Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hästarnes antal bestämmes efter posternes tyngd, ocli beloppet af den hästlega, som Entreprenören utbekommer, är beroende af de vägar, hvarå Poster och Estafetter färdas, samt utgår med Ig å 3 Köp. S. per werst, eller 42 å 84- öre per Sv. mil.
Utom nyssnämnde
Diligenser afgå jemväl, för Postkassans räkning, Malleposter på vissa hufvudvägar, med hvilka resande kunna åtfölja.
Efter fullbordandet af jernvägen mellan S:t Petersburg och Moskwa, har emellertid antalet resande med begge dessa slags Postekipager aftagit från 44,800 år 1850 till 41,300 » 1852 och 38,377 » 1857.
I detta antal inbegripas likväl icke
Diplomatiska och andra personer, för hvilka, af särskilda anledningar, ekipager, oberoende af posterne, upplåtas.
Af General-Poststyrelsens berättelser inhämtas för öfrigt, att åren 1850 1852 1855 1850 Postverkets bruttoinkomster uppgått till S:R . . 4,40 1,000 4,430,000 0,337,000 6,004,000 Nettobehållningen 1,369,000 2,180,000 2,635,000 Utgifterne för Poststatens underhåll 2,329,000 b) Skjutspenningar för Poster och Estafetter 1,811,900 c) till Utländska Postamt för utrikes brefvexlingon 128,300 Antalet privatbref och va rupaketer 12,324,000 12,825,000 16,700,000 17,044,000 d:o offentliga, eller Embetsbref och varupaketer 15,606,000 20,000,000 19,833,800.
Danska Monarkien.
Författningarna. 0111 Post- och Skjutsväsendet äro väsendtligen olika i Konungariket och i Hertigdötnena.
För det förra gäller ännu, med de undantag och förändringar, sorn här nedan komma att anföras, »Förordningen angående Befordringsväsendet i Danmark af den 27 Jan. 180 4», hvilken innehåller följande hufvudsakliga bestämmelser: 1 §.
De till resandes oell annan befordring befintliga Wagnmanslag (åkareskrån) skola öfver allt i Danmark fortfarande ega bestånd.
Dylika skrän skola, der de icke redan finnas, upprättas både i Köpstäderne och på landet, så framt ej lokala omständigheter lägga hinder i vägen.
I sådan händelse, och om enskild person ej vill åtaga sig hela befordringen, äfvensom när alla interessenterne i ett Wagnmanslag äro stadda på resa, eller så nyligen hemkomna, att deras hästar icke hvilat lika många timmar som deras senaste skjuts utgjorde i miltal *), skall befordringen på hvarje ställe, vid plikt af 5 R:dr för en hvar till Kommunens Fattigkassa, verkställas af alla dem bland »Byens» (Stads- eller Landtkommunens) innevånare, hvilka hålla hästar och åkdon antingen för jordbruk, eller för annan näring, utan att något personelt eller reelt Privilegium derifrån kan dem befria. 3 §.
I afseende på Wagnmanslagen iakttages:
Att hvarje Lag eller skrå, med hänsyn till den större eller mindre befordran, som förefaller på stället, ej kommer att bestå af färre eller flere enkla Lag eller Kullor, än som erfordras för befordringsväsendets bestridande.
GeneralPost-Direktionen har emellertid rättighet, att inskränka eller föröka antalet Wagnman; samt Att till Wagnmän endast sådana personer utses, som förmodas kunna uppfylla sina åligganden. 6 §.
Wagnmännen äro pligtige att bestrida all befordran, antingen denna önskas till närmaste Poststationer, eller i korta turer till ställen, hvarest inga dylika stationer finnas; hvaremot de också, utom i vissa uppgifna fall, ega uteslutande rättighet att skjutsa. 7 §.
General-Post-Direktionen är berättigad att lata befordra Posterne genom öfverenskommelse med Entreprenörer; och vidare kan annan, än Wagnmansskjuts, begagnas af, bland andra, O ö *) 1 Dansk mil
1 Eiksbanksdaler eller numera lhdr Riksmynt
Danmark. a) en hvar, sorn «jclf håller hästar och vagn.
