Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande den yttrade farhågaö, att staten skulle stanna i ansvar för den skada, som genom vattenverks anläggande i slussen skulle kunna tillskyndas andra vattenverk, så lärer något sådant icke vara att befara, enär ofvanåberopade Kongl, bref af den 10 September 1840, som lemnat bolaget tillstånd att i slussen anlägga vattenverk, ingalunda kunnat berättiga bolaget, att genom en dylik anläggning förnärma annor mans rätt; hvadan ock uti det Kongi. brefvet uttryckligen blifvit bolaget förelagdt, att ställa sig til! efterrättelse hvad författningarne rörande anläggning af vattenverk i allmänhet föreskrifva; och då nu tillika vid det föreslagna skatteköpet blifvit såsom vilkor stadgadt, att den egandcrätt, som sålunda förvärfvas, icke medför vidsträcktare rättighet i afseende på sjelfva vattendragets begagnande för anläggning af vattenverk eller på annat sätt, än som öfverensstämmer med ofvanåberopade Kongl, bref och öfriga i lag och författningar stadgade föreskrifter, kan Utskottet icke inse, huruledes Kongl. Maj:t och kronan skulle kunna komma att i Stati-Utskottet* Utlåtande, A: o 293.
13 något hänseende ansvara för dc åtgärder, hvilka blifvande egare af lägenheten möjligen kunna, i strid mot författniugarne, vidtaga, eller för den påföljd, som dem i sådan händelse kan drabba.
I afseende å anmärkningen, att den bestämda skatteköpeskillingen vore alltför låg, får Utskottet erinra, det Utskottet icke haft någon annan grund att följa, än den af Kammar-kollegium, enligt förfättningarne, föreslagna och af Kongl.
Majit gillade beräkningsgrund af 10 års arrendeafgift; och ehuru Utskottet visserligen medgifver, att lägenhetens verkliga värde säkrast skulle kunna utrönas genom densainmas försäljning å olfentlig auktion, kan sådant likväl i detta fall icke cga rom, då bolaget innehar slussen på perpetuelt arrende, och denna upplåtelse följaktligen icke kan, så länge de betingade vilkoren uppfyllas, ensidigt upphäfvas.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, har Utskettet ansett sig icke kunna frånträda sitt i förra betänkandet afgifna tillstyrkande, hvilket i hufvudsaken blifvit af tvänne Riks-stånd lemnadt utan anmärkning; men då det inom Ilidderskapet oell Adeln och 1’reste-ståudet yrkade tillägg till de föreslague vilkoren, att den årliga räntan, 300 r:dr banko, måtte bestämmas att utgå efter 1830 års myntfot, icke innebär någou förändring, utan blott en nödig ansedd förklaring, rörande arrendeafgiftens oföränderlighet för framtiden, anser
Utskottet nugot hinder icke inöta för antagandet deraf: hvaremot denna räntas bestämmande i spanmål, på sätt hos Ridderskapet och Adeln af någre ledamöter blifvit yrkadt, torde, i löljd af nyssberörde förklaring, icke vara af omständigheterne påkallad.
Utskottet får alltså ånyo tillstyrka, det Rikets Ständer mätte medgifva den ifrågavarande sluss-lägenhetens försäljning till skatte, under de af Kongl. Maj:t nådigst föreslagne vilkor, endast med den förändrade ordalydelse af 2:dra momentet, att årliga räntan af lägenheten bestämmes till enahanda belopp med nuvarande arrendeafgiften eller Trehundra riksdaler banko efter 1830 års myntfot, .^♦"ekholm den 31 Juli 1851. u Siats-Utskottets Utlåtande, A: o 294.
N:o '294, Ank. till Exp.-Utsk. dan 2 Äng. 11551, kl. l o. n.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om statsanslag till bekostande af en uppfunnen machin till uträkning, sättning och tryckning af mathematiska tabeller. (U. A.) Sedan, under loppet af år 1844, auditören Georg Scheutz hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om ett understöd af allmänna medel, till ett belopp af 10,000 r:dr banko, för konstruerandet af en utaf honom och hans son Edvard Scheutz uppfunnen räknemachin, grundad pä konstanta differenser af en viss ordning, och Kongl.
