Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den method, som Kongl. Maj-.t föreslagit, nemligen att i form af särskild Förordning utgifva de ifrågavarande tilläggen och ändringarne, eger fördelen af att lemna det ursprungliga dokumentet orubbadt, så att hvar och en med lätthet kan inse och bedöma de modifikationer, detsamma under tidernas längd fått vidkännas, och öfverensstämmer dessutom till alla delar med det i båda länderna antagna bruk.
I Norrige, der Riks-akten är grundlag, följes | nemligen då det hittills begagnade sättet att lemna i full helgd Grundlagens text och i särskild förordning införa ändringarne deri; i Sverige, der Riks-akten är civillag, vidhåller man äfven sin gamla vana att på enahanda sätt tillvägabringa den förändring man önskar.
Utskottets anmärkning att den i Grundlagen förekommande hänvisningen till
Riks-akten möjligen kunde anses såsom icke gällande den särskilda Förordningen, finner jag i alla hänseenden underhaltig, ty då en § i en lag, det må vara hvilken som helst, blifvit på vederbörligt sätt ändrad eller upphäfd, måste densamma ovilkorligen upphöra att vara gällande och den nya ordalydelsen träda i den gamlas ställe. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 5. 15 I (leii licky mm erfulla ställning, hvaruti Utskottet tyckes befunnit sig under efterspanandet af brister i Kongl Maj:ts nådiga proposition, har det äfven fästat sig vid uttrycket hitintills, sorn förekommer uti 3 §.
Då några år hunnit förflyta har man ansett, att en obeqväm och möjligen till misstag föranledande undersökning skulle blifva af nöden, för att förvissa sig om, vid hvilka tillfällen Interims-regeringen skulle träda i verksamhet.
För denna undersökning fordras dock icke mer än att lågga framför sig Sveriges och Norriges nuvarande Grundlagar, men vid nogare betraktande af saken torde äfven denna möda kunna besparas, då man linner att nu hvilande förslag till ändring i Grundlagarne äfven alser införande på vederbörliga ställen af alla de nya stadganden, sorn Riks-Akten, till följd af nu aflåtna nådiga proposition, skulle komma att innehålla.
Hvad slutligen beträffar Utskottets yttrande att ännu intet förslag kommit ifrån Konungen om de brister i Riks-Akten i afseende på förmyndare, som 1841 års
Ständer antydde, så synes detta helt och hållet vara en sak för sig, som icke i någon måtto kan förringa värdet af de förändringar, som utgjort ämne för nu afgifna utlåtande.” Af Herr Prolessoren Lindgren, med hvilken Herr Biskopen Fahlcrantz, Herr Kongl. Ilofpredikanten Wensjoe, Herr Professor™ Selander, Herr Kongl. Hofpredikanten Lagergren och Herr Prosten Söderberg instämt: ”För silt till Rikets Ständer i förevarande memorial innehållna tillstyrkande att alsia Kongl.
Maj:ts nådiga proposition, angående förändring i och tillägg till RiksAkten af den 6 Augusti 1815, har Höglofliga Konstitutions-Utskottets majoritet hufvudsakligen anfört tvänne skäl, å hvilkas, i min tanke, särdeles underhaltiga beskaffenhet, för att icke säga fullkomliga obefogenhet, jag härmedelst går att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet.
Af de tvänne mot den nådiga propositionen i detta memorial förekommande hufvudsakliga anmärkningarne afser den ena, och hvilken Utskottet sjelft räknar för den vigtigaste, det i propositionen utur nu gällande Riks-Akl oförändradt bibehållna stadgandet rörande de Svenska ärendenas föredragning inför Interims-regering, af hvilkets ordalydelse, ”/ Interims-regering en skola de Svenska ärendena af den Svenske föredragande, till hvars befattning de höra, föredragas, i protokoll fattas och expedieras pä Svenska språket,” man, under den alldeles godtyckliga förutsättningen, att med detta stadgande meningen ingalunda skulle kunna vara ”alt några
Departements-chefer, utan att vara ledamöter i Interims-styrelsen, skulle derstädes fullgöra den föredragnings-: kyldighet, som ensamt i deras egenskap af deltagande i Stats-rådets förhandlingar, och under den i sådant hänseende för dem stadgade ansvarighet är dem ålagd,” efter att likaledes hafva såsom nära otänkbart ansett, hvad dock, efter min uppfattning, utan synnerlig svårighet skulle kunna låta sig göra, att föredragningsskyldigheten för de sju Stats-departementena skulle kunna åt de fyra i Interims - 16 Konstitations-Utskottets Memorial N:o 5. regeringen insatte Stats-rådena uppdragas, nödvändigt velat draga den slutsatsen, att ”meningen af Kongl. Maj:ts nådiga förslag i förevarande hänseende mäste antagas vara den, att, i följd at Interims-regeringens förändrade organisation, Departementschefernes föredragnings-åliggande hos sådan Regering komme att upphöra, och att derigenom naturligen uppkomme behofvet af särskilda, i rådslagen och besluten icke deltagande, och följaktligen icke under Statsråds-ledamöters ansvarighet ställde föredragandes tillförordnande;” hvarefter man, hufvudsakligen på grund af en förment oansvarighet, till hvilken åtminstone Regerings-Formens '106 §, som medgifver ”för tillfället förordnade föredragandes” ställande under Riks-rätt, icke gifver ringaste anledning, söker visa olämpligheten af så beskaffade tillfällige föredragande, och dymedelst tycker sig hafva ovedersägligen lulltygat den nådiga propositionens oantaglighet.
