Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som instämmer uti Diskont-direktionens berörda åsigt, får, på grund deraf, hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka, alt, derest Bokbindaren Carl Widman lill Banko-diskont-verket inbetalar 73 B:dr 16 sk., inom en månad från den dag Rikets Ständers härom fattade beslut blifvit honom delgifvet, återstående beloppet af Diskont-verkets hos honom egande ränte-fordran, 26 Rrdr 9 sk. 3 r:st., allt Banko, måtte få efterskänkas och utur räkenskaperna afskrifvas.
STOCKHOLS!, TRYCKT IIOS JOII BECKMAN, 1858.
\ Banko-Utskottets Utlåtande N:o 81. 1 N:o 81. \ t ' Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Febr. 1858, kl. 2 e. m.
Utlåtande, öfver väckta motioner om beviljande af kreditivrält i Banken för Hypotheks-föreningarne i riket.
Ridderskapet och Adelil och Välloö.
Borgare-Slåudet hafva, den 29 uästlidne Januari, lill Utskottet remitterat af Friherre von Schwerin, C. J. och Herr J.
Odmansson inom bemälde
Riks-stånd väckta motioner att, då, under närvarande penninge-ställning, det kunde befaras, att läntagare hos Hypotheks-föreningarne icke skulle å utsatt tid verkställa sina ränte-liqvider, och stora svårigheter derigenom kunde uppstå för Hypotheks-föreningarne att fullgöra åtagna förbindelser till in- och utländska fordringsegare, Rikets Ständer, till undanrödjande af dessa svårigheter samt till befordrande af nämnde föreningars allmännyttiga verksamhet, måtte ät dem hvardera bevilja ett kreditiv å Banken till belopp af 100,000 R:dr Riksmynt, emot ränta.
I anledning häraf får Utskottet fästa uppmärksamhet derå, att vid den reglering af Hankens lane- och kreditiv-rörelse, som af Rikets nu församlade Ständer blifvit beslutad, alla härför tillgängliga medel redan tagits i anspråk och blifvit till bestämda ändamål anvisade; hvadan någon ytterligare disposition af medel i förevarande afseende icke kan ega rum, utan att det för Bankens sedelstock fastställda maximum komme att Rik. till R.
Prof. 1856—1858. 6 Sami. 1 Afd. 36 Haft. 1 I 2 Banko-VIskottets Memorial A:0 82. öfverskrida?.
Vid sådant förhållande, och då genom det, i följd af Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers beslut, till rörelsens underlättande inom landet nu mera upptagna utrikes lån, samt de af Rikets Ständer meddelade föreskrifter, angående sättet för detta Iåns användande, utväg för Hypotheks-föreningarne är vorden beredd att af stats-lånefondens tillgångar erhålla tilläfventyrs nödiga försträckningar, hemställer Utskottet vördsamt, alt ofvanberörde motioner ej må till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 16 Februari 1858. t\:o 82.
Ank. lill Exp.-Ulsk.
Oen 20 Febr. 1858, kl. 2 e. m.
Memorial, med hemställan om vissa tillägg till Reglementsforeskrifterna, angående Bankens metalliska kassa.
Genom Preste-, Borgare- och Bonde-ståndens bifall Ull Utskottets Utlåtande N:o 72 hafva Rikets Ständer beslutat, att guld och silfver, arbetad! eller oarbetad!, som är försedt med Svensk kontroll-stämpel, Svenska och Holländska dukater samt guld- och silfver-medaljer, få i Rikets Ständers Bank och dess Låne-konior, under stadgade vilkor, belånas, samt att reela värdet af sålunda belåuadt guld och silfver skall inberäknas i Bankens metalliska kassa vid kalkylerna deröfver.
Sistnämnde föreskrift påkallar, enligt Utskottets tanke, tillägg i 106 och 107 §§ af nu gällande Banko-reglemente, hvilka §§ eljest, jemlikt Rikets Ständers redan fattade beslut, skulle komma att i utfärdande Reglemente bibehållas oförändrade.
