Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet och derefter till Statssamt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten remitteradt memorial har Riksdagsfullmägtigen Bengt Gudmundsson från Halland hemställt, att åtskilige åtgärder måtte vidtagas, Lill förekommande af den förstörelse af framtida välfärd, hvilken eljest hotade åboerne å de så kallade Kyrkohemmanen i Halland.
Som enahanda fråga äfven vid förra Riksdagen gjordes anhängig, och Motionairen åberopat Rikets Ständers då fattade beslut, hafva Utskotten ansett en berättelse om ärendets förra behandling böra afgifvas, innan Motionairens nu framställde yrkanden, jemte skälen derföre, närmare utvecklas.
I detta afseende få Utskotten vördsamt anföra, att Rikets Ständer vid sista Riksdag, efter föregången vidlyftig undersökning i ämnet, hos Stats-, Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten, samt i enlighet med hvad dessa Utskott tillstyrkt, (se Bet.
N:o 56, 4:e Sami. 2:2 Afd. i:a Bandet i3:e häftet) genom underdånig skrifvelse (N:o 178) andragit, att det icke kunnat undgå Rikets Ständers uppmärksamhet, å ena sidan, att frågan om eganderätten till de i Halland befintlige Kyrkohemman, huruvida nemligen den tillhörde Kongl. Maj:t och Kronan eller Kyrkorna, icke i allmänhet funnes afgjord och bestämd, utan för hvarje serskildt fall vore beroende af bevisning om äldre tiders förhållanden, och således enligt sin natur ofta måste vara i mörker insvept och tvifvelaktig, och, å andra sidan åter, att det vöre af största vigt både för Staten, Kyrkan och den enskilde med - i4 Stats- samt A-llm. Besa.- och Oeconomie-Utskottens Betänkande lY:o 22. borgaren, att denna eganderätt blefve bestämdt pröfvad, emedan deraf berodde, icke allenast huruvida Staten eller Kyrkan vöre rätter egare till ett betydligt antal af de inom provincen Halland befintlige hemman, än äfven om nuvarande åboer å desamma hade enahanda besittningsrätt, som å Kronojord i allmänhet, eller endast voro att anse såsom Kyrkans arrendatorer, hvilket på dessa åboers bestånd och välfärd vore af högsta inflytande.
Vid detta förhållande, och då frågan om rättighet att till skatte lösa Kyrkohemjnanen i Halland ovilkorligen vore beroende deraf, om eganderätten till dessa hemman tillhörde Kongl. Maj:t och Kronan eller någon Kyrka, framställde Rikets Ständer, under åberopande jemväl af 77 §.
Regeringsformen, den underdåniga önskan, att, före pröfningen af sig yppande frågor om skatteköp å Kyrkohemman i Halland, vid vederbörlig domstol måtte varda, i närvaro af behörige Krono- och Consistorii-ombud, i laglig ordning undersökt och pröfvadt, huruvida Kongl. Maj:t och Kronan eller Kyrkan hade jordeganderälten, och att, såsom följd deraf, jemväl förklaras måtte, att de uti administrativ väg redan vidtagne beslut icke voro hinderlige för eganderätts frågors upptagande och afgörande i tvisteväg.
Till svar härå har Kongl. Maj:t, genom Resolution den g Julii i83o, i Nåder
Sig utlåtit, att, som Kongl. Maj:t icke utan eget noggrannaste skärskådande fattat
Dess förut angående Halländska Kyrkohemmanen meddelade beslut, och dessa beslut voro grundade på en i secler utöfvad och af Danska och Svenska Konungar befästad Kyrkornas rätt till nämnde hemman, hade Kongl. Maj:t, såsom Konung, sorgfällig att skydda eganderättens helgd, och, såsom tillika Svenska Kyrkans öfverhufvud, pligtig att vårda dess rättigheter, icke kunnat tillåta något intrång deruti; men då Kongl. Maj:t, å ena sidan, uppfyllt denna pligt och bibehåliit de Halländska Kyrkorna vid deras uråldriga förmoner, hade Kongl.
