Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utsköttet har tagit detta ärende uti öfvervägande; hvarvid Utskottet pröfvat den af Herrar Fullmägtiga, till Summariska räkningarnes controllerande , uppgifne anstalt, såsom dela enda möjlige, böra Vidtägäs; men då Utskottet icke kunnat undfalla, att om, på sätt Herrar Fullmägtige föreslagit, särskilda Afkortrnngs-Längder öfver Riksgälds-Contoirets medel skulle föras, sådant skulle fördubbla vederbörandes besvär och arbete; så har Utskottet, enär hufvudsakliga ändamålet , thy förutan, karr vinnas, ansett tillfyllestgörande, att uti räkningar och Lands-böckerna Bevillningen och öfriga Riksgälds-Contoiret tillslagna Fonder icke sammanblandas med Kongl. Stats Contoirets och andra Verks medel; meri att hädanefter såsom hit* tills ,, gemensamma Uppbörds oell AfkortningsLängdér föras öfver Stats- och Riksgälds Contoirets medel, ock .Lands böckerna till Verifica tieä - i)en 5 Juli* 5 2 9 tion biläggas; och i följd hvaraf Stats Utskottet får tillstyrka, att öfver Riksgälds Contoirets medel för år 1816 och följande åren visas särskild redo, så väl af Uppbördsmännen , som uti Landsböckerna ; och att, sedan Summariska redogörelserna öfver Riksgälds Contoirets Fonder till Contoiref inkommit och der blifvit pröfvade i alla de delar, som derstädes kunna controlleras, bestyrkta afskrifter af Summariska räkningarne tågås uti Riksg'älds-Contoiret och derefter til 1 stal las Kongl. Kammar-Rätten, som, när Lands-böckerna dit inkommit, låter genom vederbörande Revisions Contoir med dem jemföras ifrågavarande Summariska räkningar; då Revisions Contoiret, så snart sådant blifvit vefkställdt, tecknar betyg å de uti Riksgälds Contoiret förvarade OriginalSummariska rakningar, huruvida eller i hvad måtto öfverensstämmelse ejler olikhet förekommit.
Skulle Rikets Höglofl.
Ständer täckas bifalla hvad sålunda blifvit föreslaget, torde RiksensHögl.
Ständer äfven ,finna nödigt hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla , det mätte Kongl.
Maj ts och Rikets Kammar Coliegium samt Kammar» Rätt undfå Nådig Befallning, att vederbörande härom till efterrättelse och iakttagande förständiga.
Ständers bepröf» vande vördsamligen underställes.
Stockholm d* 3 Juli 1815.
På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar Gustaf Murray, 67. 68.
På Och Ad.
Ledamötfers vägnar Carl de Geer. Bandet. 5 3° Den 5 Juli.
BorgareStåndets Ledamöters vägpar Carl Fr.
BondeStåndets .Ledameters vagnar Jon Jonsson. C. Sylvan.
Uppläst hos Samteliga Riks Ständen den 5 juli» Vördsamt Memorial!
Under den 11 sistl.
Maj, har Vällofl. Bor* gare-Ståndet, till Banco-Utskottets Utlåtande, remitterat Herr Grosshandlaren Fr.
Åbergs, och Herr Bådmannen B.
Bagges, för Uddevalla Stad gjorde framställning, att i anseende till Stadens, genom en olycklig vådeld iråkade svåra belägenhet, samt det betydande tillskott, som af invånarne, för publika Byggnadernas iståndsättande, infordras, de af dem, sorn dels redan uppfört, dels ännu fortfara med uppförande af Stenhus, måtte berättigas, att af Banken erhålla lån till hälften af Egendomens uppskattade värde, emot 4 procents interesse «*ch a procents årlig afbetalning på Capitalet.
