Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då om detta Mål öfverLdes uti Vällofl. Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottets andra Afdelning, hvaraf jag har den äran vara Ledamot, sökte jag af flere anförda exempel bevisa, huru genom ensidigt förhållande vid de så kallade DykeriAuctioner, och de strandade varornas försäljande till ett högst betydligt underpris, ej allenast Kongl. Maj:t och Kronan förlorar på Tullen af dessa varor» och Städerna på de dem tillfallande Stadsafgifter, utan i synnerhet Godsägare och Assuradeurer derigenom lida högst betydliga förluster.
Och då DykeriFörfattningarne tillåta, att
DykeriGommissarien äfven får Vara Godsägarens Ombud, hvilket äfven ganska ofta inträffar, så kan vid dessa auctioner en sådan ensidighet så mycket lättare äga rum» när det äfven står i UykeriCommissariens fria val, att till dessa Auctioners förrättande antaga hven. han vill, och detta val kan falla på personer, som icke ens känna Auction®* 164 Besv. och Ekon.
Författningarna, än mindre fråga efter deras iakttagande, då de i sjelfva verket ej kunna anse sig annorlunda, än såsom de der fått sig ett privat ärende uppdragit af Dykeri Commissarien, hvars ordres de således måste åtlydaj och föl jakteligen ej heller behöfva frukta, att ställas till något ansvar, om än vid Auctionerna emot gällande författningar, de uppenbaraste fel blifvit begångne; men då, vid ett sådant förhållande, Dykériets och Godsägarens Ombud och äfven AuctionsFörrättaren kunna anses förenade i samma person, tyckes ingen vederbörlig
Controll vid dessa auctiöner äga rum, hvarföre jag för min del tillstyrkt, att dessa Auctiöner böra förrättas af Städernas AuctionsKammaré, af hvilka man, såsom auctoriserade Verk, ej allenast kan vänta fullständig kännedom och ett noggrannare iakttagande af Auctionsförfattningarna, utan jemväl fordra ansvar och ersättning, i händelse deremot blifvit feladt.
I anseende till dessa, af mig anförda skäl, förenade sig i samma mening afdelningens Ledamöter af det Väliofl. Borgare-Ståndet} och af samma skäl, som, efter mitt omdöme, ej under de förefallna diseussionerna blifvit vederlagde, anser jag mig förbunden, att vid denna yttrade mening förblifva.”
Vidare anförde Herr Malmberg: ”att han. för sin del så mycket mindre kunde lemna bifall åt Höglofl.
Utskottets Betänkande, som han af erfarenheten ägde den obehagliga undervisningen, att, utom det att dylika Auctioner, beroende endast af DykeriBetjeningeos Besv. och Ekon.
Bctänkcuiden.
165 [ godtfinnande, stundom blifvit utsatte för tidigt, stundom för sent, stundom på otjenliga både tider och platser, hvarigenom både ytterligare förderf å de förolyckade varorna och ett orimligt vanpris vid försäljningen varit en oundviklig föijd.
Det borde ej helier lemnäs utan afseende, att då icke sällan sä beskaffade Auctiorier ske för Assuradeurens räkning, deras säkerhet borde vara på det möjligaste bästa vis förvarad, om, och då Auctionerne förrättades genom Städernas AuctionsKammares försorg; och torde här lämpligen kunna tilläggas: att det bör förekomma en hvar litet bakvändt, att sistnämnde Autoriteter få vidkännas besvär med det, som hörer till Skepparens och Besättningens Sjöförklaring, hvaruppå ej annat är att vinna, ärt afhöra Edgång; men då fråga är om en liten vinning genom Auctions provision, anser man Magistraterna alldeles icke behöfliga.
Jag matte än tillägga, det jag vet mer än visst, att utländske
Assuradeurer skulle gerna betala litet högre Auctionsprovision, och äga mera tillförlitlighet uti anstalten, an om den förra nu befinnes vara lindrig och den sednare ingen.”
Med dessa, af Herrar Prosten Kolmodin och Malmberg nu aflemnade, yttranden förklarade sig Herrar Faur eli och Eneroth till alla delar instämma.
