Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ofver detta förslag hafva Banko-fullmiigtige, efter anmodan, till Utskottet afgifvit utlåtande samt deruti, jemte upplysning att under åren 1849—1858 de ä Stockholms Börs anmälda vexelslut i B:dr Preussisk Courant uppgått till följande belopp, nemligen: 5,621 10,430 19,293 7.674 1849 1850 185 1852 1853 5.317 1854 33,012 1855 88,857 1856 27,774 1857 23,188 1858 81,592 Säger 302,758: — Banko-Utskottets Utlåtande M 26.
S och att å Göteborgs Börs något sådant vexelslut under nämnda tio år icke ar vordet anmäldt, fästat uppmärksamhet derå, att medeltalet af vexelsluten å Stockholms Börs sålunda uppgått till 30/275%
R:dr, men skulle löga öfverstigit ‘20,000 R:dr årligen, om från beräkningen uteslötes den af Rikets Ständers Riksgälds-kontor verkställda trassering, hvadan affärerna i denna myntsort voro af den obetydlighet, att, sedan Riksgälds-kontorets trasseringar i följd af sednast afslutade jernvägslåri upphört, föga om ens något skulle för
Banken genom vexelköp vara att i denna myntsort erhålla. 1 händelse nu Riksgälds-kontoret kunde i Preussiska Thaler lill Banken aflåta ett belopp al' exempelvis Två å Tre millioner och Banken kunde på utrikes ort mot ränta nedsätta och undvara dessa medel intilldess desamma för Riksgälds-kontorets ränte- och kapital-liqvider erfordrades, så skulle visserligen derigenom någon fördel beredas både Riksgälds-kontoret och Banken; men det vore icke möjligt att på förhand beräkna, ä ena sidan, huruvida Riksgälds-kontoret lunne lämpligt ali, för nämnde liqvider, inköpa större eller mindre del af Bankens sålunda förvärfvade behållning till en kurs, som lemnade Banken någon vinst eller åtminstone skyddade Banken mot förlust, och å den andra, huruvida Banken vore i tillfälle eller funne med fördel och säkerhet förenligt, att låta denna behållning under längre tid, kanske flera år, qvarstå å utrikes ort.
Derest Banken bahöfde alt tillgodogöra en större behållning i Preussiska Thaler, skulle sådant, med afseende å den ringa efterfrågan, nämnda myntsort i den egentliga affärsverlden här på platsen röner, icke låta sig göra på annat sätt, än att Banken måste antingen indraga beloppet i hårdt mynt, eller ock nöja sig med det pris eller den kurs, som erbjödes af Riksgälds-kontoret, den ende köparen af denna myntsort i större parti, enär för endast omkring 20,000 Thaler i medeltal årligen andra afnämare vore att påräkna.
Alt indragning af Preussiska Thaler i hårdt mynt komme alt medföra större förlust än indragning af omyntadt silfver från Hamburg visade sig af Thalernas värde samt den afgång och den kostnad, som med deras ommyntning vore förenad; i hvilket afseende Fullmägtige meddelat följande upplysningar:
Jemlikt konungariket
Preussens myntlag af den 30 September 1821 utmyntas af en Kölnisk mark fint silfver 14 Preussiska Thaler, med en halt af 77i00 silfver, och värdet af 100 Thaler Preuss.
Courant utgjorde alltså R:dr R:mt 261: 90 V2. eller, då remedium 5/iooo • 'igt och 'i4%ooooo i halt toges i beräkning, minst » 259: 68 /2.
