Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande, i anledning af en utaf Kommitterade till tryckfrihetens vård gjord framställning, angående förändradt sätt för tryckningen af Rikets Ständers underdåniga skrifvelser.
Från samtliga Hiks—Stånden liar till Expeditions-Utskottet blifvit remitterad den af Rikets Ständers Kommitterade till tryckfrihetens vård, vid innevarande riksdag afgifna berättelse, deruti Kommitterade, bland annat, förmält, att under tryckningen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll, synnerligast Tionde samlingen, innehållande Rikets Ständers underdåniga skrifvelser, hvilka skola hafva i ovanligt stor mängd efter nästlidne riksdags slut befunnits otryckta, en svårighet yppat sig, som äfven efter föregående riksdagar låtit sig förnimmas, nemligen den att tillfredsställa anspråken på skyndsammare offentliggörande af vissa angelägnare och vigtigare skrifvelser, företrädesvis dem, som rörde regleringen af de särskilda Hufvudtitlarne, enär, med bibehållande af den fortlöpande pagineringen, tryckningen icke kunnat verkställas annorlunda, än efter skrifvelsernas nummerordning; hvadan ock, för att till någon del afhjelpa denna olägenhet, den utväg vid en föregående riksdag vidtagits, att ifrågavarande samling efter riksdagens slut fördelats i två serier och inbundits i två band, af hvilka det ena benämnts supplement-band.
Härigenom hade väl den fördel vunnits, att, då den skrifvelse, som varit mest efterfrågad, fått börja sista serien eller supplement-bandet, åtminstone denna skrifvelse utkommit skyndsammare, än eljest kunnat ske, men då genom denna åtgärd det afsedda ändamålet likväl endast i ringa mån kunnat vinnas, hade Kommitterade nu varit betänkta på förslag till fullständigt afhjelpande af den öfverklagade olägenheten och i sådan afsigt till Rikets Ständers bepröfvande hemställt, huruvida det icke kunde vara lämpligt att förordna: antingen att Tionde samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll redan från riksdagens början indelades i särskilda serier med sjelfständig paginering, och att, i sådant fall, en af dessa serier omfatlade endast de underdåniga skrifvelserna rörande regleringen af Hufvudtitlarne; eller, i händelse detta förslug skulle medföra förvillelse i skrifvelsernas nummerordning, efter hvilken de i allmänna registret citeras, att hvarje underdånig skrifvelse i berörde Tionde samling, på lika sätt, som utlåtanden och betänkande!) i de öfriga samlingarne, erhölle sin särskilda paginering, hvarigenom hindret för en angelägnare skrif— velses tryckning före en annan vore undanröjdt; eller ock, derest sistnämnda förslag Exp e dit io n s-Ut skot t et s Ullätande N:o 4. skulle mötas af den betänklighet, att papper och utrymme onödigtvis förspildes, då hvarje äfven den kortaste skrifvelse komme att upptaga åtminstone ett fjerdedel ark, den jemkning häruti vidtoges, att liera skrifvelser sammanfattades i ett häfte med fortlöpande paginering, så snart behof af den enas tryckning före den andra icke vore för handen, och hvilken paginering i allt fall icke skulle medföra någon förvillelse, då bruket vore att citera dessa skrifvelser efter nummer, någon gång efter datum, men icke efter pagina i det band af Tionde samlingen, dit de hörde.
Utskottet har, efter inhemtande af Föreståndarens för dess Tryckeri-afdelning utlåtande i ämnet, tagit denna fråga i behörigt öfvervägande; och, ehuru Utskottet anser, att, med ärendenas nuvarande behandlingssätt, tryckningen af de underdåniga skrifvelserna svårligen kan under riksdagens lopp, medan nämnda tryckning ombesörjes af de hos Utskottet anställde tjenstemän, verkställas med större skyndsamhet än hittills egt rum, vill Utskottet likväl icke förneka, att möjligen, genom ett i viss mån förändradt förfaringssätt i afseende på arbetets indelning till tryckning, en större skyndsamhet vid de efter riksdagens slut återstående skrifvelsernas offentliggörande genom tryck skulle kunna vinnas.
