Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I följd häraf har Utskottet tagit detta ärende under förnyadt öfvervägande; men som, vid föregående handläggningen deraf, Utskottet redan pröfvat frågan om klagandernes förflyttande på pensions-stat, emot hvilken åtgärd blifvit af Fullmäktige erinradt hufvudsakligen, att då ofvannämnde tjenstemän hvarken befinna sig vid den lefnadseller tjenste-ålder, eller i de förhållanden i öfrigt, sorn, enligt gällande banko-reglemente, berättiga till pensionering, hvarom för öfrigt en bland dem, nemligen Kan - 12 Banko-V t skuttats Memorial M 35. slisten Wikström, icke framställt begäran, skulle ett undantag i berörde syftning, om ej förr, vid framdeles inträffande förändring i tjenster och göromål, sannolikt framkalla anspråk, hvilka, grundade på ett dylikt medgifvande, svårligen kunde afvisas; så och enär Utskottet hvarken af hvad klaganderne anfört eller under öfverläggningen förekommit hos de 2:ne Riks-stånd, som frågan återremitterat, funnit anledning att frångå sin af de 2:ne öfriga Riks-stånden redan bifallna hemställan, anser Utskottet sig böra vidblifva tillstyrkandet i Usta punkten af ofvanberördejmemorial.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 2 Juni 1857, kl. 2 e. m.
Memorial, angående årligt understöd lill enkan Louise Wrigström, född von Schwerin.
Af de medel, Banko-fullmäktige hafva att använda till understöd åt sådana, i behöfvande omständigheter stadda personer, för hvilka tillgångarne å Fullmäktiges dispositions-räkning ej få tagas i anspråk, finnes för närvarande en behållning af endast 113 R:dr 32 sk. 1 rist, hvadan Banko-fullmäktige, efter hvad de hos Utskottet anmält, saknat tillfälle att fortfarande lemna understöd åt enkan Louise Wigström, född von Schwerin, som under några af sednast förflutna åren från Banken undfått gratifikation; samt af omförmälda anledning till Utskottets bepröfvande öfverlemnat, huruvida icke enkan Wigström kunde meddelas någon pension eller årligt anslag, hvilket af Fullmäktige föreslagits att utgå med 200 R:dr Riksmynt.
Hvad Banko-fullmäktige sålunda hemställt får Utskottet härmed vördsamt underställa Rikets Ständers behjertande, med upplysning, att denna i nödställd belägenhet stadda enka, för hvars understödjande Fullmäktige nu ej hafva tillgängliga medel att Banko-Utskottets Memorial M 35.
13 disponera, är dotter af framlidne Prosten och Kyrkoherden in. m. Grefve F. B. von Schwerin.
Förvissadt att minnet af hennes faders stora och för det allmänna, särdeles Banko-verket, gagnande verksamhet intager det utmärkta rum, att något yttrande om hans förtjenster och derigenom förvärfvade anspråk på erkänsla här icke påkallas, hyser Utskottet den öfvertygelse, att Rikets Ständer ej skola tveka att, såsom den värdigaste tacksamhetsgärd åt Grefve von Schwerins aktade minne, omfatta tillfället att ur armod befria hans efterlemnade åldriga och hjelpsökande dotter.
I sådant afseende har Utskottet, som ansett det af Banko-fullmäktige föreslagna belopp otillräckligt, för att i någon mån motsvara det dermed afsedda ändamål, skolat hos Rikets Ständer tillstyrka, att enkan Louise Wigström, född von Schwerin, må från och med detta års början och så länge hon lefver, från Banko-fullmäktiges dispositionsräkning undfå etti årligt anslag af Trehundra Riksdaler Riksmynt.
Reservationer: af Riksdags-fullmäktige E. J. Rudberg och Anders Andersson från Kalmar län, hvilka ansett det årliga anslag, sorn' må enkan Wigström beviljas, böra bestämmas till det af Banko-fullmäktige föreslagna belopp, 200 R:dr Riksmynt. 14 Banko-Utskottets Memorial, M 30.
