Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit måtte hos Rikets Ständer Nådigst föreslå, att, till lättnad uti räkenskapsgöromålen och vinnande af mera noggranhet, Taxering å fast egendom endast hvarje femte år skall verkställas, med uttrycklig föreskrift, att uppskattningen bör ske elter Taxeringsmännens, på grund af deras närmare kännedom om förhållanderne och med ledning af allmänna försäljningspriserne inom orten, egande öfvertygelse om hvarje egendoms verkliga värde; i hvilket fall, och då löljden deraf otvifvelaktigt blefve, att egendomarnes sammanlagda fastighetsvärde ökades, bevillningsafgifterne kunde nedsättas, så att deras belopp på det hela icke förhöjdes. 32:o. Comiterade anse, att, till beredande af förenkling vid debiteringen och i räkenskaperne, hittils medgifne afkortningar i mantalspenningarne och bevillningen efter första Art. för sådane till arbetsklassen hörande personer, som hafva fyra minderåriga barn, böra, så vida icke desamma efter numera inträffad nedsättning i personella bevillningen kunna försvinna, framgent medelst afdrag vid debiteringen iakttagas, och uti sammandragen öfver de personer, som enligt allmänna grunder borde nyssnämnde afgifter erlägga, nedsättningen utredas. 33:o.
Att, sedan Häradsskrifvarnes annotation af de vid uppbördsstämmor inflytande medel komme att upphöra, för beredande af nödig controll stadgas: att för FögderiUppbörden qvittensblanketter utfärdas, serskildt för hvad vid hvarje uppbördsstämma skall erläggas, hvilka böra vara tryckte, så att endast nummer, den skattskyldiges namn och debetsedelns belopp af HäradsBokhållarne inskrifvas, hvarefter desamma, sedan de, genom LandsKamrerarens försorg och under dess ansvar, blifvit med Uppbördsboken jemförde och rigtige befunne, förses med serskild stämpel och till Kronofogdarne öfverlemnas till den del de vid hvarje stämma erfordras.
Åliggande det Kronofogden att, då derå uppförde medel till någon del afkortas, sådant genom anteckning å qvittensblanketten utmärka, äfvensom att, då afbetalningar verkställas, dem, i den skattskyldiges närvaro, å hans qvittensblankett anteckna samt derjemte, der så fordras, serskildt qvitto å debetsedeln honom meddela. 34:o.
Att, till undvikande af all Kronollppbörds indrifvande vid samma tid och derigenom för de skattskyldige uppkommande olägenheter, tvänne uppbördsstämmor å Landet hållas, nemligen: den första, för uppbärande af alla personella samt bevillnings-afgifter, ifrån medlet af September till medlet af October, med rättighet likväl för Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att, derest någonstädes serskilde omständigheter det påkalla, bestämma en senare termin, dock sist inom medlet af November; och den andra emellan medlet af Februari och medlet af April måna - 205 der påföljande år, för uppbärande af lösen för hemmansräntor och tionde jemte öfrige af hemman utgående utskylder; samt att uppbörden uti Städerne förrättas under loppet af September; börande likväl sistnämnde förändring endast successivt tillvägabringas pä det sätt, att uppbördsterminen tillbakaflyttas en månad hvarje år, lill dess den kan vid nyssnämnde tid utsättas. 35:o.
