Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Domliafvanden uppfyller sitt åliggande och denna coutroll är lika omöjlig för Ledamöter uti StadsRättcrne, böra äfven desse sednare La^Vtskottett Betdnknnden, 1093 tillgodonjuta en lilsa befrielse: att Domböckers, ProtocollefS oell Ransakrringars utskrifvande ej kati af mer äii en besörjas, samt att det vöre högst obilligt, att med ansvar för försummelser dermed belasta Ledamötenie, hvilka i helt andra afseenden fått säte och slämma i Rätten, Lagtftskottet Ha1’ i följd af desse an» märkningar till ytterligare pröfning förer, tagit Herr von, Strokirehs Motion; och om än liämnärsr och RådstufvuRätter i Städer-, ne, så vida kunna vara jemförlige med Häradsr och LagmansRätterne å Landet, att Ledamöternes, tillsättande hufvudsakli-. gen beror på allmänna förtroendet, före-, ter sig likväl emellan desse
Domstolar en märklig skillnad, icke blott i afseende på Ledamöternes större och mindre inflytelse på besluten i allmänhet, utan oek röranden tjenstpligt, hvarom fråga är, heldst Ordföranden i de sednare ensam ansvarar för Protpcollers och Domböckers för fatta 11-, de, utskrifning och insändande till Öfverg Domstol inom föreskrifven tid, då vid de förre åter, enligt deras ursprungliga Organisation, för detta ändamål är anstäld en särskild Tjensteman, Magistrats Secreterare eller Notarius, sorn i sin, Tjenstbefatlning härmed, icke omedelbart står under Ordförandens enskilda, utan hans jemte
Ledamöternes gemensamma lydnad och inseende % hvarförutan desse Ledamöter i flere Städer mäste vara Lagfarire män, hvilka
I0Q4 Lagutskottets Betänkande^ äfven, hvad angår Rådmän i Hufvudstaden, af Konungen utnämnas.
På desse skäl och då tillsyn öfver Protocollers utskrifning och insändande till ÖfverDomstol på viss bestämd tid, med skäl hör räknas till de Ämbetsbefattningar, hvilka hos Ledamot i StadsBomstol fordra minsta sakkännedom, och större eller mindre Löne vilkor' lika litet få verka till eftergift i Tjenstemäns skyldigheter, som det i allmänhet torde medgifvas, att i omvändt förhållande förmånlige Löneinkomster skulle nedsättas i mån Tjensteutöfningen kunde vara mera beqväm eller fordra mindre ansträngning, anser Utskottet de framställe anmärkningarne icke föranleda, till någon hufvudsaklig ändring i Utskottets förra Betänkande; men somUtskottet fästat dess uppmärksamhet vid det förhållande, att i åtskilige, särdeles mindre Städer, Borgmästare och Ordförande i KämnersRätter; jemte egne Tjenstebefattningar, tili vinnande af förbättrade Löne vilkor, äfven öfvertagit och bestrida de MagistratsSecreteraren och Notarien tillhörige göromål, och såmedelst hafva ställt sig i olika förhållande till Domstolens öfrige Ledamöter, hvilka derigenom icke äro uti enahanda oberoende tillfälle, att utöfva nödig tillsyn öfver Protocollers och Domböckers författande, utskrifning och afsändande; alltså får Utskottet vördsamt föreslå, att genom, allmän Författning må stadgas: att i alla Lagutskottets
Bet fink anden, Iog;J de Städer, der MagistratsSecreterare och NotariegÖromålen vid Rådstufvu- ochKämhersRätterne tillika Bestridas af Borgmästaren och KämnersRättens Ordförande, desse sistnämnde Tjenstemän ensamt höra ansvara för försummelse, att inom föreskrifven tid till ÖfverDomstol insända Protocoller och Domböcker, och Ledamöter i desse
Domstolar således från en slik ansvarsskyldighet frikännas.
