Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vtsk: Bet. N. o 8.
I sammanhang härmed förekommer dels en af Riksdags-Fullmägtigen från Upsala Län, Casper Wijkman t framställd anmärkning deremot, att Skiftes-Stadgan endast i allmänhet omtalar Laga Skifte, hvaraf vederbörande
Landtmätare skola hemlat anledning till vägran alt förrätta antingen Storskifte å egorna inom en By eller oek annan skiftesläggning å serskilda egolotter, derom alla jordegarne i ett Byalag framställt gemensam begäran, dels oek Herr Kyrkoherden Lytlis uti Hogvördige Preste-Ståndet gjorde Motion, deri Herr Prosten Dedekind instämt, att, som, mot egodelningens verkställande på Gottland i öfverensstämmelse med Skiftes-Stadgan, hinder skola möta i anseende till dervarande egoblandningar , icke allenast emellan hemman och byar, utan äfven emellan Socknar, Tingslag och Härader; hvarföre en allmän Socken-reglering på Gottland måste föregå Skiftens verkställande derstädes, — det måtte alltså Rikets Höglofl.
Ständer hos Kongl. Maj:t, jemte underdånig anmälan, att ofvanberörde Jocala hinder ligga i vägen för Författningens verkställighet, i underdånighet anhålla, att, till undanröd jande af dessa hinder, en allmän Socken-reglering på Gottland, om behofvet af hvilken Molionairen förmodat Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande och General-Landtmäteri-Conloret kunna Lag- samt Allm.
N.o 8. 7 meddela vitsordande upplysningar, kunde i Nåder varda anbefalld.
Öfver dessa framställningar anse sig Utskotten böra afgifva yttrande, innan granskning företages af de serskilde anmärkningarne mot Skiftes-Stadgans grunder och serskilde föreskrifter.
Före den tid, då Skiftes-Stadgan den 4 Maji 1827 blef till efterrättelse gällande, kunde, med stöd af
Lag, tvänne serskilda slags egodelningar verkställas, nemligen Storskiften, enligt Kongl. Förordningen d. 12 Augusti 1783, och Enskiften, i öfverensstämmelse med Kongl.
Förordningarne den 2 Februarii 1807 och 24 Julii 1812.
I afseende på de för verkställighets-åtgärderne föreskrifne former, Rättegångs-sättet och vissa andra förhållanden, såsom utflyttning, samt bidrag dertill och till odling, finnas visserligen ganska väsendtliga olikheter emellan dessa serskildta i lag godkända sätt att erhålla skifte; men, i afseende på sjelfva det hufvudsakliga syftemålet, nemligen jordens delning emellan de serskilde egarne deraf, utgå dessa Författningar, till det mesta, från enahanda grunder, och hafva än ytterligare blifvit bragta till den närmaste likhet med hvarandra, genom Kongl. Kungörelsen den 20 Febru - 8 Lag- samt Allm.
Besv. o. Occ.
Vtsh. Bet. N. o 8. arii 1821, hvari blifvit stadgadt, att, å sådana ställen, der locala förhållanden så fordrade, kunde, med tillämpning i öfrigt qf Enskiftes - Författningarne, delning af egor ske till och med uti tre skiften till hvarje hemmansdel.
En stor oformlighet måste likväl alltid hafva legat i den afvikelse från grunderne för Lagstiftning i allmänhet, att för verkställighet af samma sak, tvänne serskilda, med hvarandra i vissa delar olika Författningar fortforo att på en och samma tid vara gällande, och hvar för sig medföra laga kraft, likväl med sådan inskränkning, att denna laga kraft, då den tillkommit på grund af den äldre Storskiftes-Stadgan, måste vika för tillämpningen af Enskiftes-Förordningen, då fråga derom väcktes.
— Om än ett sådant stadgande varit nödvändigt, och, under en längre tid an vändt, medfört serdeles nyttiga följder till beredande af en mera redig, beqväm och för jordegaren gagnelig indelning af jorden; så kan det dock icke nekas, att deraf uppkom en osäkerhet i egande-rätten, som lade de största hinder i vägen för alla odlingsföretag å sådan jord, som icke redan blifvit enskiftad, och för besittningen hvaraf säkerhet saknades.
