Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande, i fråga om anslag till Orthopediska Institutet. CU. A.)
Hos Preste-Ståndet har Kyrkoherden, Doctor A. Z.
Pettersson väckt motion, att Rikets
Ständer måtte bevilja ett årligt anslag till en Orthopedisk Inrättning, och såsom skäl för denna motion, som till Stats-Utskottet blifvit remitterad, hufvudsakligen anfört: att de vid sistlidne Riksdag till det af Professoren Doctor JV.
Åkerman inrättade Orthopediska Institut anordnade medel på långt när icke varit för ändamålet tillräcklige, ett förhållande, som bäst bevisades deraf, att ehuru Professoren Åkermans egna tillgångar, genom hans, i och för Institutets fortgång, gjorde betydliga uppoffringar, blifvit uttömde, han icke dessmindre sett sig tvungen att förlidet år nedlägga inrättningen; att han, i stället för uppfyllande af sine med anslaget förbundne åligganden, vårdat patienterne i deras anhöriges hus; att Inrättningen sålunda till sin form väl undergått en betydlig förändring, men ännu till sitt väsende och sina fördelar fortfore, hvarförutan en Pensions-anstalt för lytte personer snart komme alt öppnas utaf ett fruntimmer, som i egenskap a£ Gouvernant vid berörde Institut, under arne år, i ämnet inhemtat kännedom.
Såsom bevis på denna Inrättnings välgörande resultat, har Doctor Pettersson vidare upplyst, att det upplösta Institutet vårdat 78 missbildade barn, af hvilka 18 utgått fullkomligen botade, 6 blifvit så nära återställde, att endast ett vandt öga kunnat upptäcka ringa spår af fordna åkommor, a5 till större delen befriade ifrån snedheter, samt 29, hvilka i hög grad varit lytta, af euren vunnit de fördelar, att deras betydligaste plågor och fel lindrats och förbättrats, hvarjemte af 268 personer, som icke vid Institutet varit emottagne, utan endast erhållit nödiga råd och användt sådane mechaniska medel, de der varit tillgänglige utom Inrättningen, nära 200 blifvit återställde.
Saken talade sålunda för sig sjelf, och det vid förra Riks? Stats-Utskottets Utlåtande N:o 1/4' 3 dagen beviljade anslaget hade ej förfelat sin verkan; dock, på det nyttan-af Inrättningen måtte blifva mera allmän äfven för de fattige, vore ett ytterligare anslag nödvändigt; och har Motionairen, med hemställan om anvisande af ett sådant, och hvars belopp bäst bestämdes af tillgångarne och den allmänna bevågenheten för ändamålet, tillika föreslagit, att en del af samma anslag måtte tillerkännas Professoren Åkerman, hvilken billigtvis icke kan åläggas att utan all vedergällning gagna med sitt nit och sina insigter, hvarjemte, vid ärendets föredragning till remiss, åtskillige Ledamöter af Preste-Ståndet instämt uti denna Motionairens framställning, under yttrad önskan, att StatsUtskottet måtte finna utväg till fortsättande af det för Orthopediska Institutet vid nästlidne Riksdag beviljade anslag, och att en del deraf måtte anvisas såsom personlig ersättning för de uppoffringar, Professoren Åkerman gjort för denna mensklighet»! hedrande anstalt.
Äfven vid senaste Riksdag förevar fråga om understöd för Orthopediska Institutet samt om någon ersättning åt Professor Åkerman, för hans å Inrättningens iordningbringande enskildt gjorde uppoffringar, och dervid utröntes: att, om endast io betalande patienter funnos, den årliga bristen utgjorde 3,ioo R:dr; att denna dock minskades allt efter som antalet af betalande patienter ökades, så att, då desse utgjorde 22, tillskottet endast vore 100 R:dr och att, om patienternas antal uppginge till 3o, ett öfverskott af 1,900
R:dr kunde påräknas.