Banko-Utskottets Memorial y.o 82.
3 Beträffande 106 §, hvilken under momenterua lill. e)—h) upplager hvad såsom metallisk kassa anses och beräknas, så enär dit skall hänföras äfven belånadt guld och silfver, hemställer Utskottet vördsamt, att i berörde § måtte under nytt moment få intagas: i.) (luid- och silfver-panter, till det värde, hvartill de blifvit i Banken och Låne-kontoren belånade.
Uti 107 § åter stadgas, att Bankens metalliska kassa ej må bibehållas vid ett belopp, som understiger 2,500,000 Riksdaler i silfver, oberäknad! den del af nämnde kassa, som i § 106 mom. litt. g och h omförmäles. nemligen enligt litt. g) det silfver eller Hamburger banko, som genom vexelköp blifvit hos något eller några kända och säkra handelshus i Hamburg eller Altona, för Bankens räkning, nedsatt, samt del silfver, hvilket är under transport från utrikes ort lill Banken, och enligt litt. h) beloppet af de uppköpta vexlar. hvilka icke till liqvid förfallit eller blifvit för inkassering till Bankens i näst förestående moment omförmälda handelshus afsända.
Då nyssnämnda poster ansetts icke böra få inberäkna.? i det för metalliska kassan stadgade minimi-belopp af skäl, att denna del af berörde kassa icke kan till utvexling från Banken eller till myntning genast användas, samt förhållandet blifver enahanda med i Battken och Låne-kontoren belånadt guld och silfver, emedan dessa panter först då desamma icke vid förfallotiden utlösas, hemfalla till Banken och derefter kunna uppmyntas, så torde, under förutsättning att Utskottets i föregående punkt gjorda hemställan af Rikets Ständer gillas, mom. lill. i) af 106 § få i 107 g upptagas ibland afdrags-posterna vid beräkning af minimum för Bankens metalliska kassa.
Banko-Utskottets Memorial JS:o 83.
Ank. till Ejtp.-Ulsk. den 20 Febr. 1858, kl. 2 e. m.
Memorial, om kungörande af åtskilliga föreskrifter• i Bankoreglementet.
' Dä angeläget är, att de nya eller förändrade föreskrifter, sorn, i följd af Rikets Ständers under innevarande Riksdag fattade beslut, komma att i blifvande Bankoreglemente intagas, varda allmänheten i vederbörlig ordning kungjorda; så hemställer Utskottet, ali, i likhet med hvad förut iakttagits, Rikets Stäuder. med öfverlemnande af det reglemente för Rikets Ständers Banks styrelse och förvaltning, som Utskottet, enligt gäl lande instruktion, kommer att vid innevarande Riksdag utfärda, måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit må täckas låta till allmänhetens kännedom och efterrättelse i Nåder kungöra de i berörde
Reglemente befintliga nya eller förändrade föreskrifter, för hvilkas tillämpning sådant kan anses erforderligt.
M 84. / Banko-Utskottets Memorial N:o 84. 5 N:e 84.
Ank. lill Exp.-Utsk. den 20 Febr. 1858, kl. 2 e. m.
Memoria/, angående Instruktion för Rikets Ständers Bankoutskott vid nästa Riksdag.
Jemlikt den för Utskottet utfärdade Instruktion, åligger det Utskottet att, före Riksdagens sini, med fästadt afseende å de angående Banko-verket vidtagna förändringar, hos Rikets Ständer föreslå Instruktionen för Banko-Utskoiiet vid nästföljande Riksdag, hvilken Instruktion, sedan den blifvit af Rikets Ständer pröfvad och fastställd, kommer att tjena till efterrättelse intilldess Rikets Ständer, efter Utskottets hörande, någon förändring derutinnan besluta.
