Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionen dock icke ansåg hafva varit Revisorernes mening, barnhuset skulle helt och hållet tillslutas och inrättningen undandraga sig att intill dess fosterföräldrar hunno anskaffas, taga vård om de värnlösa barnen; att med antagande således, det Revisorerne alsett endast, att barnhuset skulle utgöra en tillfällig tillflygtsort, hvarifrån barnen ofördröjligen borde till fosterföräldrar utlemnas, detta icke innefattade någon förändring i barnhusets utstakade verksamhet, enär detsamma ännu, enligt gällande nådiga reglemente, likasom det alltsedan år 1785 varit, hufvudsakligen utgjorde endast ett emottagningsoch utackorderings-kontor, hvilket ock visades af de uti särskilde delar af revisionsberättelsen omförmälde förhållanden, att antalet af utom barnhuset med fosterlöner derifrån underhållne barn utgjorde år 1848: 3,699 och år 1849: 3,852, då deremot, vid besök af Revisorerne å barnhuset, de deiinom vårdade barnens antal uppgått till endast 105, samt att, ehuru, i öfverensstämmelse ined berörde nådiga Reglemente, Direktionen, inseende den stora vigten för barnhus-inrättningen i ekonomiskt hänseende och för barnen, ur sanitär synpunkt, af dessas tidiga utlemnande till fosterföräldrar, åt denna gren af barnhusets förvaltning egnat den största uppmärksamhet och sökt att i möjligaste mån främja den äfven af Revisorerne antydde riktning för barnhusets verksamhet, flere förhållanden härför lade hinder i vägen, såsom att de späda barnen, delande de utarmade mödrarues öde, oftast vid intagningen å barnhuset voro särdeles svaga och sjukliga, stundom äfven behäftade med följder afföräldrarnes sedeslöshet,och i sådant tillstånd behöfde både i allmänhet en omsorgsfullare tillsyn och isynnerhet en daglig läkarevård, än som af vanligen obemedlade fosterföräldrar kunde dem beredas, äfven om, hvad dock naturligen icke vore händelsen, fosterföräldrar - Stats-Ulskoltels Utlåtande, JtJ 21. 33 föräldrar funnos benägna att uttaga sädane barn; att mänga späda barn af dessa orsaker först mäste någon längre tid vårdas inom barnhuset, innan de kunde eller borde utlemnas; att utlemnandet af äfven de äldre barnen under den kallare årstiden måste inskränkas till Stockholm och den närmast belägna landsbygden, der åter. mängden af redan uttingade barn mera än annorstädes minskade tillgången å lämplige fosterföräldrar; att, då i synnerhet under nämnde årstid fosterföräldrarnes bergningsvilkor blefvo otillräckliga, barnhuset icke kunde undgå att från sådane fosterföräldrar återtaga förut utlemnade barn, — ett barnhusets åliggande, sorn jemväl af andra orsaker, såsom fosterföräldrarnes frånfälle och i synnerhet barnen åkommen sjuklighet eller lyten,
icke sällan toges i anspråk; samt att äfven under sommarmånaderna, då barnen till aflägsnare orter utackorderades, sjukliga eller lytta barn, för hvilka fosterföräldrar icke kunde erhållas, måste å barnhuset qvarstadria; hvarförutan vid den väsendtligaste till barnhusets förmån, af enskild person gjorda stiftelse vore fastadt det vilkor, att ett visst mindre antal barn alltid skulle inom barnhuset njuta vård; och har Direktionen ansett, att dessa omständigheter tillräckligt ådagalade oundvikligheten af barnhusets ordnande på sådant sätt, att barnhuset alltid vore beredt att emottaga och vårda ett större antal barn, och att en förändring, hvarigenom barnhuset befriades från denna del af siri verksamhet, huru fördelaktig den än blefvé i ekonomiskt hänseende, likväl icke vore med barnhusets ändamål förenlig.
