Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det vore mig icke svårt, så klar och öfvertygande dea genom en nära trettiårig erfarenhet för mig är, att vidlöftigt i alla dess detailler utreda den, och äa mota de invändningar som deremot kunna göras.
Men för dem, som dela min känsla, hvaruppå lika mycket , om ej mera än på raisonnement, härvid beror, vöre denna vidlyftighet öfverflödig, och för andra frugtlös.”
Deruti instämde ej mindre öfrige Ledamöterne af PresteSiåndet, ån Herr Hä» radsHofdingen Ribbing, Hvaremot Utskot. tets öfrige Ledamöter tillstyrkte afslag å Herr Doctor Stenhammars motion på de uti Betänkandet N:o 9 upptagne skål.
Ut Supra, Ex Protocollo Joln, Jac, Kleman„
LagUtikottets Betänkande». 41 N:o xo. Ankom d. 22 Mars 1825, Vördsa?nt Memorial!
Vid föredragning a£ RiksdagsFullmägtigen Anders Sandstens från Jönköpings Län till Hederv.
BondeStåndet ingifne, och derifrån genom ProtocolLUtdrag den 26 sistlidne Februarii till Lagutskottet remitterade Memorial, cm upphörande af de uti Kongl. Förordningen den 4.
Maji 1778 stadgade Fem R:drs Böter för llusthållare, som underlåter, att inom Trenne Månader från tillträdandet af en Rusthållsdel, erlägga den fastställde afgiften till Wadstena KrigsmanshusCassa, har Lagutskottet ansett berörde Memorial åsyfta ändring uti en Oeco» nomisk författning och deri stadgade reglementariska föreskrifter; hvaröfver, såsom utom den uti 53 §.
Riksdagsordningen bestämda gräns för Utskottets befattning, det icke lärer tillhöra Utskottet att uti pröfning ingå; i hvilken öfvertygelse Lagutskottet alltså härmed får Memorialet till det Hederv.
BondeStåndet vördsammeligen återsända.
Stockholm den 7 Marä 1823» 42 T.ngUtskottets B i zink anden. N:o ii. Ankom d. 22 Mars 1323» Betänkande i anledning af Herr Kongl«, Öfver Ho fPredikanten Doctor Lilljenvoalldbs Memorial avgående upphäfvande af förbudet uti 13 Cap* 2 §.
Kyrkohagen, Kyrko Mu siks begagnande under Fastelags-, tiden.
Till Lagutskottet har Hög v. PresteStlftdet genom ProtoeolbUtdrag den io, sistl.
Februarii remitterat ett af Herr Kongl.
Öfver HofPredikanten m. m.
Doctor Lilljenwslldh ingifvit så lydande Memorial: ^KyrkoLsgen bjuder i 13 Gap. 2 §» Ifrån Last dags Söndag intill Påskedagen in-, vehålles nied ali 'musik.
Af Kyrkomusikens skick, då denna Lag utgafs, åtminstone ännu i vårt Fädernesland, torde den tillräckligt för denna tiden rättvisas och dess ändamål, en mera stilla och rörande andagt, må hända ej hafva varit förfelad.
Nu åter äro omständigheterna i mångå afseenden förändrade; Musikkonsten har sedan gjort stora, framsteg, och särdeles den andeliga, genom skickliga och värdiga mästare uppnått en sann och ädel bestämmelse.
Der denne ihogkommes och iagttages, är det en verkelig förlust för känslan, för uppbyggeisen, för andagten, att vid Kyrkosången sakna Accompagnementet af Orgorna; och då man känner de Öma, intagande melodier, som tillhöra vä - Ing Utskottets Betänkanden. 43 ra Orsta PassionsPsalmer, måste man finna denna förlust än större.
Mera sammanhängande med andra var ook ännu den plågseden , att under Fastlagen upphöra med all musik i Kyrkorne, så länge den ej eller annorstädes var tillåten; roen då sednare tiders lättare seder ända till dymmeiveckans böljan medgifva Spectakler och Concerter och Piqueniquer, då på sjelfva Långfredagen en Concert for ett välgörande ändamål med allmänt bifall och flere* religieusa tillfredsställelse redan i manga år varit anställd, huru vill man då försvara, att den allmänna Guds<je.»:sten beröfvas en lyftning och ett behag, som de, hvilka ega sinne deiföre, anse af ett så stort värde.
