Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För alt härstädes frambringa sådana ändamålsenliga torknings-anstalter för spanmål, som förefinnas på alla betydligare handelsplatser inom länder, der sedan/ längre tid tillbaka spanmålshandel idkats i större skala, vore, enligt motionärens yttrade åsigt, det säkraste och verksammaste medlet att företagsamme personer inom de städer, uti hvilka öfverskottet af kringliggande orters spanmåls-produktion samlades och hvarest densamma, i större mängd, kunde på en gäng samt med minsta kostnad och tids uppoffring befrias från den skadliga fuktigheten, erhölle förlags-lån utaf staten för sådana torknings-anstalters inrättande; hvarjemte motionären uppgifvit, att då en ändamålsenlig torknings-apparat, hvarmed två ä trehundra tunnor spanmål i dygnet kunde torkas, skulle i England kosta omkring 2,000 R:dr, och kostnaden för den erforderliga byggnaden kunde beräknas lill sex å åtta tusen Riksdaler, komme således hela utgiften för apparat och byggnad att .uppgå till åtta å tio tusen Riksdaler, allt Banko.
Stats-Utskottet, som under handläggningen af ofvanberörde motioner inhemtat, att Landlbruks-akademien, i början af innevarande år, till Kongl. Maj:t afgifvit infordradt Utlåtande i anledning af 3:ne Hushållnings-sällskapers i underdånighet gjorda framställningar om beredande af tillgång till räntefria lån utaf allmänna medel åt dem, sorn ville anlägga och begagna sädes-torkinrättningar, har förskaffat sig kännedom om detta Utlåtande; och då Utskottet delar de åsigter, hvilka deruti blifvit uttalade, anser sig Utskottet böra anföra hvad bemälde Akademi yttrat i fråga om enahanda förslag, sorn nu förevarande motioner innefatta.
Prot. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 19 Hiift. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o '107.
Efter omförmälande af de åtgärder, som allt sedan början af 1820-talet blifvit af Regeringen vidtagna för att befrämja inrättandet och begagnandet af sädestorkningsanslalter samt hvad från Landtbruks-akademiens sida för sådant ändamål lillgjorts, har Akademien upplyst, alt utsatta prisbelöningar jemte andra uppmuntringar visserligen för tillfället framkallat ett ej obetydligt antal tork-inrättningar; men oaktadt de år 1851 bestämda premierna uppgingo till ett belopp, som vid då gällande låga priser nära ersatte kostnaderna för dyhka inrättningars uppförande och således borde verka kraftigare än de nu föreslagna räntefria lånen, bade derigenom den tvifvelsutan högst gagneliga torkningen af tröskad eller 'otröskad säd icke kunnat allmänt införas hvarken i städerna eller på landet.
Med stöd af mångårig erfarenhet ansåge derföre Akademien, som erkände vigten och nödvändigheten för jordbrukaren att, genom anläggande af torkinrättningar, bereda sig utväg att äfven under ogynsam bergniogsväderlek göra säden tjenlig för både utsäde och försäljning, att den af husbållnings-sällskaperna föreslagna utvägen icke ledde till det åsyftade ändamålets vinnande.
Derjemte bar Akademien emot det i sagde hänseende framställda förslaget erinrat, att Staten icke borde lemna understöd åt andra företag, än sådane, som öfvers tege den enskildes förmåga och således icke kunde af honom med egna krafter utföras.
Då nu uppbyggandet af rior eller andra tork-inrättningar för säd icke medförde så betydliga kostnader, alt dessa ej skulle kunna af enskilda personer bestridas; och då den höga betalning, som vore alt påräkna för torkad spanmäl, borde fullt betacka räntan å kostnaden för tork-inrällningarnes uppförande, ansåge Akademien, att anläggningen af desamma borde öfverlemnas åt den enskilda omtankan, utan att Staten för sådant ändamål behöfde inledas i betydliga utgifter samt invecklas i en mängd detaljer och kontroller, hvilkas omfång icke på förhand kunde beräknas.
