Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti en af de särskilda meningarne *) anmärkes, ”hurusom Konungen, i fall Han ”mot Justitiae-Ministern hade skäl till missnö”je, eller om han förlorat Konungens och NatioJ, nens förtroende, men ändock icke genom Dom *) Sid. 17 , Cancelli«
Rådet von Hartmansdorffi 2:dra Afdelning. ‘‘kunde beröfvas sitt Ämbete; såkuttde Kötturt* ”gen icke skilja sig vid hoöotti, utan skulle nöd* ”gas se honom sitta sig närmast i Stats-Rå"det, och främst bland alla Ämbetsmän förä '‘Regeringen under Konungens frånvaro eliéf ”sjukdom; äfven till och med på sitt yttersta ”skulle Konungen nödgas lemna Rike och ''minderårig Thronföljare under den miss* ”troddes förmynderskap, åtminstone intill dess ''Riksens Ständer hunnit annorlunda derom "förordna*
Om justitiae-Ministern missbruka* ’’de detta välde, vanvårdade Rikets angelä* ’’gehheter och Konungens uppfostran, på sätt "att bevisningen Vore svår att tillvägabringa ”eiler sårande för Konungens person; så skul”le han, myndig vorden, hellre än att än* ”ställa en sig förnärmelig, och i alla fall måhän* "da oviss Rättegång, nödgas behålla Mini* ”stern ellef begå våld och olagligheter, för ’’att blifva af med honom.
Motsvarande
Stfb ”digheter uppkomma äfven i Ministerns för* ”hållande till Riksens Ständer, i följd af dub* ”helheten i hatts befattning.
Är Konungen "nöjd med Ministern
Och vill behålla ho* ‘'nom j så får Konungen, oaktadt rättigheten "att sjelf bestämma sine Rådgifvare, likväl ”icke gora det i anseende till denne , om O* *’pinions-Nå'mnden, utan annat skäl än sitt ”mening, anmäler honom till afsked, §. iöj. "Regeringsformen.”
Af dessa sålunda anförde skäl hafva 2iné Stånd i Utskottet stannat i den tanka, att Sfustitias-Stats-Mmitern icke borde Vara Ledamot 79 i Håksta Domstolen , utan blott Chef för den Administrerande delen af Jin t it i a-förvaltningen, och föredragande i Stats-Rådet of alla dithörande Ar ender, samt innehafvare of den Just ilise- Cantelkren nu anförtrodde Uppsyning!- och åklagarebefattning; hvaremot aine Stånd väl funnit, att Domaremagten uti Grundlagen är skiljd fiån den verkställande, bade genom den ringa andel den sednare i den förra eger, och genom stadgandet, att ingen högre eller lägre tjensteman, som innehafver Domare-syssla, kan omedelbart af Konungen derifrån afsättas, §. 36.; men att icke dess mindre något samband emellan dessa båda, fordom hos Konungen förenade magter, borde linnas, hvilket ock Grundlagen synes hafva åsyftat, så väl genom den verkställande magtens ringa deltagande i besluten, som genom dess föreställande rätt, då det blifvit stadgadt, att Konungen i Högsta Domstolen eger 2:ne Röster, och att dess beslut skola utfärdas i Konun* gens Namn, och med Dess Höga Underskrift eller under Dess Secret, §. 23.
— I följd häraf, och då den förenings-länk emellan desse båda magter, som sålunda är beredd, i sjelfva verket nästan ensamt består uti JustitiaeStafs-Ministerns åliggande, att vara ledamot både i Stats-Rådet och i Högsta Domstolen , 2fne Stånd, enligt hvad förut är nämdt, stannat i den öfvertygelse, att detta förhållande desto heldre borde fortfara , som det skall utgöra ett af Grundlagens vasendtliga stadganden, och jemväl åsyfta, att åtminstone ea 80 icke godtyckligt afsättlig Ledamot, till Nationens säkerhet, i Stats-Rådet må finnas: — Förmodande i öfrigt dessa håda Stånd, att de befarade olägenheterne af den magt, Grundlagen gifver denna Rikets första Ämbetsman , destomindre kunna uppkomma, som Konungen i Stats-Rådet eger ensam beslutande rätt, och , i de fall Stats-Rådet förer Styrelsen, antingen i följd af Konungens förordnande , eller Grundlagens stadgande, ärenderne blifva efter de fleste rÖsterne afgjorde.
