Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Oersalta beloppet af det likaledes under 1853 och 1854 drs riksdag, till följd af Regeringsformens 85 §, anvisade kreditiv till utomordentliga anstalter för rikets försvar R:dr 2,248,741: 82.
Enligt den ofvan åberopade memorial äfven bifogade uppgift å utbetalningarne utaf nu ifrågavarande kreditiv och de med dessa medel bestridda utgifter, lyftades utaf detsamma „ „ 1859 „ „ 1860 i U . O I . 115: 15. eller tillsammans R;dr 40,121: 55; Stats-Utskottets Utlåtande N:o 166. 3 under år 1855 R:dr Banko 800,000:—1 „ „ 1856 „ 500,000: — och under Februari månad 1857 „ „ 100,000: — eller tillsammans K:dr Banko 1,400,000: — hvarefter under Maj månad sistnämnda år likaledes utbekom mits v „ 100,000:—■ Summa H:dr Banko 1,500,000:—, eller Kalr Kant 2,‘250,000.
Eller afdrag af en under år 1859 med Kalr Kaut 1,258: 18. verkställd återbetalning å den såluuda lyftade kreditivsumman, utgärdet återstående oersalta beloppet deraf, såsom förut uppgifvits, Kalr 2,248,741: 82.
Utskottet, som vid do af Fullmäglige i Riksgälds-kontoret sålunda upplysta förhållanden anser ändamålsiöst att förberörda fordringar, hvilka sakna allt värde, fortfarande i räkenskaperna upptagas, får alltså hemställa: att Rikets Ständer måtte besluta, att ofvan omförmälda inom linien i Riksgälds-kontorets hufvudbok för sistlidet år upptagna fordringsposler må ur räkenskaperna helt och hållet afföras.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts nådiga Proposition, angående med konungariket
Belgien af slutade traktater om upphörande af Scheldetullen. (I. A.)
Uti högstberörda lill Rikets nu församlade Ständer den 14 sistlidne Augusti af— laina nådiga Proposition (införd under N:o 123 i lista Samlingen af Bihanget till 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 166. Riks—Ståndens Protokoll) meddelas, i afseende å uppkomsten och beskaffenheten af denna afgift, hvars undanrödjande utgjort föremål för ifrågavarande traktater samt angående de underhandlingar, som föregått dess s afslutande, följande af Kongl.
Utrikes-departementet lemnade utredning: ”1 början af sextonde århundradet hade Belgiens och särdeles staden Anlwerpens handel uppnått en hög grad af välstånd, men den politiska och religiösa kris, som sedermera inträdde, utöfvade i (lera hänseenden eli menligt inflytande på densamma och i medlet al det följande århundradet upphörde Scheldefloden, sorn bildar inloppet till Antwerpen, alt vara en fri flod.
Genom en emellan Spanien och Generalstaterna i Holland den 30 Januari 1648 i Mönster afslulad fredstraktat, Art. 14, föreskrefs det nemligen, att Schelden skulle vara tillsluten för alla främmande nationers fartyg, hvilket hade till följd alt staden Amsterdams handel i betydlig mån tilltog på bekostnad af Antwerpen, hvars handel hotades af fullkomlig undergång; och oaktadt de bemödanden, som tid efter annan gjordes i ändamål att iörmå General-staterna alt medgifva en förändring häruti, förblef Schelden stängd omkring halftannat århundrade eller intill den 16 November 1792, då Franska Nationalkonvenlet proklamerade Scheldens frihet, hvilken sedermera uti en emellan Generalstaterna och Franska Republiken den 16
Maj 1795 i Haag afslutad traktat af General-staterna erkändes, äfvensom genom annexe XVI till YViener-lraklaten den 9 Juni 1815 ytterligare bekräftades.
