Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
IDUN 192 båt, och då den lilla Ester Janson redan i folksko- lan röjde ett sällsynt gry, kunde dock från det an- språkslösa hemmet ej mycket göras för att bereda utveckling åt hennes anlag.
Emellertid togo sig goda människor henne an, hon kom in i Normal- skolan för flickor, och vid den ovanligt tidiga åldern af 16 år har hou just nu i vår med lysande betyg afslutat densamma.
Hon röjer ovanligt rika och mångsidiga gåfvor, ej minst artistiska och litterära.
Det vore synd, om ej framtiden skulle banas för de unga fötter, som redan tagit så vackra steg.
Eller hvad tycka iduns goda läsarinnor?
Som ett litet prof följa här några verser, som Ester Janson författat till en fest, hvilken nyligen hölls af de afgående kamraterna.
Det är ju icke dålig klang i de tonerna ur ett knappast sexton- årigt bröst?
kamraters lif skall icke mera råda; af lifvets strid ocb äflan trängs det bort till slut ...
Hvad som ett barn nog ej försmår.
Och hvad i ost kan finnas.
En misses ovän, ful och svår, som visst ej lätt kan hinnas.
Hvad säkert mången trott sig se i skogens mörka sköte.
För barn en snäll och gifmild fé, som gladt de gå till möte.
Hvad smärtan nog kan tvinga ut, och ilskan ock hos mången.
Det, som tar vid, när da ' n tar slut.
Och hvad man hör i sången.
En liten del af seklet blott.
Hvad grafven män ' skan gifver.
Vi logo nyss ett löfte af hvarandra att råkas åter här om trenne år.
Hur lång är då den väg, vi hunnit vandra?
Vi veta ej; i Herrens råd det står.
Men hvilken post vi fått att troget vakta, låt oss med osläckt glöd uti vår själ vår skoltid som ett heligt minne akta, kamraters krets med samma blick betrakta som fordom inom skolans dörr.
Nu har den dagen grytt, som gränsen drager emellan läxornas och lifvets tid.
Ack, förr vi sågo den i glädjens dager och ställde lycklig frihet där bredvid!
Ja, friheten finns kvar — men nu vi skåda med saknad det, vi längtat från förut.
Ett annat skede tycks oss stunden båda: 1 fall det finnes uppå vår planet ett hem, helt fritt ifrån vår muntra skara, så är bland oss det ingen hemlighet, det, mänskligPdömdt, lär ganska lyck- ligt vara Dock ganska föga kommer det oss vid, hvad män ' skors barn oss säga uppå » baken »; om blolt de lämna oss tillräcklig tid, vi ta ' oss fram, och det är hufvud- saken.
Och som exempel stå vi för dem fram, hos oss ej energi ' n, trots motstånd, mattas; visst är att vara » mörkrets barn » en skam,.
men slika också ej bland män ' skor fat- tas.
På åtta fötter fram vi träda nu, och modigt får ni gå oss in på lifvet, om när nu här vi styckas så itu — ni gissa skall allt, hvad af oss är blifvet.
Transport från n:r 2 2: kr.
651:20; I.
K., Stock- holm, 5: —; H.
2: —; Brita, Bär Beata, Nicolaus och Erik Person 2: 50; R.
B. Ve- stervik, 2: —; M.
A., Karlshamn 5: —; H. E., Kungs- backa 10: —; » Innevånarne på Paradisudden » 4: —; Anonym 1: —; Lilla Ast.
Winther 1: —; A. W. 1: —; J. W. 5: —; Prenumeranter i Trollhättan 10: —; Th. Ekberg, Svenstorp, 5: —; Märta och Gösta, Stockholm, 2: —; » 28 maj 93 », 5: —; Lilla Gösta, Sundsvall, 2: 50; Gösta Ohlsson, Borg- holm, 2: 5 0; Fyra syskon 5: —; C.
