Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Presterskapet tillförsäkrade, äro på samma gång en åt kyrkan sjelf lemnad garanti för hennes materiela sjelfständighet, hvarigenom det för henne är möjligt att, utan allt beroende af statskassan och vexlande riksdagsopinioner, utföra de pastorats-delningar och andra likartade förändringar i sin organisation, som landets stigande kultur och tilltagande folkmängd kräfver.
Orsaken, hvarföre kyrkans egna och Presterskapets materiela intressen sålunda blifvit med hvarandra i dessa privilegier införlifvade, behöfver knappt omnämnas.
Det ligger i sakens natur, alt man derigenom och genom att låta hvarje förändring bero af Preste-Ståndets bifall, trott sig ställa den säkraste borgen för, att ej onödigtvis förhållanden må rubbas, som Svenska folket af ålder ansett vara för samhället nyttiga.
Nu vill man emellertid icke allenast borttaga det gamla grundlags-skyddet, utan tillika öfverflytta den svaga garanti, som derefter skulle komma att återstå, från Preste-Ståndet till kyrkomötet.
Skälet dertill är så mycket mindre klart, som Ridderskapet oeh Adeln fått sig tillerkänd rättigheten att fortfarande bevaka sina vida mer betydelselösa privilegier.
Hvarföre då ej förunna Presterskapets ombud vid kyrkomötet samma rättighet eller åtminstone föreskrifva, att i privilegiifrågor mötets presterliga och lekmanna-beståndsdelar borde, hvar för sig, afgifva yttrande, samt att, endast i händelse båda delarne sammanstämde, mötet skulle anses hafva bifallit den förändring riksdagen föreslagit?
Gerna medgifves rigtigheten af den invändning, som häremot kan göras, att lekmännen i vår kyrka måste anses lika varmt som Presterskapet nitälska Konstitutions-Utskottets Memorial M 7. 37 för hennes väl, roen derföre lärer det icke innebära någon förnärmelse mot dem, om man vågar påstå, att de i allmänhet hvarken ega Presterskapets insigter i kyrkliga angelägenheter, ej heller samma intresse som sistnämnda korporation, då det gäller att särskilt bevaka något, som de i många fall af missförstånd anse vara mindre förmånligt för dem sjelfva.
Vare härmed huru som helst, så bjuder försigtigheten, stärkt af erfarenhet i åtskilliga andra länder, alt ej uppoffra den grundlagsenliga rätt, hvaraf Preste-Ståndet för närvarande är i besittning, förrän kyrkans framtid äfven i ekonomiskt hänseende är tillräckligt betryggad.
Sådana äro de hufvudsakliga anmärkningar.
Reservanterna ansett sig böra inför Rikets Ständer framställa mot den nya representation, hvilken, enligt Utskottets uppfattning, måste betecknas såsom »tidsenlig, betryggande, byggd på grundsatsen af ett allmännare förtroende», och genom allt detta »beredande en större samverkan, än hittills, emellan de båda statsmagterna».
Statens lif är icke ögonblickets, och den form, hvari detta rörer sig, kan vara tidsenlig, äfven om den behåller sådana grundvalar, på hvilka Statens bestånd, lycka och utveckling hitintills hvilat.
Tryggheten ligger icke i menniskans hand, den har sitt fäste uppöfver de menskliga beräkningarne.
Grundsatsen af eli allmännare förtroende är en skön och herrlig grundsats.
Men i politisk mening förutsätter den hos de valberättigade ett intresse för allmänna angelägenheter och en utveckling, hvilken icke kan vinnas förr, än de kommunala författningarne under en följd af år fått verka och bära sina frukter, Såsom förhållandena nu gestaltat sig. torde detta förtroende måhända alltför mycket komma att hemta sina ingifvelser från tron på den så kallade allmänna opinionens sjelfbjudna målsmän; men hafva väl dessa alltid i politiska frågor gjort sig förtjenta af ett allmännare förtroende?
Samverkan emellan de båda statsmagterna är ett mål, hvartill den konstitutionel staten har att sträfva, och vårt fädernesland har under den närmast förflutna tiden i delta hänseende lemnat föga öfrigt att önska.
