Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt densamma kommer frihetens förlust för lifstiden ej i fråga för hvarken kyrkotjufnad eller annan stöld, förrän den föröfvas fjerde gången.
Kyrkostöld i andra fall är endast belagd med ett strängare straff än vanlig stöld; Och stöld, af hvad art den vara mä, kan, om den tredje gången föröfvas, blott föranleda ökning af högst några år i det straffarbete brottet eljest medför.
Denna tillökning innebär emedlertid lika litet skäl för underställning af beslut, då någon blifvit dömd för tredje resan stöld, som beskaffenheten af brottet gör en sådan åtgärd nödig i fråga om kyrkostöld.
De omständigheter, som tala för underställning i tjufnadsmål, kunna, jemlikt oftanämnda författning, ej inträffa förr än fjerde resan, eller då till straffarbete på lifstid dömes, i hvilket fall Utskottet således anser den ensamt böra ega rum.
På dessa förhållanden har Utskottet funnit nödigt att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, äfvensom att i sammanhang dermed framlägga förslag till den ändring i rättegångs-ordningen, som, efter Utskottets sålunda antydda åsigter, bör vidtagas, med anledning af den förändring Rikets Ständer redan beslutat i lagstiftningen angående stöld och rån; Och får således Utskottet, under förutsättning att den i berörde hänseende beslutade författning varder af Kongl. Maj:t i nåder antagen, vördsamligcn hemställa om icke Rikets Ständer behagade pir sin del besluta en särskild författning, att, samtidigt med den förra, träda i verksamhet, hvarigenom, dels med ändring af och dels såsom tillägg till hvad i 25 Kap. 5 § Rätlegångs-balken jemte dertill hörande författningar, finnes stadgadt derom, att
Under-rätts ransakning och dom i vissa brottmål skall underställas Hofrätts pröfning, innan den i fullbordan går, varder förklaradt, alt sadan underställning bör ega rum, då någon för rån eller försök dertill sakfä/les, ändå all brottet ej å lif går, men i mål angående stöld eller inbrott i afsigt att stjäla endast i det full alt till straffarbete på lifstid dömes. Stockholm den 13 November 1854.
Register öfver de af Rikets Ständers Lag-Utskott vid 1855 och 1854 årens Riksdag afgifna Betänkanden, Utlåtanden och Memorial.
Expeditionenj nummer. A. 34. 14. 26.
Andaktsöfningar, Angående uppl] äfva tide, förändring eller förklaring af Kongl.
Plakatet den 12 Januari 1726 emot olofliga sammankomster till andaktsöfningar . .
Arfsrätt för oäkta barn 39 bortkommen persons, då han ej inom viss tid later höra a£ sig ; ^' Svar på återremiss 40.
Arfvode för ökad kansli-personal 3. B..
Barn, oäkta.
Om arfsrätt för dem ...........
Barnamord, Om uppgifvande af Kongl. Brefvet den 17 Oktober 1778 Blanketter till invisningar.
Se: invisning.
Burgen, Örn upphörande af proprie bergen 39
Om verkan af proprie borgen, då borgenären förlorat sin rätt emot gäldenären >9
Om löftesmäns rättighet att uppsäga och betala gäld Brottmål, Om en förbättrad brottmåls-lagstiftning
Burds-rutt, Om upphörande af rättighet att börda jord på landet Svar på återremiss »
Om upphörande af börds-rätten i stad Böter.
Om ändring af lagens stadgande, angående domares andel i vissa böter 14. 64. 52. 54. 55. 37. 48. 12. 24. 13. 28.
Expeditionen» nummer.
Civila mål, D Civilla 'o> C.
Om urtima ting fur handläggning deraf.
Om kompromissarier i sådana mål .
Om summa appeliabilis för fullföljd deraf .
Om antagande af lag-beredningens förslag dertill Svar på återremiss . . . D. Danaarf\
Om ändring af hvad 15 Kap. Arfda-balken derom stadgar
Svar på återremiss Dyrk, Om förklaring af Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, angående innehafvande af dyrk E.
E/lgäng., Om revision af lagarne angående edgång Expropriation, Om ändring i Kongl.
Förordningen den 20 November 1845 F.
Fastighet, Om lagfart derå.
Se: lagfart.
Fordringar, Om preskription derför.
Se: preskription.
