Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
» Hvarför skulle vi också ut i vattnet till de otäcka krabborna? » » Ja, hvarför skulle vi » återtog Henrik be- tänksamt.
» Men låtom oss nu komma till flsk- måsereden. » » Nej, nu har jag icke lust » svarade Filippa och såg surmulen ut ett ögonblick.
Men länge varade det icke, hon lyfte hastigt upp hufvu- det, såg ut öfver bugten och sade: » Det är dock i grunden löjligt, att man utan vidare kan köra öfver mossen *. » » Ja, der har nog också varit land en gång, » svarade Henrik.
» Fjorden har skurit sig in. » » Men vet du, hvarför vattnet kom hit in? » sporde hon med vigtig min.
Henrik visste det icke, och Filippa berättade: » Jungfrun har sagt mig alltsammans.
För många, många år sedan låg Rörholm midt ute i mossen, och mannen, som egde gården, hette också Munk.
Men han var ej god och rar som pappa — öfverste var han nog ej heller.
Han var så snål, att han aldrig gaf de fattiga en styfver, och ändå var han så omätligt rik; han hade ännu mera pengar än pappa.
En enda dotter, som var så god och from, hade han.
Men mot henne var han också elak.
Hon älskade så innerligt en ung man, men fadern ville, att hon skulle hafva en ful gammal en med många pengar.
Och han lät göra allt i ordning till bröllopet och presten var kom- men, men så blef det med ens ett fasansfullt väder med åska och storm, och Limfjorden gick allt högre och högre och hela det gamla Rör- holm sjönk, och den gamle Munk och hans dotter och alla hans pengar.
Och hvar sön- dagsafton kan man se liksom ljus, som skiner upp genom vattnet, der det gamla Rörholm har stått.
Det har fiskare Rasmus sjelf sett. » Här stannade Filippa och såg frågande på Henrik för att se, hvad verkan berättelsen hade gjort på honom.
Men hon blef mycket besviken, då han helt lugnt svarade: » Ja fiskare Rasmus är full hvar söndag, och är man det, kan man se ljus, hvar som helst. » » Ja, det vet jag icke, » vidblef Filippa, litet stött öfver detta prosaiska yttrande, » jag har aldrig varit full.
Men det är mera ännu.
Det är en gammal sägen, att skatten en gång skall hemtas upp igen.
Det fkall komma en ung man från fjerran land och han skall hemta den, och så skall han hafva den unga flicka, som är arfvinge till Rörholm, allt det säger jungfrun. » Henrik hade nu lyssnat uppmärksamt.
» Men det är ju du, Filippa », sade han.
» Ja det är nog jag. » * Mosse kallas i Limfjordens omnejd några af de grunda bvigter, öfver hvilka man stundom kan köra.
» Och då skulle han hafva dig? » vidblef Henrik.
» Ja, det säger jungfrun. » Han sade intet mera, men såg tankfull fram- för sig ut öfver den solljusa, blanka vatten- ytan.
» Hvad tänker du på, Henrik? » frågada Filippa efter en stund.
» Åh, icke på något, » svarade han.
» Det är icke sant, man tänker alltid på något.
— Hvad var det då? » » Gud vete, hur djupt det ' är inidt ute på mossen? » sade han, men det ljö.d mera som en högt uttalad tanke, än som svar på hennes fråga.
Emellertid syntes hon antingen tillfredsstäld eller hafva glömt sitt spörsmål, ty hon frågade icke mera.
Strax derpå ljöd en klocka uppe på gården det var matdags och begge skyndade sig tillbaka.
*; * Åren gingo och de två barnen lekte icke längre vid mossen.
Filippa hade från barn vuxit upp till jung- fru, en täck sextonårs flicka, smärt och fin, lätt och behaglig i alla sina rörelser.
Henrik hade icke heller stått i knut, hög och välväxt hade han blifvit, med brun hy, nästan som en sigenare och med mörka qvicka ögon och svart hår.
Förhållandena gjorde naturligtvis, att de icke längre voro tillsammans.