Med anledning häraf, och till vidare uppmuntran af det nit för Inrättningens framgång och stadga , Professor Åkerman ådagalagt och för att sätta Inrättningen i tillfälle, alt emottaga och vårda några fattiga kostnadsfritt eller några mindre bemedlade, emot en efter deras förmåga lämpad lägre afgift, beviljade Rikets Ständer dels Professoren Doctor Åkerman en oafkortad gratification af 1,333 R:dr 16 sk., samt dels för Inrättningen ett årligt anslag intill nästa Riksdag af i,5oo R:dr, hvilket äfven utgått till sistlidet års slut, då Institutet upplöstes.
Enär sålunda, oaktadt Statens bidrag samt Professor Åkermans enskildt gjorde uppoffringar, denna Inrättning icke knnnat vidmagthållas, utan de der intagne patienternas antal, som aldrig öfverstigit 20, sedermera nedgått till 4 och Institutet upphört, anser Utskottet sig häraf skäligen kunna draga den slutföljd, att Inrättningen icke, utan ganska betydliga bidrag, skulle kunna ånyo organiseras; hvadan det må synas lämpligare, alt densamma tills vidare öfverlemnas åt den enskilda omtankan och välgörenheten.
Då nu, på sätt Motionairen jemväl uppgifvit, deltagandet för delta ändamål redan visat sig verksamt, tror Utskottet Statens ytterligare bidrag 4 Stats-Utslottets Utlåtande N:o 1J4.
Lora uppskjutas, lill dess det med visshet blifver utrönt, huruvida den nya anstalt för krymplingars botande, som Motionairen omnämnt och i hvars bildande han äfven deltagit, omfattas med det förtroende, att den använda curmethoden hellre der begagnas, än under enskild omvårdnad , och hvarigenom endast anledning framdeles må förefinnas, att betrakta det nya Orthopediska Institutet, såsom varande af mera allmän omfattning; och kan Utskottet fördenskull för närvarande icke för detsamma tillstyrka något Statsanslags beviljande.
Beträffande den serskildt gjorda framställningen om beredande af något årligt arfvode eller understöd åt Professor Akerman; så enär en gratification redan vid sistlidne Riksdag blifvit honom förunnad, för dess nit och uppoffringar i och för OrLhopediska Institutets iordningbringande, och han för vårdandet af patienterna hemma i deras boningar eger alt påräkna vedergällning för sin möda, samt Utskottet i allmänhet afstyrkt personela anslag, kan Utskottet icke heller i denna del understödja motionen.
Stockholm den 14 Junti 1834- jReservationer.
Af Prosten Astrand: ”Jag anser det ifrågavarande Institutet, såsom en Normalanstalt för lytta barns orthopediska behandling, väl värdt Rikets Ständers uppmärksamhet och välvilja, och måste beklaga, om detsamma af brist på understöd måste upphöra.
Jag yrkar, att till Institutet måtte anslås 400 R:dr årligen, med vilkor, att derföre 2:ne fattiga, lytta barn vid Inrättningen städse underhållas och njuta orlhopedisk behandling, och att detta anslags användande af Institutets
Direction ställes under Kongl. Sundhets-Collegii control.” Af Doctor Ruus: ”1 Prosten Åstrands Reservation kan jag, med afseende å Institutets välgörande syftemål, ej annat än instämma; men tror dock, att 1000 R:dr minst borde anslås, för att, i någon betydligare mon, befordra det goda ändamålet.
Stats-Ulskottets Utlåtande N:o ij5. 5 N:o 175.
Ankom'till Exp.-Utslc. cl. 14 Junii.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, om undersöknings anställande, rörande beskaffenheten af de vid Hufvudstadeli befintlige Correctionsanstalter. (U. A.)
