Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts nådiga skrifvelse angående delaktighet i Civil-statens pensions-inrättning för borgmästare i rikets städer, utom Stockholm, äfvensom för kommissions-landtmätare; men som berörde utlåtande blifvit af de trenne öfriga riksstånden bifallet, har Utskottet funnit sig icke kunna, emot stadgandet i 75 § riksdags-ordningen, taga vidare befattning med förevarande, af Rikets nu församlade Ständer sålunda redan afgjorda, ärende.
Prot. 1847 1848. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 11 Haft, 1 ■i 2 Stats-Utskottets Memorial, N:o 187$ Utlåtande, N:o 188.
Ank. till Exp.-utsk. den 26 Maj, kl. 7 e. m.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 165. (U. A.) Stats-utskottets under N:o 165 afgifna utlåtande, i fråga om rättighet för assessoren J. A. Törneman att å allmänna indragnings-staten bibehålla sin, i egenskap af kommissarie i det numera upphörda re.visions-kontoret för allmänna magasins-ärendenas utredning, innehafde lön, liar af Bonde-ståndet blifvit till Utskottet återremitteradt; men som de trenne öfriga riksstånden bifallit förenämnde utlåtande, hvadan, jemlikt 75 § riksdags-ordningen, ärendet är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit återremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda.
Anie. till Exp.-utsk. den 26 Maj, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af erhållna återremisser å det under N:o 119 af gifna betänkande angående byggnadslån till staden Amål. (R:gs Afd.)
Borgare- och Bonde-stånden hafva till Stats-utskottet återremitterat 2:dra punkten af detta betänkande, deruti Utskottet, på anförda skäl, afstyrkt Rikets Ständers bifall till en inom förstnämnda riksstånd af herr M.
Ödman gjord framställning angående beviljandet af ett ytterligare låne-understöd å 50,000 r:dr, för uppförande af byggnader, utaf så väl sten som träd, inom den del af staden Amål, som ödelä des vid den derstädes i början af år 1846 inträffade eldsvåda; varande af motionären samt några ledamöter af Bonde-ståndet emot detta utlåtande hufvudsakligen anmärkt, att då i Stats-utskottets betänkande N:o 120 ett byggnadslån af ej mindre än 100,000 r:dr blifvit tillstyrkt för staden Christianstad, syntes samma Utskotts alstyrkande af det för Åmål begärda låne-understöd obilligt och orättvist, helst den Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 188. 3 förödelse, som förorsakats af de inom dessa städer timade eldsvådor, varit vida större inom den sednare, än inom den förra staden; att det af Kongl. Majit för Åmåls återuppbyggande beviljade lån, endast med afseende å härtill då disponibla medel, inskränktes till 30,000 r:dr, och ingalunda vore lämpadt efter det verkliga behofvet; att uppbyggandet af de 34 gårdar, som i sistnämnde stad nedbrunnit, komme att medföra en kostnad, uppgående till mer än tre gånger det belopp, den med något öfver 60,000 r:dr utbekomna brandskade-ersättningen utgjorde $ samt att, vid pröfningen af de 2:ne nu jemförda städers behof al allmänt låne-understöd, afseende jemväl borde lastas å den omständigheten, att Christianstad, efter den der inträffade eldsvåda, såsom gåfvomedel fått emottaga mellan 20 och 30,000 r:dr, hvaremot de brandskadade i Amål af sådana medel allenast erhållit 1,000 r:dr.
För öfrigt har motionäi en, vid det återremitterade utlåtandets föredragning hos Borgare-ståndet, förklarat, det han, i afseende på den begärda lånesummans användande, så till vida inskränkte sin motion, att lånemedlen endast borde få begagnas till uppförande af byggnader utaf sten eller annat icke eldfarligt ämne.
På sätt merberörda utlåtande innehåller, har Kongl. Majits vederbörande befallningshafvande, vid öfversändandet af de brandskadades underdåniga ansökning om ett lån för den afbrända stadsdelens bebyggande, föreslagit den af Kongl. Majit derefter för samma ändamål beviljade lånesumma; och då Utskottet hvarken af den härom väckta motion eller de vid återrcmisserna afgifna upplysningar funnit anledning att tillstyrka någon tillökning i det sålunda redan beviljade och till beloppet bestämda byggnadslån, får Utskottet, under erinran, att det för staden Christianstad af Utskottet förordade enahanda lån blott utgör hälften al det utaf Kongl. Majit i nåder föreslagna belopp, vidblifva sin förut gjorda och af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet bifallna hemställan, att det under innevarande riksdag för staden Åmåls återuppbyggande begärda ytterligare låne-understöd icke må af Rikets Ständer beviljas.