Schelden, hvars mynningar vid Belgiens och Nederländernas skilsmessa förblefvo under Nederländsk landshöghet, har sedan nämnde lid år 1792 varit fullkomligt fri allt intill år 1859, då, oaktadt de protester Belgien under de långvariga underhandlingar, som i London egde rum rörande detta lands och Nederländernas skiljande från hvarandra, inlade mot Nederländernas anspråk på fastställandet af en afgift utaf sjöfarten på Schelden till förmån för sistnämnda land, det uti Art. 9 § 3 af den emellan de håda rikena under de fem Stormagternas inflytande den 19 April 1839 afslutade traktat bestämdes, alt Nederländska regeringen skulle ega, att af de å Scheldefloden och dess mynningar trafikerande fartyg uppbära en afgift af i Fl. 50 cent. per tonneau sålunda ali 1 Fl. 12 cent. skulle erläggas för fartyg, som, kommande från öppen sjö, ginge uppföre den gren af Scheldefloden, som benämnes vestra Schelde, för att begifva sig till Belgien antingen på Scheldefloden eller Ternenscr-kanalen, samt 58 cent. per tonneau för fartyg, som på samma väg afgå från Belgien till öppen sjö.
Samma dag afslöls emellan Nederländerna, å ena sidan, samt Österrike, Frankrike, Stor-Britannien, Preussen och Ryssland, å den andra, en traktat, hvarigenom de uti omförmälda traktat intagna bestämmelser blefvo ställda under Regeringarnes i de fem sistnämnda länderna garanti.
Medelst en den 5 Juni 1839 utfärdad lag förklarade derefter Kongl. * foelglska Regeringen, som befarade alt Anlwerpens handel genom den afgift r^deVVäfitféfnå^icirönda1 dgdc af Schelde-flodfarten uppbära, skulle komma alt ånyo iftratkllbg, del denna afgift skulle blifva de å Schelden trafikerande Stafs- Utskottets Utlåtande N:o 166. 5 fartyg, hvilken nation de än tillhörde, af Belgiska staten godtgjord, Regeringen dock förbehållet att om, med hänseende till någon af de främmande nationernas fartyg, särskilda och vigliga omständigheter sådant föranledde, för dessa fartyg upphäfva tillämpningen af denna bestämmelse; hvarjemte Kongl. Belgiska Regeringen tillkännagaf sig vilja före den 1 Juni 1843 taga i öfvervägande, om den sålunda medgifua förmånen komme att fortfarande förunnas de länder, med hvilka icke under tiden några särskilda öfverenskommelse!’ rörande handels-, tull- eller sjöfartsförhållandena de respektive länderna emellan blifvit träffade.
Någon granskning eller allmän återkallelse af denna lag har likväl icke hvarken år 1843 eller sedermera egt rum, och alltifrån afslutandet af omförmälda traktater har det i praxis tillgått så, att ifrågavarande, under namn af Scheltle—lallen kända afgift icke blifvit af fartygen erlagd, utan att Belgien, som, jemte Nederländerna, hållit noga tillsyn å fartygens lästetal, direkte till Nederländerna betalt tullen, hvilken under de öfverläggningar i Belgiska Hamrarne, hvartill densammas införande gaf anledning, ansågs icke kunna beräknas till högre maximum än 508,000 Francs årligen, men småningom ökades så, att dea år 1860 utgjorde ungefär 1,900,000 Francs eller nära fyra gånger det belopp, hvartill den beräknats skola uppgå.
Belgiska Regeringen började emellertid allt mer och mer blifva obenägen alt fortfarande erlägga denna tull, såsom utgörande en alltför tryckande och ständigt vexande börda.
Vid de underhandlingar, som egde rum i Köpenhamn år 1856 angående Sundska tullens aflösning och i Hannover år 1861 i och för Stade—tullens kapilalisering, blef Schelde-tullens framtida aflösning af de sjöfartsidkande nationerna dem förespeglad; och i slutet af sistnämnda år gjorde Kongl.
