Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det emellertid icke ansågs rådligt att gifva full rättvisa på en gång, så borde åtminstone en half portion deraf för närvarande icke anses vådlig — den återstående hälften borde väl i så fall ha varit tillräcklig att undanrödja farhågan för entreprenaders onaturliga fördyrande vid öfvergängen till reformen.
Att Staten icke skulle lia råd eller tillgångar att åtaga sig en börda, hvilken blott en del af nationen i långliga tider fått vidkännas och som ännu icke anses för tung för denna del af nationen att bära, trodde jag knappt skulle kunna förebäras.
Afven emot några detaljbestämmelser uti förslaget har jag åtskilliga anmärkningar att göra.
Sä har Utskottet genom bestämmelsen i 38 tj helt. och hållet uteslutit dem, som måste lemna den hufvudsakligaste delen af behöfliga bidragen till skjutsens upprätthållande, från allt deltagande vid entreprenaders åvägabringande och entreprenörers antagande, med öfverlemnande ät Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att. härom ensamt bestyra.
En sådan bestämmelse hade tvifvelsutan varit riktig om det, enligt det förra Utskottets förslag, hade ålegat
Staten att ensam bestrida de kostnader, hvars belopp är beroende af de iner eller mindre ändamålsenliga iakttagelser som göras vid dylika tillfällen, men så länge detta icke är förhållandet, så 4 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 23.
17 tror jag för min del att det varit ganska helsosamt for saken i och för sig sjelft och för deras kassa, derifrån bidragen skall utgå, om skjutslagen i någon mån tagits till råds vid ordnandet häraf, på samma gång sådant varit billigt och rättvist.
Den uti 39 § gjorda bestämmelsen derom, att innan en beslutad höjning af skjutslegan utöfver 1 R:dr pr mil får tillämpas, frågan skall underställas Kongl. Maj:ts pröfning och fastställelse, anser jag för min del tjena blott till en onödig omgång samt stridande emot den riktiga principen, att allt mera frigöra Regeringen från de mångfaldiga småsaker, hvarmed densamma utan ändamål öfverhopas.
— Uti 43 § har Utskottet föreslagit, att, då entreprenör brister i uppfyllandet af ingånget kontrakt och skjutsbefordringen till följd deraf skulle afstanna, närbelägna innehafvare af hittills skjutsskyldig jord och i stad lika skyldige innevånare dä skola bestrida entreprenörens åtagna skyldigheter emot den vid station gällande lega, intilldess Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hinner ordna förhållandet.
Att, vid dylika fall, det är nödigt att tillse det skjutsbefordringen upprätthålles, medgifves, men att jordbrukaren icke kan fullgöra ett sådant åliggande utan kännbar uppoffring, sedan han inskränkt antalet af folk och ök till jemt behofvet för sitt jordbruk eller andra näringar, det torde falla sig temligen klart, hvarföre jag anser detta åläggande utan motsvarande ersättning icke vara med billigheten öfverensstämmande, och denna obillighet förekommer sä mycket större då, måhända, detta onus tillkommit genom en mindre lämplig entreprenörs förvållande, hvars pålitlighet och förmåga jordbrukaren ej vid antagandet haft tillfälle att pröfva.
Pä grund af hvad jag sålunda anmärkt vågar jag vördsammast hemställa, det Rikets
Ständer ville för sin del besluta följande förändrade bestämmelser i nedannämnde delar af Utskottets framställda förslag, nemi.: l:o. Att Staten för närvarande åtager sig halfva beloppet af behöflige bidrag, vid hvarje särskild skjutsstation, för entreprenaders åvägabringande och upprätthållande, samt att återstående hälften skiljes från de hittills skjutsskyldige och öfvertages af Staten så snart ske kan, dock så, att detta Statens öfvertagande till sin helhet af gästgifveri-, håll- och reservskjutsen samt postskjutsen blifver realiserad före 1867 års utgång. 2:o. (§ 38) Konungens Befallningshafvande åligge att, på samma gång entreprenad-auktion å skjutsskyldigheten utlyses, kalla skjutslaget att genom ett eller flera valda ombud sig vid auktionstillfället infinna för att skjutslagets rätt och bästa bevaka, samt med öppen rätt att i behörig ordning öfverklaga vederbörandes åtgöranden, i fall af befogenhet. 3:o.