Att genom ett nytt representationssätt målet skulle komma närmare, är allenast en tom förhoppning, som glömmer, att det nya jemväl i sig innebär froen till de intimaste konflikter.
Den nya representationen träder visserligen regeringen närmare på lifvet, det är en obestridlig sanning.
Har ock den ur Sveriges häfder framskimrande sanningen, att »Svenska folkets historia är dess Konungars», till följd af nya tidsförhållanden blifvit i väsentlig mån modifierad; så är dock fortfarande en stark konunga - 38 Konstitutions-Utskottets Memorial
M 7. makt ett af de kraftigaste värnen för Svenska folkets frihet.
Men om den konservativa karakteren icke kan göra sig i någon mån gällande inom någondera Kammaren, då blir det regeringens uppgift, att med sitt veto alltför ofta träda emellan det beslåendes rätt och det nyas anspråk.
Och ur sådana konflikter uppvexer icke den åsyftade samverkan mellan de båda statsmagterna.
Med ett vädjande till Ridderskapels och Adelns samt Preste-Ståndets fosterlandskärlek afslutar Utskottet sitt betänkande.
Utskottet manar dem att göra de uppoffringar, som kräfvas för vinnande af ett nytt representationssätt.
En allvarlig maning är visserligen alltid att lägga på bjertat.
Men uppoffringen är icke deras allena, ulan allas.
När en nation vill sönderbryta en af grundvalarna för sin författning, då är det icke den enskilde, icke ett eller vissa Stånd, som göra uppoffringarne, lika litet som landets minnen tillhöra det ena eller andra Ståndet.
Men då i en sådan stund den enskilde har att uttala sig om dessa allmänna uppoffringar, må man icke undra, att ban med allvar frågar sig sjelf, om genom dem ett offer göres blott åt ögonblickets anspråk, eller tillika åt fäderneslandets lycka och utveckling.
Kan han icke i det nya, som erbjudes, se ett bättre än det gamla, som skall kastas å sido, då är det hans pligt att icke fördölja denna sin öfvertygelse, utan öppet framlägga sina betänkligheter.
Det är denna pligtuppfyHeise, som sökt sitt uttryck i den reservation, hvilken härmed är afslutad.» JEMFÖRELSE-TABELL.
Regerings-fornicn.
Den föreslagna: 1— -36 igenfinnas i §§ 1—36. 37 » » § 37, mom. 1. — Mom. 2, nytt 38- OO -a 1 §§ 38—48. 49 » » § 49, mom. 1. — Mom. 2, nytt SO- — 52 » » §ä 50—52. äd » » 53, mom 1. — Mom. 2, nytt.
Konstituiions-Utskottets Memorial M 7. 39 §§ 54, 55 igenfinnas i § 56 motsvaras af § 57 igenfinnes i §§ 58 — 68 igenfinnas i § 69 motsvaras af § 70, utesluten. § 71 motsvaras af §§ 72—80 igenfinnas i § 84 motsvaras af § 82 igenfinnes i § 83 » » § 84, utesluten. §§ 85, 86 igenfinnas i §§ 87, 88 motsvaras af §§ 89—96 igenfinnas i §§ 97, 98 motsvaras af §§ 99—102 igenfinnas i § 103 motsvaras af §§ 104—106 igenfinnas i § 107 igenfinnas i 88 408, 109 motsvaras af '§ 140 » § 4 4 4 » » §§ 112, 413 igenfinnas i § 414 motsvaras af §§ 54> 55. § 56- § 57, mom.
1. §§ 58 — 68. § 69- § 70, ny. § 74. §§ 72—80. § 81. § 82. §§ 83, 84. §§ 85, 86. §§ 87, 88. §§ 89—96. §§ 97, 98. §§ 99 — 102. § 103. §§ 4 04—106. § 107, mom. 4, 2. §§ 108, 109. § 14 0, mom. 1. § 110, mom. 2. § 114, ny. §§ 112, 113. § 114. — Mom. 2, nytt.
— Morn 3, nytt.
Riksdags-ordniiigeii. 1, 2 motsvaras af 3 » » 4—7 » » 8, utesluten. 9 igenfinnes i 10 motsvaras af 41 » » 12—15» » 16, första punkten 47, mom- 1, motsvaras af §8 1, 2 R. O. § 34 R. O. § 2, mom. 2. R. O. § 51 R.