Likmätigt myntfördraget af den 24 Januari 1857 och myntlagen af den 4 Maj samma år, utmyntas 2 Pfund (
Medium al dessa fyra värden vöre för 100 Preussiska Thaler Hulr Hunt 200: 70., hvarvid tillika borde anmärkas, att vid ommvntning afdroges, förutom myntskatt 3/4 procent, dels smällningskostnad 10 öre H:mt per skålpund samt dels smältnings lörlust och smuts omkring Viooo. hvilka sistnämnda begge aldragsposter naturligtvis ej ilrågakommo då för myntningen användes finsilfver; och hafva Fullmägtige slutligen förklarat, att ehuru det för Banken möjligen komme att leda till fördel, derest
Fullmägtige voro berättigade att öppna räkning hos ett eller flera ansedda hus i Berlin, Fullmägtige likväl afstyrkte bifall lill det väckta förslaget om bemyndigande för Fullmägtige att till viss kurs låta uppköpa vexlar å Preussiska Thaler.
Af det anförda visar sig, att Fullmägtige vid förevarande förslag gjort hufvudsakligen den erinran, att efterfrågan å Preussiska Thaler här på platsen vore af jemlörelsevis ringa betydenhet, till stöd hvarför Fullmägtige anfört de låga belopp, hvartill vexelsluten i denna myntsort på Stockholms
Börs under en längre tidrymd uppgått.
Men, enligt Utskottets tanke, kunna dessa siffror icke anses utmärka hvad som åsyftats att med dem bevisa.
Del är nogsamt kändt, hvad af officiela handlingar äfven vitsordas, att Sveriges export till de orter, der Preussiska Thalern är det vanliga liqvid;»tionsmedlet, äfvensom importen från dessa orter, är i stigande samt redan uppnått en ganska hög ståndpunkt, och den omständighet att, det oaktadt, vexelsluten i Thaler härstädes varit så låga, ådagalägger således i sjelfva verket icke annat än all vederbörande för verkställande af sina liqvider i Thaler nödgats lör det mesta använda annan myntsort, genom hvars förvandling till Thaler kostnader lör Svenska handeln och rörelsen varit oundvikliga.
I följd af de för Statens räkning af Riksgälds kontoret upptagna utländska lån komma dessutom högst betydliga liqvider i Preussiska Thaler under en läng följd af år att föranledas, och vid dessa förhållanden borde det, efter Utskottets öfvertygelse, leda icke blott till fördel för affärsverlden i allmänhet, utan särskildt till lättnad vid fullgörande af Statsverkets omförmälda låneförbindelser. derest de utländska liqviderna uti ifrågavarande myntsort kunde omedelbart lå verkställas och sålunda de kostnader förminskas idler besparas, som för närvarande äro med dylika liqvider för landel förenade.
Detta ändamål skulle i möjligaste måtto befrämjas derigenom att
Banken tillätes köpa och sälja vexlar i Thaler — en myntsort, som redan är den mest gångbara inom en stor del af Tyskland och som måhända inom en icke aflägsen framtid blifver det allmännaste betalningsmedlet uti hela detta land.
Å denna myntsort, ehuru så väl känd och så behöflig både för Statsverkets och enskildes J O liqvider i utlandet, finnes hos oss endast undantagsvis kursnotering.
Saknaden deraf medför under närvarande förhållanden känhara olägenheter, och dessa olägenheter måste blifva ännu större och mera påträngande, då liqvider för Svenska Stats obligationer ä Preussiska Thaler framdeles ifrågakomma mellan Riksgälds-kontoret samt Banko-Utskottets Utlåtande M 26.
Banken och andra inhemska obligations-innehafvare.
Genom Bankens uppträdande såsom köpare och säljare af vexlar å Thaler skulle omförmälda brist blifva afhjelpt och på samma gång åt affärsmannen lemnäs anvisning att för verkställande af utländska liqvider beträda en annan väg. än den nu snart sagdt uteslutande begagnade öfver Hamburg.
Utom den direkta fördel, som på detta sätt vunnes genom att undvika de omgångar och kostnader, som äro förknippade med konverteririgen af vexlar från Hamburger Banko till Thaler, skulle en förändring i nu angifna riktning af affärernas gång sannolikt icke förfela att utöfva ett helsosamt inflytande på våra handels- och affärsförhållanden i allmänhet.
