Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid den öfverläggning, som omedelbart härefter hölls rörande ej mindre Heinemanns och Mannheimers anbud än jemväl det anbud, som två dagar förut å bankirhuset Salomon Heines vägnar inlemnats af Grosshandlaren Cervin, yttrade
Fullmägtige enhälligt sin önskan att consortium måtte öfvertaga den återstående delen af 1864 års jernvägslån, hvarjemte
Fullmägtige förklarade sig vilja ingå i underhandlingar om hvad som till befordrande deraf nu blifvit eller framdeles blefve föreslaget.
Men då af den å consortii vägnar gjorda framställning icke kunde utrönas, om eller när någon ytterligare inbetalning å sagda lån komme att ske, och Fullmägtige till följd deraf måste vara betänkta på beredandet af utvägar att fullgöra de utbetalningar, som, enligt den uppgjorda förslagsberäkningen, det ålåg Riksgälds-kontoret att under instundande år bestrida, samt fråga således uppstod om sättet för anskaffandet af dertill erforderliga medel, eller hvilketdera anbud, som borde af Fullmägtige antagas, yppades skiljaktiga meningar.
Sålunda anfördes, att endast en tvingande nödvändighet kunde berättiga till upptagande af temporära lån.
En sådan nödvändighet hade likväl ännu icke inträdt.
Riksgälds-kontoret kunde nemligen genom antagandet af den utaf consortium erbjudna krediten å 500,000 Pund Sterling med största lätthet och minsta uppseende fylla sitt behof af penningar under nämnda tid medelst vexeldragnin - 56 Stals-Utskottets Utlåtande JSs 29. gar derå redan med början af Januari månad 1865.
Det föreslagna sättet för vexeldragningarne mellan de olika bankirhus, hvaraf consortium utgjordes, skulle för Riksgälds-kontoret medföra de minsta kostnaderna för de medel, som nödvändigt behöfde på detta sätt anskaffas, enär de å krediten dragna vexelbeloppen kunde minskas i samma mån, som större eller mindre andelar af jeruvägslånet blefve af långifvarne inbetalda.
Att långifvarne ansågo lånet hafva utsigter till framgång och att deras verkliga afsigt vore att öfvertaga den återstående delen af detsamma, derpå utgjorde den nu erbjudna krediten och de i öfrigt gjorda framställningarne moraliska bevis, ehuru affären ännu icke var så klar, att inbetalning af något bestämdt belopp kunnat erbjudas.
Ett förklarande af Fullmägtige att något afseende icke komme att fästas vid det af consortium framställda förslag, skulle kunna leda derhän, att hela det återstående lånet alldeles förlorades.
Om långifvarne till följd deraf drogo sig tillbaka blefve
Riksgälds-kontoret nödsakadt att antingen sjelf eller genom andra försälja de för innevarande års jernvägslån utgifna obligationerna, hvilket, om det äfven lät sig verkställas, skulle komma att medföra betydliga kostnader.
Lyckades åter denna försäljning icke, utan ett nytt låns upptagande blefve nödvändigt, måste ifrågavarande obligationer annulleras och kunde icke vidare begagnas såsom liypothek för de reverser, hvilka komme att utgifvas för det af Skandinaviska Ivredit-aktie-bolaget erbjudna temporära lån.
Men genom upptagande af ett sådant lån skulle Fullmägtige tvingas att, för detsammas återbetalande, anskaffa ett amorteringslån.
Antagandet af den utaf consortium erbjudna krediten kunde visserligen leda till samma nödvändighet, men lemnade derjemte rum för den största sannolikhet att undslippa detsamma.
Billigheten och klokheten talade alltså för att consortii anbud i främsta rummet toges i betraktande och att en öfverenskommelse derom träffades.
A andra sidan blef häremot erinradt, att den af consortium erbjudna försträckningen vore genom de föreslagna cirkulerande vexlarne till sin natur likartad med vissa, inom handelsverlden stundom förekommande, alltid mindre väl ansedda operationer, hvilkas framgång kunde af flera eventualiteter omintetgöras.