Med afseende å hvad
Direktionen sålunda, välgrundadt, anfört, finnér Utskottet s'tg böra tillstyrka Rikets Ständer, att Revisorernes ifrågavarande framställning icke må till någon vidare åtgärd föranleda.
Lunds Kongl. Universitet. § 49.
(Rev.-ber. pag. 216.
Förkl. pag. 348.) Af Revisorerne är vordet anmärkt, att, sedan vid 1840 och 1841 årens riksdag Rikets Ständer beslutat, att med vilkor, att vid såväl Upsala sorn Lunds universiteter föreläsningar höllos öfver rikets grundlagar och konstitutionella institutioner, vid hvartdera universitetet nya löner å 1,600 R:dr skulle å stat uppföras för 2 professorer, af hvilka åtminstone den ena borde tillhöra den juridiska fakulteten, men en af dessa professioner i Lund ännu vid slutet af den tid, revisionen Bih. till R.
PfOt. 1833 & 1834.
4 Sami, 1 Afd. 9 haft, 5 u Slals-Ulskollett Utlåtande, JYs 21. omfattade, stått ledig, den besparda lönen, i likhet med öfriga lönebesparingar, blifvit tillförd universitetets reserv-fond, i stället att, såsom enligt Revisorernes tanke bort ske, intilldess embetet hunnit tillsättas, besparas Statsverket.
Häremot har väl uti den underdåniga förklaringen blifvit erinradt, att då i afseende å förenämnde löneanslag
,något särskildt vilkor rörande tiden för anslagets utgående- icke blifvit bestämdt, berörda anslag ifrån början blef underkastadt enahanda bestämmelser, som redan gällde för alla på universitetets stat uppförda löner, och hvilka bestämmelser innefattades uti Kongl.
Majits för universitetet utfärdade nådiga aflönings-stat den 30 December 1837, som uti 18 mom. stadgade, att uppkommande besparingar pä andra anslag, än till materieln, skulle användas till den reserv- eller besparings-fond, som blifvit ställd till H. K. II.
Kanslerns disposition för vetenskapliga och ekonomiska behof, samt uti Kongl. Maj:ts Nådiga Bref rörande ny utgifts-slat för Lunds universitet af den 19 December 1818, som äfvenledes uti 7 mom. stadgade, alt besparingar pä löningsstaten skulle till nämnde fond ingå; dock, sorn å ena sidan ostridigt-är, att ifrågavarande löneanslag under en längre tid icke blifvit användt till det af Rikets Ständer vid an slagets beviljande afsedda ändamål, men å andra sidan Utskottet anser de af Akademiska Konsistorium åberopade stadganden skäligen kunna hafva gifvit anledning till en sådan tillämpning i afseende å medlens användande, som den nu anmärkta, har Utskottet, för att undanrödja all anledning till förnyande af sådan tillämpning i framliden, ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att uti aflåtande underdånig skrifvelse hos Kongl.
Majit anhålla, alt det åberopade stadgandet i 7 mom. af Kongl. Brefvet angående ny utgifts-stat för Lunds Universitet, den 19 December 1848, måtte förklaras icke afse det fall, då Rikets Ständer för Universi tetet bevilja auslag till andra ändamål, än materieln, i följd hvaraf sådant anslag icke må till Universitetets disposition utanordnas annorlunda än i öfverensstämmelse med det ändamål, hvarför anslaget blifvit gifvet, hvarjemte Utskottet, som anser, att det för Lunds akademi utfärdade reglemente icke bör kunna ställas i strid mot Rikets Ständers tydliga beslut, får hemställa att, då uppenbart är, att ett af Rikets Ständer beviljadt anslag icke blifvit användt för det dermed afsedda ändamål, Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Majit tillika i underdånighet anhålla, det
Justitie-kanslern blifver i nåder anbefalld att utreda, om och i hvad mån någon embetsmyndighet kan anses vara till berörde felaktighet vållande.
