Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
ihyough life its part, This little wee hand will never loose I t s hold on the mother ’ s heart.
Strödda tankar.
H u r skrytsam är icke menniskan!
” Jag dödar tiden ”, säger hon och då är det tiden som dödar henne.
Som ung gråter man utan a t t sörja, som gammal sörjc
Det är samma afäänga, som kommer oss att vilja gälla fbr nya i fråga om ideer eller infall, men gamla i fråga om börd och namn.
Värdigheterna äro legio, värdigheten en.
De finnas, 5vilka skratta för a t t visa sina vackra tänder och gr5ta för att visa sitt goda hjerta.
Tillbakavisa böjelsen att betrakta som fiende hvar och en, som icke tror, icke beder, icke tanker och handlar så, som du sjelf.
Abbi Roux.
222 Qvinnan i de politiska partiernas tjenst.
Q / %) vinimfrågan har hos olika folk upptagits och bearbetats på många olika sätt.
I Förenta staterna blef grunctsat- sen om enahanda medborgerlig rätt för man och qvinna upp- slaget till hela rörelsen.
I England har yrkandet på qvinnans politiska rösträtt gått hand i hand med hennes frigörande i allmänhet.
I den skandinaviska norden har man börjat rörelsen med att arbeta på qvinnans höjande i moraliskt, socialt och intel- lektuelt hänseende, i det man, åtminstone här i Sverige, tänkt sig, att hon först måste blifva i någon mon medborgerligt vaken samt hafva någon vana vid utöfningen af ' sina sociala rättigheter, innan man för henne fordrar politisk valrätt.
I trots af dessa principiella olikheter, befinnes det emel- lertid, att qvinnorna i Förenta staterna, efter 40 års liflig agitation, och de engelska qvinnorna efter mer än ' LO års out- tröttlig kamp, stå i afseende på politisk valrätt alldeles på samma punkt som de, hvilka aldrig börjat striden; med an- dra ord: resultatet af deras agitationer är i den punkten näst intill lika med noll.
De vid kongresserna i Washington esom- oftast framlagda " billerna " i ämnet, hafva gång på gång af- visats.
Inom de särskilda staterna är förhållandet detsamma.
Endast tvänne territorier, hafva inom sina resp. områden medgifvit yvinnorna i allo samma medborgerliga rätt som männen; och i Washingtons territorium har den medgifna Valrätten genom politiska intriger åter beröfvats dem, ehiirii det allmänt erkännes, att de begagnat den på det klokaste sätt, samt att deras deltagande i allehanda val haft ett godt inflytande på utgången.
Allt hvad qvinnorna för öfrigt vun- nit af 40 års outtröttliga agitationer, är rätten att deltaga i de municipala valen inom en enda stat, samt i val af skol- styrelser inom tolf stater *).
Inom engelska parlamentet synes frågan lika oafgj ord nu, som då Stuart Mill 1867 först väckte den till lif.
Och likväl har under denna tid en allmän valreform genomförts, hvilken utsträckt valrätten till hundra tusental af män, hvilka erbjuda långt mindre garanti mot dess missbruk, än den ka- * j 8 e Report of the international council of Women 1888, sid. 167 m. m. a
223 tegori af qvinnor, för hvilka den begärts.
Och när det ej skedde då, hade väl ingen tid varit lämpligare för beviljan- det af full medborgerlig myndighet å t Englands qvinnoi, än det år då deras drottnings 50-åriga innehafvande af den hög- sta medborgerliga maktställning firades.
Men di?, lika som alltid, blef billen afvisad.
Sussn Anthonys uttalande vid den internat ionela kon- gressen i våras, har således sin tillämpning på Englands, lika väl som på Föreiita staternas qvinnor: ” Männen hafuu tiller- känt oss i sed och lag och ruttigheter; nästan allt utom den rätt, som utgör vehiklet för all awhan Tätt: dela medOorger7iga. ” Deremot hafva de politiske männen förstått att draga iner och mer fördel af qvinnoriias lätt uppeldade hänförelse.
Häraf det märkliga faktum, att i närvarande stiind talrika skaror af Englands och Amerikas till samhällsställning, be- gåfniiig och karaktär inest framstående qvinnor, ställt sig i de politiska partiernas t j enst.
Att lemna en kort öfversigt af detta egeiidomliga för- hållande är afsigten nied följande rader.
b - ic * Såsom medel för sin mångåriga agitation, hafva qvin- norna i Amerika och i England anväiidt samma metod, i det de bildat ett nät af rösträttsföreningar öfver hela landet samt genom dessa föreningar utgifvit skrifter, iippsatt petitioner, sammankallat möten, utvalt personer att fijra deras tialaii inom parlamenten samt verkat för dessa personers val eller omval, m. m.
