Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t ville till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition om den förändrade reglering af förenämnde Stater, som kunde af omständigheterne påkallas, hvarförutan Rikets Ständer vid flera riksmöten önskat, att personalen måtte minskas och Bergsfogdetjensterne indragas, så, enär dessa önskningar nu villfarits, syntes den Kongl. Propositionen böra bifallas; alt ehuru genom den nya organisationen bergshandteringen befriades från sitt fordna förmynderskap af Kronans embetsmän, den nödiga tillsynen öfver grufvornas skötsel dock skulle utöfvas af Bergmästarne, hvilka blefve de enda bergstjenstemän, som bibehöllos; och då till deras biträde, vid inträffande förfall och synnerligast vid högre ålder, erfordrades extra grufve-ingeniörer, voro de för 4 st. sådane äskade stipen— diatsarfvoden af 400
R:dr till hvardera oundgängligen behöfliga; men som Utskottet, utan att föreslå Rikets Ständers medgifvande dertill, endast yttrat dess åsigt, att Kongl. Majit vore oförhindrad att af anslaget till bergsbrukets befrämjande använda härtill erforderliga medel, förblefve denna del af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition obesvarad, och skulle för öfrigt på så obestämda vilkor svårligen erhållas skickliga personer till dessa ingeniörsbefattningar; att då i följd af den låga aflöningen samt af fruktan för den länge påtänkta regleringen ganska få per - 12 Slals-Ulskollcls Ullålande, Jl? 185. söner, på sednare tider sökt anställning \id Bergsstaterna, samt dessas tjenstemän i landsorten haft sin hufvudsakliga allöning af sjelfva näringsidkarne, som utaf dem skulle kontrolleras, alla dessa olägenheter kunde afhjelpas, på sätt Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, utan betydligare Statsanslag; att, ehuru de bergstjenstemän, som innehade fullmakter, ägde att, vid indragning af deras befattningar, bibehålla sina lönevilkor, Utskottet icke meddelat yttrande om Kongl. Maj:ts
Nådiga begäran att få till deras pensionering använda högst 800
R:dr årligen af anslaget till bergsbrukets befrämjande; att sjelfva organisationsfrågan redan vore af Kongl.
Maj:t afgjord samt nu endast ålerstode att besluta om dispositionen af ofvanberörde summor, hvilka Kongl. Maj:t ej kunde för nu ifrågakomne behof använda utan att derigenom förminska tillgångarne för de ändamål, hvartill medlen voro af Rikets Ständer anvisade; att Utskottet icke heller yttrat sig öfver Kongl. Maj:ls i Nåder framställda förslag att stipendiaterne skulle, efter 8 års tjenstgöring åtnjuta SO procent förhöjning å sina arfvode»; att en Öfverstyrelse för bergverken säkerligen ej stöde att erhålla med mindre kostnad än det
Nådiga förslaget utvisar, samt att, äfven om förhöjning af anslaget till dessa stater ifrågakommit, det varit billigt att nu återgifva något af hvad derå vid sednaste Riksdag indrogs; att Stats-Utskottet, som kunnat och bordt begagna den af Konstitulions-Utskottet, till ledning för omdömet, verkställda utredning af ämnet, men sådant uraktlåtit och blott yttrat sig hysa betänkligheter vid organisationens ändamålsenlighet, bordt närmare uttrycka hvaruti dessa betänkligheter egentligen bestått och tillika yttra sitt omdöme om geschworner-tjensternas ersättande med stipendiater; samt slutligen alt, då organisationsfrågan alltsedan år 1825 varit å bane, det nu ej vore för tidigt, att bringa densamma till ett önskvärdt slut; hvarförutan jemväl yrkats, dids alt hvarken de till arfvode» begärda 1,600 R:dr eller de till löneersättning för afgående bergstjenstemän äskade 800 R:dr borde drabba anslaget till befrämjande af bergsbruket i allmänhet, enär deraf skulle framkallas likartade anspråk från alla nuvarande Bergsfogdar, alt äfven de Bergsfogdar, som blott innehade förordnanden, men af hvilka (lere varit en mängd år tjenstgörande, måtte, då de vid innevarande års utgång skulle frånträda sina befattningar, hållas skadeslöse för den inkomst dem sålunda frånginge.
