Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad slutligen angår yrkandet, att utmätt lösegendom mätte, när fordringsegaren det äskar, försäljas å tingsställe eller närmaste gästgifvaregård, samt kostnaden till transporten utgå af godset; så, emedan äfven gäldenärens rätt härunder heror, samt det utmätta godsets afsändande till någotdera af omförmälde ställen, stundom långt aflägsna från den ort, der utmätningen sker, ej sällan skulle medföra kostnader, hvilka vida öfverstego den fördel, som af en något högre betalning möjligen kunde väntas, hvartill kommer att, genom skada å godset under transporten, förlust kunde uppstå, som gäldenären, då åtgärden ej skett med hans samtycke, icke lagligen bör vidkännas; får Utskottet i afseende å denna dd af motionen afstyrka bifall.
Tvänne Ledamöters serskilda yttranden bifogas.
Stockholm den 29 April 1834- Rese r vation af i:o Herr Cederborg: ”Sorn något stadgande icke finnes, huruvida det är fordringsegares ål igli g gande att, vid aflemnande af executorial, erlägga förskott till den för verkställigheten belöpande lagliga kostnaden och härmed olika förhålles, så anser jag det vara af vigt, på det Borgenärers rätt icke må bero af Exe - Lag-Utskottets Betänkande, N--o 52. 27 enfors godtfinnande härutinnan, att erforderlig föreskrift härom meddelas i ett sammanhang med förevarande Betänkande, och finnér 4et icke skäligen kunna fordras att Executorn skal] af egna medel bestrida en sådan kostnad, hvilken serdeles i afseende på utmätning af fast egendom, densammas värderande och utlysande, ofta på flere auetioner, är för honom betungande; dock bör det honom åligga, att utan lösen lemna bevis öfver hvad han i.förskott emottager och derföre behörigen redovisa, vid äfventyr af ansvar, som för annat fel i tjensten.” 2:0 Herr Bååth: ”Emot Höglofl. Lag-Utskottets Betänkande öfver Riksdagsfullmägtigen •
Lars Larssons från Skaraborgs
Län förslag till stadgande, rörande tiden inom hvilken utmätning bör verkställas, med flere dithörande ämnen, anser jag nödigt reservera mig, synnerligast hvad angår 3-'dje punkten af Betänkandet.
Uti denna punkt har Utskottet egentligast afhandlat tiden, inom hvilken utmätt fast egendom bör vara försåld och köpeskillingen redovisad och betald, men Utskottet har förbigått de för en slik försäljning föregående, nödige och med kostnader förenade, förberedande åtgärder, hvilka Utskottet behagat hvälfva på under-executorn genom uttrycket: att det skall åligga vederbörande under-executorer att foga nödige anstalter till försäljningen , utan att föreslå hvilken — Executorn eller den sökande Borgenären, ™, bör förskjuta kostnaden för dessa anstalter, eller, bättre sagdt, åtgärder.
Enligt Kongl. Förordningarne den 17 Februarii 1748 och den 4 Mars 1732, bestå dessa förberedande åtgärder, innan fast egendom kan till försäljning utmätningsvis utlysas, deruti, att från Domstolen i orten der egendomen ligger, skall skaffas bevis, som styrker, ej allenast egarens laga åtkomst till den utmätte fastigheten, utan äfven beloppet af den gäld, för hvilken fastigheten häftar eller är intecknad, och att någon, under åberopande af arf eller annan orsak, ej gjort egarens rätt stridig med sådane bevis, att klandret måste förvisas till Domstolen.
Sedan dessa bevis införskaffats, skall Konungens Befallningshafvande till egendomens försäljning genom offentligt utrop utsätta viss dag.
Dessa förberedande åtgärder tillhör otvifvelaktigt kronofogden å landet, i afseende på fastighet der, att samla och, efter verkställd utmätning, till Konungens Befallningshafvande insända, hvilken åter tillhörer utsätta dag till fastighetens försäljning.
