Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Genom dessa operationer har i alla fall Banken, utan något äfventyr eller någon fara, vunnit förkofran af en tillökning uti Banko-vinsten, hvaröfver Ständerna nu ega att förfoga.
Vidare heter det i Betänkandet § 20, angående låneförsträckningen till Riksgälds-kontoret: ”Att Bankens tillförene vid flera tillfällen inträffade oförmåga att fullgöra sina förbindelser alltid härledt sig från dess transaktioner 'med Statsverket.”
Det bestrides ingalunda, att väl alla oredor i penningeväsendet, som haft riksbankrutter till påföljd, hafva ifrån en sådan inblandning haft sin upprinnelse.
Och sjelfva den myntbestämningslag af den 1 Mars 1830, som nu vid realisationen fortfarande tillämpas, är väl i grunden icke annat än en konkursdom af det innehåll, att Banken icke kan betala till sina kreditorer mera än 37
Vä procent, eller blott något öfver en tredjedel af deras fordran.
Men månne de öfverklagade oredorna någonsin kommit från Banko-förvaltningens egenmäktiga förfarande?
Eller äro de icke alla fastmera endast att härleda O O Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14. 35 från beslut af Bankens principaler, Rikets Ständer, som hafva ålagt eller medgifvit
Banken att utgifva stora sedelmassor, d. v. s. en mängd skuldsedlar, som löpa såsom mynt, utan någon deremot svarande reel valuta, och hvilka principaler tillika hafva fråntagit Banken dess vinst och användt den för Statsverkets behof?
— Det vore önskligt, att man aldrig fattade några beslut, soto på Bankens förmåga att under svåra tider uppfylla sin bestämmelse hade någon menligare inverkan än Herrar Fullmäktiges här klandrade åtgärder kunnat hafva.
Hvad angår anmärkningen i 22 §, rörande Banko-styrelsens underlåtenhet att till Riksgälds-kontoret genast öfverlemna Diskonternas reserv-fonder, 419,422 r:dr 4 sk. 8 rst., får jag vördsammast åberopa min reservation vid Banko-Utskottets memorial N:o 5, emedan jag icke kan skilja mig från den öfvertygelse, att, i den händelse Banko-Fullmäktige handlat annorlunda och icke underställt frågan Rikets Ständer, utan på eget bevåg ofördröjligen öfverlemnat dessa fonder åt Riksgälds-kontoret, så skulle ordalydelsen i 228 § i Banko-reglementet gifvit lika stora, om icke ännu större anledningar till anmärkning emot en sådan Herrar Fullmäktiges åtgärd".
Vid 14 och 20 §§.
Herr Professor Selander har anmält att han icke deltagit i afgörandet af de frågor, som uti berörde §§ innefattas.
Bedling, 4848.
Hanko-Utskoltels Vllälande, N:o 15. 1 N;o 15.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 3t Jan., kl. C e. m. 1 Utlåtandemed hemställan om förhöjning i de åt Kommissarien vid Pantiåne-Expeditionen anslagna missräkningspenningar.
Hos Utskottet liar, uti ingifven skrift, Kommissarien vid pantlåneexpeditionen i Bankens låne-afdelning L. G. tViblingen anhållit om tillökning i de åt honom anslagna missräknings-penningar samt, till stöd för denna anhållan, hufvudsakligen anfört, dels att Pantlånc-kommissarien, hvilken, för alt skyndsamt kunna betjena allmänheten, icke, såsom andra vexlingsförrättare, finge odeladt egna sig åt en åtgärd i sender, utan måste, jemte vexlingen af medel för nya, omsatta och utlösta lån, sysselsätta sig med kollationering och underskrifvande af de utgående pantsedlarna, samt i öfrigt tillse, att allt inom expeditionen verkställes i behörig ordning, mer än någon annan uppbördsman vore utsatt för missräkningar; och dels att, utom ilo förluster, som derigenom uppkomme, han äfven fått vidkännas sådana, så väl till följd af undervigt å till försäljning å auktion förfallna guld- och silfverpanter, som äfven genom i sednare tider belånade, ined tuiska kontrollstämplar försedda, panter.
