Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Eders Kongl. Majit sålunda i nåder fastställt nämnda ersättningar, hvilka icke i något fall lära böra tillkomma enskilda personer för mistade målsegande- och angifvare- andelar af böter samt, hvad tjenstemän beträffar, ej utgå till dem, som befordrats till innehafvande tjenst efter det den nya Straff-lagen blef till efterlefnad kungjord, eller längre än för dåvarande innehafvares tjenstetid, torde tidpunkten vara inne att till Rikets Ständer aflåta nådig framställning angående sättet för ersättningarnes gällande, eller bestämmandet af de särskilda fonder, hvarifrån desamma må utbetalas.
Som emellertid dessa ersättningar skola utgå från och med innevarande års början, då den nya Straff-lagen begynte att tillämpas, och vederbörande ersättningstagare icke torde böra uppehållas i sin rätt, hemställer Statskontoret i underdånighet, det behagade Eders Kongl. Majit redan vid nästa Riksdag göra nådig framställning till Rikets Ständer derom, att berörda ersättningar må med de belopp, som vid nådig pröfning varda godkände, till vederbörande få utbetalas samt beloppen för innevarande och nästkommande år, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers härutinnan uttryckta mening, afföras å infiutne bötesmedel, men deremot för följande statsregleringsperiod utgå af ett särskildt derför bestämdt förslags-anslag, destohellre som det icke synes lämpligt att å en inkomsttitel utgifter varda anordnade.
Beträffande beloppet af ifrågavarande förslagsanslag, så synes någon ledning derför kunna vinnas utaf de utgifter, som hittills utgått af bötesmedlen.
För de sista fem åren, för hvilka upplysning härom kunnat vinnas, eller för åren 1858—1862, hafva dessa utgifter. enligt landsboksräkenskaperna, för samtliga länen i medeltal för år uppgått till följande belopp, nemligen: Justitie-Statens andelar 37,219: 08.
Kyrkors d:o 3,525: 45.
Milda Stiftelsers d:o 98,627: 25.
Städers d:o ¥ 15,263: 72.
Åklagares, roålsegares m. fl. d:o 248,094 : 34 . 402,729: 84. hvartill komma andelar i de böter, som blifvit ådömda vid Stockholms Rådstufvurätt och Poliskammaren derstädes, utgörande, enligt från Ofver-Ståthållare-Embetet infordrade, hit inkomna förteckningar, i medeltal under be - rörda fem år: vid Rådstufvurätten:
Stadens andelar 885: 62.
Rättens d:o 435: 98.
Åkia gares och Målsegares andelar 715: 70. 16 Bil.
N:o 1 b) till Kongl. Maj:ts Prog. N:o 1, om Statsverket 1865.
Kyrkors andelar 11: 60.
De fattiges d:o 40: 67. 2,089: 57. och vid Poliskammaren:
Poliskassans andelar 2,414: 48.
Polispersonalens pensionsfonds d:o 4.828: 96.
Allmänna Barnhusets d:o 5,227: 14.
Registratorns upp bördsprovision 1,385: 62.
Stadsfiskalernas åklagare-andelar 361: 42.
Målsegares och angifvares andelar 1,160: 45. 15,878: 07. 47 467- 64 tillsammans R:mt R:dr 420,197: 48.
Härvid förekommer emellertid att uti ofvanstående utgifts-summa ingå andelar till icke obetydliga belopp af sådana böter, hvilka, oberoende af den nya Straff-lagen, fortfarande ådömas och fördelas enligt förut gällande stadganden.
Hit höra exempelvis böter och vitén för öfverträdelse af rättegångsordningen samt böter för oloflig tillverkning, utminutering och utskänknig af bränvin m. m.
Då härtill lägges, att ersättning för målsegares och angifvares mistade bötesandelar ej bör ifrågakomma samt en del tjenstemän ej heller lära vara berättigade till dylik ersättning, kan antagas, att det erforderliga ersättningsbeloppet kommer att betydligt understiga ofvan omförmälta summa, och hemställer Statskontoret i underdånighet, att det förslagsanslag, som för sagde ändamål må äskas, i nåder föreslås lill belopp af 250,000 R:dr R:mt.
