Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län skyldighet att till Stora Kopparbergs bergslag in natura leverera hemmansränte- och mantals- eller qvarntulls-kolen, dels ock om upphäfvande af öfrige åt Stora Kopparbergs bergslag och hytte-egare tillerkända privilegier och särskilda förmåer.
Maj:t behagade, jemlikt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, samt befallde, att, i enlighet dermed, Nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas.
, Sid. 17, raden 4 nedifr. står: finner likväl läs; finner i öfrigt » 18, » 1, 2 uppifr. » smör, hö, » smör, kött, hö, » » » 3 » » smör och dagsverken » smör, kött, hö och dagsverken STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENINGENS BOKTRYCKERI, 1833 Kongl. Maj.-ts Nåd.
Skrifvelse, N:o 10.
1 M:o IO.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Dec. 1833, kl. 10 f. m.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets
Ständer med öfverlemnande af det utaf särskilde liomiterade afgifna underdåniga betänkande och förslag i fråga om ordnande af kreditväsendet och låneanslalterne i Riket; Gifven Stockholms Slolt den 16 November 1853.
Uti underdånig skrifvelse den 28 Juni 1848 yttrade Rikets då församlade Ständer, att de i Riket inrättade Enskilda Banker, uti deras närvarande skick, icke lemnade de, för rättigheten lill idkande af en så vidsträckt penningerörelse, nödige garantier, samt att, i följd häraf, oktrojer för inrättande af dylika Banker icke vidare borde beviljas; men att Rikets
Ständer likväl icke förbisett nödvändigheten deraf, alt, till bedrifvande af den penningerörelse, Privat-Bankerne utöfvat, andra för ändamålet mer lämpliga åtgärder vidtogos, på det omförmälda Bankers verksamhet, då de för dem meddelade oktrojer löpa lillända, mätte, utan men för det allmänna, kunna upphöra; hvadan Rikets Ständer i underdånighet anhöllo, dels att Kongl. Majit täcktes låta utarbeta förslag om åtgärders vidtagande, hvarigenom penningerörelsen i landet på säkrare och mer bestående grunder måtte kunna så ordnas, att, vid de stadgade oktrojtidcrna. s slut, Privat-Bankerne, utan olägenhet för det allmänna, kunde upphöra, dels ock att under tiden oktrojer för nya Privat-Banker icke måtte meddelas.
Majit, som delade Rikets Ständers öfvertygelse i afseende på nödvändigheten af sådano anstalters vidtagande, hvarigenom, i händelse de nuvarande Privat-Bankerne komme alt upphöra, de menliga följderne af dessa låneinrällningars indragning måtte kunna förebyggas, ansåg emellertid, så länge den tidpunkt, då Privat-Bankernas oktrojer gå till ända, ännu var mer aflägsen, någon åtgärd i omförmälda afseende från Dess sida icke vara lämplig eller böra ega rum.
Då likväl numera af dessa Bankers oktroj-tid endast återstå några få år, linner Kongl.
Majit liden vara inne att bereda ett sådant ordnande af Rikets penninge-väsende, att allmänna rörelsens ostörda och oafbrutna gång må blifva fullt betryggad för en längre framtid.
Val hafva Rikets sednast församlade
Ständer anslagit en summa af 1,500,000 Ridr Banko till bildande af så kallade Filial-Banker, hvilka skulle förena Riks-Bankens säkerhet med de Enskilda Bankernas friare verksamhet; och inom flere af Rikets provinser hafva jemväl uppstått dylika Filial-Banker, för hvilka Reglementen blifvit af Kongl. Majit i Nåder fastställde.
Likväl är härigenom endast åstadkommet, att sådane låneanstalter inrättats på orter, der Enskilda Banker ej funnos, och derför qvarstår oförminskadt det ofvanomförmälda behofvet af särskilda anstalter och åtgärder till föregå. till B.
Prot. 1853 å 1855. 1 Sami. 1 Afd. 6 Häft. 1 2 Kong1.