Denne kan skjutsa sig sjelf och andra utan betalning; b) Krämare och Handtverkare, sorn skicka sina varor till och från marknader ; c) en hvar, som har flyttgods att afsända, eller som leger vagnar till åkerbruk, till varors in- eller utskeppning, eller till att hämta Byggnadsmaterialier och dylikt; d) i Kronans tjenst varande Officerare och Stabs tjenstemän, när de resa i Kongl, förrättningar; e) alla sådana, som visa sig hafva fått särskildt tillstånd att taga skjuts från annat håll. 9 §.
Wagnmännen på hufvudturen från Köpenhamn till Haderslev, så väl öfver Assens sorn öfver Middelfart, d. v. s. i Köpenhamn, Roeskilde, Ringsted, Slagelse, Korsöer, Nyborg, Odense, Assens, Middelfart och Kolding, äfvensom i Helsingör och Kjöge, skola för hvarje enkelt Lag eller Rulla vara försedda med en Holsteinsk och en mindre Postvagn (öppen, flätad korgvagn med 2 säten).
Holsteinska Postvagnarne skola inrättas efter en profvagn, som GeneralPost-Direktionen tillställer hvarje af förenämnde städers Wagnmanslag, och de mindre Postvagnarne böra vara goda, rymliga, vanliga Borgarevagnar, hvarpå den packning och det antal resande, som Wagnmännen äro pligtige att föra, beqvämt må kunna rymmas.
De skola vara försedda med Korgflätning, hvilken så väl fram- som baktill och på sidorna bör vara så tät, att de resandes saker icke kunna tappas, äfvensom sätena böra inrättas med stöd för rygg och sidor samt vara försedda med stoppade dynor.
Till anskaffande af Holsteinervagnar kunna Wagnmännen påräkna lämpliga förskott, när de derom vända sig till General-Poststyrelsen och ställa sådan säkerhet för vagnarnes anskaffning och förskottens återbetalning på lämpliga terminer, eller genom afdrag på frakten, som bemälte Styrelse närmare bestämmer.
Sedermera föreskrefs i General-Post-Direktionens på Regeringens befallning utfärdade Plakat af den 'I April 1834, att så väl på alla stationer vid flera af hufvudvägarne, som äfven vid andra stationer, der Post-Styrelsen kunde finna anledning sådant förordna, borde inom viss tid anskaffas och framdeles underhållas försvarliga fjedrar under de 2 sätena på de allmänna postvagnarne; att Post-Styrelsen vore bemyndigad, efter omständigheternas föranledande, dels att ålägga de Wagnmän, som hafva 2 Rullor i ett Lag, att anskaffa en Post vagn på fjedrar för den ena Rullan, och dels att göra anskaffningen af en sådan vagn till villkor för öfvertagandet -af en Wagnmans-Rulla; samt slutligen att de Wagnmän, som försedde sig med dylika Postvagnar på fjedrar, tillerkändes företrädesrätt att med dem verkställa Bivagnsbefordring med den dag liga Hufvudpostvagnen, äfvensom att fortskaffa Paketpostpassagerare. I I §.
Vidare förordnades i '1804 års Lag, att Holsteinska vagnar skulle Danmark. begagnas öfver allt på de här ofvan nämnda hufvud-landsvägar, äfvensom på alla öfriga väglinier, hvarest chausséer då voro eller framdeles blefvo anlagde.
Efter 2 års förlopp fick. på dessa vägar, ingen mindre Postvagn begagnas till skjuts vid plikt af 1—i R:dr, hvaremot sistnämnde åkdon fortfarande fingo nyttjas på sådana sidovägar, der inga chausséer voro anlagda, när nemligen Holsteinare på dessa vägar icke kunde komma fram, eller de resande önskade att blifva fortskaffade med dylika mindre Postvagnar.
Dock var det på sådana ställen, der sidovägarne icke vållade hinder för Holsteinska vagnars fortkomst, Wagnmännen obetaget, att aldeles afskaffa de mindre, och allenast begagna Holsteinska åkdon. 4 3 §.