Enär Utskottets förslag i denna punkt blifvit af Preste- och Bonde-Stånden bifallet, saknar Utskottet skäl att detsamma frånträda; men kommer dock, med anledning af sedermera väckt motion om ersättning lill Bergsfogdarne för dem frångående allöning, att särskildt utlåtande derom afgifva.
S:dje punkten, angående förhöjdt anslag till General-Landlmäteri-Kontoret, är af Borgare-Ståndet återremitterad i sin helhet samt utaf Bonde-Ståndet i de delar, som icke afse Öfver-Ingeniören, Ingeniörerne och Landtmäteri-Fiskalen.
Vid diskussionen inom dessa Riks-Stånd, har, emot Utskottets yttrande, hufvudsakligen anförts: att de deruti föreslagne löneförhöjningarne, upptagne, i Utlåtandet, till sam - Slats-Ulslcollcls Utlåtande, JW 185.
13 manlagdt 2,041 R:dr 52 sk., men i dervid fogade tabell till 2,708 R:dr 16 sk., rätteligen uppginge till sistnämnde belopp; att samtlige dessa löneförhöjningar borde afslås; att emedlertid, vid jemförelse mellan Öfver-Direktörens och andra Chefers göromål och aflöning, samt då Ofver-Direktören derjemte hade den särskilda förmånen af fri boställsvåning, som torde kunna uppskattas till 1,000 B:dr, lönetillökningen för honom skäligen kunde inskränkas till 514 R:dr 32 sk. utan tjenst— göringspenningar, men, om sådane ifrågakomme, dessa beviljas till belopp af blott 335 R:dr 16 sk.; att Ofver-Direktören syntes i lönevilkor blifva mera gynnad än Landtmäteri-Sekreteraren, hvilken sednare alltid deltoge i och ansvarade för besluten samt vore skyldig att vid den förres frånvaro fungera såsom Chef; alt den förhöjda aflöning, som kunde tilläggas Öfver-Direktören, borde såsom ordinarie lön fastställas samt, då hans befattning ej vore tillfällig, intet af hans aflöning benämnas extra tjenstgörings-arfvode, hvaraf ytterligare tillökning kunde framdeles föranledas; hvarförutan, i afseende å Ofver-Direktören och Sekreteraren, vrkats bifall dels till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, dels till hvad uti de vid utlåtandet fogade reservationer är vordet föreslaget.
Enär denna punkt i sin helhet bifallits ej mindre af Ridderskapet och Adeln än Preste-Ståndet, hos det sednare S,tåndet likväl med den rättelse, att den beslutade anslagstiilökningen skulle upptagas till 2,708 R:dr 16 sk., samt BondeSlåndet bifallit hvad Utskottet föreslagit om Ofver-Ingeniören, Ingeniörerne och Landtmäteri-Fiskalen, så är, enligt 75 § af Riksdags-Ordningen, ärendet i sistnämnde delar af Rikets Ständer afgjordt, hvadan Borgare-Ståndets återremiss deraf ej från Utskottets sida påkallar ytterligare åtgärd.
Beträffande deremot öfriga delar af förevarande punkt, så enär 2:ne Riksstånd antagit derutinnan framställde förslag, finner sig Utskottet böra detsamma vidhålla, likväl med den rättelse, att totalbeloppet af de föreslagna tillökningarue å anslaget upptages till 2,708 R:dr 16 sk.
Utaf 9:de -punkten, i fråga om löneförhöjning åt Lands-Staterne hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet återremitterat Utskottets l:sta och 2:dra yttranden (pag. 11), hvaremot punkten i sin helhet blifvit af Borgare-Ståndet återremitterad.