Slals-Ulskollets Ullålande, JYs 21. § SO. 35 Härförutan hafva Revisorerne anmärkt flera fall, derutinnan en mindre god hushållning med statens medel skulle egt rum, , såsom t. ex. (pag. 84), att för Kungsholms fästning vid Carlskrona blifvit år 1849 utgifna för skrifmaterialier 43 R:dr 38 sk. 9 rist., (pag. 88) att å anslaget för exercis-sqvadroner blifvit uti Lif-regementets Husar-korps’ räkenskaper afförde år 1848: 368 R:dr 8 sk., samt för år 1849: 174 R:dr 12 sk. för diverse i anmärkningarne specificerade utgifter, m. m.; och ehuruväl Revisorerne icke synas hafva saknat anledning till hvad de sålunda anmärkt, får likväl, då tvifvelsutan de gjorda anmärkningarne blifvit vederbörande meddelade, och således kan antagas, att rättelse härutinnan för framtiden göres, Utskottet föreslå, att ifrågavarande anmärkningar icke för närvarande må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § »i.
Revisorerne hafva derjemte fästat Rikets Ständers uppmärksamhet dels (pag.
16) å angelägenheten deraf, att förslags-anslagen till rese- och traktaments-penningar å vissa hufvudtitlar, samt till utflyttnings-hjelp efter laga skiften, måtte förhöjas till en summa, som, så nära som möjligt, närmade sig verkliga årsbehofvet; — dels (pag. 38) att förslags-anslagen till medico-legala besigtningar samt till farsoters och smittosamma sjukdomars hämmande varit härför otillräckliga; —- dels (pag. 90) å den jemna tillväxten af kostnaderna för bevärings-manskapets vapenöfningar; — och dels (pag.
128) att anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus m. m. för Kongl. Sjöförsvarets Kommando-expedition och Kongl.
Förvaltningen af Sjöärendena icke på långt när varit för ändamålet tillräckligt; och vill Utskottet vid regleringen af vederbörande hufvudtitlar taga i öfvervägande hvad Revisorerne i omförmälda hänseenden anfört. § 52.
Åtskillige i denna revisions-berättelse förekommande ämnen, som blifvit ytterligare behandlade af Rikets sednast församlade Revisorer, har Utskottet ansett sig böra tills vidare uppskjuta, för att till hufvudsaklig handläggning företagas i sammanhang med 1833 års Revisions-berättelse.
De sålunda tills vidare uppskjutna frågor äro, utom den under § 31 i betänkandet omförmälda, följande: 3G Slats-Utskollcls Utlåtande, M 21. l:o (pag. 6) om det af Öfver-kommissarien N. A. Fredin på nådig befallning upprättade förslag till ny hufvudbok, med tillhörande special-redogörelser för Kongl.
Stats-kontorets enskilda rörelse; 2:o (pag. 84) angående f. d. Fortifikations-redogöraren å Carlsborgs fästning, K. N. Hallströms, år 1839 yppade balans; 5:o (pag. 110) Revisorernes framställning derom, att Kongl. Krigs-kollegii hela aflöning borde vara å ett ställe synlig; 4:o (pagg. ISO och 1S1) Revisorernes anmärkningar angående dels (§ 6) bristande upplysningar om anledningen till och verifikation för de betydliga skiljaktigheter, som förefunnos emellan de hos Kongl. Styrelsen för fängelser och arbetsinrättningar i riket uppgjorda omslut af Korrektions-inrättningarnes hufvudböcker och dessa inrättningars räkenskaper; dels ock (§ 7) bristande öfverensstämmelse emellan de i bemälde Kongl. Styrelses hufvudböcker ingående konti för de särskilda fängelse-inrättningarne och det förhållande, som uti dessa inrättningars special-räkenskaper vöre synligt, jemte det att dessa sednare icke voro efter samma bokförings-method upprättade; somt 3:o (pag, 214) Revisorernes anmärkning, att räkenskaperne för Upsala Kongl. Universitet blifvit förde med mindre noggrannhet och ordning. § 35.