Antagligheten af consortii förslag hvilade på den förutsättning, att långifvarne komme att fortsätta inbetalningarne i det med dem afslutade lånet.
Deras sent omsider gjorda anbud undanröjde icke tviflet, huruvida en dylik förutsättning vore berättigad.
Detta tvifvel skulle hafva minskats, om de, jemte den erbjudna krediten, tillkännagifva öfvertagandet af någon ytterligare andel af samma lån.
Afven om man vore öfvertygad om deras önskan och goda vilja i berörda afseende, torde det icke kunna förnekas, att ett dylikt fortsättande af lånet i främsta rummet betingades af tidsförhållandena och den deraf beroende penningeställningen, hvilkas framtida gestaltande icke läte sig med någon visshet förutsägas.
Fullmägtige måste i första rummet tillse att Riksgälds-kontoret vore betryggadt i afseende på nödiga medel för sina utgifters bestridande.
Denna trygghet Stats- Utskottets Utlåtande Jfå 29. trygghet blefve flock genom antagandet af consortii förslag icke vederbörligen tillgodosedd, enär genom optionens utsträckning till hela året 1865, Fullmägtige skulle nödgas ända intill samma års utgång afvakta, huruvida något ytterligare öfvertagande af lånet kunde komma att ske, och först med 1866 års början ega frihet att vidtaga de åtgärder, omständigheterna påkallade.
Hade under tiden icke någon andel af lånet till inbetalning uppsagts, måste Riksgäld s-kontoret dä anskaffa medel till betäckande af hela det indragna vexelbeloppet.
Genom upptagandet af ett tillfälligt lån försattes Riksgälds-kontoret i en mera oberoende ställning vid skeende underhandlingar om fortsättningen af det redan afslutade jernvägslånet och kunde afvakta mera gynnsamma tidsförhållanden än de närvarande.
Att ett tillfälligt lån, helst om det upptoges inom landet och i inhemskt mynt och för hvilka inga obligationer utgåfvos, skulle förhindra consortium från öfvertagande af det sednaste jernvägslånets optionsandel kunde svårligen antagas.
Att på förhand beräkna antingen begagnandet af den utaf consortium föreslagna krediten eller upptagandet af det utaf Skandinaviska Kredit-aktie-bolaget erbjudna tillfälliga lånet skulle medföra de största kostnaderna torde blifva mindre lätt, men utom den fordrade provisionen af */? procent för hvarje tre månaders vexel dragning borde jemväl de kostnader tagas i betraktande, som uppkomme genom vexlarnes omsättning i olika myntsorter.
Det å andra sidan gjorda påståendet derom att Riksgälds-kontoret icke skulle kunna såsom liypothek för det af Skandinaviska Kredit-aktie-bolaget erbjudna lån använda sina för sednaste jernvägslånet utgifna obligationer, hvilade på ett missförstånd, enär, enligt det med Schröder &
Comp. afslutade kontrakt, Riksgälds-kontoret, efter den numera tilländagångna optionstidens slut, egde full frihet att öfver samma obligationer förfoga.
Kredit-aktie-bolagets ombud hade icke heller haft något att erinra mot dessa obligationers emottagande såsom liypothek i deras nu befintliga skick, och om vid ett blifvande amorteringslån förbehåll om berörda obligationers annullerande skulle göras, kunde ju i kontraktet, om det nu ifrågasatta tillfälliga lånet ät
Riksgälds-kontoret betingas rätt att för sådan händelse få utbyta meranämnda obligationer mot andra dermed jemförliga fonderade obligationer.
Önskvärdt vore emellertid att, om företrädet gåfves åt det af Skandinaviska Kredit-aktie-bolaget erbjudna lån, den föreslagna återbetalningstiden blefve sålunda förkortad att Riksgälds-kontoret, i mån af tillfälle, kunde ega rättighet att efter första årets förlopp uppsäga hela lånet eller andelar deraf till återbetalning efter sex månader.