Med anledning häraf blifver
Utskottets förslag till uppställning af Justitiae-Förvaltningen grundadt på dessa 2:ne till Riksens Högloft.
Ständers upplysta granskning nu öfverlemnade alternativer: det ena, hvilket förutsätter Constitutions-förändring , att ffustitice-StatsJVUnisterns befattning, såsom Ledamot i Högsta
Domstolen må upphöra j och det andra , att den bör fortfara.
Då Grundlagen i afseende på Stats-Rådets sammansättning jemväl stadgar, att vid beslut om sådane Justitia ärender, som höra till Konungens befattning, §. 21, JustitiaeStats-Ministern, minst 2:ne Stats-Råd, 2:ne af Högsta Domstolens Ledamöter samt Justitias-Cancelleren böra vara tillstädes, §. 26; och ett af de afgifce förslagen häruti åsyftar förändring !|!)j så har Utskottet likaledes upp ta - *) Sid. 2r, Cancelli-Rädet v. Hartmans dorff,s 2;dr* afdela. 81 tagit denna fråga till granskning, samt dervid funnit, att en sådan förändring icke synes leda till någon förbättring af hvad härom förut finnes stadgadt; emedan den Konungen lemnade rättighet att göra Nåd, endast lärer böra anses som ett medel, att fylla den brist, hvilken måste finnas i all Lagstiftning, deri alla händelser, hvilka föranleda till lindring i de straff-bestämmelser, Lagen i allmänhet utsätter, icke kunna föreses , hvaraf följer, att vid utöfning af denna rättighet , rättsgrundsatser böra följas, och, då lika fall åter förekomma, å nyo på samma sätt tillämpas, hvarvid upplysning af lagfarne män alltid bl ifver nödig.
Vidare har blifvit föreslaget *), att en Stats-Secreterare borde finnas, hvilken ej hade någon föredragning, utan blott, till gemensam rättelse för Kongl. Maj;t och Förvaltningscheferne, förde ett för alla styrelse grenarne gemensamt, summariskt Stats- (eller Beslut-) Protocoil; hvilken skulle vara Chef för RiksArchivet, och vid alla tillfällen gå Kongl. Maj-.t och Stats-Rådet å ena samt Riksens Ständer åden andra sidan tillhanda med erforderliga upplysningar; men då Protocoll, som inför Konungen i Siats-Rådet förås, blifva behörigen justerade och med Konungens höga underskrift försedde, hvaraf vili synas , sona Särsk.
Betänkt ^ *) Cancelli-Räd. v, Hartmansdorffs sid. 224. 1 afd.
\ §2 för eontrolien tillräckligen vore sörjdt; och hvarje Förvaltnings-chef, i hvad till dess omfattning hörer, bäst synes vara i tillfälle, att gå Konungen och Riksens
Ständer tillhanda med de mäst fullständiga upplysningar; så har Utskottet icke trott sig böra tillstyrka, att den föreslagne Ämbetsmannen må antagas, eller Statsverket med någon utgift för nämnde ändamål belastas.
Likväl har inom Utskottet olika tankar yppats derom, huruvida Riks - Archivet och det Kongl. Tryckeriet borde stå under inseende af någon bland Stats Rådets icke föredragande Ledamöter, eller af Chefen för Ecclesiastik - Förvaltningen, i afseende hvarpå 2;ne Stånd godkänt det af Committerades pluralitet afgifne förslag*), hvaremot 2.'ne
Stånd varit af den tanka, att nämnde inseende vore af sådan beskaffenhet, att det icke borde öfverlemnas åt någon af Förvaltnings-Cheferne; och blifva båda dessa meningar, såsom alternativer, Riksens Höglofl.
