Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Diversehandlare: att diverse-handeln, hvars idkare innehafva burskap, ursprungligen är inskränkt lill försäljning af några få och mindre betydliga varu-arliklar, hvilka ej ingå uti andra härvarande privilegierade Handelsclassers rättigheter; hvarvid endast vore undantag för någre al Mosaiske Lärans bekännare, hvilka, på grund af äldre innehafvande skyddsbref, fått vii erhållen borgarerätt å diversehandel, bibehålla de mera utvidgade handelsfriheter, hvartill de genom skyddsbrefven blifvit berättigade: alt Diversehandlare tillförene tillhört och blifvit taxerade ibland Siden- och Kladeskramhandels-Socieletens Class, men blefvo den 30 October 1840, efter Stadens Handels-Collegii beslut, förenade till en egen Societet, med valde Hufvudman och Deputerade till föreståndare, och äro försedde med ett af Eders Kongl. Majit sedermera i Nåder .gilladl Reglemente: samt att Societetens ursprungliga handel, som tili de utfärdade Resolutionerne för en hvar uppräknades, vore så ringa och så föga lönande, att deraf för de fleste en högst obetydlig båtnad kunde påräknas, derest ej genom Handels-Commissioner eller åt serskilda binäringar riktad omtanka en något förbättrad utsigt skulle erhållas, att hämta erforderlig bergning och sättas i förmåga att kunna de, äfven med denna handel förenade dryga skatter utgöra; Spannemåls-, Minut- och Victualiehandlare: att denna handel betydligen minskats, synnerligen de sednare åren, sedan Tullumgälderna å Vietualievaror ifrån Finland blifvit förhöjda och hämmat tillförseln derifrån, samt så väl Allmogen, som större Godsegare, hvilka till Stockholm föra Victualier, dels försälja dem i minut å torg och vid hamnar, dels genom Commissionärer låta utbjuda dem i minut genom dagliga annoncer i Stadens Tidningar; 15 Bokhandlare: alt försäljning af Svenska Bokpressens alster i Hufvudstaden under de sednasle åren mycket aftagit, sedan mera driftige Bokhandlare etablerat sig uti liera Rikets öfriga Släder, hvarigenom den afsättning, som Stockholms Bokhandlare förut haft att påräkna till orterna, numera nära helt och hållet försvunnit: alt deremot omsättning af den utländska Litteraturen, och hufvudsakligast den Tyska, på en del Bokhandlares händer varit ganska betydlig och fördelaktig; hvilket dock synes vilja återgå till mera inskränkt förhållande: att den bihandtering
Bokbandlarne i Hufvudstaden de sednare åren halt, uti handeln med konstar!iklar, numera nära nog afstadnat; hvartill orsaken -torde igenfinnas dels uti Allmänhetens mindre smak för sådane alster, dels uti en för handen varande mindre god penninge-conjunctur: och att slulfofjden häraf vor’e, alt Bokhandeln i Hufvudstaden är i ett aflagande tillstånd, då den deremot synes höja sig uti orterna; Kryddkramhandlare: att den i allmänhet missgynnande handels-conjuncturen äfven inverkat ofördelaktigt på Kryddkramhandelsrörelsen, serdeles som den inträffade minskningen i rörliga penningetillgången äfven medfört rubbning i allmänna förtroendet, hvilket sednare likväl utgjorde det största rörelse-capitalet; Tobaksfabriksidkare: att tillverkningen förhållit sig sålunda, att ehuru, enligt hvad Stämpellistorne utvisa, fabrikationen af spunnen rulltobak varit mindre, i följd af det i flera landsorter införda nyttjandet af så väl utländska tobaksblader, som spunnen Norrsk och Dansk rulltobak, hafva likväl deremot så väl cardus- som snus-till verkningen i någon nion ökats, äfvensom den på de sednare åren införda Cigarr lil I verkningen något tilltagit; af hvilket förhållande synes, tiel conjuncturerne kunnat vara lika gynnande de sednare fem åren, som under de fem föregående; men i anseende till anläggning af flera nya Fabriker, så väl i Hufvudstaden, som i småstäderne, hade försälj— ningspriserne blifvit betydligen nedtryckta; och när härtill komine årligen ökad osäkerhet vid fabrikaternes ulborgning, kunde Tobaksfabriks-handtei ingen anses hafva på det hela aftagit, då dervid afVes den behållning
