Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad J sålunda i underdånighet föreslagit, har Jag, efter Högsta Domstolens och Stats-Rådets hörande, tagit i öfvervägande, och dervid väl med Eder instämt uti enahanda omdöme, angående rätta förståndet af ifrågavarande Lagens rum, men funnit följande anmärkningar emot den af Eder föreslagna redaction lill Lagförklaring sig förete, nemligen: 1:0 alt uti 2:dra Punkten föreslås, att, vid tillfälle af det brott, som i 2 §. af 14 Cap. Missgernings - B dken omtalas, den brottslige skall, utom de der stadgade böter, dömas för sår och slag, enligt 34 och 35 Cap. samma Balk, hvaraf skulle följa, att slag, äfven utan åkomma, borde ådraga ansvar, både enligt i4och 35 Cap., hvilken dubbla bestraffning synes icke böra ega rum, enär sjelfva slaget, ulöfvadt emot de i i4 Cap. 2 §. omnämnda perso - 12 Kongl. Majds Nådiga Skrifv. 91. lier, just är det, som innefattar den gröfre brottslighet, om hvilken nyssberörda §. handlar; och 3:0 att, då uti 3:dje punkten föreslås, att det uti i/f Gap, 3 §.
Missgernings-Balken stadgade ansvar å den, som fäller smädeord emot Fader eller Moder, bör så tillämpas, alt harn, som hegåijdylikljhrott emot både Fader och Moder, och derföre påen gäng lagföresj skall i ena hot straffas med högsta kroppsplikt, har, genom denna uppställning af Förslaget, detsamma erhållit eu inskränkning, hvarigenom komme att saknas föreskrift lör den händelse, att, sedati den brottslige emot endera af Föräldrarne blifvit straffad, han derefter tilltalas och sakfälles för dylik förseelse emot den andra af dem, begången innan den förra bestraffningen blifvit verkställd, i hvilket fall, vid den föreslagna lydelsen af Lagbudet, tvätydigt kunde anses, antingen den brottslige. såsom icke på en gång lagförd för' bägge förbrytelserna, borde vara fri från annat ansvar, än linn redan undergått, eller å nyo lika straffas, eller ock, hvilket tvifvelsutan vore med de i andra Författningar lagda grunder öfverensstämmande, beläggas med det ansvar, som, vid beräkning af det förra straffet, utgör fyllnadea i högsta kroppsplikt.
Kongl, Maj.ts Nödiga Skrif v. No $1■ i3 Enär likväl elen förbättring i redactionen af omförmälda Lagförklaring, sora, i anledning af berörda anmärkningar synes erforderlig, icke kan tili vägabringas utan genom contra-proposition, hvars framställande, med afseende å Riksdagens snart förestående slut, tiden nu icke medgifver, och de ifrågavarande Lagrummen icke äro så otydliga, att Domaren, med fästad uppmärksamhet å Lagens på andra ställen uttryckta mening, kan sakna tillräcklig ledning, för att desamma rätteligen tillämpa; finner Jag icke skäl att för närvarande, och då Förslag lill förbättrad Criminal-Lag i allmänhet är af Lag-Comiten utarbetadt och färdigt att till närmare granskning företagas, såsom gällande Lagförklaring antaga Edert i detta ämne nu framställda Förslag; dock varder detsamma nu öfverlemnadt till Lag-Comite'n, för att vid den skeende granskningen af det allmänna Lagförslaget tagas i öfvervägande.
Uti Skrifvelse af den io sistlidne September, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män! i underdånighet anfört, attEder uppmärksamhet blifvit fästad derå, att Lagen j4 Kongl. Maj.ts Kådiga Skri/v. N.o Ql. i 17 Cap. 8 §.
Rättegångs-Balken tillåter, att vittne, emot hvilket anföres jäf, som ej genast kan fulltygas, icke dess mindre må vid Domstol å Landet, under förbehåll af jäfsrätt, för dödsfalls skull, edeligen afhöras , men deremot bjuder, att, om en sådan jäfsanmärkning göres vid Domstol i Stad, Domaren skall förelägga viss dag till jäfvets bestyrkande; och då den grundsatts, hvilken i omförmälda Lagrum är antagen för den händelse, att emot vittne vid Domstol å Landet göres jäf, som ej straxt kan bevisas, efter Eder tanka, bör följas äfven vid.
