Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
T y a n t a l e t af d e k o m b i n a t i o n e r, till h v i l k a s å d a n a s m å s a k e r s o m d e n ä m d a k u n n a g i f v a u p p h o f, är n a - turligtvis obegränsadt, o c h barnents fantasi är u t o m o r d e n t l i g t m e d g ö r l i g b å d e a t t u t f y l l a t o m r u m o c h d a n a n y t t till d e t e n g å n g p å - började.
D e t förstår sig j u, att e n smula I r ö r l i g h e t o c h g o d v i l j a m å s t e finnas h o s d e ä l d r e; är m a n e n t r ö g t v ä r v i g g, f ö r b l i f v a kvistarne kvistar, m e n eljes — hvilka troll- spön k u n n a d e ej vara m e d m a k t att ö p p n a barnets underbara, skimrande fantasivärld!
[P å l i k n a n d e s ä t t k u n d e o c h b o r d e föräl- drar välja leksaker åt sina b a r n — o c h I f r a m f ö r allt b o r d e d e p å l i k n a n d e s ä t t s å | a t t s ä g a i n b l å s a sin e g e n p e r s o n l i g h e t s lef- vande ande i leksakens användning De I s k u l l e d å finna, a t t d e p å d e n n a v ä g r y c k t e sitt e g e t b a r n v i d a n ä r m a r e än g e n o m m å n g e n torrt förnuftig pliktuppfyllelse i stort, hvaraf barnet först vid m o g n a r e ålder får full u p p f a t t n i n g.
Vi skola sänka oss till b a r n e t s b e g r e p p s - o c h i n t r e s s e n i v å; f ö r s t d å b l i f v a v i f ö r s t å d d a af d e s m å, f ö r s t d å vinna vi m e d de enklaste medel — en stunds lek o c h joller — verklig m a k t öfver d e m, o c h d ä r m e d finna v i s o m e n d j u p t k ä n d s a n n i n g, att intet i b a r n e t s lif, h u r ringa det än m å förefalla, bör m a k l i g t skju- tas å t s i d a n s å s o m n å g o t b e t y d e l s e l ö s t, så s n a r t d e t h a r sin b e t y d e l s e f ö r b a r n e t | själft.
F ö r barnet är leken i b a r n k a m m a r e n m e d I alla d e s s s k i f t n i n g a r a f g l ä d j e, f ö r t r e t o c h m i s s r ä k n i n g l i k a b e t y d e l s e f u l l o c h intresse-1 s p ä n n a n d e s o m f ö r d e v u x n e d e n allvar- liga leken därute i lifvet.
Därför böra I d e s s k ä n s l o r f ö r s t å s o c h r e s p e k t e r a s af d e ä l d r e; o c h d e t är s a n n e r l i g e n m ö d a n v ä r d t, o m i c k e a n n a t så u r s y n p u n k t e n af e t t | intressant s t u d i u m, s o m tillika har d e t för- delaktiga resultatet att s y m p a t i s k t n ä r m a I oss de små i n o m deras egen idékrets.
I n t e t är i s i g s j ä l f t o v i k t i g t; allt h a r sitt I intresse; det beror blott på, huru man ser) saken.
H v i l k e t t r o l l e r i k a n s å t. e x.
e j vara utbredt öfver en sådan » obetydlighet » s o m barnens lekar, när de m e d djupaste I allvar u p p f ö r a sina luftiga b y g g n a d e r o c h ur sin trohjärtade fantasi v ä f v a ett glitt- rande nät, s o m för d e m själfva har hela den handgripliga verklighetens solida prä- g e l, j a, till o c h m e d f ö r o s s v u x n a blir till verklighet, när vi m e d aldrig tröttad kärlek | left oss in i våra älsklingars b r o k i g a sago- värld!
D e n n a s t o l är e t t v ä l d i g t s l o t t, f r a m f ö r I hvilket u t b r e d e r sig ett stort haf — släta golfvet — - på hvilket m å n g a skepp segla.
N u g ä l l e r d e t a t t s e g l a i k a p p till s l o t t e t; d e n s o m k o m m e r först, s l a p p e s i n o c h f å r alla s k a t t e r n a d ä r i n n e o c h b l i r k u n g.
