Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Äro föräldrarne döde, då må sådan ansökning nu sagd är, af fränder eller förmyndare göras. 20 Kap. 8 %.
Ej må den vara förmyndare, som — — — .— — — — —, sådana medel under händer.
Qvinna må ej heller vara förmyndare i annat fall, än i 2 § här ofvan sagdt är.
Prot. 1856 & 1857. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 15 Häfl. 10 Kongl. Majlis Nåd.
Prop. JM 106. 25 Kap. 4 §.
Nu bäfver omyndig blifvit myndig eller omyndig mö blifvit gift, eller vanvett tig fått sitt förstånd igen, eller den hemkommit, som utrikes farit; gifve då förmyndare godset genast till dem ut, och gore för dess förvaltning redo.
Tala de ej lagliga å den räkning inom natt och år, sedan de den fått; vare förmyndaren för allt ansvar och ytterligare räkenskap fri. Jorda-Balken. * 4 Kap. 7 §•
Ej må någon sluta köp eller skifte med omyndig eller vanvettig om deras jord.
Sker det, vare ogildt och lagfart derå förbjuden. 6 Kap. 4 §•
Är näster bördeman omyndig eller vanvettig eller utrikes farén eller fången, löse målsman eller ombudsman å deras vägnar, inom laga stånd, der han gitter och det nyttigt pröfvar.
Sedan håfve omyndig, då ban myndig varder, eller vanvettig, då han till bättre förstånd kommer, eller utrikes faren eller fången, då han återkommer, ingen makt, derå att tala.
Nu hafva de ej målsman eller ombudsman, slånde dem ändå ej fritt jord i börd återvinna, derå i rättan tid ej taldt är.
Giftermåls-Balken. 8 Kap. * $• Vilja man och qvinna, som myndiga äro, göra förord sig emellan före äktenskapet, eller vill det giftoman å omyndig mös vägnar eller förmyndare för annan omyndig, då skola de det skriftligen och med två vittnen upprätta, innan vigsel sker.
Ej må förord göras om annat, än makarnes giftorätt, eller till förfång för dem, Kongl. Maj:ls Nåd.
Jtä 107.
75 sorn bättre rätt till egendomen å den tid hafva.
Äktenskaps-förord skall öppet ingifvas till rätten i den ort, der makarne hafva sitt bo och hemvist eller sätta sig neder alt bo, i staden inom åttonde dagen, och på landet å nästa ting, sedan vigsel skett; och läte rätten det i protokollet införas.
Är vigsel å annan ort förrättad, och kan förthy den lagföljd ej ske, som nu föreskrifven är, då skall förord inom sagde lid hos rätten i vigningsorten företes, och varde det, då makarne tilt boningsorten kommit, sist inom en månad i stad och å landet vid det ting, som näst efter tre månader infaller, till rätter domstol ingifvet, med bevis af rätten i vigningsorten, att det der företedt varit.
Hvar, som begär, ege att hos rätten undfå del af äktenskaps-förord.
Hvad angående ogift qvinnas myndighet nu är vordet stadgadt, och hvarigenom någon annan ändring ej sker i lagens stadganden om giftomannarätt, än som blifver en följd af den förändrade lydelsen af 8 Kap. 1 § Giftermåls-Balken, skall träda i verksamhet ett år efter kungörandet häraf.»
Majit gilla det af Herr Justilie-Stats-Ministern framställda förslaget, och befallde, att Proposition i ämnet, sådan den finnes detta protokoll bilagd, skulle till Rikets Ständer aflåtas.
M 107.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 Juni 1857, kl. 8 e. m.
Mag:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Stander, med det af särskilde
Kommitterade afgifna underdåniga utlåtande och förslag, angående åtgärder för befrämjande af en förbättrad skogshushållning; Gifven Stockholms Slott den 30 Maj 1857.
Uti underdånig skrifvelse den 5 December 1854 hafva Rikets Ständer, som, med fästadt afseende på de alltmer bekymrande resultat, som af skogshushållningen i Riket lemnades, ansågo lagstiftningens mellankomst vara af behofvet högt påkallad för att afvärja vådorna af den vanvård, hvaraf skogarne lidit, och af den ringa omsorg, som, oansedt den stora averkningen, egnades åt deras återvext, på vidare 76 Kongl. Maj:ls Nåd.
