Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vexelundervisningens Normal-skola . . |— Mekaniska Skolan Kyrkors underhåll Summa'.no Då, efter afdrag af minskningen . . . till netto förhöjningen lägges summan å denna Hufvud-Tilel, enligt Stats-Utskottets förra förslag .
. uppkomna ofvanstående ........
Minskning mot förra Förslaget.
4i— Förhöjning mot förra Förslaget.
8,000 — _ — 1 "* 8,000 70 Penningar. ?,86Ö 7,000 -!o,635 2.000 2.000 3oo 18 7,93° 76,890 34,820 84,820 16 16 16 Reservationer emot Utskottets Beslut uti 6:te punkterij rörande ans/agen till Rikets Universitet: af Riksdagsfullmägtigen Hans Jansson från Elfsborgs Län: ”Emot Högloft.
Utskottets beslut, att tillstyrka förökadt anslag för Universiteten s
Se tit sAJi sfor t et, U 'StanUr N:o -aar. af 4oao R:dr årligen för hvarldera, hvilket på en tid af 5 år utgör den icke obetydliga summan 4>ö,ooo R'dr, .nödgas jag reservera mig.
— Då Rikets Ständer förliden Riksdag ytterligare anslogo 60,000 R:dr årligen för Clerecie-Staten utöfver livad ti 11 denna Hufvud-Titel förut varit anslaget, blef af denna summa endast 42*000 R:dr gifna till Elementar-Läroverken och 18,060 R:dr till Universiteten.
Det .oaktadt utbetaltes ej det förra anslaget till sin bestämmelse, utan blef en del deraf anordnad! just till desamma ändamål för hvilka man nu begär ökade anslag.
Man borde således nu kunna vänta , alt från den sidan ytterligare anspråk på nya anslag icke skulle komma i fråga.
Detta liar likväl inträffat, och man synes allt för mycket räkna på Rikets Ständers beredvillighet att, utan afseende på uppoffringar, gifva hvad sorn gifvas kan, till Läroverkens och Vetenskapernas utvidgning och uppmuntran.
Jag kan likväl ej förbise Stats-Cassans ringa tillgångar mera i detta än i andra fall.
Ty då Staten ej nu har råd till att bekosta en enda skilling lill allmänna Folkundervisnings-anstalten, hvaraf behofvet är så stort och vigtigt, utan detta anses vara en angelägenhet, som församlingarne sjelfva böra bekosta, så vill jag äfven tro, att Läro-Verk, med så betydliga inkomster som Universiteten, böra vara belåtne med de anslag, som dem förliden Riksdag beviljades, och hvilka äfven vid innevarande Riksdag synas komma att fortfarande utgå.
Man invänder; alt nu föreslagne summor endast skola användas till Universitetens materiel» behof; men hvarföre blefvo icke dessa behof ihogkomne med någon del af det beviljade årsanslaget?
hvarföre drager man alla medel vid Universiteten till Lärarne,, hvilkas antal och löner lära bägge vara så öfverflödige, att, om en ändamålsenlig reorganisation dermed gjordes, tillgångar ganska väl kunde vinnas för näateriela behofyen.
Jag tror, att med en väl ordnad hushållning, hvilken icke bör åsidosättas vid något af Rikets Embetsverk, de redan befintlige tillgångarne böra vara tillräeklige, så väl för de personela som maleriela utgifterne vid Universiteten, och på den grund kan jag icke rösta för uppförande af ifrågavarande anslag.”
Häruti hafva instämt* Riksdagsfullmägtige Nils Persson från Södermanlands Län, Johannes Andersson från Upsala Län, Anders Anderssen från Skaraborgs Län, samt Daniel Danielsson från Örebro Län.
"Vid Strengnäs Stift: af Herr Biskop Thyselius som åberopade dess vid betänkandet N:o 88 i denna fråga afgifne reservation.
STOCKHOLM, 1834; lies J. A. Wallo*#. \ Stat s-Ut slottets Utlåtande N:o 222. 1 N:o 222.
