Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu en dylik fångvårds-anslagets fond eiler rättare skuld till stats-verket är af fångvårds-förvaltningens beskaffenhet påkallad och, på sätt här nedan skall i underdånighet visas, alltid förefunnits, ehuru densamma genom det sätt, hvarpå räkenskaperna upprättats, icke varit synlig! lärer den af Revisorerne anmärkta åtgärd i sjelfva verket föranledts af det, enligt Styrelsens åsigt, mera ordnade bokföringssätt, som nu iakttages och hvarigenom ifrågayarande skuld på ett ställe och till dess rätta belopp visar sig.
Före år 1842, med hvilket år Styrelsen fick på sig i nåder öfverlåten förvaltningen af fångvården i sin helhet, bestriddes kostnaderna för ransaknings-fängelserna från vederbörande Landtränterier och redovistes direkte inför Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Ivammar-rätt.
Utaf de ränteri-behållningar, som för sådant ändamål vid slutet af hvarje år måste förefinnas, samt de förskott, som från Ränterierna kunna hafva varit för fångvården utlemnade, motsvarades då en del af fångvårdens ifrågavarande skuld.
En annan del återfinnes i Fångvårds-styrelsens räkenskap, hvarest i redovisningen för straff-och arbets-fängelserna fångvårds-anslaget i allmänhet påfördes dels hvad under året blifvit utbetaldt, utan afseende derå, att en del af dylika utbetalningar afsåg behofvet först för ett kommande år, dels de belopp, Eders Kongl.
Majit för dessa fängelser i nåder anvisat till Styrelsens disposition, utan att de derå uppkomna besparingar godtgjordes anslaget.
Sedan Styrelsen år 1842 öfvertagit redovisningen för hela fångvårds-anslaget, har den grund vid bokföringen varit följd, att detta anslag, så vidt ske kunnat, endast påförts så stor del af de under hvarje år bestridda utgifter, som kostnaden för året verkligen utgjorde, till följd hvaraf ej heller några reservationer af uppkomna besparingar å de af Eders Kongl. Majit nådigst anvisade anslag ägt rum.
Härigenom måste beloppet af fångvårdens vid hvarje års slut befintliga fordringar och tillgångar jemväl balanseras såsom fångvårdens skuld.
Denna var likväl intill år 1849, till större delen, fördelad på samtliga Landtränterierna, hvarifrån kostnaderna för ransaknings-fängelserna förskjötos, och först, sedan de deröfver afgifna redogörelser blifvit i Styrelsen granskade, af fångvårds-anslaget godtgjordes; men då Eders Kongl. Majit, genom nådigt bref den 12 Juni 1849, i nåder förordnat, att Styrelsen skulle meddela Ränterierna nödiga förskott för bestridande af fångvårds-omkostnaderna i länen, blef härpf en följd, dels att större delen af berörde skuld måste påföras ^Stats-kontoret, dels att beloppet af densamma ökades genom de behållningar af fångvårdsmedel, som i Landtränterierna vid hvarje års slut lörefunnos.
Då fångvården, likasom förhållandet torde vara med stats-förvaltningens flosta öfriga grenar, sålunda alltid måst äga ett förlagskapital, eller disposition af medel, före den tid, som behofven, hvartill medlen afsetts, bordt vara fyllda, och stats-verkets allmänna grundfond synes varit afsedd och använd för dylikt ändamål, lärer ett sådant förhållande hvarken vara främmande för eller oförenligt med stats-regleringens grunder.
