Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till detta förslag funno likväl Konungens Rådgifvare ej skäl att tillstyrka nådigt bifall; men då de stora och tunga käril, hvaruti flytande varor vanligen äro inneslutna, nödvändigt skulle tillfoga Stadens broar, hamnskoningar och quaier särdeles skada, samt då dessa käril dittills ej varit underkastade någon serskild broafgift, i likhet med hvad för lakegods ägt rum; tillstyrktes i underdånighet, att, såsom ersättning för Stadens kostnad att underhålla broar och quaier till nytta och beqvämlighet för trafiken med dylika varor, Stadens kassa måtte för alla till Stockholm sjövägen in- eller utrikes ifrån ankommande målbara våta varor i fat uppbära, såsom bro- och quaiafgift, 24 skiilingar banko för hvarje fat af 60 kannors rymd och i proportionerlig! förhållande derefter för fastager af större eller mindre kannetal, genom hvilken, af billigheten påkallade, broafgift Stadskassa!! väl korinne att, efter nu gjordt öfverslag, tillskyndas en något tillökad inkomst utöfver det belopp, Kommitterade i detta fall beräknat, äfven utöfver den af dem kalkylerade förhöjda intrad af vågpenningar för varor, som å metallvåg afvägas, men som dock syntes vara behöflig, dels till bestridande af sådana extra omkostnader, hvilka endast approximativt kunnat utföras, och dels, såsom ytterligare bidrag till anslag för Stadens publika byggnader, eller för amortering af Stadens skuld.
Uti detta underdåniga yttrande, hvartill Kongl. Maj:t lemnade Dess nådiga bifall, deltogo D. E.
Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad och Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm, Herrar StatsRåden, Friherre Åkerhjelm, Friherre von Schulzenheim, Grefve Hård och Friherre Gyllenhaal samt StatsSekreteraren, Herr Presidenten Skogman.
Aid ett så beskaffad! yttrande nödgas jag, likasom i nästförestående mål, anmärka, att den tillstyrkta afgiftens påläggande synes innefatta ingrepp i den, enligt 57, 60 och 73 §§.
Regeringsformen, Rikets Ständer allena förbehållna beskattningsrätt, enär, i förevarande fall, afgiften utgör en ny, af Rikets Ständer ej gillad pålaga å varor, sorn förut varit derifrån befriade, och att således, då härtill kommer, att densamma, antagen till utgående efter annan grund och till högre belopp, än Kommitterade uppgifvit och påräknat, icke blifvit inskränkt lill de ändamål, angående hvilka 3 §. i Ansvarighets - Serskildt tryck'!. 15 lagen för StatsRådet af den 10 April 1810 tillåter vissa afgifters fastställande, utan tillika uttryckligan beräknats såsom nödig för andra behof, Konungens Rådgifvares tillstyrkande jemväl måste innebära en öfverträdelse af hvad nyssnämnda Grundlagsparagrafer till iakttagande stadga. 3:c Punkten.
Protokollet öfver Kammarärenden, hållit den 15 Februari 1839 införden under I I.
\I, Konungens frånvaro tillförordnade Regering, upptager följande förhållande.
Ägaren till Riddarhytte Kopparverk i Westmanland, hvilken, genom nådig Resolution den 1 Juli 1830, erhållit tillåtelse att under tio år, räknade från 1829 till och med 1838, afbörda Kronans afrad med hvarje 40:de SkU. koppar, med vilkor, att densamma efter nämnde tids slut skulle till vanligt belopp, eller, enligt Kongl. Resolutionen den 13 November 1744, med hvarje 20:de 8!<U. utgöras, hade i lifstiden, på anförda skäl, i underdånighet sökt, det täcktes Kongl.
Maj:t i nåder tillåta Kopparverkets innehafvare att under ytterligare tio år tillgodonjuta enahanda lindring i tiondeafgiften af verket.
