Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid utarbetandet af motionärens förslag hade äfven hos honom uppstått den betänklighet att, uti de nordligast belägna länen, dessas vidd, svåra kommunikationer och glesa befolkning, äfvensom klimatiska förhållanden, måste hämmande verka på utvecklingen och företagsamheten, hvadan en sådan institution, sorn den af motionären föreslagna, möjligen torde derstädes med missnöje emottagas.
Derföre hemställde motionären att, för den händelse denna hans betänklighet ej ansåges sakna grund, underdånig anhållan måtte göras att, derest dessa län sådant åstundade, med den föreslagna institutionens tillämpande inom dem måtte tills vidare få anstå.
Inom Ilögvördtga Preste-Ståndel: af Herr Kontrakts-Prosten Rundgren, hvilken anfört, att, i fråga om stadssamhällens rätt att bestämma grunder för utgörande af kommunala och församlingsafgifter, v ore mycken obestämdhet rådande, och den nyare lidens lagstiftning, som egentligen begyut att reglera sådana förhållanden, hade genom sina föreskrifter för vissa fall vändt uppmärksamheten åt denna angelägenhet och viickt tvifvel, huruvida de beslut om grunden för dylika afgifters utgående, som af samhällena lagas, ega laga kraft utan att hafva vunnit högre myndighets fastställelse. i allmänhet torde dessa afgifler i Rikets städer utgå efter andra artikelns bevillning, och Kongl, förordningen angående fattigvården i riket föreskrefve denna samt tilläte en afvikelse derifrån endast såvida annan grund vore före denna förordning antagen och af Kongl.
Maj:t fastställd, eller sådan grund blefve af församlingen å allmän sockenstämma enhälligt antagen.
Men denna bevillning utginge högst ojemnt, i det alt de skattdragande, som hafva sina inkomster bestämda och kontrollerade, få vidkännas en proportionaliter betydligt högre beskattning, än de, hvilkas inkomster icke kunna på samma sätt kontrolleras; och orättvisan häraf blefve ännu mer i ögonen fallande, då inom samma kommun afgifterna för de kommunala behofven efter denna vanskliga och ofta obilliga grund skola beräknas.
Embetsmannen komine derigenom att bära den, i förhållande lill hans inkomster, tyngsta skatten jemväl i kommunala afgifter.
Motionärens afsigt vore ej att åstadkomma ett upphäfvan le af de allmänna stadganden, sorn i detta hänseende kunde förefinnas, och hvilka torde vara nödvändiga till förebyggande eller afskärande af tvister om grunderna för kommunal- eller församlings-afgifternas utgörande; men genom dylika stadganden borde ingalunda friheten att bestämma andra grunder beröfvas de samhällen, hvilka kunde eller ville derom på laglig väg öfverenskomma.
Friheten i delta hänseende vore, i fråga om fattigvårds-afgifter, så ringa, att en enda medlem kunde förhindra beslutet härom, och ovisst, vöre huruvida icke samma förhållande egde rum äfven i Allm. äesv. och Elton Utsk-.s fiel. M ! 97.
S afseende på andra afgiftcr.
Motionären hade velat åstadkomma en rättelse häruti och framkalla en allmän föreskrift, hvarföre han föreslagit att, med bibehållande af de allmänna stadganden, som redan kunde förefinnas, angående grunder för utgörande af församlings- eller kommunala afgifter, rättighet rnå medgifvas hvarje kyrkosamfund eller kommun, sorn sådant önskar, att i vanlig ordning öfverenskomma om annan grund för sådana afgifters utgörande; »lock att sådant beslut, i händelse icke i?
af de på stämman närvarande varit om beslutet ense, underställes Kongl. Majlis Befallningshafvande lill pröfning och stadfästelse.
Inom Väl/o/liga Borgare-Ståndet: a) af Herr Lallerstedt, sorn anlört, att, likasom i de liesta fall den enskilde mannen vore den häste domaren öfver sitt eget intresse, så kunde ei heller någon makt utom kommunen så förebygga olägenheter och framkalla förmaner inom kommunen, som hennes egne upplyste medlemmar.
