Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Banco; hvarjemte, beträffande de emot tillförordnade Ordföranden enskildt gjorda angifvelser, dels att ej hafva i rätter tid, hvarken tillställt Borgmästaren Falck RådstufvuRättens honom rörande Utslag af den 11 Februari 1804, elier lill RådstufvuRättens i Sigtuna Archif aflemna Protocollerne i de hos RådstufvuRätten, Borgmästaren rörande mål, dels ock att å tvänne af tillförordnade Ordföranden utfärdade utdrag af RådstufvuRättens Protocoll hafva antecknat och af Borgmästaren Falck uppburit högre lösen, än som vederbordt, Kongl. HofRätten, hvad förstnämnde angifvelser vidkom, ansåg ett sådant förhållande vara under skriftvexlingen utredt, att anledning till ansvars ådömande i dessa delar icke förefunnes; deremot i afseende å angifvelsen, det tillförordnade Ordföranden för tvänne expeditioner beräknat och uppburit för hög lösen, Kongl. HofRätten, på andragne grunder, fällt tillförordnade Ordföranden alt, jemlikt 4 morn. i föreskrifterne vid slutet af Kongl. Taxan på Expeditionslösen den i5 Maj 1821, för hvardera af de utaf honom emot för hög lösen utlemnade expeditioner böta Tjugo R:dr B:co, eller tillsammans Fyratio R:dr samma mynt, deraf en tredjedel tillfölle Kongl. Maj:t och Kronan, samt öfriga två tredjedelarne angifvaren.
Öfver detta Kongl. Hof-Rättens Utslag äro af Parterne å ömse sidor underdåniga besvär anförda hos Kongl. Maj:t, hvars Nådiga pröfning af målet ännu afvaktas.
Sedan anmärkt blifvit, huruledes Götha ArtilleriRegementes KrigsRätt, genom Utslag den 5 Juni 1887, dömt Artilleristen vid berörde Regemente, Thor Andersson Rar, att, för första resan stöld till värde af i3 R:dr 16 sk.
Banco, vid bristande tillgång till böter, straffas med sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, i stället för det straff af tolf dagars dylikt fängelse, hvarmed hrottet, enär det stulnas värde icke öfverstigit 4o daler Silfvermynt, rätteligen, enligt 4° Kap. 1 §.
Missgerningsbalken och 5 Kap. 4 §•
Straffbalken, kunnat försonas; hade jag, uti skrifvelse den 3o April 18.38, uppdragit åt KrigsFiskalsEmbetet i Kongl.
KrigsHofRätten att i laga ordning tilltala KrigsRättens vid ifrågaställda tillfälle tjenstgörande Ordförande och Ledamöter, för omförmälda oriktiga beslut, som jemväl gått i verkställighet.
Öfver hvilket åtal, af KrigsFiskalsEmbetet utfördt 3o R.
1S40. och af vederbörande med svar bemött, Kongl.
KrigsHofRätten medelst Utslag den 5 nästderpåföljde September sig utlåtit, oell ansett KrigsRältens beslut i anmärkta måtto vara lagstridigt, samt, med åberopande af 14 Kap. g5 §. i 1798 års KrigsArtiklar, fällt KrigsRältens Ordförande och Ledamöter att, för derigenom ådagalagd vårdslöshet i Domare-embetets utöfning, böta, Ordföranden och RegementsAuditören hvardera Trettiotre R:dr 16 sk. samt öfrige Ledamöterne, hvar för sig, 16 R:dr 3a sk., och att alla gemensamt ersätta Artilleristen Rar, för bans lidande, med fordrade Tre R:dr allt Banco.
Då härefter, genom anförda besvär KrigsRättens Ordförande och militäre Ledamöter bos Kongl. Maj:t i underdånighet sökt ändring i Kongl. KrigsHofRättens omförmälda Utslag, eller ock att af Gunst och Nåd varda, antingen befriade från de dem ådömda böter, eller förunnade någon nedsättning i beloppet deraf; liar Kongl.