De hafva äfven sökt stöd hos, eller mottagit löften och förespeglingar af olika politiska ledare, samt i sin ord- ning egnat dem och deras parti sina tjenster.
Ett sådant qvinnornas tillfälliga deltagande i valstrider har sedan gain- malt egt rum i de båda lknderna; meii det gälde då eii eller annan individs framgång vid valen, icke någon politisk prin- cip.
Sedaii några år hafva, qviniioina mera allmänt och i stor skala tagit del i de rent politiska partistriderna, samt för detta ändamål organiserat eller låtit sig organiseras i storartade grupper under framstående ledare.
Så stiftades i England efter gladstoneska minkterens fall &gt;the Primrose League ” i syfte att stöda den nya regeringen och arbeta för det unionistiska partiets framgång, således i rent politiskt ändamål.
Ligans organisation ä r ganska inveck-
224 lad och omfattar eii mängd förgreningar med olika namn.
Dess oerhördt snabba tillväxt fraingår af de siffror, som vid " the Ladies grand Council ' s " årsmöte i Westminster Townhall förliden vår framlades af Lord Stanhope.
Enligt dessa upp- gifter hade Ligan år 1884 ett antal af 959 medlemmar; föl- jande år steg antalet till 1ljO0O, och innevarande år uppgår det till ej mindre än 700,000 medlemmar.
Den ädla Lorden förklarade vidare, att det varit " Dcimernas stora råd ", soin genomdrifvit valen i Deptford och Doncaster, samt iippma- nade varmt till fortsatt arbete för unionisternas framgång.
Med honom instämde Lady Moiitagu och andra ledande da- mer i den förnänia samlingen.
Sedan hafva en mängd andra föreningar uppstått, hvilka: på samma gång de anslutit sig till ett visst politiskt parti, vare sig liberalt eller konservativt, uppställt på sina program qviniians valrätt.
Så " the Liberal unionist associationn, ' ' Wo- mens liberal associations77 nied en mängd olika grenar; " Leagzte of the unrepresented *, m. fl.
F ö r att gifva ett litet begrepp om dessa föreningars sätt att verka, meddelas här några spridda detaljuppgifter.
Först rna nämnas hurusom vid ett parlamentsval förliden vår, en mängd damer arbetade för den gladstoneska kandidaten emot primrose- damerna, hvilka kämpade för regeringens kandidat.
Vidare kan nämnas hurusom vid en vårsammankomst inom Union of Conse ?-vatiz; e nsso- c i a t i o n s ", ordföranden för the Ladies auxiliary Council, Lady George Ha- milton, framstälde ett vältaligt yrkande på den politiska valrättens ut- sträckning till qvinnor, såsom en förnuftig och af behofvet oafvisligeii påkallad utveckling af Englands konstitution.
Att qvinnorna stodo på lagens, ordningens, religionens och moralens sida, och skulle uppbjuda hela sin förmåga att stiicka socialismens och anarkiens tilltag, det er- kändes af alla.
Ingen klass hade så.
sansadt, med sii mycken uthållig- het och offervillighet, som qviimorna, arbetat pii att få sig denna rätt tillerkänd.
Ladyn föreslog att föreningen skulle i form af en resolu- tion stödja den blifvande parlamentsbillen i ämnet, och sglunda stärka opinionen till dess förmån, ej blott i landet, utan ock inom regeringen.
hvilken i år tagit ett steg i rätta riktningen, genom att frivilligt utsträcka den kommunala rösträt ten äfven för valen af " county authorities " till qvinnor.
Lady FVilmot henistälde huruvida qvinnor kunde taga del i val- striderna, hvilket bejakades, i det inan enades om, att de borde utdela literatur, värfva röster, upplysa de okunniga, göra besök från hus till
8 225 hus, samt förmå röstegare att infinna sig vid valiirnan.
Detta som exeiiipel från det konservativa lägret.
" Liberal tcnionists ' i Birminghani hade vid sanima tid ett offent- ligt niöte, hvarvid uttalades, att det hiifdvunna uttrycket " jag fri ' igar aldrig efter politiken " vore lika skamligt för qvinnan, som det skulle vara för mannen.
Enär en splittring uppstått inom det liberala partiet, vore det hög tid för de " liberala unionisterna ', att hissa flagg och visa hvad de gå för.