Stockholm den 25 Maj 1848. 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:s 189, 190.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om Öfverlåtelse till staden Falkenberg af den kronan tillhöriga tullbro öfver Ethra strömmen. (U. A.)
Uti en hos Borgare-ståndet väckt och till Stats-utskottet remitterad motion har herr C. H.
Berglund, under åberopande af en vid nästlidne riksdag af dåvarande representanten för Falkenbergs stad framställd enahanda begäran, anhållit, att den Kongl. Majit och kronan tillhöriga, år 1756 af sten uppförda, tullbro öfver Ethra strömmen eller Falkenbergs å måtte, sedan den på statens bekostnad blifvit behörigen iståndsatt, öfverlåtas åt Falkenbergs stad, med rättighet för staden att uppbära de för öfverfarten fastställda bropenningar och emot skyldighet att vidmakthålla bron.
Då Utskottet, i saknad ej mindre af uppgift angående ungefärliga beloppet af de kostnader, hvilka statsverket hittills fått i och för nämnde bros underhållande årligen vidkännas, än ock af Öfriga i ämnet erforderliga upplysningar, icke är i tillfälle att bedöma denna frågas beskaffenhet, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att herr Berglunds omförmälda motion icke må till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslag eller lån af allmänna medel till betäckande af kostnaderna vid laga skifte t Wemdalens kyrkoby i Herjeådalen. (U. A.)
Uti afgifven motion, som från Bonde-ståndet blifvit till Stats-utskottet remitterad, har Sven Jonsson från Jemtlands län, då Wemdalens byamän, hvilka, i följd af en mindre delegares yrkande, varit nödsakade att till laga skifte upplåta såväl in - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 191. sorn utegor i nämnde by, icke, utan att bringas till fullkomlig fattigdom, förmådde gälda de med en dylik vidlyftig skiftes-förrättning förenade kostnader för utflyttningshjelp, landtmätare-arfvode m. m., föreslagit, att, till förekommande af sådana för de fattiga byamännen oundvikliga följder, Rikets Ständer måtte, till betäckande af ofvanberörda kostnader, beräknade till omkring 4,000 r:dr banko, bevilja Wemdalens byamän ett deremot svarande anslag, eller, om detta ej kunde bifallas, ett räntefritt lån å samma summa, att återbetalas på vissa år, på sätt och med de vilkor, som kunde af Rikets Ständer bestämmas.
Då det kan antagas, att delegarne uti det ifrågavarande skifteslaget icke komma att sakna understöd af det förslags-anslag, 46,000 r:dr, som för utflyItningshjelp efter laga skiften blifvit af Rikets Ständer anvisadt, lär Utskottet, med afseende i öfrigt å frågans outredda skick, hemställa, att Sven Jonssons ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende.
Ank. till Exy.-utsk. den 36 Maj, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om låne-underslöd åt komministern i Ryd och Näs församlingar af erkestiftet för dels flyttning dels nybyggnad af boställe. (U. A.)
Uti ett till Preste-ståndet afgifvet memorial, har komminister Delin anfört, att nuvarande innehafvaren af komministers-bostället i Ryd och Näs församlingar af erkestiftet Hans Peter Eriksson, sorn lätt tillträda nämnde boställe i ett alldeles bofälligt skick och ur företrädarens konkursmassa erhållit endast en ringa husröte-ersåttning, saknade förmåga att, på egen bekostnad, verkställa en af behofvet högeligen påkallad flyttning och nybyggnad af boställets åbyggnader; på grund hvaraf motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte bevilja bemälde komminister ett lån af 2,000 r:dr banko, att innehafva? räntefritt under 2 å 3 år, eller till den tid, då byggnaderna hunnit blilva färdiga, samt sedermera emot låg ränta och några pro cents amortissement för hvarje år.
Då den händelse ofta inträffar, att boställsinnehafvare icke af löreträdaren kan utbekomma tilldömd husröte*ersättning, och, med afseende härå, Utskottet tror sig 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 192. kunna förutse, att Rikets Ständers bifall till det nu ifrågasätta låne-understödet skulle framkalla flera motioner i enahanda syftning, får Utskottet hemställa, att motionen icke måtte till något afseende å Rikets Ständers sida föranleda.