Uti häröfver afgifvet utlåtande har Understyrelsen, jemte upplysning att då, vid lånebankens år 183^ vidtagna nya organisation, ibland annat, den förändring i afseende å belåningen af guld och silfver egde rum , att, i stället för det de nya lånen före nämnde tid utgåfvos genom invisningar, samt liqviderna för omsatta och slutbetalda lån verkställdes genom medlens insättande i vederbörlig kassa och attestens aflemnande i lånebanken , kommissarien, genom den införda nya ordningen, fick sig ålagdt att icke allenast kontant utgifva de nya lånen, utan äfven, vid lånens omsättning och panternas utlösen, af allmänheten direkte uppbära de belopp , sorn för sådant ändamål borde inbetalas, vid verkställigheten hvaraf han alltså äfven, måste ombesörja de vexlingar, sorn dervid kunde förekomma, bade det ansetts nödigt att åt bemälde kommissarie anslogs någon ersättning för de missräkningar, hvilka, vid tillfällen af öfverhopande göromål, icke alltid kunde undvikas, för hvilket ändamål åt honom, såsom missräkningsBih. till R.
IS57 och ISIS. 6 Sami. 1 Afd. 6 Haft, 1 2 Ranbo-Uts k o Hets Utlåtande, N:o 15. penningar, anvisades ett belopp af 5o r:dr banko årligen, yttrat »tt, enligt Underst yre Isens öfvertygelse, berörde belopp, hvilket redan under första tiden af pantlåne-kommissariens befallning, befanns icke nigöra full ersättning för de missräkningar och förluster, hvilka, oaktadt all använd uppmärksamhet, inträffade, nu mera destomindre vore tillfyflestgörande, sorn möjligheterna af förluster för beina Ide kommissarie, under utöfniugen af hans befattning, otvifvelaktig! under de sednare åren i högst betydlig mott förökat sig, icke blott i följd af den till växande lånerörelsen på guld och silfver, i hvilket afseende Understyrelsen meddelat, att då, under år 1836, sorn närmast föregick den nya organisationens införande, endast utgåfvos 8,3 i i stycken lån, med en utlånings- och oinsättnings-suinma af 3oy,3q3 r:dr, under det inbetalningarna utgjorde 296,272 r:dr, hade lånen år 18.4b uppgått till 16,749 stycken, eller mer än dubbelt mot år (836, utlånings- och omsältningssumman till 4*36,534 r:dr samt inbetalningarna lil! 43o,5o6 r:dr, och år 5846 lånen till 14,o58 stycken, med en utlånings- och omsättningssuratna af 464,368 r:dr, samt inbetalningarna till 470,756 r:dr; än äfven i anseende dertill, att vid pantlåne-expedilionen blifvit till belåning inlemnade falska silfverpanter, försedda med eftergjorda kontrollstämplar, för hvilka panter oftanämnde Kommissarie, som dem antagit , fått för de derå utgifna län lemna Banken godtgörelse; hvadan, och uppå i öfrigt anförda skäl, Understyrelsen ansett sig böra föreslå, att det, såsom missräkningspenningar, på aflönings-stat (supplementar-statj åt pantlåne-kommissarien utgående arfvode af 5o r:dr, måtte förhöjas till Elthundrafemtio r:dr banko för år räknadt.
I betraktande af de flerfaldiga tillfällen till förluster, hvarför innehaf■yaren af pantlåne-kommissariebefattningen är blottställd, så väl i anseende till mängden af ole utbetalningar och inkasseringar , oftast slutande sig å skillingar och runstycken, som dagligen af honom besörjes, som ock lill följd af honom åliggande ersättningsskyldighet för de panter , hvilka , före deras antagande till belåning, under hans tillsyn uppvägas, men sedermera, då de vid ifrågakommande försäljning å auktion ånyo omvägas, befinnas innehålla mindre vigt, än hvarför lån å dem utgått, anser Utskottet, för sin del, det såsom missräkningspenningar åt bemälde tjensteman för närvarande anvisade belopp af endast 5o r:dr vara för ändamålet otillräckligt, och får derföre, i öfverensstämmelse med Understyrelsens, af Bankofullmäktige jemväl biträdda, förslag, hos Bikets Ständer vördsamt tillstyrka, att de kommissarien vid pantlåne-expeditionen i låne-afdelningen tillagde missräknings-penningar, 5o r:dr, mätte förhöjas till ett Banko-VIskol'tets Utlåtande, 1V.o 16. 3 belopp af 15o r:dr banko, elter år räknadt, alt från innevarande års början utgå.
IV.o 18.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 31 Jan., kl. 6 c. ra.
Utlåtande, i anledning af Kamreraren A. TV.
TVäs ströms ansökning ait komma i åtnjutande af kamrerare-lön efter nya o fl ön ingsstaterij samt ait derå undfå fullmakt.