Ett af de väsentligaste ändamålen med Orgors bruk, är ju dessutom Kyrkosångens styrande, gona ån mera visar sin nödvändighet vid de flere nya och obekanta Choralmelodier vi nu ega.
I Fastlagen är detta ej hiort lika nödvändigt som alllid, titan ock af större behöflighet PalmSöndagen och Långfredagen, som vanligen utmärkas af en talrikare samling åhörare, framför allt i de Kyrkor, der Ungdomen på dessa dagar gör sin första Nattvardsgång.
Det år på alla dessa grunder jag tror mig kunna stödja mitt ödmjukaste förslag, om den ändring ef ifrågavarande Lagens rum, hvarigenom Orgornss nyttjande, afven under Fastlagstiden må tillåtas.
Jag snser öfverflödigt att härvid nämna något om Qrgorcas bruk i Adveal&t och på Bo - 44 -LagUiskottets BetHnkanden. nedagsrne, emedan det genom ingen Lag någonsin varit förbudit, och på mångå ställen åtminstone under Adventstiden och fjerde Bönedagen begsgnadcj och jag förmodar, att om mitt förslag vinner vederbörligt bifall, Orgorna äfven få höras vid de sorgliga tillfällen, då ett dödsfall inom det Kongl. Huset inträffat, helst som Musik alltid blifvit uppförd i den Kyrka, der den höga BegrafningsActen blifvit förrättad.” Lagutskottet, som tagit detta Memorial uti öfvervägande, har dervid, uppå de af Herr Ofver HofPredikar.ten Doctor Lill» jenwalldh andragne skäl, dem Utskottet till alla delgr godkändt, ansett sig böra tillstyrka den toreslagne förändringen uti 13 Cap, Q §.
KyrkoLagen, så att genom utfärdande allmän Författning må stadgas, att den vanliga KyrkoIVIusiken äfven under Fastelagstiden må fortfara, hvilket till Riksén?
Ständers vidare pröfning öfverlemna?.
Stockholm den 7tda Mars 1823.
Ankom d. 22 Mars 1823, Betänkande öfver Herr Ekstrands Memorial, angående upphörande af Stadgandet uti 4\de Cap. o. §.
JordaBalken om handsträckning vid Fastighetsköp i Staden.
Herr Ekstrand har uti ingifvet samt af Vällofl.
BorgareStåndet till Lagutskottet jpemitterat Memorial, yrkat} att Lagens LagXJt shot tets Bctanknndc'u 45 Stadgande uti 4:de Cap. a §.
JordaBalken, att handsträckning skall gifvas innan FasteBref å Egendom i Staden får utfärdas, matte upphöra, af da skäl, att hinder deriges* nom ofta möter för verkställigheten af Lagens föreskrift, att Fasta å Lagfaren Egendom alltid skall tagas, enär Säljarne ofta äro boende på aflägse
Ort och icke personligen infinna sig vid handsträckningen, samt försumma, altför sig ställa Fullmägtig 3 hvarförutan handstråcitningen är blott en formalitet, utan allt ändamål och lika umbärlig i Stad som ä Landet, der den aldrig funnits påbuden; äfvensom föreskriften för Stad och Land år lika, att Köpeskillingen skall i KöpeBrefvet vara qvitterad , hvarigenom säkerhet vinnes att den blifvit betald, ianan köpet dömmes fast; och har Herr Bagge, enligt det från Vällofl.
BorgartStåndet ankomne ProtocolisUtdrng, ansett handsträck* ningen vara desto mindre nödvändig, sora Kö* peSkillingen, enligt Kongl. Förordningen dea 28:dejunii 1798, icke utan särskild Inteckning har förmånsrätt, sedan Laga Stånd åkommir.