K., prenu- merant i Karlstad, 5: — Två små systrar, Öster- sund, 5; —: Från skolflickor 3: 20; Anonym, Elf- ängen, 1: —; Märta L., Nora, 1: —; Ynnaf 1: —; Tre syskon, Sandviken, 2: —; Skolflickstidningen D.
K., Arboga, 10: —; N.
P., Kalmar, 2: - -; V., Wara, 1: 10; Tre små friska barn, Arboga, 5: —; H. Sundelin, Asele, 2: —; » d.
14:de juni », 2: —; E.
2: 50; Anna, Kärrgrufvan, 3: 25.
Summa 768:75.
Och slutligen — till vänners glada skara ett hjärtligt tack för sammanlefda år!
Ett språk, mer rikt, jag ville mäktig vara att tolka känslan, som ur hjärtat går.
O, det känns bittert att bakom sig lämna en värld, där hem och skola voro allt!
Det onda oftast hann blott till att ämna, och bröto vi, var felet lätt att jämna, och smärtan, delad ömt, för vänskaps värme smalt.
Vi sutto ifriga vid skolpulpeten, och läxor skredo fram i ändlös rad, och kunskap, tidens ljus bland mänskligheten, vi sökte rastlöst uppå bokens blad.
Ack, det var pröfning för den unga hjärna att hålla vetandets idévärld kvar!
Ty fantasiens sågo vi så gärna som på ett molnfyldt hvalf en vacker stjärna, och dubbelt svår vår läxa därför ofta var.
Fortsättning på redovisningen för influtna medel till Iduns skollofskoloni: Och I, som ledden huldt det unga sinne på vägen till dess mål, ett odladt vett, i tacksam hågkomst stan 1 för vårt minne, en kostbar skatt er varma sträfvan gett.
N:R 8 2 LÖRDAGEN (657).
PRENUMERATIONSPRIS IDUN KR.
— » 5: - IDUNS MODETID.
» 3: - KARIN UTGIF.NINGSDAGAR: PR Å R: DEN REDAKTÖR OCH UTGIFVARE: HVARJE O N S D A G OCH L Ö R D A G.
: ÅHLIN.
14 OKTOBER H E L L B E R G TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3.
JOHAN JEN B I L D, s o m h ä r o f v a n m ö t e r o s s, framställer de för m å n g a välbekanta, b l i d a d r a g e n a f s t i f t a r i n n a n af Alilin- ska skolan i h u f v u d s t a d e n, h v a r s f ö r e - ståndarinna h o n n n d e r e n l å n g tidsföljd tillika varit.
D e n e n k e l h e t o c h flärdlöshet, s o m lif- v e t i g e n o m v a r i t ett u t m ä r k a n d e d r a g f ö r d e n framstående lärarinnan, m å äfven n u följa h e n n e s m i n n e, d å vi g å att o m n ä m n a n å g r a k o r t a d r a g u r h e n n e s lif.
» N å g r a vältalig- h e t e n s b l o m s t e r, » y t t r a d e n y l i g e n e n v ä n till h e n n e, » s k u l l e ej p a s s a p å K a r i n A h l i n s g r a f.
» Karin AhUn f ö d d e s d e n 2 5 n o v e m b e r 1 8 3 0 i S t o c k h o l m, där föräldrarne, fadern, m a j o r P.
P. Ahlin och hans maka, Vilhelmina Gu- stafva Norberg, v o r o bosatta.
Efter m o d e r n s tidiga d ö d o m g a f Karin, såsom äldsta dotter, m e d grannlaga kärlek den e n s a m m e fadern, p å s a m m a g å n g h o n m e d aldrig tröttnande o m s o r g ä g n a d e sig åt d e y n g r e s y s k o n e n s uppfostran, hvarunder h o n o c k själf alltmer f o s t r a d e s f ö r sitt f r a m t i d a k a l l.