Domstol i Stad, så att, då omständigheter, som kunna utesluta en person ifrån vittnesmål, icke genast ledas i bevis, Domstolen, så väl i Stad »om å Landet, skall, på sätt Lagen nu tillåter, endast vid Domstol å Landet, anställa viltnes-förhöret, med öppen Rätt att pröfva verkan af vittnets berättelse, sedan lid till den anmärkta omständighetens bestyrkande blifvit lemnad; håfven J ansett
Eder böra i underdånighet föreslå, det 8 §. af 17 Cap. RättegångsBalken måtte erhålla följande förändrade lydelse: ”Gör man jäf, men kan det ej med ”fullt bevis fästa, ändå att skäl eller omständigheter företes, som det jäf styrka; ”då skall vittnet höras; men Rätten prof - Kongl. Maj.ts Nådiga Skrif v. N.o Q1. i5 5>ve, när dom i saken gifves, hvad verkan ”vittnets utsago ega mä.
Nu är den, sorn ”jäf gör, ej beredd att sina bevis genast ”förete; varde ock då vittnet bordt, och ”lagge Rätten honom, som jäTvet gjort, viss ”tid före att det bevisa.
Gitter lian jät”vet med fullt bevis fästa, vare vittnesmå”let ogilldt; häfver han ej fullt bevis, pröf”ve Rätten hvad verkan det ega må.” Efter Högsta Domstolens och StatsRådets hörande, har Jag funnit godt att bifalla den af Eder sålunda föreslagna Lagförändring, hvarom allmän Kungörelse kommer att utfärdas.
Sedan Högsta Domstolen och StatsRådet blifvit hörde, har Jag funnit godt antaga och bifalla följande af Eder, uti Skrifvelse af den 23 sistlidne September, i underdånighet framställda Förslag till förklaring öfver 5 och 6- §§. i 23 Gap. Rättegångs-Balken.
Med Lagens rätta förstånd och mening i dessa rum instämmer, att, vid omröstande till dom, alla Rättens Ledamöter, som i i6 Kongl. Maj ds Nådiga Skrifv.
N.-o gi. omröstnndet böra taga del, skola, vid samma tillfälle, i den ordning Lagen stadgar, sina meningar yttra, till hvilken ända, så snart läsningen af handlingarne är slutad, och saken så beredd, att den kan till öfverläggning och afgörande företagas, den Ledamot, som anser sig behöfva rådrum att, för sakens vigt, sig nogare betänka, skall, innan omröstning börjas, sådant till Rättens Protocoll anmäla, i hvilket fall omröstningen uppskjutes och handlingarna till honom öfverlemnas.
Begäres rådrum af Två eller flere Ledamöter, då öfverlemnas handlingarna först lill den af dem, som ytterst sitter, och derpå, när han till
Rätten handlingarna återställer, till den i ordningen närmaste, o. s. v., hvilket hvarje gång i Protocollet antecknas; och bör, sedan alla de Ledamöter, som det äskat, sålunda af handlingarna haft del, samt fått begagna den i Lagen medgifna betänketid, omröstningen genast åter, efter hållen öfverläggning, i föreskrifven ordning för sig gå, utan att ytterligare uppskof dermed till en annan rältegångs-dag för någon Ledamot inå ega ruin.
Om hvad Jag sålunda i delta ämne, gemensamt med Eder, beslutat, kommer allmän - Kongl. Majds Nådiga Skrifvelse N.o Q1. 17 män Författning till vederbörandes efterrättelse alt utfärdas.
Med afseende å de olägenheter, som uppkomma genom fångars forslande från en ort till en annan , i följd af uppgifter om brott, af en och samma person å serskilda ställen begångne, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män! uti skrifvelse af den 28 sistlidne September, i underdånighet framställt Förslag till en Författning, af följande lydelse: ”Med ändring af stadgandet i 10 Cap. ”21 §.