Om sanningen häraf medgåfves, så måste man äfven erkänna fördelen af att sammanföra medlemmarne i en mindre krets till ett sjelfständigt koinmunal-samfund.
Men likasom den enskilde, om han än aldrig så väl urskdjer sitt sanna bästa, icke kan verka derför utan en viss grad af frihet, så blefve äfven kommunen snart sagdt en död kropp utan kommunalfrihet, eller rättighet att fritt och utan band från statens högre myndigheter bestyra om kommunens inre angelägenheter.
Kommuner lunnes öfverallt, men kommunalfrihet vore sällsynt.
1 Sverige utgjorde hvarje socken på landet, hvarje stad, hvarje härad och hvarje län ett naturligt kommunal-samfund, men om kommunal-frihet hade vi knappt en aflägsen aning.
Det voro dock i kommunen, som nationens kraft hvilade.
Kommunal-inrättningen lärde fo!ken att fredligt begagna sina rättigheter.
Äfven statsregeringen kunde ej på ett fullständigare och tillika mindre kostsamt sätt utsträcka sin verksamhet ända till folklifvets lägsta kretsar, än genom öfverlemnande af någon del af regeringsrätten till kommunens sjelfvalda föreståndare.
Ett oeftergiflig! vilkor för kommunens trefnad, ja för dess bestånd, vore att valet af personer till fullgörande af hvad befattning som helst inom kommunen utginge, icke från staten, utan från kommunal-församlingen, hvarigenom äfven de värdigaste och skickligaste personer blefve valde, helst kommunens medlemmar besutte en kännedom om personerne, den ingen annan kunde antagas ega.
Men icke blott valet, utan äfven kontrollen öfver kommunernas embetsman utöfvades noggrannare och på ett mera tillförlitligt salt af kommunerna sjelfva, som vid uppfyllandet af deras pligler vore omedelbart intresserade, än af statsstyrelsen.
Intet funnes, som så fast och så varaktigt snmmanknöle bandet medborgare emellan, som ett väl in rätt ad t kommunal-system.
Kommunalstyrelse uteslöte intet annat regeringssätt än det despotiska.
Hon passade likaväl i det aristokratiska England, som i det demokratiska Amerika.
Hon vore lika förenlig med en monarkisk som med en republikansk regeringsform, hvarföre man ock i alla länder med politisk frihet uppbjudit all sin förmåga för att 6 Allm.
Ulsk:s Bet.
JYs 127. utbilda kommunal-väsendet.
Behofvet , af utvidgade kommunal-inrältningar hade under sednare tiden blifvit mer och mer insed t; och i förlitande derpå föreslog motionären, att Rikets Ständer mätte, med ledning af redan befintlige förslag och i nära öfverensstämmelse med den Norrska lagen, utarbeta förslag till kommunal-lagsliftning för socken-, stads-, härads- och länsmenigheter, med iakttagande att kretsen för den kommunala verksamheten, utan att intränga på stats-bestyrens område, utvidgades så långt ske kunde och framför allt gjordes oberoende af statens embetsman; samt att berörde förslag derefter måtte till Kongl. Maj:ts
Nådiga stadfästelse öfverlemnas. b) af Herr Stolpe, hvilken föreslagit, ali Rikets Ständer måtte antingen, såvidt vederbörande Utskotts tid det medgåfve, låta utarbeta, för att till Kongl. Maj:ts Nådiga sanktion framläggas, ett fullständigt förslag till författning angående menighels-slyrelse, omfattande såväl ny organisation af en kommunal-representation för länen, som behödiga förändringar uti de, angående den kommunala styrelsen och förvaltningen i städer och landt-kommuner, nu gällande författningar, eller ock bos Kongl. Maj:! i underdånighet anhålla, att, genom dess Nådiga föranstaltande, förslag till en sådan författning måtte varda utarbetadt inom nästa riksdag, för att då tilt antagande föreläggas Rikets Ständer; och c) af Herr Henschen, som, jemte det han framställt motion om förändrad röstberäkning vid sockenstämma, tillika yttrat den åsigt, att bäst vore om en annan med afseende å personliga egenskaper och ej blott hemmantal, fastighetsvärde eller års-inkomst, bestäihd grund för rösträttigheten anloges, hvarom Allmänna Besvärsöcb Ekonomi-Utskottet torde komma till öfverläggning vid föredragning af motionerna om kommunal-styrelse i allmänhet.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet: o) af Johannes Johansson från Orebro län, som andragit, att nyttan och behöfligheten af en väl ordnad kommunal-styrelse vore så allmänt insedda och erkända, att allt ordande derom kunde vara helt och hållet öfverflödigt, ulan vore meningarne skiljaktiga allenast i fråga om sättet för en sådan styrelses organisation.