Hvad åter angår den af Utskottet föreslagne inskränkning i tiden till tre månader för beräknandet af Dagaböter i de fall sådane för underlätet insändande af TJnderDomstolarnes Protocoller till ÖfverRätterne, enligt Lag och Författningar ega rum; så har Utskottet, som härvid egentligen haft afseende på Intecknings- LagfartsÄgtenskaps-Förorcls- och FörmyndareProtocoller, funnit, att enär vederbörande HofRätter icke alltid kunna vara i tillfälle att känna när Ransakningar i Brottmål af Underställniilgsegenskap, hvilka oftast vid Urtima Ting förekomma, blifva fulländade och med Utslag afgjorde, förr än den samma i underställningsväg till HofRätterne inkomma, samt Domarens försummelse att dylika Ransakningshandlingar inom föreskrifven tid insända, ökar de anklagades lidande genom ett långvarigare häckte, det vere mindre lämpligt, att, i afseende på så beskaffad försummelse, beräknandet af Dagaböterne upphörde vid bestämd tid; hvadan Utskottet tillstyrker, att vid nu gäl - iog6 Lagutskottets BetHnkanien. landa Stadgande i detta fall oförändrad! må Förblifva; hieii i öfrigt liar Utskottet hvarken funnit skäl att förändra hvad Utskottet; angående tiden för Da gä boters be
Vid liVarje Tings» slut insända; hvad HäradsRätterné be traf» fat; "éga erforderlig ledning för uppmärk» Sambétén derå, att Brotocolleriie fr ån des» se
Domstolar inom behörig tid blifva in» Sände; hvarförutan Utskottet icke trott sig tillhöra ingå uti pröfning äf Herr Bagges tillika gjorde framställning, att det före» Siagniå stadgatldet mätte sträcka
Sig till al» la de berättelser öcdi handlingar, hvilka Magistraterne hafva sig förelagd t att på be
Mo» tiöii, söm; då den icke blifvit irtöm rätter tid väckt, nu meta emot 58 §.
Riksdags» Ordningen icke får till granskning
Upptagas»
Med de i förberörde måtto tillstyrkte rättelser, får Utskottet alltså å hy o v ord» sandigen öfverlemna dess förra Betänka il» de till Riksens Högloft.
Ständers pröfning»
Stockholm den 26 Augusti 1823» Lagutskottets BetMknndtn, 1097 Näö i ^4» Ånkohi den i4 Sept. i823: Riksens Högloft.
Ständers Lag- sänd Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotts Utlåtande, i anledning af yrkädt iitvidgande af de så kallade Frivi leg i a excllisivä.
Puticierskapet och Adeln Ilar till Utskottens gemensamma handläggning fremittérat ett Memorial i detta ämne af Herr af Ekenstam Israel* sörli deVtiti an» förer: att i nara sammanhang med den önskade näringsfriheten .står rättigheten till Uteslutande Privilegier på nja uppfinningar, enär denna rättighet utgör eil betyds lig driffjäder tili näringarUes fortkomst och säkerligen förmenas blifva ifrigare å* beröpäd* i samina ihån, sorn häringsffibes ten ieinnaf fitryinihe för den enskilda ömtäilkatl
Och färdigheten; hvadan tidernas förändrade skick
Syntes påkalla åtskilliga förändringar uti Kongl. Majlis Nådiga för» Ordning af deli 28 April 1819* rörande exclusivä privilegier för nya, i Riket tillförene okända Slöjcle-inrättningar., Kona ster eller Väsertdtligä köiistförbättnngai'»
Hö ändamål, som har
Vid böra åsyftas 8tö enligt Herr Ekenstams tahkai 1098 LagUtskottits BttfinkanAém 1:0
Att väclsa industrien genom uppfinningsgåfvans ägg an (le samt att så snart som möjligt inom Landet naturalisera fremmande Nationers uppfinningar och erfarenhet.