Rikets Ständer, som insågo olägenheterna häraf och behofvet af deras afhjelpandé, hafva derföre hos Kongl. Maj:t anhållit, Lag- samt Allm.
Besv. o. Oec. Ulsk.
N.o 8. g att de serskilde, angående EgodelningsYerket gällande Författningar måtte sammandragas; med bifall hvartill Kongl. Maj:t låtit utfärda
Dess nu ifrågavarande Nådiga Förordning, den 4 Maji 1827.
Derigenom att denna Författning endast godkänner ett Egodelningssätt under benämning af laga Skifte, är, åtminstone för framtiden, säkerheten i egande rätt återförd till hvad den bör vara; och således lärer det icke vara välbetänkt att önska tillbaka det förut varande förhållandet.
Då Utskotten derföre, å ena sidan, ansett sig icke böra understödja de af serskilda Landsorters Representanter framställde, här förut anmärkte yrkanden, att, med Skiftes-Stadgans upphäfvande, Storskiftes-Förordningen af den 12 Augusti 1783, och hvad Skåne angår, Enskiftes-Förordningen den 3i Mars i8o3, må förblifva gällande för egodelningars verkställande, har det likväl icke, å andra sidan, kunnat undfalla Utskottens uppmärksamhet, att i ett land, hvars jordmån och öfriga naturförhållanden framte så betydliga olikheter, som de, hvilka ega rum emellan Rikets serskilda provincer, det alltid skall möta de största svårigheter, att stifta en allmän Skiftes-lag, som för dessa serskilda orter kan blifva verkställbar, och medföra det allmänna och enskilda gagn, som dermed åsyftas; men Utskotten hysa i o Lag- samt Allm.
Bet. N. o S. likväl den förmodan, att dessa svårigheter icke äro af annan beskaffenhet, än att de kunna undanrödjas.
Vid granskningen af de mot Skiftes-Stadgans serskilda föreskrifter framställde anmärkningar, blifva Utskotten i tillfälle, att närmare fästa Rikets Höglofl.
Ständers uppmärksamhet å sådane stadganden, som i detta afseende kunna tarfva ändringar eller tillägg; äfvensom Utskotten, efter det en sådan granskning föregått, icke skola underlåta att tillse, om och hvilka tillgöranden vidare kunna vara erforderliga för vinnande af det åsyftade ändamålet:
Skiftes - Stadgans tillämplighet och gagnelighet för Rikets alla provincer; dervid jemväl kommer i betraktande hvad Herr Kyrkoherden Lyth serskildt för Gottland föreslagit.
Beträffande Casper TVijkmans ofvanupptagna anmärkning, så, enär, på sätt förut blifvit ytlradt, Skiftes-Stadgan skulle helt och hållet förfela dess åsyftade ändamål, om den medgåfve bibehållandet af Stor-skiftes-delningar i likhet med i^83 års Förordning, men det icke kan betagas jordegare, att sig emellan upprätta hvilka sämje-delningar, dem godt synes, utan att likväl dessa kunna vinna fastställelse eller taga åt sig laga kraft, samt i Gap. ir § i Skiftes-Stadgan berättigar jordegare alt er - Lag- samt Allm.
Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N. o 8. 11 hålla Landlmätare-biträde till dessa och dylika förrättningar, anse Utskotten den gjorda anmärkningen, hvarigenom någon bestämd ändring i Skiftes-Stadgan icke är yrkad, böra helt och hållet förfalla.
Då Utskotten nu gå att redovisa för de mot Skiftes-Stadgans serskilda föreskrifter gjorda anmärkningar och deröfver afgifva yttrande; blifver det Utskottens pligt, att, på sätt Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielsson erinrat, tillse, huruvida de anmärkta föreskrifterne kunna i mer eller mindre måtto finnas oförenlige med den uti i Cap. i § lagde grund.
Till någon vidsträcktare åtgärd anse Utskotten Anders Danielssons framställning desto mindre kunna föranleda, som han icke ens uppgifvit, att afvikelse från ofvananlydde grund egt rum, ännu mindre utmärkt, i hvilka delar så skulle hafva skett.
