Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid 9:de punkten; Af hr Hildi, 1). G., sorn ansåg att Utskottet icke, i fråga om en så be* skaffad löne-reglering, som den förevarande, hvilken ej vore definitiv utan beroende af ytterligare jemkningar, borde utfästa något vilkor för det äskade anslagets beviljande, samt att derföre detsamma måtte utan vilkor ställas till Kongl. Majits disposition.
Häruti instämde friherrarne Åkerhjelm, C. och Cederström, R., herrarne Leijonancker, F. V. C. E., Björnstjerna, J.
M. och af fVirsén, C. T. samt biskoparne Heurlin och Annerstedt.
Af hr von Troil, SwEmot Stats-Utskottcts beslut att, såsom vilkor för den af Kongl. Majit äskade löneförhöjning för Landt-staten stadga, att de indelda lönerna skola utbytas emot, efter de 10 sistförflutna årens medel markegångspris, lämpade och en gäng för alla bestämda penninge-anslag, likasom emot beslutet att till ersättning för forsellönerne anslå endast 1,000 r:dr banko nödgas jag anmäla min reservation, under yrkande att Kongl. Maj:ts Nådiga proposition måtte utan förändring bifallas.
Af alla de löne-regleringsfrågor, som vid innevarande riksdag blifvit underställde Ständernes bedömande, torde ingen vara af behofvet mera högt påkallad än denna.
Nödvändigheten deraf har i 30 år varit insedd.
Redan vid 1823 års riksdag anhöllo Ständerne, att en reglering af Landtstats-lönerne måt te företagas.
I det underdåniga betänkande, sorn, med anledning häraf, Kammar-kollegium och Stats-kontoret, mot slutet af år 1828, afgåfvo, beräknades den summa som utöfver gamla staten för en dylik reglering erfordrades, till 247,161 r:dr 6 sk. 1 rst. banko.
Den 13 November 1828 aflat Kongl. Majit till Rikets Ständer en Nådig proposition i ämnet, enligt hvilken tillöknings-anslaget nedsattes till 153,123 ridr 32 sk. 11 rst.
Ständerne ansågo sig likväl icke kunna, på grund af bristande tillgångar bevilja mer än 6,000 ridr till partiela löneförbättringar.
Vid 1840 års riksdag afläts åter en Nådig proposition, enligt hvilken blott 120.000 ridr äskades, men äfven denna afslogs med undantag af 40.020 ridr 42 sk. 8 rst.. som till löneförbättring-åt länsmännen anslogs.
I 5lats- Utskottets Utlåtande, N:o 71. 41
I den Nådiga proposition som Kongl. Maj:t vid innevarande riksdag aflåfit, Ur, under antagande bland annat af den grundsats, att nu anslagna indelningar skulle, med några fä undantag, bibehållas, tillöknings-heloppet bestämdt till 77,000 r:dr, eller om man tager i beräknande hvad vid 1840 års riksdag beviljades, ungefär enahanda belopp, som då af Rikets Ständer äskades.
Men äfven denna summa har Stats-Utskottet icke ansett sig kunna tillstyrka, utan med vilkor af indelningarnes indragning.
Ett dylikt förbehåll hade kunnat anses följdriktigt, om det förklarats skola gälla endast dem sorn af löneförhöjning komma i åtnjutande..
Tillämpadt på alla, innebär det en nedsättning i inkomst för dem, hvilkas löner blifva oförändrade, derföre att enligt hittills gällande sätt för markegängens bestämmande, .denna, i ganska många län, kanske de fleste,, vanligen, understigit de verkliga varuvärdena.
I den Nådiga propositionen äro till löneförbättring föreslagne 4 lands-kamererare, 4 landssekreterare och 3 landt-räntmästare.