Nied de många medel, som stå en regering till huds, och den allmänna öfversigt densamma måste ega öfver slatslifvels särskilta förhållanden, vore regeringen bättre än någon annan i tillfälle att dels lemna ål frågan en förutgående erforderlig utredning, dels ock, sedan en sådan försiggått, uppgöra ett utförligt förslag, som kunde tillfredsställa de skiljda meningarne, och omkring hvilket dessa kunde sammanjemka och sammanknyta sig.
Motionären föreslog derföre Rikets Ständer, alt, med erkännande af nyttan och behöfligheten af väl ordnade och till verksamheten begränsade kommunal-inslitutioner för länen, hos Kongl. Maj.-t i underdånighet anhålla, det Kongl.
Maj:t täcktes låta utarbeta ett fullständigt förslag i ämnet och detsamma deruppå, sedan det blifvit föremål för så väl vederbörande embets-myndigheters Allm.
Besv. och Ekon. Utsk:s Bcl.
J\§ 127. 7 sorn länens Husbållnings-sällskapers öfverläggningar och yttranden, för rikets näst sammanträdande Ständer framlägga; och b) af Matts Persson från Stockholms län, som anfört, alt genom sockennämndernas inrättande visserligen mycket blifvit bered! för kommunal-väsendets ordnande; men alt mycket mera dock äterstode att göra i landsorten, äfvensom städerne för deras del behöfde förbättrad kommunal-styrelse.
Våra grundlagar stadgade att landet skulle förblifva indeladt i höfdingedöme!] under den vanliga landtregeringen; och syntes det derföre motionären lämpligt, att efter denna grund utvidga och utbilda den kommunal-inrattning, som redan genom socken-nämnderna uppstått.
De skyldigheter, som tillkomme Konungens Befallningshafvanden, ansåge motionären kunna indelas i sådana: l:o som Konungens Befallningshafvande åligger i anledning af verkställande maktens bud och befallningar; 2:o de, som han eger enligt lag och författningar att sjelfmant fullgöra; och 5:o de, hvilkas uppfyllande för länets innevånares säkerhet och bästa borde till större eller mindre del bero af dessas beslut eller önskningar.
Hvad de först omförmälde ärenderne anginge, kunde verkställigheten ej underkastas någon pröfning af menigheter; och hvad beträffade den andra klassen ärenden, syntes Konungens Befallningshafvandes verksamhet icke böra inskränkas till annat, än att vara skyldig höra de upplysningar och råd som kunde böra af några med länets förtroende utrustade män gifvas;- men den tredje klassen af ärenden, tillhörande Konungens Befallningshafvande, syntes vara af den beskaffenhet, att de icke borde af honom kunna beslutas eller utföras, innan länets innevånare haft tillfälle att, på grund af antingen hans egen framställning eller af socken-nämnd vackt fråga, derom öfverenskomma och sig yttra.
Visserligen måste en sådan öfverenskommelse i åtskilliga fall gjundas på folkets hörande å sockenstämmor, men i fyrfaldiga frågor skulle besluten lill det allmännas bästa vida fördelaktigare kunna fattas genom deputerade eller hvad man kunde kalla en läns— nämnd.
