Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot och beträffande den skrifvelse Föredraganden för Finans-departementet, Herr Statsrådet Palmstjernaj aflåtit till Konungens Befallningshafvande, i afseende på föremålet för de yttranden, som af länens deputerade blifvit infordrade; så enär den i samma skrifvelse åberopade nådiga befallning ingenstädes i protokollerna igenfmnes, och skrifvelsen i sjelfva verket innefattar, om icke en förändring, åtminstone ett tillägg till den Kongl. Kungörelsen samt i alla händelser en förklaring deraf, som i fall, som detta, tillkommit endast Konungen, efter Statsrådets hörande; måste denna Herr Föredragandens obehöriga maktutöfning finnas i synnerlig grad äfventyrlig med hänsigt till den form, hvaruti vårt monarkiska styrelsesätt enligt Grundlagen framträder, och är jemväl derföre denna åtgärd särdeles förtjent af Rikets Ständers uppmärksamhet.”
Herr Björckj Herr Ekholmj Herr Falhem Herr Billström och ledamöterna från Bonde-Ståndet j i alla delar, samt Herr Rinman, med undantag af den punkt, som angår frågan om fastställande af reglementen för filial-banker, enär han vid granskningen af Statsråds-prolokollen i samma fråga ej i Utskottet närvarit.
Af Herr Björckj med hvilken öfriga ledamöterna från BorgareStåndet instämt: ”Den strid mellan särskilda samhällsklasser, som i flera, riktningar blifvit framkallad, på sätt anmärkningarna här ofvan visa, liar äfven blifvit förd omedelbart inom statslifvet och dess organ, representationen, såsom bär nedan antydes.
Om det måste erkännas, att 1848 års verldshändelser blottade kräftsåren i de nya staternas organisation, och att sedermera icke eller regeringarne derföre alldeles tillslutit sina ögon, så måste på andra sidan medgifvas, alt mångå falska steg vidtogos åtminstone i början, för alt beherrska rörelserna.
Dessa tillskrefvos i allmänhet medelklassens bemödande att vinna erkännande af sin politiska betydelse; och denna åsigt syntes bekräftad så till vida, alt rörelserna hade framgång endast så länge de af medelklassen understöddes, och kufvades först då denna klass ansåg sina intressen hotade, och derföre åtminstone fördrog reaktionens framfart.
De maktegande sågo dock fortfarande i medelklassen sin närmaste fiende; och som städerna utgjorde föreningens punkter för medelklassen i de länder, der städerna verkligen ega någon betydelse, så följde på städernas delvisa förstöring ett bemödande, alt tillintetgöra deras sjelfständighet genom förändrade kommunal-ordningar, med mera dylikt, i ändamål alt sålunda qväfva den anda, som derifrån utgick, 100 Konstitutions- Utskottets Memorial, N:o S. Ehuru några olyckliga tilldragelser, lika med dem, som egde rum i en stor del af det öfriga Europa, icke här förekommo, kunde den anda, som äfven här förändrade Regerings-systemet, icke underlåta att efterfölja anvisningarne från utlandet.
Äfven här vändes blicken åt städerne, oaktadt deras obetydlighet.
Man hade sett, att städerne utgjorde en samlingspunkt för dem, som sträfvade efter förbättring i statsskicket, och man hade funnit deras representanter åtminstone mottagliga för idéer om allmänna politiska rättigheter, hvilka betingas af en större och allmännare upplysning, hvars befordran inom fäderneslandet länge utgjort ett af deras anspråk.
Om man än icke kunde hoppas, att genom de slag, som tillfogades städerna, träffa sjelfva den större delen af medelklassen, som i vårt land ännu saknar både sammanhållning och representanter, ansåg man sig åtminstone kunna hos städerna väcka enahanda misstroende mot öfrige samhällsklasser, som man redan ingifvit desse med hänsigt till städernes befolkning; och derigenom trodde man sig kunna tillbakahålla den allmänna andan, som högt uttalat sig för alla klassers sammansmältning i en representation, bevakande folkets gemensamma intressen, och på samma gång i städerne återföra den korporations- och skråanda, som, alltid medveten af sitt beroende och sin svaghet, ännu icke var af den nya näringsfriheten tillintetgjord.
Det var derföre bevillnings-beskattningen i städerne, — som föga skiljer sig från den å landet i afvikelse från gällande lagar, hvilken afvikelse för dem begge är gemensam, men deremot till sina resultater framstår mera bjert, — togs till förevändning för en framställning, hvars upphofsrnän icke ens bemödade sig att dölja det mål, dertill de sträfvade, och hvilket otvetydigt afsåg att sprida split inom representationen.
