Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Brukshandtering. 13 Norge och Dalarne på vattendragen derifrån, och borde åtminstone hvad deraf endast såsom handelsvara, eller utan att här blifva försågadt, passerar länet, fråndragas dess export; men deremot har i densamma icke kunnat beräknas de ganska stora qvantiteter sågblockar, som från Nordmarks härad, på dess till Norge stötande vattendrag, dit utföras.
— I hvad mån denna utförsel kan svära emot den omnämnda tillförseln af skogseffekter är likväl icke möjligt att utreda.
Medelpriserne i Göteborg utan vräkning hafva varit de i nedanstående tab.
B upptagne.
Tab. Litt Sedan 1851 hafva priserne å de exportabla trädvarorna småningom stigit och afsättningen varit god intill sista månaderna af år 1857, då stockning i all handel inträffade; deraf följde betydlig nedsättning i priserne å de mindre partier af nämnde varor, som längre fram under året 1858 kunde föryttras, och jemväl under 1859 en ogynnsam konjunktur för deras afsättning; men 1860 uppgingo de till högre pris än hvari de före handelskrisen varit.
A de flesta skogsprodukter, som försäljas till konsumtion inom länet, hafva priserne alltid varit mycket olika i de skiljda orterne.
Sålunda har ett stycke hustimmer gällt från 1 R:dr till 2 R:dr 50 öre; en famn fällved, 3 alnar lång, 3 alnar hög och 11 aln bred, från 5 R:dr till 9 R:dr, samt en storstig kol från 5 R:dr till 18 R:dr Runt; och dessa priser hafva varit gångbara under hela perioden 1856 — 1860 och flere år derförinnan.
Plankor och bräder, som föryttras från sågverken till användande i orten, få deremot betalas efter årets exportpriser.
Tjärubränning idkas väl på några ställen i länet, men ingenstädes i större utsträckning, såsom näringsgren för hela hushåll eller för befolkningen i någon viss trakt.
Lägenheter till torftägt lära gifvas mångenstädes i provinsen, men så vidt kändt är, begagnas torf, såsom brännmaterial, endast på några ställen i bergslagen, nemligen vid Lesjöfors bruk både för en del af jerntillverkningen och för arbetärnes husbehof samt vid Svartsängen och Nordmarks grufvor till bränsle i arbetarnes boningar.
D) Enligt de summariska uppgifter, som till Eders Kongl.
Majits Befallningshafvande inkommit angå- Tab. N:o ende jagten efter rofdjur, hafva under åren 1856—1860 blifvit inom länet dödade det antal sådana djur, som tab. N:o 5 upptager.
Af Jagtkassans medel äro under berörde år utanordnade skottpenningar för dödade rofdjur med tillsammans 44 R:dr 50 öre R:mt.
Genom år 1824 träffade öfverenskominelser inom de flesta härader i länet hafva väl högre skottpenningar eller belöningar, än de i lag bestämda, varit för dödade rofdjur utfästa; men sedan tiden, för hvilken dessa öfverenskommelser gällt, gått till ända, har någon håg för deras förnyande icke försports, utan har man hellre anställt skallgång efter björnar och vargar, när de i någon ort visat sig, och detta merändels med god framgång.
Under femårsperioden äro ©tvifvelaktigt af rofdjur icke få husdjur dödade, men några anteckningar derom hafva icke blifvit i orterne gjorda, och uppgift å berörde husdjurs antal och slag kan således ej lemnäs.
E o. F) Bergs- och brukshandtering samt fabriker, manufakturer och handtverk.
Med 1855 inträdde en bättre konjunktur för jernhandteringen, än hvaraf den flere föregående år varit i åtnjutande; dock fortfor detta bättre förhållande, under hvilket både tackjerns- och stångjernstillverkningen kunde drifvas med fördel för deras idkare, icke längre än till 1857 års utgång, då stockningen i all handel gjorde ett slut derpå, hvarefter under Tab. Litt. B. Medelp riser å en del skogseffekter. 1856. 1857. 1858. 1859. 1860.
