Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Motionären har ansett lagliga tillkomsten af denna beskattning vara tvifvelaktig, och förment, alt sådana afgifter kunde på lika goda grunder åläggas alla offentliga lustbarheter och folknöjen samt slutligen till och med lekstugor i landsorterna; — dessutom vore, i motionärens tanke, ifrågavarande afgifter, som utgå till dubbelt belopp af den lie - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 35. 5 villning, hvilken af Rikets Ständer är skådespelare ålagd, desto mera betungande för desse, då man afsåge deras ekonomiska ställning; ej eller syntes det rättvist och med Kongl. Theaterns värdighet förenligt, att den vidare mottoge bidrag till sina pensions-anstalter af personer, hvilka likväl aldrig kunna vinna delagtighet deri på grund af dessa bidrag.
Utskottet har, vid behandlingen af denna fråga, ansett nödigt inhemta fullständiga upplysningar rörande Kongl. Theaterns Pensions-Cassas närvarande ställning samt huruvida densamma numera kan umbära de understöd, som af framlidne Konungar blifvit åt densamma ansiagne; och har dervid blifvit upplyst, att denna Pensions-Cassa, ursprungligen bildad genom ett af Konung Gustaf lil doneradt capital, sedermera, till följd af delegares sammanskott, årliga benefice-spektakler och de afgifter, som af främmande skådespelare af alla slag till densamma erlagts, uppgått till ett capital-belopp af R:dr 143,283: 23. 1.
Cassans inkomster bestå för närvarande af: a) Räntor å ofvannämnde capital 6,929: 36. 8. b) Delegares afgifter, beräknade efter medeltal för de sista 5 åren 1,515: — — c) Bötesmedel, medium för samma 5 år ... 103: dl Afgifter, erlagde af främmande skådespelare, medeltal 1,877: e) Behållen inkomst af ett årligt benefice-speklakel, hvilken summa således utgör Gassans inkomst, beräknad efter medeltal enligt de sista 5 årens förhållanden. 5 års medeltal 636: 11,060: 36. 8.
Cassans utgifter deremot utgöra:
Aflöning till Embetsmän .
Expenser, m. m Bestämda pensioner, enligt reglementet ; 9,000: 916: 32. 175: — Summa R:dr 10,091: 32. 6 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 35.
Enligt reglementet skola Ärligen R:dr 1,000 B:co afsältas till capilalel, intill dess detsamma uppgår till 150,000 R:dr • . 1,000: — Summa R:dr 11,091: 32.
Således uppstår redan der en brist af 31 R:dr 32 B:co, men derutöfver linnas pensions-berätligade expectanter inom acleurs-staten för ett sammanlagdt pensions-belopp af 6,065 R:dr Banco, till hvilkas pensionerande Gassan saknar alla medel.
Maj:t bar, med erkännande af billigheten, att konstnärer, som under en
Lid af 30 tili 40 år tjenstgjort, ej måtte, såsom hittills skett, ytterligare under många år nödgas vänta på den pension, hvartill de äro berättigade, täckts, genom Dess Nådiga Bref af den 6 Augusti innevarande år, försäkra desamma om dessa pensioners utgående af Dess Hofhållnings-surama, så vida andra medel ej dertill skulle af Rikets Ständer, till följd af den meddelade JNådiga Propositionen rörande anslag åt Kongl.
Theatern, beviljas.
Dervid är dock påräknadt, att Kongl. Theaterns Pensions-Cassa må kunna allt framgent behålla alla de inkomster, hvaraf den hittills varit i åtnjutande, ibland hvilka de af alla kringvandrande personer, som uppföra skådespel elier för allmänheten visa konstridning, lindansning, menagerie!- rn. m. erlagde afgifter, såsom ofvan visadt är, uppgått till ett medelbelopp af 1,877 R:dr Banco, af hvilket belopp i Stockholm influtit, likaledes i medeltal, från inländske personer 71 R:dr och från utiändningar 378 R:dr; varande ldi- sådane afgifter i landsorlerne serskilda redovisningar för in-, och serskilda för utländske personer ej afgifne, hvadan ej elier de olika beloppen här kunna meddelas.