Och har derefter Justitie-kanslers embetet, uti infordradt underdånigt utlåtande, afgifvit ett så lydande yttrande:
På Justitie-Statsministerns, af Statsrådets öfrige Ledamöter biträdda, hemställan, täcktes Kongl. Maj:t i nåder besluta, dels att Kungörelse skulle utfärdas af det innehåll bilagan till detta Protokoll utvisar, och dels att då förslag till slutlig reglering af denna ersättningsfråga, som af Rikets Ständer blifvit begärdt, icke kunde uppgöras förr än utredning vunnits om de belopp, hvartill ifrågavarande bötesandelar uppgått, men sådan utredning icke kunnat till nu instundande Riksdag medhinnas, helst
Statskontorets handläggning af ärendet medfört icke obetydlig tidsutdrägt, endast den framställning i ämnet måtte ske till Rikets härnäst sammanträdande Ständer, att tills vidare jemväl under nästa Statsregleringsperiod finge, enligt de af Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag bestämda grunder, till vederbörande ulbetalas de belopp, hvilka varda godkända ivid den pröfning af väckta ersättningsanspråk, som Kongl. Maj:t antingen sjelf företager eller åt annan myndighet uppdrager; och skulle för sådant ändamål detta ärende ånyo anmälas bland de frågor, som böra behandlas i Kongl. Maj:ts Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, då Kongl. Maj:t jemväl ville taga i öfvervägande Stats-kontorets hemställan, att för bestridande af ifrågavarande utbetalningar ett särskildt förslagsanslag måtte äskas.
Bil. 2 till Kongl. Maj.ts Nåd.
Proposition om Statsverket 1865.
Utdrag af Protokollet öfver Utrikes-Departements-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Råd å Stockholms Slott den 13 Oktober 1865.
Närvarande: i Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Flaten, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson.
Statsministern för Utrikes Ärendena föredrog frågan om regleringen af utgifterna under Riksstatens Tredje Hufvudtitel för instundande Statsreglerings-period och anförde i underdånighet följande:
Uppå derom af mig gjord underdånig framställning, behagade Eders Maj:t vid sistförflutna Riksdag i nåder föreslå Rikets Ständer, att i öfverensstämmelse med hvad vid nästförutgångna två Riksdagar blifvit äskadt och af Rikets Ständer beviljadt, samt på i öfrigt anförde skäl, dels ett belopp af 479,200 Riksdaler Riksmynt, motsvarande i det närmaste tolf sjuttondelar af hela den summa, som till Utrikes-Departementet från de Förenade Rikena utgått, måtte uppföras att jemväl under då instundande Statsreglerings-period från Svenska Statsverket till nämnda
Departement utbetalas, dels ock af detta belopp, hvaraf utgått till Departements-Chefen, Statsministern för Utrikes ärendena R:dr R:mt 24,000, för Departementets Expedition » 25,500, » Ministerstaten » 359,700, » Skrifmaterialier och expenser samt extra utgifter » » 70,000, Summa R:dr R:mt 479,200, Bil. till B.
Brot. 1865—1866, 1 Sami, 1 Af i.
Bil. 2 till Kongl. Majds Nåd.
Proposition om Statsverket 1865. sistnämnda båda anslag under samma tid fortfarande måtte, utan hinder af fördelningen i dessa utgiftstitlar eller inskränkning till något visst år, få användas till att fylla möjligen uppkommande brist å någon af dessa titlar, samt att de i Utrikes-Departementets räkenskaper uppförde expektanslöner, godtgörelser för tillfälliga uppdrag, rese- och kurirkostnader samt Beskickningarnes extra utgifter måtte få på det sätt redovisas, att behöriga qvittenser af de personer, hvilka från Utrikes-Departementets Kameral-afdelning emottagit medel för berörda ändamål, anses vara såsom verifikationer tillfyllestgörande, äfvensom att af de under UtrikesDepartementets förvaltning ställda medel årligen till hemliga utgifter, emot redovisning endast inför Eders Maj:t, måtte få användas en summa af högst 34,000 Riksdaler, hvaraf, enligt den antagna proportionsgrunden, 24,000 Riksdaler skulle utgöra Sveriges bidrag till dessa utgifter.
Uti underdånig skrifvelse den 17 September 1863 anmälde Rikets Ständer, att de bifallit allt hvad Eders Majit sålunda i nåder äskat.