Den uti 39 § föreskrifna åtgärden att, vid beslut om skjutslegans höjande öfver 1 R:dr pr mil, frågan skall underställas Kongl. Maj:ts pröfning, uteslutes. 4:o.
Att såsom ersättning för den uppoffring, de hittills skjutsskyldige kunna få vidkännas vid fullgörandet af bestämmelsen uti § 43, tillägges dem skjutslegan, förhöjd med en fjerdedel, under den tid de bestrida skjutsningens upprätthållande. 5:o.
Att, såvida Staten, enligt första punkten, ofvertager halfva bidraget till skjuts-entreprenaderne, för ändamålet anvisas ä 6:te Hufvudtiteln ett förslagsanslag å 400,000 R:dr årligen under nästa statsreglerings-period.”
Häruti instämde Riksdags-fullmägtige Georg Nyqvist från Wermlands län, C. G. Sköldberg från Nerikes län och Jöns Pehrsson frän Blekinge län.
4 Sami. 2 Afd. 11 Höft. 3 STOCKHOLM, tryckt hos A. L. NORMAN. 1860. i Sammans.
Stats- och Banko-Utskottets Utlåtande M 24. 1 Jtä 24.
Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Aug. 1860, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:Is Nådiga Skrifvelse, med förslag angående förändrad organisation af Hypotheksinrdttningarne i riket.
Sedan den af Kongl. Maj:t i nåder tillsatta Kommitté för utredning af fådereslandets stallning i ekonomiskt och financielt hänseende samt för granskning af de lagar och inrättningar, som med penninge- och kredit-väsendet ega gemenskap, under den 2 sistlidne Februari till Kongl. Maj:t särskildt inkommit med underdånigt Betänkande och Förslag angående förändrad organisation af Hypotheks-inriittningarne i riket, har Kongl. Maj:t, medelst nådig Skrifvelse den 15 påföljde April, öfver lemnat detta ärende till Rikets Ständers pröfning.
Uti högstberörde nådiga Skrifvelse förmäles hurusom Kommitterade, i afseende först å behofvet och vigten af dylika för ändamålet lämpliga kredit-anstalter til! jordbrukets understödjande, hufvudsakligen anfört och på ett öfvertygande sätt utvecklat, att pä samma gång, som den industriela utvecklingen i allmänhet måste medgifvas hafva uppnått en höjd, hvarom man under förflutna tider knappast kunnat göra sig en föreställning, kunde det icke nekas, att jordbruket ännu, mer eller mindre, befunne sig på en jemförelsevis låg ståndpunkt, och att detta förhållande ej minst torde böra tillskrifvas saknaden af ändamålsenliga, för jordbrukarnes behof lämpade kredit-inrättningar, hvilka voro egnade att motverka kapilalernas benägenhet att draga sig från jorden till handeln och andra af kreditens välgerningar bättre understödda näringar; att uti de kredit-anstalter, hvilka blifvit särskildt för jord bruket bildade så väl i de flesta andra länder, som äfven på de sednaste tretio åren i Sverige, inträde vunnits för endast en mindre del af den intecknade skuld, som belastar jorden, under det att placeringen af öfriga inteckningar, hvarom jord Bth. till B.
Brot. 1859 A 1860. 4 Sami. 2 Afd. 12 Haft. 1 <2 Sammans.
Stats- ock Banko-Utskottets Utlåtande JVs 24. egarne ännu omedelbart eller genom dyrlegda biträden måste anlita kapitalisterne, blefve med allt större svårigheter och allt mer betungande vilkor förknippad, i följd af den oundvikliga stridighet, som förefunnes emellan kapitalistens önskan att öfver de medel, han utlånar, kunna utan stor tidsutdrägt vid förefallande behof förfoga och den fasta egendomens naturliga egenskap att endast småningom, genom förbättring och årlig afkomst, lemna medel till afbetalningar å den intecknade skulden, men icke att liksom handelsrörelsen hastigt återgifva eller omsätta deri nedlagda kapitaler; att följaktligen, i den mån andra kreditpapper med korta betalningstider blefve äfven hos oss, genom handelns och näringarnes stigande utveckling samt kreditbrukens förbättrande, mer och mer tillgängliga, i samma mån skulle också svårigheten att hos kapitalister omedelbart belåna inteckningar blifva allt mera kännbar, samt att Hypolheks-föreningarne, hvilkas vigtiga bestämmelse det vore att vara medlare mellan kapitalister och fastighetsegare och att förvandla så stor del som möjligt af den sväfvande skuld, som hvilade på jorden, till en fonderad skuld med lindrigare ränta och med småningom skeende amortering, hittills icke varit i Sverige, såsom i andra länder, af Statsmagterna understödda eller på ett likformigt sätt och med inbördes sammanhang ordnade till ett gemensamt helt, som kunnat med större framgång lin de särskilda Hypotheks-föreningarne hvar för sig vid upplåning betinga billiga vilkor samt afböja en både för landets kredit och för de lånbehöfvande sjelfve skadlig täflan emellan de spridda föreningarne.