— Och hafva, till vinnande af redighet och lätthet vid granskningen, Utskotten ansett lämpligast, att serskildt för hvarje § i Stadgan upptaga alla deremot förekommande anmärkningar, beledsagade omedelbart derefter med Utskottens yttranden deröfver.
Varandes anmärkt mot i Cap. i — 3 §§ af Erik Svanberg frän Vester-JSorrlands
Län: alt fördelarne af förut 11 Lag- samt Allm.
Besv. o. Occ. Ulsh. Bet. N. o 8. oskiftade eller ock redan skiftade, men sammanblandade egors utbrytning i så stort sammanhang belägenheten, utan någon delegares förfång, kunde medgifva, vore genom 73 § af 1783 års Storskiftes-Förordning behörigen vårdade och iagttagne. samt alt stadgandet, det skifte på en delegares begäran får ega rum, ehvad egorna förut blifvit Storskiftade eller icke, skall vara för Norrland olämpligt.
Af Johan Andersson från Upsala Län, med hvilken Anders Andersson frän samma
Län sig förenat: att icke jord eller hemman, som i Byalag ligger, må undergå laga skifte, förr än så många af Bya-laget eller egare af hemman derom sig förenat, så att den eller de, som söka laga skifte, ega pluralde"
i By eller hemman.
Af Lars Larsson från Skaraborgs Län och Eric Paulsson från Elfsborgs Län, att 3 § i förevarande
Capitel borde hafva följande lydelse: ”vill någon, som hemman ”eller hemmansdel inom By eger, laga skifne erhålla, sammankalle då Byamän, hvilka hemman eller hemmansdel ega, alt häröfver höras, och gälle då de flestes röster, ”antingen till bifall eller afslående”.
Af Olof Olofsson från Örebro Län: att laga kraftvunna Storskiftes-delningar, som Lag- samt Allm.
Besv. o. Occ. Utsk.
IV.-o 8. i3 i enlighet med 1^83 års Förordning hlifs vit verkställde, icke borde få rubbas, eller någon förändring undergå, så vida ej alla delegarne uti ett Skifteslag derom äro ense; samt Af Herr Liljenstolpe,, Carl, att sådane Storskiften, hvarvid blifvit utröndt, att Enskifte icke låter sig verkställa, måtte återfå den lagliga kraft, de egt före den nja Skiftes-Stadgans antagande.
”Enär det måste vara hvar och en jord”egares obestridliga rättighet, att, så vidt ”utan annor mans förnärmande ske kan, ”komma i åtnjutande af en fri och obehindrad dispositionsrätt af den jord, han eger; ”så synes något tvifvel icke böra uppstå om ”rigtigheten af den grundsats, som i alla ”både äldre och senare tiders författningar ”rörande ego-delnings-verket blifvit följd, att ”delegare i oskiftad jord å landet skall, om ”han laga skifte erhålla vill, dertill ega vitts”ord.
Att denna grundsats, uttryckt i 2 § ”af nu förevarande Capitel, äfven hädanefter må lemnäs orubbad, anse Utskotten ”sig, utan vidare ordande derom, böra ”tillstyrka.” ”Att deremot, på sätt 3 § bjuder, la”ga kraftvunet Teg- eller Stor-skifte icke ”får ligga i vägen för laga skifte, då delaf J 4 Lag- samt Allm.
AT.o 81 ”delegare bcgäres, innefattar onekligen en ”afvikelse från allmänna principen om den ”säkerhet i egande och nyttjande rätt, sorn ”laga kraft medförer; men hufvudsakligaste ”skälet härtill torde böra hemtas från deri ”regel, att, i vissa fall och deribland såda”ua, som afse landets cultur och den all”männa hushållningen, enskild rätt måste ”vika för allmänt väl.