Vidkommande nu anslagen till Utrikes-Departementet, finner jag någon förändring i afseende å de af Rikets
Ständer på ordinarie stat uppförda anslagen till Departementschefen samt Departementets Expedition icke böra ifrågakomma, äfvensom och då det alltjemt visat sig, att anslagen till Ministerstaten samt till skrifmaterialier, expenser och extra utgifter endast genom iakttagande af ytterlig sparsamhet blifvit, i förening med det årliga bidraget från Konungariket Norge, för de dermed afsedda ändamål tillräckliga, jag anser berörda båda anslag till nu bestämda belopp jemväl fortfarande vara för Utrikes-Departementets behof oundgängligen erforderliga, och får jag i följd häraf i underdånighet hemställa, att Eders Majit, som af Konungariket Norges nu församlade Storthing äskat ett fortsatt anslag till Utrikes-Departementet af 50,000 Specier årligen, motsvarande efter pari kurs 200,000 Ridr, uti den proposition om Statsverkets tillstånd och behof, som till Rikets Ständer kommer att aflåtas, behagade till oförändrade belopp låta upptaga omförmälde anslag, att till Utrikes-Departementet utgå mot nu gällande redovisningsskyldighet.
Uppå Stats-Rådets öfriga Ledamöters underdåniga tillstyrkande behagade Kongl. Majit i nåder gilla hvad Herr Statsministern för Utrikes Ärendena sålunda i underdånighet föreslagit och hemställt; och skulle afskrift af detta protokoll aflenmas till Finans-Departementet, för att tjena till grund vid författandet af Kongl. Majits nådiga proposition angående Statsverkets tillstånd och behof.
In fidem Otto Steenbock.
Stockholm, 1865.
Söner. till.
N:o 5 ti. till Kungl. Majlis Nåd.
Prop. N:o t, om Statsverket 1865. i Utdrag af Protokollet ofver Landt) or sv ars-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stals-Rädet på Stockholms Slott den 13 Oktober 1865.
Näi varande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes ärendena, Grefve Manderström Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson.
Chefen för Landtlörsvars-Departernentet, Stats-Rädet Reuterskiöld anhöll i underdånighet, att inför Kongl. Maj:t nu få föredraga de frågor, som vid förslag till reglering af utgifterna under Riksstatens 4:de Hufvudtitel för nästa statsregieringsperiod borde i ett sammanhang tagas i öfvervägande; hvarvid anmäldes, att följande, dermed gemenskap egande betänkande!), förslag och framställningar till Kongl. Majit inkommit, nemligen: l:o Landtförsvars-Komiténs den 12 sistlidna
Maj afgifna betänkande, rörande landtförsvarel; 2:o De, genom t. I.
Presidenten i Krigs-Kollegium uti Memorial al den 24 sistlidna Augusti öfverlemnade förslag från Kollegii särskilda Afdelningar, angående de för landtförsvaret i allmänhet nu erforderliga anslag; 3:o Chefens för Ingeniör-Korpsen Memorial af den 2 sistlidna Augusti, angående uppsättning af ett 3:dje kompani ingeniörtrupper m. m ; 4:o H. K. H. Hertigens af Östergötland, i egeuskap af Ordförande i Komitén för Stockholms befästande, Memorial af den 26 sistlidna Augusti, angående kostnaden för södra landtfrontens befästning; 5:o
Komiténs för salpeter-ärendena betänkande af den 13 sistlidna Juni, angående salpeterväsendets ordnande; lith. till K.
Prut. 1865 & 1866. 1 Sami. 1 Afd. 4 Haft. 1 2 Bil. iY:o 5 a. lill Kony!.