BergsKollegium, sorn, uti infordradt underdånigt utlåtande öfver ansökningen, dels upplyst, att kopparskatten från Riddarhyttan redan 1804 nedså t tes och utgick ända till 1828 med hvarje 40:de SkU, och dels vitsordat, att sökanden med betydliga kostnader försatt verket i det förbättrade skick, att koppartillverkningen, som förr besteg sig till högst 100 SkU. eller något derutöfver, numera uppginge till 300 å 400 SkU., hade vidare anfört, att Kollegium, med lmfvudsakligt afseende å sistnämnda förhållande, hvaraf Statsverket i en framtid äfven kuncle påräkna serskild fördel, genom på stället ökad rörelse och deraf sannolikt beroende högre årlig koppartillverkning, och enär Kongl. Maj:t, genom nådig Förordning af den 21 Juni 1831, för framtiden godkänt den allmänna grund för dylika bergverks taxerande, att endast 30:dedelen af tillverkningsbeloppet borde, såsom afgift till Kronan, utgå, i underdånighet tillstyrkte, att Riddarhytte Koppar verksägare, i stället för den på viss tid sökta nedsättningen till hvarje 40:de SkU.
, måtte dädanefter få tillgodonjuta den icke oskäliga förmån, att äfven för detta verk taxeringsgrunden liefve förändrad till öfverensstämmelse med innehållet af nyss åberopade Kongl.
Förordning, så att kronoafraden af koppartillverkningen derstädes skulle komma att utgöras med hvarje 30:de SkU.
— Sökandens arfvingar fullföljde sedermera ansökningen om nedsättning i afraden till hvarje 4Q:de SkU under tio är, och tilläde den underdåniga anhållan, att, efter denna periods förlopp, afgiften för framtiden måtte fastställas till hvarje 30:dc SkU. 16 Herr KansliRådet Ulfsparre, i egenskap af tillförordnad
Statssekreterare föredrog detta mål inför Kongl. Regeringen, som på det sätt afgjorde målet, att, i anseende till de i och för kopparverkets bedrifvande och upprätthållande vid Riddarhyttan i sednare tider af ägaren gjorda betydliga uppoffringar, och då, genom Kongl.
Förordningen den 21 Juni 1831, Kongl. Maj:t, med bifall lill hvad Rikets Ständer för sin del beslutit, i nåder stadgat, att afgiften till Kronan af de bruk och bergverksanläggningar, som dädanefter skattlades af den klass, för hvilken årliga afgiften utginge med vissa procent af tillverkningens belopp, skulle efter enahanda grund, eller till hvar 3():dedel deraf bestämmas, Kongl.
Regeringen fann skäligt från och med år 1839 bevilja Riddarhytte Kopparverksägare lika förmån, eller den lindring i afraden, att de i stället för hvarje 20:de endast må erlägga hvarje 30:de SIM af koppartillverkningen.
Uti detta beslut deltogo D. E. Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad, Herr StatsMinistern för utrikes ärendena, Friherre Stjerneld och Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm.
Yid granskning af förevarande mål bör jag fästa uppmärksamhet derå, att den af Riddarhytte Kopparverk utgående kronoafrad, genom Kongl.
Resolutionen den 13 November 1744 stadgad till hvarje tjugonde Skeppund af tillverkningen, måste anses tillhöra Kronans ordinarie inkomster: att Kongl.
Förordningen den 27 Augusti 1723 uti 1 och 2 §§. försäkrar en hvar jordägare, vare sig innehafvare af frälsejord eller skatteman, rättigheten att bruka bergverk å egna ägor, så länge som han det förmår och till Kronan dess tillständiga rätt deraf utgör: att dessa, likasom öfriga, för Kronans ordinarie inkomster gällande lagar numera icke må räknas ibland dem, hvilka Konungen äger att, enligt 89 §.
Regeringsformen, stifta eller förändra: att Kongl.