Tillfället att få köpa vexlar i Thaler efter viss bestämd kurs skulle tvifvelsutan också föranleda dertill, att icke ringa belopp i myntadt silfver, som nu af resande till utrikes orter från Banken uttages och användes i följd deraf att vexlar å nämnde myntsort endast till en jemförelsevis hög kurs kunna här erhållas, komme att stadna inom landet.
Det torde ej eller böra förbises, att tilldragelser kunna inträffa, som göra det äfventyrlig! för Banken att hafva sina utrikes behållningar lastade på en enda plats; och då härtill kommer, att förslaget innebär icke något åläggande för Fulimägtige att köpa vexlar å Thaler, utan endast ett bemyndigande för dem att verkställa dylika köp, när sådant funnes vara med Bankens verkliga fördel förenligt, såsom ändamålet varit med Bankens köp af vexlar å Hamburger Banko, så synas de af Fulimägtige emot förslaget i öfrigt anförda betänkligheter icke vara af beskaffenhet att böra lägga hinder i vägen för detsamma* antagande, härvid dock alltid förutsatt att köpen icke komma att ega rum till högre kurs, än hvartill Thalerns rätta värde föranleder.
Enligt de upplysningar, Utskottet inhemtat ur allmänt kända arbeten, angående utländska myntförhållanden, uppgår delta värde till omkring 2 R:dr 62 öre, hvilket ock i det aldra närmaste öfverensstämmer med det af Fulimägtige angifna värde å Preussiska Thaler, slagne efter den äldre myntfoten, af hvilka 100 st. af Fulimäg tige upptagas till 261 R:dr 90V2 öre R:mt, utan beräkning af reroedia i vigt och halt.
Emellertid har Utskottet, i öfverensstämmelse med den af Fulimägtige yttrade mening, ansett någon viss kurs vid inköp af Thalers-vexlar för Bankens räkning ej böra fastställas, utan torde kursen både vid köp och försäljning deraf få af Fulimägtige efter omständigheterna för hvarje fall bestämmas till det belopp, de finna vara för Banken fördelaktigt.
Bokföringsvärdet i Bankens räkenskaper åter synes, på grund af ofvan meddelade upplysningar, kunna upptagas till 2 R:dr 62 öre R:ml per Thaler.
Med stöd häraf föreslår Utskottet: 4:o att Banko-fullmägtige måtte bemyndigas att på Stockholms Börs, när sådant med fördel för Banken kan ske, efter den kurs Fulimägtige för hvarje tillfälle bestämma, låta köpa och sälja vexlar å Preussiska Thaler, betalbara i Berlin, Hamburg eller Altona. n Banko-Utskotlets Ullålande M 26.
Jemte de ändringar och tillägg i nu gällande sladganden för Bankens vexei rörelse, som blifva en följd af Utskottets i föregående tvänne punkter gjorda fram ställningar om köp och försäljning så väl i staden Malmö af vexlar å Hamburger Banko, som i Stockholm af vexlar å Preussiska Thaler, har Utskottet ansett dels att, då 1 mom. i 109 § bestämmer att vexlar, som af Banken köpas, icke få vara dragna på längre tid än 90 dagar, men vexlar å många platser nu mera i allmänhet aflåtas på fulla 3 månader och Bankens köp böra afse jemväl sådana vexlar, nyssberörde moment bör till öfverensstämmelse dermed förändras; dels att Bankoreglementets föreskrifter böra erhålla det förtydligande, att Fullmägtige må finna sig oförhindrade att för Riks-bankens räkning emottaga depositioner äfven hos utländska Bank-inrättningar, som af Fullmägtige pröfvas erbjuda fullkomlig säkerhet; och dels att som det icke synes vara af nöden att i Banko-reglementet bibehålla nuvarande föreskrift, att Bankens utländska korrespondenter skola underrättas om val af Vexeldeputerade m. 11, och om de förändringar, som ibland dem kunna inträffa, sista punkten i 8 morn af 109 § bör från blifvande Reglemente uteslutas; hvaremot Utskottet så mycket mindre kan biträda ett af Herr Ehrenhoff, G. IL, väckt förslag om upphäfvande af det genom 10 mom. i samma § nu stadgade förbud att, utan Banko-Utskotts eller Fullmägtiges tillstånd, offentliggöra Banko-styrelsens i vexelfrågor hållna protokoll, som dessa frågor i allmänhet röra enskilda personers förhållanden till Banken, hvilka, enligt sakens egen natur, äro af beskaffenhet, att böra hemliga hållas, dertill ock så väl Banko-Utskottets Ledamöter och Rikets Ständers Revisorer som Banko-fullmägtige och Bankens samtlige tjenstemän genom ed sig förpligta.