Skrifvelse JV§ 107. anförda skäl i underdånighet anhållit, dels att ett på vetenskapliga grunder bygdt, efter olika orters beskaffenhet lämpadt skogshusbållningssätt måtte till införande påbjudas icke allenast å de under kronans omedelbara disposition ännu varande skogar, utan äfven å alla till civil- och militär- samt ecklesiastik-staterne hörande boställens skogar, äfvensom att bpställshafvare måtte tillförbindas att i öfverensstämmelse med uppgjord och fastställd skogshusbållningsplan samt under jägeri-betjeningens tillsyn vårda boställets skog, mot rättighet för boställshafvaren att af de årliga afverkningarne å densamma föryttra hvad som öfverstege boställets behof af skogsfång; — och dels att samfällda skogar, som blifvit till menigheters disposition upplåtne, och hvilka förblefvo oskiftade, måtte ställas under tillsyn afjägeri-betjeningen tillika med af delegarne utsedda ombud, på det att jemväl dessa skogar måtte blifva efter ett ralionelt hushållningssätt vårdade; hvarförutan Rikets Ständer, medelst underdånig skrifvelse den 30 November nämnda år, tillkännagifvit den åsigt, att skogsåverkan eller tillgrepp af vexande träd borde såsom tjufnad anses och straffas, samt hemställt att Kongl, Maj:t mätte täckas låta utarbeta och för Rikets Ständer framlägga förslag, ej mindre till en lag i sådan syftning, än äfven till de flera förändringar, sorn med anledning deraf blefve nödiga i lag och författningar.
Enär derjemte såväl hos Rikets Ständer, som vid det år ,1833 hållna sjette allmänna landtbrukare-mötet fråga förekommit om, möjligheten att förebygga ödeläggelse af enskild skogsegendom samt om statens rättsenliga åliggande och befogenhet att vaka öfver begagnandet och behandlingen af de skogar, som tillhöra enskilda personer, har Kongl. Maj:t den 20 Juni 1835 uppdragit åt en kommitté, att, efter delfående af till ämnet börande handlingar, till Kongl.
Maj:t afgifva underdånigt förslag om och hvilka åtgärder från lagstiftande eller verkställande magtens sida vore att vidtaga, i ändamål att förekomma den öfverklagade, till framtida skogsbrist och meniiga klimatiska verkningar ledande förödelsen af skogarne i landet, samt att i allmänhet befrämja en förbättrad skogshushållning.
Det utlåtande, som blifvit af denna kommitté afgifvet den 28 Juni sistlidet år, innehåller, efter framställning af de utaf kommittéen från Kongl. IYlaj:ts Befallningshafvande begärda upplysningar, rörande tillståndet med skogarne i Rikets samtliga landskap, samt hufvudmomenten af såväl den inhemska som den utländska lagstiftningen angående skogarne, ett af kommittéen uppgjordt förslag till ny förordning om skogarne i riket samt till nya eller förändrade föreskrifter uti vissa delar af skiftes-stadgan och flere andra till skogshushållningen hörande ämnen, såsom angående sågverkens rätt till stockfångst från kronans skogar i de norra länen samt upplåtelse å samma skogar för tjärubränning och pottaske—till verk ning; rörande uppmuntringar och premier i ändamål af skogshushållningens befrämjande och spridande af kunskap i ämnet; äfvensom angående grunderna för inrättningen af en särskild skogs-styrelse i hufvudstaden samt af skogsstaten i landsorlerne, med uppgjord beräkning pfver härtill erforderliga kostnader; varande Högste
Domstolens underdåniga Kongl. Maj:ls Nåd.
JYs 107. 77 yttrande infordradt i anledning af kommittéens förslag till ny förordning om skogarne i riket och till ändringar i skiftes-stadgan.
