Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Väl ålåge det Föreståndaren, att besvara från embetsverken aflatna remisser, äfvensom förfrågningar af enskilde näringsidkare; men då stadgarne medgåfve Föreståndaren att antingen sjelf besvara eller till vederbörande lärare öfverlemna sådana förfrågningar och då det sednare förfarandet i de liesia fall desto heldre måste iakttagas, som det skulle innefatta alltför öfverdrifna anspråk på en person, att ega specialkännedom i alla tekniska ämnen, kunde denna omständighet icke utgöra hinder för tillämpningen af den vigtiga grundsatsen, att föreståndarebefattningen borde innehafvas af någon bland Institutets lärare.
Då härtill komme, att för denna befattning intill 1856 —1858 års riksdsg var anslaget ett arfvode af endast 2,500 R:dr, syntes den för samma befattning beviljade aflöning af 6,000 R:dr utgöra en alltför betydlig godtgörelse för dermed förenade åligganden, såvida icke dessa äfven innefattade skyldighet att i undervisningen deltaga Vidare hade Rikets Ständer anfört, hurusom af såväl de uti stadgarne intagna lärokursers omfång och beskaffenhet, som äfven den omständigheten, att Stals-Ulskottels Utlåtande M 99. 79 Rikets Ständer förut åt Institutets Professorer och Adjunkter anslagit enahanda aflöningsförmåner, som bestämdes för motsvarande befattningar vid rikets Universiteter tydligen Irarnstode, att innehafvarne af dessa lärareplatser, så framt Institutet skulle motsvara anspråken på ett högre tekniskt läroverk, hvartill det vore afsedt, måste ega en grundlig och omfattande vetenskaplig bildning, hvadan ock iärarne borde hafva den sjelfständiga ställning och af reglementariska stadganden ej alltför mycket inskränkta verksamhet, som den vetenskapliga undervisningen påkallade.
Rikets Ständer hade derföre ansett det vara mindre lämpligt, att Institutets Styrelse, jemlikt 7 § i stadgarne, egde att, vid sig företeende omständigheter och, såsom det ville synas, utan lärarnes eget medgifvande, emellan dem »fördela läroämnena annorlunda», än de uti samma § blifvit bestämda, ty häraf följde, att Styrelsen kunde ålägga en Professor alt, icke blott tillfälligtvis, utan för längre tid öfvertaga hvilket ämne som helst, endast med iakttagande af föreskriften i nämnde § att, när fråga uppstode om sönderslyckning af någon professorsbefattning, framställning i ämnet borde lill Kongl. Majit aflåtas.
Denna vidsträckta rättighet syntes derföre böra i så måtto inskränkas, att dot finge ankomma på hvar och en vid Institutet anställd Professor att, när något läroämne behöfde från hans befattning afskiljas, sjelf bestämma i hvilka ämnen han företrädesvis egde att behålla undervisningen.
Bibehållandet af det nuvarande stadgandet skulle, utom dess olämplighet i öfrigt, otvifvelaktigt för Institutet försvåra möjligheten att förvärfva och vid läroverket fortfarande fästa skicklige lärare; hvadan Rikets Ständer ansågo lärarebefattningarnes uppförande på ordinarie stat vara alldeles oförenligt med den osäkra ställning, Iärarne måste komma att innehafva, så länge omförmälda stadgande vore gällande.
Institutets verksamhet efter dess förändrade organisation, hvarom Rikets
Ständer jemväl ansett sig böra taga kännedom, hade Rikets Ständers uppmärksamhet fästats dervid, att i fördelningen af läroämnen och lektioner emellan Iärarne en så betydlig ojemnhet egde rum, att några lärare syntes vara, i jemförelse med andra, särdeles betungade, såsom exempel hvarå åberopats, alt med professorstjenslen i matematik och mekanik vore förenad undervisningsskyldighet i ej mindre än tre af de vid ett tekniskt läroverk vigtigaste läroämnen, hvarjemte innehafvaren af berörda professorstjenst haft betydligt större antal lektionstimmar än hvar och en af Professorerne i fysik och mekanisk teknologi; och, ehuru Rikets
Ständer funnit sig icke kunna bedöma i hvad mån en sådan anordning af undervisningen varit nödvändig samt huruvida orsaken dertill vore att söka uti lärarekrafternas otillräcklighet, men någon jemkning i afseende på läroämnenas fördelning emellertid syntes vara af behofvet påkallad, hade Rikets Ständer för det dåvarande ansett sig icke böra medgifva ifrågavarande löneanslags uppförande på ordinarie stat.
