Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Folktingets först afgifna beslut afslag å proposition eller motion, ege då Landstinget rätt att pä uppgifne skäl proposition eller motion upplaga och till Folktinget med eller utan ändring återvisa, och förfares med frågan så, sorn ofvan är sagdt; så att Folktinget ege att Landstingets beslut antaga, eller med afslag eller ändring återlemna Landstinget att denna ändring godkänna, eiler sitt beslut med elier man ändring vidblifva och till Folktinget ånyo förvisa; hvarefter Folktmget måste amingen Landstingets beslut oföräudradt godkänna, eller låta frågan pä Riksförsamlingens beslut bero.
Ankomme dock i detta fall på Landstinget, att låta frågan förfalla, derest Folktinget dess beslut helt och hållet förkastat.
Vid Riksförsamlingens sammanträde må väl öfverläggning ega rum, men ingen ändring i någotdera Tingets beslut vidtagas.
Då ontrösias skall, utgör Folktingets beslut ja proposition och Landstingets nej-proposition, och blifve det beslut såsom Riksförsamlingens gällande, om hvilket de flesta rösterna sig förena.
Huru grundlags-, beskattnings- och ordnings-frågor skola behandlas, derom är i 108, 135 och 136 §§ stadgadt. § 133.
Betänkanden, som från Utskott inkommit, Folktingets beslut, som tili Landstinget öfverlemnade äro, så ock Landstingets återremisser till Folktinget, skola efter första uppläsandet minst tre dagar ligga på bordet, innan frågan föreiages i det Ting, dit den öfveriemnad blifvit.
Den kan. vid nästa föredragning, ehvad öfverläggning då egt rum eller ej, på flere ledamöters förenade begäran, åter blifva hvilande; men då saken tredje gången förekommer, skall den under prölning tagas. § 134.
Riksförsamlingen fattat beslut om stiftande eller upphäfvande, för ändring eiler förklaring af allmän lag. eller i annat ämne, som, enligt denna Regeringsform, af Konungen med Riksförsamlingens samiycke afgöras bör; varde beslutet af Landstingets Talman till Konungen öfverlemnadt.
Gillar Konungen beslutet, underräftes derom Riksförsamlingen och varde det, i Hans namn och med Hans underskrift, offentligen kungjordt.
Gillar Han det icke, gifves Riksförsamlingen tillkänna de orsaker, för hvilka det icke kunnat godkännas; och må samma fråga under den riksdag icke ånyo upptagas.
Sker det Konstitutions-Ulshottels Memorial N:o ii. 29 ej, vare frågan förfallen, och låte Konungen ä näsia riksdag underrätta Riksförsamlingen oni de skäl, sorn beslutets godkännande hindrat.
Är genom Riksförsamlingens beslut, på sätt i 134 § sladgas, förslag gjordt lill ändring eller tillägg i någon af Rikets Grundlagar; då skall det förslag, utan vidare åtgärd, hvila till nästa lagtima riksdag, och varde emellertid genom tryck allmänheten kungjordt.
Vid nästa lagtima riksdag tage Riksförsamlingens båda afdelningar. hvar i sin ordning, förslaget åter uti öfvervägande, och röste deröfver med ja och nej, utan att kunna någon ändring deri göra.
Antages det då i båda afdelningarne; varde det öfverlemnadt lill Konungens sanktion, såsom i 134 § sägs: antages det icke hvite frägan till nästa lagtima riksdag, då hela Riksförsamlingen skall sammanträda och den afgöra; och b'ifve det beslut, såsom Riksförsamlingens gällande, om hvilket minst två tredjedelar af de röstande ense äro.
Antages förslaget då, varde det Konungen unders äldt, såsom ofvan sagdt är: amages det icke, förfalle frågan.
Är grundlagsfråga af Konungen väckt, varde den hvilande, derest en af Riksförsamlingens afdeiningar förslaget bifaller.
Ej må U skott eller Riksförsamling, eller någon af dess afdeiningar uti Konungens förslag ändring eller tillägg göra.
Väckes förslag till sådan ändring, och detsamma i den ordning, sora angående lagfrågor stadgadt är, af Riksförsamlingen godkännes ; då må anmälan derom ske hos Konungen, som derå gör det afseende
Han för godt finner, men låte sitt svar komma Riksförsamlingen ofördröjligen tillhanda.
Bifaller Konungen Riksförsamlingens hemställan, hvite dä Konungens förslag med sålunda medgifven förändring till påföljande riksdag, till den behandling förut är föreskrifven för hvilande grundlagsfrågor.