Banko-fullmäktige hafva till Utskottet öfverlemoat en af Kamreraren i Bankens Depositions-afdelning A. TV.
Wäsström tili dem ingifven, till Utskottet ställd, skrift, hvaruti hall anhållit om förhöjning af den, enligt gamla löne-staten, utaf honom innehafvande kamrerare lön, 1,080 r:dr, till likhet med hvad Bankens öfriga kamrerare i lön åtnjuta, eller 1,200 r:dr, allt banko om året, samt att fullmagt å sistnämnde lönebelöpp måtte för honom utfärdas.
Utskottet bör, i anledning häraf, till en början upplysa : att Wäsström, före Bankens nya organisation, på konstitutorial innehade en kamrerare-syssla uti f. d. småsedels- och afräknings-kontoret med 1080 r:dr i årlig löne-inkomst; men, efter det
Bankofullmäktige dels fastställt uppgjorda förslag till organisation af ej mindre det nya sedelkontoret, än kassa- och depositionsafdelningai ne, att provisoriskt sättas i verkställighet från och med den 1 April 1806, genom hvilken åtgärd den af Wäsström uti förra småsedelsodfa afräknings-kontoret innehafde kamrerare-befaltning med samma dag upphörde, dels förordnat om anslags utfärdande för emottagande af ansökningar lill den nya kamrerare-sysslan i sedelkontoret, hvilken icke allenast i afseende på göromålens större vigt och omfattning, utan äfven till lönevilkoren, hvilka bestämdes till 1000 r:dr i lön och 200 r:dr i arfvode årligen, var olika den, sorn Wäsström innehade, och dels uppgjort reglering af tjenstemanna-personalen uti omförmälda 3:ne afdelningar, med förklarande tillika, alt, med undantag hvad angick de nya kamrerare-sysslor na i sedelkontoret och kassa-afdelningeii, den gamla lönestaten komme att för öfriga tjenste - * Banlio-UlsRollets Utlåtande, N:o IG. befattningar inom verket tills vidare bibehållas, blef Wäsström, hvilken icke anmälde sig såsom sökande till den nya kamrerare-tjensten i sedelkontoret, med bibehållande al sin, enligt gamla löneslaten, egande aflöning, den i April i836 förflyttad lill den af honom nu innehai vande syssla i depositions-afdelningen, hvilken uti det då antagna organisalions-förslaget hänfördes till kamrerare-tjenslegraden, men vid upprättandet af den nya aflönings-stalen ansågs, med afseende på göromålens beskaffenhet, böra, vid Wäsströms afgång, förändras till bokhållare-tjenst, med högsta löneinkomst, 800 r:dr; och har Wäsström, som å indragnings-slat åtnjuter skillnaden mellan bokhållare-lönen, enligt nya, och kamrerare-löneinkomster efter gamla staten, eller 38o r:dr, jemlikt Banko-utskottets resolution den 28 December 1840, undfått fullmakt å den äldre kamrerare-lönen 1080 r:dr, allt banko.
Öfver ifrågavarande ansökning har Bankens understyrelse afgifvit utlåtande och deruti förmält, alt enär Wäsströms befattning i förra småsedelsoch afräknings-kontoret upphörde i samma stund det nya sedelkontoret trädde i verksamhet, och han följaktligen, lika med öfriga i förstnämnda kontor anställda tjenstemän, på surnumerär stat förflyttades, kunde understyrelsen destomindre anse Wäsström ega grundade anspråk att undfå fullmakt å högre lön, än som åtföljde den indragna kamrerare-tjensten i förra småsedels- och afräknings-kontoret, eller 1080 r:dr, som Wäsström vid verkets nya organisation, såsom då varande surnumerär tjensteman, förflyttades till en befattning, hvilken, ehuru från början afsedd att blifva kamrerare-tjenst, dock vid organisationens definitiva fastställande befanns, med afseende på göromålens omfång och jemförelsevis mindre vigtiga och ansvarsfulla beskaffenhet, böra tillhöra 3:dje eller bokhållare-ljenstegraden med i stat bestämda löneförmåner af endast 800 r:dr årligen; till följd hvaraf, och då Wäsström redan erhållit fullmakt å den af honom före organisationen innehafvande kamrers re-lön, understyrelsen funne sig icke kunna understödja ofvanberörde ansökning; och får Utskottet, uppå de af understyrelsen sålunda anförda skäl, hvilka Bankofullmäktige äfven för deras del gillat, vördsamt afstyrka bifall till Kamreraren Wäsströms anhållan att komma i åtnjutande af kararerarelön efter nya staten, samt att derå erhålla fullmakt.