Med afseende å de i ofvanberörda hänseenden yttrade betänkligheter emot definitivt fastställande af Institutets stat, hade emellertid, på sätt här ofvan är vordet 80 Stats-Utskottets Utlåtande M 99. omförmäldt, anslaget för Institutet blifvit endast provisoriskt uppfördt för innevarande statsregleringsperiod; derom Rikets Ständer uti dess ofvanberörda underdåniga skrifvelse jemväl gjorde underdånig anmälarn
Under åberopande deraf att vid åtskilliga större teknologiska läroverk i utlandet, föreståndarebefattningen icke vore med undervisningsskyldighet förenad, bade Institutets Styrelse, som skolat yttra sig öfver Rikets Ständers ofvanomförmälda anmärkningar, hufvudsakligen erinrat, att Föreståndaren, om han deltoge i undervisningen, visserligen kunde få närmare personlig kännedom om de elever, hvilka studerade hans läroämne, men derigenom likväl ej komme i tillfälle att bättre lära känna hvarken de elever, som icke af honom undervisades, eller elevernas framsteg i andra läroämnen, och ej heller komme i närmare beröring med öfrige lärarne, eller desse med Styrelsen, än för närvarande egde rum; — att Föreståndaren endast genom att emellanåt bevista lärarnes lektioner i de särskilda läroämnena och göra sig noga underrättad om beskaffenheten af Institutets samlingar och öfriga undervisningsmateriel, samt genom att följa utvecklingen af andra likartade undervisningsanstalter, äfvensom de praktiska vetenskapernas och industriens framsteg i allmänhet, kunde vinna behörig kännedom om såväl lärare som lärjungar, samt insigt huru undervisningen borde ordnas och befrämjas; att, derest
Teknologiska institutet fortfarande skulle vara en rådgifvande anstalt åt såväl embetsmyndigbeter som enskilde personer, Föreståndaren, hvilken för detta ändamål måste ega en mångsidig naturvetenskaplig och teknisk bildning samt tid till fortsatta studier, icke utan alltför stora ansträngningar kunde medhinna att på ett verksamt satt i undervisningen deltaga; att den tolkning Rikets Ständer gifvit åt föreskriften angående Styrelsens befogenhet att, under vissa omständigheter fördela läroämnena annorlunda och emellan flere lärare, än de i stadgarne uppräknade, aldrig blifvit ifrågasatt och icke heller syntes vara förenlig med ordalydelsen i den anmärkta §:n; samt att Styrelsen väl ansflge en Professor vid Institutet icke kunna åläggas undervisning i andra ämnen än dem, som enligt stadgarne tillhörde hans befattning, men att Styrelsen dock icke kunde finna förenligt med läroverkets fördel, att, när fördelning af de till en professorsbefattning hörande läroämnen behöfde ske, Professorn i alla händelser skulle ega att bestämma, i hvilket eller hvilka ämnen han skulle blifva befriad från den honom åliggande undervisningsskyldigheten.
Till följd af sedermera erhållen nådig befallning att afgifva underdånigt utlåtande i ämnet, hvarvid jemväl borde tagas under öfvervägande en af fyra bland Institutets lärare till Kongl. Majit ingifven skrift, innefattande påminnelser vid Styrelsens ofvanberörda yttrande, jemte förslag rörande verkställigheten af de utaf Rikets
Ständer ifrågaställa ändringar i läroverkets organisation, hade, enligt hvad i den nådiga Propositionen vidare förmäles, Kommers-kollegium, efter det Styrelsen för
Institutet lemnats tillfälle att bemöta omförmälda påminnelser, under den 12 November sistlidet år till Kongl. Majit inkommit med utlåtande i ämnet och dervid, på Stats-Utskollels Utlåtande M 99. 81 pä anförda grunder, förklarat det Kollegium ansåge öfvervägande skäl förefinnas för fortfarandet af den Föreståndaren nu medgifna befrielse fran skyldighet att vid Institutet meddela undervisning, hvaremot Kollegium, beträffande frågan om den, enligt såväl 1846 års som nu gällande Stadgar, Styrelsen tillagda rätt att om läroämnenas fördelning emellan lärarne förordna, ansett någon inskränkning i denna rätt vara af behofvet påkallad, samt att, enligt Kollegii tanke, det borde uttryckligen föreskrifvas, att icke någon Professor eller annan lärare vid Institutet kunde, emot sitt bestridande, underkastas annan eller vidsträcktare undervisningsskyldighet, än som vid erhållandet af fullmagt eller förordnande å tjensten blifvit honom ålagd, äfvensom att, när Styrelsen ansåge nödigt eller lämpligt, att något till en professorsbefattning hörande läroämne blefve derifrån skiljdt, men innebafvaren af samma befattning icke funnes villig att sådan förändring medgifva, frågan borde af Styrelsen underställas Kongl. Maj:ts nådiga pröfning.