Medelpriserne hafva varit pä 11 alnars, 12-tums sågblockar af furu, vid vattendragen 36 37 27 34 40 D:o på 3-tums, 9-tums, 20 fots plankor, för tolft 30 29 26 27,50 32 14 Wermlands län.
Grufve- och bruksarbetare.
Bränvinsbränning.
Jagt.
Fiske. de följande frenne åren handteringen lidit af alltför mycket nedtryckta priser å stångjernet och försvårad afsättning å detsamma; men då orsaken härtill icke kan sökas i tillverkningssättet eller andra omständigheter inom landet, utan ligger i denna exportvaras mindre efterfrågan på verldsmarknaden, så torde en närmare förklaring häröfver vara utom gränsen för denna underdåniga berättelse.
Tab N;o 7.
Af de i bifogade tabell
N:o 7 upptagne verk och inrättningar äro under perioden 1856 — 1860 anlagde den mekaniska verkstaden vid Kristinehamn, ett glasbruk, en tapetfabrik, en tändsticksfabrik och fem ölbryggerier.
Arbetarne vid grufvorna och jernverken hafva icke blifvit uti tabellen efter ålder i klasser uppförde, enär derför nödige upplysningar ej erhållits; och bör det anmärkas, att bland bemälde arbetare äro hvarken beräknade verkens kolare, som utgöras af underlydande hemmansbrukare, torpare och deras drängar, eller de, som med körslor betjena verken och grufvorna.
Uppgifter å arbetares antal vid mekaniska verkstaden, skifferoch täljstensbrotten samt kopparmanufakturverken hafva icke hit inkommit; och är anledning antaga, att de sistnämnda eller kopparmanufakturverken icke på flere år varit i gång.
Vid jernverken och grufvebrytningen sysselsättes en icke ringa arbetspersonal, af hvilken arbetarne vid grufvorna, isynnerhet de vid Persbergs grufvefält, länge utmärkt sig genom begifvenhet på dryckenskap och slagsmål, så snart de aflägsnat sig från sina hem och sitt tunga arbete; men under de senare åren har förändring häri till ett vida bättre tillstånd ägt rum, och arbetsfolket, så väl vid grufvorna och jernverken, som vid öfrige fabriker och verk, befinner sig för närvarande till större delen i ganska god ekonomisk ställning och står, i afseende å bildning och sedlighet, icke på lägre ståndpunkt, än mängden af den jordägande allmogen.
Tab. Litt. c. Förhållandet med bränvinstillverkningen inom länet under de ifrågavarande fem åren har varit det i följande tabell Litt.
C anförda.
Jagt kan väl anses såsom binäring, men är föga inkomstgifvande för de fleste af dess idkare.
— Deremot utgör fiske en mera allmän binäring af ganska mycken betydenhet för de mindre bemedlade bland allmogen och arbetsklassen, som är boende vid Wenerns stränder.
Tab. Litt.
C. Bränvinstillverkning.
Tillverkade Tillverkuingsafgift. kannor.
K:dr Rmit. öre. 1856 vid 10 större brännerier » vid 53 mindre d:o 115,468 24,436 62,256 12,217 50 78 Summa 139,904 74,474 28 1857 vid 13 större brännerier » vid 73 mindre d:o 189,126 32.416 96,818 16,208 87 2 Summa 221,542 113,026 89 1858 vid 10 större brännerier a vid 9 mindre d:o 157,691 8,389 100,775 5,033 11 60 Summa 166,080 105,808 71 1859 vid 10 större brännerier » vid 6 mindre d:o 181,815 10,261 113,931 6,198 41 40 Summa 192,076 120,129 81 1860 vid 6 större brännerier » vid 4 mindre d:o 93,900! 5,050.! 56,818 3,030 69 40 Summa 98,951! 59,849 9 Wermlands län.
Hemslöjd.
Broar.
Färjor.
Brefbefordring.