Det olycksöde, sorn öfvergått Uddevalla Stad, kan ej utan ömt- deltagande ibogkommas; men sedan Staden redan fcre detta, till lindring uti sin olycka, fatt af Banken uppbära det Lå« ne-biträde till dess fulla belopp, sorn tfer hegardt, finnér Banco-Utskottet ej anledning, ätt för berörde Stads invånare ru tillstyrka någon ytterligare förrnons-ratt till
Låns undfående af den Dm 5 Juli. 531 deri Fond, som till Fastighets lån för Fikets innebyggare i gemen kan blifva anslagen, uppå grunder, och under vilkor, som för denna Ut-, Ilning komma att fastställas; och hvaruti Uddevalla Stad, lika med Rikets Öfriga Städer, får i föreskrifven ordning deltaga.
H vad Banco-Utskocet funnit anledning att 1 det, föregående vördsamt anföra, rörande Uddevalla Stads omnämnde begäran, linner BancoUtskottet sig ej kunna undgå, att jern väl utsträcka till Herr Juveleraren Holmers uti Vallofl.
BorgareStåndet gjorda, och a.f några Värda .Ledamöter understödda 'Motion, om förrnonsrätt för Götheborgs Stad, och vidare för alla de Städer, som af vådeld hemsökas, till Lans erhållande i Banken, af dehFond, som för nya Fastigliets-Lån blifver bestämd.
Med ömt behjertande af den olycka, som en af vådeld hemsökt
Stad iråkat , kan Bancö-Utskottet likväl ej linna • med billighet öfverensstämmande, att till lin» dring uti dess lidande, Fikets öfriga Städer, möjligen på en längre tid, skola sakna det Lånbiträde af en bestämd inskränkt Fond , sorn de äga rättighet att i föreskrifven ordning påräkna.
Om skadeersättningen ifrån Allmänna Brand» försäkrings-Verket icke blifver fullt svarande emot brandskadan, torde billiga Lån-biträden till afbrända försäkrade Byggnaders åter uppförande kunna af samma Verk beviljas.
Het ena och andra, jemte nne Ledamöters i ämnet hyste olika mening , öfverlemnas vördsamt till de Respectiva Ståndens närmare upplysta ompröfning.
På '532 Deri 5 Juli.
Ledamöters vägnar Joh. Hen.
Pä Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar Gust. D. Wilcke.
Pä HÖgv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar jE. A. Almqvist.
BondeStåndets Ledamöters vägnar Haniel Andersson. G.
Helslngius.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Håglöf.
St cinders Banco-Utskott den 13 Juni ig 15. S. D. Herr Holmer yttrade:
Jag kan för min del icke instämma uti Höglofl.
Banco-Utskottets enligt Finance-Fördelningens tillstyrkan fattade Beslut, hvarigenom förmonsrätt till Banco-Låns erhållande ej anses böra tilläggas afbrända Städer: jag finner högst billigt, att de Städer, hvil* ka varit underkastade en slik olycka, hvaraf en oundviklig vanmagt på längre tid måste blifva en följd, böra till begagnande af Allmänna Lå« ne-anstalter , framför andra, korndia i fråga; och jag kan ej dölja den öfvertygelse, att , sedan Höglofl.
Banco-Utskottet före detta föreslagit Låne-summan för samtliga Städerna till -fidei af den påräknade Låne-fonden; borde det på Vahlof!. Börgare-Ståndets Ledamöter få ankomma, att bestämma , huruvida någon förmonsrätt eller särskild
Den 5 Juli. 533 särskild fördelning, Städerna imellan, ma blifva föreslagen.
Uti detta anförande instämde Herr Rådmannen Kjellander till alla delar; och skulle enligt gjort förbehåll välbernälte Herrar
Ledamöters så beskaffade särskilda mening vid Memorialet bifogas.
Hdsingius.
Ridd. och Ad. den ; Juli.
Prest-Ständet den ; _ Vällofl. Borgare-Ständet den 10 _ Hederv, Bonde-Ständec den 5 „ Vördsamt Memorial!
Sedan Särskildta Utskottet under den 5 sistl.