Memorial, med förslag till taxa å expedilions-lösen i Rikets Ständers1 Bank, Banko-diskont-verket och Låne-kontoren.
Uti 5 § af Kongl. Maj:ts förnyade nådiga förordning, angående expeditionslösen af den 30 November 1855, stadgas att, i fråga örn lösen för expeditioner vid Rikets Ständers Bank, jemte dertill hörande Diskont-verk och Låne-kontor, gäller hvad derom särskildt är föreskrifvet.
Med anledning häraf, och då Expeditions-taxa för Rikets Ständers Bank icke är vorden utfärdad, efter det taxan af den 4 0 Juni 1844 å expeditions-Iösen i Banken samt dertill hörande Diskont-verk och Låne-kontor fastställdes att gälla till efterrättelse endast intill slutet af det år, då näst derefter följda riksdag mträfiade, eller 1844 års utgång, hafva Banko-fullmäktige hos Utskottet hemställt, att ett af Under-styrelsen, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med sistberörda taxa och med ledning af ofvan anförda nådiga förordning, uppgjordt förslag till expeditions-taxa måtte till Rikets Ständers fastställelse öfverlemnas.
Efter granskning af detta förslag, vid hvars upprättande enahanda grund för bestämmandet af lösen för handlingar iakttagits, som i 1841 års taxa, nemligen den, att lösen beräknats i likhet med hvad som erlägges för utgående expeditioner från Öfverståthållare-embetet och öfriga under de i 1:a afdelningen af allmänna expeditions-taxan upptagna embetsmyndigheter, utom hvad beträffar bevis öfver återstoden å lån, för hvilka bevis den i 1841 års taxa stadgade lösen bibehållits oförändrad, får Utskottet härmed underställa Rikets Ständers bepröfvande följande: Banko-Utskottets Memorial M 30. 15 Förslag till taxa å expeditions-lösen i Rikets Ständers Bank, Banko-diskontverket och Lime-kontoren.
R:dr Öre.
För Protolcolls-utdrag, ehvad det innefattar beslut eller icke, första arket 2: — hvarje af de öfriga — 75.
— Afskrift eller utdrag af resolutioner, bref, böcker, räkenskaper eller andra handlingar af hvad beskaffenhet de vara må, med vidimation, första arket . 1: — hvarje af de öfriga — 75.
— Bevis, diarii- elier öfver ingifvande af handling — 50.
— Bevis öfver återstoden å fastighets-, odlings-, eller andre lån, grundade på reviderade uträkningar 3: — — Annat Bevis, tecknadt å företedd handling 1: — — — — , då det särskildt utfärdas 1: 50.
— Vidimation af afskrifven handling, för hvarje ark — 25.
Skolande för öfrigt de allmänna föreskrifter och ansvars-bestämmelser, som Kongl. Majits den 30 November 1855 i nåder utfärdade taxa å expeditions-lösen i Rikets Hof- och Ofver-rätter samt offentliga verk innefattar, äfven för expeditions-hafvande i Rikets Ständers Rank gälla till efterrättelse.
Under förutsättning af Rikets Höglofl.
Ständers bifall till utfärdandet af en dylik förnyad expeditions-taxa, har Utskottet skolat hemställa, att Rikets Ständer, med anmälan härom, mätte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att den af dem fastställande taxa å expeditions-lösen i Rikets Ständers Bank, Banko-diskont-verket och Låne-kontoren må varda genom allmän kungörelse utfärdad att till efterrättelse gälla, intill dess Rikets Ständer annorlunda besluta och derom hos Kongl.
STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, \857. Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 1 N:o 37.
Ank. till Exp.-Ut»k. cl. 9 Juni 1857, kl. 6 e. m.
Betänkande, med förslag till reglering af Bankens läneoch kreditiv-rörelse.