.Efter Utskottets förslag skulle alla öfrige tjenstemän af samma grader, tillsammans .61 personer med de mest mödosamma befattningar, nödgas, i den mån . sådant författningsenligt kan ske, afstå sina indelda löner, derföre att 11 bland deras kamrater erhålla en obetydlig löne-tillökning.
Enahanda är förhållandet med kronofogdar och häradsskrifvare, ehuru löne-förbättring jemförelsevis skulle tillkomma ett större antal af desse tjenstemän.
De indelda lönerne utgöra likväl icke något obetydligt belopp.
Sednastc riksstat upptager: indelda räntor efter markegång på förslag 268.934: 46.
5. indeld och oindeld spanmål (3,144 t:r) 18,864: — — Summa 287,798: 46. 5.
Häruti äro visserligen äfven landshöfdingarnes indelda löner inberäknade, till ett belopp som jag nu icke kan uppgifva.
Men detta är åtminstone icke större än att man med full visshet kan antaga, att landtstats-tjenstemännen af det hela innehafva vida mera än 200,000 r:dr.
Jag har anfort dessa siffror för att visa, det indelningarnas indragning till Statsverket emot en gång för alla bestämda kontanta penninge-anslag skulle för tjensternes innehafvare medföra en icke så obetydlig löne-nedsättning, samt att Rikets Ständer skulle, genom den föreslagna åtgärden, med ena handen återtaga en del af hvad de med den andra gifva.
Att 1000 r:drs ersättning för forsellöner, är en obetydlighet emot den summa, hvartill detta belopp rätteligen skulle uppgå, då det beräknas för all i Bilt. till R.
Prof. 1853 §' 1854.
4 Sami. 1 Afd. 25 Haft. 6 4* Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 71. (le indelda lönerna ingående spanmål, är så ögonskenlig!, att något bevis derföre icke torde tarfvas.
Man har inom Utskottet yttrat att den summa som af Kongl. Maj:t för detta vigtiga ändamål äskats, vore ganska betydlig.
Jag vili ej bestrida att så är förhållandet, om man betraktar summan utan afseende på Landt-stats-personalens talrikhet, men gör man detta, så torde man komma till ett motsatt omdöme.
Landtstaten utgöres af:
Lands-katnererare v 24.
L ands-sekreterare 24.
Landt-räntmästare 24.
Läns-b okhållare 24.
Läns-notarier (af Kongl. Maj:t nu föreslagne) 24.
Lands-kontoris/er och Lands-kanslister 48.
Vaktbetjente 48.
Krono-fogdar 112.
Härads-skrifvare 110.
Krono-länsmän 502. tillsammans personer 940.
Ibland desse skulle länsmän och läns-notarier komma att åtnjuta den största delen af anslaget, och en hvar torde då lätt kunna bedöma huruvida det som på de öfrige skulle fördelas, är så betydligt, att man deraf bör taga sig anledning till indragningar å annat håll.
Om, såsom jag hoppas, skatte-förenklingen snart blifver af Rikets Ständer slutligen afgjord och uppsägnings-rätten således kommer att upphöra, blifva ju Landt-statens likasom öfrige tjenstemän förbundne att, i den mån sådant författnings-enligt kan ske, uppbära deras indelda löner efter medium af de 10 föregående årens markegång.
De olägenheter man vill finna i indelningarnes bibehållande försvinna ju på sådant sätt.
Meir om man det oaktadt, såsom af flere ledamöter inom Utskottet yttrats, anser af vigt att Landt-stats-tjenstemännen förses med kontanta löner, så hemställer jag huruvida det vore rättvist eller klokt att verkställa förändringen med sådana vilkor att verklig missbelåtenhet icke kan hos denna talrika tjenstemanna-klass undvikas.
Att med få undantag dess medlemmar äro ganska svagt aflönade och på ett sätt som ingalunda svarar emot befattningarnas vigt eller det med uppbörden af landets hufvudsakligaste inkomster förenade ansvar, lärer ingen förneka.
