Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mot rättsenlighelen af en sådan, länge påkallad åtgärd lärer derföre någon befogad anmärkning ej kunna framställas.
Hvad särskildt beträffar bruk, qvarnar, fabriker och dylika inrättningar, så hafva de aldrig blifvit genom några privilegier tillförsäkrade befrielse från väghållningsskyldigheten; och enligt den grundsats, som alltmera börjat göra sig gällande, att kommunala besvär böra drabba kommunens alla medlemmar, borde väl äfven nu 12 Expeditions- Utskottets
För alag lill u/idird.
Skrifvelse, IS: o 40 ifrågavarande skyldighet åläggas all derifrån icke frilagen, synlig förmögenhet inom kommunen.
Alt en annan lagtolkning hittills blifvit följd, lärer icke utgöra hinder för lagstiftaren att meddela eli sådant stadgande eller en sådan förklaring, hvarigenom grundsatsen gifves sin fulla utsträckning i tillämpningen.
På delta sätt torde också förändringen lättast-och med minsta uppoffring kunna åvägabringas.
Enligt Rikets Ständers tanke kan endast den mindre kommunen ordna väghållningsbesväret efter hvarje orts särskilda förhållanden.
Gör man blott kommunen i dess helhet ansvarig för vägunderhållet, skall den nog tillse, ä ena sidan, alt vägarne behörigen vidmagtbållas, och å den andra, att tungan deraf må blifva så lindrig som möjligt.
Vida lättare, än Slaten, skall den mindre kommunen, der den så önskar, kunna upplåta väghållningen, åtminstone till en del, på entreprenad, dervid ej mindre konkurrensen, än kommunalslvrelsens eget intresse af sparsamhels iakttagande, skall bidraga att nedsätta kostnaden.
Fördelningen af besväret blefve derjemte rättvis, hvilket ingalunda nu kan sägas vara förhållandet, då hemmantalet derför ligger till grund, och hemmanen kunna vara af den olika beskaffenhet, att t. ex., på sätt hos Rikets Ständer blifvit anfördt och med utdrag af 1864 års taxeringslängd för Wester-Sysslets fögderi af Wermlands län styrkt, inom samma fögderi finnas till mantalet lika stora hemman, af hvilka det ena är taxeradt lill 8,300 Ridr och det andra till 281,495 R:dr.
Redan vid 1853—1854 årens riksdag anhöllo i underdånig skrifvelse Rikets Ständer, det Kongl. Majit täcktes låta undersöka, enligt hvilka grunder och på hvad sätt bruk och bergverksanläggningar, skattlagda mjöl- och sågqvarnar samt andra fabrik sinättningar på landet kunde åläggas att till vägarnes byggande och underhållande bidraga, samt, efter vederbörandes hörande, nådig Proposition i ämnet till Rikets Ständer aflåta; men sedan Kongl. Majit häröfver hört Kammar-kollegium och samtlige Kongl.
Majlis Befallningshafvande, förklarade E. K.
Majit att förenämnda underdåniga skrifvelse icke borde till någon åtgärd föranleda, helst grunden för och verkställigheten af väghållningsbesvärets inom kommunerna fördelning på andra skattdragande, än dem, hvilka det hittils ålegat, måste, — ehvad denna fördelning skedde i det inskränktare omfång, Rikets Ständer föreslagit, eller utsträcktes till de skattskyldige i allmänhet, — stå i sammanhang med och i viss mån bero på de till behandling då väckta frågorna om ändring i bevillningsgrunderna och om inrättande af kommunalstyrelser.
Härmed har E. K. Majit, enligt Rikets Ständers tanke, gifvit en otvetydig hänvisning, huruledes denna angelägenhet rätteligen bör ordnas; och dä det hinder, E. K.
Majit nämnda tid fann möta' för nådigt bifall till omförmälda hemställan, nu mera. sedan såväl förändrad bevillningstaxering, som kommunalstyrelser, kommit till stånd, icke ligger i vägen för frågans lösning, hafva Rikets Ständer ansett tiden vara inne att vidtaga den länge åsyftade förändringen.
Enligt de åsigter, Rikets Ständer här ofvan uttalat, torde skyldigheten att deltaga i väghållningsbesväret böra utsträckas icke blott till fastigheter af alla slag, utan till en hvar, lill deltagande i kommunalutskylder förpligtad person, och utgöras efter samma grund, som nämnda utskylder.