Majit, efter det Vctenskaps-akademien blifvit i ämnet hörd och ifrågavarande underdåniga anhållan afstyrkt, emedan akademien endast fått kännedom om en ofullständig modell, som ej lemnade någon garanti att kunna utsträckas till erforderlig* omfång, samt akademien för öfrigt icke ansåg den fördel, man deraf i Sverige kunde hemta, motsvarande en så betydlig kostnad å statens sida, afslagit merberörde Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 29 f. 15 underdåniga anhållan; så hade bemälde auditör Scheutz, på anförde skäl, ingifvit förnyad underdånig ansökning derom, att honom måtte förunnas ett anslag af 3,333 r:dr 16 sk. banko, för att komma i tillfälle, dels att ombesörja en så fullständig modell af den utaf honom och sonen uppfunne förutnämnde machin att uträkna, sätta och trycka mathematiska tabeller, att den kunde tjena till ledning vid frambringandet af ifrågavarande slags apparater, till hvad omfång sora helst, dels ock att bestrida kostnadsrne för en utrikes resa för modellens förevisande, serdeles i de länder, hvarest instituter finnas för utgifvandet af årliga nautiska och astronomiska tabeller.
Vetenskaps-akademien äfven öfver denna sednare ansökning blif»- vit hörd, har akademien uti underdånigt utlåtande anfört, att vid jemförelse emellan de i ämnet gjorda underdåniga ansökningarne företedde sig den skillnad, att uti den sednare auditören Scheutz icke allenast inskränkt sin anhållan till i;del af den förut begärda summan, utan äfven beräknat kostnader för en resa til! modellens förevisande utrikes, hvartill komne den vigtiga omständighet, alt den nu företedda tnachinen, ehuru endast provisionel, beräknar, sätter och trycker tabeller, der 3:dje differensen är konstant; att den är grundad på en så fulländad idé, att den med lätthet kunde utsträckas till erforderligt omfång för alia sådana tabeller, som skäligen kunde blifva föremål för en räknemachin, samt att, i händelse af nådigt bifall till ansökningen, den blifvande nya modellen komme att förses med åtskilliga tillägg, som betydligt ökade machinens användbarhet; att allt ifrån år 1823 uppmärksamheten varit fästad på af professor
Babbage gjorde försök att åvägabringa en fullständig räknemachin, äfven grundad på konstanta differenser af en viss ordning, men att, oaktadt Engelska staten på dessa försök lärer uppoffrat icke mindre än 30,000 sterling, machinen icke blifvit fullbordad.
Under sådana förhållanden och då, efter de underrättelser akademien om Babbages machin kunnat erhålla, anledning vore att förmoda, att densamma är ojemförligt mera invecklad, utan att måhända ändå uträtta detsamma, som den högst enkla Scheutziska machinen, samt enär auditören Scheutz och hans son å denna machin offrat mångåriga mödor och, med afseende på deras tillgångar, ej obetydliga medel, hvartill komme, att merbemälde auditör under längre tid spridt kännedom inom fäderneslandet om nyttiga imlustriela uppfinningar, utau att, så vidt akademien hade 16 Stals-Vlskoltets Utlåtande, H:o 254. sig bekant, han derför af staten njutit något understöd; funne akademien, då frågan nu endast rörde en uppoffring, icke uppgående till en procent af hvad England påkostat den Bubbage&ka machinen, sig föranlåten att på det högsta tillstyrka bifall till auditören Scheutz s underdåniga ansökning; med hemställan derjemte, att machänen, ehuru den af allmänna medel bekostas, dock måtte blifva herrar Scheutz tillhörighet, emedan det sökta anslaget eljest icke vöre en tillräcklig ersättning för de enskilda uppoffringar, som blifvit gjorda för en uppfinning, hvilken otvifvelaktigt skall lända vetenskapen till gagn och fäderneslandet till heder.
Majit, enligt till Vetenskapsakademien aflåtet nådigt bref af den 29 sistlidne April, förklarat, att, i saknad af medel att för ifrågavarande ändamål användas, Kongl.
Majit funnit sig förhindrad att till den underdåniga ansökningen lemna nådigt bifall.
Af sådan anledning har herr Blinck, uti en hos välloflige Borgare-ståndet, med stöd af 56 § Riksdags-ordningen, väckt och till Stats-ulskottet remitterad motion, föreslagit, att Rikets Ständer måtte, på de skäl och vilkor, Vetenskaps-akademien i dess berörde underdåniga utlåtande omförmält, bevilja till ifrågavarande föremål en summa af 3,333 ridr 16 sk. banko.
Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande; och ehuru Utskottet, på de af Vetenskaps-akademien anförda skäl, icke betviflar gagnet af ifrågavarande räknemaehin, kan dock Utskottet icke så bedöma värdet af densamma, att Utskottet, på grund deraf, anser sig böra obelingadt tillstyrka det af motionären begärda anslag, ulan får Utskottet föreslå, att Rikets Ständer ville stäila till Kongl. Maj.ts nådiga disposition ett belopp af 3,333 ridr 16 sk., att från Riksgälds-kontoret utgå, för att till auditören Scheutz utbetalas, i dea händelse Kongl. Majit skulle, efter vederbörlig pröfning, finna, att den af honom och hans son Edvard Scheutz uppfunne räknemachin, färdiggjord, befiunes uppfylla det dermed åsyftade ändamål; och torde, i händelse af Rikets Ständers bifall till denna Utskottets hemställan, underdånig skrifvelse i ämnet böra till Kongl. Majit aflåtas.
Reier - Slätt-Uts kollett Utlåtande, A':o 294. 17 Reservationer: af grefve Mörner, C. G., herr Happe, C. G. F. samt riksdagsfullmäktigen Carl Enson från Westerås län; af riksdagsfullmäktigen Nils Strinnlund från Wester-Norrlands lån, som förklarade, att han emot Utskottets ifrågavarande utlåtande reserverade sig hufvudsakligen på den grund, att Vetenskaps-akademien, uti dess afgifna yttrande öfver ändamålsenligheten af omförmälde räknemachin, egentligen blott förklarat sig hafva anledning förmoda densamma vara nyttig.
Häruti instämde riksdagsfullmäktigen Anders Medin från Kronobergs län. »i*, m R.
(S50 f *85/. * Samt., i Afd., 2 Band., 41 Haft. 3 18 Stals-U(skottcls Utlåtande, A:o 295.
Ank. 1.11 Exp.-Utsk. den 2 Angnst! 1851, k!. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckte motioner, angående förändradt användande af den till skolorna i släderne inom Lunds Stift utgående Ilelgon skgld, samt om denna afgi(ts upphörande, m. m. (I. A.)
Uti dessa ämnen har Utskottet fått emottaga följande motioner::
Från högvördiga Preste-ståndet: l:o Af herr prosten
Qviding, hvilken, efter utredning af den s. k.
Helgonskyldeus uppkomst och densammas ursprungliga användande, först för upprätthållande af gudstjensten inom församlingarne och derefter till aflönande af deras klockare och barnaundervisuiugens bestridande, erinrat, att ehuru denna afgift bordt be traktas såsom en församlingar!)es egendom, enär den af kommunens medlemmar Slals-Ulsfiollels Vilåtande, A’;o 295.
19 sammanskjutcs till personer, sorn inom densamma förrätta församlingens tjenst, hade likväl staten på ett egenmäktigt sätt tiilcgnat sig en del af Helgonskylden, för att använda den till andra ändamål, än hvartill den från böljan varit afsedd.
Detta hade tillgått på det sätt, att sedan man år 1539 och sedermera, för att uppmuntra ynglingar til! studier, anbefallt, att de socknar, som ligga på två mil nära städerna, skulle taga sig klockare bland stads-skolornas lärjungar, med skyldighet för dessa att bestrida sång och undervisa församlingarnes ungdom, hade derefter, under tidernas lopp, nämnde skyldighet upphört och lönen från stipendier för lärjungarne, såsom tillika varande klockare, öfvergått lill skolornas lärare, hvarigenom alltså det förhållande inträffat, att staten begagnar kommunal-mcdel från en del socknar, för att dermed bestrida aflöning åt lärare i statens skolor; af hvilken anledning och då kommunerne äro i behof af dessa medel för de ändamål, hvartill de ursprungligen varit afsedda, samt de vilkor, hvarunder desamma år 1539 blifvit till städernas skolor upplåtna, numera icke uppfyllas, motionären föreslagit, att de nämnde år och derefter gjorda dispositioner af Helgonskylden från socknar inom Lunds stift till lär— domsskolorna derstädes må upphöra samt Helgonskylden till socknarna och dess ursprungliga bestämmelse återställas, samt att staten af egna medel måtte anslå ersättning till sina skolor för aflöning af dess lärare, hvilken ersättning, enligt
Kammar-kollegii vid sistlidne riksdag lemnade utredning, komme att utgöra en summa af 7,937 r:dr 38 sk. 4 r:st.