Har Riksförsamlingen i denna ordning förslaget bifallit, så är det lag.
Ej må förslag till ändring elier tillägg i Grundlag å annan än lagtima riksdag göras. 8 136.
Frågor, som angå Riks-statens reglering, beviilningens belopp eller fördelning, Riksgälds-kontorets och Riks bankens inkomster eller utgifter, må icke förfalla: utan skola, derest Riksförsamlingens afdeiningar uti sädaua fatta olika beslut, och besluten icke, på sätt i 132 § föreskrifves, kunna sammanjemkas, ovilkorligen hänskjutas till Riksförsamlingens samfällda afgörande. § 137.
Der så oförmodadt hända skulle, att, när riksdagen upplöses, Riksförsamlingen icke hade staten reglerat, eller någon ny bevillning till bestämdt belopp sig åtagit; dä skall den förra statsregleringen och bevillningen fortfara intill nästa riksdag, Är åter beviilningens hela belopp bestämdt, men Riksförsamlingen icke om fördelningen deraf ense, då skola, efter den fastställda bevillnings-summans förhållande till den, som vid föregående riksdag blifvit fördelad, de i den sista bevillnings-förordningen stadgade artiklar jemlikt ökas eller minskas; och uppdrage Riksförsamlingen sina fullmägtige i Riks-banken och Riksgälds kontoret att en ny bevillnings-förordning pä sådan grund uppgöra och utfärda 30 Konstilulions-Utskottets Memorial N:o H. § 138.
Va! lill Konung eller Thronföljare skall af Riksförsamlingen samfäld och med slulna sedlar förrättas och vare den vald, som mer än hälften af de afgifne rösterna erhällit.
Lag samma vare om val till förmyndare, alt under Konungs minderårighet regeringen föra; dock att Riksförsamlingen förut, och sednast fem dagar innan valet sker, genom de fleste rösterna bestämmer förmyndarnes antal.
Vid dessa tillfällen iakttages för öfrigt, hvad Riks-aklen af den 31 Juli och den 6 Augusti 1815 i 3 och 8 §§ föreskrifver.
Då Riksförsamlingen enligt denna Regeringsforms 9, 10 och 11 §§ skall om Riks-styrelsen förordna, förfares lika som vid förmyndare-val. § 139.
Medan Riksförsamlingen samlad är att beslut fatta eller val förrätta i något af uti föregående § omförmälda fall, må ej främmande sändebud eller deras medfölje å riksdagsorten sig uppehålla, utan varde annan, minst tio mil derifrån belägen, vistelseort dem anvisad; och må de ej återkomma, ej heller utländska sändebud i landet inlåtas, förr än Riksförsamlingen om
Riks styrelsen förordnat, förmyndare utsett eller Thronföljare valt, och styrelsen blifvit af den nye Konungen, de utsedde förmyndarne eller den tillförordnade Regeringen emottagen. § 140.
Val till Justitie-ombudsman skal! anställas vid hvarje lagtima riksdag af Riksförsamlingen samfäldt; och vare den vald, som, på sätt 147 § föreskrifver, mer än hälften af de afgifna rösterna erhållit.
Vid samma tillfälle, eller sednast på nästa helgfria dag derefter, utses på enahanda sätt en man att Juslitie-ombudsmannen efterträda, i fall han inom tre år skulle med döden afgå.
I den händelse, att Justitie-ombudsman vid samma riksdag, han vald blifvit, det erhållna förtroendet sig afsäger eller med döden afgår, insätte Riksförsamlingen genast i embetet den man, som tiil hans efterträdare utsedd blifvit.
Skulle Justitie-ombudsmannens utsedde efterträdare, under pågående riksdag, sig det erhållna förtroendet afsäga, eller i Justitie ombudsmans-embetet insättas, eller med döden afgå, välje då Riksförsamlingen, på ofvan stadgade sätt, en behörig man i hans ställe.
Inträffar något af dessa fall imellan riksdagarne, utse Riksförsamlingens fullmägtige i Riks-banken och Riksgälds-konloret en man att embetet förvalta, intilldess Riksförsamlingen nästa gång sammanträder. § 141.
Till ledamöter i den Tryckfrihets-kommilté, om hvars åliggande i Tryckfrihets-lagen stadgas och i hvilken Justitie-ombudsmannen är ordförande, välje Riksförsamlingen samfäldt vid hvarje lagtima riksdag sex för kunskaper och lärdom kände män, på det sätt, att först två lagfarne utses och sedan fyra andra, utan afseende på sådan kunskap.