Fridlysnings-sladga för allmänna kanal-, jernvägs- och telegraf-anläggningar Fullmäktig, Om rättighet för uppbördsman och landtmätare att dertill brukas
Förmånsrätt för de af allmänna medel för odlings-företag beviljade lån Förslag tili sammanjemkning ...... .... G. Giflomanna-rält, Om ändring af lagen» stadgande derom ....
Gode män, Se: kompromissarier.
Gäckeri med Sakramenten.
Om förklaring af hvad 1 Kap. 2 § Miss gernings-balken derom innehåller Svar på återremiss * B 1C. 30. 22. 51). 5. 23. 21. 44. 38. 1. 41. 47. 27. 61. 65. 10. 35. 50. H. II andels böcker och Handelsräkningar, Förordning derom Svar på återremiss ....
Hofrätt, Om inrättande deraf i Norrland Espeditioneu nummer. i * 49. 57. 31. 37. 67. I. / Inbrott, Förändrad lagstiftning derom . . .i i i . , Invisning, Om upphörande af förbudet emot tryckte och graverade in visningar . v . . J. Jernvägar, Om skyldighet att afstå jord för anläggning deraf • S 19. » „ Fr.idlysnings-stadga derför . 47.
Jord, Om dess afståendc för allmänt behof 19 och 41.
Justitie-Ombudsman, Granskning af dess Embetsberättelse, diarier och registratur 4. K. Kanaler, Fridlysnings-stadga derför.
. , , * i s lionventiklar, Se: Andaktsöfningar.
Kompromissarier i tvistemål Krigs-/!rtiklar, Om utfärdande af nya . « . . Kyrkolag, Om antagande af ny Kyrka, Om lekmans verksamhet i dess tjenst ...
Kyrkomöten, Om stiftande af Lag derom . . . » 0 L.
Lagberedningen, Om antagande af dess Förslag till Civillag! . j 51.
Svar på återremiss 23, Lagfart, Om vilkoren för vinnande deraf 18.
Svar på återremiss 39.
Landtmätare, Om dess rättighet att vara fullmäktig . . , , « 27. 47. 30. 2. 32. 36. 42.
Expeditionen* nummer.
Lekman, Om dess verksamhet i kyrkans tjenst 36.
Lysning till ägtenskap.
Se: Ågtcnskap.
Lån, Om förmånsrätt för sådana, beviljade af allmänna medel för odlings-företag 61. förslag till saramarfjemkning 65.
Löftesman, Se: borgen.
M. Makar, Om ändring i gällande stadganden, angående den varning oenige makar böra undergå, innan de för verldslig rätt tilltalas 20.
Svar på äterremiss 00.
Myndighet stills tand, Om förlängning af mannens omyndighets-tillstånd 8.
Om qyinmuis rätt att varda myndig . • • • 17. N. Norrland, Om bildande af en Hof-Ilätt derstädes <> « o . 31. 0. Odlingslån, Se: lån.
Oenighet, Om makars.
Se: makar.
Oäkta barn, Se: barn. p Preskription af fordringar.
Förändring i lagstiftningen derom . . 56.
Prestmöten, Om ändring af hvad 25 kap. i Kyrkolagen derom innehåller i . . . * 43. • • Q. (hinna, Om dess rätt att varda myndig 17. il.
Religionsfrihet<, Betänkande derom 33.
Svar på äterremiss ; 46.
R evisions-skilling, k ' * C'
' Expedit ion en l# #
,nummer.
Revisions-skillin g.
Om upphörande deraf c.
Svar på äterremiss 25.
Att revisions-skillingar skola direkte ingå till Kronan 7.
Ränta, Om dess frigifvande ö-f. s. Sakramenten.
Om gäckeri dermed och olofligt utdelande deraf . . 35.
Svar på äterremiss 50.
Skogsåverkan, Om förändring i straffet derför ....... 51.
Snatteri, » » » „ „ ....... 37. Stöld, ' t» n 5) 3 n ....... 37. Svar på äterremiss 48.
Summa appcllabilis, Om bestämmande deraf för fullföljd af talan i civila mål 09.
Svar på återremias 59.
Svinkreatur, Om förhöjdt ansvar för deras utsläppande, sedan käle är ur jord 68. T. Telegrafer, elektriska.
Om jords och lägenhets afstående derför. . 41.
Fridlysniags-stadga derför 47.