Skrifvelse, N:o i0, kommande af den stockning i allmänna penninge-rörelsen samt i bandel och näringar, som Privat-Bankernas upphörande ovilkorligen måste föranleda, så framt icke deras verksamhet varder öfverflyttad på andra inrättningar, hvilka i sig innebära trygghet för de allmänna kreditförbållanderne och åt dem kunna gifva riktning, säkerhet och stadga, samt inom sig ega eller på naturlig väg åt sig bereda de af ett utvidgadt jordbruk, stigande industri och tilltagande folkmängd påkallade hjelpkällor, de der för det allmännas förkofran och ökade välstånd icke böra saknas.
Jemte de åtgärder, hvilka af förenämnda behof påfordras, måste uppmärksamhet jemväl egnas den betydliga inverkan på penningerörelsen, som är en följd af hvpotheks-föreningarnes operationer med utomlands upptagna lån, hvilka bringat uti rörelsen ganska ansenliga kapitaler, som småningom på bestämda tider skola återgäldas och utur
Riket utgå, ulan afseende på en mera eller mindre förmånlig konjunktur.
Ur sigte må ej heller lemnäs inverkningarne af de lånetillgångar, som de i Riket befintliga kassor af flerfaldiga slag hafva att erbjuda.
I betraktande af dessa omständigheter och då Kongl. Majit funnit nödigt att uti denna vigtiga och inflytelserika fråga inhemta insigtsfull och upplyste mäns på erfarenhet och sakkännedom grundade mening, har Kongl.
Majit uppdragit åt en af Ordförande och fyra Ledamöter sammansatt Komité alt, efter mogen pröfning af alla med detta ämne sammanhang egande förhållanden, till Kongl.
Majit inkomma med underdånigt betänkande och förslag till sådant ordnande af kreditförbållanderne och låneanstallerne i Riket, som, med fästadt afseende å Rikets Ständers, genom grundlagarne förvarade rätt ali besluta om förvaltningen af Rikets Ständers Bank, uppgåfve de tjenligaste utvägarne alt befordra penninge-cirkulationen och att bidraga till näringarnes utveckling på ett med Rikets närvarande ställning samt nationens lynne och verkliga behof öfverensstämmande sätt, äfvensom till framtidens betryggande emot de hvällningar i penninge-väsendet, hvaraf Riket i förra tider rönt kännbara olägenheter.
Bemälde Komiterade hafva ock under den 8 April innevarande år afgifvit deras sålunda i Nåder infordrade underdåniga betänkande, och har detsamma, med dertill hörande bilagor, blifvit, på Kongl. Majits
Nådiga befallning, till trycket befordradt.
Då Kongl. Majit nu öfverlemna!- eli tryckt exemplar af förenämnda Komitébetänkande, anser Sig Kongl. Majit böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf, alt Rikets Ständers Banks verksamhet måtte så ordnas, att all den lättnad för allmänna rörelsen beredes, som med dess betydliga tillgångar kan åstadkommas.
Majit finner likväl nogsamt, att dessa tillgångar, hvilka i första rummet skola afse betryggandet och upprätthållandet af myntvärdet, icke kunna vara eller blifva tillräcklige att bemedla större förlags-kapitaler för näringarne, hvilkas årliga tillvext erfordrar alltjemt ökade rörelse-medel, samt att del är på enskildes samlade kapitaler och gemensamma kredit, som hufvudsakligen anstalter för sådant ändamål måste grundas, om de skola blifva tillfyllestgörande.
Emedlertid vill Kongl.
Majit afvakta de beslut, som i omförmäldte hänseende varda af Rikets Ständer vidtagne, innan Kongl. Majit till slutligt afgörande företager dessa på Rikets penningeställning i så hög grad inverkande frågor, hvilka utgöra föremål för Kongl. Majits ständiga omsorg och noggranna pröfning.
3 Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 16 November 1853.