Enär likväl den utveckling och större utsträckning fångvården under sednast förflutna decennium i allmänhet erhållit, samt ordnandet af arbetena inom fångvårds-anstalterna — 299 — Ioranledt behof af förskotts-medel till något högre belopp, än förut varit af nöden, torde ett visst maximum i detta hänseende böra bestämmas; och har Styrelsen, i underdånigt utlåtande den IG Mars 1854, i afseende härå hemställt, att, då någon grundfond eller förlags-kapital icke lämpligen syntes böra förefinnas å ett Rikets Ständers förslags-anslag, hvadan ockj det i Styrelsens hufvudbok å kapital-konto balanserade belopp lärer i rikshufvudboken upptagits bland stats-verkets öfriga fordringar och tillgångar, samt enär berörde belopp, i allt fall, befunnits lör ändamålet otillräckligt, ifrågavarande kapital-belopp, 122,626 R:dr 36 sk. 6 rst., måtte i Styrelsens hufvudbok lä tillgodoföras Stats-kontoret, samt att Styrelsen må varda i nåder berättigad att af Stats-kontoret innehafva förskott till ett belopp af 275,000 R:dr banko, lr.ilket ungefärligen motsvarar -nämnde kapital-summa, sammanlagd med Stats-kontorets fordran vid 1852 års slut, 143,616 R:dr 32 sk. 3 rst., medskyldighet för Styrelsen att till Stats-kontoret kontant leverera det belopp, hvarmed, efter afslutad hufvudbok, Styrelsens skuld till Stats-kontoret öfverstiger förberörde summa, 275,000 R:dr.
Enligt 6 § af berättelsen, hafva Ilevisorerne ansett det önskvärdt, att
Styrelsens underdåniga årsberättelse komme att innehålla uppgift å tiden, som förflutit innan förrymd; fånge varder ertappad, på det att, i händelse längre tid härtill åtginge, skärpta bestämmelser i detta afseende kunde tillvägabringas.
Rå emellertid Styrelsens underdåniga berättelser innehålla specifika uppgifter för straff- och arbets-fängelserna samt krono-arbets-korpsen å antalet dels af verkställda rymningar och rvmningsförsök, dels af ertappade rymmare,' dels ock af vid årets slut ej ertappade, har Styrelsen trott några ytterligare detalj-uppgifter i berörde hänseende icke böra öka Styrelsens i öfrigt nog vidlyftiga underdåniga årsberättelser.
Uti samma § hafva Revisorerne anmärkt det ofördelaktiga resultat, som arbetenas bedrifvande vid straff- och arbets-fängelset på Långholmen år 1853 lemnat, hvartill Revisorerne, bland andra omständigheter, ansett dels det stora antal förspiida dagsverken vid detta fängelse, dels den förlust, som uppstått å tillverkningen af buldan för fångvårdens räkning, hafva föranledt.
Reträffande förstnämnde omständighet får Styrelsen likväl upplysa, att de, såsom hindrade i brist af arbete, upptagna 2,727 dagsverken, utgörande för hela fångpersonalen endast omkring 5 arbetsdagar, egentligen uppkommit till följd af det upplopp vid fängelset, som vid slutet af året ägde rum, och i anledning hvaraf större delen af fångarne måste under någon tid hållas instängd å logementerna, der lämpligt arbete för dem icke kunde beredas.
Hvad åter förlusten å buldans-tillverkningen angår, så torde härvid ej böra förbises de stora svårigheter, som i allmänhet äro oskiljaktiga från arbetens bedrifvande med en personal, sådan som den ifrågavarande, hvilken svårighet i väsendtlig mån blifvit ökad genom Kongl, brefvet den 22 December 1846, som till betydlig del inskränker antalet af de arbetsslag, hvartill fångar få användas; en inskränkning som vid utländska fängelser ej i allmänhet äger rum.
Styrelsen föranläts häraf, att vid fängelser, der annan tillräcklig sysselsättning för fångarne saknades, låta tillverka hela det betydliga qvantum väfnader, som för fångvårdens eget behof erfordras, hvarvid det blef nödigt, att med spånad och andra till denna tillverkning hörande delar sysselsätta liera hundra äldre, till en stor del mindre arbetsföre, manspersoner, som förr ägde vana vid endast gröfre utarbeten, och som, dömde på viss tid, ofta bortgingo från fängelset kort efter det de hunnit förvärfva sig nödig färdighet i ett för dem nytt och motbjudande arbetsslag, samt hvilkas ståndpunkt i sedligt hänseende påkallade en ytterst noggrann tillsyn å vården af dem anförtrodda materialier.