Detta har Lagutskottet behörigen öfverväga! och som den i 4:de Cap. 2 §, JordaBalken, rörande handsträckning meddelade föreskrift är öfverflödig» enår Säljarens rätt och säkerhet, i afseende på bestämde KöpeSkillingen , genom gällande Lag och Författningar, nu mera finnes bevarad; alltså och uppå de af Herr Ekstrand i öfrigt anförde skäl, har LagUiskotlet ansett sig böra tillstyrka den förändring uti nyss - 46 LagUtskottets BeiänkaYtdett. nämnde Lagens ruin, att Stadgandet det Säljaren sjelf eiler genom Fuiimägrig, inför Rätten skal! göra handsträckning och tillstå Köpeskillingen betald vara innan FasteBref må utgifvas i Staden, hedane?» ter bör upphöra; hvarom allmän Författning torde utfärdas; hvilket dock Riksens Höglofl Ständers vidare pröfning vördsammeligen hemstäiles.
Stockholm den to;de Mars 1823.
N;o 13, Ankom d. 22 Mars 1 8's5.
Betänkande, rörande RiksdagsVullin ägtigen Gustaf Larssons från Stockholms Lån Memorial, angående förändring af tiden får Sorn ma r Tingens förrättande.
Bonde» Ståndet har LagUtskotett emottagit
Ri SdagsFullmägtigen Gustaf Larssons från Stockholms Län Memorial, hvaruti han yrkat att tiden för SommarTingens förrättande måtte så förändras, att de hädanefter må hallas emellan den 15 Maji och lf Julii hvarje år.
Till grund för detta yrkande» har Gustaf Larsson anfört, att den korta tiden af allenast en månad, emellan Vinter och SommarTingen skall ofta medföra den storsta olägenhet helst, om uti en instämd
Sak till ett i slutet af Mars månad utsatt VinterTing, Domaren Lagutskottets Eetånkanden.
Skulle förordna, att en person, hvilken Utom Domsagan vore boende, borde höras, denna i anseende till SominarTingets inträffande innan medlet af Maji månad, icke kunde instämmas förr ån till det derefter blifvande HosteTinget, hvarigenom Partens rätt uti e:t mål som vore högst
Vigtigt och fordrade ett skyndsamt afgörande, skulle alldeles åfventyras; samt att tiden , inom hvilken Höst- och VinterTingen skola förrättas , dessutom är bestämd från Två och En half till Tre månader, men för SommarTingen till omkring en och en half månad, hvaraf hinder att en Domare, som eger flera från hvarandra långt aflågsne TingsStällen , ej utan svårighet kan medhinna SommarTinget afsluta, 1 synnerhet då alla.
Expeditioner innan afresan från Tingsstället skola till Parterne Utlemna».
Lagutskottet, som vid öfvervägande häraf ansett: att vida betydligare olägenheter ån de, af Gustaf Larsson till stöd för motionen, uppgilne. skulle föranledas genom SommarTingsTerminernes framflyttande till emellan den i^:de Maji och if:de Julii, helst Tingen då kommo att infalla under den för Allmogen brådaste Slotteroch Hö
Bergningstiden , har på sådan grund icke kunnat antaga den af Gustaf Larsson föreslagne förändring, utan funnit lämpligast, att i afseende på tiden för SommarTingens förrättande, bör förblifva vid hvad: 2 Cap. i §.
RättegångsBalken derom före - 48 Lagutskottet!
Betänkandett, skrifver; hvilket dock på Riksens Håglöf!- Ständers i vidare profning ankommer.
Stockholm den io;de Mars 1823.
Ankom <1. 22 Mars 1823.
Betänkande angående Jonas Gråbergs och Daniel Nordqvists från Carlstads Län Memorial om Domares skiljande från befattning med värdering å Fastighet, som pantevis Lägfares.