I afseende å uppbördens indrifning och controllerne derå iakttages: att genast, efter det uppbördsstämma i Socken blifvit afslutad, ett exemplar af Förteckningen å böter för underlåten betalning å stämman, med utsatt restbelopp för hvarje skattskyldig, bör, genom uppbördsmannens försorg, aflemnas till vederbörande Kyrkoherde, för att i Sockenstämma uppläsas, då derå antecknas, huruvida någon anmärkning deremot blifvit gjord, hvarefter alla dylika Förteckningar för hvarje Fögderi till Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande insändas; att uppbörden i Städerne samt de afgilter å Landet, som å första uppbördsstämman erläggas, böra, derest laga hinder icke möta, inom löpande årets slut vara indrifne och levererade, äfvensom inom samma tid handräckning för bortflyttade personers utskylder sökt, vid det ansvar, som för underlåtenhet i dylika fall är stadgadt; att Kronofogdarne böra vid slutet af December månad hvarje år upprätta och aflemna Förslag, utvisande förhållandet med höstuppbörden, och till controll derå ej mindre Uppbörds— boken än Förteckning å restantierne, verificerad med qvittensblanketterne för de oliqviderade posterne, hvilka sednare efter skedd jemförelse med Förteckningen återställas, som äfven, hvad Uppbördsboken angår, före andra stämman iakttages; att de vid nämnde tid befintlige restantier af Fögderiuppbörden, äfvensom hvad deraf vid andra stämman bör erläggas, skola inom den 30 påföljande
April vara indrifne och levererade; att för uppbördsställningens verificerande vid redogörelseterminen, med bibehållande i öfrigt af hvad i denna del rörande Summariska Redovisningen stadgas, icke vidare erfordras nu föreskrifne, i Sockenstämmor bestyrkte restlängden utan i deras ställe företes lika beskaffade, af obegagnade qvittensblanketter åtföljde Restantie-Förteckningar, som, i afseende å den vid December månads slut utestående Fögderiuppbörden, ofvan omförmälas, hvilka qviltensblanketter sedermera efter skedd jemförelse återställas; skolande nämnde Förteckningar derefter af Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande öfversändas till Presterskapet, för att i Sockenstämmor uppläsas, till utrönande, huruvida någon anmärkning deremot förekommer; samt att, med upphäfvande af nu gällande stadganden om restransaknings ovilkorliga anställande, då restantierne i något Fögderi uppgå till 500 R:dr, det må ankomma på Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes pröfning att vidtaga sådan åtgärd, då serskilda omständigheter dertill föranleda. 206 36:0.
Comiterade tillstyrka underdånigst, att nu gällande stadgande angående efterlysning af personer, sora häfta för obetalde kronoutskylder, måtte, såsom ledande till betydligt besvär utan deremot svarande gagn, varda upphäfvet; äfvensom att, då ett år förflutit, utan att upplysning om den skattskyldiges vistelseort kunnat vinnas, och vederbörande finnas hafva iakttaget hvad dem ålegat, Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande må ega att, på lika sätt som förfares med utskylder, hvilka i anseende till bristande tillgång icke kunna indrifvas, om dylika medels afskrifvande förordna, utan att besluten derom, enligt hvad i 5 <§. 12 mom. af den för KammarRätten nu gällande Instruktion stadgas, KammarRättens pröfning underställa. 37:o. Beträffande
Redogörelsen föreslå Comiterade underdånigst: att KronoUppbördsRäkenskaperne i likhet med öfrige Allmänna Redogörelser samt RiksHulvudBoken, hvaruti de skola intagas, uppgöras och afslutas lör Calender-år; att desamma, behörigen verificerade, aflemnas för Städerne inom slutet af Januari må nad, samt för Fögderiernc, likaledes åtföljde af de verificationer, som af Kronofogdarne böra företes, ingifvas vid den för Summariska Redovisningen nu stadgade tid, med iakttagande, att den uti sistnämnde
Redogörelser förekommande balance bör specifikt utvisa hvad deraf blifvit levereradt till och med den 30 April och hvad sistnämnde dag finnes utestående, dock att för St.
Län tiden för Räkenskapernes aflemnande tills vidare, och intilldess ränteförenklingen äfven der kunnat utföras, bestämmes till den 1 Juni; att Uppbördsböckerne böra Räkenskaperne åtfölja; att, sedan FögderiRäkenskaperne inkommit, HäradsBokhållarne böra dervid bifoga alla de handlingar, hvarpå de af dem verkstälde, uti Räkenskaperne förekommande debiteringar sig grunda och som till deras bestyrkande erfordras; att för bötesmedlen upprättas serskilde, vid förutnämnde Räkenskaper fogade Redogörelser, ilrån hvilka, till debitering uti de förra, endast öfverföras sådane, verkligen inllutne medel, som utgöra föremål för leverering till Ränteriet och således tillhöra Kronouppbörden, hvaremot uti den serskilda Redogörelsen, jemte förekommande afkortningar, afföres hvad, som uppbördsmannen bör directe till vederbörande utbetala; alt, med bibehållande af föreskrilterne derom, att befintlige restantier böra vara utredde eller indrifne inom slutet af Augusti månad, då enligt för närvarande gällande föreskrifter SpeeialRäkningen afslutas, för så väl Städerne som Fögderierne upprättas och inom den 15 derpå följande September till Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande aflemnas Förslag öfver förhållandet med de uti föregående årets Redogörelse balancerade medel, bestyrkt på lika sätt, som i afseende å de uti SpecialRedogörelserne upptagne restantier nu finnes föreskrifvet, hvarjemte ve - 207 rificationer för de uli Förslaget verkstälde afföringar böra företes, men efter skedd jemförelse Redogörarne återställas, för att års-räkenskaperne bifogas; att den serskilda, för samma period som SpecialRäkningarne, öfver KronoUppbörden afslutade RiinteriRäkningen öfver levererad dylik uppbörd, såsom icke vidare behöllig, derest Allmänna KronoUppbördsRäkenskaperne, lika med Ränteriernes SpecialRäkningar, upprättas för Calender-år, afskaffas, men deremot, på det vid Räkenskapernes granskning uti KammarRätten controll må egas derå, att de uti specifikation å balancen i FögderiRäkenskaperne upptagne levereringar efter den 31 December och intill deri 30
April äro med verkliga förhållandet instämmande, förordnas, att vederbörande LandsKamrerare och Räntmästare böra härom å sistnämnde Räkenskaper teckna intyg; samt alt LandsBöckerne efter nytt, med RiksIIufvudBoken öfverensstämmande formulär afslutas inom den 1 October efter Räkenskapsåret. 38:o.