V i d 17 års en e g e n liten ålder ö p p n a d e h o n 1 8 4 7 o c k skola, hvilken troligen så väl KOMMISSIONARER BYRÅ OCH E X P E D I T I O N: ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÄ ALL- KLARA S.
KYRKOGATA 1 6, 1 TR, DELES SÄRSKILDT FÖRMÄNL.
h o n själf s o m u t o m s t å e n d e a n s å g o s å s o m e n l i t e n » h e m s k o l a » u t a n t a n k e på d e n u t s t r ä c k - n i n g d e n m e d tiden skulle v i n n a.
Det var d o c k t y d l i g e n r e d a n från b ö r j a n e n h j ä r t e s a k f ö r d e n u n g a l ä r a r i n n a n, att H e r r e n s f r u k t a n är vishetens b e g y n n e l s e, af h v i l k e n g r u n d l a g sko- lan alltjämt burit prägeln.
Dess organiska u t v e c k l i n g år från år h a r o c k v i s a t, a t t H e r - ren g i f v i t sin v ä l s i g n e l s e till a r b e t e t.
De årliga redogörelserna för skolan hafva o c k s å b u r i t ett o j ä f a k t i g t v i t t n e s b ö r d o m d e t för- troende o c h d e n kärlek, h v a r m e d denna läro- anstalt af allmänheten omfattats u n d e r sin m e r ä n f e m t i o å r i g a t i l l v a r o, tills d e n o m s i d e r stått d ä r s å s o m ett af d e f ö r n ä m s t a l ä r o v e r k i v å r t l a n d för k v i n n l i g u n g d o m.
Under det v ä x a n d e arbete, s o m m e d denna u t v e c k l i n g i f ö r s t a r u m m e t m å s t e återfalla p å skolans föreståndarinna, g i c k h o n d o c k allt- j ä m t g l a d i sin gärning, i sann m e n i n g en m o d e r f ö r d e u n g a, s o m v o r o a n f ö r t r o d d a åt hennes vård.
D e t var i c k e blott kunskaper h o n s ö k t e b i b r i n g a d e m, u t a n f r a m f ö r allt d e n hjärtats b i l d n i n g o c h karaktärens fasthet, s o m g ö r k v i n n a n till h v a d h o n är ä m n a d till af G u d.
M å n g a äro o c k d e m ö d r a r o c h döttrar, s o m tacka h e n n e för h v a d de under hennes l e d n i n g b l i f v i t o c h d e n f ö r e s y n f ö r e t t lif i kärlek, s o m h o n g i f v i t d e m.
G. Florman foto.
D e n d a g, d å h o n f y l l d e 6 0 år, v a r o c k e n skara, s o m representerade v i d t skilda åldrar, s a m l a d o m k r i n g h e n n e, d å h o n u n d e r e n tid- r y m d af fyrtio år f ö r e s t å t t d e n a n s t a l t, s o m u n d e r h e n n e s f o s t r a n o c h v å r d v u x i t från e t t l i t e t o a n s e n l i g t frö till d e t t r ä d, s o m s t r ä c k e r sina grenar v i d t öfver landet, o c h där m å n g a af h i m m e l e n s f å g l a r f u n n i t s k y d d o c h h v i l a.
D e n n a dag var icke blott en g l ä d j e d a g för h e n n e själf, d å h o n e m o t t o g m å n g a k ä r l e k s - b e v i s a f d e n u n g d o m, åt h v i l k e n h o n ä g n a t s i n a b ä s t a krafter, u t a n o c k e n t a c k s a m b e t e n s o c h l o f s å n g e n s d a g till H e r r e n f ö r allt d e t goda, s o m han gjort o c h gifvit henne.
Dok- tor B r i n g, s o m u n d e r de flydda åren stått h e n n e o c h skolan särdeles nära, höll v i d mor- g o n b ö n e n ett g r i p a n d e f ö r e d r a g m e d a n l e d n i n g a f d a g e n s b e t y d e l s e, h v a r e f t e r v e r s e r af e n skolans forne lärare afsjöngos.