N å g r a af s m å t t i n g a r n e t v i s t a r e d a n s m å t t o m hvar]
IDUN 102 vattnet börjar; slutligen kappseglingen afgöres frågan och begynner.
D å stiger t a n t E m e l i e in.
Jag förklarar situationen för henne, och h o n förstår ganska bra, att det det där skall v a r a ett s k e p p där ett slott — så ' nt slott! » — tant, som hagligast både för dig själf o c h andra, o m rum- m e n lämnas i ordentligt skick.
Besväret är j u ej så stort, tycker En erfaren husmor.
och » du min skapare, men ett icke Ur har n å g o n blick för ideala gränserna, för vatten och land sätter betäckande rika sig hela realistiskt på brister en henne.
d u sitter j u i v a t t n e t!
» småtting, allvarligt ut- betraktande O c h d e n tonen o c h d e n blicken äro bland telefonisterna.
Denna uppseendeväckande ha tant, notisboken.
Rörelsen stolen, » s l o t t e t » m e d sin o m f å n g s - kjol.
» Men 1897 nått sak kan nu anses sin sista akt, och med styrelsens torde väl gen.
På telefonbolags- här nedan refererade senaste beslut punkt vara satt — för denna gån- fredag gick det stora abonnentmötet verkligen så d y r b a r a, att m a n m å s t e k ä n n a n:r 2 af stapeln.
sig m e r än b e l ö n a d för sin m e d a r b e t a r m ö d a rigt o c h lifligt meningsutbyte följande resolution: i Mötet vädjar på det allvarligaste och enträg- naste till Allmänna telefonbolagets styrelse att med klokhet o c h ädelmod upptaga de 82 arbets- lösa telefonisternas ansökan om att bli återtag- na i bolagets tjänst samt att i möjligaste ut- sträckning tillvarataga de i samma ansökan fram- ställda önskemålen.
leken.
» Hvad brister det i all v ä r l d e n s ä g e r d u, b a r n?
» u t - tante i sin o r d n i n g, u t a n gåtfulla nästan meddelandet.
lika dyrbart att att Och fatta det få bevittna är tants förskräckelse.
» J o, d e t är v a t t e n under dig! » d e n lille o c h p e k a r i f r i g t p å » Ah, y l l e.
! » hvarpå golf- M i n n y a k j o l af h e l - hon förgrymmad rusar hrr insamling af medel Taflin, Fjällbäck och Blomberg tjänst åt de arbetslösa ny förklaring af mig lugnar henne att gå i till telefonbola- gets styrelse den 29 mars föredrogos ansökningar från 89 hos bolaget förut anställda telefonister, genast.
är synd visste » Det inte, att henne en hålla ett annan tants klädning, var vatten, » af s m å t t i n g a r n e tant s e r d e t lilla krushufvudets allt fortfa- stund sitt tumla och Skulle jag hans då om det skapat b å d a d e r a åt förstörde af Sedan vederbörande lämnats tillfälle stationsföreståndar- att yttra sig angående de sökande med är jag fingerade själf, som honom.
verkligen vara den, som illusion?
i anställas som telefonister eller telefonister samt med framdeles kunde blifva i allmänhet hos bolaget rätt för en hvar af nyantagna medgifna, dem att vid ifrågavarande tillsättning af bättre aflönadc plat- ser vid telefonverket henne skulle tillgodoräk- nas jämväl den förtjänst, som kunde böra hen- ne tillkomma på grund af hennes förutvarande tjänstgöring o c h hennes därvid ådagalagda s k i c k - lighet.
* Vårt s o m m a r b o fingo m e d rätt att tillgodonjuta de förmåner, som nu voro det verkligen är — innor de sökandes lämplighet beslöt styrelsen, att 26 ännu en lång drakskepp tjänstgöring, tagna.
ett åter- rande vatten, på hvilket han skall upphört med med att j a g har svårt att min.
honom vid strejken att ånyo varda som telefonister hos bolaget an- e n k ä n s l a af ö m r ö r e l s e h e j d a r det, då jag hvilka ursäktar skratt.
Men med högtidliga om det allvar så d j u p t, För dc telefonisterna.