1 estaments-rätt, Om utvidgning deraf 29.
Svar på äterremiss 66. ling, Angående förändrade stadganden on> urtima tings hållande för handläggning af civila mål ] c. u. Underställning, Om ändring af hvad 25 Kap. 5 g
Rättegångs-bal ken och dertill hörande författningar derom stadga .... 69.
Uppbördsman, Om dess rätt att vara fullmäktig Urtima Ting, Se: ting.
Utslag, Om ntgifvande af Konungens Befallningshafvandes efter anslag 63.
Om verkställighet af Konungens Befallningshafvandes... 62.
Expeditionen» nummer. t Vadepenningar.
Om förändring af hvad lag stadgar mn domares rätt dertill 28.
)'Vapen, Om förhöj dt ansvar för bruk af lifsfarligt vapen .... 58.
tVarning för oenige makar.
/Vigsel.
Se: ägtenskap.
/Vittnesed, Om rytt formulär dertill^ 15.
Svar på återremiss 45. A. O ' i s/verkan, Se: skogsåverkan. ®o A. kgtenskap, Om stadgande af viss tid emellan lysning och vigsel . 11. d
Om ändring af tid och vilkor för ingående deraf . . y„ * .Om oenighet deruti.
• i .. i STOCKHOLM, f. d. Schultze'» Boktryckeri, 1854.
BIHANG TILL sårnad å a i s-s a* å vi iiii lis PROTOKOLL VID ■minima KikMlairen 1 Stockholm Åren 1853 oell 1854. . * SJUNDE SAHLINtiEi.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens gemensamma Betänkanden och Memorial.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskoltens Betänkande, N:o 1. 1 ]$:© fl. Ank. till Exp.-Utsk. d. 8 Juni 1854, kl. s e. m.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskoltens Betänkande, i anledning af väckta motioner, angående dels ändring af gällande stadgande/i i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar, samt dels rättighet till erhållande af tjenligl väg lagnings ämne å andras egor.
Uti memorial, som af Hedervärda Bonde-ständet blifvit till Lag-Utskottets behandling öfverlemnade, hafva Olof Persson från Westerbottens län, samt Nils Nilsson och Elof Andersson från Wermlands län, under åberopande af de utaf förenade Lagsamt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten vid föregående riksdagar, angående väckt fråga om åläggande för egare af Bruk, Sågar och Qvarnar, alt deltaga i vägunderhållningen, afgifna utlåtanden, yrkat, Olof Persson, att Bruks- och Sågverks-egare måtte förpliglas att i underhållet af allmänna vägar och broar deltaga efter det taxeringsvärde, som blifvit nämnde verk päfördt, eller den bevillning, sorn af dem utgår, eller ock, så framt sådant för närvarande icke vore lämpligt, att, pä sätt af berörde Utskott vid sistförflutne riksdag blifvit föreslaget, undersökning måtte varda anställd till utrönande af enligt hvilka grunder omförmälde verk och inrättningar böra uti väg- och brounderhållet deltaga; Nils Nilsson »ali Bikets Ständer, med åberopande
,af billigheten och rättvisan deraf, att väghållnings-skyldighelen varder i möjligaste måtto-jemnt fördelad emellan alla, som i samma ort af vägartie draga fördel, måtte hos Kongl. Maj: t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes låta undersöka, enligt hvilka grunder och på hvad sätt Bruks- och Bergverks-aoläggningar, Mjöl- och Såg-qvarnar och andra fabriks-inrättningar på landet, böra till vägarnes byggande och underhållande bidraga, samt, efter vederbörandes hörande, Nådig Proposition i ämnet till Bikets Ständer aflåta'); och Elof Andersson, att jernbruk, sågverk, qvarnar samt andra dylika verk och inrättningar, belägne inom Jösse härad i Wermlands län, måtte, såvidt verken drifvas, förklaras skyldige bidraga till de inom nämnde härad befintlige vägars och broars underhåll, och till grund för beräkningen af deras deltagande i detta besvär tagas, för bruken antalet härdar, för sågarne bladens antal och för qvarnarne stenparens antal, sålunda, att hvarje stångjernshärd beräknas för ett halft mantal, hvarje sågram äfvenledes för ett halft mantal, och hvarje par qvarnstenar för ett tredjedels Bih. till B.