Ankom till Exp.-Utsk. den 23 Julii.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 89, angående regleringen af Allmänna Indragnings-St atén. 1:0
Första punkten, angående sättet för betalandet af Bankens återstående fordran för dess lill liqviden med f. d. Kongl.
Familjen meddelade förskott, är lemnad utan anmärkning; och föranleder det yttrande, som hos Ridderskapet och Adeln blifvit af Herr Skogmanj C. D.} afgifvet, rörande innehållet af Rikets Ständers vid senaste
Riksdag i berörde ämne aflåtne underdåniga skrifvelse, icke lill något ytterligare eller förändradt utlåtande å Utskottets sida. 2:0 Angående Landsbofdingars samt Lands-Stats Tjenstemäns och Bet/entes Pensionsrätt i allmänhet.
Uti detta hänseende hade Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer: ”att öfver deras den 10 Junii 1818 aflåtne underdåniga skrifvelse, angående indelte civile löntagares pensionsrätt, i underdånighet meddela den förklaring, att beloppet af de pensioner, som å Allmänna Indragnings-Staten tilläggas dessa Embets- och Tjenstemän, bör fortfarande och intilldess annorlunda förordnas, utan afseende på redan tillkomne elier ytterligare tillkommande löneförbättringar, bestämmas efter 1818 års Aflönings-Stater;” hvarjemte Utskottet, i afseende på den i sammanhang med berörde allmänna grundsats förekommande speciel? fråga om f. d.
Friherre B. kV. Focks pensions-rättighet, tillstyrkt: ”att pensionen för honom må förklaras böra utgå endast efter den i 18 r8 års Stat uppförde Stals-Secreterarelönen.”
Inom serskilde Rliks-Slånd äro åtskillige anmärkningar gjorde vid Utskottets förslag, rörande grunden för Lands-Stats-personalens pensionerande, hvilka dock kunna anses sammanfattade uti det anförande, Herr af Tuneldj C. E.j hos Ridderskapet och Adeln afgifvit och som hufvudsakligen innehåller: att, enligt de af Utskottet åberopade äldre Författningar, Kongl. Brefvet den i3 Mars 1770 och Kongl. Förordningen den 24 Jan. 1778, Civile Embets- och Tjenstemän, så väl de med indelta som med contanta löner försedde, hvilka uppnått 70 års ålder samt länge och vältjent, egde att afgå med hela lönens bibehållande; att vid 1812 års Riksdag Rikets Bihang till R.
Fröt. 1834. 4'-de Sami. lista Afd, 2:dra Bandet, . ± i4c.de 2 Ståts-Utskottets Utlåtande JN:o 222.
Ständer biföllo, det de med penningelöner tjenande, d. v. s. egentligen Ernbels- och Tjcnstemännen i Rikets Collegier, skulle vid afskedstagandet, efter uppnådd 70 års ålder, få på Allmänna Indragnings-Staten uppföras till åtnjutande af lönen såsom pension, på det ordinarie lönen alltid måtte vara för efterträdaren att tillgå; att då Rikets Ständer vid 1818 års
Riksdag funno för godt bevilja, det enahanda öfverflyttning på IndragningsStaten af en afskedad Embets- eller Tjenstemans vid Lan^«-St2ten pension linge ega rum, ansågo dock Rikets Ständer, i anseende till den större fördel, som härigenom skulle Lands-Staternas personal tillskyndas, enär deras indelta löner bibehållit sig 1 värde, men deremot penninge-löntagarnes, genom myntvärdets fall, vida nedgått, sig böra bestämma, att högre pensioner ej måtte de indelta lönlagarne tillgodokomma, än som svarade mot pénninge-löntagande vederlikars; och jemte det Rikets Ständer härvid upptogo de tjenstemanna-grader, som i detta hänseende skulle jern föras, förklarades tillika, att, om någon Lands-Statstjensteman skulle i ordinarie lön uppbära mindre än dess vederlikar med contant lön,, den förre då finge åtnöja sig med pension efter innehafvande indelning.
Detta Rikets Ständers stadgande, bifallet af Kongl.