Dervid torde likväl böra medgifvas dels vissa undantag med afseende å tjenstemäns löner och pensioner samt några andra, med dessa jeni förliga inkomsttitlar, dels måhända vissa modifikationer med afseende å inkomslbevillningen i allmänhet
Grunden för koinmunalufskyldernas utgörande kail nemligen, med afseende å den korta tid, som förflutit från kommunallagens antagande, ej anses hafva undergått de jemkningar, till hvilka omständigheterna må föranleda; och tilläfventyrs skulle, genom ett ovilkorligl antagande af denna grund för väghålltiingsskyldigheten, vissa kategorier blifva allt för hårdi betungade.
Då emellertid ett ändamålsenligt ordnande af denna lika vigtiga, som vidtomfattande angelägenhet, oundgängligen klöfver kännedom om flera förhållanden, hvilka Expedition s - U tsko/te Is Forslag lil/ underd.
Skrifvelse, N:o 4l. 13 Rikets Ständer icke äro i tillfälle att utreda, få Rikets Ständer, med uttryckande af deras åsigt om rättvisan och billigheten deraf, alt väghållningsbesväret inom kommunerna å landet utslräckes till alla skattskyldige saint, med ofvan antydda undantag och modifikationer, utgöres efter det fyrk tal, en hvar har sig åsatt, i underdånighet anhålla, att E K.
Majit täcktes, i öfverensstämmelse härmed, låta utarbeta och, så snart ske kan, till Riksdagen framlägga nådig Proposition i ämnet.
Slockholm den 7 April 1866 j*:0 41 Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 April 186G.
Preste Ståndet den 14 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 14 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anvisande af medel till ett vägarbete i Jemtlands län för beredande af arbetsförtjenst åt den i följd af missvext nödställda befolkningen.
(Stats-litskotlels Utlåtande N:o 55.) 8. A. K. Sedan E. K. Majlis Befallningshafvande i Jemtlands län, för beredande, al arbetsförtjenst ät den i följd af missvext nödställda befolkningen inom länet, bos E. K. Maj:t i underdånighet anhållit, att ett anslag till belopp af 60,900 R:dr, motsvarande två tredjedelar af den i sådant afseende beräknade kostnad, måtte genom nådig Proposition hos Rikets Ständer äskas för omläggning af vägen emellan Brunflo kyrka och Pilgriinsstads skjuts-station; samt E. K.
Majit, enär genom enskild framställning af t. f. Landshöfdingen i länet denna fråga redan bli t vi l gjord till föremål för Rikets Ständers pröfning, funnit E. K. Majits Befallningshafvandes förstnämnda anhållan icke erfordra annan åtgärd, än att handlingarna i ämnet blifvit till Rikets Ständers Stals-Utskott öfverlemnade; t4 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Så hafva, vid pröfning af såväl dessa handlingar sorn den hos Rikets Ständer gjorda framställningen, Rikets Ständer, enär minskning i den beräknade kostnaden bör åstadkommas ieke allenast genom medgifvande af något större lutningar å den ifrågaställa vägen än den framlagda planen upptager, ulan jemväl genom ett i förhållande till ortens arbetslöshet jemkadl dagsverkspris, hvilket i kostnadsförslaget upptagits lill 2 R:dr, ansett det till 60,900 R:dr föreslagna bidrag kunna nedsättas lill 50,000 R:dr, utan att genom en sådan nedsättning arbetets utförande beböfver äfventyras eller det tillfälliga ändamål förfelas, som afser att åt ortens nödlidande befolkning bereda behöflig arbetsförtjenst; hvarföre Rikets Ständer funnit skäligt, att af de för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar afsedda, i Riksgälds-kontoret inneslående och till E. K. Majlis disposition ställda medel, för beredande af arbetsförtjenst medelst omläggning af omlörmälda väg emellan Rrunflo kyrka och Pilgrimsstads skjutsstation i Jemtland, såsom anslag utan återbetalningsskjldighet till utgående under innevarande år, anvisa ett belopp af Femtiotusen (50,000) Riksdaler: och få, jemte tillkännagifvande häraf, Rikets Ständer, under förbehåll att behörig säkerhet ställes för vägomläggningsarbetels fullbordande, härmed åt E. K.