På dessa af Landtbruks-akademien anförde skäl emot behofvet och ändamålsenligheten af särskilda slats-bidrags anvisande för att åstadkomma sådana inrättningar till sädens torkning, som motionärerne med sina framställda förslag åsyftat, och då Utskottet tror sig kunna antaga, att den enskilda spanmåls-handelsrörelsen, hvilken under sednare åren inom flere af rikets släder ådagalagt en derstädes förut okänd liflighet och verksamhet, snart skall af sig sjelf och utan Statens mellankomst framkalla sä beskaffade tork-inrättningar, som erfordras för alt åt denna allmänna handels- och nödvändighetsvara bereda en användbarhet och afsättlighet, hvarförutan hvarken jordbrukaren eller handlanden kan i förväg med någon säkerhet beräkna den vinst, som genom odlingen af eller handeln med samma vara honom tillskyndas; anser sig Utskottet, ehuru det äfven för sin del erkänner gagnet och angelägenheten af de utaf motionärerne förordade inrättningars tillvägabringande, böra hemställa, att några medel icke må af Rikets Ständer anvisas till låneunderstöd för det uti ifrågavarande motioner uppgifna föremål.
Stockholm den 11 Augusti 1857. Stats-UIskottets Utlåtande N:o 108. 11 Hso 108. / Ank. lill Exp.-Utsk. d. il Aug. 18S7, kl. i e. m.
Ullålande, angående nuck t fråga om ränlefria låns beviljande för uppförande af byggnader utaf sten i skoglösa orter.
(Rgs-Afd.) Då, enligt hvad Riksdagsfullmäktigen Per Erik Andersson från Westerås län, uti en inom Bonde-ståndet väckt motion, yttrat, den genom åtskilliga allmänna författningar beviljade eftergift af mantals-penningarne för dem, sorn uppförde byggnader af slen i stället för trähus, icke kunde anses såsom något tillfylieslgörande understöd eller någon sådan fördel, som kunde föranleda till företagandet af stenbyggnader, men de numera medtagna skogarne samt den derigenom uppkomna bristen på byggnads- och stängselvirke inom flera örter fordrade att bonings- och ladugårdshus m. fl. byggnader på landet blefve uppförda af sten och icke vidare af träd, bar bemälde motionär föreslagit, att Rikets Sländer måtte anvisa en viss summa för att mot ställd sådan säkerbel, som af Rikets Ständer föreskrefves, kunna användas lill ränlefria låne-understöd. ät allmogen i de skoglösa orterna, hvilka lån borde återbetalas under en tid af 15 å 20 år och företrädesvis tilldelas dem, som ämnade uppföra ladugårdshus af sten, men för öfrigt tillhandahållas för andra stenbyggnader samt äfven för anläggningen af hägnader utaf sten; och borde låneunderstödens belopp bestämmas efter undersökningar, som af gode män blifvit anställda.
Siats-Utskottet, som genom erhållen remiss å denna motion fått sig ålagdt att sitt yttrande deröfver lill Rikets Ständer afgifva, fåp i sådant afseende förklara, att Utskottet anser uppförandet af de i motionen omförmälda byggnader ingalunda kunna räknas till sådana föremål, hvartill de för stats-utgifternas bestridande afsedda tillgångar böra användas; samt ,att
Utskottet derföre finner sig icke behöfva uttala sina åsigter angående nyttan och ändamålsenligheten af den utlåning utaf pllmänna medel, sorn motionären föreslagit, samt beskaffenheten och verkställbarheten af de kontroller, hvilka för denna lånerörelses vederbörliga handhafvande skulle erfordras; hvadan Utskottet, utan att ingå i en närmare utveckling af de anmärkningar, som förekomma emot det af motionären framställda förslag, anser sig böra hemställa, att något afseende derå icke må fästas.
Stockholm den 11 Augusti 1857. 12 Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 109.
IVo 109.
Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Aug. 1837, kl. 1 e, ro. Utlåtande, angående ett föreslaget lån till Apothekaren B. M.
Freese, för bedrifvande och utvidgning af en inom Arbrå socken i Södra Helsingland utaf honom anlagd linberednings-fabrik. .. (Rgs-Afd.)
Med afseende å den allmänna fördelen deraf, att linodligen, hvars bedrifvande utgjorde en bland svenska jordbrukets vigtigaste binäringar, uppmuntrades och befrämjades, så att densammas produkt blefve till sin beskaffenhet förbättrad och derigenom kunde beredas en förmånlig afsättning på den utländska marknaden, bär Riksdagsfullmäktigen Eric Ersson från Gefleborgs län, uti en af Bonde-ståndet till Stats-Ulskottet remitterad motion, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet pä den inom ofvannämnde socken af Apothekaren Freese med betj^dlig kostnad anlagda fabrik för rötning och beredning af lin efter den i England allmänt begagnade sä kallade “Henkska“ methoden, hvilken fabrik redan någon lid varit i verksamhet och, med hänsigt till den åstadkomna varans beskaffenhet, skall hafva visat särdeles tillfredsställande resultater; men, i anseende till de med en i mindre skala skeende tillverkning städse förenade, jemförelsevis stora, omkostnader, vore priset å det vid nämnde fabrik beredda lin för högt, för att denna fabriks produktion skulle i fråga om afsättningen kunna täfla med jemngod utländsk tillverkning.