Under åberopande af hvad nu blifvit anfördt hemställer Utskottet att, rörande köp och försäljning af vexlar för Bankens räkning, måtte stadgas följande: 3:o (motsvarande 109 §.)
Fullmägtige att af välkända och solida trassenter eller endossenler låta köpa dels å Stockholms och Göteborgs Börser samt i staden Malmö, efter en kurs af högst 4 R:dr R:mt för hvarje R:dr Hamburger Banko, vexlar å denna myntsort, dragna på 3 månader eller kortare tid, och i Hamburg eller Altona betalbara, dels ock på Stockholms Börs, när sådant med fördel för Banken kan ske, efter den kurs, Fullmägtige för hvarje tillfälle bestämma, vexlar å Preussiska Thaler, likaledes dragna på 3 månader eller kortare tid och betalbara i Berlin, Hamburg eller Altona. Mom. 2.
Fullmägtige bemyndigas likaledes att på tjenligaste vis disponera den fond, som genom föregångna vexelköp eller andra aftal Banko-Utskottets Utlåtande Jtf 26. 9 aftal finnes i Hamburg, Altona eller Berlin för Bankens räkning stående, antingen medelst afgifvande af vexlar eller indragning af silfver.
Vexlar å Hamburger Banko afgifvas dock icke förr än vexelbrist gifver sig tillkänna genom kursens stigande så högt, att remittenter hafva mera fördel af uttagande och användande af silfver för sina utländska liqvider, än af vexlar, och da sålunda silfverexport kan i följd af en sådan åtgärd lörekommas.
Så väl beloppet af de vexlar, hvilka få afgifvas, som kursen a desamma bestämmes af Fullmägtige.
För alt vinna de förbindelser i Hamburg, Altona och Berlin, som för ifrågavarande affärers bedrifvande blifva nödiga, vidtaga Fullmägtige lämpliga åtgärder; egande
Fullmägtige der jemte att bestämma hos hvilket eller hvilka handelshus eller bankinrättningar i berörde städer depositioner för Bankens räkning få ega rum. Mom. 4.
Fullmägtige hafva att, i afseende å bokföringen och redovisningen, meddela de föreskrifter, hvarigenom reda och enkelhet i räkenskapen, i förening med säker kontroll, bäst må kunna vinnas. Mom. 5.
För utöfningen af de med vexelköp och försäljning i Stockholm förenade göromål och bestyr utse Fullmägtige inom sig två såsom deputerade.
Enahanda göromål och bestyr i Göteborg må Fullmägtige kunna uppdraga åt två eller tre der bosatte, sakkunnige och redbare män, som vilja ett sådant uppdrag sig åtaga, och af hvilka åtminstone en bör vara Ledamot af Direktionen öfver dervarande Låne-kontor.
För dessa Ombud ega Fullmägtige fastställa instruktion, hvarvid tillses att nödigt samband mellan vexel-ärendena i Stockholm och Göteborg må vinnas.
Liqviden af de i Göteborg köpta vexlar ombesörj s af dervarande Låne-kontor, som för sådant ändamål må af Fullmägtige berättigas att, på sätt de lämpligast finna, utställa in visningar på Banken. Mom. 7.
