Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
från italienskan, är en salongs- komedi, synbarligen gjord af van o c h rutinerad hand.
Sitt största intresse har det väl däri, att det gifver tvänne af Dramatiska teaterns skåde- spelarekrafter tillfälle att visa, den ena, ' fru Fahl- man, mera bepröfvad, hvilken verkligt god o c h framstående skådespelerska hon, är, den andre, hr Skånberg, att man o m h o n o m kan hysa de bästa förhoppningar, att han en gång skall fylla den - mycket vigtiga platsen som förste älskare vid den scen, där han som bäst nu håller på att för- tjäna sina sporrar.
Herr Skånbergs utförande af Sarnis roll måste nämligen betraktas s o m ett af- gjordt steg framåt, liksom fru Fahlman i marki- sinnan Elenas roll gifvit oss en förträfflig skapel- se, s o m väl torde få räknas till hennes allra bä- sta.
Dessa de båda hufvudrollernas innehafvare belönas ock m e d de lifligaste applåder.
Öfriga rollinnehafvare, bland hvilka särskildt måste fram- hållas hr Personne s o m damernas outtröttlige riddare Filippo Landucci o c h hr HiUberg s o m den allvarlige D ' Almena, fyllde väl sina platser.
Spe- let är synnerligen jämnt o c h iscensättningen be- römvärd.
De, s o m hafva tillfälle att se stycket, böra ej försumma det.
Biltog, drama i 5 handlingar, af Edvard Fredin, har utkommit i bokhandeln på hr Albert Bonniers förlag.
Stycket, hvilket är af synnerligt intresse såsom den enda fullbordade dramatiska produkt af den unge alltför tidigt bortgångne skalden, har ock i dagarne uppförts på Svenska teatern, hvars krafter dock ej räcka till för ett tillfredsställande återgifvande af detsamma.
Rolfs (den biltoge) och Elias rollinnehafvare förenade dock med en tämligen riktig uppfattning af sina roller ett gan- ska godt o c h jämnt utförande.
Fru Dorsch, som j u ofta vid Dramatiska teatern haft tillfälle visa förträffliga egenskaper s o m skådespelerska, passa- de ej väl i den styfsinta bonddottern Margits roll.
Innehafvarne af ett par biroller, hrr Ljung- qvist o c h Borgström s o m resp. lappen Torkel o c h soldaten Björn förtjäna att omnämnas.
Stycket, s o m har många förtjänster, är en god folklifsbild från det bekanta Deisbo i Helsingland från århundradets början.
Tack vare goda råd o c h förträfflig hjälp af Nordiska museets styres- man dr Hazelius har teatern äfven lyckats åstad- komma en hvad drägter o c h öfriga agremanger be- träffar förträfflig o c h stilenlig uppsättning.
Besegrad.
Berättelse af Elisabeth Kuylenstierna.
iordet stod dukadt midt på golfvet, och ™ solen sken så vänligt in öfver den hvita, fläckfria duken, det blanka silfret, glasen med sina mattslipade ränder och tallrikarne med de kinesiska landskapen på.
V i d fönstret satt ett ungt fruntimmer och stoppade strumpor.
D e små hvita händerna flögo snabbt upp och ned och täckte hål efter hål med jämna, ordentliga stoppar.
Ibland suckade hon, såg på klockan, därefter oroligt ut på gatan, och så arbetade hon ifrigare än förut.
Ändtligeu ringde det.
Hon ilade ut i tamburen och helsade med innerligt smekande röst: » God middag käraste min Å k e!
» Ett något sträft » goddag » ljöd till svar, och strax därefter inträdde de båda makarne i salen.
Han var lång och ståtlig, med högburet hufvud och en vacker, hvit panna, öfver hvilken det tjocka mörka håret låg lätt till- bakakastadt.
H o n var liten, späd och ljus, med något af verklig kvinna i hela sitt väsen.
Han satte sig genast vid bordet och trum- made otåligt på bordskanten.