Ut supra. 166, Bcsv. och Ekon> Ut.sk.
Betänkanden^ N:r 43.
Ständers Allmänna Besvär s~ och EkonomiUtskotts
Betänkande rörandeväckt fråga orri de i Riket brukliga Vigtsorters reduction till enhet« Fran Vällofl.
BorgareStåndet har till Utskottet blifvit remitteradt ett Memorial af Herr J.
Ullberg, hvaruti han förnyat sin vid 1809 års Riksdag gjorda motion uti nyssnämnda ämne, och derjemte anfört, att, som olägenheterna af de i Riket brukliga Vigtsorters mångfalldighet då blifvit, enligt detta Utskotts Betänkande, af Riksens Högloft.
Ständer erkände, och underdånig anmälan hos Kongl. Maj;t derom gjord, men någon Resolution deröfver ännu icke meddelad; så önskade Herr Ullberg, att ytterligare underdånig anmälan hos Kongl. Majit måtte i detta ämne göras.
Utskottet, som förskaffat sig de för denna frågas handläggande nödiga upplysningar, har i anledning deraf trott sig böra endast åberopa det af detta Utskott under den 15 Juli 1815 afgifna, och af Högloft.
Ridderskapet och Adeln,'
Högvördiga PrestStåndet, samt Vällofl.
BorgareStåndet bifallne, men af Hedervärda BondeStåndet afslagne Betänkande öfver ett af Riksdagsfullmägtigen för Falu Bergslag, Herr Lagmannen J.
Noreus till Vällofl.
BorgareStåndet inlemnadt Memorial angående en ny och allmän Reglering af de uti Riket antagna serskilda Vigtsoxter, hvilket Besv. ock 'Ekon.
TJtsJc.
Betänkanclen. i6~ Betänkande, enligt Utskottets omdöme, är så fullständigt och nöjaktigt upplysande om allt hvad i detta ämne sig tilldragit, och blifvit af Kongl. Maj:t Riksens Höglofl.
Ständer, samt Vederbörande Kongl. Coliegier, jemte åtskilliga Embetsman, forordnadt, beslutadt och tillgjordt allt sedan i78otalet, att Utskottet nu icke tror sig böra något ytterligare der-» vid tillägga, än vördsamt föreslå, det Riksens Höglofl.
Ständer täcktes låta till Kongl. Maj:t afgå en med detta Utskotts ofvan åberopade Betänkande af den 15 Juli 1815, så vidt samma Betänkande rörer de allmänna vigtsorterna, öfverensstämmande underdånig skrifvelse och anhållan, att hvad af Herrar Committerade uti deras redan år 1769 afgifna underdåniga Förslag är tillstyrkt, rörande Vigterna, måtte få antagas, och att Kongl. Maj.-t i Nåder behagade låta en allmän författning derom utfärda; och varder, i sådan afsigt, härhos vördsamt bifogadt ett bestyrkt Transumt af merberörda betänkande.
För öfrigt får Utskottet tillkännagifva, att, sedan Kongl. Maj:t, uti Nådig Remiss af den 26 September 1806, infordrat Dess och Rikets Kammar-, Bergs- och CommerceCoIlegiers underdåniga Utlåtanden öfver 1789 års Herrar Committerades ofvannämnda underdåniga förslag, och Kongl. Bergs- samt Commerce Collegierna, såsom Utskottets Betänkande af år 1815 omförmäler, redan då inkommit med deras underdåniga utlåtanden, Kongl.
KammarCollegium ännu icke fullgjort den Nådiga Remissens innehåll, derföre hin - 1Ö3 Besv. och Ekon.
Betänkanäen. året skall vara, att de i nåder remitterade handlingar, hvilka af Kongl.
KammarCollegnum blifvit comirmnicerade med Herr Ofver» directeuren vid Landtmäteriet, sorn åter begagnat dem uti den Comité, hvilken varit förordnad att utarbeta project till en ny Land taiäteriFöror aning och Taxa, annu ieke blifvit af sistnämnde comité återlemnade.