Belgiska Regeringen hos Kongl. Maj.ts Regering framställning, huruvida den icke vöre benägen att, i likhet med hvad förut egt rum i afseende å Sundska tullen och Stade—tullen, jemte öfriga intresserade Magter deltaga i en allösning af Scbelde-lullen.
Enligt det förslag, som då framlades, skulle aflösningssumman bestämmas till 41,950,000 Francs, motsvarande 25 gånger medelinkomsten af 1858—1860 årens uppbörd och emellan de respektive Staterna fördelas i mån af deras sjöfart på Schelden, då Sveriges andel komme alt uppgå till 816,525 Francs, hvaremot Belgien ville afstå från uppbärande af tonnage-afgifter utaf fartyg, som besöka Belgiska hamnar, samt bereda nedsättning i lolsafgifterna på Scheldelloden; och förklarade Kongl.
Belgiska Regeringen sig derjemte benägen att med Sverige afsluta en handels-traktat, hvarigenom del skulle tillerkännas samma förmåner, som genom en kort förut med Frankrike afslutad dylik traktat blifvit delta land medgifna och hvilkas beviljande åt andra länder jemväl utgjorde föremål för underhandlingar.
Beträffande den ifrågasatta handels-traktaten meddelades det svar, alt Kongl. Maj:ts Regering alltid skulle finnas beredvillig att afsluta en sådan, grundad på fullkomlig reciprocitet, och innefattande garantier för en ömsesidig behandling i likhet med den de mest gynnade nationer åtnjöto, men enär, på sätt ofvan förmäles, efter det genom Wiener-lraktalen, hvilken Sverige undertecknat och 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 166. sorn för detsamma icke upphört att vara gällande, Schöldén förklarats fullkomligt fri, den tull, om hvars aflösning fråga sålunda blifvit väckt, genom en emellan Belgien och Nederländerna afslutad, samt af Österrike, England, Frankrike, Preussen och Ryssland garanterad traktat, hvilken till stöd för Kongl. Belgiska Regeringens framställning åberopats, blifvit pålagd sjöfarten på Schelden, ulan att Sveriges samtycke dertill äskats, eller ens samma traktat då eller sedermera på olticiel väg blifvit Kongl. Maj:ts Regering till kännedom meddelad, samt berörda traktat följaktligen icke lör Sverige medförde förpligtelse att utgöra denna af dess fartyg aldrig utkräfda lull, i motsats mot hvilken Sverige genom ingångna traktater varit förbunden alt betala såväl Sundska tullen som Stade—tullen, ansågs traktatens omlörmälda bestämmelse icke eller kunna grundlägga någon skyldighet för Sverige all bidraga till samma tulls aflösning, hvadan och då, hvad angick de förmåner, hvilka, under förutsättning af Sveriges deltagande i aflösningen, skulle detsamma tillerkännas, det med skäl kunde ifrågasättas huruvida dessa förmåner motsvarade den betydande uppoffring
Sverige komma att vidkännas, Kongl.
Belgiska Regeringens framställning härutinnan biel' i dess dåvarande skick från Kongl. Maj.ts sida afböjd.
— Samtidigt härmed hade Kongl. Belgiska Regeringen jemväl hos flera andra Magier gjort likartade framställningar, men äfven hos dessa rönte förslaget mycket motstånd och de underhandlingar, som öppnats emellan Belgien och Nederländerna, hvilken sednare magt förklarat sig med Belgien ensamt och icke med öfriga Magier vilja träffa uppgörelse 0111 kapitalisationslrågan, skredo icke framåt utan snarare tvärtom, så att de ännu i början af hösten sistlidet år till och med betraktades såsom definitivt afbrutna.