Närvarande: H. E. Justitia;-Sta Is-Ministern, Herr Grefve Sparre, II. E.
Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Stats-råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe.
Chefen för Finans-Departementet, Stats-rådet, Herr Friherre Palmstjerna, uppläste till justering det förslag, hvilket, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, blifvit uppsatt till Kongl.
Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, med öfverlemnande af det utaf särskilde Komiterade afgifna underdåniga betänkande .och förslag i fråga om ordnande af kreditväsendet och låneanstalterne i Riket.
Majit behagade, jemlikt Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes delta protokoll bilagdt, samt befallte att, i enlighet dermed, Nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständer aflåtas.
4 Kongl. Maj.-ts Nåd.
Skrifvelse, N:o t0.
Underdånigt Betänkande till Eangl.
Maj st, angående Hreditforliållandernes och liåne-anstalternes ordnande, a (gifvet den 8 April 1858 af särskildt i Måder utsedde Komiterade.
Då Kongl. Majit ansett angeläget att i tid -vara betänkt på vidtagande af sådana åtgärder, sorn, i händelse de i riket nu befintliga enskilda Banker skulle vid oktrojlidernes utgång upphöra, må kunna på ett tillfredsställande sätt förekomma den stockning i allmänna penninge-rörelsen samt i handel och näringar, som dessa lån-inrättningars upphörande ovilkorligen måste medföra, så framt icke deras verksamhet varder öfverflyttad på andra anstalter, hvilka i sig inneburo trygghet för de allmänna kreditförhållanderné och åt dem kunde gifva riktning, säkerhet och stadga, samt inom sig egde eller på naturlig väg åt sig beredde de af ett utvidgad t jordbruk, stigande industri och tilltagande folkmängd påkallade hjelpkällor, som för det allmännas förkofran och ökade välstånd icke borde saknas; så har Kongl. Majit, genom Nådigt Bref af den 9 Juli 1852, uppdragit åt en Komité, att, efter' noggrann pröfning af ämnet, med underdånigt betänkande derom lill Kongl Majit inkomma.
Majlis Nådiga föreskrift åligger det
Komitén att deruti framställa förslag till sådant ordnande af kredil-fdrhållanaérne och läne-ansta lierne, hvarigenom, med fästadt afseende å Rikets Ständers genom grundlagarne förvarade rätt att bestämma om förvaltningen af Rikets Ständers Bank, penninge-cirkulationen och näringnrnes utveckling på ett med rikets nuvarande ställning samt folkets lynne och verkliga behof öfverensstämmande sätt må kunna befordras, äfvensom trygghet för framtiden beredas emot de hvalfningar i penningeväsendet, hvaraf riket i förra tider rönt kännbara olägenheter.
Majit bemyndigade Komitén, för sådant ändamål, att så väl ifrån vederbörande infordra de uppgifter och meddelanden, Komitén kunde finna erforderliga, som ock höra personer, af hvilka Komitén ansåg sig kunna erhålla gagneliga upplysningar.
Vid fullgörandet af det vigtiga uppdrag, Komitén sålunda erhållit, har ordnandet af kredit-fÖrhållanäerne ansetts höra i första rummet komma under betraktande, såsom grundval både för samhällets förkofran och för en ändamålsenlig bankrörelse.
Folkets lynne och verkliga behof skola, enligt orden i Kongl. Majlis
Komitén gifna uppdrag, dervid afses.
5 Det torde icke kunna förnekas, att under den sednare tiden, mera än förr, hos Svenska folket ujutningsbegäret spridt sig till alla samhällsklasser, att det ti 11 vext och lillvexer, ofta i större förhållande än tillgångarne, samt att utborgningar af varor och oordentlighet i betalningar blifvit särdeles allmänna.