Hvad emellertid beträffar det af Kommitterade framställda första alternativ, eller att från riksdagens början indela Tionde samlingen i vissa serier; så möter härvid den svårighet, dels att någon utgångspunkt för bestämmandet af dessa seriers antal alldeles saknas, dels ock att de sista serierna lika litet derefter, som under nuvarande förhållanden, skulle kunna före riksdagens slut medhinnas; hvarjemte, på sätt Kommitterade äfven sjelfve antydt, mot förslaget att låta en af dessa serier omfatta endast de underdåniga skrifvelserna angående regleringen af Hufvudtitlarne, möter det hinder, att dessas nummerordning icke kan på förhand bestämmas samt oreda och villervalla i de öfriga skrifvelsernas nummerordning härigenom lätteligen kan uppstå.
Deremot har Utskottet, med jemväl fästadt afseende å den i någon mån ökade kostnad, hvilken skulle uppkomma genom antagande af Kommitterades andra alternativ, eller att hvarje underdånig skrifvelse skulle utgöra ett häfte för sig, ansett det i tredje alternativet framställda förslag härvid företrädesvis böra komma i betraktande.
Utskottet har nemligen föreställt sig, att det åsyftade ändamålet skulle i icke ringa mån kunna vinnas derigenom, alt, med upphörande af den fortlöpande pagineringen hela samlingen igenom, denna sednare, eller rättare Tionde samlingens
Irsta afdelning komme att indelas i större eller mindre häften, i allmänhet icke understigande t. ex. ä tryckta ark, emot hvilket förfaringssätt något hinder icke bör kunna uppstå, då koncepten till de underdåniga skrifvelserna finnas tillgängliga, och en vid ledning af tryckningsarbeten van person utan särdeles svårighet bör kunna temligen nära bestämma antalet af de skrifvelser, hvilka, med afseende å deras större eller mindre vidlyftighet, sammanlagda kunna uppgå till det sålunda bestämda medium af ä tryckta ark; hvarigenom, då så erfordrades, lätteligen kunde låta sig göra att, med bibehållande af skrifvelseförslagens vid justeringen hos Expeditions-Utskottet bestämda nummerföljd, uppskjuta tryckningen af ett eller flera mellanliggande häften, ifall en skrif - 6 E:v peditions-Ut skottets Utlåtande N:o 5. velse med sednare nummer önskades förr tryckt, än de, som skulle komma att innehållas i de föregående häftena.
Med afseende härå, och då ett lika förfaringssätt skäligen synes böra iakttagas med de skrifvelser, hvilka under riksdagens lopp hinna färdigtryckas, som med dem, hvilka först efter riksdagens slut varda till trycket befordrade, får Utskottet, med anledning af de i ämnet väckta förslagen, vördsamt hemställa, det Rikets Ständer mätte besluta, att, vid tryckningen af Expeditions-Utskottets !
Tionde samlingens l:sta afdelning af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll intagna förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser, bör under innevarande och kommande riksdagar, intilldess Rikets Ständer annorlunda förordna, sålunda förfaras, att, med upphörande af den genom helo ifrågavarande samling fortlöpande paginering, nämnde skrifvelser fördelas uti häften, i allmänhet icke understigande fem tryckta ark, med fortgående paginering inom hvarje häfte; och att med utdelningen af dessa häften bör på enahanda sätt tillgå, som med det Öfriga Bihangstrycket.
M:o 5.
Utlåtande, i anledning af framstäldt förslag angående särskild tryckning af de inom fiiks-Stånden väckta motioner.
Uti en hos Högloil.