» N å Signe, huru länge ska ' jag behöfva vänta? » Hon höll på att lägga ihop sitt arbete, men svarade undfallande: » D u ska ' inte behöfva vänta alls, snälla Åke. » H o n gick skyndsamt ut och återkom snart med en soppterrin.
Det var en egenhet hos Ake, att ingen jungfru fick passa upp under måltiderna; det föreföll hemtrefligare, att frun skötte det själf.
Under en lång stund hördes ej annat än skedarnes skrammel.
» Det är vackert väder ute, » sade Signe för att af bry ta tystnaden.
» Ja, » han såg upp från sin tallrik ett ögonblick, sedan tömde han lugnt ett nytt skedblad soppa.
» Tror du, att det fryser på i natt, » frågade hou åter helt omotiveradt.
» Ja, det kan j u hända. » Det flög ett leende öfver hans stränga drag, ett sådant där förströdt, öfverlägset leende, som man egnar ett älskadt, bort- skämdt barn, hvars frågvisa naivitet man finner tröttande och besvärlig att tillfredsställa.
» F å vi in steken snart? » frågade han.
» Ja, » hon gick åter ut och satte sig, sedan hon serverat sin man, med en sorgsen min vid bordet.
H o n ritade med gaffeln märk- värdiga figurer i såsen och lade tankspridd upp köttbitarne i pyramidform, och så sade hon brådskande: » D u ska ' hålla föredrag i aftou, fanns det ingen biljett öfver. » » Nej, » svarade A k e tvärt; » för öfrigt är det inte värdt, att du blir modern, kära Signe.
D u har full sysselsättning hemma, och dess- utom är ämnet ingenting för dig.
— » Kvin- nans förtryck » — hvad förstår du väl af det? » Han smulade otåligt sönder en brödbit.
» Men, » började Signe, » jag skulle bra gärna vilja läsa det, om jag kunde få. » » Det är någonting, som du ändå inte fattar.
Lifvet är något helt annat än ett solljust, väl ombonadt rum, men när en och annan individ är nog lycklig att få gå genom värl- den med lugn i själen, vet jag inte, hvad det skulle tjäna till att själfvilligt skingra det. » Han torkade sig omsorgsfullt om munnen, reste sig upp, och sköt lugnt iu sin stol.
Signe hade blifvit blossande röd, och tårarne stego henne i ögonen.
H o n reste sig häftigt och kom fram till honom.
» Anser du mig för intet, alldeles intet? » frågade hon upprörd och grep lidelsefullt om hans arm.
Å k e såg förvånad på henne och sade kallt: » Jag anser dig för en liten toka, det är alltsammans, men det går alltid så med kvin- nor, hvilka aldrig lära att tänka och handla själfva; släpper man dem en gång ur famnen, skrika de och vilja upp igen.
Bäras, bäras igenom hela lifvet och vyssas till ro, när de gråta.
Hvarenda leksak de peka på, skola de ha, annars bli de nervösa. » H a n vände sig häftigt om på klacken.
» Men jag önskar j u så innerligt att få blifva uyttig. » H o n såg klagande på honom.
» Hvad kommer åt dig, kära barn, som inte låter mig smälta maten i fred?
Inte nekar jag dig att vara nyttig.
V a r så god! » Han log ironiskt.
Hon kände sig alldeles tillintetgjord af denna lugna öfverlägsenhet.
Det inträdde en hastig reaktion i hennes upphetsade känslo- tillstånd.
Nu skulle hon ha velat kasta sig i hans armar och bedja med ett barns förtro- endefulla hängifvenhet: » hjälp mig då! » — • men hon vågade det ej.
Han stod där så hög och mäktig, förstån- 63 dig och allvarlig.
Det var vältalaren, var den världsberömde vetenskapsmannen, hon hade framför sig.
Hon sänkte blygt, nästan litet skamsen hufvudet och började tyst ställa in silfret.
Han stod kvar; efter en stund frågade han: » Ä r fracken borstad? » Signe rycktes hårdhändt ur sitt ömtåliga känslolif, men hon kämpade tappert att åter blifva sig själf och tvingade slutligen ett kort » ja » öfver sina torra läppar.
» Tack, det var bra. » H a n gick in till sig.