Från tillämpningen ”häraf får alltså härledas, att de efter ford”na tiders delnings-sätt verkställde teg-skif”ten, enligt Kongl. Förordningarne om Storskiften den 17 Augusti 1762, § 2, och ”den 12 Augusti 1783, § 69, icke ansetts ”hinderlige för Stor-skiftens tillvägabringan”de, och alt Enskiften, enligt Kongl. Förordningen den 3r Mars i8o3, § 1, den ”a5 Juli! 1804 § 1, den 2 Februarii 1807 ”§ 1 och den 24 Julii 1812 § 1 fått ega ”rum å egor, som förut varit Storskiftade; ”och det klandrade stadgandet uti nu gäldande Skiftes-Stadga är således icke nytt, ”utan tvärtom ett bibehållande af hvad fernut varit föreskrifvet.
Den grundsats, som ”sålunda blifvit antagen och godkänd ej ”mindre uti nu gällande Skiftes-Stadga än i ”de förra egodelnings-författningarne: att ”den, som vill skiftas skall ega vittsord, ”—> är, efter Utskottens tanka, den enda ”rätta, såsom fullkomligt instämmande med ”begreppet om hvars och ens fria och obe - Lag- samt Allm.
Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N.o S. i5 ”hindrade både egande- och dispositionsrätt till den egendom, honom lagligen tillhörer.
Med en så beskaffad rätt låter sig ”nemligen icke förena det stadgandet, att, ”om en delegare uti Skiftes-lag åslundar, ”att få sin lott utbruten och från de öfri”ge delegarnes lotter afskiljd, skall möjligheten att se denna önskan uppfylld vara ”beroende af de sistnämndes vilja eller blot”ta nyck.
— Följden af ett sådant stadgan”de. blefve den, att de öfrige delegarnes bestridande af det sökta skiftet kunde lägga ”ett tryckande band på den delegare, sorn ”skifte begärt, och betaga honom möjlighe. ”ten att, utan någon annans förnärmande, ”skilja sin lott från samfälligheten, och derigenom vidare förkofra och förbättra sin ”lagliga tillhörighet”. ”Då Utskotten sålunda å ena sidan ”hylla en grundsats, hvars rigtighet i lång”liga tider varit erkänd och bekräftad, — ”och hvilken mera än alla andra medel tor”de hafva bidragit till det hastiga framskridandet af Landets odling, så inse Ut”skotten likväl å den andra sidan äfven be”hofvet af ett correcliv, ett värn för de ”öfrige delegarne i samfälligheten emot de ”möjliga olägenheterne af den obegränsade ”friheten, alt söka och erhålla skifte, — emot ”alla vådor af en eller annan delegares blot”ta godtycke”. — 16 Lag- samt Allm.
Bet. N. o 8, ”Detta correcliv, som, efter Utskottens ”tanka, nu saknas i den nya Skiftes-Stadgan, hafva Utskotten trott sig finna uti ”det förändrade Stadgande, som Utskotten ”föreslagit i 8 § af 12 Cap., deruti Utskot”ten tillstyrkt återinförande af det, såsom ”Utskotten synes, på både billighet och ”rättvisa grundade stadgande, som uti de ”förra Enskiftes-Förordningarne egde rum, ”att de delegare i ett Skiftes-lag, som ej ”anse skifte för sig förmonligt, utan önska ”i samfällighet förblifva, må vara dertill ”berättigade, samt skiftet endast verkställas ”för den lott, som skiftet begärt, och att ”den sistnämnde med afseende å den fördel, han genom skiftet åsyftar och vinner, ”skall vara pligtig att, der, för delningens ”verkställande, utflyttning ovilkorligen må”ste ske, i första rummet från samfällighe”ten utflytta”. ”Om 8 § i 12 Cap. förändras i enlighet med det af Utskotten framställdta förslag, men stadgandet i 3 § af 1 Cap. bi”behålles oförändradt, uppkommer, efter ”Utskottens tanka, en lika billig, som nödhändig jemlikhet i rättigheter och skyldigheter, i fördelar och olägenheter*.
”På dessa skäl anse Utskotten sig icke ”kunna understödja någotdera af de förslag ”till Lag-j samt Ållin. Besv. o. Oec.
IV. ö 8 ij ”till ändring i sistnämnde §, som af ser”skilde Molionairer blifvit väckta, utan till— ”styrka: att, med afslag å dessa Motioner i ”3 § uti i Cap. må oförändrad bibehållas.” 7 §.