Här bör ej eller förbigås med tystnad det förhållande, att, då ]\ya Teatern började sina representationer 1842, des-s egare, Capitaine Lindeberg, genom Theaterns pensions-cassse-directions beslut, lick afgiften nedsatt från 2 R:dr till 1 R:dr för hvarje representation, samt att hail hittills af Hof-Capeliets Pensions-Cassa varit från all afgift befriad, hvaraf synes, att Pensions-Cassorna ej på obilligt sätt begagnat den ifrågavarande rättigheten, ,0m dessa . afgifter, på sätt motionären yrkat, skulle alldeles indragas, blefve deraf en följd, att den derigenom uppkommande brist ytterligare skulle öka de redan stora uppoffringar, KongL Maj:t i och för den Kongl. Theaterns upprätthållande fått vidkännas, så Allm.
Besv. och Eleo n .
-Ut skott cl s Betänkande , JY:o 35. 7 vida nemligen Rikets Ständer ej i stället beslöle, att ytterligare pä stat anslå en motsvarande summa till Kongl. Theaterns Pensions-Cassa.
Hvad Hol’-Capellets Gassa serskildt beträffar, så eger der visserligen ingen brist rum, men en sådan skulle äfven vid densamma uppkomma, om e»i rubbning i dess påräknade inkomster beslötes.
Då nu Utskottet för sin del erkänner vigten af, att en NationalThe&ler ailt framgent finnes, såsom en i sin nion mäglig häfstång till natioiialbildningens utveckling, och möjligheten för denna Theater alt bestå och till någorlunda billiga vilkor kunna förskaffa sig biträde af utmärkte konstnärer, i första rummet beror på säkerheten för dessa ali vid en högre ålder kunna påräkna ett nödigt understöd för deras återstående dagar, samt denna säkerhet ej kan påräknas, med mindre antingen att Kongl. TReaterns Pensions-Cassa allt framgent får bibehålla de inkomster, den sedan mera än ett halft århundrade uppburit, eller ock att Kongl.
Majit skulle i och derför få vidkännas ytterligare utgifter från Dess enskilda Gassa, så anser Utskottet sig ej kunna för närvarande tillstyrka, att, enligt motionärens förslag, de afgifter må upphöra, som enskilde Theatrar sedan år 1789 erlagt.
Utskottet erkänner visserligen, att dessa afgifter, ehuru ej serdeles betydande, kunna vara för de enskilde Thealrarne betungande, men dådet äfven för dessa måste vara af verklig vigt, att en cenlral-anslalt finnes inom Riket, vid hvilken de kunna inhemta en fullständig kännedom i sin konst och i hvilken de må ega en värdig föresyn, och det å andra sidan slår för hvarje utmärktare konstnär vid de enskilda Theatrarne öppet, att å den Kongl. Theatern söka inträde, samt dymedelst blifva delagtige uti dess Pensions-Cassa, tror Utskottet det ej eller sakna allt skäl, att de med någon ringa afgift bidraga till denna Pensions-cassas förkofran och bestånd, hvilken är bestämd till ett så godt ändamål, som att bereda en tarflig bergning under ålderns dagar åt konstnärer, hvilka under en lång lefnad
Ijenat till föresyn åt samtlige den dramatiska konstens idkare inom Riket.
På dessa samfälda skäl anser Utskottet sig böra vördsamt hemställa, att of vanberörde af Herr Thorn väckta motion icke för närvarande må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Emot Utskottets sålunda fattade beslut anmäldes reservationer af Herr Brukspatronen Bergsten och Herr Brukspatronen Langenberg, hvilken ytt - 8 Allm.
Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 36. rade: ”Jag reserverar mig derföre, att jag anser, det skådespelare-sällskap i landsorterne äro pålagde alltför dryga afgifler, helst när man besinnar, att de i städer, der de för egen räkning gifva representationer, oftast äfven gifva ett spektakel till förmon för de fattige eller för annat välgörande ändamål.
Dessutom händer det ej sällan, alt de skickligaste af dessa sällskaps personal, till stor förlust för desamma, lemna dem, sedan de blifvit väl inöfvade, för att erhålla engagement vid den Kongl. Theatern.
Jag tror derföre, att inländske skådespelare böra befrias från all skyldighet att erlägga någon afgift till den Kongl.
Theaterns och Hof-Capeilets Pensions-Cassor, då dem derigenom väl tillskyndas förlust, men ingen förmon.” Slockholm den 1 October 1844.
Ank. till Exp, Utsk. d. 3 Oct. kl. Ii f. ra.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om förändring af Patent-lagen af den i3 December i834.
Borgare-Ståndet har Utskottet genom remiss emottagit en motion af Herr Yice Talmannen A. M Brinkj hvaruti främmande nationers uppskattning af patentlagars vigt i allmänhet, såsom impuls åt industrien, anlöres såsom maning till efterföljd hos oss.
Motionären har derjemte anfört tre hufvudsakliga puncter, som han önskat iagltagna vid utarbetningen af en ny lag: l:o egande-rätts-principen, hvilken icke skall ligga till grund för den nu gällande lagen; 2:o patentstillämplighet å principer; 3:o en bestämdare säkerhet för patenters bibehållande.
Denna motion, uti hvilken Herr Boström instämt, har Utskottet tagit i öfvervägande, men, som motionären icke uppgifvit något förslag eller några bestämda grunder för utarbetandet af en patent-lag, så, alldenstund Utskottet inhemtat, det Kongl. Maj:t redan, i Nådig Skrifvelse af den 27 Mars innevarande år, ålagt Dess och Rikets Commerce-Collegium, att utarbeta ett nytt förslag till patent-lag, och de öfverklagade olägenheter säle* Allm.
Besv. och Ekotu-UIskottets Betänkande3 N:o 3y. 9 cles, ifall de egt rum, sannolikt genom Kongl. Maj:ts egen Nådiga försorg varda afhulpne, får Utskottet vördsamt hemställa till Rikets HöglofL Ständer, att Herr Brincks motion icke må till någon åtgärd föranleda.
Ank. till Exp. Utsk. elen 3 Oct. kl. 11 f. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion, rörande Mäklare slut i afseende pä deri sä kallade leverans-handeln.
Borgare-Ståndet har Utskottet genom remiss erhållit del af den motion, hvaruti Herr Schartau framställer en önskan, alt Rikets Höglofl.
Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes, genom ändring eller tillägg uti Mäklare-Instructionen, förbjuda mäklare-slut om varors levererande på aflägsnare terminer, än 14 dagar från slutsedelns datum, med mindre än alt köparen vid sådan afhandlings ingående förpligta t sig att genast och contant betala lill säljaren en handpenning af minst tio procent af den slutade varans värde, hvilken bestämmelse motionären anser nödig, för att undanrödja det förderfiiga och oefterrättliga missbruk, som nu lärer bed rit vas förmedelst dylika slutningar, hvilkas närmaste följder motionären beskrifver genom, allmänna exempel sålunda, att A förbinder sig, medelst af Mäklaren utfärdad slutsedel, att, efter tre, sex eller nio månader, leverera tili B ett . visst quantum vara, vanligast spanmål elier bränvin, till faslstäldt pris och mot rättighet till liquids erhållande vid skeende leverans, men hvarvid, enligt erfarenheten , sällan händer, alt säljaren innehar, eller ens ämnar att anskaffa den bortslutade varan, lika litet, som det lärer ingå i köparens beräkning att emottaga densamma, utan är den ömsesidiga speculationen dervid att skörda en vinst på den andra contrahenlens bekostnad sålunda, att, vid leverans-terminens inträffande, en contant ersättning skall utbetalas till det belopp, som svarar mot prisskillnaden emellan det i conlractet bestämda och Bih. till R.