V i d sammanträde m e d allmänna En åt författning o m inrättande af en arbetsbyrå upp.
jag ytterligare strejkande tillsattes en komité.
Vidare utsagos golfvet.
d u m i l d e, få ni h a v a t t e n p å vet, ni s m å grisar?
— För förklarar Därvid antogs efter långva- vårbelysning.
Många af Iduns läsarinnor ha nog, liksom jag, o m vårarne sträckt i väg åt olika kanter af vår härliga skärgård på spaning efter en lämplig sommarbostad, och vi veta litet hvar, huru så- dana presentera sig på vårsidan.
Man måste verkligen ha rik fantasi för att en mulen o c h gråkall dag k o m m a in i en af vinter- kylan uppfylld villa och tänka sig, att » här skall blifva ljufligt njuta af sommar, sol o c h luft. » Men ej nog m e d att verandaluckorna äro för och göra dystert — huru ser det väl ut i rum- men för öfrigt?
J o, alldeles s o m efter nyss slu- tad inpackning af glas, porslin m. m.; pappers- lappar, halm o c h dylikt kringspridt öfverallt!
Och så har man gått ifrån det.
Nycklarne äro naturligtvis medtagna till staden, eftersom åt- skilligt husgeråd är kvarlämnadt till nästa år, då meningen var att k o m m a tillbaka.
Nu, då våren nalkades, omöjliggjordes d o c k måhända detta för mången af en eller annan orsak.
- Så k o m m a nya spekulanter ut, o c h nycklarne måste sändas.
Hvilka mer eller mindre skarpa o m d ö m e n blir ej den förra hyresgästen då ut- satt f ö r!
» Oh, så slarfviga de måtte ha varit, s o m kunna ha lämnat det så » — o c h så vidare i samma stil.
V i d tanken härpå har jag e j kunnat underlåta att g e n o m Idun gifva alla med- systrar ett välment r å d: L ä m n a alltid ditt som- marnöje i det skick att h v e m s o m helst kan k o m m a ditin, utan att finna anledning till någon anmärkning!
Se till i skåp o c h på hyllor, att allt är rent, golf ven skurade o c h rummen städade!
Där kunna j u yppa sig så många oförutsedda händelser, s o m göra att du e j k o m m e r åter.
Och i hvilket fall som helst, måste det väl vara be- Fredrika-Bremer- Förbundets dräktre- form förenings årsmöte ägde rum i måndags afton å förbundets lokal.
A f årsberättelsen fram- går, att under arbetsåret åtskilliga föredrag o c h expositioner af föreningens modeller anordnats, samt att föreningen k o m m e r att deltaga i All- männa konst- och industriutställningen i Stock- h o l m innevarande år.
Till ordinarie styrelseledamöter valdes fruarna N.
B e n d i x s o n, C. Boklund, M.
Bolin, E. Gyllan der, C. Scholander och d:r H e d d a Andersson samt till suppleanter fruarna E. v o n Bahr, E.
K e m p e o c h I. Nyström samt fröken H.
Palm- qvist.
Den af Fredrika-Bremer-Förbundet valda delen af styrelsen utgöres af fruarna M.
Berg, G.
L i n d e r och fröken E. Gyldén, ordinarie, samt fröknarna S.
H ö g s t r ö m o c h C. Wahrolin, supple- anter.
Till fru Hanna Palme, s o m undanbedt sig åter- val, uttalade mötets ordförande styrelsens o c h föreningens tacksamhet för hennes nitiska o c h uppoffrande verksamhet i föreningens tjänst un der de elfva år hon tillhört dess styrelse.
Svenska kvinnoföreningen för foster- landefs försvar hade i måndags möte å Hotell Continental.
A f den härvid upplästa årsberättel- sen framgår bl.
a., att föreningen m e d år 1896 tillryggalagt 14:de året af sin tillvaro.
Försvars- fester ha under året hållits i L u eå, Arvika, Lin- köping o c h V i s b y.
Inkomsterna för året ha upp- gått till 11,811 kr.
89 öre samt utgifterna till 909 kr.