Hvad Revisorerne i öfrigt anmärkt och erinrat har Utskottet funnit dels genom vederbörandes afgifne underdåniga utlåtanden nöjaktigt förklaradt, dels hafva medfört åsyftad rättelse och dels icke vara af beskaffenhet att från Utskottets sida påkalla något vidare yttrande.
Vid § 26 af Herr Virgin, C. A.: »Jag reserverar mig mot det af Stats-Ut-, skottet uti 26 § af dess utlåtande, i anledning af Riksens Ständers Revisorers berättelse, fattade beslut; emedan jag anser den underdåniga framställningen tji!
Maj:t, som Utskottet föreslagit, både obehöflig och till sin syftning skadlig.
Obehöflig, emedan inga missbruk kunnat uppgifvas eller egt rum, vid begagnandet af den rättighet Kongl. Maj:t nu har, att, till allmänt nyttiga arbetsföretags under - Slals-Ulskollets Utlåtande, M 21. 37 understödjande, utlemna till krigsbruk odugligt krut, eller någon gang, i brist af förutnämnde, bergskrut; Till syftningen skadlig, emedan om man alltjemt bemödar sig, alt så inskränka en styrelses förmåga att inga missbruk kunna ega rum, man med detsamma afskär all nyttig verksamhet frän dess sida och inskränker dess handlingar till blott passiva vidtaganden, hvilket visserligen ej leder till landets förkofran och ekonomiska utveckling.»
Vid 49 <§ af Herr Bildt, D. G.: »Uti 49 § af detta sitt utlåtande har Statsutskottet föreslagit Rikets Ständer, att ingå till Kongl. Maj:t med tvenne underdåniga skrifvelse^ och då jag anser att den sednare af dem är både obehöflig och mindre lämplig, så får jag mot Stats-Utskottets förslag i denna del mig reservera.
Jag anser den obehöflig derföre, att genom den förutnämnde af dessa skrifvelser alla till origtigheter föranledande bestämmelser uti Kongl. Maj:ts nådiga Bref, rörande ny utgifts-stat för Lunds universitet af den 19 December 1848 komma att för framtiden försvinna; och jag anser den olämplig derföre, att när Utskottet erkänt, att »de af Akademiska konsistorium åberopade stadganden skäligen kunna hafva gifvit anledning lill en sådan tillämpning, i afseende å medlens användande, som den nu anmärkta», det också med detsamma medgifvit, alt någon embets-försumlighet ej legat vederbörande myndigheter till last.
Hade någon anmärkning i det syfte, som denna sednare skrifvelse förutsätter, bort göras, så skulle det väl hafva varit mot det Stats-råd, som kontrasignerat det till ofvan omförmälde origtigheter föranledande Kongl. Brefvet; men någon sådan anmärkning kan nu likväl ej heller göras, enär denna regerings-åtgärd redan med godkännande passerat sistlidne riksdags Könslitutions-Utskott.»
Häruti hafva instämt: Herr Leijonancker, F. W. E. C., Herr Montgommery Cederhjelm, Robert Nils Germund, och Herr Virgin, C. A. Af Herr Hof-predikanten Wensjoe: »Mot det till Höglofl.
Stats-Utskottets utlåtande JV° 21, § 49 gjorda tillägg, hvari föreslås, att Riksens Ständer måtte hos Kongl. Majit tillika i underdånighet anhålla, det
Juslitiae-kanslern blifver i nåder anbefalld att utreda, om och i hvad mån någon embets-myndighet kan anses vara till den i skrifvelsen berörda felaktigheten vållande, får jag vördsammast reservera mig, på den grund, att då det icke blifvit påstådt, än mindre visadt, att nägon embets-myndighet i denna sak handlat olagligt, utan tvärtom det anmärkta missförhållandet tydligen uppkommit deraf, att inga andra lagbestämmelser funnits att tillämpa, än just de, som haft det öfverklagade missförhållandet till oundviklig följd, så kati jag, för min del, icke annat än finna den föreslagna åtgärden med Justitiae-kanslerns anlitande i denna sak vara både opå 11 ih. lill Ii.