Nu fås likväl dessa bevis hos Domaren icke, utan emot stadgad lösen.
För auetionens införande i Konungens Befallningshafvandes nu mera tryckta allmänna kungörelser, och äfven någon gång i allmänna Tid - 28 Lag-Ut skottets Betänkande, N:o 32. ningarne, erfordras trycknings-kostnader, hvilka i olika Län äro med Boktryckarne olika accorderade, till 2 å g R;dr B:co.
Exempel kunna anföras, att samma fastighet blifvit flere gånger till föräsljning utlyst, och hvarje sådan utlysning erfordrat trycknings-kostnad; men mig vetterligen har ännu intet lagbud gifvits, hvarigenom stadgats, hvilken bör förskjuta dessa kostnader.
Att denna förskotts-skyldighet bör åligga den sökande fordringsegaren och icke Executorn, har jag funnit grundadt i rättvisa och sakens beskaffenhet.
Jag har äfven funnit denna skyldigheten grundad i analogisk tillämpning af lag.” ”Executor åligger, när så påkallas, lemna den sökande fordringsegaren laglig handräckning genom sin embets-åtgärd, men icke att med sin egendom för hvarje fordringsegare ligga i förskotter, hvilka till belopp och tid äro och mäste vara obestämde.
En Lag, som stadgade detta senare, vore obillig, stridande mot rättsgrund och ingripande i den fria egande rätten af välfången egendom, hvilken för Statens tjenare, ehuru uppstegrade fordringarne kunna göras, måste vara lika helig, sorn för den enskilde mannen.
Att denne förskotts-skyldighet åligger den sökande fordringsegaren, vill jag genom analogisk tillämpning äfven söka bevisa. 10 §. af Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798 stadgar : ”Dä fast egendom utmätningsvis säljes, deri flere Borgenärer ega inteckning, skall den Borgenär, som utmätningen söker, tidigt underrätta de förre om försäljningen, antingen genom serskilde kungörelser, så vida deras vistande är kunnigt, eller i annat fall genom kungörelse i Tidningarne, sorn tre gånger, och sista gången minst 14 dagar före auctionen, bör införas.”
Åligger nu fordringsegaren denna förberedande åtgärd, den han för Executor bör kunna styrka och hvilken åtgärd icke heller utan kostnad aflöper; så synes mig häraf följa, att fordringsegarens minsta skyldighet bör vara, att till de öfrige of* vannämnde åtgärderne förskjuta kostnaderne, emot rättighet att derföre undfå ersättning och redovisning vid blifvande liqvid för den försålde fastigheten.
Örn denna min inom Utskottet uttalade, men utan framgång lemnade åsigt, vinner bifall, ville jag, till sammanhang med den Executor ålagda skyldighet, att, emot lösen, meddela bevis öfver till utmätningsåtgärd emottagen handling, föreslå åliggande för honom, att i samma bevis införa huruvida sökanden, då fråga är eller kan blifva om fastighets tagande i mät, jemväl aflemnat nödige förskotts-medel, och beloppet deraf.
Härigenom bereddes fordringsegaren säkerhet för det lemnade förskottet, och Executor betages tillfälle till undskyllan för eftersatt verkställighet, i saknad af ett dylikt förskott.” Lag-Utskottets Betänkande, N:o S3- 29 N:o 5g.
Ankom till Exp.-Utsk. den 4 Maji kl. 2 eft. m. Betänkande, öfver väckta motioner, angående st ad g anden, till förekommande deraf, att gäldenär medelst diktade köpe-afhandlingar, undanhåller sine tillgångar från utmätning.