Af dessa skäl föreslog motionären införandet af en dylik nämnd i hvarje län, hvilken nämnd visserligen skulle kunna tillsättas på det sätt, att hvarje socken-nämnd valde inom eller utom sig en inom länet bosatt person, att såsom deputerad deltaga i länsnämnden; men i motionärens tanke vore det ändå lämpligare att länsnämndens medlemmar valdes af länets samtlige innevånare, hvilket måhända kunde ske genom elektorer från hvarje församling.
Huruvida dessa deputerade bordo väljas för längre tid, t. ex. tre år, och en tredjedel årligen, utgå; huruvida de skulle sammanträda endast en eller (lere gånger om året; huruvida de borde utgöras af endast fastighets-egare eller af äfven sådane personer, som erlägga bevillning efter 2:dra artikeln o. s. v., hemställde motionären till det Utskott, som komme att vidare utreda frågan , äfvensom bestämmandet af de länets angelägenheter, hvilka borde blifva föremål för länsnämndernas öfverläggningar och beslut.
Länsnämnden borde sammanträda vid en viss, bestämdt stadgad, tid i länsresidensstaden; der emottaga Konungens Befallningshafvandes berättelse om förvalt - Si Allm.
Besv. och Ekon. Ulsk.s
M 127. ningen af länets inre angelägenheter, en bildad länskassas inkomster och utgifter, framställningar af de ämnen, som Konungens Befallningshafvande ansåge sig böra föreslå lill behandling och afgörande; utvälja inom sin krets ordförande och protokolls-förande samt, enligt en stadgad lörrättnings-ordning, upptaga och afgöra frågor om hvad de ansågo för länet nödigt och nyttigt.
Om Konungens Befallningshafvande hade rätt och pligt att öfvervara deputerades öfverläggningar för att lemna upplysningar och råd, torde detta kunna lända till nytta; och om Konungens Befallningshafvande funne sig böra i beslutet instämma, syntes detsamma kunna befordras till verkställighet i alla de fall, då saken icke vore af beskaffenhet att böra underställas regeringen.
1 de fall åter, då, efter Konungens Befallningsbafvandes vägran, deputerade ansågo deras beslut kunna förfalla, borde sådant ske; meri yrkade de beslutets fullföljande, borde det, jemte Konungens Befallningshafvandes utlåtande, insändas till vederbörande stats-departement för att Kongl. Maj:ts pröfning underställas.
Skulle beslutet röra något som hade samband med ekonomiska lagstiftningen, borde Högsta domstolen eller vederbörande kollegium, allt efter ärendets beskaffenhet, böras, innan ärendet inför Konungen loredroges.
Bifölle Konungen hvad deputerade hemställt, skulle Konungens Befallningshafvande utfärda kungörelse derom, så framt ej Kongl. Maj:t, i anledning deraf, funne allmän författning böra utfärdas.
Likaledes har motionären föreslagit, att en myndighet, utgången från det allmänna förtroendet, borde vid länsstyrelsernas sida ständigt bevaka deras verksamhet och i vissa afseendeu deltaga deruti.
I samma mån som inrättningen utaf länsnämnderna medförde en mängd åtgärder och företag som åsyftade förbättringar och nya inrättningar m. m., blefve det äfven af vigt att verkställigheten af dessa samt af de förvaltnings—åtgärder, som rörde länets ordningsmål och ekonomiska angelägenheter, skedde under någon från länsnämnden utgående kontroll.
För detta ändamål borde länsnämnden ega att utse två personer att såsom länsombud öfvervara och deltaga i alla Konungens Befallningshafvandes förhandlingar röraude länets allmänna angelägenheter, med rättighet och pligt att anföra sina meningar till protokollet och sig reservera då de ansåge länsstyrelsens beslut icke vara grundadt på lag eller förenligt med länsnämndernas beslut eller länets och dess innevånares bästa.
