Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För Friherren visade det sig utom all ordning, att Ofverskotten på de i Statsanslaget beräknade InkomstSummor någon gång passera StatsVerket, då detta aldrig syntes böra om händer häfva andre medel, ändem, hvilkas Summor uti StatsFörslaget blifvit till deras bestämdabelopp utförde, och Herr Friherren har derföre föreslagit: att alla genom Bevillning, vare sig igenom Stora S/ÖTullen, ChartceSigillatce , Brdnvinsbranning
Betänk an den, N:o 35o. i5q eller Postverket ingående medel bora, i likhet med hvad för Allmänna Bevillningen stadgadt vore, till RiksgåldsContoiret aflemnas, för att derifrån sedermera StatsVerket tillhanda hållas, till det belopp suni uti StatsAnslaget finnes förordnadt.
Detta Förslag, sorn R.o.A., jemte åtskillige deraf föranledde yttranden, till Utskottet remitterat, har blifvit understödt af Iltrr Tham, Wollrath och Hjerta, Gustaf, men deremot ogilladt af andre Ledamöter, JI.
Exc. H:r Grefve Mörner, Adolf Göran, H:r Grefve Adelsvärd, Eric Reinhold samt H:r von Hartmansdorff, August.
De olika meningarne i ämnet hafva sålunda uttryckts: att, å den ena sidan, man ansett att, genom bifall till Förslaget, R.
St:r blott skulle sättas i utöfning af den rättighet 60 §.
Reg.Form. dem tilläde, emedan, enfrgt Reg.Formens ordalydelse, allt hvad som hade namn af Bevillning borde ingå till R.
S:rs eget Verk; samt att Öfverskotten på StatsVerkets inkomster härigenom skulle för RiksgäldsContoirets behof blifva förr disponible, än nu skedde, och detta Verks Ränte-utgifter i följd deraf till stor del förminskas.
Å den andra sidan har åter blifvit erindradt: att, om den sattsen antoges, att inga Öfverskotter borde passera StatsVerket, StatsVerkets hela befattning med KronoUppbörden jemväl komme att försvinna, enär Öfverskottens belopp först vid Rikshufvudbokens afslutande utröntes; och att R.
St:rs Verk då äfven skulle öfvertaga en högst vigtig och betydlig del af den verkställande Magtens funelioner, ehuru den constitutio - 160 Stats-TJ tskottets nella SamhällsFörfattningen och GrundLagarne bjodo helt annat.
Af desse senares stadganden hafva blifvit åberopade : 60 §. Reg.Form., der det heter: ”Ej eller må Konungen Statens inkomster förpakta etc.
—- — eller några monopolier fa st stalla.J>
Och till följd hvaraf det ansetts tillhöra Konungen, att besörja om Uppbörden och inseendet öfver de i samma §. uppräknade Bevillningslnkomster. 64 sorn innehåller: ”Så väl Rikets Ordinarie ”Statsmedel och Inkomster som hvad, på satt onför” mahli är , under namn af Extra Ordinarie Utlagor ”eller Bevillningar till Statsverket af R.
St.r anslås, ”vare under Konungens disposition f etc. — — och till fullkomnande af analogien äfven 4 §., enligt hvilken Konungen äger att allena styra Riket, samt sluteligen 66 som bestämmer RiksgäldsContoirets åtgärder, men uti hvilken §. icke omtalas annat anslag eller någon R:gsCout:s disposition öfver andre medel, än dem som finnas oumbärlige för betalande af Rakets gäld JJså att Rikets Credit varder bibehållen och vårdadE Och det har äfven synts en Ledamot, att, sedan K.
M:t med stöd af 64 §•
Reg.Form. förklarat sig icke kunna medgifva den af R.
St:r år 1823 begärda Tullmedlens lefverering till RiksgäldsContoiret, StatsUtskottet svårligen skulle kunna behandla den nu' väckta frågan; ihvilken, såsom åsyftande en ändring eller för - Betänkand en, N:o 35o. i6t förklaring af GrundLagarne hade uti samma Grundlagar sig väg utvisad till GonstilutionsUtskottet.