F. § 95 R. F. § 4 8 R.
O. §§ 6, 7, 13—16, 78 R.
O. utesluten; andra punkten motsvaras af § 23, mom. 2. R. § 412 R.
F. och § 26, e) R.
O. O. 40 Konstitutions-Ut skottets Memorial M 7. 17, 18 19 20 21 22 23 24 25, 26, 28 29- 34, 35 36, 36, 37, 37, 38 39 40, 41 42 43 44, 44, 45 46, 46, 47, 49 50 51 52 53, 55 56 57, 57, moni 2, motsvaras af » » » » » » » » » » » » » n utesluten. 27 motsvaras af » B —33 » » utesluten, motsvaras af mom. 1, motsvaras af mom. 2, 3, 4 » » morn 1. » » mom. 2, uteslutet, motsvaras af » » utesluten, motsvaras af » » » » mom.
1. motsvaras af mom. 2, 3, uteslutna, motsvaras af mom. 1, motsvaras af mom. 2, uteslutet.
48 uteslutne, motsvaras af » » » » utesluten. 54 motsvaras af » » » » mom. 1 » » mom. 2, uteslutet. § 17 och § 23, mom. 1.
R 0. §§ 9, 19, 26 R. 0. §§ 11, 22 R. 0. § 77 R. 0. § 32 R. 0. §§ 10, 20 R. 0. § 33 R. 0. § 35 R. 0. §§ 34, 53, mom. 1, 54 R 0. §§ 37, mom. 1, 2. 50 R 0. §§ 38—42, 57, 64, 65 R 0. § 50 R 0. § 80 R. O. § 37, mom. 1, 3. R 0. § 45, mom. 1. R. 0. § 48, mom. 1. R. 0. § 44 R. 0. §§ 43, 53, mom. 2, 3. R 0. § 46 R. 0. § 47 R. 0. § 56 R 0. § 5 1, mom 1. R. 0. §§ 51, mom. 2, 59, mom. 1. R. 0. §§ 58, 59, 63, mom. 1. R. 0. § 52 R. 0. § 55, mom. 3.
R. 0. § 60 R. 0. § 61 R. 0. § 55, mom. 1, 2 R. 0. §§ 48, mom 2, 62 R. 0 g 58 Konstitutions-Utskottels Memorial M 7. 41 » -65» 67 » 69 » mom. 1, uteslutet, mom. 2, motsvaras af § 58 motsvaras af § 59 § 60 §§ 61- §§ 66. §§ 68, § 70, § 70, § 71 § 72 § 73 § 74 § 75 § 76 § 77 § 78 § 79 § 80 § 8/1 § 82 utesluten. » » » » » » » » )) » » § 76 R. 0. § 82 R. 0. § 79 R. 0. §§ 66—70 R. 0. § 71 R. 0. §§ 72, 73 R. 0. § 141, mom. 2. R. F. § 75 R.O. § 80, mom. 3. R. 0. §§ 63, mom. 2, 65 R. 0. § 84 R. 0. §§ 63, mom. 2, 64, 65 R. 0. § 4 07, mom. 3. R. F. § 410, mom. 2. R. F. § 140, mom. 4. R. F. §§ 4, 30, 45, mom. 2. R, 0. § 5 R. 0. § 36, mom 2. R. 0. Rättelser Konstitutions-Utskoltels Memorial M 7. Sid. 4 rad.
18 uppifr. står: rättegångsändring läs: rättegångsordning » 5 » 29 » » Föryttrare » Fory ttr are 8 8 8 30 » » vare » vare Biti. till R.
Prot. 1862 & 1863. 3 Sami. 6 Baft. 6 STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863. Konstitutions-Ulskollels Memorial N:o 8.
I JV:o 8.
Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Mars 1863, kl. 2 e. m.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ändring i i § i°2 mom. samt 4 § ii morn.
Tryck frihets-Förordningen, i fråga om anmälan hos Justitie-Statsrninistern af bokhandels idkande m. m.
Uti tvänne särskilda till Konstitutions-Utskottet ingifna motioner har Ledamoten af Vällofliga Borgare-Ståndet, Herr G. C. Witt föreslagit, att föreskriften i 1 § 12 mom.