Maj:t och kungjordt genom Kongl.
Kammar-Collegii Circulaire-Bref den 11 Oct. 181 <7, innebar sålunda den rättvisa princip, alt de Civile Embets- och Tjenstemäimen, så med indelta som contanta löner, skulle såsom pensionairer få tillgodonjuta lika förmon, på grund af äldre Lönings-Staters föranledande; men sedan, vid myntvärdets fall, det funnits nödigt tillägga de penninge-löntagande någon förbättring i lönerne, så skulle, enligt Herr af TuneTäs yttrande, genom det af Stats-Utskottet nu föreslagne förklarande, den obillighet uppslå, att, i strid mot den förut antagne grundsatsen, Lands-Slats Embets- och Tjenstemännen undfinge vida lägre pensioner än deras vederlikar med contant lön.
Vidare har Herr af Tuneld anmärkt, att Utskottets förslag, det 1818 års Aflönings-Stat, ulan afseende på redan tillkomne eller ytterligare tillkommande lön-förbättringar, skulle tjena till efterrättelse vid pensionernas bestämmande, innefattade det misstag elter åtminstone den ofullständighet, att härvid ej blifvit observerad den förhöjning, som blef en följd af Rikets Ständers medgifvande vid i8a3 års Riksdag, det span målen under lönerne beräknades i stället för 4§ R-dr till 6 R:dr tunnan, som medförde, att en ständig tillökning af 1 R:dr 24 sk. per tunna uppkom, hvilken från 1824 års början sammanslogs med årliga penningelönen, och hvarigenom de contante löner, hvilka uti förevarande fall skulle tjena såsom måttstock för pensioneringen af Lands,-Stats Embets och Tjenstemännen,, alltså blifvit Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 222. 3 ej obetydligt ökade utöfver 1818 års Stat.
Efter att sålunda hafva framställt de hittills stadgade grunderne för Lands-Statstjenstemäns pensionerande, har Herr af Tuneld vidare sökt ådagalägga ej mindre obilligheten deraf, att desse Tjenstemän, hvilkas befattningar äro både vigtige och i hög grad mödosamma, skulle, genom den nu föreslagne lägre pensionsberäkningen, på ålderdomen sakna nödig utkomst, eller ock tvingas, att, ehuru oförmögne till tjenstens vederbörliga bestridande, dervid qvarstå, än äfven fördelen af att vid Lands-Staten kunna påräkna kraftfulle och skicklige män, af hvilkas nit och redlighet det allmännas båtnad i så väsendtlig mon beror; och har Herr af Tuneld, på sådane skäl och under yttrande i öfrigt, att, allt efter som Civil-Statens enskilda Pensions-Inrättjiing kommer alt uppfylla det med densamma åsyftade ändamål, StalsVerkets bidrag till Embets- och Tjenstemäns pensionering äfven kommer att förminskas, föreslagit: att med indelta löner försedde Lands-Statstjenstemän må förklaras berättigade till pensioner, svarande mot vederlikars i Kongl. Collegierne, efter hvad nu reglerade Stater i allmänhet bestämma, nemligen: Lands-Secreterare och Lands-Kamererare till 1,200 R:dr, Landt-Räntmästare, Kronofogdar och Förste
Landtmätare till 800 R:dr, Häradsskrifvare till 400 -sarai Länsmän till i5o R:dr, hvarjemte Herr af Tuneld, i afseende på Landshöfdingars pensionsrätt, trott de dervid förekommande serskilda förhållanden kunna föranleda dertill, alt
Landshöfdingars pension blefve bestämd till det belopp, sorn för andra deras vederlikar, Generalerne, vid sisla Riksdag fastställdes, eller 3ooo R:dr.