Ridderskapet och Adeln har Herr Fredric Stuart och hos Hedervärda BondeStåndet hafva Riksdagsfullmägtige Nils Insulin från Stockholms Län, polian Christoffersson samt Sven Heurlin från Kronobergs
Län och johannes Andersson från Calmar Län, uti serskilde memorial, som blifvit till Lag-Utskottets behandling öfverlemnade, hvar för sig anfört: 1:0 Herr Stuart: att, då erfarenheten visat, att gäldenär, genom diktade köpeskillingar om deras egendom, undandragit densamma utmätning för ostridiga och fastställde skulder, hvarigenom flere olägenheter uppkomme för fordringsegare vid utsökandet af deras rätt, hade Rikets sist församlade Ständer funnit sig böra till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna ett förslag till förändrad redaction af 7 Cap. g §.
UtsökningsBalken , derigenom nämnde missbruk ansågs kunna förekommas; men som Kongl. Maj:t, enligt Dess till Rikets Ständer meddelade Nådiga svar af den 1 Mars 1830, i anseende till förekomne anmärkningar emot förslaget, derå vägrat bifall, hemställde nu Motionairen, att Lag-Utskottet mätte, *i öfverensstämmelse med de grunder, Kongl. Maj:t i Dess Nådiga svar anly dt , utarbeta ett nytt förslag till förändrad redaction i förenämnde hänseende af ofvanberörde Lag-paragraph ; 2:o Nils Insulin: att då Gäldenärer, till undvikande afbetalning för skulder, företagit sig att genom diktade afhandlingar öfverlåta och ordentligen försälja all sin egendom, med rättighet att den emot en viss hyresafgift bibehålla, hvarvid de måhända undfingo en motförbindelse, att köpet, efter öfverstånden fara, skulle återgå, samt qvitterade köpeskillingen, så att äfven den vore oåtkomlig; ett bedrägeri som, om det ondaCej hämmades, skulle medföra den största osäkerhet och de mest menliga följder; Motionairen, under åberopande af hvad i anledning af hans motion i detta ämne vid nästlidne Riksdag förekommit, nu hemställde, om icke förbud för slik handel vid verkande påföljd borde stadgas, eller ock att, derest köpet skulle anses lagligt, köparen borde genast afhemta hvad han sig till• gg Lag-Utskottets Betänkande, N.o 52. handlar, samt i alla fall både köpare och säljare vara förbundne, om borgenären sådant fordrade, med ed styrka handlingens sannfärdighet och att densamma icke tillkommit hvarken af rädsla för godkände fordringars utbetalande, eller uti afsigt att dermed förnärma andras rätt; Ö 3:0 johannes Christoffersson: att, då i hans hemort missbruket att, till utmätningars förhindrande, framvisa diktade afhandlingar, röraude den egendom gäldenären innehar, börjat blifva alltför allmänt, samt fordringsegaren derigenom tillskyndades dubbelt lidande, i det han icke allenast förlorade sin fordran, utan äfven finge vidkännas kostnaden för utmätningsförsöket, johannes Christoffersson trodde sig böra förslå, att då sä beskaffade handlingar företes, de icke måtte äga någon kraft, eller lägga hinder i vägen för utmätningsmannen, så länge varan finnes på stället, utan borde egendomen medtagas för deras räkning, hvars Utslag redan vunnit haga kraft, och den föregifne köparen sedan ega att lagligen styrka behörigheten af dm upprättade afhandlingen och 'med ed fästa, att det icke skett med flärd;
4:0 Sven Heurlin, med hvilken Göran jonasson från Kronobergs