På hvarje station vid hufvudvägarne skulle senast inom 2 år till de resandes beqvämlighet anskaffas så många »Kalescher» (lösa sufletter) eller säten med lädergardiner och fotsackar, som General-Post-Direktionen för hvarje ställe ansåg vara behöflige.
Det öfverlemnades till Wagnmännen, om de för gemensam räkning ville anskaffa och underhålla dylika Kalescher; men vägrade de att ingå härpå, bemyndigades General-Post-Direktionen att ålägga Stationens Uppsyningsman att hålla deni, så länge han fortfor med sin befattning.
Derefter stadgades i General-Post-Direktionens Plakat d. 21 Aug. 1841:
Att befordring med Enspännarevagnar skulle införas vid alla stationer på Seland och Fyen; Att, så vida icke Wagnmanslagen anskaffade sådane vagnar, tilläts det enskilda Wagnman, att med dem skjutsa; Att, om Wagnmännen i Köpstäderna ej tillhandahöllo erforderligt antal dylika vagnar, kunde Post-Styrelsen tillåta personer utom Skräna att, under 5 års tid, befordra både resande och Stadsboer med sådana åkdon; Att Post-Styrelsen skulle efter godkänd ritning låta förfärdiga 2 Enspännarevagnar med korgflätning — för Seland och Fyen — till mönsteråkdon, samt att Styrelsen jemväl var bemyndigad att meddela lämpliga lån för dylika vagnars anskaffning. 4 804 års Förordning innehåller ytterligare i 15 §, att Wagnmännen på hufvudvägarne skola, för hvarje enkelt Lag eller Rulla, hålla 4 starka hästar, så vida ej Post-Styrelsen, efter omständigheterna, finner tjenligt, att minska detta antal.
Plästarne skola vara minst 10 qvarter höga och friska, seldonen starka och ändamålsenliga. 16 §.
Så väl vid sidovägarne, som på alla ställen i Jutland, Lolland, Falster, Langeland och Möen. skola Wagnmännen, intill dess vägarne komma i stånd och Ilolsteinske vagnar införas, för hvart enkelt
Lag vara försedda med en rymlig korgvagn och ett par försvarliga hästar, jemte seldon, allt af sådan beskaffenhet, som förutstående §§ bestämma. 17 §.
De Wagnman, som i skrået äro inskrifna, skola anskaffa och städse 10
Danmark. i godt, skick underhålla den för postkarlarne (postiljonerne) anbefalte postmundering, hvilken desse på resor altid skola vara iklädde.
Hvad åter häst- och åkdonslegan beträffar, hafva, sedan 1804, åtskilliga stadganden utkommit.
De senast härom utgifne Författningar äro af den 7 Jan. 1856 och den 22 Dec. 1858, begge gällande för hela Monarkien, med undantag af Hertigdöme!
Lauenburg.
Taxan enligt sistnämnda Kungörelse trädde i kraft den 1 Jan.
1859 och gäller således numera till efterlefnad.
Dessa Författningar af 1804 1856 1858.
Skillingnr. bestämma legan per Dansk mil för Extra posthäst till den resandes egna vagn eller till en hyrd Holsteinare . 32 56 48 d:o för mindre Postvagn 28 56 48 d:o för Estafette 56 96 80 d:o för Kurir 48 80 64 d:o för Karriol eller enspännare 32 96 80 Vagnslega för Kalesch 12 12 12 Allmän vagn på fjedrar — 8 8 Wienervagn (täckt eller med dubbel sufflett) .... — 32 24 (för andra vagnar erlägges ingen särskild betalning.) Postiljons drickspenningar per häst och mil — 8 8 Tillsägningspenningar — 5 8 men om den skjutskyldige bor utom stationen .... — 10 16 1804 års Författning stadgar vidare, i 19 §, att vid hufvudvägarne åligger tre af Wagnmännen på hvarje station, som äro först i skjutstur, att altid, sommar och vinter, hålla sina posthästar på stall och vagnarne i ordning.