Majit öfverlemna alt meddela de föreskrifter i öfrigt, som i afseende å berörda anslags användande kunna linnas erforderliga och med anslagets ändamål öfverensstämmande.
Stockholm den 14 April 1866. / IVo 42.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 April 1 866.
Preste-Ståndet den 14 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 14 — — Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga.
Proposition avgående anslag till beredande af arbetsförtjenst .dt den genom missvext lidande befolkningen inom Pajala socken af Norrbottens län.
(Stals-Ulskollets Utlåtande Nio 56.) S. A. K.
Med bifall till hvad E. K. Majit uti nådig Proposition till Rikets Ständer af den 2 sistlidna Januari föreslagit, i fråga om anslag (ill beredande af arbetsförtjenst åt den Exp e d i //oris-Ut s koll e Is Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 43 15 genom missvext lidande befolkningen inom Pajala socken flf Norrbottens län, hafva Rikets
Ständer af de för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar afsedda och i Riksgälds-kontoret innestående samt till E. K.
Majlis disposition ställda medel, till beredande af arbetsförtjenst medelst anläggande al en allmän häradsväg mellan Pajala by och Junosuando samt en farväg mellan nämnda by och Kengis bruk inom Pajala socken, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet beviljat och till utgående under år 1866 anvisat ett belopp af Femtiolemtusen (55,000) Riksdaler, med skyldighet för Pajala socknemän alt, utan vidare statsbidrag, fullborda anläggningen af ifrågavarande tiänne vägar och dem derefter för all framtid underhålla; och få Rikets Ständer, med anmälan härom, åt E. K.
Majit öfverlemna att meddela de föreskrifter i afseende på dessa medels lyftning och användande, som kunna finnas erforderliga och ledande till det åsyftade ändamålets vinnande.
Stockholm den 14 April 1866. i\;o 43.
Preste-Ståndet den 14 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 14 — — Rikeds Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anvisande aj medel till bestridande a f kostnaderna för åtgärder till härnmande af boskapspesten, ifall den skulle inom landet utbryta, m. m. (.Ståts-Utskottets Utlåtande Nio 57.) 8. A. K. X llos Rikets Ständer hafva särskilda framställningar blifvit gjorda om anvisande Jaf statsanslag, för alt, i händelse den i åtskilliga delar af Europa nu gängse boskapspest skulle äfven bär i landet utbryta, användas till ersättning ät egare af de djur, 16 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 43. hvilka i sådant fall kunde, på vederbörande aukloriteters befallning, komma att, till förekommande af pestens vidare spridande, nedslagtas.
Under öfvervägande! af detta ämne hafva Rikets Ständer inhemtat, att, sedan dels Landtbruks-akademiens Förvaltningskomité och dels Malmöhus läns Hushållningssällskap till E. K.
Maj-.t under sistlidna år inkommit med underdåniga framställningar angående såväl anbefallande af nödiga åtgärder, för händelse af boskapspestens utbrytande, som beredande af medel att bestrida de i sådant afseende erforderliga kostnader, så hafva, uti gemensamt underdånigt utlåtande öfver den af Landtbruks-akademiens Förvaltningskomité gjorda hemställan, Kommers- och Sundhets-kollegierna, efter alt hafva i ämnet hört föreståndaren för Veterinär-inrättningen i Slockholm, pä anförda skäl föreslagit åtskilliga tillägg till Kongl. Förordningen af den 23 Januari 1828, angående hvad i händelse af yppad smittsam kreaturssjukdom bör iakttagas.
Enligt hvad såväl omförmälda embetsmyndigheter vitsordat sorn hos Rikets Ständer blifvit anfördt, har al erfarenheten blifvit ådagalagdt, att, sä vidt hittills är kändt, till hindrande af den ifrågavarande boskapspestens spridning icke förefinnes något annat tillförlitligt medel, än att dels så skyndsamt som möjligt nedslagla alla de sjuka djuren jemte hela den öfriga stammen af hornboskap, som ined nämnda djur varit i beröring, och dels för någon tid fullkomligt' spärra det område, på hvilket sjukdomen upplrädt.
