Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I Sunil.' 1 d/del. 1 i3:de Häftet. 2 Kongl. Mayjs Nådiga Proposition A':o 4g* för alt mer eller mindre tillförlitligt ådagalägga, det låntagaren icke, i egenskap af förmyndare, står i redovisnings-ansvar, hvarom dock endast i få fall kan erhållas någon sådan visshet, alt inteckningen hlifver hvad den annars, och så vida fastighetens värde ej blifvit för högt beräknadt, kunde vara: en säker anvisning på tillgång för återgäldandet af det lån, sorn sökes och som, i sådan händelse, ofta utan svårighet skulle erhållas.
Den utestänger förmyndare från delaktighet i de gemenligen, såsom de mest fördelaktiga ansedde lånen, eller dem, sorn lemnäs ur allmänna Cassör och vanligen en längre tid hos låntagaren få innestå.
Den ruedgifver deremot, enligt en del
Domares tydning af omformälda lagrums nu egande ordalydelse, förmonsrätt endast för hvad, genom arf, den omyndige tillfallit; för hvad omyndig genom gåfva, testamente eiler annorledes förvärfvat och för egendom, tillhörig en till myndiga år kommen, sedermera under förmyndare ställd person, skulle myudlingarne således kunna anses icke hafva någon företrädesrätt hos förmyndare.
Den kan af förmyndare när som helst till intetgöras, då del mätte stå honom fritt att afhända sig den fasta egendom, hvari Lagen gifvit förmonsrätt åt den omyndige, utan att förmonsrätten i sådan händelse åtföljer egendomen i den nya egarens hand.
Den motverkar i mer än ett fall just det ändamål, den skulle befrämja, såsom då vederhäftige och redlige män måste undandraga sig förmyndare-befattning, af orsak, att de äro i behof af lån emot inteckning, eller då förmyndare emot sådan säkerhet i annans fastighet utlånar omyndigas medel, men inteckningen, i anseende till någon okänd tyst förmonsrätt, hos låntagaren icke medför den påräknade säkerheten.
Omsorgen för Kronans, Kyrkors och Allmänna Cassors säkerhet lör fordringar hos uppbördsman och föreståndare, genom förmonsrätt i deras fasta egendom, är deremot af underordnad vigt, enär den för deni erforderliga säkerhet lämpligare bör kunna iakttagas och bevaras, genom borgens afFordrande, en noga tillsyn samt andra försigtighetsmått, hvarmedelst åtminstone större förluster kunna afvärjas.
För att afhjelpa de öfverklagade olägenheterna, utan att derjemte åsidosätta en rättvis och ändamålsenlig vård om omyndiges, Kronans och allmänna Cassors med Heres rätt och fördel, har Kongl. Maj:t funnit en lagförändring nödig, hvarigenom intecknad fordran tillägges ovilkorlig företrädesrätt till betalning, framför de i i^rde Cap. 8:de §.
Handels-Balken omnämnde fordringar, och omyndig lemnäs, näst efter inteckningsegare och framför alla öfriga i berörde §. omförmälda kraf, förmonsrätt för all hos Kongl. Mnj\ts tdtdiga Proposition N:o 49.' 5 föräldrar och förmyndare egande fordran; och vill Kongl. Maj:t fördenskull föreslå Rikets Ständer att, med upphäfvande af 8;de, eyde och io:de §§:ne i 17 Cap.
Handels-Balken; i slället antaga nedanstående med n:te, iarte, 14:de och i5;de §§:ne i 22 Cap. Handels-Balken af Lag-Comiteens förslag till Civii-Lag hufvudsakligen öfverensstämmande 1 igbnd. 'diar någon fått inteckning i gäldenärs fasta egendom, ege förmonsrätt i samma egendom och i den afgäld, som under concurstiden deraf faller, för hufvudstol, så ock för ränt* intill betalningsdagen; dock gälle förmonsrält lill ränta, som före concursens början upplupen är, ej för längre tid, än tre år.