Från hedervärda Bonde-ståndet: 2:o
Ola Månsson från Christianstads län, hvilken, efter framställning dels af hvad föregående motion hufvudsakligen innehåller, dels af hvad vid de 2:ne sistförflutne riksdagarne i detta ämne förelupit och med åberopande af Kongl. Maj:ts vid sistlidne riksdag afiåtna nådiga proposition n:o 42, anhållit, att Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med rättvisa och billighet, ville sätta de socknar inom Lunds stift, som ännu erlägga sin Helgonskyld till städernas skolor, i tillfälle att sjelfva få begagna den till folkundervisningen inom sina samhällen, i likhet med den rött, öfriga socknar inom samma stift vederfarits. 3:o
Af riksdagsfullmäktigen Christen Andersson från Malmöhus län, hvars i ämuet afgifna memorial hufvudsakligen är af samma innehåll, sora nästföregående 20 Stats-Utskoltets Utlåtande, K:o 295. motion; och hafva riksdagsfullmäktige Jöns Månsson, Per Pålsson och Johannes Nilsson från Skåne med Christen Andersson sig förenat. 4:o Af riksdagsfullmäktige!!
Nils Jeppsson från Malmöhus län, hvilken anmärkt, att den s. k. helgonskylden, uppkommen under katholska tideu för ökade kyrkliga bestyr under de vanliga arbetsdagarne, i och för helgondyrkans skull, borde numera, sedan dessa bruk försvunnit, äfven upphöra, helst denna afgift, såsom utgående lika för hvarje hemmans-nummer, antingen detta vore större eller mindre, genom denna sin orättvisa fördelning vore så mycket mera tryckande; hvadan motionären anhållit, att, i händelse helgonskylden i Skåne icke kan komma att försvinna, utan såsom lönefyllnadssumina qvarstå, nämnde utskyld åtminstone måtte blifva fördelad efter åsätta hemmantalet inom hvarje socken.
I afseende härå får Utskottet upplysa, att sedan Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse af den 23 Maj 1845 anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes, efter anställd undersökning, dels om den rätt, på grund hvaraf i Lunds stift varande städers skolor åtnjöte helgonskylds-korn af de inom 2:ne mil från städerna belägna landsförsamlingar och dels till huru stort belopp denna helgonskyld till skolorna utginge, till Rikets näst sammanträdande Ständer öfverlemna den nådiga proposition i ämnet, som Kongl. Majit kunde finna af omständigheterna påkallad, så hade, efter vederbörandes hörande, dervid upplyst blifvit, att sammanlagda beloppet af den till städernas i Skåne skolor utgående helgonskyld, efter medeltal af markegångsprisen för åren 1837—1846, utgjort i värde 7,937 r:dr 38 sk. 4 rist, och abt skolornas rätt till denna helgonskyld, som grundade sig på Kongl.
Danska kyrko-ordningen den 14 Juni 1539 och Kongl, brefvet den 23 Mars 1568, hvilka bekräftats genom Malmö recess, är ostridig.
Majit, uti till Rikets Ständer afiåten nådig proposition af den 3 December 1847, förklarat, att, enär en stor del af församlingarne inom Lunds stift, genom Kongl. Majlis och Rikets Ständers sammanstämmande beslut, blifvit berättigade att till inrättning eller förbättring af deras folkskolor använda den del af klockarnes helgonskyldssäd, hvilken, enligt Kongl, brefvet den 24 Mars 1824, bordt användas för inrättande af en kathedralskola i Lund, Kongl.
Majit funnit den gjorda framställningen om enahanda förmån för de församlingar, hvilka, belägna inom 2:ne mil från städerna uti samma stil t, ännu utbetala helgonskylden till städernas skolor, icke sakna skäl, hvadan Kongl. Majit till Rikets Stan - Slats-Utskoltets Utlåtande, N.o 295. 21 der i nåder öfverlemnade, huruvida de skulle finna lämpligt, att, genom anvisande af ett anslag, som fullt motsvarade denna till skolorna utgående helgonskyld, sätta Kongl.
Majit i tillfälle att kunna medgifva församlingarne rättighet att använda densamma till förbättrande af deras folkskolor.