I trettio år hafva de väntat att Rikets Ständer skulle- lyssna till Konungens förnyade framställningar om en nödig befunnen löne-förbättring.
Tiden synes ändtligen vara kommen då detta deras hopp skall uppfyllas, men må man i sådant fall icke göra half utan hel rättvisa; må man. derest förslaget om alla indelningars indragning skulle godkännas, förutom hvad Kongl. Maj:t Ståls-Utskottets Utlåtande, N:o 71. 43 begärt, bevilja full ersättning icke blott för forsel-löner utan äfven för hvad genom indelningarnes försvinnande kan förloras.»
Uti denna reservation, så vidt densamma afsåge ersättningen för forsellöner, instämde prosten Schram.
Af hr Fähraeus, O. »Vid öfverläggningen inom Utskottet, rörande det af Kongl. Majit äskade anslag till förbättrande af Landt-stats-tjenstemännens löner, har jag företrädesvis yrkat, att vid beviljandet af det ifrågaställda ansla get annat vilkor icke borde lästås, än att för de tjenstemän, som komme i åtnjutande af löne-förhöjning, så vidt i lönerna inginge indelda räntor eller tionde-anslag, rättigheten att desamma till leverering in natura uppsäga, skulle, på sätt i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 20 Augusti 1850 för tillämpning vid dåvarande indelnings-hafvares afgång blifvit bestämdt, då löne-förhöjningen komme att tillträdas, upphöra.
För att kunna biträda den mening, sorn i Utskottet gjorde sig gällande, att med anslagets beviljande borde förknippas det förbehåll, att de indelda lönerna måtte till Stats-verket indragas i utbyte mot bestämda penninge-löner, har jag ansett billigheten fordra, att indelnings-hafvarne, likasom det redan stadgats för de fall, då deras rättighet att uppsäga ränte- och tionde-spanmål till leverering in natura upphörde, af Stats-verket höllos skadeslösa för den forsellön. som de hittills författningsenligt egt att. då spanmålen löstes, af ränteoch tionde-gifvare uppbära, helst denna del af löne-inkomsten jemväl tagits i beräkning vid nu ifrågavarande, i förhållande till personalens talrikhet, ändock ganska sparsamma, löne-reglering; och då det belopp af 1.000 r:dr, sorn Utskottet till berörda godtgörelse beräknat, icke kan motsvara behofvet till betäckande af forsel-lönen för så väl ränte- som tionde-spanmålen, har jag ansett, att
Utskottets tillstyrkande bordt hafva följande lydelse:
Utskottet tillstyrker Rikets Ständer, att, utan att ingå i bedömande af den uppgjorda lölie-regleringen, till Kongl. Maj:ts disposition ställa det äskade reservations-anslaget, 77,000 r:dr, med förbehåll, att de Landt-stats-tjcnstemännen nu till— tillkommande indelda löner, med undantag af boställs-räntorna, i utbyte mot stadigvarande, efter medeltalet af de tio sistiörflutna årens markegång, bestämda penninge-löner, till Stats-verket indragas, för de tjenster, hvilkas innehafvare komma i åtnjutande af löne-förhöjniug, genast vid tillträdandet af denna förhöjning, och för de öfriga då sådant författnings-enligt kan ske; dervid dock tjenstemännen särskildt böra af Stats-verket godtgöras belöpande forsel-lön för den i lönerna ingående ränte- och tionde-spanmål, enligt de grunder, sora 44 Stafs- Utskottets Utlåtande.
\:o 71. i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 20 Augusti 1851 för tillämpning vid upphörandet af indelnings-hafvarnes uppsägnings-rätt blifvit bestämda.
Af prosten Tellbom: »I fråga om reglering af landt-stats-tjenstemännens löner, rörande hvilket ämne Nådig proposition blifvit af Kongl. Majit till Rikets Ständer under denna riksdag afgifven, har Stats-Utskottets Utgifts-afdelning föreslagit Utskottet »tillstyrka Rikets Ständer att, utan godkännande af den uppgjorda löne-regleringen, till Kongl.