Konservatismens damer hade visat, att de kunde göra god nytta, och det fans intet skäl hvarför icke de liberala skulle göra detsaninia.
Beslut fattades att verka för föreningens utgrening i allt vidare kretsar.
I spetsen för the ' Leagzie of the tinrepresented ' står inrs Faw-cett, och dess vallistor stå öppna för kandidater af alla politiska partier.
The ' FVornens Libero1 7hioni.st Association ' verkar särskild t för lösningen af den irltindska frågan, betraktad ur moralisk och social synpunkt.
Lady Portsmouth erinrade vid dess första möte derom, att qvinnors deltagande i de politiska partiernas sträfvanden icke var nå- gonting nytt, men att det nya i den ni1 pågående rörelsen låge deruti, att yviniiorna slutit sig tillsammans i sitt arbete, och att de ställt som niil för detta sakens framgång, icke en eller annan persons.
Men för att verka på detta sätt, måste de också förbinda sig att grundligt stu- dera saken, vara modiga, försigtiga och framför allt samvetsgranna.
Mrs Fawcett önskade att qvinnorna måtte se saken mera från den moraliska, än den politiska synpunkten.
Bakom de flesta politiska frågor låge en moralisk, och denna var det som innebure qvinnornas uppgift.
En sidogren af ' JKonxens l i b e m l association " i Ulster.
hade sitt in- vigningsmöte den 1: sta Maj.
Der framlades skälen för unionistpartie ts ytterligare stärkande; der påpekades hurusom qvinnorna nu hade långt mera makt i sina händer än för blott några få år sedan, och huru- Sju grenar af som ' naakt iir i hca ?.je sin minsta partikel pligt. '
associationen hafva insänd t petitioner om beviljande af valrätt åt qvin- nor.
Men vid senaste parlamentsession upptogs den inlemnade billen icke ens till andra läsningen.
* * * I Förenta staterna hafva qvinnorna just i höst vid det pågående presidentvalet, stått midt i virfveln af den politiska kampanjen.
Och hvad mera är, de hafva befunnit sig der på direkt inbjudning af olika politiska partier.
Förenta staternas president väljes som bekant för fyra
2 ' 26 $r.
Den egentliga valstriden gäller valet af de elektorer, hvilka sedan utse president och vice president.
Det direkta valet är nämligen Linder nu rådande, väl ordnade valagitation, en blott formalitet.
Elektorsvalet tillgår på det sätt, att hvar och en af unionens stater utser ett lika stort antal elektorer, som staten skickar senatorer och representanter till kongressen.
Ingen senator eller representant eller någon af Förenta staternas ämbetsmän får väljas till elektor.
Elektorsvalet eger rum " den tisdag, som följer pk den första måndagen i november ".
Val striden utkämpas hufvudsakligen af de båda gamla partierna, fi Demokrater 170ch Republikaner ".
Men vid sidan af dem hafva under senare år uppstått tvänne andra partier Pro- hibitionisterna17 och " Henry George- eller arbetarnes parti.I7 Demokraterna, som stält frihandel och sparsamhet på sitt program, hafva den nuvarande presidenten Cleveland till sin kandidat.
Republikanerna verka för och hafva utsett general Harri- son till kandidat.
Prohibitioiiisterna hafva på sitt program nykterhet och tullskydd.
Som bekant innebär valet af en ny president, att statens förutvarande embetsmän afgå, och nya tillsättas af presideii- ten, hvars anhängare då vänta a t t i ett högt lönadt embete finna belöningen för sitt nit.
Det torde ock vara bekant att denna osed utgör ett mycket omtvistadt, och med skäl klaii- dradt drag i den amerikanska konstitutionen.
Vi vilja nu kasta en blick på yvinnornas ställning till de olika partierna.
Prohibitionisterna hafva redan från början upptagit principen om qvinnans valrätt, samt utsträckt till henne alla företrädesrättigheter och utmärkelser, som det har till sitt förfogande.
Det faller då nästan af sig s,jelft, att en af de mest betydande qvinno-associationerna, ' D e amerikanska qvinnornas lcristliya nykterhetsfö ?.eiziizg, med dess två ledande grundsatser: spritdrycksförbud och quinliy i; alrätt, skulle an- sluta sig till det parti, son] - det må nu ha skett af klokhet eller öfver- tygelse - upptagit dess grundsatser på sitt prograrri.