Detta härflyter väl till en del ifrån den utvidgade täflan, som är en oundviklig följd af den under de sislförflutna 30 åren utvecklade större frihet i näringar och handel, hvaraf följt icke allenast större tillverkning af varor, utan ock en öfverdrift i deras utbjudande till försäljning; men det torde ock i hufvudsaklig mån höra tillskrifvas bristerna uti vår närvarande kredit-lagstiftning.
I bredd med denna skuldsättning för varor, ofta förtärda långt innan betalningstiden inträffar, har bildat sig ett nät af ömsesidiga borgensförbindelser till en vidd, hvarom man i andra länder icke har begrepp, äfvensom ett förderfligt lån eller byte af skuldsedlar, icke grundade på verklig försträckning eller försäljning.
En af Komiténs ledamöter har, uti ett till Komitén aflemnadt anförande, hvari Komiténs pluralitet hufvudsakligen instämt, fullständigt framställt såväl de skadliga följderna af detta skuldsättnings- och borgens-system, i moraliskt och ekonomiskt hänseende, som bristfäiiigheterna i våra kreditlagar och medlen att tillvägabringa bättre ordning härutinnan.
Af detta anförande synes, att de väsendtligaste bristerne i nämnde lagar bestå deruti: att en noggrann skillnad emellan real och personlig kredit ej blifvit uppgjord; att alla handelsfordringar, som behörigen styrkas, icke ega samma rätt till skyndsam och sträng utsökning; att bandelstvister, i stället för att höra till särskilda domstolar med förenklade rältégångsformer, hos oss afgöras af de vanliga civila domstolarne, hvilka, till följd af deras sammansättning och de långsamma former, som der för ärendernas behandling och i bevisningsväg erfordras, icke äro egnade för handelstvisters summariska afdömmande; att konkurslagen icke gör skillnad emellan handlande och icke handlande; att bestämd föreskrift saknas om beskaffenheten af den ordentliga bokföring, sorn en handlande åligger; samt att Sältet för konkursers behandling och långsamheten dervid lemna tillfälle för svekfulla betäckningar och tillgångarnes undandöljande eller förskingring.
Ofvanberörde anförande är bilagdt detta betänkande, (Litt. A.) och Komitén tillstyrker i underdånighet, att Kongl. Maj:t måtte uppdraga åt sakkunniga män, att, så skyndsamt som möjligt, utarbeta förslag till förbättrade kreditlagar, hvarigenom de anmärkte bristerne hlefve undanröjde, och hvarvid kunde tjena till ledning den redan i flere länder antagna Franska handels-lagstiflningen med de förändringar, som uti ett tillägg vid anförandet (Litt. B.) äro af författaren antydde, eller i öfrigt särskilda förhållanden hos oss kräfva.
En sådan förbättrad lagstiftning, med allvar och skyndsamhet tillämpad, skulle utan tvifvel frambringa ordning och redbarhet i förhållandena emellan köpare och säljare, hos alla verka til! den omtanka och sparsamhet, sorn mera än ökade låntiilgångar utgöra folkets verkliga behof, samt i allmänna rörelsen framkalla äffars-papper, hvarpå ändamålsenliga, till
Och med utvidgade, bankanstalter kunde och borde grundas.
Mången hyser den mening, alt sistnämnde syftemål skulle kunna ernås, Om föreskriften i 2 § 2 morn. af Kongl.
Förordningen den 28 Juni 1738, angående skyldighet för den, som tillhandlär sig varor partivis och dervid betingar sig 3:ne eller flere månaders anstånd med betalningen, att genast, emot qvitterad räkning, till säljaren utgifva sitt skuldebref å beloppet, utsträcktes och beledsagades af en, i högstberörde För - 6 Kongl. Majus Nåd.
Skrifvelse, N:o 10. ordning icke påbjuden, ansvarspåföljd, i hvilken riktning äfven Kongl. Förordningen af den 6 Oktober 1848, om bevis öfver emottagna varor, utfärdades.