Maj:»;, med Dess Högsta Domstol beslutit och den 10 April sistlidne år, meddelat det Utslag, att, då klaganderne icke ställt sig till efterrättelse hvad KrigsHofRätten, i afseende å fullgörande af öfverklagade Utslaget, rätteligen föreskrifvit, de underdåniga besvären icke kunde till pröfning upptagas, och att Kongl. Majit ej eller funnit anledning, att till klagandernes anhållan om eftergift af Nåd i det ådömda ansvaret lemna bifall.
Domstolen deltogo i målets pröfning Herrar JustitieRäden Themptander, Isberg, von Lindecreutz, Nyblaeus och Nordenstolpe samt, i egenskap af MilitärLedamöter, Herr Generallöjtnanten Friherre Lovisin och Herr ContreAmiralen Carl af Klint, hvilka tillika enhälligt förklarade, att de icke ägde anledning att någon
Nåd för klaganderne i underdånighet tillstyrka.
I anledning af Stockholms Norra Förstads Vestra KämnersRätts den 26 Januari 1837 meddelade Utslag, hvarigenom qvinspersonen Catharina Strömberg för första resan stöld till ett värde af 26 R:dr .32 sk.
Banco blifvit dömd att, vid bristande tillgång till böter, straffas med fängelse vid vatten och bröd i tjugofyra dagar, hvilken bestraffning, jemte uppenbar kyrkoplikt, den sakfällda äfven undergått, hade jag, uti skrifvelse till KämnersRätten, anmärkt, att, jemlikt de till förevarande fall lämplige lagrum, 4° Kap. 1 §.
Missgerningshalken och 5 Kap. 4 §■ Straffbalken, Catharina Strömberg, då det stulnas värde motsvarat 80 daler Silfvermynt, rätteligen skolat ådömas blott tjugo dagars fängelse vid vatten och bröd, samt R.
Emb. Ber. den 14 Jan. 1S40.
3r följaktligen lidit svårare straff än vederbordt; hvarföre och enär, uti häröfver afgifven förklaring, de Ledamöter af KämnersRätten , hvilka deltagit i omförmälda beslut, dels sökt försvara dess lagenlighet medelst en uppenbar misstydning af stadgandet i 5 Kap. 4 §•
Straffbalken, dels åberopat en omständighet, som med detta mål icke hade gemenskap, liandlingarne blifvit, jemte min den 11 Januari 1838 aflåtna skrifvelse, öfverlemnade till AdvokatFiskalsEmbetet i Kongl. Svea HofRätt, för att laga åtal emot vederbörande utföra; Och har Kongl.
HofRätten, efter i detta mål föregången skriftvexling emellan AdvokatFiskalen och KämnersRättens bemälde Ledamöter, hvilka slutligen erkänt det felaktiga i förrberörde förvandling, genom Utslag den 11 nästderpåföljde April sig utlåtit, att som KämnersRätten, på sätt ofvan nämndt vore, dömt Catharina Strömberg, såsom förvunnen om första resan stöld lill värde af 26 R:dr 3a sk., att, vid bristande tillgång till de henne ålagda böter, umgälla sin förbrytelse med tjugofyra dagars fängelse vid vatten och bröd, hvilket straff Strömberg jemväl utstått; men hon, som, i saknad af tillgång till böter, jemlikt 4° Kap. 1 §.
Missgerningsbalken, skolat plikta med kroppen efter stöldens berörde värde, svarande emot 80 daler Silfvermynt, likmätigt 5 Kap. 4 §•
Straffbalken, efter denna paragrafs rätta förstånd och mening, bordt dömas att, jemte kyrkopliktens fullgörande, i brist af böter, i stället straffas med fängelse vid. vatten och bröd i endast tjugo dagar; alltså och då den omständighet, att Catharina Strömberg, enligt livad sedermera upplyst blifvit, innan bon lagfördes, äfven begått annat, af henne då förtegadt, olofligt tillgrepp till det värde, att, i händelse åtal för alltsammans blifvit på en gång väckt, bon skolat straffas- med det af KämnersRätten benne ådömda fängelse vid vatten och bröd, icke kunde lända till KämnersRättens befrielse från ansvar för omförmälda oriktiga förvandling; pröfvade Kongl.
HofRätten skäligt att, för ofvanberörde, uppenbarligen af vårdslöshet och bristande uppmärksamhet tillkomna orätta dom, i förmågo af r Kap. 12 §.
