Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
4 Sami, 2 Afd. 10 Stats- samt Allm. Btsv.- och Ekon.-TJtskottens Utlåtande; N--o taS. någon, kanske ingen, församling, är så medellös, alt den ju icke ulan alltför stora svårigheter kan gå i författning om uppbyggande och unJei hållande af behöfliga skolhus, om den dertill erhåller tillräckligt rådrum, och dessa uppföras med nödig enkelhet och sparsamhet, anse Utskotten sig böra afstå från det gjoida förslaget, att Staten genom lån skulle lemna understöd till uppförandet af skolhusbyggnader.
Vid denna § hafva Utskotten dessutom ansett sig böra föreslå ett tilllägg, innefattande närmare bestämmelser, i afseende på åliggandet att uppföra och underhålla de erforderiige skolhusen.
Då Utskotten antagit den grundsats, att hela skol-undervisningen i hvarje pastorat bör så regleras, att de nödige skol-inrällningarne bilda ett sammanhängande helt, uti hvilket den fasta skolan utgör endast kärnan eller medelpunkten, hafva Utskotten ansett deraf följa, att pastoratets invånare böra gemensamt besörja anskaffande af tjenliga skolrum, såväl för de fasta som för de möjligen behöftige flyttande skolorna, och alt, der församlingarna ej annorlunda kunna derom öfverenskomma, de dertill erforderliga medel må utgå efter de grunder, som i serskilda orter följas vid kyrkobyggnad.
Hvad angår läget för den fasta skolan, så tillstyrka Utskotten, alt det må vara församlingarne medgifvet derom sjelfva besluta så, som de kunna finna med local-förhållanden oell andra omstän digheter mest öfverensstämmande.
I afseende u 3 §. har blifvit anmärkt: att de af Utskotten föreslagne seminarier icke voro af behofvet påkallade, enär uti gymnasierna, lärdoms- och apologist-skolorn3, äfvensom uti vexelundervisnings-skolorna och enskilda läro-inrältningar skulle kunna bildas ett tillräckligt antal skicklige skollärare; att, i händelse seminarier ansågos nödige, de dock måtte inrättas endast uti några af Stifts-städerne, och ej uti dem alla, hvilket senare skulle vara obehöfligt och medföra en alltför dryg kostnad; att lärarne uti Stifls-städernes vexelundervisnings- eller folk-skolor äfven borde vara föreståndare for ifrågavarande seminarier, och gemensamt med undervisningen i skolorne, meddela lärare-eleverne de för deras kall nödige såväl theoreliska som pracliska kunskaper; att de kunskaps-målt, som blifvit af Ulskotten föreslagne för dem, hvilka till intagande uti seminarierne sig anmälde, måtte nedsättas, och derifrån uteslutas allmän jordbeskrifning, fäderneslandets historia och kyrkosång, helst det vore just dessa kunskaps-ämnen, som i semina rieme borde iuhemtus, och del af Utskotten Stals- samt Allm. Besv.- och Ekon.-ZJlskolleiis Utlåtande, N.o 128. il sålunda utsätta vilkor för inträde uti desamma, skulle leda derhän, att högst få lärjungar kunde del till anmäla sig, synnerligasl som desse troligen lomme att tillhöra den lägre folk-classen, hvars barn, åtminstone för närvarande, på de flesta ställen sakna tillfälle att inhemta nämnde kunskapsämnen; att det af Utskotten tillstyrkta anslag af 6,5oo R:dr måtte öfverlemnas till vederbörande Slifts-styrelser, för att af dem användas, till vinnande af det dermed åsyftade ändamål, och således de af Utskotten tillstyrkta reglementariska föreskrifter om medlens fördelning utgå, helst som dessa föreskrifter kunde å ett och annat ställe lägga hinder i vägen för seminariernes ändamålsenliga inrättande; att de af Utskotten föreslagna stipendier icke voro behöflige, då