Enligt sista punkten i 5 § af ilen för Banko-Utskottet gällande Instruktion, åligger det Utskottet att, så vidt ske kan, i ett sammanhang behandla alla frågor, som angå Bankens låne-rörelse.
Utskottet, som, till fullgörande häraf, genomgått och granskat de i 6 Artikeln, I, 2, 3, 4, 5 och 6 Afdelningarne af Banko-reglementet den 4 December 1854 intagna sladganden och dervid tillika tagit i behörigt öfvervägande de från respektive Riks-stånden till Utskottets behandling remitterade motioner, hvilka antingen afse ändring i dessa stadganden, eller innefatta förslag, som med dem ega sammanhang, får, efter noggrannt bepröfvande, härigenom afgifva förslag till reglering af Bankens låne- och kreditiv-rörelse under kommande tiden intill nästa Riksdag, med tillkännagifvande, att Utskottet åt nedan upptagna föreskrifter gifvit den uppställning, att de, i händelse af Rikets Ständers godkännande, kunna omedelbart och utan den förutgångna fastställelse, hvarom 8 § i Utskottets instruktion förmäler, uti blifvande Banko-reglemente införas.
De i första Afdelningen af (i Artikeln under §§ 158—138 meddelade föreskrifter angå Utlåningar till Staten och Allmänna Inrättningar.
Dessa föreskrifter, hvaruti förslag till ändring ej blifvit väckt, har Utskottet ansett höra bibehållas, likväl med iakttagande deraf, att de summor, som, nu beräknade i Banko, skola från och med 1858 års början i Bankens räkenskaper uppBih. till B.
SL Prof. 1856 § 1857.
6 Sami. i Afd. 16 Haft. 1 2 Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. tagas i Riksmynt, varda utförda jemväl i denna myntsort; hvadan berörde föreskrifter skulle komma att lyda som följer: l:o.
Sedan de af Riksgälds-kontoret, för liqviden af Svenska Stats-verkets vid 1830 års slut återstående skuld af 4,400,000 R:dr till Banken, för derifrån förskjutna medel till 1808—1809 årens krigs-kostnadcr utfärdade 440 stycken räntebärande förbindelser blifvit, enligt Rikets Ständers vid 1840— 184 1 årens Riksdag fattade beslut, under den 30 September 1841 utbytta mot 968 stycken nya 4 procent-obligationer å 4,000 R:dr hvardera, eller å tillsammans 5,872,000 R:dr, allt Banko, hvartill berörda skuld, genom de derå under åren 1835—1840 af Riksgälds-kontoret verkställda afbetalningar, blifvit minskad; så kommer, jemlikt berörda förbindelsers innehåll, 22 stycken obligationer å tillhopa 88,000 R:dr Banko eller 152.000 R:dr .
Riksmynt alt årligen infrias, jemte erläggande af ränta å 4 procent, enligt obligationerna vidfogade ränte-kuponer; skolande för den händelse Banken behöfver att afyttra berörde obligationer, den del deraf, som icke blifvit af Riksgälds -kontoret infriad, nämnde Kontor till inlösen hembjudas, förrän obligatio nerna varda af Banken å annan man öfverlåtna. 2:o. Följande
Bankens fordringar hos Staten, nemligen: a) För af Riksgälds-kontoret begagnadt kreditiv mot ränta till 1825 års slut, Banko R:dr 4,014,852: 16. 3. eller Riksmynt . 6.022,278: 51. b) För inlösen af Riksgälds-kontorets kredit sedlar och kopparskiljemynts-poletter, efter afdrag af de sednares metalliska värde, Banko R:dr 5,693,165: 25. 2. eller Riksmynt 5,559,747: 29. c) För den af f. d. Allmänna Magasins-inrätt ningen begagnade invisningsrätt emot ränta, åren 1812 till och med 1825 Banko R:dr 800,000 eller Riksmynt R:dr ....