Rikarne skäligen borde hafva att påräkna; Jernkramhandlare: att ehuru af den tillökning, som sedan år 1838 egt ruin uti antalet af Jernkramhandels-Societetens Ledamöter och Betjente, den slutföljd skulle kunna dragas, att rörelsen inom denna handelsgren under den sednare liden vunnit någon utvidgning och förkofran, förhåller det sig likväl ej sålunda i verkligheten, utan vore det fastmera en sanning, att denna handel befinner sig uti ett aftynande tillstånd; hvartill de väsendtligaste or - 16 sakerne uppgifvits vara: att jernkramhandel» med Finland, som fordom var så betydlig, att af densamma flere ibland Societetens Ledamöter hämtade deras förnämsta sysselsättning och inkomst, numera alldeles upphört: att friheten vid Eskilstuna Flistads Smidestiliverkningars försäljning är i det yttersta utsträckt: och att då äfven tillförene all under handhammare tillverkad nubb och spik öfverlemnades ifrån tillverknings-orlen till Jernkramhandlare», för att sedermera genom honom vidare föryttras, sysselsätter sig nu med denna handel en stor del af Allmogen inom de orter, der varan tillverkas; Linkramhandlare: att denna handelsrörelse befunnit sig under den ifrågavarande tidrymden i beständigt aftagande, hvilket förhållande de ansett härleda sig: dels ifrån den tid, då utländska liner belädes med så hög, ännu fortfarande tull, att den motsvarade ett införsel-förbud, och försatte Linkramhandels-Socieleten i ett bestämdt beroende af den linproducerande Allmogens godtycke, hvartill äfven medverkat sednare Författningar, beräknade, såsom Linkramhandels-Societeten förmenar, att utsträcka Land t nnannanä rings-fördelar på Stadsmannanärings bekostnad; och dels deraf, att Linkramhandeln blifvit de sednare åren allt mera nedtryckt af den stora mängd bomull, bomullsgarn samt bomulls- och ylle-väfnader af alla slag, hvilka utrikes ifrån hitkommit; Lärftskramhandlare: att såsom orsaker till det mindre gynnande skick, hvaruti deras handel sig befunne, åberopades de till sednaste Femårs-Berättelsen uppgifna förhållanden, hvilka ännu qvarstå; och ehuru, medelst en al Eders Kongl. Maj:t under denna tid meddelad Nådig Resolution, Societeten fått sig beviljad handelsrätt med åtskilliga varuartiklar, med hvilka Societeten, enligt 1749 års Handels-Reglemente, förut icke ägde att handla, hade dock derigenom ingen annan vinst för Societeten uppkommit, än att Societeten blifvit betryggad i sitt yrke.
Af Handtverks-Embeten och lill Handtverks-Classerne räknade Societeten bland Hufvudstadens Borgerskap, hafva sig utlåtit: Bryggare-Embetet: att dess Spannemåls afverkning varit:
År 1838 . . 3,866? tunnor mindre, än år 1837.
„ 1839 . . 1,993* d:o rl:o 18.38. „ 1840 . . 142* d:o d:o 1839. „ 1841 . . 167 d:o d:o 1840. ,, 1842 . . 54* d:o d:o 1841; samt att bryggerirörel sen under dessa fem år varit så betydligt i aftagande, att spannemåls-afverkningen dervid år 1842 varit 6,224 tunnor mindre, än år 1837; lill hvilket miss - STOCKHOLMS HÖGSKOLAS 17 , , J.HBIDISKA BIBUO^K , , missgynnande iorhallande orsakerna ansagos vara desamma, som uti sednaste Femårs-Berättelsen åberopats, nemligen den stora tillförseln af Götheborgs Porter, den högt uppdrifna brän vins-till verkningen och consumtionen deraf, samt det i sednare tider allmänt hlifna bruket af sockerdricka; Slagtare-Embetet: att dess rörelse under ifrågavarande fem år varit i ett beständigt aftagande, så att antalet af de i Hufvudstaden, genom Embetets Ledamöter slagtade och försålde fäkreatur år 1842 utgjort 4,227 stycken mindre, än år 1838, och af får och lam det förra året 3,030 stycken mindre, än det sednare; hvaremot af halfvar år 1842 blifvit sladgade och försålde 517 stycken mera, än år 1838: att häraf följer, att Slagteri-Idkarnes behållning af deras rörelse dessa år högst betydligt minskats: att hufvudsakligaste orsaken härtill vore den beständigt ökade försäljningen af färskt kött på Stadens torg och allmänna platser under höst- och vintermånaderne, till stor del genom obehörige personer, som, bosatte dels inom, dels i närmaste grannskapet af Hufvudstaden, gjort till deras yrke, att köpa och slagta kreatur, dem de sedermera, uppgifvande sig att vara Landtman, försälja dels i smyg, dels offentligen på Stadens torg: att det vore på sådant sätt Embetets Ledamöter i betydlig nion ginge miste om den ersättning, de eljest, under den tid, då slagtkreatur kunna erhållas för bättre pris och från närmare håll, borde hafva att påräkna lör den förlust, de nödgades på deras rörelse lida under öfriga årstiderna, då slagtkreatur, med dryg kostnad, ända till 8 ä 10 R:dr Banco per stycke i frakt, måste hämtas från långt aflägsna orter: att obestridligt vore, att Embetets Ledamöter under större delen af våren och sommaren drifva deras yrke med afgjord förlust, och skulle ofelbart under dessa årstider inställa all slagt, om de endast afsågo deras egen vinst:
att likväl deras åtagna förbindelse, att dagligen hålla allmänheten färskt kött till handa , för ett bestämdt pris, ej mindre än deras egen omtanka alt oafbrutet bibehålla det förtroende de af Stockholms innevånare åtnjuta, vore de skäl, som förmå dem att underkasta sig förutnämnde förlust, under det de serskilde Slagteri-Idkarne, som voro hvarken beskattade eller controllerade, och hvilka tillegnade sig en betydlig andel af den vinst Höst- och Lintermånaderne åt Slagterirörelse!! erbjuda, noga aktade sig att dela förlusten, och derföre aldrig sjmtes å Marknadsplatsen^ oftare, än då de funne bestämd fördel dervid, utan att behöfva på minsta sätt bekymra sig, om för Hufvudstadens Innevånare dessemellan funnes tillgång på en af de vigtigaste nöd vändighetsvarorne: att en annan olägenhet uppkomme äfven härvid för Slag Öfver-Ståthullare-Embetets Femurs-Berättelse för iren 7838—7842.
18 tare-Embetels Ledamöter, i så målto, att elfi måste underhålla ett större antal Gesäller och Lärlingar, än de eljest skulle behöfva; ty som alla deras arbetare äro lagsladde, och mångå deribland äfven gifta, kunde de ej efter omsländigheterne afskedas och åter i tjenst antagas, utan mäste underhållas liela året igenom, ehuru blott under vissa årstider en större personal vore behöflig: och att, såsom bidragande orsaker lill den ofördelaktiga conjuncturen, vidare kunna räknas dels den årligen stigande dyrheten å goda slagtkreatur, förorsakad af de sednare årens mera eller mindre klena höskördar och deraf följande foderbrist, dels den ansenliga importen af hudar från utrikes ort, hvarigenom denna vara, som fordom utgjorde en betydlig del af Siagtei i-Idkarnes förtjenst på rörelsen, fallit lill ett lågt pris, dels slutligen dén öfverflödiga tillförseln af talg från Finland och Ryssland emot en ännu alltid låg tull, hvarigenom äfven i detta afseende Slagtare-Embetet måst vidkännas en minskning i den till ersättning för dess ofvanomförmäida förluster påräknade vinst; Guldsmeder och Jouvelerare: all Embelel åren 1838 — 1842 låtit controllera 28,008 lod silfver mindre, och 2,916 lod guld mera, än under de förut förflutna fem åren: alt af denna betydligt minskade tillverkning af silf— verarbeten synes, att denna gren af yrket aflagit: att man deremot skulle kunna tro, att den större tillökningen i Guldarbetens stämpling härledde sig ifrån en ökad afsättning af nämnde arbeten; men att likväl förhållandet i verkligheten ej befunnes sådant, då man fästade uppmärksamhet dels på de köpandes ålit mera stegrade anspråk på myckenhet och omväxling af färdiga arbeten, för att utvälja sina merendels ganska små behof, dels derpå, att Guldai beten mera nu, än tillförene, äro bruket underkastade, så att nya olörsålda pjecer ej sällan måste såsom urmodiga, åter nedsmältas; Sejlare och Repslagare: att deras yrken äro i obestridligt aflagande, hvartill såsom skäl blifvit anfördi: att sjöfarten under de sednare åren betydligt försämrats: att å fartygen numera, så mycket som möjligt, begagnas jernkettingar, så väl till stående som löpande gods: och att det beviljats Rederierne, att för fleras nybyggda Fartyg, emot utomordentligt låg, snart sagdt ingen lull, införa tågvirke från Ryssland, med hvilket lantl Sejlarne och Repslagarne härstädes ingalunda kunna täfla i pris;
Garfvare-Embetet: att oaktadt afsättning af läder under de sednast förflutna Irenne åren varit bättre och priserne högre, än förut, Garfveri-iörelsen likväl ifrågavarande fem år bedrifvils med vida mindre fördel, än tillförene, och gifvit tillverkarne ringa förtjenst; till h vilket förhållande närmaste 19 orsaken varit, dels ett högre stegradt inköpspris å de oberedda hedarne, dels den mängd af Garfveri-Inrältningar, som i sednare tider blifvit öfverallt i landsorterne anlagde, lill stort förfång för Städernas Garfvare.