Prot. 1844. 8 Sami. C Haft. 2 10 Allm.
Be sv.- och Elion.-Utskottets Betänkande, A:o 3j. det vid sistnämnde tid verkligen existerande priset ä den vara, som är i fråga, och hvilket sednare pris dessutom icke lätt kan utrönas, alldenstund falska pris blifva noterade, till följd af fingerade försäljningar, hvilka utgöra ett serskildt vingleri, föranledi af det nu öfverklagade.
Unden- liden kan B. hafva sålt slulsedeln till C. och således på honom ölvei flyttat rättighet och skyldighet att emottaga den contra hera de varan, eller, enligt praxis, göra liqvid om prisskillnaden; äfven C. kan hafva sålt vidare, och ännu flere förfarit på samma sätt med samma slutsedel, man ifrån man, så långt möjligt.
Om den primitiva säljaren ingått enahanda förbindelser med 20—30 eller flere personer, och desse sedermera hvar för sig med lika manga andra, så skönjes ljusligen hvilket ändelöst trassel dervid skall uppkomma, äfven om de primitiva contrahenterne uppfylla deras förbindelser, men sedan skola taga sitt igen af de efterföljande, hvilka utgöra länkarne i denna vådliga kedja, som vanligen snart är bruten, och då aldrig utan stora förluster och merändels ej utan total undergång för mången, hvaraf åter uppslå farliga förluster för andra affärsmän, hvilka väl aldrig deltagit i denna farliga lek eller ens afvetal densamma, men likväl genom de deri deltagande finna sig neddragne i eoncursernes bottenlösa djup.
Utskottet liar ansett nödigt alt taga närmare kännedom af förhållandena med den öfverklagade, och serdeles i hufvudstaden förekommande, leverans-handeln, samt funnit motionärens uppgifter vara med verkligheten öfverensstämmande, och kan följaktligen icke underkänna vigten af det lagbehof, som här framslälles.
Det juridiska försvaret för motionärens åsigt synes ligga i följande:
Den enskilde har obestridlig rätt att träffa öfverenskommelser
Om hvad, sorn till dess natur icke är stridande mot lag, och en inskränkning deri, helst under den fria utveckling, som vår tids öfvertygelse medgilver åt företagsandan, bör icke ega rum.
Denna rättighet må honom fördenskull också här medgifvas.
Men Statens idee tillåter icke, att offentlig myndighet stadfäster öfverenskommelser, hvilka i sig sjelfva hafva något orätt till deras innehåll.
Mäklaren är en sådan offentlig myndighet; fich leverans-conlracterne hafva, så som leveranserne nu bedrifvas, någonting rättlöst, emedan man dervid uppenbarligen afstår från det, Som uppgifves vara föremål för den ömsesidiga förpligtelse!!; alltså bör iqke mäklaren, såsom organ för samhällsmyndigheten och på dess vägnar, deråt lemna stadfästelse.
Bes v- och Ekon.-Utskottets Betänkande, JS:o 3y. 11 Delta skulle också med allt skäl kunna utsträckas ännu längre, såväl för ett följdrigtigt iagttagande af principen, som ock för att mera i roten angripa det öfverklagade onda.
Sjelfva slulsedlarne, när de äro af lörenämnde beskaffenhet, borde icke mera än emellan de primitiva contrahenterne hafva den giltighet, att de af domaren i civil tvist må kulina tilldömas bindande kraft.
Exemplet af ett Preussiskt Påbud, utfärdad* i Maji månad innevarande år, angående leveranser på tid af jernvägs-actier, visar, huru ett land, der man onekligen gått långt i den juridiska forsjtningen, vågat gifva efterdömel af en sådan bestämmelse.
