Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
123 giska lnstilulet kunde föreskrilvas såsom vilkor för inträde i Bergsskolan, hvilket ulan tvifvel skulle lända denna till synnerlig fördel, då lärarne derigenom, frikaliade från den elementära undervisning i theoretiska ämnen, som icke tillhör deras befattningar, men hvilken de icke desto mindre i följd af ofvan anmärkta förhållande, måst åtaga sig, blefve oförhindrade att egna sig åt sina hufvudämnen, och läroverket sålunda komme att bättre uppfylla sin bestämmelse, hvilken Rikets Ständer desto mindre kunna antaga vara någon annan, än ati utgöra en lillämpningsskola lör bergshandteringen, som skolans Föreståndare uti sitt till Brukssocietetens Fullmäktige i ämnet afgifna utlåtande, med hänseende till Bergsskolans ändamål, såsom varande hufvudsakligen praktiskt, yttrar med egna ord sorn följer: ”Antingen Bergsskolan förblifver i Fahlun eller förflyttas till Stockholm, synes den mig aldrig kunna nöjaktigt uppfylla sin bestämmelse med mindre än alt tillträde herodes för densamma till ett passande och välbeläget jernbruk, der eleverne, såväl under bergsskolekursen som efter densamma kunna lå uppehålla sig för alt praktiskt studera gru(brytning, masmästeri, stångjernssmide, ståltillverkning, bergsmekanik, skogshushållning, bruksbokhålleri och bruksekonomi, och hvarest allt skötes på bästa möjliga sätt, sä att bruket vore alt betrakta såsom ett framåtskridande normalbruk.
Det är mig icke obekant att personer Annas, hvilka drifva den sats, att praktisk undervisning i jernhandleringen icke är vid Bergsskolan behöflig, och jag anhåller derföre, att hvad jag nu tagit mig friheten yttra mätte lå anses såsom en protest, grundad på det renaste interesse för Svenska jernhandteringens förkofran samt på den allvarligaste öfvertygelse, vunnen både såsom elev och lärare vid Bergsskolan, att endast i förening med en väl ordnad praktisk undervisning den theoretiska undervisningen i jernets metallurgi kan blifva tillfredsställande och fruktbringande.
Saken synes mig dessutom i sig sjelf vara så enkel och lätt att fatta, att något vidare ordande derom icke torde vara behöfligl; och jag vågar till och med uttala den öfvertygelsen, att
Brukssocieteten näppeligen skulle kunna vidtaga någon åtgärd, af hvilken så säkra och rika frukter för handteringens förkofran vore att emotse, som genom alt anskaffa ett lämpligt jernbruk för Societetens räkning.
Ville derföre Bruks-societeten, i händelse Bergsskolan skulle komma att förflyttas till Stockholm, i stället för de bidrag som nu lemnäs till densamma, genom köp eller arrende på längre tid af ett passande jernbruk, bereda Bergsskolan tillfälle till jernhandleringens och dermed sammanhängande ämnens praktiska studerande, så tror jag, att icke allenast med samma, utan säkerligen äfven med mindre kostnader för Brukssocieteten än de nuvarande, bergsmannastudiet i värt land skulle komma att bedrifvas på ett mycket mera fruktbringande och ändamålsenligt säll än det nu är möjligt.”
Häraf framstår tydligen all Bergsskolans Föreståndare ansett elevernas praktiska öfningar eller den del af undervisningen, som icke kan bibringas i sjelfva skolan, vara företrädesvis angelägen och maktpåliggande för deras utbildning; och då de skäl, bemälde
Föreståndare i öfrigt anfört för skolans flyttning, i sig sjelfva synas vara af jemförelsevis underordnad vigt och åtminstone icke utesluta möjligheten deraf att hufvudsakligen samma fördelar, som med flyttningen åsyftas, kunde vinnas genom en utvidgning', af skolan i Fahlun, hafva Rikets Ständer ej kunnat uppfatta Föreståndarens yttrande annorlunda, än att han förordat Bergsskolans förening med Teknologiska institutet förnämligast på grund af den öfvertygelse, att Bruks-societeten i sådant fall snarare skulle förmås alt bereda skolans elever tillfälle att på ett fullt ändamålsenligt sätt inhemta den för dem erforderliga praktiska bildning.