Att, hvad angår praescriptionstiden för SkattskyIdiges och Redogörares ansvarighet för anmärkte medel, i förra hänseendet må förblifva vid nu stadgad tid af tre år, hvarinom reservationskraf böra anställas, dock att denna tid räknas ifrån utgången af det år, för hvilket de anmärkte medlen belöpa; att tiden för anmärkningsåtal emot de Tjenstemän, som med kronoutskyldernes debiterande och redovisande ega befattning, i frågor af sådan beskaffenhet, som icke äro ifrån all praescription undantagne, må bestämmas lill lika tid, att räkna ifrån det Räkenskaperne inkommit till vederbörande Autoritet, der granskning af dem skall anställas; att de Tjenstemän, som det ålegat att anmärkte medel debitera, böra, i händelse felaktigheten vid anmärkningsmålets afgörande, pröfvas vara af den beskaffenhet, att den kan anses af bristande uppmärksamhet tillkommen, vara Kronan för ersättningen ansvarige, dock, i fall medlen skola af de skattdragande gäldas, först sedan sig visat, att de icke kunnat hos dem utfås; samt att, på det skattskyldiges ansvarighet, i följd af anstäldt reservationskraf, icke måtte blifva för långt på tiden utdragen, icke allenast, enligt hvad KammarRätten föreslagit, den förklaring af 24 §. uti detta Embelsverks Instruktion måtte i Nåder meddelas, att dylika anmärkningar böra inom två år efter reservationskrafvet vara hufvudsakligen pröfvade, utan ock det tillägg till samma §. göras, att Utslaget skall inom trenne år efter nämnde kraf den skaltskyldige delgifvas, allt vid äfventyr, att, om något deraf försummas, verkan af reservationskrafvet förfaller.
Utdrag af det hos Comiterade denna dag förde Protocoll, utvisande de af tvänne Ledamöter i vissa delar yttrade serskilda meningar, som af dem åberopas, Yarder i underdånighet bifogadt. 208 Återställande de Comiterade tillstälde handlingar i de ämnen, som utgöra löremål för detta Betänkande, framhärda Comiterade med djupaste vördnad, trohet och nit, Stor mä k t igst e, Allernådigste Konung!
Falkman. F. H. Gasslander. underdånigsle, tropligtigste undeisåter och tjenare A. P.
SANDSTRÖM. C. G. Stuart.
Nils Aug.
Slockholm den 30 April 1847.
Carl Sandberg. 209 Utdrag af Protocollet, hållet lios Comiteradc, för uppgörande af förslag till Bcskattningsväsendets samt Uppbördsoch Redogörelse-verkets förenklande, vid sammanträde den 30 April 1847.
S. D. Sedan Comiterade fullbordat öfverläggningarne i frågorna, rörande skatternes beräknande, uppbärande och redovisande samt hvad dermed eger sammanhang, och det, i enlighet med dervid träffade öfverenskommelser, uppsatte förslag till underdånigt utlåtande i dessa ämnen blifvit vid serskilde sammanträden genomgånget, hvarmed nu till slut hunnits; så beslöts, att detsamma skulle under denna dag expedieras.