Förordningen den 21 Juni 1831 har afseende endast å nya bruk och bergverksanläggningar och deras taxering, mrn icke å de förut varande och redan skattlagda, samt följaktligen ej heller synes kunna i fråga om dessa sednare tillämpas: och att, då Kongl. Instruktionen för Kammar Kollegium i 6 (y 1 mom. ålägger Kollegium att hålla hand deröfver, att redan fastställda grundskatter å bergverk icke i annan än laglig ordning ändras, denna föreskrift äfven synes förutsätta, att ingen förändring i beloppet af fastställd afrad må annorledes och utan KammarKollegii förutgångna yttrande äga rum.
Dessa omständigheter, hvilka, vid målets pröfning på sätt och i den ordning som skett, icke torde hafva kommit i betraktande, föranleda till den anmärkning, att förrbemälde Herrar Ledamöter och Föredragande i Kongl.
Regeringen, vid fattande af beslutet om nedsättning af den för Riddarhyttan fastställda 17 fastställda kronoafrad, öfverträdt de, genom ofvanåberopade Kongl.
Förordning al år 1723, för bergverks bedrifvande i allmänhet stadgade beskattningsgrunder.
\:e Punkten.
I anledning af en enskild mans hos Kongl.
Maj:t gjorda underdåniga framställning, rörande understöd för utrustande af fartyg till hvalfiskfångst, bade underdåniga utlåtanden blifvit infordrade från så väl Kongl. KommersKollegium, som KonvojKommissariatet.
Då, på sätt Sta tsRå dsPr o tok olle t öfver Handels och finansärenden för den 1 Februari nästlidna år visar, sistnämnda Embetsmyndighets betänkande i underdånighet föredrogs, och sedan ärendet antagit egenskapen af en mera allmän fråga, nemligen om och hvilka förmåner borde erbjudas dem, som vilja utrusta fartyg till hvalfiske, tillstyrkte tillförordnade StatsSekreteraren, Herr ExpeditionsChefen Munthe, med hvilken Herr StatsRådet Grefve Hård instämde, att åt de sex första Svenska fartyg, som från Svensk hamn utrustades till hvalfiskfångst, mätte, under stadgade vilkor, jemte ett visst premium, beviljas tullfri införsel ej mindre för den fiskredskap och öfriga effekter, som till berörde fiskes bedrifvande erfordrades, än äfven för den tran och andra artiklar, som medelst hvalfiskfångst kunde beredas.
StatsRådets öfriga Ledamöter, D. E. Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad och Herr StatsMinistern för utrikes ärendena Friherre Stjerneld, samt Herrar StatsRåden Friherre Åkerhjelm, Friherre Lagerbjelke, Friherre voir Schulzenheim och Ihre ville, under förutsättning, att för bedrifvande af denna industrigren kunde till vägabringas ett bolag, åt hvilket understöd af allmänna medel kunde gifvas, i underdånighet hemställa bland annat, att tullfri införsel af så väl alla de malerialier och instrumentalier, dem bolaget i och för vissa fartygs utrustande och för fiskets bedrifvande vilja från utrikes ort anskaffa, som ock af de hemkommande lasterna utaf hvalfiskfångstens produkter.
Majit fann skäligt i nåder bifalla hvad StatsRådets flesta Ledamöter i underdånighet yttrat och tillstyrkt.
Nu emedan 61 §.
Regeringsformen bjuder, att alla afgifter, hvilka Rikets Ständer under de i samma Grundlags 60 §., der bland annat Sjötullsafgifter nämnas, om förmälda titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det år, under hvars lopp den nya bevillningen af Rikets Ständer fastställd blifver, föranlåtes jag anmärka, det Konungens förrbemälde Rådgifvare, genom sina i underdånighet gjorda förslag om tullfrihet för sådana fall, der den eljest ej kunnat äga rum, tillstyrkt en öfverträdelse af hvad åberopade Grundlagsstadganden föreskrifva. 3 18 Sedan vederbörande afgifvit förklaring öfver hvad i dessa mål blifvit anmärkt, förbehåller jag mig vördsamt att få ytterligare utlåtande härutinnan afgifva.
Lit, E.