Brot. 1853 & 1854. 7 Sami. 3 Afd. 1 Iiäft. 1 2 Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, K:u 1. mantal, samt öfriga inrättningar i förhållande derefter; uti hvilket yrkande Riksdagsfulimäktigen A. Kylander från Wermlands län sig förenat, med afseende å Nordmarks härad.
Derjemte har, i motioner, som likaledes blifvit af Hedervärda Bonde-ståndet till Lag-Utskottet remitterade, blifvit vrkadt, af Per Mattsson från Wester-Norrlands län, att sådane byvägar, som allmänneligen begagnas af andra, än dem, hvilkas hemman äro invid byvägen belägne, måtte varda till underhåll indelade på samtlige hemmanen inom socknen eller häradet; samt af Gustof Bjerkander från Skaraborgs län, att en förordning mätte utfärdas, hvarigenom väghållare befriades från skyldigheten att, under den tid af vintern, då marken är betäckt med snö, uppskotta snöen å landsvägarne, samt berättigades att å tjenliga ställen utstaka samt med jemn bolten och bestämd bredd underhålla allmän farväg; hvarförutan Herr Friherre von Schwerin, Adam Otto, uti en hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln väckt, jemväl till Lag-Utskottet remitterad motion, framställt påslående, alt, med afseende å svårigheten på åtskilliga ställen alt till vägarnes underhåll erhålla grus eller sand, väglagningsämne, som funnes uteslutande å en viss ort, måtte blifva åtkomligt med lika expropriationsrätt, hvarmed jord i och för jernvägars anläggning förvärfvas.
Öfver dessa motioner, hvilka Lag-Utskottet, gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, lill pröfning förehaft, gå Utskotten nu alt meddela utlåtande, dervid Utskotten, i fråga först om åläggandet för ofvanomförmälde verk och inrättningar, att deltaga i väghållnings- och brobyggnads-bcsväret, anse sig böra meddela det hufvudsakligaste af hvad Utskotten, rörande utgången vid föregående riksdagar af de då i samma ämne väckta motioner inhemta!.
Uti deröfver meddelade utlåtanden, framställde Utskotten den åsigt, alt motionärernes yrkanden voro pä rättvisa och billighet grundade.
Till stöd härför anfördes, att, om del än varit rättsenligt, att skyldigheten alt underhålla vägar och broar, till en början ensamt fördelats på jorden, kunde det dock, efter Utskottens tanka, icke bestridas, att, sedan med en framskridande odling andra näringar uppkommit, för hvilka en lätt och beqväm transport vore af lika mycken vigt, som för jordbruket, äfven dessa borde deltaga uti cn dylik underhålls-skyldigbet, liäldsl det mäste médgifvas, att den, som hade behofvet och njöte fördelarne af en inrättning, jemväl borde vidkännas den kostnad och lunga, som dermed åtföljde.
Af denna anledning och då bruken och bergverken i riket, för transporterande af, ej mindre de för tillverkningarne erforderliga råämnen, än ock af sjelfva de tillverkade effekterne, på många orter begagnade och nötte vägarne vida mera, än de hemman, hvilka underbålls-skyldigbeten för närvarande ålåge, samt detta förhållande i mer och mindre mån ägde rum jemväl med såg- och mjölqvarnar, ansågo
Utskotten vid två sednaste riksmöten, att dylika verk och inrättningar äfven borde i någon män deltaga uti ifrågavarande onus. ålen då Utskotten, i frågans dåvarande skick och innan vederbörande deröfver blifvit hörde, funnit sig sakna tillräcklig ledning för bedömande af de grunder, efter hvilka en sådan skyldighet borde af nämnde verk och inrättningar bestridas, tillstyrkte Utskotten Rikets Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes, efter föregången undersökning och vederbörandes hörande, till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition, rörande de grunder enligt hvilka omförmälde skyldighet borde af meranämnde verk och inrättningar utgöras.
Utskottens berörda förslag, som vid sagde riksmöten godkändes af Högvördiga Preste-ståndet och Hedervärda Bonde-ståndet, lyckades deremot icke tillvinna sig Höglofl.
Ridderskapet och Adelns samt Yällofliga Borgare-ståndets bifall.