Rikets Ständer, som fullkomligt erkänna vigten af denna sednare omständighet, anse emellertid det skick, hvari frågan just i detta hänseende sig beflnner, utgöra en 124 Expedilions-i]ts kottets Förslag till linderö.
Skrifvelse i\:o 470. ytterligare anledning (ill tvekan om hvad som bör i saken tillgöra?
Då nemligen Brukssocietetens ofvan omfönnälda för staten visserligen ganska förmånliga anbud, att bestrida alla kostnaderna för bergsskole-eleverrias praktiska bildning, varit åtföljdt af det förklarande, att
Societeten funnit sig icke böra antaga det väckta förslaget om inköpande af en för berörda ändamål särskildt afsedd bruksegendom; men Bergsskolans Föreståndare, som ansett sagde ändamål endast genom en sådan åtgärd kunna på ett fullt tillfredsställande sätt uppnås, icke haft tillfälle att, sedan detta förklarande af Societeten afgafs, sig i ämnet yttra, sakna Rikets Ständer följaktligen kännedom derom, huruvida bemälde Föreståndare, oaktadt de sålunda förändrade förhållandena, fortfarande hyser den åsigt, att Bruks-societetens erbjudande, med ofvan angifna inskränkning, kan bereda så väsendlliga fördelar för undervisningen, att detsamma bör gälla såsom eli hufvudsakligt skäi för Bergsskolans flyttning till Stockholm.
Rikets Ständer anse således angeläget, att före frågans afgörande Föreståndaren må blifva häröfver ånyo hörd ; men som det likväl svårligen torde för honom, eller sedermera för Rikets Ständer, blifva möjligt att tillförlitligt bedöma fördelarne al det utaf Bruks-societeten gjorda anbud, innan något bestämdt och mera detaljeradt förslag af Societeten meddelats, angående sättet för de praktiska öfningames ordnande för framtiden, synes del äfven vara af vigt, att Bruks-societetens Fullmäktige anmodas att i detta hänseende inkomma med yttrande.
Derjemte och då Rikets Ständer, af hvad hittills i frågan förekommit icke funnit sig öfvertygade att hufvudsladen skulle i alla hänseenden vara den lämpligaste orten för en Bergsskola, och dä det icke synes oantagligt att samma fördelar för undervisningen, som Bruks-societeten genom den föreslagna flyttningen velat bereda, skulle til! väsendtlig del kunna vinnas derigenom att Rikets Ständer beviljade ökade anslag för utvidgning och förbättring af Bergsskolan i Fahlun, vore det för en fullständig utredning af detta ärende, enligt Rikets Ständers tanke, lämpligt, dels att Bruks-societeten anmodades afgifva förklaring, huruvida dess förut omnämnda anbud icke skulle vidhållas, i händelse Rikets Ständer lunne skäl att föredraga sistnämnde utväg, dels ock att fullständig plau och kostnadsförslag upprättades för Fahlu Bergsskolas utvidgning och undervisningens ändamålsenliga ordnande derstädes, på det Rikets Ständer, innan de fatta sitt beslut i ämnet, måtte kunna jemföra fördelarne och kostnaderna af såväl det ena som det andia förslaget.
I betraktande af delta allt hafva Rikets Ständer funnit frågan om Fahlu Bergsskolas flyttning till Stockholm och förening med Teknologiska Institutet uti ofvan omförmälda hänseenden erfordra ytterligare utredning, innan Rikets Ständer kunna derom besluta, samt anhålla i följd deraf underdånigst, att E. K.
