Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I saknad af erforderliga boningsrum för sköterskebetjeningen har hvilostad åt en del af densamma måst lemnäs i samma rum, som för de sjuka begaguats.
Lokalerne för kök och bad, dertill anvisade under en föregående tid med inskränktare sjukantai, äro numera alldeles otillräckliga och otjenliga såsom icke motsvarande behofvet för en väl ordnad sjukvård och en förbättrad matberedning.
Afven den vid lasarettet befintliga likbod, med obduktions- och begrafningsrum, äro för ändamålet otillräckliga, särdeles obduktionslokalen, enär allenast en inskränktare del af de vid lasarettet studerande unge läkare hafva utrymme att vid obduktionerna närvara och inhemta den undervisning, som dervid meddelas.
För kök och bad kunna tjenliga lokaler beredas inom lasarettsbyggnaden, om en del af de i bottenvåningen belägna, för sjukvården mindre lämpliga, rum dertill upplåtas; men vid en sådan, af behofvet oundgängligen påkallad, förändring skulle, derest boningsrum i sammanhang dermed anvisades åt sjukbetjeningen, medtagas dels allmänna sjukrum med tjugusex sängar, dels åtta enskilda sjukrum.
Då likväl behofvet af all den sjukvård lasarettet sednare åren tillhandahållit är oförminskadt samt inrättningens årsinkomster synas fortfarande tillräckliga för en sådan lasarettets utvidgade verksamhet, torde någon inskränkning i densamma icke böra ifrågakomma.
Ökadt antal enskilda rum har ock blifvit af nöden till följd af de donationer, hvilka i sednare tid tillgodokommit lasarettet, med vilkor att för afkastningen skall i enskilda rum tillhandahållas kostnadsfri sjukvård åt mindre bemedlade personer.
Med afseende å dessa förhållanden har Lasaretts-direktionen ansett sig böra, efter inhemtadt yttrande af inrättningens Öfver-läkare, låta upprätta förslag med beräkning af kostnaden för de nödiga ansedda byggnaderna och förbättringarne.
Då lör en väl ordnad sjukinrättning en sjettedel af sjukrummen turvis bör kunna hållas ledig för rening och vädring, skulle vid Serafimer-lasarettet, beräknadt för om - Motioner hos Ridderskapel och Adeln 1862.
413 kriug 300 sjuka, erfordras rum för ytterligare ungefär 60 sängar.
Af sådan anledning och då af ofvan anförda orsak utrymme för 26 sängar inom nuvarande lasa rettsbyggnad bortgår, bar i den nya byggnaden beräknats 9 allmänna rum med plats för 90 sjuksängar, samt derjemte 17 enskilda sjukrum, 1 operationsrum, 2 rum för amanuenser, 8 för sköterskor och betjening, jemte badrum, ett mindre kök och skafferi, bostad för vaktmästare, förrådsrum och vagnshus.
För denna byggnad med erforderligt gårdsutrymme har till följd af det köp, som med Eder Kongl.
Maj:ts nådiga tillåtelse år 1860 verkställdes af en intill lasarettet belägen fastighet, plats inom lasarettets ego-område blifvit beredd.
Bygguaden skulle, enligt upprättad förslags beräkning, erfordra en kostnad af R:dr 160,000: — hvartill, om gas- och vattenledning jemte oljemålning i korridorerne och sjukrummen anbringas, ytterligare kommer R:dr 10,000: — Inventarier och utredningspersedlar äro beräknade till . . .
R:dr 18,500:
— Enär obduktion af liken efter aflidna patienter vid lasarettet verkställes af den vid Carolinska institutet i pathologisk anatomi anställde professorn, hvilken, bland annat, har till uppgift att, i sammanhang med dessa obduktioner, meddela undervisning åt de vid institutet och lasarettet studerande unge läkare, har Lasaretts-direktionen, lika med Institutets lärare-kollegium, ansett lämpligast att byggnad af likbod, obduktionsrum och begrafningskapel! för lasarettets räkning blefve uppförd å institutets tomt i sammanhang med öfrige byggnader, som, enligt underdånig framställning af institutets Kansler, erfordras för den pathologiska institutionen.