Komitén bar sig bekant, att handels- och fabriks-föreningarne i rikets förnämsta städer träffat särskilda öfverenskommelser i afseende, på verkställigheten af denna Förordning och genom cirkulärer derom underrättat vederbörande handlande; men erfarenheten har ådagalagt, att densamma, likasom förut åberopade föreskriften uti 1798 års förordning, i de flesta fall förblifvit ulan tillämpning.
Dylika tvångs-stadganden om skriftligt bevis öfver hvarje köp eller försäljning af varor, ogillade af godkände rättslärde, såsom- stridande emot handelns på förtroende grundade fria utveckling, hafva äfven blifvit uteslutna ifrån sednare tiders handelslagstiftning i andra länder, och det kan med skäl antagas, att endast lättad bevisning af handelsfordringar, inför en af sakkunnige män sammansatt domstol, och lika utsökningsrätt för dem alla förmå undanrödja nuvarande betänkligheter hos köpare, att vid handel på tid acceptera vexel eller utställd räkning eller anvisning för det borgade beloppet.
Såsom en öfvergångsåtgärd, bidragande till ändamålet, vore det utan tvifvel nyttigt, om utlåningen på reverser med burgen, hvilken, på sätt bilagan N:o 1 utvisar, vid slutet af är 1852 i Rikets Ständers Bank och dess lånkontor samt de 8 PrivatBankerna uppgick till mer än 15 millioner R:dr B:ko, kunde småningom, med all nödig varsamhet, förminskas och det indragna beloppet, om så erfordrades, öfverflyttas på andra mera ändamålsenliga låne-grenar.
Näst efter den bättre ordning i förhandlingar emellan enskilda personer, som i lagstiftningsväg skulle tillvägabringas, böra de allmänna förhållanden öfvervägas, som kunna inverka pä myntväsendet.
Under de sistförflulna åren bär en oväntad och rik tillgång på guld uppkommit i Kalifornien, och Australien.
Hittills har den ej förorsakat något märkligt fall i guldets pris, eller, som är detsamma, förändring i dess värde jemförelsevis till silfver.
Måhända är det en skickelse af Försynen, att, genom denna tillökning i den ädlaste metallens myckenhet, den stora och tillvexande utgifningen af banksedlar skulle motverkas eller uppbäras, eller dymedelst de kriser förekommas, som ständigt ökade varu-tillverkningar och utvidgade handelsföretag eljest kunnat framkalla.
Alan har beräknat myckenheten af guld och silfver, omlöpande i myntad form på jordklotet, till 150 millioner £ sterling i guld och 250 millioner £ sterling i silfver, tillsammans 400 millioner £ sterling, svarande emot 1,800 millioner R:dr silfver.
Summan af omlöpande banksedlar, endast i Europa, anses svara emot 1,261 millioner R:dr silfver, vid en cirkulation af omkring 1,200 millioner R:dr Specie uti guld- och silfvermynt.
I förhållande till dessa ofantliga summor är tillförseln af guld ifrån Kalifornien och Australien långa, och det är sannolikt, att, äfven om denna tillförsel blir fortfarande, guldets fallande i pris skall ske gradvis under en längre tidrymd, såsom med både guld och silfver inträffade efter Amerikas upptäckande.
Anledningar saknas emedlertid icke redan, som synas bekräfta geologernas mening, att guld- och silfverstreck på jordytan icke länge äro gifvande.
Anmärkas må älven, alt priset på omyntadt guld i London under hela året 1851 hållit sig öförändradt vid myntpriset 3 £ 17 s. 9 d. per standard uns, samt att priset på omyntadt silfver derstädes föga omvexlat under samma år.
Det var nemligen högst i Januari 5 s. Ig d. per standard uns, lägst i September 5 s. d.; medelpriset under hela året 5 s. d. Enahanda förhållanden hafva egt rum år 1852.
1 alla fall komme en förändring i guldets värde, om också ledande till hvälfningar uti de länder, som hafva guld till värde-måttstock, ej att medföra samma olägenheter för dem, som dertill hafva endast silfver, utan egentligen uppenbara sig genom ett, af handelns gång oberoende, / Kong!.