Är fast egendom intecknad för fleras fordringar och räcker den ej lill för alia, bafve den, som äldre inteckning eger, företräde.
Sedan tages omyndigs fordran i hufvudstol och ränta lill betalningsdagen, hes föräldrar och förmyndare ut.
Äro förmynderskapen flera, egen de omyndige sig emellan lika rätt.
Derefter skola, utan förmonsrätt sig emellan, gäldas: Kyrkors, Faltig-Cassoi s och Sockncmagasiners fordringar hos. deras föi estån dare:
Kronans, städers och allmänna af Konungen stadfästade cassors, penningeverks och inrättningars fordringar hos de Tjenstemän, som äro sälte, att deras inkomster uppbära, lör hvad af sådan uppbörd hos dem inneslår; så ock enskildas fordringar hos Embels- eller Tjenstemän för egendom, sora desse, i och för embete eller tjenst emottagit.”
Genom dessa föreskrifter skulle dessutom vinnas ett nödigt förtydligande af lagbuden, angående inteckningsegares anspråk på fastighets afkastning, samt om beskaffenheten af hvad, som under egenskap af uppbörd må med förmonsrätt utgå; alt Sockne-magasin och alla allmänna af Kgl. Maj:t stadfästade cassör, penningeverk och inrättningar skulle undfå samma fördel, som flera lika beskaffade inrättningar redan åtnjuta, och att enskilde skulle tillkomma förmonsrätt till betalning lika med och icke näst efter Kronan, Kyrkor och Allmänna Inrättningar för egendom, som Embetsoeh Tjenstemän, i och för embete eller tjenst, emottagit, utgöra tillägg och ändringar uti nu gällande 8 §. af 17 Capitlet Handels-Balken, dem rättvisa oell billighet synas påkalla; och då Ridderskapet och Adeln sjelf torde anse den, frälseman tillagda företrädesrätt för fordran hos dess uppbördsman för sig numera vara mindre nödig, än den måhända förut varit, lära ytterligare skäl icke erfordras för uteslutande af denna, med andras billiga anspråk på lika fördel i lika beskaffade fall, icke förenliga förmonsrätt, helst det obestämda i sjelfva stadgandet gör tillämpningen deraf osäker,, och det för långifvare esomoftast torde vara svårt, om icke omöjligt, att nied säkerhet få veta till hvilka personer Frälsemän uppbörd anförtrott. * Kongl. Moy.ts Nådiga Proposition N;o 4g.
I händelse denna Kongl. Majrts Proposition af Rikets Ständer antages, kommer den såmedelst beslutade Lagförändringen, att, genom utfärdande allmän Förordning kungöras, dervid, såsom en följd af samma förändring, till förtydligande af 2 /. uti 17 Cap.
Handels-Balken, jemväl bör förklaras, att livad detta lagrum innehåller om faddergåfva, som är förvandlad och ej i behåll, icke må lämpas lill den händelse, då omyndig för sådan faddergåfva eger fordran hos föräldrar eller förmyndare, i hvilket fall, elter hvad ofvanför om omyndigs fordran i' allmänhet är sagdt, skall förfaras; men på det öfverförmyndare och andra vederbörande må ega erforderligt rådrum, att vidtaga de försigtighetsmått, som, med anledning af denna lagförändring, kunna anses nödige, bör den dock icke blifra gällande i de concurs- eller förmonsrätts-tvister, sorn'hos vederbörande
Embetsverk redan äro eller göras anhängige under loppet af första året, efter det den nya Författningen blifvit kungjord.
Maj.t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen.
CARL JOHAN. R.
Protocoll öfver Justitia?-Ärenden _, hållet inför Hans Majst Konungen i Siats-Rådet ä Stockholms Slott den 1 Mars i83j, Närvarand e: Hans Excellence Justitia; Stats-Ministern Herr Grefve Rosenbladj Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Gref ve af Wellerstedt Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörnery Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke , Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm , Herr Grefve Adelsvärd„
Friherre Åkerhjelm j, Poppius, Kongl.