Att uppgöra en bestämd tariff, enligt hvilken fången skulle återlemna en viss vigt af det råämne, han emottagit, lät sig ej göra, med iakttagande på en gång af Kronans fördel och rättvisa mot fången, ty erfarenheten bade visat, att den afgång i vigt, som, till exempel, vid ett skeppund harn - — 300 — pas förvandlande till buldan, iigde rum vid hvarje särskild procedur, såsom häckling, spillning och så vidare, var ganska olika.
Styrelsen valde derföre den utväg, att, i öfverensstämmelse med det sätt, som vid enskiltés fabriker är vanligt, för så vidt de' för ett fän gelse egna förhållanden sådant medgåfve, låta tillse, att den produkt, som verkligen kunde åstadkommas, blefve för Kronans räkning tillvaratagen; och vid betraktande af den behållning af omkring 70,000 R:dr banko, fångarnes arbeten i allmänhet under de sednare åren lemnatj torde det sätt, hvarpå Styrelsen sökt ordna dessa arbeten icke befinnas vara ofördelaktigt.
Hvad särskilt buldans-tillverkningen vid Långholmen år 1853 beträffar, i afseende hvarå Styrelsens lievisions-kontor jemväl afgifvit anmärkningar, som dock ännu icke kunnat af Styrelsen slutligen pröfvas, så var väl ej beloppet af den förlust, som dervid uppkommit, känd förr, än räkenskapen blifvit afslutad, men under årets lopp var det för Styrelsen icke obekant, att förvaltningen i allmänhet vid fängelset icke ldef behörigen handhafd, och rättelse så väl härutinnan, som i afseende å det ofördelaktiga resultatet af buldans-tillverkningen, sökte åstadkommas dels genom ofta meddelade erinringar af Styrelsena dåvarande Ordförande, dels genom ombyte ej mindre 2:ne gånger under året af arbetsföreståndare, än ock, emot slutet af året* af den tjensteman, som hade bela förvaltningen af fängelset sig anförtrodd.
Revisorerne uttryckta önskan, att enahanda uppgifter i afseende å arbetena vid strnfi-fängelserna i Warberg och Landskrona matie i Styrelsens underdåniga årsberättelse meddelas, som samma berättelser innehålla beträffande de öfriga straffoch arbets-fängelserna, får Styrelsen underdånigst uppfysa, att detta redan blifvit iakttaget
Vid afgifvandet af 1854 års underdåniga berättelse.
Enligt hvad i 7 § af Revisorernes berättelse blifvit anfördt, hafva Revisorerne funnit hvad af föregående Stats-revisorer blifvit anmärkt, i afseende å bristande öfverensstämmelse mellan Styrelsens hufvudbok och special-räkenskaperna, samt ofullständiga hänvisningar räkenskaperna emellan, jemväl äga tillämpning beträffande räkenskaperna för år 1852, hvaremot något hufvudsakligt skäl till anmärkning i detta hänseende icke förekommit vid 1853 års räkenskaper; men Revisorerne hafva dock till behörig rättelse anmärkt, att ej vid början af de begge årens hufvudböcker, elier på något annat ställe derstädes, än å de i slutet intagna balans-relationerna, äfvensom å böckernas band de årtal, hvilka räkenskaperna omfatta, finnas angifna, hvarförutan i 11 § enahanda anmärkning, äfvensom om felande register, framställes i afseende u hufvudböckerna öfver extra stats-anslagen för celllängelsebyggnadernn.
