Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att om Konungens Befallningshafvandes Betjente, så väl i Hofvudstaden soin i Landsorterne, under deras tjensteutÖfning öfverträda undfå ng ne ordres, och såmedelst af sjelfmjndighet företaga en förtidig eller annan arrestering, sorn ej med orderne öfverensstämmande är, eller på god tycho störa lius- och hemfriden, eller ock på ett ellar annat sätt olagligheter utöfva, hör den lidande eller förolämpade ega rättighet, att utan omsvep af anmälan derom hos deras förmän, och i afvagtande af dessas utlåtanden, dem , för sådane brottsligheter genast vid vederbörlig UnderDomstol lill laga ansvar instämma, 7:0 Att enär
Domare åligger tolka och tillämpa Lagen efter dess hokstafliga föreskrift samt derefter döma, men ej efter eget godtycke, och, då sådane mål förekomma, som i Lagen ej så tydeligen utsatte äro huru med dem förhållas hör, Domaren likväl skall efter bästa förstånd, samvete och förnufts-skäl rättvisligen döma; alla Domar, som af Högsta Domstolen LagVtshotits Betänkande, goj lipphäfvas, alltså böra anses såsom orätt dömde, och i följd deraf, så väl
Domare som DivisionsLedamöler, hvilka sådaue Domar eller Utslag utfärdat, icke kunna eiler böra undgå, att af Högsta Domstolen lill ansvar och straff derföre fällas, på det sätt, att för mål af betydligare vigt straffas med tjenstens förlust, de mindre betydliga med suspension på 3 å 6 månader, och de minst betydliga med böter från a5 till ioo Riksdaler för hvarje Domare eller DivisionsLedamot, som ej emot ett orätt beslut eller en orätt dom sig reserverat; lifs-saker härifrån undantagne, med hvilka bör förhållas som i allmänna Lagen är stadgadt.
Hvad först angar den af Herr Grönhagen i i:sta och aldra puncterne af Memorialet yrkade förhöjning af det ansvar 7 och 8 §. §. af 20 Cap. Missg.Balk. utstaka; så anser Lagutskottet någon förändring härutinnan hvarken af behofvet påkallas att nu partielt vidtagas eller lämpligen böra komma i fråga förr, än i sammanhang med den nya BrottmålsLagstiftningen i det hela, lieldst de, enligt desse §., jemförde med 1779 års Förordning, nu gällande straffbestämmelser äro lämpade efter de för andra brott i Lagen antagne gradationer i straffen, och härtill kommer att den, som enligt desse §. §. gör sig till ansvar skyldig, ej mera än den, som annars gör annor man skada, kan undgå att gifva den lidande skälig upprät - 804 Lagutskottet!
Betånkanden, telse, så att något nytt stadgande liärom nu icke erfordras.
Yid fråga sedermera, om icke ofvan*, nämnde Lagrum, med den förändring i Redactionen, som Herr Grönhagen, på sätt ofvan är nämndt, föreslagit, horde lämpas å Domare, Executorer samt Ämbets- och Tjenstemän, och följaktligen ali tillämp* liing af 9 Can. 5 §, UtsöURalk, och i Cap, 12 §.
Rätteg.Balk, i hvad dylika brott rö* rer, alldeles försvinna; så ehuru Utskottet redan, på sätt ofvan blifvit aufördt, an-> sett någon förhöjning af det ansvar desse §. §. utsätta, nu icke partielt höra vidta*, gas, lärer Utskottet dock höra yttra sig, huruvida dessa §.
§. äro lämplige, då de uppräknade förbry telserne, på sätt Herr Grönhagen omnämnt, i Helisten utöfvas.
Dervid tror Utskottet, alt om någon Äm-. hetsman, vare sig Domare eller Executor, skulle medelst pinande till bekännelse gö* ra sig till ansvar skyldig, kunde icke nå* got mindre ansvar, än det i 8 §. utsatte, på honom lämpas, och följaktligen hans tjenstebefattning icke lända honom till mildring i bestraffningen.