Kostnaden för lasarettets i detta afseende nödiga byggnad är beräknad till R:dr 20,000: — Förändringen inom lasarettsbyggnaden för ordnandet af kök och bad, med tillhörande ångmachin och inventarier, kommer, enligt upprät de förslag, att kosta R;dr 20,489: — hvartill för ny vattenledning från Mälaren samt inledning af vatten inom alla sjukrummen, enligt särskilda kostnadsförslag, ytterligare erfordras R:dr 6,011: — Samtliga för Serabmer-lasarettets försättande uti ett för detsamma, såsom sjukinrättning och klinisk läroanstalt, med tidens fordringar öfverensstämmande skick, skulle således erfordra en sam- manräknad kostnad af R:mt R:dr 235,000: — Lasaretts-direktionen, som för ifrågavarande behof icke eger anlita de till lasarettet i och för sjukvårdens uppehållande donerade kapital, har att för ändamålet använda endast den enligt föreskrift kapitaliserade ränteafkastning af Expeditions-sekreteraren Sederholms donation, hvilken ränta med innevarande år uppgår till omkring 30,000 R:dr. 414 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N.o 160.
Då behofvet af förbättrade anordningar för bad och matberedning varit så trängande, att med verkställighet af desamma ej kunnat tills vidare anstå, har
Direktionen funnit sig nödsakad att med förskott eller lån från fonden af donerade medel, redan under innevarande sommar låta de dertill erforderliga arbeten sättas i verket.
Efter afräkning af ofvanberörde för tillbyggnaden disponibla tillgångar, skulle således lör samtliga byggnadsarbetena med hvad dertill hörer, derutöfver erfordras ett belopp af 205,000 R :dr, och vågar Lasaretts-direktionen i djupaste underdånighet hemställa, om icke Eder Kongl. Maj:t, med afseende å Serafimer-lasarettets betydelse både såsom sjukvårds- och läroanstalt, må täckas af Rikets nästsammanträdande'
Ständer äska det för berörde ändamål sålunda erforderliga anslag.
Med de tillgångar, hvilka, medelst de af Konung och Ständer för lasarettsinrättningen påbjudne sammanskott och gåfvor, på 1740-talet sammanbragtes, blef Serafimer-lasarettet för 110 år sedan inrättadt med åtta sjuksängar.
Under tiden har Lasarettet, med jemförelsevis mindre understöd af allmänna medel, från en ringa sjukstuga utbildats till en aktad sjukvårdsanstalt med rik verksamhet och jemväl för läkarebildningen stor betydelse.
Dertill har väsendtligen medverkat den välvilja och frikostighet, hvarmed denna inrättning från allmänhetens sida varit omfattad.
Oberäknade de betydliga belopp, som äro nedlagda i fastigheter och inventarier, eger lasarettet en donerad kapital-tillgång af omkring 800,000 R:dr, hvaraf afkastningen likväl till viss del ännu utgår i lilräntor, hvilka gifvarne sjelfve bestämt och till någon mindre andel äfven för framtiden skall användas till pensioner för ålderstigna sjuka.
Af det förtroende och det deltagande allmänheten allt hitintills visat denna välgörenhets-inrättning, har Lasaretts-direktionen trott sig kunna antaga, att Rikets Ständer icke skola vägra den medverkan från deras sida, som är af uöden för att inrättningen skall komma i det väl ordnade skick, att densamma kan bibehålla sitt rum såsom rikets första sjukvårdsanstalt och fortfarande må kunna påräkna välvilja från allmänheten.