Detta anses, på anförde skäl, bäst vinnas genom meddelande af uteslutande previlegier på nya uppfinningar, ej allenast på sådane. som äro erkändt goda, utan äfven för dem, som till utseende ej hafva det ringaste värde, endast de äro nya och förmenas correctivet ligga i afsätningen. a:o Att, med bibehållande af den föregående principen, bevara hvarje enskild Medborgares, rätt emot intrång i utöfningen af sina natursförmögenheter, hvilket ändamål förmenas bäst vinnas genom samma medel, eller att genast lemna ett sådant privilegium åt hvarje anmäld förbättring af en gjord uppfinning, den må vara huru ringa till utseendet som lieldst, endast den är verkligt ny; hvarvid correctivet äfvenledes anses ligga i afsättning gen. 3:o
Att bevaka helgden af den intellectuella egande rätten.
Detta kan, enligt Motionairens tanka, ej förenas med nu varande praxis vid granskningen af inkommande ansökningar i detta ämne, enär uppfinnaren är nödsakad, att fullkomligen upptäcka sin konst för en otalig här af så kallade Federbörande, innan han erhållit någon säkerhet*
För beviljandet LngHfjkoitets Betånhmtden.
I097 äf ett hegardt uteslutande privilegium skulle derföre endast behöfva utrönas* om uppfinningen här i landet är förut känd Och Utöfvad, hvilken forskning alltid herde kun-* ira låta sig göra inom uppfinningens rubrik* sorn för detta ändamål alltid borde tillräekeligen specifieraSi
En uppfinnare boiale derföre bestämdt försäkras om den fördel, sorn honom genom Förordningen, hör tillkomma* samt att ej allenast fixera fen minimi-txd för Sådane privilegiers åtnjutande* utan äfven bestämma eii viss kort tid, inom hvilken ansökningen skulle vara bifallen eller äfslageii; hvarvid hufvudsakeligt afseende borde göras på Uppfinningens härkomst * antingen den vore Svensk eller endast första Copian af eii utländsk*
Den verkan som åsyftas med 3 mom, af nämnde Kongl Förordning* synes Herr af Ekenstam ej eller nu kunna förenäs med dell åt uppfinnaren ämnade fördel oell säkerhet, enär genom bibehållande äf Samma moulent det missbruk skulle kulma förefalla , att en Svensk man hlfefve emot sin vilja skiljd ifrån sådan sin väifångna egendom, då fattigdom ej tillät honom, att sköta densamma med sådan drift
Som an» dra, med användande af större förlager o tvifvelaktigt skulle kunna göra.
Om inan möjeligen skulle anse ett Uteslutande privilegium, som obegagnadt LdgVtskottets Uettinkandéi Jö 1098 LagUtskottets Bettinkanden', undanhålles allmänheten, ej böra få bibehålla sin rätt längre än den utstakade Minimitiden för ett sådant åtnjutande; vore denna inskränkning likväl, ehuru en medelväg, enligt hvad Motionairen förmodade, ingenstädes utomlands antagen, cmedan man ansett som ett våld, att, med hotelse att återtaga hvad man gifvit, tvinga uppfinnaren att sätta sin invention i verkställighet på en tid då den icke lönar sig.
I likhet med dessa grunder föreslår Herr af Ekenstam sluteligen en underdånig anhållan, om sådane ändringar uti ifrågavarande Nådiga förordning, som förmenas nödige för att böja egenheten i våra administrativa former, och bifogar ett allegat, innefattande en uppställning af det förändrade utseende, som Kongl.
Förordningen den 28 April 1819 skulle erhålla, i följd af ofvanupptagne erinringar.
Utskotten, sorn tagit detta ärende under öfvervägande, hafva dervid inhemtat, att redan vid 1809, 1815 och 1818 årens Riksdagar fråga blifvit väckt, örn inskränkning uti exclusiva privilegier, samt att Kongl. Maj:t, till följd al Riksens Ständers vid alla dessa Riksmöten upprepade underdåniga Önskningar, utfärdat Förordningen rörande detta ämne af den 28 April 1819.