Anmärkningarne härvid innehålla förnämligast: alt, då frågan om Lands-Staternes lönereglering ungefär 50 år varit å bane, Utskottet icke bordt än längre uppehålla densamma dymedelst att, i strid mot Rikets Ständers föregående beslut, tillstyrka indelningarnes indragning, helst då skulle erfordras ett anslag af minst 100,000 R:dr, så vidt lönerne i framtiden ej skulle blifva otillräckligare än förut, hvilket åter medförde stora olägenheter samt ständigt skulle föranleda nya anspråk på löneförbättringar, hvaremot vid förslaget hellre kunnat fästas det vilkor, att de tjenstemän, som erhölle lönctillökning, skulle frånträda uppsägningsrätten till de indelda lönernas utfordrande in natura och i dess ställe Q O 14 Stals-Ulskollels Utlåtande, JYs 185. mottaga lösen efter årligen för de nästförflutne tio åren bestämdt medelpris; att Utskottet bordt ingå i bedömande af regleringens hufvudgrunder, hvaraf bland andra den, att Landsstats-tjenstemiinnen i städerna skulle frånträda sina boställen, säkerligen komme att för dem medföra opåräknade förluster och sålunda tarfvade rättelse, helst endast en del af dem erhölle lönetillökning, samt
Landshöfdingarne fortfarande behölle sina boställen; att, vid regleringsförslagets uppgörande, sportler ieke tagits i beräkning, så att, af bristande kännedom om inkomsternas verkliga belopp, löneregleringen ej kunnat med säkerhet uppgöras, samt Landssekreterarne, hvilkas inkomster i flera län öfverstege Landshöfdingarnes, och i allmärihet voro så ojemna att de varierade från 8,000 till 2,000 R:dr, icke dess mindre, utom direkt lönetillökning för några, allesamman enligt förslaget komme att till biträde erhålla Läns-Notarier, som likväl af dem sjelfva förut aflönats; att aflöningen vore låg ej mindre för Landskamererare, i jemförelse med Landssekreterare, än för Kronofogdarne såsom uppbördsmän med stor ansvarighet, likasom ock för de i förhållande till Kronofogdarne vanlottade Häradsskrifvarne, hvilkas mödosamma göromål fordrade flera tjenstebiträden, äfvensom för Kronolänsmännen, hvilka egde föga utsigt att befordras till förmånligare befattningar, samt ej heller alla voro försedda med boställen, hvadan sådana borde anslås så väl åt dem, som åt andra Landsstats-tjenstemän, hvilka deraf voro i saknad; att då de öfrige Landsstatstjenstemän, hvilkas nuvarande inkomster öfverstege det föreslagna minimibeloppet, finge dem behålla, Kronolänsmännen deremot skulle frånträda hvad som öfverskjöte normalbeloppet af deras aflöning; att det ifrågavarande anslaget borde ställas till Kongl. Maj:ts förfogande blott intill nästa Riksdag, på det frågan måtte under tiden kunna utredas, och ett fullständigt förslag sedermera utaf Rikets Ständer pröfvas och fastställas; att endast 1,000 R:dr föreslagits till ersättning för forsellön å indelt Kronotionde, då likväl enahanda ersättning skulle beräknas jemväl å den indelda afrads-spanmålen, och således till vida högre belopp; men att emedlertid intet särskildt anslag vore för detta ändamål behöfligt, då Rikets Ständer redan vid sista Riksdag härtill anvisat nödige medel; att de 4 stycken bilagor till Statsrådsprotokollet, hvilka innehöllo sammandrag öfver de från länen inkomna uppgifter i ämnet, icke blifvit i tryck meddelade; att nuvarande tjenstemäns inkomster blifvit beräknade, särdeles hvad boställena beträffade, på ett sätt, som ingåfve ett visst misstroende till regleringen; men att om, i utbyte mot kontante penningar, de indelda lönerne skola till Staten ingå, det borde vara utredt hvad dessa i verkligheten utgöra, då det möjligen kunde visa sig, att för Landsstaterna på det hela, om nödiga jemkningar iakttoges, ingen lönefyllnad erfordrades, samt Rikets Ständer åtminstone komme i tillfälle att pröfva,
huru stor lönefyllnad verkligen vore behöflig.