Län sig förenat: att sedan erfarenheten visat, att gäldenärer, för att undgå utmätning af lösegendom, så allmänt begagnade den list, att uppgöra diktad skriftlig afhandling, hvarigenom gäldenärs tillgångar, deraf han dock. förbehöll sig nyttjande-rätt, och hvilka följaktligen i hans vård förblefvo, öfverlätos till en annan person, under sken af köp, så att, ehuru gäldenär satt i fullt bo, någon utmätning deraf för domfäste fordringar likväl icke kunde verkställas, utan fordringsegare blefve i deras rätt uppehållne och oftast deraf alldeles förlustige, helst den skenbara afhandlingen, hvarå betingad köpeskilling vanligen funnes qvitterad, tillika kunde vara försedd med vittnes-intyg af tvänne män, hvilka om densammas bedrägliga beskaffenhet och ändamål voro okunnige, och således kunde, vid uppkommande rättegång, handlingens rigtighet med vittnesed bestyrka, Motionairen, till detta bedrägeris afskaffande, ansåg kraftiga åtgärder böra vidtagas, samt i sådant hänseende ville föreslå: att då lös egendom i gäldenärs bo finnes, eller hos honom är att tillgå, densamma må, utan afseende å hvad slags köpeafhandling eller contract derom företes, genast värderas och utmätas, samt, derest anspråk på egande rätt af någon annan göres, sättas i taka händer, intill dess j-å väl köpare som säljare, eller båda Contrahenterne, oaktadt, annan bevisning inför
Domstol med liflig ed betygat, att något bedrägeri eller list för afhandlingen icke ligger till grund, utan att den, som för sådan uppgifvits, till den ifrågavarande egendomen är verklig egare; . - Lag-Utskottets Betänkande, N:o jt.' 31 och 5:0 jfohannes Andersson: det han ansåg att, till förekommande af omförmälde missbruk, en lag borde utfärdas, som stadgade, att köp af lösegendom, som ej genast afhemtades ur säljarens bo, bör lagfaras den tid köpet sker, genom anteckning i Rättens Protocoll, och tillika kungöras å predikstolen i socknens kyrka, der köpet skett, samt de försålde effecterne, till namn, beskaffenhet och värde uppräknas; och har johannes Andersson, till stöd för detta förslag, utvecklat hufvudsakligen enahanda skäl, som ofvan äro anförde.
I anledning af Herr Stuartr motion, torde här böra upptagas, så väl det i ämnet af Rikets Ständer vid nästlidne Riksdag till Kongl- Maj:t öfverlemnade lagförslag, som ock de motiv Kongl. Maj:t i Nåder anfört för Dess vägrade sanction derå.
Förslaget är så lydande: ”söker någon ”tillegna sig gods, som i gäldenärs bo finnes, och menar borgenär, att ”det honom till förfång sker, bjuder sökanden bevis för sig, och ställer ”han hos utmätningsmannen borgen för den kostnad och skada, som af ”hans anspråk komma kan, varde godset satt i qvarstad, intill dess tvisten ”om egande rätten af Domstol pröfvad blifvit3 stämme dock sökanden 1 ”thy fall vederparten, i staden, inom en, och på landet inom tre måna* ”der, sedan godset i qvarstad sattes, eller håfve sin talan emot honom ”förlorat.
Anmäler vid utmätningstilifället gäldenären, att godset hörer ”annan till, varde det ock med qvarstad belagdt3 Borgenär underrätte ”härom den uppgifne egaren, och stämme han, inom den tid ofvan sagdt ”är, räknad ifrån den dag, då underrättelsen honom meddelas, eller vare ”sin talan qvitt.
Finnes gäldenär hafva svikligen uppgifvit annan såsom ”egare till godset, gälde all skada och bote godsets halfva värde.
Vill i ”desse fall borgenär sjelf stämma, stånde det honom fritt.
Samma lag ”vare,.der borgenärer söka företräde hvar för annan.” Till svar härå har Kongl. Maj:t i Nåder yttrat: ”såsom ett verksamt medel emot de i Eder underdåniga Skrifvelse omförmälde missbruk ”genom diktade köpe-afhandlingar örn lös egendom, anser Jag stiftandet ”af en Lag, som skulle stadga, att, om någon tillhandlar sig lösören och ”tillåter, att desamma få i säljarens vård qvarblifva, han bör inom viss ”tid från köpslutet derom göra anmälan hos Domaren eller Konungens ”Befallningshafvande, så framt han vill såsom egare till den ifrågavarande lösegendomen anses.