I händelse af Eder Kongl. Majrts nådiga bifall till denna Direktionens underdåniga framställning, torde det tillåtas
Direktionen att till Rikets Ständers Stats-Utskott få öfverlemna kostnadsförslag för samtliga arbetena och projektritningar tiii den ifrågasatta nybyggnaden.
Lasaretts-direktionen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit Stormägtigste, Allernådigste Konung!
Eder Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter G. A.
Stockholm den 12 Juli 1862. G. F. Almqvist.
Motioner hon Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 161. 415 X:n 161.
Af Grefve Uijfliciilnls, i.ustilf Fredrik, angående ändringar i gällande Tulltaxa.
Ehuruväl, under sednast förflutna 7 å 8 är, hvarje försök blifvit tillintetgjordt att, genom en, med afseende å landets geografiska läge, klimatiska förhållanden och naturliga tillgång på rörelsemedel, upprättad tulltaxa, framkalla ett lämpligt skydd för landets näringar, så hafva likväl efter hand allt flera af landets näringsidkare, och bland dem icke minst jordbrukarne, börjat allvarligare begrunda, huruvida den nuvarande tull-lagstiftningen icke tilläfventyrs må tarfva åtskilliga rättelser; och då jag för min del hörer till deras antal, som antaga att flera sådana rättelser vore nyttiga och behöfliga, får jag, till skydd för jordbruksnäringen, föreslå, alt följande varor må åsättas efterskrifne införseltull, nemligen: R:dr o,.,.. l:o.
Frukter och Bär, friska, 1 Centner 1: — 2:o. Grönsaker, friska, 1 » 1: SO. 5:o.
Ost, alla slag .... (5 öre per #) 1 » 5 4:o.
Smör (3 öre per ft) 1 » 3 5:o. Hvete 1 kubikfot — 24. 6;o.
Hvetemjöl 1 Centner 1: — 7:o.
Båg 1 kubikfot — 12. 8.0. Bågmjöl 1 Centner — 33.
Att för ofvannämnde yrkande framdraga några skäl, anser jag desto onödigare, som allt, hvad härom kari sägas, flerfaldiga gånger tillförne blifvit anfördt, och otvifvelaktigt äfven nu kommer att framställas vid denna motions behandling inom Utskottet och hos Rikets Ständer.
— Jordbrukarens och trädgårdsodlarens erfarenheter lära nog, säga hvad man vill, vitsorda att theorierna, huru sunda de än må synas vara, icke förmå afhjelpa de vanskligheter, som klimatiska förhållanden, långa och svåra transporter tiil afsättningsorterne, samt särdeles fluktuerande priser, göra oskiljaktiga från nyssnämnda yrken; och man måste alltså hoppas att theoriernas välde skall vika, i den mån de vid tillämpningen visat sig vara skadliga.
I afseende å utförseltullen får jag föreslå, att nedannämnda artiklar må åsättas sådan tull, i öfverensstämmelse med Tulltaxan af den 18 December 1857, nemligen: 416 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 18(12.
N:o 162. l:o.
Jern, gjutet, tack- och barlast- &c. &c. 1 Centner 50 öre R:mt. 2:o. Malm, rå och osmält &c. &c. ... 1 » 50 öre » 3:o. Lumpor 1 » 2 R:dr R:mt.
Stockholm den 29 November 1862. G. F. Liljencrants. ]*:o 162.
Af Herr V«n Mentzer, Carl Fredrik, angående beviljande a/ s. k. »drawback» vid utförsel af bränvin.
Då man hör omtalas huru andra länder söka förkofra sig i utveckling af all deras industri, för att sedan äfven kunna utföra produkterne deraf till främmande länder och härutinnan icke undantaga artikeln Sprit, hvilken vara de för utförsel ur landet anse så magtpåliggande att de till och med lemna betydliga premier såsom uppmuntran dertill; så bör det väl förvåna, att vi här i Sverige tycks motsätta oss alla de fördelar en export af denna vara skulle erbjuda, fasthållande vid det hittills brukliga sättet att förtära ali den sprit, som här tillverkas.