Detta, med hvad mera blifvit under diskussionen anfördt, har Utskottet tagit i öfvervägande, och då en del af dessa anmärkningar äro af väsendtligen olika Slals-Vlskollcts Ullålande, JVI 185. 15 syftning och Utskottet nu icke bättre än tillförene är i tillfälle att ingå i pröfning af förslagets detaljer, hvilka, enligt hvad Kongl. Maj:t äfven i Nåder tillkännagifvit, vid verkställigheten tarfva åtskilliga rättelser och jemkningar, samt meningarne hos Riks-Stånden synas varit i allmänhet ense derom, att det äskade anslaget bör beviljas, ehuru i fråga om vilkoren dervid tankarne varit mera delade, har Utskottet, enär Bonde-Ståndet bifallit hvad i denna punkt är föreslaget, funnit sig böra vidblifva sitt förra yttrande, angående det äskade reservations-anslaget 77,000 R:dr.
Hvad deremot angar Utskottets förslag, om anvisande af 1,000 R:dr till ersättning för forsellön, så, enär denna ersättning torde kunna Landsstats-tjenstemännen beredas utaf det anslag, som Rikets sednast församlade
Ständer för enahanda ändamål vilkorligen beviljat, hemställer Utskottet, ntt dess härutinnan framställda förslag icke må af Rikets Ständer antagas.
Då Utskottets slutliga yttrande i anledning af enskilda motioner blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Bonde-Stånden bifallet, och frågan i denna del således jemlikt 75 § i Riksdags-Ordningen är af Rikets Ständer afgjord, kan Borgare-Ståndets åtcrrcmiss deraf icke till någon åtgärd från Utskottets sida föranleda.
13:de 'punkten, angående aflöning åt Styrelsen för Allmänna Väg- och Vattenbyggnader samt dess tjenslebiträdcn, 15;de punkten, om iiskadt anslag för befrämjande af laga skiften å Gottland, samt 23:dje punkten, i fråga om förhöjdt anslog till Slöjdföreningens skola, äro af Ridderskapet och Adeln åtterremitterade; hvarjemte utaf 24:de punkten dels mom.
A, rörande begärclt anslag för inrättande af tekniska skolor i de släder, som dertill vilja bidraga, dels mom.
C, i fråga om statsbidrag till en i Christianstad inrättad teknisk skola, blifvit af Borgare-Ståndet återremitterade; men som de öfriga Riks-Stånden bifallit förra betänkandet i dessa ämnen, hvilka sålunda äro af Rikets Ständer afgjorda, kan Utskottet, emot Riksdags-Ordningens 75 §, ej vidare dermed taga befattning.
Från Ridderskapet och Adeln har Utskottet erhållit återremiss å 32:dra punkten samt från Preste-Ståndet å den del af samma punkt, som angår Kongl. Maj:ts Nådiga förslag, att den till »Fattigvårds-inrättningen» i Södertelje hittills årligen utgående ersättning för den till Södertelje kanal upplåtne s. k.
»Skolmästareängen» måtte en gång för alla med ett kapital af 160 R:dr godtgöras; hvaremot denna punkt blifvit i öfriga delar af sistnämnde Riks-Stånd samt i sin helhet af Borgare- och Bonde-Stånden godkänd.
Vid ärendets föredragning hade, med vederbörliga handlingar blifvit styrkt, att ifrågavarande årliga ersättning utgått icke för sjelfva den s. k.
Skolmästareängen, utan för en dertill hörande åkervret; hvilken ej heller varit upplåten åt Fattigvårdsinrättningen, utan åt Skolmästaren 16 Slals-Ulskotlels Utlåtande, M 183. eller Stadspedagogen, såsom innehafvare af den s. k.