Af Casper Wijkman från Upsala län oell Jan Olsson från Westerås Län: att den rättighet, hvilken ifrågavarande § tillägger egare af afgärda-hemman, att nert)iigeii söka och erhålla laga skifte* måtte, såsom stridande mot innehållet af K) Cap. 4 § Byggninga-Balken, samt mot hvad för öfrigt, i samma Cap. och Balk, om afgärda-hemman förordnas, upphäfveti varda.
»Att begära och erhålla skifte å inegor ”har ingen tid varit egare utaf afgärda By ”betaget.
Genom Kongl. Förordningen den ”10 April 1810 är förbudet, i ip Cap. 4 § ”Byggniriga Balken, för afgärda By, attbe”gära skifte i skog och mark, upphäfvet; ”med skyldig uppmärksamhet hvarå Utskotten anse sig höra hemställa, att den ”gjorda anmärkningen må förfalla”. 11 §.
Af Herr ThamWollrath: att denna § tillåter rågångars uppgående, egoutbyten och hägnads-delningar m. m. utan ätt något stadgande finnes, om dessa förBih. till R.
7 Sami. 2 Afd. 3 2 :a Häfti 18 Lag- samt Allm.
Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N. o S. rättningar kunna fastställas eller icke, enär laga skifte ej föregått, ehuru något annat skiftessätt icke nu mera för framtiden eger bindande kraft; hvilket förhållande skulle, i Motionairens tanka, förleda den mindre kunniga Allmänheten till kostnader för onyttiga förrättningar. ”Angående Rågångs - förrättningar och ”pröfningen deraf är stadgadt i 5 Cap.
”Föreskrifterne i detta fall synas nog full”ständiga, och någon anmärkning om brist ”derutinnan är ej vorden gjord.
Likaså ”torde hänvisning till 7 Cap., samt 9 § ”i:sta mom. uti 18 Cap. göra tillfyllest att ”häfva den framkastade betänkligheten i afseende på fastställelse å ego-utbyten.
Till ”Skiftes-stadgan hörer ej, att föreskrifva, ”huru väg- och hägnads-delningar böra verk”ställas; och de öfriga uti § uppräknade ”förrättningar äro helt och hållet enskilda ”och sådana, som icke kunna blifva före”mål för fastställelse - åtgärd eller någon ”slags pröfning.
Det bör likväl icke klan”dras eller ogillas, att Landtmätare genom ”uttryckligt Lagbud fått sig ålagdt, alt gå ”Jordegare till handa med ett sådant biträde, hvaraf de för sina hushålls-anstal”ter kunna vara i behof; hvadan alltså TJt”skotten icke finna skäl, alt någon ändring ”i denna § tillstyrka.” Lag- samt Allm.
Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N. o S. 19 2. Gap. 2 §.
Af Johan Andersson från Upsala Län: att innehållet af denna § vore ett intrång i egande rätten och äfven stridande emot Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning om Skogarne i Riket den 1 Augusti i8o5, emedan det kunde inträffa, att den, som sjelf misshushållat med sin skog, vidtager utvägen att begära laga skifte, för att komma i besittning af sin sparsamma Grannes fredade skogslotter; samt Af Lars Larsson från Skaraborgs Län och Eric Paulsson från Elfsborgs Län: att ifrågavarande §, ”såsom högst kränkannde för den egande rätt, en Svensk, lag^bunden och fri medborgare, så väl enligt Onaturliga som antagna samfunds-lagar , o eger rättighet att fordra, måtte alldeles o försvinna, helst 12 Cap. 1 § klarligen o förutsätter, att skog bör bibehållas, utan o att i skifte ingå”.
”Utskotten få i anledning häraf upplysa, att stadgandet i denna §, hvilket ”står i den fullkomligaste öfverensstämmelse med föreskrifterne i 10 Cap. 6 § Bygg”ninga-Balken, 25 Cap, 10 § Rättegångsbalken, samt 8 Cap. 6 § Utsöknings-Bal”ken, är en nästan ordagrann afskrift af ”sista mom. i 79 § af 1783 års Storskiftes - 20 I.ag- samt Allm.
N-o 8. ”stadga.