Med anledning deraf och det moraliskt klandervärda samt statsekonomiskt okloka i detta förfarande, tillåter jag mig föreslå: att tull-restitution, drawback, måtte af Staten tillerkännas producenten, för hvarje kanna i Sverige tillverkadt bränvin af 50 procent styrka vid +15° temperatur, som under tillbörliga kontroller blifvit lemnadt och försåldt å utländsk ort.
Då man vid sistlidne riksdag hyste vissa betänkligheter för utsträckandet af denna rätt äfven till Danmark och Norrige, förmenande att den tillbörliga eftersyn å lurendrejeriet å denna vara härigenom försvårades, så lemnar jag nu åsido i hvad mån drawback äfven bör lemnäs för till Danmark och Norrige utfördt bränvin.
Fr. Mentser.
Ilo 16».
W:o 163.
Af Herr af Wirsén; Carl Thure ? angående fortfarande af Jernkontorets kreditiv å Rikets Ständers Bank.
Hedan vid 1818 års riksdag funno Rikets Ständer för godt, att till bruksrörelsens befrämjande bevilja Jernkontoret ett kreditiv å Rikets Ständers Bank, stort 900,000 R:dr R:mt, emot 3 procents ränta och i öfrigt på de vilkor, som i reglementet för Bankoverkets styrelse och förvaltning närmare bestämdes.
Under behjertande af det verkliga gagn, som detta kreditiv tillskyndat jernhandteringen, icke allenast genom det tillfälliga förlag, som kunnat meddelas bruksidkare, utan äfven genom de till jern-industriens utveckling och förkofran anställda undersökningar, rön och försök, hvartill kostnaderna, enligt Banko-reglementets föreskrift, fått bestridas af den afkomst, som kreditivet kunnat lemna kreditiv-tagaren, hafva ock Rikets Ständer vid hvarje, alltsedan förutnämnda år, återkommande riksdag, ånyo tillerkänt Jernkontoret ett enahanda krediti vbelopp.
Under sådana förhållanden, och då den för vårt land så vigtiga jern-industrien torde förtjena all den omvårdnad, som kan bidraga till dess framgång, synnerligen under nuvarande för jernhandteringen mindre gynnsamma konjunkturer, vågar jag vördsamt föreslå, att förenämnda kreditiv för Jernkontoret å Rikets Ständers Bank, må på hittills stadgade vilkor, intill och med nästkommande riksdag, fortfarande få begagnas.
C. T. af Wirsén. ltih. till R.
Prat. 1862 & 1863. fl Sami. 1 Afl 418 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 164. 164.
Af Herr Fock9 Axel «Po9ian?
angående omarbetande af taxan å afgifter för transporter på Statens jernvägar m. m.
Mer och mer börjar inom landet den opinion göra sig gällande, att statsbanorna med en så hög taxa, som den närvarande, och det efter typen af en embetsmannaförvaltning antagna system för trafikens skötande å desamma, ej kunna uppfylla den bestämmelse, hvarom man gjort sig de lilligaste föreställningar.
Och det måste medgifvas att denna opinion, om man vädjar till den erfarenhet, som vunnits under den tid jernbanorna varit öppnade för trafiken, stödjer sig på goda grunder.
Man har nemligen sett och ser ännu en stor del af landets väsendtligaste produktions-artiklar fortfarande bredvid vestra stambanan föras på sina gamla vägar till de orter, derifrån de vidare bringas i den in- eller utländska marknaden.
Våra trävaror, jern och spannmål undvika så vidt möjligt är banan.
De landtmannaprodukter, som torgföras i städerna, äro mer eller mindre utestängda derifrån.
Till och med sådana artiklar, som bomullsgarn, från produktionsställen i banans omedelbara närhet, framsläpas till en del ännu på de djupa och backiga landsvägarne.