Prut. liiSö $ 185i, 4 Sami.
I A[d. 9 Häft, 6 38 Stats-Ulskollels Utlåtande, 21. kallad och oformlig.
Att 30 § Riksdags-ordningen, som till stöd för deri motsatta äsigten blifvit äberopad, här icke är tillämplig, utan snarare talar för raka motsatsen, faller, vid dess genomläsande, hvar och en med oförvilladi omdöme genast i Ögonen.»
Uti denna reservation instämde: Friherre Åkerhjelm, Carl, Herrar Björnstjerna, J.
M„ af Wirsén, Th. och Fåhreeus, 0. J. samt Herr Biskop Heurlin, Herr Biskop Annerstedt, Herr Prosten P. C. Arosenius, Herr Doktor Nordström samt Prostarne Forssell, Telll/om och Holmberg. STOCKHOLM, TRYCK T HOS JOtl. DICKMAN. ISSI.
Stats-Utskottels Memorial'. tf-.o 22. 1 N:o 22.
Ank. till Exp. Utsk. d. 21 Jan. 1854, kl. 2 e. m.
Memorial, angående särskilda arfvoden för utbetalningen af riksdagskostnaderna samt granskningen af de a dessa kostnader afgifna räkningar och reqmsitioner.
Fullmäktige i Riksgäldskontoret hos Stats-Utskottet anmält, hafva Fullmäktige, efter erhållen underrättelse om Rikets Ständers vid innevarande riksdag fattade beslut angående riksdagskostnadérnas omedelbara bestridande af nämnde verk, meddelat erforderliga föreskrifter rörande sättet för härvid förefallande utbetalningars besörjande och kontrollerande samt granskningen af inkommande räkningar och reqvisitioner å sagde kostnader, dervid Fullmäktige bland annat föreskrifvit, att dessa utgifter skola verkställas med kontanta penningar, oaktadt andra, Riksgäldskontoret åliggande, utbetalningar eljest ske genom assignationer å kontorets räkning i Rikets Ständers Bank.
De mångfaldiga särskilda utgifter och liqvider samt de anteckningar och det gransknings-arbete, som vid verkställigheten af nu ifrågavarande utbetalningar måste besörjas utaf de Riksgäldskontorets tjenstemän, hvilka fått sig bestyret härmed uppdraget, komme likväl att medföra en ganska betydlig tillökning i dessa tjenstemäns göromål.
Fullmäktige hafva derföre hemställt att, i likhet med hvad som skett vid alla i sednare tider hållna riksdagar, vissa, till beloppet bestämda, arfvoden måtte för sagde bestyr få samma tjenstemän tilidelas och utgå med enahanda belopp, som under de trenne sednaste riksdagarne eller med 200 R:dr för utbetalningarnes verkställande och redogörelsens upprättande samt 100
R:dr för räkningarnes och reqvisitionernes granskning.
I öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer under föregångne riksmöten medgifvit. och enär någon förändring i tjenstgöringsförhållandena vid Riksgälds-kontoret under den sedan sistlidue riksdag förflutna tid icke inträffat, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer jemväl vid innevarande riksdag må bevilja ett arfvode af tvåhundra
R:dr för den tjensteman vid nämnde verk, hvilken fått sig uppdraget verkställa de för riksdagskostnadérnas liqviderande erforderliga utbetalningar samt upprätta redogörelsen för riksdagskostnadsmedel, äfvensom ett arfvode af ett hundra R:dr för den tjensteman vid samma verk, som har sig ålagdt att granska reqvisitionerne och räkningarne å ifrågavarande kostnader.
Stockholm den 21 Januari 185-4.
Vrot. 1853 § 1854. 4 Samt. 1 Afd. 10 Höft. 1 o Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 23. i\:o 23.