1,200,000: — d) För lyftadt kreditiv af f. d. Allmänna Magasins-inrättningen, till det belopp denna fordran efter sista bokslutet utgjorde, Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. *r o komma fortfarande att uti Bankens räkenskaper inom linien balanseras; och skola emellertid i Bankens vård förblifva följande till densamma utfärdade skuldförbindelser, nemligen.
Riksgälds-kontorets af den 17 Mars 1792 ä Banko R:dr 600.000: — Stats-konlorels af den 7 September 1812 ä Banko R:dr 400,000: — oell Riksgälds-kontorets af den 2 8 September 1815 å Banko R.dr ....
1.000.000: — hvilka förbindelsers belopp är inbegripet uti Riksgäldskontorets bär ofvan under Litt. a) upptagna kreditiv—skuld.
Hvad som efter innevarande års början kan varda afbetaldt ä de i denna § uppräknade fordringar, kommer att upptagas bland Bankens vinst för året. 3:o, Bankens hos Södertelje kanal-bolag återstående fordran af 100,000 R.dr Banko eller 150,000 R:dr Riksmynt, för år 1815 lemnadt lånebiträdc kommer ytterligare att inom linien balanseras.
1 andra, tredje, fjerde oeb femte Afdelningarne af 0 Artikeln linnas intagne föreskrifterna, angående Bankens och Diskonternas särskilda lane- och kretiitiv—rö— relsegrenar, de der utgöra:
Enligt 2:dra Afdelningen §§ 139—160:
Utlåning dels i Stockholm, dels i Götheborg mot pant af jern, koppar m, fl. vågförda effekter samt tackjern; Utlåning mot pant af Låne-banko-obligationer; hvarvid dock anmärkes, att någon belåning i Banken af dylika obligationer icke vidare får ega rum, utan afse ifrågavarande föreskrifter endast de lån mot så beskaffad pant, som utestå oliqviderade.
Utlåning mot inteckning i läst egendom och mot hypothek af intecknade, på Banken transporterade skuldebref; Utlåning i och för skiften och odlingar.
Enligt 3:dje Afdelningen §§ 161—166:
Kreditiv lill: a) Riksgälds—kontoret; bj Kongl.
Kommers-kollegium; c) Jern-kontoret; 4 Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. d) Fahlu Bergslag och e) Sparbankerna i Riket.
Enligt 4:de Afdelningen §§ 167—168:
Upp- och afskrifnings-rörelsen och upplåning af Sparbankerna.
Enligt 5:te Afdelningen §§ 168—181:
Diskont-rörelsen, som omfattar: a)
Diskontering och utlåning för handel och näringar; b) Kassa-kreditiv åt enskilda personer; c) Utlåning mot hypothek af aktier och publika papper; och d) Utlåning med omsättnings-rätt.
Den lane- och kreditiv-rörelse, som är omförmäld i andra och tredje Afdelningarne, bedrifves omedelbart af Banken, utom hvad angår belåningen i Götheborg af jern, koppar m. fl. vågförda effekter samt tackjern, hvilken verkställes af dervarande Låne-kontor.
Upp- och afskrifnings-rörelsen samt diskont-rörelsen åter, hvarom fjerde och femte Afdelningarne handla, ombesörjes af Banko-diskont-verket i Stockholm samt Ldne-kontoren i Götheborg.
Malmö och Wisby.
Under §§ 139—143 äro i början af andra Afdelningen upptagna vissa allmänna bestämmelser, med afseende å Bankens Låne- och Kreditiv-rörelse.
Af dessa §§ innehåller § 159: ”Rikets Ständers Bank utlånar penningar och meddelar kreditiver på sätt här nedan säges; dock åligger det Fullmäktige, att, då de finna sådant för Bankens säkerhet nödigt, vidtaga de i 114 § anvisade utvägar för låne- och kreditiv-rörelsens förminskning och indragning”; och § 145: ”Det i allmänna lagen intagna förbud mot beräkning af ränta på ränta, iakttages äfven i afseende på Bankens fordringar”.