Med hänvisning till innehållet af kommittéens berörda betänkande i dess helhet, hvilket blifvit till trycket befordradt och bland Rikets Ständer utdeladt, samt med åberopande af de upplysningar, angående förhållandet med skogarne i landet, som från länen inkommit, och de vitsord, som från ej mindre vetenskapeus än erfarenhetens synpunkt blifvit lemnade i afseende å skogskulturens stora och vigtiga betydelse, instämmer Kongl. Maj:t uti den allmänt uttalade åsigten om angelägenheten af en förbättrad skogshushållnings snara införande i riket; men vid betraktande deraf, att för närvarande, innan dels de grunder, hvaruppå lagstiftningen i detta ämne bör byggas, blifvit närmare bestämda, dels ock sig visat, huruvida nödiga medel kunna anvisas för aflöning åt den skogspersonal, som erfordras för de ifråga satta föreskrifternas efterlefnad och verkställighet, den slutliga granskningen hos Kongl. Maj:t af de uppgjorda förslagens bestämmelser i alla deras särskilda delar lämpligen kan anstå, har Kongl. Maj:t, utan alt nu till pröfning företaga de speciela stadgandena uti de af kommittéen uppgjorda förslag, velat desamma till Rikets Ständers pröfning öfverlemna, med nådigt tillkännagifvande, att Kongl. Maj:t, för sin del, funnit följande bestämmelser böra läggas till grund för ny lagstiftning uti ifrågavarande ämne, nemligen: att kronoparker samt andra kronans skogar och planteringar böra, derest särskilda omständigheter ej annat föranleda, bibehållas oförminskade och ställas under vård och förvaltning af en i hufvudstaden inrättad särskild styrelse, med underlydande tjenstemän och betjente i landsorterne, i ändamål att behandlas efter sådan, på vetenskapliga reglor grundad hushållniugsplan, som betryggar deras framgena bestånd och tillvext; att härads-allmänningarne likaledes böra bibehållas oförminskade och oskiftade samt stå under skogs-slyrelsens vård och förvaltning, i ändamål af enahanda regelbundna behandling, som kronoskogarne, men med rättighet för dem, som efter hittills gällande grunder kunna anses såsom delegare i dessa allmänningar, att tillgodonjuta den behållna afkastningen deraf, antingen in natura eller med de derför inflytande penningar, på sätt delegarne kunna sins emellan öfverenskomma; dock att kostnaden, ej mindre för skogarnes indelning, der sådan ej redan skett, än äfven för deras vård och skötsel, skall i första rummet af afkastningen godtgöras; att skogar å kungsgårdar, boställen och alla andra kronans och allmänna in rättningars hemman och lägenheter skola, så vidt med afseende å deras beskaffenhet pröfvas lämpligt och hinder i öfrigt ej möter,
på allmän bekostnad till regelbunden hushållning indelas; dock att å hemman eller lägenheter, som ej äro under kronans omedelbara disposition, kostnaden för skogarnes indelning efter hand godt-* göres af den inflytande afkastningen; 78 Kongl.
Skrifvelse Jls 107. alt, hvad angar de kronohemman och lägenheter, hvilka besittas med stadgad åborätt, innehafvarne må, så framt den vid indelningen förcskrifna hushållning iakttages, fritt använda årliga afkastningon af skogen, hvilken, till dess sådan indelning skett, får endast till husbehof begagnas, samt, i händelse hushållsplanen öfverträdes, kan på lämplig tid sättas under förbud; att samma rätt och lörman äfven må tillkomma hoställshafvare, derest boställets skog ej öfverstiger 500 tunnland, eller, ehuru mindre, likväl vid dess indelning befinnes i betydligare män öfverstiga boställets behof af skogsfång, i hvilka fall det bör ankomma på Kongl. Maj:ts pröfning, om och under hvad vilkor skogen må antingen af boställshafvaren bibehållas och nyttjas, eller ock af skogsbetjening särskildt vårdas och förvaltas, med iakttagande att af skogens behållna afkastning i första rummet tilldelas boställshafvaren hvad honom skäligen bör tillkomma; att, då skogen å kronans eller allmänna inrättningars på arrende upplåtna hemman och lägenheter ej finnes vara af den större betydenhet, att den bör ställas under särskild vård och förvaltning af skogsbetjening, men dess indelning till regelbunden hushållning dock pröfvas lämplig, hädanefter vid utarrendering af sådane hemman bör stadgas förbindelse för arrendatorn, att, der indelningen blifvit eller varder verkställd, ställa sig vederbörligen uppgjord plan i a/seende å skogens behandling till efterlefnad, emot rättighet för honom att fritt få disponera hvad af skogens årliga afkastning icke åtgår till hemmanets behof; I att oskift skog tillhörande hemman, by eller socken ej må, om någon delegare det bestrider, annorledes än till husbehof användas, derest en regelbunden skogshushållning icke iakttages; att sockne-allmänning ej må skiftas utan pröfning och tillstånd af Kongl. Majrts Befallningshafvande; att svedjande i skog och betesmark, äfvensom getters utsläppande i skog förbjudes; att, der, i följd af särskilda förb|l!anden, afrödjning af skogstrakt ,skulle finnas lända till men för klimatet eller vextligheten å angränsande jordområden eller medföra fara för jord- eller bergras, eller kunna föranleda annan våda, sådan skogstrakt må kunna fridlysas från annan än den mera inskränkta afverkning, som pröfvas vara i nämnda hänseenden oskadlig, och hvilken under behöriga kontroller må få verkställas; och slutligen att, i sammanhang med införande af en sådan lagstiftning rörande skogshushållningen, förhöjda och i viss mån förändrade ansvars-bestämmelser för tillgrepp och åverkan i skog antagas.