Rättegångs-Balken, att den, ''sorn till flera missgerningar å serskilda or« ”ta orter sig skyldig gjort, bör derföre dö”mas, der grofsta brottet är begånget, samt, ”med upphäfvande af ej mindre Kongl. ”Brefvet den 29 Julii 1812 , angående ”förklaring af nyssberörda lagrum, än ock ”Kongl.
Kungörelsen den i8December 1823, ”huru förhållas bör, då emot redan dömda ”personer yppas brott, hvarom ransakning ”tillförene icke varit anställd, varder härigenom förordnadt:” Bih. till R.
Vrot. 1828—i83o, 1 Sami. 3 B* y:de Häftet. l8 Kongl. Maj:ts Nådiga Skrif v, N.-o Q1. 1:0 ”Den, som för olika brott vid lieora
Domstolar undergått ransakning, må slutligen dömas af den Rätt, derhän sist lag”föres, utan afseende på brottens mer eller ”mindre grofva beskaffenhet.” 2:0 ”Bekänner häktad person , som för ”brott under tilltal står, och ännu ej slutligen dömd blifvit, att han utom Domsa”gan eller
Länet föröfvat annan missgerning, för hvilken han ännu ej är tilltalad ”eller dömd, eller gifver ransakningen der”till anledning, och är han ej redan försvunnen till brott, hvarå dödsstraff eller ”högsta kroppsplikt bör följa; då må på ”Domarens pröfning bero, huruvida, innan den tilltalade förvises til! ransakning ”vid domstol, i den ort der brottet upp”gifves vara begånget, upplysning om brot-< ”tets verklighet och tillvarelse skall, genom skriftvexling med vederbörande , sockas.
” 3:o ”Är den tilltalade redan till dödsstraff eller högsta kroppsplikt saker an”sedd , då skola ock upplysningar om det ”erkända eller eljest yppade brottets verklighet och beskaffenhet, jemte målsegan”dens yttrande infordras” ”Och åligger det sedan Domaren, som ”sist dömt, att bestämma, huruvida yt - Kongl* Maj.-ls Nådiga, Skrifv. N.'0 <?/.
19 ”terligare ransakning må företagas, eller ”om den brottslige börtil! det straff, hvartill lian redan blifvit dömd, genast be”fordras, ” ”Yrkar målseganden, att ransakning om ”det erkända eller eljest yppade brottet ”skall anställas, eller är brottet sådant, att ”derå föijer högre ansvar än det, hvartill ”den tilltalade redan är skyldig ansedd, ”eller företer sig anledning, att medbrotts”liga finnas, sorn genom ransakningen kun-» ”ria upptäckas; varde då, genom Konungens Befallningshafvandes föranstaltande, ”sådan ransakning företagen ; men ej skall ”den brottslige till sådan ransakning inställas, med mindre så är, alt
Domaren, ”sorn ransakningen förrättat, det nödigt ”pröfvat-, utan må ransakning i den brotts”liges frånvaro för sig gå; hvarefter ran”saknings - protocollet, genom Konungens ”Befallningshafvandes försorg, tillställes den, ”brottslige i häktet, der lian förvaras, och ”tillfälle honom lemnäs, att sig förklara, in”nan i saken slutligen dömes.” 4:o ”Uppgifver fånge, som för mord , ”rån, stöld eiler annan grof missgerning å ”fästning eller allmän arbets-inrättning, ”på längre eller’ kortare tid, insatt är, att ”lian, innan han dömd blef, föröfyat brott, Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifv.
N.-o gi. ”för hvilket han ännu ej undergått rån* ”sakning, eller yppar sig eljest anledning ”till ett sådant förhållande; då skall underrättelse ora brottets verklighet i van”lig ordning inliemtas.