Redan vid förra presidentvalet verkade också den qvinliga nykterhetsföreningen för Pro- hibitionisterna, ehuru e * j på 1Rngt när i den omfattning som nu, och i afseende på valrätten, utan allt resultat.
Republikanerna betraktade då ined stor ringaktning motpartiets
iiya hjelptrupper, och deras tidningar förebrådde hånande qvinnorna att de lemnat sin sfer, att de kunde vara så enfaldiga och låta inbilla sig att nykterhet och sedlighet kunde göras till partifrågor, samt först och sist, att ' de stått och hängt kring valurnorna och köpt röster för varmt kaffe med skinksmörgås. "
Visserligen l-iafva Republikanerna CIA och då begagnat sig af den qvinliga vältaligheten för sina ändamål, i det de förm5tt qvinnor sådana som Anna Dickinson, Liicy Stone och Mrs Livermore att tjenstgöra såsorn deras ombud till statsinyndig- heterna i Massachusetts; derjemte hafva de i alla tider plägat vid hög- tidliga tillfällen anbringa hela vagnslaster af välklädd qvinlig ungdom sAsorn dekoration kring frihetsgudinnan.
Men hittills hafva de dragit en skarp gränslinie för qvinnans politiska befogenhet.
I år har man dock andrat taktik.
Partiet har organiserat ett formligt system för upprättande af ' qvinliga republikanklubbar ".
Det har antagit kvinnornas kristliga nykterhetsförenings härskri " protec- tion! '
om ock med en annan uttydning; det besvärjer qvinnorna vid deras kärlek för sitt kön, sina hem och sitt fädernesland att arbeta för republikanernas framgång.
Det ger inga löften, men det fyller sina tid- ningar med lofsånger öfver yvinnoföreningarne och med anföranden af de mest uppburna qvinliga talares åsigter; det ger svassande beskrif- ningar på de politiska qvinnokluhbarne och fotograferar deras ledare - allt för att intyga hiirusorn qvinnorna och deras inflytande numera utgöra en mäktig faktor i den amerikanska republikens politiska lif, samt att detta erkännes af Republikanernas parti.
I hvad förhållande Adwtnrepa?
* tiet eller det s5 kallade ' H e n r y - George-partiet " står till qvinnoföreningarne är oss obekant.
Demokra- terna töfva att erkänna sakernas nya skick; de hafva icke användt qvin- liga talare eller upprättat qvinnoklubbar, men deras tidningar följa dessa klubbar med största intresse och prisa högeligen deras verksam het.
Och det är icke endast diskussions- och debatt-klubbar, soin bil- das för att underlätta damernas valagitationer.
Äfven så kallade ' rna? -- scherande damkluhbai- ' anordnas, hvilkas medlemmar, klädda i iini- form och bärande den hvita rosen, jemte damviskan, såsom nykterhe- tens och renhetens insignier, tåga genom gatorna för att sprida det po- litiska partis program och proklamationer, i hvars tjenst klubben står.
Det faller af sig sjelft, att de vandrande klubbarna icke bland sig räkna framstående qvinnor med högre anseende; men ingen annlärker något mot de uniformerade processionerna, lika litet som mot deltagarinnorna i den öfriga valagitationen.
" Ingen ", skrifves det i en af de större qvinnotidningarne, ' ingen spörjer 121c med ironisk betoning hveni som lagar middagen i de agite-
rande qvinnornas olyckliga hem; ingen frågar efter hveni soni sköter lillan, stoppar familjens strumpor och syr i dess knappar, inedan hus- mödrarne studera politik på klubben, eller marschera kring gatorna med partiernas emblemer.
Man hör icke ett knyst af den sedvanliga manliga, jernmerlåteii öfver de vanvårdade hemmen, de öfvergifna bar- nen och de äktenskapliga tvisterna - icke ett ord om " qvinliglietenc förderf&amp; eller " doftets förflygande&amp;; och likväl tar allt detta agiterande i partiernas tjenst ofantligt mycket mera tid ocli utsätter deltagarinnorna för oändligt mycket mera obehag och större risk, än om de hade lag- lig rätt att några gånger om året helt stilla gå till valurnan ocli der in- lägga sin röstsedel för val, af livilkas utgång deras eget och deras fa- miljs väl i många fall beror. "
" Men när skall väl detta tillåtas oss, och hvilketdera af de båda hufvudpartierna skall en gång förhjelpa oss till denna rätt? '
spörjer den ofvannämda tidningen.
Svaret lyder: Intet de9.a ".