Beträffande åter det af kommittéen föreslagna stadgande, angående enskilda jordegares förpligtande att i vissa fall draga försorg om återvext af skog å afröjd skogsmark, så ehuru Kongl.
Maj:t erkänner riktigheten af den utaf Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag uttåiade åsigt, att staten måste anses ega befogenhet att, Kongl. Maj.ls Nåd.
JYl 107.
79 så vidt sådant vore erforderligt till afvärjande af vådorna af en allmännare skogsbrist i särskilda trakter af riket, bestämma sådana inskränkningar i den enskildes dispositionsrätt öfver sin skog, hvarigenom dess framtida bestånd kunde betryggas, har Kongl. Maj:t likväl, i anseende till de flera betänkligheter, som mot begagnandet af statens omförmälda rättighet förekomma, och enär i allt fall en lång tid sannolikt kommer att åtgå, innan tillgång blifver på en så talrik skogspersonal, att den, ulan men för de allmänna skogarnes vård och skötsel eller eftersättande af sina åligganden i afseende på tillsynen öfver boställens och andra publika hem mans och lägenheters skogar, skulle kunna medhinna de ökade göromål, som af det ifrågavarande stadgandet komme att blifva en följd, ansett sig för närvarande icke böra framställa förslag till något stadgande i ofvanberörda syftning, helst först torde böra afvaktas erfarenheten om hvad inverkan föresynen af del mera fördelaktiga hushållningssätt, som, till följd af den nya lagsliftningeh för de allmänna skogarne, skulle blifva infördt å de under skogs-styrelsens närmare inseende ställda skogarne, kunde komma alt utöfva jemväl på vården och behandlingen af de enskildes skogar.
Derest här ofvan angifna grunder för nya stadganden i fråga om skogshus hållningen skulle antagas, blifver det, på sätt kommittéen anfört, oundgängligt, icke allenast att utom det högre undervisningsverk, som redan finnes, nemligen Skogsinstitutet å Kongl.
Djurgården, äfven lägre skolor till erforderligt antal inrättas i landsorterne för meddelande af kunskap om skogarnes ändamålsenliga vård och skötsel samt bildande af skicklig skogsbetjening, utan ock att den föreslagna nya skogs-styrelsen i hufvudstaden organiseras, samt ett förökadt antal skogs-tjenstemän i länen tillsattes, för att bringa till verkställighet
. åtgärderna för den regelbundna skogshushållningens allmänna införande, och för att vaka öfver de i sådant afseende nödiga föreskrifternas efterlefnad.
Enligt kommittéens förslag skulle årliga kostnaderna utgöra: för skogs-styrelsen R:mt R:dr 25,500: » den erforderliga skogsstaten i länen 232,800: » sex skogsskolor 13,500: hvarjemte kommittéen för Skogs-Institutet upptagit det belopp, som dertill för närvarande är anslaget 7,750: R:mt R:dr 279,550:
Det föreslagna antalet tjenstemän samt de för dem här upptagna lönevilkor synas icke vara för höga; och fastän Skogs-Institutet torde komma att i utvidgadt skick fordra större anslag, än kominiltéen antagit, anser Kongl.
Majit likväl i öfrigt nyssberörda af kommitteen uppgjorda förslag kunna lagas till ledning för beräknande af de kostnader, som uti ifrågavarande afseende skulle erfordras; men då det större eller mindre behofvet af dessa kostnader kommer att i väsentlig mån bero på de Kongl. Majis Nåd.
M 107. beslut, som i frågan om skogshushållningen varda fattade, samt i allt fall tillsättning af skogsstaten i landsorterna endast kan komma att ske i den mån tillräckligt antal personer med vitsordad skicklighet till befattningarnes bestridande blifver att tillgå, har Kongl.
