Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till följd af de sålunda besparade byggnaös-koslnaderna och genom uteslutande frän jernvägs-systemet af den utaf Kommittéen föreslagna ban-anläggningen mellan Upsala och Gefle med en beräknad längd af 9j- mil, blifver del äfven möjligt att förr bereda tillgång lili den norra stambanans ändamålsenliga utsträckning från Stockholm genom det inre af landet till de norra provinserna samt utgrening vesterut från någon punkt i närheten af Sala till Orebro.
Den sammanräknade längden af vestra och norra stambanorna öster Stots-Utskottels Utlåtande N:o 62. 45 om Hjuld, tid gränsen af örebro och Skaraborgs län, blifver ändock två mil kortare, än hela längden af de utaf Jernvägs-kommiltéen löreslagna banorna på ömse sidor om Mälaren, då den norra liniens utsträckning från Upsala till Gefle också (ages i beräkning.
Den norra banans af Kongl. Maj:t godkända ledning från Stockholm öster om Sigtuna-fjärden i nästan rak linea till Upsala och derifrån lill Sala samt förening med Dala-Gelle-jernvägen synes Utskottet vara denna banas mest ändamålsenliga riktning med afseende å trafiken inom de på kommunikationer vanlottade norra orterna, hvilka, för tillgodogörandet af sina naturliga närings-tillfällen och afsältandet af sina från så väl bergs- som jordbruket och boskaps-skölseln hemlade produkter, äro i högsta behof af lättade förbindelser ined hufvudsladen samt rikets vestra och sydligare delar.
Hvad särskildt beträffar norra stambanans anläggning på östra sidan om Sigtuna-fjärden, anser Utskottet obestridligt, att härigenom beredes ett ojemförligt större gagn för trafiken, än otti denna bana aniägges på samma fjärds vestra sida, hvarigenom sagde bana skulle komma alt blifva innesluten mellan Sigtuna-fjärden och den egentliga Mälaren samt ända till Örsunds-å kotnma att framgå öfver en landtunga af endast omkring l|- mils bredd.
Deremot kommer densamma genom sin anläggning öster om meranämnde (järd ali blifva tillgänglig ej allenast för en mer än dubbelt så stor folkmängd, ulan ock för transportgods frän ett betydligt vidsträcktare område.
Under sin fortsättning från Upsala till Sala, kominer denna bana att på flera ställen genomskära en del af de norra orternas transportvägar och kan alltså der upphemta de från dessa orter kommande varor samt vidare fortskaffa desamma antingen söderut till Stockholm eller ock till rikets vestra delar.
Från Sala skulle banan, såsom redan är angifvet, komma alt fortgå norrut öfver Dalelfven uppåt
Dalarne till någon lämplig punkt å Gefle-Dala-jernvägen samt hufvudsakligen följa enahanda riktning, som den nuvarande varuforslingcn inom dessa orter.
Från sagde punkt kan naturligtvis rörelsen utgrena sig veslerut till den nordliga delen af Dalarne vid och omkring sjön Siljan, samt österut till Gefle och Östersjön.
Genom sin förening med Dala-Gefle-jernvägen skall den norra stambanan, i hvars närhet inga andra kommunikations-anstaller finnas alt tillgå, komma att i sig upptaga den hufVudsakligasle person- och varu-lrafiken mellan Gefle och Norrland äfvensom mellan största delen af Dalarne och Gestrikland samt hufvudsladen och landels öfriga provinser.
Derjemte erbjuder
Dala-GeÖe-jertivägen passande utgångspunkter för en framlida ytterligare utsträckning af det norra stambaue-syslemcl till de ännu mera nordligt belägna delarue af riket.
Under förutsättning att Rikets Ständer dela Utskottets mening, angående vestra stambanans ledning, finner sig
Utskottet således äfven kunna och böra förorda Kongl. Majlis, Nådiga förslag, att den stambana, som i den Kongl.
Propositionen är betecknad med benämningen dea norra, ledes från hufvudsladen i en nära rakt nordlig riktning till Upsala, hvarigenom jernvägen mellan dessa 2:ne släder, enligt Kongl. Majlis Nådiga Proposition, blifver 2’ mil kortare*) och jernvägs-anläggningen såväl lill följd deraf, som i allseende till den gynsamma lokalen öster om Sigtuna-fjärden, vida mindre kostsam, än om densamma, enligt Kommittéens förslag, verkställes på vestra sidan af denna fjärd.