Signe satte sig åter vid arbetet.
Om några minuter kom han ut fardig- klildd.
H o n hjälpte honom på med öfver- roeken, uppfångade en förströdd afskedskyss på pannan, och så var han borta.
N u var hon ensam igen, » alltid ensam », tänkte hon bittert.
H o n ville ej lemna rum för den tanke, som sökte sig plats hos henne, att det var hon, som blef förtryckt och un- danskjuten, betraktad endast som ett ound- vikligt plagg.
Skulle hon också bli bort- kastad som hans gamla rock, när hon icke mera orkade hålla hans hem prydligt.
H o u lefde igenom alla hans framgångar, hon ord- nade de dyrbara presenter, som från alla håll kommo den aktade vetenskapsmannen till banda.
Han visste så väl, att det var hennes glädje att få offra sina krafter för honom, och tyckte säkert, att han lönade hennes omsorger dubbelt genom den återglans, som bans världsrykte spred öfver hans lilla obetydliga hustru.
Hon hade dock en gång egt honom, men han hade gått ifrån henne, där ute i det stora, arbetande lifvet, som hon icke kände; hemmet hade alltid varit hennes verkningskrets.
Men när han tum efter tum kom allt längre bort ifrån henne, började hon att vilja lära känna detta omätliga drifhjul, i hvilkets kuggar lycka och olyoka, fröjd och smärta hvirfla omkring i ett evigt kretslopp.
Hon hade nu fått sitt arbete färdigt och gick för att lägga in det i hans byrålåda.
Hans tvänne rum voro de största och kom- fortablaste i den lilla våningen.
F ö r dörrarna sutto tunga, konstnärligt upphängda draperier, och stegen dämpades af mjuka, tjocka mattor.
Under skrifbordet låg en tigerhud utbredd, och den bekväma skrifstolen med sitt brode- rade öfverdrag var till hälften framskjuten.
Det inre rummet var mörkt, men här, i arbetsrummet, var taklampan tänd och kastade ett mystiskt, grönaktigt sken öfver föremålen.
A l l t var stilfullt och elegant.
Skriftyget af silfver glänste blankpoleradt och putsadt.
Brefpressen var omsorgsfullt dammad och den gröna vaxduken fri från hvarje fläck.
Signe drog ett djupt andetag.
Här inue bodde säkert stora andar.
Hennes blick föll på några pappersblad, som fallit ned på golfvet.
H o n tog upp dem, strålande glad.
Det var hans skrifter, kanske just det före- drag han höll i afton.
Ja, där stod det j u » Kvinnans förtryck ».
H o n började ifrigt läsa.
Ett sådant egen- domligt, djärft sätt han hade att kläda sina tankar i ord.
(Forts, och slut i nästa n:r.)
Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet.
\ 64 I D U N \ i t Förslag till matordning för veckan 9 - 1 5 febr.
Enklare bord.
S ö n d a g: Soppa på höns; höns med ris och kurrysås; choklad-blanc-manger.
M å n d a g: Potatissoppa; boeuf å la mode.
Tisdag: Italiensk chipolataragu (se n:r 4); soppa på berberis med mandelklimp.
O n s d a g: Polsk soppa; stufvad lake.
T o r s d a g: Hvitkål med frikadeller; pannkakspudding.
F r e d a g: Oxrullader; äggmjölk.
L ö r d a g: Engelsk köttstufning; fisk- soppa.
Recept.
1) Choklad-Blanc-manger.
I 3 deci- liter vatten kokas 425 gr. vaniljchoklad och då chokladen är smält lägges däri 12 ä 16 skifvor gelatine, söm får smälta i den kokande chokladen, hvilken där- efter upphälles och ställes att svalna något.
10 deciliter grädde vispas till- sammans med 106 gr. socker.
Då blandningen blifvit tjock, ivispas den emellertid afsvalnade chokladen däri, upphälles i kristallskålar och får kallna.
Observeras bör att gelatinen flere tim- mar bör ligga i kallt vatten, eller till och med ett helt dygn, förrän den skall användas, på det den bäska smak, gelatine alltid har, må utdragas.