Blott på Filippas dagliga ridturer var han hennes följes- lagare, ty öfversten ansträngdes för mycket af dem, och dessutom var Henrik i öfverstens skola uppfostrad till en så säker ryttare, att denne var lugn, när han viste sin dotter i Hen- riks sällskap.
Till namnet beklädde Henrik blott en rid- knekts ställning, men hvad nyttan angick och i umgänget var han i allt möjligt öfverstens högra hand.
Han hade icke ringa anlag för alla mekaniska arbeten oeh otaliga voro de små uppfinningar, hvilka han så småningom verk- stälde.
Än byggde han en qvarn, som pumpade vattnet från mossen under torfskärningstiden, än uppfan han förbättringar vid Filippas sadel eller anlade ett parti i parken efter en alldeles Helsovård.
Tänderna.
Friska tänder är den för- nämsta af kroppsliga fördelar, icke blott med afseende på det sköna utan ännn mera i fråga om helsan, ty värderas tänderna derför att de äro vackra, så böra de värderas ännu mer såsom starka och normala tuggredskap.
Tändernas tuggning är af den största betydelse för matsmältningen.
Under det man tuggar blir maten icke allenast sönder- delad utan uppblandas äfven med sa- liven, som är af så stor vigt för mat- smältningen.
Endast de menniskor, som gifva sig god tid att äta och icke anse tuggningen öfverflödig, hafva en normal matsmältning.
Deremot om man sväljer stora och illa tuggade bitar förorsakar det vanligtvis magsjukdomar.
Hvilka obehag och hvilka svåra följ- der kunna ej uppstå derigenom att tänderna vårdslösas och vanskötas.
Först och främst kommer tandvärken med alla qval och kostnader som den med- för och som ofta slutar med att en eller flera tänder måste dragas ut.
Hur inverkar ej detta på vårt utseende och vårt språk.
Hur afskräckande är ej en tandlös mun eller en mun full med dåliga tänder och hur besvärligt och dyrbart är det ej när de egna tänderna måste ersättas af konstgjorda.
Hvar och en bör derför söka att be- vara sina tänder friska genom att sorg- ny plan.
Ja, en gång gick han en längre tid med högtflygande tankar att inrätta ett spring- vatten på gården, hvilket skulle invigas på frökens födelsedag.
I synnerhet var han out- tröttlig och outtömlig på idéer, då det gälde att beredda henne en öfverraskning eller glädje.
Hon var, kanske honom sjelf omedvetet, själen i alla hans tankar och planer.
Till henne såg han upp som till en madonna, och likt denna tronade hon i skyn, högt öfver lifvet och verlden.
En varm sommardag, då de redo tillsammans, var Filippa mera tyst än vanligt.
Hon brukade gerna, innan de voro komna rätt långt, vända sig till honom med ett eller annat, och det hade blifvit henne en vana, att tala med honom om allt, som uppfylde hennes tankar, så att han efter handen drogs in i samma tankekrets, som hon rörde sig uti.
Hon var den med- delande, han förhöll sig blott mottagande.
Turen var kort denna dag, Filippa vände in i lindallén upp mot gården.
Henrik följde efter och hade just tillfälle att betrakta hennes fina, jungfruliga växt, hvilket han då också oaf- väudt gjorde.
De gamla träden kastade full- komlig skugga öfver den sandiga vägen; blott emellanåt lyste en solstråle genom det täta löf- verket, och det var honom då en glädje, att se, när den träffade Filippa och för ett ögon- blick spred en gyllene glans omkring henne.
Han var så upptagen af sina tankar, att det ryckte till i honom, då Filippa hastigt vände sig om.
det ut allt det kunde, sä att jorden tycktes rifvas bort under det.
Henrik, hvars häst var tyngre, blef så småningom längre efter; emellanåt vände Filippa sig om för att se om hennes förspräng växte.
Den sträcka, de foro hän öfver, var en vidlyftig grässlätt, jemn som ett golf och sparsamt bevuxen.
I början följde derför Henrik efter sin fröken så godt sig göra lät, utan att nära någon fruktan.