Att vid ett sådant förhållande och vid en tidepunct, då en allmännare friare utöfning af Medborgares krafter påyrkas, utan hinder af enskildtes eller Corporationers LagUtskottets Betånhnnden.
Ic9g uteslutande företräden, och utan förnärmande af någons rätt, tillstyrka en sådan utvidgning' af exclusiva privilegiers meddelande som Motionen åsyftar, vöre, enligt Utskottens tanka, att alltför mycket frånträda de grundsatser, som länge med skäl blifvit yrkade, och hvilka äfven i Utskottens meddelade Betänkande, rörande en allmännare näringsfrihet, blifvit närmare utvecklade.
Utskotten medgifva, att då en person styrkt sig vara uppfinnare af någon ny inrättning eller arbetsproduet eller dervid upptäckt någon förbättring, han derföre, såsom i denna del utmärkande sig till samhällets nytta, framföre dess andra medlemmar, äfven derföre bör företrädesvis erhålla ersättning och belöning, hvilken, med minsta directe kostnad för Staten synes lämpligast kunna meddelas, genom en uteslutande rättighet till begagnande af hans uppfinning, så länge till dess denna ersättning kan anses skäligen fullgjord; men då Utskotten, vid granskningen af de grunder, som uti ofvannämnde nu gällande författning blifvit stadgade, funnit desamma, i likhet med de i Frankrike gällande Brevetter och Englands Patenter, motsvara det åsyftade ändamålet: konstflitens uppmuntran , utan förnärmande af andras fria arbetsförmåga, hafva Utskotten ansett betänkligt, att tillstyrka bifall å det af Herr af Ekenstam uppgifne förslag, lieldst Utskotten frukta, att ett så vidt utsträckt beviljande af exclusiva Pri» i loo La^Utskottets Betänkandeti. vilegier, skulle omsider göra de fleste handtverk och inrättningar,, åtminstone i särskilda delar, privilegierade i vissa personers händerj och dessutom gifva dessa en välkommen anledning, alt genom andras invecklande i, flerfaldiga rättegångar rörande beskaffenheten och tydningen af deras uppfinning eller förbättring, söka Utvidga sin uteslutande rätt på ett sätt, som kunde blifva för andre Näringsidkare i hög grad förnärmande; hvadan Utskotten ansett sig icke kunna, i anledning af förevarande motion, tillstyrka någon Riksens Höglofl.
Ständers åtgärd; hvilket dock allt till deras egen pröfning vördsamt öfverlemnas.
N:o 170* Ankom den i5 Sept. i8a3.
Lag samt Allmanna Besvärs- och EkonomiUtskotts
Utlåtande) öfver gjord anmärkning vid Uttkottcns Betänkande, i anledning af väckte förslag dels i afseende på grunden för hemmans skyldighet, att deltaga i kyrko och FrcstegäråsByggnad, samt LagUtskotttts Petänkantiett.
Iioi dels att scidane Kronobeten eller andre dylike Kronans odisponerade Lägenheter, sorn uti Extra Rote. ringen ingått borde få vidkännas berörde skyldighet och utgörandet af KyrkoTionde.
Vid föredragning uti Ilederv, Bonde, Ståndet, af Lag- samt Allmänna Besvärs neli Ekonomi Utskottens Betänkande N:o <)5, har detsamma blifvit återremitteradt, i anledning af det yrkande som blifvit af llere Ledamöter inom detta Stånd giordt, att nämligen Kronobetet) eller andre Kro« nans odispanerade lägenheter hvilka, i Utskottens tanka , ej annorlunda än efter matlag med dagsverken böra deltaga i Kyrkobyggnad, på den grund att de sakna rät* lighet, att rösta vid Presteval eller i frågor om andre Kyrkan rörande angelägenheter, måtte åläggas att, alldenstund de vid Extra Rotering blifvit jemförde till visst hemmantal, efter samma grund bidraga till Kyrkobyggnad, emot det de skulle komma i åtnjutande af rösträtt vid Presteval, Då Utskotten nu gå att häröfver sig utlåta, få Utskotten vördsamt emira, att, enär hvad sålunda blifvit yrkadt, icke innefattar någon anmärkning emot gill tigheten af den grund sorn Utskotten uppgifvit, för ifrågavarande lägenheters befrielse från den större byggnadsskyldigheten, utan snarare ett förslag, hvars pröfning dock icke tillhör denna fråga, alt nemligen sådane U02 /.dgUtskottets Besånhanden, -lägenheter, i följd af denna grund, mätte åläggas den större byggnads-skyldigheten, emot det de berättigas att rösta vil Prestval, så sakna Utskotten ali anledning att förändra sin i Betänkandet afgifne mening, hvilken dessutom af 3:ne
Stånd blifvit godkänd; och skulle detta till svar Heder v, BondeStåndet vördsamt meddelas.