Med anledning af hvad sålunda förekommit, samt hvad Herr o/ Tunelds anförande i öfrigt innehåller, har Utskottet ånyo till öfvervägande företagit frågan om grunderne för indelte civile löntagares pensionering, och Utskottet har icke kunnat undgå finna, att desse Embets- och Tjenstemän, sorn efter äldre författningar egt att, då de uppfyllt de för Civilstaten i allmänhet gällande föreskrifter för pensions tillgodonjutande, undfå en hela den indelta lönen motsvarande pension, i allmänhet förmonligare än den , som tillföll penningelöntagare, och , efter 1818 års Författning, blefvo satte i likhet med deras vederlikar i Kongl. Collegierne, åter genom det af Utskottet nu tillstyrkta förklarande skulle blifva vida sämre lottade än deras vederlikar i Embetsverken, der den i allmänhet nödig ansedda regleringen af så väl tjenster sorn löner, antingen redan för sig gått eller, så fort ske kan, kommer att för sig gå.
Ett sådant missförhållande i pensionsvilkoren emelian de med indelte och de med penningelöner försedde civile löntagarne har, i Utskottets tanka, genom de senare Författningaine icke 4 Ståts-Utskottets Utlåtande AT:o 222. varit afsedt; och Utskottet ‘finner äfven billigheten tala för dess afhjelpande, om man tager i betraktande, burn mödosamma Lands-Stals-sysslorne i allmänhet äro, och huru magtpåliggande det är, för de allmänna ärendenas gång, att dessa sysslor beklädas af personer, som äro vuxna sitt kall, med kraftfullhet detsamma sköta, och, någorlunda betryggade för sin utkomst på gamla dagar, kunna deråt egna odelad uppmärksamhet.
Då härtill i öfrigt kommer, att en af billighet påkallad förbättring i pensionsvilkoren för Lands-Stats Tjenstemän äfven skulle bidraga dertill, att, sedan accorder vid dessa sysslor numera äro förbjudne, nuvarande innehafvare, som sådane erlagt, snarare kunna finna sig vid alt, då de till tjensternas behöriga skötande blifva oförmögne, desamma frånträda, anser Utskottet sig, på alla dessa förenade skäl, böra föreslå: alt Landt-Stats Tjenstemän och Betjente, som med indelte löner äro försedde, må vid afskedstagande hädanefter erhålla pensioner till samma belopp, hvartill deras vederlikar i Kongl. Stats-Contoret eller andra redan reglerade Embetsverk äro berättigade, under iakttagande af de i allmänhet för pensions tillgodonjutande stadgade vilkor och föreskrifter; och således Lands-Secreterare och Lands-Kamererare erhålla i pension R:dr 1,200.
Landt-Räntmästare, Krono-Fogdar och irste Landtmätare ,, 800.
Häradsskrifvare 4 00. samt Länsmän „ 100. emedan då Rikets Ständer, vid sista Riksdagen, för desse sistnämnde Tjenstemän bestämt deras aflöning till ett minimibelopp af 100 R:dr, det torde finnas mindre lämpligt att, enligt hvad det framställda förslaget innehåller, tilldela dem en högre pension.
Och tillstyrker Utskottet, i afseende på verkställigheten af denna förändrade pensionsreglering för Lands-Slatstjenstemännen: a) att densamma må gälla intilldess den flera gånger ifrågaställda, men äfven vid denna Riksdag uppskjutna regleringen af Lands-Statens löner kommer att för sig gå, då Rikets Ständer, till följd af de förändrade förhållanden, som då kunna vara för handen, lära å nyo böra taga grunderne för pensioneringen under pröfning; b) att det stadgande fortfarande må gälla, det de Lands-Statstjenstemän, hvilkas indelte löner, uträknade efter förvandling och markegång för de näst förflutne 5 åren, understiga det för graden nu föreslagna pensionsbelopp, ej må anses berättigade till högre pensioner, än som, efter sådan beräkning, motsvara de indelte Stats-Utshotlets Utlåtande N:o 222. 5 lönerne, med tillägg af hvad en del i contant fyllnad åtnjuta; samt c) att den af Utskottet, i afseende på nya löner eller lönetillökningar, föreslagne grundsats äfven här må följas, och alltså någon spanmålsberäkning under dessa pensioner icke komma att ega rum.