De Heste öfrige Handtverks-Embeten hafva förklarat, att deras yrken och ställning fortfarande försämrats; hvartill de uppgifvit hufvudsakligen enahanda anledningar, som till djdikt förhållande, enligt hvad i Öfver-Ståthållare-F. ru deni framställde, nemligen: förökad införsel af utländska tillverkningar, som dels, ehuru stundom af sämre beskaffenhet än de inhemska, likväl, i anseende till lägre pris, snarare funne afsättning, än de sednare, dels inkommo under benämningar, som föranledde missbruk: ett för stort antal af vissa Embelens Ledamöter:
Manufacturisters berättigande till enahanda arbetsfrihet för vissa yrkens bedrifvande, soni Handtverksmästare, efter föregångna läroår, tillkommer; hvilket vållat, att arbetsförljensten, sönderdelad på förmänga händer, icke kumle lemna alla bergning samt enahanda, ännu mera på Borgares handtverkerirörelse inverkande menliga följder af tillåtelse till vissa handtverks bedrifvande, meddelad personer, som ej hade skyldighet att derför erlägga borgerliga onera, och således kunde lemna arbetsbiträden för bättre pris.
Angående Fabriks- och Manufactiir-näringarnes tillstånd inhemtas af den ofvan införda uppgiften på Idkare, arbetare och tillverkningsvärden, att, de förut särskildt omnämnde Tobaks-Fabrikerne obekräknade, Fabriks- och Manufaclur-idkarnes antal, som år 1838 var 566, har år 1842 utgjort 618, och alltså vunnit en tillökning af 52 Idkare, samt att jemväl
Arbetarne under samma tid ökats från 3,428 till 3,481 personer, men att likväl tillverkningsvärdet år 1842, utgörande 3,685,242 R:dr Banco, understigit det för år 1838 med 142,688 R:dr.
Sistnämnde förhållande förklaras deraf, alt Mechaniska Bomulls-Spinneriet, som år 1841 lemnat eli. tillverkningsvärde af 315,276 R:dr, förstördes genom vådeld i början af år 1842.
Hade ej denna olycka inträffat, skulle tillverkningsvärdet år 1842 vida öfverstigit det för år 18.38.
Fastän det således visar sig, alt Fabriks- och Manufaclurnäi ingarne under ifrågavarande fem år gått framåt i hänseende lill beloppet af tillverkningarne, vid hvars bedömande, enligt hvad Hall- och Manufactur-Rätlen uti dess afgifna utlåtande anmärkt, tillika bör tagas i betraktande, att de tillverkningsvärden, sorn blifvit uppgifne af sådane Fabriks- och ManufacturIdkare, hvilkas tillverkningar icke äro underkastade hallstämpling, borde och 20 kunde uppskattas till betydligt och måhända dubbelt högre belopp, än hvartill de uppgifvits; har dock jemväl af Fabriks-Manufactur-Societeterna i allmänhet, uti deras lemnade uppgifter till denna Berättelse, klagan blifvit förd öfver ofördelaktig konjunctur och otillräcklig arbetsförtjenst.
Med erinran, att det icke vore produklq vantiteten, utan till verkarnes behållning på deras produktioner, som lemnade rätta ledningen för uppskattningen af fabriks- och manufactur-näringarnes mer eller mindre förmånliga drift och förkofran, hafva flere bland Fabriks- och Manufactur-Societeterna förmält, att, till följd af den i sednare tider ökade concurrencen så väl emellan inhemske tillverkare, som emellan desse och utlandets fabråks-industri, den inhemske Fabriks-idkarens och Manufacluristens vinst å sin tillverkning blifvit ganska betydligt nedtryckt, och för vissa yrken, t. ex.
Bomulls- och Linne-fabrikerna samt Cattuns-lryckerierna, till den grad, att idkarne befarade sig i längden icke kunna fortsätta sina yrkens bedrifvande.