Maj:t ej heller lemnat Kyrkohemmaens åboer åt deras öde, och i sin omsorg för dem gått vida längre, än någon af Kongl. Maj:ts företrädare, och så långt sorn med eganderättens bestånd vore förenligt, enär Kongl. Maj:t, icke allenast år 1820 tillagt desse åboer och deras barn en företrädesrätt vid hemmanens bortarrenderande, sorn de sedan år 1775 icke åtnjutit, befunnen så förmonlig, att Rikets Ständer vid i8a3 års Riksdag anhållit om dess utsträckande till Kyrkohemmanen i Skåne, utan ock, på det denna rätt måtte med fördel kunna begagnas, i Nåder förklarat, att för anbuden skulle, efter hushållningssällskapets hörande , af vederbörande bestämmas en sådan gräns, att åboerne kunde å hemmanen ega sin skäliga bergning, hvarutöfver alla anspråk icke annat lunde än vara i strid med eganderätten.
Vid öfvervägande af hvilket allt, Stals- samt Allm.
Ees v.- och Oeconomie-VIshotlens Betänkande N:o 22. i5 och sorn undersökning vid domstol om eganderätt, utan stämning och ordentlig rättegång, icke vore med lag förenlig, samt det ej heller öfverensstämde, hvarken med omsorg för annans rätt, att, utan pröfning af hvarje serskildt fall, föreskrifva anställande af rättegång, blott derföre, att tredje man så äskade, eller med grundlagens anda, att så långt Ht vidga domarens myndighet, att, vid yppad tvist, Konungens i administrativ väg vidtagne beslut icke skulle vara för honom hinderlige, Kongl. Maj:t alltså fann
Sig icke kunna lemna Dess Nådiga bifall till Rikets Ständers ifrågavarande underdåniga framställning, hvilken äfven blifvit af Preste-Ståndet bestridd.
Jemte förklarande, att det icke vore Motionairens afsigt att ingå i ve-^ dcrläggning af de skäl, som i den Kongl. Resolutionen innefattas, har Motionairen anfört, hurusom allmänt bekant vore, att vid Catholska Religionens afskaffande och Lutherska lärans införande i Sverige, Danmark och Norrige, alla gods, tillhörige klostren, de andlige och kyrkorne, förklarades vara Kronans tillhörighet.
Landt-Presternes boställen, Stomhemman, Annex- och Mensal-hemman reglerades då; men alla öfriga indrogos till Staten och ansågos såsom Kronohemman.
I i56g års så kallade Lunds Landebok sades uttryckligen, att Kronan egde dominium till desse hemman, hvilka endast genom en tillfällighet i 1664 års Jordebok återfått benämning af Kyrkohemman, helst någon offentlig handling icke kunde upptäckas, sorn föranledde till en sådan förändring.