Hvad Utskottet sålunda yttrat, varder vördsatnligen hemstäldt till Riksens HöglofL Ständers profning.
Stockholm den. 12 Februari 1818.
Transumt af Riksens Hö glo fl. Ständers Allmänna Besvärs och EkonomiUtskotts Betänkande '— — —• — — angående en ny och allmän reglering af de uti R.iket nu antagna serskilda vigtsorterna, gifvit vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 15 Juli 1815.
Vid Utlåtandes afgifvande häröfver får Utskottet vördsamligen upplysa, att, sedan Högstsal.
Hans Maj t Konung Gustaf den lil. på i78otalet förordnat vissa Committerade, att undersöka och med underdånigt utlåtande inkomma, huru Mål och Vigter i Riket må kunna så inskränkas, att målet på sädestunna’! innefattades i cuben, och att ingen annan vigt blefve allmänt gällande, än victnalievigten; så hafva committerade, uti ett den 12 Maj 1789 aflåtet Betänkande, häröfver i underdånighet sig utlåtit och beträffande vigternas inskränkning yttrat, att om, af aber o - Eesv. och Ekon, Utsk.
Hetänkanden, 169 pad orsaker, slitningsmarkerna skulle anses ej böra upptagas vid Bergs- och tJppstadsvigtens reduction till Victnalievigt, så vore vid beräknandet af skillnaden imellan Victualieoch Bergsvigt, den samma ej mera invecklad än att förstnämnda vigt fbrhölle sig till den sednare, sorn 25 till 22 eller 100 till 80, sä att Bergsvigten vore jemt 12 proCent tyngre än Victualievigten och kunde således dertill förvandlas, om 12 proCent af ett gifvet Ovantum Bergsvigt afdrogos; att enär Uppstadsvi-gtens förhållande till Victualievigt vore, slitningsmarkerna oberäknade, som 21 till 25, eller 84 till 300, och Uppstads vigten följ. aktligen ägde t6 proCents större tyngd än Victualievigten, kunde äfven Uppstadsvigtens reduction utan synnerlig svårighet ske; Stapelstadsvigt^ åter gjorde vissa delar af Victualieitigten, så att 20 lispund af den förra utgjorde 16 lispund i den sednare, och bestode alltså skillnaden dessa vigter imellan endast i sjelfva räkningssättet, vid hvars förändring hvarken svårigheter eller olägenheter kunde möta; TaekjernSvigten vöre grundad på Bergsvigten, så att 26 Lispund af’ den sistnämnda räknades för ett skeppund Tackjernsvigt, och Råkopparvigten, sorn, efter 1739 års förordning orit Mått, Mål och vigt, borde vara alldeles lika med bergsvigten, torde ej hafva annan skiljaktighet derifrån, än sorn åstadkommes genom bruket af något tyngre likare vigter vid Råkopparens vägning, lämpadt efter afgången vid dess ytterligare beredande, men dertill skulle ej serskilda vig. ter behöfvas, utan kunde skillnaden genom vis - 170 Besv. och Ekon.
Betänkande/t. sa procents afskrifning lättare utsättas, och således vöre vid denna Vigtreduction enahanda grunder användbara, som i anseende till bergsvigten blifvit åberopade.
Af dessa skal, och då inskränkningen af Rikets tnångfal 1 diga slag serskilda vigter, tili Victualievigten allena, ej vöre med så mångå och stora svårigheter förknippad, som fördomar och okunnighet torde afmåla, hafva Committerade i underdånighet tillstyrkt Kongl.Majit att samma vigtförändring i Nåder antaga och till allmän efterrättelse påbjuda^ men på det denna förändring, som endast hade för ändamål, att införa redighet, ordning och säkerhet i Allmänna Rörelsen, ej må på något sätt mindska Bruksägares rättigheter eller förorsaka tillökning i de, jern och andra varor påförda afgifter, hafva Committerade derjemte i underdånighet hemställt, det Kongl. Majit täcktes anbefalla Dess och Rikets Bergscollegium, att, vid hammarskattens förvandling till Vic.tualievigt och Bråkens jemnande, enligt Kongl. Brefvet af den 17 Juni 1755, på det nogaste iakttaga, alt inga Bruksägares Hammarskatt eller sinidesrättighet mindskas, utan tvärtom efter omständigheterna så ökas, att ej annat än hela Lispund i HammarskattsJängderna inflyta, saint att för öfrigt alla vederbörande, högre och lägre embetsman, skulle var<i skyldige så reglera alla utgifter efter Victnalievigten, att jernet eller andra varor ej må med någon större förhöjning belastas, än efter en rätt proportion sig belöper, och om, vid afgifternas uträknande efter Yi - Besv. och Ekon. XJtsk. Betänkandcn.