Uti ett ifrån Ridderskapet oell Adeln till Stats-Utskoltet remitteradt memorial, har Herr Montgomery, Gustaf, med erkännande af det nit och den rastlösa verksamhet, hvarmed nuvarande Styrelsen för Fängelsena och Corrections-Inrättningarne i Riket sökt uppfylla sin bestämmelse, tillika omnämnt den billiga farhåga, som utom och inom Hufvudstaden spridt sig, i följd af på senare tid inträffade händelser, genom härvarande Correctionisters lyckade ^v innings forsö k och derefter föröfvade tjufnader och våldsamheter; och då det vore en pligt, så väl emot Fång-Styrelsen, som emot allmänheten, att få förhållandet i denna del upplyst, har Herr Montgomery anhållit, alt Stats-Utskottet ville taga noggrann kännedom derom, huruvida de vid Hufvudstaden befintlige Correclions-anstalter äro ändamålsenligt fotade, och huruvida de kunna befinnas vådliga eller icke, för den enskilda, personliga och egendomssäkerbeten i och närmast omkring Stockholm, och om de icke, i händelse de skulle ega någon fruktansvärd egenskap, borde härifrån aflägsnas.
Vid denna motions föredragning lill remiss, har Friherre Åkerhjelm, G. F., utiafgifvet införande redan besvarat den del af motionen, som angår de omnämnde rymningsförsöken och i afseende derå upplyst; att sådane visserligen egt rum, men att endast några få vittnat om mindre omtanka hos den närmare tillsynen öfver ordningen på stället; att de fleste förrymde till Inrättningen återkommit, och att i öfrigt de brott och våldsamheter, som väckt den oro i Hufvudstaden och nästgränsande landsorter Motionairen omnämnt, ganska sällan föröfvats af förrymde Correctionister, men väl af sådane, som ifrån Inrättningen af enskilde uttagits.
Uti den år 1819 utgifne
Författning om sysslolösa och vanartiga personers insättande m. m., hvilken varit gällande intill den 1 sistlidne November, hade nemligen intet samband gifvits emellan Correclionistens uppförande före och efter dess inträdande inom Corrections-Inrättningen samt grunden för hans rättighet att, när han reqvirerades, derifrån åter i samhället ingå; och denna Lagens föreskrift att Correctionisten, utan afseende på hans för allmän säkerhet vådliga böjelser och visade anlag, finge, på reqvisition utsläppas, och hvilket utsläppande Förvaltningen icke kunnat 6 Stats-Utskottets Utlåtande K:o 1J5. vägra, skulle naturligtvis mången gång föranleda till väsendlliga olägenheter; varande den ändring i senast utgifne, nu gällande Lösdrifveri-Författning härutinnan vidtagen, att, med bibehållande af Correclionislens lagliga rätt till frihetens återfående, en rättighet är lemnad Corrections-Inrättningarnes förvaltningar att fästa vilkor vid denna rätts begagnande för dem, som ådagalagt ett serdeles okynne och våldsamma eller brottsliga anlag, hvadan personer, som icke gjort sig förtjente af friheten, hädanefter icke mera komme att, så lätt som förut kunnat ske, utsläppas.
Och har Friherre Åkerhjelm,j lika med Herr Montgomeryyttrat den önskan, att Statsutskottet måtte på stället undersöka Inrättningarnes organisation och förvaltning.
Sedan Utskottet nu mera på ort och ställe inhemtat en noga kännedom af Corrections-Inrättningarne härstädes, får Utskottet i afseende på Herr Montgomerys framställning, om vådan af Corrections-anstalterne för Hufvudstaden och kringliggande trakt, hufvudsakligen åberopa hvad Friherre Åkerhjelm här ofvan anfört, och i öfrigt tillägga, att hvad CorrectionsInrättningen på Långholmen angår, hvilken Motionairen förmodligen hufvudsakligen afsett, Utskottet funnit densamma, till följd dels af localen, dels ock af vidtagne stängsel-åtgärder till det yttre kunna, såsom nu äfven sker, af en mindre militaire-styrka bevakas.