Stockholm den zc) Augusti i8a3.
Ankom d. i5 Sept. 1823.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotts Utlåtande, angående yrkad t åläggande för Landtmätare, att, vid vite, inom viss tid fullgöra de dem zippdragne Enskiftes-fårrättningar.
RiksdagsFullmägtigen från Elfsborgs Län, Olof Jonsson, har uti ett från Hederv.
BondeStåndet till Utskottens gemensamma åtgärd remitteradt Memorial, deruti Anders Nilsson från Malmöhus Län instämt, fästat uppmärksamheten derpå, att den allmänna förlägenhet, som jordbrukande Classen af Rikets Invånare öfverklagat, ej al - Lagutskottet* Bet&nkandén, X103 lenast skall blifva för densamma mångdubblad, utan äfven för Staten menlig, genom det långa uppehållet vid verkställigheten af Enskiften, hvilka Landtmätare i vissa orter förmenas hafva egenmägtigt tillskansat sig, och hvilket troligen vore förorsakadt genom den mängd Enskiftesförrättningar de sig åtaga.
För jordbrukaren vore delina tidsutdrägt menlig, emedan lian, sedan sammanträdet varit, kan hända iqke på 4 ä 5 år derefter visste hvarest lian med säkerhet skulle utköra sin gödsel, för att skörda nyttan deraf, utan nödgas förrätta utsädet i ogödslad jord; för Staten vore den menlig af orsak, alt jordbrukaren, som icke bestämdt kände de jordstycken honom kunde tilldelas, icke eller kunde åt jorden lemna sådan skötsel, som den ovilkorligen fordrade, hvarigenom Hemman slutligen skulle komma i Skattevrak och Staten derigenom blifva i mistning af påräknade inkomster; på dessa skäl föreslår Riksdagsmannen, att, då en Cornmissions- eller EnskiftesLandsmätare emottager någon Enskiftesdelning, lian hör densamma, vid förelagdt strängt vite, fullgöra inom ett halft år efter sedan han remiss derom erhållit och sammankomst hållit, hvarvid ingen protest uppstått, och/då lian andra gången återkommer, vara förpligtad, att, innan han från stället afreser, hafva utstakat husplaner, m. m. samt tilldelt hvar och en hvad på dess skifte tillkommer; allt likväl inom nämnde tid, på JI04 LagVtskottets Betänkande, der Jordbrukaren må erhålla kännedom af hvad honom tillhörer, och kunna sådant bruka till eget gagn och bästa, Vid pröfningen af ofvanupptagne mo, tion, hafva Utskotten ansett de menliga följder, sorn genom fördröjd verkställighet af Enskiftes-förrättningar tillskyndas ej min® dre enskilde jordegare än äfven jordbruket i allmänhet, förtjena den största uppmärk® samhet och då Utskotten nu, med anledning af motionen, fästat ett särskildt afseende på anledningar till det öfverklagade. dröjsmålet, sorn ifrån Förrättuingsmännens. uraktlåtne eller ensidige åtgärder kunnat härflyta, hafva Utskotten, till förekomman® de deraf, funnit lämpligt föreslå:
Ått då en ansökning om Enskifte blifvit hos ve® derbörande Kongl, Maj:ts Befällningshaf-. vande i behörig ordning gjord, hör Kongl, Maj:ts Befallningshafvande ega att, sedan dagen då ansökningen ingafs blifvit i Di® arium antecknad, derå meddela skyndsam j-enriss tdl vederbörande Landtmätare, hvil® ken det då åligger, att den begärda