I afseende å den nu ifrågaställa tillökningen uti Institutets årsanslag inhemtas af Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition, hurusom Institutets Styrelse, jemte förmälan att Institutets nya byggnad, enligt afslutade entreprenadkontrakt, innevarande år borde blifva så färdig, att Institutet åtminstone inom detta års slut kunde i densamma inflyttas, hvadan de hinder för utvidgning af Institutets verksamhet, som förorsakades af den nuvarande lokalens otillräcklighet, då komme att försvinna, uti en den 16 sistlidne September till Kongl. Maj:t ingifven skrift, gjort framställning om en dylik tillökning, hvilken från och med nästa statsregleringsperiod vore af behofvet påkallad; men att, enär storleken af denna tillökning hufvudsakligen vore beroende på omfattningen af den undervisning, som komme att meddelas och sättet hvarpå denna ordnades, Styrelsen funnit sig böra först derom framställa sin åsigt.
1 sådant hänseende hade Styrelsen hufvudsakligen anfört: att ehuru den ifrågasatta förändringen att, på sätt vid några af utlandets berömdaste polytekr.iska skolor egde rum, för dem, som ville egna sig åt praktisk mekanik och mekanisk teknologi eller åt vägoch vattenbyggnadskonst, till en tid af fyra år utsträcka lärokursen vid Teknologiska Institutet samt derjemte för sådana elever föreskrifva en viss tids praktisk verksamhet såsom vilkor för att upptagas i Institutets två högsta årsafdelningar, af uppgifna skäl icke ansåges för närvarande lämplig, syntes deremot undervisningen för mekanici, på det dessa måtte kunna erhålla mera tid till sitt hufvudämne, böra, i den mån lärarekrafterna sådant medgåfve, mera skiljas från den för väg- och vattenbyggnads-ingeniörer, så att de förre icke komme alt studera väg- och vattenbyggnadskonst, samt de sednare icke heller att i hela dess vidd följa undervisningen i de mekaniska ämnena; att, på det likväl undervisningen i praktisk mekanik måtte kunna erhålla en af behofvet högeligen påkallad utvidgning, hvartill tid på föreBih. lill R.
Prof. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 9 Haft. 11 82 Stals-Ulsliottels Utlåtande M 99. nämnda sätt skulle beredas, en förstärkning af lärarekrafterna i de matematiska och mekaniska ämnena vore nödig, hvadan, med hänsigt till dessa ämnens stora vigt, Styrelsen ansåge sig böra i underdånighet hemställa, att nuvarande professionen i desamma måtte delas i två särskilda professioner, en för matematik och teoretisk mekanik och en för tillämpad mekanik eller såkallad machinlära, samt att aflöningen för hvardera af dessa professioner måtte bestämmas till 4,500
R:dr, eller samma belopp, som Institutets öfrige Professorer åtnjöte; att, oaktadt nuvarande stat upptoge blott en lärare i allmän byggnadskonst samt väg- och vattenbyggnadskonst, med en aflöning af 2,500 R.dr, hade likväl år 1859, på grund af medgifvandet i 7 § af de för Institutet gällande stadgar, denna befattning blifvit delad i två, en för allmän byggnadskonst och en för väg- och vattenbyggnadskonst, hvardera med ett årligt arfvode af 1,250
R:dr, i öfverensstämmelse hvarmed aflöningen till dessa lärare jemväl upptagits uti det af Styrelsen nu till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnade förslag till ny stat för Institutet; — att, hvad beträffade undervisningen i vägoch vattenbyggnadskonst, Styrelsen icke nu, för åstadkommandet af en större utsträckning deraf, ansett sig böra begära något ökadt anslag, enär undervisning i samma ämne äfven meddelades vid Artilleri—läroverket å Marieberg, och genomgåendet af lärokursen derstädes just vöre föreskrifvet såsom vilkor för inträde såväl i Väg- och Vattenbyggnads-korpsen som i Flottans Mekaniska korps; — att under sednaste två år vid Institutet varit anställde tre extra lärare, hvilkas sammanlagda aflöning år 1861 uppgått lill 1,900 R:dr; och ansåge