BondeStåndet ingifvet, till Lagutskottet remitteradt Memorial, hafva RiksdagsFullmägtigarne Jonas Gråberg och Daniel Nordqvist från Carlstads Län anfört, huruledes det lör Allmogen uti Elfvedahls och Frycksdahls Härader skall vara betungande, att värderingar å fastigheter, sam för Lån blifvit pantsatte och lagfarne, förrättas af Häradshöfdingen i Orten jemte Landsman och tvänne Nämndemän, vid hviike värderingar, som uti berörde fattiga Ort ofta inträffa , Häradshöfdingens resekostnad, som af den gä!ds!<yldigc måste ersättas, uppgår tili femton atjugoRjdrj hvarföre Gråberg och Nordqvist yrkat, att dylike värderingar hädanefter måtte förrättas utaf tvänne Nämndemän , som af HäradsRåtten förordnas; att Värderingslnstrumenterne derefter, LagUtskottets Betänkande», 49 derefter, pä en dertill uti Häradets kyrkor kungjord dag, vid HaradsRättens SommarTiug ingifvas, att granskas i så väl Borgenärens, som Gåldenårens närvaro, innan vidare Lagfart beviljas, då den, sorn åt Värderingen ej nöjes, genast bör gifva sitt missnöje tillkänna, för att erhålla ny Värdering, om han dertill eger fog, hvilken värdering da borde af Domhafvanden och Nämnd under Tinget förrättas, på det panteiagfarten vid samma Ting måtte gå i verkställighet.
Då ifrågavarande Memorial har afseende på sådan värdering, som, enligt 6 Cap. i §.
UtsökningsBalken, bör å Landet af Häradshöfding med tvånne Gode
Män förrättas å jord, hvarmed enligt 9 Cap.
JordaBalken, pantevis lagfares; så har LagUtskottet, vid öfvervägande deraf, funnit» att enär sådan värdering bestämmer det värde, för hvilket fastigheten frångår egaren, denna förrättning år af så vigtigt inflytande på Gåldenårens och Fordringsegarens rätt, att verkställigheten deraf icke låmpeligen kan uppdragas ensamt åt tvänne Nämndemän; hvarföre ock Lagutskottet ansett, att vid stadgandet uti 6 Cap. 1 §.
UtsökningsBalken bör förblifva.
Dett3 hemställes vördsamt Riksens Högloft.
Stockholm den 10 Martii 1823.
Lagutskottet* Betänkanden. 4 go Lagutskottets Betänkandeti; N:o If.
Ankom den 23 Mars I823.
Ibland de flere förändringar > så val uti Allmänna Lagens stadganden uti åtskilige rum, som särskildte författningar, hvilka RiksdagsFuIlmågtigen C. F.
Berg yrkat uti ett till Hederv.
BondeStåndet ingifvet och till Lagutskottet under den ^:te dennes remitteradt Memorial, har fråga afven blifvit våckt, om afskaffande af den pligt, 12 sk.
Banco, som år stadgad för den, som icke vid andra uppbördsmötet sig infinner och anmäler sin oförmögenhet att utskylderne erlägga; men då denna fråga står i sammanhang med de i öfrigt för KronoUppbördens indrifvande vidtagne re» glementariska föreskrifter, och således efter LagUtskottets tanka, icke lärer kunna hänföras till de ämnen, hvilka enligt 33 §.
Riksdagsordningen tillhöra detta Utskotts befattning; så har Utskottet, sorn så fort medhinnas kan, åmnar till pröfning företaga de öfrige uti Bergs Memorial framställde ämnen och deröfver meddela dess utlåtande, ansett sig i denna del icke kunna något vidare tillgöra, ån att detta förhållande hos Hederv, BondeStåndet vördsammeligen anmäla.
Stockholm den io:de Martti 1823.
LagUtsknttets B et link andem 51 N:o 16, Ankom 3. 23 Mars 1803» Betänkande, i anledning af Herr J. A. Broms’$ Memorial, örn befrielse får Parter frän skyldigheten, att, genom ombud, hos Kongl. Majit, ÖfverRätter och Collegier ingifva och till communication uttaga sine Skrifter och Besvär.
Herr j. A. Broms liar, uti Memorial, Sorn Våilofl.