Riksantikvarien H i l d e b r a n d, o c k s å en af skolans förre lärare o c h s e d e r m e r a d e s s i n s p e k t o r, m e d d e l a d e där- efter, att k.
m: t t i l l d e l a t f r ö k e n K a r i n A h l i n m e d a l j e n i g u l d » Illis q u o r u m meruere labores » för h e n n e s långvariga, sällspordt plikttrogna o c h o e g e n n y t t i g a verksamhet för d e n svenska flickskolan, till h v a r s h ö j a n d e h e n n e s a r b e t e utgjort ett viktigt inlägg.
Elementarskolan för gossar h a d e långt för detta gifvit sönerna för olika h e m, utan anse- e n d e till p e r s o n e n, h ö g o c h l å g, tillfälle att STOCKHOLM, IDUNS KUNGL.
ösa ur k u n s k a p e n s källa, u n d e r d e t för dött- rarna icke m å n g a banade vägar funnos, ens till l ä r d o m e n s f ö r g å r d a r.
Fröken Ahlin var en b a n b r y t e r s k a p å detta o m r å d e, hvarför hen- n e s n a m n m e d t a c k s a m h e t skall m i n n a s a f d e m å n g a, s o m i k o m m a n d e tid skörda frukten af h e n n e s arbete.
Ahlinska skolan innefattar nu: 1) E n f ö r b e r e d a n d e t r e k l a s s i g af d e l n i n g.
2) Elementarskola m e d 8 klasser.
3) F o r t s ä t t n i n g s s k o l a, m e d o l i k a a f d e l n i n g a r, däribland förberedande seminariekurs.
4) Läroanstalt lärarinnor.
för utbildning af privat- 5) G y m n a s i u m m e d treårig kurs.
S e d a n 6 år t i l l b a k a h a r s k o l a n d i m i s s i o n s - rätt o c h har m e d g o d a vitsord utexaminerat m å n g a lärjungar.
D e t trägna arbetet vållade emellertid v i d t i l l t a g a n d e år e n n e d s ä t t n i n g i k r a f t e r n a f ö r fröken A h l i n, s o m s m å n i n g o m började märka huru de dagar nalkades, o m hvilka man säger: » D e behaga mig icke. » A f t o n e n af e n v e r k s a m a r b e t s d a g l e d m o t sitt slut o c h e n a l l v a r s a m i n r e s j u k d o m g a f s i g allt t y d - ligare tillkänna.
D e n frid o c h stillhet s o m alltjämt utmärkte den sjuka var d o c k en mäktig hjälp m o t den tilltagande svagheten, h v a r u n d e r b r u k e t af G u d s o r d blef h e n n e allt dyrbarare.
U t o m b i b e l n läste h o n m y c k e t J o h a n A r n d t s u t l ä g g n i n g af p s a l t a r e n.
Efter e n t i d s s o m m a r v i s t e l s e v i d D j u r s h o l m åter- v ä n d e h o n m e d f ö r s v a g a d e krafter till sitt h e m i hufvudstaden.
D o c k rörde sig hennes tankar ännu gärna omkring den kära skolan, o c h v i d l j u d e t af b a r n e n s g l a d a r ö s t e r u n d e r h e n n e s f ö n s t e r u t e p å g å r d e n for m å n g e n g å n g ett soligt leende öfver hennes anlete, l i k s o m h o n v i d deras stim i skolsalarne hördes upp- r e p a: » D e kära barnen, de kära b a r n e n!
» O m - sider nalkades den stund h o n änder stilla l ä n g t a n a f b i d a t, d å h o n u n d e r b a r n s l i g tillit till sin h i m m e l s k e F a d e r o c h m e d fullt ö f v e r - l ä m n a n d e åt h a n s g o d a v i l j a i n s o m n a d e i d e n s i s t a s ö m n e n, l ö r d a g s a f t o n e n, d å s a b b a t e n in- gick, d e n 30 sistlidne september.