Köp och försäljning af vexlar i Malmö besörjas af Direktionen öfver Låne-kontoret derstädes i enlighet med de föreskrifter, som af Fullmägtige meddelas.
Prot. 185.9 & 1860. 6 Sami. 1 Afd. 14 Haft. 2 to Banko-Utskottets Utlåtande M 26. Mom. 8.
Deputerade, hvilka sig emellan fördela de dem till hörande göromål, såsom dem lämpligast synes, skola vid hvarje tillfälle, då Fullmägtige sammanträda, för de under tiden från föregående sammankomst besörjda vexel-ärenden redogöra Deputerade så väl som Ombuden i Göteborg ega antaga och entlediga nödigt biträde i göromålen, men på Fullmägtige ankommer att bestämma beloppet af det arfvode, som för sådant biträde kan påkallas; egande Fullmägtige i öfrigt att anvisa de arfvoden, som för vexelhandel kunna erfordras.
Val till Deputerade och Ombud i Göteborg anställes före hvarje qvartals utgång, då de afgående kunna åter inväljas.
Fullmägtige, Deputerade och Ombuden i Göteborg samt Direktionen öfver Låne-kontoret i Malmö äro för deras utöfning af ifrågavarande vexelhandel ansvarige enligt allmän lag och särskildt gällande författningar.
De protokoller, som i afseende på denna rörelse föras hos Fullmägtige, hållas hemliga och få icke, utan särskildt af Banko-Utskottet eller Fullmägtige lemnadt tillstånd, offentlig göras.
Åt Fullmägtige öfverlemnas att, med afseende på omfånget af de göromål, som tillkomma Deputerade och Ombuden i Göteborg, bestämma det arfvode för bemälde Deputerade och Ombud, hvaraf de arnes hafva gjort sig förtjente.
De kostnader, som vid uppköp och försäljning af vexlar samt indragning af silfver uppkomma, drabba vinst- och förlust-räkning.
Vid bokföring i Bankens räkenskaper beräknas Preussiska Thaler till 2 R:dr 62 öre R:mt stycket.
I händelse Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet i föregående punkt föreslagit om rättighet för Fullmägtige att köpa vexlar äfven å Preussiska Thaler samt att öppna räkning hos så väl handelshus som bank-inrättningar i Hamburg, Altona och Berlin, böra bestämmelserna derom iakttagas vid redaktionen af de §§ i blifvande Banko-reglemente, som komma att motsvara §§ 107 och 110 i det nu varande, och af hvilka den förra bestämmer hvad som får anses och beräknas såsom Bankens metalliska kassa, samt den sednare angår maximum för Bankens behållning på utrikes ort.
Enär den vid sistförflutna riksdag i Banken och Låne - Banko-Ulskottels Utlåtande JVI 26.
It kontoren införda guld- och silfver-belAning med 1859 års slut upphört, bör från förstnämnde eller 107 § derjemte uteslutas mom. litt. i), enligt hvilket moment i metalliska kassan får inberäknas »guld- och silfver-panter till det värde, hvartill de blifvit i Banken och Låne-kontoren belånade»; och kommer motsvarande uteslutning att ega rum i 108 §, hvilken vid bestämmande af minimum för Bankens metalliska kassa till 2,300,000 R:dr i silfver, från detta minimum undantager, utom andra tillgångar, äfven dylika guld- och silfver-panter.
Med iakttagande häraf föreslår Utskottet, det följande föreskrifter måtte meddelas, nemligen: 6:o (motsvarande 107 <§.)
Såsom Bankens metalliska kassa anses och beräknas: a) gångbart Svenskt silfvermynt; b) Svenska och Holländska dukater; c) allyst Svenskt silfvermynt; d) utländska silfvermyntsorter; e) omyntadt silfver och guld; f) silfver- och guld-poster, dem Kongl. Myntverket af Banken eller andra för Bankens räkning, enligt dit ingångna, af Myntverket utgifna qvittenser och bevis, emottagit och under sin vård eger; g) det silfver, vare sig Hamburger Banko eller Preussiska Thaler, som genom vexelköp blifvit hos något eller några kända och säkra handelshus eller bank-inrättningar i Hamburg, Altona eller Berlin för Bankens räkning nedsatt, samt det silfver, som är under transport från utrikes ort till Banken; och A) beloppet af uppköpta vexlar, hvilka icke till liqvid förfallit eller blifvit för inkassering till de i nästföregående moment omförmälda handelshus eller bank-inrättningar afsända. 7:o (motsvarande 108 §.)