Maj:!* Nåd.
Skrifvelse, N:o i 0. 7 fall i kursen på förstnämnde länder.
Någon våda för Sveriges myntförhållanden är alltså i detta hänseende icke att befara.
Uti intet land af Europa är beloppet af metalliskt mynt i rörelsen så ringa, sorn i Sverige.
Sedan utgifningen af banksedlar å 8. 12 och 16 samt 10 och 11 skillingar upphörde, och deras utlöpande summa minskats ifrån 2,180,201 R:dr 8 sk. vid slutet ai ar 1847 till 681,738 R:dr 32 sk. vid slutet af år 1852, utan att summan af nyare banksedlar å 32 sk.
B:ko under samma tid i betydligare mån ökats, har behofvet af skiljemynt utan tvifvel blifvit fvldt genom utvexling af silfvermynt å ,i,.- och ^ Riksdaler Specie, svarande emot 16, 8 och 4 skillingar Banko.
Man kan således antaga, att 5 å 600,000 R:dr Specie mera än förut äro i sådane myntsorter spridde i rörelsen, hvilken förmodan bekräftas af de uppgifter om silfvermyntningen emellan åren 1843 och 1852 samt om utförseln af silfver i myntad form under samma tid, som bilagan N.o 2 innehåller.
När återstoden af de äldre skillings-sedlarne försvunnit ur rö relsen, skall den hafva upptagit ytterligare omkring 250,000 R:dr Specie i silfver-skiljemvnt, och om de nyare sedlarne å 32 sk.
Banko, vid 1852 års slut utgörande 1,923,828 R.dr 16 sk., indrogos, skulle för deras ersättande erfordras 700,000 R:dr silfver i myntad form.
Den under öfverläggningarne om de äldre skillings-sedlarnes indragning yttrade förmodan, att deras utbyte mot silfvermynt å lägre valörer skulle föranleda tiil ökad ultagning utur banken äfven af större silfvermynt, har emedlertid ej blifvit af erfarenbeten bekräftad.
Banksedlar, som vid anfordran inlösas med utsatt metallisk valuta, ega, såsom ett beqvämare och mindre kostsamt rörelse-medel, företräden framför metalliskt mynt, särdeles i ett land som Sverige, der afslånden orter emellan äro långa, och fullständiga kommnnikations-anstalter ännu saknas.
Folkets vana vid banksedlar, i följd hvaraf endast silfvermynt å lägre valörer för rörelsen erfordras, gör det onödigt alt genom indragning af banksedlar å 32 sk. söka att ytterligare uttvinga silfvermynt.
Någon förändring i valörerna å Rikets Ständers Banks sedlar synes alltså för det närvarande icke behöflig, helst det för myntvärdets upprätthållande gör tillfyllest, om den, som vill ur banken uttaga silfver till större belopp, erhåller sådant i plans eller ock vexel å Hamburger Banko.
När likväl frågan om mynt-enhetens bestämmande till eller Riks daler silfver blir slutligen afgjord, torde det böra komma under pröfning, om icke ett emot samma enbet svarande prägladt silfvermynt då borde spridas i allmänna rörelsen, och minsta valören å Rikets Ständers Banks sedlar blifva dubbla beloppet deraf.
Sedan den år 1830 beslutade myntbestämningen vunnit stadga och tillämpning genom öppnande af Rikets Ständers Bank till utvexling af silfver den 1 Oktober 1834, hafva flera hypotheks-föreningar emellan fastighets-egare blifvit stiftade, alla åsyftande att genom lån ställda på successiv afbetalning i stadgad ordning, bereda lättnader för afbördandet af de i fastigheterna intecknade skulder.
Ett af föremålen för Finans-Komitéens förberedande arbeten bar bordt vara att undersöka, hvad verkan de af dessa hypotheks-föreningar, under den Sednare tiden, på utrikes orter upptagna lån och de derå skedda indragningar utöfvat på såväl penninge-förhållanderna, som produktionen inom landet.