Ständer aflemna! sitt utlåtande, rörande frågan om ett förnyadt Reglemente för Judiska Nationen, så har samma Betänkande , jemte åtskilliga dervid gjorda anmärkhingar, blifvit af samteliga Respeetiva Riks- ■ Stånden till Utskottet återremitteradt, hvårvid Höglofl.
Ridderkapet och Adeln anmodat Utskottet, att afgifva fullständigt utarbetadt förslag till ett nytt Jude-Reglemente, äfvensom Vällofl.
Borgare-Ståndet, som förklarat sig alldeles förkasta nämnde Betänkande, såsom utöfver gränsen af de till Utskottet i detta ämne remitterade motioner om inskränkning i Judarnas friheter och om förbud emot flera Judars inflyttande i Riket, detta ärende till Utskottet öfverlemna! - 53i Den 5 Juli. lemnat till ny handläggning, med begäran, att öfver de förut remitterade motioner och inom deras gräns till Bikets Ständer med utlåtande inkomma.
Enligt hvad de till Utskottet insända Handlingar utvisa, äro hufvudsakligen följande omständigheter anmärkte, nemi.
König förklarar, att han, af Historien öfvertygad om de beriröfliga följder, som Judars innästlande i mängd uti fattiga länder mpdfört, tror sig ej sanslöst kunna bifalla hyad som han finnér bidraga till Fäderneslandets'skada och framtida förderf, ytan tvingas att upphäfva en varnande röst; att Polen, der Judarne utgöra en betydlig del af Folkmängden både i Städer och Eandsbygden , ej dervid vunnit; att de genom förskott och dermed åtföljande ocker hälla den ringare hopen i den största uselhet; att om Judaine erhöllo tillstånd , att i Sverige bosätta sig på Landet, den Svehska Allmogen, enfaldig, redlig och godhjertad, snart skulle på samma sätt som Polen blifva ett rof för deras, ocker ' och bedrägerier; atf en betydlig förlust skall inträffa, om sådana personer inkomma, sorn endast qvarblifva till dess de samlat någon förmögenhet på inbyggarnes bekostnad, eller sorn äro Lindansare, Taskspelare och dylika usla Konstmakare, eller ock sådana, som befatta sig med Vexel-vingleri, Agiotering, Ocker, Lurendrägerier , öfverflöds- och bedrägeliga varors utprånglande, underhaltiga Guld- och Silfver-arbetens försäljning, sorn aldrig införlifvas bland Landets barn, utan Utgöra en liten Stat i Staten, så mycket farligare, Den 5 Juli. 535 re, som enighet, penningestyrka, utländska för* bindelser och ill-slughet hos detta slägte äro förenade med en ihärdighet utan exempel och en guldtörst utan like.
— Herr König tillstyrker derföre att de Judar, som redan äro bosatte i Sverige, väl måge få qvarblifva och erhålla Borgare-rättigheter i de dem anvista Städer, men dem ej tillåtas att på Bandet insmyga sig eller der tillhandla sig jord , och väl äga frihet att ingå Giftermål med Personer af Svenska Nationen, men porten deremot alltid blifva tillsluten för flera Judar, att ytterligare inkomma i vårt Nordiska Canaan; hörandes i afseende derå Förteckningar pä alla Judar i hvarje Stad årligen inlemnas till Magistraten och ett exemplar deraf till Kongl- Commerce-Collegium insändas.
Herr B. D.