Ständers pröfning vördsamt underställde.
I händelse det sista alternativet skulle komma att antagas, hafva de 2tne Srånd,som detsamma tillstyrkt, ansett lämpeligt, att inseendet å Riks-Archivet och det Kongl. Tryckeriet anförtros åt det fjerde icke föredragande Stats Rådet, som kunde behålla den gamla benämningen af Hof-Canceller, och sorn för möjligheten, att till Riks-Archivet kunna •)
Sid, iyo. §3 infordra Stads - Råds-Profocollen, och öfrige Srats - Expeditionerna tillhörande handlingar, som i Riks-Archivet böra förvaras, samt att pär som häldst , och i synnerhet då Förvaltnings-chefen ej är tillstädes, öfver ärendernes gäng kunna lemna upplysningar, jemväl borde föra ett register öfver alla de mål och ärender, som i Stats-Rådet förekomma; äfvensom han der skulle föredraga alla ärenden, sorn anginge det Kongl, Tryckeriet och Riks* Archivet, samt betjeningen vid detta sednare under hans lydnad höra, dä ingen annan expedition för honom klefve behöflig.
Under öfverläggningarne rörande Stats* Rådet har Utskottet jemväl granskat cn i de afgifne förslagen yttrad mening *), att för den speciela kännedom, både om de förekommande målen, och af hvad som hörer till verkställigheten af besluten, samt framgången på den styrelsegren , sorn egentligen skulle tillhöra hvarje förvaltning, Stats-Rådets nuvarande personal borde fördelas i Departementer, utan att en sådan fördelning skulle göra någon ändring i formen för ärendernas behandling; hvarvid Utskottet trott sig finna, å ena sidan, att det gagn, som med den föreslagna fördelningen åsyftas, tilläfventyrs kunde vinnas, men att å den andra sidan vida öfvervägande olägenhet kunde befaras, om både förvaltningen och förmanskap.t öfver underlydande verk blcfve delade mellan flcrej *) Sid, 159, Friherre Löfvenskjölds förslag.
84 då således den enhet i Statsförvaltningen, som skulle beredas derigenom, att hvarje styrelsegren erhåller sin egen Chef, ginge förlorad ; af hvilket skäl
Utskottet ansett den sålunda föreslagne Stats-Råds*indelningen icke vära lämpelig.
Om Collegial- Styrelsen.
Näst under Förvaltnings - cheferne förekomma Collegierne, om hvilka Utskottet nu går att yttra sig.
De till Utskottets granskning öfverlemnade förslag utgå, i afseende på Coilegialstyrelsen, från olika åsigter.
Committerades pluraliret haf , såsom förut är nämndt, antagit, att Collegiernes befattning med ärender, som röra Näringarne, helt och hållet bör upphöra; att den allmänna öfversigt af Näringarnes tillstånd, som för administrationen är behöflig, med större skyndsamhet och säkerhet kunde beredas, genom omedelbara åtgärder och upplysningars infordrande af de Förvaltnings chefer, som dermed få befattning; att de anstalter, Styrelsen till Näringarnes förkofran kan vidtaga, böra directe från Regeringen Utgå; och att således Collegier blott böra bibehållas till förvaltning af allmänna medel, af beskattningsverket, af Statens egendomar, öch af förräderna fördess försvar, hvarigenom Collegierne skola erhålla dea egenskap af förvaltande verk, hvar - 85 under de i 47 §. af Regeringsformen äro nämnde *).