Efter Motionairens tanka, hade således Kyrkorna icke egande eller städselrätten till hemmanen, utan tillkomme dem och Presterne allenast visse andelar af grundräntan, men Kronan dispositionsrätten, samt åboerne med hustrur och barn rättigheten att hemmanen besitta, i följd hvaraf det ock vore origtigt att, på sätt nu sker, utarrendera hemmanen för Kyrkornas räkning; och anmärkte Motionairen, såsom bevis på hemmanens Krononatur, följande omständigheter: att Drottning Christina bortdonerat och äfven försålt flera af hemmanen till åtskilliga verldsliga personer, såsom en Adrian Tripp, en Schlegel, m. fl., ehuru några af dem äfven blifvit af samma Drottning gifne till vissa Kyrkor,, men hvarom nu icke vore fråga, så vida de ej sedermera blifvit till Kronan indragne; att Kronan bortförpantat en del af dessa hemman, såsom Berteqvarn; att ett hemman Brödjeholmen vore anslaget till Länsmansboställe, med förbehåll af räntans behöriga utgörande till Kyrkan och Pastor, äfvensom sådane hemman blifvit indelade, t. ex. till boställen vid Ädelsfane-Regementet, med afdrag af den Kyrkan eller Prosten, eller bägge gemensamt anslagne grundränta , hvilken ränta syntes hafva vållat det förut nämnda, måhända såsom en ordningsanstalt vid redogörelsen, år 1646 af uppbördshetjeningen antag - i6 Stats- samt AUm. Besv.- och Oeconomic-Uiskottens Betänkande N:o 22. ne bruk, att i jordeboken benämna hemmanen för Kyrkohemman; att i jordeböcker till 1682 , äfvensom i 1646 års jordebok stodo, för dylika hemman, räntorna i mjöl eller smör anslägne åt Presten, samt penninge-räntorne åt Kyrkan, jemte anteckning att Hemmanet vore fritt, och i 1682 och i685 års jordeböcker syntes sådane hemman förpantade till enskilde personer, men i jordeboken af 1688 voro de, förmodligen i följd af reductionen, uppförde såsom Kronan hesparde, en benämning, som sedermera 1718 och i alla följande jordeböcker blifvit förändrad till den bestämda rubriken Kronohemman; att vid IndelningsYerkets inrättande i Halland på 1720- oeh 1730-talet hade dessa hemman blifvit roterade till båtsmanshåll, hvilket utvisade, att de då, enligt lydelsen af 1718 års jordebok, varit ansedde för Kronohemman, enär endast Skatte- och Kronojord blifvit ordinarie roterad, men all den öfriga Rikets jord i senare tider ålagd extra rotering; alt ifrågavarande, hemman utgöra dagsverken till Kungsgårdarne och den så kallade gevinst, hvilket endast ålåge Skatte- och Kronohemman;
att så kalladeKyrkohemman jemteandre Kronohemman blifvit af Kronan emot frälse utbytte, hvilket ej kunnat ske, om Kyrkornes eller Presternes rättigheter derigenom blifvit kränkte; att, i anledning afde Skånska Prest- och Annex-Böndernes klagan, att de, efter den Kyrkoherdens afgång, till hvilken de betalt sine städselpenningar, blefvo af den succederande för ny penningestädja krafde, fastän de i städjobrefvet voro betryggade att hela sin lifstid sitta orubbade, när de allenast sin pligt och skyldighet årligen fullgjorde, hade Kongl. Maj:t i 54 §• af Resolutionen på Allmogens besvär 1720 yttrat, ”att Presterskapet icke ens är befogadt till att fordra någon städsla af dem, ty de äro pure Kronohemman, som intet böra städjas,” hvilket äfven kunde lämpas på de Halländska så kallade Kyrkohemmanen, i anseende till dessas egande likhet med de förra hemmanen; att den andel af grundräntan, som blifvit Kyrkor och Presterskap anslagen, vore vid de fleste af hemmanen mindre, än Kronans andel af samma ränta, hvilket syntes bevisa, att städjorälten ej kunde vara Kyrkan medgifven; att den, under tiden emellan åren 1720 och 1756, genom mer eller mindre bestämda uttryck i offentliga handlingar, medgifne slädjorätt till desse hemman syntes härflyta af den oreda, hvari Konung Garl XII:s krig försatt Halland och flere provincer, enär Presterne då förmodligen sök(; att tillsätta åboer på ifrågavarande, till större delen ödelagde hemman, för att åt sig och Kyrkorne betrygga deras lagliga rätt till ränta; att 28 §. i Kongl.
Resolutionen på Allmogens besvär af år 1762 innehölle, ”alt Kongl. Stats- samt Allm. Besv.~ och Oeconomie-Utskottens Betänkande N:o 22. 1 ~ Kongl. Maj:t pröfvade skäligt, alt allmogen och andre, som besitta Kronohemman i Halland, hvilka f. d. varit Officerares och andre Betjentes boställen, men sedermera blifvit inroterade, böra få lösa dem till skatte;” hvilket utgjorde ett så mycket säkrare stöd för Molionairens sals, som alla Kyrkohemmanen voro roterade; att åboerne å desse hemman i nära 200 år utöfvat rättigheten alt deltaga i Riksdagsmannaval och att sjelfve vara Riksdagsmän, hvilket endast tillkomme Bönder å Krono- och Skattehemman, samt alt Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 19 Augusti 1823, angående städselrätten till ena hälften af Lyngåkra hemman, innehölle en redan antagen bevisning om Kronans dispositionsrätt till meranämnde hemman.
