Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1 IO jBanco-Jj t slottets Betänkande, A7: o 58. nya tjenste-regleringen inom Banken med den i April i836 provisoriskt sattes i verkställighet, deras derstädes på Constitutorial iimehafde Contoirsskrifvare-tjenster , med åtföljande löner, af hvilka de dittills uppburit ena hälften, sedan den andra blifvit använd för tjenstgörrngens bestridande, såsom öfverflödige indrogos; och att, ehuru de dervid försäkrades om bibehållande af deras tur inom Banken, samt såsom ersättning för den indragna lönen och intilldess, vid blifvande ledighet, de åter kunde erhålla Contorsskrifvare-lön, dem anvisades de extra löner af 144 R-dr för året, som de före erhållandet af Contoirsskrifvare-tjensler åtnjutit, de likväl fått vidkännas en minskning uti påräknad löne-inkomst af 36 R:dr årligen, och dessutom endast qvarstodo såsom Surnumerairer vid Banco-verket; samt att hela löneinkomsten efter nyssnämnde tid, för dem hvardera utgjorts af:
Arfvodet vid Låne-Contoiret B:co R:dr i,333: 16. — och Extra lönen i Banken . » ,, ,, 144: — — Tillsammans B:co R:dr r,477: 16.
-—• jemte serskildt för Banco-ombudet Ferlin, en del af det för jernbelåningen i Götheborg anslagne arfvode af 4öo R:dr om året, och således, oagtadt sedan inträffade prisförändringar, öfver 3oo R:dr mindre, än befattningarnes egenskap, i jemförelse med lika beskaffade inom Banken, redan för 16 år tillbaka ansågos fordra, och första innehafvarne deraf erhöilo; anhållande Contoirsskrifvarne Nordström och Ferlin, på grund al hvad sålunda utredt blifvit, och då det måste anses som en oegentlighet, om hvars afskaffaude fråga redan tillförne varit väckt alt med Banco-ombuds befattningarne vid Låne-Conloiren förena tjenster uti Banken , för att deraf räkna lur, samt draga inkomst, att jemte en för deras ekonomiska bestånd oundgängligen nödig löneförbättring, svarande emot tidens fordringar och tjenstens beskaffenhet, Banco-ombuden måtte tilläggas tur och tjenstebefattning lika med Casseurer och Kamererare i Banken, hvarigenom ej allenast närmare likhet skulle beredas emellan dem och de begge Bankens Commissarier, som tjenstgöra i Baneo-Disconten och dervid, lika med dem, uppbära sina löner å Diseont-verkets stat, utan jemväl de ofta öfverklagade olägenheterne af Banco-ombudens serskildt egande tjensters i Banken förrättande genom viearier skulle upphöra, enär desse sistnämnde tjenster då i vanlig ordning kunde återbesättas.