Emellertid, sedan Scbeide-tullens kapitalisation omsider af Nederländerna blifvit tili principen godkänd, och ytterligare underhandlingar derefter egt rum med Kongl. Stor-Brilanniska Regeringen, hvars bifall Belgien i främsta rummet var angeläget att utverka, enär Englands andel i aflösningskapitalet blefve det jemförelsevis drygaste, förklarade bemälde
Regering sig i början af innevarande år villig alt på uppgifna vilkor bidraga till Schelde-tullens aflösning och, uppmuntrad af denna framgång, beslöt Kongl. Belgiska Regeringen att göra förnyade framställningar till öfrige i frågan intresserade Magter och till en början till dem, som garanterat traktaten af den 10 April 1859.
Äfven dessa började då visa sig gynnsamt stämda för förslaget och, med åberopande häraf, inledde Kongl. Belgiska Regeringen derefter nya underhandlingar med Kongl. Maj:ts Regering hufvudsakligen på följande, med de af Kongl. Slor-Britanniska Regeringen betingade vilkor öfverensstämmande grunder:
Aflösuingskapitalet, i afseende hvarå Kongl. Nederländska Regeringen yrkal att del måtte bestämmas till 48,000,000 Francs, motsvarande 25 gånger medeltalet af de fem sednaste arens uppbörd, skulle upptagas till endast 50,000,000 Francs, utgörande blott 20 gånger de sex sednaste årens medeluppbörd.
Delta kapital hade blifvit bestämdt tili 20 och icke, såsom vid Stade-tullens aflösning, lill endast 15A gånger uppbördens medelbelopp, af det Stats- Utskottets Utlåtande N:o 166. skäl att inkomsten af Slade-tullen icke, livad dess progressiva stigande beträffar, kunde jemföras med inkomsten af Schelde-tullen, som under de sednasle tio åren i det närmaste fördubblats, då deremot
Stade-tullen under de sednasle tio åren af dess tillvaro endast ökats med något mera än 50 procent, och att, du värdet af tullen stöde i direkt förhållande till densammas afkastning, det vore rättvist och billigt alt afseende blefvc fästad! på den hastigare och mera bestämda tillvexten af den inkomst, som skulle försvinna.
Emellan vederbörande stater skulle atlösningskapitalet, enär Schelde-tullen utgått, icke af varan, ulan efter fartygens drägtighet, fördelas i mån af deras sjöfart på Schelden, men, då det ansetts, alt
Schelde-tullens upphörande erbjöde ett särskildt intresse för Belgien och att detta lands andel derföre icke horde bestämmas efter den allmänna regeln, ville Kongl. Belgiska Regeringen, för alt befrämja sakens framgång och ehuru Belgien allt hittills ensamt burit hela hördan al denna tull, som under åren 1830 —1802 uppgått till eli sammanlagdt belopp af omkring 30,000,000 Francs, samtycka till alt Belgien, utöfver dess bidrag efter förenämnda beräkningsgrund, 3,683,160 Francs, erlade så stort belopp att Belgiens andel komme all utgöra 12,000,000 Francs, hvarigenom del kapital, som skulle emellan öfriga stater fördelas, nedginge till 24,000,000 Francs, och Sveriges bidrag komme ali utgöra endast 543,600 Francs.
Belgien åter, å dess sida, ville, på sätt det förut erbjudit sig, afskaffa de dryga tonnage-afgilterna, utverka nedsättning i lotsafgifterna och genom en handelstraktat göra Sverige delaktigt af de betydande tullnedsättningar, som beviljats andra stater, samt dessutom tillse alt de lokala sjöfartsafgiflerna i Antwerpen blefve minskade.
Om, emot förmodan, några af de respektive staterna icke vore benägna att deltaga uti denna uppgörelse, skulle deras fartyg och varor i Belgien blifva underkastade en diflerentiel behandling; i stället för Schelde-tullen, hvilken i alla händelser komme alt upphöra, och de nuvarande tonnage-afgifterna, skulle en beskattning af 5 Francs per tonneau, motsvarande i del närmaste nämnda lull- och afgifler, i Belgien påläggas fartyg, tillhörande dessa stater, och alfordras dem hvarje gång de anlöpte någon hamn i Belgien, och de nedsättningar i tulltarifen, som komme de stater tillgodo, hvilka på aflösningen ingått, skulle ej till fördel för de icke deltagande staterna tillämpas.