Majit härmed velat af Rikets Ständer äska beviljandet af ett årligt kreditiv intill nästa statsreglerings-period af 130,000 Ridr R:mt, för att, utom det bidrag, som kan vara att påräkna af skogsplanterings-kassan, från hvilken för innevarande år till skogsstatens aflöning utgår ett belopp af 64,143 Ridr samma mynt, hvaruti likväl inbegripes en del boställens afkastning, .af Kongl. Majit, i mån af behof, disponeras till erforderliga utgifter för Skogs-Institutet och de ifrågaställa lägre skolorna, samt för skogs-styrelsens inrättning, jemte dess och öfrige till skogsstaten hörande tjenstemäns aflöning.
Ludv■ Almqvist.
Skrifvelse M 107. 81 Utdrag af Protokollet öfoer Civil- Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Siats-Rådet u Stockholms Slott den 30 Maj 1857.
Nä rv ar a n d e: Hans Excellens, Juslitie-Stals-Ministern Herr Gunther, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Statsråden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, , Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, och Friherre af Ugglas.
Departements-Cbefen, Stats-Rådet Almqvist, föredrog härefter i underdånighet, gemensamt med Chefen för Finans-Departementet, det af särskildt förordnade kommitterade afgifna betänkande, angående åtgärder till befrämjande af en förbättrad skogshushållning.
Föredragande Departemerits-Chefen anförde i underdånighet: »Uti underdånig skrifvelse den S December 1834 hafva Rikets Ständer, som, med fästadt afseende på de alltmer bekymrande resultat, som af Skogshushållningen i Riket lemnades, ansågo lagstiftningens mellankomst vara af bebofvet högt påkallad, för att afvärja vådorna af den vanvård, hvaraf skogarne lidit, och af den ringa omsorg, som, oansedt den stora afverkningen, egnades åt deras återvext. på vidare anförda skäl i underdånighet anhållit, dels att ett, på vetenskapliga grunder bygdt, efter olika orters beskaffenhet lämpadt, skogshushållningssätt måtte till införande påbjudas, icke allenast å de under kronans omedelbara disposition ännu varande skogar, .utan äfven å alla till civil- och militär- samt ecklesiastik-staterna hörande boställens skogar, äfvensom att boställsbafvare mätte tillförbindas, att, i öfverensstämmelse med uppgjord och fastställd skogshushållnings-plan samt under jägeri-betjeningens tillsyn vårda boställets skog, mot rättighet för boställshafvaren att, af de årliga afverkningarne å densamma, föryttra hvad som öfverslege boställets behof af skogsfång, — och dels att samfälda skogar, som blifvit till menigheters disposition upplåtne och hvilka förblefve oskiftade, mätte ställas under tillsyn af jägeri-betje— ningen tillika med af delegaroe utsedda ombud, på det att jemväl desse skogar måtte blifva efter ett rationelt hushållningssätt vårdade; hvarförutan Rikets Ständer, medelst underdånig skrifvelse den 30 November nämnde år, tillkännagifvit den åsigt, Bilt. till fl. St.
Prot, 1856 & 1837. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 15 Haft, 11 82 Kongl. Maj:ts Nåd.
M 107. att skogsåverkan eller tillgrepp af vexande träd borde såsom tjufuad anses och bestraffas, samt hemställt, att Eders Kongl. Maj:t måtte täckas låta utarbeta och för Rikets Ständer framlägga förslag, ej mindre till en lag i sådan syftning, än äfven till de flere förändringar, som med anledning deraf blefve nödige i lag och författningar.
Enär derjemte såväl hos Rikets Ständer, som vid det år 1853 hållna sjette allmänna svenska landtbruksmötet, fråga förekommit om möjligheten att förebygga ödeläggelse af enskild skogsegendom, samt om statens rätlsenliga åliggande och befogenhet att vaka öfver begagnandet och behandlingen af de skogar, som tillhöra enskilde personer, har Eders Kongl. Majit den 20 Juni 1855 behagat uppdraga åt en kommitté att, efter delfående af till ämnet hörande handlingar, till Eders Kongl. Maj:t afgifva underdånigt förslag, om och hvilka åtgärder från lagstiftande eller verkställande maktens sida vore att vidtaga i ändamål att förekomma den öfverklagade, till framtida skogsbrist och menliga klimatiska verkningar ledande, förödelsen af skogarne i landet samt att i allmänhet befrämja en förbättrad skogshushållning.
