Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förnämsta föremålet för molionärernes framställningar, är den vid flera föregående Riksdagar behandlade frågan om afskaffande af den husbonde i Lego-stadgans 5 § medgifna rättighet att, der tjenstehjon af lättja, vårdslöshet eller olydnad i tjensfen, felar, eller eljest förer ett oordentligt och straffbart lefnadssätt samt icke låter sig af husbondens allvarsamma föreställningar bättra, tilldela tjenstehjonet måttlig husaga.
Båda motionärerne hafva ansett tjenares förhållande till husbonde utgöra ett kontrakt, hvarigenom husbonden emot en u t fäst lön försäkrar sig om tjenstehjonets arbetsbiträde, och härifrån hafva motionärerne kommit till den slutsats, alt husagans bibehållande saknade all rättsgrund; hvarjemte, enär, i följd af den förändrade ställning, hvaruti tjenare nu, vid jemförelse med äldre tider, stöde till sina husbönder, icke heller (rån de patriarkaliska förhållanden, som då gjorde Ijenaren till medlem af familjen, kunde hemtas något stöd förhusbondes rättighet att tilldela husaga, denna rätt jemväl ur moralisk och sedlig synpunkt vore förkastlig.
Under hänvisande i öfrigt (ill innehållet af flera vid ämnets behandling hos Rikets Ständer meddelade yttranden, har Herr Hjerta särskildt velat återkalla i minnet det stora omfång af makt öfver andras personer, som inbegripes under benämningen husaga, och i sådant afseende fästat uppmärksamheten derpå att husbonde eger, enligt tjenstehjonsstadgans 8 §, att tillsätta annan person i sitt ställe, och att denne tillkommer samma lydnad af tjenstehjonet, som husbonde.
Tjenstehjons Bih. lill B.
Prof. 1856 & 1857. 7 Sami. 2 A/d. 15 Haft. 1 2 Sammansatta Lag- sami Allm.
N:o 42. stadgans 5 § sade väl att husagan borde vara måttlig, men när, i afseende på hvad sorn menades med måttlig husaga, 9 § hänvisade till 36 Kap. 2 § Missgemings-balken, vore tydligt, att, så framt en husbonde elier matmoder vid husagas tilldelande blott icke tilltvgade tjänstehjonet så att det förlorade någon kroppsdel eller blefve olärdigt för framtiden, så kunde det icke lagligen anses alt rättighet till husagas utdelande vore ölversknden, hvilket allt visade huru godtyckligt en hård husbonde kunde, om han så ville, och utan all derföre drabbas af ansvar, handtera en tjenare, hvartill komme att, enligt motionärens uppgift, husbonden i sådana läll stundom ej behöll annat än sin egen utsago, ail tjenstehjon varit näsvist eller försumligt, lör alt derigenom styrka sin befogenhet lid tjenarens misshandlande.
Denna motionär har ansett bibehållandet af rättighet för husbonde att tilldela husaga vara förkastlig äfven ur den synpunkt, att det icke skulle bero på hvars och ens fria vilja att underkasta sig eller undandraga sig den belägenhet, hvari den tjenande klassen befinner sig; 1 § al Lego-stadgan innehölle nemligen, alt hvar och en som icke ingått uti kronans eller annan allmän tjenst eller idkade med behörigt tillstånd liia konster, studier, handel, läbriksrörelse, handiverk, sjöfart eller annat lagligt näringsfång, eller jord- eller bergs-bruk. antingen såsom egare, ar rendator eller brukare, eiler bevisligen al föräldrar, anhörige eller andia personer under hålles, eller, enligt församlingens i sockenstämma vltrade omdöme, vore känd såsom den der antingen genom egna medel eller genom arbete elier annan loflig sysselsättning ärligen sig försörjde, eber af allmän bannhertighels-anslalt värd och understöd njöte, skulle lör att vinna laga försvar skaffa sig årstjenst, och således i och med detsamma vara underkastad tjenstehjonsstadga!!.