Utan att förneka den man, som i denna fråga under förra riksdagen framstod såsom motionär, den urskiljning han utan tvifvel eger, kan man tilltro sig att påstå, alt han icke genomskådade planen, och att motionens framgång inom de tre Stånden utgör ett bevis derom, att stånds-represenlationen föga egnar sig att skydda fosterlandet för alla de faror, som inbördes afund och hämdkänsla mellan medborgare-klasser kunna vålla, och hvilka måste öfvergå till verklighet, om dessa känslor fostras till mognad och ledas till handling af dem, som icke förstå alt. bedöma följderna, eller ock tro sig dera! kunna draga fördel.
Den på delta sätt tillkomna underdåniga framställning af Rikets Ständer om nedsättning af en Kommitté för undersökning om beskattning å städernas innevånare och dess förhållande till beskattningen å landets öfrige innebyggare, var till sitt upphof, sitt ändamål och sin verkan af hela landet känd och uppskattad, långt innan den hos Kongl.
Maj:t föredrogs; och likväl blef berörde framställning bifallen, utan att synas hafva ådragit sig någon uppmärksamhet.
Äfven om något ändamål i afseende på Konftitutiom-Utskolteta Memorial, N:o C.
101 städernes beskattning varit att vinna, så hade dock högre intressen bordt göra sig gällande hos rådgifvarné, hvilka icke bordt vara okunniga om hvad frågan verkligen innebar, och i allt fall bordt kunna uppfatta den från den politiska synpunkt, som den äfven åt den mest kortsynta erbjöd.
En särskild uppmärksamhet förtjenar den omständighet, att BorgareStåndet till Kongl. Maj:t ingifvit en underdånig skrift, deruti Ståndet fästat Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet derpå, att en ytterligare beskattning å städerna i allmänhet icke vore billig eller ens möjlig; att den ifrågavarande undersökningen vore utan ändamål och till sin syftning ensidig; att den förutsatte en jemförelse mellan beskattningen å landets och städernas innevånare, för hvilken jemförelse någon grund hvarken var uppgifven eller kunde uppställas, då jorden vore beskattad hvarken i förhållande till dess värde eller till dess afkastning, utan med hänsigt till dess beskaffenhet af privilegierad eller icke privilegierad; att den förra vöre i åtnjutande af förmåner, sorn städerna icke tillgodokomma, och att åtskilliga besvär drabbade tyngre städerna, än den icke privilegierade jorden; att fastigheternes taxering till bevillning vöre å landet lindrigare i förhållande till värdet, särdeles hvad beträffade fidei-kommisser och andra egendomar, som icke gått i köp; att industrien visade benägenhet att lemna städerne, hvilka jemväl i handeln fått medtäflare å landet, och att närings-idkarne å landet icke beskattades i likhet med dem i städerna; att dessa voro skyldiga underhålla sine embets- och tjenstemän, såväl domare och prester, som exsekutions- och polis-tjensternän, hvilka å landet antingen aflönades af staten, eller ock åtminstone hade boställen af staten anslagne; att kommunal-bidragen i städerne väsendtligen inskränkte förmågan att bära den allmänna skattebördan, och alt lelnadskostnaden i städerne vore drygare, än den å landet.
Kommitleen blef således tillsatt, och sitter ännu, samt kommer väl ännu i många år att sitta, då man icke kan antaga, att Konungens rådgifvare, som naturligtvis endast afsett sjelfva beskattnings-frågan, skulle låta inställa dessa fåfänga undersökningar.
Emedlertid förekommer det särdeles anmärkningsvärd!, att Kommittéen icke veterligen erhöll någon instruktion eller ens anvisnning att anställa den både af städerna och särskildt Borgare-Ståndet ifrågasatta jemförelsen.
Deremot fick Kommittéen obetingad rättighet att infordra upplysningar af städernes myndigheter, hvilka således gjordes beroende af några enskilda personers godtfinnande.
Kommittéen begagnade ock tillfället att utsträcka sina forskningar äfven till städernes egna förmåner, oaktadt skrifvelsen afsåg endast beskattningen å städernas innevånare, och ehuru en undersökning i förstnämnde hänseende utgjort föremål för en särskild af Ständerne äfslagen motion.
Prof. 1853—18S4. 3 Sami. 4 Bäft. 14 102 Konsiitutions-Utskottets Memorial, N:o 6.