Beträffande stadgandet i 1819 års Författning, rörande pension för afskedstagande, med indelte löner försedde Landshöfdingar, och hvilken pension bestämdes till ett belopp, motsvarande Slats-Secreterarelönerne på Stat; så ådagalägger det med f. d.
Landshöfdingen Friherre jFock inträffade förhållande, behofvet af ett närmare bestämmande i della fall; och med fästadt afseende å den betydligt minskade lefnadskostnad en ur tjenst gången Landshöfding behöfver vidkännas, samt med hemtad anledning af hvad vid sista Riksdag bestämdes såsom pension för vederlikar inom militairen, tillstyrker Utskottet: att, under iakttagande af de för Lands-Stalstjenstemännens pensionering bär ofvan i allmänhet stadgade föreskrifter, beloppet af Landshöfdinge-pension må för framliden bestämmas till 3ooo R:dr, utan beräkning af spanmål derunder.
Och lära Rikets Ständer, i händelse af bifall till hvad Utskottet nu föreslagit, derom böra till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse, såsom svar å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande Landshöfdingars pensionsrätt samt för allmän Författnings utfärdande, rörande indelte civile löntagares vid Lands-Staten pensionsrätt.
Hvad 1111 slutligen angår Friherre Focks begäran, att, såsom f. d. Landshöfding i Upsala Län,| få uppbära ett, den nuvarande förhöjda Stats-Secreterare-lönen, 4000 R:dr, motsvarande pensionsbelopp; så har Utskottet tagit under öfvervägande hvad i alla Riks-Stånden yttrats för bifall till hvad af bemälde Friherre blifvit begärdt.
Som Utskottet likväl icke kan medgifva, alt Friherre Fockpå sätt åtskillige Ledamöter i Riks Stånden anfört, eger en bestämd rättighet till det högre pensionsbeloppet, emedan, om man äfven i sådan syftning ville tyda ordalydelsen af Rikets Ständers år 1818 fattade beslut, Friherre Fock i allt fall, såsom ej varande 70 år gammal, då han ifrån innehafvande tjenst afgick, icke till fullo uppfyllt vilkoren, som gällde, då berörde stadgande tillkom; finnér Utskottet, då i öfrigt några serskilde talande omständigheter för Friherre Fock ej förekomma, sig icke kunna sitt förra yttrande frångå. 3:o.
Vid den punkt, som angår väckt, fråga om Landshöfdinges rät - 6 Stats-Utslottets Utlåtande N:o 222. tighet alt vid 60 års ålder få afgå med pension, svarande mot halfva lönen, är icke någon anmärkning gjord. 4:o. Inom Ridderskapet och Adeln, Borgare- samt Bonde-StAnden hafva anmärkningar blifvit gjorda mot 4;de punkten i Betänkandet N:o 89 i hvad densamma angår Utskottets afstyrkande å f. d. Krono-Fogden Hällstens ansökning att erhålla, i stället för honom tilldelad pension med 3c)5§ R:dr, ett pensionsbelopp, motsvarande den af honom innehafde indelta lön; och hafva anmärkningarne gått derpå ut, alt bifall till Hollsténs ansökning bort af Utskottet tillstyrkas, på grund dels af rättvisa och dels af de för Hollstén förekommande ömande omständigheter.
Utskottet i åberopade Betänkande anfört, kan Utskottet icke medgifva, att Hollstén eger någon grundad rättighet lill högre pension, än den honom redan tillagde; men då härvid förekommer, att Hollstén j, som nu mera är 70 år gammal, i öfver 4o år varit Krouo-Fogde i ett och samma Fögderi, och derunder, enligt företedde betyg, gjort sig känd såsom en skicklig och rättskaffens Tjensteman, samt inom den ort, der han verkat, förvärfvat sig allmän aktning, så och enär Hollstén nu befinner sig i utblottad t tillstånd, med en svagsint hustru, och hvilka serdeles ömande omständigheter äfven föranled t det för honom inom ofvannämnda 3:ne Riks-Stånd uttalade allmännare deltagande, får Utskottet, med frångående af dess förut i ämnet afgifne tillstyrkande, härigenom föreslå: att f. d. Krono-Fogden Hollstén må, från och med detta år, uppbära pension till det belopp, sorn Utskottet här ofvan i 2:dra punkten för Krono-Fogde-graden föreslagit, eller 800 R:dr, dock utan spanmålsberäkning derunder.