Heykenskjöld: att alla försök, som hittills i andra Bander blifvit gjorde, att nationalisera Judar, misslyckats; att de, i följd af deras Tros-Bära och Sedvanor, alltid utgjort och skola äfven framdeles förblifva en särskild Corporation inom Staten, utan något interesse som Medborgare för det Samhälle, inom hvilket de njuta skydd, utan att vara fästade vid detsamma med de band, som för Bandets inbyggare äro helige och oupplöslige, och att detta förhållande skall fortfara äfven här , om ock särskilta förmoner skulle dem beviljas; att då de, såsom en följd af deras Trosbekännelse, icke kunna bekläda något Embete i Staten, icke deltaga i Bagstiftningen', de evigt skola lefva afskillde från öfriga Medborgare, och blotta farhogan att beröfvas de rättigheter man tillagt deni} Dm 5 Jall. dem, alltid hos dem underhålla och nara ett enskildt intresse eller en Judisk esprit; att ju mera tillfälle dem lemnäs, att drifva handel på Ilandet och i Städerna, att förvärfva egendom och jord, desto vidsträcktare och vådligare skall deras inflytande blifva , och kanske den tid komma. da en stor del at vår handel, af våra BergVerk och hufvudsakligaste näringar af Judar innehades , så framt de försigtigt och planmässigt begagna de friheter, som för dem nu föreslås, samt sluteligen , att
Judarnas anspråk höra vara tillfredsställde, om dem äfven hädanefter förurfnas rättighet, att i 3:ne af Rikets större
Städer sig bosätta och der idka handel och näring.
' Herr J Mannerstam: att han, utan närmare undersökning ej ville dela de harda anmärkningar. som bilfvit gjorde emot Judiska Nationen, och val instämde med Utskottet i frågan om rättighet för de här redan bosatte att få qvarblifva, men anser problematiskt, huruvida flere böra inbjudas, att inkomma, tilläggande, att ’ antingen . öra få fritt inträde i Riket och Kjuta öka rättigheter med alla andra utländska Trän sorn :. i fästa sin Bostad, eller ock af» gifter, för denna förmon betydligen ökas, erne. dan om Svensk -Med borgar ef ätt skall vara fal, priset derå ej kan nog högt uppskattas,, samt rättighet, för.
Judar att nedsätta sig på Ilandett 'eller lerch; brira medgifvas* örn icke på min■ir- <Htt bebodda örter i Rikets Nordligaste pro ei. ,,: ' Ht':; refve Liljencrants förklarar sig väl finna Den 5 Juft. 537 finna den föreslagna Summan, som för Judars inträde i Ilandet skulle erläggas, vara stridande emot de liberala principer, som utmärka Utskottets Betänkande, men medgifver, att någon anstallt torde vara nödig till förekommande af Tiggare-Judars bosättning i Sverige.
Herr Friherre C. L.
Staet von Hollstein, att, ehuru raan mäste medgifva, att Judarne här i Ilandet fört en stilla och sagtmodig vandel, -och ej eller är kändt att de för grofva brott och våldsamheter varit tilltalade, utan i den delen kunna tjena till uppbyggeliga exempel åt andra, samt att det enda dem kunnat tillvitas vore, att de icke låtit tillfället gå sig ur händerna, att förkofra sig på nästans bekostnad, denna sagtmodighet likväl hufvudsakligen kunde härledas derifrån, att de lefva i ett förtryckt tillstånd; men att sådant torde förändra sig, i fall de tilltaga i antal och magt; och att det derföre vore vådligt, att tillåta dem att besitta jord och att medgifva liera Judars inflyttande.