Ridderskapet och Adeln väckt motion, hvilken blifvit till Expeditions-Utskottet remitterad, har Friherre Stjernstedt, J. PF., i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad af Expeditions-Utskottet vid sistlidne riksdag, till följd af då väckta motioner, tillstyrktes, föreslagit: att såväl vid innevarande riksdag, som för framtiden, intilldess Rikets Ständer annorlunda förordna, motioner inom Riks-Stånden icke vidare skola, såsom hittills skett, tryckas i de särskilda Ståndens Protokoll, utan i ett sammanhang för sig och till lika antal exemplar med Bihanget till sagde Protokoll, samt i mån af tryckningens fortgång, på sätt som sker med nämnda Bihang, bland Ståndens samtlige ledamöter häftevis utdelas; äfvensom att tryckningen af alla de inom Riks-Stånden väckta motioner skall, så fort ske kan, verkställas genom Expeditions-Utskottets försorg och under dess inseende, samt att motionerna skola utgöra en ytterligare »Samling» utaf Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll; —■ Expeditions-(Jtshottets Utlåtande N:o 5. 7 varande, till stöd för detta förslag nu ånyo anfördt: att om innehållet och beskaffenheten af en motion i allmänhet hvarken hos Riks-Stånden eller inom Utskotten erhölles annan och närmare kännedom, än den som vinnes genom åhörandet af motionens uppläsning, hvilken kännedom sålunda ofta blefve högst ofullständig, hvaremot, om motionerna särskildt trycktes och utdelades, tillfälle bereddes icke blott Utskottens ledamöter, utan äfven andra medlemmar af Riks-Stånden att taga noggrann kännedom af samma motioner, så att de frågor, som motionärerne gjort till föremål för sina framställningar, kunde med vida större tillförlitlighet, än nu är händelsen, öfvervägas och bedömas; att den ifrågavarande åtgärden skulle bereda förenkling i arbetet för Utskottens kanslier, hvilka då icke behöfde i hvarje betänkande vidlyftigt upprepa motionernas innehåll, utan kunde begagna helt kort rubrik, medelst hänvisning i öfrigt till den tryckta motionen; att ledamöterne i Stånden då ej heller behöfde, såsom nu, lita på den uppfattning af motionernas motiver, hvilken Utskottens Sekreterare eller Notarier framställt, ej heller motionärerne sjelfve finna anledning, såsom nu någon gång inträffat, till klagan deröfver, att deras motiver icke blifvit uti betänkandet fullständigt upptagna; att, då motionerna icke behöfde intagas uti Riks-Ståndens Protokoll och Utskottens betänkanden i allmänhet kunde blifva kortare än förr, härigenom uppstode en besparing, som i det närmaste skulle motsvara den ökade kostnad,
motionernas särskilda tryckning komme att medföra; samt att slutligen med en representation, som består af fyra kamrar, der man i den ena ej vet hvad som passerar i den andra, den ifrågaställa förändringen vore så mycket nyttigare, som derigenom de förslag, hvilka i någotdera Riks-Ståndet väckas, under motionstiden blefve i tid kända i de öfriga Stånden, hvarigenom en mängd öfverflödiga motioner skulle uteblifva, då man såge, att en framställning i samma syfte som den man sjelf ämnat väcka, redan vore gjord.
Utskottet har öfver denna motion infordrat utlåtande af Föreståndaren för dess Tryckeri-afdelning, som, i anledning deraf inkommit med hosföljande memorial, innefattande dels approximativ kalkyl öfver tryckningskostnaden, med flera utgifter, för de vid sistförflutna riksdag väckta och i Riks-Ståndens Protokoll då intagna motioner, samt den kostnad, som skulle uppkomma i fall förenämnda förslag blefve af Rikets Ständer antaget, dels ock, för sistnämnda fäll, förslag till ordnande af den blifvande nya Samlingen i Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll.
I förra afseendet, eller beträffande kostnaderna, inhemtas af nyssnämnda kalkyl, att sammanlagda beloppet för tryckningen af samtlige motionerna vid förra riksdagen utgjort 2,841 R:dr SS öre, hvaremot, under förutsättning, att motionerna vid denna riksdag komme att till omfånget blifva ungefärligen lika med dem vid sistförflutna riksmöte, och att tryckningsarbetet ombesörjdes genom Expeditions-Utskottet, ifrågavarande kostnad beräknats att uppgå till 5,418 R:dr 10 öre, så att skilnaden komme att blifva 2,578 R:dr 55 öre.
Ehuru det sålunda, enligt Tryckeri-föreståndarens kalkyl, visar sig, att den föreslagna förändringen i sättet för motionernas offentliggörande komme att medföra en s Expeditions-Utskottets tillåtande N:o b. högre kostnad än hittills, har Utskottet, som, lika med motionären, anser en viss besparing i denna kostnad kunna päräknas genom det inskränktare omfång, hvilket härigenom kunde gifvas åt rubrikerna i Utskottens betänkanden, och som jemväl i öfrigt hufvudsakligen instämmer i de till stöd för den väckta motionen åberopade skäl, — hvartill jemväl torde kunna läggas den omständigheten, att åstadkommandet af en likformighet i sättet för offentliggörandet af de hos Rikets Ständer väckta förslag med hvad som för närvarande eger rum i afseende på de från Kongl. Majit utgående framställningar, hvilka sednare i Bihangstrycket intagas, ingalunda synes olämpligt, — funnit sig böra, i enlighet med hvad motionären, lika med sednaste riksdags Expeditions-Utskott, föreslagit, vördsamt tillstyrka, att såväl vid innevarande riksdag, som för framliden, intilldess Rikets Ständer annorlunda förordna, motioner inom Riks-Stånden icke vidare skola, såsom hittills skett, tryckas i de särskilda Ståndens Protokoll, utan i ett sammanhang för sig och till lika antal exemplar med Bihanget till sagde Protokoll, samt, i mån af tryckningens fortgång, på sätt som sker med nämnda Bihang, bland Ståndens samtlige ledamöter häftevis utdelas.