Vid samma stambanas fortsättning från Upsala, mäste (leii deremot, på sätt Kongl. Majit jemväl föreslagit, taga en vestlig riktning för att derigenom kunna bereda en oafbruten, särdeles gagnande och behöflig jernvägs-kommunikation mellan hufvudstaden samt inre delarne af Upland och Westmanland.
Till följd af denna afvikning mot vester, blifver *) Enligt ön vid Jernvägs-kommittéens betänkande, sid. 13, fogad not, har för Kommiltéen uppgifvits, att, »efter en annan linie, längden mellan Giresta och Upsala blifver il,120 fot kortare och kostar mindre; hvilket vid utförandet bör närmare utredas.» 46 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62. visserligen våglängden mellan Stockholm oell Gefle icke obetydligt längre, än 0111 nu ifrågavarande stambana anlägges fran Upsala 1 nästan rak linea norr ut mot Dalelfven lill Gefle.
Men vid jemförelse mellan de fördelar denna stambana skulle komma alt medföra genom deusammas ledning antingen på sätt Kommiltéen föreslagit, eller i den riktning, som af Kongl. Majit blifvit förordad, har Utskottet, i betraktande af den stora vigten alt bereda kortare och direkt jernvägs-förbindelse melian
Dalarne oell hufvudstaden äfvensom rikets söder om detta landskap belägna delar, icke kunnat tveka att jemväl förorda den framställning, Kongl. Majlis Nådiga Proposition i detta afseende innehåller.
Då Utskottet således tillstyrker, att norra stambanan från Upsala dragés åt
Såla och derifrån mot norr lill Gefle-Dala-jernvägen, får Utskottet förklara, alt Utskottet anser del för norra jernvägs-systemets fulländning och för tillfredsställandet af rörelsens behof inom rikets nordliga provinser vara af synnerlig vigt, alt en jernbana från Sala-trakten fortsättes i sydvestlig riktning, så att norra stambanan och dervid belägna orter sammanbindas med vestra delarne af landet och Norrige.
Utskottet bär också, vid förordandet af vestra stambanans ledning söder 0111 Mälaren, antvdt sin förutsättning, att ändamålsenliga jernvägar genom Statens försorg skulle komma att anläggas för de norr om samma sjö belägna provinser.
Den ifrågavarande utgreningen af norra stambanan skall olvifvelakligl komma att medföra väsentliga fördelar, i ej mindre enskildt än allmänt hänseende, enär derigenom de utmed densamma belägna vidsträckta bergslager och många bruk kunna beredas en för utvidgningen af deras rörelse ovilkorligen erforderlig lättnad i transporterna af den rika, nästan outtömliga, tillgång på råämnen för bergsliandteringen, hvarmed denna provins är begålvad.
O111 i allmänhet person-trafiken på de Svenska jernvägarne, åtminstone under den närmaste framtiden, icke torde blifva lika liflig, som i andra mera befolkade länder, hvilka förut tillegnat sig och numera allmänt begagna enahanda forlskaffningsmedel, torde dock kunna motses, att varutrafiken på jernvägarne inom detta land, isynnerhet inom vissa delar deraf och framför allt i närheten af flera bergslager, skall blifva ganska betydlig, helst i dessa orter nästan alla produkter, som genom befolkningens oförtrutna arbetsamhet tillgodogöras, måste forslas till andra trakter för att der afsättas eller utbytas emot de för samma befolkning erforderliga lifsförnödeiiheter, hvilka åter måste från mer eller mindre aflägsna orter anskaffas och således äfven öka transporterna.
Beträffande särskildt den jernväg, hvars anläggning på Statens bekostnad Utskottet nu tillstyrker, anser sig Utskottet kunna antaga, alt densamma, såsom på loga afstånd omgifven, ä ena sidan, af ett bördigt slättland, och, å den andra, af ett större antal grufvor, masugnar och andra bergverk, skall upphemta en ymnig varuskörd, hvars tillförsel underlättas genom tillstötande bibanor och vatten-kommunikationer.