Tryckfrihets-Förordningen, det hvar och en, som antingen i öppen bod eller eljest, med rättighet att derom i allmänna tidningarne få kungörelse införa, vill bokhandel idka eller böcker försälja, skall vara förbunden att, på sätt om boktryckeriers anläggande stadgadt är och vid samma ansvar, derom göra anmälan hos Justitie-Statsrninistern, måtte, såsom i sig sjelf oegentlig och tillika för de författare, hvilka sjelfve förlägga sina arbeten, försvårande utvägarne att sprida desamma, upphäfvas samt andra punkten i samma Grundlags 4 g 11 mom. till öfverensstämmelse dermed förändras.
Lika med motionären har Utskottet funnit ifrågavarande stadgande, derest det skall anses innefatta ett korrektiv mot spridandet af osedliga eller eljest skadliga skrifter, vara oegentligt, då det ej föreskrifver anmälan hos JustitieStatsrninistern af annan bokförsäljning, än som i allmänna tidningarne kungöres, och således icke kan hafva någon inverkan på dylika skrifters spridande medelst kolportörer eller utan tillkännagivande i tidningarne.
Det har också efter all anledning ej varit afsedt att utgöra ett sådant korrektiv, hvilket dessutom innefattas i stadgandena uti 4 § Tryckfrihets-Förordningen. utan endast att bereda tryckfrihetens vårdare kännedom om hvarest bokförsäljning eger rum, för att dymedelst lätta beifrandet af dervid förekommande missbruk; men äfven ur sådan synpunkt är ofvanberörda föreskrift både ofullständig, då den, såsom nyss nämndes, endast rörer den bokförsäljning, som i Bih. lill R.
Sl. Prol. i 862 & 1863. 3 Sami. 7 Haft. 1 2 Konsiilulions-UlskoUets Memorial IV.-o 8. allmänna tidningarne kungöres, och tillika obehöflig, dä just genom detta kungörande samma ändamål vinnes, som med föreskriften om den föregående anmälan varit afsedt.
Denna föreskrift kan således icke anses vara ändamålsenlig.
Den är ej heller principenlig. då den står i strid mot den grundsats, som i 1 § 12 mom.
Tryckfrihets-Förordningen i allmänhet är uttalad om beredande af så vidsträckt frihet som möjligt för spridningen af pressens alster, samt innebär en icke oväsendtlig inskränkning i den uti samma lagrum författare och förläggare tillerkända rätt att dem, i följd af sådan egenskap, tillhöriga skrifter sjelfve eller genom andra föryttra, enär genom den föreskrifna anmälan för dem försvåras utvägarne att annorlunda än medelst anlitande af den vanliga bokhandeln gifva sina arbeten eller förlager en större spridning, äfvensom det ifrågavarande stadgandet möjligen skulle kunna tolkas så, att en författare icke ens egde sjelf försälja sina skrifter, utan föregången anmälan hos Justitie-Statsministern, så vida en sådan försäljning skall få i allmänna tidningarne kungöras.
Då någon föreskrift om anmälan hos Justitie-Statsministern för bokhandels idkande ej i Tryckfrihets-Förordningen förekommer annorstädes än i ofvanberörda moment, hvadan den anmälan i detta hänseende, som i 4 § 11 mom. af samma Grundlag omförmäles, ej kan hafva afseende på någon annan, än den i 1 § 12 mom. stadgade, lärer, derest föreskriften derom ur detta moment utgår, äfven 4 §:ns 11 moment böra till öfverensstämmelse dermed förändras.
Konstitutions-Utskottet får alltså vördsamt tillstyrka följande ändringar i Tryckfrihets-Förordningen. § i (Den nuvarande lydelsen):
(Den föreslagna lydelsen): 12 :o Intet hinder vare — — — 12:o
Intet hinder vare —• — — — — — —• — — — — föryttra, — — — — — — — — föryttra, duck vare kvar ock en, som antingen och vare för en skrifts föryttrande i öppen bod eller eljest, med rättigket inga andra hinder — upptäckas. att derom i allmänna tidningarne få kungörelse införa, bokhandel idka eller böcker försälja vill, förbunden, att, på sätt om Boktryckeriers anläggning stadgadt är, och vid samma ansvar, anmälan derom hos Justitie-Statsministern göra.