I anledning häraf får Styrelsen, dels hvad förstberörde anmärkning i afseende å 1852 års räkenskaper vidkommer, underdånigst åberopa Styrelsens underdåniga förklaringar öfver dylika anmärkningar vid föregående års räkenskaper, samt derjefnte underdånigst upplysa, att Styrelsens ifrågavarande hufvudbok redan var till Kongl. Kammar-rätten afgifven, då Styrelsen erhöll del af nästföregående Stats-revisorers anmärkningar, dels beträffande ofullständig angifning af årtal och felande register, underdånigst anmäla, att Styrelsen nu meddelat föreskrifter om rättelse härutinnan för framtiden.
Af den anledning att konto för »byggnader och reparationer» i Styrelsens hufvudböcker innefattar gemensam redovisning för hvad af förslags-anslaget till fångars vård och underhåll till berörde föremål utgått och för den andel af reservations-anslaget å 7:de hufvudtiteln till byggnader och reparationer i landsorten, som för läns- och krono-fängelsernas Underhåll med 4,000
R:dr årligen till Styrelsen utbetalas, samt att, i följd deraf, det icke — 301 — kunnat utrönas, huruvida behållningar å detta sednare anslag uppkommit, eller om, i händelse åter brist deruti uppstått, densamma blifvit betäckt af derå möjligen befintliga reservationer från föregående år eller af förslags-anslaget till fångars vård och underhåll, hafva Ifevisorerne i 8 § anmärkt detta förhållande, samt, enär genom ett sådant bokförings-sätt anslaget å 7:de hufvudtiteln, emot Rikets åren 1850 och 1851 församlade Ständers beslut, fått naturen af förslags-anslag, yrkat, att nämnde anslag till läns- och kronohäktenas underhåll hädanefter må i räkenskaperna särskilt redovisas.
Styrelsen får i afseende härå underdånigst upplysa, att, ehuru byggnads- och reparations-kostnaderna för sistberörde fängelsebyggnader redovisas å samma konto i Styrelsens hufvudböcker, som upptaga enahanda kostnader för de öfriga fängelserna i riket, äro dock Särskilda summor för hvardera af dessa slags fängelser utförda, hvadan kostnaden för länsoch krono-fängelsernas i landsorten underhåll i det närmaste lika lätt inhemtas, som om ett särskildt konto härför upptagits.
Sedan Styrelsen, från och med 1843, disponerat detta anslag, har detsamma icke något år befunnits för ändamålet tillräckligt, hvadan ej heller några reservationer derå kunnat uppkomma.
Ehuru Styrelsen, vid afgifvande af underdåniga förslags-stater för fångvården, sökt inskränka de genom årliga besigtningar utrönta nödiga reparationskostnader inom anslagets belopp, har likväl, då derförutan mindre oförutsedda reparations-arbeten under årets lopp, såsom å dörrar, fönster, tak och eldstäder, hvilkas verkställande icke kunnat uppskjutas, förekommit, och hvilka, oftast utan föregången hemställan hos Styrelsen, blifvit genom Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande utförda, anslaget härigenom öfverskridits, och har det öfverskjutande beloppet, på sätt jemväl af Styrelsens hufvudböcker inhemtas, måst påföras fångvårds-anslaget; ett förhållande, som jemväl /öre den tid, då Styrelsen erhöll befattning med länsfängelsernas administration, åtminstone till någon del ägt rum, enär dylika oförutsedda kostnader i åtskilliga län då upptogos bland andra fångvårds-utgilter i länens särskilda utgifts-räkningar.
Från och med 1843 till och med 1854 hafva kostnaderna för läns- och krono-fängelsernas underhåll i medeltal uppgått till 6,062 R:dr 27 sk. 4 rst. årligen; i afseende hvarå Styrelsen dock bör i underdånighet anmärka, att några obetydligare kostnader, såsom för brandredskap, tomtafgifter m. m., till belopp af ungefärligen 500 å 600 It:dr banko, häruti äro inberäknade, ehuru egentligen icke tillhörande underhälls-kostnaden.