Att förebygga och hindra alla rymningsförsök torde icke ligga inom möjlighetens gräns, enär man besinnar, att äfven med bojor belastade fästningsfångar understundom lyckas att försätta sig i frihet, men utom det att rymningarne ifrån Södra Corrections-Inrättningen hitintills, i förhållande till den stora fångpersonalen och i betraktande af de svårigheter, som under Inrättningens fullkomnande, äfven i bevakningsväg, förekommit, varit mindre betydliga, bör man med allt skäl kunna hoppas, att dessa försök skola småningom afstanna, dels derigenom att de utvägar och sätt, som af Correctionisterne vid rymningsförsök begagnats, allteftersom de uppdagats, blifvit för framtiden motverkade eller föranledt till ytterligare försigtighetsmått, dels äfven i den mon Inrättningens inre organisation, redan långt framskriden, efter nu antagne grundsattser ytterligare varder utbildad.
De yttre förbättringsmedel, som härvid hufvudsakligen användas, äro, enligt hvad för Utskottet blifvit uppgifvet och bestyrkt, sträng arbetsamhet och tystnad, snygghet och ordentlighet, jemte enkel, men sund föda; och desse medel äro äfven, i Utskottets tanka, de ändamålsenligaste, serdeles vid en Inrättning, soni hufvudsakligen är ämnad för sysslolöse och för mindre brott häktade personer; och så vidt Utskottet kunnat bedöma, Stats-Ulslcottets Utlåtande N:o 1J5. 7 har Inrättningens Styrelse, icke blott med utmärkt nit, utan ock med framgång häröfver vakat.
Serskildt haif Utskottet trott sig böra omnämna den af Förvaltningen antagne, i Utskottets tanka rigtiga princip, att, med få undantag, allt arbete vid dessa Inrättningar sker för enskildes räkning och på deras förlag, så att Inrättningen endast består arbetskraften eller arbetsskickligheten, och att, utöfver den inkomst Inrättningen af fångens arbete skäligen bör påräkna, möjlighet för honom är beredd, att genom ansträngd flit förvärfva någon egen arbetsbelöning, hvarigenom han dels under tvångstiden kan erhålla tillökning i föda, dels sedan han blifvit åter försatt i frihet och visat sig kunna vårda densamma, eger en besparad tillgång till beklädnad och nödiga behof.
Beträffande fångarnes religieusa och moraliska ombildning, hvars synnerliga vigt icke bör förbises, så kan Utskottet, som icke i ringaste moa betviflar Fång-Styrelsens vitsord om den skicklighet och outtröttliga nit, hvarmed Pastoral-vården vid Inrättningarne ombesörjes, likväl icke undgå yttra den öfvertygelse, att detta, till beredande af fångarnes grundliga förbättring, hufvudsakliga medel svårligen kan erhålla både den allmänna utsträckning och den serskilda tillämpning, som är för det goda ändamålet nödvändig, då, såsom vid Södra Corrections-Inrättningen, för ett fångantal af 74° personer, finnes blott en Religions-Lärare och Själasörjare, hvilken jemväl har skyldigheten att, med biträde af en ibland Correctionisterne utsedd Moniteur, vårda undervisningen i den på stället inrättade, för ett stort antal vanartige gossar högst behöfliga Lancaster-Skolan.
Utskottet anser för en pligt att yttra, det Styrelsen öfver Fängelsena i Riket, i Utskottets tanka, handhafves med planmässighet, omtanka och nit; och ehuruväl
Utskottet icke kan eller vill ingå i bedömandet deraf, huruvida icke vissa förändringar i sjelfva systemet framdeles må finnas behöfliga, tror Utskottet sig dock böra yttra, så väl alt sådane större och mera befolkade Arbets- och Corrections-inrättningar svårligen skulle kunna förläggas på någon lämpligare ort, än vid Hufvudstaden, som att, så vidt Utskottet kunnat inhemta, någon grundad anledning icke finnes till den af Herr Montgomery omnämnda farhåga, som skulle dessa Inrättningar för Hufvudstaden och de densamma närmast omgifvande trakter vara vådliga.