Afgår emellan riksdagarne någon af Kommittéens ledamöter, eger Kommittéen utse en behörig man, att det lediga rummet intaga. § 142.
Vid hvarje lagtima riksdag välje Riksförsamlingen, hvar afdelning för sig, fullmägtige att Riks-banken och att Riksgälds kontoret förvalta.
Dessa fullmägtige skola i hvardera verket vara åtta, af hvilka Landstinget utser tre och Folktinget fem.
Valen skola så tidigt anställas, att de fullmägtige kunna sina befattningar tillträda, medan Riksförsamlingen samlad är.
Konstilutions-Utskottets Memorial N:o ii. 31 § 143.
Riksförsamlingen välje ock, vid hvarje lagtima riksdag, hvar afdelning för sig, de revisorer som i 82 § omtalas.
Af dessa revisorer hvilka till antalet skola vara sexton, utser Landstinget sex och Folktinget tio. § 144.
Vid samma tillfälle, som fullmägtige och revisorer väljas, efter hvad i föregående §§ sagdt är, skola på enahanda sätt suppleanter utses, att träda i de förras ställe, om desse blifva af laga förfall hindrade att de dem uppdragne befattningar emottaga octi utöfva. § 145.
Till fullmägtig, revisor eller suppleant må ingen väljas, sorn icke till Riksdagsman och Ulskotts-ledamot valbar är; ej heller någon, sorn vid något verk, hvilket skall förvaltas eller granskas, är redovisande eller löntagande. § 146.
Alla i denna Regeringsform föreskrifne val, de undantagande, om hvilka i 138 § stadgas, skola verkställas genom öppen omröstning, derest icke minst en tre djedel af de röstande sluten omröstning yrka.
Sådant yrkande må dock icke ega rum vid val till ledamöter i Landstinget.
Vid sluten omröstning gälle inga andra sedlar, än de som äro enkla, slutna, hoprullade, omärkta och fria såväl från all tvetydighet i anseende till personernas namn, som från origtighet i anseende till deras antal.
År genom likhet i röstetal valfråga oafgjord, skall mellan dem, som lika röster erhållit, genom lottning skiljas.
Vid sådant val, för hvars giltighet fordras, att minst hälften af de afgifna rösterna skola sammanstämma, skal! hvarje väljande först rösta på så många, som väljas skola.
Falla dervid rösterna, till mer än hälften af de röstandes antal, på en eller flera, vare han eller de behörigen valde.
Erhåller ingen det erforderliga röstetalet, eller är det antal icke fyldt, som väljas skall; dä anställes särskild omröstning medja och nej Öfver den, som de flesta rösterna erhållit, utan att vald blifva; derefter, der så behöfves, öfver den, som näst honom röster erhållit, och i den ordning vidare, till dess det erforderliga antalet fyldt är, eller dessa särskilda omröstningar äro slutade.
Skulle sä inträffa, att två eller flera, öfver hvilka särskildt röstas bör, vid den första omröstningen undfått lika röster, företages först votering om den ordning, i hvilken de till särskild omröstning framställas må.
Vid dessa särskilda omröstningar äge ordförande, i fall af lika röstetal, utslagsröst, derest omröstning öppen är: derest den är sluten, skall han, förrän sedlarne uppräknas, en af dem uttaga och förseglad aflägga.
Befinnas, vid de öfrigas uppsummerande, rösterna lika delade, varde denna sedel öppnad och gifve utslag: är utslag redan vunnet, skall han genast ouppbruten förstöras.
Är öfver alla dem, som röster erhållit, sålunda röstadt, som ofvan sägs, och det erforderliga antalet ändock icke fyldt; varde då omröstning på en gång företagen öfver alla dem, som röster erhållit utan att valde blifva, och gälle i det fall högsta röstetal, ehvad det större eller ringare är. 52 Konstitutions-Ulskottets Memorial N:o U. 7.
Riksförsamlingens granskningsrätt. § 148.
Vid hvarje lagtima riksdag åligge det Riksförsamlingens GranskningsUtskott, att äska de i Stats-Rådet sedan sista riksdags öppnande förda protokoll, utom dem som angå ministeriela ärenden och kommandomål, hvilka endast i hvad som rörer allmänt kända eller af Utskottet uppgifna händelser må kunna fordras.