Förutom England bade nu icke allenast öfriga fyra Slormagter, utan jemväl Nordamerikanska Förenta Staterna, Danmark, Italien, Spanien, Portugal, Kyrkostaten, Turkiet, Bremen, Lubeck, Brasilien och Peru samtyckt till allösningsförslaget på de i London uppgjorda hufvudgrunder, och underhandlingarne med Hannover, Oldenburg, Mecklenburg och Hamburg voro väl ej afslutade, men anginge icke vidare sjelfva principen, hvilken af dem godkänts, utan endast dessa staters andelar i aflösningskapitalet eller ock betalningssättet.
Med Nederländerna hade Belgien den 12 Maj afslulat en traktat, hvarigenom, bland annat, Nederländerna emot en ersättning af 17,141,600 Nederländska Floriner från och med den dog första afbetalningen derå af Belgien verkställdes, hvilket horde ske genast efter ratifikationernas ut-; 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 166. vexling, för alllid afslod från uppbärande af den i Ari. 9 § 3 af traktaten den 49 April 4 839 Nederländerna tillförsäkrade afgift af sjöfarten på Schelden samt lots— afgifterna på denna flod nedsatles under 20 procent för segelfartyg och 30 procent för ångfartyg.”
Enligt hvad af den nådiga Propositionen vidare inhemtas, hade, sedan flertalet af de mest intresserade staterna sålunda förklarat sig benägna att biträda Kongl. Belgiska Regeringens förslag och aflösningsfrågan antagit karakteren af en underhandling om det pris, hvarföre Belgien vore benäget att låta de respektive staterna komma i åtnjutande af fördelarne utaf en allmän reform i dess tullsystem, äfvensom af andra förmåner och lättnader för handeln och sjöfarten, Kongl.
Kommers-kollegium, anhefaldt att meddela utlåtande, huruvida de fördelar, Sveriges handel och sjöfart skulle vinna genom Schelde-tullens upphäfvande, kunde anses öfverväga eller motsvara den uppoffring från dess sida, som för sådant ändamål blifvit äskad, i fråga härom, uti afgifvet utlåtande, yttrat, bland annat: alt genom den 3 Februari 1858 utvexlade deklarationer blifvit förklarad!, att Sverige skulle uti Belgien komma i åtnjutande af de fördelar, som härflölo från lagen af den 49 Juni 4 856, angående upphörande af de. i Belgien då gällande iliflerential—lullafgifter, samt alt ej mindre Svenska fartyg skulle fortfarande ega att i Belgien idka kustfart från en hamn till en annan, utan ock den reciprocitet, som då redan förefanns emellan Sverige och Belgien i afseende å skeppsumgälder, bibehållas, hvilket allt borde blifva gällande intilldess endera af de konlraherande Magierna gifvit den andra en motsatt önskan tillkänna; att det af Kongl. Belgiska Regeringen genom lagen den 5 Juni 4 839 gjorda åtagande i fråga om
Schelde-tullens erläggande lör främmande fartyg äfvensom det tillerkännande åt
Svenska fartyg af vissa förmåner i Belgiska hamnar, som genom åberopade deklaration egt rum, icke vore af den bindande egenskap att derå kunde grundas några anspråk på eli ovilkorlig! tillgodonjutande af de Svenska sjöfarten på Belgien sålunda förunnade lättnader, ulan att berörda åtagande och medgifvande kunde af Kongl. Belgiska Regeringen når som helst återkallas samt denna sjöfarts— rörelse underkastas de afgifter och betunganden, bemälda Regering kunde finna för godt samma rörelse pålägga; att om äfven härvid å ena sidan kunde erinras att Belgiens omfattande handel i första rummet hade att vidkännas olägenhet af en dylik åtgärd, som för delta land skulle minska en behöflig tillgång på fraktfarts— idkande fartyg samt att i denna omständighet eli väsendtligt hinder borde möta för Kongl. Belgiska Regeringen alt i någon vidsträcktare mån tillämpa den diflerentiela behandling, som fartyg, tillhörande de stater, hvilka icke inginge på det framställda förslaget om Schelde-tullens aflösning skulle underkastas, så måste dock å andra sidan i betraktande tagas att Kongl. Belgiska Regeringen i detta häseende befunne sig i en mindre beroende ställning till dessa stater, sedan numera i det närmaste samtliga de i Schelde-flodfarten hufvudsakligen deltagande länders Regeringar förklarat - Stats-Utslottets Utlåtande N:o 166.