Der stadgas nemligen, utom tjenstens förlust för mäklaren, sorn gjort slutning om ”differencer", äfven att domstol ej får till pröfning upptaga en klagan om sådana skillnader, som uppkomma emellan prisön vid slutningen och prisen vid leverencens uppfyllande; hvarjemte öfriga bestämmelser i samma Påbud äro af den beskaffenhet, att de med ens gjort slut på hela denna hasard-spelshandel.
De contraherandes personliga beskaffenhet utgör en slutsedels egfentliga garanlie.
Vid en öfverlåtelse kan denna garantie ej så uteslutande åtfölja, att icke affairen sedan blir något helt annat, i följd af tredje, fjerde, o. s. v., contrahentens beskaffenhet.
På grund af dessa åsigter, tvekar icke Utskottet att såsom nyttiga äfven anse mera omfattande åtgärder mot de öfverklagade vinglerierne, än de nu föreslagna; likväl anser Utskottet sig för närvarande böra inskränka sitt tillstyrkande i detta afseende till hvad af motionären blifvit hegardt, oell får derföre vördsamt hemställa, att Rikets Högloft.
Ständer måtte bos Kongl. Majit i Underdånighet anhålla, att Kongl. Maj.t i Nåder täcktes utfärda en Förordning, hvarigenom det blefve Mäklare förbjudet att afsluta någon liandei eller något contract om varors levererande på aflägsna terminer, eiler sednare än 14 dagar från slutsedelns datum, med mindre än köparen, vid afhandlingens ingående, bär ulfäst sig alt lill säljaren genast erlägga en handpenning af tio procent utaf den slutade varans värde; börande sådan* vara uttryckligen i slulsedein intaget, och Mäklaren hemfallen till lika belopp i böter, derest någon afvikelse ifrån denna bestämmelse, å hans sida, eger rum. 12 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 3j. Herr RAfelt reserverade sig emot Utskottets beslut att handlägga detta ärende, hvilket, efter hans mening, bordt jemväl af Lag-Utskottet behandlas.
S T,O C K H O L M , elmén & granbergs tryckeri, 1844.
Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande, 2V.-0 38.
I N:o 38.
Ant. till Exp. Utsk. d. 8 Oct. kl 5 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om uppliörenide af stadgandet rörande Cavalleri-hästars förseende med Se/vadronsmärken.
Riksdagsfullmägtigen Johan Johansson från Örebro Län, med hvilken sig förenat samtlige Riksdagsmännen från Östergöthlands Län, samt i viss del Peter Pehrsson_, Anders Johan Sandstedt och Andreas Bengtsson från Jönköpings Län, har, uti ett till Hederv.
Bonde-Ståndet ingifvet memorial, sorn till Utskottets handläggning blifvit remitteradt, anfört: att, ibland de besvärligheter, hvarmed rustnings-skyldigheten blifvit i sednare tider ökad, utan någon egentlig Statens båtnad, torde kunna räknas den genom Kongl.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den a5 October i83c) meddelade föreskrift om nurnerhästarnes vid indeldta Cavalleriet förseende med sqvadronsmärken, medelst brännstämplars begagnande; att om någon nytta, och icke blotL ett förment vackert utseende af sqvadronsmärket, skulle afses med det Nådiga Stadgandet, så vore det väl att derigenom hindra rusthållaren att afyttra en inskrifven numerhäst; att en sådan afyttring redan vore med böter belagd, men att då rusthållarnes skyldighet i alla fall qvarslode, att alltid hafva sitt åboende rusthåll med duglig häst försedt, och med dess fördel all
Lid vore förenadt både att väl vårda och således länge bibehålla densamme, de fall måste vara serdeles få, då sådane otillåtna utbyten inträffat, helst dessa hos allmogen jemväl ytterligare försvårades deraf, att ej många rusthållare egde ensamt ett helt rusthåll; att deremot, då det förhållande stöde fast, att numerhästen vore att anse för rusthåliarens egendom, åtminstone när den till honom återfölle vid cassation, rusthållarnes rätt syntes vara förnärmad derigenom, att en sådan rusthållet hemfallen häst komme att bära ett outplånligt märke af sin förra bestämmelse, som ingalunda ökade hästens värde, utan tvärtom minskade detsamma, oberäknadt svårigheten att kunna försälja en casserad bäst, enär behörigheten dertill skulle kunna ifrågasättas och det derigenom blefve nödigt, att ytterligare ett cassalions-märke påtrycktes hästen.