171 cttiaHfcvigteti, små och obetydliga bråk af runstycken förekomma, då icke måtte vara tillåtet, att, till bråkens jemnande, någon tillökning jern och varor påföra, utan borde i sådant fall, för Kronans och Städernas Vågars räkning, eftergift ske, och kunde, innan Vigtförändringen skulle gå i fullbordan, Taxor upprättas, och af vederbörande Kongl. Ma j;ts Collegier fastställas på alla afgifter, så väl tili Kronan som Städerna, lämpade efter Victualievigten, så att ingeri ovisshet härutinnan mera då ägde rum; hvarförutan Committerade underdånigst gjort följande förslag, nämligen: att, på det vederbörande måtte kunna undvika kostnad till nya Lödjors anskaffande, tillåtas måtte, det Lödjor, af hvad form och skapnad de vara må, kunde till bruk och nyttjande medgifvas, allenast de till Victualievigt justerades, men att den skilnad i formen, som 1739 års förordning om Mått, Mål och Vigt utsätter af runda Lödjor för Victualievigten och 6kanliga för de öfriga, måtte förfalla så vida, sedan ingen annan Vigt än Victualievigten blir tillåtlig, den förut befarade blandningen då mera ej egde rum: att, om denna vigtfcrändring antoges,, anbefallas måtte att, efter 1791 års börian, ingen annan vigt finge på något ställe i Riket gälla och nyttjas än Victualievigten, och alla Räkenskaper, så hos enskilda som vid Kronans verk, derefter rättas, Mynt- och Medicinalvigterna likväl oförändrade; samt att en förbättrad och efter de nya grunderna lämpad Förordning om Mått, Mål och Vigt i 172 Besv. och Ekon.
.Nåder mätte utfärdas, hvilken framför allt borde hafva för ändamål att utestänga underslef och i det stället bibehålla redlighet och noggrannhet
Betänkande i anledning af gjordt yrkande att förlänings- och löningshemman i Halland må tilläggas samma förmoner som Kronohemman i allmänhet, eller få lösas till skatte.
U"ti ProtocollsUtdrag af den 5 nästlidne Januari har Hedervärda Bondeståndet till Utskottet remitterat ett Memorial af Riksdagsmannen Pehr Bengtson från Halland; deruti blifvit anfördt, att, då Kronohemman i Halland merandels äro förläning shemman till Kronans Embetsman, och dessa hemmans åboer äga rättighet med Arfsrätt behållas af slägten till städjning, hvarvid städjan tillkommer Kronan och icke Embetsmannen, sorn tager reman, hvarförutan en del hemman skola erlägga någon renta till kyrkorna, men de öfriga rentorna uppbäras af Kronan, såsom Jordeboksrenta, Ordinarie BåtsmansContract m. m., berörde hemman böra anses vara af Krononatur, desto heldre, sorn äfven Riksdagsmanna arfvode af dem fordras; Och enär, i händelse det blefve Presterskapet til - Besv och Ekon.
Utsk, Betänkanditti. låtet, att utbjuda dessa hemman på 50 års tid, åboernas undergång derigenom skull© förorsakas och hemmanen vanskötas, yrkas» att hemmansåboer på ofvannämnda Hemman måtte blifva förunnade samina förmoner, som Kronohemman i allmänhet äga ehvad de skola städjas af kyrkan eller af Kronan.