Under sådana omständigheter kan det icke väcka förvåning att höra enskilde klaga öfver, att de i förhoppning om möjlig transport å jernbanan gjort industriela anläggningar, men icke kunna fullborda eller drifva desamma, emedan de sett dessa sina förhoppningar tillintetgjorda.
Dessa för
Statens såväl direkta som indirekta fördelar af jernbanorna menliga förhållanden, ökas än mer genom de stränga och oböjliga former, hvarvid trafiken är bunden, och hvilka väl kunna vara egnade att befrämja ordning och kontroll och vara på sin plats inom ett förvaltande embetsverk, men icke lämpa sig för en affärsverksamhet, ur hvilken synpunkt dock alltid trafiken å banorna måste betraktas och skötas, om den skall der trifvas.
Ärendets vigt fordrar att dessa anmärkningar oförbehållsamt uttalas.
Detta utesluter dock icke ett nöjaktigt uppskattande af de svårigheter, som hittills mött för trafikens lämpliga anordnande å statsbanorna.
Jernbanor äro först och främst nya företag i vårt land och någon säker ledning har således hittills icke varit att hemta af erfarenheten.
Vidare hafva helt naturligt olika meningar varit rådande i afseende på statsbanornas upplåtande åt enskilde.
Vid en privat bana förekommer icke mer Motioner hos Rirlderskapet och Adeln i862.
N:o t64.
419 än ett intresse, det att uppdrifva den direkta inkomsten till högsta möjliga belopp och åtgärderna härföre uppfattas i allmänhet enigt, emedan allt bedömes ur synpunkten af en affär och af beräknande affärsmän.
Med en statsbana af den betydelse, som våra stambanor, förhåller det sig annorlunda.
Vid en sådan förekommer väl äfven samma direkta intresse, men här splittrar det sig i olika opinioner, mer och mindre insigtsfuila, ehuru alia med samma anspråk på att göra sig gällande.
Dessutom uppträder här det särskilda intresse, hvilket betraktar hanan såsom en häfstång för landets materiela kultur i allmänhet och, under yrkande af ett väsendtligt afseende å de indirekta fördelarne för det allmänna, kämpar med det förstnämnda om förmånsrätten till uppmärksamhet.
Då nu emellertid det kan antagas, att den mening, som med ett visst missmod åsett de stora summor, hvilka jernbanorna uppslukat, och icke kännt sig lugnad med mindre än att afkastningen af desamma till Statskassans skenbara betryggande uppdrifvits till den yttersta möjliga, som den för handen varande trafiken kan bära, är på väg att vika för en tröstfullare och mera framåtseende uppfattning af förhållandet, anser jag det vara af största vigt att Rikets Ständer häråt gåfve en bekräftelse, som kunde tjena den andra Statsmagten till ett behöfligt stöd.
Jag föreslår derföre, att Rikets
Ständer måtte medverka till åtgärders vidtagande för en fullständig omarbetning af nu gällande taxa och fragtsatsernas nedsättning, så lågt, som Statens verkliga kostnad för godstransporten under en med säkerhet påräknelig vexande trafik medgifver, äfvensom, i sammanhang härmed, att en nödig förändring af bestämmelserna i trafik-reglementet af den 4 sistlidne April egde rum för att tillförsäkra trafiken mera beqvämlighet och i allmänhet en affärsmessigare behandling.
Och anser jag mig härvid böra nämna att, efter hvad jag har mig bekant, enskilda personer i olika delar af landet förbereda petitioner till Kongl. Maj:t i enahanda syfte.
Stockholm den 29 November 1862. A. J. Fock. 420 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 165. mo 165.
Af Herr von Troil, Samuel dustaf, angående anslag till Alnarps Landlbruks-institut.