Ank. till Exp. Utsk. den 21 Jan. 1854, kl, 2 e. m. Utlåtande•, i anledning af Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition, angående nedsättning i det årliga ackordsamorteringsbidragel för Landshöfdinge-ljensten i Kalmar Län. (U. A.)
Sedan uti en till Kongl. Maj:t ingifven skrift Landshöfdingen i Kalmar län, Friherre K. E. Skjöldebrand, i underdånighet fästat Kongl. Maj:ts uppmärksamhet derpå att, i händelse Kongl.
Maj:t icke funne skäl i Nåder tillåta honom att få bibehålla samma lönefönnoner som varit hans företrädare, framlidne Landshöfdingen Nerman, medgifne, utan deremot i Nåder beslutade, att den uti Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837 omförmälda reglering af lönevilkoren genast borde inträda samt att, oaktadt den deraf förorsakade betydliga minskning i Landshöfdingens löneinkomster, han icke destomindre skulle vara förpligtad att till amortering af det återstående ackordsbeloppet, utgörande 6,825 R:dr 17 sk. 2 rst., årligen bidraga ined lika stor summa, som hans företrädare, eller 1,400
R:dr, hvarigenom amorteringen af ackordet komme att år 1859 fulländas, ett dylikt förhållande blefve för honom särdeles betungande, samt Friherre Skjöldebrand med anledning deraf och då ett så betydligt årligt amorteringsbidrag desto mindre syntes vara af behofvet påkalladt, som, efter den allmänna grund, hvilken för dessa återbetalningar inom öfrige län, som varit med ackorder besvärade, blifvit tillämpad, de för dessa län återstående beloppen först år 1871 komme att till kapital och ränta blifva till fullo amorterade, i underdånighet anhållit, att, såsom en lindring uti den börda, hvilken genom ackordsamorteringen vore landshöfdingen ålagd, Kongl. Maj:t måtte i Nåder tillåta att det årliga amorteringsbidraget linge utgå till det nedsatta belopp, att nyssnämnde återstod, 6,825 R:dr 17 sk. 2 rst., blefve återgäldad först vid den tid, då hela ackordssumman bort vara liqviderad, derest den allmänna grunden för återbetalningen från början varit tillämpad, eller samtidigt med slutliqviden af öfrige landshöfdinge-ackorder, nemligen år 1871, i hvilket fall sökanden skulle årligen inbetala endast 550 R:dr; så har Kongl. Maj:t, som den 20 Juni nästlidet år, med afseende å Rikets Ständers beslut rörande grunderne för amorteringen af det år 1841 från Riksgäldskontoret till landshöfdinge-ackordernes inlösande utgifne lån, förklarat sig förhindrad att till den underdåniga ansökningen i vidsträcktare mån lemna Nådigt bifall, än att från och med år 1853, i anseende till minskning i landshöfdinge-atlöningen, det årliga ränte- och amorteringsbeloppet nedsattes till 1,020 R:dr, svarande emot 6 proc. af det inlösta ackordet, uti aflåten Nådig proposition till Rikets Ständer af den 16 påföljde November, hvilken blifvit till Stats-Utskottets utlåtande remitterad, täckts, med hänsigt till hvad i ansökningen blifvit anfördt och då ett så betydligt ytterligare afdrag å den nedsatta lönen otvifvelaktig! kunde verka menligt på utöfningen af ett vigtigt embete, som, för att rätt skötas, fordrade inom länet vidlyftiga och kostsamma resor, föreslå Rikets Ständer, att ränte- och amorteringsafdraget måtte för Kalmar län sålunda bestämmas, att, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 23. 3 med tillgodoberäkning af förut skedd öfverbetalning, ackordsåterstoden för nämnde län kunde varda återgäldad vid den tidpunkt, då slutliqvid skulle egt rum, i händelse af betalning under hela tiden af ö procent.