Majlis Kail.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 6:o
Kavalleri-Komiténs (ien lörsta sistlidna
Maj afgifna förslag till organisation al en Central-ridskola; 7:o General-Fälttygmiistarens Memorial af den 31 sistlidna Juli, om anslag till Artilleribefiilets skjutöfningar; 8:o General-Fälttygmästarens Memorial af den 31 sistlidna Juli, om anslag till resestipendier åt Artilleri-Officerare; 9:o t. f. Kanslerns för Krigs-Akademien Memorial af den 17 sistlidna Juli’ angående anslag för de praktiska ölningarna vid Krigsskolan; 10:o Chels-embetets vid Topografiska Korpsen Memorial af den 4 sistlidna Augusti, om anslag till Korpsens arbeten; 11 :o Direktionens öfver Arméens pensionskassa skrifvelse af den 3 sistlidna Juli, angående anslag för Arméens pensionering; 12:o Militär—Befiilhafvarens på Gotland Memorial af den 28 sistlidna Juli, angående ökad aflöning för Underbefälet, m. fl. vid Gotlands Nationalbeväring; om tillökning i tjenstgörande styrkan vid Artilleri-Korpsens stamtrupp och i anslaget till lega för Artilleri-hästar; samt om kasernbyggnad i Wisby; 15:o General-Fälttygmästarens och Chefens för Artilleriet Memorial af den 18 sistlidna Augusti, om förhöjning i lönen för Verkmästaren vid Svea Artilleriregementets tygstat; 16:o
Direktionens öfver Allmänna Garnisonssjukhuset skrifvelse af den 10 sistlidna Juni, om afiöningsförhöjning lör åtskilliga vid sjukhuset anställda personer; 17:o Chefens för Ingeniör-Korpsen Memorial af den 19 December 1864, om lönförhöjning åt Korpsens Vaktmästare, samt arvode åt en Extra Vaktmästare; 19:o Chefs-embetets vid Ingeniör-Korpsen förslag af den 10 sistlidna Augusti, i fråga om en Kyrko- och Skolbyggnad för Stockholms garnison; 20:o t. f. Kanslerns för Krigs-Akademien Memorial af den 5 sistlidna Juli, om uppförande af ett exercishus för Krigsskolan; 21:o t. f. Kanslerns för Krigs-Akademien Memorial af den 7 sistlidna Augusti, om uppförande af en sjukhusbyggnad för Krigsskolan; m. m. 25:o Krigs-Kollegii skrifvelse af den 28 sistlidna September, angående beredande af lokaler till förvarande af särskilda till regementen och korpser utlemnade krigsgevär.
Deparlements-Chelen yttrade derefter följande:
Innan jag går att uppgifva de anslagsbelopp, som lör försvarsverket till lands erfordras under nästkommande statsregleringsperiod, anser jag mig förut böra i underdånighet framlägga den organisation af försvaret, hvars ernående man, efter Bil.
N:o 3 a. till Kongl. Majus Nåd.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 3 min tanke, bör eftersträfva för betryggandet af nationens politiska sjelfständighet vid de förvecklingar, som möjligen kunna uppstå.
Denna sjelfständighet bör i främsta rummet grundas på förmåga af eget försvar.
Andra staters hjelp, ehuru god och värdefull då den lemnäs, är dock icke att påräkna, minst om nationen icke sjelf genom beslutsamhet och uppoffringar visar sig vilja till det yttersta bevara sitt urgamla oberoende och icke böja sig för ölvermakten förr än all kraft är uttömd.
Sålunda bibehållas aktning och anseende hos andra nationer.
Det säkraste medel att undvika anfall är att alltid stå färdig till försvar.
Utgående från dessa grundsatser, hvilka redan förut blifvit af mig uttalade till det protokoll, som åtföljde Eders Kongl. Maj:ts vid förra Riksdagen till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, anhåller jag i underdånighet, sedan den då omnämnda, genom Kongl. Brefvet den 16 Juli 1861 tillförordnade komité för landtförsvaret nu afslutat sina arbeten och algifvit sitt underdåniga betänkande, hvilket pä Eders Kongl. Maj:ts befallning blifvit till trycket befordradt och derigenom gjorts tillgängligt för en allmännare kännedom, få, med åberopande i de flesta fall af de i komitébetänkandet anförda motiver, andraga hufvudgrunderna för landtförsvarets organisation.
De olika förhållanden, som härvid i afseende på truppernas antal och utrustning m. m. förekomma under krig och under fred, torde i det löljande för korthetens skull få, likasom i nämnda betänkande, sammanfattas under benämningarne krigsfot och fredsfot.
Den krigsstyrka, för hvilken befäl, vapen, beklädnad, m. m. mäste beräknas, anser jag böra vara i öfverensstämmelse med den större krigsfot, som af mig ningame. kommer att föreslås.
Att ständigt under vapen hålla den stridsstyrka, som för landets försvar är behöflig, vore icke förenligt med god hushållning.
Det bör derföre finnas en fredsfot och en krigsfot, den förra alltid tillgänglig, den sednare att uppbåda vid behof af förstärkning.
Vi måste vara beredda att hastigt kunna mobilisera våra stridskrafter, för att afvisa ett fiendtligt anfall i dess första början och innan fienden, efter landstigning på våra kuster, derest sådan icke kunnat förhindras, hinner draga till sig förstärkningar.
Härtill fordras att hafi a en mindre och en större krigsfot, samt dessutom till ortförsvaret en landstorm.