BorgareStåndet under den gite dennes till Lagutskottet remitterat, andragit, huruledes, vid ändrings sökande I Konungens Befäl Iningshafvandes och UnderDomstolarnes Beslut, Provincernes Innevånare erfara en icke obetydlig olägenhet och kostnad då de nästan oundvikligt nödsakas, att, genom ombud, bos Kongl. Maj:t, OfverRåtter och Collegier ingifva och till communication uttaga sine Skrifter och Besvär; hvilket nödtvång i synnerhet år bekymmerfullt och ofta ledande till fullkomlig förlust för menigheten, för mindre bemedlade personer och sådane, sorn i Stockholm, Jönköping och Christiansstad sakna bekantskaper, ty, jemte det ombudet måste särskildt betalas, åfventyrar den åndringssökande att antingen erhålla ingen fuilmägtig, eiler ock möjligtvis en mindre pålitelig, och blottställes således i begge lallen, att oskyldigtvis frånkånnas fatalier och med dem, hnfvudsaken, ehn - g2 LagUtskottéts Betänkitideft. ru rättvis den må vara.
Då ändamålet af Rättegång, så väl i egenteliga Rättsfrågor, som i oeconomiska mål, bör vara icke blott ärendets afgörande, men ock dess skyndsamma afgörande, och detta ändamål bör ernås, utan andra hinder eller kostnader, än som för Parternes egen trygghet och sakens utförande äro alldeles oumgängiige, har Herr Broms alltså föreslagit följande ändring i nu gällande
Lag och Författningar angående
Måls fullföljd i högre Instantier: 1:0
Att till det LandshöfdingeAmbete eller till Ordföranden i den UnderDomstol, uti hvars Beslut sökes rättelse, må missnöjde Parten ega rättighet att, emot Bevis, inom i Lag utsatt tid, som, hvad vädjade mål angår, torde kunna förkortas, ingifva sine till Kongl. Majit, ÖfverRät* terne eller Collegierne ställde Libeller eller Besvärsskrilter, allt efter sakens beskaffenhet. 2:0
Att forstbemälte Auctoriteter, inom viss föreskrifven tid och vid visst förelagdt vite, infordra vederbörandes förklaringar; och 3:0
Att all förberedande Skriftvexling utföres hos desse samme Auctoriteter, hvilka derefter skyndsamt öfversända handlingarne till deras bestämmelseort.
Likasom hitintills varit öfligt, borde det åligga Parterne att ombesörja CommunicationsResolutionens delgifvande, så framt icke lämpligare kunde stadgas, det hvarje Part LtigVtskottets BstAnknnden.
53 egde hos Konungens Befallningshafvande eller UnderDomstol, hos hvilken öfverklagadt
Utslag eller motvädjad
Dom fallit, tiil besvarande uttaga vederpartens skrift, och sådant dagen efter fatalie-tidens slut, vid äfventyr att eljest vara sin talan förlustig; och dä Besvär öfver Konungens Befallningshafvandes Utslag, så våi i Enskiftes som i Brännvinsmål, få, enligt Författningarne, ingifvas på LandsCaticellierne, hvarifrån de comtnuoiceras och , sedan skriftvexlingarne åro fulländade, öfversändas till Kongl. Majit och Kongl HofRåtten; har Herr Broms ansett, att med alla öfriga mål, som dragas från lägre till högre lestander, kunde på enahanda sått förfaras , utan hinder af LandUnderDomstofarnes nu varande organisation, helst de från dem vädjande eller besvärande kunde hos Konungens Befallningshafvande ingifva sine till OfverRätterne ställde Libelier och Bes vårsskrifter, och LandsSecreterarne, genom lämpelig communicationsiösen, erhålla vedergällning för deras härigenom 6- kade möda.
I afseende på hvad Herr Broms salunda föreslagit, har Lagutskottet hos sig Stadgat den öfvertygelse: att de af Herr Broms uppgifne AmbetsVerk desto mindre böra åläggas den föreslagne befattningen med enskilde Parters Besvärs- och Vadetalan, som de dermed förknippade göromål skulle för dessa Ämbetsverk medföra en sysselsättning, lika främmande för de - Lag Utskottets Betånkanäen« ras ogenteliga, redan vidt omfattande katr» sorn möjeligen ledande till oreda och osäkerhet uti frågor, vigtige för enskilde medborgares rått) för hvars bevakande vid behörige Ämbetsverk och Domstolar särskildt ombud i allt fall måste anlitas; och något Skål, verkande tili ändring af denna öfvertygelse, bar Lagutskottet ieke funnit uti anmärkte förhål landet med Enskifte®, Fylleri och Brännvitisförsäijningsiiväi, helst* hvad de förstnämnde beträffa, deras allmänna vigt skäligen påkallat förändrade former för behandlingen, och de sistnämnde åter blifvit ansedde att ega det nära inflytande på allmän ordning och sedlighet, att, i afseende på dem, en afvikelse från vanliga Rättegångsordningen likaledes funnits skälig och lämpeJig.