Utskottet, som, i anledning häraf, geuomgått och granskat nu gällande Instruktion, har dervid fästat uppmärksamhet å den i sista punkten af 2 § intagna föreskrift, att “Utskottet bör, så fort sig göra låter, lill Rikets Ständer ingå med uppgift om och huruvida någon del af den, sedan 1854 års början, upplupna Banko-vinst erfordras för Bankens konsoliderande.®
Utom den ändring, som i denna del af Instruktionen påkallas såsom följd deraf alt den till 1856 års slut upplupna Banko-vinst blifvit vid innevarande
Riksdag till särskilda ändamål disponerad och att Rikets nästsammanträdande
Ständer således ega all förordna endast om den vinst, som från 1857 års början influtit eller kommer att tillflyta Banken, vill det synas som skulle det-sedan längre tid tillbaka uti Instruktionen stadgade åliggande för hvarje Riksdags Banko-Utskott alt, så fort sig göra låter, till Rikets Ständer afgifna yttrande, huruvida någon del af den upplupna Bankovinsten är för Bankens konsoliderande af nöden, vara mindre lämpligt, emedan detta Bih. till R.
Prot. 1856—1858. 6 Sami. 1 Afd. 36 Haft. 2 6 Banko-Utskottets Memorial N;o 84. stadgande föranledt och så Hinge detsamma oförändradt qvarstår måste förauleda, all Banko-Utskottet redan vid Riksdagens början, innan Utskottet ännu kunnat komma i tillfälle att fullständigt inhemta och bedöma i hvad mån Banko-vinsten för Bankens eget behof erfordras, till Rikets Ständer iugår med förslag i fråga om vinstens användande.
Enligt Utskottets tanke kan ett förslag i detta afseende svårligen med full sakkännedom uppgöras utan i sammanhang med regleringen af Bankens låne- och kreditiv-rörelse, sedan, efter noggrann pröfning af alla dithörande förhållanden, sig visat, hvilka summor må behöfva härtill anvisas, hvarom Utskottet, vid hittills iakttagna ordning för dessa ärendens behandling, merendels icke hunnit bilda sig ett säkert omdöme förr än långt efter del Banko-vinsten, stundom lili hela beloppet, blifvit af Rikets Ständer lill annat ändamål disponerad.
Åberopande sitt i anledning af Herr Lefréns motion under N:o 76 till Rikets Ständer afgifna Utlåtande, har Utskottet för öfrigt trott det vara lämpligast, att ifrågavarande föreskrift erhåller en sådan uppställning, hvarigenom BankoUtskottet vid nästa Riksdag beredes fullkomlig frihet att till Rikets Ständer framställa det förslag om Banko-vinstens användande, som af omständigheterna kunna föranledas; och Utskottet hemställer på grund häraf vördsamt, ail sisla punkten uti Instruktionens 2 § måtte undfå denna förändrade lydelse:
Och bör Utskottet, i sammanhang med det förslag till reglering af Baukens låne- och kreditiv-rörelse, som Utskottet har att till Rikets Ständer afgifva, meddela yttrande och förslag om använ dande af den sedan 1S5?
års början upplupna Banko-vinst.
I händelse af Rikets Ständers bifall härtill torde sista punkten i 5 §, som föreskrifter, att “Utskottet bör, så vidt ske kan, i ett sammanhang behandla alla frågor, som angå Bankens lånerörelse,* ifrån Instruktionen få uteslutas; hvaremot Utskottet, sorn, vid nu verkställda granskning af Instruktionen, funnit några andra ändringar deri icke vara af nöden, hemställer, att Instruktionen i öfriga delar mätte få bibehållas vid sin nuvarande lydelse.
Stockholm den 19 Februari 1858. STOCKHOLM, tryekt hos J, W. Lundberg, 1858. Banko-Utskottets Memorial N:o 85. \ 0 §5.
Ank. lill Exp.-Utsk. den 26 Febr. 1838, kl. t s. m.
Memoria/, i fråga om tiden, hvarunder ränta och provision å för striickningar från Stats lane-fonden må förskottsvis aj dragas.