Men enär, vid pröfningen af omförmälda ansökning, hos Utskottet förekommit, att, på sätt understyrelsen upplyst, Wäsström, som snart uppnår en lefnadsålder af Gi år, hvarunder han uti 43 år med nit och redbarhet Ijenat Banken i trägna och mödosamma befattningar, ensam bland Banko-Utskottets Utlåtande, No 17. 5 liela elen i tjenst varande
Bankostaten icke egt att undfå den löneförbättring, som enligt nya aflönings staten i allmänhet tillgoclokommit de uti verket anställde personer, har Utskottet, med (»stadt afseende jemväl derå, att Wäsström, på grund af innehafvande kamrerare-fullmagt, är i verket tjenstgörande, funnit det vara med billighet öfverensstämmande, att han, så länge han är i verlig tjensteutöfning, får såsom arfvode åtnjuta skillnaden mellan den lön, hvarå han innehar fullmagt, och kamrerareiön, efter nya aflöningsstaten; hvadan Utskottet, i enlighet med hvad ej mindre understyrelsen, än banko-fullmäktige härutinnan hemställt, anser sig böra hos rikets ständer vördsamt tillstyrka, att till kamreraren Wäsström måtte, så länge han i verkets tjenst, qvarstår, få, ifrån och med innevarande års början, på indragningsstat utbetalas ett årligt arfvode af iaorrdr banko, motsvarande skillnaden mellan den lön 1,080 r:dr, hvarå fullmakt är honom meddelad, och lönen i 2:dra tjenstegraden, eller 1,200 r:dr. \
Stockholm den 27 Januari j8/[8.
M:o 17.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Febr., kl. ii f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om ökade löneförmåner för Bankens tjenstemän inom 3:dje tjenstegraden.
Ridderskapet och Adeln har, enligt protokolls-utdrag af den 15 December nästlidet år, blifvit till Utskottet remitterad en af Herr Rosenblad, Bernhard, väckt motion, deruti han, under anförande att, vid sednast verkställda organisation af Banko-verket, lönevilkoren för tjenstemännen i den högsta tjenstegraden väl någorlunda lämpats efter befattningarnas vigt och ansvarighet, hvaremot de lägre tjenstemännens löneförmåner i allmänhet icke blifvit i samma förhållande förbättrade; att lönen för den 3:je eller så kallade Bokhållare graden, hvilken personal förminskades från 45 till 28, blifvit bestämd till allenast 700 r:dr, oberäknad! 10 serskilda arfvoden, å 100 r:dr hvartdera, för trägnare tjenstgöring, under det att en löneinkomst af 800 r:dr utom åtföljande spanmålslillökning samt sportler, « Eanho-Ulskotlets Utlåtande, ]V:o 17. vöre anslagen för motsvarande tjenstegrad uti statens veik, samt all tjensleinännen i nyssnämnde grad inom Banken, hvilka, efter motionärens tanka, hade att derstädes förrätta det mesta och mödosammaste arbetet, nu meia icke egde samma utsigten lill befordran sorn tillförene, enär, i följd af de nya befordringsgrunderna, till de högsta befallningarna ofia utnämndes yngre personer med för varfv ad skicklighet i kansligöromål, — föreslagit, alt lönen för de 2:ne äldsta Ijeuslemännen inom 3:dje
Ijenstegraden i Banken måtte förhöjas till i ooo r:dr, och för de öfrige till Boo r:dr.
Derjemte bar till Utskottets pröfning öfverlemnats en af åtskilliga tjenstemän inom nyssnämnde tjenstegrad till Banko-fullmäktige ingifven skrift, innefattande anhållan, att lönen för sysslorna i samma grad måtte bestämmas till <Soo r:dr, oberäknadt de 10 serskilda arfvoden, sorn, enligt Bankoreglementet, blifvit för trägnare göromål vid vissa befattningar inom graden anvisade; i anledning af hvilken anhållan fullmäktige, efter understyrelsens börande, förmält sig anse det vara billigt och rättvist, alt bemälde tjenstemän tillädes enahanda lön, hvaraf deras med göromål oftast mindre betungade vederlikar i andra verk redan äro i åtnjutande, serdeles sorn lönebeloppen vid tjensterna inom Bankens öfriga tjenstegrader voro efter denna grund bestämda, samt, i följd deraf, hemställt att en löneförhöjning från 700 v.dr till 800 r:dr kuntfe samlelige tjenstemännen i 3:dje Ijenstegraden beviljas.