Styrelsen att äfven framgent för undervisningens ändamålsenliga bestridande, blefve behöflige en lärare i macbinkonstruktioner och en i ritning samt en assistent å laboratorium, hvadan och då desses aflöning icke syntes böra till bestämda belopp i staten fastställas, bland annat, af det skäl, att den tid, under hvilken de komme att blifva af sina befattningar upptagne, till en viss grad vore beroende af elevernas antal, Styrelsen, på det desse lärare måtte kunna erhålla en mot beskaffenheten of sin tjenstgöring svarande aflöning, i underdånighet hemställt, att, i stället för nuvarande anslag till repetitörer, 1,000 R:dr måtte till arfvoden åt de extra lärare och repetitörer, som Styrelsen i öfverensstämmelse med 8 § af förberörda stadgar, egde vid Institutet anställa, anvisas ett belopp af 2,000 R:dr; — samt att, enär för öfrigt kostnaderna ej mindre för laboratorium än för bränsle m. m. i den nya lokalen måste blifva större än nuvarande enahanda utgifter, och de i nu gällande stat uppförda anslag till omförmälda behof under de sednaste åren visat sig nog knappa, Styrelsen funno sig böra anhålla, att anslaget till laboratorium mätte förhöjas från 1,500 R:dr till 2,000 R:dr och det till diverse utgifter, såsom ved m. m., från 3,000 R:dr till 4,000 R:dr, till hvilka belopp ifrågavarande utgifter antagits komma att stiga; förmälande Styrelsen slutligen, att de nya anslag, som Styrelsen ansåge vara från och med början af nästa statsregleringsperiod för Teknologiska Institutet erforderliga, alltså sammanlogdt uppginge till 7,500 R:dr, men att, då, enligt Kongl. Maj:ts nådiga beslut Stals-Utskottets Utlåtande M 99. 83 den 23 Februari 4858, de nu till Föreståndaren och Kemie-professorn utgående hyresersättningar, utgörande för den förre 1,000 R:dr och för den sednare 500 R:dr, komme att försvinna från den tid, då nämnde tjenstemän finge tillträda de för dem i Institutets nya byggnad afsedda boslällslägenheter, skulle, på sätt det afgifna nya statsförslaget utvisade, hela årsanslaget till Institutet komma att med endast 6,000 R:dr öfverstiga det nuvarande.
Uti de i sammanhang med Teknologiska Institutets inrättande år 1826 af Kongl. Maj:t fastställda allmänna stadgar föreskrefs, bland annat, att Institutets Föreståndare borde meddela råd och upplysningar åt de enskilde slöjdidkare, som honom derom anlitade, draga försorg om lärarnes bildning och sjelf undervisa uti de allmänna grunderna af industrien, samt biträda vid undervisningen uti enskilda slöjders utöfning, äfvensom utgifva afhandlingar och underrättelser rörande slöjderna.
Dessa flerfaldiga åligganden kunde ej annat än splittra Föreståndarens krafter och menligt inverka på Institutets utveckling, hvadan ock anmärkningar mot detsammas styrelse och förvaltning snart förekommo, hvilket slutligen vid 1844 års riksdag föranledde Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t anhålla om nedsättning af en komité af sakkunnige män för utrönande af tillståndet inom berörda undervisningsanstalt.
Tiil följd häraf förordnades i nåder särskilde komiterade, att, efter tagen kännedom om förhållandena inom läroverket, efterse huruvida det felaktiga vore för— anledt af föreskrifterna i Institutets stadgar, samt i sådant fall föreslå ändamålsenliga förändringar, efter af Kongl. Maj:t under den 29 Oktober 1845 bestämda hufvudgrunder.
Genom de af bemälde komiterade föreslagna och den 8 Maj 1846 af Kongl. Maj:t fastställda stadgar, hvilka från och med 1848 trädde i verkställighet, bestämdes att
Institutets ledning och tillsyn skulle tillkomma Föreståndaren, som horde af Kongl. Maj:t bland Institutets lärare utnämnas.