Finnes brottet häfda skett, och fordrar målsegande, att ransakning derom vid vederbörlig domstol ”anställes, eller anser Konungens Befallningshafvande i den ort, der brottet är ”begånget , den brottsliges fällande skofla föranleda förhöjdt ansvar å honom > ”eller ransakilingen medföra Upptäckt af ”andra, i brottet möjligen invecklade per* ”söner; Varde ock då , genom Konungens ”Befallningshafvandes föranstaltande , rån» ”sakning företagen ; men ej skall fången ”till den ransaknings undergående utlem”nas, derest icke Domaren yrkar hans in* ”ställande, utan förfares på sätt i näst föregående punkt är förordnadt.” 5:o ”öfver förnekad ransakning ege ej ”den brottslige besvär anföra*” SedanHögsta
Domstolen och Stals-Rådet blifvit i detta ämne hörda, har Jag tagit detsamma i öfvervägande, och funnit Edert ifrågavarande förslag till Lagförändring hufvudsakligen hvila på antagande deraf, alt ransakning i brottmål skulle kunna ega rum i den tilltalades frånvaro , med rättighet Kongl. Maj. ts Nådiga Skri/v. N.-o Q1. 21 likväl för den sistnämnda, att af undersökningen erhålla del, innan dom i målet meddelas.
Ett så beskaffadt rättegångssätt anser Jag icke kunna godkännas, såsom stridande emot den i Sveriges Lag i allmänhet uttryckta grundsatts, att den anklagade eger rättighet att ransakningen öfvervara, en grundsatts, hvilken synes vara så mycket nödvändigare att iakttaga, som ransakningens hufvudsakligaste föremål, att få sanna förhållandet utredt, skulle, genom den tilltalades frånvaro , i de flesta fall betydligen förfelas.
Uppå detta skäl, och då Edert förslag i öfrigt egentligen innefattar endast en förändrad redaction af de i ämnet förut meddelade stadganden, hvil * ka , rätt tillämpade och iakttagna, äro tillräckliga för vinnande af de dermed åsyftade ändamål, har Jag funnit
Mig sakna anledning att till Edert berörde Lagföra slag lemna Nådigt bifall.
Uti Skrifvelse af den 19 sisth October, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män! uppå anförda skäl, i underdånighet föreslagit, att den i Kongl.
Förklaringen den 14 Maji i8o5, rörande Lagfart å fast egendom, befintliga föreskrift, angående 0- vilkorligt uppvisande inför domstolen af Kongl. Maj.-ts Nådiga Skri/v. N.o Qt. de handlingar, hvilka styrka förre egarens åtkomst, måtte förändras till följande lydelse : ”Enär Lagfart sökes , böra de handlingar, som styrka förre egarens åtkomst, ”uppvisas, samt innehållet deraf, i Lag”farts-Protocollet antecknas.
Kunna icke ”sådana handlingar företes, då må förre e”garens åtkomst, genom annan laglig bevisning, styrkas.” Efter Stats-Rådets och Högsta Domstolens hörande, har Jag tagit detta ämne i öfvervägande ; och då, i fråga om egande-rätt till fast egendom, erfordras den yttersta fullständighet i bevisningen, hvarföre ock Lagen stadgar, att alla afhandlingar om fastighet skola skriftligen upprättas, , samt tillförlitligheten af annan bevisning än den, som genom företeende af skriftliga handlingar kan åstadkommas, oftast blefve ganska svår att bedöma , serdeles som den ena parten, eller den möjligen varande rätta egaren till fastigheten, dervid icke är tillstädes , och dessutom emot Edert ifrågavarande Förslag förekommer, att detsamma icke utmärker beskaffenheten af den lagliga bevisning, som, till styrkande af förre egarens åtkomst, finge åberopas och antagas, Kongl. Mnj.ts Nådiga Skrtfv. N.o Q1. 23 eller ens hänvisar till något visst Lagrum, som i sådant afseende borde tjena Domaren till efterrättelse; så har Jag funnit
Mig icke ega skiil, alt till berörde föreslagna Lagförändring lemna Kådigt bifall.