Hon var en öfvad ryttarinna och terrängen så gunstig som möjligt för en sådan idrott.
Men efter hand som hon närmade sig fjorden utan att göra något tecken till att stanna blef han orolig.
Han gaf hästen sporrarne och nytjade piskan, men det var förgäfves; det stackars djuret gjorde alleredan sitt bästa.
Han ropade af alla kraf- ter, men hans röst nådde henne icke, den däm- pades under den rasande farten.
» Hvad tänker du på, Henrik? » frågade hon leende.
Han blef blossande röd, som om han vore tagen på bar gerning med något orätt, och svarade, synbart förlägen: » Fröken förlåt mig, men det kan jag icke så här tala om. » Så frågade hon - icke mera, utan red vidare.
Ett par minuter till, och de voro vid Rörholm.
Några dagar derefter, då de voro pä en längre tur, vände Filippa plötsligt sin häst, satte öfver diket in på ängen och ropade i det samma: » Henrik, kan du följa med? » Hon begagnade sin lilla piska efter bästa förmåga, men det ädla djur hon red behöfde icke en gång den uppmaningen.
Glad öfver, att icke längre känna betslet i sin mun, sträckte Ut öfver gungflyn flög den, vassen knäcktes, tufvorna sjönko under dess hofvar och vattnet sprutade upp öfver dem båda.
Djuret förstod sjelf faran, det fördubblade sina ansträgningar, ådrorna svalde, hvarje muskel var spänd, det var som om den knappt rörde vid marken utan flög genom luften.
Filippa hade släppt tyglarna ooh höll sig fast med händerna i sadeln.
Oupp- hörligt vände hon hufvudet mot Henrik, liksom för att bedja honom om hjelp, men ej ett ord kom öfver hennes läppar, dödsångesten gjorde henne stum.
(Forts.) fälligt vårda och sköta dem samt und- vika allt, som på något sätt kan skada dem.
I korthet framställes derför härnedan hvad som hvar och en bör lägga märke till beträffande tändernas vård.
Tändernas massa består af ett ben- likt fast ämne, det så kallade tandbenet, som på den del som är synlig i munnen är öfverdragen med ett hårdt glasartadt lager den så kallade tandemaljen.
Be- varandet af båda dessa beståndsdelar är af största vigt för tändernas frisk- het och användbarhet.
Tändernas styr- ka och användbarhet beror emellertid i främsta rummet på emaljens fasthet och ofelbarhet, ty om emaljen fattas på en del af tanden, så börjar snart sjelfva tandbenet, som består af en lösare massa, att nötas och bortfrätas under inflytandet af vissa födoämnen.
Den vigtigaste regeln för tändernas bevarande är derför den att i främsta rummet söka bevara emaljen, men på hvad sätt bör detta då ske?
Framfor allt genom undvikandet af alltför varma och alltför kalla födo- ämnen och drycker.
Förtärandet af iskallt vatten, is, mycket varmt kaffe och varma soppor äro angrepp mot tändernas friskhet.
Af ännu sksdligare verkan är det om man exempelvis så- som ofta sker, dricker mycket kallt vatten omedelbart efter varmt kaffe eller annan varm mat.
Derigenom upp- Mellan Filippa och fjorden var icke fast mark.
Det klara vattnet stod mellan tufvorna och sjelfva dessa gungade som flytande plankor, när man steg på dem, och underlagret var qvick- sand.
Han viste detta, han viste, att en häst under vanliga förhållanden icke kunde komma igenom här, oeh nu såg han henne flyga framåt midt in i faran, som hon ej anade.
Ännu var det tid, ännu kunde hon vända, om blott hans röst kunde nå henne.
Han samlade hela sin kraft, ropade med förtviflans styrka — dä hörde hon honom.
I det samma såg hon, hvad som låg framför henne, grep i tyglarne och sökte vända hästen.
Men detta var nu omöjligt, den kunde icke hejdas.
står i emaljen likasom i glas som be- handlas på sådant sätt, små sprickor och rispor som blifva första början till ländernas förderf.