För genomförande af den förstnämnda åtgärden, eller ett allmänt nedslagtande af hornboskapen på det smittade stället, erfordras föreskrift om en ovilkorlig skyldighet för boskapens egare att ej mindre genast i behörig ordning göra anmälan om förekommande sjukdomsfall, än äfven, uppå vederbörande myndighets befallning, låta nedslagla såväl de af sjukdomen angripna som de friska djuren; men då den enskilde sålunda är betagen möjligheten att försöka rädda ens de af sjukdomen ännu ej angripna djuren, förutsätter berörda åtgärd nödvändigtvis skyldighet för Staten att godtgöra den förlust, som den enskilde, i det allmännas intresse, fått vidkännas.
Beträffande beloppet af denna godtgörelse, hafva Kommers- och Sundhets-kollegierna ansett, att sjukt djur borde ersättas med två tredjedelar samt friskt med fulla beloppet af det värde, hvartill kreaturet blifvit af behörige värderingsman uppskattadt; men då det, enligt Rikets Ständers tanke, måste befaras, att, utan full ersättning äfven för sjuka djur, den landtman, hvars boskap angripes af pesten, skall söka att i del längsta fördölja farsotens uppträdande och skyndsamt afyttra sina skenbart friska djur, hvilka då till de ställen, dil de blefve förda, skulle sprida sjukdomen, samt då dessutom utaf de kreatur, för hvilka, i händelse af farsotens utbrytande, Staten skulle utgifva ersättning, otvifvelaktig! den minsta delen korinne alt bestå af sådana, som redan vore af sjukdomen angripna, har del synts Rikets Ständer med klok omtänksamhet mera öfverensstämmande, att Slaten äfven för sjuka djur utgilver full ersättning, helst, — om ersättning till fulla värdet lemnäs för alta djur, som på myndighets befallning nedsinglas, men deremot ingen ersättning för de djur, som af sjukdomen dött, hvarje kreatursegare deraf mäste så mycket kraftigare manas ali skyndsamt anmäla möjligen uppkommande sjukdomsfall.
I öfverensstämmelse med dessa åsigter hafva Rikets Ständer funnit sig böra ställa tilt E. K.
Maj:ts disposition de för vidtagande af olvanberörda åtgärder erforderliga medel; men dä någon tillförlitlig beräkning i afseende å beloppet icke är möjlig, hafva Rikets
Ständer ansett de ifrågavarande utgifterna lämpligast kunna utgå af det, jemlikt 63 § Regeringsformen, lill rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål å Riksgälds-kontoret anvisade mindre kreditiv.
Stadgandet om ersättning för nedslagtade kreatur bör dock endast alse alt vid sjukdomens utbrott söka hämm;| den - Expeditions-filsko lie ts Förslag lill anderd.
Skrifvelse, l\:o 44.
17 densamma eller att i möjligaste måtto inskränka omkretsen för dess härjningar, enär, på sätt Kommers- och Sundhels-kollegierna jemväl anljdt, de nu ifrågavarande åtgärderna icke vidare torde vara lämpliga, derest sjukdomen skulle erhålla en större spridning inom landet.
Med hänseende till beskaffenheten af de föreskrifter, som i afseende på hämmandet af den ifrågavarande boskapspesten torde blifva meddelade, synes det äfven vara åf stor vigt, alt allmänheten erhåller tillförlitlig underrättelse om kännetecknen på berörda sjukdom och de försigtighetsmått, som böra iakttagas, derest den i någon ort utbryter.
I anledning af hvad nu blifvit anfördt, få Rikets Ständer alltså hos E. K. Maj:l i underdånighet anhålla, att, ifall E. K.
Maj:t finnér lämpligt föreskrifva, att, lill hämmande af boskapspesten, derest den skulle inom riket sig yppa, alla af nämnda sjukdom angripna och i beröring med dessa varande djur skola nedslagtas, egarne af sådana nedslagtade djur då må för djurens värde tilläggas full ersättning, samt att E. K. Maj:t täcktes till utgående af det s. k. mindre kreditivet anvisa kostnaderna för de åtgärder, som sålunda och i öfrigt kunna till förekommande af boskapspestens spridande i landet i nåder pröfvas nödiga; hvarjemte Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t ville låta så skyndsamt som möjligt till allmänhetens kännedom meddela underrättelse 0111 kännetecknen på berörda sjukdom och om de försigtighetsmått, som med hänseende till densamma böra iakttagas.
Stockholm den 14 April 186fi. \:o 44.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 April 1 86 6.
Preste-Ståndet den 14 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 14 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående utarbetande af förslag till ny fördelning af städernas båtsmanshåll.