Majit s Nådiga Proposition N',o 49» 5 Justitiae-Råden: Stråle j Isberg , Justitia;-Cancelleren Bergenschöld.
Tillförordnade Föredraganden, Hof-Rätts-Rådet Martin, anmälde i underdånighet, alt, sedan vid föredragning af det utaf Hans Excellence Justilia; Stats-Ministern afgifne Lagförslag till ändring af 8, 9 och 1 o §§. samt förklaring af 2 §. 17 Cap. Handels-Balken i och för vinnande af större säkerhet för inteckningar i fast egendom, Kongl. Majit d. 21 sisth December i Nåder förordnat, det skulle, med anledning af 87 §.
Regerings-formen, Högsta
Domstolens underdåniga utlåtande öfver della förslag inhemtas; så hade, på sätt Högsta Domstolens Protocoll för den 22 nästl.
Januarii utvisar, ärendet hos Högsta Domstolen blifvit anmäldt, hvarvid Högsta Domstolens fleste Ledamöter, Justitiae-Råden von Rosen, Isberg, Bredberg, von Lindecreutz och Engelhart instämt i de åsigter, som ifrågavarande förslag innefattar, och derföre tillstyrkt, att Proposition i enlighet dermed måtte till Rikets Ständer öfverlemnas; äfvensom Justitiae-Rådet
Stråle instämt med ofvanbemälde Ledamöter deruti, att omständigheterne oundgängligen påkallade den förändring i nu gällande Lag, att inteckning uti fast egendom, borde medföra förmonsrätt framför barnagods och andre hittills prioriterade medel; men då det vöre fråga om att borttaga en säkerhet, som fader-och moderlösa barn hittills egt, och det vore
Domarens pligt att tillse, om icke uti annan väg någon anstalt kunde vidtagas, hvarigenom de omyndige beredes en fördel, motsvarande den, som nu fråntoges dem, har JuslitiaeRådet, i sådant afseende, i underdånighet föreslagit inrättande af Förmyndare-kammare å landet och i de städer, der sådane ej redan finnas; hvarjemte Justitiae-Rådet afgifvit ett vid Högsta Domstolens ofvannämnde Protocoll b i lagd t förslag till instruetion för desse Förmyndare-kammare; Och har Justitiae-Rådet, i afseende å det föreslagne antagandet af 11 §. i 22 Cap. Handels-Balken af Lag-Comitéens förslag till Civil Lag, tillstyrkt följande tillägg till ifrågavarande §; ”För medel, som genom gåfva eller testamente tillfallit omyndig eller denne sjelf kunnat förvärfva, under det fader och moder båda ännu lefva, ege ej hos dem förmonsrätt rum, så vida icke anmälan derom hos Domstolen skett och denne förordnat, alt medlen under Förmyndare-ansvar emoltagas må.” 6 Kongl. Jusliliae-Rådet Backman har deremot tillstyrk t, alt uti förevarande linne föreskriften i 17 Cap. 8 §.
Handels-Balken al 1734 års
Lag må förblifva oförändrad, åtminstone intilldess omyndigs egendom och Förmyndares befattning dermed framdeles möjligen kunde blifva ställde under vård och tillsyn af Förmyndare-kammare eller andra lika beskaffade Inrättningar.
Juslitias-Cancelleren yttrade nu i underdånighet: ”Frågan om de tysta förmons-rätternas lillbakasättande för den synliga, genom inteckning i gäldenärsegendom, har till någon del varit behandlad vid de tvänne sistforflutne Riksmöten.
Rikets Ständer inkommo med skrifvelse!’ i ämnet den 3 December iSa3 oell den 11 Januarii i83o oell begärde, att den, i 17 Cap. S §.