En annan ofta förekommande orsak till tandemaljens förstöring är, att många menniskor lättsinnigt använda sina tänder till saker, hvartill de inga- lunda äro afsedda, såsom till exempel att knäcka nötter eller sönderskära och afbita andra hvassa eller hårda före- mål.
Äfven tandpetaren är skadlig för tänderna om den är af dåligt material eller användes hänsynslöst.
Tandpetare böra helst vara af trä eller ben.
Det är mycket skadligt att i brist på rigtiga tandpetare använda nålar eller dylikt.
Det händer icke sällan att just de medel som användas till tändernas vård skada desamma i stället för att gagna dem.
Sådana medel äro en del tand- pulver som nog hafva den egenskapen att på kort tid göra tänderna hvita och rena men som dock i längden skada dem.
Ett tandreningsmedel bör aldrig vara hårdare än sjelfva emaljen.
Vissa tandtinkturer som utgifvas såsom välgörande medel för tänderna kunna genom sitt innehåll af syror så att säga upplösa emaljen och sålunda skada tänderna.
Syrors skadliga inverkan på tandsubstansen förklarar äfven det fak- tum att tänderna förderfvas genom ofta upprepade bruk af medikamenter, sura
För att bevara tänderna friska är iakttagandet af den största renlighet ovilkorligt nödvändigt.
Äfven hör man tid efter annan låta undersöka tän- derna och om några af tänderna äro skadade så fort som möjligt låta laga dem.
Beträffande tändernas rengöring är flitigt begagnande af tandborste och tandpetare af nöden, dessutom bör man taga för regel att alltid skölja munnen väl efter hvarje måltid.
Tandborsten bör gerna vara tillräckligt hård för att borttaga det slemaktiga lager som bil- dar sig på tänderna.
Vill tandköttet blöda kan man använda en något mju- kare borste, men man får icke helt och hållet upphöra att borsta tän- derna.
I och för borstningen fuk- tar man borsten i rent vatten och borstar derefter tänderna både på yttre och inre sidan.
Framtänderna borstas icke blott tvärs öfver utan äfven upp- ifrån och nedåt.
På detta sätt bör tänderna rengöras minst en gång om dagen nämligen om morgonen.
Upp- repar man detta förfaringssätt äfven om aftonen, så är det så mycket bättre; efter sista måltiden bör man emeller- tid väl skölja munnen med kylslaget vatten hvilket gerna kan tillsättas med något litet öfvermangansyradt kali.
Vi vilja s ä r s k i l d t f ä s t a u p p m ä r k s a m h e t e n på Iduns l ä m p l i g h e t f ö r plats- s ö k a n d e o c h p l a t s u t b j u d a n d e a n n o n s ö r e r, ä f v e n s o m f ö r alla ö f r i g a s l a g s Tjenarne.
Kunna tjenare spara?
Detta spörjs- mål kan man obetingadt besvara med: •j » Jf •.
_ .1 Men tyvärr lins det många som icke spara, derför att de aldrig hafva lärt att göra det.
Mången sparsam hus- moder har haft tillfälle att se hur pi- gan mången gång förvånad hör hetmes uppmaning att med omsorg och spar- samhet taga vara på allt och vid mat- lagningen se till att ingenting får för- faras.
Tjenare äro i dylika fall vanli- gen böjda att anse sina matmödrar lör snåla och giriga, i synnerhet då dessa äro rika, men när de se att det till- varatagna mången gång skänkes till fattiga och sjuka samt deras barn, så lär sig en förnuftig tjenare snart inse sparsamhetens värde och börjar så små- ningom följa det gifna exemplet, er- kännande att små obetydligheter ofta kunna blifva till stor nytta.