Vidare har blifvit anfördt, såsom skäl hvarföre den föreslague förändringen icke borde bifallas: att, fastän R.
S:tr år 1809 förklarat, att de ansågo Tullmedlen vara af Bevilinings Natur, desse afgifter derföre likväl icke upphörde att vara consuintionsafgifter, och att, om R.
Verk skulle hafva inseende öfver de flerfalldige och uti alla Landsorter spridda Uppbördsman, som hafva alt göja med desse consumtionsafgif ter, saint om RiksgäldsContoiret skulle emottaga och sedan till StatsContoiret aflefverera de successive inflytande afgifterne, hvilka merendels i smärre delar och på obestämda tider ingingo, deiigenom skulle uppkomma stor oreda, oordning och osammanhang, samt iden öfverensstämmelse i Statsförvaltningen rubbas, som GrundLagens Stiftare afsett: att i öfrigt den föreslagne öfverflyltningen skulle föranleda tillökning i RiksgäldsGontoiretsEmbetsmannaPersonal, hvilken skulle förses med en vida utsträckt rättighet till inseende öfver Statens Uppbördsman, än som med ändamålet af samma Embetsmäns nu varande befattningar öfverensstämde, och att, i stället för besparing, utgifterne för Staten således skulle okas:
Att dessutom det läge en olikhet i uppbörden af den Allmänna Bevillningen och af de nu ifrågavarande afgifterne, samt, att den förre, derföie att den ingeck på bestämda lider och i större summor, kunde utan olägenhet ingå till R.
St:rs Verk, då deremot de seS B. 11 162 S tats-U.tskottets nare ej på en gång inflöto utan på olika tider oell således ej eller kunde så bestämdt beräknas: attoni, lika väl för RiksgäldsCon toirets räkning, som för StatsContoirets, ifrågakomne medel kunde i Banken deponeras, sådant likväl icke skulle tjena til! någon nytta, enär RiksgäldsGontoiret i alla fall skulle utbetala desamma till StatsVerkets behof på StatsContoirets reqvisition; samt att någon fördeiför RiksgäldsContoiret ej eller skulle, såsom påstådt blifvit, uppkomma af förändringen, enär SlatsContoiret, på samma gång det lemnade bevis på ÖfverskotlsSummans insättning för PiiksgäldsGontoirets läkning, reqvirerade ett lika belopp af StatsbristSumman, som i annat fäll skolat af RiksgäldsContoiret utbetalas, hvadan desse lefvereringar verkade endast såsom en afskrifning på RiksgäldsContoirets förbindelser till StatsCoutoiret och på de stora räkningarne dem emellan, utan att för RiksgäldsContoiret bereda någon större tillgång för ögonblicket.
Utskottet har, efter inhämtandet af desse redan yttrade åsigter af ämnet, tagit kännedom så väl af den underd.
Skrifvelse R.
St:r den 17 November 1823 till K. M:t afgåfvo, med underd. anmälan om deras beslut, det alla inflytande Tullmedel dädanefter borde aflemnas till RiksgäldsContoiret, som ock af det Nådiga Svar derpå, K.
M:t under den 4;de derpåföljde December behagade R.
Utskottet har deraf funnit, att R.
Shrs forenämde beslut grundade sig derpå, ”att hos R.
St:r förekommit: dels att alla Bevillningsmedel, hvaribland äfven Tulluppbörden inbegripes, borde ingå till ett och sam - Betan k anden, N:o 35o. i63 nia förvållande Verk, dels ock, att befattningen med inköp af vexlar för Statens räkning varit åt II.
Skirs Fullmägtigc i RiksgäldsContoiret uppdragen och af deni kunnat utan svårighet fullgöras, på en tid, då Piiket fanns behäftadt med en betydlig Utländsk skuld och Vexelbehofven följaktligen voro vida större, än nu.” K. M:t, sorn i frågan varit af helt olika mening med R.