Majit läcktes, efter det sådan utredning blifvit verkställd, lill Rikets näst sammanträdande
Ständer aflåta den nådiga framställning i ämnet, hvartill E. K.
Majit kan finna omständigheterna föranleda.
Stockholm den 24 Oktober 18B0.
Er/ieditions-llts/ioltels
Skrifvelse Dt:o lil. 125 M: O 191.
Uppläst och godkäudt hos Ridd. och Adeln den 20 Okl. lil60.
Presle-Ståndel den 20 — — Borgare-Ståndet den 20 — — Bonde-Ståndet den 20 — —- Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förändrade föreskrifter rörande vilkoren för erhållande af understöd utaf allmänna medel till utflyttning i följd af laga skifte.
Stais- Lag- och Ekon.-Utsk:ns Bet:de N:o 30.) S. A. K. Hos Rikets Ständer är vordet anfördt, hurusom de. angående vilkoren för beviljande eller utbekommande af de understöd utaf allmänna medel till följd al laga skiften, i åtskilliga författningar meddelade föreskrifter, i anseende till den mängd formaliteter, sorn vore att iakttaga, tillskyndade dels stort besvär för vederbörande myndigheter, dels mycket obehag, kostnader och förluster för skiflesdelegare.
Förfaringssättet bestode nemligen deruti, att, sedan Landtmätaren fullbordat laga skiftet, och fastställelse å detsamma vunnits, ålåge det honom att, inom en månad efter det bevis om fastställelsen blifvit lecknadt å egokarlan, till E. K. Maj:ts Befallningshafvande i länet insända uppgift på de utflyttningar, som blifvit beslutade, och dervid medelst utdrag af skifleshandlingarne lemna upplysning i följande hänseenden: om förrättningen varit egentligt laga skifte eller blott hemmansklyfning; om alla byns eller hemmanets egor ingått i skiftet, eller, om detta ej skett, anledningen dertill; hvilka jordegare känts skyldige att utflytta, eller om sådant komme att ske efter frivilligt åtagande eller ock redan före skiftets verkställighet skett: antalet skiften, som hvarje utflyttande erhållit; 126 Expeditions- UIsko litt* Förslag lill anderd.
Skrifvelse N:u 471. afståndel emellan den förra och den nja tomten ; tiden, inom hvilken utflyttning skall vara verkställd; om nybyggnaden kommer alt verkställas af träd eller al brändt eller obrändt tegel, ler eller sten ; de gamla åbyggnadernas byggnadssätt, storlek, indelning och brukbarhet; beskaffenheten af trädgård eller annan nyttig anläggning; flyttningskostnaden för hvarje hus samt för annan nyttig anläggning och kostnaden för erforderlig brunnsgräfning; om alla åbyggnaderna skola flyttas, eller någon af dem blifver orubbad: om de egas gemensamt med någon annan ; om de före skiftet varit tillräckliga för hemmanets behof; om de derförinnan varit så bristfälliga, att ombyggnad i allt fall erfordrats ; om den erhållna egolotten skall särskildt bebyggas eller sammanläggas med en annans; om grunderna för utflyltningskostnadernas fördelning; hvarjemte vid del på förenämnda och åtskilliga andra omständigheter grundade förslag till utflyltnings-understöd af allmänna medel borde fogas: dels behörigt utdrag af jordebok och mantalslängd öfver alla delegarne i skifteslaget; dels ock bevis att förrättningen blifvit af Egodelnings-rätten fastställd.
Berörde anmälan och uppgifter pröfvades derefter af E. K. Majits Befallningshafvande, som, derest icke allt befunnes i behörig ordning, egde att återförvisa ärendet till ny behandling af Landtmätaren, men eljest upprättade förslag till utflytlningsunderstödets belopp och insände detsamma till Ofver-direktören vid Landlmäteriet, som efter verkställd granskning deraf, hos E. K.