Bankens metalliska kassa må ej bibehållas vid ett belopp, som understiger 2,300,000 R:dr i silfver, oberäknadt den del af nämnde kassa, som i punkten 6:o mom. litt. g) och h) omförmäles; börande Fullmägtige, när kurs eller andra förhållanden gifva anledning alt befara uttag af metallisk valuta, i tid begagna de utvägar, som blifvit dem lemnade, för att afböja metalliska kassans nedsjunkande till berörda minimum af 2,500,000 R:dr i silfver. 12 Banko-Utskottets Utlåtande 26.
8:0 (motsvarande HO §.)
Fullmägtige ega att i Hamburg, Altona eller Berlin hafva för Bankens rakning stående ett belopp, motsvarande Två millioner Riksdaler Hamburger Banko, med rättighet likväl för
Fullmägtige att under vintermänaderne låta den utländska behållningen uppgå till
Tre millioner R:dr samma mynt, under vilkor, att, när årstiden sådant medgilver, Fullmägtige sjöledes till Banken indraga den del af behållningen, som öfverstiger förstnämnda belopp.
Uti algifven motion har Herr Grefve Liljencrantz, G F., fästat uppmärksamhet derå, att så väl nu gällande Reglemente för Riksbankens styrelse och förvalt ning som alla sådana, hvilka efter sednast verkställda realisation utfärdats, innefattade föreskrifter huru förhållas borde då, i följd af väsendtlig minskning af Bankens metalliska kassa, våda uppstode för myntvärdets upprätthållande, men att i alla dessa Reglementen deremot saknades anvisning huru Bankens Styrelse borde tillvägagå då, med anledning af metalliska kassans väsendtliga tillvext och sedelstockens deraf föranledda ökning, missförhållanden inträffade, som till sina följder måste blifva lika betänkliga och framkalla alldeles samma vådor, som i förstnämnda fall föranleddes.
Den rubbning i det någorlunda jemna förhållande, sorn penningerörelsen inom landet företedde från realisationen år 1834 till slutet af år 1833, likasom den förlägenhet och det trångmål, hvaraf rörelsen lidit under de sednaste tre åren, hade icke sin upprinnelse från någon på en gång uppkommen brist på bytesmedel, utan från motsatsen eller det öfvermått af sådana, som under en del af åren 1854 och 1856 samt året 1855 förefanns; och olägenheterne af sedelstockens fluktuationer till den vidd, som under sednare åren egt rum, då denna sedelstock omvexlat emellan 64,000,000 och 112,000,000 R:dr, voro så uppenbara och till sina följder för en hvar vanligen så påfallande, att motionären ansåg sig icke vidare behöfva utveckla skälen till det förslag, att i Banko-reglementet måtte införas ett stadgande af ungefärligen följande lydelse: »Skulle genom inköp af silfver för Bankens räkning eller genom
Bankens vexelhandel sedelstocken vinna sådan förökning att anledning förekommer, att densamma icke för näringarnes behof är erforderlig, böra Fullmägtige, med ledning derjemte af den anvisning, som i viss mån må vara att hemta från ett inskränktare anlitande af vissa lånegrenar, efter omständigheterne göra indragning af Bankens lånerörelse.»
Med anledning häraf får lltskottet till en början anmärka, att den indragning af sedelstocken genom lånerörelsens förminskning, hvilket) af motionären blifvit såsom ett åliggande för Banko-Styrelsen föreslagen, gör sig sjelfmant under tidpunkter, då Banko-Utskottets Utlåtande JM 26.