Motionäiren, som trott, att med säkerhet kunde antagas, det åboerne hade rätt protestera emot de Halländska Kyrkohemmanens utarrenderande, och att, af nödig omtanka för en talrik mängd invånare i en fattig province, åtgärder till deras återinsättande i laglig besittning af hemmanen borde, genom Rikets Höglofl.
Ständer, vidtagas, har derefter framställt följande yrkanden: 1:0 att hvarje å Kyrkohemman i Halland besuten åbo samt hans hustru och barn måtte lemnäs i en ostörd och fortfarande besittningsrätt, intilldess Presterskapet, genom Consistorii ombud, med skäl och bevis kunde dem derifrån vinna, hvarvid en prsescriptionstid t. ex. af 10 år borde utsättas; 2:0 att efter denna tids förlopp något hinder icke måtte från Kytv lornes eller Presterskapets sida få läggas i vägen för skatteköp af dem ibland de så kallade Kyrkohemmanen, hvartill egande- eller dispositionsrätt Kyrkan eller Presten bevisligen icke tillkomma, och att alla de hemman, som icke anmälas lill skatteköp, derefter mätte i allo behandlas lika med öfrige Kronohemman i provincen; 3:o att de hemman, hvartill kyrkorne bevisligen hade eganderält, eller dispositionsrätt af annat än grundräntan, för hvilken .en tillräcklig säkerhet funnes i den offentliga uppsigt alla Kronohemman äro underka^ stade, måtte för framtiden städslas emot fastställd städseltaxa; men att dessa tillika vid samma tid ovilkorligen måtte befrias från rotering, Kungsgårds-dagsverken och den så kallade gevinsten, äfvensom att åboerne å desamma icke vidare måtte Riksdagsmannarätt utöfva, eller i val till Riksdagsfullmäktige deltaga; Bihang till R.
Prat. 1834. 4-de Sami. 2-dra AJd, 3 4-de Häftet. 18 Stals- sami Allm. Besv.- och Oeconomie-Utslottens Blänkande N:o 22.
4:» att alla arrenden på hemmanen måtte tills vidare inställas och grundräntan af åboerne utgöras, så till Kronan, som kyrkorne och presterskapet; börande, vid inträffande åboledighet, ''Landshöfdingen jemte Consistorium och Församlingen: gemensamt densamma tillsätta på förenämnde lid;” och 5:o att ändring i åtaget arrende genast måtte vinnas, enäråbo, efter stämning inför Domstol i orten,, förmår, genom vederbörliga Embetsbevig af Danska Cancellie-Collegium i Köpenhamn, bevisa, alt hemmanet icke, vid Hallands öfverlemnande till Svenska Kronan, varit till Kyrkans eller Clereciets dispositionsrätt doneradt, så vida icke Pastor samt Consistorii Ombud vid samma tillfälle förmå framlägga de skäl, hvarpå en sådan Presterskapets och kyrkans rättighet sig grundar; och skulle under en dvlik tvist ett Krono-ombud iakttaga Kronans rätt och bästa..