Majit i underdånighet hemställde om nådigt beviljande af det utflyltnings-underslöd, E. K. Maj:ts Befallningshafvande föreslagit eller Ofver-direktören funnit rätteligen böra utgå.
Sedan E. K. Maj:l bestämt understödets belopp och derom aflåtit nådigt Bref till Ofver-direktören, meddelade den sistnämnde detta Bref åt E. K. Maj:ts Befallningshafvande, som genom utfärdad kungörelse underrättade delegarne om E. K.
Maj:ts beslut; hvarefter delegarne egde ingifva sina ansökningar om medlens utbekommande, dervid dem ålåge att styrka, att utflyttningar af alla husen redan blifvit verkställd på föreskrifvet sätt, eller ock, om det ej skett, ställa borgen för understödets återbetalande.
Bedovisningen för de utbetalda utflyttnings-bidragen tillginge vidare sålunda, att E. K. Maj:ts Befallningshafvande deröfver förde utförliga, enligt af Stats-kouloret utfärdade formulär upprättade räkningar, och insände dessa, jemte verifikationer, lill Slats-konloret, som, efter det Ofver-direktören vid Landlmäteriet granskat samma räkningar och öfver dem afgifvit utlåtande, pröfvade och meddelade beslut i ämnet; hvarvid, i händelse någon enda af de formaliteter, som bort iakttagas, blifvit underlåten, Stats-kontoret vanligen vägrade ersättning åt E. K. Majrls Befallningshafvande för de ulbetalde medlen.
Dessa, jemte ränta, blefvo i sådant fall af kronobetjeningen uttagna hos den utflyttade hemmansegaren, som dem uppburit och nu måste anföra besvär hos E. K. Maj:t, hvilket föranledde nya förklaringar och utlåtanden frän E. K. Maj :ts Befallningshafvande, Ofver-direktören vid Landlmäteriet och Stats-kontoret.
Slutligen ålåge det bemälde Öfver-direklör att för hvarje år hos E. K.
Majit uppgifva beloppet af utbetalde, balancerade och innestående utflyttnings-understödsmedel: och tili sist undergingo de vidlyftiga räkenskaperna granskning af KammarBätten. E.cpeditions-Utskottnts Förslag till, un der d. Skrifvelse A:o lil. 127
På grund af detta allt, som nogsamt utvisade, huru myndigheter och jordegare besvärades i oell för iakttagande af gällande föreskrifter om viikoren för erhållande af utflyttnings-understöd af allmänna medel, har förslag blifvit väckt all, med upphäfvande al allt hvad angående utflyttnings-understöd af allmänna medel hittills blifvit stadgadt, ny författning i ämnet måtte utfärdas.
Att de uti ifrågavarande hänseende nu gällande bestämmelser kunna mycket förenklas, ulan att nödig kontroll derföre behöfver åsidosättas, hafva Rikets Ständer ej förbisett.
Kungörelsen den 25 Juni 1830, som, med den ändring, 1 % i densamma undergått, genom Kongl. Kungörelsen den 25 Januari 1833, numera gäller till efterrättelse för hela Riket, sedan del undanlag för Skåne, Skaraborgs län och Öland, som tillförene egt rum, blifvit genom Kongl. Rrefvet den 15 Mars 1853 upphäfdt, innefattar en mängd bestämmelser rörande vilkoret) för erhållande af utflyttnings-underslöd, hvilka Ater, för att behörigen iakttagas, föranledt
Cirkulärer från vederbörande embetsmvndigheler lill de dem underordnade tjenstemän ined ytterligare föreskrifter i afseende på de noggrannaste uppgifter rörande de förhållanden, som på rättigheten tili nämnda understöd ega inflytande; och vid minsta förbiseende af desamma föranleda dertill, alt utflyttande skiftesdelegare kan antingen gå alldeles miste om utflyttningsbidrag af allmänna medel eller åtminstone först efter mycken tidsutdrägt, besvär och omgångar komma i åtnjutande deraf.