Uti ett till Utskottet ingifvet memorial, hafva Banko-fullmäktige anfört, att, vid emottagande af Kongl. Maj:ls Kådiga Bref den 9 innevarande månad, med dervid fogade kontrakt, angående det af Kongl. Maj:t för Svenska Statens räkning upptagna och lill Fullmäktiges disposition ställda lån å 9,000,000 mark Hamburger Banko, Fullmäktige, med afseende ä medeltiden för lånets begagnande och de vilkor långifvarne fästat vid lånets indragning och liqviderande, uppgjort noggrann beräkning öfver ränteoch provisions-beloppet och dervid funnit, att nämnda belopp föga understiger 7fprocent, efter år räknadt, deruti icke inbegripna hvarken de utbetalningar, hvarå, enligt nyssberörde Nådiga Bref, Fullmäktige hade att emotse reqvisition från Statskontoret, nemligen till bekostande af lelegraf-depecher i och lör låne-förhandlingarne, till betäckande af Ombudens rese- och Iraktaments-kostnader samt (ill föreslående utgifter för obligationers tryckning, med flera möjligen behöfliga åtgärder i afseende på lånet, och ej eller de utgifter, som vid indragning al silfver samt vid ränte- och kapital-liqvider kunde ifrågakomma; i anseende hvartill och då till omförmälda kostnader och utgifter mäste läggas icke allenast förvallnings-kostnader i och för utlåningen, utan äfven ränte-förlusler å medel, hvilka under längre eller kortare lid kunde komma att ligga outlånade, Fullmäktige, som det, enligt Rikets Ständers beslut, ålåge att lämpa och bestämma räntan och provisionen med hänsigt, bland annat, till Statens skyddande mot förlust i och för upplånings-, indragnings- och förvaltnings-omkostnader, ansett sig ej kunna bestämma denna ränta och provision lill lägre belopp, än nio procent efter år räknadt, hvilket belopp, ehuru högt, dock med f procent understege det af Rikets
Ständer för ränta och provision bestämda maximum eller två procent om året utöfver hvad som i ränta och provision för det utländska lånet skall, efter år räknadt, betalas.
Prat. 1856—1858. 6 Samt. 1 Afd. 37 Haft. 2 Banko- Utskottets Memorial N:o 85.
Då emellertid de af Rikets Stander beslutade föreskrifter, angående utlåningen från Statslåne-fonden, icke innefattade annan begränsning i tiden, hvarå lån finge utgifvas, än alt dessa lån skola återbetalas inom den för liqvid af det utländska lånet bestämda termin, hade Fullmäktige, som af de förfrågningar om vilkoren för försträcknings erhållande, hvilka redan blifvit gjorda, trott sig finna, att län å lång återbetalningstid blefve begärliga, inedgifvil att försträckningar finge meddelas ända till den 1 November 1860.
Men, enär ränta och provision skola vid försträckningarnes meddelande förskottsvis afdragas, blefve deraf en följd, att den låntagare, som önskade att under någon längre tid begagna länet, hvilket, då ränte-lörlust derigenom kunde förekommas, mäste för Staten utgöra en fördel, drabbades al ett allt för drygt ränte- och provisions-afdrag, belöpande sig för en lånetid af t. ex. 2 år till icke mindre än 18 procent, hvarå räntan, i och för sig, skulle uppgå till mera än 1 procent af utfallande lån, oberäknadt den kännbara minskning i resurser, som genom ett så betydligt afdrag blefve låntagaren tillskyndad.
Detta af Rikets Ständer vid bestämmelsen om ränte- och provisions-afdrag i förväg troligen icke i sådan utsträckning förutsedda missförhållande kunde dock undanrödjas på det sätt, afl för län, utgifna å längre rid än t. ex. sex månader, ränta och provision aldrig afdroges i förskott för mera än 6 månader hvarje gång; och Fullmäktige hemställde derföre om den förklaring af 2:dra punkten i Rikets Ständers beslut rörande Statslåne-londens användande, alt ä sådana försträckningar, som utgilvas å tolf månader och derutöfver, ränta och provision må förskottsvis afdragas för högst sex månader i sender.