Vid de tider åter, då Paketposten skall befordras från Köpenhamn, eller väntas från Hertigdömena och Jutland, skola samtlige Wagnmännen på hufvudlinien hafva sina posthästar och vagnar i beredskap.
På alla ställen utom hufvudlinien skola två af de näst framom turen varande Wagnman ' städse, sommar och vinter, hålla sina posthästar och vagnar i ordning, och fyra på de stationer, der Paketposten afgår eller passerar. 2 1 §.
Skjuts skall framkomma för Estafette och ridande Kurir senast \ timme.
Paketposterne \ » Extra Poster eller Resande och åkande Kurirer . f » efter det den blifvit tingad.
Dock är stadgandet i sistnämnde hänseende ändradt, genom General-Post-Direktionens Plakat den I April 1 834, till \ timme på alla stationer vid hufvudvägarne. 22 §.
Sedan den skjutsande uppehållit sig eller för Paketposten eller Danmark.
17 för resande med bestälda hästar 1 timme, skall han i väntningspenningar undfå för hvarje par hästar
I mark (eller 8 sk. per häst) för hvar halftimme.
Men blir han uppehållen öfver 2 timmar från ankomsten till stället, må han resa sin väg, då vederbörande är pligtig betala honom för hvart par hästar 4 R:dr i väntningspenningar.
Föreskrifterna i 1804 års
Förordning om befordringstiden äro ändrade genom i 834 års nyssnämnde Plakat saint General-Post-Direktionens Plakat af den I i Aug. 1846.
Sommartiden räknas således numera från 1 April till 31 Okt., vintertiden från I Nov. till 31 Mars; och befordringstiden belöper per mil på Chausséer eller Icke-chaussée med dem jern- rade vägar, förliga vägar.
Timmar. för Estafetter och ridande Kurirer \ | | 1 Extra Poster och åkande Kurirer f 1 1 11 för turer under 4 mil; Men för längre turer till 3^ » » » för de 4 första milen, och till 1 » » » för hvarje mil öfver denna väglängd.
Paketposten per mil 1 1 I 1 Enspännarevagnar d:o 1 1 1 1 för en väglängd af till och med 5 mil, dock med tillägg af \ timme för en väglängd af 4 —5 mil, men 'H 'i l för längre än 5 mils väg. 33 §.
Om Wagnmannen önskar få, och den resande vill begagna returskjuts, bör den förre genast efter ankomsten till nästa Poststation, med förevisande af sin timmsedel, anmäla detta för Uppsyningsmannen; men han får icke börja ret urskjut ani ngen förr, än hans hästar hvilat lika många timmar, som antalet mil från hemstationen. 35 §.
Till bestridande af de utgifter, som befordringsväsendets bättre inrättning kommer att medföra, skall i Danmark, likasom förut, i Slesvig och Holstein, upprättas en fond *), hvartill af häst- och åkdonslegan för tur och retur afkortas för Wagnmännen 4 skill, af hvar Riksdaler. 45 §.
Till att hafva uppsigt öfver befordringsväsendet skall General- Post - ')
Se vidare härom längre fram i berättelsen om Danmark.
Bilagan M 1 3 18 Danmark.
Direktionen, efter omständigheterna, utnämna Postmästaren eller en annan duglig man på hvarje ställe, hvarifrån befordring eger rum. 4-7 §.
Ali befordring med Paketposten, Extra Poster, Kurirer och Estafetter beställes hos dessa Uppsyningsman, hvilka af de resande uppbära Tillsägnings-, Frakt-, Mil-, Bom- och Bropenningar, äfvensom vagnslegan till nästa station samt Postiljonens drickspenningar. 50 §.
För hvarje särskild befordran utfärdar uppsyningsmannen en af honom underskrifven Timmsedel, i hvilken, öfverensstämmande med det af honom förda protokoll (Dagbok), införes Wagnmannens, och om denne icke sjelf skjutsar, tillika hans Postkarls namn: de resandes namn, stånd och betjening: med hvad slags åkdon befordringen besörjes: bestämmelseorten, antalet mil, legans belopp, jemte Mil-, Bro- och Bompenningar samt afgångstiden.