Af sådan anledning har en ändring i dessa föreskrifter synts Rikets Ständer behöflig, dervid, hvad särskildt angår nu gällande stadgande, att det understöd lill utflyttning, som lemnäs af allmänna medel, skall emot borgen uppbäras af samtlige delegare i skifteslaget, hvilka deraf skola undfå tre fjerdedelar då deremot den utflyttande erhåller återstående ijerdedelen, Rikets Ständer funnit lämpligare, att understödet genast uppbäres af den utflyttande emot afräkning å del belopp, han berättigas att af skifteslaget erhålla.
Och hafva Rikets Ständer i öfrigt i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad härutinnan blifvit bos Rikets Ständer föreslaget, ansett följande grunder böra antagas för tilldelande af understöd utaf allmänna medel till utflyttning, nemligen : 1:o) att för hvarje särskildt bebygdl hemman eller hemmansdel samt för utjord, om den för sig är skattlagd och bebyggd, hvars innehafvare vid laga skifte dömes att utflytta alla sina åbyggnader, skall, när skiftet blifvit faststäldt, samt derest hemmansdelen eller utjorden ej förut undergått enskifte eller laga skifte, och ej heller fått sina egor i flere lotter än efter Skiftessladgan, utan underställning lill Egodelnings-rätt är tillåtet, understöd till utflyttningen af allmänna medel, såsom gåfva, erhållas, nemligen för en hemmandel under samt till och med A mantal R:dr 75: — deröfver lill och med J mantal w 112: 50. deröfver till och med i dito 150: — deröfver till och med i dito n 187: 50. öfver i mantal, allt efter förmedling räknadt „ 225: — och för utjord 75: — 2o) att Landtmätare som förrättat laga skifte, hvarmed här icke förstås egodelning inom hemman, som förut undergått enskifte eller laga skifte, skall, vid ansvar såsom för tjenstefel, åligga att, inom en månad efter det han återfått skifteskartan och handlingarne med påskrift om fastställelse, till E. K Maj:ts Refallningshafvande insända dels uppgift å de utflyttningar, som vid skiftet blifvit beslutade, innefattande underrättelser om hemmansinnehafvarens namn och hemmansdelens förmedlade mantal samt om alla eller blott vissa åbyggnader skola utflyttas, och dels bestvrkt afskrift af beviset derom, att skiftet blifvit faststäldt; 128 Exp etli ti uns- U /.t kottet* Förslag lilI underd.
Skrifvelse N:o lil.
3:o) att när utflyttande hemmansinnehafvare vill lyfta ulflyttningsunderslöd af allmanna medel, skall han derom hos E. K. Maj:ts Befallningshafvande göra ansökning, hvarvid bifogas bevis af Härads-skrilvaren i orten, att sökanden innehar det till utflyttning dömda hemmanet och huru stort delias förmedlade mantal är, hvilket bevis utan lösen skall ulgifvns. E. K. ,\laj:ts Befallningshafvande skall derefter, utan någon sö kandens kostnad, enligt den här ofvan i mom.
1 stadgade grund, bestämma ulflyttningsunderstödels belopp och detsamma anordna samt emot behörigt qvitto såsom förskott al' statsmedlen, i Landtränleriet låta utbetala.
4:o) att understöd af allmänna medel uppbäres och qvittera? ensamt af den, som till utflyttning blifvit förbunden, och hvilken må ega att utap beräkning tillgodonjuta en fjerdedel deraf såsom särskild vedergällning för den tunga, det besvär och de omsorger, som med utflyttningen äro förenade; hvaremot delegarne i skifleslaget ega att sig till godo beräkna öfriga treljerdedelar vid bestämmande och fördelning af det utflyttnings-understöd, sorn af dem, enligt 13 Kap. 3 § Skiftes-stadgan, särskildt bör ulgifvas; 5:o) att E. K. Maj:ts Befallningshafvande bör, inom den 15 Januari hvarje år, till Stnls-kontoret insända verificeradl reqvisilionsförslag å ersättning lill
Landtränleriet för derifrån under föregående året förskjutna ulflyttningsmedel: börande Stats-konloret dels meddela ersättning genom anordning å de dertill under Biksstalens Sjette Hufvudtitel anslagna medel, mot redovisning i Landsboken, samt dels till E. K. Maj:t inom den I Maj ingifva ett sammandrag öfver alla de ulflyttningsmedel, som i länen under det föregående året blifvit utbetalda.