En® skiftes
Befallningshafvandes prof® ning underställas, eller ock Kongl, Majrts, LagUtskottets Betånknnden, 1105 befallningshafvande skulle finna någon E11- skiftsdelning ovilkorligen fordra en skyndsammare handläggning; men skulle deremot Landtmätare, som en sådan remiss erhåller, icke tilltro sig, att inom åtta månader derefter, den begärda E n s k i f t e s fö r r ä 11 - ningen företaga, hör han sådant ofördröjligen anmäla hos Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande, som då eger tillse, att någon annan skicklig
Förrättningsman kan i den förres ställe förordnas, att så fort sig göra Jåter det ifrågavarande
Enskiftet till verkställighet befordra, Utskotten, som vördsamt tillstyrka Riksens Högloft Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, om utfärdandet af en Författning, i likhet medofvanupptagne grunder, förmoda, att denna, i förening nied Kongl, Majrts Befallningshafvandes åliggande att tillse, det Enskiftes-förrättningar med behörig skyndsamhet liandhafvas, skall i betydlig nrån afhjelpa den öfverklagade långsamheten vid Enskiften, hvilken likväl, i anseende till desse jirenders natur, och de flere prasliminaira frågor, sorn ofta innan Enskiftets fortgång måste i behörig ordning afgöras, understundom icke utan en längre tidsutdrägt kunna fullbordas, ehvad ordning och ansvar än må stadgas för deras afgörande.
Utskotten hafva slutligen ansett det icke vara ur vägen, att vid detta tillfälle framföra sin öfvertygelse, att en af de väsendtlige orsakerne till Enskiftesförrätlningarnes iio6 Lagutskottet!
Betfirikanden. närvarande långsamma gång bör sökas uti den brist på skicklige Lantdmätare, som i många Landsorter förefinnes, och hvilken icke, då fråga derom blifvit väckt, genom härvarande General-Landtraäteri-Contoirs försorg, lärer kunnat afhjelpas; en brist, hvilken måste ega ett så mycket mera ofördelagligt inflytande på jordbruket i allmänhet, som, enligt Utskottens erfarenhet, ej en gång avvägningar, som så ofta förekomma och äro af så mycken vigt, kunnat på flere orter af vederbörande tillförlitligt verkställas.
Utskotten ega likväl den förhoppning, att, sedan de Landtmätare åliggande examina blifvit, på sätt vid närvarande Riksmöte är vordet föreslaget och tillstyrkt, på ett mera ändamålsenligt sätt bestämde, samt utsträckte tili en säkrare och vetenskapligare kännedom af deras yrke, skall nu sistnämnde olägenhet småningom af sig sjelf upphöra, särdeles då Landtmäterict, under en driftig och kunnig
Chef, upphöjes till den rang af vigtiga och allmänt nyttiga inrättningar , som den enligt sin natur hör ega, och derigenom blir ett af de kraftigaste medel till jordbrukets trefnad och förkofran; hvilket dock till Riksens Höglofi.
Stockholm den 3.9 Augusti i8a3.
LagUtskottets Eettinkanden, 1107 N:o 177.
Ankom cl. i5 Sept. i8a3.
Lag- saint Alhnhnna Besvärs- och EkonomiUtskotts Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om lämplige medel till ett allmännare spridande af Rikets Grundlagar och andre Författningar.