Nu uppiäknade särskilda bestämmelser innefattade val ett icke ringa utrymme alt finna sysselsättning utan att behöfva emot sin fria vilja taga tjenst, men det vore obestridligt, att ett ofantligt antal personer mäste med eiler' mot sin egen önskan ålnöjas »tt ingå uti Ijenslelijonsklassen; och förmenade motionären i allt läll, alt den omständighet, all omkring en fjerdedel af landels befolkning ständigt befunne sig inom denna klass, vore ett tillräckligt talande skäl för att icke förbise huru illa tjenarens ställning stöde tillsammans med den jemlik het inför lagen, som man dock så gerna skulle vilja föreställa sig tillhöra det svenska lölkel.
Båda motionärerne hafva yrkat alt Rikets Ständer för deras del måtte besluta husagans alskaffande; men lör den händelse sådant icke skulle bifallas, är vordet Iramsläldt: ai heil- Hjerta, alt husagan mätte inskränkas till felande tjenare af mankönet under lb, och af qv innokönel under 16 är, i hvilken åsigt jemväl åtskilliga af Bonde-sländets ledamöter vid remitterandet af Johan Johanssons motion instämt; samt af herr Hjerta och nyssbemälde Johan Johanson : att åtminstone den inskränkning kunde ega rum att ingen utom husbonden sjelf skulle tillåtas ali husaga tilldela, och har herr'
Hjerta, såsom löljd af sitt nvssberörde vikande om husagans ovilkorliga alskaffande samt på grund af hvad han i öfrigt andragit, föreslagit följande förändringar i Lego stadgan och deremot svarande §§ i allmänna Lagen: l:o) Alt lörsta § i berörde stadga måtte ändras så, ali ibiand de särskilda bestämmelserna angående hvad sorn förslås med laga försvar, orden: “eller, en“ligl församlingens i sockenstämma yttrade omdöme är känd såsom den der “antingen genom egna medel eller genom arbete eller annan laglig sysselsättning ärligen sig försörjer11, — mätte förändras till: “eller nöjaktigt kari visa att “han ellei' hon antingen genom egna medel eiler' genom arbete eller annan lag“lig
\ ss el sättning ärligen sig försörjer.
“ Motionären har nemligen förmenat, att det blefve i vissa fall en både onödig och betungande omgång att behöfva skaffa församlingens betyg genom sockenstämmo - Sammans.
Lag- samt Allvi.
N:o 42. 3 protokoll derpå, att en person ärligt försörjer sig, då sådant merändels kunde ådagaläggas ginare och mera i första hand genom enskilda intyg, helst församlingen i de liesta fall torde sakna kännedom om verkliga förhållandet.
Att 5 § 2:dra och följande momenter Lego-stadgan måtte erhålla en förändrad lydelse sålunda: ”Felar t jenstehjon af lätt ja, vårdslöshet eller olydnad i tjensten, eller eljest förer ”ett oordentligt eller straffbart lefnadssätt; ege husbonde med allvarsamma föreställningar söka sådant rätta.
Bättrar sig icke deraf tjenstehjon, eller befinnes “det okunnigt eller eljest odugligt i tjensten, eller deri visar otrohet eller uppstudsighet och vill husbonde det derföre från sig skilja, anmäle då målet ’ — lika med nuvarande författningen till §:ns slut.