Rättegångsbalken, fälla de KämnersRättens Ledamöter, som deruti deltagit, att gemensamt böta Femtio daler Silfvermynt, med Sexton R:dr 32 sk.
Medelst Utslag den 8 November i83^ hade Mo HäradsRätt,. under åberopande af 35 och 60 Kap. Missgerningsbalken samt Kongl..
Förordningen den 24 Augusti 1813, dömt Andreas Johannesson i Löfåsen, att böta för slagsmål 3 R:dr 3a sk., för oqväden 24 sk. och för fylleri inför Rätta 6 R:dr 32 sk. eller, vid saknad tillgång dertill, straffas med tjugo dagars 3a R.
Jfust.
Emb.-Ber. den 14 Jan. 1340. fängelse vid. vatten och bröd, hvilken bestraffning han jemväl undergått; i anledning hvaraf och då, till följd af min derom den 16 Juli i838 aflåtna remiss, AdvokatFiskalsEmbetet i Kongl. Götha HofRätt anställt åtal emot Häradshöfdingen, för HäradsRättens omförmälda emot tydlig Lag 5 Kap. 4 §•
Straffbalken stridande domslut, Häradshöfdingen, i afgifven förklaring, bland annat andragit, det HäradsRätten skulle hafva i öfverensstämmelse med Lag och författningar förfarit, i det att ifrågavarande böter blifvit först hvar för sig beräknade till motsvarigt kroppsstraff, nemligen böterna för slagsmålet till åtta dagars, för oqvädet till fyra dagars och för fylleribrottet, om de icke med arbete aftjenades, till åtta dagars fängelse vid vatten och bröd, samt derefter sammanförda till en bestraffning al tjugo dagars enahanda fängelse.
Sedan AdvokatFiskalsEmbetet slutligen påstått, att Häradshöfdingen, hvars förklaring utvisade, att han, icke af förhastande, utan med flit och, enligt uttrycken i 1 Kap. 12 §.
Rättegångsbalken, af uppenbar vårdslöshet eller oförstånd fällt origtig dom i ofvannämnde mål, derför måtte laga ansvar, tillika med ersättning åt vederbörande, åläggas; hvilket påstående
Häradshöfdingen bemött och dervid jdterligare vidhållit försvaret för sin åtgärd; har Kongl. HofRälten, genom Utslag den 29 Juli sistlidne år, sig utlåtit, att, enär i förevarande fall icke uppstått fråga om sammanförande af olika slags bestraffningar, ulan endast om förvandling af böter, hvilka skolat efter lika grunder till ett slags straff utföras, Häradshöfdingens anföranden icke förtjenade ens ringaste uppmärksamhet; Och som, jemnlikt 5 Kap. 4 §•
Straffbalken, de af HäradsRätten Andreas Johannesson ådömda böter, utgörande tillsammans 10 R:dr /\o sk.
Banco, hvilket belopp, motsvarande 3a|- daler Silfvermynt, rätteligen skolat förvandlas till kroppsplikt af tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, samt HäradsRättens meddelade beslut, hvarför Häradshöfdingen vore ansvarig, befunnes stridande emot tydlig
Lag och tillkommit af uppenbart oförstånd och okunnighet samt, medelst bestraffningens verkställighet, tillskyndat den sakfällde ett otillbörligt lidande; pröfvade Kongl. HofRätten, likmätigt 1 Kap. 12 §.
Rättegångsbalken, rättvist döma Häradshöfdingen, att böta Femtio Riksdaler, samt dels till Kongl. Maj:t och Kronan utgifva En Riksdaler i ersättning för kostnaden till Andreas Johannessons qvarhållande i häkte utöfver den tid, han enligt Lag bordt der förblifva, och dels, såsom godtgörelse derför, till honom erlägga Tjugusex R:dr 32 sk., allt Banco.
Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. 33 Enligt livad infordradt utdrag af Skytts HäradsRätts dombok för den 29 Maj 1837 visade, hade bemälde
Rätt, uppå vederbörandes anmälan, att tillgång saknats bos Smedslärlingen Ola Hansson i Hammar, till gäldande af honom, vid samma års Vinterting, för stöld ådömda a5 R:dr 24 sk.