D e som ej lära förstå detta kunna svårligen komma fram i verlden, och sådana tjenare som senare i lifvet blifva fat- tiga och utblottade och då kanske komma och anropa sitt fordna herr- skaps barmhertighet för sig sjelfva eller sina barn äro vanligtvis just sådana, som aldrig lärt sig spara åt sitt herr- skap; medan de tjenade ledo de aldrig nöd och kände icke till några sorger; men så snart de varit gifta några år kommo deremot sorger och bekymmer i rikligt mått kanske ofta derför, att de aldrig velat lära sig inse hur nöd- vändigt det är att taga vara på allt, som på ett eller annat sätt kan använ- das och blifva till nytta.
Om hushållspengar.
En klok moder gaf sin son aftonen före hans bröllop följande råd: Gif din hustru alltid till- räckligt med pengar till hushållet och neka aldrig att gifva hvad som dertill är nödvändigt.
Knappar du in på hus- " hållspengarne eller gör henne förebrå- elser när hon behöfver pengar, tvingar du henne att narra dig vid många till- fällen.
Den store Goethe gifver mäunen i en af sina berättelser en varning, som hvarje äkta man gör väl uti att lägga på minnet.
Han berättar nämligen om en gammal girig äkta man som hela lifvet igenom plågat sin hustru och aldrig velat gifva henne tillräckligt pen- gar till hushållet.
Då hustrun låg på dödsbädden och läkaren hade sagt att hon blott hade några dagar qvar att lefva lät hon kalla mannen till sig och sade till honom: Jag vill tillstå en sak för dig, som annars efter min död kunde vålla förargelse och ledsamheter.
Jag har alltid skött hushållet så or- dentligt och sparsamt som möjligt, men du får förlåta mig att jag un i 30 års tid lurat dig.
I början af vårt äktenskap bestämde du en mycket liten summa till köket och andra utgifter i huset.
Då hushållet sedermera blef större, var det omöjligt att förmå dig att öka på mina hushållspengar i för- hållande derefter.
Du vet att du for- drade att jag skulle få det att gå i hop med 7 Gulden i veckan.
Jag mottog derför pengarna utan motsägelse, men hvar vecka tog jag så mycket som fat- tades i vår butik, och ingen har nå- gonsin förmodat att din hustru har stulit ur kassan.
Jag har ingenting förstört eller bortslösat och kan derför förtröstansfullt gå in i evigheten, men jag vill ej att den som efter mig skall sköta hushållet skall råka i förlägenhet eller att du skall kunna säga att din första hustru alltid redde sig med de hushållspengar du gaf henne, och der- för har jag nu omtalat för dig hur det tillgått.
Fläckiga ylleplagg, såsom klädningar, kappor, rockar, o. dyl. — allt sönder- I P \ I L / I I U M IN annonser s o m beröra familjekretsen.
pas tyget i lakan samt strykes med varma jern på afviga sidan.
sprättadt — rengöres på ett enklare och för kläderna alldeles oskadligt sätt jemfördt med hvad » Minsann » i n:r 22 af Idun framhåller.
Till hvarje kanna vatten tages ett qvarter salt.
Vattnet kokas och hälles kokande på saltet.
När saltet har smält, ilägges det som skall rengöras och får derpå ligga i tre dygn; tages så upp och sköljes mycket väl och hänges ut, men få inga tygsorter vridas eller gnuggas.
Pressas i fuktigt tillstånd.
Maria Bkt.
Tvätt af ylle.
2 kannor sjövatten uppkokas hvaruti vispas ylletvål för 25 öre; delta blandas tillsammans med 2 kannor kallt vatten sä att det hela blott är ljumt; sedan inblandas ' / 3 qvarter ammoniak.
Yllet nerlägges ' J2 timme, uppkramas och sköljes i ljumt vatten så många gånger att sköljvatt- net ser klart ut; färdigt till torkning.
gornberg Urfabriker STOCKHOLM 14 Gustaf Adolfs torg 14 Pris " belönt i Sverige oeh i Utlandet- [339] Bakning.
Trefliga tafvelramar.
Gå till när- maste skogsbacke; uppsök der någon gammal gran och bryt deraf &lt; n mängd fina, mossbevuxna qvistar.
Skär derpå ut ur papp en stomme till ramen, så stor du vill hafva den.