Till svar härå anförde Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 28 Februari 1848, att de ansåge skolornas i städerne uti Lunds stift rättighet att af kringliggande landsförsamlingar inom ett afstånd af två mil! uppbära helgonskyldssäd, till fullo ådagalagd; men att de, beträffande det i Kongl. Maj:ts nådiga proposition omförmälda, vid 1840—41 årens riksdag beviljade, årliga statsanslag för Lunds kathedralskola, hvarigenom för åtskilliga församlingar tillfälle blifvit beredt att lill folkundervisningens befrämjande använda utgående klockare-helgonskylden, funnit detta beslut icke lämpligen kunna åberopas såsom grund för anvisande af det äskade statsbidraget, enär de skäl, hvilka påkallat nyssnämnde anslags beviljande, ingalunda egde tillämplighet på den fråga, som utgjorde föremål för Kongl. Maj:ts nådiga proposition; hvartill komme, att merberörde, genom 1824 års Kongl, bref indragna och till kathedral-skolan i Lund anslagna, helgonskyld, är af väsendtlig olikhet med den, hvilken af ålder till denna och öfriga stadsskolor utgått från de inom två mils afstånd belägna socknar; hvarjemte Rikets Ständer förmälte sig ej heller kunna förbise, att då, efter hvad upplyst blifvit, den till stadsskolorna i Lunds stift utgående helgonskyld från vissa socknar af ringa omfång erlägges till högre belopp, än från andra mera folkrika, den föreslagna tillåtelsen att för folkskolornas förbättrande använda merberörde afgift följaktligen skulle, derest den beviljades, tillskynda dessa församlingar betydligt olika fördelar; i betraktande hvaraf och med afseende jemväl derå, att, enligt Kongl. Maj:ts den 20 Januari 1847 till Stats-kontoret atlåtna nådiga bref, åtskilliga landlförsamlingar i Skåne fått utaf den, jemlikt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 15 Maj 1845, till folkskolelärares aflönande serskildt anvisade summa, 20,000 r:dr årligen, för dylikt ändamål åtnjuta understöd till sammanlagdt belopp af 1,261 r:dr 32 sk. för år räknadt, vid hvilket förhål— lai*le något synnerligen trängande behof af ytterligare bidrag från statens sida till understöd för. folkundervisningen inom bcmälda stift icke syntes vara för handen, Rikets Ständer, uppå dessa med flera grunder, förklarade sig icke hafva funnit skäl 22 Slat -Vl\kol'els Utlåtande, i\’:o 295. alt bevilja ifrågaställa statsanslag för stadsskoh r <u i Lunds stifi, såsom utbyte emot den till dessa skolor nu ingående klockare-hclgouskyld.
Sied åberopande af dessa ska1, på grund af hvilka Rikets Ständer jemväl vid innevarande riksmöte, genom bifall till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-uiskottets Betänkande N:o 29, afslagit en uti enahanda syftning gjord framställning, rörande den i Halland till städernas skolor anslagna helgonskyld, hemställer Utskottet, att de nu, rörande användandet af helgonskylden i Skåne, väckta motionerne icke heller må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. o “ Hvad derefter beträffar den af riksdagsfullmäktige!!
Hils Jeppsson framställda begäran, att helgonskylden antingen malte upphöra eller ock utgå efter en rättvisare beräkningsgrund, så, enär ifrågavarande afgift är till bestämdt ändamål anslagen och någon rubbning af de grunder, efter hvilka densamma från uråldriga tider utgått, icke är lämplig, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att jemväl denna framställning må lemnäs utan afseende.
Reservat loner': af riksdagsfullmäktigcn Christen Andersson från Malmöhus län: rEmot Utskottets hemställan, att de, rörande användandet af Helgonskylden i Skåne lill sooknarnes folkskolor, väckta motioner icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, får jag mig reservera; och vågar anhålla om respektive lliks-ståudens synnerliga uppmärksamhet till det ådagalagda, sanna förhållandet: att denna så kallade »Helgonskyld44, såsom en af socknarne i och för deras egen gudstjenst och kyrkosång af ålder åtagen utskyld, rättsenligt är deras egendom, som aldrig bordt af staten kunna disponeras till andra behof.
I stället att utreda detta förhållande och erkänna den enda gilltiga rättsprincipen, har Utskottets pluralitet genast åberopat de regerings- och riksdags-beslut, hvilka obestridligen våldfört landtsocknarnes rätt; samt derifrån allena herntat stöd Stals-Ut^ltollels Utlåtande, N:o 295.
23 för sitt afslyrkande af motionerna.
Ett sådant förfaringssätt kan dock icke sluta dea två sekler gamla tvisten i desina sak.
Frågan snåste alltjemt återkomma och besvära statsmakterna, domstolar och menigheter; ty det ligger i samhällstillståndets, på rättsgrunder hviiande, skick, att minnet af det orättvisa förblifver i generationerna, och derigenom sinnena oaflåtlig! känna sig manade att påyrka rättelse.