Jernvägar. 15
Med snickarearbeten och förfärdigandet af hvarjehanda åkerbruks- samt körredskap skaffar sig allmogen i vissa trakter äfven biförtjenster; och hemslöjden för qvinnor består i tillverkning af sådana tyger, hvaraf allmogens kläder vanligen förfärdigas. 4.
Koininniiikatioiis-nnstalter och varubyten. a) Landskommunikationer.
Allmänna lands-, härads- och sockenvägars längd vid 1860 års slut upp- Tai>.
N:0 gifves uti den angående landväga kommunikationer upprättade bifogade tabell N:o 8, och angående vägarnes beskaffenhet må nämnas, att då den väsentliga grusningen af vägarne skett sommartiden inom de flesta härader i länet, men olämpligheten deraf blifvit allt mer och mer insedd, hafva väghållningsskyldige i de härader, der man sålunda tillvägagått., varit enligt Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes föreskrift hörde i frågan vid Härad srätter ne år 1860 och med några få undantag öfverenskommit om vägarnes egentliga grusning och lagning vår- eller hösttid, hvilket så mycket säkrare bör verka fördelaktigt på vägarnes beskaffenhet, som detta visat sig vara fallet inom några härader, hvarest man redan i många år verkställt den hufvudsakliga väglagningen å endera af sistnämnde tider.
Under ifrågavarande år 1856—1860 hafva följande nya och förbättrade vägar blifvit fullbordade och afsynade, nemligen: omläggning af vägen från Alkärrseruds bro till Södra Ås gästgifvaregård i Fryksdals härads nedre tingslag till något mer än f:dels mils längd med ett statsbidrag af 4,500 E:dr Runt; omläggning af bergslagsvägen till Dalarne från Långbanshyttan förbi Långbansände till Gräsås, i Fernebo härad, på en sträcka af 1 mil 12,300 fot och med ett statsbidrag af 33,750 R:dr R:mt; omläggning af landsvägen emellan Molkoms och Brattfors gästgifvaregårdar i Nyeds härad 20,892 fot.
Dertill har erhållits 15,000 R:dr R:mt i statsbidrag.
Dessutom har inom Vester-Sysslets fögderi 2|:dels mil väg blifvit betydligt förbättrad på kommunernas bekostnad.
I öfrigt upptagas så väl statsbidragen, som kommunernas tillskjutna kostnader för dessa vägars anläggning och förbättrande uti den åberopade tabellen.
Några vägpenningar uppbäras icke.
De broar, sorn under perioden blifvit anlagde eller förbättrade, hafva tillhört det vanliga vägunderhållet.
Antalet af färjor har utgjort 22, vid hvilka, med undantag af en, färjepenningar uppbäras till olika, men ganska måttliga belopp.
Längden af indelade, med skjutsstationer försedda vägar vid 1860 års slut och antalet af vid samma tid befintliga gästgifverier uppgifvas i tabellen; och hafva vid 24 gästgifverier åstadkommits skjutsentreprenader, hvilkas verkan i allmänhet kan anses fördelaktig för de skjutsskyldige.
På en del vägar är de resandes antal så ringa, att de skjutsskyldige icke funnit sin fördel vid att antaga entreprenörer.
Kronobrefbäringen ordnas efter vederbörandes hörande vid Häradsrätterne och begagnas egentligen endast af kronobetjeningen på landet dels dem emellan och dels från dem till kyrkorna.
Då åtskilliga förändringar med postskjutsen redan blifvit vidtagne och flere andra förestå, torde något yttrande derom för närvarande icke erfordras.
Angående de uti Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes underdåniga Berättelser för åren 1846—1850 samt för åren 1851—1855 omförmälde jernvägar, nemligen emellan lastageplatsen Frykstad vid sjön Fryken och Lyckan vid Klarelfven uti Kils härad, emellan Christinehamn och Sjöändan vid Bergsjön i Ölme härad, emellan sjöarne Långban och Yngen, benämnd Lerviks jernväg, emellan sjöarne Yngen och Daglösen, emellan Lersjön och Daglösen, hvilken sistnämnde blifvit förenad med den näst föregående, 16 Wermlands län.
Sjökommunikationer.