Med ledning af den erfarenhet, som gifvit stöd åt Kommitterades omförmälda åsigter och som i deras Betänkande funnes framlagd i en historisk öfversigt af Hypotheks-inrättningarnes uppkomst och utveckling så väl i andra länder som i Sverige, äfvensom med stöd af anförda skäl, hade Kommitterade framställt de-väsendtliga fördelar, som skulle vinnas derigenom att de särskilda Hypotheks-föreningarne härstädes blefve i vissa hänseenden sammanförda till och omkring en central-anstalt; och då detta, enligt Kommitterades tanke, kunde ske på ett sätt som i afseende på allt annat än upplåningen lemnade den nuvarande organisationen orubbad, nemligen sålunda att ingen upplåning eller utgifning af obligationer genom de särskilda föreningarne vidare finge ega rum, utan att all upplåning och obligations-utgifning för nuvarande föreningar och för dem, som hädanefter komme att bildas, skulle verkställas genom en i hufvudstaden upprättad Allmän Hypotheks-bank, hvari de särskilda föreningarne skulle ingå såsom delegare, så bade Kommitterade, i öfverensstämmelse med denna tanke och de förutsättningar, under hvilka den skulle bringas till verkställighet, afgifvit de förslag, hvilka innefattades i följande tre bilagor till Kommitterades Betänkande, nemligen: A.
Vilkor för öfver/lyttning till Hypotheks-banken af Riks-bankens fond för utlåning mot pant af fast egendom på landet; B.
Förslag till Förordning angående en Allmän Hypotheks-bank för riket och Sammans. Stals- och Banko-Utskottets Utlåtande M 24. 3 C. Förslag till Förordning, angående de allmänna grunder, som vid Hypotheks-föreningars bildande och framtida verksamhet skola till efterrättelse gälla.
Efter omförmälande af dessa Kommitterades förslag har Kongl. Maj:t i nåder yttrat, att det ej kunde betviflas alt, i enlighet med de exempel från främmande länder, som Kommitterade anfört, och på grund af de skäl, som funnos i Betänkandet upptagna, den nu föreslagna centraliseringen af de
Svenska anstalterna för fastighets—krediten skulle vara egnad att i väsendtlig mån afhjelpa de olägenheter, som varit en följd af Hypotheks-föreningarnes splittrade verksamhet och som menligt inverkade på deras ställning, synnerligast i förhållande till utländske långifvare.
En förändring i detta hänseende torde också vara desto mera angelägen, som de lånsökande
Hypotheksföreningarnes tällan om försträckningar nästan uteslutande på ett och samma ställe, der de Svenska Hypotheks-obligationerna voro mest kända, nemligen Hamburg, och hufvudsakligen hos ett enda bankirhus, hvilket öfvertagit de flesta derstädes ingångna lån, hade, steg för steg, ledt till låneoperationer, der vil korer» blifvit allt mer betungande och som slutligen måste verka störande på den Svenska krediten i all - mänhet.
För denna skulle det deremot onekligen vara en fördel om de många föreningarnes utelöpande obligationer af olika ålder och serier komme att efter hand försvinna ur rörelsen och efterträdas af andra, hvilka ej blott, i likhet med de förra, voro grundade på den säkerhet, som kanske minst af alla vore underkastad förstöring eller förminskning, nemligen ett lågt uppskattadt jordvärde, utan derjemte skulle komma att ytterligare betryggas genom inrättandet af en stark grundfond och genom en fortgående uppsigt från Statens sida öfver den nya Hypotheks-bankens förvaltning.