Sorn, efter hvad Banko-fullmäktige upplyst, sysslorna
Inom ifrågavarande tjenstegrad äro i afseende på göromålens mängd lika trägna och mångå af dem vida besvärligare, än i allmänhet motsvarande tjenster inom statens verk, vid hvilka lönen är bestämd till 800 r:dr, oberäknadt densamma åtföljande spanmålstillökriing och sportler till icke obetydliga belopp, så har Utskottet, med fästadt afseende jemväl derå, att, såsom motionären anfört, utsigterne till befordran för denna klass af Bankens tjenstemän blifvit, till följd af nu mera gällande befordringsgrunder, i väsendtlig mån förminskade, ansett sig böra hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka, alt lönen för Bankens tjenstemän inom 3:dje eller så kallade bokhållare-tjenstegraden måtte förhöjas från 700 till 800 r:dr banko årligen, att utgå från och med innevarande års början; utan inskränkning i antalet af de på indragnings- och supplemenlar-staterne till nämnde tjenstegrad anvisade arfvoden i och för trägnare göromål.
Banho-UlsRotte.ts Utlåtande, N:o 17. 7 Hvaremot Utskottet, soro funnit sig icke ega skäl att biträda motionärens förslag, att lönen för de 2:ne äldste tjenstemännen inom ofvannämnde grad måtte bestämmas till i,000 r:dr, afstyrker bifall till detta förslag.
Slockholm den 27 Januari 1848.
Af TIerr Mannerskantz, C: ”Emot Utskottets ofvan framställda för slag måste jag anmäla min reservation.
Enligt min åsigt hade
Utskottet bordt i ett sammanhang behandla alla till Utskottet inkomna frågor, angående löneförbättring för Bankoverkets tjenstemän och vaktbetjenter saint uppskjuta denna behandling intill dess Utskottet kunnat på samma gång pröfva det förslag till reorganisation af Bankoverket, hvilket, i följd af Rikets Ständers vid r844—1848 års riksdag derföre utsatta premium, blifvit af enskild person uppgjorclt och till Banko-styrelsen inlemnadt, men, af denna styrelses granskning ännu beroende, icke hunnit att Utskottet föreläggas.
— Genom ett sådant förfarande hade Utskottet, innan Utskottet föreslog den ifrågaställda löneförbättringen, fått tillfälle att undersöka om ej dertill behöflig tillgång genom motsvarande reduktion på annat håll skulle kunna beredas, ulan förhöjning uti den vid 1840—4! års Riksdag för Bankoverket fastställda aflönings stat.
Och, om det ej varit möjligt att undvika denna förhöjning, skulle, när hela dess erforderliga belopp blifvit på en gång af Utskottet uppgifvet, Rikets Ständer åtminstone icke hafva blifvit förledda att, ett efter annat, bevilja anslag, hvars sammanräknade summa de ej kunnat från början öfverskåda.” Häruti har Herr Doktor Sandberg instämt.
Af Riksdagsfullmäktigen Per Nilsson från Christianstads Län, som ansett sig med afseende derå, att de tjenstemän inom 3:dje tjenstegraden, hvilkas, befattningar äro förenade med trägnare göromål, såsom en ersättning derför åtnjuta arfvoden, icke kunna tillstyrka någon lönetillökning.
Af Riksdagsfullmäktige Petter Mårtensson från Jönköpings och Petter Gabrielsson från Kronobergs län: ”Emot Högloft.
Banko-utskottets med endast två 'rösters genom votering segrande beslut om löneförhöjning åt Bankoverkets bokhållare, få vi afgifva vår reservation, under den säkra öfverty - s Banko-Utskottets Utlåtande, Ko 17. gelsen, att desse tjenstemän äro så väl lönade, att ingen vacance i dessa tjenstebefattningar kommer att uppstå.
Betraktar man 35 §. i lagar, instruktioner och reglemente för förvaltningen för Sveriges Rikes Bank, 3:dje tjenstegraden, der det står: '■'för 22 bokhållare, 2 revisorer, registratorn tillika actuarie, 2:ne notarier uti lånecancelliet, lön å 700 r:dr . . 19,600: —J>
Då styrkes man i den tron att ingen tillökning i deras lön hade ens bort ifrågasättas.