I olikhet med Utskottets majoritet anser jag deremot ordalydelsen af det ofvan citerade lagstadgandet om föredragande i Interims-regering otvetydigt gifva vid handen, att dermed menas, det föredragnings-skyldigheten i Interims-regering tillkommer just de icke i denna Regering insatte, vare sig Stats-råds-ledamöter eller Departements-chefer, hvilka, då föredragningen af diplomatiska ärenden bestämdt åligger Stats-Ministern för utrikes ärendena, som alltid är sjelfskrifven ledamot i Interims-regeringen, äro just så många, som erfordras för de öfriga sex Stats-departementernas föredragning; och kan jag alldeles icke inse något skäl, hvarföre icke Stats-råds-ledamot, som icke tillhör Interims-regeringen, skulle kunna och böra, inför denna Regering, mindre än inför Konungen, föredraga de mål, som höra till det departement, han antingen ordinario loco förestår, eller för tillfället är förordnad att handhafva.
Väl har jag inom Utskottet hört talas om oformligheten derutaf, att en Departements-chef på sådant sätt skulle komma att spela en underordnad röle inför kamrater, i hvilkas beslut han icke egde att deltaga.
Men detta svaga argument lärer väl förlora all sin styrka, då man besinnar, att de i Regeringen insatte Stats-råds-ledamöterna der fungera icke såsom Stats-råd, utan såsom Konungamaktens representanter, och tillsammanstagne utgöra en persona moralis, motsvarande Regentens person under vanliga förhållanden; hvarföre ock jag icke kan medgifva, att en föredragande
Departements-chef komme till den Regering, inför hvilken han fullgjorde en föredragandes åliggande, i någon annan ställning än den, hvaruti han under vanliga förhållanden står til!
Konungen, i hvilkens beslut han lika litet eger att deltaga, som i den tillförordnade Interims-regeringens.
Att också Riks-Aktens nuvarande stadgande, som är ordagrannt enahanda med det i Kongl, propositionen upptagna, aldrig på annat sätt varit förstådt eller tillämpadt, är allom nogsamt bekant, och icke lära väl dessa orden få en helt annan betydelse derföre, att antalet af Konstitulions-Utskottets Memorial N:o 5.
17 af ledamöter i Interims-regering efter det nådiga förslaget skulle komma att nedsättas från 20 till 8.
Men skulle än kunna och böra medgilvas, att det ifrågavarande stadgandet skulle kunna anses innebära den latitud, att äfven icke-Stats-råds-ledamot skulle t. ex. i händelse af cn Bepartements-chefs sjukdom eller laga förfall kunna till föredragande inför Interims-regering användas, så ligger i denna latitud snarare en förtjenst än en brist, helst den konstitutionel ansvarigheten äfven för en sådan föredragande är lika säkert utstakad och bestämd i 106 8 Regerings-Formen, som för en ordinarie Departements-chef.
Af Utskottets resonnement i detta memorial synes nu nogsamt, att, ehvad den Kongl, propositionen hade till föredragande i Interims-regering med bestämda ord föreslagit antingen de i Regeringen fungerande, eller de utom densamma befintlige Stats-råden, eller ock några andre dertill möjligen för lämplige ansedde personer, t. ex. Expeditions-chefer, hade dock Utskottets beslut i alla fall blifvit detsamma, nemligen att afstyrka förslaget.