Derefter tillägges: “måttlig hustega är tjenstehjon af mankönet till fyllda 18 år och af qvinnokönet till fyllda “16 år underkasladt.“ “Tjenstehjon, sorn bevisligen af husbonde blifvit miss”handladt, må utan uppsägning lemna sin tjenst.“ 3:o)
Att 8:de §:ns bestämmelse, att husbonde må sätta annan person i sitt ställe, malte, såsom ett rättlöst och orimligt stadgande, der icke aftal derom förut egt rum, ändras sålunda: ”Husbonde må icke utan alt tjenstehjon vid städslandet ”derom blifvit underrättad eller sedan dertill samtycker, sätta annan person i ”sill ställe.“ “Kan tjenstehjon bevisa, alt husbonden under det sista halfåret innan tjenstehjon skall tillträda tjensten, har misshandlat någon tjenare eller låtit den svälla, ”eller sökt förleda det till brottsliga och osedliga handlingar, så kan tjänstehjonet, om det varit okunnigt härom, på den tid, då det åtog sig tjensten, icke ”förpligtas tillträda densamma, men skall dock, om det uteblifver, återgifva städ"selpenningarne.
Derförutan har sistnämnde motionär anfört, att det icke kunde undfalla den, som uppmärksamt genomläser nu gällande Lego-stadga, alt föreskrifter deri saknas för mänga läll der för kontrahenterna rätt vigliga och på deras välfärd inverkande tvister om rättsförhållande kunna uppstå, och kunde så*om exempel härpå anföras: dä antingen husbonde eller tjenare funne sig bedragen på ett ingånget altal; förhållanden vid tjenstehjons sjukdom och husbondes eller tjenslenjons död; när husbonde må kunna utan uppsägning afskeda tjenstehjon eller tjenstehjon lemna tjensten; om
Ijensteböckers införande och beskaffenhet i stället för de olla mindre lämpliga orlofssedlarne; samt om särskilda skiljemän i församlingarna för att skyndsamt kunna afgöra tvister mellan husbonde och tjenstehjon; och har motionären af dessa anledningar hemställt, huruvida icke
Utskottet skulle finna skäligt att företaga en omarbetning af hela Lego-stadgan i det syfte, motionären anvisat.
Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, som, med anledning »f 43 § Riksdags-ordningen, till behandling förehaft ofvanom örmäida motioner, har åt dem egnat all den uppmärksamhet, som ämnets stora vigt för en talrik klass af samhällets medlemmar och för mänga medborgares husliga förhållanden kraft.
Det är obestridligt att, på sätt motionärerne anfört, förhållandet emellan husbonde och tjenstehjon uppkommer genom kontrakt samt att den patriarkalisk» ställning, hus bonde i forna tider intog till sitt tjenstefolk, till en del upphört till löjd af sednare tiders åslgter.
Men ännu betraktas likväl i allmänhet tjänstehjonet såsom medlem af familjen, och härpå grundas den i lag medgiflia rätt för husfadern, såsom familjens hufvud, att gifva tjänstehjonet enahanda tillrättavisning som familjens öfriga medlemmar.
1734 års lagstiftare hafva med särdeles varsamhet undvikit all inblandning från ilen verldslig» magiens sida i familjens angelägenheter, hvaraf åter blifvit en följd att ansvarsbesläm - 4 Sammans.
N:o 42. melserna för missbruken af den faderliga, liksom af den husfaderliga, myndigheten äro särdeles sparsamma.
Så t. ex. bestraffar lagen icke en mans -våldsamhet mot hustrun i annat fall, än då han slagit henne blå och blodig, lam eller lytt, och för faders eller moders misshandling af barn finnes ej ansvar stadgadt, der barnets död ej deraf följt.
Detta sammanhänger med de i gällande lag stadgade alltför lindriga ansvarsbestämmelser för våld å person.
En förändring i dessa stadganden måste ske, och utan tvifvel kommer redan vid nästkommande Riksdag den påbörjade reformen af kriminal-lagen att omfatta de delar deraf, som angå misshandel af person.
Vid sådant förhållande torde en partiel förändring deraf icke vara lämplig, eller det korta uppskolvet med den nu ifrågakomna förändringen med någon våda förenadt.