Där- efter silas den från vattnet, då den skall användas.
2) Polsk soppa.
En god buljong kokas med tillsatts af flera goda röd- betor.
Till 3 liter buljong tagas un- gefär 3 deciliter rödbetor skurna i fina strimlor, hvilka få ligga en stund i ättika, blandadt med litet vatten.
Smör fräses i en kastrull.
Sedan rödbetorna silats från ättikan, sättas de att koka i smöret och få koka tills de äro mjuka.
Under tiden afredes buljongen med smör och mjöl, samt får därpå koka upp några gånger och blandas tillsammans med omförmälda rödbetsstrimlor, hvarefter den uppkokas och är färdig.
En rå rödbeta rifves på rifjärn och därpå hälles litet ättika, som får stå att draga, tills ättikan fått en grann röd färg.
Häraf silas litet i anrättningsskålen, jemte litet sur grädde.
Soppan slås härtill, vispas väl om och är färdig att serveras.
Skulle den vara för sur, kan något socker tilläggas.
Till sop- pan serveras sviskonkorf och bohvete- gröt, formad till små bollar, hvilka stekas gulbruna i smör.
3) Engelsk köttstufning: I en osmord blecklåda radas hvarftals skifvor oko- kadt kött och rå potatis, hvarefter lådan fylles med vatten och gräddas i ugn.
Öm man så vill, kan man till- lägga något lök och peppar äfvensom salt.
V å r a barn.
Många dåliga vanor vid skötandet af små barn äro ännu outrotade, men ingen är kanske så farlig som den att sätta sig framför brasan med de små, oklädda.
Betänk hvilket drag, som uppstår just där, om en person hän- delsevis går i dörren till nästa rum, eller om dörren står öppen och kanske spjället i det angränsande rummet också är öppet.
Låt inte barnsköterskorna använda gamla osnygga svampar.
S. k. tvätt- lappar äro obekväma, bättre att sy vantar af treflig kyprad handduksväf, ungefär 20 cm.
En söm, en fåll och eu baud- ögla att hänga dem uti — besväret är ej stort, men den, som har flere barn, behöfver minst ett dussin vantar.
Ett lätt sätt atf pryda möbler (af mahogny eller valnöt) med sniderier är att på det blankpolerade träet upp- rita ett plant renaissance-ornament, i vars konturer skäras med sirjärn; i botten piqueras.
Mången tror, att den osunda fukten efter skurning aflägsnas genom att en- dast elda i rummet.
Därigenom tor- kar nog golfvet.
men fukten fäster sig vid väggar, tak och möbler; — vädra ut duktigt först, elda sedan!
Husgerådet.
AU göra gammalt, mycket användt porslin som nytt igen.
En porslins- servis får ofta ett mycket obehagligt utseende, då den varit i bruk under åratal.
Emedan glasyren är afnött, blir den spruckna ytan ofta smufegrå, och äfven med den mest omsorgsfulla tvättning kan man ej få bort denna färg.
Tillreder man likväl ett fläck- vatten genom att upplösa för 10 öre soda, för 10 öre klorkalk och för 10 öre syrsalt i kokande vatten och låter alla ingredienserna koka upp tillsam- mans, kan man därmed få bort alla dessa gråa fläckar.
Man häller litet af fläckvattnet på en djup tallrik, doppar en tämligen stor borste i detta och bestryker det porslin, som skall rengöras, en gång därmed. '
Man låter det sedan stå en stund på detta sätt för att det gråa skall bättre upplösas, upprepar denna behandling några gån- ger och borstar därpå duktigt med samma borste, då den obehagliga färgen snart försvinner.
Naturligtvis måste man sedan skölja och tvätta porslinet grundligt i varmt vatten.
Använder man detta förfaringssätt ordentligt, blir porslinet åter bländande hvitt.
Sönderslaget porslin och glas, som ej efteråt varit i vatten, lagas säkrast med diamantkitt.
Finnes på alla apotek.
Det sönderslagna upphettas, likaså kittet, hvarefter detta påstrykes.