Handels-Balken, Kyrkor, Fattighus, Kronan eller Frälsemän för fordringar lios deras upbördsmän tillugde vilkorliga förmonsrält framför inteckningar måtte hädanefter upphöra; men i stället att minska den rätt, Lagen tillägger barnaurf i Förmyndares egendom, begärde Ständerne, att i tydliga ordalag måtte bestämmas, hvad Ständerne likväl funnit förut vara tillämpad! i enlighet med åberopade Lagparagrapher, att den förmonsrält, som tillägges barnaarf, måtte utsträckas till all en myndlings egendom, sorn ■tider en Förmyndares vård och förvaltning ställd är.
De skäl, hvilka föranledde Eder Kongl.
Majit att åt detta Lag-förslag vägra Dess Nådiga sanction, blefvo Rikets Ständer då meddelade i Eder Kongl. Majrts svar på Riks-salen, och bestodo förnämligast deruti, att förslaget i sin helhet saknade nödig fullständighet och tydlighet.
I det nu framställda, i hvad det angår samma ämne, skulle jag våga anse de hinder undanröjda, hvilka föranläto Eder Kongl. Maj:t att afslå Ständernas framställning, så att i den delen hos mig icke uppstår minsta tvekan att tillstyrka bifall å förslaget; men i hvad samma förslag utsträcker frågan till barnaarfs förmonsrätt hos Förmyndare, och hvilken Ständerna hitintills sjelfve lemnat ovidrörd, anser jag ämnet af den mest grannlaga beskaffenhet.
Jag inser och erkänner de olägenheter, hvilka uppstå för den Förmyndare, som, utan annan stadgad credit, än den, inteckningssäkerheten bjuder, behöfver upplåna penningar för att reda sig, och jag medgifver också, att, då en Förmyndare icke är betagen rättigheten att afhända sig sin fasta egendom, det skydd, Lagen velat lemna åt omyndigs gods, möjligen kan gäckas.
Dessa förmenta olägenheter hafva likväl existerat i hundrade år, utan att de ansetts så väsendtliga, att man å Ständernas sida föreslagit undan - Kongl. May.ts Nådiga Proposition N:o 7 rödjande deraf.
Det kan icke nekas, att skuldsättningen är större än förr, samt att äldre Cassör genom deras tillväxt, äfvensom i nya tider tillkomne lemnat ökade lånetillgångar; men dels rörde dessa förhållanden mindre den stora massan af Nationen , ty den idoge och trefne
Bonden saknar icke nödige lånetillgångar i den ort, der han är känd, och dels inverka de icke på redan intecknade egendomar, hvilka dermed äro besvärade, då de ärfvas eller köpas; och är det förmynderskap, som innehafves, betydligt, så disponerar ju Förmyndaren de contante tillgångarne, hvilket både hjelper och underlättar hans egen credit, och då talar ju också billighet för att säkerhet skall finnas för de medel, han, efter det förtroende Lagen lagt i hans hand, har att vårda.
Vid öfvervägande af alla dessa betänkligheter vågar jag för min del icke tillstyrka, att, utan i sammanhang med förslag till inrättande af Förmyndare-kammare, till emottagande af barnaarf, från Kongl. Maj:t utgår ett Lagförslag, som, ehuru rigtigt det än må vara, sedt utur Stats-oeconomisk synpunkt, likväl har för ändamål att minska dera* rätt, som icke kunna eller få sig och sitt gods sjelfve vårda.
Hvad slutligen beträffar tiden, för att det Lagstadgande, som, i anledning af den Proposition, Eder Kongl. Majit later till Rikets nu församlade Ständer afgå, kan komma att antagas, skall träda i verksamhet, så är min tanke, alt det, efter kungörandet, bör tjena till rättelse vid bedömande af alla de frågor, hvilka härleda sig från uppkomne förhållanden, efter det Författningen utkom, men att det alldrig bör tillämpas på dem, hvilka förut existerat, helst hvars och ens ansvarsförbindelse synes mig böra mätas efler det skick, hvari den ingicks, och ett annat Lagtolkningssätt skulle orättvist inverka på ingångne borgens-förbindelser för upbördsmän och aila controlerande och i sådan egenskap för uppbördsman ansvarige myndigheter. ” Justitias-Råden Stråle och Isberg åberopade i underdånighet hvad. bemälde Justitiae-Råder uti förevarande ämne i Högsta Domstolen yttrat; hvarvid Justitiae-Rådet
Stråle i underdånighet hemställde, om icke Kongl. Majit skulle täckas uti den Nådiga Propositionen lill Rikets Ständer, vid hvilken Högsta Domstolens protocoll och det af Justitiae-Rådet upprättade förslag lärer komma att biläggas, till Rikets Ständer yttra, att, i händelse Rikets Ständer skulle finna samma förslag antagligt och verkställbart, Kongl.