Ångfartyg.
Hamnar.
Fyrar.
Bakar m. m. emellan Yngen och Östersjön, emellan den med sistnämnde sjö sammanhängande Mögsjön och sjön öijevettern, samt emellan sjöarne Saxen och Yngen i Filipstads bergslag, äfvensom emellan Sulvik vid Glafsfjolen och sjön Ränken i Jösse härad, hvilka alla blifvit af aktiebolag, med låneunderstöd af statsmedel, före år 1856 anlagda, torde, enär dessa vägar tid efter annan af Chefen i Styrelsen för Väg- och Vattenbyggnader besigtigas, något annat nu icke böra anföras, än att de alla varit byggda till begagnande för hästkraft, men att 1858 blifvit till de 2:ne förstberörde jernbanorna emellan Frykstad och Lyckan samt emellan Christinehamn och Sjöändan anskaffade lokomotiver, hvilka allt sedan för trafiken begagnats, äfvensom att sistnämnde bana blifvit samma år till vissa delar ombygd och förbättrad.
Uti den förra underdåniga Berättelsen för åren 1851—1855 äro äfven omnämnde två jernvägar, den ena vid Mölnbacka bruk i Kils härad och den andra vid Lesjöfors bruk i Filipstads bergslag, såsom anlagda och bekostade af bruksägarne för forsling af brukens effekter.
Utom dessa äro nu på Räms bruksägares bekostnad anlagde: en jernväg och kanal emellan Liljendals bruk och Ramsjön för brukseffekternes förskaffande, samt å Persbergs grufvefält på grufve-intressenternes bekostnad fyra särskilda jernvägar, hvardera af 200 till 300 alnars längd, emellan grufvorna och sjön Yngen för malmens forsling till lastningsplats vid sjöstranden.
Hvad angår alla dessa jernvägars inverkan på varuforslingen, så hafva de åstadkommit betydande förändringar med fraktandet dels af bergslagets effekter och förnödenheter, dels ock af brukseffekter och trädvaror, i det att numera, der jernvägarne begagnas för berörde forsling, tusentals dagsverken med körare och dragare årligen besparas och komma i stället jordbruket till gagn. b) Sjökommunikationer.
Till frakter från och till länets hamnar äro begagnade icke allenast seglande fartyg, utan ock lastångare, hvilka senare synas efterhand uttränga de förra.
Under år 1860 hafva följande ångfartyg gjort turer eller trafikerat dels emellan länets hamnar, dels ock emellan dem och andra hamnar vid Wenern samt Stockholm och Göteborg, nemligen: Carlstad, Wermland, Westergötland, Byelfven, Arvika, Christinehamn, Filipstad, Uddeholm, John Ericson, Clara Elf, Motala Ström, Freja, Oden, Mariestad, Lidköping, Wettern, Säl o boda och Amål; af hvilka de 5 förstnämnde äro passagerarefartyg, och de öfrige egentligen lastångare, ehuru äfven de merändels medtaga passagerare.
Hamnar inom länet, i hvilka trafik eller segelfart väsentligen äger rum, äro de vid Carlstad, Christine o hamn, Skoghall, Skattkärr, Norselfven, Borgvik, Låkan eller Seffle vid Byelfven, Hult och Arås.
Då karta eller sjökort öfver Wenern ännu icke utkommit efter sista mätningen af sjön, hvilken förrättning afslutades år 1852, och då denna sjö kan, såsom kändt är, stiga eller falla inom ett år ända till 8 fot, är det icke möjligt att annorledes eller mera bestämdt angifva förenämnde hamnars djuplek, än att de vid Carlstad, Skoghall och Hult alltid, äfven vid lägsta vattenstånd, kunnat anlöpas af 10 till 11 fots djupgående fartyg, de största, som befara Wenern, och öfriga hamnar vanligen af 7 och vid högre vattenstånd af 9 fots djupgående fartyg.