9 Marat sig villiga att för dessa länders fartyg sagde förslag biträda; alt det alltså kunde antagas att, derest Sverige undandroge sig att biträda förslaget om Seheldelullens aflösning, Kongl.
Belgiska Regeringen skulle finna sig så mycket mera olörliindrad att, med återkallande af ofvanåberopade deklaration, pålägga svenska fartyg den differentiela afgift af 5 Francs per lonneau, om hvars införande lagförslag blifvit för landets representantkammare framlagdt, som från Sveriges sida en reciprocitetsåtgärd med hänseende till Belgiska sjöfarten å Sverige dels vore stridande mot bär gällande allmänna bestämmelser, dels ock, i anseende till denna sjöfartsrörelses obetydliga omfattning, icke kunde å densamma utöfva något väsendtligt inflytande; att hvad deremot Sveriges sjöfart på Belgien anginge, sammanlagda drägtigheten af de svenska fartyg, som under sednast förflutna 5 år besökt Belgiens hamnar, i medeltal årligen utgjort 6,455 svåra läster, motsvarande ungefärligen 16,000 tonneaux, och alt de utaf dessa fartyg, på grund af nu gällande bestämmelser, i berörde hamnar utgångna tonnage-afgifter i medeltal årligen uppgått till nära 20,000 Francs; att med tillämpning åter på denna sjöfartsrörelse af den i förenämnda lagförslag ifrågaställa afgiftsbestämmelse, beloppet af de samma rörelse sålunda ålagda förhöjda läst— afgifter skulle komma att öfverstiga 80,000 Francs årligen; att, då nu genom Sveriges deltagande i Schelde-tullens kapitalisering medelst föreslagna bidrag af 543,600 Francs, derå årliga räntan, beräknad efter 5 procent, utgjorde 2 7,180 Francs och efter 4 procent uppginge till endast 21,744 Francs, för Sveriges sjöfart på de belgiska hamnarna skulle vinnas dels befrielse från ifrågavarande beskattning i tonnage-afgifter af minst 80,000 Francs årligen samt från hvarje annan dylik afgift, dels ock nedsättning i lotsafgiften till ett belopp, som, på grund af hvad samma afgifter från svenska fartyg under år 1862 utgjort, uppskattats till 4,800 Francs årligen, samt dessa fartyg, i följd af berörda lättnader, blefve i tillfälle att uti fraktfarten på Belgien med andra genom
Schelde-tullens allösande på lika sätt gynnade nationers fartyg uthålla en täflan, som eljest skulle i hög grad försvåras, så ansåg Kommers-kollegium det vara otvifvelaktig!, alt de förmåner, hvilka i nu omförmälda hänseende kunde påräknas, icke allenast fullt motsvarade utan öfvervägde den uppoffring från Sveriges sida, som blifvit fordrad medelst ifrågavarande bidrag, hvilket i allt fall med 238,400 Francs understege det belopp, hvartill de af Belgiska staten från 1859—1862 för svenska fartyg erlagda tullafgifter af flodfarten uppgått; och komme föröfrigt, hvad beträffade de särskilda lättnader i landets varuafsättning på Belgien medelst minskade tullafgifter derstädes, som i följd af nämnda tillskott skulle Sverige förunnas, att på vidsträcklheten och vigten af dessa lättnader bero i hvad större eller mindre mån Sverige genom dem kunde för denna uppoffring blifva ytterligare godtgjordt.