säkerligen ett tillräckligt antal lärare-elever ändock skulle anmäla sig lill intagande i seminarierne; alt stipendierne mätte bestämmas till högre belopp, än Utskotten tillstyrkt, emedan det icke vore troligt, att man med så ringa understöd kunde förmå personer att inträda på lärare-banan; alt, i afseende å fördelningen af dessa stipendier, det ej vore billigt eller rätt, alt den, sorn, vid inträde uti seminarierne, hade ett större kunskapsmått, borde erhålla ett större stipendium, och ett mindre tilläggas den, som egde ringare kunskaper, enär den senare behöfde en längre tid bevista seminarium än den förre,
och, i följd deraf, också hade af nöden ett större understöd; att det uti j mom. föreslagne stadgande dels icke kunde tillämpas, enär det ej funnes några medel, hvarigenom det, i händelse af motvilja och gensträfvighet, kunde, med någon båtnad för skolan, bringas till efterlefnad, och dels vore obilligt, då man icke skäligen borde fordra af en lärare-elev, alt han för ett stipendium af 5o R:dr B:co skulle förbinda sig till trenne års tjenstgöring såsom folk-lärare, hvarföre ifrågavarande stadgande ansetts böra gälla endast för den, som af någon församling blifvit vid seminarium underhållen och fått på dess bekostnad inhemta de för folklärare-kallet nödige kunskaper; att den uti 8 morn. införde föreskrift, att nemligen hvar och en, som vill anses behörig att söka lärare-befattning vid folkskola, skall minst ett år hafva begagnat folk-lärare-seminarium eller annat motsvarande läroverk, mätte utgå, enär mångå, som hade håg alt egna sig åt folklärare-kallet, tilläfventyrs redan kunde innehafva lillräcklige kunskaper, och om de ej lill fullo egde desamma, möjligen kunde inhemta dem på betydligt kortare lid än ett år, i hvilka fall berörde föreskrift således endast skulle medföra onödiga hinder och kostnader; alt fordringarne hos folk-läraren blifvit alltför högt upptagne och större, än behofvet kräfver, samt att man i allt fall ej kan påräkna att erhålla lärare med det bestämda kunskapsmåltet för den ringa lön, som Ut - 12 iStats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:0 128. skollen föreslagit, och att derföre det stadgande borde i stället meddelas, att den, som liar större kunskapsmått, eger företräde till de bättre lärareplalserne framför den, som eger ett mindre; samt slutligen, att det ej, såsom i g mom. finnes föreslaget, borde förbjudas det yngre presterskapet, såsom Gomministrar, Arijuncter, ra. fl., alt antaga ordinarie lärare-plats vid folkskolorne, hvilket, utan att medföra några olagenheter, skulle dels verka förmonligt på folkbildningen i allmänhet, dels vara nyttigt för dessa ecclesiastike tjenstemän sjelfve, i så måtto, som de derigenom vunne mera erfarenhet och vana vid undervisningen, samt dessutom på delta sätt blefve i tillfälle att erhålla en tillräcklig bergning.
Dessa anmärkningar, dem Utskotten tagit i ett noga öfvervägande , gå Utskotten nu alt besvara.
Det är en allmänt erkänd sanning, att framgången af ali slags undervisning till hufvudsaklig del beror på lärarens skicklighet.
Denna sats, tillämpad i afseende på folkskolan, hänvisar på nödvändigheten alt vara omtänkt, huru skicklige lärare skola erhållas till ett så stort antal, sorn de föreslagne folkskolorne göra erforderligt, serdeles under de 5 första åren.
Ingen, sorn gjort sig reda för de fordringar, hvilka af en sådan lärare böra göras, torde på allvar vilja påstå, att tillräcklig tillgång på sådane skicklige ämnen redan förefinnes.