För Statens förbindelse att iemna en grundfond hade
Kommitterade hemtat stöd deraf att åtgärder, som åsyfta den i jorden intecknade skuldens förvandling från uppsägbar till ouppsägbar och dess successiva allösande, borde betraktas såsom en angelägenhet, hvilken nära rörer det allmänna bästa, synnerligast i ett land, der jordbruket intager ett så framstående rum i jemförelse med andra näringar, som i Sverige.
Kommitterade hade fördenskull föreslagit, att Staten genom Riksgäldskontoret skulle utfärda och till Hypotheks-banken såsom grundfond eller yttersta säkerhet, Öfverlemna ouppsägbara räntebärande obligationer å högst 8,000,000 R:dr R:mt, derå ränta likväl ej ulginge så länge obligationerna tillhörde Hypotheksbanken, och hvilka obligationer aldrig finge af samma Bank användas lill anskaffande af medel för utlåningen, utan endast i de läll afyltras, att vid Hypotheks-bankens utredning tillgångarne icke skulle förslå till skuldernas betäckande, eller att
Banken skulle vid något tillfälle sakna egna disponibla tillgångar till fullgörande af sina förbindelser mot långifvarne; i hvilken sistnämnde händelse Hypotheks-banken skulle åligga att, sä snart ske kunde, åter inköpa ett mot det försålda svarande belopp af samma obligationer och att godtgöra Riksgälds-kontoret den för de försålda obligationerna belöpande ränta, till dess att grundfonden blifvit lill sitt ursprungliga i Sammans.
Stats- och Banko-Utskottets Utlåtande M 24. belopp återställd eller, om sådant återköp inom föreskrifven tid ej kunnat ske, till Riksgiilds-kontoret erlägga full liqvid för de ännu utelöpande obligationerna.
_Så val för alt bevaka det allmännas rätt i afseende på den lemnade grundfonden, som för att i andra hänseenden öfvervaka och kontrollera Ilypotheks-bankens förvaltning skulle vidare, enligt Kommitterades förslag, Ordföranden i denna Banks Styrelse utses af Kongl. Majit och en annan Styrelsens ledamot af Rikets Ständers Fullmäktige i Riksgälds-kontoret, hvilka sednare finge genom en Revisor deltaga i den årliga granskningen af Ilypotheks-bankens förvaltning och räkenskaper samt egde utse ett ombud till bevistande af de årliga sammankomsterna mellan Bankens delegare; hvarförutan, till ytterligare kontroll, den årliga revisions-berättelsen skulle i tryck offentliggöras och delgifvas, bland andre, Fullmäglige i Riksgälds-kontoret samt Finans-departementets Expedition; äfvensom Bankens handlingar, kassor och räkenskaper borde hållas tillgängliga för den granskning, Kongl. Maj:t kunde finna skäligt att låta anställa.
Med den oafbrutna och flersidiga uppsigt, som
Hypotbeks-bankens förvaltning efter detta förslag blefve från det allmännas sida underkastad, ansåg Kongl. Majit det kunna med en till visshet gränsande sannolikhet antagas, att aldrig någon af de händelser, i hvilka grundfonden behöfde anlilaå, skulle inträffa eller åtminstone att om, emot all förmodan, någon gång elt dylikt anlitande tillfälligtvis egde rum, sådant likväl icke slutligen skulle medföra den ringaste förlust för Staten, hvilken sålunda, utan att underkastas någon uppoffring, endast genom stödet af sin kredit skulle komma att verksamt bidraga till framgången af en anstalt, som utan tvifvel vore för det Svenska jordbruket högst välgörande.
För detta ändamål och för alt åstadkomma en större enhet i de löneförhandlingar, som grunda sig på samfäld hypothekarisk säkerhet, hade
Kommitterade äfven föreslagit så väl den redan antydda bestämmelse, a,tt
Hypotheks-banken ensam skulle ega rätt till utgifvande af tryckta obligationer, grundade på säkerhet i jordegendom, som det stadgande, att Hypotheksföreningar, hvilka efter den nya Förordningens utfärdande bildades, äfvensom redan befintliga sådana föreningar i afseende å framtida upplåningar, skulle förbindas att såsom delegare ingå i Hypotheks-banken.