På det alt ifrågavarande, synnerligen för omkringliggande ort vigtiga fabriks-anläggning måtte kunna utvidgas samt dess framtida bestånd betryggas, har motionären föreslagit, att för sådant ändamål ett låneunderstöd af allmänna medel å 15,000 R:dr B:ko, emot 2 procents årlig ränta och 3 procents amortering, måtte Apothekaren Freese beviljas, under förbehåll att han, före detta Iåns utbekommande, för detsamma lemnar antingen inteckning i fabriken och den dertill hörande fasta egendomen eller annan sådan säkerhet, som af Riksgälds-kontoret godkännes.
Enligt 20 § af Kongl. Maj.ts den 8 Februari 1844 utfärdade Nådiga Reglemente för den under Kongl. Kommers-kollegii förvaltning ställda manufäklur-diskontinrältning, kunna, uppå underdånig ansökning hos Kongl. Maj.t, förlagslån till understöd för anläggning och drifvande af större inrättningar i läbriksväg af antingen ny Slats-Utskottets-Utlätande N:o 410, 13 eller väsentligen förbättrad beskaffenhet erhållas utaf Manufaktur-diskout-fondens för detta ändamål serskildt afsalia tillgångar.
Då således en utaf allmänna medel bildad fond finnes, hvarifrån fabriksegare kunna i föreskrifven ordning utbekomma dylika låneunderstöd, som det, hvarom förevarande motion blifvit väckt, och då, enligt Utskottet meddelad upplysning, ett förlagslån å samma belopp, som motionären föreslagit, redan genom Kongl. Brefvet den 18 Januari 1853 blifvit Freese, i anseende till den af honom anlagda förbättrade linberednings-inrättning i nåder beviljadt och af honom utbekommils, hvilket lån, i likhet med andra dylika låne-underslöd, får under en tid af 8 år innehafvas, anser sig Utskottet böra hemställa, att deri rörande ett ytterligare lån för meranämnde fabriks-auläggning nu gjorda framställning må lemnäs utan afseende.
Stockholm den 11 Augusti 1857. *tO HO. Ank. till Exp.-Utsk. d. li Aug. t8S7, kl. t e. m.
U/lä/ande, i anledning aj vädd.
Jragn om beviljandet aj särskildt anslag
Jäv tryckning aj reseberättelser rörande industriellt
Jör hållanden inom Jremmande länder.
Då egentliga ändamålet med de reseunderstöd, sorn utaf allmänna medel beviljas dem, hvilka önska alt i fremmande länder inhemta upplysning om nya rön och uppfinningar samt öka förut egande kunskaper och arbetsskicklighet, syntes vara ali allmänheten och synnerligen idkare af samma vetenskap eller yrke skulle, sedan de resande återkommit, erhålla kännedom om de utaf dem gjorda iakttagelser och vunna upplysningar; så odh enär genom offentliggörandet af väl författade och sakrika reseberättelser den största nytta skulle kunna beredas för rikets handel samt manufakturer och fabriker likasom för den industriela företagsamheten i öfrigt, har Herr K. A. 14 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 110.
Ahngren, uti en af Borgare-Ståndet till Stals-Utskottet remitterad motion, föreslagit, att Rikets Ständer måtte, genom beviljandet af ett årligt, till Kongl.
Kommers-kollegii förfogande ställdt anslag af minst 4,000 R:dr R:ml, bilda en tillgång, som nu skulle saknas, till bestridande af tryckningskostnader för sådana industriel reseberättelser, som, vid behörig granskning, blifvit godkända och funnits böra på detta sätt allmänheten meddelas; hvarjemte motionären tillika hemställt, att de tryckta berättelserna måtte utan afgift utdelas kland de allmänna verk och inrättningar samt de handels-, fabriksoch handlverks-föreningar jemte särskilda industri-idkare, hvilka berättelsernas innehåll närmast rörde.