Detta sätt att gå tillväga gifver åt rådgifvarnes förhållande till förslagets upphofsman i denna fråga ett sken af frändskap, som rådgifvarne haft allt skäl att undvika.
Hvad Kommittéen hittills tillgjort, sedan ett år förflutit efter det de infordrade upplysningarne ingått, är ännu en hemlighet; och hela åtgärden har således visat sig i hvarje hänseende opraktisk, om ock minnet deraf kommer att länge nog öfverlefva den nuvarande ministéren.”
I anledning af den utaf, ledamöterna från Borgare- och BondeStånden afgifna reservation hafva Herr Friherre Cederström, Herr Biskopen Butsch_, Herr Biskopen Hallström, Herr Professoren Lindgren, Herr Doktor Wallin och Herr Doktor Broman tillkännagifvit sitt ogillande deraf, att i reservation upptogos sådana anmärkningar, hvilka, inom Utskottet väckta, der blifvit underkända, helst desamma icke kunde hös Rikets Ständer föranleda någon grundlagsenlig åtgärd; och Herr Friherre Stjernstedt har, med instämmande i detta ogillande, jemväl erinrat, att genom nämnde förfarande komme
Utskottets minoritet i tillfälle att motivera sina reservationer mot sådana majoritetens beslut, för hvilka denna vore betaget att framlägga sina motiver.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, 1854. h~omtitutions-l'tsliOtteit Memorial, N:o 7. 1 \:o t.
Ank. till fixp.-Utsk. d. 29 Maj 1854, kl. 12 m.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till tillägg i 28 § Regerings-Formen.
Rikets sednast, församlade Ständers Konstitutions-Utskott hade i sitt Memorial N:o 9 fästat uppmärksamheten på behofvet af närmare bestämmelser, huru utländsk man må kunna erhålla Svensk medborgarerätt och hvilka förmåner må af sådan naturalisation följa; hvilken frågas reglering genom
Lag ansågs desto mera erforderlig, som de talrika inflyttningar af utländske män, hvilka i sednare tid egt rum, utan tvifvel framdeles skola ännu oftare ifrågakomma, ju mer vexelförbindelsen emellan folken tilltager i liflighet och styrka, i följd af alla de medel vår tids uppfinningar erbjuda nationerna att närma sig till hvarandra och förena sig uti intellektuel och industriel täflan.
Af sådan anledning och samtidigt med framställande af det utaf Rikets
Ständer numera antagna förslag till den ändring i 28 § Regerings-Formen, att Konungen skulle ega till vissa Lärarebeställningar och till Läkare-befattningar kalla utländske män af utmärkt förtjenst, de der den rena Evangeliska läran bekänna, föreslog Konstitutions-Utskottet, att vid samma § i Regerings-Formen skulle göras ett tillägg, som innefattade, att Konungen egde genom naturalisation till Svensk medborgare upptaga utländsk man, hvilken sålunda erhölle samma rättigheter och förmåner, som infödd Svensk man; men då innehållet af de vilkor, som för beviljande af naturalisation kunde finnas nödiga att bestämma, principenligt icke tillhörde Grundlags-stiftningen, utan representationens medverkan vid sådant bestämmande vore, enligt våra lagstiftningsformer, till fullo bevarad derigenom, att ifrågavarande
Lag erhölle egenBih. till II.
Prat. 1853 & 185i. 3 Sami. 5 lläft. 1 2 Konslilutions-Ulskoltcts Memorial, J\':o 7. skapen af Civil-lag, ansågs det föreslagna grundlags-stadgandet icke böra härutinnan innefatta annat, än hänvisning till särskild, af Konung och Ständer gemensamt stiftad Lag.
Till följd af två Riks-Stånds under innevarande
Riksmöte fattade beslut har nämnde förslag till tillägg i 28 § Regerings-Formen förfallit.
Enligt hvad de derom hållna öfverläggningar antyda, äro grunderna för samma beslut att finna icke i någon åsigt, att ett sådant grundlags-stadgande vore onyttigt eller i allmänhet obehöflig!, utan i de omständigheter, dels att den föreslagna ordalydelsen, att haturaliserad utlänning skulle njuta samma rättigheter och förmåner, som infödd Svensk man, kunde komma att väcka åtminstone villrådighet i tydningen oell tillämpningen af föreskriften i 4 g Regerings-Formen, att till ledamöter af Stats-Rådet skola kallas och utnämnas »infödde» Svenske män, och dels att Rikets Ständer ännu icke vore genom något i behörig ordning väckt förslag satte i tillfälle att vidtaga erforderlig åtgärd för stiftande af den Civil-lag angående ordningen och vilkoren för naturalisations beviljande, hvarförutan det ifrågasatta grundlags-stadgandet ko ulme att sakna all tillämplighet.