Härvid har Riksdagsfullmägtigen Anders Christoffersson från Kronobergs
Län gjort det tillägg, att de i Memorialetomförmäldte löningshemman äfvenledes må, i likhet med öfriga Kronohemman, få lösas till skatte.
Utskottet har vid handläggningen af detta mål funnit det innefatta sådana ämnen, hvilka erfordra en närmare undersökning, rörande de i fråga varande hemmanens natur och de Contracter, på hvilka Ianehafvarnes rättigheter och skyldigheter sig grunda; Och då Utskottet hvarken är i tillfälle att inhemta alla härvid nödiga upplysningar, eller linner skäl, att tillstyrka någon ändring, i da grunder, som för skatteköp i allmänhet blifvit stadgade, så anser Utskottet sig ej kunna härmed taga någon hufvudsaklig befattning.
Utskottet äger för öfrigt sig bekant, att frågan rörande de Halländska Löningshemmanens lösande till skatte för närvarande är dragen under Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, som dervid säkert lärer fästa det afseende, hvilket den kan anses förtjena; Dock varder detta Utskottets utlåtande till R.
Stockholm den 10 Februari 1818. 174 Besv. och Ekon, Utsk, Eetänkanclen, N:r 45.
Ständers Allmänna Besvärs* och Ekonomi Vt skotts Betänkande i anled* ning af väckt fråga om Krono Uppbördens öfverlemnande till Kyrko Rådet i hvarje Församling.
Uti Protocolls Utdrag af d»n 5te nästlidne Januari har Hedervärda BondeStåndet till Utskottet remitterat ett Memorial af Riksdagsmannen Carl Fredric Berg från Bohus Län, deruti, till förekommande aF de försnillningar af allmänna Medel, som ofta skola inträffa, och de förluster Staten deraf får vidkännas, och hvilka åter med nya tillskott af Nationen måste fyllas, föreslås, att KronaUppbörden öfverlemnades sill KyrkoRådet i hvarje församling, hvars Ledamöter, enligt författningens föreskrift, böra väljas af redliga, förståndiga och bofaste
Män bland Häradets Innevånare, som skola ansvara alla för en och en för alla; och anser Riksdagsmannen derföre dessa i hvarje afseende kunna åtaga sig en sådan befattning, samt förmodar, att de ej skulle neka att derföre uppoffra tre eller fyra dagar hvarje är, eller göra afseende på någon betalning* Deremot '
Riksdagsfullmägtigen Jon Jonsson från Blekinge anfört, att om denna anstalt möjeiigen vore af behofvet påkallad i Bohus
Län, syntes den för det öfriga Riket alldeles olämpelig, så väl för den intrassling af Uppbördsverket, som derigenom skulle Besv. oih Ekon.
175 uppkomma, hviket behöfde, om möjligt vöre, anim mer förenklas och utredas, som för den föga större säkerhet, som derigenom skulle vinnas, emedan det cj vöre att förmoda, det de säkraste och p.ä!itiigaste af Häradets Innevånare skulle vill ja befatta sig med en sak, som blott inbragte besvär, och som kunde på annat lika förmonligt sätt verkställas; hvarvid Måns Persson från Blekinge tillagt, att om man satte Kronofogdarnes säkerhet i fråga, kunde man blott ålägga dem, att förnya den borgen, som de vid inträdandet till Syslan, enligt redan gällande föreskrifter, borde erlägga.
Riksdagsmannen Leiditz från Bohus
Län har åter förmenat, att genom denna förnyade borgen ingenting uträttades, då Kronofogdarna ej behöfva ställa borgen för mer än 1500 Riksdaler och uppbörden i det fögderi, der han har sitt Riksdagsmanna uppdrag, årligen uppgår till omkring 120,000 Rd. Banco; hvarjemte Riksdagsmannen Berg ytterligare andragit, att han ansåg den af honom föreslagne anstalt så mycket angelägnare, som exemplen af Balancer ej behöfde letas, då i Götheborgs
Län en sådan nyligen förefunnits af 100,000 Rd. Banco.