Sedan Styrelsen för Alnarps Landtbruksinstitut, genom skrifvelse!' af den 28 Juli, 4 Augusti och 13:de September innevarande år, hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anmält ej mindre den tillökning i årligt anslag, som Styrelsen ansåg vara af behofvet påkallad, derest institutet skulle, enligt för detsamma utfärdade stadgar, kunna uppfylla sin bestämmelse, än äfven ett anslag för en gång, som till ekonomi-byggnaders uppförande erfordras, har Kongl. Maj:t uti Dess vid innevarande riksdag till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition, i betraktande deraf att de af Styrelsen ifrågasatte anslag skulle påkalla ett betydligt tillskott ifrån Statsverket, hvilket sä kort efter institutets första ordnande icke bort vara att emotse, och med afseende jemväl å hvad Landtbruks-akademiens
Förvaltnings-kommitté i^ämnet anfört, ansett sig endast kunna till en jemförelsevis ringa del af Rikets Ständer äska de af institutets Styrelse i underdånighet begärda anslagen.
Då den myndighet som i ämnet blifvit hörd, och hvilken lärer böra anses såsom det Svenska jordbrukets förnämste målsman, haft icke få anmärkningar att göra emot Syreisens förslag, inser jag mer än väl svårigheten om icke omöjligheten för Kongl. Maj:t att i detta hänseende utsträcka fordringarne utöfver hvad Kongl. Landtbruks-akademiens Förvaltnings-utskott tillstyrkt.
Jag beklagar blott att tiden icke medgifvit att öfver dessa anmärkningar inhemta Alnarps-styrelsens förklaring, emedan jag tror att frågan då skulle hafva framställt sig i en annan dager.
Men då så icke skett torde det tillåtas mig, såsom denna Styrelses ordförande, att med några ord belysa de . anmärkta förhållandena och i hela dess vidd underställa frågan Rikets Ständers pröfning.
De anmärkningar Förvaltning-kommittéen afgifvit och hvilka finnas införda pag. 38—41 i bilagan N:o S till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, vittna icke blott om den möda Kommittéen gjort sig att utreda frågan utan, äfven om dess bemödande att tillse att icke det nya Landtbruks-institutet, genom bättre ekonomiska vilkor än det gamla, skulle sättas i tillfälle att i något hänseende lyfta sig på dettas bekostnad, en åsigt hvilken tydligen uttalas i den underdåniga anhållan, att, derest årsanslaget skulle höjas för Alnarp, detta anslag äfven Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
321 måtte till enahanda belopp höjas för Ultuna, så att båda Landtbruks-instituten fortfarande finge härutinnan förblifva i full likställighet med hvarandra.
Fullkomligt instämmande i denna åsigt, tror jag likväl att rättvisan fordrar en noggrannare undersökning, huruvida förhållandena å ömse sidor äro fullt likstämmiga, huruvida de af egeudomarne utgående arrenden och öfriga onera äro relativt lika höga, samt om icke vissa utgifter nödvändigt måste å det ena stället uppgå till betydligare belopp än å det andra.
Dervid bör först betraktas det tillskott, som för institutets upprätthållande kan af egendomen å hvardera stället påräknat.
För ett säkert bedömande af de arrenden, som ifrån de begge egendoroarne anses utgå, vid Ultuna 6,000 R:dr, vid Alnarp numera 1,200 (före midfastan detta år 1,000) tunnor säd, erfordras en kännedom om begges areal och öfriga förhållanden, som jag icke billigtvis kan anses ega.
Jag har dock stor anledning förmoda, att det för Ultuna beräknade är långt billigare, då det grundar sig på ett arrende, som för mer än femtiofem år sedan utgick med 603 tunnor säd.
Enligt Styrelsens för Ultuna utlåtande öfver 1860 års Statsrevisorers anmärkningar, hade nettobehållningen af egendomen i medeltal för 11 år utgjort 9,745 R:dr, eller, efter afdrag af de 6,000 R:dr, hvilka äro beräknade såsom tillgång för institutet, 3,745 R:dr årligen.
Alnarp har för närvarande i eget bruk en åkerareal af omkring 600 tunnland.
Återstoden innehafves af torpare och husmän.