Vid sådant förhållande och då sistnämnde tillfälliga hinder för antagande af det i förevarande hänseende nödiga tillägg i Grundlagen kan vid nästa Riksmötes början blifva undanröjdt, har Utskottet, med föranledande jemväl af en utaf Herr Grefve Taube, 11. /i., ingifven motion, ansett sig böra nu taga i öfvervägande, huruledes ofvanberörde förslag må kunna genom lämplig förändring bringas i det skick, som utesluter den anförda betänkligheten i afseende på tillämpningen af stadgandet i 4 § Regerings-Formen.
De uti Konstitutions-Utskottcts ofvanåberopade Memorial närmare utvecklade skäl, sorn i allmänhet tala för jemnande af den hitintills gällande skillnaden emellan den infödde och den naturaliserade medborgaren, i fråga om behörigheten till innehafvande af Statens embeten och tjenstår, utesluta icke afseende å deras mening, som anse inskränkningen fortfarande böra ega bestånd i hvad angår Statens högsta förtroende-embete, Stats-Råds-embetet.
Detta embetes höga bestämmelse, dess stora verkningskrets, omfattande samhällets alla inre och yttre angelägenheter, kunna anses ställa detsamma utom jemförelse med Statens Öfriga embeten, de der, huru vigtiga de än, hvart för sig, äyo för det hela, dock verka ' inom mera begränsade- banor och derföre icke allenast kunna lättare ställas under ledning af de föreskrifter samhället för deras utöfning finner nödigt att meddela, utan ock i mindre mån, än Stats-Råds-embetet, fordra tidigt vunnen och utbildad kännedom af landets nationela lif, den förmåga att djupare fatta och bedöma förhållanden i det allmänna och det enskilda, som kunde lättare förutsättas hos den, hvilken ända från barna-åldern varit i tillfälle att göra sig för - Konstitutions-Ultkotlels Memorial, N:o 7. 3 trogen med landets egna förhållanden, än hos den vid mognare ålder inflyttande främlingen, som länge bibehåller öfvervägande intryck af sitt hemlands egendomliga seder och lif.
Utskottet har derföre ansett skälig anledning icke saknas till sådan förändring af förslaget, att naturaliserad utlännings förmåner icke skulle sträcka sig äfven till behörighet att förvalta Stats-Råds-embete; och det torde kunna förväntas, att den, som äfven härutinnan vill häfva skillnaden emellan infödde och naturaliserade medborgare, skall linna sig böra heldre medgifva dröjsmål i detta hänseende, der det nya grundlagsbudets tillämpning i verkligheten otvifvélaktigt komme att mera sällan ifrågasättas, än att för denna tvistefrågas lösning uppehålla^ grundlagsförändringen i de delar, hvarom meningarne redan synas vara mera eniga.
I afseende på Konungens rätt, att uti militära, embeten nyttja utländske män, innehåller 28 § Regerings-Formen den inskränkning, att sådant icke må ega ruin för Kommendanter i fästningarne.
Denna inskränkning har Utskottet icke ansett erforderlig i fråga om naturaliserad utlänning, enär, om förhållanden skulle inträffa, der känslan för det verkliga fäderneslandet kunde anses komma i strid med de pligter en befattning af nämnde beskaffenhet ålägga, Konungen eger den i 35 § Regerings-Formen särskildt grundade makt, som kan aflägsna denna betänklighet.
Få nu åberopade och anförda grunder får Utskottet härigenom till grundlagsenlig behandling- vördsamt föreslå, 'att ett moment N:o 2 måtte uti 28 § Regerings-Formen intagas, af denna lydelse: 1:6. — —- •— -— — — -—- -—- ■ -— -— — . — — 2:o.
Honungen ege att genom naturalisation till Svensk medborgare upptaga utländsk man i den ordning och under de vilkor, sorn uti särskild derom af Honung och Ständer gemensamt stiftad
Sålunda naturaliserad utlänning njute samma rättigheter och förmåner, som infödjl Svensk man, dock utan att kunna till ledamot af Stats-Rådet utnämnas Stockholm den 29 Maj 1854.