Såsom motionären uppgifvit, föreskrifves vanligen bland vilkoren för ofvannämnde reseunderstöd, att en berättelse om den företagna resan skall till Kongl. Kommers-kollegium afgilVas, hvilken berättelse egentligen utgör redovisning för det till resans företagande erhållna bidrag utaf allmänna medel, och sedan denna berättelse till bemälde
Kollegium inkommit samt derstädes blifvit genomsedd, lemnäs densamma till Teknologiska Institutets arkiv, för att der förvaras och tillhandahållas dem, som önska inhemta kännedom om hvad berättelsen innehåller.
Stats-Utskottet, som ingalunda vill bestrida det allmänna gagnet deraf, att de af sakkunnige personer under utländska resor erhållna underrättelser och samlade upplysningar om den induslriela verksamhetens utvecklipg inom andra länder samt derstädes åstadkomna förbättringar i sättet för hvarje särskild näringsgrens bedrifvande och beskaffenheten af härvid åstadkomna tillverkningar varda genom trycket offentliggjorda, anser dock något nytt eller särskildt Stals-anslag icke behöfva af Rikets Ständer beviljas för utgifvande från trycket af sådana berättelser, som innefatta de i sagde, hänseenden för Svenska allmänheten och näringsidkarne nyttiga och angelägna upplysningar, utan föreställer sig
Utskottet att de för fabriksväsendets och slöjdernes förkofran anvisade och disponibla allmänna medel skola lemna erforderlig tillgång till bestridande af nu ifrågavarande, vid de liesta fall mindre betydliga tryckningskostnader: och får Utskottet alltså, under denna förutsättning, afstyrka det för ofvannämnde reseberättelsers tryckning föreslagna årliga anslags beviljande.
Stockholm den II Augusti 1857.
Stats-U(skottets Utlåtande N:o 111. 15 Äf:0 lil.
Ank. till Exp.-Utsk. den H Äng. 1857, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackla frågor om anslag för nya eller ökade elektriska telegraf-förbindelser mellan vissa uppgifna städer och orter.
(Rgs-Afd.) Från Borgare-ståndet har Stats-Utskottet, för alt sig deröfver yttra, fått emottaga följande 3:ne motioner, angående erforderliga anslag för åstadkommande af några ytterligare utaf molionärerne förordade telegraf-förbindelser, nemligen: l:o en af Herr L. B.
Kistner väckt motion, deruti föreslagits, att då erfarenheten redan visat det en telegraftråd å linien mellan Stockholm och Götheborg vore otillräcklig för att uppfylla allmänhetens önskningar och anspråk i afseende på begagnandet af detta med hvarje år mer och mer anlitade kommunikationssätt, Rikets
Ständer mätte anvisa medel för en ytterligare tråds uppläggande å telegraflinien mellan nämnde städer; 2:o Herr C. J. Stolpes motion om ett anslag, hvars belopp sedermera, på grund af erhållen och lill Stats-Utskottet jemväl remitterad koslnads-beräkning, blifvit föreslaget till 22,000 R:dr Riksmynt, för anläggningen af en elektrisk lelegraflinie från Oregrund till Gefle eller annan lämplig ”förbindningspunkt” på den norrut gående linien, äfvensom för en telegraf-stations inrättande i Öregrund, hvilken plats vore af den största vigt för sjöfarten på Bottniska viken, helst de flesta seglare mellan Östersjön och nyssnämnde hafsvik färdades genom den s. k.
Öregrunds-grepen: och 3:o en af Herr J.
Bodell afgifven motion, innefattande framställning om anvisandet af nödiga medel lör att sätta Kongl. Maj-.t i tillfälle att, i öfverensstämmelse med emottagna underdåniga petitioner, låta foga anstalt om den norra telegrafliniens utsträckning till Haparanda eller åtminstone till Norrbottens län. 16 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 11L Enligt hvad allmänt kändt är, hafva under loppet af några få år elektriska telegraflinier blifvit anlagda inom rikets flesta provinser, hvarjemte nästan alla landets betydligare och vigtigare handels- och fabriks-städer genom ifrågavarande nya kommunikationsmedel blifvit sins emellan förenade.