Ett annat förslag utgår deremot från den grundsats, att, då Sveriges Regeringsform är en blandning af grundlagligen deladt välde och envälde, sä borde
Ämbetslormen desto mera innebära en blandning af Collegial-styrelse
Det förmenes nemligen , att Regeringens magt i Näringsmål är alltför stor för att medgifva Ämbetsverkens förenkling til! den grad, som j andra grundlagliga samhällen och hos brödrafolket är möjligt, samt att de grundsatser, som blifvit följda under utöfningen af denna magt, äro sådane, att de för en dylik förenkling lägga ytterligare hinder i vägen ***) ; deiföre antages också, att formerne för Rikets Styrelse verk i allmänhet äro rigtiga; och skall den Collegiala Ämbetsforineo, äfven om särskildta förhållanden, såsom Regeringens envälde i vissa afseenden, näringstvånget m. m. icke fordrade dess tillvaro, ickedessmindre, med afseende på ärendernes och författningarnes mängd, vara nödvändig; emedan, om målen finge gå directe från den första instantien till den högsta, Stats Secreterarne skulle blifva så öfverhopada af göromål, att de icke kunde dem medhinna; eiler också inflytelsen på målen för myc - *) Sidan 52.
Committerades betänkande. #•) Sid. 107.
Cancelli*Rådet v.
Hartmansdorff* 1 afdeln. ***) Sid, 119 och följande, 8 <5 ket falla i händerna på underordnade* Ämbetsmän: på hvilka skäl också blifvit föreslaget, att Rikets Collegier borde blifva fem, nemligen:
Krigs-, Sjö-, Ecclesiastik-, Näringsoch Kammar-, utom Kammar-Rättensorn iir en förening af förvaltnings-verk och domstol.
Det tredje förslaget °) förkastar åter i sjelfva verket Collegial-styrelsen helt och hållet, samt antager, att ärenderne böra i andra instantien afgöras af Förvaltnings verk, hvilkas Chefer ensamt skulle ega beslutande rätt, och Ledamöterna blott få med Chefen rådpläga om beslutet **).
1 anledning häraf förekomma till utredande och besvärande följande frågor; i:o Om
Styrelseformen bör vara coliegial eller enrådig i de ämbetsverk, som i 2:dra instantien komma att qvarstå. 2:0
Om, såsom Committerades pluralitet föreslagit, någon Collegial-förvaltning för näringarna icke bör anses behöflig. 3:0 Huruvida de Kyrkan och Läroverken rörande ärender böra i 2;dra instantien af ett Collegium handläggas, och ett nytt ämbetsverk för sådant ändamål inrärtas.
Den första frågan, eiler huruvida ämbetsformen i 2:dra instantien, så vidt den kommer att qvarstå, bör vara collcgial (samrådig) eller enrådig, synes snart vara besvarad.
Ändamålet med inrättningen af alla ämbets - *) Friherre Lofven skjölds. 90) D:o D:o. sid, 149, £7 verk matte vara, att (å ärendc-rne på det mest rigtiga sätt handlamde.
— Består ämbetsverket af en enda Chef, med underlydande betjening, såsom vid Landshöföinge-ämbetena, då bör Chefen blifva ensam afgörande, emedan han är förman och ansvaret honom förnämligast åiigger.
Är åter ämbetsverket sammansatt ai flere Ledamöter med lika ansvarighet, lärer förhållandet blifva annorlundaj ty hos Ledamöteine bör lika sf;or upplysning, sakkännedom och godvilja kunna påräknas, som hos Chefen.
— Aro meningarne delade, synes den böra anses rigtigast, som de fleste gilla, och något skäl finnes åtminstone icke, att antaga Chefens mening, såsom ensamt öfvervägande, då den har flere
Ledamöters lika sunda omdömen mot sig:
I följd hvaraf, och med afseende å de flere grundade skäl, som i ett af de afgifne förslagen blifvit anförde *3^ Utskottet antagit, att alla verk, som blifva sammansatte af en Chef med flere, blott af Lagen betoende Ledamöter, ämbetsformen, såsom hittills, bör fortfara att vara satnrädig, eller att besluten genom de flesta rösterne bestämmas.