Hans för bry tel* se innefattade då en åtgärd, som ej i nå* gon händelse af Lagen tillätes, och der följaktligen ett origtigt begrepp om Lagens rätta mening aldrig kunde tjena till ur-, sägt,.
Med olaga arrestering åter förhåller det sig annorlunda.
Då en Domstol prof* yar en person så öfverfygad om brott, hvarför han gripas bör, eller så besvärad lagutskottet!
BethnknnAen.
805 ined anledningar , att hafva desamma begått, att
Domstolen förklarar honom böra i häkte träda, fullgör Domstolen en ovilkorlig tjenstpligt, och de, sorn i Domstolen sitta , mätte således ej för ett sådant beslut kunna ansvara annorlunda, än efter 1 Cap. ia §.
Rätteg. ikil k. eller såsom för annan Dom.
Enahanda tror Utskottet förhållandet vara med Konungens Befallningshafvande, då brottsligas arrestering är en af deras tjenstepligter och de för sina åtgärder i allmänhet äro, enligt 9 Gap. b §•
UtsöbRalk,, stahle i samma ansvar sorn Domare, Hvad åter Krono? och Stadsbetjente samt deras vederlikar angår, anser Utskottet Kongl.
Brefvet elen 13 November 1807 vara bestämdt deri, att de för så beskaffade förbrytelser, sorn de nu ifrågavarande, skola anses efter 30 Gap. 7 §.
Missg.- Balk, med den fördubbling af hötes-ansvaret, sorn i 18 Cap, 9 §. samma Balk för förbrytelser i tjensten i allmänhet är stadgadt 5 och tror Utskottet, att om någon Domare utom Domstolen eller 1 rågen Landshöfding utom tjenstförrättande La/idsSeerclerarens eller LandsKamcrerarens medverkan, anbefalla en arrestering, mäste denna Ämbetsman vara underkastad ansvar, enligt ofvan,nämnde 1807 års
Bref, så vida nemligen lians befallning derom blifvit gifven till personer, som äro honora i tjensten Ivdnad skyldige, och åtgärden för öfrigt är på sällan ort, att den såsom eii af ho - goö LagUtskotttts Betänkatiden. nora vidingen Ämbetsmanna-åtgärd kan anses.
På ofvanupptagne skäl, och då den tolkning af Lagen, som Utskottet nu antydt, enligt Utskottets tanka, följer af dess ordalydelse, anser Utskottet sig, i anledning af hvad Herr Grönhagen i desse delar anfört, icke böra tillstyrka hvarken någon lagförändring eller lagförklaring.
Utskottet, som i fråga oni Nämndemäns tillsättande genom val, får åberopa dess under N:o 77 till Riksens Högloft.
Ständer afgifne Betänkande, anser vidare förslaget, att hvarje Nämndeman borde vid HäradsRätterne ega en, och Häradshöfdingen blott t vänne röster 1 besluten, icke vara antagligt, eller någon förändring i den Nämnden nu tillkommande Collectiva rösträttighet böra ega rum, enär bos Nämndemän icke kan väntas någon egentlig lagkunskap eiler förmåga att med samma lätthet urskilja, och med samma öfvade omdöme pröfva tvistiga och invecklade rättsförhållanden, som man har skäl att fordra bos Lagkloke Domare, och en sådan förändring följaktligen icke kan stå tillsammans med HäradsRätternes nuvarande organisation; äfvensom Utskottet anser mindre lämpligt, att Nämndemännen de arne första dagarne af hvarje Ting endast skulle befatta sig med att förmå Parter till förlikning, heldst hinder och uppehåll både för Domare och Parter deraf skulle föranledas, och ändamålet ändå ej närmare vinnas, än LegUtskottets T>ttanh(tndtn, go7 om Domaren under malens behandling iagtager den i Lag föreskrifne pligt att råda ooh styrka till förlikning.