I följd häraf, anser Utskottet Herr Montgomerys motion icke föranleda någon åtgärd å Rikets Ständers sida.
Stockholm den i4 Junii 1834- 8 Stats-Utslottets Utlåtande N:o iy6.
Ankom till Exp.-Utsk. il. 14 Junii.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om straff-fängelsens inrättande för arbetsfångar m. m. (U. A.) Sedan förslaget lill ny Brottmålslag numera är färdigt och, ibland de deri föreslagne straffarterne, det correctionela fängelsestraffet framstår såsom det mest använda, så, ehuru det väl kan vara tvifvel underkastadt om det blifver lämpligt, att i Sverige antaga detta bestraffningssätt i den vidsträckta mon, som Lag-Comite'en ifrågaställt, men då likväl tvekan ej synes böra uppstå, att det ju icke till någon del bör införas, har Herr Strålej N> W*> uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, lill Stals-Utskottet remitterad motion, fästat uppmärksamheten på viglen deraf, att, så vida Lagen antages, de för Lagens verkställande oundgänglige Inrättningar äfven finnas.
Herr Stråle har, med erkännande af i Sverige varande Corrections-anstalters gagnelighet i öfrigt, dock ansett desamma mindre lämpliga för nyss uppgifne ändamål och yttrat, det orsaken dertill sannolikt borde sökas deri, att deras inrättande här i Sverige vidtog just vid den tidpunkt, då i Amerika, der det correctionela straffsystemet är mest utveckladt, dessa Inrättningar undergingo en väsedtlig förändring, i det man öfvergaf det absoluta Cell-systemet, eller att hvarje fånge under liela arbetstiden var innesluten för sig och egde en serskild gård till arbetets förrättande, samt i stället antog ett, i så måtto modifieradt Cell-system, att arbetet förrättas i gemensamma arbetssalar, men hvarje fånge eger serskildt sofrum.
Då, enligt hit ankomne berättelser, framgången af detta system visat sig så gynnande, att inkomsterne icke allenast betäckt utgifterne, utan äfven lemnat öfverskott, och sedligheten tyckts öka sig i mon af arbetsproducten, bar Herr Stråle tillstyrkt antagandet af nämnde grunder för Corrections-anstalternas organiserande såsom straff-inrättningar, samt, då det icke lärer vara möjligt att förändra en redan varande byggnad till likhet med de Amerikanska fängelsena, utan nödvändigt blifver, att sådane af nyo uppb3'ggas, föreslagit: 1:0 att, så vidt tillgångar finnas, en summa af 200,000 till 5oo,ooo R:dr må ställas till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, för att, i den mon Kongl.
Maj:t kan finna nödigt och lämpligt, före nästa Riksdag användas till uppbyggande af ett eller flera straff-fängelsen för arbetsfångar, i likhet med de bästa sådane Inrättningar, som i andra Länder finnas; och 2:0 Stats-Utslottets Utlåtande N:o iy6. 9 2:0 att, i sådant fall, Rikets Ständer må lemna Kongl. Maj:t magt att, med förändring af hvad nu gällande Lagar och Författningar innehålla, påbjuda att sådane förbrytare, som böra dömas till arbete på fästning, i stället skola åläggas, att arbetet i straff-fängelse under den i Lag föreskrifne tid förrätta; äfvensom att, efter sig företeende omständigheter, förordna, huru förhållas skulle med de personer, som dömas till fängelse å fästning utan arbete.