För fortfarande föryttrande af en skrift vare inga andra hinder — — — — —. — — upptäckas.
Konslilulions-Vlskollels Memorial N:o 9. 3 § 4. 11 :o Finner Justitie-Statsministern 11 :o Finner Justitie-Statsministern — — — — — — — — förblifva. — — — — — — — — förblifva.
Till den ändan åligge hvar och en, sorn Till den ändan åligge hvar och en, som genom gjord anmälan hos Justitie- Bokhandel idkar, att — — — — — Statsministern är berättigad att Bok- — — — — — — — Statsmedlen. handel idka, att — — — — — — — — — Statsmedlen.
Anm, I händelse de af Konstitutions-Utskottct i ett annat Memorial, N:o 9, nu jemväl föreslagna ändringar i § 4 mom.
11 skulle godkännas, komme detta moment att erhålla den lydelse, som i detta sednare memorial är införd.
Bes er v a tioner: af Herr Munck af Bosenschöld, Th., Friherre Tersmeden, W. F., Friherre Leijonhufvud, C. G., Herr Uggla, C. G., Biskop Anjou, Doktorerne Lindgren, JVensjoe, Rundgren och Ljungdahl samt Domprosten Doktor Sundbe/g, hvilka ansett den föreslagna förändringen hvarken nödig eller nyttig. X:o 9.
Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Mars 1863, kl, 2 e. m.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ändring i A § 10 och il mom.
Tryckfrihcts-Förordningen, angående utrikes ifrån hil inkomna skrifter.
Konstitutions-Utskottet har fästat uppmärksamhet vid det förhållande, att de enda stadganden i Tryckfrihets-Förordningen, hvilka afse utrikes tryckta och 4 Konslitulions-Ulslcollels Memorial N-.o 9. sedermera hit införda skrifter, nemligen 10 och 11 mom. i 4 §, icke synas på ett nöjaktigt sätt uppfylla det med dessa stadganden åsyftade ändamål att sätta tryckfrihetens vårdare i tillfälle att stäfja de missbruk af denna frihet, sorn i sådana skrifter kunna förekomma.
Af nämnda båda mom. handlar det förra om utifrån hit inkomna skrifter på Svenska språket och det sednare om sådana på främmande språk.
Bland dessa utrikes tryckta skrifter måste naturligtvis de på Svenska språket författade påkalla mesta uppmärksamhet, då de lättare kunna mera allmänt spridas och i följd deraf blifva skadligare, i händelse af brottslig beskaffenhet.
Häraf borde väl följa, att Justitie-Statsministern skulle ega en vidsträcktare myndighet för att kunna förekomma spridandet af dylika skrifter och låta beifra de straffbara, än som erfordras för tillsyn öfver utländska skrifter på främmande språk, och sådant synes äfven vara afsedt med stadgandet i 10 morn., hvarigenom JustitieStatsministern blifvit tillerkänd lika rättigheter och åligganden i afseende på försäljning och utspridande af utifrån inkomna skrifter på Svenska språket, som i afseende på inom riket tryckta; men, om i betraktande tages, att för sådane utrikes tryckta, på Svenska författade skrifters innehåll enligt gällande rättegångsändring ansvar ej kan utkräfvas af boktryckare, författare eller utgifvare, så vida desse vistas utomlands, hvilket merendels är förhållandet, samt, äfven derest qvarstad egt rum, denna alltid bör, jemlikt 4 § 3 mom. och 5 § 8 mom.
Tryckfrihets-Förordningen, efterföljas af remiss till Justitie-kanslern för åtals anställande mot den som vederbör, hvilken procedur likväl i afseende på utrikes tryckt skrift är i de flesta fall overkställbar, enär någon för lagen åtkomlig svarande part j rättegången ej finnes, så inskränka sig följaktligen de i förberörda 10 mom.
Justitie-Statsministern tillagda rättigheter och åligganden i sjelfva verket tiil granskning af utifrån inkomna på Svenska språket författade skrifters innehåll, och då sednare delen af samma mom. innefattar allt hvad för sådant ändamål behöfver stadgas, synes det, som i 10 mom. förekommer, angående Justitie-Statsministerns rättigheter och åligganden, utan olägenhet kunna uteslutas.