Detta sednare anser Utskottet äfven Vara gällande i afseende på KämnersRätterne; och enär Kongl. Majit uppå Riksens Ständers underdåniga hemställan, genom Förordningen den i5 Junii 1818 meddelat den ändring i T §. af a3 Gap.
Rätteg.- Balk., att uti KämnersRätt måge
Tre döma, och erfarenheten visat, att någon olägenhet häraf icke inträffat, eller behofvet i öfrigt föranleder något förändradt stadgande huru Ledamöter i KämnersRätt höra förordnas; så anser Utskottet att vid nu gällande
Lag i dessa afseenden hör förblifva.
Herr Grönhagen har vidare föreslagit åtskilliga tillägg till allmänna Lagen, såsom, efter hans förmenande, nödvändige för vinnande af en förbättrad Lagskipning; och får Utskottet, till svar å det, som angår offentlighet vid Domstolar och PoliceSessioner, åberopa dess i delta ämne under N:o 37 afgifne Betänkande; men de öfriga tilläggen anser Utskottet, på sätt här nedan kömmer att utredas, dels icke hehöflige, dels vara af den beskaffenhet att deras antagande ej hör tillstyrkas.
I afseende på skyldigheten för Svarande Part i urbota brottmål, att hos första
Domstolen personligen sig inställa , är tillräckligt stadgande redan af Lagen gifvet, då, enligt 10 §. uti n Gap, Rätteg,.~, £og LogUtskoiiett Betånkandcn.
Bälki, den, som i brottmål kurer lill, de fall undantagne, der, uti särskilda Författningar, annorlunda är stadgadt; iir skyldig att på Rättens bud genast till svars komma vid äfventyr att annars varda hém
Således lärer afven anledning saknas till någre ytterligare Stadgandeil härOm.
Beträffande derefter Motionairens yr
Rog sistnämnde omständighet, utan någon försummelse hos första Domaren, kan ega rum sedan målet är under ÖfverRättens granskning, och föranleda dess återförvisning till UnderDomstöleil; ty och sora Domarens öfrige ämbetsgöromål, hvilka ej eller få eftersättas, icke alltid tillåta, att Uteslutande sysselsätta sig meden sådan ransakning, samt flera svårare brottmål äfven kunna mader en och samma tid fordra hans handläggning; hvartill äfven kommer, att, i följde af hvad nu är stadgadt, så lång tid för brottmåls afgörande vanligen icke åtgår, som den, hvilken, enligt Motionairens förslag, blefve dertill medgifven ; alltså har Utskottet ansett något stadgande i afseende på tiden för Brottmåls afdömande icke kunna eller böra meddelas, än de sorn innefattas
Uti nu gällande föreskrifter, angående
Brottmåls skyndsamma behandling i allmänhet samt ränsakningars företagande öfver häktade personer inom viss föreskrifven tid, 0 • '- < ... Då Motionairen slutligen hemställt, att den Domare , hvars Dom eller Utslag blifvit af Högsta Domstolen upphäfne, skulle vära till ansvar förfallen, har han väl icke härifrån uttryckligen undantagit den händelse, om upplysningar, sorn sedermera tillkommit, eller nya skäl, hvilka förr ej varit kände, legat till grund för upphäfvandet; men Utskottet har såsom så olämpligt ansett det påstående att, ,vid detta förhållande, Domaren icke vore urskul - Legl)tskdt:e:s
Be sink unden, dacl, alt Utskottet ej bordt antaga, sora skulle
Motionairen hafva detsamma uti be-* rörde hemställan innefattat; hvarföre också, vid det utlåtande nu kommer att afgifvas öfver denna del af Motionen, en sådan åsigt icke ingår uti bedömandet deraf.