Förenämnde äng och vret, jemte åtskillige andra jordegor, vore nemligen, emot vissa åligganden, den 12 Januari 1678 till Skolmästaren donerad; men då donationen ställdes under inseende af Caput för Lovisinska familjen jemte stadens Pastor, Borgmästare och Råd samt kyrkans och de fattiges föreståndare, hade, uti Kongl. Brefvet den 22 Juni 1813, hvarigenom detta anslag först beviljades, troligen af förbiseende, influtit ordet fattigvårdsinrättningen, ehuru samma Kongl.
Bref äfven tydligen innehölle, att ersättningen skulle tillfalla innehafvaren af Lovisinska donationen, på det emellertid nu ifrflgaställde kapitalersättning ej måtte tilldelas fattigvårdsinrättningen, utan föreståudarne för nyssberörde donation, hade rättelse härutinnan blifvit påyrkad.
Utskottet har ånyo förehaft frågan om förenämnde kapitalersättning, och som, vid undersökning om förhållandet, ofvanberörde uppgifter vunnit bekräftelse, samt det bör tillses, att den föreslagna ersättningen ej må annan än vederbörande rättsinnehafvare tillgodokomma. så får Utskottet nu hemställa, det Rikets Ständer ville, vid besvarandet af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i ämnet, meddela nödig upplysning om rätta förhållandet med dispositionsrätten till ofvanomförmälda åkervret.
Öfriga delar af denna punkt hafva deremot af 5:ne Rikets Stånd bifallits; och da deruti förekommande frågor, alltså, likmätigt 73 § af Riksdagsordningen, äro af Rikets Ständer afgjorda, kan Ridderskapet och Adelns återremiss deraf ej till någon åtgärd från Utskottets sida föranleda.
Trettiotredje punkten, rörande anslaget till skrifmaterialier och expenser m. m. har, jemte den vid Utlåtandet fogade tabell, såsom beroende af Riks-Ståndens öfriga beslut angående 6:te Hufvudtitelns reglering, återremitterats af Borgare- och Bonde-Stånden, hvarförutan, jemväl af enahanda anledning, Trettiofemte punkten, angående sådane anslag, hvaruti förändring ej varit i fråga, blifvit af förstnämnde Riks-Stånd återremitterad; men som 33:dje punkten af Ridderskapet och Adeln ansetts för närvarande ej föranleda något beslut, och utaf Preste-Ståndet blifvit lagd till handlingarne samt tabellen blifvit af sistnämnde 2:ne Riks-Stånd och 33:te punkten ej mindre af dessa båda Stånd, än af Bonde-Ståndet godkänd, så ock då för öfrigt Rikets Ständers definitiva beslut i Statsregleringsfrågor komma att vid Riks-Statens slutliga upprättande iakttagas, lära dessa återremisser ej heller från Utskottets sida för närvarande påkalla någon älgärd.
Alla öfriga punkter af Utlåtandet M 71 hafva utaf samtliga Riks-Stånden antingen godkänts eller blifvit lagde till handlingarne, eller ock ansetts vara af beskaffenhet, att dervid fått bero, hvadan Utskottet icke har att vidare yttrande deröfver afgifva.
Reservation Stats-Utskollels Ullålande, M 185. 17 Reservationer: , 2:dra punkten: af Herr von Troil, S. G. Vid ff:de punkten: af Herr von Troil, S. G., som yttrade: »I de, Stats—Utskottets Betänkande M 71 åtföljande, reservationer är tydligt ådagalagd t, att det vilkor Utskottet fästadt vid beviljandet af ett reservationsanslag, stort 77,000 R:dr, för Landstatens lönereglering, skulle för en betydlig del af medlemmarne inom denna talrika tjenstemannakorps medföra löneförsämring, i stället för löneförbättring.
])ä detta icke kan vara Rikets Ständers mening, hemställer jag att det äskade reservationsanslaget må utan alla vilkor ställas till Kongl. Maj:ts disposition.