Genom en sådan anmälan, hvilken genast ”borde inprotocolleras, skulle egande rättens genom köpet skedda öfver”flyttning från säljare till köpare blifva mera allmänt känd, och allt tvifvelsmål om rätta förhållandet förekommas.
— I anseende till Riksdagens 32 Lag-Ut skottets Betänkande, N:o S3- ”snart förestående slut, kan likväl förslag till ett sådant Lagstadgande nu ”icke till Eder framställas; och emot det af Eder öfverlemnade förslag ”företer sig den anmärkning, att, då detsamma innefattar, att Borgenär ”bör, så ofta Gäldenären vid utmätnings-tillfälie anmäler, det gods, som ”i hans bo linnes, hörer annan till, derom underrätta den uppgifne ega”ren, på det att denne må kunna inom viss tid, räknad från den dag, ”underrättelsen honom meddelas, utföra sin talan, ett sådant stadgande ”utgör den säkraste anvisning för Gäldenären, huru han må kunna uppe* ”hålla Borgenärs rätt, och, under det endast qvarstad får ega rum, hindra godsets executiva försäljning.
Han behöfver nemligen för detta än”damål ej annat, än föregifva, att en person, hvars vistelseort är aflägsen eller obekant, är egare af godset.
Denne skall då genom Borgenärens försorg uppsökas och kungöras om förhållandet, hvarefter bevis må”ste företes, om en slik communication, med öppet tillfälle för Gäldeoä”ren att då väcka invändningar, det hans uppgift vore missförstådd, eller ”orätt person kungjord, eller ock skulle den förmente egaren erhålla ”förständigande! genom allmänna Tidningarne; en åtgärd äfven förenad ”med kostnad och tidspillan.
För detta befarade missbruk skulle de ”föreslagne böterne föga afskräcka, ty sällan torde det blifva bevisligt, ”att Gäldenären gjort berörde uppgift svikeligen.” ”Det synes alltså böra vara icke Borgenärens utan Gäldenärens åliggande, att underätta den förmente egaren om det väckta utmätnings-an”språket och besörja, att han må kunna, på sätt Lagförslagets första moment innehåller, sin rätt iakttaga.
Den, som till Gäldenären anförtrott ”sina tillhörigheter, har ställt sig i beroende af hans redlighet och nog”granhet äfven härutinnan.
Underlåter Gäldenären att nog tidigt tillsäga ”egaren, och godset derigenom går förloradt, så inträffar ej annat än hvad, ”medelst samma Gäldenärs tillgörelse på mångfaldige andra sätt kunnat ”hända, och derföre Godsegaren må honom tilltala.
Skulle åter egaren ”hvarken vistas å orten, vara för Gäldenären tillgänglig, eller hafva ”vidtagit sådan anstallt, att hans rätt kan af något hans ombud bevakas, ”så bör hellre en förlust kunna drabba honom i följd af denna hans oför”sigtighet, än blotta förevändningen härom förlama de för iakttagandet af ”Borgenärens rätt anbefallde executiva åtgärder.” ”Uppå detta skäl, och då det framställde Lagförslaget i alla fall ”lemnar oafhjelpt den hufvudsakligaste ofullständigheten i Lagens hittills ”meddelade stadganden, rörande frågor af denna beskaffenhet, nemligen ”sak - Log-Utskottets Betänkande, N.-o 33. 33 \ ' - - ”saknaden af tydlig föreskrift om hvilken slags bevisning bör, vid afgö”randet af dylika frågor, anses tillfyllestgörande, finnér Jag Mig böra ”vägra antagandet af berörda Förslag.” Nu, och då Utskottet är öfvertygadt om angelägenheten deraf, att söka förebygga ifrågavarande svekfulla tillställningar till borgenärs förfördelande, samt, för detta ändamål, efter Utskottets tanka, egentligen endast tvänne utvägar erbjuda sig, den ena, att genom partens edgång, icke om afhandlingens tillvaro, emedan den kan vara styrkt af vittnen, hvilka ej ega kännedom om Contrahenternes hemliga aftal, utan rörande afsigten med densamma, utröna, huruvida svek förelupit, och den andra, att föreskrifva sådan offentlighet å köpet inom viss tid sedan det skett, att dels några serdeles olägenheter af antedaterade köpe-afhandlingar ej mä vara att befara, dels ock den, sorn innehar lösegendom, hvilken han till annan person afyttrat, ej må kunna, genom sådane skenbara tillgångar, bereda sig en credit, som han icke vunnit, i händelse borgenären egt tillfälle att förvissa sig om rätta förhållandet; men det likväl emot begagnande af edgång i egen sak, hvarmed, efter Utskottets omdöme, måste i allmänhet högst varsamt förfaras, härvid serskildt förekommer, att densamma ej kan uppdragas åt gäldenären, emedan rätter egare då skulle kunna förlora sin egendom, för det gäldenären underlät att gå en ed, som för honom sjelf vore ofördelagtig, samt ej heller synes böra tillåtas den, som vill godset sig tillegna, helst sådant vore i strid med Lagens stadgande i 17 Cap. 54 §.