1 fråga om utförbarbelen af de vester- och norr-ut från Sala nu föreslagna jernvägar i de uti Ofverste Ericsons betänkande angifna riktningar, hvarom, enligt Kongl. Majlis Nådiga Proposition, de erforderliga tekniska undersökningarna före samma Propositions aflåtunde icke hunnit afslutas, anser sig Utskottet böra meddela den Utskottet särskildt lemnade upplysning, att, efter hvad vid sedermera anställda undersökningar sig visat, några lokala hinder eller olägenheter icke förekomma emot dessa jernvägs-anläggningars verkställighet; hvarföre Utskottet anser, att Rikets S änder, fastän de anbefallda detalj-rilningarne för nyssnämnde jcrnvägs-anläggningar icke hunnit fullbordas, likväl böra godkänna ifrågavarande jernvägslinicrs af Kongl.
Majit föreslagna hufvudsakliga riktning från Sala mot norr och sydvest.
V'id öfvervägande af alla dessa omständigheter och med kännedom om den högst lifliga trafik, som inom nu ifrågavarande rikt befolkade orter redan eger rum, hvilken trafik mäste i ännu högre grad tillväxa och vidare utvecklas genom den mäktiga inflytelse en i nu föreslagen sträckning derstädes anlagd jernbana ostridig! kommer att ut - Stals-Utskottets UllåUmde ;N:'o 62. 47 öfva, anser Utskottet sig ega fullt giltiga skäl för sin öfvertygelse, all norra stambanan skall blifva en af de, relativt till sin längd, mest gagnande för landet samt lill följd deraf äfven komma alt lemna en betydlig afkastning.
Då del, med hänsigt lill de resultater, som af deri ena eller andra ulaf de nu ifrågaställa jernbanornas anläggande kunna med sannolikhet påräknas, mäste vara af allmänt intresse all rådfråga fremmande länders erfarenhet, så vidt förhållandena derstädes äro med de härvarande jemförliga, har Utskottet — som anser person-trafiken å den i Norrige, mellan Christiania och sjön Mjösen, anlagda jernvägen lämpligen kunna rågås till ledning vid bedömandet af den enahanda trafik, som kan vara att förutse på den norra stambanan — förskaffat sig underrättelse 0111 rörelsen under sednaste tider å nämnde jernväg, hvarvid Utskottet inhemta), att under sistförlidet år icke mindre än 160,000 passagerare begagnat denna jernbana.
Med afseende å den trafik, hvilken sålunda redan visat sig å en jernvägs-anläggning inom brödrariket och i betraktande af här ofvan anförda förhållanden, finner sig Utskottet kunna med temlig visshet antaga, att norra stambanan skall erhålla eli lika stort antal passagerare ; hvarjemte varutrafiken från och till bergslagerna måste å samma bana blifva ganska betydlig, utom den ansenliga forsling, som ofelbart kommer alt uppslå mellan de särskilda grufvorna och bruken i de intill jernbanan gränsande trakter.
Då vid bestämmandet af stambanornas riktning de i krigstider uppkommande förhållanden ingalunda fä förbises, bar Utskottet, såsom ytterligare skäl för norra stambanans ledning längre in uti landet, ansett sig böra tillägga en erinran emot lämpligheten i militäriskt hänseende alt anlägga en sådan bana så nära Öslersjö-kusten, som Kommiltéen föreslagit i afseende på denna banas öfvergång öfver och framdragning. norr om Dalelfven, från Upsala rakt på Gefle; helst stridskrafterna från rikets norra landskaper genom banans i detta läge lättare förstöring skulle kunna afstängas från hufvudstadens och kringliggande provinsers försvar.
Bland de vigtigasle kommunikationer, som ett för Sverige uppgjordt och anlaget jernvägs-system bör omfatta, måste räknas den jernbana, hvarigenom de förenade rikenas hufvudstäder sammanbindas och dessa rikens innevånare komma i åtnjutande af ett förbättradt, för den inbördes handelsrörelsen och den personliga gemenskapen dem emellan högst nödvändigt, kommunikations-medel.
Utskottet torde icke behöfva närmare utveckla de mångfaldiga ömsesidiga fördelarne af en sådan förbindelse, hvilken, jemte det densamma ofelbart skall åstadkomma en närmare beröring mellan de 2:ne folken och utöfva en allmän inflytelse på utbildandet af deras industriel och merkantila förhållanden, bereder möjligheten alt i behofvets stund sammandraga de begge rikenas gemensamma försvarskrafter på den eller de punkter, der dessa med största framgång kunna användas till förekommande eller tillbakakaslande af fiendtliga anfall.