Utskottens tanka är ett så”dant stadgande ovilkorligen nödvändigt för ”att förekomma det ieke någon delegare, ”sorn vore sinnad, att, på sätt Lars Larsason yttrat, kränka den egande rätt, hvar”je Svensk Lagbunden och fri medborgare, ”så väl enligt naturliga som antagna ” Samfunds-lagar, eger rättighet att fordra, ”må kunna, under det Skiftes-verkställighe”ten pågår, företaga sig att förstora den ^gemensamma skogs-tillgången.
Detta stadgande har sålunda till föremål att freda, ”men ej alt kränka egande-rätten; hvadan "Utskotten anse anmärkningarne deremot ”höra lemnäs utan afseende.
I öfrigt haf”va Utskotten trott sig böra fästa uppmärksamheten derå, att Qvarstads-förbudet, ”hvilket icke lägger något hinder i vägen ”för delegarne att gemensamt begagna skogen till samfälld nytta, är oberoende af ”möjligen skeende ändringar i stadgandet "uti 12 Cap. i §, helst detta förbud afser ”ali skog, både den, som växer å utmarken ”och in-egorne, men hvaremot det endast ”är delningen af den förra, som afses i 12 "Cap. 1 §; och det har icke ens varit satt ”i fråga, att olika skogs-tillgång å In-egor Skulle hindra laga skifte derå”. 7 §.
Af Tufve Larsson från Christianstads Län: att då, på sätt erfarenhe - Lag- samt Allm.
Bet. JV. o 8. 21 ten visat, de flesta skiftes-tvister uppkommit i följd af förmenta fel vid gradering och skiftes-läggning, §:n borde förändras, och hvarje Skiftes-lag berättigas, att sjelft få utse de Gode Män, sorn vid Skiftet böra biträda.
Skulle detta ej kunna bifallas, har Motionairen hemställt, att en förklaring måtte utfärdas, som bestämmer huruvida en Socken, som vore missnöjd med någon God Man, må ega att, i dess ställe och i föreskrifven ordning, utse en annan j samt Af Herr Tham, Wollrath', att stadgandet om sättet att välja Gode Män vore, i hans tanka, olämpligt, enär de böra väljas inom hvarje Församling och ovilkorligen kallas till förrättningen, ehvad de känna den under skifte varande jorden eller icke; hvaremot, enligt föreskrifterne i 1812 års Enskiftes-Förordning, Gode Män valdes öfver liela Länet, och förtroendet föll på sådane, som vore kunnige, och, såsom närboende, kände beskaffenheten af de egor, som skulle uppskattas och skiftas, * Tufve Larssons förslag att Gode Män”nen skulle för hvarje tillfälle väljas af Skif"teslaget, synes Utskotten ingalunda antagligt; ty derigenom skulle, på sätt en an”nan Talare invändt, desse Gode
Män lättigen kunna förvandlas till delegarnes Ad - 22 Lag- samt Allm.
Desv. o. Otc.
N.o 8. ”vocater emot hvarandra, hvilket icke är ”deras bestämmelse.
Enskildt missnöje inom ”Socknen med en God \Man bör, i Utskot”tens tanka, icke kunna föranleda till dess ”entledigande; och att hela Socknen utan undantag skulle dela ett sådant missnöje emot ”en af samma Socken vald person, lärer ”åtminstone högst sällan inträffa.
I sådan ”händelse kunde det visserligen icke beta”gas
Socknemännen att återkalla det lem”nade, men förverkade förtroendet, och i ”stället utvälja en annan God Man, utan ”att något serskildt Lag-stadgande derom ”synes erforderligt.
”Vidkommande det företräde Herr Tham ”velat gifva åt det uti 1812 års
Skiftes— ”Förordning stadgade sätt att välja Gode ”Män, framför det nu gällande; hafva Utskotten, vid noggrann jemförelse emellan ”de serskilda föreskrifterna, icke funnit rin”gaste skäl alt understödja Herr Tliams ”yttrande i denna del.
Skillnaden synes ”ock Utskotten vara ganska ringa och obe”tydlig.