Banco böter, och ätt dessa böter således måtte till motsvarande kroppsplikt förvandlas, fattat det beslut, alt Ola Hansson, vid bristande böteslillgång, skulle straffas med tjugo dagars fängelse vid vatten ocb bröd, hvilken bestraffning lian äfven undergått.
Och som, likmätigt Lagens tydliga bud i 4o Kap. i §.
Missgerningsbalken, kroppsplikt för stöld ej får beräknas högre än efter stöldens värde, hvilket, vid ifrågavarande tillfälle, utgjort endast 8 R:dr 24 sk. eller daler Silfvermynt och således, enligt de i 5 Kap. 4 §•
Straffbalken stadgade grunder, bordt förvandlas till tolf dagars fängelse vid vatten och bröd; men HäradsRätten ådömt Ola Hansson den svårare bestraffning af tjugo dagars dylikt fängelse, som motsvarade bötesbeloppet, samt derigenom beredt honom ett otillbörligt lidande, anmodade jag, medelst skrifvelse den 4 Maj i83S, AdvokatFiskalsEmbetet i Kongl. HofRätten öfver Skåne och Blekinge, att emot Häradshöfdingen, som med HäradsRätten fattat denna olaga dom, föra det åtal, Lag och sakens beskaffenhet fordrade.
Sedan hos Kongl. HofRätten, i anledning af hvad AdvokalFiskalsEmbetet, vid utförande af åtalet, anmärkt och påstått, dels Häradshöfdingen i afgifven förklaring andragit, att, då det icke utgjorde laga ursäkt, att han, öfverhopad af göromål, nödgats öfverlemna åt andra personer alt expediera cn del deraf och icke ens alltid medhunnit att med vederbörlig sorgfällighet justera Protokollen, Häradshöfdingen icke kunde åberopa något lill försvar för det af honom väl underskrifna, men af annan person uppsatta felaktiga förvandlingsbeslutet, dels ock Ola Hansson, hörd i afseende å den ersättning, han för sitt lidande kunde fordra, skriftligen till-- kännagifvit, att han derför af Häradshöfdingen erhållit full godtgörelse; har Kongl. HofRätten, genom Utslag den 17 Juni sistlidna år, sig yttrat och, jemlikt 1 Kap. 12 §.
Rättegångsbalken, funnit skäligt döma Häradshöfdingen, för dess ofvananmärkta embetsfel, att böta Tretton R:dr 16 sk.
Banco samt med 18 sk. 8 rst. ersätta Kongl. Maj:t och Kronan den kostnad, som till Ola Hanssons underhåll i häktet under den förlängda fängelsetiden åtgått.
Prat. 1840. z Sami. 5 34 H. St.
Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840.
Då, i följd af derom aflåten reqvisition, till mig blifvit insända dels Glanshammars HäradsRätls Utslag af den 12 November i836, hvarmedelst bemälde Rätt, under åberopande af 40 Kap. 1 §.
Straffbalken, dömt drängen Lars Persson från Bråten att, för första resan stöld till värde af q
R:dr 16 sk.
Banco, böta tredubbelt med 28 R:dr och undergå uppenbar kyrkoplikt, men, såsom saknande tillgång till böter, i stället straffas med tjugofyra dagars fängelse vid vatten och bröd, hvilken bestraffning han genast derefter utstått; dels Sköllersta HäradsRätts den 26 nästderpåföljde
December meddelade beslut af innehåll, att, sedan vederbörande åklagare eftergifvit sin andel, 26 R:dr 3a sk., af de böter 4° R:dr, hvartill Pigan Stina Cajsa Gustafsdotter på Sätterbohls ägor för fjerde gången oloflig bränvinsförsäljning, enligt ett förutgånget Utslag, blifvit fälld, HäradsRätten stadgat, att om tillgång hos henne saknades till Kronans andel, i3 R:dr 16 sk., af nämnda böter, skulle, med stöd af 63 §. i Kongl.