" Det är bäst att se sanningen rätt i ansigtet, och sanningen är denna: Vi erhålla icke valrätt i någon stat, helt enkelt emedan de p o - litiska partiernas m i n icke önska att qvinnun mii f&amp; vaii-att.
" Teoretiskt anser en stor del af våra tänkande män, att det är rik- tigt och rättvist att ge qvinnorna valrätt; men praktiskt äro de eniot saken.
Hvad hafva vi vunnit på republikanernas t,ienster?
En mycken- het privat artighet, några goda offentliga tal, ett visst antal röster för vår bill och derpå oundaikligt och vciil - fGrutsedt nederlag.
Orsakerna äro tvänne: " l: o är nian rädd för inträdet af ett nytt element i politiken.
Man vet hvar man har massan af sina manliga röstegare - (för det van- liga nämligen vid glaset) - och man vet hur man skall sköta dem.
Men man vet icke hvar man skulle kunna nå qvinnorna, och man inser att qvinnornas röstberättigande kunde och skulle medföra en omstörtning af de politiska sedvänjorna.
' %o fruktar man att de gifta qvinnorna skulle kunna deltaga i embetsjagten.
Och man har redan nu mer än tillräckligt många kan- didater för hvarje befattning af något varde, utan att qvinnorna ocksti skulle öka tilloppet.
' Derför, hur mycket än en framstående politiker, vare sig i kon- gressen i Washington eller i de olika statstyrelserna, ni5 of€entligen för- orda qvinnans valrätt, så är det mer än sannolikt att han hellre vill se den afslagen än beviljad. '
Frågar man, hvad är då att göra?
så svaras: " Fullfölj p i alla möjliga sätt agitationen för frågan, i syfte att derigenorii må bildas en stark allmän opinion till dess fördel: och sedan, gör ingenting för att
229 bistü nAgot politiskt parti, som ej öppet förklarat sig vilja arbeta för qvinnans valrätt. "
Mrs Robinson uttalade sig i sarnina riktning vid den internatio- nella kongressen i Washington förliden vår.
" Män finnas som ärligt sträfva att förhjelpa oss till vår ratt; men de förmå ingenting.
De äro i första rummet alltid och allestädes p a ~ t i n t ~ n, Republikaner eller Demokrater, och de rnåste votera med sina partier ...
De rygga tillbaka för att pifva oss samma rätt som de sjelfva åtnjuta.
Det säges, att de tveka emedan de ej veta livad de skola göra med det stora nya element, soni med oss skulle på en gårig komma in i politiken.
hvilken onödig fruktan, kära herrar !.
Gören I oss blott fria, och vi skola taga vara på oss sjelfva!
" Hvilken ställning skola nu under sådana förhallanden vi qvinnor intaga?
skola vi bli Republikane?
* eller Demokrater, Prohibitionistei- eller anhängare af Arbetarepartiet?
För min del svarar jag: Vi skola bli ingenting af allt detta; ti / f ö w [in v i eyhdllit r ö s t T d t t Ji7hnes för oss irlgen plats i ndgot parti. "
" &gt; * * * Af det föregående finna vi, att Englands och Amerikas qvinnor, i trots af sin ihärdiga agitation för a t t vinna full medborgarerätt, icke kommit längre än till a t t vara parti- ernas högt aktade och varmt komplimenterade tjenarinnor.
Vi hafva sett att de, i trots af den allmän-anda, som besjä- lar dem i långt högre grad än de flesta andra länders qviii- nor, dock i medborgerligt afseende intaga en rätt underord- nad stallning.
Man jeinföre blott deras ställning med vår.
Vi tillerkändes för ett fj ernclels sekel sedan, bokstafligen utan .ull c&amp;z ' förskyllan eller värdighet, kommunal valrätt, hvilken de amerikanska qviiinorna ännu blott erhållit i en enda stat.
Och i och med denna rätt erhöll0 vi också indirekt valrätt till riksdagens första kammare, en fördel, till hvilken våra en- gelska och amerikanska systrar icke hafva något motsvarande.
Men huru begagna vi svenskor denna dubbla rätt?
Är den för oss ett lefvande faktum eller blott en död bokstaf?
' That is the question!
: ' Urider sitt ifriga arbete hafva naturligtvis Englands och *) Sedan det,ta skrefs har elektorsvalet egt rum; republikanerna vunno dervid en stor majoritet för sin kandidat, general Harrison, hvilken såle- des kan p8räkna att blifva Förenta staternas president under närmaste fyra år.