St:r, häri Dess högstberörde Nådiga Skrifvelse deremot yttrat sig sålunda: ”Sorn Tullmedlen allid varit i RiksStaten uppförde "och, likasom de öfrige under benämning af bevillning ”lili Co §. af RegeringsFormen uppräknade Statslntra”der, uppbäras och förvaltas af K. Mit Underlydande ”Verk oc.h Myndigheter, hvaremot den bevillning, R. ”St:r vid hvarje Riksdag sig serskildt åtaga, emotlages ”och redovises omedelbarligen af R.
St:rs Riksgäldskontor, och 64 5. af RegeringsFormen står med ”detta förhållande uti nogaste samband; har K.
M:t "ansett ett så beskaffadt beslut, att skilja en af Stats”inkomsterne från den behandling i uppbörd och redovisning, som för alla är föreskrifven, och som för ”de öfrige, af alldeles enahanda natur, det oaktadt ”skulle fortfara alt iakttagas, vara stridande emot ”RegeringsFormens bestämda föreskrift och de för Stats”medlens förvaltning vid 1809 och 1810 årens Riksdag ”Jaggde grunder.
Det står i öfrigt i motsägelse med hvad R.
Sttr sjelfva i afseende på Ordningen och ändamålet af RiksHufvudbokens upprättande vid denda Riksdag yttrat, äfvensom med den gjorda regleringen af InkomstTitlarne och med StatsSIutet.” 164 Stats-Utskottets "I sjelfva verket är det icke allenast otjenligt och "ändamålslöst, utan kan äfven blifva skadligt.
I förra "afseendet må erinras, att denna förändring skulle ''blott mångdubbla liqviderne, samt att det måste ängses oformligt, om medel, som äro påräknade, anvisade och oundgänglige för StatsYerkets utgifter, och ”hvilka för sådant ändamål uppbäras af en Admini"strätionsgren, sorn Ätår i närmaste sammanhang med "StatsVerkets förvaltning på det hela, först skulle der"ifrån aflefvereras till ett R.
St:rs Verk, sorn icke har ”att någon controll på TullStyrelsens lefverevingar iakt"taga, och intet annat, att med desse medel utföra, "än att, så fort de ingå, till ett annat
Verk åter in"lemna, och i senare fallet åter förekommer, att då "missväxt eller andre inträffande händelser kunna ver"ka, att Ordinarie räntor och utskylder icke på rätta "tider ingå, men de eventuella inkomsterne deremot, ■"hvaribland Stora SjöTullen är den vigtigaste, kunna "på samma tid utfalla med Öfverskott, så blir derigenom ett tillfälle, alt med det senare kunna uppehålla ”en tillfällig brist, under det rådrum lemnäs de skatt"skyldige, att småningom afbörda sine bidrag.
I förening med StatsUtgifternes behöriga gång skulle det "blifva en omöjlighet, om efter en dylik Zifferafskäring , "sorn här åsyftas, ovilkorligen blott den förslagsvis "påräknade delen af denna Statsinkomst skulle lefve"reras till StatsContoiret, och öfverskottet, om något "sådant inträffade, genast stanna i RiksgäldsContoii et.”
"Då utslaget på det hela af öfverskott och brister "icke kan bestämmas förr, än andra året efter upp - Betänkanden, N:o 35o. i65 "börden, så saknades i ena fallet anledning, att utan "behörig utredning och verification dessförinnan af "RiksgäldsContoiret kunna äska fyllandet af möjlig "brist, ehuru de couranta utgifterne fordrade det, "och för K.
M:t återstode då blott, att med ytterlig "stränghet låta infordra resterne, eller alt sammankalla "R. St:r.
Uti det andra fallet åter, eller då Utslaget "blifvit öfverskott, som borde RiksgäldsContoiret tilI— "falla, så är det af ingen påföljd och ingen vigt, 0111 "detta öfverskott först efter afslutet kom me Riksgäldskontoret tillhanda, då detta Verk med inskränkta "och på allmänna förhållanden litet verkande föremål, "men deremot med ett illinaiteradt Creditiv på ett R.