Om också en eller annan skulle kunna erhållas från gymnasier eller lärdoms- och apologisl-skolor, så blifva desse dock alltför få, och dessutom sannolikt ej de dugligaste, hvilka ej gerna torde öfvergifva mera lefvande ulsigter, för att ålnöjas för lifstiden med så mödosamma och dock så ringa lönade sysslor; och de, sora sålunda möjligen för folkskolan kunna vinnas, sakna i alla fall den oumbärliga practiska bildningen, äfven om de skulle hafva inhemtat de för detta yrke nödiga kunskaper.
Att räkna på enskilda undervisnings-anslalter, hvilkas fortfarande verksamhet eller undergång beror af serskilda tillfälligheter, torde icke vara välbetänkt.
Således måste något verksamt steg lagas för att vinna det åsyftade målet, och synes stiftandet af serskilda läroverk,, såsom äfven Kongl.
Maj:t föreslagit, vara den enda kraftiga åtgärd, som kan bereda saken önskad framgång och försäkra folk skolo-mes ändamålsenliga utveckling.
Likväl hafva Utskotten ansett sig ej böra föreslå inrättandet af desse sensinerier i all den fullständighet, sorn kan fordras af ett för alltid behöfligt och stadfäsladt läroverk, utan med egentligt afseende på det närmaste behofvet, samt till vinnande af nödig sparsamhet, inskränkt sitt förslag inom samma gränsor, som Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition bestämmer.
Någon inskränkning i antalet af seminarier anse Utskotten ej rådligt att tillstyrka, då afseende nödvändigt mäste göras på den möjligaste Stats- sami Alim. Bcsv.- och Ekon.-ZJt skol tens Utlåt/indi, IV.-o 12S.
13 korta väg lill läroverket för lärjungarne, hvilka i allmänhet kunna antagas vara af den fattigare classen.
Utskotten vidhålla fördenskull sitt förslag, att ett seminarium hör finnas i hvarje Stifls-stad, samt ett i Imfvudstäden, som, oagtadt den genom enskildes uppoffringar för närvarande eger en undervisningsanstalt, hvarest skol-lärare bildas, har lika behof af ett seminarium som landsorten; tillstyrkande Utskotten sålunda, alt-det förslag, sorn <§ 3. monn 1. innehåller, bör ©förändradt qvarstå:
Deremot, då de i 2, 3 och 4 mom. föreslagne reglementariska stadganden för sjelfva organisationen af seminarierne tilläfventyrs kunna anses öfverflödige, ja möjligtvis för ändamålets vinnande i någon raon hinderlige, helst vederbör ande Gonsistorier bäst är© i tillfälle att bedöma , huru desse seminarier, med största hopp om framgång efter hvarje orts förhållanden böra inrättas, anse sig
Utskotten, med frångående af dessa stadganden , endast böra föreslå, att Rikets Högloft:
Ständer, med gillande af de grunder, dem Kongl. Majrt uti den Nådiga Propositionen behagat uttrycka , måtte för ändamålet bevilja ett årligt anslag af 6,000 R:dr, att till oeh med året efter nästa Riksdag från Riksgälds-Conloiret utgå, på det sätt, att af denna- summa användas 5oo R:dr för hvartdera af de föreslagne seminarierne, och att dessas närmare organisation öfverlennäs till Kongl. Maj:ts Nådiga omsorg.
Då Utskotten tänkt sig seminarierne såsom bildnings-anstalter för folkskolans lärare, och icke såsom blotta folkskolor, anse de dem väl böra sättas i förbindelse med fullständigare folkskolor, till bibringande af den practiska öfningen i kunskapers meddelande, men ingalunda utsträcka sin verkningskrets ända derhän, att bibringa lärjungarne alla nödiga kunskaper allt ifrån de första elementen; hvarföre de emot 5 mom. gjorde anmärkningar anses ej böra föranleda till någon förändring deruti.