Stats- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 3.) S. A. K.
Enär genom Kongl. iVlaj:ts nådiga Bref den 21 September 1839, angående städernas samfällda båtsmanshåll, dels den grund blifvit fastställd, att delta båtsmanshåll Bilt. till B.
Prat. 1865 1866. 10 Sami. 1 Afd. 4 Hafi. 3 18 E
xp ed i t i o n s - lits k o t tets Förslag till unden!.
Skrifvelse, JS-.o 45. skulle fördelas på städernas jord, på hus och tomter samt på borgerlig rörelse efter bevillningsgrund, dels ock stadgats att på städerna sjelfva skulle bero att vid hvarje riksdag hos Rikets Ständer göra anhållan om den förändring i en sådan reglering, hvartill städernas stigande eller sjunkande välstånd eller andra omständigheter kunde föranleda: så, och då, efter utfärdandet af omförmälda nådiga Bref, en icke obetydlig förändring i afseende å flera städers välstånd egt rum; få Rikets Ständer, med anledning af derom hos Rikets Ständer gjord fraftiställning, hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, att E. K.
Majit täcktes låta utarbeta och till nästinstundande
Riksdag framlägga ett på nuvarande förhållande bygd t förslag till förnyad fördelning af städernas båtsmanshåll.
N:o 45 Uppläst och godkändt hos Eidd. och Adeln den 14 April 186 6.
Preste-Ståndet den 14 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 14 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående särskild föreskrift i afseende på rättigheten till långtägt å hafsstränderna i Halland.
(Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 40 och Utlåtande N:o 72 ) S. A. K. Hos Rikets
Ständer har fråga blifvit vackt om närmare bestämmande af rättigheten till långtägt å hafsstränderna i Halland, hvilken fråga redan vid riksdagen 1840— 1841 varit föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet och då föranledt utfärdandet af Kongl.
Maj:ts i detta ämne aflåtna nådiga Bref af den 20 Juni 1844.
I samma ämne har nu blifvit anfördl, atl, då de närmast stränderna boende delegarne i tångtäglen vanligen tillegnade sig all den tång, som, synnerligen vid Hallands södra kust, uppflöte Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 46.
19 ur hafvet, samt öfverenskommelse!', för att jemväl åt de aflägse boende delegarne bereda tillgång dertill, icke kunnat tillvägabringas, det alltså vore nödigt, att genom lagstiftningen åtgärder vidloges för tängtägtens ordnande; Och hafva Rikets
Ständer vid pröfning af denna fråga och med dervid fästadt afseende å livad Fiskeri-stadgan den 29 Juni 1852 i § 22 innehåller i fråga om sättet för tillvägabringande af öfverenskommelse!' rörande samfälld fiskerättighet, funnit sig böra hos E. K.
Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af en förordning, hvarigenom stadgas, att. der emellan delegare i samfälld långtägt icke kail träffas godvillig öfverenskommelse i afseende å sättet och ordningen för begagnandet deraf, eller ock sådan öfverenskommelse — den der för öfverträdelse af densamma bör innefatta påföljd af böter inom visst af Kongl. Majit bestämdt maximibelopp — finnes vara af beskaffenhet att icke kunna vinna stadfästelse, Kongl. Majits Befallningshafvande eger att, etter hållet sammanträde med vederbörande tångtäglsdelegare, meddela förordnande i ämnet medelst utslag, hvaröfver klagan må föras i den ordning, som för hushållningsmål i allmänhet är föreskrifven.
Hi:0 40.
Upplyst och godkändt bos Ridd. och Adeln den 14 April 1 866.
Preste-St&ndet den 14 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 14 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående tilldelande dt vederbörande kommunalstyrelser af ett exemplar utaf Svensk Författningssamling.
(Ekonomi-Utskottets Betänkande Nio 43 och Memorial Nio 65.) 8. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord derom, att den i Pastors-arkivel varande Svensk Författningssamling mätte ölverlemnas till förvar åt Ordföranden i 20 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, J\:o 47. kommunalnämnden samt att de till kyrkan ankommande författningar, sedan de blifvit upplästa från predikstolen, mätte ullemnas till beinälde Ordförande, som borde för deras vård ansvara.
Vid pröfning af denna fråga hafva Rikets Ständer väl, med hänsigt till hvad såväl Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär af den 10 September 1743 som Kongl.