Inför Höga RiksRätten åligger det mig att å embetes vägnar fullfölja talan angående de flera mål, hvilka, af R. H. S.
Konstitutionsutskott till laga åtal förvista, uppräknas uti min förut ingifna ansökning Lit. E. I sådant afseende och i öfverensstämmelse med de af Konstitutionsutskottet, till stöd för dess anmärkningar, i hvarje serskildt mål anvisade grunder, finner jag mig befogad till detta vördsamma anförande; hvarvid den i ansökningen redan uppgifna ordning iakttages. isa Punkten.
Maj:t hade, uti Dess till Rikets Ständer vid sistlidna Riksdag aflåtna nådiga Proposition angående StatsVerkets tillgångar och behof1), ibland annat i afseende å regleringen af utgifterna å RiksStatens Andra Hufvudtitel, meddelat underrättelse derom, att den i Kongl. Maj:ts Proposition vid nästförutgångna Riksdagen omförmälda reglering af Kongl. KammarRättens tjenstemannapersonal och stat blifvit fullbordad, i förening med utfärdad ny instruktion.
Och ehuru tjenstemännens antal blifvit förminskadt, hade likväl denna reglering, i anseende till förra lönernas erkända otillräcklighet och göromålens ökade mängd, dels genom serskildt fattade beslut om föremålen för KammarRättens embetsbefattning, dels i följd af inskränktare personal, förorsakat en betydlig tillökning utöfver förra staten, hvilken tillökning Kongl. Maj:t föreslog till uppförande på stat med 15,075 R:dr 28 sk. 9 rst. och derunder inbegripna 1353 tunnor spanmål.
Varande emedlertid KammarRättens, genom Kongl. Maj:ts nådiga Instruktion den 15 Oktober 1831, förändrade organisation befordrad till Tryckta Hillänget till RiksStåndens Protokoll vid Riksdagen i834 och t835, i:a Samlingen, i:a Afdelningen, pag. 7. 19 verkställighet och den såmedelst åstadkomna löntillökning anvisad till utgående af Andra Hufvudtitelns besparingar.
I sådant skick förekom denna fråga till ompröfning hos Rikets Ständer, i sammanhang med dem åliggande regleringen af RiksStatens enskilda hufvudtitlar.
I underdånig skrifvelse af den 6 Oktober 1834 2), hvarmedelst Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t anmälte
Deras beslut angående några med regleringen af RiksStaten gemenskap ägande allmänna frågor, tillkännagåfvo Rikets Ständer, uti första punkten, att då, i samma mån penningevärdet vunne stadga, beräkning af spanmål under lönerna blefve öfverflödig, Rikets Ständer ansett, att, vid anslående dädanefter antingen af nya löner eller förhöjning af gamla, i förra fallet ingen spanmål och i det sednare endast det förut varande tunntalet finge under lönerna begripas, samt uti 4:de punkten, att, vid pröfningen af Statsverkets behof, Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad derå, hurusom tid efter annan besparingarna uppå andra och tredje hufvudtitlarne blifvit disponerade till förhöjning af vissa Embetsverks eller Korpsers ordinarie löningsstater, och huruledes detta förhållande derefter gifvit anledning att begära ökade anslag å Hufvudtitlarna, och bifall härtill beredt möjligheten af nya besparingar, hvilka åter på lika sätt användts.
Ostridigt vore det Kongl. Maj:ts höga rätt, att till de med Hufvudtitelns anslag åsyftade ändamål disponera äfven sådana besparingar, som inom titeln vid ordinarie anslagen kunde uppkomma, och hvilken fria dispositionsrätt vore oundgänglig, på det Kongl. Majit måtte vara i tillfälle att låta bestrida sådana kostnader, som, vid staternas reglerande ej förutsedda, under tiden mellan Riksdagarne funnos nödvändiga, och hvartill så väl mindre brister i dessa titlars förslagsanslag, som ock tillfälliga arfvoden och traktamenten kunde räknas; men deremot voro löner och löningsförmåner icke af denna beskaffenhet, utan borde dessa rätta sig efter den Statsreglering, som en gång blifvit fastställd och hvilken måste betraktas såsom gällande intilldess densamma i vederbörlig ordning förändrades.