Tili styrelseledamöter återvaldes enhälligt fri- herrinnan von Plomgren, ordförande, statsrådin- nan A.
E a p p e, öfverstinnan C. Tegnér, fruarna E. Upmark o c h H.
Thorell samt fröknarna Ca- rolina Ehrenstam o c h Augusta Wästfält.
Till suppleanter omvaldes fru Julia K e m p e, fröknar- na L.
B o g e m a n o c h M- Hahr.
I stället för frö- k e n H.
Sparre, s o m af s j u k d o m hindrats att kvarstå som suppleant, valdes fröken Gerda Joch- nick.
En » Frödingafton » forberedes af den både s o m talangfull författarinna o c h skicklig dekla matrice kända fru Nonny Lundberg på Veten- skapsakademien den 9 dennes kl. 8 e. m.
Fru L u n d b e r g k o m m e r därvid, efter en kåserande li- ten inledning angående den m y c k e t omtalade skaldens diktning, att uppläsa en vald samling profstycken ur densamma, både af det allvarli- ga o c h mera lustigt folkliga slaget.
tidningskontoret o c h vid ingången.
Helt visst blir det füllt hus, hvilket den intagande soarégifvarinnan, s o m själf många gånger m e d sin talang stödt välgörande och allmännyttiga företag, väl förtjänade.
* Af nyheterna för vårsäsongen har firman Schweizer &amp; C:o, Luzern (Schweiz), sändt oss en större profkollektion, s o m har att uppvisa en mångfald vackra mönster af sidentyger från de präktigaste o c h dyrbaraste till de billigaste.
Prof- ver sändas på begäran, o c h tygerna skickas tull- och portofritt till rekvirenter.
V i hänvisa för öf- rigt till firmans annons å första sidan.
Säsongens tredje symfonikonsert, som afhölls forliden lördag, var m e d anledning af 70 årsdagen af den oförgätlige mästarens bort- gång helt o c h hållet ägnad åt Beethoven o c h kan, både g e n o m den genialiska halten af pro- grammet o c h det i allo besjälade sätt, hvarpå det utfördes, obetingadt betecknas s o m den för- nämligaste musikfest bland alla, s o m på m y c k e t länge bjudits oss.
Entusiasmen var också lika märkbar bland de gifvande artisterna s o m bland den m e d förtjust tacksamhet mottagande, full- taliga o c h lysande publiken.
Den mäktiga 3:e Leonorauvertyren, s o m stod s o m inledningsnum- mer, fick genast af hofkapellet under hr Nord- quist ett så tändande utförande, att publiken från början sattes i eld.
F ö l j d e så violinkon- serten i d-dur, där konsertmästaren L. Zetter- qvist glänste s o m kanske aldrig tillförene m e d sin gedigna, alla uttrycksmedel fullt behärskande konst.
I den stora arian » A h Perfido » k o m fru Östbergs glansfulla stämma o c h öfverlägsna kolo- ratur till yppersta rätt.
Och så, s o m kronan på det hela, den härliga c-mollsymfonien, » symfo- niernas symfoni^!
Samtliga satser i det m y c k e t kräfvande verket fingo en mästerlig tolkning, o c h när den sista tonsvallvågen i den storslaget mäktiga finalen till sist nått land o c h allt var oåterkalleligen för denna gång förbi, var det nästan m e d motsträfvighet publiken k u n d e be- sluta sig för att lämna salongen, Helt visst var det i det bestämda h o p p att en dylik högtid snarast åter må gifvas oss.
Fransesco å " Ändrade, den framstående o c h se- dan flere föregående uppträdanden härstädes välkände operasångaren, har anländt hit o c h börjat ett nytt gästspel härstädes.
A t t detta skall bli lika framgångsrikt o c h lysande som de föregående, kan m a n taga för gifvet.
Början skulle göras i går torsdag m e d uppförandet af Mozarts odödliga opera ' D o n Juan ».
V i åter- k o m m a härtill i nästa nummer.
En annan nyhet från kungl.
operan är, att till förste regissör och sångare v i d denna scen n u engagerats hr Johannes Elmblad.
A t t härigenom tillförts operan en framstående förmåga torde vara obestridligt.