Vidare hafva Revisorerne i sistnämnde § anmärkt, att ifrågavarande konto i Styrelsens hufvudböcker, såsom titeln jemväl antyder, omfattar ej mindre underhålls-arbeten, än äfven nybyggnader vid de äldre länsfängelserna samt stral!- och arbets-fängelserna, till följd hvaraf utgifterna för de särskilda ändamålen icke af räkenskaperna lätteligen kan skönjas; och hafva Revisorerne ansett, att dessa olika slags utgifter böra i räkenskaperna från hvarandra skiljas och uti särskilda kofiti redovisas.
Då likväl af special-redogörelserna nödig upplysning i berörde hänseende kan vinnas, samt utgifterna för fångvården redan nu äro fördelade på 16 särskilda titlar, synes den föreslagna tillökningen i dessa titlar kunna undvikas, såsom dessutom föranledande antingen ytterligare fördelning af denna titel i ombyggnads-, påbyggnads- och inrednings-kostnader, eller ock villrådighet vid bokföringen, hvartill dessa sistnämnde rätteligen böra hänföras.
Af den anledning, att i räkenskaperna för straff- och arbets-fängelserna å Långholmen och Norrmalm redogörarne tillgodofört sig ersättning för öfverskott utöfver dem tillgodokommande afskrifnings-procent, hafva Revisorerne uti 9 § af deras berättelse, af anförda skäl, hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af den nådiga förklaring, att stadgandet uti 1 § 8 mom. af 1812 årsjafskrifuings-reglemente bör vid uppbörds-förvaltningen å Kronans magasiner och sjukhus tillämpas — • 302 — ► •' och förstås på sätt, som genom lil § af 1841 års nådiga reglemente är i afseende å sjöexpeditioner föreskrifvet; och som Styrelsen härutinnan hyser enahanda åsigt, som Rikets Ständers Revisorer, har Styrelsen, i underdånig skrifvelse den 21 denna månad, hos Eders Kongl. Maj:t underdånigst hemställt, att nyssnämnde § måtte i afseende å fångvårdens förråder få tillämpas.
Slutligen hafva Revisorerne, beträffande räkenskaperna öfver extra stats-anslagen till cellfängelse-byggnader, uti 11 § dels anmärkt, att kostnaden för redan färdiga fangelsebvggnader i räkenskaperna in- och utbalanseras, ehuru, enligt Revisorernes tanke, dessa kostnader rätteligen bordt, efter byggnads-arbetenas fullbordan, ur räkenskaperna afföras, dels fästat uppmärksamheten derå, att icke mindre än 55,949 R:dr 43 sk. 7 rst. vid 1853 års slut innestodo obegagnade af de medel, som för åren 1852 och 1853 blifvit för ifrågavarande ändamål anvisade.
I afseende härå får Styrelsen underdånigst anföra, att, om fängelsebyggnads-reformen betraktas såsom ett helt för sig, det lärer vara i sin ordning, att de derför använda kostnader årligen balanseras, intilldess reformen, blifvit fullbordad, likasom det torde vara af intresse, att på ett ställe hafva alla kostnaderna sammanförda, samt att det af Revisorerne såsom innestående uppgifna beloppet, 55,949 R:dr 43 sk. 7 rst., utgör summan å kassa-konto i hufvudboken, hvaremot den balanserade behållningen endast uppgår till 18,46fi R:dr 24 sk. 8 rst.
Hvad i öfrigt af Revisorerne blifvit anfördt, har Styrelsen icke ansett föranleda något yttrande från Styrelsens sida; varande Styrelsens i ämnet förda protokoll härhos bilogadt.
Remisshandlingarne återställas underdånigst, (Och Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trollet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, W. STRÅLE. R. TH. CEDERSCHIÖLD.
Stockholm den 29 Februari 1856. E. .4, F. Lindencrona. — 303 — Utdray af Kongl. Styrelsens öfver fängelser och arbets-inrättningar i riket protokoll, hållet i Slockholm den 29 Februari 1856.