Utskottet har tagit denna framställning i öfvervägande; och då föreskriften, att ränta och provision för försträckningar från Statslåne-fonden skola förskottsvis afdragas, efter hvad Fullmäktige visat, kornme att verka särdeles betungande för dem, som af dylika försträckningar på lång lid vilja sig begagna, synes billigheten tala derför, att den föreslagna lättnaden i de ändock hårda betainings-vilkoren medgifves; hvadan Utskottet, som, enär Kongl. Maj:t, genom ofvanberörde Nådiga Bref, till alla delar gillat Rikets Ständers i fråga om Slatslåne-fondens användande vidtagna beslut, icke tillkommer att öfver samma beslut förklaring meddela, föranlåles hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att Rikets Ständer mätte, för sin del, besluta och hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om den jemkning i föreskriften, angående afdrag i förskott af ränta och provision för försträckning från Statslåne-fonden, att sådant afdrag å försträckning; som meddelas på 12 månader eller derutöfver, må ega rum för endast 6 månader, med skyldighet för låntagaren att sedermera hvar 6:te månad räntan och provisionen förskottsvis erlägga.
Banko-Utskottets Utlåtande N:o 86. 3 M:« m.
Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Febr. tass, kl. l e. m, Utlåtande, i anledning af väckt, förslag örn eftergift af öfoerränla å ett af Faktoren F.
Hofgren upplaget diskontlån.
Sedan Herr 0.
Schenström, i en inom Utskottet väckt motion, föreslagit, att upplupna öfverräntan å ett af Faktoren Fr.
Hofgren, mot borgen af Komministern A. tVestré oell Bruks-patronen P. Lindbohm, den 19 Juni 1851 bos Banko-diskontverkel, under N:o 7,905 upptaget Ian, stort 600
B:dr, måtte få efterskänkas; så har Banko-diskonl-direktionen, uti infordradt utlåtande, upplyst, att vid nämnde låns förfallotid alla gäldenärerne voro försatte i konkurs-tillstånd: att, genom utdelningar ur deras konkursmassor, i hvilka, enligt Sysslomanna-bevis, någon vidare lillgång icke finnes, till Diskont-verket influtit från låntagarens 233 R:dr, Irån Westrås 251 R:dr 25 sk. 6 rist och från Lindbohms 35
R:dr 7 sk. eller tillsammans 519 R:dr 32 sk. 6 r:sl, samt att låntagarens broder, Handlanden P. A Hofgren, den 28 Maj 1856 till
Diskont-verket inbetalt återstoden af kapitalet, med 80 R:dr 15 sk. 6 rist, allt banko; tilläggande Direktionen att, enär några bevis, angående gäldenärernes medellöshet och oförmåga att godtgöra Verket återstående räntefordran, uppgående lill 124 R:dr 38 sk. 1 r:st, icke blifvit företedde, Direktionen icke kunde yttra sig rörande den äskade afskrifningen, utan öfverlemnade frågan derom till Utskottets egen pröfning och bedömande.
Då, enligt de upplysningar
Utskottet varit i tillfälle erhålla, låntagaren, som befinner sig i medellös ställning och lider af en svår hjertåkomma, icke sjelf varit vållande till sitt obestånd, utan blifvit deri försatt genom ingångna förbindelser för Lindbohm, hvilken nu mera lemnat orten, samt Westré med hustru och mångå barn ej eger annan lillgång till sin och de sinäs bergning, än den obetydliga inkomsten af en komministers-beställning, har Utskottet, med fäsladt afseende jemväl derå, att Handlanden Hofgren, vid inbetalning af kapital-åtorstoden, fästat det. förbehåll, all brodern måtte erhålla eftergift af öfverräntan, — en förmån, som genom erbjudande af enahanda vilkor eller inbetalning af kapital-skulden blifvit honom hos trenne andra offentliga kassor beredd, ansett sig ega full anledning att hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, det ofvanberörde räntefordran, utgörande 124 R:dr 38 sk. 1 r:st banko, måtte få efterskänkas och utur räkenskaperna afskrifvas.