Då nu således hvarken Stats-råd, eller de, som icke äro Stats-råd, äro till föredragning inför Interims-regering lämplige, synes ock derutaf följa, att efter nu varande Konstitutions-Ulskotts uppfattning, också alldeles ingen Interims-regering är möjlig, ty en Regering utan föredragander, lärer väl icke låta tänka sig!
Då Utskottet, oaktadt sitt underkännande af den Kongl. Propositionen i dess helhet, dock så till vida gjort densamma skyldig rättvisa, att det både medgifvit och motiverat företrädet af den föreslagna nedsättningen i antalet af ledamöter i Interims-regering framför nu gällande stadgande, synes också enahanda opartiskhet hafva fordrat, att Utskottet mera än som skett hade framhållit den i Propositionen innehållna nya föreskriften, att, ”då ärenden (i Interims-regering) förekomma, hvilka angå det ena riket särskildt, föres ordet af den främste bland dess närvarande Regerings-ledamöter”, hvilken innehåller en så väsendtlig förbättring i instruktionen för denna Regering, att den ensam hade bordt försona Utskottet med den öfverklagade bristen på tydlighet i bestämmande af föredragnings-skyldige, hvilken brist jag dock här ofvan sökt visa' vara mera af Utskottet tillverkad, än verkligen i ordalydelsen inneliggande.
Skulle likväl den uppfattning af denna ordalydelse, hvilken reservanten framlagt såsom sin, icke befinnas nöjaktig, utan en tvetydighet, sådan som den af Utskottet anmärkta, anses verkligen ligga deruti, lärer väl alltid med full befogenhet kunna påstås, att det icke är i den förbunds-handling, som bär namnet af Riksakt, och hvilken icke kan komma till stånd utan Norrska Representationens bifall, utan i den Svenska Regerings-Formen, som stadgandet om Svenska Föredraganden inför en Interims-regering bör vara att söka, och att således ett sådant i Riks-akten Bih. till R.
Prot. 1856 & 1857. 3 Sami. 3 Haft. 3 18 Konstitutions-Utskottels Memorial N:o 5. befintligt stadgandes vare sig ofullständighet eller tvetydighet icke kan vara ett giltigt skäl till denna handlings förkastande.
Om således nu detta Utskottets kardinalskäl för sitt afgifna afstyrkande icke beiinnes hålla den opartiska granskningens prof, så gäller detta i ännu högre grad om det stöd för sitt ogillande af den Nådiga Propositionen, hvilket Utskottets majoritet hemtat från en förment i densamma befintlig redaktions-brist, hufvudsakligen bestående deruti, att de nya föreslagna bestämmelserna i Riks-akten framlagts i en från den gamla Riks-akten fristående Förordning, och icke, på sätt, som vid Grundlags-förändringar i vårt land är brukligt, blifvit med sjelfva den ursprungliga texten införlifvade, och på densamma inympade; hvilket man ansett så mycket nödvändigare, som, då våra Grundlagar skola bokstafligen tydas, ”det möjligen kunde ifrågasättas”, huruvida de i våra Grundlagar förekommande hänvisningarne till Riksakten ”skulle anses kunna tillika gälla den särskilda Förordning, som är ställd i bredd med densamma, men icke i sitt innehåll är gjord till någon del deraf”.
Några ord till svar härå!
Om man i Norrige vid skeende Grundlags-lörändringar hade för sed, att, såsom hos oss tillgår, med sjelfva den ursprungliga lagtexten införlifva de nya bestämmelserna, och modifiera den gamla ordalydelsen efter de nya stadgandenas kraf, då hade redaktionen af de föreslagna ändringarne och tilläggen i Riks-akten med något skäl kunnat såsom felaktig anmärkas; men då nu hvarje förändring, som i Norriges Grundlagar af Konung och Storthing beslutes, aldrig införes i sjelfva den ursprungliga grundlags-texten, som är och förblifver oförändrad, utan alltid tillsättes såsom en ny bilaga, så kunde ju Konungen, när Han i Riks-akten, som i Norrige har Grundlags natur, ville för Norriges Storthing föreslå några nya bestämmelser, omöjligen afvika från den i Rrödrariket vid Grundlags-förändringars antagande liäfdvunna plägseden, utan var Han ovilkorligen förbunden att framlägga dessa såsom tillägg till den äldre författningen; och ingen lärer väl vilja påstå, att, då de föreslagna tilläggen och förändringarne för sitt antagande fordrade båda nationa 1-representationernas bifall, Konungen hade bordt för Sveriges Ständer framlägga dessa i en helt annan, efter vårt sätt att redigera Grundlags-förändringar afpassad, form, än den, hvarunder de nödvändigt måste framträda för Norriges Storthing.