Dessa inskränkningar i Hypotheks-förcningarnes hittills föga begränsade verksamhet såsom upplånings-anstalter voro visserligen blott sådana, som hvarje Hypotheks-förening, hvilken vore angelägen att bereda sig och sina delegare så lindriga lånevilkor som möjligt, borde förmodas gerna vilja frivilligt underkasta sig, i stället för att enskildt uppträda på den utländska penningemarknaden såsom lånsökande för ett inskränkt område.
Af sådant skäl torde det också kunna anses att nyssomförmälda stadganden vöre af behofvet mindre påkallade; men. enligt Kongl. Maj:ts tanke, kunde dessa föreskrifter dock i annat hänseende vara nyttiga och nödiga, nemligen för att inför långifvarne på den stora verldsmarknaden påtrycka Hypotheks-banken en stämpel af allmängiltighet och offentlig garanti, hvarförutan den måhända mindre fullständigt än eljest skulle uppfylla sitt ändamål.
Sammarin.
Stata- och Banko-Ulskottcts Utlåtande M 24 5 Under anförande slutligen deraf att, enär den större fastighets-lånerörelsen i landet salunda skulle komma att hufvudsakligen förenas hos den blifvande llvpotheks-banken, det onekligen vore föga följdriktigt att i bredd härmed bibehålla den rörelse af enahanda slag, som varit af Rikets Ständers
Bank bedrifven redan förr än tanken på särskilda Hypotheks-inrättningar någorstädes vunnit tillämpning och som i Riks-banken ännu fortfar, men för dess egentliga och bankmessiga verksamhet, enligt en allt mera stadgad åsigt, måste anses främmande och i viss män hinderlig, har Kongl. Maj.t förklarat att, då den af Kommitterade i anledning häraf väckta fråga om öfverflyttning lill Uypotheks-banken af den i Riks-banken lill utlåning mot pant af fastigheter på landet nu anvisade fond af 7,500,000 R:dr emot det att Hypolheks-banken till Riks-Banken aflemnade sina obligationer, löpande med samma ränta som för fastighets-lånen utgöres, stöde i oskiljaktigt sammanhang med de på Rikets Ständer allena ankommande beslut rörande Riksbankens förvaltning, samt dä jemväl åtskilliga andra delar af förevarande ämne, hvaribland särskildt må nämnas grundfondens anvisande, voro af beskaffenhet att påkalla Rikets Ständers medverkan, Kongl. Maj:t, som för sin del funnit Kommitterades afgifna förslag vara i allmänhet ändamålsenliga, velat berörde förslag till Rikets Stunders pröfning öfverlemna.
Vid föredragning hos Riks-Stånden af denna Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, har densamma jemte i anledning deraf afgifna anföranden blifvit remitterad af Ridderskapct och Adeln samt Preste- och Borgare-Stånden lill sammansatt Stats— och Banko-Utskott samt af Bonde-Ståndet till Banko-Utskottet, för att behandlas af nämnde Utskott jemte det eller de Utskott, ärendet i öfrigt kunde röra Då Stats- och Banko-Utskottet, som i följd häraf ärendet till pröfning förehaft, nu går att sitt Utlåtande deri afgifva, har Utskotet, enär Kommilteradcs Betänkande och förslag med tillhörande bilagor redan äro tryckta och ibland RiksStåndens ledamöter utdelade, ansett en närmare redogörelse för Betänkandets innehåll här icke vara af nöden, utan öfvergår Utskottet genast till det förslag lill Förordning angående en allmän Hypotheks-bank för riket, sorn under Litt.
Ii finnes Betänkandet bifogad t.
Vid öfvervägande af de för ifrågavarande förslag af Kommitterade framställda skäl jemte de upplysningar rörande den af Hypolheks-föreningarne hittills bedrifna lånerörelse, som i Betänkandet meddelas, hur Utskottet icke kunnat undgå att biträda hufvudgruuderna för förslaget och i följd deraf äfven de detaljbeslämmelser, detsamma upptager och som endast utgöra utvecklingar af det helas grundtanke.