Af hvad i den Nådiga propositionen i öfrigt förekommer och dervid fogade bilagor innehålla, får Utskottet upplysningsvis anföra, att genom Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837, angående regleringen af lönevilkoren för Landshöfdinge-tjensterne i riket det förordnades, i afseende å Kalmar län, att från tjensten framdeles borde skiljas så väl de indelta resepenningarne, som en del af löningsjorden, tillsammans i penningar beräknade till 2,026 R:dr 21 sk. årligen, hvilken minskning uti löneinkomsterne likväl i anseende till det dryga ackord, som å ifrågavarande tjenst måste aftjenas, icke borde vidtaga förr än särskildt derom vid inträffande ledighet kunde i Nåder förordnas; att vidare genom det, till följd af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 30 April 1841 under den 7 derpåföljde Juli, i fråga om afskaflande af landshöfdinge-ackorderne till Kongl. Stats-Kontoret aflåtne Nådiga Bref, hvari det då återstående ackordet för Kalmar län upptoges till 17,000 R:dr, blef stadgadt, att, för amortering till kapital och ränta af det från Riksgäldskontoret till ackordernes amortering utgifna lån, 6 proc. af ackords-beloppet skulle årligen innehållas; att emedlertid Justitie-Kansleren Nerman, som redan den 28 Mars 1840 till Landshöfding i Kalmar län i Nåder utnämndes och dervid förklarades berättigad att åtnjuta alla de med nämnde landshöfdinge-tjenst dittills förenade löneförmåner samt, jemlikt ofvanberörde Nådiga Bref af den 7 Juli 1841 endast med 1,020 R:dr årligen bort till amorteringen af ackordsbeloppet bidraga, deremot förpligtades att, för samma ändamål, årligen utgifva l,4Cf0 R:dr; samt att om, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t nu i Nåder föreslagit, ränte- och amorteringsbidraget nedsattes till det belopp, att ackordsåterstoden, 6,825 R:dr 17 sk. 2 rst., först blefve till fullo återgäldad vid den tidpunkt, då densamma bort vara liqviderad, derest den allmänna grunden för betalningen, eller 6 proc. å primitiva ackordsumman, från början varit tillämpad, 550 R:di årlig inbetalning erfordrades, för att det resterande beloppet till kapital och ränta blefve erlagdt och slutliqvideradt år 1871, eller det år, då ifrågavarande ackord under vanliga förhållanden hunnit amorteras.
Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande, samt får på grund af de i den Nådiga propositionen anförde omständigheter och med afseende å billigheten af en nedsättning i det för amorteringsliqviden stadgade årliga belopp, 1,020 R:dr, hvilket måste anses särdeles drygt( och betungande, i förhållande till Landshöfdingelönen, beräknad genom Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837 till 4,500 R:dr årligen, tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Maj:t i förevarande hänseende Nådigst föreslagit.
4 Slats-l]tsko(tets Utlåtande, N:o 24. I - N:o 24.
Ank. till Exp.*Utsk. d. 21 Jan.
J854, kl. 2 e. rn.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel lill anläggande af ett Kronomagasin vid Mörbylånga köping å Öland. (U. A.)
Uti en inom Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Utskottet remilterad, motion har K. J Rudberg från Kalmar Län anfört, att, sedan Rikets Ständer »vid 1844 och 1845 årens Riksdag, i anledning af då gjord framställning om behofvet af ett Kronomagasins anläggande vid köpingen Mörbylånga på Öland, der Södra Mötets skattskyldige innevånare kunde fä afleverera sin afrads- och kronotionde-spanmål, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att, efter föregången utredning af frågan, Kongl.
Majit måtte till Rikets näst derefter sammanträdande Ständer aflåta Nådig Proposition i ämnet, vederbörande embetsrnyndigheter blifvit hörde samt 2:ne särskilda kostnadsförslag för uppförande vid nämnde köping af ett magasinshus, som kunde inrymma 2.000 T:r spnnmål, blifvit upprättade, upptagande kostnaden, det ena förslaget till 5,993 llidr 28 sk., och det andra till 4,019 R:dr 5 sk. 4 rist.