Utom de här förut uppräknade finnas många mindre hamnar vid Wermlands strand, hvilken i en sträckning, utan att följa landet efter alla vikar och näs, håller omkring 16 mil; men som till eller ifrån dessa mindre hamnar skeppsfart endast tillfälligtvis för någon närboendes räkning äger rum, blifva de här icke upptagne.
Genom försorg af Direktionen för segelfartens förbättrande å sjön Wenern, hvilken Direktion består, enligt nådiga Brefvet den 24 November 1813, af valda ledamöter från alla vid Wenern belägna städer och Göteborg samt bland bruks- och fartygsägare i Wermland, men har sin förvaltning i Carlstad, äro efter hand intill 1860 års utgång byggde, anlagde och underhållne, vid inloppen till Wenerns hamnar, å dess stränder och i dess skärgårdar: 12 fyrar, 2 timrade håkar, 67 spirbåkar, 232 kamlar, 5 bojar och 1,080 prickar; hvarjemte Wermlands län.
Vattentraflklinier.
Kanaler. 17 Direktionen hade vid berörde tid anställde till säkerhets-anstalternas vårdande och seglationens befrämjande 2 uppsyningsman, 11 fyrvaktare samt 84 lotsar och prickhållare.
— Till bekostande af omförmälde anstalter och tjenstepersonalens aflöning uppbär
Direktionen afgifter för fartyg och gods af trafikanter på Wenern efter taxa, som af Eders Kongl. Maj:t blifvit i nåder fastställd; och utgjorde under år 1860 Direktionens inkomster 18,170
R:dr 54 öre och dess utgifter 14,845 R:dr 13 öre Runt.
A de flesta insjöar och floder i Wermland äger någon fraktfart eller flottning rum.
— De större vattendragen, som genomskära länet från norr till söder och utgöra hufvudsakliga trafiklinier, kunna dock närmare angifvas och äro följande:
Sjöarne Daglösen, vid hvars norra ända staden Filipstad är belägen, Aspen, Stora Lungen, Öjevettern och Hyttsjön i Fernebo härad samt Bergsjön i Ölme härad, de fyra förstnämnde sammanhundne genom Filipstads bergslags kanal med slussar, och de tvenne senare eller Hyttsjön och Bergsjön, förenade genom den upprensade Norsbäcken, bilda en transportled, som, medelst jernbanan från Sjöändan vid Bergsjön till Christinehamn, dit utsträckt, utgör i längd omkring 6 mil.
Till samma led sluter sig ock trafiken å sjöarne Långban, Saxen, Yngen och Östersjön, hvilka genom jernvägar äro förenade dels sins emellan, dels ock med Daglösen och Öjevettern; och begagnades 1860 till bogsering af lastbåtar 4 mindre ångbåtar å vattendraget emellan Filipstad och Sjöändan samt 3 äfven mindre ångbåtar å sjön Yngen.
Klarelfven, som från Norge infaller i Wermland i detta landskaps nordligaste gräns och genomflyter Elfdals och Kils härader samt Carlstads tingslag i en landsträckning af flere och 20 mil, utgör flottningslecl för de stora qvantiteter skogsprodukter, sorn årligen komma icke allenast från de i närheten af denna eif belägne orter inom Wermland, utan ock från Tryssild i Norge samt från Dalarne, der flere mindre floder, som falla i Klarelfven, hafva sin upprinnelse.
Många fall och forsar i elfven afbryta båtfarten för godstransport i densamma, dock är, sedan kanal och sluss vid Forshaga blifvit bygde och 1858 fullbordade, ungefärligen 3 mils båtled öppen uti elfvens södra del, emellan Dejefors och Carlstads hamn, för 3 till 4 fots djupgående lastbåtar; och har ett ångfartyg år 1860 och flere år derförinnan för bogsering af lastbåtar samt fraktande af passagerare gjort regelbundna turer emellan Carlstad och lastageplatsen Lyckan, der jernvägen emellan sjön Fryken och Klarelfven stöter till elfven.