Stockholm den 26 Februari 1858 STOCKHOLM, trjckt ho» Isaac Marcus, 1858.
Banko- Utskottets Ullri (andt .Y.-o 87.
A.nk. tili Esj>.-Utsk« den i Mars 1858. kl. I e. m. i Utlåtande öfver väckt motion, alt Banken, utan hinder af det för dess behållningar å utrikes oi't' nu stadgade maximum, må inköpa det silfver Rikgäldskontoret kan i Hamburg och Altona hafva att aflåta.
Med anledning af det kända förhållande, att Svenska Staten nyligen å utrikes ort afslutat kontrakt om 2:ne lån, har, i stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, Herr Akerman, Fredrik, uti en den 20 innevarande månad inorii Högiofl.
Ridderskapet och Adeln väckt och till Utskottet remitterad motion, förmält, hurusom, jemlikt BankoUtskottets i Utlåtandet N:o 38 gjorda, af Rikets Ständer gillade, framställningar, Bankofullmäktige blifvit bemyndigade, bland annat, dels att, genom inköp af silfver från fremmande länder, förstärka Bankens metalliska kassa, då sådant icke medför större utgift eller erfordrar förskott på längre tid, än som för silfvers anskaffande till Banken genom vexelköp är medgifvei, dels oek att hos Batikens hus i Hamburg eller Allona hafva, för Bankens räkning, stående en behållning, som under vintermånaderne får uppgå till
Tre millioner Riksdaler Hamburger Banko, med vilkor att, när årstiden sådant Bih. till R.
Prof. 1856—1858. 6 Sami. 1 Afrt. 38 Haft. 1 2 Banko-Utskottets Utlåtande -V.o 8". medgifver, Fullmäktige sjöledes till Banken indraga den del af behållningen, som öfverstiger Två millioner Riksdaler Hamburger Banko: att då detta sistnämnda stadgande naturligtvis afsåge att bereda minskning i transport-kostnaden för det silfver, hvaraf Banken på utrikes ort kunde under vintermånaderne blifva egare, torde vid närvarande förhållanden ett tillägg till dessa föreskrifter böra af Rikets Ständer meddelas: att det lån å 20 millioner Riksdaler, Fullmäktige i Riksgäids-kontoret upptagit, enligt ingångna underrättelser frän utlandet, rönt deri efterfrågan på penninge-marknadeu, att, utöfver de 4 millioner Riksdaler Riksmynt, som redan äro indragna eller under indragning, betydliga lefvereringar derå under den aldra närmaste tiden förestode, hvilket sednare äfven kunde antagas blifva förhållandet med det af Regeringen i Hamburg upptagna lån, men att då, genom åtgärderne alt öfverflytta dessa valutor hit, det hittills existerande vexel-behofvet sannolikt snart skulle fyllas, blefve, så snart Bankens rätt att hafva silfvervaluta i Hamburg och Altona till fullo begagnats, för Riksgäids-kontoret ej annan utväg, än att antingen låta de lånemedel, som i silfver lefvererades i Hamburg, der qvarstanna utan ränta tills öppet vatten inträffade, eiler ock alt, för silfrets öfverförande landvägen hit, ådraga sig icke obetydliga kostnader.