An k. till Exp.-utsk. den 2 6 Maj, kl. 7 e. m.
Utlåtande, angående aflöningen för Rikets Ständers nuvarande Justitieombudsman samt lians vikarie.
Med anledning af Rikets Ständers under innevarande riksdag utsedde justitieombudsmans begäran att erhålla uppgift å den honom i denna egenskap tillkommande aflöning, hafva fullmäktige i riksgälds-kontoret, som ansågo det härom i kontorets reglemente meddelade stadgande mindre bestämdt, med hänsigt till de löne-inkomster, nuvarande justitie-ombudsman förut uppburit, anmält hos Stats-utskottet, att då denne såsom häradshöfding i Södra Möre härad af Calmar län innehade en tjenst utan ordinarie lön och hvars på stat uppförda inkomster endast bestodo af tingsgästningspenningar å ett årligt belopp af 126 r:dr 19 sk. 4 r:st. samt afkastningen af bostället Wassmolösa, ett mantal krono i Ljungby socken af nämnde län, syntes åberopade reglementariska stadgande, enligt hvilket justitie-ombudsmannen, jemte bibehållandet af sin förut innehafvande aflöning, egde att från riksgälds-kontoret uppbära skilnaden deremellan och den justitie-kansleren tillerkända ordinarie lön, kunna på olika sätt tolkas, helst af detta stadgande icke med visshet kunde slutas, huru stor andel af den för justitie-ombudsmannen bestämda aflöning borde från riksgälds-koutoret utgå, emedan det icke vore bestämdt, hvarken huruvida boställets afkastning borde till ordinarie lön hänföras eller på hvad sätt samma afkastning skulle beräknas.
Dessutom hafva fullmäktige fästat Utskottets uppmärksamhet 'på samma reglementes föreskrift i fråga om det arfvode, hvilket jemväl af riksgälds-kontoret bör utbetalas till den, som förrättar justitie-ombudsmannens förra tjenste-befattning; dock ansågo fullmäktige denna föreskrift desto mindre tillämplig i afseende på löneersättningen till den nu sednast utsedde justitie-ombudsmannens vikarie, som fullmäktige trodde sig kunna antaga att denne person genom sportlers åtnjutande komme Stats-Utsliottets Utlåtande, N:o 192. 7 att erhålla ett vida högre ersättnings-belopp, än med omförmälde föreskrilt afsåges.
I betraktande af härvid förekommande förhållanden, hafva fullmäktige således hemställt, huruvida icke riksgälds-kontoret borde till nuvarande justitie-ombudsman utbetala skilnaden mellan det belopp 4,260 r:dr, som justitie-kanslerslönen enligt nu gällande stat utgör, och de med förenämnde häradshöfdingesyssla förenade inkomster af tingsgästnings-penningar och boställe, detta sednares afkastning, i öfverensstämmelse med bevillnings-förordningens 6 §, beräknad till 4 procent af samma boställes taxeringsvärde; hvaremot justitie-ombudsmannens vikarie, som förmodades under sin tjenstgöringstid komma att uppbära de meranämnde häradshöfdinge-syssla åtföljande sportler, enligt fullmäktiges åsigt, icke skulle vara berättigad till någon ytterligare ersättnings erhållande utaf riksgälds-kontorets medel.
De af fullmäktige uti ifrågavarande hänseende åberopade föreskrifter finnas intagna i 98 § af det vid sistförflutna riksdag för riksgälds-kontoret utfärdade reglemente och äro af följande lydelse: ”De uti hittills gällande aflöningsstat bestämda löner för Rikets Städers justitieombudsman samt den hos honom och tryckfrihets-kommittéen anställda kansli- och ”vaktbetjening skola af riksgälds-kontoret, för hvarje qvartal, under sista månaden deraf, utbetalas; hvarvid dock iakttages: ”l:o ___________ ”2:o att efter nuvarande (den vid 1834 och 1835 års riksdag utsedde) justitieombudsmans afgång, lönen för detta embete skall utgå med lika belopp, som den ”justitie-kansleren, uti nu gällande stat tillerkända ordinarie löneinkomst; men derest ”den till justitie-ombudsman utsedde person förut innehar tjenst på rikets stat, eger ”han att, jemte bibehållandet af den dermed förenade aflöning, derutöfver endast ”uppbära så stort belopp, som, till fyllnad i den för justitie-ombudsmans-embetet be”stämda lön, möjligen erfordras; hvaremot till den person, hvilken utses att justitieombudsmannens förut innehafvande tjenst förrätta, af riksgälds-kontoret skall utbetalas ett arfvode, som, i fall justitie-ombudsmannen är ledamot i kollegialt embets”verk med flere aflöningsgrader, motsvarar hälften af lägsta ledamotslönen, men eljest halfva beloppet af den tjensten åtföljande ordinarie lön.”