Herr O. F. Påhlman ahser det väl vara tillräckligen upplyst och med verkeliga bevis ådagalagdt. att alla de klagomål , som med en viss öfverdrifven ifver blifvit framställde emot härvarande Judar, äro ogrundade; och att de lika litet kunna förebrås att hafva öfverträdt Sveriges Tagar och Författningar, samt det för dem särskildt utfärdade Beglementet, sorn det kan läggas dem till last, att, sedan de utgjort sina till Staten åliggande skyldigheter, de genom klok omtanka och sparsamhet beredt sig berg - 53» Den 5 Juli. bergning eller förmögenhet och att derföre, långt ifrån att utdrifva Judiska Nationen ifrån ett Land, der den på Konungs och Ständers försäkran om beskydd sig bosatt, under förlitande att den ära och ordhållighet, som från urminnes tider, utgjort grund dragen i Svenska National-caracteren, skulle blifva en tillräcklig borgen emot egennyitans eller fördommarnes blinda förföljelse-anda, man snarare bör genom klokt beräknade författningar söka uppmuntra och leda Judarnas omtanka och företag på sådana vägar, hvarigenom de kunna blifva mest gagnande för Staten , och anmärker afsådgn anledning: 1:0
Att de redan här bosatte Judar och deras barn icke skäligen kunna åläggas svårare vilkor, äii de som voro föreskrifna vid deras inflyttning, så vida sådana skyldigheter, som dem åläggas, icke äfven skola sträcka sig till andra, som öfva samma handtering, och för hvars utöfning afgiften föreskrifves, och det enda undantag dervid vöre lämpligt, att de i stället för uppvisande af en viss Summa till Burskaps vinnande, ägde att densamma deponera i något af Kikets Fenninge-Verk emot 5 procents renta. 2:0
Att med erkännande af nyttan deraf att Judar ingå i producerande handteringar, det ej vore förenligt, att dertill göraUtvägarna för dem svårare än för alla andra. 3:0
Att, ehvad afgift som må komma att åläggas
Judarna vid burskaps vinnande, det tillägg borde göras, att den Jude eller person af Judisk härkomst, som antagit och bekänner Christna - Dm 5 Juli. 539 na Religionen alcali äga rätt att uttaga sitt insatte Capital eller den del deraf i lika myntsort, som honom då tillfallit.
För öfrigt anföres, att oaktadt någon våda af flera Judars inflyttande i Riket ej vöre att befara, utan sådant tvärtom kunde i flera afseenden medföra nytta, den underdåniga önskan likväl kunde tilläggas, 3tt Kongl. Majit täcktes pröfva, huruvida med de af Utskottet föreslagna vilkor dem må tillåtas att hädanefter inkomma eller icke.
Herr Biskoppen, Doctor Baxe: att Utkottets anförande, att åtskilliga här bosatta Judars industri i Fabrik^jrandteringen varit af verkelig båtnad för det allmänna, icke är med något bevis beledsagadt, och så mycket mindre kunnat bevisas, sorn Utskottet för egen del yttrat tvifvelsmål, huruvida Judiska Nationen medfört ali den nytta för Staten, som man ägt skäl att hoppas; att då Handeln är en af de vigtigaste grunder för en Stats bestånd, men lemnad åt främmande blifver af ingen eller åtmindstone föga nytta, den commerciella rörelsen bör lemnäs åt Uandets infödda och ej åt flyttande Köpmän, tågande till andra Kander; att Judars utflyttning icke kan genom den föreslagna deposition af Silfver i Banken förekommas; att* någon verklig Patriotisme icke funnits hos Judiska Nationen , sedan den drefs ur sitt eget Kand ; att på 18 hundrade år en så ädel driffjeder till Medborgerliga dygder i allmänhet ej kunnat hos detta folkslag upptäckas, och skall i följd af deras förderfvade Religions- och Moral-principer fåfängt väntas; att deras arbets-formåga och mercantila 54* i3m 5 Juli. mercantila operationer bäst skulle kunna användas i Manufacturer och Fabriker, och att derest, i likhet med ett i Dannemark framställdt pro* ject, den Dag blefve stadgad, att efter 10 års förlopp ingen Jude tilläts handla med annat än hvad han sjelf förfärdigat eller genom egna klqka anstalter låtit förfärdiga, mycket skulle af härvarande Judiska medlemmar kunna uträttas och deras, omtanka således fästas vid Ilandets egna pro ducter; att det deremot vöre'högst vådeligt, att öppna för deras förmenta verksamhet rättigheten att tillhandla sig Laridtegendomar; att efter Judefolkets förskingring åkerbruk aldrig varit hvarken i theorie eller practik deras sak och icke kan blifva det för deras nalurliga afsky för allt svårt, vidhängande och osäkert arbete; att om Landfegendomar här lernnades åt Judar, ma i snart skulle , sedan de i Danmark ej finna mera att skörda, se dem Öfverflyttade till Sveriges bördigaste landskap, såsom ägare af de indrägtigaste landtgods, förmodeligen heldst nära Sjo Städer och kusterna , såsom mest beqväma för Lurendrägerier, och hvarigenom sköna -Byggnader i landet skulle användas till fyllande af upplag för Handelsvaror, egendomarnas afkastning till ökande af större handels negociationer, kanske och till stegrade pris på lifvets första nödvändighets varor, samt vare idoge siria inländska Husbönder tillgifne arbetares svett och möda uppoff* as till rikedomars ökande åt varelser,
med hvilka de i anseende till Religion, seder och lefnadssätt hafva intet samband, och att, då med liera större Landtgods jura patrona tus - Den 5 Juli. 541 tus äro förenade, församlingarne skulle göra sig mindre fördelaktiga begrepp om Själavården, om närmaste inseendet öfver en Ghristelig
Kyrka öfverlemnades åt en fiende af vår Christeliga Tro och bekännelse; örn de skulle finna kallelse-rätten för deras lärare ligga i en sådan nians händer.