Emot denna styrelseform, som Committerade i vissa fall och med inskränkning tillstyrkt, har blifvit anmärkt, att den kostar mycket och är långsam i sin gång, och att ärender, för hvilkas afgörande local-kunskap Cancelli.Rådet v. Hartmansdorffs förslag, sid.
Ijy och 136) förra afdelningen. 88 erfordras, af ett Collegium icke kunna blifva rigtigt bchancilade.
Dessa anmärkningar kunde, efter Utskottets tanka, ega någon grund, om det anloges. ' att ärender, sorn innefatta enkla verkställighets-åtgärder, och ej äro af någon vidsträckt Omfattning, utan i synnerhet blott fordra skyndsamhet i behandlingen, underkastades Collegiala förmer; att Collegierne skulle blifva många med stor personal, hvarmed större kostnad och långsamhet i öfverläggningarne oundvikeligen mäste vara förenad ; och att de icke skulle sta i något underordnadt förhållande till Föivaltriings-chefen, så att fullständig redo för deras förvaltning och tillsyn deiå, endast kunde i Rättegångsväg al Kronans åklagare göras gällande; men långt ifrån att utgå från sådana äsigter, fm Utskottet tvättom ansett det vara högst vigtigt att tillse, huru stor omfattning
Collegial-styrelsen mä erhålla 5 huru arbetet inom Collegierne bör fördelas, så att den öfverklagade långsamheten i ärendernes gång må förekommas; och att, såsom förut är nämndt, det förhållande, hvaruti desse verk ställas till Förvaltnings-chelen, må blifva sådant, att han öfver dem erhåller förmanskap, utan att likväl kunna i ärendernes afgörande sig inblanda
De till Statsförvaltningens åtgärd hörande ärender äro dels sådana, som bero på en stundom ej lätt funnen tillämpning af gällande författningar, och der således viditrdcktare 89 pröfning, innan beslut vidtages, måste föregå, och dels sådana, sorn blott fordra verkställighet af Regeringens eller Domare-magtens beslut, eller af taxor, reglementen eller andra bestämda föreskrifter; och derföre synes den grundsats i allmänhet kunna antagas, attpri,fnings-åtgårderne böra underkastas tleras samfäldta behandling , men att deremot verkställighets-befattningen bör öfverlennes åt en enda, på det att den, såsom sig vederbör, må blifva med enhet, kraft och skyndsamhet behandlad.
Om, sedan rättsfrågor från förvaltningsverken blifvit skilde, denna grundsats på dem tillämpas, så visar det sig snart, att sådan förvaltning af Statens tillgångar och inkomster, som fordrar förutgående pröfning huru de rätteligen böra, antingen till Statens nytta användas, eller bestämmas, såsom utbetalningar i vissa fall af de allmänna medlen, samt förvaltningen af beskattnings-verket, af Statens egendomar, och af förräderne för dess försvar, böra, framför annat förvaltmngs-bestyr, åt Collegial- behandling öfverlemnas, dels för säkerhetens skuld, och dels derföre,att författningame, och af dem,särdeles de, som angå beskattnings-verket, ej sällan kunna vara underkastade en mängsidig tolkning, hvilken ej åt en enda bör anförtros; hvadan ock, enligt nu gällande författningar , Landshöfdingarnes hufvudsakligaste förvaltnings-åtgärder, i afseende på beskattningsverket och Statens egendomar, alltid raå - 90 ste vederbörande Collegiers pröfning underställas.
Deremot synes det vara ostridigt , att alla förvaltnings åtgärder, sorn antingen närma sig egenskapen af befäls-mål, eller som blott i sjelfva verket fordra mer och mindre skyndsam verkställighet, icke kunna, utan det allmännas stora skada , öfverlemna* åt verk , der ärenderne collegialiter behandlas; och bland sådana torde de i synnerhet böra räknas , som röra åtskilliga Miiitaira detailler , jemts Tull- och Post-verken, samt den Landshöfdingarne anförtrodde executiva befattning;, och dermed lika beskaffade äre.nder; allt under förutsättning , att säkerheten för Statens medel må, genom lämpelige föreskrifter och controiler, vara tillräckeligen förvarad.