S. D. Föredrog t. f.
Kameral-ledamoten, Kamreraren Ljungstedt, Kongl.
Maj:ts nådiga remiss den 4 denna månad, tecknad å transsumt af Rikets Ständers Revisorers berättelse af den 14 December 1855, angående verkställd granskning af stats-verkets och åtskilliga andra af allmänna medel bestående fonders räkenskaper och förvaltning för åren 1852 och 1853, och framställde Referenten följande förslag till underdånigt utlåtande:
(Se det underdåniga utlåtandet).
Kansli-ledamoten, Herr Assessoren Cederschiöld, afgaf, med förklaring, att han i öfrigt icke hade något att vid förslaget till underdånigt utlåtande erinra, följande yttrande: »Då Rikets Ständers Revisorer tillkännagifvit sig icke vilja bestrida behofvet för Styrelsen af ett förlagskapital, utan endast af den anledning, att Styrelsens åtgärd, att, på sätt som skett, bereda sig en dylik fond, skulle vara med statsregleringens grunder oförenlig, ansett, att bildandet af ett sådant kapital ej bordt eller böra äga rum, utan att Kongl. Majit, efter föregången utredning från Styrelsens sida och på dess framställning, pröfvat behofvet samt af Rikets Ständer äskat och erhållit de för ändamålet erforderliga medlen; så anser jag mig, i afseende å denna del af anmärknihgarne, kunna och böra inskränka mitt yttrande tili åberopande deraf, att
Styrelsen redan uti underdånigt utlåtande af den 16 Mars 1854, jemte utredning af förhållandet med ifrågavarande förlagskapital, gjort underdånig framställning derom, att Styrelsen måtte varda i nåder berättigad, att af Stats-kontoret för berörde ändamål innehafva förskott till belopp af 275,000 ll:dr banko, med skyldighet för Styrelsen, att till Stats-kontoret kontant leverera det belopp, hvarmed, efter afslutad hufvudbok, Styrelsens skuld till Stats-kontoret öfverstiger nämnde summa».
Ordföranden, Herr General-direktören och Riddaren Stråle, förmälde, att då, i fråga om den uti Kansli-ledamotens yttrande afsedda del af anmärkningarne, den af t. f.
Kameralledamoten gjorda utredning lemnade åtskilliga för ärendets bedömande vigtiga upplysningar och syntes innefatta de skäl, som emot den af Rikets Ständers Revisorer härutinnan framställda anmärkning kunde anföras, ansåg Herr Ordföranden, att
Styrelsens underdåniga utlåtande borde i öfverensstämmelse härmed uppställas, likasom Herr Ordföranden förenade sig deruti att det underdåniga utlåtandet i återstående delar expedieras i enlighet med t. f. Kameral-ledamotens förslag.
In fidem Carl Olof Brink.
Stuteri-öfverstyielsens underdåniga utlåtande, i anledning af en utaf Rikets Ständers Revisorer gjord anmärkning vid Ottenby stuteris räkenskaper för år 1853.
Stormäktigste Ållernådigste Konung!
Enligt Rikets Ständers Revisorers afgifna underdåniga berättelse om verkställd granskning af stats-verkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1852 och 1853, genom nådig remiss af den 2 innevarande månad, meddelad Stuteri-öfverstyrelsen, i hvad samma berättelse rörer Ottenby stuteri, bar dervid förekommit den anmärkning, att uti nämnde stuteris räkenskap för år 1853! kontanta behållningen till 1854 blifvit oriktigt utförd med 38 R:dr 2 rst., i stället för 37 ll;dr 30 sk. 2 rst.
Efter att hafva förvissat sig om denna felaktighet, har Stuteri-öfverstyrelsen förständigat vederbörande redogörare att uti nästafgifvande räkenskap tillvägabringa rättelse derutinnan.