De erinringar, som blifvit framställde mot Utskottens förslag om stipendier för lärare-elever vid seminarierne, hafva icke kunnat förmå Utskotten att frångå sin redan uttryckte grundsats, att stipendier, såsom understöd och uppmuntran för skicklige skol-lärare-elever äro icke allenast nytlige, utan äfven, åtminstone till en början, oumbärlige.
I afseende åter å de föreslagne reglemenlariske stadganderna för stipendiernas utdelande,, torde några förändringar böra ega rum; och få Utskotten derföre tillstyrka, . 14 Stais- samt Mini. Besv.- och Ekon.-Vlshottens Utlåtande, N.o 128. att elt årligt anslag af p,ooo R:dr måtte till stipendier för lärareelever vid seminarierne beviljas, att utgå ifrån Riksgälds-Conloiret till och med året efter nästa Riksdag och ställas till Kongl.
Majjls disposition, för att, i mon al behofvet, fördelas Stiften emellan; alt dessa stipendier må bestämmas, dels till 5o R:dr och dels till 33 R:dr 16 sk., och af Dom-Capillen utdelas efter behof och ådagalagd skicklighet; dock att, der behof och skicklighet äro lika, den elev till åtnjutande af stipendium må ega företräde, som af någon serskild församling blifvit till intagning anmäld, med vilkor alt, efter genomgången lärocurs, anställas vid en inom samma församling inrättad eller beslutad folkskola.
Det uti mom. 7 föreslagne stadgande finna Utskotten böra qvarstå , oagtadt de anmärkningar, som deremot blifvit gjorda.
Då Staten medelst stipendium understödjer en lärare-elev, och denne dessutom å allmän bekostnad njuter fri undervisning, torde det icke kunna anses obilligt, att han i någon mon återgäldar de understöd, han af det allmänna erhållit.
Den invändning mot lämpligheten af ifrågavarande stadgande, att det ej funnes några tvångsmedel, hvarmed detsamma, i händelse af gensträfvighet, kan sättas i verket, anse Utskotten så mycket mindre förtjena afseende, som många andra skyldigheter i allmänna lifvet fullgöras utan något annat tvång, än det, som hvarje menniskas egen rättskänsla och andras omdöme utöfvar; hvarföre Utskotten förmoda, att ett egen villigt undandragande af den ålagda förbindelsen ytterst sällan, om någonsin, skall inträffa, samt få således vidhålla sitt förslag.
Vid 8 mom. hafva Utskotten tagit i öfvervägande, att mången med lust att egna sig åt folkläraie-kallet tilläfventyrs redan kunde innehafva tillräckliga kunskaper för en sådan befattnings bestridande, och att, om lian också ej redan lill fullo eger dem, han möjligen skulle kunna inhemta dem vid något annat läroverk än seminarium, samt inom kortare tid än ett år; och som föreskiiflen, att livar och en, sorn vill anses behörig alt söka lärare-befattning vid folkskola, skall minst ett år begagna folk-lärareseminarium eller annat motsvarande läroverk , sålunda kunde komma att medföra både tidsförlust och onödige kostnader, hafva Utskotten funnit första delen af 8 mom. böra förändras sålunda, att den, sorn söker lärare-befattning vid folkskola, skall, antingen han genomgått seminarium eller icke, derstädes aflägga prof etc.
I afseende på de kunskaper, som ansetts böra fordras af dem , hvilka hädanefter till lärare antagas, kunna Utskotten så mycket mindre medgifva, Stats- sami Allni. Besv.- och Ekon.-Utskollens Utlåtande, N-o 128.
15 all någon eftergift »nå beviljas, som läraren , för alt vara skicklig till sitt kall, ovilkorligt måste ega ett större kunskapsmålt, än det, lian skall med» dela sina lärjungar; och, ehuru lönerne visserligen äro i knappaste målto tilltagne, torde de dock böra anses någorlunda tillräcklige till en tarflig bergning, så alt brist på sökande till dessa platser ej bör befaras.