Vid den pröfning, som Utskottet i anledning häraf förehaft, har Utskottet trott sig finna, att anledningen till den gjorda rnotiotionen härleder sig ifrån de enskildta exempel å försnillning af Kronans UppbördsMedel, som någon gång kunnat äga rum, och den förlust för Statsverket, som derigenom uppkommit.
Utskottet får härvid anmärka, att ehuru full - 176 Bcsv. och Ekon.
Betaiihanden. kömlig en Ekonomisk anstalt än må vara, kunna likväl missbruk dervid ej alltid förekomnias.
Med anledning af en sådan synpunkt bör följakteligen, i händelse exempel på sådana>missbruk någon gång skulle förefinna®, dessa ej kunna leda till den säkra följd, att sjelfva anstalten är fotad på origtiga grunder.
Vid granskningen af nu gällande uppbördsmethod och den säkerhet, som derigenom är Kongl. Majrt och Kronan förvarad, har Utskottet trott sig finna, att den i möjligaste måtto är lämpad efter ändamålet.
Genom den borgen, sorn författningarne åligga Kronofogde, att ställa , och som enligt Utskottets tanka ej billigt kan fordras till högre belopp än det nu föreskrifna: genom den ersättningsrätt, som vid förskingringen af Kronans ingäld är i allmänna lagen stadgad, och genom det stränga straff, sorn i sådant fall drabbar uppbördsmannen, synas härvid alla försigtighetsmått vara iakttagne, Som genom författningar kunna beredas.
Det i Memorialet föreslagna uppbördssätt är dessutom, enligt Utskottets tanka, i flere afseenden mindre lämpligt, dels derföre att en sådan mppbörd erfordrar en noga kännedom, ej mindre cm landets beskattning, än öfriga med Uppbördsverket gemenskap ägande ämnen, dels emedan den föreslagna method en skulle leda till en betydlig utveckling af upbördssättet, hvartill äfven skulle kunna läggas, att den större säkerhet, sorn Kronan derigenom kunde erhålla, ej torde vara så ali - Besi). och Ekon.
Éetänkandert.
177 åeles gifven, enär exempel ej heller saknas af Gorporationer, sorn genom sin förvaltning af främmande medel förorsakat de kanhavaSte förluster} och finner Utskottet, på dessa grunder, så mycket mindre skäl, att tili det Väckta förslaget tillstyrka bifall, som, enligt Utskottets öfvertygelse, de största svårigheter
Skulle möta för eihottagandet af en lönlös och i hög grad ansvarsfull befattning.
Hvilket dock vördsamt tinderställes Riksens HöglofL Ständers egen pröfning.
N:r 46.
Mxksétts tiö&tojt.
Ständers Allmänna Besväts» och Ekonomitjishotts Betänkande rörande yrkad jemkning i transportskyldighetert af Tionde- och Afradsspannet nälen.
Ett Memorial i detta ämne af Riksdagsman* nen Eric Svensson från Elfborgs Län har uti RrotocollsUtdrag af den sdra nästlidne Januari blifvit från Hedervärda BondeStåndet till Utskottet remitteradt, uti hvilket Memorial anföres, att den Kronan hesparde
Thundén ofta får lösas efter Markegång, och när den in natura måste utgöras, det icke är fråga om att transportera den längre än till närmaste KronoMagazin, hvilket för Tösb<> och Vedbo Härader i Elfsborgs
Län icke skall utgöra mer än ungefärligen hälften ä£ Eihang till RiksSt, Pro t. iS»7-*8l8> Anil.
N:r SJ, s|* Besv. och Ekon.