Riksförsamlingen öfverlemne till Gransknings Utskottet de i 82 och 88 §§ omnämnde revisorers be rättelse om Statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning och hänvise dit alla anmärkningar emot Stats Rådets, någon dess ledamots, eller föredragandes embets-utöfning, hvilka af Riksdagsman väckas.
Öfver dessa protokoll, denna berättelse och dessa anmärkningar, afgifve Gransknings-Utskottet utlåtande. § 149.
Då inom någon af Riksförsamlingens afdelningar sådan anmärkning, som i föregående § omtalas, blifver framställd, böra dervid följande ordalag och inga andra nyttjas: »det är anledning till anmärkning emot Stats-Rådet, eller den och den ledamoten, eller föredraganden, hvarom remiss begäres till Gransknings Utskottet, inför hvilket anledningen skall uppgifvas.»
Sådan remiss skall då genast ovägerhgen verkställas. § 150.
Finner Gransknings-Utskottet, att någon Stats-Rådets ledamot, eller någon för tillfället förordnad föredragande, eller den embetsman, som i kommandomål Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot Rikets Grundlag eller allmän lag, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit att göra föreställningar mot sådana öfverträdelser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtiigt fördöljande af någon upplysning, eller häfver den föredragande underlåtit att, i de fall, som 55 § af denna Regeringsform förutsätter, sin kontrasignation å ett Konungens beslut vägra, då skall Gransknings-Utskottet ställa en sådan under tilltal af Justitie-ombudsmannen inför den Riksrätt, som i 80 § bestämmes. § 151.
Skulle Gransknings-Utskottet anmärka, att Stats-Rådets ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit rikets sannskyldiga nytta, eller att någon föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embete utöfvat, ege då Utskottet att sådant tillkännagifva för Riksförsamlingen, som, i fall den finner rikets väl det kräfva, kan hos Konungen skriftligen anmäla sin önskan, att Han ville ur Stats-Rådet och från embetet skilja den eller dem, emot hvilka anmärkning blifvit gjord. § 152. Konstifutions-Utskotlets Memorial N:o 11. 33 § 152.
Skulle Gransknings-Utskottet finna anledning att emot någon för statsulgifterna redovisande embets- eller tjensteman yrka laga ansvar, må frågan af Riksförsamlingen kunna hos Konungen anmälas; men ej må sådan embets-eller ijensteman personligen inför Utskottet eller Riksförsamlingen till ansvar ställas, ej heller Utskottet i klander af Konungens anordningar ingå. 8 158.
Allt, hvad Riksförsamlingen efter granskning godkänt eller lemnat oanmärkt, skall anses hafva vunnit decharge i afseende på det granskade, och ingen ny, till ansvarighet förbindande granskning af sednare Riksförsamling i samma mål vara tillåten.
Dock bör, oaktadt den af Riksförsamlingens Utskott eller Revisorer tagna allmänna öfversigt af statsmedlens användande, det åligga vederbörande tjenstemän att verkställa den särskilda revision, som dem i kraft af deras tjenstebefattning tillkommer. § 154.
Under Riksförsamlingens, dess Afdelningars och Utskotts öfverläggningar och pröfning må icke, uti något anuat fall eller på något annat sätt, än denna Regeringsform bokstafligen föreskrifver, komma frågor om embets- och ijenstemäns tilleller afsättande, regerings- och domaremakternas beslut, resolutioner och utslag, enskilda medborgares och korporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon lag, författning eller inrättning. § 155.
Vid hvarje lagtima riksdag skola Riksförsamlingens afdelningar hvar inom sig utvälja, Landstinget aderton och Folktinget tretio Riksdagsmän, hvilka samma dag valet skett, sammanträda, för att såsom opinions-nämnd döma, huruvida Högsta domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjenle att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om vissa af dem, utan bevisligen begångna fel och brott, hvarom 79 och 80 §§ handla, likväl kunde anses böra frän utöfningen af Konungens domsrätt skiljas.
Nämndens samtlige ledamöter röste först, man för man, öfver den frågan: »skall omröstning anställas till uteslutande af någon bland Högsta domstolens ledamöter?»
Resvaras denna fråga enhälligt eller af de flesta rösterna med nej, eller stanna lika många nej, mot lika många ja, blifve då Högsta domstolens samtlige ledamöter bibehållne.
Resvaras den åter med ja, uppgöre då hvar och en af nämnden en sluten lista på dem af Högsta domstolens ledamöter, flere eller färre, som han anser böra entledigas.
De tre ibland dessa, som då fått det största antal röster emot sig, ställas hvar efter annan under ny omröstning, hvarvid två tredjedelar af rösterna fordras emot den eller dem, som skola anses vara från Riksförsamlingens förtroende uteslutne.