Hvad nu angår förslagets första punkt, eller den del af frågan, deröfver Stats-Ulskottet har att sig yttra, får Utskottet anföra: att då Kongl. Majrt icke för det uppgifne ändamålet äskat något serskildt anslag, samt den grundsatts i allmänna Lagen, som skulle föranleda behofvet af förändrade Correctionela Fängelse-Inrättningar ännu icke af Rikets Ständer blifvit pröfvad, mindre godkänd, samt enär i öfrigt, efter den erfarenhet Utskottet inhemtat, antalet af å Långholmen redan befintlige Celler är så stort, att, i händelse den af Molionairen uppgifne method anses böra genom anställda försök pröfvas, sådant torde kunna ändamålsenligt verkställas med en icke obetydlig del af den personal, som är förfallen till fängelse och arbete å fästning, saknar Utskottet icke allenast nödige tillgångar alt föreslå för det uppgifna nya behofvet, utan ock fullt grundad anledning att Herr Stråles ifrågavarande motion för det närvarande understödja.
I afseende på de i andra punkten föreslagne förändrade Lagbestämmelser, har Stals-Utskottet meddelat motionen till behandling af LagUtskottet.
Stockholm den i4 Junii 1834- JReservation: af Herr Petre, Th., ”Med Stats-Utskottets sannolikt egande kännedom af de åsigter, hvilka allt sedan framlidne Justitiae-Ministern Grefve Gyllenborgs frånfälle motarbetat nya Lagförslaget, anser jag att Utskottet för afstyrkande af Herr Stråles ifrågavarande motion icke bort anföra någon annan bevekelsegrund än den, som i den hårda nödvändigheten, eller Statsmedlens otillräcklighet, förefinnes,"
Prot. 1834. 4-de Sami. lista Afd. 2:dra Bandet. 2 5 '.te Håftet.
I o Stats-Utskottets Utlåtande N:o /“/. N:o 177.
Ankom till Eip,-CJtsk. d. 14 Junit.
Hembergs ifrån Horgare-Slåndel remitterade memorial, angående understöd af allmänna medel till fullbordande af Ystads Hamnbyggnad.
(R, €r;s A.) Af Hr Hemberg, såsom Riksdagsfullmäktig för Staden Ystad, är uti ofvanberörde memorial hufvudsakligen anfördt: huruledes Kgh Maj:t den 23 Januarii samt 25 och 26 April 1827 i Nåder anbefallt numera framlidne En af Rikets Herrar m. m.
Grefve von Platen åtskillige åtgärders vidtagande till beredande af fördelar för så väl in- som utrikes handeln, och till underdånig åtlydnad hvaraf Grefve von Platen, ibland annat, jemväl besigtigat Ystads hamn; att, sedan Herr Grefven uti den af honom till Kongl. Maj:t afgifne underdåniga berättelse först omnämnt, att Helsingborgs hamn den tiden, då, i följd af ställets för stormar, ström och sjögång ovanligt blottställda läge, hotades med daglig förstörelse, så att de för denna hamnbyggnad uppoffrade betydliga summor belt och hållet skulle gå förlorade, om ej snar och kraftig hjelp metlankom; så hade Herr Grefven derefter yttrat: ”att Ystads Hamn, vigtig så väl i anseende till Postfarten , sorn elen omgif vande fruktbara nejden är både vidlyftig och kostsam, menj i anseende till plan och utföring i samma cathegori med Hamnbyggnaden vid Helsingborg, så att, om anläggningen ej skall gå alldeles förlorad till den grad, att det hela snart bildar en ruin, der en fiskarebåt med föga säkerhet kan landa, icke obetydliga medel måste användas till dess fullbordande efter förändrad plan; det enda sättet att upprätthålla och begagna hvad som redan är gjordt med en kostnad af omkring 200,000 R:dr”; I sammanhang hvarmed Grefven i underdånighet föreslagit: ”Att af de då ifrågavarande Hamnbyggnaderna inga andra måtte företagas, än fortsättningen af de redan