A r ej på- litligt, sedan flaskan varit uppvärmd flera gånger.
Skafferiet.
Säkert sätt att förvara oxstek länge.
Späcka steken med fläsk, förväll den hastigt i |- vatten och \ ättika samt peppar och lagerbärsblad.
Låt sedan spadet koka en stund och slå det öf- ver steken, sedan det kallnat.
Se till att det står väl öfver både genast och en tid efteråt.
Får gärna stå, där det fryser.
Några ord om kork och andra medel att täppa tifl buteljer och glasburkar.
Att öl eller bornerande drycker bli dufna eller syltade saker börja jäsa, beror inte alltid pä, att dessa äro då- liga, eller att de syltade sakerna ej kokats tillräckligt omsorgsfullt, utan har ofta sin orsak i sättet, hur man täpper till kärlen.
Till öl, som man själf tappar, bör man använda riktigt bra och mjuka korkar och hällre gifva litet mera för dem, emedan torra korkar eller en sämre sort icke är lufttät, utan låter kolsyran tränga ut och luften in.
Ett bra medel är att bestryka korkarne med parafim eller med vax, hvarigenom luften hindras att tränga in.
Bläsor och pergament- papper bör man lägga några dagar i glycerin, hvarigenom de bli mjuka och porerna äfven tilltäppas.
Sedan blåsorna legat i glycerin, pressar man ur dem väl och torkar dem ytterligare litet mellan läskpapper.
D e blifva då ej hårda och kunna användas flera gånger.
Glasproppar bör man ingnida med paraffin, för att de ej skola fastna.
Stekt hvitkålshufvud.
Ett stort hårdt kålhufvud afskäres alla gröna blad, och med en smal uddhvass knif bortskäres stocken.
Hufvudet ombindes med se- 1890 gelgarn, hålet efter stoeken fylles med en bit smör; litet peppar, salt samt en sked sirap tillika med en sked smör sättes i en stekgryta att på sakta eld brynas.
Spädes sedan med buljong eller kokt vatten, men blott litet i sänder.
Då hufvudet kännes löst, när man förer en gaffel igenom det, så är det färdigt att serveras med bräckt skinka eller köttbullar.
Kålhufvudet kan äfven fyllas med köttfärs, blott man då gör urhålkningen större.
Ina.
Tunna pannkakor.
33 cl, (1 kvarter) söt grädde vispas med litet socker, 16 cl.
(2 jungfrur) hvetemjöl, 4 äggulor samt 16 cl.
(2 jungfrur) skiradt smör.
Nu spädes smeteu med 33 cl.
(1 kvar- ter) friskt vatten.
Pannkakslaggen smörjes första gången, ej vidare.
Dessa pannkakor gräddas så tunna, att de ej behöfva vändas, ty de blifva ändå styfva.
Man kan vika dem öfver en trädpinne som tunnrån eller hur man behagar.
Kabiljo-pudding.
Fisken bultas, för- välles och hackas, uppblandas med lika mycket i mjölk förvällda risgryn, 4 k 5 ägg, litet socker, hvitpeppar, salt samt några skedblad skiradt smör.
Gräddas i ugn, men formen bör stå i vatten.
Serveras med rörd smörsås.
Tårta.
Tag tre styfva pappersark och rita en cirkel på hvardera, så stor Som tårtan önskas och klipp 6 cm.
(2 tum) utanför cirkeln.
Tag så en knif och vecka kanten, ett veck på hvarje tum (hvar tredje centimeter) ungefär; följ linien noga och tråckla till sist rundt om kanten, så att den ej kan gifva sig ut.
Nu äro formarne färdiga.
Smörj dem väl med skiradt smör.
Väg 6 st. ägg och tag lika vikt socker, vispa en timme.
Tag ur vispen och rör uti lika stor vikt hvetemjöl, dela smeten i de tre formarne och grädda i varm ugu.
Om kakorna höja sig ojämnt, hjälpes det lätt med en hvass knif.
Tag sylt eller vaniljkräm att lägga mellan och lägg den öfversta kakan med botten upp.
Kanterna jäm- nas med en knif.