Herr Biskopen anser ej eller nyttigt, att tillerkänna denna nation bosättning i alla Ilikets Städer , emedan Sverige i sådant fall skulle blifva förvandladt till en Marknads-plats, ganska väl försedd med hvarjehanda gods till utbyte emot Silfver och Guld nitiskt utbudet ; att i fall hos slägtet fortfar den" böjelse för ocker och smyghandel, hvarom Historien är ett ojäfvig! vittne, de få redbarheter-, som ännu kanske förvaras hos de annars mindre bemedlade Städernas innevånare , snart skulle komma i Judars händer och behofvet af en eller annan Ihdrs
Lån öka den nödställda Låntagarens fattigdom , om återbetalning fordrades med den tunga renta, som efter flera godkända utländska Författares försäkran likväl skall för Judar vara lätt och behaglig att lyfta, samt sluteligen att, då denna mängd Judar i Städer och på Landet borde hafva någon offentlig Gudstjenst, landet likväl icke kan eller bör uppfyllas med Synagogor; att tillåtelsen för Judar och Christna att ingå inbördes Giftermål , icke skulle kunna medföra det ändamål, att derigenom ombilda Judar till verkliga patrioter, och småningom draga detta i Religieusa ämnen förvillade slägte ur sitt mörker, men deremot leda till indifferentisme och för öfrigt blifva af menliga följder i Religieust, moraliskt , och Medborgerligt afseende.
Uti 543 Den 5 Juli. $
Uti detta yttrande hafva Doctorerne Hes# sellgren och Wallin samt Prosten Hasselroth instämt.
Herr Prosten, Lector Fellenius har yttrat den tanka, att en sak, emot hvilken alla tiders erfarenhet, allmän röst och i grund opponerade principer tala, bör med största varsamhet och de försigtigaste mått och steg behandlas, att, ehuru Herr Prosten icke förkastade hela Betänkandet, han likväl ej gillade en oinskränkt frihet och yrkar derföre följande modificationer: I:»
Att den summa i silfver, som bör a£ Judar i Banken deponeras, bör efter 30 år hemfalla Statens Cassa. , 2:0
Att de Judiska Handelshus, som idka utrikes handel, väl måge för sina Familier dervid bibehållas, men att, då granlagenheten vid import-handel i en Judes händer deremot ej kunde vara nog sträng, all utrikes handel för öfrigt må i allmänhet för alla Judar framdeles för alltid förbjudas och i synnerhet all Vexelhandel. 3:0
Att dem ej må tillåtas någon slags handel med Guld och Juveler. 4:0
Att en hvar af dem bör förblifva i den Stad och'
Ort der han sig bosatt eller sin han-- del, näring eller handtering idkar, och ingen vara tillåtet, utom Under Marknader, att i Städer och Landsörter med sina varor, eller föregifna yrken kring vandra.