Norska regeringen och representationen hafva också redan å sin sida gått i författning om förberedande åtgärder för anläggande af en jernväg, som från den redan fullbordade jernbanan mellan Christiania och Mjösen kommer att utgå mot Svenska gränsen, och hvilken väganläggnings mötande från Sveriges sida och oafbrutna fortsättning inom detta land således utgör ett bland de angelägnaste föremålen för Rikets Ständers beslut under förevarande ärendes behandling.
På sätt Kongl. Maj:t föreslagit, torde alltså en statsbana böra anläggas mellan derför lämplig utgångspunkt från vestra stambanan och Norska gränsen.
Genom denna bana, som af Kongl. Majit erhållit benämningen nordvestra stambanan, beredes dessutom en för Sveriges handel och rörelse ganska nyttig och behöflig jernvägs-förbindelse mellan en af landets största och lolkrikasle provinser samt ej mindre hulvudstaden än de medlersla och södra delarne af samma rike.
Ehuru fullständiga undersökningar och förslag i afseende på nyssnämude stambanas anläggning änuu icke hunnit verkstäl - 48 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 62. las, är dock alt molse, det anläggnings-koslnadcrna för densamma, i anseende till de flera större vattendrag, hvaröfver den måste ledas, komma all blifva betydliga.
Sådant oaktadt finnér Utskottet sig icke kunna draga i betänkande att tillstyrka Rikets Ständers bifall lill Kongl. Maj:ts
Nådiga förslag i afseende på nordvestra stambanan och dess ledning genom Wermland; men beträffande samma banas utgångspunkt från vestra stambanan, anser Utskottet, vid saknaden af närmare upplysningar, någon annan bestämmelse härom icke böra af Rikets Ständer meddelas, än alt ifrågavarande stambana skall från den vestra utgå i närheten af sjön Toften inom vestra, delen af Nerike.
I öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sednaste Riksdag fattade beslut, har Malmö blifvit bestämd till ändpunkt för södra statnbnnan, af hvilken, med dertill då anslagna medel påbörjade, bana en del redan är för allmänna trafiken öppnad.
Medelst denna bana, som vid Falköping skall förena sig med vestra stambanan, åsladkommes en jernvägs-kommunikation mellan rikets sydligaste landskap och de midt i landet belägna orter äfvensom hufvudstaden, hvarjemte tillfälle derigenom beredes nämnde orters invånare att komma lill de gränsorter, hvarifrån öfverfarien lill
Danska staterna och kontinenten af Europa kan med största skyndsamhet och beqvämlighet verkställas.
Sedan nordvestra stambanan eller jernvägs-förbindelsen mellan Sverige och Norrige blifvit fullbordad och samma bana genom den vestra sammanbunden med den till Skånska kusten ledande jernvägen, torde dessutom en icke obetydlig tillökning i rörelsen på denna väg blifva att motse genom trafiken från och (ill brödrariket, hvilket derefter genom Sverige erhåller en blott af Öresund och Bällerna afbruten jernvngs-kommunikation med andra stater.
I afseende på södra stambanans af Jernvägs-kommitléen föreslagna och af Kongl.
Majit godkända sträckning genom sydvestra delen af Kronobergs län, hafva väl, uti ofvan anförda motioner, förändringar blifvit yrkade; men då Utskottet i allmänhet anser lämpligast att Rikets
Ständer endast angifva statsbanornas ändpunkter och de delar af landet, hvarest de böra anläggas, utan alt ingå i närmare granskning och pröfning af de särskilda ställen och trakter, till hvilka dessa banor skola ledas, finner Utskottet icke anledning att, på grund af de lill stöd för de yrkade förändringarne uppgifna förhållanden, tillstyrka någon afvikelse från den plan för ifrågavarande stambana, som Kongl. Majit i Nåder godkänt, helst det naturligtvis ankommer på Kongl. Majit att före och under arbetets utförande medgifva de ändringar i banans ledning mellan de bestämda hufvudpunkterna, hvartill omständigheterna eller ytterligare upplysningar kunna föranleda.
Delande de af Jernvägs-kommiltéen yttrade åsigt er, angående de ekonomiska och militärisk» fördelarne af en ulgreningsbana till Jönköping från lämplig punkt å södra stambanan, anser sig Utskottet följaktligen böra tillstyrka ullörandet på statens bekostnad af en endast mil lång och utaf Kongl. Majit jemväl godkänd bana.