De skäl, som emot det framställda förslaget under öfverlaggningarne i ämnet anfördes hos sistnämnde två Riks-stånd, voro hufvudsakligen: att ifrågavarande inrätt - Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Ulskoltens Betänkande, N:o t. 3 ningar äro af en så obeständig natur, att de lill följd af förändrade konjunkturer kunna till och med alldeles upphöra; att af sådan anledning vägdelningar, för det fall alt ett stadgande af påyrkad syftning utfärdades, ofta, i den män dylika inrättningar anlades, utvidgades eller nedlades, skulle blifva af behofvet påkallade samt medföra stora olägenheter och kostnader; att omförmälde verk borde betraktas såsom för orternes eget behof och till allmänhetens gagn anlagda inrättningar, hvilka för jordbrukaren beredde en större lätthet till afsättning af alla slags landtmannavaror, än eljest; samt att skyldigheten att deltaga i vägunderhållet, skulle dels förminska värdet af meranämnde verk, dels ock förhindra anläggandet af sådane.
Hvad sålunda förekommit hafva Utskotten tagit i öfvervägande; och hvad först angår invändningen derom, att jernverks, qvarnars, sågars och dylika inrättningars tillvaro, såsom beroende af konjunkturer, är tillfällig, samt att lill följd deraf ny vägdelning, i händelse dem ålades direkt deltagande i vägunderhållet, skulle blifva nödvändig hvarje gäng eli sådant verk anlades, nedlades eller förändrades, få Utskotten vördsamt erinra, att Utskotten vid sistförflutne riksmöten just al sådan anledning ansett sig, innan undersökning derom blifvit företagen, icke böra i bedömandet af grunden för sagde verks deltagande i vägbållnings-besväret ingå, utan föreslagit, att Rikets Ständer skulle i underdånighet öfverlemna pröfningen härom till Kongl. Majit.
Då således den utväg förefinnes, att genom åläggande för sådane verk, hvilkas bestånd må anses osäkert, alt medelst erläggande af ett visst penningebelopp bidraga till de betydliga kostnader, t. ex. lill Brobyggnad m. m., sorn medfölja vägunderhållet, och hvilken utväg i flera orter är destomera lämplig, som, enligt hvad Utskotten inhemtat, cn så kallad vägbyggnadskassa flerestädes skall af de vägbyggnadsskyldige vara för nämnda ändamål bildad, försvinner den betänklighet, som må uppsta lill följd af farhågan för oftare påkommande vägdelningar.
Då, hvad qvarnar angår, desse såsom särskilde lägenheter äro i jordeboken intagne och grundränta dem åsatt, samt bruken jemväl bära grundränta, torde större delen af berörde verk vara att anse af den beskaffenhet, att någon fruktan för deras bestånd icke bör kunna uppgifvas såsom skäl emot deras ingående i vägdelningen; och om pä vederbörandes pröfning finge ankomma att på det ena eller andra sättet bestämma deras deltagande deri, vore nödig försigtighet iakttagen.
Del skäl för oftanämnde verks befrielse från väghållningsskyldigheten, man velat hämta af det förmenande, all desse verk voro lör orternas eget behof och till allmänhetens gagn inrättade, torde förfalla vid betraktandet deraf, alt sådane verk aldrig lara blifvit anlagde för. kommunens, utan med hufvudsakligt afseende pä egarnes fördel.
Alt emedlertid inrättningar pä sådan grund blifvit befriade
Irån kommunala besvär, torde vara utan exempel; och man lärer väl i allmänhet kunna antaga, att, om det än är fördelaktigt för en ort, alt bruk, hytta, grufva, qvarn, såg eller fabrik finnes i dess närhet, är det fullt ut, om ej mera fördelaktigt för egaren af bruket, hyttan, grufvan eller fabriken att ega tillgäng på landtmannavaror samt lä sina produkter af allmogen transporterade, och för qvarn- eller såg-egaren alt erhålla säd lill förmälning eller timmer till försågning; så att nyttan och fördelarne måste anses ömsesidiga.