Uti häröfver afgifvet Utlåtande, hafva Banco-fullmägtige fästat Utskottets uppmärksamhet å den utaf Rikets Ständers sistlidet år församlade Revisorer öfver Malmö Låne-Contorrs räkenskaper och förvaltning gjorda Banco-Utskottets Betänkande, JV;o 58. hemställan, att
Banco-ombudet måtte hyresfritt få bebo öfra våningen af Låne-Contoirets bus, med förbindelse alt under den vanliga revisionsliden upplåta tjenligt rum, antingen åt Revisorerne eller Låöe-Contoirtts
Direction, samt derjemte förklarat, att Banco-fullmägtige, för deras del, inseende billigheten deraf, alt Banco-ombudeti erhålla förbättrade lönevillkor, och att samma lönevillkor blifva till ett visst, för innehafvarne af dessa tjenstebefattningar alltid enahanda belopp en gång för alla bestämde, funnit sig, på de af sökanderne anförde skäl, ega grundad anledning tillstyrka, det bemälde Ombud, emot det de afstå hela deras i Banken innehafvande eller erhållande löne-inkomster, må undfå ett arfvode till enahanda belopp med de löne-anslag, som nu äro eller framdeles blifva för Bankens yngre Commissarier bestämde, under villkor dock, hvad Ombudet i Malmö beträffar, att, om han, på grund af Revisorernes ofvan omförmälda framställning, förklaras berättigad att hyresfritt få begagna de rum i Låne-Contoirets hus, hvilka nu äro åt honom upplåtne, hans aflöning då borde minskas med too R:dr B:co ; hvaremot Fullmägtige, beträffande Banco-ombudens anhållan om tur och tjensleberäkning lika med Bankens Kamererare, yttrat, att, då dessa Ombudsbefatt 11 ingar lill sin natur äro och måste vara af den beskaffenhet, att deras, blott tills vidare förordnade, innehafvare kunna, när sådant skäligt pröfvas, af Fullmägtige återkallas, Fullmägtige funnit sig endast på dessa skäl böra bestämdt afstyrka, så väl, att sökandernes tjensler i Banken må blifva annorlunda, än genom förordnande, tills vidare, tillsatte, som ock att högre tur och tjensleberäkning, än hvartill de, på grund afi Banken innehafvande tjenster, äro berättigade, må dem tilläggas, helst det icke skulle vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att Nordström och Ferlin nu skulle, framför deras äldre kamrater inom Bokhållare- och Contoirsskrifvare-graderne, erhålla en Lur- och Ljenste-beräkning, som icke, då de förordnades till Banco-ombud vid Låne-Contoiren, var med desse befattningar förenad.
Elter öfvervägande af hvad härvid förekommit, har Utskottet, lika med Banco-fullmägtige, icke funnit skäl att för Banco-ombuds-befattningarnes endast tillförordnade innehafvare tillstyrka högre tur och tjensteberäkning, än de, på grund af i Banken innehafvande tjenster, ega, men anser både billighet och en nödig omtanka för Verkets sanna fördel fordra, att desse tjenstemän förses med en för deras ekonomiska bestånd oeh oberoende oundgängligen nödig, en gång för alla bestämd, löne-inkomst.
Då lik väl den utaf Banco-Fullmägtige föreslagne tillökning af ina R:dr 32 sk., rese- och ecjuiperingskoslnader deruti inberäknade, med 23S Banco-Utslcottets Betänkande, JV:o 58.
R:dr 4° understiger det belopp, Banco-ombuden vid Låne-Contoren, på sätt redan är upplyst, tillförne åtnjutit, oagtadt dyrheten i lefnadskostnad, enligt hvad kändt är, både i Götheborg och Malmö under de senare åren betydligen tilltagit; och härtill kommer, att Banco-ombuds-befattningarnes innehafvare icke allenast äro stängde från all annan befordran på tjenstemannabanan än inom Banken, utan äfven från alla enskildta lönande uppdrag och hvarje tillfälle lill extra inkomster inom Verket, men i följd af sine tjensteförhållanden svårligen kunna undvika utgifter, hvartill för Bankens öfrige, med dem jemförlige, tjenstemän, anledning icke förefinnes, har Utskottet, i betragtande jemväl deraf, att Rikets Ständers Revisorer med den af dem gjorde hemställan, det Banco-ombudet vid LåneContoret i Malmö måtte åläggas alt bebo öfra våningen af Låne-Contorets lius, afsett Låne-Contorets fördel af denna tjenstemans ständiga tillstädesvaro, samt vård och tillsyn icke blott öfver byggnader och inventarier, utan äfven öfver arbetets gång, samt enär det skulle innebära en motsägelse att, för fullgörandet af det sålunda gifna åläggande, fordra betalning, funnit sig uppmanadt att hos Rikets Ständer tillstyrka, det må Banco-ombuden vid Låne-Contoren i Götheborg och Malmö, emot afstående af hela deras i Banken innehafvande eller framdeles erhållande löne-inkomster, åtnjuta ett arfvode till enahanda belopp med det löne-anslag, som vid reglering af Banco-statens lönevillkor kan varda bestämdt för Bankens yngre Commissarier, samt derförutan Banco-Ombudet vid Malmö Låne-Contor, mot befrielse från hyres-afgift, ålägges att bebo de rum i Låne-Contorets hus, hvilka hittills varit af honom emot hyra begagnade, med skyldighet, att, under de årliga Revisionerne derstädes upplåta nödiga rum, antingen åt Revisorerne eller Låne-Contorets Direction, och Banco-Ombudet i Götheborg, hvarest Låne-Contoret icke eger eget hus, tillägges såsom hyres-ersättning 100 R:dr, allt Banco, årligen.