Om alla de tvistämnen, hvilka Domarens pröfning underkastas, vore af den beskaffenhet, att gifna Lagar kunde till dera. bestämdt hänföras, och den ändring Dora vid hogsta Lagskipande raagtens granskning underginge följaktligen borde anses bevisa, att Domen blifvit origtigt fälld af vårdslöshet eller oförstånd; så skulle Utskottet icke finna någon betänklighet vid att tillstyrka Motionairens förslag; men livar och en som tager kännedom om rättegångsärendei* i allmänhet finnér, att minsta antalet äi* af nyssnämnde beskaffenhet
Många tvister uppstå, uti hvilka de mest invecklade rättsfrågor måste upplösas, på hvilka olika Lagrum, efter olika åsigter, kunna tillämpas; och flere mål, som, i anseende till det enahanda ämne de omfatta, synas böra på samma -ätt bedömas, kunna likväl genom mångfaldiga omständigheter och förhållanden i betydlig mån vara skiljaktige, och icke utan obillighet lika bfgÖras.
Den Lag skulle således blifva högst orättvis, som förutsatte, att om sådane mål endast ett omdöme kunde och borde ega rum, och derföre med ansvar beläde den Domare , hvars åsigt af saken icke öfverens*tålh - J.n^Vtihntttts Betänkandcn. gir do med Högsta Domstolens, oell torde dea erinran härvid icke vara olämplig, att så länge någon gräns icke finnes för mensklig» förståndets utbildande, kan den, sora i öfrigt ådagalägger kunskaper och skicklighet, icke till last förås, om han någon gång förgäfves söker den ledning till del rätta, hvilken för en ännu högre upplysning än hans, står att finna.
Utskottet anser i följd af detta allt något annat stadgande uti ifrågavarande ämne icke böra gifvas, än det som redan finnes i afseende å påföljden, då origtig
Dora af uppenbar vårdslöshet eller oförstånd Hilles.
Sedan Utskottet sålunda yttrat sina tankar öfver hvad Motionairen framställt, får Utskottet tillstyrka, att, med undantag af de delar af Motionen, hvarom särskildt utlåtande, på sätt här ofvan blifvit aufördt, förut är vordet meddeldt, densamma må i allo afslås; hvilket dock till Riksens HÖglofl.
Ständers vidare pröfning vördsamligen Öfverlemnas.
Stockholm den a3 Julii i8a3.
Nra *38.
Ankom d. 7 Aug. i8»3.
Betänkande, dels i anledning af Herrar C. Ehrenborgs och E. G.
Gyl Lu tz Utskott el s Betänkanden.
52 81* LagVtskottcts Betdnkatidtttt lenheims Memorialer, angående påskyndande af LagCommitténs arbete och granskning dera*, dels i anledning af Hoglaft.
Ridderskapet och Adelns, Hagvar dige PresteStåndets och Hedervärda Bondeståndets återremiss af LagUtskottets Betänkande under N:o 33, rörande RiksdagsFulltmgtigen Anders Joachimsson$ från Östergöthland Memorial i samma ämne4 Uti Herrai’ Ehrenborgs och G yl lenheims af Högloft.
Ridderskapet och Adelil till Lagutskottet remitterade Memorialer' hemställes, hland annat, hvarom Utlåtande särskildt kommer att meddelas, af Herr Ehrenborg, att Riksens Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det LagCommitteen måtte genom förstärkning af arhetande Ledamöter, eller de nu varandes befrielse från andra tjenstegöromål, sättas i tillfälle, att inom 1824 års slut utgifva förslagen till Missgerning^- och StraffBalkerne, samt att Kongl. Maj:t om dessa och de redan utkomna Förslagens allmännare spridande täcktes foga sådan anstalt, att de kunde blifva allmänneligen kände före nästa Riksmöte och den liya så väl Tvistemåls- som Brottmåls-Lagen och Rättegångs-Ordningen då varda Riksens Ständer till pröfning och antagande förelagd ; och af Herr Gyllenheim, att om ock LågUtskoitits Betankanden, g 15 förslaget till en ny BrottmålsLag kunde blifva fullbordadt innan nästa års slut, lär dock, i fall detsamma i föreskrifven ordning skall undergå granskning, en nödig reform icke kunna förväntas inom loppet af 10 år eller anie Lagtima Riksdagar, så framt icke Riksens Ständer gifva uppdrag åt några sina Medlemmar att dermed vidtaga en förberedande eller intermediair behandling; för hvilket ändamål Herr Gyl» lenheim föreslår, dels att Lagutskottet, sorn med dess nu varande antal Ledamöter omöjligen lärer kunna medhinna granskningen af det redan utkomna förslaget till Givil Lag, må i sådant afseende förstärkas med en Deputation, som kunde fortfara äfven efter Riksdagen och så länge eller intill dess samma göromål vore fulländadt, dels ock, att, sedan Lagverket i Norrige r.u jemväl skall vara under omarbetning bägge Rikenas vederbörande Committera» de kunde genom HofC alic eller sE m b e tet eller Regeringeii till sina allmänna åsigter och resultater med hvarandra sättas i inbördes beröring och meddelande, för att så vidt lämpligt ske kan befrämja enhet och öfverensstämmelse i Lagstiftningen emellan de tvänne Brödrafolken.