Förordningen den iq Juni i835, det för henne, genom förra Utslaget bestämda fängelsestraff minskas ifrån tre till två veckor, med arbete i länshäktet, hvilket straff likaledes gått i verkställighet; bade Häradshöfdingen, under hvilkens ordförande dessa bägge domslut blifvit fattade, uti tillika inkommen skrifvelse andragit, att han, med erkännande, det förstnämnde HäradsRätts beslut vore orätt deruti, att de Lars Persson ådömda böter och icke beloppet af det stulnas värde blifvit till kroppsplikt förvandlade, så att han fått undergå dubbelt svårare straff än vederbordt, ej kunde förklara detta misstag tillkommit annorlunda, än genom en tillfällig tankspriddhet, i förening med den mängd af olika ämnen, som toge en Häradshöfdinges uppmärksamhet i anspråk; och att, hvad åter angick Sköllersta HäradsRätts förvandlingsbeslut, då Kongl.
Juni 1835 innehölle vecko- och månadsräkning i stället för dagberäkning, hvarom Kongl. Svea HofRätts Universal den 8 Januari 1821 innefattade bestämda föreskrifter, Häradshöfdingen ansett deraf följa, att veckoräkningen icke finge genom eftergift af Åklagarens andel i de efter högstberörde Kongl. Förordning stadgade böter förminskas, men ville, om en annan mening vore gällande, framdeles ställa sig densamma till efterrättelse.
Vid öfvervägande af hvad således förekommit och enär, såsom Häradshöfdingen äfven vidgått, Glanshammars HäradsRätts Domslut öfver Lars Persson befunnits strida emot tydliga föreskrifterna i de af HäradsRätten åberopade Lagens rum, men en sådan uppenbar lagöfverträdelse, deraf ersättningsanspråk äfven blefve en följd, ej kunde lemnäs utan beifran; samt, i fråga om Sköllersta HäradsRätts beslut angående Stina Cajsa R.
Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. 35 Gustafsdotter, HäradsRätten, enligt min tillförne i lika beskaffade mål yttrade mening, bordt med tillämpning af Kongl. Brefven den 5 Februari 1768 och den 27 Oktober 1820, förminska den benne, för bela bötesbeloppet, ådömda bestraffning af tre veckors fängelse i samma förhållande som varit emellan detta belopp och den tredjedel deraf, hvars förvandling ifrågakommit, eller till blott en veckas fängelse, hvilket likväl, då skiljaktighet i meningar emellan mig och Häradshöfdingen ägde rum, borde till ÖfverDomarens pröfning hänskjutas, har jag, jemte skrifvelse af den i3 Januari 1838, öfverlemnat handlingarne till AdvokatFiskalsEmbetet i Kongl. Svea IlofRätt, för att emot Häradshöfdingen, som fattat ofvannämnde oriktiga domslut, anställa den talan, som
Lag och hvardera målets beskaffenhet påkallade; Till följd hvaraf denna sak blifvit hos Kongl. HofRätten anhängig samt, genom skriftvexling emellan AdvokatFiskalsEmbetet och Häradshöfdingen, ! laga ordning utförd.
Hvarefter Kongl.
HofRätten, medelst Utslag den 18 Mars sistlidna år, sig yttrat, att hvad anginge Sköllersta HäradsPiätts beslut om förvandling af Kongl. Maj:ts och Kronans andel uti de Stina Cajsa Gustafsdotter, för oloflig bran vinsförsäljning, ådömda böter; så emedan 66 §. af Kongl. Förordningen den 25 Juni i83o, hvilken Författning var gällande vid den tid, Stina Cajsa Gustafsdotter för omförmälda förseelse sakfälldes, stadgade, att, om ock den sakfällde ej ägde tillgång att gälda Kongl.