Stockholm den ig Juni 1840. STOCKHOLM, Kongl.
Banco-Pj Iskottels Betänkande, JV:o 3 g. i N:o 39.
Ank. till Exp. Utsk. den 23 Juni, kl. J j e. m.
Betänkande, i anledning af gjord hemställan om någon belöning till Stereotyperings- och Tryckeri-Föreståndaren i Banken, Myntproberaren C, A. Broling.
Rikets Ständers år j83q församlade Revisorer hafva, uti deras afgifne berättelse, (j)ag. 14 och 5i) anmält* att Föreståndaren för Bankens slereotyperings-anstalt och tryckeri, Myntproberaren C. A. Broling åtagit sig att-, emot ett visst nedsatt pris, låta förse alla Bankens sedlar, enligt nya formulärer, med nummer och seriebokstäfver, och atl, för delta ändamål, låta förfärdiga tvänne sedel-numererings-machiner, en för de högre och en för de lägre valeurerne, samt att Revisorerne låtit sig förevisas en af bemälde Broling då redan förfärdigad sådan machin för de nya sedlarne af lägre valeurer, hvilken Revisorerne funnit på det mest tillfredsställande sätt motsvara det åsyftade ändamålet.
Revisorerne hafva derföre, med afseende å de fördelar, hvilka, genom den ifrågavarande inrättningen, blifvit Banken tillskyndade, hos Rikets Ständer hemställt, att Myntproberaren Broling, som genom en nästlidne sommar företagen utrikes resa, berndt ■sig tillfälle alt inhemta kännedom af sättet lör sedlars numerering, medelst tryck, måtte lör dess, i sådant hänseende, nedlagda möda, och utförandet af förr berörde numererings-maclrin, jemte den machin af enahanda beskaffenhet, som han förbundit sig att för de högre valeurerne förfärdiga, varda af Rikets Ständer tillagd en lämplig belöning, så vida numereringsmachineu för de högre valeurerne blefve lika fullkomlig och ändamålsenlig, som den redan förfärdigade, hvilket Revisorerne ansett sig kunna med visshet antaga.
Uti den af Banco-fullmägtige till Utskottet afgifna berättelse, pag. 56, hafva Fullrnägtige åter, under förmälan, det de ingalunda underkände Stereotyperings-föreståndaren Brolings omförmälda förljenstfulla arbete, dock mindre med afseende derå, än å det utmärkta sätt, hvarpå bemälde Stereotyperings-föreståndare i allmänhet uppfyllt den ansvarsfulla befattning, han inom Banken innehafver, hos Utskottet föreslagit, att Broling, sorn, enligt Rikets Ständers vid 'sistlidne Riksdag fattade beslut och BancoUtskottets Protocolls-utdrag af den 5 Februari i 835, åtnjuter ett lönebe Bih. till R.
St- Prot. 1840. 6 Sami. 1 A/d. 14 Häftet.
I Banco-UIskottets Betdrikande, N:o 5g. lopp lika med Bankens yngre Commissarier, må försäkras om den förmon att framdeles undfå lön på stat, och arfvode lika med Bankens 10 äldste, i tjenst varande Commissarier, eller med tillsammans 1800 R:dr B:co, då den Commissarie kommit i åtnjutande af högre Commissarie-lön, hvilken näst förr än Broling, genom Utskottets åberopade beslut, erhållit nu innehafvande lön , blifvit till Commissarie befordrad , och sålunda , då Commissarien L. O. Ekman varder till högre Commissarie-lön uppflyttad.