L i k s o m h o n u n d e r h e l a sitt lif v e l a t g i f v a G u d ä r a n för allt, y t t r a d e h o n k o r t f ö r e sin d ö d till sin omgifning: » Tacken, tacken Herren! » Den 5 o k t o b e r firades h e n n e s h ö g t i d l i g a jordfästning i Adolf Fredriks kyrka, under stor t i l l s l u t n i n g af d e l t a g a n d e v ä n n e r från äldre o c h n y a r e tid, h v a r v i d särskild plats var b e r e d d i k y r k a n för d e m å n g a barnen från h e n n e s skola.
B i s k o p Billing förrättade j o r d f ä s t n i n g e n, h v i l k e n h a n i n l e d d e m e d ett g r i p a n d e griftetal öfver o r d e n: Jesus Kristus är d e n s a m m e i g å r o c h i d a g o c h i all evighet, Ebr.
1 3: 8, påvisande huru dessa ord
— I D U N 1899. varit d e n k ä p p o c h staf, h v a r v i d d e n af- lidna kunnat stödja sig hela arbetsdagen, o c h h v a r v i d h o n s l u t l i g e n h v i l a t, n ä r d e n l e d till aftonen.
Kistan var öfvertäckt af v a c k r a o c h dyrbara kransar, m e n ä n n u långt skönare var d e n k r a n s a f friska r o s o r, s o m i e n u n g d o m l i g r a d slöt sig k r i n g d e n m o d e r l i g a v ä n n e n s bår.
H e n n e s efterträdarinna s å s o m Å h l i n s k a sko- lans föreståndarinna är fröken Hedda Ahlin, hvilken i skolans äldsta tryckta katalog för 1 8 7 2 s t å r u p p t a g e n s å s o m d e n y n g s t a a f alla eleverna.
S. BREFDUFVAN.
E N IRRANDE Dem FÅGEL från okända länder, än g e o g r a f e n p å k a r t a n ej lagt, Till bildningens b y g d e r m e d p o s t b u d m a n sänder F r å n s n ö s a g a n s l a n d uti n o r r s k e n e t s prakt.
H o n flög g e n o m d a g a r, h o n flög g e n o m nätter M e d f o r s k n i n g e n s b l a d i sin s v a r t g r ö n a T i l l h e n n e, d e n v ä r n l ö s a, tillit m a n Där vetandets klo; sätter, gåtor bland isbergen b o.
O c h b o r t öfver hafven m e d instinkt s o m ingen H o n ställer sin f ä r d, af b e r ä k n i n g e n H o n hvilar på vägen den tröttade O c h låter sig fångas att tälja sagd; — vingen sin bragd.
Den bragd, s o m är k ä m p a d däruppe vid polen, D e n skatt, s o m är s a m l a d b l a n d i s a r o c h s n ö: Och sanningen k o m m e r m e d kartan i solen — Och tanken skeptiska g å r åt s o m ett r ö.
» D ä r h ä r s k a r b l o t t d ö d e n — m e n lifvet » — h o n säger — » H a r t r ä d t p å d e s s t r ö s k e l o c h s a g t: v a r d e ljus!
Och upptäckten slagit d ä r u p p e sitt l ä g e r O c h t i m r a r så k ä c k t p å sitt n y b y g g a r h u s.
— » D e n stumma Elektriska h a r talat.
Bär budet m e d stora Om Kring jordklotets zoner gnistan i tidningens människokraft, spalt och jublande toner s o m b r ö t v ä g e n till allt.
Men h o n, s o m b a r m ö d a n o c h fyllde missionen O c h f ö r s t g j o r d e j u b l e t så h ö g t i sitt svall, Hon glömd blir därborta på brefdufstationen, D e n lilla o c h p l i k t t r o g n a, s t o r i sitt kall.