Hvad åter angår den ”möjliga ifrågasättningen”, huruvida i våra Grundlagar förekommande hänvisningar till Riks-akten skulle, der den ifrågavarande Propositionen blefve af de båda Rikenas Representationer antagen, kunna anses tillika gälla den särskilda förordning, som innehölle de nya bestämmelserna, så är den så advokatorisk, att man kan hafva fullt skäl att betvifla, huruvida den är på allvar gjord; hvarföre jag ock ej anser den behöfva vidare bemötas.
Detsamma gäller ock om den anstöt, Ut skottets majoritet tagit af den med ordet ”hitintills” i 1 och 3 §§ af den Nådiga Propositionen gjorda hänvisningen till de fall, i hvilka föreskrifterna i samma §§ Konslitutions-Utskottets Memorial N:o 5.
19 skulle ega tillämpning, enär väl ingen förnuftig läsare någonsin lärer uraktlåta, att, när han i en lag-paragraf påträffar en dylik tids—partikel, göra sig reda för det tids-moment, sorn med lag-paragralens tillkomst varit samtidigt, och hvilket utan synnerligen vidlyftig forskning kan inhemtas af den dato, som angifver det nya stadgandets tillkomst, och hvilken alltid vanligen anbringas antingen i en föregående rubrik eller i en under texten tillsatt not.
Innan jag nedlägger pennan, kan jag slutligen icke uraktlåta att lästa uppmärksamheten på det anmärkningsvärda förhållandet med delta memorial, att, oaktadt deruti medgilves och erkännes, att den vida största delen af de nya stadganden, som innehållas i den Nådiga Propositionen, d. v. s. föreskrifterna 1) om det förminskade antalet af ledamöter i Interims-regering, 2) om Regerings-ledamöternes utväljande, 5) om Interims-regeringens samlings-ort, 4) om Ordförande-befattningen och 5) om det för afgörande erforderliga antal ledamöter, allesammans ”äro både behöfliga och lämpliga”, det slutliga resultatet dock hlilver afstyrkande, på grund af de tvänne, i min lanke, underhaltiga skäl, hvilka denna reservation egentligen afsett att bemöta.
För en opartisk pröfning vill det nemligen synas, som, i händelse att dessa skäl än hade varit tyngre än de nu äro, de dock icke hade bordt förmå uppväga förslagets lika obestridda som obestridliga flertaligare förtjenster, utan att deremot dessa hade, vid gransknings-resultatets framläggande bordt komma att stå till de i förslaget förmenta bristerna i samma fördelaktiga förhållande, sorn 5 till 2, eller rättare till i 1/2 (ty Utskottet sjelft synes ej anse det s. k. redaktions-lelet för ett fullgiltig! skäl), — en analogi, hvaraf bifall till förslaget hade bordt blifva den naturliga konklusionen.” Herr Billström, Lars, och Herr Rudling, A. G., hafva i afseende på den del af utlåtandet, som innefattar erinran om ofullständigheten af förslaget till ändring af 7 § Riks-akten, i hvad angår bestämmande, hvilken skulle för Svenska ärender vara Föredragande hos Interims-regering, varit i så måtto skiljaktige, att de, med biträdande för öfrigt af Utskottets framställning rörande förslagets tvetydighet i detta hänseende, ansett sig icke böra instämma uti den uppfattning af förslagets syftning, sorn skulle meningen icke vara, att de
Departements-chefer, hvilka icke uti Interims-regering egde säte och stämma såsom ledamöter, skulle derstädes fullgöra den föredragnings-skyldighet, sorn dem eljest, hvar och en för sitt Departement, tillhörde; beträffande hvilken fråga, enär den icke genom Kongl. Maj:ts Nådiga Förslag blifvit uttryckligen väckt, Utskottets ofvanbemälde ledamöter funno för närvarande icke erforderligt att ingå i bedömande, hvilka särskilda stadganden som för lämpligheten af ett sådant anordnande af ärendenas föredragning kunde vara af nöden. 20 Konsälutions-Utskottets Memorial N:o 6.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 3 Febr. 1857, kl. 11 f. m.
Memorial till Rikets Ständer, med bestämmande till hvilket Utskott särskilda, af Doktor Nils Nordlander och Riksdag s-fullmäktigen J. E. Rutström väckta motioner böra förvisas.