Maj:ts och Kronans andel uti de, enligt nämnde Författning, ådömda böter, vederbörande målsägande i allt fall vore berättigad att, så långt den sakfälldes egendom räckte, för sin andel i böterna erhålla godtgörelse, funne Kongl, HofRätten, vid jemförelse af hvad Kongl. Brefven den 5 Februari 1768 och den 27 Oktober 1820 innehöllo, och då hos HäradsRätten icke blifvit väckt fråga, huruvida åklagaren ägt rätt, att örn sina tvåtredjedelar i ofvanberörde Stina Cajsa Gustafsdotter ådömda böter, förlikas, utan till förvandling blott anmälts Kongl. Maj:ts och Kronans andel eller en tredjedel af samma böter, hvilkas hela belopp, 40 Riksdaler, jemlikt stadganderne uti nyssåberopade Kongl. Förordning, motsvarat tre veckors fängelse, skäligt förklara, att den hos HäradsRätten till förvandling anmälda en tredjedel af samma bötesbelopp bordt anses motsvara en tredjedel af omförmälda fängelsestraff samt således förvandlas till den i högstberörde Kongl. Förordning stadgade lägsta bestraffning af en veckas fängelse med arbete, och att följaktligen HäradsRättens beslut, hvarigenom Stina Cajsa Gustafsdotter för nämnde bötesandel ådömts två veckors enahanda fängelse, varit oriktigt, men att likväl, med afseende å målets beskaffenhet, Häradshöfdingen icke kunde för samma beslut till ansvar fällas. 36 R.
Just. Ombudsm.
Hvaremot och som, beträffande Glanshammars HäraclsRätts ofvananmärkta beslut, drängen Lars Persson, i saknad af tillgång att böta tre gånger det stulna godsets värde med 28 Riksdaler Banco, enligt senare momentet af 1 §. 40 Kap.
Missgerningsbalken, skolat plikta med kroppen, dock ej högre än efter stöldens värde, 28 daler Silfvermynt, samt följaktligen, likmätigt 5 Kap. 4 §•
Straffbalken, bordt umgälla sitt brott med tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, men af HäradsRätten blifvit dömd att, i brist af tillgång till böter, straffas med sådant fängelse i tjugofyra dagar, och således tolf dagar mer än vederbordt, hvilken bestraffning lian jemväl undergått, Kongl.
HofRätten pröfvade rättvist, det Häradshöfdingen för nämnde beslut, som, efter hvad hans förklaring och i målet inlupna omständigheter föranledde, borde anses hafva tillkommit af vårdslöshet, skulle, jemlikt 1 Kap. 12 §.
Rättegångsbalken, böta Etthundrade daler Silfvermynt med Trettiotre Riksdaler 16 sk.
Banco; Och enär, enligt ett af Konungens Befallningshafvande i Örebro Län insändt betyg, Lars Persson förklarat sig vara för sitt lidande godtgjord samt Häradshöfdingen styrkt sig hafva såsom ersättning till Kongl. Maj:t och Kronan genom nedsättning i Länets ränteri inbetalt En Riksdaler 16 sk.
Banco, motsvarande kostnaden för Lars Perssons underhåll i fängelset under tolf dagar, ansåge Kongl. HofRätten något yttrande i anledning af AdvokatFiskalsEmbetets, i. frågan om ersättning, framställda påståenden icke erfordras.
Genom beslut den 24 Oktober i83^ hade Åhs HäradsRätt, uppå vederbörandes anmälan, att hos Torparen Elias Johansson på Rågårdsslätt, vid nästförutgångne Sommarting dömd att, för oloflig bränvinsbränning, böta 5o R:dr Banco, tillgång till gäldande af Kongl. Maj:ts och Kronans andel af samma böter saknats, ålagt honom att, i stället derför, undergå två veckors fängelse med arbete, i anledning hvaraf och sedan jag, uti skrifvelse till Häradshöfdingen, framställt den tillförene, vid förekomna lika beskaffade händelser, gjorda anmärkning, att, enligt 62 och 63 §. §. i Kongl.
Förordningen angående bränvinsbränningen den 19 Juni 1835, jemförde med Kongl. Brefven den 5 Februari 1768 och den 27 Oktober 1820, ifrågavarande bötesandel, utgörande en tredjedel af hela bötesbeloppet, sorn. kunde försonas med tre veckors fängelse, rätteligen bordt förvandlas till kroppsplikt efter nämnde andels förhållande till det hela, eller till en tredjedel af bestraffningen derför och således till en veckas fängelse, Häradshöfdingen, uti afgifven förklaring, andragit, att ehuru han icke ville be - R.
Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. 37 strida, att denna åsigt i afseende å förvandlingen af ifrågavarande böter hade billigheten för sig, ansåg lian dock, så vida 63 §. i ofvannänrnde i835 års Kongl.