Glaceras med vatten- glasyr och garneras med sylt och ägg- hvitsglasyr.
Ett utmärkt sätt att förvara spenat.
Spenaten plockas och skållas väl (inga felaktiga och gulnade blad medtagas), förvälles hastigt i kokande vatten, hvari en bit soda lagts, upptages och utbre- des på linne, ' och sedan den kallnat, urkramas vattnet mycket väl.
Där- efter lägger man ett hvarf spenat och ett hvarf fint salt (saltlagret så tjockt, att det täcker spenaten) i en träbytta, tills den är nästan fylld, hvarefter man packar väl.
En träbotten, som går ned i byttan, lägges på spenaten och ofvanpå denna en tyngd.
Första och sista hvarfven måste vara saltlager.
Spenaten står sig, sålunda behandlad, året om.
När man sedan vid begagnandet lägger spenaten i ljumt vatten och om- byter detta ofta, dragés saltet hastigt ur spenaten.
Fläsk bör ligga i riklig lake året om, men fram på sommaren bör laken upp- kokas och skummas samt kan åter på- hällas.
En tyngd lägges öfver fläsket, att det ej flyter, ty då härsknar det.
Kan ställas i svalt rum (ej källare).
Locket skall alltid ligga öfver, dock ej helt slutet.
Så behandladt fläsk håller sig godt flere år.
Att före stekningen lägga det (afskuret) en minut i kokande vatten, ger åt fläsket en mycket god smak.
Laken kan före kokningen, om så bshöfs, tillsättas med salt och vatten.
Att sticka nya » hälar » i gamla strum- por sker bäst på följande sätt: den gamla hälen klippes ur och maskorna upptagas på 4 stickor.
» Hälen » stickas sedan på samma sätt som » tån », den blir kanske något rundare än i van- liga fall, men ändå rätt behaglig.
En gammal mamsell.
Fönsterträdgården.
Mot » mjöldagg » hos rosor nyttjas svafvelblomma — köpes på apoteken — hvarmed de öfverpudras, sedan de först blifvit öfverspritade med vatten.
Fullt tillfylles är visserligen ej detta medel, men något annat är ännu ej bekant.
insektspulfver, hvarmed törnrosorna bepudras, är ett godt medel mot vissa slag af ohyra, särdeles de gröna blad- lössen, de vanligaste snyltgästerna.
Pulfret jemte den döda ohyran böra genom spritning med rent vatten af- lägsnas efter ett dygns förlopp.
En del större insektslarfver, som inrulla sig i de späda bladen och uppäta dem, uppsökas och bortplockas.
En dekokt benämd » insecticide », som finnes att köpa hos fröhandlarne, är äfven ett verksamt medel mot ohyra, men måste användas med en viss försiktighet, enär bladen lätt förderfvas, om det ej ut- spädes tillräckligt.
Väfning.
Trefligi och starkt bomullstyg till gosskläder.
Tag mörkt och ljust bom- ullsgarn n:o 20.
Varpa med tre trå- dar — tre hvarf med ljust, tre hvarf med mörkt — alltså nio trådar i raden.
Låt tre trådar följas åt i sol och sked; tre i solf, tre i tand.
Spola tre trådar tillsammans och slå in två gånger med ljust och två gånger med mörkt.
Solfva ingenstädes orätt, det blir ej endast felrand.
mönstret vänder sig upp och ned.
f Allmännyttigt.
Medel mot brännskada.
Så snart man brännt sig, skall man så fort som möjligt anskaffa litet kolsyradt vatten, slå detta öfver det skadade stället.
AU värk försvinner, och intet fult märke blir, när sårskorpan fallit bort.
Hildur.
Carlamanda.
Då ingen värk eller smärta forefunnits eller förefinnes, är det väl mindre troligt, att sjukdomen är reumatism.
Sna- rare är det väl fråga om något nervlidande; af hvilket slag är oss omöjligt att utan under- sökning afgöra, liksom ock att tillråda någon behandling.
" Viktigt är väl i alla händelser, att han en tid afnåller sig från alla skrifgöro- mäl.
Nacmi.