Rättegångs-Balken, ”att man kan med ed svara och ej kära,” bygdt på den grundsatts, att ej någon må svärja sig egendom till, tror Utskottet den andra åtgärden böra i stället vidtagas, och får, i följd häraf, samt då Utskottet icke anser lämpligt biträda förslaget om åläggande för köparen att genast afhemta egendomen, eller att låta köpet från predikstol kungöras, härmedelst vördsamt tillstyrka, det stadgas måtte: att den, som tillhandlar sig iSsSren och tillåter, att desamma få i säljarens vård qvarblifva, bor, så vida de skola fredas från utmätning får säljarens skuld, upprätta skriftlig afhandling om köpet , med förteckning å de kSpta persedlarne och vittnens underskrift, samt ber Sr de handling, om egendomen finnes i Stad, uppvisa inom åtta dagar derefter, i Stockholm hos Öfver-Ståthållare-Embetets Cancelli, och i Rikets öfrige Städer inf Sr Rådstufvu-Rätt, fSr att i dess protocoll intagas, samt, om egendomen finnes å Landet, ej allenast inom ber Sr de tid fSr Krono Bihang tilt R.
St, Brot. 1834-, 7;de Samt, usta Af deln, y:de Häftet. 5 34 Lag-Utskottets Betänkande, N:o Sä - fö gden i orten uppvisa och i bestyrkt afskrift honom tillställa, utan ock, senast vid det Lagtima Ting, som näst efter en manad infaller, inf Sr Härads-Rätten, till intagande i dess Protocoll, förete.
Tvänne Ledamöters serskilda yttrande bifogas.
Stockholm den 30 April 1834- Reservation.
Af Herr Hessle: ”Lika med Betänkandet anser jag behofvet högt påkalladt, att i Lag erhållas närmare bestämmelser, huru förhållas bör, då, vid qvarstid eller utmätning, gäldenär eller annan person angifver den lösegendom, som i gäldenärs bo finnes icke höra gäldenär till, och äfvenledes lika med Betänkandet anser jag edgång i thy mål gäldenär eller anmäld godsegare vådlig och olämplig, men då nu uppgjorde förslag ostridig! kommer att medföra flerfalldiga hinder, besvär och kostnader i enskildes loflige transactioner, och likväl af bedragaren lätt kan eluderas, samt sålunda icke fyller ändamålet, har jag ej dervid biträdt.
För den redlige medborgaren är det nemligen hårdt, att i hvarje äfven den ringaste bytes- eller varu-handel nödgas uppgöra affairerne skriftligt, och iakttaga den dubbla bevakningen af handlingens uppvisande för Executorn och Domaren, men förden bedrägliga gäldenären är deremot lätt att, genast efter erhållen del af lagsökning, uppgöra skriftligt köpe-aftal samt aflemna dylik handling till Kronofogde, Magistrat och Domstolen, eller, om tiden härtill är för knapp, uppställa öfverlåtelsen i den form, att densamma vinner helgd af Lagens bud i 11 och 12 Cap. Handels-Balken, om lån och förtrodt gods, och i hvilka lagrum ändring eller rättelse med motionerne icke varit afsedt.