Majit ville derefter taga ärendet i närmare öfvervägande.
Uppå Stals-Rådets öfrige Ledamöters underdåniga tillstyrkande, täcktes Kongl. Majit i Nåder gilla ofvanom förmälde, af Hans Excellence Justilise Stats-Minislein afgifne Lagförslag; Och befallde Kongl. Majit, att Pro - s Kongl. Majit Nådiga Proposition K:a 49. position i ämnet skulle till Rikets Ständer afgä, sådan denna Proposition finnes detta protocoll bilagd.
I öfrigt förordnade Kongl. Maj:t, att Högsta
Domstolen skulle afgifva yttrande öfver Justitiee-Rådet Stråles förslag till inrättande af Förmyndare-kammare; om hvilket Kongl. M'aj:ts beslut Rikets Ständer skulle, jemte den beslutade Nådiga Propositionen, erhålla kännedom.
Protocoll öfver Justitice-Ärenden, hållet i Kongl. Maj.ts Högsta Domstolj Onsdagen d. as Januarii i834- Närvarande: Justitiae-Råden von Roserij Stråle, Isbergj Er edber g, von Lindecreutz j Engelhart j Backman.
Sedan emellan Högsta Domstolens Ledamöter circulerat det bos Kongl- Maj:t i underdånighet gjorda och till Högsta
Domstolens underdåniga utlåtande öfverlemnade, i Högsta
Domstolen den i/j innevarande månad föredragne förslag till Nådig Proposition till Rikets nu församlade Ständer, angående ändring af 2, 8, 9 och 10 §§. i 17 Cap. Handels-Lalken, företogs nu denna fråga till afgörande, och utlät sig Justitiae-Rådet Backman.
”Vid den granskning af förslaget till allmän Civil-Lag, deri jag ar 1827 såsom Ledamot i Götha Hof-Rält deltog, yttrade jag, på då anförde skäl, den åsigt, att nu gällande
Lag, i hvad den stadgar förmonsrätt till betalning för barnaarf hos Föräldrar eller Förmyndare, icke borde undergå den föreslagne förändringen; och då jag ännu har den öfvertygelse, att omyndigas ställning än vidare påkallar enahanda fortfarande skydd och förmon, Lagen hittills i berörde hänseende åt dem förvarat, — anser jag för min de! mig böla i underdånighet tillstyrka, det må uti förevarande ämne Lagens före - Koogh Mola t Nådiga Proposition A':» 49- 9 f&reskvift i 17 Cap. 8 §.
Handels-Balken af 1784 Ars Lag förblifva oförändrad, åtminstone intill dess omyndigs egendom och Förmyndares befattning dermed framdeles möjligen kunna blifva ställda under vård och tillsyn af Förmyndare-kamrar eller andra lika beskaffade inrättningar.
Justitiae-Råden Engelhart, von Lindecreutz, Bredberg och Isberg instämde i de åsigler, som ifrågavarande förslag innefattar, och tillstyrkte derföre, att Proposition i enlighet dermed måtte till Rikets Ständer öfverlemnäs.