Sedan tvänne, från Högvördiga Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet till Stats-Utskottet remitterade motioner, den ena af Doktor Nils Nordlander och den andra af Riksdags-fullmäktigen J. E. Rutström från Norrbottens län, angående förändring uti den för Wester- och Norrbottens län gällande skattläggnings-method af den 25 Augusti 1775, blifvit af hcmälda Utskott, som ansett dessa motioner icke tillhöra dess handläggning, uti memorial den 27 November och 12 December nästlidet år till nämnde Riks-stånd återlemnnde; och, vid memorialens föredragning hos Riks-stånden, Höglofl.
Ridderskapet. och Adeln samt Bonde-Ståndet funnit motionerna höra af Stats-Utskottet behandlas, men Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet deremot remitterat desamma till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet; så har, då sålunda två Stånd stadnat emot två, jemlikt föreskrifterna i 29 § 5 moni. och 44 § 5 mom.
Riksdags-Ordningen, till Konstitutions-Utskottet blifvit hänskjutet att afgöra, hvarthän den genom ofvannämnde motioner väckta fråga bör förvisas; derom protokolls-utdrag från Stats-Utskottet under den 12 i denna månad till Konstitutions-Utskottet ankommit.
Af de till ärendet hörande handlingar har Konstitutions-Utskottet inhemtat, hurusom i förevarande motioner, jemte framställning om det, med afseende på förhållanden inom Wester- och Norrbottens län, efter motionärernas förmenande, olämpliga i föreskriften uti 12 § af ofvanberörde skattläggnings-method, att, då den efter fastställd grund uträknade räntan för en lägenhet, stege till 1jugu daler silfverinynt, lägenheten borde anses till ett helt mantal, och i proportion derefter, om räntan stege högre eller mindre, förslag är väckt till den ändring, att för bestämmande till Konstitutions-Utskottels Memorial N:o 6. 21 holt mantal skulle fordras uppskattning till ränta, såsom Doktor Nordlander upptagit, af sextio, och enligt Riksdags-fullmäktigen Rutströms förslag, af sextio till åttatio daler silfvermynt.
Enär den föreslagna ändringen i förutnämnda skattläggnings-method afser rubbning af gällande grund för ständig beskattning å jord och sålunda skulle kunna ega inflytande på beloppet af Stats-verkets ordinarie inkomster, hvilkas behöflighet för användande till stats-utgifterna, enligt grundlagarne, tillhör Stats-Utskottets beräkning och förslag; och frågor om grunder för skattläggning icke äro genom något grundlags-bud särskildt hänförda till föremålen för annat Utskotts handläggning, utan sådana tillförene blifvit af Stats-Utskottet till behandling hos Rikets Ständer beredda; linner Konstitutions-Utskottet, att förevarande, af Doktor Nordlander och Riksdagsfullmäktigen Rutström väckta motioner böra upptagas af Stats-Utskottet, hvilket, jemlikt 45 § Riksdags-Ordningen, är oförhindradt att, der öfverläggning med annat Utskott i detta ärende anses nödig, sådan påkalla; hvilket beslut Konstitutions-Utskottet får härmed vördsamt anmäla.
Stockholm den 2 7 Januari 1857. STOCKHOLM, tryckt hos N. Marens, 1857.
t Konslilulions-Ulshollels Memorial M 7. i Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Mars 1857, lil. 3 e. m.
Memorial till Rikets Stander, med uppgift om Riks-ståndens beslut rörande återstående från sista Riksdag hvilande Grundlag s-dndrings-för slag.
Fmligt de till Konstitutions-Utskottet ankomna utdrag af Riks-slåndens Protokoll för den 28:de nästlidne Februari har ett bland de i Konstitulions-Utskollets M etnorial JVJ 3 till Rikets Stiinders behandling ytterligare anmälda fyra Grundlagsändrings-lörslag blifvit af samtlige Riks-stånden godkändt oell anlaget, nemligen J\1 2.
Förslag lill tillägg vid 28 § Reg.
Formen, i fråga om naturalisation af utländsk man.
Af de öfrige förslagen bar Förslaget JVs 1 genom frenne Riks-stånds ogillande beslut lör fa lii t, samt Förslagen N:ris 3 och -i af samtlige Riks-stånden blifvit lagde till ha n d
I i n g a r n e; hvilket allt härmed till Rikets Ständers kännedom vördsamt anmäles.
Slockholm den 8 Mars 1837.
Pa Högt.
Kidd. och Adelns vägnar:
Prcslc-Ståndels vägnar: G. Lagerbjelke. J. A. Hutsch.