"Sltrs
Verk, som efter deras egne beslut bestämmer "Rörelsekapitalets qvantitet, ej har något verkligt be"hof af desse möjeliga Öfverskoltsrnedel i annan ord"ning än hittills; äfvensom fåfängt ville ådagaläggas, "att någon verklig besparing eller förmon i hvad fall, "som helst, häraf skulle blifva en följd.” "Att StatsContoirets Vexelbehof skulle genom Riks"gäldsContoirets försorg anskaffas, är för öfrigt en i "alla afseenden obehörig omgång, och förslaget der"om så mycket mera oväntadt, sora RiksgäldsContoiret "nu mera, genom Utländska skuldens godtgjorde belopp, icke har någon upphandling afVexlar för sine "egne utgifter af nöden."
Vid öfvervägande af detta allt, och som, enligt de speciella utredningar, hvilka blifvit
Utskottet meddelade öfver förhållandet med öfverskotten på Statsinkomsterne de förflutne åren samt hvad för Stats - 166 Stats-Utskottets Utgifterne årligen erfordrats äfvensom öfver de belopp af årliga StatsbristSurnmorne, som, i anseende till förhanden varande tillgångar på öfverskottsmedel, hos RiksgäldsContoiret förblifvit innestående, det blifvit upplyst, att den fördelaktiga verkan på RiksgäldsContoirets Gassa-ti Ilstånd, som med förslaget hufvudsakligen åsyftats icke vinnes; alltså och då härjemte afseende måste fästas på de flere skäl och omständigheter, som, efter hvad ofvanberördt är, i öfrigt blifvit anförde emot den föreslagne förändringen, har det synts Utskottet håde onyttigt och olämpligt, att uppbörden af Stora S/öTulls- Post- C harta'Sigill a t a: och Husbehofsbrdnnings-mrdhn mera, än den af lika egenskap varande Salu-Accis-aJgiften af Städerne, som icke i Förslaget blifvit omnämnd, verkställes i annan än den derföre redan stadgade ordning.
Och har, i följd häraf, Utskottet funnit sig böra vördsamt tillstyrka: det den aF Friherre Anckarswärd härutinnan yrkade förändring icke må af R.
St:r bifalla*.
Herr Friherren har, i sammanhang med denna fråga, äfven föreslagit visse åtgärder i afseende på bestämmandet af de i 63 §, Reg.Form. oinförmäldle GreditivSummor, Framställningen derom är af Utskottet redan besvarad i Uti.
N:o 280, hvilket alltså i denna del åberopas, Den 5 December 1829.
Reservati oner!
Af Herr Riben, C. W. Emot Höglofl.
Utskottets beslut får jag anmäla följande reservation, hufvudsak - Betänkande n, N:o 35o. 167 ligen öfverensstämmande med RiksgäldsAfdelningens i ämnet afgifne men af Utskottets Plenum förkastade yttrande. livad först angår den vid Motionens remittering af 2tne Ledamöter framställde anmärkning, att Förslaget som Motionen innefattar icke vore förenligt med GrundLagen, så har ConstitutionsUtskottet, ät hvilket tolkningen af örundLagen är närmast uppdragen, uti ett under innevarande Riksdag afgifvit Betänkande (JY:o 36, 3:dje Sami. p. 17) ibland annat förklarat, det 1823 års Ständers fattade, men af K.
M:t icke gillade beslut om Tullmedlens afleverering till RiksgäldsContoiret, icke inneburit något stridande emot constitutionella principer; genom hvilket förklarande all verkan alltså synes böra försvinna i afseende på Rikets Ständers constitutionella rättighet, att på sätt alltid skett med den så kallade Allmänna Bevillningen, stadga reglementariska föreskrifter i afseende på uppbörden af de öfrige uti 60 §.
RegeringsFormen uppräknade Bevillningar, dem Rikets Ständer vid hvarje Riksdag serskildt sig åtaga.