Tvist om bättre rätt till egendomen förekommes icke heller igenom föreslagne lagbud, och derföre synes mig ändamålet säkrast vinnas om, i öfverensstämmelse med 6 och 7 §• §• i 4 Cap. Utsöknings-Balken, Nya Civil Lagförslaget, stadgas: ”söker någor tillegna sig gods, som i gälde”närs bo finnes], och bjuder bestyrkelse härföre samt ställer borgen för ”den kostnad och skada, som af hans anspråk komma kan, varde godset ”satt i qvarstad intill dess tvisten om egande rätten af Domstol pröfvad ”blifvit} stämme dock sökanden i thy fall borgenären, i Staden, inom ”en, och på Landet inom irenne månader, sedan godset i qvarstad satt ”är eller håfve sin talan mot borgenären förlorat.
Anmäler gäldenären ”vid qvarstads eller utmätningstillfället att godset hörer annan till, varde ”ock det med qvarstad belagdt: gäldenären underrätte härom den upp - Lag-.Utskottets Betänkande. N-v S4- 35 ”gifne egaren och stämme han inom den tid, som sagdt är, så vida ”rätt till godset framför borgenär vill förvaras.
Vill i desse fall borgenär sjelf stämma, stånde det honom fritt.
Lag vare der borgenärer söka företräde hvar för annan.” Härmed har Herr Cederborg sig förenat.
N:o 54- Ankom till Exp.-IItsk, den 4 Maji kl. 2 eft. m. Betänkande, öfver Riksdagsfullmägtigen P eter.
P ers sons ifrån Calmar Län motion, angående ett stadgande i fråga om skyldighet för harn, som i föräldrars lifstid emottager deras egendomatt ansvara för föräldrarnes skulder.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till Lag-Ufskottet remitterat ett af Riksdagsfullmägtigen Peter Persson ifrån Calmar Län afgifvet memorial af innehåll, att i vissa orter, der det bruket tagit öfverhand, att föräldrar i deras lifstid upplåta deras egendom tiil barnen, af hvilka ett finge öfvertaga hela egendomen emot utfästande af en viss löse-skilling till de öfrige, det stundom inträffade, att gäldbundne föräldrar tillställde sådane upplåtelser, för att, med beredande af fördel för barnen, bedraga sina egna creditorer, som, då föräldrarne i upplåtélse-brefvet qvitterat den summa, hvartill emottagaren af egendomen sig utfäst, blefvo utan ali betalning för deras rättmätiga fordringar.
En och annan
Domare hade väl, med tillämpning af stadgandet i 10 Cap. 1. §•
Ärfda-Balken , ”att gälld skall godtgöras, innan arf skiftas må,” ålagt barn, som på förstnämnde sätt erhållit lösen ur föräldrarnes fasta och lösa egendom, att återbära hvad de sålunda bekommit, och jemväl förpligtat den, som öfvertagit egendomen, att, i förhållande till sin arfslott, med syskonen bidraga till godtgörande af skulden; men andre
Domare åter, ansågo berörde lagrum icke vara tillämpligt till det åberopade fallet, då , efter deras omdöme, upplåtelsen icke vore att hänföra till egenskap af arf, utan fast hellre borde betraktas såsom rent köp, eller såsom gåfva med varm hand, i afseende hvarå 36 Log-Ut skottets Betänkande, N:o S4• föräldrar ega att handla efter eget godtycke och utan afseende på deras creditorers rätt och säkerhet; och befunnos stundom upplåtelse - albandlingarne så ställde, att sveket svårligen kunde antagas såsom lagligen eller till fullo bevist.