4 Kovtliluliom-llikoltcis Memorial, A'.-o S. JU:o **>, Ank. till Exp.
Ulsk. d. 29 Maj 1854, kl. 12 m.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ett tillägg i 5!) § Regerings-Formen och 9.1 § / morn.
Riksdags-Ordningen, rörande propositionen om Stats-verkets tillstånd och behof.
Uti Memorial, N:o 17, vid sislförflutna Riksmöte hade Konstitutionsutskottet yttrat den åsigt, att det i väsendtlig mån skulle bidraga så väl till ledning och upplysning, som till underlättande af behandlingen vid Riksdag af en bland dennas vigtigaste frågor, nemligen bestämmande af sättet att genom bevillningar fylla hvad Staten utöfver de ordinarie inkomsterna erfordrar, derest den proposition, som, till följd af 59 § Regerings-Formen, Kongl. Maj:t vid hvarje Riksdag angående Stats-verkets tillstånd och behof låter afgifva, åtföljdes af förslag, huruledes dessa behof genom bevillningar kunde fyllas; hvarföre Utskottet till Rikets Ständer öfverlemnade ett förslag till grundlagsförändring i nämnde hänseende.
Detta förslag, som då antogs att hvila till afgörande vid innevarande Riksmöte, har nu, till följd af två Riks-Stånds beslut, förfallit.
Med föranledande af en från Herr Grefve Taube, H. E., inkommen motion, har Utskottet tagit i öfvervägande, huruvida icke, då förslaget rönt bifall inom en betydlig del af representationen, skäl må vara för handen, att ånyo söka bringa Grundlagarnes föreskrift i ämnet i sådant skick, att den vigtiga frågan om bevillningens utgörande må kunna vid Riksdagarne blifva behandlad och utredd i en ordning, som må medföra icke allenast mera lättnad och besparing af tid för arbetet, utan ock all möjlig visshet, att frågan i hela sin vidd varder sorgfälligt och med noggrann uppmärksamhet på alla dermed sammanhang egande förhållanden pröfvad.
Konttilulioni-Utskottets Memorial, Pi;o 8.
5 Det synes Utskottet otvifvelaktigt, att fullgörandet af Bevillnings-Utskottets i 70 § Regerings-Formen och 31 § Riksdags-Ordningen föreskrifna åliggande, att uppgifva de allmänna grunderna för den blifvande bevillningens fördelning och att, sedan summans belopp blifvit fastställdt, med tillämpning af dessa grunder, författa förslag till bevillningens utgörande, måste hänföras till de mera omfattande värf i Riksdags-förhandlingarne, hvilka i betydlig mån kunna lägga hinder i vägen för Riksdagarnes tidigare afslutande; hvadan all möjlig förenkling och lättnad af arbetet i denna del vore särdeles önskvärd.
Till sådan förenkling skulle obestridligen lända ett i sammanhang med beräkningen af de erforderliga utgifterna uppgjordt, efter dem lämpadt, för Bevillnings-Utskottet vid förhandlingarnes början tillgängligt förslag; och det lider icke något tvifvel, att ju sjelfva utredningen och pröfningen af ärendet skall betydligt vinna i säkerhet och lämplighet, om frågan fått den förberedande behandling, som icke är inskränkt inom den korta tid Bevillnings-Utskottet kan deråt egna, under störande afbrott af de mångfaldiga öfriga Riksdags-ärendena, utan, lika med de ämnen, som äro föremål för Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof eller de nödiga utgifterna, och, samtidigt med dessa ämnen, kunnat tidigare företagas.
Lämpligare utväg för ändamålets vinnande, än den redan föreslagna, har tftskottet ej kunnat finna; och denna utväg, som jemväl i allo öfverensstämmer med den för såväl allmän, som enskild hushållning gällande naturliga grund, att utgifter icke böra ifrågaställas utan hänsigt till sättet för deras bestridande, synes således fortfarande förtjent af uppmärksamhet; hvadan Utskottet får till Rikets Ständer för grundlagsenlig behandling vördsamt hemställa följande förslag till ändring i Grundlagarnc: Regerings - Formen. §• 59.
Efter Rikets och Stats-verkets tillstånd och behof läte Konungen till Utskottets öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomsterna.
Dessa behof böra genom bevillningar fyllas, och hör Konungens framställning härom åtföljas af förslag rörande sättet, huruledes sådant lämpligast ske kan.
Riksdags - Ordningen. § 27, mom. 1.