Uti Skrifvelse af den 19 sisth October, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män! i underdånighet anmält, att J, vid förehafd granskning af hittills gällande Författningar om föryttrande af Bankens panter genom Banco-Auction , funnit det vara mest lämpligt och syftes-enligt, att Bankens fordringar, emot fast pant, indrifvas i vanlig utsökning^-väg, öfverensstämmande med allmänna Författningar i dessa hänseenden; hvarföre J, med upphäfvande af de serkilda Författningarne, angående Banco - Auctioner å fast egendom, för Eder del, beslulit, att Banco-Styrelsen, enär stadgad inbetalning å intecknad fordran, efter föregången anmaning, uteblifver, må ega, hos Konungens vederbörande Befallningshafvande, söka handräckning lill den intecknade fastighetens utmätning och försäljning, på sätt Lag och Författningar i allmänhet föreskrifva, dock att, i händelse den utmätta fastigheten icke vid första eller andra Auctionen uppgår till Bankens 24 Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifv.
N.o gi. liela fordran, Banco-Styrelsen då må kunna bestämma, hvar ytterligare skeende Auction skall förrättas, antingen å LandsCancelliet, eller å Tings-slället i det Härad eller Tingslag, hvarest egendomen är belägen ; förblifvande det Konungens Befallningshafvandes pligt, då handräckning till fastighets utmätning af Banken äskas, att den skyndsamt meddela: att tillse, det Bankens säkerhet varder i allo iakttagen , och att, i enlighet med Kongl. Kungörelsen den aa December 1818, vid dylika executiva försäljningar, vid ansvar, likaledes tillse, ej allenast alt egendomen icke bortgår under Bankens fordran, om hvars belopp till Auctions-dagen tidig uppgift dessförinnan bör, på anfordran, från Banken meddelas, utan ock, att Salubref icke utfärdas förr, än med bevis från Banken styrkes, att nämnda fordran blifvit till fullo liqviderad, eller angående lånets omsättning på köparens namn med Banken öfverenskommits; äfvensom Konungens Befallningshafvande borde, i de fall, då en å Bankens fastighets-paiat utlyst executiv Auction, på en eller annan grund varder af dem inställd , med näst derefter afgående Post till Banken insända Utdrag af det vid tillfället å Lands-Cancelliet deröfver förda Protocoll; å hvilket Edert sålunda fattade beslut J begärt Min Nådiga stadfästelse» Kongl. Maf.-ts Nådiga Srifv. N-o Q1. a5 Efter Högsta Domstolens och StatsRådets hörande, har Jag funnit godt samtycka till Eder berörde begäran, i följd hvaraf allmän Kungörelse om den sålunda stadgade förändringen kommer att utfärdas.
Efter Högsta Domstolens och StatsRådets hörande, har Jag slutligen funnit godt lemna bifall till Edert, uti Skrifvelse af den 19 sistlidne October, i underdånighet framställda Förslag, att Lagens föreskrifter om fordringars bevakande i Concurs, och efter års-stämning icke må lämpas till sådana, ifrån Banken mot pant utgifna, af serskild beskaffenhet varande
Lån , för hvilka gäldenär icke aflemnar någon förbindelse, utan deremot sjelf af Banken erhåller ett Bevis eller så kallad Pantsedel ; kommande allmän Kungörelse härom,, att i vanlig ordning utfärdas.
Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män! med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
CARL JOHAN. 26 Kongl- Maj.-ta Nådiga Skrif v. N.-o £>a.
N:o rp. I Afskr. meddelad Exp.-Utsk- d. 27 Febr. 1830 KONGL.
MAJ:TS Nådiga Svar j i anledning aj åtskilliga utaf Rikets Ständer, vid innevarande Riksdag antagna Grundlags-Förändringar.
Gifvet Stockholms Slott ä Rikssalen , den 7 Januarii i83o.
Välborne, Ädle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Vällärde, Äreborne, Förståndige, Väl a k tade , Hedervärda och Redlige, Gode Herrar oell Svenske Män !
Uti underdånig skrifvelse af den 24 Julii sistlidet år, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män! till vinnande af Mitt Nådiga Rifall, öfverlemna! de lagligen beredda, från 1S23 års Riksdag b vilande, samt vid innevarande Riksmöte af
Eder gillade och antagna förslag, till ändringar i Rikets Grundlagar, med undantag af förslaget till G8 §.