Då Banko-reglementet för hvarje särskild rörelsegren upptager de speciela föreskrifter, som i afseende derå skola tjena till efterrättelse, och Fullmäktiges åligganden i fråga om låne- och kreditiv-rörelsens förminskning och indragning jemväl äro på särskildt ställe i reglementet (§ 114) uttryckligen bestämda, samt beräkning af ränta på ränta å Bankens fordringar icke vidare eger runi. hvadan ett åberopande i Banko-reglementet af allmänna lagens förbud deremot synes vara öfverflödigt, hemställer Utskottet, Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 5 4:o. att §§ 139 odi 143 måtte ur Banko-reglementet få uteslutas.
Den 140 § lyder sålunda: ”For hvarje gren af den lane- och kreditiv— rörelse, som bedrifves genom Banken oell Diskonterna, bestämmes en viss fond.
Befmnes någon del af dessa fonder obegagnad, ega Fullmäktige att under en tid af högst sex månader öfverlemna de icke använda medlen till den eller de lånerörelsegrenar, som deraf kunna vara i behof, med förbindelse för Fullmäktige, att, i händelse berörda medel före nämnde tid varda för det ursprungliga ändamålet erforderliga, desamma efter hand och så fort ske kan, återtaga.
Dock må icke i något fall öfverflyttning af medel ske till fonderna för fastighets-belåning eller för utlåning med omsättnings-rätt”.
Såsom af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers samt Banko-fullmäktiges vid Riksdagens början afgifna berättelser inhemtas, hafva Fullmäktige, med begagnande af den genom berörde § dem lemnäde rättighet, tid elter annan öfverllyttat oanvända medel, tillhörande en låne-fond, till en annan, hvilket visserligen medfört den goda verkan, att låne-heholven i allmänhet kunnat i vidsträcktare mån tillfredsställas, än som skulle varit händelsen, i fall icke Fullmäktige egt omförmälda rättighet, utan endast det belopp fått i hvarje lånerörelse-gren användas, som dertill blifvit Såsom fond anvisadt.
Men emellertid har Utskottet icke kunnat förbise att, då hvarje fråga om en så beskaffad öfverflyttning af medel, enligt nu gällande stadgande, måste antingen af vederbörande i Banken eller af
Direktionerne öfver de särskilda Diskont-verken i Stockholm, Götheborg, Malmö och Wisby till Fullmäktige hänskjutas och af dem pröfvas samt deras beslut afvaktas innan åtgärden får vidtagas, derigenom föranledes en omgång, som ganska väsentligt motverkar det vigtiga ändamålet att kunna, utan uppehåll, använda de till ett och samma lånedistrikt anvisade medel i den väg rörelsens behof påkallar.
Utskottets tanke kan denna för rörelsen kännbara olägenhet under närvarande förhållanden svårligen undanrödjas på annat eller bättre sätt, än förmedelst sammanslagning af de till vissa särskilda ändamål nu alsatta fonder.
Då 140 § förbjuder öfverflyttning af medel till så väl fastighets-belåningen, som fonden för utlåning med omsättningsrätt, samt enligt det förslag, Utskottet här nedan kommer att framställa, Bankens utlåning i och för skiften och odlingar skulle upphöra, återstå alltså endast följande fonder, till och emellan hvilka öfverflyttning al oanvända medel får ega rum och hvarå föreskriften i åberopade § om Fullmäktiges rättighet dertill har tillämplighet, nemligen l:o fonden till belåning af jern, koppar m. 11. vågförda elfekter samt tackjern, 2:o fonden till diskontering och utlåning i och för handel och näringar samt till kassa-kreditiv åt enskilde personer, och 5:o 6 Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. fonden till utlåning mot hypotek af aktier och publika papper.