Denna Timmsedel aflemnas till den Wagnman, som är tillsagd om befordringen, för att af honom tillställas den postkarl, som förrättar körseln; hvarefter denne efter ankomsten till den bestämda stationen, och sedan han er*hållit den resandes påteckning lemnar Timmsedeln till Uppsyningsmannen på ankomststället, hvilken åter, om inga klagomål af den resande anförts, återställer sedeln med påteckning om ankomsttiden. 55 §.
När Postkarlen med den återbekomna Timmsedeln styrker hos Uppsyningsmannen på afgångsstationen, att ingen klagan mot befordringen egt rum, utbetalar denne den uppburne frakten efter innehållning af det till Transport- och befordringsväsendets Fond bestämda afdrag. 58 §.
Ingen får användas till Postiljon, som ej fyllt 18 år samt icke är frisk och stark.
I öfrigt bör han väl förstå att köra både i och 2 hästar, samt noga känna stationens vägar.
Postiljonen eller Wagnmannen skall sjelf köra åkdonet. 76 §. »Litzenbroedre» eller Hållkarlarne vid Post- och Gästgifvaregårdarne uppbära, så ofta deras biträde af den resande önskas och begagnas, 6 skill, för en Extra Postvagn och 10 skill, för annat åkdon, som köres efter flere än 2 hästar. 80 §.
De Gästgifvare, som tillika äro Uppsyningsman och hos hvilka Paketposten tager in, äro befriade från alla borgerliga och kommunalbefattningar samt personlig tunga.
Deras brukande gårdar, i hvilka posten och resande mottagas, äro så väl i krigs- som fredstid fria för ordinarie och extra ordinarie inqvartering, och för deras brukande Gästgifverier erlägga de icke heller Näringsskatt eller annan tunga.
, Vidare stadgar Kongl. Förordningen den C Nov. 1810 i 1 §, att i hvarje Köpstad, som har gemensam mark, hvilken icke på an - Danmark.
19 nät sätt redan blifvit använd, skall till ett frivilligt Wagnmanslag läggas så många tunnland jord, som behöfvas, och för hvar Rulla så stor areal, att 2 hästar derpå kunna underhållas. 2 §.
Ofvannämnde jordar skola på offentlig auktion utbjudas till arrende på 10 å 15 år med vilkor, att Wagnmanspligt för en Rulla skall under arrendetiden påhvila hvarje afdelad jordlott: hvarförutan dessas bebrukning och cirkulation noga bestämmes. 4 §.
På de ställen, der inga gemensamma jordar finnas, äfvensom der, hvarest antingen ingen, eller allenast ett otillräckligt antal af stadens innevånare finnas villiga att ingå uti Wagnmanslaget, eller på skäliga vilkor vilja öfvertaga de jordar, med hvilka Wagnmanspligt bör förbindas, skola Lagen göras fulltaliga dymedelst, att andra stadsboer, som bruka jord af en viss storlek, eller som hålla hästar för idkande af näring, förpligtas inträda i Wagnmanslaget. 7 §.
Nyssnämnde förpligtelse åligger en hvar, som brukar 6 tunnland och drifver borgerlig näring, eller '10 tunnland såsom Embetsman eller icke-näringsidkande stadsbo, eller såsom beneficiarius. 8 §.
Den, som sålunda förpligtas inträda i Wagnmanlaget, skall der qvarstanna i 4 år för hvart 6:te tunnland han brukar såsom näringsidkare, och för hvart 10:de tunnland när han icke drifver näring.
Och sedan han stått i La get den bestämda tiden, aflöses han af den, som näst efter honom har det största jordbruket. 10 §.
I de städer, som icke ega någon gemensam eller egendomsjord, skola de näringsidkande innevånare, som i och för rörelsen hålla hästar, vara pligtige att ingå uti ställets Wagnmanslag, på det sätt nemligen, att de inträda först, som hålla största hästantalet, och derefter de, som hafva ett mindre antal.
De, som hålla 2 hästar, qvarblifva i Laget 4 år, de, som hålla 4 hästar, i 8 år o. s. v. 1 2 §.