Då likväl rörande detta ämne åtskilliga andra bestämmelser torde påkallas i följd af det öfliga redovisningssättel för Statsverkets utgifter, få Bikets Ständer, som af sådan anledning ej ansett sig böra upprätta förslag till författning i frågan, hos E. K.
Majit anhålla, att E. K.
Majit täcktes utfärda en Förordning, innefattande, enligt ofvan 'afgifna grunder, förenklade föreskrifter rörande vilkoren och sättet för erhållande af understöd utaf allmänna medel lill utflyttningar i följd af laga skiften.
N:o F xriaditions-Vtskottets Förstatf till Hildard.
Skrifva Isa IS: o 17 2. 129 \:« 192.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelli deri «o Okl. 1860.
Preste-Slåndet den ao — — Borgare-Ståndet den Sto — — Bonde-Ståndet den so — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Auditeurs-tjensternas indragning.
(Stats- och Ekon.-Utsk:s Bet.
N:o 36.) S. A. K.
Enär indragning af sådane tjenster, hvilka ej åt sina innehafvare medföra lull sysselsättning samt fördelning af dessa göromål å andra tjenstemän, hvarigenom besparing tillskyndas
Statsverket och tillgångar heredas till en nöjaktig aflöning åt de tjenster, som varda bibehållne, länge utgjort den plan, hvarefter tjensleregleringen blifvit ordnad och lika mycket öfverensstämmer med Statens fördel som med ett billigt afseende på tjenstemannakorpsens ställning, då sålunda ej längre personer föranlåtas alt vid unga år emottaga en ordinarie beställning, å hvilken de hvarken kunna beräkna bergning eller framtida befordran, få Rikets Ständer, som, i anledning af gjord framställning, funnit de göromål, hvilka åligga Auditeurs-befättningarne vid de särskilda Regimentena, utan svårighet kunna öfverflyttas antingen å andra Regiments-ljensleinän eller ock å några för större distrikter gemensamma tjenstemän, hos E. K.
Maj: t underdånigst anhålla, det täcktes E. K. Maj:t i nåder tillse, huruvida icke, antingen på något af de salt, som nu blifvit föreslagna eller annorledes, Auditeurs-tjensterna vid Regimentena rnä kunna umbäras och deras göromål å andra tjenstemän öfverflyttas, eller ock tjensterna undergå sådan förändring, hvarigenom nu anmärkta olägenheter afhjelpas.
Hih. till It.
Fröt. 18hil éf 1860. 10 Sami. 1 Afd.
2 Hand. 17 130 Expuditions-Uiskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o ' 1~J5.
\:o 193.
Uppl.ist och godkändt hos Ridd. och Adeli den 19 Okl. liifin.
Presle-Slåridel den 20 — -— Borgare-Ståndet den 20 — — Bonde-Slåndet den 20 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition med förslag till Förordning angående mord, dråp och annan misshandel.
N:o 20, Uti.
N:o 39 och Meni.
N:o 46 samt Först.
Lag-Utsk:s Mern.
N:o 56.) S. A. K.
Uti en den 27 Oktober sistl. år (ill Rikets nu församlade Stander afläten Proposition, har E. K.