Dock, människoanden Och finna må sitt l o f g e n o m firas Jag vet, att i d é e r p å vingar Och därför jag brefdufvan och seklernas äras, gång; blott bäras — ägnar min sång!
2 — oss FRÅN SKULDERNAS KONTO.
O R D E T » S K U L D E R » är e t t a f s k y v ä r d t b e - grepp, s o m borde vara okändt i hvarje välordnadt hushåll.
M e n t y v ä r r är d e t e j p å l å n g t n ä r s å f r ä m m a n d e för v å r t lif, s o m m a n skulle vilja f ö r m o d a, o c h det ej minst egen- d o m l i g a är, att s k u l d e r n a s s v a g h e t s s y n d in- n ä s t l a t s i g fullt u t l i k a s t a r k t h o s d e b u r g n a o c h rika s o m h o s d e fattiga.
Ofta kläder m a n skulderna i ett g l ä n s a n d e o m h ö l j e, p å d e t att d e s k o l a v e r k a m i n d r e frånstötande; d e kallas då » k r e d i t » — o c h d e t f ö r b ä t t r a r j u alltid s a k e n e n s m u l a.
Hur skulle handel o c h v a n d e l r e g e l b u n d e t k u n n a u t v e c k l a sig, hur skulle affärsmannen vara i s t å n d att r a t i o n e l l t s k ö t a sin v e r k s a m h e t u t a n k r e d i t e n s h j ä l p?
D e t k a n j u e j f ö r n e k a s, att k r e d i t e n, s e d d u r k ö p m a n n a s y n p u n k t o c h så- s o m m e d e l att u n d e r l ä t t a v a r u t r a n s a k t i o n e r n a affärsmän emellan, har m y c k e t g o d t m e d sig, f ö r så v i d t d e n h å l l e s i n o m t i l l b ö r l i g a g r ä n s e r, m e n m i s s b r u k a d k a n d e n lätt blifva en olidlig b ö r d a, s o m s l u t l i g e n b r i n g a r k r e d i t t a g a r e n till undergång.
U n d e r vanliga förhållanden o c h särskildt p å den husliga förvaltningens område borde m a n k o n s e k v e n t t a g a s i g till v a r a f ö r att g ö r a skul- d e r.
D e v ä x a m e d l a v i n e n s fart o c h f ö r s t ö r a slutligen husfriden, i det de undergräfva det ekonomiska välståndet.
» B e t a l a k o n t a n t!
» är en gyllene regel, hvars noggranna iakttagande är m e r a v ä r d t ä n ett s t o r t k a p i t a l, t y d ä r i g e - n o m b e s p a r m a n sig m y c k e n förtret o c h skada.
M å n g e n säger: » J a g skulle gärna vilja be- tala m i n a skulder, o m j a g endast hade pen- ningar. » M e n d e t finns t u s e n d e n, s o m i n g a - l u n d a s a k n a t i l l g å n g p å m y n t o c h likafullt a f slarf eller l i k n ö j d h e t s k j u t a d e p r e s e n t e r a d e r ä k n i n g a r n a åt s i d a n m e d a n m ä r k n i n g e n: » D e t är v ä l i n t e så b r å d t o m; h a n får v ä n t a.
» D ä r - igenom kunna skulderna förblifva obetalda under veckor, ja, månader, m e d a n fordrings- ägaren, s o m under tiden m å h ä n d a behöfver d i s p o n e r a s i n a p e n n i n g a r, r å k a r i s t o r för- lägenhet.