Deremot, då södra stambanan redan, enligt Rikets Ständers beslut, utgår från Malmö, finner Utskottet sig icke ega tillfyllestgörande skäl att föreslå ökandet af stambanornas antal i Skåne, genom att såsom sådana förorda de i motionsväg föreslagna banor eller ulgreningar från nu ifrågavarande stambana till Helsingborg och Ystad.
Oaktadt Utskottet, med hänseende till Sveriges förbindelse med angränsande länder, icke kan underkänna vigten al jernband', som hafva sina ändpunkter vid nämnde städer, hvarifrån segelfarlen, med få undantag, året igenom är öppen, anser dock Utskottet desamma icke för närvarande vara företrädesvis af behofvet påkallade; viljande Utskottet i del särskilda utlåtande, som Utskottet skall afgifva öfver de under innevarande riksdag för enskilda jernvägar begärda statsbidrag, meddela sitt yttrande, angående den alternativt gjorda framställningen onr understöd af allmänna medel för utförande genom enskild försorg af en jernbana mellan städerna Helsingborg och Landskrona samt södra stambanan.
Under Slota-Utskottets Utlåtande N:o 62.
49 lindor åberopande af Ijtskollets i fråga om vestra stambanans ledning norr eller söder om Målaren redan afgilna yttrande, angående nödvändigheten af en jernvägs-förbiudelse mellan hufvudsladen oell de söder om densamma belägna provinser, och då Utskottet, vid förordandet af denna jernvägs-förbindelses eller den öatra atoni!) ann na af Kongl.
Majit föreslagna sträckning, inrutsatt, att densamma skulle slä i samband med en genom Östergötland och Smaland gående dylik bana. far Utskottet förklara, alt Utskottet anser Rikets Ständer böra godkänna och antaga Kongl. Maj:ts nådiga förslag, rörande den östra stambanan, och dess förbindande med ej mindre den södra banan än staden Jönköping, dock utan alt bestämma den punkt, hvarest den förra bör förena sig med den sednare stambanan eller de orter söder om Göta kanal och Linköping, genom hvilka den bana, derom nu är fråga, bör ledas, helst fullständiga kostnadsförslag öfver denna del af hauan ännu icke blifvit upprättade och det torde på ytterligare Inkala och statistiska undersökningar fa ankomma, huruvida icke densamma, för ali medföra ökadt gagn och föranleda lifligare rörelse för Smålands mest odlade och befolkade, fastän i sina kommunikalinns-förhallauden hittills mindre gynnade trakter, bör, sa vidt. utan banans betydliga förlängning sig göra låter, närma sig och genomgå dessa trakter.
Med hänsigt till den sannolika traiikeu på nu ifrågavarande jernbana och den inverkan densamma framgent kommer att ega ej blott pä rörelsen och ekonomiska tillståndet inom landet, utan äfven på rikets försvar vid inträffande krig, tror sig Utskottet endast behöfva erinra om den redan befintliga ansenliga folkmängden och rikedomen på produkter inom delandskaper, denna bana skall genomgå, samt den utveckling i mångfaldiga riktningar både till lands och sjös, som landels kommunikations-väscnde genom densamma erhåller.
För alt komplettera det jernvägsnäl, som nu undersläiles Rikets Ständers slutliga granskning och godkännande och hvilket, med undanlag af de norra, inom sina från hafskuslen och vattendragen mera aflägsna delar i allmänhet ännu löga uppodlade och befolkade provinserna, kommer all utbreda sig inom bela del inre landel, fordras ovilkorligen en särskild sammanbindnings-baua, hvarigenom dm norra stambanan erhåller eli midt igenom landel sig sträckande samband med den vestra och således äfven med rikets alla öfriga stambanor.
Derjemte bör denna bana sinsemellan förena de stora och lör det inre kommunikations-väsendet i alla riktningar allmänt begagnade insjöarne Welteru och lljelmaren.
Utskottet anser alltså en dylik sammanbindnings bana utgöra eli nödvändigt vilkor för ändamålsenligheten heil fullständighelen af del jeriivägs-syslem Kongl. Majit föreslagit och Utskottet här ofvan förordat, helst denna bana kommer att vid Orebro sammanfalla med en frän Sala utgående gren al norra stambanan, och att således, efter förening dermed, utgöra en del al de norra orternas jernvägs-IÖrbindelse med de vestra.