K dessa skäl har Utskottet ansett sig böra tillstyrka afslag å i tråg av aranda motion; doek öfverlämnäs detta vördsammeligen till Riksens Högloflige Ständers vidare bedröfvande.
Stockholm den. 13 Martil iSas - IS: o 17.
Ankom <3. 25 Mars Memorial om arfvode för en C ancellist.
Lagutskottet har vid dess första sammanträde deu 31 sistlidue Januarii i lik - LagUtskottets Eetdiikanden. stämmighet med 24 §. i Riksdagsordningen , endast kunnat antaga en Secreterare oell en Cancellist; men sedan det nu visat sig till hvad betydligt antal remisserne till Utskottet denne Riksdag uppgår, har Utskottet funnit, att den redan antagne Betjeningen icke kan medhinna göromålen, helst Cancellisten nästan ensamt är sysselsatt med Protocollets förande, och får Utskottet af denna anledning vördsammeligen till Riksens Höglofl.
Ständer hemställa, om det icke må vara Utskottet tillåtet, att antaga ytterligare en Cancellist, och att arfvode för densamma må från denna dag få beräknas.
Stockholm den 13 Martii 1823.
Njo 18.
Ankom d. 23 Mars 1823.
Pastor Primarii Herr Doctor J. O. Wallins Memorial, hvaruti hemställes, att Terminen för Civile Ämbetsmäns
Afskeds erhållande med ratt att bibehålla sine Löneförmåner oafkortade, måtte nedsättas ifrån 70 till 67 årsålder, då, efter vid pass 40 års tjenstgöring, lagligt Läkare-betyg styrker deras sjukliga eller försvagade helsotillstånd , har, enligt ProtocollsUtdrag af den 12 nästlidne Februarii, utaf Hög v. PresteStåndet blifvit till gemensam behand - 55 LngUtskottcts Betänkande». ling af Stats* och Lagutskottet remitterädt; men vid föredragning af berörde Memorial har Lagutskottet ansett detsamma innefatta ett ämne, hvarmed, vid jemnförelse af 33 §. uti Riksdagsordningen, det icke lärer tillhöra Lagutskottet att taga be* fattning; och Utskottet får således Herr Doctor Wallins Memorial härmed till Högv.
PresteStändet vördsammeligen återlemna.
Stockholm den 18 Martii »823.
Ankom d. 29 Mars 1325.
Betänkande i anledning af Riksdags¥ lillu fegt i gen Anders Anderssons från Calmare Län Memorial, angående afvittringsbevis för -eft er lefv ande Maka, i händelse af nytt Gifteu mål.
BondeStåndet har till Lagutskottet remitterat ett af RiksdagsFullmägtigen Anders Andersson från Cal mare Län ingifvet Memorial, deruti han ansett hindren i afseende på Afvittringsskyldigheten för Enka eller Enkling, som vill »räda i annat gifte, icke vara fullkomligen undanröjde genom Kongl, Förklaringen den 15 Junii 1818 öfver 12 Cap GiftermålsBalken , helst, ehuru nu mera endast Bouppteckning efter den aflidne makan, samt LngUtskotteets Betånkanden. 57 Arfskifte, underskrifva af samtlige Sterbhusdelegarne, eller deras Bevis att delning af qvariåtenskapen skedd är, behöfver i nämnde afseende förete», samt om tvist uppkommer, borgen ställas för hvad som omtvistas, detta stadgande likväl skall medföra olägenheter, då antingen arfvingarne äro okände eller aflägse boende, hvarigenom Commurdcation ofta blir omöjlig, eller ock Testamente är upprdttadt till den efterlefvande Makans fördel, i hvilket fall Arfskifte icke är af nöden; hvarför Anders Andersson föreslagit en sådan ytterligare förklaring: att Prest må ega förrätta vigsel, då för honom uppvises Bouppteckning efter den aflidne Makan, samt endera Testamente, som i behörig ordning blifvit bevakadt och Medarfvingarne communiceradt, eller ock bevis derom, att
Sterbhusdelegarne erhållit laglig kallelse till arfskifte» öfvervarande, jemte det vid samma skifte förde Protocoll, utan behof af Arfvingarnes underskrift derå, Lagutskottet harvid öfverläggning härom icke funnit skäl, af hvad Anders Andersson anfört, att tillstyrka någon förändring uti Kongl.