Majits disposition för ändamålet ställa det äskade reservations-anslaget, 77,000 r:dr, dock med förbehåll, att, för de tjenstemän, som komma i åtnjutande af löne-förhöjning, de i nuvarande lönen ingående indelda räntor till Statsverket indragas, emot det att desse tjenstemän i stället erhålla kontant ersättning med ett, årligen, efter medium af de 10 nästföregående årens markegång för orten bestämdt, motsvarande belopp,«
Detta afdelningsförslag öfverensstämmer i afseende på reservations-anslagets belopp med Kongl.
Majits nådiga proposition, och i afseende på det derjemte gjorda förbehållet med Rikets Ständers under den sistförflutna riksdagen lättade beslut.
Rikets då församlade Ständer beslutade, med hufvudsakligt bifall till hvad Kongl. Majit föreslagiti »a) Att alla de åt embets- och tjenstemän på lön indelda räntor och tionde-anslag, de allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser tillhörande dylika indelningar och anslag, samt de, såsom ersättning för vissa hemman eller lägenheter åtföljande besvär, anvisade ränte- eller tionde-anslag, jemte de, vissa städer tillerkända, anslag af dylik beskaffenhet, må. likasom de kronan behållna, af räntegifvarne få lösas med penningar, efter ett, hvarje år för de nast för flutna tio åren bestämdt medelpris, utan rättighet’ för räntetagarne att något af dessa anslag till leverering in natura uppsäga, dock att för dem af nuvarande embets- och tjenstemän, hvilka enligt fullmakter eller konstitutorialer äro i åtnjutande af så beskaffade löner, utan att särskildt förbehåll om förändring blifvit i fullmakten eller konstitutorialet gjordt, förändringen fiirst med deras afgång från embetet eller tjénsten må träda i verkställighet, såvida de icke sjelfve, deröfver hörde, förklara sig önska, att den derförinnan må försiggå. b) Att innehafvare af ränte- och tionde-anslag för upphörandet såväl af deras hittills åtnjutna optionsrätt att utfordra dessa anslag in natura, som af rättigheten att utaf räntegifvarne uppbära forsellön, då lösen med penningar eger rum, hållas skadeslösa på det sätt, att de af Statsverket årligen erhålla ersättning till samma belopp, hvartill forsel-lönen för närvarande författningsenligt tillgodonjutes.
« Som dessa beslut blifvit af Rikets Ständer fattade i enlighet med Kongl. Majits
Nådiga proposition, måste de anses såsom Konungens och Rikets Ständers gemensamma, ehuru nådig föreskrift härom ännu ej kunnat utfärdas, emedan åtskilliga åtgärder, såsom kändt är, skolat derförut vidtagas.
Detta oaktadt har Utskottet in pleno gjort den väsendtliga förändring i det nämnda för - Stats-Utskottets Utlåtande, Avo 71. 45 behållet, att Rikets Ständer skulle tillstyrkas bevilja det begärda anslaget med förbehåll, att de indelda lönerna utbytas emot efter de sistförflulna tio arens med elmar
It e-gdngspris lumpade och en gang för alla bestämda penningeanslag, i den män ett sådant utbyte kan författningsenligt ega rum.
Utskottet har sålunda tillstyrkt Rikets Ständer att, i hvad landt-stats-tjenstemännen anginge, förändra det under sistlidne riksdag fattade beslutet om indelda ränteoch tionde-anslag, ehuru detta beslut naturligtvis måste förblifva gällande i afseende på alla andra innehafvare af sådana anslag, och, i händelse denna förändring, hvilket dock osannolikt är, blefve af Kongl. Maj;ts och Riket Ständer beslutad, en orättvisa eller åtminstone en stor obillighet skulle landf-.-tatens tjenstemän derigenom vederfaras.