Propositionen, angående Stats-verkets tillstånd och behof, hvaraf Stånden hvartdera ett exemplar tillställes, och som åtföljas bör af förslag, rörande 6 k'onslilulions-Vtskollels Memorial, -V; o V. suttet att genom bevillningar fylla hvad Staten han tarfva utöfver de ordinarie inkomsterna, öfverleinne Konungen antingen vid det tillfälle — — — härom å Riks-Salen hållas.
Ii es e r v a lion e r: äro anmälda af Herr Friherre Lagerfelt, Carl, Herr Biskopen Butsch, Herr Biskopen Hallström, Herr Professoren Lindgren, Herr Doktor Broman och Herr Kontraktsprosten Tegnér. Wto ?).
Ank. till Exp.-Utsk. d. 29 Maj 1854, kl. 12 m.
Memorial till Rikets Stunder, med förslag till lindring i 68 § Biksdags-0 rdningen, angående tiden för Revisioner ne af Statsverkets, Bankens och Riksgalds-Konlorets tillstånd, styrelse och förvaltning.
Vid föregående'
Riksmöten har Konstitutions-Utskottet fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att då dell i 68 § Riksdags-Ordningen fastställda tid för Rikets Ständers Revisorers sammanträden emellan Riksdagarne blifvit bestämd efter förutsättning af de sistnämndas periodiska inträffande hvarje femte år, sä - Konstilulione-Ulskotlets Memorial, N.o (J.
7 \ som förhållandet var till och nied år 1844; men detta sammanhang mellan tiden för Riksdagarne och tiden tor revisionerna numera blifvit förändradt i följd af det år 1845 af Konung och Ständer fattade beslut, enligt hvilket Rikets Ständer skola hvarje tredje är sammankomma; så vore, till förekommande af de olägenheter och förvecklingar, hvilka, genom nämnde förändring, lättare än förr kunde inträffa i de händelser, då Riksdag under pågående revision infälle och revisorerne, vid sådant fall, borde med sin förrättning upphöra och öfverlemna sina arbeten ofulländade till Stats- och Ranko-Utskotten, nyttigt och ändamålsenligt, att ifrågavarande revisioner, de der kunde med desto större uppmärksamhet oell noggrannhet verkställas, ju närmare den tids-period, de omfattade, läge till sjelfva förrättningen, blefvo, med inskränkning af tiden för revisorernes sammanvaro från tre till tvä månader, hvarje år anställda.
Det i sådant hänseende uppgjorda förslag till ändring i 68 § Riksdags-Ordningen har, sednast vid innevarande Riksmöte, till följd af ett Riks-Stånds beslut, förfallit; men då, efter det bifall förslaget rönt i liera Riks-Stånd, anledning synes vara till förmodan, att meningarne i afseende på förslagets lämplighet kunna komma att inom representationen blifva eniga, har Utskottet, hvartill Herr Grefve Taube, //. E., inkommit med motion i ämnet, ansett sig icke böra underlåta, att ånyo till grundlagsenlig behandling vördsamt öfverlemna nämnde förslag, innefattande, att följande förändrade lydelse måtte gifvas ät Riksdags-Ordmngens 68 §.
Derjemte skola Riksens Ständer, i den ordning Stånden, hvart för sig, lämpligast finna, vid hvarje Riksdag förordna om Revisorer, att, enligt af Riksens Ständer utfärdad Instruktion, öfverse och granska Stats-verkets, Bankens och Riksgäids-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning; likväl, hvad Statsverket angår, utan rättighet att meddela föreskrifter eller förändringar besluta.
Desse Revisorer skola vara sex af hvarje Riks-Stånd, och böra, pä Honungens kallelse, hvarje är sammanträda.
Revisions-förrättningen skall alltid taga sin början den lo September och omfatta de för är afslutade räkenskaper, hvilka af föregående Revisorer icke granskade blifvit.
Ej må någon Revision öfverskrida en tid af tvä månader.
Med Revisorernes röstberäkning förhålles enligt de uti 66 § utstakade grunder.
8 Kontlilulinni-Ulikolttlt Memorial, l\':o 10.
Het erli a tion är anmäld af Herr H rinck. i hvad an^ar bestämmandet af da" flir revisions förrättningens början.
Ms o lO.
Exp.-tJtsk. den 29 Maj 1854, kl. 12 m.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till tillägg i 98 § Regerings-Formen och 65 § 4 morn.
It ilis dags- 0 / ■ dtäng en, angående Suppleant för Rikets Ständers Juslitim-Ombudsman.