Tag sedan en pryl eller annat spetsigt föremål och stick dermed 3 rader fina hål rundt om hela stommen.
Ordna derpå qvistar- ne efter eget behag och sy fast dem i hålen med tråd af qvistarnes färg.
Häng sedan upp ramen framför den tafla den är bestämd att pryda och fullständiga det hela medels instickande af ännu några qvistar bland de förut fastsatta.
— Hvar och en, som gör ett försök härmed, skall helt säkert finna sig synnerligen belåten med det resul- tat han vunnit.
1 qvarter sirup (ej kokt), 1 qvarter socker, ' J2 " ffi kallt smör (ej skirdt), 1 jumfru ingefära (eller mer) och 1 lod pottaska upplöst i litet bränvin, arbetas väl tillsamman med 2 " ffi hvetemjöl.
Degen göres dagen förut.
Man utkallar degen till ett 5 öres tjocklek, gräddas i ej för het ugn.
A — m.
Norrlandskaka.
20 lod smält smör, 20 lod socker, 20 lod mjöl, 6 ägg, (hvaraf hvitorna slås till skum och ivispas sist), 2 teskedar finstött kanel, 2 knifsuddar hjortronsalt.
Smeten slås i en smord stopsform och insattes i ej för het ugn.
Bra med sönderhackad mandel strös derpå.
Käx.
1 qvarter grädda, 1 skalp, potatismjöl blandas tillsammans med 3 äggulor, ' / 2 skalp, smör, några finstötta kardemumma, 1 struken tesked hjortron- salt och så mycket hvetemjöl att man kan handtera degen, som sedan ut- kallas oeh naggas.
Formas efter behag.
af Daniel Fallström.
— F r u H a r a l d s o n s g o s s e.
— E n s o c k e r b i t.
S k i s s efter h o l l ä n d - skan a f Mathilda Langlet.
— T j e n s t f o l k o c h p o r s l i n.
A f Viktoria.
— H u r skall f r u k t f ö r konservering vara beskaffad?
K a m o m i l l a n.
A f En.
— B r ö l l o p i E n g l a n d.
— R ö r h o l m.
A f Sophus Baudit % Öfversättning.
Helsovärd.
Klädedragten.
— — Läkareråd — Tjenarne.
— — Handarbeten.
a f D:r — d.
En anspråkslös oeh van lärarinna sökes för tvänne mindre flickor.
Löneanspråk, betygsafskrifter Té-cakes.
Uti 1 qvarter god grädde jemte fotografi torde vara insända senast den 1 augusti till J. Eriksson, Tor- röres först 1 skalp, potatismjöl, der- [41GJ efter 3 äggulor, ' I2 skalp, socker, ' I2 skog (Dalsland).
skalp, skirdt smör, 1 tesked hjortron- salt samt slutligen så mycket hvete- L ä r a r i n n a, mjöl att degen blir tillräckligt fast att kafla ut.
Bröden tagas sedan ut med väl vitsordad i språk, särskildt tyska, ett rundt mått, och prickas väl, hvar- i musik och öfriga undervisningsämnen efter de insättas i lagom varm ugn att samt af mildt och allvarligt, kristligt- gräddas.
religiö^t, ej sekteriskt, sinnelag, önskas inom näslk.
september i ett anspråks- Drycker.
löst tjenstemannahem på landet, för Likör.
A f bruna körsbär, svarta vin- enda barnet, en 12-årig dotter, som bär eller smultron, beredes på följande senaste tvenne ar njutit god undervis- sätt en utmärkt god likör.
1 stop sprit ning.
Reflekterande hänvände sig med eller arrak hälles på en kanna bär, som får stå och draga en (i — 8 dar, hvar- uppgift på lönepretentioner och bifo- efter vätskan får sjelfrinna.
Tager man gande af betygsafskrifter oeh referenser smultron, får ej spriten stå och draga till TIJ.
Lbd. » Hildcberg &amp; Lidköping.
mer än ett dygn, emedan drycken lätt Toaletten.
Att göra gamla bad- och tvättsvampar nya.