Vidkommande den Westmanland genomgående delen utaf ifrågavarande bana, får Utskottet åberopa hvad Utskottet förut vltrat i afseende på den norra stambanans utgrening ät denna del af landel, och såsom tillägg dertill erinra, alt, i samma mån som-jernbanau aniäggrs längre inuti landet och närmar sig bergslagerna, Inrkorlas väglängd°n för de tunga bergs-effekternas transporterande melian produktions- eller tillverknings-orlerna och denna bana.
Trafiken mellan Örebro och de vid vestra stambanan belägna orter kommer otvifvelaktig! alt blifva ganska betydlig, helst nämnde stad redan lor närvarande kan anses såsom en centralpunkt lör rörelsen inom en stor del af del inre landet.
Genom jernvägs-förbindclsen mellan Weltern och denna stad bör, enligt Utskottets öfvertygelse, afsättningen af både bergslagernas och de omkring nyssnämnde sjö belägna fruktbara orters produkter högst belvdligt underlättas och förökas.
Utskottet tror sig derföre med säkerhet kunna antaga, att den sammanbindnings-bana, hvars anläggning genom statens Bih. till B.
Prat. 1866 & 1857. 4 Sami. 1 A/d. 28 Höft. 7 50 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62, försorg Utskottet nu förordar, skall blifva rn bland landets nyttigaste och mest begagnade jernvägar.
Efter alt hafva angifvil de hufvudsakligaste grunderna för Utskottets ofvan uttalade åsigter angående de stambanor, som Sveriges framlida jernvägs-system bör omfatta, och dessa stambanors sträckningar inom landets särskilda delar, får Utskottet, som för ölrigt till stöd för sina yttrade åsigtcr åberopar hvad Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition och Öfverste Ericsons afgifna underdåniga betänkande innehålla, tillstyrka, 3:o att Rikets Ständer mätte såsom slam- eller statsbanor antaga och bestämma följande jernvägar, hvilka således böra genom Statens försorg och på allmän bekostnad anläggas och fullbordas, nemligen: l:o Vestra stambanan, sorn, utgående från Stockholm, skall genomlöpa inre delarne af Södermanland och sträcka sig förbi Hallsberg och sjön Toften i Nerike lill gränsen af Skaraborgs län i närheten af sjön Skagern, samt derefter ingå i den för denna banas fortsättning genom Westergötland redan fastställda riktningen öfver Sköfde och Alingsås till Göteborg; 2:o Norra stambanan, som likaledes skall utgå från Stockholm och anläggas öster om Sigtuna-ljärden af Mälaren till Upsala och derifrån ledas till Sala eller trakten omkring denna stad samt vidare till någon i granskapel af Storvik belägen lämplig punkt på Gelle-Dala-jernvägen ; 3:o Nordvestra stambanan, hvilken i närheten af sjön Toften inom vestra delen äf Nerike bör utgå från den vestra stambanan och sedermera ledas genom Wermland öfver Christinehamn och Arvika lili Norrska gränsen; 4:o
Södra stambanan, som vid Falköping äfven skall utgå från den vestra och genom en ulgrenings-bana förbindas med Jönköping samt derefter fortsättas öfver Ljungby genom Småland och Skåne lill Malmö; 5:o Östra stambanan, hvilken jemväl bör utgå från den vestra i trakten af Katrineholm i Södermanland och fortsättas till Norrköping samt genomlöpa Östergötland och Småland till någon för densammas förening med södra stambanan lämplig punkt; och 6:o Sammanbindnhujs-banan, hvilken skall förena norra och vestra stambanorna samt Hjelmared och Wettern, samt alltså gå från Askersund öfver sistnämnda bana till Örebro och vidare genom Nerike och Westmanland lill norra stambanan i trakten af Sala.
sIngående stambanornas ledning genom hufvudstaden och b äng år ds- a n lii g gilin g en derstädes.
Enligt hvad Utskottet redan omförmält, har Jernvägs-kommitléen föreslagit, att vestra stambanans bangård i Stockholm malte anläggas på den nu (ör tegeltillverkning begagnade tomten mellan Sperlingens backe och Humlegårdsgatan, samt alt denna bana måtte från Nybrohamnen, såsom utgångspunkt, framdragas genom stadens område öfver Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 62. 51 nämnde tomt, Humlegärden och östra kanten af det s. k.