'Ilan handlar derföre i detta, som så många andra fall, hvari landtbygdernas naturliga och lägliga rättigheter blifvit kränkta och fortfarande underkännas, ganska obetänksamt, då man ej: gör slut på orättvisorne och missförhållandena, genom att låta staten godtgöra för framtiden, hvad den flydda tiden brutit. i denna sak är det obestridligt, att de förhållanden icke längre finnas till, som under fordna tider föranledt och då kunnat ursäkta en del af Skånska Helgonskyldens dragande från landtsocknarne till städernas skolor.
Församlingarne antaga och aflöna nu för tiden sina ständiga klockare; de begagna ej mera lärjungar från städernas skolor till detta kail; och det är bevisadt, att det var i och för dessa lärjungars underhåll och uppmuntran, icke till städernas skollärare, som Helgonskylden ursprungligen af alla inom 2 mil från städerna belägna kyrkosocknar dertill anslogs,.
Slaten har sedan lem nät allt störe fördelar och anslag till stadsskolorna, och delta förökar obihigheten af att låta Helgonskylden fortfarande till dem utgöras, under det att folkundervisningen i landtsocknarna är deraf i så stort behof och dessa socknat numera icke hemta några motsvarande fördelar af stadsskolorna.
Vidare bör i denna sak betraktas, att vid yrkandet på landtsocknarnes rätt att åter fritt och lagligt till kommunernas egna behof få disponera den kommunala afgiften, man alldeles icke begärt, att städernas skolor skulle blifva 1 dande.
Man har, under det man yrkat rättvisa åt landsbygden, önskat bibehållandet at löftens: helgd och påräknad inkomst för städernas skol-undervisning.
Man har erkänt, då.
Regeringen en gång iofvat dem en fördel, och då äfven, efter det att vilkoren derför icke mera uppfylles, regering och ständer låtit den fortfara, att de ock hädanefter böra hållas skadeslösa.
Men skyldigheten till skadeståndet är ej mera landtsocknarnes, utan statens; den dertill erforderliga summa är utredd och den uppgår till icke fyllest 8,000 r:dr b:ko.
Det är då för denna summa, som man vägrade att återställa ett bevisadt rättsförhållande; det är för detta, för det allmänna obetydliga, mea för de lidande landtsocknarna kännbara belopp, som man ser framdragas såda - 24 Slats-Ulskottets U/lålande, N:o 295. lia motskäl, sorn att
Ilelgonskylden icke bör socknarne återgifvas, „emedan de deraf tillskynda* olika fördelar", allt efter som från vissa socknar af ringa omfång crlägges större belopp, än från andra folkrikare, o. s. v., liksom någon kunde begära att återfå mera, än hvad nu honom orätt affordras.
Slutligen bör tagas i betraktande, alt såväl Rikets Ständer, som Kongl. Maj:t e« gång erkänt billigheten af en rättelse i denna sak; och att således ett hopp derom blifvit spridt i de orter, den rörer.
Bör man väl tveka, att då på ett rättvist sätt uppfylla det?
Jag vågar vördsamt föreslå Rikets Ständer: att i enlighet med hvad ock i Kongl. Maj.ts nådiga proposition af den 3 December 1847 blifvit föreslaget, anvisa ett anslag af 7,938 r:dr b:ko, för att, genom motsvarande ersättning till städernas skolor i Lunds stift, kunna medgifva de landsförsamlingar, hvilkas Helgonskyld nu till dessa skolor ingår, att densamma återfå, med rättighet alt densamma till desS ursprungliga bestämmelse använda".
Uti denna reservation instämde riksdagsfullmäkligcn Duvill Andersson från Hallands län.
Slen-UUkollett Utlåtande, tto 296, N:o 296.
An k. till Exp.-Utsk, dea 2 Ang. 1851, kl. i «. m.
Utlåtande, angående Militiw-Boslälls-kassan, (U. A.)
Uti afgifvet betänkande N:o 30, i anledning af Rikets Ständers år 1849 församlade revisorers berättelse, angående samma år verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1846 och 1847, hade Stats-utskottet anmält, att Utskottet skulle framdeles meddela utlåtande öfver hvad i samma berättelse förekommer, angående Militise-boställs-kassan, och får nu Utskottet, som till pröfning förehaft detta ärende, afgifva det yttrande, hvartill omständigheterna synas föranleda.