Dä dessa vidsträckta och kostsamma anläggningar kunnat inom berörde korta tidrymd utföras, utan att Rikets Ständer lör befordrande af desammas verkställighet behöft anvisa några serskilda medel, så, och enär telegraf-inrättningen redan på flera ställen visat sig medföra ganska betydliga inkomster, torde kunna antagas, att kostnaderna för telegrafernas med utmärkt drift och framgång fortsatta och fullföljda utsträckning till de orter, hvarest rörelsen och lokala förhållanden synas företrädesvis påkalla derstädes ännu saknade telegraf-förbindelser, skola, åtminstone tillsvidare, kunna bestridas på samma sätt som hittills eller med de allmänna medel, Kongl. Maj:!, sedan längre tid tillbaka, egt till sin nådiga disposition för handelns och rörelsens jemte dertill hörande föremåls befrämjande.
Enär nu härtill dessutom kommer, att, enligt hvad Utskottet inhemtat, anläggningen af hela den i Herr Bodells motion förordade lelegraflinien redan är nära fullbordad, samt förslag blifvit uppgjordl och till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifvet i afseende på de i Stockholms skärgård befintliga optiska telegrafernas utbytande emot elektriska, hvilka sednare derefter förmodligen komma alt ytterligare ledas äfven till sådana i närheten belägna orter, der hehofvet af telegraf-förbindelser visat sig, och utläggningen af dubbel telegraftråd å de delar af linien mellan Slockholm och Götheborg, hvarest för närvarande finnes blott en trådledning, snart lärer komma alt företagas, anser sig SlalsUtskottet ega full anledning hemställa, att de genom ofvanberörde 3:ne motioner väckta frågor om serskilda anslags beviljande för deruti omförmälda telegraf-förbindelsers åstadkommande må förfalla.
Stais-Utskottets Utlåtande N:o 442. 17 W:0 113 Anjs. lill Exp.-Utsk. den 11 Aug. 1887, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af viickla frågor om inlösning aj sådana riksgälds sedlar, som icke blifvit till invexling företedda inom den bestämda preskriptionstiden.
Sedan den genom Kongl. Kungörelsen den 14 Februari 1835 stadgade preskriptionstid för invexlingen af de under nära ett halft århundrade genom Riksgäldskontoret utgifna och under benämningen ”riksgäldssedlar” i allmänna rörelsen, såsom eli vid alla liqvider gångbart sedelmynt, begagnade kreditsedlar med år 1845 tilländagått, hafva vid hvarje derefter inträffad Riksdag frågor förekommit om inlösandet af en mängd då aflemnade dylika sedlar, oaktadt den tid, inom hvilken desamma borde för sådant ändamål hos Riksgälds-kontoret företes, dessförinnan redan förflutit.
De under innevarande Riksdag härom väckta frågor hafva blifvit Rikets Ständer underställda dels genom några inom Preste- och Borgare-stånden afgifna motioner och dels genom flera serskilda under Riksdagens lopp till Fullmäktige i Riksgälds-kontoret ingifna och af Fullmäktige efter vanligheten till Stats-Utskottet öfverlemnade ansökningar; varande nyss åberopade motioner väckta af Professor Agardh samt Herrar L. W. Henschen och C. G.
1 fråga om ofvan omförmälda under 1834 och 1835 års Riksdag af då varande Stats-Utskott föreslagna och af Rikets Ständer beslutade preskriptionstid! för riksgälds-sedlarnes inlösande, förklarade detta Utskott, att medelst fastställandet af en viss lid, hvarefter invexlingen af ineranämnde sedlar skulle upphöra, så mycket mindre kunde afses att åt Staten bereda någon fördel på den enskilde sedelhafvarens bekostnad, som ”Rikets Ständer, i allt fall, vore oförhindrade att, derest enskilda bevekande omständigheter skulle sig förete, uppå skeende ansökningar, bevilja inlösen af riksgäldssedel- efter preskriptionstidens utgång.”
Med åberopande af nu anförda, innan preskriptions-författningen beslöts och utfärdades, meddelade uttryckliga förklarande, hafva Bih. till It.
Prot. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 49 Haft. 3 18 Stats-Utskoltets Utlåtande N:o H2.
Rikets Ständer under föregående riksmöten medgifvit då ifrågaställd inlösning af dylika sedlar, oaktadt deras innehafvare, enligt denna författnings bestämda stadgande, förlorat all rätt lill liqvid för desamma.