Det torde också kunna ifrågasättas huruvida icke den husfadren nu medgifna rätt, att med måttlig husaga tillrättavisa ett vårdslöst eller försumligt tjenstehjon, som af föregångne varningar icke låter sig rättas, kan borttagas utan betydligare ändringar i tjenstehjons-stadgan.
Så länge nu gällande föreskrift qvarstår, att tjenst ej må, med undantag endast för Stockholm, antagas på kortare tid, än ett år; så länge det således ej står husbonde fritt, att när som helst skilja olydigt, odugligt eller vårdslöst och lättjefullt tjenstehjon ur tjensten, kan det hända alt behofvet uppstår att emot ett sådant tjenstehjon, då det ej later sig af förmaningar rättas, använda ett strängare korrektiv.
Det är sannt, att husbonde kan i detta fall genom vederbörande polismyndighet få tjenstehjonet ur tjensten vräkt, och detta medel bomme utan tvifvel att, oftare än nu sker, användas, om husagan afskaflas, men i detta land, der, särdeles i vissa orter, tillfälle till arbetsförtjenst under en stor de! af året saknas, der flyttningar från en ort till en annan af flere omständigheter försvåras och der ändtligen stränga stadganden mot försvarslöse personer förefinnas, torde ett tjenstehjon, som i olaga tid skiljes från tjensten, blifva vida beklagansvärdare, än den som ådragit sig måttlig husaga, helst under nu varande förhållanden, då, till följd af inträffad stagnation i all rörelse, antalet af arbetslöst folk kommer att i högst betydlig män till vexa, samt följaktligen ett oftare användande af denna utväg att blifva tjenstehjonet qvitt, hvartill husbönder af egennytta torde finna sig uppmanade, icke skulle verka välgörande.
Det torde också i allmänhet vara snarare missbruket än bruket af denna husbondens rätt, som gifvit anledning till missnöjet, och emot detta missbruk finnes redan värn i lagen.
Det är nemligen endast ”skälig näpst för brott,” som 36 kapitlet 2 § Missgernings-balken tillåter husbonde ostraffadt tilldela tjenstehjon; och den af motionärerne antagna mening att ansvar för en af husbonde mot tjenare utöfvad misshandel icke skall ådömas, förr än tjenstehjonet blifvit lamt eller lytt, torde icke delas af domaremagten, hvilken det tillkommer att pröfva icke allenast huruvida tjenstehjonet gjort sig förtjent af strängare tillrättavisning, och hvarom husbondens uppgift icke lärer kunna antagas såsom bevis, ulan äfven om denna tillrättavisning öfverskridit gränsen af hvad som må anses skäligt.
Sker annorledes, kan tjenstehjonet också på dess derom gjorda begäran blifva från tjensten skiljd.
Med afseende sålunda å den förväntade ändringen i lagens stadganden om våld å person, och då Utskottet anser tidpunkten nu icke vara inne alt företaga den fullständiga omarbetning af tjenstehjons-stadgan och andra med den sammanhang egande författningar, som för genomförande af ifrågavarande reform är af nöden, samt då de skäl, Utskottet anfört emot upphörande af husbondes rätt att utdela husaga, äfven gälla i fråga om en lika rätts utöfvande af den, som af en ofta aflägse boende husbonde blifvit i hans ställe satt, anser Utskottet sig: icke kunna tillstyrka bifall till moiionärernes framställning om upphörande af eller inskränkning i husbondes rätt alt tilldela vårds - Santmans.
Besvärs- och Ekon.-UIskottets
N:o 42. 5 löst och försumligt tjenstehjon husaga; hvadan Utskottet hemställer: att motionerna i dessa delar icke mätte till någon åtgärd föranleda.
Enär de af Herr Hjerta i lista och 2:dra §§ Lego-stadgan föreslagna ändringar, hvarigenom enskilda personers intyg skulle, i stället för församlingens yttrande pa sockenstämma, anses tillfyllest för bestyrkande af en ifrågakommen persons förmåga ali ärligen sig försörja, icke torde vara al behofvet påkallade och icke heller skulle komma att medföra någon synnerlig förmån lör tjenare», lara Rikets
Ständer finna att denna del af motionen icke förtjenar afseende.