Beträffande ändtligen den invändning, ali en skyldighet af i frågakomna beskaffenhet skulle komma att medföra den påföljd, alt anläggning af bruk, fabriker och dylika verk förhindrades och desse föllo i värde, få Utskotten, jemte erinran om det föga sannolika i påståendet all deltagandet i detta onus skulle förhindra sådane anläggningar, och det erkännande, sohl hgger * ett sådant antagande, om tyngden för kommunens jordbrukande medlemmar af berörde besvär, tillika anmärka, att nämnde verk och inrättningar aldrig blifvit genom privilegier tillförsäkrade befrielse från väghållniugs-skyl - 4 Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N.o K digheten; att tvärtom, enligt den grundsats, att kommunala besvär böra drabba kommunens alla medlemmar, samma skyldighet otvifvelaktig! efter en rätt lagtolkning bör åläggas åtminstone ali, derifrån icke fritagen, synlig förmögenhet inom kommunen, och att den omständighet, att en annan tolkning hittills blifvit följd, icke kan utgöra binder för lagstiftaren att meddela ett sådant stadgande eller en sådan förklaring, hvarigenom grundsatsen gifves sin fulla utsträckning i tillämpningen.
Det vore utan tvifvel mest rättsenligt, att vägarnes underhåll bekostades genom bidrag af de vägfarande och besörjdes af Staten.
Då emedlertid uti ett så glest befolkadt land som Sverige, hvarest, jemförelsevis med andra länder, der vägarne på sådant sätt vidmakthållas, trafiken kan anses obetydlig, detta icke skulle kunna ske, ulan ali afgifterna för de trafikerande uppgingo till så stora belopp, att de blefvo för kommunikationerna hinderliga, hälst mängden af erforderliga bommar och dervid anställd betjening skulle uppsluka en stor del af dessa bidrag, så återstår, enligt Utskottens åsigt, endast den utväg, hvilken angående väghållnings-skyldigbeten inom detta Iand hittills blifvit följd, nemligen att ålägga densamma kommunen, hvars medlemmar anses mest begagna vägarne, och för hvilka deras vidmakthållande i (ärbart skick således måste vara af vigt.
Den från urminnes tider bibehållna grundsatts, alt vägarne böra underhållas af häradet, äldre tiders benämning af kommunen, torde alltså icke böra öfvergifvas.
Häradets röstegande och följaktligen äfven i dess onera deltagande medlemmar benämndes i dessa tider de, som derstädes »byggde och bodde» eller »besulne voro», hvilket på en tid, då industriella anläggningar å landet icke funnos eller åtminstone ej växte till den mängd och betydenhet, sorn nu, var liktydigt med hemmansinnehafvare.
Häraf förklaras stadgandet i 25 kap. 8 §.
Byggninga-balken: »alla sorn å landet hemman ega eller bruka, skola vägar rödja och broar bygga»; vid meddelandet af hvilket stadgande man så noga iakttog regeln, att kommunens alla besulne medlemmar borde uti väghållningen deltaga, alt icke den från så många bördor befriade privilegierade jorden, icke ens Konungens gårdar och ladugårdar, undantogos.
Då numera å ena sidan, till följd af dels stegrade anspråk på goda vägar och kommunikalionsanstalter, dels den ökade trafik, -dessa industriella verk och inrättningar med det omfång, de numera innehafva, föranleda, och dels ökade arbetslöner samt bristande tillgång på väglagningsämnen, väghållningen blir för den redan hårdi beskattade jorden med hvarje år alltmera tryckande, under det att å den andra sidan ifrågavarande verk och inrättningar blifvit af den betydenhet, att de icke allenast, äro fullt jern lovlige med hemmanen, utan inom många kommuner otvifvelaktig! de största och mest inbringande possessioner, samt deras egare således bäst i stånd att deltaga i de kommunens besvär, till hvilkas förökande de, pä sätt berördt är, gifva anledning, tillkommer det lagstiftningen, att, med afseende å sålunda förändrade förhållanden, bestämma om medlemmarnes inom kommunen deltagande i dessa besvär, heldst då det sker i öfverensstämmelse med i öfrigt för utgörande af dylika besvär antagna grunder.
I sadant alseendc torde Utskotten böra upplysa, att, genom tid efter annan ulkomne författningar, sådane kommunala besvär, som utgöras efter gårda- eller hemmantal, blifvit ålagde dessa verk och inrättningar, t. ex. Kyrko- och prestgårds-byggnad, hvaruti egare af bruk och qvarnar, genom Kongl, llcsolulionen å allmogens besvär den 1 Sept. 1741 §.
40, blifvit förpliglade att lika med hemmansbrukare taga del, med iakttagande deraf, att bruksegare, med hvarje härd, svara för ett hemman, samt qvarnegare med 30 å 40 daler s. m. ränta, elter hemmanens storlek i olika orter, likaledes för ett hemman.