Till afhjelpande af den ofullständighet i tryckfrihets-lagstiftningen, hvilken nyssnämnda mom. i otnförmälda hänseende företer, är det emellertid af vigt, att mera bestämdt stadgas, huru förhållas bör med sådana utrikes tryckta skrifter på Svenska språket, hvilka hit i riket inkommit och vid granskning befunnits vara af det innehåll, att deras spridning, i händelse de varit tryckta inom riket, lagligen kunnat och bort förhindras.
Vid ofvan antydda svårighet att kunna till laga ansvar befordra dem, som enligt Svensk lag vore för sådana skrifter ansvarige, synes annan utväg ej återstå, än att hålla sig till sjelfva skriften, och i detta hänseende innefatta, enligt Utskottets tanke, de stadganden, som i 4 § Kontlilutiont-VlskolUls Memorial N:o 9. 5 1 4 § 11 morn. äro införda angående utrikes ifrån inkomna, på främmande språk författade skrifter, allt hvad för ändamålet erfordras, sä vida dessa stadganden erhålla den utsträckning, att de omfatta jemväl sådana utrikes tryckta skrifter, som på Svenska språket äro författade, samt alla de fall, då, enligt 4 § 3 morn., Justitie-Statsministern eger rättighet att förordna om qvarstad å inom riket tryckt skrift, i hvilken händelse de i 4 § 11 mom. åberopade spridda mom. af 3 § skulle utbytas mot 2 § 4 mom. och 3 §, helst något giltigt skäl ej synes vara för handen, hvarföre Justitie-Statsministern skulle ega förordna om qvarstad å utrikes ifrån inkomna på främmande språk författade skrifter endast så framt han funne desamma stridande emot 3 § 4, 5, 7, 9, 10 och 13 moni., och icke äfven i öfriga fall, då, enligt Tryckfrihets-förordningen, inom riket tryckta skrifter kunna med qvarstad beläggas.
Dock anser Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad redan i 5 § 8 och 13 mom. är för vissa fall stadgadt, JustitieStatsministern böra vara pligtig att, genast efter det qvarstad blifvit tills vidare å skriften lagd, infordra Tryckfrihets-komitéens utlåtande om dess innehåll.
I sammanhang härmed, och då Utskottet sålunda ansett 4 §:s 11 mom. böra erhålla en förändrad lydelse, har Utskottet jemväl funnit sig böra föreslå, att det i samma mom. föreskrifna åliggande för hvar och en, som genom gjord anmälan hos Justitie-Statsministern är berättigad till bokhandels idkande, att till bemälde
Embetsman eller hans ombud inlemna förteckning på inkomna utländska skrifter, må upphöra, enär, efter den ansenliga utsträckning, hvilken handeln med utländska skrifter under de sednare åren här vunnit, detta stadgande icke utan betydlig svårighet kan fullgöras, hvadan det ock numera sällan lärer iakttagas, helst något ansvar för uraktlåtenhet deraf ej finnes stadgadt.
Med anledning af hvad sålunda förekommit får Konstitutions-Utskottet till grundlagsenlig behandling vördsamt anmäla nedanstående förslag till ändringar i Tryckfrihets-Förordningen, § 4.
(Den nuvarande lydelsen):
(Den föreslagna lydelsen): 10:o
I afseende på försäljning och 10:o Föryttrare af utifrån inkomna utspridande af utifrån inkomna skrifter skrifter på Svenska språket vare under på Svenska språket, ege Justitie-Stats- kastad samma skyldighet och ansvar, ministern lika rättigheter och åliggan- som i 2 mom. denna § för boktryckare den, som i afseende på inom riket tryckta; stadgade äro. och vare föryttrare af sådana skrifter underkastad samma skyldighet och ansvar, som i 2 mom. denna § för Boktryckare stadgade äro. liih. lill R.
Prol. 186?
& 1863, 3 Sami. 7 Uäft. 2 6 Kunstitulions-btikolleis Memorial N:o 9. ll:o Finner Justitie-Statsministern, alt utrikes ifrån inkommen, på främmande språk författad, skrift innehåller något stridande emot 3 §.'4' 4, 5, 7, 9, 10 och 13 morn., åligge honom, att, efter tills vidare derå lagd qvarstadi underdånighet inhemta Kongl. Maj:ts befallning, huruvida skriften bör till föryttrande fri gifvas, eller under vidare qvarstad förblifva.