Förordning icke lemnade någon hänvisning att vid förvandling af de efter samma Förordning ådömda böter iakttaga den genom ofvanåberopade Kongl.
Bref för förvandlingar i allmänhet stadgade grund, utan tvertom innehölle, att, vid bötesförvandling, från 10 till och med 25
R:dr svarade mot två veckors fängelse, HäradsRätten hafva vid bestämmandet af det Elias Johansson ådömda ansvar, förfarit i öfverensstämmelse med föreskriften i nämnde §. och Förordning.
I anseende till de sålunda emellan mig och Häradshöfdingen yppade skiljaktiga meningar om nyssåberopade Lagstadgandens rätta förstånd och tillämpning, och då Kongl. Götha HofRätt redan, i dylikt anmärkningsmål*), antagit den af mig yttrade mening, borde jag äfven nu påkalla Kongl. HofRättens utlåtande, och anmodade derföre, i skrifvelse den 28 Augusti i838, AdvokatFiskalsEmbetet i bemälde Kongl.
HofRätt att, med fullföljd af ofvanherörde anmärkning vid HäradsRättens beslut, talan derom emot Häradshöfdingen inför Kongl.
HofRätten anställa.
Sedan AdvokatFiskalsEmbetet i laga ordning utfört denna talan och Häradshöfdingen deröfver blifvit hörd, har Kongl. HofRätten, medelst Utslag den 21 Juni sistlidna år, sig yttrat, att som Kongl. Brefven den 5 Februari 1768 och den 27 Oktober 1820 dels afsågo förvandling af böter endast i sådan händelse, att målsäganden om sin rätt ingått förlikning eller eljest den eftergifvit, hvilken för målsäganden tillåtna rättighet dock icke, så'framt ej derom i serskilda fall annorlunda funnes stadgadt, finge på allmän åklagare tillämpas, dels ock utmärkte, det nämnde Kongl.
Bref åsyftade sådana böter, som efter de i allmänna Lagen bestämda grunder borde förvandlas till kroppsstraff; men deremot uti 63 §. af Kongl. Förordningen örn bränvinsbränningen den 19 Juni 1835 vore föreskrifvet, att de jemlikt samma Förordning ålagda böter skulle gäldas af den pliktfälldes egendom i löst och fast, så långt den räckte, med förvandling endast af bristen, och att dylika böter skulle förvandlas till fängelse med arbete, ansåg Kongl. HofRätten omförmälda Kongl. Bref icke, vid förvandling af de efter nyssåberopade Kongl. Förordning ådömda böter, i afseende på hvilkas både uttagande och förvandling denna Kongl, Förordning innehölle alldeles *) Se EmbetsBerättelsen för åren 1836 och 1837, pag. 84. 38 R.
Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. serskilda, från allmänna Lagen väsendtligen afvikande, grunder och bestämmelser, ovilkorligen böra tillämpas; I följd hvaraf och enär det till förvandling anmälda belopp utgjort >6 R:dr 32 sk., samt berörde Kongl. Förordning uti dess åberopade 63 §. stadgade, att två veckors fängelsesvarade emot böter från 10 till och med a5 R:dr, Kongl.
HofRätten funne HäradsRätten hafva till dess anmärkta åtgärd, rörande förvandlingen af nämnde böteshrist, haft skäl, hvarföre all fråga om påföljd af AdvokatFiskalsEmbetets mot Häradshöfdingen anställda åtal komme att förfalla.
Enär detta Kongl. Hof Rättens Utslag, stridande icke allenast emot den af Kongl. HofRätten förut, vid ofvanberörda tillfälle, antagna mening, utan äfven emot hvad Kongl. Maj:t, i lika beskaffadt anmärkningsmål, medelst Utslag den 7 December i838 stadgat*), otvifvelaktigt syntes utmärka ett misstag om författningarnes rätta grund och mening, har jag, till vinnande af rättelse deri, funnit mig föranlåten att detta mål, genom de å mina vägnar anförda besvär öfver ifrågavarande Utslag, till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning i underdånighet hemställa.
Af samma Kongl. HofRätt är under tiden profvadt ett annat anmärkningsmål af lika beskaffenhet, som det i näst förut nämnda punkt afhandlade.