Med Motionairen hafva Riksdägsfullmägtige A. Svensson och P. Andersson ifrån Hallands Län sig förenat, äfvensom, vid ärendets föredragning till remissJöns Persson från Malmöhus Län och Peter Jönsson från Christianstads
Län yttrat den önskan, "att Motionairens förslag måtte utsträckas jemväl till hemman i Skåne.” Utskotten hafva tagit i öfvervägande så väl hvad motionen med dervid fogade handlingar innehålla, som de upplysningar, hvilka uti de tre förenade Utskottens å förra Riksdagen i ämnet afgifne Betänkande meddelas; och som Utskotten dervid inhemtat: att ifrågavarande hemman i den så kallade Lunds Landabok samt äldre Jordeböcker äro upptagne, än sålunda, att dominium till desamma tillhörde Kongl. Maj:t, än under olika benämningar af Kyrkohemman, Kronohemman eller såsom Kronan bespardej att åtskillige af desse hemman i äldre tider blifvit af Kongl. Maj:t och Kronan dels till boställen anslagne, dels till enskilde personer sålde, bortbytte och förpantade; att, efter det Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 22 Maji 1819, angående ifrågasatte skatteköp å Kyrkohemman i Halland och deras bortstädjande, förklarat, att sådane hemman,, till hvilka kyrkorne innehade städselrätt, icke kunde till skatte försäljas, eller kyrkorne från städselrätten skiljas, så framt icke visas kunde, att kyrkorne en sådan dispositionsrätt sedan Danska liden sig obehörigem tillegnat, hvilka frågor Kongl. Majrts Befallningshafvande, i hvarje förekommande fäll, egde att, efter vederbörandes hörande, i laga ordning pröfva och afgöra; så har, genom Kongl.
Majrts Nådiga Resolutioner om ett och samma hemman Lyngåkra, blifvit ansedt, dels under den 19 Aug. 1823 angående den ena.
Stals- samt Allm. Besa.- och Oeconomic-U{sköttens Betänkande IV ".022. 19 Ii alften deraf, att Kronan egde antaga--åboer ä samma-hemman, och alltid utöfva t dominium öfver detta och öfrige Kyrkohemman inom Harplinge socken, deremot Kyrkan eller Pastor i Harplinge ej hade annan rättighet öfver hemmanet, än att de skulle fritt åtnjuta den smörränta hvardera af detsamma fått sig tillagd, dels under den 29 Mars 1825, att den andra hälften af Lyngåkra vöre ett Kyrkohemman, som Harplinge
Kyrka gemensamt med Pastor egde disponera; att Kgl. Kammar-Collegium,, genom Utslag den 26 Februarii 1824, angående Berteqvam g mantal i Slöinge socken af Årstads Härad , som i 1646 års Jordebok funnes upptaget såsom ett Kyrkohemman, hvars ränta tillfölle Presten i Slöinge, Kyrkan derstädes samt Kgl. Maj:t och Kronan, förklarat, att,, efter hållen Archivi-undersökning, ej blifvit styrkt,, att Kyrkan hade rätt bortstädja berörde hemman,, hvarföre Kongl. Maj:t och Kronan, jemlikt 1819 års Kongl. Bref, egde derå antaga åbo; varande, i afseende härå, genom ett från Kongl. Danska GeheimeÄichivet utgifvet betyg af den 3o Augusti 1827, styrkt, att icke något document förefunnits till upplysning derom, att Slöinge Kyrka egde dominium eller städselrätt till N:o 2 Berteqvarn ett halft hemman; att Kyrkohemmanen i Halland utgöra sådana onera, som äro Krono-och Kronoskattehemman ålagde, äfvensom de förra hemmanens åboer utöfva vissa rättigheter, som åboerne å öfrige nyssnämnde hemman tillkomma; samt att Justitiae-Ombudsmannen i dess berättelse för åren 182(5 och 1827 , efter att hafva granskat de urkunder , ä hvilkä Kronans och Kyrkans ömsesidiga, anspråk sig grunda, samt rådfrågat sakkunnige män i Danmarks Lagstiftning och Cameralvetenskap för den tid då Halland till Sverige afträddes, yttrat den mening, ”att mångå Kyrkohemman i Halland, såsom rätteligen hörande Kongl. Maj:t och Kronan till, skola lagligen kunna försvaras, derest den: speciela lagstiftningen derom varder återförd till likställighet med allmän
Lag och rättegångsordning”, alltså och i öfrigt på grund af hvad i motionen finnes anfördt, hafva:
Utskotten liemtat skälig anledning till den: förmodan, att åtminstone flere af de så kallade Halländska Kyrkohemmanet!' äro< sådane, hvartill Kronan rätteligen har egande- och dispositionsrätten, och hvilka följaktligen böra bortstädjas af Kronan samt kunna af enskilde till skatte lösas, med bibehållande af de onera och skatter,, sorn till Kyrkorna eller Presterskapet blifvit anslagne..