Utsk, Betänkahdéil. den Transportskyldighet enskilde Rentetägare äga fordra, då deremot den till Embetsmannen anslagne Tionden ovillkorligen måste transporteras Sex mil, eller ock lösas efter de priser, Rentetagarne bestämma, som vanligtvis med mindst 50 proCent öfverstiga Markegången; Och af den anledning, att denna Statsbörda bör, så vidt som möjligt är, dragas lika a£ alla Tiondeskyldiga Hemmansägare, yrkas, att vederbörande måtte så uppgöra repartitionen, att Tiondens utgörande till Kongl. Majt och Kronan samt Civil- eller Militair-Staterna mindst hvart anUat eller hvart gdje år omvexlas för hvarje hemman, Utskottet, som förehaft detta mål till granskning, har dervid inhemtat, att genom Kongl. Förordningen af den 22 Juli 1805, . angående Afrads* och Kronotionde-Spannemålens forslande, Transportskyldigheten, sorn förut sträckte sig öfver liela Lagsagan, blifvit inskränkt till 8 mil i Svea och Götha Rike, samt 10 mil i Vesterbotten och Vester* Norrland, hvarefter denna Skyldighet, genom Kongl.
Maj:ts Nådiga förordning af den 20 September 1815, blifvit ännu ytterligare förminskad, i Rikets Norra Provineer, till högst 8 mil, samt i de öfriga till högst 6 mil från Tionde- och Rentegifvarens hemvist.
Då alla dessa stadganden, som i anledning af Riksens Höglofl.
Ständers underdåniga hemställan blifvit utfärdade, tydeligen åsyfta en billig lindring uti Rentegifvaren i detta afseende ålaggda besvär, anser Utskottet några ytterligare anledningar till klagomål, rörand® Eesv. och Ekön. bjtsk.
Betahkähden. 'denna omständighet, ej skäligen böra ägå Hirn; och hvad ängar det i Memorialet uppgifna förslaget lill repårtition mellan Tionde* gifvare tili Kronan och Tiondegifvare till Civil- eller Militair-Staterna, så finner Utskottet detta förslag så mycket mindre lämpligt» isom en sådan omvexlande beskattning delS skulle förändra egendomsvärdet, dels Förorsaka den största oreda i hela det för Riket åh* tågna BeskattningsSysternet} på hVihkeii grond.
Utskottet tror sig äga full anledning, att i, det gjorda yrkandet afstyrka bifall; hvilket dock till Riksens Högloft.
Ständers egeit pröfning vördsamt öfverlemnäS.
N:r Biikséns Höglofl.
Ständers Allmänna Bcsvari* och ‘EkofiorniUtskotts utlåtande öfvcY fö¥* slag till en jemn är é fördelning af P~iig* hållningsskykligheien vid och omkring Norbergs Till Utskottets handläggning har af Hedervärda BondeStånd-et blifvit remitteradt ett Me* moria! af Riksdagsmännen Hans Andersson från Vesterås Län, iiti hvilket anföreS; åtfe Malmen ifrån Norbergs Grufvor afgår till nästgränsande Bergslager; för ätt använda:» till Tackjerns tillverkningar; enligt deras in* nehafvande Privilegier; hvaraf följden bilf; x3o Beil», oek Ekon.
Betankanden. att vintervägar skola källa® öppna och farbara i alla väderstrek, hvilken tunga ensamt träffar Hyttelagen, sedan Grufvalagens vägstycken sluta, då deremot andra, som 8ro boende nära Landsvägarna, alldeles icke Itända denna tunga, utan Vägens vidmagthållande sker på allmän bekostnad, ehuru ^vägbyggnadsskyldige kunna hafva i å 2 mil till sina vägstycken, samt, då snöfall eller urväder inträffa, äro ålaggde, att i bast sätta Allmänna Landsvägen i stånd, och Sfven vid ansvar hålla de så kallade vintervägar farbara; på hvilken grund yrkas, att -väghållnings besväret å nämnde
Ort måtte femnkas, att tyngden deraf lika kännes åtmindstone inom hvarje Härad och Socken.
Utskottet har vid handläggningen af detta Memorial funnit det innefatta ett enskildt mål, som ej, utan en närmare kännedom af de öfverklagade olägenheterna och derom anstald undersökning, kan utredas; hvarföre Utskottet ansett sig ej kunna dermed taga någon hufvudsaklig befattning; hvilket dock till Riksens Höglofl.
Riksén^ Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts Betänkande i anledning af åtskilliga väckta frågor, rörande Markegängssättningen, Besv.~ech Ekon, TJtsk.