Det kan ej bestridas att, då hvarje Hypotheks-förening bedrifver sina låneoperationer uteslutande för sig och en hvar af dessa föreningar har samma förbindelser mot sina lånsökande delegare, nemligen alt, så snart som möjligt, motsvara deras på o ika tider framställda och af samma delegare icke sällan tid efter annan förnyade önskningar om lån inom begränsningen af det egendomsvärde, för (i Sammans.
Stats- ock Banko-Utskottets Utlåtande M 24. hvilket hvarje sökande såsom delegare i föreningen blifvit antagen, det af dessa förhållanden blifver en oundviklig följd, att större kapitalbelopp måste i upplåningsvåg upptagas, än som skulle erfordras derest upplåningen verkställdes för samtliga föreningarnes gemensamma räkning och från den derigenom uppkommande gemensamma kassan lånebehofven för de särskilda föreningarne fylldes.
Det ligger i sakförhållandets natur att lånebehofven icke kunna, aldraminst till lika belopp, för samtliga Hypotheks-föreningarne, eller för de särskilda delegarne deruti, samtidigt inträffa.
Men om hvarje förening för sig ständigt skall kunna vara beredd att motsvara de från hennes delegare på olika tider ingående ansökningar om lån, måste hon alltid vara försedd med en tillräcklig, för ändamålet disponibel kassa, och blifver derigenom föranlåten att på förhand upptaga större lån, än som eljest vore behölligt.
Underlåtes åter en sådan upplåning på förhand, försvagar föreningen kraften af sin verksamhet och föranlåtes icke sällan att, när låneansökningar från delegarne i större mängd ingå, inkasta sig i äfventyren af dessa operationer för upplåning på tid eller pä återbetalning efter uppsägning, som äro långt ifrån att motsvara föreningens rätta ändamål, nemligen att bereda sina delegare fasta lån, ställda på viss amortering mot billig ränta. litt öfvervägande sträfvande att upptaga lån på amortering utmärker likväl de särskilda Hypotheks-föreningarnes operationer; men som de dervid handlat fullkomligt oberoende af hvarandra och utan någon sammanhängande plan eller afseende på hvarandras tillgöranden, har det inträffat, dels att flere af dem samtidigt inled t lånenegoliationer på den utländska marknaden och genom en sådan konkurrens i sin mån motarbetat hvarandras intressen, dels ock att, under det den ena stod i afslutande om nytt lån, den andra ännu icke kommit i tillfälle att för sina ändamål placera ett någon lid förut upptaget.
Ett förhållande, sådant som detta, hvarigenom skuldsättning af rikets jord utöfver behof befordrats, kan icke räknas till de önskvärda; och ett obestridligen ändamålsenligt medel att förekomma det är utan tvifvel upplåningens centralisering på ett sätt, som, då det på ena sidan förenar Hypotheks-föreningarne till samverkan för sina i aNo lika ändamål, på den andra förbehåller dem full rättighet att dervid tillika, hvar för sig, vårda sina intressen.
En Hypotheks-bank, i hvilken hvarje Hvpotheks-förening skulle ingå såsom delegare, och åt hvilken för framtiden all upplåning för föreningarnes behof uteslutande skulle anförtros, utgör den på nämnda grundtanke stödda organisation, som i sådant afseende blifvit föreslagen och den Utskottet icke kan annat än lill alla delar godkänna.
Den sammanhållning i plan och enhet i handling, som härigenom skulle blifva möjlig alt åt låneoperationerna bereda, vore icke den enda välgörande vinst
Hypotheks-föreningarne af centraliseringen komme att hemta; flere andra, icke mindre vigtiga, skulle såsom naturliga följder häraf desamma tillskyndas.
Redan Sammans.
Stals- och Banko-Utskottets Utlåtande JYs 24. 7 den omständigheten, att kostnaderna för löneuppgörelserna blifva jemförelsevis mindre, dä ett större lönebelopp pö en gäng, än dä samma belopp i mindre partier på olika tider, eller af olika händer, upptages, är icke ulan sin vigt, och dö kretsen af lånsökande delegare i följd af centraliseringen komme att omkring den gemensamma kassan i hög grad utvidgas och tillfälle till snar placering af de upplånla snmmorna derigenom städse att stå öppet, behöfde det pö en gäng upptagna större kapitalet icke, vid hvarje särskild upplåning, utgöra mera än behofvet för tiden angåfve.