Vid öfvervägande häraf och då, å ena sidan, ej allenast emot aflösningssumman i dess helhet någon anmärkning med afseende å hvad i fråga derom, på sått ofvan förmältes, blifvit upplyst, skäligen icke kunde göras, utan äfven Belgien, utBih. till R.
Brot. 1862 & 1863. i Sami 1 Afd. 3 Band. 13 Haft. 2 •
IQ Siats- Utskottets Utlåtande N:o 16ti. öfver dess rätta andel, åtagit sig så stort belopp att öfriga staters anparler derigenom undergått väsendtlig minskning, och sjelfva grunden för fördelningen emellan dessa stater af återstoden utaf alfösningskapitalet jemväl vore alt såsom billig och rättvis anse, samt, å andra sidan, på sätt Kommers-kollegium yttrat, de förmåner Sverige, genom erläggande af det äskade bidraget till Schelde-tullens aflösning, bade att påräkna, fullt motsvarade och till och med öfvervägde denna uppoffring, hade Kongl. Maj-.t, efter de förändringar denna allösningsfråga sålunda på sednare tider undergått, och ehuru, hvad sjelfva rättsfrågan angick, Kongl. Belgiska Regeringens framställning icke, i afseende å Sverige, kunde såsom välgrundad anses, likväl funnit det vara af Sveriges välförstådda intresse, likasom af dess värdighet föreskrifvet, alt icke genom ett afslag å den gjorda inbjudningen blottställa sig för de menliga följderna af ett isoleringstillstånd, utan faslheldre att, i likhet med öfriga större handlande och sjöfartsidkande stater, biträda det förslag härutinnan, som af Kongl. Belgiska Regeringen blifvit väckt, och alltså uppdragit ål Statsministern för Utrikes
Ärendena att träda i underhandling om och afsluta den handels- och sjöfarts-traktat, som i utbyte emot deltagandet i Schelde-tullens aflösning, borde med Belgien uppgöras, hvarjemte Kongl. Majit anbefallt sin Minister-resident i Brusse! att, såsom Sveriges fullmägtig, deltaga i de konferenser derstädes, hvarvid Schelde-lullen komme att af de respektive magterna förklaras för alltid upphäfd; och hade i följd hära! oell efter förutgångna ytterligare underhandlingar, dels den 26 sistlidne Juni en på fullkomlig reciprocitet grundad handels- och sjöfarts-traktat blifvit emellan de förenade rikena och Belgien afslutad, dels ock den 16 derpåföljande Juli emellan Belgien, å ena sidan, samt Sverige och Norrige jemte flera stater, å den andra, blifvit afslulad en allmän traktat rörande Schelde-tullens upphörande.
Genom förstnämnda traktat, egnad att öka och underlätta de redan icke obetydliga handels- och sjöfartsförbindelserna emellan Sverige och Belgien, hade Sverige, med afseende å tullsatser, ej allenast kommit i åtnjutande af alla de förmåner, som i Belgien åt andra nationer beviljats, utan ock derutöfver erhållit en icke obetydlig nedsättning i tullen å stångjern, tackjern och gjutgods äfvensom trävaror.
Vidkommande sjöfartsafgifterna vore genom samma traktat stadgadt, att från och med den dag, då genom en allmän öfverenskommelse
Schelde-tullens kapitalisation blifvit försäkrad, tonnage-afgifterna i Belgien skola upphöra, lotsafgifterna i hamnar uti Belgien och vid Schelde-floden nedsättas med 20 procent för segelfartyg, 25 procent för bogserade fartyg och 30 procent för ångfartyg samt beloppet af de lokala sjöfartsafgifterna i Antwerpen i sin helhet nedsättas.