- Vid återremitterandet af LägUtskottets Betänkande angående RiksdugsFulb» mägtigen Änders Joachimssöns Memorial, har blifvit yttradt* hos Högloft.
Ridder*» skåpet och Adeln af Herr C. Ehrenborg, att han önskat, det Lagutskottet i sam» 814 LagUtskottitt Betånhtinden. manhang med denna Motion meddeldt yttrande öfver förenämnde 2:ne från Ridderskapet och Adeln remitterade Memorialer; att Högste
Domstolen icke lär medhinna, att §. för §. granska nya Lagförslaget och derjemte besörja sina öfriga göromål; att, om det låter förena sig med de Constitutionella formerne, kunde en Committé utnämnas till hälften af Konungen och andra hälften af Riksens Ständer, för att denna granskning emellan Riksdagarne företaga och resultatet deraf för Ständerne vid nästa Riksdag framlägga; att det vore önskligt, att de nya LagBalkarnes närmare kännedom af allmänheten blefve befordrad på något syfteseniigare sätt, än som nu sker genom deras öfverlemnande endast till Domare och Auctoriteter; samt att ibland de underdåniga önskningar i ämnet, som Riksens Ständer kunde komma att till Kongl. Majrt framställa, måtte uttryckas den, att den delen af Ekonomiska Lagstiftningen, som ej är inbegripen uti Förslaget till CivilLagen måtte blifva särskildt redigerad och tryckt, samt vid nästa Riksdag till Ständernes pröfning framlagd; uti hvilket yttrande Herr E. G. Gyllenheim till alla delar instämt, med tillägg: att Utskottets Betänkande saknar en consequent synpunkt, i så måtto, sorn Utskottet redan föreslagit flere
Lag förändringar, och åtskillige Motioner ännu påkalla dess handläggning; att en intermediair förbättring af i och 5 Cap. Straff - LngUtshottetf-Bttånknndeit; Balken nu är af nöden; att den föreslagne underdåniga hemställan i flere afseenden var otjenlig; att enligt 87 §.
RegeringsFormen Högste
Domstolens yttrande ej bordt på förhand begäras; att del, för tillvägabringande afen förberedande granskning, skulle vara lämpligare att infordra utlåtanden och påminnelser af en del uppgifne Ämbetsmän: af Herr A. von Hart~ manndorff, att han bestrider en Commitr tes nedsättande lill förberedande granskning af Lagverket, men gillar Herr Gyllenheims förslag om beröring emellan Sveriges och Norriges LagCommitte'er; hvarjemte Herr von Hartmansdorff tror att ett påskyndande af LagCommitleens göromål svårligen låter sig göra så vida Committeen ej hittills försummat sig, heldst ett
Lagstiftningsarbete är ett tankans verk, som ej på befallning eller genom Ökadt antal Ledamöter kan pådrifvas till att blifva färdigt på bestämd tid: af Herr Fri~ herre C, H.
Ankarsvärd och Herr G.