Motionären föreslår, alt uppbörden af sa väl Tullsom af Post-ChartaeSigiliatar- och Ilusbehofs-bränvinsraedien, hvilken uppbörd nu ingår till SlatsContoiret, måtte hädanefter i likhet med Allmänna Beviilningen, lefverera* till RiksgäldsContoiret, samt der, elter reqvisitioner, hållas StatsGontoiret tillhanda de Summor, livi Ika vid Statsregleringen, varda till Statsbehofvernas fyllande utaf ofvanberörde Bevillningar beräknade och anslagne; men innan jag yttrar mig öfver detta i68 Stats-Utskottets förslag, har jag, med anledning af hvad i afseende på dess olämplighet blifvit anfördt, ansett mig böra först utreda beskaffenheten och omfånget af StatsContoirets befattning med uppbörden af de nu i frågasatte Bevillningar. a) Tullmedel':
Med intägten af dessa medel har StatsGontoiret icke någon annan befattning, än den, alt efter Insat-tningsÅttester, låta anteckna och bokföra de Summor, hvilka såsom behållning, GeneralTullStvrelsen, efter egen pröfning, tid efter annan låter lill RänteKammaren aflemna. b) Postmedel:
Med dem är alldeles enahanda förhållande som med Tullmedlen, att nemligen det är blott behållningen, som kommer till StatsContoirets disposition.
Till ytterligare upplysning får jag harvid erindra, alt StatsGontoiret icke tillkommer något inseende öfver Tull- och PostVerken, hvilka förvaltas af serskilde i Nåder förordnade ÖfverStyreiser. c) CharlceSigillatcemedel:
Ett serskildt Contoir, hvilket tillförene varit ställ dt under KammarCollegii inseende, men nu mera lyder under StatsGontoiret, har sig uppdragit att besörja slutliga Stämplings-åtgärden, eller den så kallade Svarlstämplingen , sedan Papperet, som nämde Contoir låtit aflemna till RiksgäldsContoiret, blifvit derstädes med hvit Stämpel försedt, ChartasSigillataeContoiret expedierar äfven till LänStyrelserna de Chartor som af dem reqvireras, Gontrollen på Försäljningsmännen i orterna samt på Domare och Embetsman, hvilka erhålla på credit Betan kandell, N:o 35o. löy stamphult papper, tillhörer icke StatsContoiret, ulan LandsContoiren, hvilka det också åligger alt hålla hand deröfver, att inventeringar hos dera, hvilka lilL redovisning emottagit stärapladt papper eller så kallade Chartor. varda förrättade.
I afseende på uppbörden af ChartasSigillatae-medlen, så lefvereras de i Stockholm inflytande till RänteKamraaren: de åter, som inflyta i orterna, nedsättas i LandtRänterierna till StatsGontoirets disposition.
Från LandtRänterierne insändas till StatsContoiret års redogörelser så väl öfver emottagne Chartor som öfver de för dera influtne contante medel; och hvilka redogörelser biläggas såsom verificationer den serskilde HcifvudBoken, som uti QhartieSigUlataeContoiret upprättas och afslutas. d) Husbehofsbranvinsmedel; StalsContoirets befattning med uppbörden af dessa medel vidtager icke förr än de samina blifvit af vederbörande Uppbördsman indrifne och uti LandtRänterierne till StatsContoirets disposition lefvererade.
StatsContoirets befattning med Husbehofsbränvinsmedlen är således den samma som RiksgäldsCoutoirets med Allmänna Bevillningen.
Af denna framställning synes, att , hvad angår Tull- och Postmedlen, bokföringen af 4» å 5o InsättningsAttester, blefve enda tillökningen i dåiksgäldsContoirets göromål, i händelse behållningarne af dessa medel komme att dit lefvereras.
I afseende på Husbehofsbränvinsmedlen, så synes mig klart, att när i afseende på uppbörden af Allmänna Bevillningen m. m.