Riksdags-Orduingen, hvarom J ännu icke fattat Edert Beslut; och har Jag, efter inhemtande af Mitt Stats-Råds underdåniga tankar, stannat i följande Beslut; Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifv. N.o 91. 27 Jag har gillat och autagitde af Eder, Gode Herrar och Svenske Män! föreslagna ändringar uti 37 §•; 56 §. 3 Morn., sista punkten; 69 §. 5 punkten; 97 §. 2 punkten Regeringsformen ; samt de vid slutet af 98 §.
Regeringsformen föreslagna tvänne tillägg; äfvensom de föreslagna ändringarna uti io3 §. 3 punkten och 108 §. 4 punkten Regeringsformen.
Likaledes har Jag i Nåder bifallit de förändringar, som blifvit af Eder föreslagna uti - 14 §• 4 och 5 Mom.
Riksdags - Ordningen ; det vid slutet af 14 §. föreslagna nya 6 Momentet ; de föreslagna ändringarna uti 17 §.
2 Moni, gista punkten; 19 §. sista punkten ; 22 §. förra och senare punkterna 5 23 §.
1 Mom. 3 punkten; 33 §. 2 Mpm.; 28 Kongl..
Maj-ts Nådiga.
N.o £2, 4g §• i Mom. 2 punkten ; 62 §., 1 punkten; 63 §.
2 Morn. 2 punkten RiksdagsOrdningen; jemte de vid slutet af 63 §, föreslagna tillägg; äfvensom de uti 64 §• 3 punkten; 65 §. 2 punkten ; §. senare punkten; samt 79 §.
Riksdags - Ordningen, föreslagna ändringar..
Beträffande deremot den af Eder föreslagna förändrade redaction af 63 §.
Regeringsformen, har Jag ansett, att, då den närvarande redactionen af samma §. i bestämda ordalag innehåller, att det så kallade Stora Creditivet skall ur Rikets Ständers Bank, vid infallande krig, af Konungen lyftas, men den nu föreslagna förändrade redactionen icke ens antyder, hvarest lyftningen af detta Creditiv skulle komma att ega rum , kunde en skadlig obestämdhet vid tillämpningen härigenom uppstå, hvilken det är Lagstiftarens pligt att förekomma; och har Jag, af sådan an ledum nnit
Mig förhindrad att antaga Edert ifrågavarande Förslag, Jag är likväl Kongl. Alaj.-ts Nådiga Skrifv.
JV.-o 92. sinnad, att till Eder, Gode TIerrar ocli Svenske Män! aflåta en Nådig Proposition, hvarigenom ali otydlighet i denna del kan förebyggas.
Jag liar vidare funnit, att det af Eder föreslagna stadgande, om offentlighet vid Riks-Rättens sammanträden, icke borde beslutas annorlunda, än i sammanhang med frågan om offentlighet vid
Domstolarne i allmänhet, hvilken fråga åter är i vissa delar beroende af möjliga , men ännu icke beslutade förändringar i RättegångsOrdningen-, De vigtigaste skälen för offentlighet vid Domstolar äro tvifvelsutan , å eria sidan, att en tilltalad person derigenom eger större säkerhet, att icke våldföras eller lida inskränkning i rättigheten att lagligen försvara sig, och å den andra, att
Allmänheten der må ega tillfälle att upplysas och påminnas om sina pligter samt varnas för öfverträdelser.
Intetdera af dessa skäl har Jag funnit gällande för offentlighet under rättegångar vid RiksRätt, ty dennes sammansättning tryggar tillräckligen den tilltalades säkerhet om laglig behandling, och Allmänheten kan icke der hemta tillfälle gtt erinras om sina pligter.
Den rätt åter, som medborgare ega, att erfara , huru de vigtiga ämnen, som kunna blifva föremål för Riks-Rätt, utredas, 3o Kongl, Maj.ts Nådiga, Skri/i).
N:6 £2. granskas och afgÖras, befordras ostridigt mera fullkomligt och mera säkert genom Tryckfriheten.