Innan Utskottet yttrar sig öfver de här ofvan upptagne, af sist församlade Revisorer och Banco-fulimägtige gjorda serskilda framställningar, har Utskottet skolat tillkännagifva, att Utskottet, sorn tagit Stereol vperingsoch Tryckeri-anstalten i ögonsigte, dervid funnit, alt sedel-numereringsmachinen för de högre sedel-valeurerne, hvilken numera äfven blifvit fulländad, vore applicerad uti de vanliga tryckpressarne, hvarigenom då numrorne och seriebokstäfverne kunnat tryckas på vått, i stället för torrt papper, efter hvilken senare plan numererings-machinen för de lägre valeurerne varit inrättad, numrorne och seriebokstäfverne erhållit en ökad tydlighet; att denna numererings-tnachin således vore mera fullkomlig och ändamålsenlig, än den först förfärdigade, samt att Broling jemväl gått i författning derom, att sistnämnde machin varder förändrad efter enahanda plan, som den senast inrättade.
Vidare har Utskottet skolat fästa uppmärksamheten derå, att ganska betydlig besparing för Banken uppstått och än vidare uppkommer, till följd af berörde anstalt för sedlarnes förseende med nummer och seriebok stafj. enär, på sätt Revisorerne jemväl uppgifvit, Broling förbundit sig alt lefverera alla de nya sedel valeurerne, försedde med nunn or och seriebokstä fver, till ett pris af 20 sk.
Banco för 1000 st. nuraror med seriehokstäfver, hvaremot,före dessa machiners inrättande, i enahanda ändamål utbetalts för nya s^dlarneå smärre valeurer 7\ sk.
B:co och för de högre sedelvaleurernedels 1 R:dr 5 sk. 4 r. och dels 1 R:dr 33 sk.
B:co, allt per 1000 st. sedlar.
Åf hvad Ulskottet sålunda upplyst, lärer det vara obestridligt, att ganska stora fördelar genom den af Myntproberaren Broling åvägabragte inrättning blifvit Banken tillskyndade, och att Broling äfven i delta hänseende gjort sig förtjent af Rikets Ständers hågkomst och uppmuntran; men då Broling erhållit full godtgörelse för de kostnader, han å de förfärdigade numererings-machinerne nedlagt, samt Broling, genom den serskildta inkomst för anbringandet af muni or och set ieboksläfver, han sig förbehållit, kommer att åtnjuta ersättning för den möda och de kostnader, B an c o-Ut skottets Betänkande, N:o 5 g. 3 sorn Broling nedlagt i och för utförandet af merberörde numereringsmachiner, anser Utskottet sig icke böra biträda Revisorernes ofvanomförinalde hemställan.
Deremot har Utskottet, med fästad t, afseende, ej mindre å den vigtiga och ansvarsfulla befallning, Myntproberare» Broling i Banken innehar, än äfven å den sällsynta skicklighet och ordentlighet, hvarmed han fullgör de många och magtpåliggande göromål, som denna befattning åt följa, ansett
Broling hafva gjort sig val förtjent af någon ytterligare uppmuntran samt framtida löneförbättring; och får Utskottet fördenskull, lika med Bunco-fullmäglige, föreslå, att Stereotyperings- och Tryckeri-föreståndaren C. A. Broling måtte undfå lön på Bankens stat till lika belopp med hvad, som blifver af Rikets Ständer faststäldt för detta Werks äldste, i tjenst varande, Commissarier, att tillträdas vid samma tid, som högre Commissarie-lön tillfaller, eller bordt tillfalla den Commissarie, eller Banco-Commissarien L. O.