Majit täckts i nåder anföra, att ehuru genomgripande ändringar inom vissa delar af brottmålslagsliftningens område redan till en del banat vägen för en förbättrad strafflag, bade likväl de förbättringar, hvilka hittills egt rum, föga berört den del af brottmålslagen, som anginge våld mot person, men äfven för denna del påkallades icke mindre än för den, som anginge brott mot egendom, lagstiftningens särskilda behandling, förr än de väsendtligaste hindren för en fullständig ny strafflag kunde anses undanröjda.
I följd häraf och då den vigtigaste, i gällande lag tillika mest bristfälliga, delen af lagstiftningen rörande brott inot person vore den, som anginge annans förnärmande till lif eller helsa, har E. K. Maj:t, i öfverensstämmelse med de grunder, som innefattas i det för Rikets Ständer tillförene vid särskilda riksmöten framlagda förslag till ny strafflag och som vid sednare ändringar af brottmälslagsliflningen jemväl blifvit iakttagne, låtit utarbeta och, efter Högsta Domstolens hörande, i nåder till antagande af Rikets Ständer framställt det förslag lill Förordning angående mord, Expiidilions-Uukotlcix Förslag till underd.
Skrifvelse J\:o 415.
131 dråp och amian misshandel, sorn I högstberörde nådiga Proposition innefattas och lör hvars afvikelser från ofvan omförmälda slrafflagsförslag anledningarne äro uppgifne uti del vid den nådiga Propositionen bifogade Statsråds-protokoll.
Vid öfvervägande af detta vigtiga ärende hafva Rikets Ständer icke förbisett, hurusom ingen del af nu gällande lag har större behof af förändring än den, som an1 går ansvar för våld mot person och hvilken, med strängt vidhållande af regeln: lif för lif, på samma gäng likväl medgilver att de flesta andra slag af förbrytelse mot person och bland dem äfven sådane, som medföra de svåraste lyten, kunna försonas med penningeböter, de der genom penningevärdets läll blifvit än obetydligare än ursprungligen varit afsedt.
Men om nutidens förändrade åskådningssätt och mildare seder påkalla skärpta ansvarsbestämmelser för äfven ringare misshandel å person, så att den förolämpade, i visshet att lagen lemnar honom fullständig upprättelse, må betagas lockelsen till sjelfhämnd, fordra berörda förhållanden lika oeftergiflig! alt den mängd af dödsstraff, som längesedan förlorat sin rot i allmänna meningen, varda ur lagen borttagne, så att den utsträckning af benådningsrältens tillämpning, som brottmåls-lagstiftningens många föråldrade straffbestämmelser länge måst halva till följd, må kunna inskränkas på samma gång nödigt allvar i bestraffningen inlägges.
Dessa äro de grundsatser, som Rikets
Ständer i väsendtlig mån tagit till ledning vid bedömandet af förevarande lagförslag, hvilket Rikets Ständer funnit hufvudsakligen afhjelpa bristerna i nu ifrågaställa del af Svenska lagstiftningen.
Ansvarsbestämmelserna för lindrigare våld å person, hafva, i eldighet med tidens fordringar blifvit betydligt skärpta, hvaremot dödsstraffet alldeles bortlagits i ålskillige af nu gällande lag uppräknade fall, såsom för alla slag af enkelt dråp, äfvensom för barnamord.
Förslaget innebär likväl i detta hänseende i sjelfva verket icke någon nyhet, enär allt hvad detsamma derutinnan innehåller redan genom de regelbundna benådningarne blifvit godkändt och vunnit häfd.
Men ehuru Rikets Ständer, enligt hvad här ofvan förmäles, ansett ifrågavarande författningsförslag hufvudsakligen uppfylla sin bestämmelse, har detsamma likväl lemnat rum för åtskilliga anmärkningar, för hvilka och deraf föranledda afvikelser från E. K.
Maj:ts nådiga förslag, Rikets Ständer nu gå att i underdånighet redogöra, dervid Rikets
Ständer ansett sig böra särskildt angifva grunden för den första och vigtigaste af dessa afvikelser, helst densamma eger inflytande på åtskilliga af de följande.