Förklaringen den ij Junii Igi8, hvarigenom tydelige och för ändamålet tillråcklige föreskrifter blifvit lemnade, om hvad Enkling eller Enka , som vill träda i nytt gifte , har, att till bestyrkande af skedd Afvittring efter förra makan, iakttaga; hvilket dock till Riksens Höglofl.
Ständers vidare pröf* 58 LngVtskottets Betänkande». ning vördsammeligen öfverlemna?.
Stockholm dea 18 Mariii 1825.
Ankom d. 29 Mars 1825.
Betänkande ofver Contractsprost en Doctor Stenhammars Memorial, rörande tjenlige Författningars vidtagande emot allmänna förbrytare.
Till Lagutskottet har Högv.
PresteStåa. det, under dea 5 i denna månad, remitterat ett af Herr ContractsProsten m, m.
Doctor Stenhammar ingifvit, så lydande Memorial:
,JDet är ej utan bedröfvelse hvarje Religionens och Fäderneslandets vän gjort dea anmärkning, att under framfarna år, brotten tilltagit i ofantlig mängd, icke blott i de nedrigare Folkclasserne , utan äfven bland de mera bildade.
Ingen tid var så utmärkt af allmänna tillgrepp, svek, oredor och bedrägerier, som den vi senast öfverlefvat, för att börja med DiscontDirectionen i Malmö och sedan påminna oss allt hvad som handt i Götheborgs, Linköpings, Nyköpings, Carlstads, Skaraborgs och kanske annullera Län, der Tjenstemän, som egt befattning med Spannemåls. eller PenningeUppbord, blif. vit actionerade, och mer och mer förvundne till oredligt och brottsligt förhållande.
Tillgrepp» och BalanceMåi voro väl fordomdags icke eller okände, men de yoro LagUtskottets Betnnhnndcn.
59 sällsynte, och eler de inträffade var Processen åtminstone korrt, då undersökning och utredning nu medtaga flere år och ingifva, genom tidsutdrägten, så mycket större vågsamhet.
Jag tror det skulle ej vara öfverflödigt, både för att hos den enskildte minska frestelserna till försnillning, och att förekomma allmänna förluster för Riket, dels att äldre hit hörande Författningar öfversågos, dels att nya vidtogos, sä att om också ansvarigheten icke skärptes, åtminstone controllen blefve enkel, och rättegångssåttet vid dessa tillfällen påskyndadt med all den fart, som rättvisan någonsin medgifver, på det hvarken å ena sidan den oskyldige eller blott i ringa grad felaktige må i arresten försmågta, och under tiden förlora allt, hvad som annu för honom kan vara öfrigt af medborgerlig existence, ej eller å den andra, förbrytaren binna gråna under Lagens overksamhet, uppnå kanhän. da sitt naturliga lifsmål, eller vinna tillfälle att annorledes undkomma onäpst, till uppmuntran för andra öfverträdare.
I sammanhang härmed ville jag ock gerna göra både Rikets Höglofl.
Ständer och deras Lagutskott uppmärksamme på ett annat slag allmänna förbrytare, och för hvilka jag rädes, att knappt något namn, än mindre ett straff finnes stadgadt i Svenska Nationens urgamla Lag.
I Rom kallades de Delatores, i vårt Sprik hafva de intet rum fått, och jag vet ej, huru deskulle utmärkas, om jag ej får begagna det 6o Lagutskottets Betänkandets, fremmande ordet Alamrist.