har velat tillkännagifva, ali han icke uti Utskottet varit närvarande, dä förestående grundlagsändrings-förslag beslutades.
Herr Brinck har mot beslutet sig reserverat, med åberopande af sin under öfverläggningen i Utskottet yttrade mening, att det vore .bäst och rikligast, att en Riksdagsfullmäktig valdes af Lärarne inom hvarje stift och Stockholms stad, dock att de håda minsta Stiften Calmar och Wisby, betraktades såsom ett stift, och alt två stift lemnades rättighet att sig om en fullmäktig förena, i följd hvaraf representanterne för Klementar-läroverkens Lärare skulle blifva högst 12, men antalet ock skulle kunna nedgå till 6.
Ko ns/i lii tio n s - U ts k olie Is Memorial N:o 52- Ank. lill pxp.-Utsk. den 2S Aug.
Iilä7, kl. 6 t. m.
Memorial till Rikets S/änder, med förslag till ändring uti 15 § Riksdags - ord/i ingen, angående hemmansegares representationsr&ll. Med anledning af en lill Konslitutions-Utskotlet af Ledamoten af Ridderskapet och Adeln, Herr Dalman, /F. F, öfverlenmad motion har Ronstitutions-Utskoltet ansett sig böra föreslå den ändring uti lö § Riksdags-ordningen, alt afven den hemmansegare och kronohemmans-åbo, sorn förr tillhört annat Riks-Ständ eller innehaft ordinarie beställning i rikets tjenst, må kunna välja och väljas till riksdagsman i BondeSlåndct.
Nämnda §:s stadgande, att- lill riksdagsman af Bonde-Ståndet skall väljas en hemmansegare, "hvilken icke tillförene hört till annat Riks-Stånd, eller någon ordinarie beställning i rikets tjenst eller fullmakt derå innehaft," härleder sig från 7 § af Riksdags-ordningen den 17 Oktober 1723, der det heter: “Allmogen i hvart härad väljer sin riksdagsman af sjelfva Bonde-Ståndet, som inom häradet bor, och bofast man är och tillförene icke i något annat
Stånd eller beställning slått häfver.11 Oaktadt denna bestämning förut ej i lagstiftningen var gifven, hade den dock i verkligheten alltifrån det Slånds-indelningen inom representationen uppkommit blifvit iakttagen.
Anledningen hvarföre föreskrift derom uti skrifven lag upptogs, torde hafva varit, å ena sidan, den kort förut väckta frågan om ofrälse ståndspersoners representationsrätt, och, å den andra, det dä långt mera, än nu, hos Stånden rådande begäret att afsöndra sig från hvarandra.
Genom 1772 års
Regerings-form ansågs visserligen sistnämnde Riksdagsordning upphäfven; och i Kongl. Sladfästelsen på Svenska och Finska allmogens frioch rättigheter den 4 April 1789 biel' ifrågavarande bestämning icke upptagen uti stadgandet om Allmogens riksdagsmannarätt, hvilket lydde:
"Bonde-Ståndet utgör hädanefter som hittills vid Rikets allmänna möten thel fjerde Riks-Ståndet, och thes Riksdagsmän väljas af Bönder, som äro besutne å Krono- eller ega Krono-Skatle- eller Frelse-Skatte hemman, Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 32.
9 Hemman, inom thel härad, som riksdagsman afsänder;” men någon afsigt förefanns säkerligen icke alt ändra Bonde-Ståndets sammansättning, hvilket icke heller i verkligheten skedde.
1809 års Konstitutions-Utskott upptog uti sitt första förslag till Itiksdags-ordning bestämningen, sådan den ännu är uti Riksdags-ordningen lydande, med undantag af orden : "eller fullmakt derå innehaft,” om hvilka mera här nedan.
Då förslaget pä Riddarhuset den 29 Augusti sistnämnda år föredrogs, yrkade en ledamot, att en afskedad tjensteman, som egde och bebodde jordegendom, herde af bönderne inom häradet kunna väljas, och anförde dervid att upplysningen inom Bonde-Ståndet, som i sednare åren så synbart tilltagit, skulle derigenom ännu mera tillvexa, samt att det ej vore någon inskränkning tili Ståndets privilegier, då valrättigheten vore dess medlemmar öppen och de egde full frihet att välja antingen en ibland sig, eller en af dem vät känd herreman, som, smickrad af förtroendet, skulle begagna det till sina principalers fördel, med hvilken hans egen vore så nära förenad.
— Denna åsigt kunde dock icke då göra sig gällande; men den framträdde åter, när den från sistberörde
Riksdag hvilanda frågan om national-representationens ombildning vid 1817 och 1818 årens Riksdag ånyo upptogs.
1 öfverensstämmelse med det af en Konstitutions-Utskotlets ledamot, på Utskottets uppdrag, utarbetade förslag till åtskilliga ändringar uti representationens sammansättning, föreslog Utskottet alldeles samma lydelse af de ifrågavarande orden uti 15 § Riksdags-ordningen, som Utskottet nu föreslår.
De skäl, hvilka nämnde ledamot för förslaget anförde och Utskottet godkände, äro af Allmogens närvarande bildning och välstånd så bekräftade, alt
Utskottet nu anser sig bäst förorda sitt förslag genom att deraf anföra följande: “Obilligt vore det att tillse, huruvida jordegaren sjelf brukade sin jord, då mången landtman har mer möda att följa och styra arbetet, än en annan att arbeta sjelf; så (innes ock verkligen mången ståndsperson, som kör och sår sjelf sin jord.
Hårdl vore det alt mäta medborgerliga rättigheter efter kläder, skick och boningar.
Skulle ett Stånd, som så märkligen tilltager i hyfsning, vilja neka medborgare deras ostridiga rätt, för det de synas mer hyfsade?
Och hvem har utstakat gränsen för hyfsning, vid hvilken landtbrukarens rätt ti[l representation upphör?
Den (innes ingenstädes i Grundlagarne: men väl finnas ledamöter al det Hedervärda Ronde-Ståndet, som i odling, skick, klokhet och välmåga öfverträffa många ståndspersoner, och som lika med dem styra och efterse deras jordbruk, utan att jemnt lägga hand dervid.
Hvem skulle ej önska att hela Sveriges allmoge höjde sig i likhet med dem; och ännu mer, hvem skulle ej önska alt alia jordbrukande ståndspersoner i denna mening vore allmoge?
Att en mängd gradationer jemnades, som ofta hafva sin grund blott i yppighet och fåfänga, och att personer, sorn halva samma yrke, samma rätt, samma intresse, ville närma sig till hvarann i samma representation?
BondeStåndet är för upplyst, för alt ej medgifva de så kallade ståndspersonerne detta deras rättmätiga deltagande; det är lor mycket sjelftänkande för att frukta att af dem ledas, för talrikt att öfverröstas.
Det förlorar intet, men det kan vinna vid att förena med sig redlige, kunnige, erfarne män, som vid många tillfällen skulle förtjena dess förtroende.