På dessa skäl bar motionären yrkat upphäfvande af Kongl. Maj:ts Högstberörde Nådiga Skrifvelse af den 2 5 October i83q, samt, såsom följd deraf, upplröBih. till R.
Prot. 1844• $ Sami.
Haft. i 2 Allm.
Betänkande, N:o 38. rande af ifrågavarande stämplingsåtgärd; och har motionären ansett sig nu böra göra denna framställning hos Rikets Ständer anhängig, enär det icke lyckats för ålskillige rusthållare vid Lif-Reg*en enlets Husarer att, efter derom gjord underdånig anhållan, få nämnde stämpling afskaffad, utan Kongl.
Maj:t deremot under den a5 Juli sistlidet år, efter vederbörandes hörande, i INåder förklarat
Sig icke finna skäl att å deras framställda anhållan fästa något afseende.
Utskottet har tagit ofvanberörde motion i behörigt öfvervägande och får, på grund af de utaf motionären uppgifne skäl, vördsamt tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer alt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Circulairet af den a5 October i83t), angående numer-hästarnes vid indeldla Cavalieriet förseende med Sqvadrons-märken måtte till all kraft och verkan upphöra.
Stockholm den i Oct. i844- Emot Utskottets beslut anmäldes följande reservation al Herr von TroilS. G: ”Emot Utskottets nu fattade beslut får jag anmäla min reservation.
Numerliästarnes vid det indeldta Cavalieriet märkning med brännstämpel, härleder sig nemligen icke, såsom motionären synes förmena, ifrån lusten att ernå ett vackert utseende, utan snarare derifrån, att man med dessa märken åsyftat att erhålla ett för befälet ej mindre än för rusthållaren ofta nödigt igenkänningstecken.
En stor del af reinonterne vid våra Cavallenregementen inskrifvas för numer vid knappa 4 års ålder, men commenderas sällan till Recrut- och Remont-mölet förr än vid uppnådda 5 år.
Under denna mellantid, som vanligen tillika är hästens egentliga utbildningsperiod, undergår den oftast en så betydlig förändring till sitt utseende, att den, derest icke brännmärket funnes, mången gång vore för befälet oigenkänlig, synnerligen vid Regementen, som hafva hästar af endast mörka färger.
Otänkbart är det ej eller, att en rusthållare, som sett sin unga fåle uppvexa till en ståtlig ridhästfigur, skulle kunna frestas att för en vacker mellangift utbyta den, emot en annan likfärgad och någorlunda likbildad häst.
Al minstone kunde, så vida det inbrända igenkänningstecknet saknades, misstankar derom någongång uppstå vid de tillfällen då hästen, blifvit mindre väl utbildad, än man vid inskrifningen haft anledning förmoda.
Flere rusthållare, som sjelfve sakna godt sommarbete, hafva ej sällan den omtankan att inhysa sina unga numerhästar på aflägsna hagmarker, understundom på öar i skärgården, hvarest de fritt vandra omkring under Allm.
Betänkande, K:o 3g. 3 loppet af flere månader, och skulle, då de om höstarne upptagas, svårligen igenkännas, äfven af sina egare, derest brännmärket felade.
Mången gång inträffar äfven, att hästar bortstjälas ifrån betesmarkerna.
Sqvadronsmärket bidrager då i ej ringa mon till deras återfående.