Cirkulär-brefvet till konsistorierna af den 2 April 1833 i delta afseende innehålla, funnit, att det exemplar af Svensk Författningssamling, som tillsändes pastor, för att uppläsas i kyrkan, måste anses vara afsedt för kommunens samtlige medlemmars räkning, och att vid sådant förhållande nu gällande föreskrift, att Författningssamlingen skall lörvaras i kyrkan, är lämplig ; men då Rikets Ständer ej kunnat förbise angelägenheten deraf, att Svensk Författningssamling utan tidsutdrägt och särskilda kostnader alltid må vara till hands för kommunens verkställande myndighet, halva Rikets Ständer, med anledning af ofvan omförmälda framställning, funnit sig föranlåtna att hos E. K.
Majit täcktes låta föranstalta derom, alt vederbörande kommunalstyrelser må beredas tillfälle att hädanefter kostnadsfritt erhålla ett exemplar af Svensk Författningssamling.
Mso 4T.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 4 April 1866, Preste-Ståndet den 14 — — Borgare-Ståndet, den 14 — — Bonde-Ståndet den 14 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående några ändringar i stadgarne för elementarläroverken.
(Ekonomi-Utskottets Betänkande Nio 56.) S. A. K.
Likasom vid närmast föregående riksmöten, har den allmännare uppmärksamhet, hvarmed undervisningsväsendet numera följes, äfven vid innevarande riksdag yttrat sig Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N: o 47. 21 genom åtskilliga i detta ämne hos Rikets Ständer gjorda framställningar; och har i sådant afseende, bland annat, Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad på innehållet af 5 och 10 §§ i Kongl.
Stadgan angående afgångsexamen vid rikets högre elementarläroverk af den 11 April 1862.
Uti denna examen, som är dels skriftlig, dels munt | lig, fordras i förra hänseendet lör dem, som läst klassiska språk, enligt 5 §, bland an [ nät, en öfversättning från Svenska till Latinska språket, hvilken bör vittna om säker bekantskap med det sednare språkets allmänna lagar, en öfversättning från Svenska till Franska eller Tyska språket, och ett mathematiskt arbete, behandlande två geometriska och två algebraiska problemer eller theoremer; samt för dem, som icke läst klassiska språk, enligt 10 §, bland annat, ett mathematiskt arbete, behandlande två geometriska och två analytiska problemer eller theoremer samt ett af mekaniskt eller fysikaliskt innehåll, äfvensom en öfversättning till det Tyska och en till det Franska språket, hvilka öfversättningar böra vittna om säker bekantskap med de allmänna lagarne för dessa språk: egande lärjungen att, om han så önskar, i stället lör ettdera af dessa sednare arbeten verkställa en öfversättning till det Engelska språket; och linnes uti nämnda §§ ytterligare stadgadt, att vid språkprofvet icke något annat hjelpmedel än lexikon, och vid det mathematiska intet annat än logarilhmiska tabeller få begagnas.
Denna stränghet, som ej egde rum i den s. k. studentexamen, har synts Rikets Ständer ej vara fullt påkallad, isynnerhet vid betraktande deraf, alt det ännu är i högre examina vid universitetet, såsom för filosofiska eller medicinska graden m. fl. dylika, examinanden obetaget att begagna sin grammatika såväl som sin samling af matematiska och fysikaliska formler.
1 synnerhet synes det vid mathematiska prof obilligt att förmena en lärjunge att använda den hjelpreda, som i egen samling af antydda formler är till finnandes.
1 betraktande häraf, och då det dessutom synes mindre följdrigtigt att samtidigt med det man, i följd af klagomålen beträffande öfveransträngning, anser sig böra medgifva en minskning af de i skolstadgan anvisade pensa, deremot skärpa fordringarne å kunskapsprofven i maluritetsexamen, hvilket nödvändigtvis inåste innebära en ännu starkare anledning lill öfveransträngning, hafva Rikets Ständer funnit sig böra hos E. K. Maj:t i und erdånighet anhålla, att Kongl. Stadgan angående afgångsexamen vid rikets högre elementarläroverk den 11 April 1862 måtte, beträffande den skriftliga examen, ändras sålunda, att lärjunge vid öfversättningsprofven må få använda äfven grammatikaliska hjelpredor och vid det mathematiska profvet äfven egen samling af formler.
Vidare har i afseende på de i Kongl.