För den händelse detta förslag vinner Rikets Ständers bifall, får, beträffande verkställigheten af ifrågavarande tryckningsarbete och ordnandet af den sålunda blifvande nya samlingen af Bihangstrycket, Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad dels motionären och dels Föreståndaren för Utskottets Tryckeri-afdelning föreslagit, jemväl hemställa, det Rikets Ständer äfvenledes måtte besluta: att tryckningen af alla de inom Riks-Stånden väckta motioner skall, så fort ske kan, verkställas genom Expeditions-Utskottets försorg och under dess inseende, samt att motionerna skola utgöra en ytterligare Samling af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll; att denna samling, under benämning af »Elfte Samlingen», skall indelas i fyra afdelningar, hvar för sig innefattande de motioner, som blifvit hos ett Riks-Stånd väckta, så att lista Afdelningen kommer att innehålla Ridderskapet och Adelns motioner, 2:dra Afdelningen Preste-Ståndets, 3:dje Afdelningen Borgare-Ståndets och 4:de Afdelningen Bonde-Ståndets; att motionernas numerering skall verkställas af hvarje
Stånds kansli, som ock bör förse desamma med rubrik; samt att pagineringen inom hvarje Afdelning bör oafbrutet fortgå, och de trycktu motionerna utdelas i häften om fem ark hvartdera.
V«rd - Expeditions-Utskottets Utlåtande N:o 5.
9 Vttrdsamt
Expeditions-Utskottet har, i likhet med hvad vid sistlidne riksdag, vid behandlingen af en dylik fråga, egde rum, hehagat infordra undertecknads utlåtande i anledning af en hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln af Herr Stjernstedt, J. W„ väckt, till Utskottet remitterad motion, deruti bemälde motionär, på anförda skäl, i lullkomlig öfverensstämmelse med hvad af Höglofl.
Expeditions-Utskottet vid sistlidne riksdag tillstyrktes, föreslagit: att så väl vid innevarande riksdag, som för framtiden, intilldess Rikets Ständer annorlunda förordnade, motioner inom Riks-Stånden icke vidare skola, såsom hittills skett, tryckas i de särskilda Ståndens Protokoller, utan i ett sammanhang för sig och till lika antal exemplar med Bihanget till Riks-Ståndens Protokoller, samt i mån af tryckningens fortgång, på sätt som sker med nämnde Bihang, bland Ståndens samtlige ledamöter häftesvis utdelas; äfvensom att tryckningen af alla de inom Riks-Stånden väckta motioner borde, så fort ske kunde, verkställas genom Expeditions-Utskottets försorg och under dess inseende, samt motionerna utgöra en ytterligare »Samling» af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoller.
Proposition, N:o 26. de, sorn betalade mellan 5oo oell 1000 thaler, minskades med en femtedel, oell de, för hvilka mindre än 5oo thaler erlades i afgift, aftogo i en proportion af 3 till 2.
Komniitteen gjorde sig ock den föreställning, att de mindre bränneiierna här i riket, hvilka sålunda redan, i följd al' den stigande upplysningen, af sig sjelfva så betydligen minskats, skola utan allt förbud ytterligare aftaga och kanske inom en icke aflägsen tid i det närmaste försvinna.
Delta vöre den naturliga vägen, den fria öfvertygelsens väg, på hvilken alla samhällsförbättringar, all industriell utveckling bäst åstadkommes, och komrnilteen ansäge, att lagstiftaren, under nuvarande förhållanden, skulle begå ett misstag, om han, med undertryckande af all annan bränvinsbränning, ville på en gång åt fabrikanten allena upplåta denna näring.
En sådan åtgärd skulle innebära en orättvisa emot alla dem, sorn nu, på grund af den nätvarande bränvins-lagsliftningen, hvilken, ehuru i öfrigt omväxlande, deruti varit bestående, att den fästat brån vinsbrännings-rätligheten vid jorden, inrättat sin hushållning med begagnande af bränvinsbränning såsom en binäring, hvarjemte icke borde förbises, att mången gång en mindre bränvinsbränning lill afsalu, utölvad under de sex månader af året, då jordbruket kräfver minsta arbetet, af egna produkter, amurs ofta svåra att afsätta, med eget bränsle och egna arbetare, kunde just genom dessa fördelar uthärda tällan med fabrikerna, så mycket hellre, sorn brännet iets affall, dranken, ett vigtigt foderämne, användes på stället, och sorn förlagskoslnaden för inrättandet af ett mindre bränneri vore obetydlig, jemförd med den, som erfordrades för en fabriks-anläggning.