Härvid anmäldes följande reservationer: Af Herr Kamreraren JV. A.
Fredin: "i.o Cid det af Comiterade föreslagne SkatteRiksdnlers-Systemct.
Vid fråga om en reduktion af de i jordskatterne ingående persedlar till andre valutor, måste, i min tanke, såsom hufvudprincip antagas, att hvad, man vill sätta i stället för de nuvarande persedlarne, må vara af beskaffenhet att i framtiden realisera sig till i möjligaste måtto lika penningvärden, som de sednare ega.
Det förefaller mig härvid mycket vådligare att omsätta de gamla räntepersedlarne i andra persedlar, än att rent af förändra dem genast till penningar, efter något tjenligt medelvärde, emedan omöjligt är alt med ringaste sannolikhet beräkna, huru några få serskilde varor — äfven i den närmaste framtiden — skola realisera sig i jemnförelse mot samtelige i räntorna nu ingående persedlar, och följaktligen vid förstnämnde reduktionssätts antagande man är i fullkomlig ovisshet, huruvida antingen skada eller fördel för Staten eller de skattskyldige skall inträffa, då deremot myntets fall eller stigande, relativt till samtlige räntepersedlarnes värde, — om dessa omständigheter med någon varaktighet i framtiden inträffa — endast ganska långsamt kunna för sig gå och således både för Staten och de skattdragande böra blifva af nästan omärkligt inflytande.
Jag anser fördenskull det af Comiterades pluralitet alternativt föreslagna reduktionssätt, likasom hvarje annat, som står i detta beroende (Bil. lill K. 11.
Udd.
Prof. lill 11.
St. är j84y.) 27 210 af några få varors pris, vara stridande mot nämnde princip.
De af Comiterade för öfrigt utvecklade fördelar af räntepersedlarnes reduktion till penningar äro motsatser till lika många olägenheter, som vidlåda hvarje förslag angående räntornas omflyttning i persedlar, och bestämma mig ytterligare att helt och hållet afstyrka hvarje förslag al anförde beskaffenhet, hvartill jag ansett Comiterade oförhindrade af de anledningar Comiterades pluralitet anfört för framställningen af sitt alternativa förslag. 2:o Vid förslaget om TiondeSpanmalen.
De skäl, Comiterades pluralitet anfört till stöd för förslaget om ordinarie räntans förvandlande till penningskatt, linner jag lör min del i hela deras omtång gälla äfven för TiondeSpanmålen.
Om än den ursprungliga grunden för denna afgifts beräkning är, att den skulle utgöra en viss del af årsväxten, och således en elter denna fluktuerande skatt, har likväl denna grund blifvit öfvergifven i och med detsamma den ständiga Tiondesättningen infördes, genom hvilken åtgärd denna afgift förändrades till full likhet med persedelskatten under ordinarie räntan eller till en fix persedelskatt.
De under Tionden innefattade persedlar äro af tillräckligt antal för att förorsaka ganska stora olägenheter både för den skatlskyldige, vid enskild beräkning, och vid afgiftens debitering, bokföring samt behandling i Jordeböcker och Stater, helst hvarje persedelskatt, som ej in natura erfordras, måste ställas i beroende af Markegångssättningsåtgärden, hvilkens användande, om äfven de mest ofördelaktiga verkningarne deraf i någon mån förmildras genom bruk af medeltalet utaf flere års markegångsvärden, likväl, både i anseende till omöjligheten att framkalla det med sättningen åsyftade ändamålet eller rättvisa prisbestämmelser, och i anseende lill ganska dryga dermed förenade omkostnader och tidsuppoffringar både för Staten och enskilde, i möjligaste måtto borde undvikas, till dess den slutligen, såsom öfverflödig, kunde helt och hållet afskaffas.
Då för öfrigt för mig är tydligt, att samma fördelar, som Comiterade funnit vinnas genom ordinarie räntans förvandling i penningar, äfven skola, hvad Tionden angår, framkallas genom dess reduktion på enahanda sätt, och jag dessutom icke kan förena mig i pluralitetens förslag om ersättning till vissa inrättningar efter markegångspriser för nu åtnjutande Tiondeanslag, måste jag, med anförande af dessa grunder, reservera mig mot hvad pluraliteten sålunda, angående TiondeSpanmålens beräkning, ansett sig böra i underdånighet föreslå. 3:o
Vid förslaget om ersättning i Spanmäl, som löses efter medelpris, till serskilda Verli och Inrättningar, i stället för nu åtnjutande Indelningar.