Vällofl BorgareStåndet har till LagUtskottets handläggning remitterat ett Memorial af Herr J. U. Winberg., som deruti anförer: att clct genom officiella utgifvandet utaf Samling af Forfattningar, hvilka ändra eller förklara både den allmänna och Kyrkohagen, blifvit factist medgifvet, att en gällande vLag icke kunde anses genom ett blott kungörande från Predikstolarne vara tillräckligen offentliggjord, och då dels sjelfva Rikets Grundlagar icke, enligt hvad Motionairen hade sig bekant, genom någon särskild anstallt blifvit till Allmänhetens, utom JlufvudStaden, kännedom befordrade, dels en mängd Stadganden, instruetioner och föreskrifter för särskilde Ämbetsmän och verk lära finnas, som icke genom annan väg
. än det nyssnämnda uppläsandet blifvit för en större allmän - Uo8 LpgUtskottets Betänkan den. het hände, än. för de personer, hvilkas Ämbetsbefältning de egentligen röra, oak-. tadt sådana stadgande!! alltid, ehuru iner eller mindre, angå tredje mans rätt, i det de bestämma sältet hvarpå Medborgare af Ämbetsmän eller Ämhetscorpser må behand-. las, föreslås på sådan grund; att ej allenast af Rikets samtlige Grundlagar en Autarise* råd upplaga göres och samma eller dylika anstalter träffas för deras lättare utspridande Sorn för de små Allmanaqkotne blifvit vid-, J,agne, utan ock att ansta!
It fogas om en Authentik Samling af de Kongl.
Stadgar, Instruotioner och Reglementer för särskilde Ämbetsmän och Corpser, sorn, enligt planen, för de egentliga LagSamlingarne, icke derstädes kunnat finna rum, men likväl äro af ett Allmännare intresse.
Häruti hafva åtkillige af Vällofl. Bor-. gareStåndets Ledamöter sig förenat, med tillägg, dels, att äfven alla om
Tullverket gällande författningar mätte samlas och utgifvas från trycket, dels uttrycklig före-, skrift stadgas för vederbörande Akademi* ske Lärare, att, s;jsom ämnen för offenteliga föreläsningar, äfven upptaga Rikets constitutionella Lagar, samt att kännedo-. men härom må blifva ett föremål för alla anställande publika Elamina, I anledning af hvad sålunda blifvit, hemstäldt, få Utskotten, med tillkänuagifyande, att dels Lag och Allmänna Besvärs och Ekonomi Utskotten gemensamt, i frå* gan om öfverseende af de oeconomiska Lagutskottets Bttänkanden.
I109 FÖrfattnillgarne, dels Stats- och Ekonomi Utskotten, uti den iZ nasti.
Juli i afgifvet Betänkande, i anledning af väckt motion om utgifvandet af en så kallad Medborgerlig CathecheS, redan yttrat sina tankar uti förevarande ämne, litt endast åberopa samma yttranden! att ehuru Utskotten ahsägo en allmännare kännedom om
Rikets lagar och statistiska förhållanden vara af väsendtlig nytta och utgöra ett värdigt föremål för ett bildat
Samhälles bemödanden; likväl oell då Utskotten härvid erinrat sig, att ej mindre en ny Civil och CriminalLag är under utarbetande, samt att Rikets oeconomiska Författningar blifvit samlade, för att, i ett Sammanhang framstälde, undergå nödig granskning, än äfven att ett nytt förslag blifvit afgifvet till de Administrativa verkens förändrade Organisation samt den egentliga Lagskipningens skiljande från de Administrativa ärenderne, så finna Utskotten, med afseende på de förändringar som i förenämnde hänseenden kunna komma att ega rum, och då utgifvandet af förenämnde InstrUctioner och Författningar, vid ett sådant förhållande, skulle medföra eli föga varaktig nytta, och i en framtid äfven möjligen blifva mera förvillande än gagneligt, tidpuncten för ett sådant ut-gifvande ännu icke vara inne; och hvad särskildt angår Rikets Grundlagar, så erkänna Utskotten visserligen hyttan af en allmännare kännedom deraf; men då äfven desse vid hvarje Riksdag åro förän - ii io LagVtshottets Rttdnkandftt! elling underkastade, oell dessutom finnas att tillgå vid hvarje Kyrka samt hos hvarje