Och då Rikets Ständer funnit iakttagandet af •förenämnda ordning i afseende på löningsstaterna vara af stor vigt, hade Rikets Ständer beslutit, att de under Riksstatens hufvudtitlar uppkommande besparingar dädanefter icke fingo användas till några bestämda lönanslag på stat.
I sammanhang med denna fråga och enär Rikets Ständer jemväl tagit i öfvervägande, huru förhållas borde med de Embetsverk och Korpser, hvilka sedan förra Riksdagen blifvit reglerade med högre aflöningsstater, än de af Rikets Ständer 2) Samma Bihang, loide Samlingen, usta Afdelningen, N:o i5o. 20 fastställda, och af de dem tillagda förmåner kommit i åtnjutande, hade Rikets Ständer väl velat medgifva, att det högre aflöningsbeloppet mätte fortfarande, så länge då varande innehafvare qvarstodo, få tillgodonjutas, och skillnaden deremellan och den gamla staten, såsom hittills skett, utgå af de på Hufvudtitlarna uppkommande besparingar; men Rikets Ständer anhöllo tillika, att Kongl. Maj:t ville vara i nåder betänkt på en förändrad organisation af dessa Verk och Stater, hvarigenom de förut varande tillgångarna måtte finnas tillräckliga, eller, om någon förhöjning deri blefve af nöden, uppskjuta regleringens definitiva fastställande, till dess Rikets näst derefter sammanträdande
Då Rikets Ständer sedermera, genom Deras under den 30 i samma månad aflåtna skrifvelse 3), till Kongl. Maj:t i underdånighet inberättade, huruledes De verkställt regleringen af utgifterna under Riksstatens Andra Hufvudtitel, hvarvid äfven till pröfning förekommit frågan om den, såsom följd af en sedan förra Riksdagen fullbordad reglering af Kongl..
KammarRättens tjenstemannapersonal och stat, förorsakade tillökning utöfver förra staten, af Kongl. Maj:t föreslagen till uppförande å stat ined 15,075 R:dr 28 sk. 9 rst. jemte derunder beräknade 1,353 tunnor spanmål, förmälte Rikets Ständer, i '7:de punkten angående denna fråga, att, vid jemnförelse emellan den för KammarRätten förut gällande stat och den sålunda fastställda, det befunnits, dels att nya löner blifvit uppförda för en vice President med 2000 R:dr och för en ÖfverRevisionsKommissarie med 1600 R:dr, dels att de förut varande Assessorerna blifvit benämnde för KammarRättsRåd, med derefter lämpad aflöning af 1600 R:dr, och dels att, vid bestämmande af det högre lönbeloppet för tjenstemännen inom Verket i allmänhet, afseende syntes ej hafva blifvit lemnadt deråt, att icke obetydliga belopp inginge till fördelning emellan KammarRättens tjenstemän, dels såsom lösen för utgående expeditioner och dels såsom anmärkningsprocent; och då för öfrigt Kongl. Maj:t, i Dess nådiga proposition vid förra Riksdagen, rörande detta Embetsverk förklarat, att, om förslaget till ny organisation då varit pröfvadt, frågan om aflöningen lämpligen kunnat förekomma i sammanhang med den föreslagna lönförbättringen för Ledamöterna i Rikets HofRätter, med hvilka KammarRätten vore jemnförlig; men den nya aflöningsstaten för KammarRätten i flera delar skiljde sig ifrån den för IlofRätterna af Rikets Ständer fastställda, både i (jenstgrader och i lönbelopp, och det nu uppgifna behofvet af ökadt årligt anslag till en del vore en följd 3) Samina ställe, Nio 170.