15 metalliska kassan befinner sig i ett stadigt och fortgående stigande.
Utskottet tillåter sig i detta afseende endast anföra förhållandet vid de båda tidpunkter, då metalliska kassan under de sednaste åren varit i sitt maximum och i sitt minimum.
Den förra tidpunkten inträffade omkring slutet af år 1855, den sednare omkring slutet af September månad förlidet år.
Vid förra tidpunkten uppgick
Bankens metalliska kassa till det högsta belopp, den alltsedan realisationens början utgjort, eller lill öfver 52 millioner R:dr Riksmynt.
Enligt halfårs-uppgiflen för den 31 December samma år utgjorde de på Bankens depositions-afdelning insatte medel samt de obegagnade andelarne af låne- och kreditiv-förlagen, med tillägg af det belopp i sedlar, som kunde från Banken ytterligare utgifvas utan öfverskridande af det för sedelstocken fastställda maximum, en sammanräknad summa af 22,900,000 R:dr oell Bankens hela utelöpande sedelstock, den enda som utgör det fullt verksamma rörelsemedlet, uppgick till 59,100,000 R:dr.
Riksbankens liela utelöpande sedelstock öfversteg således den inneliggande metalliska kassan med endast 7,100,000 R:dr.
Vid den andra tidpunkten åter, eller den 31 September 1859, då metalliska kassan stod på den lägsta punkt, hvarå den sedan år 1844 befunnit sig, och endast var 13,800,000 R:dr, utgjorde Bankens utelöpande sedelstock 36,400,000 R:dr, hvilken således med 22,600,000 R:dr eller med ett mera än 3 gånger så stort belopp som år 1855 öfversteg metalliska kassan.
Häraf visar sig, att tidpunkter finnas, då allmänna rörelsen på långt när icke förmår använda den penningtillgång, som erbjudes densamma, och att den sedelstock, som under sådana tider mot metallisk valuta från Banken utsläppes i rörelsen, till stor del på annan väg äter ingår i Banken.
Att genom reglementariska föreskrifter ytterligare vilja reglera hvad som sålunda enligt Utskottets tanke, på naturlig väg, reglerar sig sjelf, kan Utskottet dessutom af flera skäl, hvaraf Utskottet här vill åberopa tvänne, icke tillstyrka.
Enligt grunderna i nu gällande Banko-reglemente är Fullmägtiges första pligt natt upprätthålla Bankens sedlar vid deras rätta värden.
Genom ett stadgande i den syftning, motionären föreslagit, skulle Fullraägtige få ett annat hufvudåliggande, det alt tillse att allmänna rörelsen icke blefve, så att säga, öfvermättad med rörelsemedel, och Fullmägtige skulle, enligt motionärens förslag, i 2:ne alldeles motsatta fall vidtaga samma åtgärd, nemligen att minska utlåningen eller Bankens förbindelser.
Banken skulle således göra indragningar både under den goda och under den svåra tiden.
Motionären har likväl icke anly dt huru Bankens Styrelse, i händelse hans förslag bifölles, borde förhålla sig, då metalliska kassan började sjunka ifrån att länge och starkt hafva stigit.
Skulle då åt allmänna rörelsen så småningom återlemnas hvad som i den goda tiden undandragits densamma, så ökades Bankens förbindelser på samma gång som den för dessa förbindelsers infriande afsedda fond vore stadd i förminskning, och en sådan åtgärd skulle således stå i strid med Banko-Styrelsens ofvan omförmälda lörsta pligt.
Att åter under mindre gynnsamma penniugeförhållan - 14 Banlio-Ulskuttets Ullålande M 26. deri icke återgifva rörelsen hvad som under mera gynnsamma undanhållits densamma, komme att leda till en successiv minskning af rörelsekapitalet, hvilken i längden skulle vid sidan af Rikets Ständers Bank framtvinga kredit-inrättningar utöfver dem, som redan finnas.