För Öfrigt har Herr Lectorn funnit detböra stå dem fritt o< h öppet, att ingå Agtenskap huru helst dem må synas.
' Herr Den 5 Juli. 543 Herr Prosten Thyselius anser den föreslagna tillåtelsen för Judar, att köpa Fastigheter på Ilandet, leda till vådeliga följder, emedan, oberåknadt det -vidriga intryck, hvarmed i synnerhet den enfalldige skulle se en Glass af Medborgare, hvilken å våra Högtids- och Helgedagar tillät sig sysslor och yrken, som ansågos för otillåtliga, det vöre att befara att Judarnes handel med Luxe articlar skulle gifva smak för ett annu okändt öfverflöd, deras Commerciella och Financiella lynne, vida farligare än de nu så allmänt öfverklagade Wesfgötha Handlandes, undergräfva i synnerhet
Allmogens och den tjenande klassens välmåga och ^bestånd genom det att för dess- öppna väsende samt okonstlade enfald snaror Jades , och ändtligen äfven hos Menigheten verka ett sede-förderf, som Religionens Tjenare, äfven med det alfvarligaste nit, fåfängt skulle motarbeta.
Herr Biskopen Doctov Murray anför, att den teckning , som af flera bland Högvördiga Prest Ståndets Tedamöter således blifvit- gjord på den Judiska Nationen, och den af densamma befarade skadeliga inflytelse på samhället, vore nog mörk, och kanske i vissa hänseenden för mycket mörk , och att Herr Biskopen trott sig i synnerhet böra fästa sin uppmärksamhet vid den föreslagna reman af 5 procent för det Capital , hvilket af inflyttande Judar skulle i Banken deponeras, och hvilken renta Herr Bi-' »köpen anser vara för hög, äfvensom det vore att befara, ,att tillåtelsen för Judiska Nationen, att 544 Den 5 Juli, att med Christna ingå, Ägtenskap, skulle Jeunna föranleda till ej obetydliga oordningar.
Doctor Knös har förklarat, att ehuru den föreslagna tillåtelsen till Giftermål med Christna och till Judars etablerande vid Jordbruk troligen ej skulle verka till mycken våda i anseende till Judars nu kända obenägenhet för sådana förbindelser, Herr Doclorn likväl ansåg sig botia så mycket heldre afstyrka dylika stadganden, som deras vistande på alla ställen, der de icke kunna hafva Synagoga och nogare Policetillsyn, kunde i många afseenden blifva högst menligt.
Herr Professor Forsell har förenat sig med Biskop Faxe i frågan om Giftermål imellan Judar och Christna, och för öfrigt ansett det aldrig böra tillåtas
Judar att hädanefter till Piltet inflytta.
Herr Borgmästaren Örnberg har andragtt* att då de Motioner som från Vällofl.
BorgareStåndet emanerat angående Judarna, utan un* dantag åsyftat och yrkat inskränkning af deras, i grund af utfärdade Reglementen redan ägande, rättigheter och förmoner, men Utskottet betraktat denna vigtiga fråga ur en alldeles stridig synpunkt och deremot föreslagit Jude-Reglementets utvidgande derhän, att dessa främlingar skulle komma i åtnjutande af alldeles enahanda förmoner och rättigheter sorn Svenske män, Herr Borgmästaren, som för stn del ovilkorligen förkastade samma Betänkande, önskade att Utskottet måtte anmodas, att uti nytt afgifvande yttrande hålla sig stricte till den i Motionerna väckta fråga Den 5 JulL 545 flaga och att således ej föreslå Utvidgning utan tvärtom inskränkning i Judarnas skydds- och närings-rättigheter.
* Herr Stabeck, som egentligen upprepat hvad dess förra Memorial i detta ämne innehålla, och såsom ytterligare styrka för sin öfvertygelse om Judiska Nationens skadlighet för det allmänna, anfört ett