Någon förening af Föreståndareoch lärare-befattningarna bade likväl sedermera icke egt rum; Och Kongl. Maj:t hade, på sätt i den nådiga Propositionen omförmäles, äfven för Rikets Ständer vid 4856 års riksdag tillkännagifva, att läroverkets Styrelse, på grund af alltmera stadgad öfvertygelse om olämpligheten deraf, att innehafvarne af föreståndareplatsen tillika bestridde någon lärarebefattning, uti sitt till grund för Kongl. Maj:ts då afgifna statsförslag, uppfört särskild aflöning till Föreståndaren med ett efter befattningens vigt och ansvar lämpadt belopp af 6,000 R:dr, hvilken aflöning, jemte öfriga af Kongl. Maj:t för Institutet äskade anslag, utan förändring och förbehåll af Rikets Ständer beviljades, samt att Kongl. Maj:t sedermera, vid pröfningen den 19 November 1858, af de förslag till förändringar i Institutets stadgar, som Styrelsen ansett behöfliga, och dervid Styrelsen vidhållit sin åsigt om olämpligheten deraf, att Föreståndaren skulle bland 84 Stats-Utskoltets Utlåtande
M 99. lärarne utses, sä mycket mindre funnit betänklighet alt härtill lemna bifall, som den ifrågavarande bestämmelsen icke vunnit tillämpning sedan 1846 års stadgar utfärdades, likasom Rikets Ständer oj heller vid anslagsfrågans pröfning, haft något att erinra emot ändamålsenligheten af den tillämnade förändringen i förevarande afseende.
Ständer uttalat sig emot ändamålsenligheten af berörda i stadgarna vidtagna förändring, och jemväl framställt åtskilliga betänkligheter rörande lämpligheten af vissa andra i de nya stadgarne förekommande bestämmelser, har, enligt hvad den nådiga Propositionen innehåller, Kongl.
Majit tagit frågan uti förnyadt öfvervägande, dervid jemväl en af två bland Institutets Professorer ingifven skrift till nådig pröfning förekommit; och ehuru Kongl. Majit, lika med Kommers-kollegium, ansett obestridligt, att, derest Föreståndaren iemnade undervisning i något läroämne, sådant skulle för läroverket i viss mån blifva af nytta, har Kongl. Majit dock, i likhet med bemälda Kollegium, funnit öfvervägande skäl förekomma emot att stadga undervisnings meddelande såsom en Föreståndaren ovilkorligen tillhörande skyldighet.
Genom den omfattande utvidgning Teknologiska Institutet numera vunnit och än vidare komme att erhålla, blefve otvifvelaktigt
Föreståudarcns tid och krafter alltmera tagna i anspråk för utöfvandet af den honom, såsom hufvudsakligt åliggande, tillkommande närmaste tillsynen å undervisningens ändamålsenliga fortgång i öfverensstämmelse med de af Styrelsen derför fastställda program, äfvensom för vården af de ekonomiska angelägenheterna; och då härtill kommit, dels att, hvad angår frågan om Föreståndarens skyldighet att besvara de till Institutet aflåtna remisser och af enskilde näringsidkare framställde förfrågningar, Kongl.
Majit ansåge en slik skyldighet, jemlikt gällande stadgar, böra i främsta rummet tillhöra Föreståndaren, såvidt hans öfriga göromål det medgifva och icke för remissernas eller förfrågningarnes besvarande erfordras special-insigter af sådan art, att någon af lärarne företrädesvis bör anlitas, dels ock att med skäl af Föreståndaren kunde fordras, det ban, genom uppmärksamt aktgifvande på industriens framsteg och utvecklingen af de teknologiska läroanstalterna i främmande länder, skall söka alt tillegna undervisningen vid Institutet alla de förbättringar, som från dessa länder kunna hemtas, har Kongl. Majit funnit sig för närvarande icke böra vidtaga någon ändring i den af Rikets Ständer angifna syftning.
Ett ytterligare skäl härtill har Kongl.
Majit hemtat af den omständighet, att, i händelse Kongl. Majlis den 20 sistlidne Februari atlåtna förnyade nådiga framställning, om Fahlu bergsskolas förflyttning till Stockholm och förening med Teknologiska Institutet, vunne Rikets Ständers bifall, dessa båda läroverks sammanföring i allt läll torde göra en omarbetning af Institutets stadgar nödvändig; då Kongl. Majit ville tillse, dels att sådana bestämmelser varda meddelade, hvarigenom lärarne må vinna ökod trygghet att icke, utan eget begifvande, erhålla annan eller vidsträcktare uudervisningsskyidighet, än som af de särskilda läroämnenas beskaffenhet och om - Stats-Ulskottets Utlåtande M 99. 85 fattning betingas; dels huruvida icke åt lärarne må inrymmas rättighet att, genom den de sjelfve bland sig utse, deltaga i Styrelsens anordningar, i det som afser undervisningen samt anskaffandet af den derför erforderliga materiel, dels ock att det uttryckligen må medgifvas läroanstaltens Föreståndare, att, såvidt tiden sådant tillåter, deltaga i undervisningen och i dylikt fall, efter eget bepröfvande, välja läroämne.