Ekman, hvilken näst före Brolings förseende med dess nu innehafvande löne-inkomst, erhöll lägre Commissarie-lön vid Banco-verket; dock under villkor och förbehåll, dels att berörde förmon endast tillkommer Mvntproberaren Broling personligen, samt att således skillnaden emellan den lön, som vid regleringen af Banco-Statens löner, varder för Bankens Stereolyperings-föreståndare bestämd, och lönebeloppet för Bankens äldste, i tjenst varande, Commissarier, uppföres på indragnings-slat, med anteckning ”personelt för nuvarande innehajvarén” och dels, att härigenom icke sker någon inskränkning i antalet af de högre löner, som redan äro eller framdeles varda Bankens äldre Commissarier tillerkände.
Reservation af Herr Borgmästaren Helledaij: ”Enär, i följd af Utskottets nu fattade beslut, skulle kunna inträffa, att Stereotyperings-löreståndaren Broling, derest han med döden afginge före den tid , från och med hvilken den högre lönen honom, enligt samma beslut, skulle tillgodokomma, gick i mist - 4 Banco-Utskotlets Betänkande, N:o 4cr. ning af ali uppmuntran för sin förtjenslfullä uppfinning, har jag ansett, att Utskottet hade bordt tillstyrka, det
Broling genast måtte komma i åtnjutande af den föreslagna högre lönen.” N:o 40.
Alik. lill Esp.
Utsk. dea 23- Jani, kl. \ j e, m.
B et anie ande, med hemställan, att Chefen för Cassa-Afdelningen och Bankens Casseurer måtte retroactivt få beräkna åtskillige dem tillagde löne-förmöner.
Till följd af den uti § 33 af nu gällande Reglemente för Bankens förvaltning, Banco-fulimägtige lemnade tillåtelse, att under mellanliden intill nu inträffade Riksdag, i den man förslaget till Bankens förändrade organisation blefve utarbetadt och af Fullmägtige godkäudt, låta, der sådant lämpligt funnes, sätta detsamma provisoriskt i verkställighet, på det att, jemte den dermed åsyftade besparing i förvaltnings-kostnaderne, någon erfarenhet om fördelagtigheten och ändamålsenligheten af de blifvande organisations-förändringarne måtte kunna erhållas, innan förslaget till Rikets Ständers stadfästelse anmäldes; Fullmägtige dervid öppet lemnadt att under liden för nya eller förändrade t je uste- b efa 11 n i n ga r anordna de lönevillkor, Fullmägtige funné af rättvisa och nödvändighet påkallade, dock under förbehåll, att total-summan af BankensÅflönings-slat, enligt ofvan åberopade Banco-Reglemente, icke finge i något fall öfverskridas; hafva Bancofulimägtige väl, efter hvad deras till Utskottet afgifne berättelse, pag. ii, föranleder, förordnat, att den förändrade organisationen af Cassa-afdelningen horde vidtaga från och med April månad i836; hvaremot löne-villkoren för tjenstemännen i berörde Afdelning först under den i5 Februari i838' blifvit fastställde, att från och med nästnämnde års början utgå sålunda, att Chefen för nämnde Afdelning, utom förut uppburen lön R:dr f,44o: — — och arfvode i och för Chefs-befattningen, 200: — — erhölle såsom missräknings-penningar och ersättning för kostnader, åtföljande hans befattning 3oo: — — samt så länge han innehade lägre Corn missa rie-lö», ej uppgående till 1,600 R:dr, lönefyllnad . . . . „ 160: — — eller tillsammans R:dr 2,100: — —- B ane o-Ut slottets Betänkande, N’.o 4 o. Och Casseurerne , i stället för då egande löne-inkomster af tillsammans R:dr 1,400: — ■—* Lön „ 1,200. —■ * Serskildt arfvode „ 100: — — Ersättning för genom nya organisationen föranledde förluster 3oo: — — Och missräknings-penliingar 200: — — för dem hvardera eller tillhopa R:dr 1,800: — —— Under anförande häraf och jemte anmälan, hurusom , beträffande Chefsbefattningen , de densamma åtföljande göromål vore af den mest besvärliga och ansvarsfulla egenskap, och hvad dernäst anginge Casseurs-sysslorna, att både arbete och ansvar dervid blifvit, till följd af det förändrade sedel-systemet, i ganska betydlig nion tillökadt, men att inkomsterne deremot under tiden,
Sammansatta Lag- samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Ulskollets Betänkande N:o 24 25 nu gällande författning, om målkärls och vigters kröning, stadgade, att sådant borde ske hvarje år, motionären, under förmenande, att berörde stadgande jemväl egde tillämpning på sådane målkärl och vigter, »som af allmogen på landet eller andre personer högst få gånger på året nyttjas», ansett hvad sålunda vore stadgadt vara för landtmannen förenadt med besvär och kostnader, måhända någon gång överskjutande hela värdet af den vara, han försålt och hvartill den omkrönta vigten blifvit använd.