Genom det gjorda tillägget, att landt-statens tjenstemän skulle på det af Utskottet föreslagna sättet undfå ersättning för de indelda ränte- och tionde-anslagen, endast i den mån ett sådant utbyte kan författningsenligt ega rum, blifver detta missförhållande icke i någon månafhjelpt: ty om, såsom Utskottet vill, Rikets Ständer förklara detta utbyte böra ske, och Kongl.
Maj:t efter dertill lemnadt bifall derom utfärdade föreskrift, så sker utbytet författningsenligt; och utan att både Konungen och Rikets Ständer ett sådant utbyte besluta, kan det icke ske.
Utskottets tillstyrkande i denna del nödgas jag mig derföre reservera.
Jag vågar hoppas, att Rikets Ständer skola bevilja det för reglering af landt-stats-tjensteinännens löner begärda och säkerligen behöflliga reservations-anslaget, och i afseende på de å dessa löner indelade räntor och tionde-anslag vidblifva hvad under den sednaste riksdagen blifvit beslutadt.
Att ersättning för forsellönerna skall meddelas, grundar sig, såsom ofvan blifvit ådagalagdt, på Rikets Ständers under nämnda riksdag fattade beslut; och lärer detta alltså komma att nu af Rikets Ständer bifallas.
Men det belopp hvilket Utskottet föreslagit att för detta ändamål anvisas, är otillräckligt; ty om det motsvarar krono-tionden, så motsvarar det icke derjemte hemmansräntorna.
De undersökningar, som för bestämmandet af detta ersättningsbelopp erfordras, hafva nu ej kunnat medhinnas.
De äro ej heller behöfliga, för att Rikets Ständer må kunna denna ersättning bevilja: ty dertill erfordras endast att vidblifva, hvad under den sistförflutna riksdagen blifvit derom afgjordt.
Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit den 20 Augusti 1851 innehåller, angående ändring i sättet för de indelda hemmansräntornas och krono-tiondens utgörande, efter framställning af de derom lättade besluten: rll var jemte och enär Stats-verket, genom hvad sålunda blifvit beslutadt, skulle komma att, för forsellönens godtgörande, vidkännas en till omkring 60,000 r:dr förslagsvis beräknad årlig utgift; men denna ersättning, under de första åren efter förändringens vidtagande och innan alla löntagare på densamma ingått, på långt när icke kan komma att uppgå till berörde summa, hvadan något särskildt anslag å stat för detta ändamål icke för närvarande sy - 46 Sfa/s- U/s/s olle/s Utlåtande, N:o 71. nes behöfva anvisas, Rikets Ständer, i likhet med hvad Eders Kongl. Majit i berörde hänseende föreslagit, beslutat lemna Fullmäktige i Riksgälds-kontoret föreskrift att vid de årliga liqviderna mellan Stats- och Riksgälds-verken godtgöra Stats-kontoret det belopp, som, enligt den afslutade Rikshufvudboken, blifvit af sistnämnde verk i ersättning för ifrågavarande forsellön förskottsvis utgifvet.
a Föreskrift härom är meddelad i det nu gällande reglementet för Riksgälds-kontoret § 141.
Då till aflöning för landtstatens tjenstemän indelda hemmansräntor och kronotionde utgöra en del af de indelda hemmansräntor och kronotionde-anslag, hvarom Rikets Ständer i enlighet med Kongl. Majit
Nådiga proposition beslutat, lärer någon annan föreskrift i afseende på den ersättning för forsellöner, som skall till landtstatens tjenstemän utgå, lör närvarande icke erfordras, än den, att derom skall gälla, hvad rörande ersättning för forsellöner i allmänhet blifvit under sistlidna riksdag beslutadt.- Häruti instämde prosten Aroseniusm Af hr Berger, A. A.: »Emot det af Utskottet i nionde punkten, angående regleringen af landtstatens löner tillstyrkta anslag af 78,000 ridr får jag mig reservera, icke derföre att jag icke erkänner vigten och behofvet af en allmänn löne-reglcring för desse tjenstemän, utan dels derföre att jag tinner den visserligen sakrika utredning sorn detta ärende nu lätt till sina grunder och detaljbestämmelser mindre tillfredsställande än önskligf varit, och dels emedan en fullkomligt nöjaktig och för flertalet af tjenstemän, mera båtande löne-rfeglering kunde ske med ett vida mindre anslag än 78,000 ridr.