Ytterst musikaliskt bildad, själf g o d sångare o c h m e d mångårig erfarenhet som regissör v i d stora utländska operascener k o m m e r n o g hr E. att visa sig vara rätte man- nen på den rätta platsen.
V i hälsa h o n o m väl- kommen!
Hr Hamrins matiné i söndags hade naturligtvis samlat fullt hus m e d sitt lockande program, pä hvilket Knut Almlbfs n a m n främst strålade s o m ledstjärna.
Lever de rideaux — Benzons täcka p r o v e r b - ^Tillfällighe- ter », fint pointeradt af fru Hartmann o c h hr Fredrikson.
Till att sedan sätta skrattmusklerna i gång till s det stora --- s o m väntade, kunde intet vara bättre ägnadt än hr Personnes genomlustiga
IDUN 1897 lilla m o n o l o g: » När Petterkvist skulle debutera » Och så k o m då — när vi alla v o r o som bäst preparerade — piece de resistance, A l m l ö f s oför- bränneliga - Advokaten KniEving ».
Naturli " tvis förfelade den i minsta detalj med mästerlig •skärpa utmejslade brännvinsadvokattypen ej hel- ler nu sin verkan, o c h sekunderad af en sådan hjärtans Jämmerling s o m hr Thegerström k u n d e den endast erhålla ännu bättre relief.
De öfriga medspelande trädde helt i skuggan, o c h annat hade de väl ej heller denna gång väntat sig.
A n d l ö s uppmärksamhet, skratt intill tårar, bra- kande applåder, lager o c h hyllning blefvo o c k den celebre » gästens » visserligen ej ovana sön- dagslott.
På måndagen b j ö d s på premiere: ett tyskt lust- spel på vers af F. v. Schönthan och F. Koppel- Éllfeld, benänmdt -- Gyllene E v a ».
Det var en borgerlig, liten kärlekshistoria i 1500-talets tyska kostym, förlagd till Augsburg.
Tidsfärgen, täm- ligen ytligt pålagd, trängde väl ej synnerligen djupt under dräkterna, m e n intrigen var så ro- mantiskt underhållande s o m trots någon Marlitt- roman o c h de parodiska riddartyperna k o m det att kittla i munviklarne.
» Gyllene Eva — den fagra o c h rika guldsmedsänkan, till hvilken de bålde trasriddame, i början ingalunda utan fram- gång, gilja, men hvilken til!
sist tar både för- nuft, värdighet o c h hjärta fångna och räcker handen åt den unge konstnären-ciselören från R o m, s o m en vacker dag k o m m i t neddimpande på hennes verkstad — fann i fru Hoving en hvad gyllene fägring anbelangar illusorisk repre- sentant, hvars spel också b j ö d på både finess o c h värme.
H r Bceckström s o m den matfriande riddar v o n Schwetzingen, en germaniserad Fal- staff-figur, hr Fersonne s o m grefve Zeck, i san- ning en » riddare af den sorgliga skepnaden », o c h fröken ÅMander s o m hushållerskan Barbara, hvilken lagar så aptitligt doftande » leberknödel » — hvad kräfves så mer för en riddarsaga å la » Fliegende Blätter »?
Jo, en lutspelande trubadur!
H a n saknades ej heller.
Det var ofvannämnde romantiske yngling från K o m, gesällen Peter, s o m i hr Johanson fann en tolkare ej utan lyrisk stämning.
Uppsättningen lyste, .versen klang, n e j, k l i n g k l i n g a d e.
o c h innan man ordet visste af, var klockan 10 o c h romanen till ända.
Det var ungefär jämnt hvad en ej al !t för tränad mage stod ut m e d af både honingskakorna och » leber- knödeln ».
Fru Lotten Seelig-Lundbergs soaré.
Lifliga applåder o c h inropningar samt praktfulla buket- ter från en talrik, elegant o c h animerad publik m e d kronprinsen o c h prins Carl s o m represen- tanter för konungahuset skördade den älskvärda soarégifvarinnan å nämnda föreställning, tisda- gen den 30 mars, för sin smidiga o c h energiska framställning af den kvinnliga hufvudrollen i Dumas ' skådespel » Bildhuggaren Clémenceau », hennes glans- och favoritroll, kreerad af henne i n o v e m b e r 1890.