H a n vill o g ä r n a erinra o m l i k v i d e n af fruktan för att förlora sin kundkrets, o c h så u p p s t å s å d a n a fall, s o m att h a n d t v e r k a r e n m å s t e t a g a s i n a v e r k t y g o c h sitt a r b e t s m a t e r i e l p å k r e d i t o c h att a f f ä r s m a n n e n n ö d g a s i n k ö p a sina varor dyrare, e m e d a n han, i saknad af k o n t a n t a p e n n i n g a r, m å s t e a f s t å från k a s s a - r a b a t t e n — o c h allt d e t t a e n d a s t f ö r att bur- g e t e l l e r r i k t f o l k, till f ö l j d a f e n o u r s ä k t l i g l i k n ö j d h e t, f ö r s u m m a att b e t a l a s i n a s k u l d e r i rätt tid.
N u gifves det äfven andra, mindre v ä g a n d e skulder, h v i l k a ej k u n n a g ä l d a s m e d p e n n i n g a r eller p e n n i n g a r s v ä r d e, m e n s o m i c k e d e s s m i n d r e falla u n d e r s a m m a r u b r i k, e n ä r d e l i k a l e d e s b e s t å i b r i s t a n d e u p p f y l l e l s e af å t a g n a förpliktelser.
Till sådana räkna v i e x e m p e l v i s brefskulder.
H u r ofta u p p s k j u t a v i ej v e c k a efter v e c k a, m å n a d e f t e r m å n a d v å r a b r e f s b e s v a r a n d e — s å v i d a vi i c k e helt o c h hållet u r a k t l å t a att s k r i f v a n å g r a s v a r alls.
V i be- t ä n k a m e r e n d e l s a l l d e l e s f ö r litet, h u r u m å n g a hemliga förhoppningar och önskemål, s o m vi d ä r i g e n o m h ä n s y n s l ö s t o m i n t e t g ö r a; i lindri- g a s t e fall k u n n a d e l å n g a d r ö j s m å l e n föror- saka missräkningar, såvida de ej framkalla m i s s t y d n i n g a r eller r e n t af k o m m a v ä n s k a p s - f ö r h å l l a n d e n m ä n n i s k o r e m e l l a n att svalna.
Ä f v e n i fråga o m brefskrifning gäller det gamla ordspråket: den skänker dubbelt, s o m skänker genast.
BJÖRN CEDERBERG.
Å t s k i l l i g a a n d r a s k u l d e r ä r o s v å r a r e att h ä r uppräkna, enär d e existera i m å n g a olikartade f o r m e r; b l a n d d e m finnas e x e m p e l v i s d e m o - raliska f ö r p l i k t e l s e r, v i h a f v a m o t a n d r a, s å v ä l närstående som tacksamhetsskulder skyldigheter, som främmande människor; för m o t t a g n a gåfvor samt h ä n s y n e n för hjälpbehöf- v a n d e, k r o p p s l i g t eller a n d l i g t l i d a n d e m e d - m ä n n i s k o r å l ä g g a o s s, t y v i s k o l a j u alla v a r a b e r e d v i l l i g a att ä g n a h v a r a n d r a k ä r l e k s t j ä n s t e r.
E n ofta p å p e k a d, m e n aldrig n o g uppmärk- s a m m a d o m s t ä n d i g h e t är, a t t f u l l v u x n a m ä n - n i s k o r, s o m l å t a s i g a n g e l ä g e t v a r a att s i n s emellan reglera sina skulder, ej iakttaga s a m m a n o g g r a n n h e t, n ä r d e t g ä l l e r att i n f r i a d e r a s å t a g n a f ö r b i n d e l s e r till b a r n e n.
Ofta säga f ö r ä l d r a r n e: » V a r n u s n ä l l o c h l y d i g, så s k a l l d u få d e t e l l e r d e t!
» o c h l ö f t e t s p o r r a r bar- n e n till d u b b e l p l i k t u p p f y l l e l s e.
Men hur bittert känna d e sig ej bedragna, då de k o m m a u n d e r f u n d m e d, att f ö r ä l d r a r n e s l ö f t e n e n d a s t v a r i t t o m m a o r d!