Dessa ombud borde vara pligtige att erinra om sådant som icke blifvit verkstäldt af hvad länsnämnderna beslutat.
Ombuden borde väljas för ett år, men kunna omväljas.
Derest Utskottet ej skulle anse sig kunna bereda ett fullständigt förslag i de af motionären uppgifna afseenden, men gilla hufvudgrunderne deruti, anhöll motionären, alt Utskottet måtte föreslå Rikets Ständer att i underdånighet hemställa, det Kongl.
Maj:t läcktes låta utarbeta ett förslag till inrättandet af länsnämnder, för att vid nästblifvande riksdag Rikets Ständer föreläggas.
De utar - Allm. Be&v. och Ekon.
Utsk:ts Bet.
M 127.
De utaibetade förslagen till stadgar äro af följande lydelse: Grefve Björnstjernas: Ssckrn-Näin udon. l:o.
Inom hvarje pastorat utses en Socken-nämnd.
Består pastoratet af flere socknar, bör hvarje dylik vara, i förhållande till sin folkmängd, i Nämnden representerad.
Nämnden består af från 5 till 9 ledamöter, antalet bestämmes af Kongl. Majrts
Befallningshafvande med hänseende till folkmängden. 2:o.
Valen ske inom hvarje pastorat i Januari månad.
Kyrkoherden är valförrättare.
Vid samma tillfälle utses suppleanter till lika antal med de ordinarie ledamöterne. 3:o.
Rösträtt utöfvas och röst-beräkning sker vid dessa val enligt Sockenslämmo-förordningen.
Ingen I.andtstatens embetsman är inom sitt distrikt valbar.
Ingen afsägelse må, utan laga förfall, ega rum. 4:o.
Uppdraget gäller för 2 år sålunda, att halfva antalet, så väl af Nämnd som Suppleanter, årligen afgår om antalet är jemnt, i annat fall det antal, som är närmast hälften, det ena året en mera eller mindre än det andra.
Första gången bestämmas de afgående genom lottning.
Afgående kunna återväljas, men ega då rätt att afsäga sig förtroendet.
Ordförande och vice Ordförande väljas af sockenstämman bland Nämndens ledamöter; ingen afsägelse får antagas.
Intel traktamente får af Nämnden uppbäras.
Godtgörelse för utgifter i och för uppdraget må dock kunna beviljas. 7:o.
Flere nämnder kunna, med Kongl. Majtts Befallningshafvandes bifall, sammanträda till gemensamma öfverläggningar och beslut, de bilda då en gemensam Socken-nämnd under, af dem vald, gemensam Ordförande. 8:o.
Socken-nämnden öfvertager alla de bestyr, hvilka nu äro fördelade på särskilda kommunal-styrelser: såsom Socken- och Sundhets-nämnd, Fattigvårds- och Skol-styrelse; den vakar öfver ordning, sedlighet och folk-undervisning, bestämmer fattig-försörjningen, afdömer mindre förseelser, såsom brott mot jagt- och fiskeri-stadgan, ohägn, m. m., uppgör konventioner med preslerskapet, föreslår aflöning för kyrko-betjening, skollärare, fjerdingsman och barnmorska, hvilka alla stå under Socken-nämndens lydnad; tillsätter fjerdingsman; den vårdar och ordnar underhållet af kyrka, skol- och fattighus, boställen, samt öfrige pastoratet tillhörige hus, lägenheter, jord, kassor, magasiner m. m., samt befrämjar i öfrigt allt, som länder till samhällets förkofran och utveckling.
Den bör slutligen äfven söka verka såsom förliknings-domstol. 9:o.
Socken-nämnden föreslår beviljandet och fördelningen af de afgifter, hvilka till nyss uppräknade ändamål erfordras. 10:o.
Krono-betjeningen bör i hvad på dem beror underhjelpa Socken-nämndens bemödanden.
Bih. lill fl. St.