Den mindre krigsfoten, som bör finnas färdig att genast rycka ut, anser jag, i likhet med Landtförsvarskomitén, böra beräknas till SO,OOO man, samt vara så öfvad, att den lätteligen kan mottaga förstärkning af beväringsmanskap och inom kortare tid uppbringas till den större krigsfoten, eller 70,000 man, hvilken åter efter någon längre förberedelse kan växa till 100,000 man.
I öfverensstämmelse med Landtlörsvarskomiténs förslag hemställer jag i underdånighet, att försvarskrafterna måtte så ordnas: 4 Bil.
N‘o 3 a. till Kongl. Majus Nåd.
Piop.
Nio 1 om Statsverket 1863. att iredsfoten bestående af stamtrupper eller den ständiga arméen; utgöres af infanteri 50 bataljoner med befäl vid hvarje bataljon för en och en half sådan; kavalleri 42 sqvadroner, fältartilleri 25 batterier, fästningsartilleri .... 4 kompanier, ingeniörtrupper 2 bataljoner, att en väl öfvad förstärkning åt denna ständiga armé må bildas, så att styrkan utan uppskof kan uppbringas till den mindre krigsfoten eller 50,000 man; samt att denna, inom icke allt för lång tid, kan ökas till 70,000 man, hvilken större krigsfot bör, om så behölves, kunna förstoras till 5 00,000 man och vid detta antal bibehållas: alla dessa stridande.
Såsom stöd för det rörliga försvaret och till upplagsplatser för materiel och krigsförnödenheter, måste finnas befästade orter.
Dessa böra dock kunna inskränkas till några få platser, så framt på ställen af större strategisk vigt, efter noggrann undersökning, redan under freden full ständiga förslag uppgöras till anläggande af större under krig behölliga fältverk, så att dessa, då krigets gång det fordrar, hastigt må kunna vara att tillgå.
Egentliga fästningar borde, enligt Landtförsvarskomiténs mening, endast finnas vid Carlsborg, Stockholm, Carlskrona och Marstrand.
Komitén har ansett: att Carlsborg borde fullbordas inom 10 år; att Stockholm borde befästas till så vid omkrets, att staden icke kunde beskjutas; att Carlskrona borde befästas ej allenast åt sjösidan utan äfven på landsidan; och att Marstrand borde förbättras genom anläggande af det norra strandverket och fullbordande af jordverket, afsedt att värna inloppet.
Derjemte har komitén föreslagit, att inloppet till Göteborg måtte blifva med några mindre verk skyddadt; att en befästning i Norrland anlägges på vägen till Jemtland, äfvensom en befästning på Gotland, såsom stödjepunkt för försvaret och att tjena till militärförråd.
Den af Eders Kongl. Majit tillförordnade särskilda Komité för uppgörande af förslag till Stockholms befästande har väl ännu icke hunnit afsluta sina arbeten; men af inkommen anmälan om anslagsbehof för befästningen å södra landt fronten synes, att denna komité äfven finner Stockholms befästande böra företagas.
Af hvad sålunda i detta afseende förekommit finner jag mig föranlåten i underdånighet hemställa: att Carlsborgs fästning så lort ske kan, jemte tillhörande förrådshus, färdigbygges; Iltl.
N:o 3 a. till Kongl. Majlis
Nåd /‘rop.
N-'o 1. om Statsverket 1865.
S att Stockholm må befästas; att Carlskronas befästning fullbordas; att Marstrands fästning förbättras; att inloppet till Göteborg varder befästadt; att en befästning i Norrland anlägges; och att på Gotland jemväl en befästning må uppföras.
Chefen för Ingeniör-Korpsen har för öfrigt inkommit med yttrande och förslag rörande fästningsbyggnaderna, hvartill jag torde få återkomma vid anmälan om anslagsbehofven härför, i sammanhang med nu förestående statsreglering.
Sättet att erhålla ofvannämnda rörliga krigsstyrka bör vara sådant, att målet uppnås med minsta uppoffring af arbetskraft och penningar.
Detta sker, om stridskrafterna så ordnas, att en, efter omständigheterna, lämplig del deraf ständigt underhålles såsom landels fredsfot, och den öfriga delen, efter i stadgad ord - ning bibringad undervisning och öfning, får egna sig åt fredliga yrken, intilldess äfven dess tjenst påkallas för landets försvar och arméen ställes på krigsfot.
Den ständigt underhållna stridsmakten eller fredsfoten är. såsom Landtförsvarskomitén yttrar, den ram (cadre), i hvilken de uppkallade beväringspligtiga samlas, innefattas och organiseras, den stam, som med fasta rötter förmår fasthålla och utveckla de mjuka telningar, hvilka i densamma inympas.