Fräknar kunna nog säkert aflägs- nas, men därför fordras så starkt verkande medel, att deras användning måste öfvervakas af läkare.
Mildare medel äro osäkra och må- ste i alla händelser användas mycket lång tid för att göra någon verkan.
Ett sådant medel är en blandning af 50 delar Httermandclemul- sion, 5 delar bm %octinkiur och f del sublimat, hvilket penslas på 2 — 3 gånger dagligen.
Med- let fås ej utan läkares recept.
Genom för- siktiga ingnidningar af grönsåpa kan man ock framkalla en affjällning af öfverhuden med fräknarna.
1 i Ruth.
Just de födoämnen, Ni säger, att flickan ej förtär, äro för henne de lämpligaste och böra tills vidare uteslutande användas i små kvantiteter livar tredje timma.
Gif henne dessutom morgon och afton ett punschglas kallt Carlsbadcrvatten.
24 år.
Då mage och lungor äro friska och tänderna väl skötta, måste detta obehag bero på en kronisk halskatarr, hvaraf Ni tycks lida, och som Ni bör låta läkare behandla, dä gurgling ej hjälper.
Adress: Hamngatan i B, d:r O. Håkansson, mottagnings tid Va 1 — 3.
Ny förlo fvad flicka.
Se svar till Naima i n:r 5.
Tag på kvällen en tesked samman- satt lakritspulfver.
— Det torde vara skäl att låta läkare göra en underlifsundersökning.
Namnlös.
Undvik så vidt möjligt alla tankar åt detta håll.
Förströ Er med arbete, läsning, umgänge.
Vistas mycket ute.
Tag tills vidare hvarje kväll efter kvällsmåltiden.
1 l-&gt; gram bromnatrium.
1S90 65 En prenumerant 1).
Se svar till Naemi i detta nummer.
Ni begär råd för för- stoppning.
Detta onda kan hafva tiere orsa- ker.
I många fall beror förstoppningen på en kronisk tarmkatarr, i hvilket fall den van- ligen plägar omvexla med diarrhé.
Vidare kan förstoppning bero på ett allmänt svag- hetstillstånd hos kroppen i sin helhet, så t. ex. vid hvarjehanda kroniska sjukdomar af svårare art, och på ett dylikt svaghetstillstånd med åtei verkan på tarmkanalen torde ock den vid bleksot sä vanliga förstoppningen bero.
Dessutom kunna sjukdomar i nervsystemet, specielt i hjärna och ryggmärg, vara förbundna med förstoppning; hit hör ock den på hysteri och nervsvaghet, beroende formen.
Men utom förstoppning pä grund af ofvan antydda or- saker, ges det också en annan form — och dit torde ert onda få räknas — där förstopp- ningen är sä godt som det enda symptomet, ocli personen i fråga känner sig fullt frisk eller möjligen klagar offer lättare hufvudvärk eller » tryck åt hufvudet », kalla fötter och händer o ", s. v. Ofta fästa hithörande patienter vida mera afseende vid sitt onda, än det verk- ligen förtjänar, ty det behöfver visst icke an- tyda något sjukligt, att man ej har öppning för hvarje dag, och experimenterandet med alla möjliga afföringsmedel bringar i sådana fall långt mera skada än gagn.
Hvad behandlingen beträffar, så måste den samma på grund af de mångfaldigt vexlande orsakerna blifva väsentligt olika i de olika fallen.
Läkaren kan således ej gifva ett sana- vetsgrannt råd åt en patient, som utan vidare blott begär » ett medel mot förstoppning ».
Föreligger en tarmkatarr måste denna natur- ligtvis i första rummet melodiskt behandlas, likaså andra föreliggande sjukdomar (t. ex. bleksot), som betinga förstoppningen.
Af det ofvan sagda framgår också, att det ej heller ges en diet, som lämpar sig tor alla fall af förstoppning.
I allmänhet verkar kokt frukt (isynnerhet katrinplommon) lösande; likaså gröft bröd (t. ex. s. k. Grahambröd); dock fordrar dess användande friska digestions- organ i öfrigt.