D å faller s k a r p f r o s t ö f v e r d e v e k a b a r n a s i n n e n a, e n frost, s o m t i l l i n t e t - g ö r s a n n i n g e n s, tillitens o c h trofasthetens s p ä d a b r o d d i b a r n e t s själ.
V a r därför d e s m å i n g e n t i n g s k y l d i g af h v a d d u lofvat d e m!
Hvarje vänlig blick, hvarje u p p m u n t r a n d e ord eller g å f v a, s o m d e h a tillgodo, m å s t e gifvas d e m o a f k o r t a d t, f ö r så v i d t e j d e i sin o r d - n i n g skola underskatta v i k t e n af sina g i f n a l ö f t e n eller b r i s t a i u p p f y l l a n d e t a f s i n a s m å förpliktelser o c h såmedels, när d e blifvit v u x n a, f ö r f a l l a till l ö f t e s b r y t a r e o c h f ö r p l i k t e r n a m o t andra likgiltiga människor, s o m hänsynslöst göra skulder i stort s o m smått.
PÅ V E D S K U T A TILL ÅLAND; T R E BREF TILL EN BEKANTING.
S Å L Å N G T kom jag den gången.
N u äro åtta dar förflutna sedan dess, j a g sitter i m i n h e t a k a m m a r e i s t a ' n, o c h t i m - m a r o c h d a g a r f ö r a m i g allt l ä n g r e b o r t b å d e skuta från och Åland.
Tankarna draga hvart d e vilja, o c h just i detta n u göra d e o m h e l a f ä r d e n i g e n — m i g själf till n ö j e " o c h d i g till ära, e f t e r s o m j a g n u e n g å n g börjat berätta d e n n a sannfärdiga historia för dig.
M e d a n d r a o r d u t t r y c k t: J a g h a r t a g i t dig (h m) i b å t e n o c h får v ä l l o f att d r a d i g i l a n d.
S o m s a g d t, d e t v a r e t t s k ö n t, friskt, m e n n å g o t s ö m n g i f v a n d e lif, l i f v e t o m b o r d, allra helst s o m nattron, åtminstone första natten, b l e f r i n g a eller i n g e n.
Endast en m y c k e t liten k a b y s s h a d e skep- parfar p å sin n y a skuta, o c h d e n skulle h y s a f e m p e r s o n e r: d e t v å f r u n t i m r e n, p a p p a själf o c h pojken alternerande, skeppardottern o c h mig.
N i s s e h a d e f ö r e d r a g i t att s ö k a h v i l a i en hängmatta, s o m v i slagit u p p i lastrum- m e t (h o c e s t: h a n knöck d e n f ö r m i g!)
F ö r att så v i d t m ö j l i g t i a k t t a g a b l y g s a m - h e t e n s fordringar b e g a f j a g m i g ej n e d, förrän j a g g e n o m k a j u t f ö n s t r e t s e t t d e n sista c h e m i s e - k l ä d d a s k e p n a d e n k r y p a till k o j s.
D å b e m a n - n a d e j a g m i g m e d allt d e t m o d, j a g i e n h a s t k u n d e anskaffa, d r o g in ä n n u n å g r a m u n n a r frisk luft, ö n s k a d e m i g själf, att j a g h a f t m i n p r i m a v i n t e r s n u f v a — • o c h n e d e r s t e g i i n f e r n o.
N u a n s e r d u f ö r s t å s, att j a g p j å s k a r o c h ö f v e r d r i f v e r — o c h d e t h a r d u g u d n å s så v i s s t i n t e a l l d e l e s o r ä t t i; det hör till — m e n trångt v a r där sannerligen o c h hett m e d, o c h h v a d a t m o s f ä r e n beträffar, g r u b b l a r j a g ä n n u i denna stund, på hvilka sammansättningar d e t v a r, s o m k u n n a t g ö r a d e n så t j o c k o c h så ä c k l a n d e: d e t l u k t a d e l ä d e r, o c h d e t l u k -