Den 8 mil långa sjön Fryken uti Fryksdals och Kils härader bildar med nyssnämnde jernväg från Frykstad till Lyckan och derifrån å Klarelfven till Carlstads hamn en trafikled för bruks- och sågverkseffekter samt spanmål och annat gods af omkring 10 mils längd; och flottas äfven å Fryken betydliga partier skogsprodukter, som åter gå utför den så kallade Fryk- eller Norselfven, hvilken är sjön Frykens utlopp, till Wenern.
Ä Fryken begagnades 1860 ett lastångfartyg.
Byelfs vattendrag, som går från Sulvik och Arvika i Jösse härad, genom detta samt Gillbergs och Näs härader till Wenern, utgör tillika med den ofvan eller nordligare liggande sjön Ränken, emellan hvilken och vattendraget vid Sulvik jernväg är anlagd, en trafikled af omkring 10 mils längd.
Uti Byelfven vid Seffle omkring £ mil från Wenern finnes kanal och sluss för farten förbi det fall, som vattendraget der har; och hafva 1860 fyra ångfartyg befarit detsamma och gjort regelbundna turer emellan Sulvik, Arvika, Amål och Göteborg.
Utom dessa här upptagna större trafiklinier å sjöar och floder, gifvas i länet åtskilliga andra vattendrag, å hvilka både gods till betydligt värde fraktas och skogseffekter i ganska stora partier flottas; bland hvilka vattendrag må nämnas sjön Wermelen, som genomskär östra delarne af Jösse och Gillbergs härader och har sitt utlopp i Borgviks hamn, samt sjöarne Foxen och Lelången i Nordmarks härad.
De kanaler inom länet, som antingen under hela perioden 1856—1860 eller någon del deraf varit till segelfart begagnade, äro: Landsh.-Emb. uti Wermlands län und. ber. för åren 1856—1860. 3 18 Wermlands län.
Postkontor.
Telegraf.
Sjöfart och handel.
Seffle kanal- och slussbyggnad i Byelfven, som var bygd redan 1837 för ett segeldjup af 62 fot vid YVenerns lägsta vattenstånd, har under hela femårsperioden begagnats.
Carlstads gamla kanal med bestämmande sluss, emellan hamnen utanför Kanikenäset och Klarelfven, hvilken färdigbygdes med ett segeldjup af 10 fot för den del, som går genom Kanikenäset, och af 4 fot för öfriga delen vid Wenerns lägsta vattenstånd, har äfven hela perioden varit begagnad.
Filipstads bergslags kanal, emellan sjöarne Daglösen, Aspen och Dungen, för 5 fots djupgående fartyg, bygd af aktiebolag, som dertill fått uppbära statsanslag med 97,500 R:dr R:mt, har blifvit fullbordad 1857 och sedermera begagnats.
Forshaga kanal och slussbygnad i Klarelfven, med 5 fots segeldjup, utförd af aktiebolag, som dertill erhållit lånebidrag af statsmedel till belopp af 150,000 R:dr R:mt, fullbordades 1858 och har sedermera varit begagnad.
Dessa kanaler hafva hållits öppna för genomfart så lång tid hvarje år, som is eller hög vårflod icke hindrat seglationen.
Den här förut omnämnde Korsbäcken, emellan Ffyttsjön i Fernebo härad och Bergsjön i Ölme härad, har år 1857 blifvit upprensad till ett segeldjup af 5 fot genom försorg af ett aktiebolag, hvilket dertill fått uppbära statsbidrag af 19,500 R:dr Runt.
Utom de äldre postkontoren i städerne funnos vid 1860 års slut på landsbygden i länet fyra postexpeditioner, nemligen i Atorp inom Wisnums härad, i Sunne inom Fryksdals härads nedre tingslag, i Ökne af Gillbergs härad och i Råda af Elfdals härads nedre tingslag; hvilka alla postinrättningar före 1856 tillkommit.
Den elektriska telegrajlinien emellan Örebro och Mariestad utsträcktes 1856 öfver Christinehamn till Carlstad, och öppnades telegrafstation härstädes den 21 Augusti samma år samt kort derefter sådan station äfven i Christinehamn.