Amerikas bildade qvinnor tillegnat sig ej ringa insigt i en del samhällsfrågor, åt livilkas lösning den i medborgerligt af- seende så högt betrodda svenska qvinnan sällan eller aldrig offrar en tanke.
De hafva natixrligtvis också i partiernas tjenst invigts i deii politiska rutinen.
Men vi hafva sett, att de bästa och mest tänkande af Amerikas ledande qvinnor icke tro sig hafva något för sitt hufvudsakliga syfte, att vinna på denna väg.
Från England föreligga inga direkta offentliga uttalanden om det värde qvinnoriias partitj enst kan hafva för deras egna ändamål.
Men enskildt veta vi, att man bör- j ar inse, att partipolitikens samskola ingalunda främjar utveck- lingen af det äkta fosterlandsiiiile, som utgör kärnan i den medborgerliga karaktären.
Redan för två år tillbaka skref den utmärkta redaktrisen af " English Womans Review " till oss ifråga om partiväsendet: " Jag tänker detta är en oundvik- lig sak, men den gläder mig icke.
J a g skulle mycket heldre se, att qvinnorna stocle utom partiväsendet, a t t de röstade för hvad de ansåge vara de bästa männen eller de bästa lagarne, utan afseende på opinionen inom de olika partierna.
Det är mitt hopp, att ett allt större antal män och qvinnor framde- les skola fatta sin politiska uppgift på detta sätt. "
Korteligen: man har i England så väl som i Amerika insett, hvad Dagny redan för länge sedan påyrkat: beho fuet af politisk sjelfuppfost- ran för qvinnnan * C).
Dagny torde i följ ande årgång återkomma till detta ämne * *).
*) Se Dagny, Februari 1887, art. " Hvad vi i Sverige hafva att lära af den qvinliga valrättsrörelsen i England. "
" Vi kunna deraf lära: att det mera skadar än gagnar, om reformens qvinliga anhängare göra sig till verktyg för olika partier, i hopp att shlunda påskynda sin egen seger.
att det vore önskvärdt att ett slags instruktiva institutioner upp- rättades, i syfte att bibringa tänkande,qvinnor (och hvarför ej äfven den man- liga ungdomen?)
insigt i samhällslärans grunder, samt intresse för det med- borgerliga lifvets kraf, så väl på det sociala det som politiska området m. m.
* *) Enligt senaste underrättelse har den engelske premierministern lord Salisbury vid ett af Primrose league anordnadt möte förklarat, att han för sin del önskar, att den dagen ej vore aflägsen då, qvinnorna skulle tillerkännas rätt till deltagande i parlamentsval.
Samtidigt afvisade Italiens konseljpresident Crispi, inför lagstiftande kammaren det der framlagda för- slaget om qvinnans ralrätk, på ett hånfullt sätt, i det han vädjade till Napo-.
231 Tillägg.
Enligt senare underrättelser har nu äfven i Frankrike en qvinno- förening bildats för politiska ändamål.
Det är, säger den orieanistiska tidningen ‘ Soleil ‘, en monarkistisk qvinnoliga, som under benämnin- gen ‘ Rose de France ‘ ställt sig under grefvinnans af Paris protektorat.
Anledningen till dess bildande lär ha varit ett bankettal af hertigen af Audiffret-Pasquier, livari han vädjat till Frankrikes qvinnor.
Första punkten i programmet lyder: URose de France ‘ ‘ har till ändamål nzo- narkiens dteruppruttande och försvaret a f de konseruativn intres- sena.
Ligan skall omfatta alla samhällsklasser, utan afseende på tros- bekännelse och mottager äfven inanliga niedlemmar.
Hon vill försvara de konservativa intressena mot radikalismen, den religiösa friheten mot trosförföljelsen, fami1.jefädernas rätt att fritt råda öfver sina barns upp- fostran, samt arbetets och egendomens intressen. ’ Efter denna utveckling af sitt program, tillägger ” Frankrikes r o s ’, att den till sin princip traditionella, men genom sin organisation moderna monarkien skall vela s i väl skydda ofvannämda rättigheter och intressen, som främja folkets materiella och moraliska framåtskridande.
Ligan är indelad i tiotals-grupper; och i spetsen för livar och en sådan grupp står en så kallad “ dame dizainiere ”.
Den 18 Juli 1887. i dag, J a g nyss lanr hört det ordet.
det är sanning, vet ej j a g N e n sant är, artt j a g tror det.
I mängd bu7cetter läy d u få: Jag vågar smyga, j a g också, Ett blad p å kafebordet.