Mot pluralitetens förslag, att till en del bestämma de för Indelningarne meddelande ersättningsanslag i Spanmål, som efter medelpris liqvideras, måste jag mig 211 reservera.
Vid ett utbyte af natur sorn den nu ifrågavarande, der sannolikbeterne för penningens i framtiden bibehållna värde, vid jemnförelse mot varuvärdena, i min tanke, fullt ut uppväga de betänkligheter, som deremot kunna anföras, tror jag, för min del, inga förluster för Verk och Inrättningar skäligen kunna befaras, genom antagande af den vida enklare och ändamålsenligare expedienten, att sätta dessa ersättningsbelopp, fullt mot fullt, i penningar, efter ett lämpligt medium af hvad förut genom indelningarne nämnde Inrättningar tillgodokommit, helst, derest ett ofördelaktigare utslag i framtiden skulle kunna ådagaläggas och behofvet brafver, Staten altid måste mellankomma med understöd åt dessa för det allmänna vigtiga Stiftelser, samt betydlig vinst bör kunna uppstå genom möjligheten att ordna förvaltningen på ett mindre kostsamt sätt, än för närvarande kan ega rum vid de Heste af dessa Inrättningar.
Bland hufvudsakliga fördelar af ersättningens bestämmande i penningar torde, utom nyss omförmälde nedsättning i Inrättningarnes egne förvaltningskostnader, kunna anföras, att de för räkenskapernes, och, i allmänhet, hela Finans-förvaltningens enkelhet menliga förslags-anslagen icke öfver behofvet ökas till antal, att markegångssättningens orimligheter inskränkas i verksamhet, och att det högst vidlyftiga arbete undvikes, som genom en mängd, djupt i specialiteterne ingående, Staters, hvart femte år nödvändiga omarbetning uppkommer. 4:o
I afseende pä Redogörelsen.
Ehuru det af pluraliteten föreslagna sätt för Redogörelsens ordnande, i min tanke, eger ett afgjordt företräde framför det för närvarande gällande, anser jag för min del. att ett ännu enklare och ändamålsenligare kunnat föreslås.
Detta sätt är i korthet följande.
Sedan de serskilde Uppbördslängderne (UppbördsBoken, samt för speciella uppbörder, diverse längder, förteckningar m. m., hvad namn de än må hafva) inför Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förekommit och ansetts böra till verkställighet befordras, borde desamma hvar och en med sin serskilde nummer förses, hvilken nummer, hvad UppbördsBoken angår, i anseende till de 2:ne Uppbördsstämmorne, i 2:ne serier inrättad, äfvenledes å tillhörande stämplade qvittenser borde återfinnas, samt, efter det uppbördsbeloppen å LandsContoren blifvit uti för sådant ändamål med Uppbördsmänrien der upprättade serskilde Conti eller Räkningar antecknade, först då till Uppbördsmännen för medlens indrifning öfverlemnas.
Uppbördsmännen redovisa vid de terminer Comiterade föreslagit, nemligen den 1 Maj (för Kopparbergs
Län den 1 Juni), den 15 September, och — för Landet den 15 — för Städerne den 31 Januari, hvilka sednare 2:ne terminer, för enhetens skull, torde kunna till 27 * / 212 den förra bland dem förändras för både Land och Städer.
Denna redovisning skulle vid intet af dessa tillfällen ske genom specificerade räkningars uppgörande, utan altid på grund af summariska förslager, i 2:ne exemplar afgifne, och upptagande l:o Uppbördsbeloppen, med anvisning till de serskilde längdernes nummer, 2:o dels Afkortnings- och Anordnings-beloppen, med hänvisning till dertill hörande handlingar, dels Levereringarne, enligt med qvittenser försedd och bilagd specificalion, och dels slutligen beloppet af rester, verificeradt med specificalion, efter Uppbördslängdernes nummerering ordnad, å qvarvarande stämplade qvittenser, hvilka, jemte öfriga dithörande handlingar, såsom pantlistor m. m., biläggas; börande, för vinnande af lättad kännedom om det för hvarje räntetitel afkortade, anordnade eller resterande belopp, specificationerne å dessa poster, åtminstone vid terminen den 15 Januari, vara på räntetitlar fördelade.