Huruvida Näringarne också böra hit hänföras, det är en vigtig fråga, hvaröfver Utskottet nu vill yttra sig.
— Dess afgörande synes hölvudsakeligen bero derpå , om, sedan Damsrätten i rättsfrågor från Collegierne blifvit skild , de rörande Näringarna för Styrelsen återstående befattningar äro sådana, att för deras rigtiga behandling, Collegier nödvändigt blifva behöflig©:
Desse åtgärder be stå egentligen i tillsyn att underordnade myndigheter iakttaga de Näringarne rörande författningar: uti pröfning af besvär öfver de beslut, desse myndigheter i de
Näringarne angående administrativa frågor kunna fatta; och j bindning af sådans författningar, som till si Näringarnes trefnad och uppkomst kunna komina i fråga att utfärdas.
Tillsyn huru författningarna blifva efterlefyade lärer icke, såsom en blott verkställigbets-åtgärd, kunna anses som någon Collegii befattning.
Den kan icke lämpligen af ett Collegium utöfvas, emedan den beror på Locäl-kannedom, och på de Ämbetsmäns vaksamhet, sorn i orterne äro tillsatte; desse måste således, dels då Lagbrott vid DomstoJUrne skola åtalas, derom föranstalta, dels afgifva berättelser till förvaltningsverket, som i anledning deraf vidtager de åtgärder, hvartill dess Instruction kan föranleda.
Dessutom må det anmärkas, att den egentliga tillsynen öfver de författningar, sorn halva den största inflytelse på Nädngarne, nemligen öfver varors in- och utförsel, egentligen icke hittills tillhört det Collegium, som öfver handels och slöjders tillväxt skolat hafva uppsigt.
Hvad åter angar den profning, som enkla Närings frågor böra undergå i Collegier , såsom andra instantien; så har det, sedanlängre tiel, utgjort ett ämne för Allmänhetens önskan, att denna ineiian-instantie må försvinna.
Med stor besparing i kostnader och tid få Städernas oeconomie- och politie-mål, liksom åtskilige andra, allmänna ordningen och hushållningen rörande ärender, fullföljas directe fran Landshöldingarne till Kongl.
— Enahanda fördel synes ock skäligen böra förunnas dem, som vilja anmäla sig tili idkande af någon näring eller rörelse ; ty det 92 kan icke vara rigtigt , ej eller leda till Näringarnes förkofran, och der kan följaktligen icke förenas med Statens allmänna nytta, att Närings-idkaren, för blotta tillåtelsen, att utöfva en nyttig slöjd eller Näring , skall genomlöpa flere jnstantier och på kostnaderna dertill måhända uppoffra en betydlig del af sitt lilla Förlags-Capital och jemväl förlora sin tid, samt tillätventyrs äfven det gynnande tillfället för en tillämnad anläggning.
För Collegiernas befattning i Näringsväg återstår således egenteligen blott beredningen af de författningar, som rörande Nnringarne af Kongl. Maj:t kunna utfärdas.
Här är icke fråga om nyttan och nödvändigheten af en sådan beredning, utan huruvida ett Collegium för sådant ändamål må vara behöfligt.
För bedömmatidet deraf, lärer det böra tillses, huru den garantie, som genom Collegiernes förmenta sjdfständiga behandling och framställning af malen skall uppkomma, må, hvad Näringarna angår, i verkligheten vara beskaffad , och huru den varit utöfvad.
Uen garantie, som hos Collegierne vill sökas, skall ligga i deras oberoende, hvarigenom bristerne i Grundlagens borgen för den enskildas säkerhet och frihet skola ersättas. *) Konungen kan väl, som det säges, oberoende af dem, såsom af Riksens Stander > *) Sid. (27 och följande Cancelli-Rådet von Hart• mansdorffs förslag, förra afdelningen.