Enligt 1812 års Förordning skedde valet af Sockne-deputerade inför Kongl. ”Maj:ts Befallningshafvande, för hela Länet ”eller för vissa Disrict; efter 1827 års Slad”ga förrättas det af Socknemännen sjelfva ”å Socknestämma, för Församlingen; men ”i valet af person äro de icke ovilkorligen ”förbundne att hålla sig inom Församlingen”.
Besv. o. Oec. Vtsk. Bet. IV. o 8. 23 ”Något hinder finnes således icke att ”lemna förtroendet åt deri, som bäst forsenar det; och om än undantag kunna ”ega rum, tro likväl Utskotten den allmän”na förutsättning vara obestridlig, att personer, som äro boende inom en Socken, ”ega största och säkraste kännedomen om ”egornes och jordmonens beskaffenhet derstädes”. 5 C a p. 2 §.
Af Petter åndersson frun Hallands Län: att denna § hänvisar Rågångstvist till behörig Domstol, utan att det finnes vara bestämdt, antingen EgodelningsRätten eller Härads-Rätten är denna behöriga domstol.
Af 18 Cap. 8 § kunde synas, som Rågångs-frågor icke tillhöra Egodelnings-Rätten; men då icke eller HäradsRätten finnes omnämnd, kunde i Motionairens tanka, denna obestämdhet föranleda till olika behandlingssätt både hos Domare och Landtmätare, hvarigenom onödiga kostnader skulle åbringas delegarne, och skadliga uppskof uti förrättningarne beredas; och sorn det tillika är föreskrifvet, att det står de tvistande fritt, att målet till behörig domstol instämma, hvilket för andra delegare i förrättningen, som i tvisten ingen del hafva, skulle, genom de tvistandes underlåtenhet att målet instämma, medföra a4 hag- samt AUrn.
IV.o 3. likaledes skadlig tidsutdrägt; sä har Motionairen föreslagit, att Landtmätaren och Gode Männen mätte på lika sätt, som i andra Landtmäteri-frågor tillgår, uti tvisten gifva utlåtande, hvaröfver den missnöjde egde att, vid talans förlust, inom viss tid, göra sin klagan anhängig, medelst instämning, om målet hörde till Härads-Rätten, Och missnöjets anmälande, om målet hörde till Egodelnings-Rätten. ”Fqrfattningarne om Enskifte*», hvarir ”genom Forum i tvister derom blifvit för”ändradt, hafva alltid gjort undantag för ”tvister om Rågäng, hvilka ansetts tillhöra ”Härads-Rättens pröfning, med det behandlingssätt, sorn i 62 § af 1783 års Stor”skiftes-Förordning bestämmes.
Sådan är ”ock, i Utskottens tanka, otvifvelngtigt melingen med stadgandet i denna del af den ”anmärkta §.
Men, då Egodelnings-Rätt i ”sjelfva verket är en domstol, lärer ej all ”anledning till den af Molionairen framställda villrådighet saknas, ehuru den åt”minstone i det närmaste synes vara undanröjd genom stadgandet i 18 Cap. 8 § ”om hvilka mål, som till Egodelnings-Rätts ”upptagande höra.
Utskotten anse dock ”denna villrådighet helt och hållet försvinna, om, efter hvad Utskotten anse sig ”höra vördsamt tillstyrka, orden: behörig Lag- samt Allm.
Bet. N. o 8. 25 ”Domstolj utbytas mot ordet:
Härads *Rätt, ”Hvad åter frågan om praescriptionstld ”för talans anställande i Rågångstvister beträffar, finna Utskotten svårigheter möta ”för bestämmande deraf; ty då olika pre”tentions-linier uppgifvas, och således tvi”sten icke utgör klander af Landtmätarens ”förrättning, kan någon påföljd af försum”melsen att stämma icke utstakas.
CorrecSivet måste i detta fall ligga i rättigheten ”för hvar och en af delegarne att stämma ”och yrka bifall till dess uppgifna preten”tions-linier.
Den af delegarne, som är in”teresserad i frågans skyndsamma afgörande, lär ej underlåta att stämma till först ”infallande Ting.
Försummar han det, får ”han skylla sig sjelf för uppehållet.