I öfverensstämmelse med den åsigt, hvilken således förut hos Rikets Ständer gjort sig gällande, och då de sedlar, om hvilkas inlö sande fråga nu är, enligt hvad Riksgälds-kontorets Kommissariat vitsordat, med undantag af en här nedan serskildt uppgifven sedel, vid anställd granskning befunnits rigtiga och alltså, derest de före preskriptionstidens slut blifvit hos Riksgälds-kontoret i sådant afseende företedda, ovilkorligen bort af detta verk inlösas, anser sig Utskottet böra tillstyrka, att, utom en sedel å 75
R:dr, hvilken vid berörde granskning befunnits vara falsk, alla öfriga till Stats-Utskottet under denna Riksdag aflemnade riksgäldssedlar, utgörande ett antal af 258 stycken och lydande å ett sammanräknadt belopp af 990
R.dr 32 sk. riksgäld, nemligen 4 å 50 R:dr hvardera, 50 st. å 10 R:dr, 4 å 5 R:dr, 93 å 2 R:dr, 74 å 1.
R:dr, 29 å 16 sk. och 4 å 12 sk. hvardera, må med motsvarande summa i bankomynt, eller Sexhundrasextio Riksdaler 2 sk. 4 rst., utaf Riksgäldskontorets medel inlösas.
Stockholm den 11 Augusti 1857. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857.
Stati-Vtskottets Memorial M 113. 1 N:o 113.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 13 Aug. 1857, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af verkställda omröstningar rörande anslagen till Statens jernvägs-anläggningar.
Sedan Riks-stånden meddelat sina beslut angående de uti Stats-utskottets memorial
M 97 afgifna förslag till voterings-propositioner, rörande de i utlåtandet J\l 62 behandlade frågor om utförande af jernvägs-stamlinier och anvisande af dertill erforderliga medel, har Förstärkt -Stats-utskott, i öfverensstämmelse med stadgandet i 69 § Regerings-formen, denna dag anställt omröstningar enligt följande, af Riks-stånden i sådant afseende godkända och antagna, voterings-propositioner, nemligen: l:sta Omröstningen.
Den, som, lika med Borgare- och Bonde-stånden, bifaller Stats-utskottets hemställan i 6:te punkten af utlåtandet 62, att Rikets Ständer, för påbörjande och fortsättning af arbetena å vestra stambanan från Stockholm öfver Södertelje mot Katrineholm, mätte', till utgående under innevarande samt nästkommande 3:ne år, eller under tiden till 1860 års slut, anvisa en sammanräknad anslagssumma af Fem millioner sexhundra sjuttioniotusen R:dr r:mt, röstar Ja; _
Den det ej vill, röstar Nej; Bih. till R.
Prot. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 20 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Memorial M tl3.
Yinner nej, hafva Rikets Ständer afslagit denna hemställan.
Som voteringen utfallit med 83 ja och 36 nej, hafva Rikets
Ständer alltså beslutat i enlighet med ja-propositionen. 2:dra Omröstningen.
Den, som till kontra-proposition vid slutliga omröstningen, för bestämmande af beloppet af det vid innevarande riksdag beviljade anslag för den från Götheborg utgående vestra stambanans fortsättande, vill antaga Bonde-ståndets beslut, enligt hvilket den utaf Stats-utskottet, för fullföljande af samma banas anläggning genom Westergöthland till och förbi Götha kanal, föreslagna anlagssumma blifvit nedsatt till
Fem millioner tvåhundratiotusen Riksdaler riksmynt, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Neji Yinner nej, antages till kontra-proposition vid förenämnde omröstning Ridderskapet och Adelns samt Preste-ståndets beslut, så lydande: till fortsättande till örebro af den, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sednaste riksdag fattade beslut, påbörjade stambana, som, utgående från Götheborg, skulle, i rigtning genom Vestergötbland och Nerike, fullbordad, förena nämnde stad med hufvudstaden, anvisas Tretton millioner Riksdaler riksmynt, med öfverlemnande till Kongl Maj:t att bestämma de punkter, öfver hvilka banan bör dragas.
Voteringen har utfallit med 83 ja och 36 nej, i följd hvaraf ja-propositionen blifvit antagen till kontra-proposition vid den härefter verkställda slutliga, eller 3:dje Omröstningen.
Den, som anser, att, på sätt Borgare-ståndet beslutat, för fullföljande af vestra stambanans anläggning genom Westergöthland till och förbi Götha kanal, bör anvisas en anslagssumma af Sju millioner sexhundratiotusen Riksdaler r:mt, röstar / J*l! Stats-Utskottets Memorial M 113.
3 Den det ej vill, röstar Nej 5 Vinner nej, är i afseende på anslags-summan för fortsättningen af den från Götheborg utgående stambanan det beslut fattadt, som den antagna kontra-propositionen för denna omröstning innehåller.