Justitiae-Rådet
Stråle uppläste följande skrifleligen författade mening:
Då jag med Högsta Domstolens öfriga Ledamöter instämmer deruti, att omständigheterna oundgängeligen påkalla den förändring i nu gällande
Lag, att inteckning uti fast egendom bör medföra förmonsrätt framför barnagods och andra hittills prioriterade medel, emedan ihy förutan det för landets uppkomst nödiga förtroendet till inteckningssäkerhet ej kan i allmänhet tillvägabringas, tror jag likväl, alt då det är fråga om alt borttaga en säkerhet, som fader- och moderlösa barn hittills egt, det är Domarens pligt att tillse, om icke uti annan väg någon anstalt kan vidtagas, hvarigenom da •myndige beredes en fördel, motsvarande den, som nu från t ages dem.
Lagen tillägger väl närmaste fi änder lätt alt vaka öfver Förmyndares förvaltning, men erfarenheten har visat, att denna rättighet sällan begagna» eller medförer åsyftad verkan.
Ofta finnes ej någon anhörig, som vill och kan bekymra sig om den omyndige, eller äro de närmaste slägtingarna aflägse boende; och dessutom blifver det alltid en obehaglig befattning att opåkallad infinna sig och fordra redo af andre personer.
Äfven Domstolens åliggande, att såsom Öfverförmyndare vaka för de omyndiges bästa, hvilket sällan föranleder till någon åtgärd, som icke är af Förmyndaren eller annan person påkallad, kan icke uppfylla ändamålet, att på ett verksamt sätt bevara de omyndige från förluster.
Alt någon anstalt i detta afseende erfordras, synes mig således vara påtagligt; och jag har för min del trott, att det icke vore omöjligt, att bringa en sådan till verkställighet medelst Häradsvis eller Socknevis samt i släderne inrättade Förmyndarekammare, bestående af några få personer, hvilka, utan annan vedergällning
&n deras egen tillfredsställelse och andras aktning, ålogo sig denna omsorg.
Jag har svårt alt fö eställa mig Sveriges inbyggare så kallsinnige för •myndige barns välfärd, att icke inom en större omkrets skulle finnas några personer med nog religionskänsla och medborgerlighet för att anse det Bihang till R.
St, Fröt. 1834. 1 Sami. 1 A fdel. % i3:de Häftet, I Kongl. Majus A'tidigs "Proposition Ai-.o 4g.
Tara en helig pligt* att, utan beräkning af egen fördel och möda, åtaga sig en sådan befattning, hvilken egentligen icke erfordrar annan åtgärd, ån att några gånger oin året sammanträda (troligen vid Kyrkan i Socknestugan före eller efter Gudsljonsten) och, i enlighet med bestämda föreskrifter, till förvar emottaga handlingar och vidtaga några enkla åtgärder till betryggande af de omyndigas säkerhet.
Jag hoppas tvärtom, att ett förslag härutinnan skall i allmänhet nicitas med beredvillighet och att den enda betänklighet, sorn dervid uppslår, är den ansvarsförbindelse för deras befattning, hvartill Ledamöterne i Förmyndare-kammare böra vara förpligtade; men då de göras uppmärksamma deruppå, att delta ansvar icke eger ruin i annat fall, än om de oredligen förhålla sig eller med uppsåt underlåta bevaka omyndigs rätt, eller försumma alt förnya meddelad inteckning, hvarom åter påminnelse vid årliga inventeringar alltid eger rum, torde de låta öfvertyga sig, alt denna ansvarsförbindelse ej bör medföra någon farhåga.'
Utgången må emedlertid blifva hvilken sorn helst, så jrr det dock klart, att, om än förslaget misslyckas, de omyndige ej derigenom komma i sämre belägenhet, än om detsamma aldrig egt rum, och elt försök tycke* således åtminstone böra göras.
Det är derföre jag vågat, i enlighet med mina åsigler, upprätta bifogade förslag till Iustruction för Förmyndare-, kammare på landet oeh i dé städer, der sådane ej äro inrättade.
Detta förslag grundar sig derpå, att
Förmyndare-kammaren ej skulle hafva några penningar att förvalta: att den deremot tager i förvar den omyndige tillhörige skuldsedlar, hvarå Förmyndaren uppbär räntan, samt att, der Förmyndaren sjelf låntager medlen, Förmyndare-kammaren besörjer, att inteckning derföre uti Förmyndarens fasta egendom blifver tagen.