Kommilteen ansåge det ock vara ur sistnämnda synpunkt, och ingen annan, som den egentliga husbehofsbrännitigen, hvartill rättigheten uppskattades så högt, åtminstone af den mindre jordbrukaren, kunde försvaras.
Om det än ej kunde förnekas: att en jordlägenhet af ett så ringa värde som 3oo r:dr banko sällan lemnade sin innehafvare full afkastning till föda för sig och hushåll, långt mindre öfverskott till bränvinsbränning; att en tillverkning af bränvin i så inskränkt skala oftast skedde med ren förlust, då värdet af materialierna jeni fördes med produktens, och att åtgången af en vara, som man tillverkat af egna produkter, om ock ersättning sedan finge skaffas till födoämnen, vanligen blefve större, än om den för kontanta penningar skolat inköpas; så hade kommilteen dock funnit sig ej kunna undllilt. tilt It.
Prot. 1347 ovh 1848. 1 Samt. 1 Afd. 6 Haft. 2 10 Kongl'.. iltaj.h Nåd.
Proposition, Nio 26. gå alt, med eftergift för ett ännu allmänt rådande, oin ock vilseledt, begrepp om en sådan husbehofsbrännings 113'tla för jordbruket, tillstyrka, att den med de begränsningar, som blifvit fbreslagne, måtte tills vidare medgifvas. åt den mindre, så väl som åt den större, jordbrukaren.
Härvid vore icke fråga om ilen bränvinstillverkning i något större skala, som en stor del hemmansegare af bondeståndet i alla provinser och i vissa orter nästan uteslutande utöfva såsom binäring vid jordbruket, utan örn det slag af bränvinsbränning, sorn endast afser tillverkning till husbehof oah hvilket vanligen sker med så föga kunskap om sättet och så ofullständiga inrättningar, att utbytet sällan svarar emot värdet af de använda produkterna.
I Danmark bl ef, genom en Kongl, förordning af år 1773, bränvinsbränning på landet förbjuden, och tillverkningen förvandlades till fabrikshandtering i stad.
Ehuru bränvinsbrännings-afgiften, derstädes beräknad efter mäskekarens rymd, icke vore öfverdrifvet hög, omkring 8 sk. banko för hvarje kanna sexgradigt bränvin, och ehuru, i följd af landets beskaffenhet och tätare befolkning, samt genom tillvaron af en talrik accis- och tullpersonal, kontroller emot oloflig bränvinsbränning vore vida lättare att der handhafva, än i Sverige, hade likväl lönnbrännerier på landet så tilltagit, att Kongl, danska regeringen fann sig föranlåten att genom påbud af den a3 Februari i843 förklara, att de, som under den förflutna tiden hade otofligen bränt bränvin, kunde inom en bestämd dag, med befrielse från ansvar för öfverträdelsen, i allmän vård, mot ersättning derför af staten, aflemna sin bränvinsredskap, då endast i Jutland blefvo aflemnade 11,000 bränvinspannor, som varit olofligen använda.
Ett annat sorgligt exempel lemnade kronobrännerierna i Sverige och de oroligheter, sorn i följd af deras inrättande uppkom 1110.
Beträffande afgifterna för bränvinshränningen, så enär de stora statsutgifter, som erfordras ej blott för befrämjande af samhällets förkofran och utveckling, utan ock för vidmakthållandet af det förbättrade samhällsskicket, icke lämpligare kunde utgå, än genom beskattningen af föremål, som icke äro oundgängliga lefnadsbehof, men likväl i större mängd förbrukas, ansåge komitteen, att beskattningen af bränvin destomindre borde undgå att fylla en del af statsbehofvet, som denna varas missbruk beklagligen ofta föranledde betydliga utgifter för staten.
Allt sedan år i638 hade bran vinsbränningen här i landet varit under omvexlande former beskattad.
11 andra länder linde styrelserna, liksom här, redan tidigt ansett denna näringsgren höra uppbära en dryg del af stålens holdor.