Hvarom svar, i händelse förslaget af Rikets Ständer godkännes, lärer böra till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifvas. 5:o Utskottet, sorn yttrat sig icke kunna tillstyrka någon tillökning i de vid sista Riksdag bestämda arne pensionsrum för Generaler, och nu föreslagit uppförandet af en Amirals-pension, har å denna punkt af Betänkandet N:o 89 erhållit återremiss från Ridderskapet och Adeln, Borgaresamt Bonde-Stunden; dock afse endast de inom Ridd. och Adeln gjorda anmärkningarne, att pensionsrummens antal måtte ökas.
Dessa anmärkningar äro afgifna utaf:
Grefve Rosen, M.j Herr Rothlieb, A. F.s Herr af Dahlström , Friherre Cederström, Herr Lefrén, Friherre Åkerhjelm , G. F. och Herr Rosenbladj B., och innehålla hufvudsakligen: att billigt icke vore , det den högsta militairegraden skulle vara i saknad af en förmon, som den civila Embets- och Tjenstemanna-personalen utan undantag åtnjuter; Stals-Utsloltets Utlåtande N:o 222. 7 att det af Utskottet nyttjade skäl för afstyrkandet, ”att hittills icke något af de medgifne pensionsrummen blifvit begagnadt”, förfölle, då man erinrar sig, att desse pensionsrum blifvit uttryckligt bestämde för innehafvarne af de g Generalslöner i penningar, som vid sista -Riksdag anslogos, och att, dä dessutom vid samma tillfälle stadgades, att det contanta Generals-anslaget 36,000 Rrdr skulle användas till Indelta Armeens lönereglering i det hela, intilldess Ofverste-Iönerne, som af Generalitetet innehafvas,, genom afgång blefve för lönregleringen disponibla, hvarken de nyligen utnämnde GeneralBefälhafvarne kunnat förses med contanta löner, eller, oaktadt arne med indelte löner försedde Generals-personer, med åsidosättande af enskild fördel, anmält sig att ingå på Indragnings-Stat, någon af de omnämnde arne pensionerne kunnat till dem disponeras; att i3 Generaler ännu finnas med indelte löner, och att, innan dessa löner, genom innehafvarnes afgång, ingå till lönregleringsfonden , det öfrige Generals-Befälet icke kommer i åtnjutande af full löningsstat, på sätt Kongl. Majit och Rikets Ständer afsett.
Utskottet, som, vid öfvervägande af dessa anmärkningar samt af hvad handlingarne i öfrigt innehålla, icke funnit skäl att tillstyrka någon förändring i hvad som förslaget är rörande pensionsrummens antal eller arne för Generaler och ett för Amiraler, har deremot fästat uppmärksamhet vid det uppgifna hindret för Generals-pensionernes begagnande.
Förhållandet är nemligen sådant, att de vid sista Riksdagen å Stat uppförde Infanterie-Generalslöner i penningar, till en början, på sätt här förut blifvit omförmäldt,, äro anslagne till befrämjande af Indelta Regementenas lönereglering och endast i den mon kunna af effectivl tjenstgörande Generaler få tillgodonjutas, som Regements-Chefs-Indelningar, hvilka innehafvas (af de förutvarande lnspections- och Brigad-Generalerne, genom dessas afgång, till motsvarande belopp till Indelta Armeens löneregleringsfond ingå.
Då häraf följer, att Generalslönerne i penningar sannolikt icke ännu under en längre följd af år kunna till hela antalet blifva tillgängliga för Generalitetet, och, enligt föreskriften vid sista Riksdag, endast med sådane löner försedde Generaler skulle af de inedgifna arne pensions-anslagen, vid fyllda 65 år, efter vid pass 4° års tjenstgöring oell på grund af styrkt oförmögenhet att i tjenstgöringen fortfara, komma i åtnjutande, är det äfven gifvet, att dessa pensionsrum hittills icke kunnat blifva upptagne eller på längre tid kunna blifva det..