Den nådiga remisshandlingen återföljer, och Stuteri-öfverstyrelsen framhärdar med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Ållernådigste Konung!
Stockholm den 8 Februari 1856. J. A. Lundström, Öfver-direktörs-embetets vid Landtmäteriet underdåniga utlåtande, i anledning af llikets Ständers år 1855 församlade llevisorers berättelse, rörande redogörelsen för kostnaderna vid afvittringarne oell storskiftes-verket.
, Stormäktigste Ållernådigste Konung!
Uti afgifven berättelse af den 14 December 1855 öfver verkställd granskning af statsverkets och åtskilliga andra af allmänna medel bestående londers räkenskaper och förvaltning för åren 1852 och 1853, hafva Rikets Ständers Revisorer, bland annat, anfört; först - 305 hurusom, till vinnande af likstämmighet i redovisningen för storskiftes- och afvittringsmedlen, Rikets Ständers sednast församlade Revisorer hemställt, att särskilda redogörelser, i likhet med hvad för Jemtlands och Kopparbergs län ägde rum, borde för Gefleborgs, Wester-norrlands, Westerbottens och Norrbottens län afgifvas, i anledning hvaraf Rikets Ständer, vid sistförflutna riksdag, bos Eders Kongl. Maj:t anmält sin underdåniga önskan om denna åtgärds vidtagande, utan att dock, enligt hvad Revisorerne inhemtat, någon föreskrift om dylika redogörelsers afgifvande ännu lärer hafva blifvit vederbörande meddelad; och vidare, — i, afseende å den utaf 1853 års Revisorer gjorda framställning derom, att särskild underdånig berättelse, angående skiftes- och afvittringsverkens fortgång, måtte löre hvarje stats-revision till Kongl.
Majit afgifvas, för att Revisorerne tillställas —, att Eders Kongl. Majit, genom nådigt bref den 27 Januari 1854, anbefallt Ofver-direktörs-embetet vid Landtmäteriet, att lemna Rikets Ständers Revisorer del af de underdåniga berättelser, som för hvarje år till Kongl. Majit afgifvas och derefter till General-landtmäteri-kontoret återställas; men som dessa berättelser, hvilka afgifvas från de olika läns-styrelserna och för revisions-åren blifvit Revisorerne tillhandahållna, endast innefattade detalj-uppgifter för hvarje socken eller distrikt inom länet, med underrättelse till exempel om längden af utstakade rågångar och skifteslinier, antalet af uppmätta tunnland m. m., utan att lemna någon sådan öfversigt af det hela, att arbetets resultater för hvarje län kunde deraf bedömas, hafva Revisorerne ansett sig hafva skäl att förnya den utaf sednast församlade Revisorer framställda önskan, att en särskild berättelse i omförmälda hänseende måtte, i likhet med hvad för åtskilliga andra allmänna verk och inrättningar iakttages, varda uppgjord och till Kongl.
Majit öfverlemnad, för att Revisorerne delgifvas.
Ofver hvad sålunda blifvit anfördt har Eders Kongl. Majit, under den 2 dennes, i nåder täckts infordra Ofver-direktörs-embetets vid Landtmäteriet underdåniga utlåtande; till åtlydnad hvaraf jag får underdånigst yttra följandei Hvad först angår den ifrågaställa föreskriften om särskilda redogörelser för Gefleborgs, Wester-norrlands, Westerbottens och Norrbottens län, så och då det icke tillkommer mig att densamma utfärda, lärer vidare yttrande från mig ej i denna del erfordras.
Beträffande åter den af Revisorerne uttryckta önskan om en allmän berättelse öfver storskiftes- och afvittrings-verken, så och enär Revisorerne sjelfve uppgifvit, att jag fullgjort föreskriften i Eders Iiongl.
Majits nådiga bref af den 27 Januari 1854, torde jag endast hafva att utlåta mig öfver den nya föreskrift, som af Revisorerne anses nödig.