I Storbritannien inbragle år r845 afgiften för hränvinsbränningen S 5,759,562: i3. ii. sterling, hvarjemte i afgifter för försäljning af bränvin inflöto £ 1,071,747: 6. 91. eller tillsammans £ 6,63i,3io: — 8J-; hvadan således afgifterna för tillverkning och försäljning af bränvin öfverhufvud uppg ingo till omkring 4 sli. eller 2| r:dr svenskt banko på hvarje person af landets befolkning.
I Preussen inbragte beskattningen å bränvin, hvilken motsvarade ungefär 8 sk. banko per svensk kanna, år 1844» en summa af 5,916,475 thaler, som, fördelad på landets folkmängd, utgjorde omkring 33 sk. banko på hvarje person.
Bränvinsbrännings-afgiflen i Sverige, lagd på pannerymden sålunda, att den utgjort från 3 r:st. till och med 2 sk. banko för hvarje kanna, som antagits kunna, med redskap i särskilda klasser, tillverkas, hade från år *824 611 och med år 1844 lemnat följande resultat: ÅT Beräknad i riksstaten tili Influten inkomst. 182*.
B:ko r:dr 429,000.
J>:ko r:dr 454,867. 1825. dito. 467,839, 1826. dito. 467,620. 1827. dito. 440,743. 1828. dito. 448,567. 1829. ■ dito. 456,804. 1830. 460,000. 439,891. 1831. dito. 429,768. 1832. dito. 227,308. 1833. dito. 462,520. 1834. dito. 467,851. 1835. 750,000. 316,083. 1836. dito. 705,166. 1837. dito. 729,181. 1838. dito. 630,507. 1839. dito. 503,360. 12 Kongl. Mayls A’<?d. Proposition , iV.o 26. 1840. 750,000. 631,730. 1841. dito. 563,224. 1842. dito. 672,354. 1843. dito. 685,838. 1844. dito. 685,652.
Kommitteen hyste den öfver tyge Isen, att bränvinsbränningen bär i landet borde småningom kunna underkastas en vida högre beskattning, än den, som för närvarande af densamma utgår.
Åfgiften drabbade visserligen i första band producenten, men endast såsom förskott, hvilket måste återgäldas af konsumenten, för hvilken ett eller annat runstycke högre pris på glaset vore destomindre känbart, som den, hvilken bar låd alt dagligen förtära bränvin, också utan afsaknad kunde erlägga några procent högre pris derför, och den, för hvilken denna tillökning i pris vore i någon mån känbar, gjorde väl, om han minskade sin förtäring af bränvin, och än bättre, om han alldeles afstode från dess bruk.
Kommitteen skulle således anse det vara väl, om bränvinsbränningen kunde här i landet beskattas lika högt, som i Danmark och Norrige, eller med omkring 8 sk. banko per kanna, men ansåg sig ej böra i underdånighet tillstyrka, att skatten lvu på en gång må höjas till sådant belopp, hufvudsakligen derför, att en hög skatt icke läte uttaxera sig, så länge något slags husbehofsbränning för en låg afgift qvarstode vid sidan af den bran vinsbränning, som skulle bära den höga.
Om nemligen den större bränvinsbränningen ålades högre beskattning i förhållande till husbehofstillverkningen, än sorn fullt ersattes genom sparad produktionskostnad, skulle ofelbart hvarje jordbrukare förslå och de flesta också begagna den fördel, som skattskillnaden erbjöde åt husbehofsbrännaren, och varan, bränvin, med förlust af tid, ved och materialier, lika ymnigt flöda från ioo,ooo-tals små husbehofspannor, som den förut gjort eller annars skulle göra ur de större; men den påräknade större statsinkomsten komme att uteblifva.
Att åter tillintetgöra detta husbehofsbränningens inflytande på salubränningen genom en hög beskattning äfven å den förra, syntes innebära en motsägelse mot begreppet om husbehofsbränning, och mötte dessutom den betänkligheten, att derigenom idkarne af af detta slags bränvinsbränning, hvilken nu sällan drifves med synnerlig omsorg, skulle finna uträkning att genom den lilla pannans oafbrulna gång åstadkomma en betydlig tillverkning utöfver husbebofvet, På dessa skäl hade kommitteen icke tilltrott sig att i underdånighet tillstyrka högre beskattning för den bränvinsbränning, hvilken utöfvas såsom binäring vid jordbruket eller såsom fabriksnäring, än att alla tre slagen måtte kunna Kongl- litafUs AVM.
13 beslå viii sidan nf hvarandra, ulan någonderas undertryckande.