På dessa grunder har Jag icke ansett
Då Jag slutligen ansett de af Eder framställda Förslag till ändringar uti åtskilliga §§. af Tryckfrihets-Förordningeil vara mindre väsendtliga; och då Jag derjemte inhemtat, det ett Förslag till en alldeles ny redaction af denna Grnndlag al Edert ConsLitutions-Utskott blifvit i behörig ordning väckt, samt att detsamma redan hos Eder, (Gode Herrar och Svenske Män! kommit under Öfverläggning, och sålunda till slutligt afgörande vid nästa Riksdag kan förekomma, har Jag icke funnit skäl att nu antaga berörde af Eder framställda parliela Förslag.
Jag förbi ifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män! med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
Bil. till Kongl. Maj.ts Nluli ga Skrif v. N.o g3. 3 i - N:o c)3.
I Afskrift meddelad Exp.-Utsk. d. 28 Fehr. i83d«.
KONGL. MAJ.TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af Deras underdåniga anmälan, angående granskningen af Mann f adur - Discont - Fondens Räkenskaper; Gifven Stockholms Slott deri s3 Januarii iS3o.
Ilos Kong-].
Majit hafva Rikets nu församlade Ständer i underdånighet anmält, att, sedan Rikets Ständer inhemtat, att den under Kongl. Majits och Rikets Commerce* Collegii förvaltning stående ManufacturDiscont - Fonds Räkenskaper, till hvilkas granskning serskilda personer tillförene under några år varit af Kongl.
B1181N (i TIM, ä&rau®'i ims^fåuiDias PROTOKOLL VID fjftgtanifö fltiksdaf^eai i Stockholm Åren 1856, fl85$ nela 1858.
SJUNDE SAMLINGEN. flsJ£ Afdelningen: Lag-Utskottets Memorial, Utlåtanden och Betänkanden.
Lag-lits ko Ite/s Memorial N:o i. 1 &:© 1.
Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Nov. 1*56, kl. 1 e. m.
Lag-Utskottet, som i öfverensstämmelse med Riksdags-Ordningens 24 § till sitt biträde antagit en Sekreterare och en Kanslist, har, enär Utskottet funnit detta biträde otillräckligt, denna dag ytterligare antagit en Kanslist; och då, i likhet med hvad tillförene egt rum, Utskottet förordnat en af kanslislerne att i egenskap af notarie föra Utskottets protokoll, samt det dessutom för behandlingen af de ärenden, som under riksdagens lopp komma att handläggas af Utskottets och andra Utskotts deputerade gemensamt, efter all anledning erlordras biträde af en notarie, föranlåtes Utskottet vördsamt anhålla, dels alt, utom del arfvode, som tillkommer en kanslist i.
Lagutskottet, ett notarie-arfuode mätte Utskottet beviljas att Jrån och med denna dag utgå, dels ock att, derest vid behandlingen nf de ärenden, sorn af Lag-Utskottets gemensamt med annat Utskotts deputerade komma att handläggas, särskildt biträde skulle erfordras, en Notarie måtte få antagas med arfvode, beräknudl Jrån antagningsdagen.
Stockholm den 6 November 185(5.
Riddersk. och Adelns vägnar:
Å Vällofl.
Joli- E. Uppling.
Å Hederv. Bonde-Ståndets vägnar: P. E. Andersson. A. v. Feilitzen.
Prol. 1856 & 1857, 7 Saini 1 Afd. 1 Uäfl. 2 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 2.
Hl!© Ank. till Exp.-Utsk. den ts Nov. 1856, kl. t e. m.
Ullätande, i anledning af vuckt motion, angående utarbetandet aj ett sammandrag utaf gällande lagar och författningar.
Uti eli till Hederv.
Bonde-Slåndet ingifvet memorial har Riksdagsfullmäktige!! J. Andersson från Östergöthland fästat uppmärksamheten pä sä väl den osäkerhet i lagskipningen, som de olägenheter för enskilde, hvilka hafva sin grund i svårigheten att bland den massa spridda och på olika tider utfärdade lagar och författningar, sorn innefatta ej allenast den civila och kriminiella, utan ock den ekonomiska lagstiftningen, taga reda på hvad som är gällande, samt af sådan anledning föreslagit: »att Rikets nu församlade Ständer malte ingå till Kongl.