i Helsingborg och Ystad påbörjade, sedan likväl förut en ny plan för den senare blifvit, efter verkställd undersökning uppgjord och fastställd, samt att så stora anslag, sorn möjligt, mätte beviljas, för att skyndsammast bringa dessa anläggningar till den fullbordan, utom hvilken de säkert morn kort tid skulle falla i ruiner;” hvilket yttrande, afgifvet af en man, hvars patriotism, sakkännedom och omdömesförmåga icke kunna vara något tvifvelsmål underkastade, torde göra mera än tillfyllest, för att ådagalägga vigten af framtida bibehållandet af den vid Ystad anlagde hamn, hvilken, utom de i Grefve von Plåtens underdåniga utlåtande upptagne Siats-Utskottets Utlåtande N:o iyy. egenskaper, ärYaf stort värde, äfven i militairiskt hänseende, helst den, som ibland
Öslersjöhamnarne senast tillfryser, är nog djup för att kunna emottaga Krigsfartyg af större storlek, hvarjemte nyttan och behofvet deraf ådagalägges af den betydligare handel, som af Ystads Handlande bedrifves, dels med deras egna, lill antalet icke ringa Handelsfartyg, och dels med de Utländske Skepp, som dit årligen ankomma; att då Grefve von Platen redan år 1827, vid den då af honom anställda undersökning, funnit snar hjelp vara af nöden, så framt icke Ystads Hamnbyggnad skulle förfalla till ruin och de derpå redan använde omkring 200,000 R:dr helt och hållet gå förlorade, kan det icke vara svårt att göra sig ett begrepp om det förfallna tillstånd, hvaruti denna Hamnanläggning nu måste befinna sig, helst de nedsänkte stenkistorne, i anseende till deras felaktiga construclion, redan börjat gifva vika för sjöns verkningar och ramla, hvarmedelst, om det än längre ohämmadt får fortfara, Grefve von Plåtens förutsägelse kommer att snart gå i fullbordan.
Val hafva Stadens Invånare, med de ringa medel, som stått dem till huds, sökt alt, medelst nedsänkning af så kallade halfkistor, fördröja en total förstöring, i hopp att kraftigare mått och steg, än de magta åstadkomma, skola blifva vidtagne, helst en hvar lärer inse, att utförandet af ett sådant företag, som ifrågavarande hamnbyggnad, vida öfverstiger de tillgångar, som Ystads invånare kunna disponera, hvaraf, så framt ej tillräckligt anslag dertill af Staten erhålles, blir en ovilkorlig följd, att hela företaget kommer att upphöra, till förlust för så väl den enskilde, som äfven för det allmänna; att
Helsingborgs hamn redan på allmän bekostnad blifvit fullbordad, hvaremot Ystads invånare, ehuru det måhända skulle kunna bevisas, att hamnen derstädes i mera än ett afseende har företrädet framför den i Helsingborg, icke haft att hugna sig af lika fördel; om erhållande hvaraf Motionairen, redan vid sistlidne Riksdag, framförde deras begäran, fastän förgäfves; hvadan Herr Hemberg nu förnyar samma begäran och yrkar: att tillräckliga medel af Staten måtte anslås till fortsättning och fullbordan af den vid Ystad påbörjade hamnbyggnad samt dervid skyndsammast läggas verksam hand.
På sätt uti motionen an föres, hade Herr Hemberg vid sistlidne Riksdag anhållit alt, i likhet med hvad Staden Helsingborg då redan i flere år åtnjutit, ett årligt anslag af Statsmedlen måtte Staden Ystad till Hamnbyggnadens fortsättande förunnas.
Stats- och Danco-Utskotten hafva uti deras häröfver afgifne och af Rikets Ständer gillade Betänkande (N:o 34, 4:f*e Sami., 3 Afd.) meddelat det utlåtande: ”att ehuru
Utskotten äfven för deras del hysa den önskan, I 2 Stats-UtskoltelS Utlåtande N:o 1~J.