Hvad angår det föreslagna stadgandet, att den lärare, som eger ett större kunskapsmålt, bör ega företräde lill de förmonligare lärare-platserne framför dem, som hafva ett mindre, så angår detta de grunder, som böra följas vid tillsättning af ifrågavarande lärare-befattningar, b varom Utskotten lili § 5. af Betänkandet sig yttrat; dock torde den redaclions-förändring böra ega rum uti senare delen al förevarande moment, att detsamma erhåller denna lydelse: ”och, enligt betyg af dess föreståndare, ega full färdighet uti rättoch välskrifoing, jemte innanläsning samt fullgiltig insigt och ådagalagd förmåga att undervisa i följande ämnen:
Catechesen oell Biblisk historia, Kyrkosång, physisk och politisk Geografi i säker öfversigt, äfvensom Fäderneslandets Historia och hufvuddragen i Allmänna Historien, Räknekonsten, såväl iheorelisk som practisk, k. till och med sammansatt Regula de fri, allmänna begreppen af Geometri och linear-teckning, samt Natur-läran, äfvensom skicklighet att undervisa uti enkel Gymnastik”, etc.
I anledning af de anmärkningar, som blifvit framställde mot 9 morn., få Utskotten förklara, att meningen med det deruti föreslagne stadgande är, att endast de deruti nämnde ecclesiastike tjenstemän, enär de antagas hafva full sysselsättning af sina öfriga tjänsteåligganden , och de yngre serskildt af omsorgen för sin egen fortskridande bildning , i allmänhet icke synas böra åtaga sig ordinarie lärare-befattning i folkskola, helst deras uppsigt och biträde vid undervisningen i alla fall är förutsatt, men alt deremot de öfrige af presterskapef, såsom Comministrar, Hus-predikanter, Bruks-predikanter, m. fl., der sig göra låter, och med skolans tillbörliga vård kan förenas, alldeles icke äro förbjudne att sådan lärare-befattning, jemte den, de förut innehafva, sig åtaga.
Mot Utskottens förslag i 4 §• har blifvit erinradl: alt den af Utskotten föreslagne lönen uppginge lill så högt belopp, att den för fattigare församlingar blefve tryckande, och kanske med största svårighet kunde af dem utgöras, i anseende hvartill det förslag meddelats, alt föisamlingarne skulle sjelfva ega alt, i förhållande lill råd och lägenhet, efter öfverenskommelse med läraren, bestämma lönevilkoren, dels åter att C§ 4 ) 16 Stats- samt Ålim.
Be sv.- och Elon.-Ulskottens Utlåtande, -N .0128. lön orne voro så ringa, alt en person ej kunde deraf hafva ens en tarflig bergning, och alt således man ej kunde påräkna att för desamma erhålla skicklige och duglige lärare, äfvensom den åsigt yttrats, att det borde få bero af förslamlingarne sjelfve att bestämma, om den till lärarne utfästade lönen borde erläggas i penningar eller in natura, efter förhålianderna i hvarje ort; att, då det vore Statens åliggande alt skydda hvarje dess medlem till lif, ära och gods, samt det säkraste medlet att åstadkomma detta, vere befrämjandet af allmän upplysning, det i följd deraf äfven vore Statens skyldighet att ombesörja aflöningen för de lärare, sorn utnämndes inom redan befintlige eller blifvande folk-skolor, hvaremot å andra sidan blifvit anfördi, ratt lärarnes löner ej borde upptagas å Statens budget, elier
Stalén i allmänhet derför belastas med några årliga stående utgifter, och alt endast, då församlingarne af fattigdom voro uturståndsatte att bestrida dessa löner, Staten borde med sin bjelp mellankomma,; att den föreslagna afgiften af minst 2 och högst <6 sk. af hvarje skattskyldig person inora församlingen vöre så mycket mera obillig, som derigenom den fattige komme ratt betala lika med den rike, och t. ex. en stat-lorpare lika med sin husbonde, samt att den inträdes-afgift, sorn Utskotten ansett böra ega rum för hvarje barn, som begagnade skolan, ofta skulle blifva för mången betungande, och dess utgörande understundom leda till orättvisa, enär det barn, hvarför inträdes-afgiften vöre erlagd, kunde aflida utan all hafva fått begagna skolan, eller ock med sina föräldrar flytta till annan församling; äfvensom det vikande blifvit framstäldt, att vederbörande
Kronofogde borde uppbära och redovisa dessa afgifter, om de ansågos böra utgå.