Brot. 1836 & 1837. 8 Sami. 57 Haft. 2 10 Allm.
Best'. och Ekon.
UlskAs Bcl.
M 127. ll:o.
Af Socken-nämnden ålagda böter skola genast erläggas.
Försummas detta, utkräfvas de genom krono-betjeningen. 12:o.
Sockne-nämnden går Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillhanda med alla upplysningar rörande pastoratet.
Intet pastoratet rörande ärende får af någon myndighet afgöras, utan att Sockennämnden deröfver blifvit hörd. 14:0.
Nämnden; den som förfallolöst uteblifver, pliktar för hvarje gång 2 Riksdaler Riksmynt. 15:o.
Alla förslager inlemnas till Ordföranden, som eger att dem föredraga. 16:o.
Ordföranden förer: a) Protokoll vid sammanträdena; b) Förteckning öfver inkomne handlingar; samt c) Afskrift af afgångne bref och skrifvelser.
Maj:ts Befallningshafvande eller af honom dertill utsedd person eger rätt att hemma hos Ordföranden granska dessa handlingar. 17:o.
Vid frågor rörande skola och fattigvård tillkallas kyrkoherden, såvida han ej redan är ledamot af Socken-nämnden.
Vid dylika tillfällen är han sjelfskrifven Ordförande. 18:o. Beslutmässig är Sockne-nämnden då minst halfva antalet ledamöter är närvarande.
Ordföranden har afgörande röst vid lika röstetal. 19:o. Kassa-förvaltare och Räkenskaps-förare må, om nödigt är, antagas och aflönas. 20:o.
Föregående årets räkenskaper granskas på allmän sockenstämma i Februari månad.
Räkenskaperne böra 1 månad före nämnde stämma vara för socknemännen tillgänglige. 21:o.
Frågor rörande beskattning, nya företag, försäljning eller inköp af jord och lägenheter eller afstående af församlingarnes rätt, skola på allmän sockenstämma föredragas.
De behandlas der enligt Sockenstämmo-förordningen.
Alla kontanta kommunal-afgifter, hvilka ej i behörig tid blifvit erlagde, upptagas af krono-betjeningen efter restlängd, samtidigt med den öfriga uppbörden. 22:o.
Fråga, rörande årlig afgifts erläggande för längre tid än S år, skall alltid Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande underställas. Läiis-Nämndcn. 4:o.
Ordföranderne i Socken-nämnderne sammankallas årligen i September månad i residens-staden af Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande till Läns-nämnd. 2:o.
För vigtiga ändamål kan denna Nämnd äfven på andra tider af Kongl. Maj.ds Befallningshafvande sammankallas. 3:o.
I Läns-nämnden före Landshöfdingen ordet; dock utan rösträtt. 4:o.
Läns-nämnd må ej hållas samlad mer än 6 dagar, såvida ej minst 3/,:delar af de när varande sådant äska och Ordföranden dertill samtycker. 3:o.
Omröstning i Läns-nämnd sker per capita sålunda, att hvarje ledamot till protokollet antecknar sin mening; vid lika röstetal förfaller frågan.
Utsk:ls Bet.
Jtä 127.
It 6:0.
Ledamöterne uppbära dagtraktamente å 3 R:dr Riksmynt, samt skjuts för 1 häst. 7:o.
Läns-nämnden eger att antaga och aflöna en Kassa-förvaltare och Räkenskaps-förare, som äfven förer protokollet vid sammankomsterna. 8:0.
Den hushållnings-sällskaperne nu tillagda del af bränvins-skatten öfverflyttas, under enahanda vilkor, på Läns-nämnden. 9:o. Landshöfdingen låter för Läns-nämnden framlägga: a) Redovisning för de af sednaste Läns-nämnd beslutade utgifter. b) Förslag, befordrande Länets utveckling och förkofran, samt dertill behöfliga summor. c) Förslag till utgifternas fördelning. 10:o.
Sedan räkenskaperne blifvit granskade meddelas decharge åt förvaltaren, såvida an märknings-anledning icke finnes.