I sammanhang med de sålunda yttrade olika åsigterna rörande företrädet af den erbjudna krediten eller upptagandet af ett temporärt lån afgaf Grosshandlaren Berg till protokollet följande skriftliga yttrande: “Äfven jag anhåller att få yttra några ord med förbigående af alla detaljer “om det principiela af frågan och börjar med anbudet af det temporära lånet.
Prof. 1865 & 1866. 4 •'•arni. 1 A/d. 12 Haft. 8 58 Stats-Utskottets Utlåtande Jfå 29.
“Det ligger i sakens natur, att ett sådant, upptaget på kortare tid, blir “relativt dyrare än ett amorteringslån, hvilket dock är af mindre betydenhet, om “det förra upptages på ett år eller något deröfver, mot att binda sig att betala “ett högt pris under till exempel 50 år, men medförer deremot den i min tanke “obestridliga fördelen att man under tiden är oförhindrad, om de financiela och “politiska förhållandena förbättra sig, söka sig om efter ett amorteringslån på “möjligaste fördelaktiga vilkor, samt att det lernnar
Riksgälds-kontoret full trygghet för sina utbetalningar för åtminstone den närmaste tiden.
“ “Hvad åter den cirkulerande krediten vidkommer, hvars belopp först skall “härifrån indragas i 90 dagars vexlar och sedermera hvar tredje månad eller nå “got tidigare genom flera å olika orter boende bankirfirmors trasseringar på hvarandra omsättas — hvarigenom denna kredit antager naturen af s. k. blanko“kredit—så får jag för min del, utom i högsta nödfall, afstyrka dess antagande, “såsom allt för vådligt för ett Statens penningeförvaltande verk, hvilket alltid bör “söka att operera på en fast basis och så vidt möjligt är, icke utsätta sig för de “eventualiteter, som kunna uppstå vare sig i följd af financiela eller politiska “oredor; hvartill vidare kommer att kostnaderna för en dylik kredit äro snart “sagdt omöjliga att på förhand beräkna, såsom beroende på kurserna å de olika “orterna och de olika myntslagen, i hvilka omsättningarne komme att ske m. m.
“Dock vill jag icke förneka att en dylik kredit möjligen och i nödfall kan och “bör af Fullmägtige antagas.
Den på förmiddagen den 8 December sålunda hållna sammankomsten fortsattes samma dags eftermiddag, då företräde lemnades åt Grosshandlaren Cervin hvilken, på gifven anledning, förklarade, att den af honom i det ingifna anbudet föreslagna basis icke vore den enda, hvarpå en underhandling med baukirhuset Salomon Heine skulle kunna företagas, hvadan Cervin anhöll att, om de af honom framställda punkter icke funnos antagliga, Fullmägtige måtte angifva de vilkor, dem Fullmägtige kunde anse sig böra erbjuda.
Uppställandet af ett sådant motförslag, som Cervin ifrågasatt, ansågs visserligen icke kunna komma att medföra något resultat, enär ett dylikt förslag, som naturligtvis borde ställas något billigare än Mannheimers anbud, derigenom skulle komma att nog mycket afvika från Heines egna propositioner och följaktligen icke hafva utsigt att af honom antagas.
Anvisning till ett dylikt motförslag lemnades emellertid af Kapitenen Hierta, sorn i sådant afseende hemställde: att inga partial-obligationer skulle utgifvas, utan endast förskrifningar löpande med sex procent ränta; att för lånets anskaffning skulle medgifvas en procent af hela beloppet; att lånetiden borde bestämmas till tre år, med rättighet för
Riksgälds-kontoret att efter första året till återbetalning om sex månader uppsäga större eller mindre andelar af lånet, dock ej under l/2 million Riksdaler; att lånet borde lemnäs i Svenskt mynt och ränteliqviderna fullgöras halfårsvis, samt slutligen att >/2 procent pro - Stats-Utskottets Utlåtande JVå 29.