Det af Herr Hjerta påyrkade vidare tillägg till Lego-stadga ns 8 §, genom hvilket det skulle blifva ett tjenstehjon tillåtet att, under vissa här ofvan omförmälda fall, undandraga sig att tillträda en antagen tjenst, anser Utskottet icke vara af behofvet påkalladt och dessutom mindre lämpligt, enär, der det antoges, det endast skulle komma att föranleda kittsliga och chikanösa rättegångar.
Gällande Lego-stadga samt allmänna lagen innehålla, efter Utskottets förmenande, allt hvad som synes kunna erfordras för att förvara tjenarens rätt äfven med afseende på hans sedliga förhållande till husbonden.
Af hvad Utskottet sålunda yttrat, följer äfven att
Utskottet anser sig icke kunna tillstyrka bifall till de i ofvanberörde afseenden gjorda öfriga framställningar om ändring i Lego-stadgan ; hvadan Utskottet hemställer: örn icke hvad härutinnan är vordet föreslaget, må lemnäs utan vidare åtgärd.
Då Utskottet af anförde skäl icke kunnat finna det de af motionärerne föreslagna ändringar i Lego-stadgan nu böra bifallas; då dessutom de förhållanden, för hvilka Herr Hjerta ansett föreskrifter böra inrymmas i en ny Lego-stadga, äro af den beskaffenhet, alt de stridigheter, som i anledning af dem kunna uppstå, böra bedömas efter sådane allmänna grunder, all några särskilda stadganden derför icke erfordras; då med orlofssedel, inrättad på det sätt tjenstehjons-stadgan bestämmer, det dermed arsedda ändamål synes lika fullkomligt kunna ernås, som genom införandet af s. k. tjensteböcker, hvilkas närmare beskaffenhet icke heller angifvits; och då slutligen Utskottet hyser tvifvelsmål om lämpligheten af införandet af särskilda skiljomän för slitandet af tvister emellan husbönder och tjenare; saknar Utskottet al! anledning att företaga den omarbetning af Lego-stadgan, hvarom Herr Hjerta i sin motion anhållit, och hemställer Utskottet för den skull : att frågan om en dylik omarbetning af Lego-stadgan måtte föi'- fal/a. 6 Samm ans.
Lat/- samt Allm, Besvärs- och Ekon.-Utskottets Bet.
Reservation: af Herr Friherre Posse, J.
A.:”Y id frågans behandling inora Utskottet barjag gifvit min röst åt det förslag,att husaga borde tillåtas endast i fall, der tjenare af mankönet vore under 18 och af qvinnokönet under 16 år.
Enär det icke torde vara nödigt att vidlyftigt upprepa hvad till försvar för en dylik lagförändring anförts, vill jag till besvarande upptaga endast de förnämsta skäl, som för husagans bibehållande blifvit framställde.
Dessa äro, att den offentliga myndigheten bör vara särdeles varsam att icke utan i nödfall gripa in uti familjens fridlysta område, hvarutaf tjenaren är en medlem; att husagans borttagande skulle bidraga att lossa familjebanden, så att förhållandet emellan husbonde och tjenare blefve af samma beskaffenhet som hvarje annat tillfälligt kontrakt om arbetsbiträde; hvaraf åter skulle blifva en följd att lagen måste medgifva det aftal om tjenst uppgjordes på kortare tid än helt eller halft år.
Ehuru äfven jag godkänner den åsigt, att tjenaren är en medlem af familjen, så kan jag likväl icke derföre medgifva att, såsom Utskottet förmenar, husagans borttagande skulle bidraga att utplåna nämnde föreställning, lika litet som jag å andra sidan kan gilla motionärernes resonnement, då de till stöd för sina förslag påstå, att tjenstehjons-konlraktet icke är olikartadt med hvarje annat arbetsbeling.