Blifve han eller de derefter af Konungen, på Riksförsamlingens härom skeende anmälan, ifrån embetet genom nådigt afsked skiljde.
Dock tiliägge Konungen honom eller dem hvardera en årlig pension till lönens halfva belopp.
Ingen allmän öfverläggning må uti opinions-nämnden förefalla.
Brot 1859 $ 1860.
3 Sami 6 Haft. 5 34 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o ii. 8.
Riksdags-ärendenas Expedition. § 156.
För att uppsätta säväl de expeditioner, sora under riksdagen af båda Tingen gemensamt utfärdas, som äfven sjelfva riksdags-beslutet, skall ett
Riksförsamlingens kansli tillsättas och stäilas under inseende af Talmännen och några andra af och inom hvardera Tinget utsedde ledamöter.
Den ledamot af Stats-ltådet, som Konungen dertill förordnar, ege rätt att derstädes öfvervara riksdags-beslutets justering i de delar, som röra Konungens yttrande.
Riksdags-beslutet skall af Riksförsamlingens samtliga ledamöter underskrifvas; öfrige frän Riksförsamlingen utgående expeditioner endast af Talmännen. § 157.
De i Riksförsamlingen och dess afdelningar förda protokoll och öfrige riksdagshandlingar skola, pä Statens bekostnad, så tidigt ske kan, af trycket utgifvas de sednare fullständigt, och protokollen i den män, Riksförsamling och dess afdelningar hvar för sig förordna. 9.
Riksdagsmäns och Riksförsamlingens Tjenstemäns personliga rättigheter. § 158.
Skulle någon enskild man, eller någon korps, militär- eller civil, eller ock någon menighet, af hvad namn den vara må, antingen af egen drift eller med anledning af befallning, försöka att våldföra Riksförsamlingen, dess Afdelningar eller Utskott, eller störa friheten i deras öfverläggningar och beslut; vare sådant ansedt som förräderi, och ankomme på Riksförsamlingen att slika förbrytelser i laga ordning beifra låta. § 159.
Ingen Riksdagsman må kuuna, af hvad anledning som helst, förmenas att riksdagen bevista: gälle dock härutinnan undantag för militärpersoner, då de under krigstid i rikets tjenst af Konungen beordras. § 160.
Varder Riksdagsman under pågående riksdag, eller under resa till eller frän riksdagen, med ord eller gerning ofredad af den, som känner, att han i sådant ärende stadd är, eller sedan han sjelf det tillkännagifvit, eller varder han efter riksdagen, för riksdagsgöromålens skull, så behandlad: då skall sådant såsom edsöresbrott anses och straffas. § 161.
Ej må någon kunna- under tilltal ställas eller sin frihet beröfvas för sina gerningar eller yttranden i egenskap af Riksdagsman, utan att den Riksförsamlingens Konstitutions-Utskottets Memorial N'.o U. 35 Afdelning, till hvilken han hörer, sådant tillåter, genom uttryckligt beslut, deruli minst fem sjettedelar af Afdelningens vid omröstningen tillstädesvarande ledamöter instämt; tage sig dock ingen häraf anledning till frikallelse från författare-ansvar enligt Tryckfrihetsförordningen.
Öfverfaller någon, inom Riksförsamlingen eller dess Afdelningar, den andre med hugg och slag, skall sådant såsom edsöresbrott anses och straffas.
Den som sådant väld begår, skall, utan att vidare njuta Riksdagsmannaskydd, till behörig domstol öfverlemnas.
Riksdagsman för någon grof missgerning, må han ej i häkte kunna inmanas, förrän efter anställd ransakning domaren skäligt pröfvat, såvida han ej å bar gerning funnen varder: gälle likväl, om han efter domstolens kallelse sig ej inställer, hvad allmänna lagen i slikt fall stadgar.
— Ej må Riksdagsman häktas för mindre förbrytelser eller, under påstående riksdag, för skuld insättas; vare dock hans egendom ej från laga utmätning frikallad.
Ej må någon Riksdagsman från annan ort, medan han för riksdagens skull sig ä Riksdagsorten uppehåller, utom i ofvan omförmälda svårare fall, dragas derstädes för rätta, med mindre' han sökes för gäld, som han under den tiden sig åsamkat. § 162.
Riksförsamlingens Justitie-ombudsman tillgodonjute, så väl under, som emellan riksdagarne samma säkerhet för sin person och tjenstbefattning, som i 160 och 161 §§ för Riksdagsman stadgad är.