Då emellertid orsaken till ifrågavarande lagstadgande icke kunde vara annan, än den, att man velat förekomma det undermål och den undervigt, som kunde, vid försäljning af varor, uppstå genom målkärlens och vigternas nötning under året; men härutinnan funnes en stor olikhet emellan de af köpmännen i städer eller på landet dagligen samt af allmogen högst få gånger om året begagnade målkärl och vigter; har motionären föreslagit: »att allmogens eller Jandtmäns målkärl och vigter, som vid försäljning begagnas, skola krönas hvart 5:te år, vid vite af 3 R:dr 16 sk. B:ko.» Enligt 4 3 § Riksdags-Ordningen har detta ämne utgjort föremål för Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets öfverläggning; och går Utskottet nu att utlåtande afgifva.
Maj:ts Nådiga Stadga om mått och vigt den 31 Januari 1855 innehåller: i II Artikeln 6 §.
»I handel, uppbörd och leverering må, vid ansvar enligt allmän Lag, icke begagnas mätstockar, målkärl eller vigter, som ej äro vederbörligen justerade och med kronomärke försedde, samt påstämplade till deras innehåll, jemte justerarens namn och årtal, då justering skett.
Den justering, som af behörig person å en ort i Riket blifvit verkställd, galle äfven å alla andra», samt i IV Artikeln 16 § 1 mom. »Längdmått, målkärl och vigter, som begagnas i kronans magasiner. eller vid in- och ullas trång å fartyg, eller i öppna bodar eller magasiner, der handel och rörelse idkas, skola omjustcras, längdmåtten hvart 5:te är samt målkärl och vigter årligenoch torde dessa lagstadganden finnas vara derutinnan tydliga, att endast sådane målkärl och vigter, hvilka genom ett oftare begagnande äro utsatte för nötning och förändring, böra hvarje år omjusteras, men att deremot de, »som af allmogen på landet eller andre personer få gånger på året nyttjas», icke, sedan de en gång blifvit i vederbörlig ordning justerade, behöfva omjusteras oftare, än den som sig af dem begagnar anser nödigt, för undgående af det ansvar, som begagnandet af oriktiga målkärl och vigter, ehuru de blifvit justerade, kan i vissa fall medföra; hvadan och då motionen sålunda synes härleda sig från bristande kännedom om de i ämnet gällande lagstadganden, Utskottet vördsamligen hemställer, att C. G.
Cederskogs motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
, Stockholm den 20 Juni 1857.
Prot. 1836 & 1837. 7 Sami. 2 Afd. 6 Haft. 4 2G Sammansatta Lag- samt Allm. Best.- och Ekon.-Utskoltets Betänkande N:o 2$.
\:o Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Juni 1857, kl. 12 midd.
Betänkande, i anledning af väckt motion, om bestämmande af hvilka afgifter eller besvär må såsom kommunala anses.
Herr Hesselgren har uti ett till Vällofl.
Borgare-Ståndet ingifvet memorial, öfver hvilket Lag-Utskottets yttrande blifvit infordradt, anfört, att det vore illa, om ovisshet skulle ega rum, angående hvad som är eller icke är kommunalt besvär, eller hvilka arbeten och företag en kommun kunde bringas att bekosta.