Efter i LandsContoren skedd granskning af dessa summariska redogörelser, borde verificationerne för Afkortning, Anordning och Leverering, till den del de godkännas, der qvarblifva, men restqvittenserne och icke godkände verificationer till Uppbördsmännen återställas, för att af dem i vederbörlig ordning ånyo handläggas; kommande hvad sålunda blifvit redovisadt att å ofvannämnde Conti till rättelse och kännedom antecknas.
Huruvida dessa Conti komma att utgöra integrerande delar af Landsboken eller endast dithörande Biräkningar, torde lämpligast kunna afgöras vid förnyade formulärers afgifvande, hvilket i allt fall lärer blifva oundvikligen nödvändigt.
Duppletterne af de Summariska Förslagerne böra, för hvarje redogörelse-termin eller för de vigtigaste deribland, med tillhörande, hittils vanligen afgifne handlingar, till Kongl.
Statskontoret insändas.
Fördelarne af detta förslag äro: att Uppbördsmännens besvär blifver mindre än enligt pluralitetens hemställan, derigenom att de endast en gång behöfde redogöra för samma sak, nemligen vid ofvannämnde terminer, och uti en enklare redogörelseform, då deremot, enligt pluralitetens förslag, de ännu en gång — nemligen vid års-redogörelsens afgifvande — och således, som mig synes, en gång för mycket, måste uti en vidlyftigare form derför redovisa; att fictioner — i räkenskaper altid förderllige, emedan de fördunkla och bortskymma det verkliga förhållandet, helst när de flere tillsammans förekomma — helt och hållet undvikas; anseende jag, att till dessas kathegori, af hvad i pluralitetens förslag innehålles, måste räknas dels stadgandet, att i räkning, afslutad för den 31 December, bör upptagas hvad i en påföljande period med balancen passerat, och dels föreskriften, att Fogden skall redogöra för sådant, som egentligen icke tillhör naturen af hans befattning, hvilket är händelsen med behandlingen af de uti samma förslag omnämnde förteckningar öfver räntor, som böra upp- och af-föras, hvilka förteckningars afgifvande, enligt milt projekt, blifver öfverflödigt; att LandsBoken kan 213 föras under löpande år, på grund af i LandsContoret befintlige materialier, och alltefter som nämnde summariska Förslager, såväl som öfrige härvid bestämmande handlingar, blifva tillgänglige; att densamma följaktligen efter den 15 Januari hvarje år för del föregående äret endast hehöfver afslutas, hvartill, jemte verificationers ordnande och insändandet, \\ månads tid torde vara tillräcklig, då LandsBoken 7 månader förr än enligt Comiterades förslag, och 15 månader förr, än enligt nu gällande föreskrifter, kan vara färdig; att, på grund af LandsBöckerne, och genast efter deras ankomst till ort och ställe, som vederbör, RiksHufvudBoken för föregående årets förvaltning kunde med påföljande
Mars månad påbörjas och — derest öfrige hinder undanröjdes — lätteligen fullbordas till den 15 derefter följande September, då densamma för StatsRevisionen bör vara tillgänglig.
Dessutom må anföras den nytta af detta sätts användande, att derigenom en början vore gjord till upphäfvande af det förkastliga temporisations-system, som för närvarande begagnas och på grund af hvilket en efterföljande redogörare en betydlig tid skall uppskjuta sitt arbete, tilldess den föregående medhunnit afsluta sin redogörelse i dess helhet, och under tiden kan intet upplysa, intet företaga, hvarigenom en snar och säker öfversigt af ställningen skulle kunna åstadkommas.
Att LandsContoret, efter den förstärkning i personal det vinner genom HäradsBokhållarnes anställande derstädes, skall lätteligen medhinna denna bokföring, slutar jag deraf, att såväl Inkomsternas som Utgifternas föring uti LandsBoken på spridda titlar redan åligger LänsBokhållaren och af honom lika lätt måste kunna verkställas från Uppbördslängderne och de nu projekterade summariska Förslagerne, som från afgifne FögderiSpecialRäkningar, helst han i det speciellas granskning bör kunna påräkna understöd af HäradsBokhållarne, hvilka deremot — om äfven till nuvarande Häradsskrifvarnes halfva antal reducerade och ålagde vid Taxeringen och Debiteringen förekommande arbeten för 2:ne