Vid detta! förhållande, och med åberopande jemväl af de skäl, sorn Rikets Ständers ofvannämnde underdåniga skrifvelse innefattar, samt för att söka tillvägabringa ett sådant slutligt afgörande af denna fråga, sorn kan betaga ifrågavarande menighet alla, äfven, de ringaste skäl till klagan öfver - so Stats- samt Allm.
Eesv.- oc7i Oeconomie-Utshottens Betänkande JW:o ss. rubbning uti egande besittningsrätt, få Utskotten på det sätt understödja motionen, alt Utskotten tillstyrka den underdåniga anhållan hos Kongl. Maj:t, att en allmän undersökning rörande de så kallade Kyrkohemmanen i Halland måtte verkställas, hvarigenom på en gång utredes och urskiljes, om och hvilka af dessa hemman tillhöra Kongl. Maj:t och Kronan samt böra med åboer af Kronan förses, eller äro af den beskaffenhet, att
Kyrkorna till dem hafva eganderätt och lagligen kunna dem bortstädja; om utgången af hvilken undersökning Rikets Ständer vid nästa Riksdag torde få emottaga Kongl.
Och sorn tillika blifvit anmäldt, att åboerne å ifrågavarande hemman, lika med innehafvarne af Kronoskattehemman, utgöra allmänna onera jemte de för hemmanen fastställde arrenden, hvarigenom uppkommit den nödställda och tryckande belägenhet, hvari desse åboer skola sig befinna; hemställa Utskotten, om icke Rikets Ständer jemväl ville till Kongl. Maj:t frambära den underdåniga begäran, att, i händelse Kongl. Majit icke skulle i Nåder bifalla, att nyssberörde undersökning angående Kyrkohemmanen må ske, Kongl. Maj:t då täcktes, å nästinfallande Riksdag, i Nåder framlägga för Rikets Ständer förslag till den lindring i onera för de Halländska Kyrkohemmans-åboerne, hvartill omständigheterne kunna föranleda.
Slutligen få Utskotten tillkännagifva, att det yttrande Riksdagsfullmägtige Jöns Persson och Peter Jönsson vid motionens remitterande, afgifvit, är så obestämdt, att Utskotten, saknande ledning för bedömande af dess före» mål, icke kunnat något utlåtande deröfver afgifva.
T vänne Ledamöters reservationer i ämnet bifogas.
Stockholm den 29 Julii 1834- Heservationen Åf Herr Doctor Björkman: ”Inga, icke de ringaste vidare skäl hafva af Motionairen eller H.
Utskotten kunnat upptäckas till bestridande af Kyrkornas i Halland städsel-rättighet af de så kallade Halländska Kyrhohemräanen, än de, som förra Riksdagen anfördes, och då förmådde Rikets StäncTer till den Stats- samt Allm. Bese.- och Oeconomie-Utskottens Betänkande JV:o 22. 21 ilen då härom verkställde underdåniga skrifvelsen.
På denna skrifvelse har Kongl. Majit den 9 Julii i83o i Nåder förklarat, att den begärda domareinagtens åtgärd icke vöre öfverensstämmande med Svensk Lag, och att redan allt Nådigt afseende varit fästadt, så på Kronans och Halländska Kyrkornas lagliga rättigheter, sorn på ifrågavarande hemmansåboers väl och bästa.
Jag anser följaktligen den nu af Höglofl.
Utskotten ‘oreslagna förnyade underdåniga skrifvelsen icke allenast onödig, utan ock obehörig.