Då Rikets Ständer sålunda bestämt lönen för den vid innevarande riksdag utsedda justitie-ombudsman till samma belopp, som justitie-kanslerens ordinarie löneinkomst, så måste förstbemälde embetsman, hvilken genom sitt erhållna förordnande blifvit försäkrad om åtnjutande af de för justitie-ombudsmans-embetet anslagna lönevilkor, vara obestridligen berättigad att af riksgälds-kontorets medel uppbära det belopp, hvarmed justitie-kanslers-lönen öfverstiger den ofvannämnda häradshöfdingesyssla åtföljande aflöning, hvilken, enligt hvad fullmäktige upplyst, endast består af ersättningsanslaget för tingsgästnings-penningarne, äfvensom afkastningen af det med sam - 8 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 192. ma syssla förenade boställe; och då Utskottet anser nyssberörda boställs-afkastning härvid böra beräknas på det af fullmäktige löreslagna sätt, får Utskottet hemställa, att, till svar på fullmäktiges gjorda framställning, må af Utskottet la meddelas, att den lön, hvilken tillkommer Rikets Ständers nuvarande justitieombudsman, bör i förutstadgad ordning af riksgälds-kontoret utbetalas med samma belopp, som justitie-kanslerens i nu gällande stat bestämda ordinarie löneinkomst utgör, dock med afdrag af ej mindre den häradshöfdingen i Södra Möre härads domsaga tillerkända ersättning för tingsgästnings-penningarne, än afkastningen af det för bemälde häradshöfding anvisade boställe, denna afkastning beräknad till fyra procent af det, vid bevillnings-taxeringen för det sednast förflutna året, samma boställe åsätta värde.
Beträffande det, uti ofvan införda reglementariska stadgande, omförmälda arfvode för den person, som är utsedd att förrätta justitie-ombudsmannens förut innehafvande tjenst, så enär tingsgästnings-penningarne och bostäfls-afkastningen, enligt Utskottets åsigt, icke kunna betraktas annorlunda, än som denna ”tjenst åtföljande ordinarie lön,” följer häraf naturligtvis, att
Utskottet anser nuvarande justitie-ombudsmans vikarie på grund af detta stadgande berättigad att från riksgälds-kontoret utbekomma ett häfften af besagda löne-inkomster motsvarande belopp; hvadan Utskottet alltså hemställer, att, derest dess nu yttrade åsigt varder af Rikets Ständer godkänd, Utskottet må, i afseende på tillämpningen af samma stadgande, få fullmäktige derom underrätta.
Reservationer: af herr af Sillén, L. G., som ansåg det icke hafva tillhört Utskottet att, vid sådant fall, som det förevarande, att ordinarie lön ej finnes vid nuvarande justitieombudsmannens förut innehafda tjenst, afgifva något förslag hvarken huru inkomsterna vid denna tjenst böra beräknas och fördelas eller till någon ersättning åt den, som justitie-ombudsmannens tjenst såsom vikarie förrättar; af herr Schartau, som trodde, att, då bestämmelsen om lika löne-förmåner för justitie-ombudsmannen, som för justitie-kanslern, otvifvelaktigt åsyftade, att dessa båda embetsmän skulle vara, i vedergällningsväg, lika lottade, de inkomster, utöfver den egentliga lönen, som tillfalla en häradshöfding, icke böra tillgodokomma någon annan, än den, som sysslan förrattar, eller häradshöfdingens vikarie, hvilken åter lärer anse Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 193. 9 rer anse sig genom denna inkomst fullt ersatt för sin möda, och följaktligen lika litet ega något på billighet, som på rättighet grundadt anspråk, att för befattningen undfå serskild godtgörelse af statsmedel 5 af herr Warn: ”Emot förestående betänkande får jag mig reservera, på den grund, att
Stats-utskottet i sammanhang dermed bordt föreslå en af omständigheterna påkallad förändring i nuvarande 98:de § af riksgälds-kontorets reglemente, anseende jag den närvarande justitie-ombudsmannens aflöning endast under det vilkor böra från riksgälds-kontoret, med skilnaden emellan justitie-kanslerens lön och den såsom ordinarie lön ansedda afkastningen af Södra Möre domsaga, utbetalas; att justitie-ombudsmannen till sin vikaries förmån afsäger sig alla sportler af nämnde domsaga, hvaremot någon vidare ersättning af riksgälds-kontorets medel till denna vikarie icke bör ifrågakomma.”