1 anseende härtill har motionären föreslagit, att Banko-fullmäktige må bemyndigas att, utan afseende å det vid innevarande Riksdag fastställda maximum för den behållning, som
Banken under vanliga förhållanden får ega i Hamburg eller Altona qvarstående, af Riksgäids-kontoret, lill ett pris af 128 sk. banko per Riksdaler Hamburger Banko, inköpa det silfver, hvilket
Riksgäids-kontoret kan å nämnde orter hafva att aflåta, samt att detta silfver, som må inräknas i den metalliska kassa, hvarå Banken eger utgifva sedlar, må, så länge Banko-fullmäktige anse sådant lämpligt, hos Bankens hus i Hamburg oell Altona qvarstå, med skyldighet för Riksgäids-kontoret att vid försäljningen godtgöra Banken den kostnad, som Banken, för silfrets öfverförande från nämnde ställen till Stockholm sommartiden, per medium får betala.
Öfver denna motion har Utskottet ansett sig böra inhemta tillåtande af Bankofullmäktige, hvilka, i följd deraf, anfört, att då, enligt förslaget, Riksgäids-kontoret skulle, när som helst, ega att, till en på förhand fastställd fix kurs, till Banken försälja det silfver, Riksgäids-kontoret kunde i Hamburg och Altona hafva att aflåta, eller, med audra ord, att från sina till Bankens hus i nämnde städer öfverföra den andef af derstädes efter liand uppstående behållningar, sorn Riksgäids-kontoret icke kunde med fördel tillgodogöra sig genom att derå till högre kurs, än den för silfverförsäljningen till Banken bestämda, draga vexiar; men nästa sommar sannolikt komrne ait förflyta innan Fullmäktige ännu hunnit verkställa nödig indragning af den, genom det för Svenska Statens räkning i Hamburg upptagna och till Fullmäktiges disposition ställda lån, uppkomna eller uppkommande tillgång på silfver, så skulle införskaffande af det silfver, Banken under detta år af Riksgäids-kontoret inköpte, ej kunna ske förr än mot hösten, då såväl assurance-premier som fraktkostnader vanligen uppstegrades.
Enär nu motionen förutsatte, att Riksgäids-kontoret borde godtgöra Banken endast den kostnad, som Banko-UtsMtets Utlåtande S:o 87.
S Banken för silfrets öfverförande från Hamburg eller Altona till Stockholm sommartiden per medium fiuge betala, så vore häraf en följd, att Banken, oberäknadi det äfventyr, som alltid måste vara förenadt med deposition af silfver på utrikes ort och silfrets hitförskaffande, Romme alt få vidkännas uppoffringen af den högre transportkostnad, som indragningen af Riksgälds-kontorets behållningar under eu sednare årstid medförde.
Nämnde uppoffring blefve visserligen ersatt om Banken hade att påräkna någon ränta å de hos dess hus i Hamburg och Altona egande behållningar, men då anledning vore för handen, att, åtminstone under den närmaste tiden, ränta icke kunde af bemälda hus å dessa behållningar betiugas, så syntes deraf, att redan i transport-kostnaden en förlust skulle tillskyndas Banken.
Benna förlust vore dock obetydlig i jemförelse med de kostnader i öfrigt, som, genom bifall till motionen, Romme att drabba Banken derigenom att, då en Riksdaler Hamburger Banko med omkring B öre Riksmynt i värde understiger en R:dr Silfver Specie, Banken medelst inköp af silfver efter den föreslagna kursen af 128 sk.
Banko per Riksdaler Hamburger Banko skulle för silfret betala mera än det i verkligheten vore värdi; alt vidare Banken, som icke genast kunde indraga den af Riksgälds-kontoret köpta valuta, blefve nödsakad alt erlägga y, procent provision till det eller de af Bankens hus i Hamburg och Altona, hos hvilket eller hvilka samma valuta miste nedsättas intilldess hilsändniugen kunde ske, och slutligen alt Banken jemväl finge vidkännas myntskatten, »Jt procent.
På grund af dessa och i öfrigt uppgifna omständigheter afstyrkte Fullmäktige bifall till motionen, under förklarande att, om, oaktadt hvad ofvan är vordet yttradl, motionen skulle anses böra lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, sådan åtgärd torde kunna inskränkas tili förhöjning af den behållning, Fullmäktige ega att i Hamburg och Altona hafva för Bankens räkning qvarstående.