RiksgäldsContoirct redan x rjQ S t a t s -
U t s k o t t e t s står i relationer roed LandsContoiren och LandlRänterierne, det icke skulle förorsaka RiksgäldsContoiret någon märkbar förökning i besvär, om penningeremisserne frän LandtRänteriern"e blefvo något drygare än nu, och om lili Räkenskaperne tillkomme en ny UppbördsTitel , i stället för Lön- och Retalnings-afgiften, hvilken sistnämnde UppbördsTitel nu mera försvunnit.
Slutligen, rörande ChartaeSigillatae-medlen, får jag erinra alt R.
St:r år 1809, jemte afskaffande af den så kallade extra Stämplingen, stadgade såsom en till controll ledande anstalt, att papperet till ChartaSigillata, skulle, efter hvad förberördt är, förses med hvit Stämpel uti RiksgäldsContoiret.
Huruvida denna åtgärd från RiksgäldsContoirets sida, i sjelfva verket innebär någon säker och ofelbar controll emot svek och underslef vid sjelfva ChartaeSigillatas-tillverkningen, måste alltid blifva tvifvel underkastadt, enär i händelse någon brottslig sammansättning vore att förmoda emellan Tjenstemännen uti ChartaeSigillatseContoiret, om afstämplingen endast der verkställdes, en sådan sammansättning emellan dem och den Tjensteman i RiksgäldsContoiret, som besörjer hvitstämplingen, förmodligen icke vore förekommen derigenom 'att hvit- och svartstämplingen verkslällcs inom serskilda på ganska kort afstånd afskiljda localer.
Den hufvudsakeliga controllen ligger, efter min tanka deri, att till ChartaSigillata endast får användas ett serskildt slags Papper, att detta Papper vid emoltagningen noga genomräknas, samt, på lika sätt Betänk anden, N:o 3 5o. 171 sorn Chartorne bokföres, och till hvarje Verk ordentligt redovises.
Under förutsättning alltså, att den splittrande åtgärden i afseende på hvit- och svartstämplingen skulle såsom ändamålslös och endast medförande en icke så alldeles obetydlig årlig utgift, komma att upphöra, anser jag hela bestyret med ChartaeSigillatasVerket kunna utan minsta olägenhet öfverflyttas till RiksgälsContoiret, samt de inflytande medlen ingå till RiksgäldsContoiret på lika sätt som de nu lefvcreras till StatsContoiret.
Sedan jag nu visat att Tull-, Post- och Husbehofs-bränvinsmedlen kunna ovillkorligen samt Gliaitac— Sigillataemedlen med villkor att svartstämplingen verkställes vid samma Verk som hvitstämplingen, utan olägenhet och utan tillökad utgift emottagas och redovisas i RiksgäldsContoiret, återstår föl4 mig att utreda huruvida öfverflyttningen af i frågavarande uppbörd från StatsContoiret till RiksgäldsContoiret kan medföra nytta och båtnad.
En värd Ledamot af Ridderskapet och Adeln bar ansett den föreslagna anstallten icke kunna tjena till något, utan blott bereda en onödig omgång då de till RiksgäldsContoiret influtne medlen i alla fall skola derifrån utbetalas till StatsContoiret; och hvad anginge den af Motionairen förmodade fördel deraf att besparingarne, i stället för att qvarligga i StatsContoiret, intill dess att Bokslutet blifvit färdigt, genast inflöte i RiksgäldsContoiret för att der i första hand kunna användas, så liar den värde Ledamoten förmält 172 S t a t s - U t s
It o 11 c t s förlialfandet med öfverskottens lefverering vara, att StatsGontoiret, på samma gång som beviset på ÖfverskottcSummans insättning för RiksgäldsContoirets räkning öfverlemnas, reqvirerar ett lika belopp af StatsbristSumman, hvadan dessa levereringar endast skola verka såsom en afskrifning på RiksgäldsContoirets förbindelse till StatsGontoiret: tilläggande den värde Ledamoten att StatsGontoiret nästan alltid skall hafva 7 k 800,000 R:dr outtagne hos RiksgäldsContoiret, hvilka StatsGontoiret kunnat uttaga 003 det ej fatt begagna öfverskotten i första hand.