59 vision skulle erläggas vid 'ränte- och kapitalbetalningarne och såsom hypothek aflemnas obligationer, utgifna för innevarande års jernvägslån.
Om dessa vilkor lades till grund för lånet, ansågs detsamma komma att kosta under första året sju procent och under hvartdera af de tvänne följande sex och >/2 procent.
Med afseende å önskvärdheten deraf att fortfarande ega en samtidig pröfningsrätt af samtliga de erbjudanden, som blifvit gjorda, ville Fullmägtige, sedan Cervin, derom tillfrågad, medgifvit anstånd med pröfningen af hans anbud, jemväl hafva Kredit-aktie-bolagets erbjudande öppet åtminstone öfver näst derpå följande dag.
Men den härom gjorda hemställan ansåg
Mannheimer sig icke kunna efterkomma, enär bolaget hade att uppgöra 0111 penningar, hvilka för ifrågavarande lån voro afsedda och i detta ögonblick funnos att tillgå, men, i händelse af uppskof, kunde komma till användande för andra ändamål.
I anledning häraf och då Mannheimer alltså påyrkade ofördröjlig pröfning af Kredit-bolagets anbud, blef honom nu delgifvet ett af Fullmägtige under hand uppgjordt förslag till närmare bestämmelser i afseende å det temporära lån, som kunde komma att upptagas och hvars belopp Fullmägtige, enär 1865 års utgifter i den här ofvan omförmälda förslagsberäkningen upptagits till sitt sannolikt högsta belopp, ansågo kunna inskränkas till 11,000,000 II:dr.
De bestämmelser detta förslag innehöll voro följande: “l:o lånets belopp utgör omkring 11 millioner Riksdaler; “2:o lånet upptages och liqvideras i Svenskt mynt; “3-o inbetalningarne å lånet verkställas omedelbart till Riksgälds-kontoret; “4:o ränteliqviderna och kapitalafbétalningarné ske i Stockholm; “5:o såsom den dag, under hvilken skuldförbindelserna skola utfärdas, föreslås den 15 instundande Januari; “6:0 lånet tillhandahålles
Riksgälds-kontoret sålunda, att under hvardera af de fem första månaderna utaf år 1865 erläggas två millioner Riksdaler och un der den sjette månaden en million Riksdaler; “7:o lånet skall vara återbetaldt inom tre år; “8:0 rättighet förbehålles
Riksgälds-kontoret att efter första årets förlopp uppsäga hela lånet eller delar deraf, dock ej mindre än V2 million Riksdaler för hvarje gång att återbetalas sex månader efter uppsägningen; “9:o räntan liqvideras här i Stockholm halfårsvis; “10:o den betingade efter år beräknade provisionen godtgöres i sammanhang med ränteliqviderna; “ll:o för ifrågavarande lån hypothiseras
Svenska fonderade 4 */2 procents obligationer å ett efter ränteskilnaden lämpadt belopp; “12:o de till hypothek för detta lån eller derför utfärdade skuldförbindelser er bjudna obligationer, som tillhöra 1864 års jernvägslån, mottagas i sådant 60 Stats-Utskottets Utlåta}, de J/s 2.9. afseende, utan att derförinnan behöfva stämplas och förses med låneöfvertagarens påskrift; och “13:o.
Biksgälds-kontoret berättigas att, emot andra till värde och beskaffenhet jemförliga fonderade Svenska obligationer utbyta såsom hypothek förut aflemnade obligationer äfvensom att i den mån räntekuponerna för de hypothiserade obligationerna förfalla till betalning och räntan för nu ifrågavarande lån blifvit betald, återbekomma dessa kuponer.“
De sålunda föreslagna bestämmelserna föranledde från Mannheimers sida endast följande erinringar:
I afseende å andra punkten och den deri förekommande bestämmelsen angående det myntslag, hvari lånet borde återbetalas, yrkade Mannheimer, att denna återbetalning måtte ske i hela silfverspecier eller också genom invisningar eller vexlar i Mark Hamburger Banko.