Hjerta, att de understödja förslaget om en granskande Committes nedsättande, men afstyrka att förbindelse skulle öppnas emellan Sveriges och Norriges LagCommilteer; Friherre Ankarsvärd ur det skäl, att Sveriges Ständer ej ingått i någon pröfning af de grunder LagCommitte^n här följt, och att således, innan desamma både i Sverige och Norrige blifvit preliminariter afgjorde, och då de ännu å ena eller andra stället kunna förkastas, den 8?6
'Lagutskottet:
Bstankondm. föreslagne förbindelsen är utan ändamål, och Herr Hjerta, af den anledning,, att en sådan förbindelse redan genom tryckfriheten är tillvägabringad, och att dessa Länder medelst en sammanblandning af deras olika författningar skulle, i stället att tillskyndas fördelar af ömsesidig erfarenhet, dela missöden af gemensamma misstag; hvarjemte Herr Hjerta anmärkt, att Utskottets yttrande, att Lagverket vid nä~ sta Lastinia Riksdag matte komma under Riksens Ständers granskning, borde ändras så, att orden: nästa Riksdag i stället användes ; och af Herr Grefve F. B. von Schwerin, att då Lag-Coramitteen kan anses vara skiljd i två delar, i arbetande och granskande Ledamöter, och ibland de sednare äro trenne af Högsta Domstolens Ledamöter samt Riksens Ständers Justitia?
Ombudsman; syntes det Herr Grefven sora. ändamålet med den ifråga stål Ide granskande Committeen vöre vunnet, om Riksens Ständer sjelfve föreslogo någre personer, att med de redan granskande och af Kongl. Majit förordnade Ledamöter, inom LagCommitteen i deras arbete deltaga:: hos Högv. PrestS landet af Herr Professor Fröberg, att lian ansåg såsom tjenlig t medel till Lagarbetets påskyndande, att de till vederbörande anslagne arfvode» till hälften nedsättas; af Herr Prosten Doctor Stenhammar, att
Committeens arbeten icke borde ställas på obestämd tid, hvaraf lätt kunde hända, att ett eljest der - LngVtskottcts B et fink walen, g före lämpligt arfvode förvandlas till lifs— tids-pension ; al Herr Prosten Doctor Svedelius att den af Utskottet till nästa Lagtima Riksdag föreslagne obestärn la termin, i stället borde bestämmas till nästa Riksdag.
Hos Hederv.
BondeStåndet af Johan Longberg, att han icke kunde inse möjligheten för Högsta Domstolen att, utan åsidosättande af dess öfriga mångfaldiga göromål, granska hvarje §. i den nya Lagen med den tillbörliga uppmärksamhet ärendets vigt kräfver, och att man derföre borde vara betänkt på någon utväg, hvarigenom rättvisans skipande i högsta Instantien icke uppehölles i sin oafbrutna gång, utan att derföre åsidosätta GrundLagens föreskrift, att Högsta
Domstolens utlåtande öfver Lagförslag inhemta.
Då Herrar Ehrenborgs och Gyllenlieims ofvanupptagne Memorialer hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln blifvit åberopade vid åter-remissen af Betänkandet öfver RiksdagsFullmägtigen Anders Joachimssons Memorial och de gjorde anmärkningarne samt deraf föranledde öfverläggningar mera hafva afseende på förstnämnde anie Memorialer, än det, som i följd af Betänkandet, utgjort föremål för Ridderskapet och Adelns pröfning, anser Utskottet till redighets vinnande lämpligt, att i sammanhang meddela utlåtande öfver så väl Herrar Ehrenborgs och Gyllenheims Motioner, som nämnde åter-remiss. 213 LafcUtstottcTS BetSnltnndtn, Beträffande alltså berörde arne Memoriaier och deraf först Herr Gyllenheiins hemställan, alt en Deputation af Riksens Ständer matte få uppdrag att mellan Riksdigarne granska Förslaget till nya Lågverket samt att beröring emellan Sveriges och iN orri ges LagCommitteer borde till vägabringas; så anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka någon annan granskning af Committerades Lagförslag, än som med 27 §•
RegéringsForinen öfverensstämmer, samt alt all gagnelig och ändamålsenlig beröting emellan de förenade Rikenas LagCommitteer redan finnes, då deras Lagförslager och Motiverue dertill från trycket utgifae, äro för Committerade att tillgå; hvarjemte
Utskottet tror sig böra yttra den öfvertygelse , att en likstämmighet i bägge Rikenas Lagförslag skulle vara utan ändamål, då de icke hos Sveriges Ständer och Norriges StorThing undergått pröfning och således osäkert är i hvad mån de i endera eller bägge Riksförsamlingarne kunna blifva gillade eller förändrade» och menlig, om, för enhet i Lagstiftningen, Ländernes olika ldeal-förhållanden och på urgamla sedvanor grundade begrepp skulle lemnäs ur sigte.