De, som bo utanför städerne, men på dessas mark, skola likaledes vara förpligtade att ingå uti här omförmälte Wagnmanslag. 13 §.
Likaledes skola bönder, men endast i yttersta nödfall och när de icke bo öfver 1500 steg från staden, förpligtas deltaga i Wagnmansbefordringen efter förut erhållet samtycke från Konungens Räntekammare.
Förordningen af den 26 Juni '1844 bestämmer Fribefordringen eller Friskjutsen.
Denne indelas i 3 klasser nemligen: l:o Kongl.
Personers, Militärers m. fl. resor, de senare i tjensteärenden; 2:o Amtsresor af Amtmän (Landshöfdingar), Biskopar, Prostar m. fl.; 3:o Sockenresor i angelägenheter, som röra socknarne. 20 Damnark. 7 §.
Personers resor bestridas så val af Köpstäderne, Köpenhamn undantagen, som af samtlige skjutspligtige »Hartkornsbrukare» på landet, utan af~ seendet på om Hartkornet är privilegieradt eller icke *), men för dessa resor erlägges ingen betalning, på sätt förut varit fallet. 8 §.
Öfriga resor efter 'Ira Kategorien, skola företagas blott då högsta nödvändigheten det påkallar.
Om den resandes personliga ställning eller resans beskaffenhet deremot ej lägger hinder, bör han fortskaffa sig med Ångbåtar, Diligenser, Dagvagnar eller andra dylika inrättningar, emot godtgörelse i penningar för hvad befordringen kostat.
Vederbörande myndigheter, som äro berättigade att utgifva pass för fri befordring, ega draga försorg derom, att den resande, der sådant låter sig göra, anvisas i förskott beloppet af de utgifter, som kunna an tagas åtgå för befordringen genom begagnande af de allmänna Wagnmanslagen, eller af nyssnämnde andra befordringsmedel.
Kan befordringen ej på detta sätt ega rum, skall den bestridas af Landtdistrikterne, i hvilka likväl Körselpligten icke skall påhvila andra landtmän än, med undantag af Sockenfogdar, sådana, hvilka besitta jordar med oprivilegieradt Hartkorn **), derunder jemväl inbegripne oprivilegierade hufvudgårdar. 9 §.
För nyssnämnde skjuts betalas, i Köpstäderna efter sedvanlig Wagnmanstaxa, men i Landtdistrikterne efter taxan för mindre Postvagnar.
Denna betalning, äfvensom den summa, som erfordras för betäckning af nyssomförmälta förskott, tillvägabringas genom reparation öfver alla Amter, med undantag för Bornholms, efter den regeln, att samtlige Köpstäder, Köpenhamn undantagen, betala ^ af hela beloppet, och samtlige landtdistrikterne öfrige -f.
Förenämnde % fördelas derefter på Köpstäderne efter folkmängden och betalas af Kämnärs-(Stads)kassorne; hvaremot de öfrige f fördelas på dels allt oprivilegieradt Åker- och Ängs-Hartkorn, dels, i sedvanligt förhållande dertill, på all oprivilegierad Skog- och Qvarnskatt, samt utskrifvas i sammanhang med Fourageoch Marchepenningskatten. 10 §.
Amtsresorna godtgöras åter af det Amts antingen Köpstäder eller landtdistrikter, hvarifrån resan företages.
Men fångtransporter till strafforter skola bekostas af det Amts Köpstäder eller landtdistrikter, i hvilket brottet blifvit ransakadt och dömdt. 33 §.
På en med 2 hästar förspänd bondvagn må lasset, kuskens vigt derunder ej inräknad, icke öfverstiga 600 Pund ***), vid hvilken beräkning hvarje ') Numera, eller sedan 1830 har skillnaden mellan privilegieradt oell oprivilegieradt llartkorn upphört. ")
Se nyssförutstående not. '*') 100 Danska Pund
Befordriugen sker pä Chausséer, elter I timme per mil, på andra vägar efter i \ timme.
Beträffande äter de Danska Hertigdömena; så ftro enahanda Författningar rörande Post- och Skjutsväsendet gällande för Sleswig och Holstein, men till natron del olika bestämmelser för Lauenburg.