Härmed förenade sig friherre Tersmeden.
Ank. till Exp.-utsk. den 27 Maj, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående statsanslag till upprätthållande af den arméens pensions-kassa åliggande pensionering. (O. A.)
Sedan arméens sednast församlade fullmäktige, hvilka vid granskning af arméens pensions-kassas förvaltning kommit i erfarenhet deraf, att denna kassa, oaktadt de höga afgiftor arméens befäl sig åtagit för att kunna fullgöra pensioneringen, likväl befunne sig i den ställning, att, om pensionärernas antal fortfarande tilltoge i samma progression som hittills, dertill anledning vore för handen, kassan innan kort ej skulle förmå utbetala pensionerna ens till nu bestämda belopp, af sådan anledning och enär någon förhöjning i delegarnes afgifter till kassan ej skäligen syntes böra ifrågakomma annorlunda än i förening med förhöjning i pensionerna, helst de serskilda afdragen å befälets löner redan uppginge till 24,22 procent, hos Kongl. Maj:t i underdånighet framställt behofvet af statsbidrag för betryggande af pensions-inrättningens framtida bestånd, samt i sådant afseende underdånigst öfverlemnat en beräkning, utvisande, att ett årligt tillskott af omkring 22,000 r:dr blefve erforderligt för att sätBih. till R.
Prof. 1S47 åc 1S4S. 4 Sami. 1 Afd. 2 liand. 11 Haft. 2 10 Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 193. ta kassan i tillfälle att fortfarande utgöra pensionerna efter ännu gällande stat, hvarutöfver ett ytterligare stats-anslag af 29,000 r:dr, jemte ökade afgifter af delegarne, skulle erfordras för att för framtiden bereda arméens befäl en, i fullmäktiges tanka, af behofvet påkallad förhöjning af samma pensions-belopp; så har Kongl. Maj:t, enär det syntes billigt, att arméens pensions-kassa af staten erhölle åtminstone det ytterligare understöd, som erfordras för att sätta kassan i tillfälle att fortfarande utgöra pensionerna efter nu gällande stat — uti en till Rikets Ständer den 17 sisth Mars allåten och från samtliga riksstånden till Stats-utskottet remitterad nådig proposition (N:o 74 i l:sta Sami. l:sta Afd. af bihanget till riks-ståndens protokoll) — föreslagit Rikets Ständer att för nämnde ändamål anvisa nödiga medel, så att deraf, intill näst vidtagande statsreglering, ett belopp af högst 22,000 r:dr banko årligen måtte kunna, i mån af behof, användas till betäckande af den brist, som under tiden möjligen kunde uppkomma derigenom, alt kassans årliga inkomster icke blefve tillräckliga till utgifternas bestridande.
Uti förenämnde underdåniga skrifvelse, deraf Utskottet tagit kännedom, hafva arméens fullmäktige, till stöd för sin förevarande framställning, bland annat anfört: att det belopp, hvarmed staten för närvarande bidroge till pensioneringen, uppginge, inberäknadt räntan å det till pensions-kassans disposition från Wadstena krigsmanshuskassa öfverflyttade kapital af 136,871 r:dr 39 sk. 3 r:st., till endast omkring 94.000 r:dr, men deremot utgifterna i pensioner och begrafningshjelp till omkring 226.000 r:dr, hvaraf syntes, att statens bidrag endast utgjorde något öfver 41 procent af sistnämnde belopp, eller, om dertill lades kassans förvaltnings-kostnad, omkring 15,000 ndr, 39 procent af hela utgiftssumman, hvarjemte förekomme, att en tredjedel af stats-bidraget bestode af sådana besparingar, som utginge af den arméens befäl tillagde aflöning; att, ehuru sedan sista pensions-förhöjning, som vidtagit med år 1840, antalet af pensionärerna årligen stigit, de tjenande delegare, hvilka före innevarande års utgång uppnått den för pensions erhållande föreskrifna lefnadsålder, likväl uppginge till så betydligt antal, att med skäl kunde befaras, det tillökningen af pensionärer komme att de följande åren fortgå i samma progression, som under de sistförflutna fem åren, vid hvilket förhållande pensions-kassan, hvars inkomster för närvarande endast med 6,000 r:dr öfverstiga utgifterna, icke skulle kunna, utan att anlita kapitalet, fullgöra siua förbindelser.