21 af en sådan olikhet i lönregleringen, samt dessutom indragningsstaten skulle tills vidare komma att vidkännas en årlig icke obetydlig utgift, hade Rikets Ständer, med afseende derjemte å StatsVerkets knappa tillgångar, funnit Sig icke kunna bifalla förrnämilda tillökta utgifters uppförande å stat.
I öfverensstämmelse hvarmed Rikets Ständer, uti sammanfattningen af de under Andra Hufvudtiteln hörande utgiftssummor, för KammarRätten endast beräknat och upptagit det belopp af 33,174 R:dr 19 sk. 3 rst. banko, som vid förutgångna Riksdagen blifvit uppfördt.
Af de inför Kongl. Maj:t i StatsRådet hållna protocoll öfver Handels och linansärenden inhämtas, huruledes, den 18 Oktober 1834, StatsSekreteraren, med underdånig anmälan, att ett KammarRättsRåds embete genom dödsfall var ledigt, derjemte och då Rikets Ständer, efter hvad kändt vöre, vägrat anslag för den tillökta aflöning, som blifvit en följd af KammarRättens förändrade organisation och nu utginge af besparingarna å Riksstatens Andi’a Hufvudtitel, i underdånighet hemställde, om icke Kongl. Maj:t, vid detta förhållande och med afseende å angelägenheten att i möjligaste måtto minska anvisningarna å nämnda besparingar, skulle finna godt i nåder förordna, att lönen för den tjensteman, som till KammarRättsRåd i den yppade ledigheten blefve i nåder utnämnd, måtte nedsättas ifrån 1600
R:dr till 1200 R:dr med motsvarande minskning i tunntalet af den under lönen inbegripna spanmål, och att Kongl. Maj:t, vid framdeles inträffande ledigheter så väl inom KammarRätten som andra Embetsverk, hvilka hade lönanslag på Andra Hufvudtitelns besparingar, måtte i nåder pröfva, huruvida någon lika beskaffad nedsättning af lönbelopp eller annan förändring, ledande till minskad utgift å samma Hufvudtitel, kunde, utan olägenhet för Rikets tjenst, vidtagas; hvilken underdåniga hemställan, deri StatsRådets öfriga Ledamöter instämde, Kongl. Maj:t fann godt i nåder bifalla; hvarefter Kongl.
Maj:t den 6 derpåföljde December, vid underdånig föredragning af Rikets Ständers ofvanberörda skrifvelse af den 30 Oktober, behagade i nåder förklara, att KammarRättens förändrade organisation, likasom den af andra Embetsverk, blifvit af Kongl. Maj:t utförd pä den af Rikets Ständer gillade grund, att tjenstemännens antal, så vidt för göromålens gång ansetts lämpligt, förminskats och deras löner förbättrats; att Kongl. Maj:t i följd deraf ansåg någon betydligare nedsättning i KammarRättens då varande aflöningsbelopp eller indragning af der varande Embets- och tjenstemän svårligen kunna beredas, men att Kongl. Maj:t emedlertid velat, sä vidt omständigheterna medgifvit, gå Rikets Ständers önskningar till mötes, på sätt Kongl. Maj:ts nyssberörda den 18 Oktober fattade beslut gåfve vid handen; i och för verkställigheten af hvilket nådiga beslut bemälda Embets - 22 verk borde ytterligare i nåder förständigas, att, innan en tjenstbefattning vid samma Verk såsom ledig kungjordes och förslag dertill upprättades, hos Kongl. Maj:t i underdånighet föreslå den nedsättning i lönbeloppet, som omständigheterna medgåfvo, samt derom afvakta Kongl. Majrts nådiga förordnande till egen och sökandens efterrättelse.