Det för Sverige egendomliga sättet att anskaffa och under freden underhålla manskap, eller indelningsverket, är en ovärderlig skatt, som, med hänseende till förhållanden inom vårt land, af intet konskriptionssystem kan ersättas, hvarken om man betraktar kostnaden för staten eller vinnande af en säker stam för de unga beväringsskyldiga.
Med den tillväxt, befolkningen vunnit sedan indelningsverket inrättades, och den större försvarskraft, vi till följd deraf kunna utveckla, äfvensom med afseende på de större stridsmassor, hvilka numera af alla länder uppställas, har behofvet lör oss blifvit större att ega en stamtrupp, tillräckligt stark för att i sina led kunna emottaga ett visst antal beväringspligtiga, utan att derigenom betydligt nedsättas i stridsfärdighet, då den påkallas till aktivt uppträdande mot fiendtliga härskaror.
Till följd af de olika vapnens fordringar och krafvet af ständig tjenstgöring, med Hera skäl, har den indelta stammen blifvit förstärkt med en värfvad; men å andra sidan har ock denna indelta stam blifvit förminskad för beredande af aflöningsmedei.
Den nuvarande styrkan af indelt och värfvad stam, som för sig sjelf icke är på långt när tillräcklig för landets försvar, måste vid alla organisations- och fältutrustningsfrågor betraktas endast och allenast såsom stam för den armée, som uppstår genom beväringsmanskapets tillkomst; och betraktade såsom lägsta klassen af de ledare, hvilka i högre klasser utgöras af befälet, böra stamsoldaterna aldrig ensamt skickas i fält, utan alltid i förening med beväring, hvarigenom arméen bildas.
6 Bil.
N:o 3 a. till Kongl. Maj:Is Nåd.
Bevärings manskapet
- Vid denna sammansättning af stam och beväring måste dock noga tillses, att förhållandet emellan de begge slagen af trupper blir sådant, att tjenstbarheten bevaras.
Den nummerstyrka, hvaraf både indelta och värfvade stammen nu består, är icke tillräcklig för emottagande af de för närvarande nog litet öfvade beväringsskyldiga till det antal som erfordras, utan att tjenstbarheten i allt för betydlig grad nedsättes.
Då den allmänna beväringen icke bör, utan i förening med stamtrupper, användas mot fienden, på det beväringsmanskapet, medelst detta stöd och denna sammanhållning, må undgå den ökade manspillan och förlust i anfallskraft, som bland en oöfvad trupp uppstår vid möte med en väl öfvad och disciplinerad, måste man söka komma derhän, att de trakter af riket, som nu sakna stamtrupp för arméen, så vidt ske kan, sådan erhålla; och jag anser, att utan särdeles stora uppoffringar bristen på stamtrupper skulle till god del kunna afhjelpas, om den båtsmansrotering, som, vid flottans nya organisation, kan för denna blifva öfverflödig, öfverflyttas till arméens förfogande; om de nummer vid indelta arméen, som nu äro afsedda för andra ändamål än nummerkarlars underhåll, i allmänhet kunde återgå till sitt ursprungliga ändamål; och om en viss del af allmänna beväringen komme att undergå en så fullständig öfning, att den, utan menlig inverkan på stammen, kunde genast vid uppbåd ingå i ledet och användas mot fienden, för att i sin tur äfven bilda stamtrupp, under det andra delar af beväringspligtiga inkallas till depöterna och beredas att förstärka arméen och ersätta uppkomna förluster.
Detta sätt för stamtruppernas förökande med förstärkningsmanskap bör ega rum, så väl vid infanteriet som vid artilleriet och ingeniörtrupperna; men kavalleriet måste redan vid fälttågets början vara uppsatt till afsedd styrka, och dess beväringsmanskap endast bilda depoter för sedermera blifvande ersättningar och förstärkning.
För att erhålla den mindre krigsfoten, eller SO,OOO man stridande, hvilken måste vara skicklig att genast vid uppbåd gå i fält, böra 5000 man ur hvarje af fem beväringsklasser, eller 25,000 man, hafva en öfning någorlunda motsvarande den, hvilken stammens rekryter vid indelta arméen erhålla, innan de såsom stamsoldater kunna godkännas.
Dertill erfordras en rekrytskola af minst 62 dagar första året och derefter 15 dagars vapenöfning under 5 följande år tillsammans med stammen.