De af arméens fullmäktige upprättade, Utskottet tillhandakomna beräkningen, ådagalägga visserligen sannolikheten deraf, att arméens pensions-kassa inom en icke aflägsen tidpunkt kommer i behof af serskildt understöd, så vida densamma skall kunna, i öfverensstämmelse med nu gällande grunder, utan begagnande af sin kapitalbehållning, verkställa den kassan åliggande pensionering; och i betraktande af de ansenliga bidrag, uppgående i medeltal till icke mindre än 24,22 procent af löne - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 193.
11 beloppen, hvilka af arméens befäl för närvarande utgöras dels till pensions-kassan, dels till arméens ackords-amorteringsfond och dels till statsverket, lärer fråga svårligen under nuvarande förhållanden kunna uppstå om kassans understödjande genom förhöjning i delegarnes afgifter.
Då emellertid statsverkets disponibla tillgångar redan äro tagna i anspråk för andra, efter Utskottets tanka, af mera maktpåliggande beskaffenhet varande behof samt det befarade missförhållandet emellan arméens pensionskassas inkomster och utgifter torde i en framtid kunna afhjelpas genom en ändamålsenligare organisation af arméen, har Utskottet funnit sig förhindradt att tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad uti den nådiga propositionen blifvit äskadt.
Reservationer af herr von Troil, S. G.: ”Stats-utskottet har, med begagnande af den väl kända trollformeln: ”bristande tillgångar,” ansett sig böra afstyrka Rikets Ständers bifall till den af Kongl. Majit gjorda framställning om understöd till arméens pensions-kassa.
Det gifves likväl, enligt mitt förmenande, vissa utgifter, hvilka, om de anses af behofvet påkallade, äro af den beskaffenhet, att tillgångar för desamma måste anskaffas, så framt man ej genom uppskof dermed vill så förvärra det onda, att detsamma ej, utan betydligare uppoffringar, kan i framtiden afhjelpas.
Sådant är förhållandet med arméens pensionskassa, hvars financiella ställning i närvarande ögonblick är så bekymmersam, att arméens sednast församlade fullmäktige ansett sig böra i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit ville deruppå fästa Rikets Ständers uppmärksamhet.
Kassans hufvudböcker utvisa: för år 1837 en kapital-förkofran af ridr 65,036: 32. — för år 1838 „ „ „ 59,599:44 5 för år 1839 „ „ „ 58,177:29. 6 för år 1840 „ „ „ 18,298:27. 7 för år 1841 „ „ „ 31,413:24. 9 för år 1842 „ „ „ 21,661: 12. 8 för år 1843 „ „ „ 22,198:41. 8 för år 1844 „ „ „ 9,657:43. 4 för år 1845 „ „ „ 15,932:25.
9. och har ställningen derefter så försämrats, att arméens fullmäktige, i deras till Kongl.
Majit aflåtna underdåniga skrifvelse anmält, att för år 1847 inkomsterna öfversköto utgifterna med endast 6,000 r:dr ; hvarjemte fullmäktige uppgifvit att, enligt de pre - 12 Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 193. balitets-kalkyler, som blifvit uppgjorda med ledning af de inom kassan förvarade statistiska tabeller, skulle för är 1848 en brist komma att uppstå af cirka 8,300 r:dr, samt derefter årligen bristen tilltaga till och med år 1852, då den skulle utgöra omkring 26,400 r:dr, och sedermera framgent förblifva vid detta ungefåra belopp.
Orsaken till denna kassans mindre lyckliga ställning är att söka i tvenne omständigheter: pensionärernas alltjemt tilltagande antal och svårigheten att på ett förmånligt sätt fruktbargöra kassans räntebärande kapital.
Hvad pensionärerna beträffar, var deras antal efter 1814 års krig större än någonsin tillförene och efteråt.
År 1815 erhöllo 955 personer pensioner ur nämnde kassa.