Då kommittéens betänkande, hvilket för Eders Kongl. Maj:t anmäldes den 26 sistlidne Augusti och då remitterades till Högsta Domstolen, för afgifvande af utlåtande, angående de af kommittéen uppgjorda förslag dels till ny Förordning om skogarne i Riket, och dels till ändring i vissa delar af skiftesstadgan, nu, efter det nämnda utlåtande inkommit, i underdånighet framlägges af mig, som i egenskap af ledamot i kommittéen deltagit i dess arbete, hänvisar jag i underdånighet till hvad kommittéen yttrat angående den stora och vigtiga betydelsen för fäderneslandet af cn förbättrad skogsvård, samt torde i öfrigt, för undvikande af vidlyftighet, blott böra hufvudsakligen åberopa kommittéens betänkande och förslag jemte derför anförde grunder.
Hvad angår förslaget till ny skogsordning, anser jag mig böra vidhålla och till antagande förorda dess väsentliga bestämmelser, endast med de jemkningar, som jag efter ämnets ytterligare öfvervägande och på grund af hvad Högsta
Domstolen i sitt utlåtande anfört, funnit lämpliga, och för hvilka jag här nedan skall i underdånighet redogöra.
Krono- och Härads-Allmänningarnes fördelning på hemmanen har, såsom kändt är, ledt till dessa skogars sköfling och förfall öfverallt, der denna åtgärd egt rum.
För bevarande af den vigtiga skogstillgång, som ligger i de häradsailmänningar, hvilka ännu äro i behåll, har kommittéen föreslagit, att dessa skogar, som äro att anse såsom endast under nyttjande-rätt till härads-boarne upplåtne, böra, utan att vidare få skiftas, sättas under direkt förvaltning af statens tjenstemän, med rättighet för delegarne att tillgodonjuta den behållna afkastningen.
Jag har instämt häruti; men då kommittéens förslag, att dessa skogars indelning till regelbunden hushållning bör ske på allmän bekostnad, kan anses mindre rättvist, enär en sådan åtgärd, på de flera ställen, der den redan egt rum, blifvit bekostad af delegarne, Kongl.
Ma fits Nåd.
Skrifvelse JV?
107. 83 tror jag mig böra frångå kommiltéens mening i denna omständighet samt hemställa, att lia rads- allmänningar nes indelning, om den icke omedelbart af delegarne sjelfva bekostas, skall, likasom utgifterna lör förvaltningen i allmänhet, godtgöras af all— männingarnes afkastning.
Kommittéens åsigt, alt den behållna afkastning, härads-allmänning årligen lemnar, hör emellan delägande häradsbcerne efter hemmantalet fördelas, synes mig vara både till grunden riktig och i verkställigheten enkel.
De nu gällande föreskrirtcme innebära visserligen redan, att innebafvande af jord inom häradet grundlägger delaktighet i häradets allmänning, men stadgandet, att hemmanens större eller mindre brist på egen skog skall bestämma deras rätt till utsyning från allmänningen, måste icke allenast föranleda osäkerhet och godtycke i tillämpningen, utan äfven verka till hinder mot en allmännare insigt om nödvändigheten alt med noggrann omsorg vårda det egna hemmanets skog; helst det från utsyningsi ätten nu stadgade undantag för den, »som med sin skog illa farit», knappast för närvarande, tillföljd af svårigheten att bestämma, när misshushållning med skog verkligen egt mm, kan vinna tillämpning, och ännu mindre kunde iakttagas efter förloppet af någon tidrymd, då missvården om den egna skogen icke mera låge för ögonen eller kunde utredas.
Då således, i den mån hemmanens enskilda skogstillgång komme att med tiden minskas eller försvinna, de samtlige, äfven efter nu gällande stadganden, måste blifva lika berättigade till bidrag från allmänningen, torde del icke vara skäl att dröja med att öfvergifva den nuvarande vanskliga utsyningsrälten, samt fastställa den af kommittéen föreslagna fördelningsgrund, hvilken ej tillbakasätter den, sorn har egen skog och väl vårdar densamma, utan gifver lika rätt åt alla.
Jag förordar alltså detta förslag till antagande utan annan afvikelse än den som må föranledas deraf, att angående vederbörandes rätt i härads-allmänning kan vara i något fall särskildt i laga ordning bestämdt eller aftaladt.
Stadgandet i kommittéens förslag, att