Tilt den. ändan åligge hvar och en, som genom gjord anmälan hos Justitie-Statsministern år berättigad att Bokhandel idka, att till Justitie-Statsministern eller hans Ombud inlemna förteckning pä inkomna utländska skrifter.
Skulle å någon sådan qvarstad läggas, inhemte JustitieStatsministern i underdånighet Kongl. Maj:ts nådiga befallning, huruvida skriften bör till föryttrande frigifvas, eller under vidare qvarstad till återutförande förblifva, då det på Konungens nådiga pröfning må ankomma om och till hvad belopp Bokhandlaren må njuta ersättning af Statsmedlen.
Stockholm den 2 Mars 1863. 11:o Finner Justitie-Statsministern en utrikes tryckt, hit i riket inkommen skrift vara af sådant innehåll, att, i händelse den varit tryckt inom riket, åtal enligt i? § 4 mom eller enligt 3 § bort genom allmän åklagare anställas, åligge honom alt, efter tills vidare å skriften lagd qvarstad, genast infordra Tryckfrihets-komitéens utlåtande om dess innehåll samt derefter i underdånighet inhemta Kongl. Maj:ts nådiga befallning, huruvida skriften bör till föryttrande frigifvas eller under vidare qvarstad till återutförande förblifva, då det på Konungens nådiga pröfning må ankomma om och till hvad föryttrar en må njuta ersättning Statsmedlen.
I'lil111 #11) £ ii 1 STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1863.
Komtitutions-Ut skottets Memorial N:o 10. i M:o tO. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Mars 1863, kl. 12 midd.
Memorial till Rikets Ständer, angående en af Herr Stjernsvärd, G.
M. anmäld anledning till anmärkning mot Statsrådet m. m.
Medelst protokolls-utdrag af den 25 nästlidne Februari har Höglofliga Ridderskapet och Adeln till Konstitutions-Utskottet öfverlemnat ett af Herr G. M. Stjernsvärd, under anmälan om anledning till anmärkning mot Statsrådet och Chefen för Finans-departementet Herr Friherre J. A.
Gripenstedt, ingifvet försegladt memorial, hvari yrkats, att bemälde Herr Statsråd måtte ställas till ansvar efter 106 eller 107 § Regeringsformen, och såsom skäl för detta yrkande uppgifvits, att, sedan Herr Stjernsvärd under 1856—1858 årens riksdag väckt motion om tillökning i anslaget för dåvarande H. K. H. Kronprinsens, numera Hans Maj:t Konungens hofhållning under den tid han, i anseende till Hans Maj:t Konung Oscars iråkade sjukdom, förde Riks-styrelsen, så hade Herr Statsrådet, uti en till Ordföranden i Stats-Utskot tet aflåten skrifvelse, gifvit tillkänna, det II. K. H.
Kronprinsen befallt honom meddela Stats-Utskottet Hans Kongl. Höghets önskan, att motionen icke måtte föranleda någon åtgärd å Rikets Ständers sida, enär frågan om det anslag, som för H. K.
H. vöre nödigt under den tid han, af ofvannämnda anledning, förde Riks-styrelsen, blifvit af Hans Maj:t ordnad, hvilket meddelande, enligt Herr Stjernsvärds förmenande, vore grundlagsvidrigt, då det blifvit lemnadt i annan form, än 38 § Regeringsformen föreskrifver, samt hade varit vållande dertill, att Herr Stjernsvärds motion icke blifvit af Rikets Ständer till pröfning företagen, och att Statsverket nu tillskyndades en betydligt större utgift, än om motionen blifvit bifallen.
Herr Statsrådet hade nemligen i det anförande till Statsråds-protokollet, som åtföljt Kongl. Maj:ts den 6 sistlidne Februari aflåtna nådiga Proposition om anvisande af ett fyllnadsanslag till Kongl. Maj:ts hofhållning, uppgifvit, bland orsakerna till ett sådant fylluads-anslags lith. till R.