Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 57), anförde Utskottet såsom skäl för förslaget dels att vissa till Rikets Ständers behandling öfverlemnade frågor stundom kunna vara af den omfattning och beskaffenhet, att de, om ock förberedda i Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner, dock hos Rikets Ständer kräfva långvarigare handläggning, än alla de öfriga samtidigt behandlade riksdags-ärendena, och sålunda taga riks - Konstitutions-Utskottets Memorial N:o -IG. 9 riksmötets fortsättning i anspråk för obestämbar tid, dels att dylika frågor kunna hos de med dem närmast sysselsatte fordra den ostörda omsorg, sorn under de vanliga omvexlande riksdags-bestvren icke vore alt förvänta; dels alt i Rikets ställning till främmande makter förhållanden kunna inträffa, sorn fordra Rikets Ständers sammankallande, men under den händelsernas utveckling,, som ligger utom gränsen för möjlig beräkning, lemna oafgjord!, huru ofta Rikets Ständers åtgärder i anledning af sådana lör Riket ytterst maktpåliggande ärender under längre eller kortare tidrymd kunna komma att erfordras.
Sorn nuvarande Konstitutions-Utskott ansett dessa skäl vara af beskaffenhet att ej kunna jälvas, och då det motstånd, som vid innevarande
Riksdag vållat förslagets fall, synes hafva varit riktadt icke mot hufvudsaken, utan mot en och annan detalj-bestämning, så har Utskottet trott sig böra till Rikets
Ständer afgifva förnyadt förslag till tillägg i 109 § Regerings-Formen och 80 § Riksdags-Ordningen angående uppskof i Riksdag, dervid Utskottet sökt alt så jemka förslaget, att det skulle hos Riks-Stånden kunna vinna framgång.
Dessa jemkningar äro: att de i första perioden af det förra förslaget förekommande orden: ”när omständigheter anses dertill föranleda", blifvit, såsom öfverflödiga uteslutna; — att för gällande beslut om uppskof skall fordras alla fyra Riks-Ståndens bifall ; — alt det ej må ankomma på Ständerna allena, utan ock på Konungen, huruvida Utskott under uppskofstiden skall fortfarande vara samladt och arbeta; — att sådana Utskott ej få vara flera än tvänne; — att dessa Utskotts verksamhet icke må sträckas till andra, än vissa åt dem uppdragna riksdags-ärenden; — samt att stadgandet om suppleanters val och aflöning blifvit, såsom öfverflödigt, förbigånget.
Utskottet får sålunda för grundlagsenlig behandling till Rikets Ständer vördsamt afgifva följånde förslag till förändrad lydelse af Regerings-Formen. § 109.
Ej må Riksdag längre räcka än Trenne månader från den dag, då Konungen låtit om Stats-Verkets tillstånd och behof Riksens Ständer eller deras Stats-Utskott underrätta.
Skulle likväl vid nämnda lids förlopp, Riksens Ständer ännu icke hafva Riksdagsärendena afgjort, anmäle de det hos Konungen och aske, att Riksdagen måtte fortfara någon viss tid af högst
En månad derefter, hvilket Konungen ej äge magt att vägra eller förhindra.
Der så oförmodadt hända skulle, att, vid den sålunda förlängda tidens utgång, Riksens Ständer icke hade Staten reglerat eller någon ny Bevillning till bestämdt belopp sig åtagit, då skall Konungen kunna Riksens Ständer åtskilja, och fortfare den förra Bevillningen intill nästa Riksdag.
Är åter Bevill ningens hela belopp bestämdt, men Riksens Ständer icke om fördelningen deraf ense, då skola, efter den fastställda Bevillnings-summans förhållande lill den, som vid föregående Riksdag blifvit fördelad, de i den sista Bevillnings-Förordningen stadgade Artiklar jemnlikt ökas eller minskas; och uppdrage Riksens Ständer deras Fullmäktige i Banken och Riksgälds-Contoret, att en ny Bevillnings-Förordning på sådan grund uppgöra och utfärda.
Prof. 1856 & 1857. 5 Sami. 9 Höft. 2 Konstitutions-Utskötlets Memorial N.-o 10.
Har Konungen lålil Riksdag fortfara utöfver den tid af tillsammans fyra månader, som sålunda ar Riksens Ständer Jör ärendenas afgörande förbehållen, må Konungen kunna, om Riksens Ständer det begära eller dertill samtycka, för bestämd tid af högst sex månader uppskjuta Riksdagens fortsättning; efter hvilken tids förlopp Riksens Ständer sjelfmant skola åter å Riksdagsorlen tillslädesvara.
På Riksens Ständer ankomme att, med Komnigens samtycke, förordna, om Utskott, Ett eller högst Tvänne, skola under uppskofsliden vissa, jemväl särskildt bestämda, Riksdag s-är enden bereda och utarbeta, Konungen bibehålla
Sin här ofvan stadgade magt, alt, sedun Riksdagen åter blifvit fortsatt, Riksens Ständer utskilja, då han det för godt finner.
För antagande af ett enligt delta moment väckt förslag fordras samtliga Riks-Ståndens bifall.
Konungen må, när Han det nödigt pröfva?-, kalla Riksens Ständer, att tidigare än utsatt varit, den uppskjutna Riksdagen fortsätta.
Inträffar, medan Riksdag är uppskjuten, något af de Jall, då, enligt bestämd föreskrif t i denna Regerings-Form, Urtima Riksdag borde hållas, och infaller ej den utsatta dagen för Riksdagens fortsättning före utgången af den lid, sorn för Urtima Riksdagens öppnande skulle iakttagas, varde Riksens Stunder kallade att viss dag inom nämnde tid äter sammankomma.