Derjemte har, rörande 7 mom. uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att Utskotten icke angifvit någon grund, efter hvilken det uti samma mom, föreslagna tillskott borde utgå, likasom å nödvändigheten och billigheten deraf, alt, om Staten lemnade medel till lärarnes aflöning, den ock borde vara förvissad om dessa medels användande till det med dem åsyftade ändamål.
Slutligen har det Creditiv af 5o,ooo R:dr, som Utskotten föreslagit att årligen utgå till och med året efter nästpåföljande Riksdag, ansetts såsom icke tillräckligt i och för det understöd, som behöfdes; hvarförutan det yrkande blifvit framslälldt, att detta Creditiv måtte fördelas
Rikets församlingar emellan, efter folknumern.
Då folk-undervisningens framgång hufvudsakligen beror på folklärarnes skicklighet, men det icke är tänkbart, att personer, som i annan väg kunna vinna Stais~ sami Allm. Besv.~ och Ekon- Th sko Hens XJtlal aneleN.-o 128. 17 vinna sill underhåll, skola åtaga sig det ansvarsfulla och mödosam ma lärarekallet, så framt de ej derför kunna påräkna cn skälig bergning; så är det också af högsta vigt att lärare-lönerne ej blifva ringare, än att de försäkra lärarne om en tarflig utkomst.
I händelse nu församlingarne, såsom det blifvit påyrkadt, sjelfve finge bestämma lönernes belopp, så skulle otvifvelaktig! på flere ställen inträffa, att mera afseende gjordes på besparing å församlingarnes sida, än på lärarnes behof, och att således lönerne blefve mindre, än som Utskotten föreslagit, hvilket åter oftast skulle hafva till följd, att på desse ställen endast mindre duglige lärare kunde erhållas; och som härigenom ändamålet med folkskolan antingen skulle alldeles förfelas, eller åtminstone icke så fullständigt uppnås, som dermed är åsyftadt och. tidens kraf fordrar, anse Utskotten de föreslagna löneförmonerne icke böra nedsättas.
En annan motsatt anmärkning, att dessa löneförmoner äro så ringa , att skicklige lärare för dem ej skulle kunna erhållas, har emot denna §, på sätt förenämndt är, blifvit framställd.
Utskotten medgifva väl, alt löneförmonerne äro ringa, men anse dock för sin del, att de äro tillräcklige, för att bereda lärarne en tarflig utkomst, och få dessutom fästa uppmärksamheten derpå, att ifrågavarande löne-förmoner endast utgöra det minimum, hvilket lönerne ej få understiga, samt att tillika blifvit hemstäldt, att klockare- och skol-lärare-befattningarne måtte förenas, der sådant läte sig göra; tillstyrkande Utskotten, i anseende härtill, att omförmälde anmärkning måtte förfalla.
Det framställda förslaget, att den åt läraren ulfästade lönen borde få erläggas in natura, torde icke böra föranleda till någon förändring uti Utskottens förslag, att lönerne skola utgå till hälften i spanmål och till andra hälften i penningar, helst man vid lönens bestämmande ej endast bör hafva i sigte löngifvarens, utan äfven löntagarens beqvämlighet och fördel, och det lätt kunde hända, alt en lärare, om han t. ex. erhölle sin lön uti endast en slags vara, dermed blefve högst obelåten.