Beträffande åttonde punkten erinrade Mannheimer att en sådan uppsägningsrätt, som Biksgälds-kontoret i denna punkt sig förbehållit, skulle omintetgöra den reciprocitet, hvilken borde finnas mellan långifvare och låntagare.
För den händelse att Kredit-aktie-bolaget ansåg sig icke kunna medgifva Biksgälds-kontoret en sådan uppsägningsrätt, föreslog Mannheimer, såsom ett annat alternativ, att lånet borde återbetalas halfårsvis i fyra lika stora delar och början med denna återbetalning göras den 15 Juli 1866.
I anledning af hvad tionde punkten innehöll rörande provisionens erläggande i sammanhang med ränteliqviderna förklarade Mannheimer, att bolaget heldre ön skade att vid lånets inbetalande en procent för hvarje år finge afdragas.
Sedan Mannheimer derefter afträdt, leinnades företräde åt Heinemann, hvilken ur ett från Schröder &
Comp. nyss förut erhållet och nu inför Fullmägtige förevisadt bref uppläste åtskilliga yttranden, genom hvilka Schröder förklarade sig hysa den fasta öfvertygelse!! att hela det med honom kontraherade lån, i händelse Fullmägtige antogo det af Schröder framställda förslag om räntekuponernas betalbarhet i Hamburg, så småningom skulle blifva placeradt och detta förfaringssätt för Svenska Staten falla sig billigare än genom penningars anskaffande på konstlad väg.
Lånets position blefve derjemte då oförändrad och Statens kredit komme icke att lida.
För öfrigt förklarade Heinemann, på gjorda frågor och erinringar, att han ville göra framställning till långifvarne om inbetalning inom viss tid af någon ytterligare andel af det kontraherade lånet; att, i händelse den 1 Oktober 1865 så stort optionsbelopp, som Biksgälds-kontoret funne behöfiigt, ej ännu vore öfvertaget, consortium sannolikt icke skulle hafva något att erinra mot frihet för Biksgälds-kontoret att, med bibehållande af ytterligare omsättning srätt för hvad å krediten begagnats, redan då underhandla med andra; att en dylik rättighet antagligen kunde beviljas Biksgälds-kontoret redan den 1 Stats-Utskottets Utlåtande, <M 29. 61 Juli 1866; samt att, om så skulle önskas, krediten sannolikt kunde ökas till 600,000 Pund Sterling.
Efter det att samtlige ombuden sålunda lemnats tillfälle att fullständigt utveckla de anbud och framställningar, som de, å sina hufvudmäns vägnar, haft att meddela, funno Fullmägtige, då Kredit-aktie-bolaget icke kunnat medgifva det uppskof, som ifrågasatts, sig böra till afgörande företaga den föreliggande frågan om anskaffande af medel till bestridande af Riksgälds-kontorets utgifter under år 1865.
Härvid gjordes först framställning om Fullmägtige, på de af Heinemann angifna grunder, ville ingå i underhandling med consortium rörande krediten.
För en sådan underhandling röstade, vid anställd votering, Grosshandlaren Rinman, Riksarkivarien Nordström och ordföranden Friherre Tersmeden; hvaremot öfrige närvarande Fullmägtige, nemligen Fullmägtigen Sköldberg, Justitieborgmästaren Gråå, Kyrkoherden Öfverström, Komministern Beckman, Majoren Wolffelt och Kapitenen Hierta voterade mot en dylik underhandling.
Det bör anmärkas, att Grosshandlaren Berg var af anmäld opasslighet hindrad, att vid detta sammanträde sig infinna och att Fullmägtigen Medin, på grund af erhållen tjenstledighet, icke var tillstädes.