Då sedermera, vid inträffade ledigheter inom Kammar Rättens Embets- och tjenstemannapersonal, enligt Kammar Rättens derom vid hvarje tillfälle gjorda underdåniga hemställan, frågor af omför mälda beskaffenhet hos Kongl. Maj:t eller Kongl. Regeringen till pröfning förekommo, meddelades deröfver beslut, i öfverensstämmelse med; vederbörande Föredragandes och öfriga närvarande StatsRådsLedamöters yttrade meningar, att de lediga tjensterna skulle återbesättas, med rättighet för dem, som dertill utnämndes eller förordnades, att tillgodonjuta löninkomst enligt den af Kongl. Maj:t år 1831 reglerade nya stat, dock så att endast den del deraf, som motsvarade hvad efter KammarRättens gamla, af Rikets Ständer fastställda stat varit bestådt, finge såsom lön på stat uppföras, men fyllnaden utgå, under namn af arfvode, från Ändra Hufvudtitelns besparingar.
Sålunda beslöts nedannämnde dagar, att befordran eller förordnande till följande ledigblifna Embeten och tjenster, med fortfarande af derför enligt 1831 års stat bestämda lönbelopp, skulle äga rum, nemligen: 1835 den 6 Maj, ÖfverKommissarietjensten, som likväl, med afseende å besparingarnes tillfälliga beskaffenhet, borde tillsättas endast genom förordnande, och hvarför lönen komme att af samma besparingar, såsom arfvode, utgå; vidare Sekreterare- och Advokatfiskalstjensterna, en Revisorsbeställning i högre löngraden, en förste Vaktmästare och en annan Vaktmästare: S. å. den 14 Juli, tvänne Revisorer, hvaraf en i högre löngraden dock endast genom förordnande, samt en ProtoNotarie: S. å. den 11 September, enligt då varande Kongl. Regeringens beslut, en Revisor, att tills vidare förordnas, en Notarie och en Kammarskrifvare: S. å. den 28 November, en Kammarskrifvare: S. å. den 5 December, en Kammarskrifvare: S. å. den 12 December, en Kommissarie: S. å. den 19 December, vice Advokatfiskalstjensten: 1836 den 27 Februari, en Kanslist: S. å. den 19 Mars, en Revisor: S. å. den 4 Juni, en Kammarskrifvare: S. å. den 13 Juli, en Vaktmästare: S. å. den 10 Augusti, en Revisor i högre löngraden: S, å. den 7 September, en Revisor i högre löngraden: 23 S. å. den 9 November, en Revisor: S.
A. den 9 December, en Revisor: 1837 den 10 Mars, en Notarie och tvänne Kammarskrifvare; hvarvid likväl då varande StatsSekretcraren för Kämmarärendena, äfven tillstädes, sig yttrat och, med åberopande af Kongl. Maj:ts ofvannämnda nådiga beslut den 18 Oktober 1834, samt i följd af de redan yppade betydliga bristerna å Andra Hufvudtitelus besparingar, i underdånighet hemställt, att lönerna vid de ifrågavarande tjensterna måtte till deras gamla belopp tills vidare bestämmas: S. å. den 30 Juni, en Kanslist: S. å. den 28 Juli, en ProtoNotarie: 1838 den 9 Mars, förenade Aktuarie och Registratorsbeställningen: S. å. den 23 Juni, en Revisor och en Kanslist: S. å. den 11 September, en Kammarskrifvare: 1839 den 6 Februari, enligt då varande Kongl.
Regeringens beslut, en Revisor i högre löngraden: S. å. den 3 April, likaledes en Revisor: S. å. den 8 Maj, äfven enligt Kongl. Regeringens beslut, en Kammarskrifvare; och slutligen 1840 den 11 Januari, en Kanslist och en Revisor.
Härförutan och sedan Kongl. Maj:t den 4 November 1835, enligt StatsSekreterarens och StatsRådets öfriga Ledamöters underdåniga hemställan, behagat i nåder förklara, att ett då genom innehafvarens frånfälle ledigt varande KammarRättsRåds embete komme att återbesättas, men att, med fästadt alseende å den knappa tillgången på Andra Hufvudtitelns besparingar, den person , som till detta embete i nåcler utnämndes, ej kunde dervid tills vidare tilläggas högre aflöning, än som genom Kongl. Brefvet den 18 Oktober 1834 blifvit bestämd, eller 1200