Såsom serdeles menligt inverkande på Fabriks- och Manufaclur-rörelsen är af Societeterna uppgifvit, att de, för att vinna afsättning för lillverkningarne, äro ovilkorligen tvungne att lemna köpare 9, 12, 15, ända till 18 månaders betalningsanstånd, och dock icke alltid erhålla köparens revers på beloppet, utan måste i de flesta fall nöja sig med att uti ett conto i sin Bok hafva beviset för den gjorda utborgningen.
Detta, under nuvarande förhållanden, för Fabriks- och Manufactur-ldkarne oundvikliga utborgningssystem, med deraf härflytande manga olägenheter och förluster, hafva Societeten ansett äga sin grund uti bristfällighet i den civila lagstiftningen i afseende pä credit-förhållanderna i allmänhet; hvilken bristfällighet, efter deras förmenande, skall utöfva sitt skadliga inflytande i allt, der handel och köpenskap är i fråga.
I sammanhang härmed hafva de ock öfverklagat utsöknings- och concurs-lagarnes beskaffenhet, såsom försvårande utbekommandet af näringsidkarens fordringar, och derigenom medverkande till hans ofördelaktiga ställning.
För öfrigt hafva Fabriks- och Manufactur-Societelerna sökt ådagalägga behofvet af åtgärder till inskränkning i nuvarande, efter deras åsigter, för Svenska näringarne menliga concurrence ifrån andra lander, genom hvilken, håde på loflig och oloflig väg, Svenska marknaden blefve öfverhopad med utländskt kram, som, sedan det på produktions-orlen blifvit urmodigt och således der osäljbart, kunde här föryttras till låga priser; hvarjemte Klädesoch Fabriks-Societeterna särskildt, såsom af menligt inflytande på deras näringar framställt den höga tull-afgift, hvarmed råämnet för deras tillverk O o O 7 21 ningar vore belastadt, enär derigenom priset på den inhemska fabriksprodukten blefve dyrare, och täflan med den utländska varan försvårad.
Hall- och Manufactur-Rätten, som uti dess utlåtande vitsordat och ytterligare utvecklat de af Fabriks- och Manufactur-Societeterna anförda förhållanden och uppgifna orsaker till deras yrkens mindre förmånliga ställning, bar slutligen, jemte förnyande af dess redan uti uppgiften till förra FemårsBerättelsen uttalade åsigt, att införsel och tullbehandling af utländska manufactur-varor borde, för säkrare controllers vinnande, endast få äga rum i ett inskränkt antal sjöstäder, uttryckt den önskan, att Svenska industrien måtte snart få hugna sig åt förbättrade credit-förhållanden samt verkligt skydd medförande tullcontroller och deras behöriga handhafvande, hvarförutan, efter Hall- och Manufactur-Rättens omdöme, Sveriges näringar alltid skulle komma alt befinna sig i ett tillstånd af stillastående och tvinande.
Jemte det Magistraten åberopat Hall- och Manufactur-Rättens berörde utlåtande, dervid Magistraten förklarat sig ej hafva något att tillägga, har Magistraten tillika fästat uppmärksamheten derpå, att Borgare-Ståndet vid sist förflutna Riksdag till Eders Kongl. Maj:t inlemnat underdåniga förslag ej allenast till förnyad Handels-Ordning, utan äfven till Förordning angående Handtverkerierne i Riket, och Förordning om de Handtverk, som utan burskap må idkas å landet, samt uti den vid dessa förslags afgifvande bifogade underdåniga skrifvelse framställt till Eders Kongl. Maj:ts
Nådiga pröfning vissa bestämmelser för rättighet till Fabriksrörelses bedrifvande, grundad derpå, att sådan rörelse i allmänhet ej må idkas, utan i förening med burskap i den stad, der Fabriken är anlagd, eller, då Fabriken finge å landet anläggas, i den närmast derintill belägna Stad; och har Magistraten yttrat den förhoppning, alt de Författningar, som i följd af Eders Kongl.
Nådiga pröfning af dessa förslag äro att förvänta, skola i afseende på borgerliga näringars idkares skyldigheter och rättigheter medföra bestämmelser till en för det närvarande, i tillämpningen, saknad ordning.