I öfrigt skulle alla i afseende på Förmyndare-förvaltningen uppkommande'tvifvelaktig» frågor fortfara att såsom hittills hänskjuias till Domstols pröfning.
De åtgärder, sorn således komma att åligga Förmyndare-kamrarne synas mig så enkla, att, der äfven ej tillgång funnes på någon ståndsperson att i Förmyndare-kammaren deltaga, en skrifkunnig och upplyst Bonde alltförväl skulle kunna desamma besörja.
Domhafvande!! vöre dessutom, när han ville, sjelfskrifven Ordförande, och jag föreställer mig, alt åtminstone vid den första organisationen
Dornhäfvanden borde vara tillstädes och tillse, alt allt blefve ställdt på ordentlig fot.
Pastor i Församlingen skulle ock, när lian åstundade, vara sjelfskrifven Ledamot och alltid för-' vara en nyckel till förvaringskisian.
Controler synas • icke bör;- saknas derå, att Förmyndare-kammaren uppfyller sin pligt.
Hvad angår Förmyndare för omyndige personer bland llidderskapet och Adeln, s&
Majus Nådiga Proposition N:o 4g- > * skulle tvifvelsutan i Stockholms stad en serskild
Förmyndare-kammare för dem lätt vara inrättad; men i landsorterna torde, i anseende till . aflägsenheten, sådant icke utan stora olägenheter låta sig verkställa; utan lära sådane Förmyndare utom Stockholm böra lyda under ortens Förmyndare-kammare, dock att uppkommande frågor hänskjutas lill vederbörande Hof-Bätts afgörande.
Skulle Kongl. Maj:t finna detta förslag förtjena uppmärksamhet, fcorde detsamma böra framläggas lill Rikets Ständers antagande; dock utan att inflyta i de föreslagne Lagstadganden eller utgöra vilkor för desamma.
I händelse derefter någon författning i detta afseende kom me att utfärdas, torde, i afseende på verkställigheten, lämpliga föreskrifter och formulairer till anteckningsböcker in. m. böra till de mindre kunniges underrättelse meddelas.
I afseende på den föreslagna 11 §. får jag, i enlighet med hvad jag redan yttrat lill Högsta Domstolens Protocoll den 23 Februarii r83o, anmärka, att det icke synes mig vara med rättvisa förenligt, att förmonsrätt, såsom för barnagods, skulle tillkomma den fordran, sorn barn kan ega hos sina föräldrar under det både fader och moder lefva.
Något arf kan då ännu icke hafva de omyndige tillfallit, och Lagens nuvarande stadgande om barnarf har således, enligt min öfvertygelse, så mycket mindre kunnat lämpas till hvad de omyndige under föräldrarnes lifstid genom gåfva eller testamente erhållit, som 17 Gap. 2 §.
Handels-Balken bestämdt stadgar, att för faddergåfva, som förvandlad är, någon förmonsrätt ej eger rum, och 19 Cap. r §.
Ärfda-Balken innehåller, att, om den omyndige kan något förvärfva, må han sjelf deröfver råda sedan han i5 år gammal är.
För ruin del anser jag således det föreslagne
Lagstadgandet innebära en förändring uti nu gällande Lag.
Dervid torde det böra tagas i betraktande, att den, som i testamente eller gåfva lemnar egendom till omyndig person, hvilkens fader eller moder ännu lefva, lätteligen kan tillse, att den omyndiges säkerhet varder genom Förmyndare-förordnande eller annorledes iakttagen, då deremot en långifvare omöjligen kan förskaffa sig någon visshet derom, att ju låntagaren, som har barn, icke för dem emottagit penningar, hvilka, utgående med förmonsrätt, borttaga hela lösöretillgången och lemna andra borgenärer utan all betalning.
Lagstadgande skall ovilkorligen minska den enskilda crediten och tilläfventyrs lemna tillfälle till bedrägeri och underslef.
Monts NJdig* Skrifvdst N:o 5o.