Uti dessa den värde Ledamotens åsigter kan jag ingalunda instämma:
Att StatsContoiret genast i afräkning på SlatsbristSumman, reqvirerar ända till shillingar och runstycken hela det lefvererade beloppet af öfverskottsmedel är en åtgärd som efter hvad jag förmodar, blott afsér redighet uti Räkenskaperne, utan att vara föranledd af ett för handen varande penningebehof, sora jemnt motsvarade Sumtpan af de lefvererade öfverskottsmedlen, och till hvars betäckande till större eller mindre del, all tillgång uti StatsContoiret, saknades.
I denna förmodan har jag blifvit ytterligare styrkt, enär jag eftersinnat, att i September månad, som alden vanliga tiden af året då, efter upprättadt RiksBokslut, öfverskottsmedlen för ett visst år till RiksgäldsContoiret aflemnas, hafva dylika medel för 2:ne nästpåföljde år redan till betydligaste delen, så vidt öfverskotten utgöras af Tull-och Postmedel till StatsContoiret influtit; och för att, efter Räkenskapernas Betänkande n, N:o 35o. i73 .ledning, åskådligt visa förhållandet, får jag exempelvis anföra att cffverskottsmedlen för år 1825, hvilka år 1827 aflemnades, endast utgjorde ett belopp af 45o,337 R:dr 32 sk. 5 rst. då deremot sådane medel, tillhörande året 1826 och lefvererade år 1828 bestego sig till en vida större Summa eller 609,633 R:dr 26 sk. 6 rst. hvarförutan de öfverskott hvilka på 1827 års TullIntrader uppkommit, vörö redan till fulla beloppet afleranade till Räntekammaren långt föreden tid 1825 års öfverskottsmede! ingingo till RiksgäldsGontöiret.
Beträffande åter den värde Ledamotens yttrande, att reqvisitionerne på StatsbristSumman skola bestämmas af den större eller mindre tillgång på öfverskottsmedel som i StatsContoiret förefinnes, och att följaktligen härigenom äfven bestämmes det belopp af StatsLristSumraan, hvilket vid målets slut kau komma att utbalanceras såsom outtagit så visa RiksgäldsConloircts Räkenskaper ett alldeles motsatt resultat.
Öfverskotten t. ex. åren 1820, 1821, 1822 och 1823 hvilka år 182.5 på en gång lefvererades, utgjorde för dessa fyra åren endast 124,487 R:dr. 37 sk. 2 rst.
Icke dess mindre utbalanceras såsom på StatsbristSumman outtagit nemi. år 1820 . .
R:dr t,021,4^2: 11. 6. — >821 — 699,899: 34. 1. — 1822 —- 821,452: 11. 6. — 1823 . ... . — 721,452: 11. 6.
Och då, oansedt den inskränkta tillgången på öfverskottsmedel, förhållandet med ofvanstående på Statsbristsauslaget utbalancerade Summor, varit i det när - iy4 Stats-Utskottets mäste enahanda sorn de påföljande åren, då öfverskotten varit så ganska laetydliga, tyckes detta visa att ifrån längre tid tillbaka* en sådan reglering blifvit grundlagd, att linder loppet af ett år, StatsContoiret icke kan behöfva uttaga mera än ungefärligen den Summa som till Stalsbristens fyllande, är utaf Allmänna Bevillningen anslagen.
Åntages åter ett annat förhållande eller att öfverskdttsmedlen skola iklädas egenskap af ett slags creditiv på hvilket StatsContoiret hvarje år skall kunna disponera utöfver den för ett år beräknade StatsbristsSumma, så följer deraf alt om framdeles inga öfverskottsmedel blifva att tillgå, de uti RiksStaten anvisade utgifter icke skulle kunna i vederbörlig ordning bestridas.