Låt dem afgå från sina befattningar i Banken, då de ej äro belåtne med denna lön för sin utkomst, och nedsatt lönen till 6 i stället för 700 r:dr banko; annoncera de lediga platserne jemte thy åtföljande lönevilkoren, och man skall få se sig öfverhopad af en talrik mängd kompetente sökande, hvilka med största välbehag ville emottaga de afgångnes tjenstebefattningar.
” Af Riksdagsfullmäktigen Pehr Östman från Vester-Norrlands län: "Emot O O Höglofl.
Banko-utskottets genom votering fattade beslut, att öka bokhållarnes inom 3:dje tjenstegraden löner med 100 r:dr, hvarigenom dess lön uppgår till 800 r:dr banko hvardera, utom dem, i mån af mer eller mindre trägen tjenstgöring, tillkommande arfvoden, får jag mig reservera på den grund, att jiig anser det ifrågavarande tjenstemän icke innehafva sådan befattning, att för dess utöfning erfordras hvarken juridisk eller annan hög lärdom, utan kunna skötas af personer, som, med redbar karakter, förena säker kännedom i bokföring, hvadan dess uppfostran och lärdom kostat honom betydligt mindre, än den, sorn bar mera maktpåliggande tjenstebefattning.
Ombudsmandeu i Götheborgs låne-kontor har hittills åtnjutit endast 5oo r:dr banko i lön, oaktadt han måste besitta juridiska kunskaper m. m., och hvars uppfostran således kostar betydligt mera, och äfven ställa en betydlig borgen, innan han antages, och hvartill må läggas att lefnadskostnaden är betydligt större i Götheborg än i Stockholm.
Mot denna jemförelse torde invändas., att ombudsmannen i Götheborg kan såsom kommissionär öka sina inkomster betydligen, men sådant kan likväl betraktas som tillfälligheter och osäkra att såsom löne-inkornst påräkna, och då man lärer snart hafva att förvänta en generel lönereglering inom Banken, hade jag trott att det vore för tidigt, att genom förhöjda löner åt boklrållarne belasta Banken med 2,800 r:dr bankos utgift årligen.”
Med Pehr Östman hafva Riksdagsfullmäktige Johan Petter Andersson från Elfsborgs län, Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län samt Lars Olsson fiån Stora Kopparbergs län sig förenat.
Banko-Utskottets Utlåtande, N.o 18. 9 ISto 18.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Febr., kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af Kammardrängarnes i Banken ansökningar om löne-förhöjning.
Bankens äldre oell yngre kammardrängar hafva hos Utskottet anhållit, de förre: alt, så vida icke någon löneförhöjning kunde deni beviljas, dc åtminstone mätte komma i åtnjutande af de före sednaste lönereglering åt deni, utöfver lönen, anslagna så kallade skopenningar jemte den serskilda ersättning för arbete i bankohusens källare,sorn under namn af "källargångspenningar” lill deni utgått, och de sednare: att de, i öfverensstämmelse med hvad sorn eger rum för Riksgälds-kontorets och Banko-diskont-verkets vaklbetjening, kunde erhålla enahanda löneförmåner, sorn Bankens äldre kammardrängar för närvarande innehafva.
Jemte tillkännagifvande alt, före sednast verkställda allmänna lönereglering inom Bankoverket, löneförmånerna utgjorde för hvar och en af Bankens kammar dr än gar, motsvarande samma tjeiistegrad, som de nu varande äldre kammardrängarne: lön på stat ...............
R:dr 220: — —■ årligt arfvode . , . . „ 45: — — såsom ersättning för arbete i bankohusens källare lill samtlige kammardrängarne iG r:dr 3a sk., sorn, fördeladt på då varande antalet af i5 st., lemnade åt hvarje „ 1: 5.
4* samt skopenningar lill hvardera „ 3o: — ~ tillsammans B:ko R:dr 3oi: 5.
4- och för husdrängarnej eller, såsom de nu mera benämnas, de yngre kammardrängarne: lön på slat ..
R:dr i5o: årligt arfvode 3o: — — ”kallargångs-penningar” åt samtlige 12 husdrängar i6r:dr 82 sk., eller åt hvardera „ 1: 18.
S. och skopenningar „ 3o: tillsammans B:ko R:dr 211: 18. 8.
Prol. 1S4-7 och 1848. 6 Sami. 1 Af<’. 6 Iläft. 2 10 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o tS. hvilka lönevilkor hlefvo vid omförmälde reglering sålunda förändrade, alt nu mera utgår, till i silfvervägare, i makulerings-stämplare och t4 äldre kammardrängar, lön åt hvardera .......