Onödig, då man kan taga för afgjordt, att den nu föreslagna allmänna undersökningen icke förmår sprida något nytt ljus i en sak, som så många gånger blifvit på alla sidor granskad och skärskådad.
Obehörig, såvida man genom en sådan äskad hy åtgärd synes utan skäl betvifla sanningen och rättvisan af de i denna sak redan afslutade forskningar och utfärdade Nådiga Författningar.” Af Herr Prosten Bolander: ”Jag instämmer uti Herr Doctor Björkmans afgifne reservation.” STOCKHOLM, Kongl.
Ordens-Boktryckeriet, i834* Stats- och Oeconomie-Utshottens Utlåtande IV:o 2.3. i N:o 23.
Anitona till Exp.-Utsk. den 5 Sept.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar dels vid sistnämnde Utskotts Betänkande N:o 36, dels ock vid de förenade Utskottens Betänkande N:o 3.
Sora desse Betänkanden, hvilka, på grund af framställde anmärkningar, blifvit från Ridd. och Adeln återremitterade, afhandla en och samma fråga, nemligen om ersättning åt hemmansegare å Landet för inqvartering af tågande trupper, samt innefatta likstämmiga utlåtanden, hafva Utskotten funnit återremisserne böra i ett sammanhang behandlas och besvaras; och alldenstund härvid förekommer, att, enligt ankomne Protocolls-utdrag, de förenade Utskottens Betänkande N:o 3 vunnit de 3 Ofrälse Riks-Ståndens bifall, och att Allmänna Besvärs- och Oeconom ie-Utsko t tets Betänkande N:o 36 blifvit af Borgare- och Bonde-Stånden gilladt samt af Pfeste-Ståndet lagdt ad acta, i anledning af dess redan lemnade bifall till Betänkandet N:o 3; fördenskull anse Utskotten, till följd af -y5 §.
Riksdags-Ordningen, denna fråga vara afgjord, och kunna således dermed icke taga någon vidare befattning.
. Stockholm den 5 September 1834- N:o 24.
Ankom till Exp.-Utsk. den 5 Sept.
Ytterligare Utlåtande, i anledning af väckt fråga, dels om upphörande af Krono-brefbärings-skyldiglVeten, dels om ersättning för samma onus.
Det af Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten uti ifrågavarande ämne, den 1 2 sistlidne Julii, under N:o 14 afgifne Betänkande har, med anledning af åtskillige inom Ilögvördige Preste-Ståndet framställde anmärkningar,; blifvit derifrån till Utskotten återremitteradt; men som , enligt ankomne Protocolls-utdrag, Höglofl.
Ridd^rskapet och Adeln under den 6 Bihang till R.
Brot. 1834. 5:te Håftet.
2 Stats- och Oeconomie-Utshottens
Utlåtande IV-o stå. i förra månaden, samt Vällofl.
Borgare-Ståndet och Hedervärda BondeStåndet den 3o sistlidne Julii, samma Betänkande godkänt; så hafva Utskotten ansett återemissen icke kunna till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 5 September. 1834- N:o 25.
Ankom till Exp.-Utsk. d. 5 Sept.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande N:o 20, rörande ny indelning till ordinarie Knektehåll af oroterad jord m. m.
Enligt ankommet Protocolls-utdrag af den 18 sistlidne Augusti, har väl Hedervärda Bonde-Ståndet, på grund af framställda anmärkningar, till Utskotten återremitterat nämnde Betänkande; men som detsamma, på sätt från de öfrige 3 Riks-Stånden aflåtne Protocolls-utdrag utvisa, blifvit af dem bifallet, nemligen af Högloflige Ridderskapet och Adeln den 18 samt af Högvördige Preste-Ståndet och Vällofl.
Borgare-Ståndet den i3 i nyssnämnde månad; så hafva Utskotten ansett återremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 5 September i834« N:o 26.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner, dels om upphörande af Postförings-skuldigheten, dels om lindring: i samma onus.