Då man vill för sig reda denna fråga och leda den till sina grunder, föres man slutligen til! det vigtiga begrepp, hvilket i vår tid allt tydligare utpräglas och allt mera gör sig gällande, nemligen personlighetsbegreppet.
Detta sanna begrepp har, såsom hvarje annat, blifvit misslörslådt och orsakat förvillelser, så vida nemligen som man alltmera allas alt afkasta de välgörande banden af lydnad och undergifvenhet för all naturlig och rättmätig myndighet.
Men för dessa förvillelsers skull får man dock ej förneka begreppets sanning i sig sjelf, på grund hvaraf menniskan bör sträfva efter att både uti inre och yttre hänseenden vinna en sjelfständig personlighet.
Då nu detta begrepp, ehuru än dunklare än klarare uppfatladt, allt mera gör sig gällande, så har ock i förevarande förhållande deraf blifvit en följd, att hvarje något mera tänkande husbonde icke begagnar husaga, samt att tjenaren åter icke mera tåligt fördrager det kroppsliga straffet, utan derigenom snarare förbittras än förbättras.
I de fall således der denna rättighet begagnas, torde man hafva skäl att frukta dess missbruk eller skadlig verkan deraf, så att, långt ifrån att familjebandet derigenom stärkes, är en dylik företeelse numera säkerligen i de flesta fall ett tecken att detta band redan alldeles brustit, så att den offentliga myndighetens ingripande icke kan orsaka mera upplösning inom familjekretsen, än som derstädes då redan förefinnes.
Utgående från den grundsatsen, att tjenaren är en medlem af familjen, anföres jemväl att han, likasom barnet, bör vara underkastad husfadrens aga; men dels är barnets och tjenarens förhållanden icke i allt lika, dels förbiser man dervid att ingen förståndig fader anser det ändamålsenligt att aga sin son sedan han öfverskridit barnaåldern; så att härutaf kan hemtas stöd just för den motsatta meningen.
Den riktiga föreställningen om tjenaren såsom en medlem af familjen hvilar naturligtvis på sedliga och christliga grundsatser.
Om dessa grundsatser af ett folk icke mera erkännas och tillämpas, så kan nämnde föreställning icke heller genom yttre väld upprätthållas.
Våra dagars erfarenhet bekräftar detta, ty ehuru hu,sagan qvarstår i lagen och af några husbönder ännu användes, så har likväl bandet emellan husbönder och tjenare allt mera börjat upplossas.
Härmed är dock icke förnekadt, att ju icke en felaktig Santmans.
Ing kan bidraga alt hos folket utplåna sanna begrepp, hvilket t. ex. skulle blifva händelsen om nian förkortade liden för aftal om tjenst, så att detta kontrakt alltmera blefve likt ett tillfälligt arbelsbeting.
Dä vid det sednare kontraktet icke något annat än det bestämda arbetsbelinget förbinder kontrahenterne med hvarandra, >ä blir äler följden af det förra, der Ijenaren under en längre lid upptages i husbondens hem och blir delaktig af delsammas håde förmåner och olägenheter, all personliga förhållanden uppkomma såsom å ena sidan lydnad och trohet, å den andra uppfostran och omvårdnad.
Nu invändes härvid, att husagans borttagande skulle med nödvändighet leda derhän alt kontraktet om tjenst (inge uppgöras på månad elier vecka, i stället för år, emedan dä husbonden icke vidare hade något verksamt yttre medel emot en försumlig tjenare, skulle han icke under en längre lid vilja vara bunden af en sådan tjenare.
Jag kan icke godkänna detta antagande såsom allmän regel; snarare skaile man nå kunna från motsatta sidan säga, att emedan ijenaren vet sig vara underkastad husaga, så har deraf ålit mera uppkommit obenägenheten för årstjenst.