Hufvudsakligen, och med de andrin ö o o gar, som här nedan varda angifna, gäller i dessa hänseenden för Hertigdömena Förordningen af den 28 Maj 1762, hvilken innehåller följande väsendtliga föreskrifter : 1 §.
Hvarje Postmästare är, på sin stationsort, skyldig, likasom han ensamt är befogad, att befordra så väl ordinarie, som Extraposter, Kurirer och Estafctter. 2 §.
Postmästarne åligger altså, att i godt stånd hålla de för posternes befordran nödiga hästar, vagnar och seldon. 4 §.
Befordringstiden från 1 Maj till Michaclitiden Micliaelitideix. till I Maj. bestämdes för ordinarie Postvagnar per mil till . . . I\ tim. \\ tini.
Extra Poster och Kurirer I » I » Men General-Post-Direktionens Plakat af den 17 Aug. 1843 har förkortat denna tid, i hänseende till Chausséerne, för Extraposter och Estafetter till t » t » rr • 1 L Kurirer 2 » 2 " samt berättigat en hvar resande att taga kurirbefordring, som likväl ej får ske med andra än lätta, 2-sitsiga åkdon.
Postiljonen skall altid medföra Timmsedel. 9 §.
Postiljonerne böra vara minst 18 år gamla, körkunniga, nyktra och beskedliga.
Ensamt de få köra hästarne.
I afseende på häst- och åkdonslegan gäller numera, på sätt här ofvan blifvit nämndt, Författningen af den 22 Dec. 1858, utom hvad angår Hertigdömet Lauenburg. 1762 års Förordning innehöll vidare föreskrifter om Reservskjutsskyldigheten.
Denna bestämdes ytterligare i Plakatet den 19 April 1799 och slutligen i 2 § af General-Post-Direktionens för Posthållarne i Sleswig och Holstein den 12 Juni 1845 utfärdade Tjenste-Instruktion sålunda, att när vid en station förekomma en så ovanlig mängd Extrapost- och Kurirbefordringar, att
Posthåliaren ej kan bestrida dem samtlige med de hästar och åkdon, som han, enligt kontrakt, skall hålla; så äro, i sådana utomordentliga fall, de såsom hjelpformän 22 Danmark. förpligtade innevånarne i orten, äfvensom angränsande landtman, skyldiga, att på Posthållarens begäran komma stationen till hjelp.
Till reglering häraf skall Posthållaren vid början af hvarje år upprätta förteckning på de innevånare, som han anser vara passande till hjelpformän, samt deri uppgifva, huru många hästar och vagnar en hvar af dem håller.
Denna förteckning insändes till General-PostDirektionen, hvarefter genom Ofverheten närmare bestämmes, af hvilka och i hvilken ordning den nödiga hjelpkörseln under året skall bestridas.
På det att desse Reservskjutsskyldige emellertid ej må allt för ofta anlitas, åligger Posthållaren att sedermera till General-Post-Direktionen insända en lista, som utvisar, hvilka hjelpformän, huru ofta, hvilken art af befordring, och hvarthän de af Posthållaren blifvit reqvirerade.
Vidare är han skyldig att förse dem med föreskrifvcn postmundering och posthorn, och, när de inställt sig, skola de i alla händelser få den bestälda skjutsen samt derför erhålla lega efter gällande taxa, likväl efter afdrag (4 skill, per R:dr) till Postkassan.
Beträffande åter Städerne, gäller ännu i detta hänseende stadgandet i 1762 års Författning, att Reservskjutsning åligger Borgare och andra innevånare derstädes, som idka forslingsrörelse, eller eljest utlega åkdon och drängar mot betalning. 30 §.
Postmästarne äro befriade från alla borgerliga och personella onera. posthusen från ordinarie och extra inqvartering i både krigs- och fredstid, samt deras värdshusrörelse från näringsskatt.
I öfrigt innehåller denna 1762 års
Författning ungefär samma bestämmelser, som sedermera influtit uti och här ofvan anförts ur 1804 års Förordning om befordringsväsendet i Danmark.