Af de uti Statsråds-protokollet öfver Civil-ärenden pag, 26. åberopade 4 stycken förteckningar i detta ärende, nemligen litt. A, B, C, & D., inheintas att alla nuvarande tjenstcmäns löner så väl i penningar som boställen och indelda räntor blifvit, efter frän länen infordrade uppgifter, uti litt.
A. sammanförde. och till sina summor upptagne.
Som emellertid detta sammandrag helt och hållet grundar sig på de från alla länen inkomna särkilda uppgifter i detta hänseende, hade jag ansett, att Utskottet bort vid frågans afgörande taga dessa i skärskådande; — men då icke allenast dessa handlingar icke varit för Utskottet tillgänglige, utan jemväl på derom framställdt yrkande Utskottet vägrat bita såsom bilaga till ©itc Hufvudtiteln, trycka ofvannämnda förteckningar litt.
A. B, C, &
D. hvilka jag ansett för frågans bedömande synnerligen upplysande och vigtige. och då Utskottet derjemte helt enkelt ansett sig natan att inga i bedömande af frågan--, böra tillstyrka ett anslag af 78,000 ridr, har jag trott mig böra framställa de betänkligheter, som tillgängliga handlingar hos mig framkallat mot beviljandet af ett sådant anslag.
Bilagan litt. A., som visar nuvarande tjenstemäns löner, upptager i lista kolumnen indelda räntor samt penningar, i den 2:dra boställen.
Hvad värderingen af de sednare beträffar, så synes den försiggått utan någon plan, och Slafs-Utskottets Utlåtande, N:o 71. 47 ofta så att 4 procent af taxeringsvärdet ansetts såsom behållning.
Huru oriktig en sådan ofta på måfå uppgifven värdering blir och huru oj ernat den utfaller skönjes lätt af en hvar, och härigenom måste uppstå det missförhållande, att den enes beräknade boställsafkastning någorlunda motsvarar den verkliga, då deremot den andres (sannolikt de flestes) icke uppgår till | eller \ af den verkliga.
Hvad dernäst angår beräkningen af den uppgifna indelda lönen, så har, som jag nämnt, Utskottet icke tagit någon kännedom häraf.
Men det faller af sig sjelft att om indelningen, som efter all sannolikhet, likasom boställsafkastningen, blifvit uppgifven vida lägre än den i verkligheten utgår, i dess ställe upptagits i sitt fulla värde, så skulle de nu befindtliga lönerna visat ett högre belopp och följaktligen lönefyllnaden, som nu kalkyleras till 77,000 r:dr, utfallit vida lägre.
Icke dess mindre har Utskottet kommit till den slutsats, att vid den nu föreslagna indragningen af indelda löner, en serskild ersättning för forsellöner borde utöfver de begärda 77,000 r:dr beviljas.