Jemte tillkännagifvande af hvad sålunda i afseende å aflönings- och utgiftsanslagen för Teknologiska institutet förekommit och de åtgärder, som för ordnandet af denna undervisningsanstalt vidtagits, har, under åberopande tillika af de skäl, som utaf Institutets styrelse nu blifvit anförda för inrättande af en särskild profession i tillämpad mekanik eller så kallad macbinlära, äfvensom för behofvet af ökade anslag till extra lärare och repelitörer m. m. Kongl.
Majit föreslagit alt Rikets
Ständer ej mindre mätte å ordinarie stat låta uppföra Institutets nuvarande årsanslag, 49,300 R:dr, än ock uti samma anslag bevilja den för ofvanberörda ändamål erforderliga tillökning af 6,000 R:dr, på sätt Kongl. Majit uti Dess nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof jemväl äskat.
Utskottet bar tagit dessa nådiga förslag i öfvervägande; och beträffande den af Kongl. Majit äskade tillökning i Institutets nuvarande anslag af 6,000 Ridr, dels för inrättande af en särskild profession i tillämpad mekanik eller så kallad macbinlära, dels ock till aflöning åt extra lärare och repetilörer m. m., så enär behofvet af såväl den ifrågaställa nya lärarebefattningen, som de ifrågakomna arfvodes-förböjn ingar na åt ofvannämnde vid Institutet förut anställde lärare blifvit af vederbörande vitsordad t, får Utskott et tillstyrka, att förevarande nådiga framställning måtte af Rikets
Ständer bifallas och att berörda anslag må med sagda belopp ökas.
Hvad åter angår frågan om anslagets uppförande å ordinarie Stat, bar Utskottet, vid det förhållande att någon definitiv reglering af nämnda undervisningsanstalt ännu icke blifvit af Kongl. Majit fastställd och, enligt hvad i den nådiga Propositionen antydes, åtskilliga förändringar i afseende å de för Institutet nu gällande stadgar m. m. ytterligare äro att emotse, hvarvid Rikets Ständers underdåniga framställning, om skyldighet för Institutets Föreståndare, att jemväl deltaga i undervisningen derstädes, å nyo torde komma att tagas i nådigt öfvervägande, ansett mest lämpligt att Institutets anslag blifver endast provisoriskt uppfördt, äfven för nästa statsregieringsperiod; hemställande Utskottet alltså, att Kongl. Majits förslag i denna del ej må vinna Rikets Ständers bifall. 44:o.
Enligt hvad det inför Kongl.
Majit i Stats-Rådet den 14 Oktober sistlidet år öfver Civil-Ärendcn förda Protokoll, hvilket vidfogats Kongl. Majlis nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, utvisar, hade Styrelsen för den af 86 Ståts-Utskottets Utlåtande JU 99.
Svenska Slöjdföreningen i Stockholm inrättade Söndags- och Aftonskola underdånigst anhållit om medels anvisande för uppförande å Landtbruks-akademiens tomt af en byggnad, som kunde inrymma lämpliga lokaler ej blott för nämnda skola, utan äfven för Allmänna Slöjd- och lndustriexposilioner, för utställning af Landtbruksakademiens samlingar af åkerbruksredskap, samt för geologiskt museum, men som Stockholms stads myndigheter då ännu icke inkommit med yttrande beträffande den andel i kostnaden, staden ville sig åtaga, hade Kongl. Maj:t beslutit, det särskild framställning i ämnet skulle, sedan frågan blifvit fullständigt beredd, til!
Rikets Ständer a (låtas.
I öfverensstämmelse härmed hafva ock Rikets Ständer den 6 näst lid ne Februari fått emottaga en särskild nådig Proposition (införd under JV2 74 i Irsta Samlingen af Rihanget till Riks-Ståndens Protokoll), hvilken blifvit till Utskottet remitterad. deruti meddelas hurusom, tid efter annan, hos Kongl. Maj:t framställningar blifvit gjorda, åsyftande åtgärder till afhjelpande af behofven utaf utrymme för det ena och andra af ifrågavarande föremål.