Om kommunen, såsom sådan och i sin helhet, icke vore pligtig dertill, så måste hvarje annat förslag anses vara förslag till ett frivilligt bolag, och i ett sådant kunde den enskilde ledamoten ingå om han behagade, men äfven vägra att ingå.
Finge det åter antagas, att kommunen egde rätt att såsom kommunalt ärende behandla hvarje förslag, sorn kunde väckas och af den öfvervägande mängden anses nyttigt, då skulle ingen kommuns ledamot veta, i hvilka förslag och spekulationer, han icke kunde inledas.
Att blifva skattdragande ledamot af en kommun skulle då vara högst vådligt, men till förebyggande af en sådan fara, hade vår lag samt, enligt hvad motionären förmodade,- hvarje lands lag bestämt, hvad som vore kommunalt onps.
Lagen skulle, i motionärens tanke, icke hafva besvärat sig med ett sådant uppräknande, i fall meningen varit, att dessutom allting annat skulle kunna för tillfället göras till kommunalt besvär.
Emellertid skulle i sednare tider en sådan tolkning velat göra sig gällande, i strid med hvad förr ölligt Varit.
Man hade fått höra påstås, att äfven byggnads-företag samt andra kostnader och ansvarigheter, än de i lag och författningar uppräknade, kunna blifva föremål för kommunalt beslut och den enskilde ledamoten sålunda tvingas, SammansaUa Lag- sami Allm. Besv.- och Elcon.-Ulsholtets Betänkande JS:o 25. 27 att likaväl deltaga dem, som i de lagligen föreskrifna.
Men det vore angeläget, att fullkomligt bestämda och uttryckliga lagbud i detta ämne funnes, så att icke ovisshet och olika tolkningar blefve möjliga, och har motionären derföre hemställt, om icke i allmänna lagen, då densamma uppräknar de besvär, härad, socken, by, stad eller annan kommun måste underkasta sig, borde uttryckligen tillkännagifvas, att dessa besvär och inga andra vore kommunen skyldig att draga; och att tillika borde uttryckas, att om på en eller annan ort, i anseende till egna lokala behof, hvilade något annat onus, än i allmän lag funnes stadgadt, skulle, för att kommunen må kunna ålägga enskilde ledamöter att i sådant onus deltaga, den uråldriga häfd eller den lagligen tillkomna särskilda författning styrkas, hvarpå ett sådant onus grundade sig.
Godtyckliga tolkningar i detta afseende vore farliga, och ingen majoritet, huru stor densamma än vore, borde kunna tvinga ens en enda vägrande ledamot, i fall kommunen sjelf icke kunde tvingas.
Huru de utgifter, natura-prestationer och arbeten, som kommunen åligga, skola utgöras, berodde af kommunens beslut, så vida detta holle sig inom lagliga gränser samt deråt gåfves former och verkställighetssätt, dem lagen i allmänhet erkänner.
Bidrag i arbete, varor eller penningar kunde åläggas efter af lagen bestämd fördelningsgrund, men alltid direkte till ändamålets vinnande, aldrig på omvägar eller i form af spekulationer på en vinst, hvarmed man hoppades kunna betäcka kostnaderna.
Detta hopp kunde bedraga; och derföre hade lagen i några fall välbetänkt och uttryckligen fritagit kommun-ledamot ifrån delaktighet i företag, som voro egentliga industri-företag, de der kunna lyckas, men ock misslyckas.
Denna i lagen rådande princip tycktes dock icke alltid få göra sig gällande; och ehuru det torde hafva sina svårigheter, att en gång för alla och i allmänhet uttala densamma i ett lagbud, så vore dock, enligt motionärens åsigt, angeläget, att det på något sätt skedde; och förmodade motionären, att i Byggninga-Balken skulle kunna inflyta »alla de allmänna grundsatserna och vilkoren för fullgörande af samfällighetens onera och för den kommunala beskattningen.