Iiorgare-Ståndets vägnar:
På Hedervärda Bonde-Slåndets vägnar: f. A. Rinman.
C. A. Juel. Jiih. till R. SI.
Prol. 1856 & 1857. 3 Samt. 4 Haft. 1 Konstilutions-Utskotlels Memorial M 8. m e, Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Mars 18S7, kl. S e. m.
Memorial till Rikets Stander, med förslag till Grundlag s-ändringar, åsyftande dels förändring i föreskrifterna rörande Riks-styrelsens förande i vissa fall, dels utvidgad tjenstetillsdttningsrdtt för sådan styrelse, som i Konungs stalie i vissa fall förer regeringen, dels Grundlagarnes bringande till närmare öfverensstämmelse med Riks-Akten af den 6 Augusti 1815.
Sedan Konstitulions-Utskottet, genom utdrag utaf samtliga Riks-ståndens protokoll för den 18:de och 28:de sistlidne Februari, inhemtat, alt den genom Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner till Rikets Ständer den 11 Augusti 1854 (J>2 94) och den 9
December 1856 (JVs 35) väckta fråga om förändring af de i RegeringsFormen, Riksdags-Ordningen och Riks-Akten gifna föreskrifter om Riks-stvrelsens förande i vissa fall kommit alt förfalla, så har Utskottet, med anledning af en hos Utskottet af dess ordförande, Herr Grefve Lagerbjelke, Gustaf, väckt motion, ansett sig böra, så vidt det å Utskottet kan bero, ånyo bringa denna fråga å bane.
Denna Utskottets pligt har i samma mån synts bindande, som frågans uppskof skulle för
Rikets säkerhet och väl kunna medföra betydande vådor.
Den lnterims-Regering, hvilken det, enligt nu gällande föreskrifter, tillhör att, i fall af Konungens sjukdom, eller utrikes resa, eller omyndighet, eller frånfälle utan efterlemnad Thronföljare, föra de förenade
Rikenas styrelse och hägna deras väl, är sammansatt af ett så stort antal ledamöter, att den sannolikt icke skulle kunna tillvägabringa och utveckla den enhet och det sammanhang i beslut, den kraft i handling, som erfordras för Rikenas inre förkofran och för deras skydd under yttre förvecklingar.
I strid med svenska statsförfattningens anda, äro halfva antalet af denna regerings ledamöter icke svenska medborgare, och desse ledamöter äro ej genom någon lag förbundna att för svenska folkets ombud eller annan svensk myndighet ansvara för sina åtgärder såsom svenska folkets styresmän.
Ombildning af Interims-Regeringen till större motsvarighet mot fordringarne på enhet och kraft, till närmare öfverensstämmelse med det svenska statsskicket, synes alltså visserligen böra utgöra det främsta föremålet för Utskottets omtanka.
Men Interims-Regeringens ombildning beror ej ensamt af den svenska statsmaktens organer; den beror lika mycket af den Konstitulions-UlsTioUels Memorial M B, norrskas, och deras medverkan åter kan icke vinnas utan genom den för de båda Rikena gemensamma Konungamaktens bemedling.
Täckande af ett dylikt ombildningsförslag anser Utskottet derföre lämpligast böra åt denna Konungamakt öfverlämnäs.
Men deremot tror Utskottet det mera tillhöra dess befogenhet att söka aflägsna nyssberörda svårigheter genom sådana lagstiflnings-åtgärder, som ligga inom de svenska Grundlagarnes område och för sin giltighet påkalla endast ringa ändring i RiksAkten och den norrska Grundlagen.
Af dessa skäl har - Utskottet beslutat att, med en af yppade betänkligheter föranledd inskränkning, upptaga det af Kongl. Maj:t i ofvan först omförmälda Proposition (JV2 94) framställda förslag om sådan ändring i 59:de och 40:de m. fl. §§ Regerings-Formen, och 4:de, 6:te m. fl. §§ Riksdags-Ordningen, att Riks-styrelsen, då den ej af Konung kan föras, skulle uppdragas åt en annan, lämpligare och med svenska statsskicket mera sammanstämmande Mellantids-styreise, än Interims-Regeringen.
Denna Mellantids-styrelse skulle, enligt det af Kongl. Maj:l framställda förslaget, utgöras, jemte ansvarigt Siats-Råd, af Thronföljaren, eller, om han vore hindrad, af annan lill Thronföljden berättigad Prins.
Utskottet har i sitt förslag antagit samma organisation af Mellantids-styrelsen, dock med den inskränkning, att endast