Ehuruväl någon anmärkning ej blifvit hos Riks-Stånden framställd emot 6 morn., finna Utskotten likväl detta böra förändras sålunda, att orden: ”bereda honom tillfälle alt inhemta kunskaper om och”, utgå.
Såsom skäl för stadgandet uti samma moment, få Utskotten anföra, att en allmännare odling af ädlare frukter icke allenast är nyttig och bereder Bih. till R.
Prot. 1840 och 184/• 4 <Saml. 2 A/d. 2j.-clc Haft. 3 18 Stats- saint Allm. Besv.- oell Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.o 128. tillfälle för allmogen att, för en ganska ringa kostnad och möda , erhålla flere sunda och välsmaklige födoämnen, utan äfven väcker hågen för ett mera omsorgsfullt bruk af jorden, samt derföre förtjenar alf uppmärksamhet.
Hvad som blifvit yttradt i afseende å 1 och 2 mom. af denna hafva Utskotten tagit i noggrant oinpi öfvande.
Utskotten , som hysa den åsigt, alt det i allmänhet bör vara försa ml inga rnes egna åliggande alt, så vidt det är för dem möjligt, sjelfve besörja ordnandet af sitt skolverk, hafva antagit för gifvet, dels att hvarje samhälls-ledamot är skyldig att i sin mon bidraga till folkbildningens framgång, dels ock, att för deri, som i folkskolan njuter undervisning, en afgift hillig!vis bör erläggas; ocb , på grund häraf, få Utskotten,, som hufvudsakligen vidblifva hvad de i ämnet redan föreslagit, , likväl med någon förändring uti delaljerne, hemställa att, till lär arnes aflöning, dels ett bidrag af minst 7. och högst 6 sk.
B:co bör af hvarje skattskyldig person i församlingarne utgöras, dels en afgift erläggas för hvarje barn, som begagnar församlingens folkskola; dock att till lörsamlingärne sjelfve öfverlemnas rättigheten att närmare bestämma såväl beloppet af nämnde bidrag, . sorn äfven den föreslagna afgiften, äfvensom huruvida denna afgift skall utgå i längre eller kortare terminer.
Då vidare Utskotten gått ut från den åsigt, att församlingarne sjelfve böra bekosta sitt skolverk, anse Utskotten de yrkanden, som blifvit gjordp, att omförmälde bidrag och afgift mätte uppbäras och redovisas af vederbörande Kronofogdar, icke böra af Rikets Ständer bifallas, utan tillstyrka, att både ifrågavarande afgift och det föreslagna personella bidraget må uppbäras och redovisas samt användas på sätt Utskotten i sitt förra Betänkande föreslagit.
Utskotten hafva härjemte fästat sin uppmärksamhet dervid , att någon grund icke blifvit uppgifven, efter hvilken det i 7 morn. föreslagne tillskott skulle utgå; i anseende hvartill Utskotten nu föreslå det tillägg, att mellan orden: ”lönen”, och ”tillskjuta”, införes orden: ^derest annan frivillig öfverenskommelse ej träffas, efter den grund , sorn uti 2:dra Art. af Bevillnings-Förordningen bestämmes”.
Och sorn det blifvit erinradt, att, om Staten lemnar medel till lärarnes aflöning, den också bör ega någon säkeihet att medlen användas till det med dem åsyftade ändamål, anse Utskotten det vilkor böra fästas; vidi rättigheten att erhålla det i morn. omnämnde understöd: att hvarje församling, sorn; sökt och fått sig beviljndt ett sådant understöd, bör, innan den får detsamma lyfta, hafva visat, att den Stais- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, JV.o 128.
19 gäll i författning om ett ändamålsenligt inrättande af sitt skolverk.
Med förutsättning, alt icke andre församlingar, än de, som för sine lärares aflönande hafva oundgängligt behof af understöd, komma att söka och erhålla sådant, tro Utskotten det uti 8 mom. af denna föreslagna Ci ed i ti vet af 5o,ooo