Det är nu klart att då denna summa af 77,00 r:dr, utgör skillnaden mellan det belopp, sorn enligt vederbörandes uppgifter för närvarande utgår, och det som man ansett erforderligt vid den nya regleringen, det i det hela kunde vara likgiltigt, huruvida den indelda lönen af indelningshafvaren, i dess uppgift, blifvit beräknad med eller utan forsellön, om nb. vid dess indragning till Stats-verket ett emot beräkningen jemnt svarande belopp komme att å stat uppföras; men då meningen är att indelda lönerna böra godtgöras efter 10 års medelinarkegångspris med tillagd forsellön, så hade det ock varit i sin ordning att Rikets Ständer erhållit kännedom ej mindre om hvad indelda lönen efter denna beräkning verkligen utgör, än äfven om boställenas verkliga afkastning, helst Rikets Ständer annars och såsom nu är fallet, stadna i fullkomlig ovisshet om så väl det närvarande förhållandet som ock om det behöfliga lönefyllnadsbeloppet.
Vid den knapphändiga utredning
Utskottet egnat denna vigtiga fråga, visar sig dessutom att Utskottet begått ett väsendtligt misstag vid beräkningen af den qvantitet spannmål, för hvilken forsellön blifvit föreslagen.
Det visar sig nemligen att de omnämnda 2,450 tunnor endast äro den på landtstaten indelda kronotionden, men huru mycket afradsspannmål som ingår i den på landtstaten till ett belopp af 248,495 r:dr indelda ordinarie ränta är ännu outredt, oaktadt, om man ville följa den af Utskottet i denna del fastställda princip, denna spannmål borde komma under samma kategori som kronobonden.
Det är en olycka i vårt land att de indelda lönernas bortbytande mot kontanta anslag skall möta så mycket motstånd och så många svårigheter.
Genom de indelda lönernas qvarstående, stanna alltid Rikets Ständer i fullkomlig ovisshet om lönernas belopp, och försvåras härigenom på det högsta uppbörols- och redogörelse-verket, hvarjemte många andra öfverklagade olägenheter häraf äro en följd.
Det är visst sanni att Utskottet såsom vilkor för 48 S/a/s-Utskottets Utlåtande, Avo 71. beviljandet af ifrågavarande anslag fästat indelningarnes upphörande, ehuru Chefen för Civil-departeincntet icke ansett sig böra vid denna lönereglering framställa något förslag i detta hänseende.
Hade den utredning, som öfver denna fråga blifvit framlagd, i dess ställe baserat sig på en sådan grundsats, nemligen de indelda lönernas utbyte mot kontanta anslag, och följaktligen varit åtföljd af en fullständig kalkyl öfver indelningens belopp, så skulle den icke blifvit i så många afseenden, som nu är fallet, invecklad och ofullständig, och hade man jemväl då varit i tillfälle att på ett rättvisare och fördelaktigare sätt verkställa den önskade regleringen.
Hvad ligger för en rättvisa t. ex. deri, att, då man föreslagit en minskning i alla länsmäns löner, som öfverstiga 300 r:dr (med undantag af dem. som utgöras af boställen), man skyr att föreslå någon jemkning i de limér, sorn synas i allmänhet vara de bästa, såsom lands-sekreterarnes?
Af bilagorna inhemta*, att desses löner (expeditions-lösen inberäknad) ofta uppgå för det närvarande till 5.
C å 8.000 rulr banko.
Det kan väl ingen så missförstå mig som skulle jag mena någon jemkning härutinnan förr än vid nuvarande innehafvarnes afgång;— men icke ens något sådant finnes antvdt vid den nu föreslagna regleringen. utan har man i dess ställe funnit billigt att nu genast höja dessa, såsom det tyckes i allmänhet väl aflönte, tjenst emans löner genom att uppföra 8,000 r:dr banko å stat för läns-notarier, hvilka tjenstemän likväl hittills varit af lands-sekreterarne aflönte.
Hvad rättvisa ligger vidare deri att en länsman utan boställe men med penninge-lön erhåller endast 300 r:dr. då en annan kanske ofta med mindre besvärlig tjenste-befattning åtnjuter såsom lön ett boställe som, värderadt till 1,000 r:dr afkastning, torde i arrende lemna 2.000 r:dr? ofta kanske befinnes detta boställe för fjellsten obehölligt och kunde till staten indragas.