Fullmägtigen Nettelbladt, närvarande vid sammankomstens början, hade aflägsnat sig innan voteringen företogs.
Dernäst framställdes fråga, huruvida ett kontraförslag, i öfverensstämmelse roed de af Kapitenen Hierta uppställda grunder, borde af Fullmägtige göras bankirhuset Salomon Heine.
Härtill svarades ja af Fullmägtigen Sköldberg.
Grosshandlaren Rinman, Majoren Wolffelt och Kapitenen Hierta, men nej af Justitie-borgmästaren Gråå, Kyrkoherden Öfverström och Komministern Beckman, Riksarkivarien Nordström samt ordföranden Friherre Tersmeden; hvadan jemväl detta förslag förfallit.
Mot sistnämnda beslut reserverade sig Kapitenen Hierta, på den grund att det af Kapitenen framställda kontraförslag innehöll något lägre betalningsvilkor än de, som innefattades i Skandinaviska Kredit-aktie-bolagets anbud och alltså skulle, om samma kontraförslag af Heine antagits, föranledt ett för Riksgäldskontoret billigare lån.
Sedan öfver de genom Heinemann och Cervin gjorda anbuden sålunda beslutats, “förklarade Fullmägtige sig vilja antaga det af Skandinaviska Kredit-aktiebolaget gjorda anbud å ett temporärt lån enligt de bestämmelser, som här “ofvan intagna förslag och dervid gjorda tillägg utvisa.“ Riksarkivarien Nordström, som för sin del icke biträdt Fullmägtiges beslut, att, med förkastande af J.
Henry Schröders &
Comp. förslag, antaga Skandinaviska Kredit-aktie-bolagets i Göteborg låneanbud, anmälde till protokollet sin reservation, den han sedermera skriftligen afgaf, och för hvars hufvudsakliga innehåll Revisorerne redogjort pag. 69—71 i deras berättelse, dit Utskottet alltså hänvisar. 62 Stats-Utskottets Utlåtande JS 29.
Vid Fullmägtiges sammanträde den 15 December anmäldes ett från Mannheimer ankommet telegram af innehål] att han, som af storm nödgades qvarstadna i Kiel, först ett pär dagar efter den 17 kunde infinna sig i Stockholm.
Det förslag han då komme att underställa Fullmägtige, hoppades lian skulle vinna bifall, då “fullmagten vore i hufvudgrunderna temligen öfverensstämmande. “ Sedan Mannheimer återkommit, blef, vid sammankomsten den 20 December, föredraget ett af honom inlemnadt nytt anbud å det temporära lån, hvarom fråga vore.
I sammanhang med detta nya anbuds ingifvande tillkännagaf Mannheimer, att
Kredit-aktie-bolagets först gjorda erbjudande hade varit grundadt på en förening af flere delegare, hvilkas anbud sedermera förändrats till följd af flei'a under tiden inträffade händelser.
Det af Mannheimer nu afgifna nya anbud var af följande innehåll: l:o.
Kredit-aktie-bolaget erbjuder Riksgälds-kontoret ett temporärt lån af 10 % millioner Mark Hamburger
Banko, deraf 6 millioner Mark eller 8 millioner Riksdaler Riksmynt fixt och resten i option sednast den 31 Januari 1865. 2:o. Beloppet skulle
Riksgälds-kontoret ega att indraga med en sjettedel uti hvarje af de sex första månaderna af år 1865 medelst trassering på Hamburg, hvarje gång för hälften uti 30 och återstoden uti 60 dagars trattor, hvilken trassering Kredit-bolaget åtog sig besörja för Riksgälds-kontoret utan beräkning af någon provision och med oafkortadt godtgörande af det för vexlarne erhållna belopp efter afdrag af mäklare-kurtage.
Dock förbehölle sig bolaget att efter godtfinnande och utan att vara bundet vid ofvannämnda månader, redan till inbetalning vid en eller flera tidigare terminer uppsäga hela beloppet eller någon del deraf på en gång eller efter hand, likväl ej i mindre poster än 100,000 Mark Banko eller 133,333 V:1 R:dr R:mt; börande alla sålunda tidigare indragna belopp afräknas på nästföljande terminer. 3:o.