A f alla förfaringssätten har föl- jande beskrifning enl. mitt tycke åstad- kommit det vackraste resultat.
Man tvättar svamparna först i ljumt vatten, som fått en tillsats af något öfverman- gansyradt kali, tager ut dem och häller i samma vatten några gram harsyre- salt, tvättar dem väl i denna bland- ning samt trycker ut dem bra.
Der- efter blandar man några droppar salt- syra till vattnet, doppar svamparna i denna lösning och sköljer dem sedan väl i rent regnvatten.
Bra sätt att bevara citronskal.
Ken sprit (köpes å apotek) hälles på skalen, hvilka förut äro skurna i små tärnin- gar; äfven saften kan bevaras genom att blanda den med sprit.
Finska kaffebröd skalp, godt tvättadt smör, 24 lod hvetemjöl, socker efter smak samt någia rifna bitter- mandlar; arbetas tillsammans, utkaflas och uttages i hvilken fason som helst, bestrykes med vispad ägghvita och öf- verströs med fint hackad mandel blan- dad med strösocker.
Gräddas i ordi- när ugnsvärme.
Mjuk pepparkaka (hvit).
Man väger äggen, tager lika vigt socker men hälf- ten mjöl; 6 sötmandlar för hvarje ägg.
Gräddas i form i hvilkens botten förut är lagdt ett smordt papper.
1 tesked jästpulver på 5 ägg, blandas med litet mjöl och iröres strax före gräddningen hvartill åtgår ungefär ' k timme i varm ugn.
' Iz stop vispad grädde, ' / 2 dito passeradt äpplemos, 8 blad gela- tin upplöst i litet varmt vatten, samt skuren mandel.
Slås i form samt upp- stjelpes strax före serveringen.
Innehållsförteckning ": D r o t t n i n g C a r o l a a f S a c h s e n.
— A l l v a r s o r d.
D i k t blir bäsk af fröna.
1 stop vatten och 3 ' ffi socker kokas till en lag, hvilken varm blandas med den sjelfrunna saften.
Likörn buteljeras kall.
Kan förvaras lika god flera år.
JS ' elly 18S8.
T ä c k d e a n g r i p n a p a r t i e r n a m e d f ö r b a n d m e d diachylonsalva.
V e x l a fur- bandet m o r g o n och qväll.
Eva 28 år.
N y t t i g a s t v o r e n o g f ö r e r a t t i s o m m a r undergå en brunns- o c h badkur.
L å t e r s i g d e t t a ej g ö r a, sä b ö r n i u n d e r n å g r a v e c k o r d r i c k a e t t hälft d r i c k s g l a s Karlstads jemvatten t v ä g å n g e r d a g l i g e n, m e d tillsats al ' minst d u b b l a q v a n t i t e t e n arteficiel Marien- bader, o m m a g e n b l i r t r ö g.
L e t ' m e s t a f ä g g o c h m j ö l k — förtär a f d e n s e n a r e ä n d a till e n b a l f k a n n a ord d a g e n.
T a g m o t i o n, m e n ej till a n s t r ä n g n i n g.
Kalla b a d i ö p p e t vatten t o r d e o c k g ö r a e r g o d t, b l o t t n i tar g o d m o - t i o n före o c h efter b a d e n.
Bästa medel att tvätta svarta yllekläd- ningar äfven mörka kulörta.
1 qvarter groft salt tages till hvarje kanna sjö- vatten; vattnet uppkokas och hälles på saltet, hvilket omröres att saltet rigtigt smälter; när vattnet blott är ljumt nerlägges plagget — som för- ut bör vara söndersprättadt — att ligga i 2 5, 3 dygn, hvarefter det upp- tages och sköljes väl, helst vid sjön; derefter upphänges utan att vridas och när mesta vattnet är afrunnet inklap- (G.
1 9 7 6 8 x 3) [420] PLATSSÖKANDE.
En drömmande yngling " be ler Erfarenheten och Välviljan om korrespondens för att möjl.
komma till ett afgjordt val af framlidsväg.
Svar till » Medicus? », Iduns byrå.