Uppstår dylik, åligge det Kongl. Maj:ts Refallningshafvande att tillse det den skyndsamligen afbjelpes eller beifras.
U:o.
Uppsats å de beslutade summornas storlek och fördelning öfversändes till Kongl.
Maj:t; ett exemplar uppslås dessutom vid hvarje tings-ställe, samt ett förvaras af hvarje Socken-nämnd. 12:o.
Sedan ofvannämnde ärender blifvit afgjorda står det hvarje ledamot fritt att väcka förslag af för länet allmännyttig beskaffenhet, hvilket af Sockne-nänmd förut blifvit tillstyrkt. 13:o. H varje beslut förfaller, som icke erhåller Landshöfdingens stadfästelse.
Landshöfdingen åligge dock att till protokollet anföra skäl till vägran.
Nämnden kan påyrka sakens hänskjutande till Kongl. Majit. i4:o.
Beslutmässig är Läns-nämnd, då minst halfva antalet ledamöter är närvarande. 15:o.
Frågor rörande aflöning, köp eller försäljning af jord och lägenheter, afträdande af kommuners rätt, eller nya företag, må ej på samma möte afgöras, som det hvarpå de väckas, såvida ej %:delar al de närvarande sig om saken förena. 16:o.
Frågor, hvilande sedan sednaste Läns-nämnd, afgöras af den följande, om s/3:delar af de närvarande sig i beslutet förena; vinnes ej dylik röst-öfvervigt, kan minoritetens flertal for dra frågans hänskjutande till Kongl. Majit.
Yrkas detta ej, anses frågan afgjord, äfven genom enkel majoritet. 47:o.
Majit underställas. 18:o.
Afgifter, beslutade af Läns-nämnden, uppföras å debet-sedlarne samt upptagas af krono-betjeningen samtidigt med den öfriga uppbörden. 12 Allm.
Bcsv. och Ekon.
Friherre Raabs: Förslag' till Stadgar för Läns-Nämnder.
Artikeln 1. 1 §• a) I hvarje Län skall bildas en Läns-nämnd.
Läns-nämnd består af vissa deputerade från hvarje stad och härad inom Länet; dessa deputerades antal bestämmes efter hvarje stads och härads folkmängd. b) Härad eller stad, som eger 5,000 innevånare och derunder, sänder till Läns-nämnd representant 1.
Härad eller stad med 5,000 innevånare och deröfver till och med 10,000, sänder representanter 2.
Härad eller stad med 10,000 innevånare och deröfver till och med 15,000, sänder ... 5.
O. s. v. efter samma beräkning för öfverskjutande folkmängd. c) I Län med mindre än 100,000 menniskor må detta representant-antal efter stadgad ordning tvåfaldigas, om Läns-nämnd, i samråd med Härads-niimnderna, så finnér för godt besluta. 2 §■ a) Läns-nämndens ledamöter, valda inom länets alla Härads-nämnder och städer i den ordning och på det sätt, som härom i Härads-nämnds-stadgan föreskrifves och för städerna här nedan bestämmes, sammanträda till ordinarie sammankomst i Länets residens-stad alla år i Augusti eller September månader, företrädesvis vid Pröfnings-Kommiltéens sammanträde, efter vederbörlig kallelse och för öfrigt till extra sammanträde, så ofta antingen Nämnden det beslutar eller Ordföranden finnér det nödigt. b) Städernas deputerade väljas på sätt städernas innevånare derom öfverenskomma. 3 §■ Kallelse till Läns-nämnds ordinarie och extra ordinarie sammanträde skall ske genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i allmänna kungörelser, som i Länets alla kyrkor uppläsas å Söndag, som infaller omkring fyra veckor före sammankomsten.
Denna kungörelse skall innehålla förteckning på alla de ärender, hvilka för Läns-nämndens behandling blifva föremål. ■4 §•
Ordförande i Läns-nämnd är Landshöfding i Länet.