Riksförsamlingens Fullmägtige och Revisorer åtnjuta för sina gerningar och yttranden i och för sina befattningar, samt de hos Riksförsamlingen eller dess Afdelningar och Utskott anställde Sekreterare jemte kanslibetjening, under riksdag, samma säkerhet, som Riksdagsmän i allmänhet tillkommer. § 163.
Taxeringsman, som Riksförsamlingens bevillnings-föreskrifter å dess vägnar tillämpa, skola ej för debitering eller taxering kunna tili något ansvar ställas. § 164.
Riksdagsman njute af statsmedlen ersättning för resekostnad, så ock lämpligt dagtraktamente, hvilket vid hvar femte lagtima riksdag af Riksförsamlingen fastställes för de riksdagar, som derpå följa.
Särskild Artikel.
Huru den första Riksförsamlingens Lagting skall väljas och afgå.
Vid den riksdag, då Konungen antagit denna Regeringsform jemte lagen om val till Riksförsamlingen, välje Rikets Ständer, hvarje Riks-Stånd för sig, inom eller utom Ståndet, femton män, hvilka, enligt Val-lagens 9 §, äro valbara, att vid den riksdag då Riksförsamlingen första gången sammankommer, i Lagtinget inträda. 36 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 11.
I början af sistnämnde riksdag utväljer Folktinget, utom sig, nödigt antal till fyllande af de ledigheter, som ibland de, enligt föregående, af Stånden valde medlemmar kunnat uppstå.
Vid samma riksdags slut bestämmes, genom lottning emellan Landstingets samtlige medlemmar, de tretio ledamöter, hvilka vid andra lagtima riksdagens början böra afgå.
Vid den tredje lagtima riksdagens början upphöra äfven de återståendes uppdrag.
Förslag till Tal-lag. § 1.
De etthundradetjugu Riksdagsmän, hvilka, enligt Regeringsformens 96:te § utgöra Folktinget, skola utses genom elektorer ifrån rikets städer och landsbygd, tili hvilken sistnämnde äfven räknas köpingar och sådane städer, som icke hafva egen jurisdiktion. § 2.
Rikets städer ega utse tjugufyra och rikets landsbygd nittiosex Riksdagsmän.
Desse fördelas emellan städer och emellan län, i förhållande till folkmängden på sätt denna val-lag bifogade fördelningslängder utvisa.
Dessa fördelningslängder skal!
Riksförsamlingen å hvar femte lagtima riksdag granska och, der så nödigt finnes, rätta.
Sålunda rättad fördelningslängd varder till Konungen ofverlemnad, med anhållan att han densamma må stadfästa samt kungöra låta. § 3.
Stad, som eger så stor folkmängd, att den är berättigad sända en eller flera Riksdagsmän, må icke med annan stad till ett valdistrikt förenas, öfrige städer skola till valdistrikter fördelas, på det sätt, att hvarje distrikt utväljer en Riksdagsman.
I fördelningsiängden bestämmes hvilken stad, inom hvarje sådant valdistrikt, skall vara valort. § 4.
Hvarje län skall indelas i lika många valdistrikt, som de Riksdagmän äro, hvilka för länet väljas skola; och varde vid den indelning iakttaget, att folkmängden för hvarje distrikt bestämmes i det närmaste lika.
Indelningen verkställes och kungöres af Konungens Befallningshafvande så tidigt, att dea varder allmänneligen känd, innan valen utsättas.
Då den en gång gjord är, stånde den fast, utan att behöfva för hvarje nytt val kungöras, intilldess Riksförsamlingen uti de i 2 § omförmälde fördelningslängder någon ändring göra.
Hvarje distrikt inom länet varder med ordningsnummer utmärkt och ege utse en Riksdagsman. § 5.
För val af Elektorer skall på landet hvarje socken utgöra särskildt valdistrikt.
Vilja flera socknar, som till samma pastorat höra, förena sig om samfäldt elektorsval, stånde det dem fritt, utom i det fall, att lands-socken är med stads-socken till ett pastorat Konstitutions-Utskottets Memorial N:o H. 37 förenad.
Socken, som i flera län belägen är, räknas i afseende på elektors- och riksdagsmannaval till det län, hvarest socknekyrkan är belägen. § 6.
Uti stad, som eget valdistrikt utgör, skola Elektorer väljas socknevis.
Öfrige städer vare hvar för sig valdistrikt för elektorsval. § 7.