De arbetsgivare och arbetstagare, hvilka, för åtnjutande af förmånerne, icke vilja underkasta sig olägenheterna af årsljenslekontraklet, de må öfverenskomma om tillfälliga arbelsbeting; men icke bebölver för någras enskilda tycken den väsentliga skilnaden emellan tjenstehjonsaftal och arbelsbeting upphäfvas.
Lagstiftaren skulle då gifva efter för en falsk, sjelfsvåldig uppfattning af personlighelsbegreppel, likasom deremot å andra sidan erkännandet al personlighelsbegreppel i sin sanning mäste medföra husagans upphäfvande.
Med dessa korta antydningar har jag velat motivera min åsigt alt rättigheten för husbonde alt använda husaga bör, såsom gagnlös och skadlig, upphäfvas, samt att derutaf ingalunda behöfver loija ett upphäfvande af tjenstehjonsaftalet, såsom det lill sin väsentliga natur och beskaffenhet i vära lagar nu riktigt är uppfättadt’,“ af Herr Hasselrot. ”1 vår lagbok finnes ett kapitel, bestående af två §§ af följande innehåll: 1 §.
"Hvilken man af hal eller i dryckenskap, eller för annor qvinnas skall, s/är hustru sina h/å eller blodig, lohm eller lytt: vare del alt i tvuböte.
Slär hustru man sin; siande samma rätt.'’ 2 §.
”Slår husbonde eller matmoder legohjon sitt så all det varder deraf lahult eller lytt; Hgge det i laga hot, sorn förr är sagd t.
Näpsa de det skäliga för brott dess; vare ogitdt.u
Man säger att brottmålslagen är en säker gradiuälare på ett lands bildning och hyfsning.
Om detta är sannt, måste bildningen slå på klena lotter i ett land, der mannen strafflöst får slå sin hustru efter godtfinnande, endast han ej slår henne blå eller blodig, och der husbonden eger misshandla sin tjenare efter behag blott han afpassar slagen så att Ijenaren ej blir lam eller lytt, och jag skulle nästan blygas alt anföra dessa lagrum, sä litet vittnande vårt land till heder, om ej dess konung och folk för tiotal af är sedan påkallat upphälvandet af denna lag, som dock upprätlhålles af dem, hvilka borde gå i spetsen för hyfsningen och utrotande af omenskliga lagar.
Det gränsar emellertid till det otroliga att, då man direkt påyrkar upphafvandet af dylika lagbud, de finna försvarare.
^ Under diskussionen inom
Utskottet hörde jag hufvudsakligen framhållas två ,<käl för bibehållandet af husbondens lätt att utdela husaga: det ena, att familjebandet skulle upplösas och det partriarkaliska förhållandet emellan husbonden och tjenhren försvinna, om husagan borttoges, och det andra, att, ehuru husaga nu sällan och inom vissa samhällsklasser aldrig utdelas, man hade alt befara mindre ordentlighet och pålitlighet inom den tjenande klassen om husaga såsom slraffbol upphäfdes. 8 Samman?.
Lag- somt Allm.
I Betänkandet finnas nu tillagda några andra skäl, af hvilka do hufvudsakligaste äro, att det mera vore missbruket än bruket af husagan, som öfverklagades, och att emot missbruket redan lunnes värn i lagen, samt att det vore olämpligt all nu företaga en partiel förändring af ifrågavarande lagbud, då, efter hvad Utskottet benäget lofvar, den påbörjade reformen af kriminallagen vid nästa Riksdag kommer att omfatta de delar, som angå våld eller misshandel emot person.
Jag beder vördsamt att få skärskåda dessa skäl.
Förhållandet inom familjen skulle vara allt annat än lyckligt om bandel, som sammanhåller den, skulle utgöras af familjfadrens rätt att tilldela dess medlemmar kroppslig aga.