Förvaltnings-kommittéen åberopar de gynnsamma åren 1859—1860 såsom bevis att äfven Alnarp lemnar betydliga öfverskott.
Om likväl alla de fyra åren 1858—1861 tagas i beräkning, så visar sig sammanlagda behållningen under dessa 4 år utgöra 1,883 R:dr, hvilket per år belöper sig till 471 R:dr.
Förhållandet blir naturligtvis ännu ofördelaktigare ifrån och med detta år, då arrendesumman förhöjes med 200 tunnor säd, ända till dess åkerjorden genom flerårig mergiing, grunddikning och ändamålsenlig kultur, hunnit uppbringas till hög produktion.
Det vid Alnarp varande tegelbruket är af Styrelsen anlagdt, och der förutan hade det troligen icke varit möjligt att uppföra den stora byggnaden.
Den betydliga behållning detsamma iemnat, utgörande, enligt Förvaltnings-kommittéeus utlåtande, för åren 1858—1860 10,893 R:dr, har erhållits hudvudsakligen derigenom att teglet användts till egna byggnader och i räkenskaperna uppförts till gångbart pris.
Tegelförsäljningen har likväl på sista året blifvit särdeles försvårad derigenom att Herr Kockum vid Lomma, i samma socken der Alnarp är beläget, anlagt ett, efter nyare tiders yppersta methoder inrättadt, tegelbruk för en tillverkning af 3,000,000 tegel, hvarigenom priserna för alla dylika verk i närheten blifvit så nedtryckta, att osäkert är om fabrikationen kan med någon fördel fortsättas.
Uti den specificerade årsstaten för Ultuna, som finnes handlingarne till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition bilagd, äro utskylder och allmänna onera vid Ultuna utförda 422 Motioner hos Ridder.skåpet och Adeln 1862.
N:o 165. till 300 R:dr.
Enligt bifogade utdrag af Alnarps räkenskaper uppgingo onera derstädes år 1860 till R:dr 2,072.
Jag åberopar endast dessa fakta för att visa att vid Ultuna ett långt större tillskott kan och bör af egendomen påräknas än vid Alnarp.
Att på ett afstånd af mer än 60 mil med fullkomlig sakkännedom bedöma ställningar och förhållanden, är alltid förknippadt med stora svårigheter, och det är således lätt förklarligt att misstag dervid kunna uppstå.
Utan att vilja för ett sådant misstag klandra Förvaltnings-kommittéen, hvars medlemmar troligen icke ega annan kännedom om Alnarp och om förhållandena i Skåne än hvad några skrifna berättelser gifva vid handen, är det likväl af vigt att fästa uppmärksamheten å origtigheten af en utaf denna Kommitté framkastad sats, som ligger till grund för flera af dess allvarligaste anmärkningar, nemligen den af Kommittéen åberopade kända billigheten af lifs förnödenheter i Skäne.
För 8 till 10 år sedan skulle detta ytlrande hafva varit fullkomligt sanningsenligt.
Numera äro förhållandena helt och hållet förändrade, och lefnadskostnaden är i vissa delar af Skåne, hvaribland just Malmötrakten, långt dyrare än på de liesta ställen i Sverige.
Orsaken till denna förändring är lätt funnen.
Den är föranledd af de i alla rigtningar lättade kommunikationerna, särdeles de många gånger om dagen till och från Köpenhanm gående ångbåtarne — och följden deraf är att Köpenhamns och Malmö priser med få undantag äro temligen lika.
Flnahanda äro förhållandena med folklönerna.
Dessa äro i Skåne högre än mig veterligen på något annat ställe i Sverige.
De många odlingsföretagen och utflyttningen af tjenstefolk till Danmark äro dertill vållande.
Efter denna öfversigt af förhållandena i allmänhet, torde det tillåtas mig att punktvis yttra några ord öfver hvar och en af Förvaltnings-kommittéens anmärkningspunkter.