Sedermera den 17 September 1858 öppnades telegraflinie emellan Carlstad oell Åmål. Tab. N.-o 9. c) Sjöfart och handel.
Antal och lästetal af länets innevånare tillhörige fartyg och båtar af minst fem läster med deras skeppare och besättningar, äfvensom antal personer, hvilka hafva handel till lefnadsyrke, äro i bifogade tabell N:o 9 upptagne.
Wermland har betydliga qvantiteter jern och trädvaror att årligen aflåta, hvilka, för att finna afsättning, blifva till orter utom riket exporterade.
Under rubriken skogshushållning äro uppgifne de trädvaror, som åren 1856—1860 från länets hamnar utfördes; och torde här böra omnämnas hvad af jern endast 1860 från samma hamnar skeppades, och hvilket utgjorde 779,616 centner stång- och manufakturjern, stål och spik, 502,814 centner tackjern samt 3,552 centner smältstycken.
Med undantag dels af tackjernet, hvilket till största delen, om ej allt, afgått till andra Wenerns hamnar för att vid bruken i mellersta och vestra Wermland samt på Dalsland förarbetas, dels ock af blockarne, som gått till sågverk utom länet, äro berörde jernoch trädvaror afsända till Göteborg för export.
Fraktandet af allt detta gods samt till länets hamnar af köpmannavaror, som hufvudsakligen tagas från nyssnämnde stad, och vissa år äfven af större partier spanmål från Westergötland, förorsakar en liflig sjöfart på berörde hamnar, hvari fartyg, som icke tillhöra länets innevånare, jemväl taga del.
På vissa trakter intill Wermlands långa gränsband emot Norge äger handel rum emellan Norrmän och innevånarne här i länet.
Den afser förnämligast skogsprodukter, hvilka säljas än från ena än från andra landet, allt efter som de kunna å vattendragen flottas till Norge eller till Wermland.
Det är här ofvan nämndt, att af de skogseffekter, som flottas på Klarelfven, kommer en del från Norge; och tilläggas bör nu, att denna del, dessa norska skogsprodukter, komma egentligen från skogar i Tryssild, som sågverksägare i W ermland till afbrukning inköpt, samt att på lika sätt Norrmän förvärfvat sig afbrukningsrätt för vissa år af skogar inom Wermland, isynnerhet uti Nordmarks härad.
Dessutom afsätta länets gränsboer ladugårdsprodukter och boskap till Norge samt hemta vanligen derifrån i små partier sina husbehof af specerier. Wermlands län.
Bränvins-minutering och utskänkning.
Kameralforhållanden. 19 Ehuru få af de många handlande, som på landsbygden etablerat sig, kunna anses hafva med någon synnerlig vinst för dem sjelfva drifvit sin rörelse, har dock minuthandeln i städerne betydligen minskats.
Man har trott, att med den nu varande utsträckning af handelsrätten skulle g år dfar ihandeln upphöra, och marknader blifva mindre behöflige och färre; men den förra fortfar, och hvad de senare eller marknaderne angår, så ur ännu både hos städernas borgerskap och hos allmogen begäret att bibehålla dem öfvervägande, hvartill skälet torde vara, att handlande på landet uppköpa högst ringa, om något, af landtmannens produkter.
Torgdagarne i städerne hafva blifvit mer än tillförene besökta och tillförseln der ökad.
Öfver antalet minuterings- och utskänkning sställen för bränvin och andra spirituösa drycker samt afgif- Tab. Litt. terne derför och dessas disposition är upprättad tabell, som här nedan under Litt.
D intages; dock anmärkes, att som minuterings- och utskänkningsställena bestämmas för år, räknadt från den 1 Oktober i städerne och från den 1 November på landsbygden, så har tabellen enligt sådan årsberäkning blifvit uppgjord. 5.
Kaincralföiiiåll.indcn.
Den bifogade tabellen N:o 10 upptager hemman och alla slag af jordlägenheter efter deras olika natur Tab. n:o vid 1860 års slut.
Under perioden har något hemman hvarken blifvit upptaget ur ödesmål eller deruti förfallit.