Enligt erhållna uppgifter äro af Bruks-Societelens Hypotheks-Kassa och af Ilypotheks-Föreningar emellan jordegare följande utländska lån afslutade och indragningar derå verkställde: 8 Kongl.
Skrifvelse, N:o t0. af Bruks-Societelens Hypotheks-Kassa, stiftad år 1833 och 1835: år 1835 Hamb.
B:ko m:k 4,500,000 » 1839 » » » 6,000,000 iq,500,000 och hela beloppet deraf indraget åren 1835 till och med 1841; af Östgötha Hypotheks-Företling, stiftad år 1845: år 1846 å 10 millioner mark Hamb.
Banko och deraf indragne: år 1846 Hamb.
B.ko m:k 1,000,000 ,, 1847 » » » 2,988,000 » 1849 » » » 1,477,500 » 1850 »> » » 760,000 ,, 1851 » » » 600,000 » 1852 » » » 1,600,000 Summa Hamb.
B:ko m:k 8,425,500; af Hypotheks-För eningen emellan jordegare i Småland m. fl. provinser, stiftad år 1846: år 1849 Hamb.
B:ko m:k 5,000,000 » 1852 » » » 5,000,000 10,000,000 derå indraget: år 1850 Hamb.
B:ko rink 4,499,500 » 1852 » » » 500,000 Summa Hamb.
B:ko m:k 4,999,500; af Hypotheks-För eningen emellan jordegare i Örebro Län, stiftad år 1849: år 1851 Hamb.
B:ko m:k 6,000,000 och derå indragne: år 1851 Hamb. B:ko m:k 2,300,000 » 1852 » » » 1,040,000 Summa Hamb.
B:ko m:k 3,340,000; af Hypotheks-För eningen emellan jordegare i Elfsborgs samt Götheborgs och Bohus Län, stiftad år 1852: år 1852 Hamb.
B:ko m:k 3,685,000 och hela beloppet snart derefter indraget; likaledes år 1852 £ st.
450,000 och derå indragne samma år » » 103,500; af Hypotheks-För eningen emellan jordegare i Wermland, stiftad år 1850: år 1851 Hamb.
B:ko m:k 3,300,000 och derå indragne: år 1851 Hamb. B:ko m:k 2,800,000 » 1852 » » » 500,000.
Skånska Hypotheks-Föreningen, stiftad år 1836, har ej upptagit utländskt lån, utan bedrifvit sin rörelse med obligationer, utgifne i Svenskt banko.
Den Kongl. Majus Nåd.
9 Den år 1847 sliftade
Ihj poth eks-För en ing emellan jordegare uti
M utäre-p r o v inser na har ännu icke kommit i verksamhet.
Hvad reglementena för Hypotheks-Föreningarne i allmänhet beträffar, må för öfrigt den åsigt (ramställas, att det är af största vigt, att den ursprungliga grunden för deras stiftande oförsvagad bibehålies, att de nemligen alltid skola hafva i sin värjo goda intecknings-handlingar, fullt sparande mot beloppet af deras ulgifna skuldförbindelser; alt arman utlåning, än genom amorteringslån lill delegare, endast undantagsvis och under bestämd kortare tid medgifves, .samt att framför allt en sådan utsträckning ej tillätes, som eger rum uti det år 1847 för Hypotheks-Föreningen emellan jordegare i Småland m. fl. provinser utfärdade förnyade reglemente, der det i 29 § heter, att nämnde förenings upplåningar skola motsvaras af intecknade reverser, goda räntebärande papper eller reda penningar i kassan.
Bilagan
N:o 3 visar närmare förhållandet med Hypotheks-Föreningarne och upptager jemväl beloppet af deras obligationer i Svenskt mynt, af deras till jordegare utgift a amorterings-lån, af annan utlåning och af återstående skuld.