Vidkommande derefter Herr Ehreiiborgs Memorial, så enär ett Lagstiftningsforslag icke är af det slags arbete för hvars fullbordande viss månad eller dag inom en inskränktare tidrymd kan be*täm - LagVtsbotiets Bctånkandtn, 819 mas och Utskottet icke har sig bekant, att LagCommitteen är i behof af flere arbetande Ledamöter, men deremot tror sig känna, att de nuvarande Medlemmarnes tid ej är af andra ämbetsgöromål upptagen; anser Utskottet sig böra, under åberopande af de skäl, som blifvit anförde uti dess åter-remitterade Betänkande öfver Anders Joachimssons Memorial, tillstyrka det Riksens Höglofl.
Ständer må uti underdånig Skrifvelse lill Kongl. Maj:t anhålla 0111 vidtagande af nödige mått och steg till påskyndande af LagCommitteens arbete, så att hela förslaget till ny Civil- och CiiminalLag så tidigt måtte fullbordas, från trycket utgifvas och all— mängöras, att detsamma, i den ordning 27 §.
RegeringsFormen bestämma, må, så vida möjligheten det medgifver, kunna i ett sammanhang komma under Riksens Ständers pröfning vid nästa Riksdag.
Hvad sedermera angår de vid återremissen gjorde och af föregående Utlåtande icke besvarade anmärkningar, får Utskottet yttra: att då Betänkandet öfver Anders Joachimssons Memorial afgafs, hade Utskottet icke tagit annan kännedom af Herrar Ehrenborgs och Gyllenheiins Meiuorialer, hvaruti, bland föreslägne ändringar uti nu gällande BfottmålsLag, förevarande ämne finnes inblandadt, än som erfordrats för att tillse huruvida dessa Memorialer tillhörde Utskottets befattning; g2o Lagutskottets Betänkande», att, på sätt förut är nämnt, Utskottet icke trott och icke eller nu tror sig böra tillstyrka någon annan granskning af Lagförslaget. än i enlighet nied Grundlagens föreskrift, att under sådan egenskap ej kunna hänföras de föreslagne sätten att genom Comitterade eller Riksens Ständers Deputerade eller visse utsedde Domare emellan Riksdagarne företaga Lagverkets öfverseende; att det icke tillhör Utskottets bedömande, huruvida, med ändring af GrundLagarnes föreskrift, någon dylik ntväg må kunna begagnas, såsom motsvarande Högsta Domstolens eller ett i läglig ordning organiseradt LagUtskotts granskning; att det förefallit Lagutskottet Constitutionsenligt, att önska Lagverkets så tidiga utarbetning att Högsta Domstolens yttrande deröfver kunde afgifvas innan Kongl. Maj:t till Riksens Ständer öfverlemnar frågan, lieldst förenämnde §. §* af Riksdagsordningen och Regeringsformen föreskrifva en sådan behandling; att för öfrigt Utskottet icke tror sig böra vidkännas någon beskyllning för inconsequence derföre , att Utskottet ogillat all rubbning i grundprinciperne af nu gällande