Hvad särskildt beträffar frågan derom huruvida ersättning för förlorad forsellön skulle kunna erhållas från det vid sista Riksdag för enahanda ändamål anvisade förslagsanslag, ber jag endast få erinra, alt nyssnämnde anslag beviljades till ersättning åt »innehafvare af ränte- och tiondeanslag, för upphörandet så väl af deras »hittills åtnjutna optionsrätt, att utfordra dessa anslag in natura, som af rättigheten att utaf »räntegifvarne uppbära forsellön», samt att detsamma således icke kan, i enlighet med Utskottets tanka, anlitas för de tjenstemän, hvilkas indelda löner Utskottet önskar, emot kontant penninge-ersättning, indraga.
Af Trosten Tellbom, hvilken åberopade sin i ämnet förut afgifna reservation.
Häruti instämde Biskoparne Heurlin och Annerstedt, Prosten Schram, Kontrakts prosten Forsell, Prosten Berlin och Kontrakts-Prosteu Holmberg.
Af Herr Hörnstein, C. C.,, med yrkande af ett tillägg om h ihet för Regeringen, alf under regleringstiden använda de medel, som då, eller innan regleringen trädde i verkställighet, icke komme att utgå, till förskaffande af bostads-boställen åt de tjenstemän, hvilka deraf vore i saknad, ehuru de skola sådane innehafva och bebo. hih. till R.
Trot. 1885 & 1884. 4 Sami. 1 Afd. 2 liand. 23 Haft. 3 STOCKHOLM, TRICHI HOS JOH. BECKMAN, 1884. Stats-Utikottets Utlåtande, N:o 184. 1 *:o INI.
Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Juli 1834, kl. 8 e. m.
Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 72, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjunde Hufvud-tilel. (U. A.)
Uti andra punkten af nämnde Betänkande hade Utskottet, i anledning af tvenne till dess behandling remitterade motioner, innefattande hemställan, att de, enligt afgifne, men af Kongl. Maj:t ännu icke pröfvade, underdånige förslag till ny organisation och löne-reglering för Kammar-kollegium och Kammar-rätten, erforderlige tillökningar uti de till dessa verk nu utgående Stats-anslag mätte-af Rikets Ständer beviljas och till Kongl.
Maj:ts Nådiga disposition öfverlemnas, för att till berörde ändamål användas, förklarat, alt, då frågorna om ny organisation af nämnde Embetsverk vore på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning beroende, Utskottet funne sig sakna skäl att, endast i följd af enskilde motionärers yrkande, föreslå någon tillökning uti den för dessa båda verk nu utgående aflöning; hvaremot Utskottet, i öfverensstämmelse med Kongl.
Maj:ts derom gjorda Nådiga framställning, tillstyrkte, att de, vid flere föregående riksmöten beviljade, fyllnadsanslag för omförmälde Embetsverk finge under nästa Statsreglerings-period fortfarande utgå.
Denna punkt har blifvit återremitterad af Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet, hvarvid hufvudsakligen anförts: att i flere fall, der förslag af enskilde motionärer blifvit väckte om löne-förbättring för andra Stater och Korpser, t. ex. Högsta Domstolen och Ingenieur-korpsen, Utskottet tillstyrkt och Rikets Ständer jemväl beviljat ökade anslag, utan afseende derå att någon framställning i ämnet af Kongl.
Majit icke blifvit gjord; att förevarande reglerings-frågor måste anses vara genom de till Kongl. Majit afgifne underdåniga förslag fullständigt utredda, så att desamma, hvad aflöningsbehofven anginge, kunde af Rikets Ständer pröfvas, helst uti nämnde förslag Embets- och Tjenstemännens sportel-inkomster blifvit noggrant uppgifne; alt både rättvisa och billighet kräfde, det Kammar-kollegii och Kammar-rättens Embets- och Tjenstemän, hvilkas göromål vore af den trägnaste och mest magtpåliggande beskaffenhet, Bih. till B.