Ehuru den ej mindre af Handels-Societeter och Handtverks-Embeten, än af Fabriks- och Manufactur-Idkare härstädes, på sätt ofvan är omnämndt, framställda ofördelaktiga skildring af deras näringars tillstånd synes för vissa yrken vara något öfverdrifven, har Öfver-Ståthållare-Embetet dock icke anledning alt på det bela betvifla riktigheten af uppgifterne om tilltagande förlägenhet och otillräcklig arbetsförtjenst inom närings-classerna; hvartill orsakerna väl till betydlig del torde vara de, som af näringsidkarne blifvit antydde, men äfven i någon mohn sådana, som genom idkarnes egen drift, omtanka och sparsamhet skulle kunna afhjelpas. 22 4:o PoiiMe I denna Afdelning af förevarande Berättelse liar Öfver-Slålhållare-Embelet, enligt formulärerne, att först omnämna de uti Hufvudstaden befintliga allmänna anstalter till sedlighetens och ordningens bibehållande.
Under åberopande af hvad härom blifvit anfördt i de förut afgifna Femårs-berättelserne, får Öfver-Ståtbållare-Embetet beträffande Police-Inrättningen i Hufvudstaden tillägga, alt sedan densamma, jemte åtnjutande af tillförene anslagne 15,000 R:dr ifrån Stats-Verket, 2,725 R:dr i hyres- och lönemedel ifrån Stadens Drälsel-Commission samt 1,500 R:dr såsom enskildt Nådigt bidrag till Tjenstemännens aflöning, erhållit, genom Kongl. Brefven den 17 November 1837 och den 26 Februari 1839, ett ytterligare anslag ifrån Drätsel-Verket af 12,750 R:dr, hvarigenom Police-Inrättningens årliga tillgångar sammanräknade uppgått till 31,975 R:dr Banco om året, hafva Police-Beijeningens löner blifvit förhöjde och dess antal ökadt, så att, utom Stadens 3:ne Fiscaler, för hvilka löner äro serskildt uppförda på Stadens allmänna Stat, Police-Betjeningen vid 1842 års slut utgjordes af 2 Vaktmästare, 11 Gevaldiger och 65 Uppsyningsman.
I följd häraf, och sedan Police-VaktContor i serskilda delar af Staden blifvit inrättade, har Policen onekligen kommit i ett förbättrat skick; hvilket isynnerhet vid tillfällen, då giöfre brott blifvit föröfvade, ådagalagts genom en lofvärd drift och framgång i Policens åtgärder för de brottsliges efterspanande och upptäckande.
Organisationen af Stadens Militär-Corps har under åren 1838—1842 varit bibehållen, i enlighet med de uti Öfver-Slåthåliare-Embelels sisla Femårsberättelse åberopade, ifrån den 1 Juni 1839 förlängda kontrakter emellan Öfver-Ståtbållare-Embetet, å ena, samt dels Stadens Brandvakls-Commission, dels Borgerskapets Beinedlings-Coinmission, å andra sidan, endast med den förändring, att Eders Kongl. Maj:t i Nådigt Bref den 3 December 1842 tillåtit, att de vitl nämnde Corps befintliga tvenne Lieutenanls-beslällningar finge till Capitaines-tjenster förvandlas, med vilkor, att denna förändring, hvarken för tillfället eller i framtiden, må lill anspråk på ökade löner föranleda, och att alltså de begge nya Capilainerne skola åtnöjas med nuvarande
Li etil enan ts-lönebelopp, af 566 R:dr 32 sk.
B:co for hvardera.
Som likväl den nattbevakning, hvilken af Corpsen besörjes, numera af Hufvudstadens en del innevånare anses icke vara ändamålsenlig och tillräcklig, har fråga blifvit väckt om nallbevakningens inrättande på annat sätt, hvartill förslag skall af utsedde Deputerade uppgöras. 23 Någon hufvudsaklig förändring med Bran cl släckt t in g s-ans t al t. erne i Hufvudsladén har ej under dessa ar ägt rum, ej eller vaiil af behofvet påkallad, enär berörde anställer redan äro ganska ändamålsenligt organiserade och allt hvad dertill hörer blifvit med omsorg underhållet.
Gatornes omläggning har med verksamhet påskyndats och fortgått, efter den metod, som af gatläggare från Berlin blifvit härstädes införd; hvilket ock haft till följd, att gatorne nu i allmänhet äro vida bättre, än tillförene.
Dock återstår i detta afseende mycket att önska; och erfarenheten har alltmer ådagalagt, att gatornes försättande och underhållande i fullgodt stånd, ej kan (illvägabringas, med mindre bestyret dermed, hvilket nu tillhör hvarje hus- och tomt-ägare serskildt, öfverlemnas för hela Staden till en gemensam Administration.