Då vi förut utförligare r e d o - gjort för det effektfulla stycket o c h dess åter- gifvande, nöja vi oss nu m e d att s o m andra värdefulla prestationer framhålla hr Skånbergs Clémenceau o c h herr Hillbergs sympatiske Con- stantin Kitz.
Södra teatern hade till i onsdags återuppta- git operetten » Clairette i dragonlägret », med fröknarna Hildegard Ohlsson o c h Gerda Nilsson i de kvinnliga hufvudrollerna.
Orgelkonsert gafs i söndags afton i Jakobs kyrka af orgelnisten Albert Lindström, s o m an- ordnat densamma till förmån för aflidne direktör W.
Heintzes efterlämnade familj.
Konsertgifva- ren utförde m e d känd skicklighet flere orgel- n u m m e r o c h h a d e därjämte erhållit särdeles värdefullt biträde af fröken Selma Ek o c h hr Tor Aulin.
K o n s e r t e n var ganska talrikt besökt.
Fröken Ida Gavell, » Delsbostintan », hade till i måndags samlat en fulltalig o c h högst intresse- rad publik i Vetenskapsakademiens hörsal.
Själf berättade h o n på sitt särdeles karaktäristiska o c h dråpliga sätt en hel del landsmålshistorier samt sjöng därjämte några visor.
Programmet utfylldes för öfrigt m e d danser och sånger etc. Publiken applåderade lifligt o c h hade tydligen en m y c k e t rolig afton.
* Sen till, tidning att Idun finnas och * hos Iduns alla edra Mode- bekanta!
Korseld.
Aprilskiss för Idun af Torkel Berg.
» J ^ ä r i huset går väl allt på sin hals, nu se- d-in tant har rest? » » H u r så? » ljöd det kallt afvisandi från ena soffhörnet.
» Hushållet i två öfvermaga jäntungars händer — jag säjer inte mer.
M e n stackars farbror be- klagar jag af allt hjärta.
U n d e r dessa fjorton dagar k o m m a ni att göra kål på hans mage sju gånger o m, det spår jag.
Och inte har han hel- ler tid att hålla er i tukt.
Tänk så m y c k e t ofog ni ska hinna göra, medan tant är borta!
Väl emellertid, att kusin Ture kan skänka er en smula tillsyn då och då o c h vara er i fars o c h mors ställe.
Och i dag har j a g.
till på k ö p e t li- tet extragöra åt er.
H v a s a?
» Intet svar.
» Flickor, hvad är det i m o r g o n?
» Medicinaren Ture Gran trummade myndigt på divanbordet.
» En tråkig gammal måndag, lika odräglig s o m du själf », ljöd det fnarrigt från andra soffhörnet.
» Misstag, fröken Örfilstäck.
Det är den första april, då man narrar sin vän m e d rätta, o m blott man forstår ' et ', s o m det heter i visan, och v.lja ni s o m jag, så ska ' vi ta o c h lura vår gemen- samma vän E n o k H o l m, så han vet sig hvar- ken ut eller in.
Se så, sitt nu inte där som ett par gamla nuckor o c h häng näsan öfver böcker- n a!
Opp m e d er i rykande rappet, o c h högerom vänsterom marsch, pannkakor!
Om två minuter ä ni här igen med skrii ' don till aprilbrefven, an- nars blir det rammelbuljong o c h smällpällaväl- ling. » I nästa sekund yrde trion g e n o m rummen, snattrande s o m vildgäss o c h härjande s o m E g y p - tens gräshoppor.
Ur lådor o c h fack framletades korrespondenskort o c h brefpapper i alla regnbå- gens larger samt pennor af alla finlekar, från trubbiga s o m reformskor till sylhvassa som grill- jannens stöfvelspetsar.
Man aktade icke ens för rof att plundra husfadern, rektor Borg, på hans gåspennor och röda » b o c k b l ä c k », som han nog vetat försvara, o m han blott varit h e m m a.