Om nu dessa fonder, hvilka alla äro af den rörliga egenskap, som deremot saknas hos både fastighets—lånefonden och fonden till utlåning med omsättningsrält, sammanfördes till en och, fördelade mellan de särskilda
Diskont-verken, ställdes under vederbörande
Diskontdirektioners förvaltning, skulle dessa, då de jemväl egde alt för ändamålet använda på upp- och afskrifnings-räkning och af Sparbankerne insatta medel, blifva i tillfälle att af den gemensamma fonden, jemte nyssnämnda innestående medel, understödja rörelsen, utan att dervid skulle inträffa hvad nu, till men för densamma, ofta eger rum, eller att lån från den ena af ofvanomförmälda särskilda fonder, i saknad af tillgångar, icke kunna meddelas, under det att å en annan till samma lånedistrikl anvisad och under samma lokal-styrelses förvaltning ställd fond, förefinnes behållning till de sökta lånens otgifvande, men hvilken behållning icke får dertill användas, utan Fullmäktiges förutgångna medgifvande, hvilket, då det omsider erhålles, kan vara utan allt ändamål, emedan förhållandet med inkomna låne-ansökningar under tiden möjligen så förändrats, alt en återflyttning af de från ena till andra fonden nyss förut öfverlenmade medel måste omedelbart ske, föranledande ny skriftvexling med derifrån oskiljaktigt dröjsmål och tilläfventyrs enahanda gagnlösa resultat.
Men, utom det alt dessa omgångar och deraf härflytande olägenheter skulle genom fondernas sammanslagning undvikas, kommc åtgärden jemväl att medföra direkta fördelar, dem Banko-fullmäktige utvecklat i det utlåtande, Utskottet från dem infordrat, i fråga dels huruvida, med afseende å Bankens och Banko-diskont-verkets närvarande organisation, hinder må anses möta för öfverflyttning till sistnämnda Verk af de med jernbelåningen i Stockholm förenade göromål, hvilka för närvarande af Bankens Låne-afdelning besörjas och dels om och i hvad mån ökad kostnad för Bankoverket genom ifrågasatta förändrade reglering kan uppstå.
Fullmäktige fästa nemligen uppmärksamhet derå, att genom fondernas sammanförande det tillgängliga kapitalets verksamhet komme att ökas.
Erfarenheten visar nu dagligen, hurusom brist förefinnes i den ena lånerörelsen, under det att en annan eger öfverskott, hvilket likväl ej kan dragas till främmande föremål, af fruktan att detsamma genast derefter erfordras för det ursprungliga ändamålet.
Blefve fonderna åter sammanslagna, kunde aldrig mera än eli sådant öfverskott finnas och detta jemförelsevis mindre, än på de afdelade fonderne, emedan Diskont-direktionerna alltid vore i tillfälle att i en eller annan väg använda hela det disponibla beloppet.
Den ifrågaställda öfverflyttningen skulle äfven i så måtto vara nyttig, som genom den öfversigt af lane-rörelsen i sin helhet Banko-diskont-direktionen erhölle, större summor icke hopades på vissa personer, till förfång för andra.
Låne-afdelningen. som nu besörjer belåningen mot pant af jern m. m., kunde ej förhindra att liela lånefonden upptoges af en enda person, och
Diskont-direktionen åter saknade för närvarande tillfälle att följa nämnde utlåning med tillbörlig uppmärksamhet.
Öfverlenmad Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 7 till
Diskont-verket skulle deremot denna utlåning kunna af Direktionen besörjas med hänsigt lill hvarje individs rätt att, då han erbjuder fullkomlig säkerhet, undfå del af de för utlåning anvisade medel.
Då Fullmäktige alltså funnit förändringen, hvarför något hinder i Bankens eller Banko-diskont-verkets nu varande organisation icke möter, höra blifva håde nyttig och ändamålsenlig, hafva de likväl förutsatt, dels att vid fondernas sammanslagning åt
Diskont-direklionerne må öfverlemnas att med full frihet och följaktligen ulan åliggande att för det ena eller andra föremålet afse någon bestämd summa, kunna, på sätt med Bankens säkerhet i främsta rummet och tillbörligt å de särskilda näringarnes intresse i andra rummet öfverensstämmer, fruktbargöra det afsatta kapitalet; dels ali Fullmäktige må berättigas alt kunna höja räntan till det i lag stadgade högsta belopp och alt åter åtminstone till en viss gräns sänka densamma, när omständigheterne dertill föranleda, och dels att nu stadgade utlåningstid mot pant af jern och vågförda effekter samt tackjern må inskränkas till 6 månader, utan ovilkorlig rätt till lånens omsättning, men med befrielse från den för lån på tackjern nu föreskrifna uppsägning.