Frågan om dessa pensioners begagnande eger således ett väsendtligt inflytande på möjligheten att i verket sätta den för Indelta Armeen beslutade lönereglering; och då Utskottet icke funnit sig kunna tillstyrka det för samma reglering vid denna Riksdag äskade tillökta anslag; af 19,3,00 Rrdr* 3 Stals-Ulslottets Utlåtande 1\-.o 222. anser Utskottet sig böra föreslå elen utväg till berörde reglerings underlättande och befordrande till snarare fullbordan, att, om någre i öfrigt pensionsberättigade , med indelte löner försedde Generaler skulle, ehuru försedde med högre löner, anmäla sig till pensions erhållande med 3ooo Rrdr, de medgifne arne pensionsrummen äfven må kunna sådane Generaler tilldelas.
Om det beslut Rikets Ständer i detta ämne fatta torde underdånig skrifvelse böra till Kongl.
Maj:t i underdånighet aflåtas.
6:te punkten, angående för Enkan Benzelstjerna tillstyrkt årlig gratification med i5o R:dr; ■yrde dito, om uppförande å denna Stat af det f. d. Commendanten i Warberg, Friherre J. K. Bennet, tillagde arfvode 35o R:dr med ao tunnor spanmål derunder; 8:de dito, angående löneersättning ål Capitenen L.
Stjernstam med a5o R:dr årligen; och grde dito, angående ifrågaställdt anslag tillExp ectance-löner åt Offcerare och Under-Officerare af f. d. Finska Arméen , äro lemnade utan anmärkning. 10:0 Vid Utskottets yttrande i denna punkt af Betänkandet N:o 89, nemligen ”att, då Öfverste Pahn, som i Februarii månad i83i i Nåder utnämndes till Fristads-Directeur, och i sådan egenskap tjenstgjort endast omkring 3:ne år, Utskottet icke funne skäl vara för handen, att tillstyrka uppförandet å Allmänna Indragnings-Staten af de 900
R:dr han i nyssnämnde egenskap uppburit,” har hos Ridderskapet och Adeln Herr Skogman, C. D.j gjort den anmärkning, att pensioners beviljande vid skeende regleringar hittills icke berott på den längre eller kortare tid man innehaft tjensten, och att, då Öfverste Palm å tjensten eger fullmagt, han äfven bör uppföras på Allmänna Indragnings-Staten, till dess han erhåller annan lön af allmänna medel.
Utskottet finner likväl häraf icke skäl att frångå sitt förra tillstyrkande. 11:0
Utskottet har till öfvervägande förehaft den af Rlksdagsfullmägtigen Hans Jansson från Elfsborgs
Län gjorda anmärkning vid Utskottets tillstyrkande om förhöjning i pensionen för aflidne Stats-Commissarien Widegrens efterlemnade arne oförsörjda döttrar, genom öfverflyttning af en del utaf det understöd en tredje, numera gift dotter imféhaft, nemligen att det, för principens skull, ej vöre rigtigt, att den ena systern finge ärfva den andras - Stats-Utslottets Utlåtande N:o 222. 9 dräs pehsionsrätt; men då tillökningen blifvit föreslagen, på grund af de för Sökanderne förekomne bevekande omständigheter, samt Utskottet, till u ndanrödjande af den utaf Riksdagsfullmägtigen Hans Jansson befarade olägenhet, icke tillstyrkt bela den ledigblifna pensionens fördelning emellan de qvarvarande systrarne, utan endast en personel pensionsförliöjning, och i öfrigt dervid fästat det uttryckliga förbehåll, att, då något af dessa pensionsanslag blifver ledigt, detsamma skall till Statsverket indragas, finner Utskottet icke skäl att frångå dess i detta ämne afgifna, utaf de öfriga 3:ne RiksStånden utan anmärkning lemnade förslag. 12:0 Emot