Brot. 1853 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 B:d. 24 Haft. 1 2 Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o t
Si. finge åtnjuta jemngoda löne-förmåner med andra Verks Embets- och Tjenstemän, hvilka under de sednare åren erhållit förbättrade löne-vilkor; att för Kammar-kollegium, som redan hade ett extra anslag af 2,095 R:dr 26 sk. 8 rst., större anslags-tillökning egentligen icke erfordrades, än eli belopp af 3,398 R:dr 33 sk. 2 rst., eller 3,998 R:dr 33 sk. 2 rst., om, såsom billigt syntes, de tre äldste Ledamöterne i Verket, hvilkas löner nu blifvit föreslagna lill 2,400 R:dr, finge, i likhet med äldste Hofrätts-Råder, 2,600
R:dr hvardera om året, samt för Kammar-rätten med dess förut varande göromål icke något ökadt aflönings-anslag behöfdes, emedan den för detta Verk begärda summa endast hade lill ändamål att lätta verkställigheten af den föreslagna nja organisationen, och att bereda ersättning för den till Kammar-rätten nyligen öfverlemnade befattningen i andra instansen med lattigvårds-ärenden, utan skulle i stället, genom det nja organisalions-IÖrslaget, någon minskning i Kammar-rättens nuvarande anslag uppstå, utom den väsendtliga fördelen att genom 11 sysslors indragning de öfrige befattningarnes innehafvare kunde bättre aflönas, samt att, äfven om, såsom under öfverläggningen jemväl blifvit antydt, regleringsförslagen, med afseende å den föreslagna stora inskränkningen i tjenstemännens antal, icke vore af beskaffenhet att kunna af Kongl. Maj:t bifallas, det likväl vore nödigt att, under tiden och intill dess ifrågavarande Embetsverk hunnit reorganiseras, dess Embets- och Tjenstemän finge, i likhet med deras vederlikar i andra Embetsverk, en tillökning i deras nuvarande ringa löne-förmåner.
Som emellertid tvenne Riks-Stånd, nemligen Preste- och Ronde-Stånden, bifallit denna punkt, samt de gjorda anmärkningarne icke synts vara af beskaffenhet att böra föranleda ändring af Utskottets förut tillkännagilha åsigt i frågan, får alltså Utskottet sitt redan afgifna yttrande vidblifva.
Tredje punkten, angående uppförande, å Stats-kontorets Stat, af ett arfvodesanslag, i stället för de till verkets aflöning från särskilde utgifts-titlar hittills utgående bidrag, Femte punkten, i fråga om förhöjning af det för Tull-verket beviljade förslags-anslag, Åttonde punkten, om upphörande af anslaget för remisslage och dess inbegripande under anslaget till Observations- och Uppbördsprocent^-, samt Tionde punkten, rörande förhöjning af anslaget för Kongl.
Theatern, hafva blifvit återremitterade, 3:dje och 8:de punkterne af Rorgare-Ståndet, 5:te punkten af Ridderskapet och Adeln samt ter äro af 3 Riks-Stånd godkände, kunna, jemlikt 75 §.
Då öfrige punkter af Betänkandet N:o 72 blifvit af samtlige Riks-Stånden antingen godkände, lagde till handlingarne eller annars lemnade utan anmärkning, är något vidare yttrande i dessa delar från Utskottets sida icke erforderligt.
Stockholm den 14 Juli 1854. Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 18$. 3 A:o 185.
Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Juli 185.1, kl. 8 e. m.
Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 73, angående regleringen af utgifterne under Riks-Stalens A tionde Hufvud-lilel. (U. A.) Sjette punkten, angående löne-tillökning för Tjenstemän vid Akademiska Bibliotheket i Lund, och Sjunde punkten, rörande lön för en Andre Amanuens vid Upsala Akademis Bibliothek äro återremitterade af Bonde-Ståndet; men som dessa punkter blifvit af de öfriga trenne Riks-Stånden godkände, kunna återremisserne icke, emot 75 §.
Riksdags-Ordningen, till vidare åtgärd föranleda.