Priset för lånet bestämdes till 97 procent; räntegodtgörelsen fastställdes till 6 procent pro anno och skulle beräknas från vexlarnes trasseringsdagar.
För de å de olika tiderna disponibla summor skulle Kredit-bolaget erhålla motsvarande belopp, i partial-obligationer, lydande på innehafvaren och daterade den 15 Januari 1865.
Dessa obligationer skulle anskaffas på Riksgälds-kontorets bekostnad och affattas efter formulär af öfverenskommen lydelse.
Dessutom förbehöll
Kredit-bolaget sig att Riksgälds-kontoret skulle hos bolaget nedsätta en hufvud-obligation, den bolaget egde behålla tills lånet blef slutligen liqvideradt. 5:o.
Partial-obligation åtföljes af räntekuponer å 6 procent pro anno, betalbara hvarje halfår den 15 Januari och 15 Juli. 6:o.
Länets* återbetalning verkställes af Riksgälds-kontoret al pari med V4 den 15 Juli 1866, V4 den 15 Januari 1867, V4 den 15 Juli 1867 och V4 den 15 Stats- Utskottets Utlåtande J/S 29. 63 Januari 1868, och sålunda liela lånet fullständigt liqvideradt inom tre år från den 15 Januari 1865.
De för lånets liqviderande oell räntebetalningen erforderliga silfver- eller vexel-remisser verkställas af Riksgälds-kontoret på det sätt, att de inträffa i Köpenhamn eller Hamburg 14 dagar före hvarje förfallotermin. 7:o.
Lånet offereras i Silfverspecier oeh Mark Hamburger Banko, med beräkning af 9V4 Specier och 27 Mark 12 sch.
Banko per Cölnisk Mark fint. 8:0.
Inlösen af kuponer och af de till återbetalning förekommande obligationer ombesörjes kostnadsfritt för Riksgälds-kontoret i Köpenhamn och Hamburg på de ställen, deni Kredit-bolaget ville närmare uppgifva. 9:o.
En mot detta lån svarande andel af 1864 års Svenska jernvägslån qvarhålles af Riksgälds-kontoret, tills detta temporära lån blifvit betaldt. 10:o. Kredit-bolaget förbehåller sig att tillfälle beredes bolaget göra anbud å lån för Svenska Statens jernvägsbyggnader, förrän negociation derom vidare afslutas.
Tilläggande
Mannheimer till detta skriftliga anbud att, hvad beträffade partial-obligationerna, desamma borde förskrifvas både i Riksdaler Specie och Mark Hamburger Banko samt lyda å 500 Riksdaler Specie eller 1,500 Mark Hamburger Banko och utfärdas både på Svenska och Tyska språket; att de för ränteliqvidernas och kapitalinbetalningarnes behöriga verkställighet erforderliga belopp borde antingen i Specier eller vexlar på derför anvisade ställen af Riksgälds-kontoret tillhandahållas 14 dagar före de särskilda utbetalningsdagarne, hvarvid dock de vexlar, som remitterades, icke behöfde vara till betalning förfallna förr än å någon af de närmast före hvarje sådan liqvid varande dagar samt, att någon provision icke äskades för bestyret med dessa liqvider.
Fullmägtige, sorn omedelbart efter detta anbuds framläggande företogo detsamma till granskning, anmärkte och erinrade; i afseende å första punkten: att Fullmägtige, sorn mot det föreslagna lånebeloppet icke hade något att erinra, deremot icke kunde medgifva option å någon andel utaf lånesumman, utan förklarade att densamma, till hela sitt belopp, borde fixt öfvertagas; vid andra punkten: att lånebeloppets indragning borde verkställas genom vexlar, utställda till betalning efter endast 30 dagar.