» Jag ska skrifva en tvättnota att börja med, o c h på den ska figurera alla E n o k s gamla mag- gördlar o c h knä varmare — o m han har några — » ropade Sigrid triumferande. » Och så ska han inte ha betalt sin stackars tvätterska för stryk- ningen af stärkskjortorna, o c h för det ska ma- d a m m e n ge h o n o m en duktig afbasning — på notan, förstås.
Räck m e j hamppapperet o c h den spräckta gåspennan där borta.
V e t du af, Ture, att jag kan härma alla möjliga stilar? » » N e j, jag har icke den är«n.
Det är för resten en farlig talang.
O m d u lefvat i den gamla go- da tiden, hade du förmodligen denna sedel efter- apat o c h vurti hängd.
Till minne af hvad s o m under gynsammare omständigheter k u n d e varit ditt öde, ska jag emellertid hädanefter kalla dig för galgfågel, till o m v e x l i n g m e d dina öfriga smeknamn.
— M e n v e t ni h v a d?
Jag tänker björna E n o k från hans skräddare.
Och så ska den hedersmannen snärta vår vän, för det han börjar bli fet, något s o m han hälst vill slippa höra nämnas. '
B y x o r n a o c h västen ha måst läg- gas ut både framme o c h bak o c h kilar insättas i fracken på grund af notariens ' i oroväckande grad tilltagande f e t m a '.
Nämnarn, h v a d det där ska smaka m u m s!
» Men hvad ska jag skrifva för något? » gnäll- de Tea modlös.
» Jag har inte den allra ringaste idé. » » Ta du kärleksbrefven på din lott, » föreslog Ture o c h strök under ordet » utmätning » i skräd- darebrefvet.
» O m jag inte såg fel, var du midt o p p e i ett frieri, när j a g k o m.
Åtminstone var d u alldeles v i n d ö g d, när du tittade u p p från bo- ken, och det brukar vara ett osvikligt tecken.
Och s o m min angenäma närvaro förmodligen yt- terligare stegrat den erotiska stämningen, så.
» » Då skrifver jag bestämdt från flickorna Rön- ne! » Tea såg mäkta trakterad ut.
» Karin ska göra E n o k sin kärleksförklaring på skärt pap- per, och Mia ska ge h o n o m korgen på grått.
Och i bådas postskriptum ska stå ' Hälsa Enander!
', för i h o n o m är de kära bägge två, det har j a g då sett m e d mina egenhändiga ögon. » » Och så ska Rosén b j u d a E n o k på bal hos sin trefliga gamla moster, gumman Winter, » bestäm- de Sigrid.
» Men där tar jag o c h blandar in oss själfva, för det ser så trovärdigt ut.
H v a d sägs o m det h ä r: ' Du s o m är så intim m e d de söta o c h pikanta flickorna Borg, kan inte du ställa 103 o m, att också di k o m m e r m e d? '
Söta och pi- kanta!
Skulle någon kunna tro, att vi skrit ' vit det där själfva? » » Visst sjutton, för någon annan skulle inte haft hjärta att drifva med er så. » » Håll till g o d o!
Lite, m e n välment! » » Nyps l a g o m!
Bort m e d tassarna!
Annars tor- kar jag dej o m näsan m e d det nyskrifna. » » H ö r ni ni n i!
Vill ni hålla er i skinnet!
Ni knuffar j u på bordet; så jag fick en stor, otäck blackplump midt på ' Din sorgsna M i a '.
» » Och så ska H j ä l m b j u d a E n o k på ' pubak ' — heter det inte s å?
— nere i Berns.
. » » Och så — » » Men, flickor, det bästa af allt: vi ska frimarka brefven ofullständigt, så E n o k får lösa d e m, hela smitan.
Det där ska svida h o n o m ända in i sjä- len, den bläcksuddaren.
» Snart lågo på salsbordet ett tjugutal bref af alla handstilar, färger och dimensioner, hvart o c h ett m e d ett två-öres frimärke på och samtliga adresserade till » Notarien E n o k H o l m, Kredit- aktiebolaget ».
» Men tänk, o m han blir o n d.
» sade Tea, smått betänksam, när Enok strök åt sig den bro- kiga posten.
» Han skulle bara understå s e j!
» Ture rätade hotande ut sin axelbreda gestalt.