93 vidtaga hvad Närir.gs-författningar
Han behagar, men Coilegierne, bemödande sig, att bibehålla oväldigheten i förbuds-systemet, tillse att tvånget trycker alla tämligen lika, sätta sig derföre vanligen emot undantag derifrån, och framdraga merendels, idet omständliga, och i anseende till enskilda personers välfärd, betänkligheter, hvarigenom förslag till ändringar hejdas. *) Utlåtanden af nämnde beskaffenhet innehålla Collegiets omdöme, rörande den författning, som är i fråga; och om det vore origtigt eller i verkställigheten ledande till skadliga följder, lärer någon olägenhet för Ledamöterne deraf icke uppkomma , emedan de endast äro ansvarige inför Lagen, som icke utsätter något ansvar för så beskaffade förreelser, hvilka äfven med god vilja kunna härleda sig från den ensidighet i åsigter, som genom läng vana vid iirenders handläggning efter vissa former, småningom kan uppkomma.
Annorlunda är deremot förhållandet i Konungens Stats-Råd, der Ledamöter och föredragande, enligt icö och 107 §. §.
Regegeringsformen, äro ansvarige, ej blott inför Lagen, utan ock inför Nationen, för den brist på oväld, nit, skicklighet och drift, som ej kan komma under lagligt åtal: och denna garantie för enskildas säkerhet och frihet sy - *) Sid. 137 Cancelli-Rådet v. Hartmansiorffs, förra afdelningen.
94 nes i detta fall vara tillräckligt kraftig och verksam.
Granskas åter det inflytande Collegier» ne egt på utkomne författningar, (dott så Vidt de röra Näringame; så lärer det finnas, att de fleste blifvit utfärdade, antingen i anledning af Collegiernes herrstnllningar, eller efter deras tillstyrkanden.
Kiknas icke skäl till anmärkningar mot desse författningar i vissa fall* så lara de mäst drabba Collegierne , emedan det jemväl visat sig, att de undantag, som från förmynderskaps- och tvångs-systemet blifvit gjorda, böra tillskrii vas, mera Riksens Ständers, än Coll-giernes framställningar.
Det inseende och förmynderskap öfver enskildas hushållning , sorn på förutnämnde sätt tillkommit, bar varit sä vidsträckt, att, för ett rigyigt utöfvande däraf, ett långt större antal Ämbets- och Tjenstemän, än de som nu finnas, skulle behöfvas; af hvilken orsak det ock med visshet synes kunna antagas, att C atle o i al ■ Styrelse af NAringarne alltid snarare skall taga tvång , ån flinet, till syftemål\
Få dessa grunder, och då åtgärden, att bereda utkommande Närings-förf umingar , i öfrigt icke är af sådan vidd, att ett Collegium ensamt för sådant ändamål bör organiserasj så har Utskottet antagit, att någon Coliegialstyrelse för näringame icke vore nödig, samt drager således ej eller i betänkande att tillstyrka , det Commerce- och Bcrgs-Collegierne må indragas, och att, såsom Ccmmittera* des pluralitet föreslagit, ett Bergs- samt ett 95 Manufactur- och Commerce - Contoir i stället 'inrättas.
Dessa Contoir skulle således icke mera blifva några instantier för pröfning af enskildas angelägenheter, utan blott förvaltande Verk med en Chef, som besörjer dit hörande verkståliighets-åtgdrder, med biträde af underordnad betjening, som bör ega lika reservations-rätt med Secreterare och Kammererare vid Länestyrelserne, hvarigenom tillräcklig säkerhet för de enkla ärendernes Lagenliga gång synes vara beredd.
Genom denna förändring lära Stats-Secreterarne eller Förvaltnings- cheferne icke kunna erhålla särdeles ökade göromål, i synnerhet om författningarne rörande rättighet till näringars idkande blifva tydliga och bestämda, hvilket snart torde vara att förvänta.