Ej eller saknas exempel, att vid möten en stor del af ett Regementes hästar, skrämda af en tillfällig orsak, skocktals slitit och spridt sig till kringliggande trakter.
En sådan händelse, flere andra dylika att förtiga, inträffade i slutet af förra århundradet vid Strömsholm med dåvarande Lif-Regementets Curassierers hästar och den svårighet, man hade att igenkänna de olika Sqvadronernes om hvarandra blandade Numerhästar, lärer hafva gifvit första anledningen till den föreskrift, som då lemnades att förse dem med Regementets och Sqvadronens initial-bokstäfver.
Oin, såsom jag förmodar, dessa nu anförda skäl ådagalägga nödvändigheten af märkningens bibehållande under fred, inses lätt, att den är ännu mera afbehofvet påkallad i krigstider, och får jag således för min del afstyrka den af Utskottet föreslagna underdåniga skrifvelsen.
Uti denna reservation instämde Herr Schmiterlöw.
Ank. till Expj Ulsk. d. 8 Oct, kl. 5 e. m.
Betänkande , i anledning af väckta frågor om upphörande af Indelade Cavalleriets fotmöten, samt om förändring i föreskri f terne, rörande remonteringen vid Dragon-Regementena, m. m.
Från Hederv. Bonde-Ståndet hafva till Utskottet blifvit remitterade följande motioner rörande dessa ämnen, nemligen: 1:0 af Riksdagsfullmägtigen Johannes Pehrsson från Upsala Län, hvilken fästat uppmärksamheten på den olägenhet, som rusthållare vid Lif' Regementets Dragon-Corps hafva deraf, att de, ensamme bland rusthållarne i Riket, nödgas anskaffa
Dragonhästar af endast svart färg och ej under 9 qvarter 4 tunis höjd, och derföre yrkat: att, då, så vidt motionären bekant vore, rusthållare vid nämnde Corps ejäro, mera än andre rusthållare, förpligtade att anskaffa Cavallen - 4 Allm.
Betänkande, j\~.-o 3g. hästar af endast svart färg, det borde bestämdt tillåtas deni att hålla hästar af hvilken färg sorn helst; att, då hästarnes duglighet icke beror af deras höjd, sådane mätte antagas, då de uppnått 9 qvarter 2 tuni; att, till befrämjande af dessa, efter motionärens uppgift, samtlige rusthållares vid Lif-regementets Dragon-Corps enhälliga fordringar, en Direction af sä väl befäl som rusthållare mätte utses för att öfvervara approbations- och cassations-mönstr ingar ne; och slutligen, att fotmötena, såsom besvärande ej mindre för dragonerna, hvilka vid den tid, då dessa möten inträffa, behöfvas för jordbrukets skötande, än för rusthållarne, hvilka det åligger att till dessa möten fortskaffa dragonerne, måtte förenas med Regementsmötena.
Med motionären hafva sig förrenat Riksdagsfullmägtige Pehr Olssoti från Upsala Län och Johan Olsson från Stockholms Län, hvarvid den sistnämnde dock gjort den anmärkning, att, inom Stockholms
Län, rusthållare äro tillstädes vid approbations- och cassations-mönstringarne, hvadan han ansåg sig icke kunna yrkandet derom biträda; 2:0 af Riksdagsfullmägtigen Jöns Månsson från Malmöhus Län, hvilken yrkat, att de rustande vid Skånska
Dragon-regementet måtte, i anseende till den ökade kostnad, hvartill anskaffande utaf remonter af de bestämda färger, sorn för detta Regementes hästar äro fastställda, föranleder, tillåtas att remontera med hästar af hvilken färg och hvilka tecken som helst, så vidt de befinnas felfrie och målfyliige; uti hvilken motion Riksdagsfullmägtige Pehr Nilsson från Christianstads Län, samt Christen Andersson och Ola Sve/isson från Malmöhus Län instämt.