Öfver dessa af Fullmäktige framställda förbehåll kommer Utskottet att här nedan sig yttra; hvaremot Utskottet, beträffande frågan om och i hvad mån tillökning i förvaltnings-kostnad kan genom jern-lånerörelsens öfverflyttning från Låne-afdelningen till Banko-diskont-verket föranledas, nu får, på grund af Fullmäktiges åberopade utlåtande, meddela, hurusom Bankens Under-styrelse och Banko-diskont-direklionen, i ämnet hörde, förklarat den förra eller Under-styrelsen, att genom öfverflyttaingen någon besparing i Bankens förvaltnings-kostnad icke konime att beredas, och den sednare eller Banko-diskont-direktionen, att som ökade göromål icke kunde
Diskontverkets nuvarande tjenstemanna-personal åläggas, blefve ytterligare anslag af nöden, hvilket
Direktionen förmodade kunna åtminstone till en början inskränkas till ett belopp, motsvarande inkomsterne för en tjensteman i Bokhållare- eller möjligen Kontorsskrifvare-graden.
För egen del hafva Fullmäktige likväl ansett sig böra på förhand uttala den öfvertygelse att, derest nuvarande rörelsegrenar vid Banko-diskont-verket skulle, i följd af Rikets Ständers vid denna Riksdag fattande beslut, erhålla betydligare utsträckning, nödvändigheten kräfde, att de i Diskont-direktionen deltagande kommissariernes antal ökades från två till tre, men att någon förhöjd kostnad ej borde deraf härflyta, emedan i någondera af Bankens Afdelningar en kommissarie sannolikt kunde framdeles undvaras och att, till förekommande af ökning i det antal ledamöter, hvaraf, enligt 75 § i Banko-reglementet, Diskont-direktionen skall bestå, den al desse ledamöter, som bör ega lagkunskap, kunde indragas och arfvodet till honom besparas, med förbehåll att Fullmäktige alltid tillsåge att endera af de i Diskontdirektionen deltagande 3:ne kommissarier hade sådana insigter, sorn hös den nyssnämnde ledamoten nu påkallas. a Banko-Utskottels Betänkande N:o 37.
På grand af hvad sålunda förekommit, och då den omständighet, att den föreslagna förändringen kommer att medföra någon tillökning i Banko-diskont-verkets förvaltnings-kostnad, så vida nemligen icke genom indragning af en eller annan tjenst i Låne-afdelningen, besparing till motsvarande belopp skulle kunna vinnas, hvarom Utskottet, vid granskning af den för Banko-verket fastställda aflönings-stat, blifver i tillfälle att sig utlåta, enligt
Utskottets tanke är af ringa betydenhet i jemförelse med de väsentliga fördelar, som af förändringen måste uppstå, tillstyrker Utskottet, 5:o. att de till dels belåning af jern, koppar m. fl. vågförda effekter samt tackjern, dels diskontering och utlåning i och för handel och näringar samt kassa-kreditiv åt enskilde perso ner, och dels utlåning mot hypothek af aktier och publika papper anvisade särskilda fonder måtte till en gemensam fond sammanföras och ställas under vederbörande
Diskont-direktioners förvaltning, samt att, i följd bäraf, de med jernbelåningen i Stockholm förenade göromål, hvilka för närvarande besörjas af Bankens Låne-afdelning, måtte, i likhet med hvad vid Götheborgs Låne-kontor redan eger rum, af Banko-diskont-verket få öfverlagas och bestridas.