1 händelse af sådan underlåtenhet, sorn i 95 § omförmäld är, sammankomme Riksens Ständer sjelfmant till fortsättning af Riksdagen å den i samma § bestämda dag.
Tidigare, än efter Tjugoruleförsla. dagen från kallelsens kungörande i Hufvudstadens kyrkor, må icke i något fall dag för Riksens Ständers återkomst utsättas.
Riksdags-Ordningen. § 80.
Skulle likväl, vid nämnde tids förlopp, ärendena ej vara afgjorda, anmäle Riksens Ständer det hos Konungen, och aske, att Riksdagen måtte fortfara någon viss tid af högst en månad derefter; börande minst Trenne Riks-Stånd hafva sig om denna önskan förenat.
Händer sig, att vid den sålunda förlängda tidens utgång, målen ändå icke blifvit afslutade, gånge som i Regerings-Formens 109 § stadgadt är, angående Riksens Ständers åtskiljande och hui-u med Eevillningen skall förhållas.
Riksdag mä äfven slutas innan tre månader till auda gått, enär samtliga Stånden sådant begära.
Fyra månader, som sålunda är Riksens Ständer för Konstilutions-Utskotlets Memorial N-.o 16.
11 'ärendenas afgörande förbehållen, må Konungen kunna, om Riksens Ständer det begära eller dertill samtycka, för bestämd tid af högst Sex månader uppskjuta Riksdagens fortsättning; efter hvilken tids förlopp Riksens Ständer sjelfmant skola åter ä Riksdagsorten tillstädesvara.
Pä Riksens Ständer ankomme att, med Konungens samtycke, förordna, om Utskott, Ett eller högst Tvänne, skola under uppskofsliden vissa jemväl särskildt bestämda Riksdags-iirenden bereda och utarbeta.
Ledamöter i sådant Utskott åge, att för den tid Utskottets göromål fortfara, medan Riksdagen är uppskjuten, njuta underhåll af statsmedlen.
Konungen må, när han det nödigt pröfvar, kalla Riksens Ständer alt tidigare, än utsatt varit, den uppskjutne Riksdagen fortsätta.
Inträffar, medan Riksdag är uppskjuten, något af de fall, då, enligt bestämd föreskrift i denna Riksdags-ordning, Urtima Riksdag borde hållas, och infaller ej den utsatta dagen för Riksdagens fortsättning före utgången af den tid, som för Urtima Riksdagens öppnande skulle iakttagas, varde Riksens
Ständer kallade att viss dag inom nämnde lid åter sammankomma.
I händelse af sådan underlåtenhet, som i 10 § omförmäld är, sammankomme Riksens Ständer sjelfmant till fortsättning af Riksdagen å den i samma § bestämda dag.
Tidigare, än efter Tjugonde första dagen från kallelsens kungörande i Hufvudstadens kyrkor, må icke i något fall dag Jör Riksens Ständers återkomst utsättas. Stockholm den 30 Juni 1857.
Reservationer: Af Herr Brinck: ”Lika litet, som jag vill inskränka Konungamakten, lika litet kan jag medgifva dess utvidgning utöfver de gränsor, våra nu gällande grundlagar bestämma, och af dessa skäl anser jag, att Rikets Ständer blott böra för Konungen anmäla, hvilka Utskott under uppskofstiden skola arbeta, och de ärenden, Rikets Ständer dem uppdragit att bereda.” Häruti hafva Vice Talmannen Anders Andersson samt Riksdagsfullmäktige Johan Persson, Tobias Lind och Lars Magnus Knutsson instämt. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857.
Konst il utions-Utskoltets Memorial M 17.
1 N:o 17.
Auk. till Exp.-Utsk. d. 7 Juli 1857, kl. 5 e. m.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag lill ändring uti 27 § / morn. och. 28 § Riksdags-Ordningen sami 55 § Regerings-Formen, angående tiden dels för öfverlemnande af Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, dels för (Jtskolts-val.
Olägenheterna af Riksmötenas långvarighet äro så allmänt erkända och så ofta öfverklagade, att hvarje förslag till grundlagsändring, hvarigenom någon, om äfven ringa, förkortning af Rikets Ständers sammanträden kunde utan skada ernås, torde vinna gynnsamt mottagande.
Med anledning af flera i sådan syftning hos Konstitutions-Utskottet väckta frågor, har Utskottet trott sig böra till Rikets Ständer framställa förslag till ändring uti § 53 Regerings-Formen samt §§ 27 och 28 Riksdags-Ordningen, angående tiden för öfverlemnande af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, samt för Utskottens tillsättande.
I afseende på Riksdags början innehålla grundlagarne trenne olika tids-bestämningar.
Riksdags första början infaller på den dag, hvilken vid nästföregående riksdag af Rikets Ständer för deras nästföljande sammanträde blifvit bestämd, och till hvilken riksdagen genom allmän kallelse blifvit pålyst (49 och 51 §§ R. F., 2, 9 och 21 §§ R. O.).
Den andra tidpunkten, från hvilken äfven riksdagens början i vissa fall räknas, ur den dag, då Ständerna, efter förrättad gudstjenst, sammanträda på rikssalen; riksdagen säges då blifva öppnad (53 och 95 §§ R F. 10, 23, 26, 27, 28 och 62 §§ R- O).
I grundlagarne är icke någon tid från första sammanträdesdagen utsatt, inom hvilken Kongl. Maj:t eger att öppna Riksdagen, hvartill anledningen förmodligen varit, att den äldre lagstiftningen icke innehöll någon dylik tidsBih. till R.
Prot. 1856 & 1857. 3 Samt. 10 Haft. 1 KomtUulions-Utskottels Memorial N:o 17. bestämning.
Enligt Riksdags-Ordningen af den '17 Oktober 1723 skulle Riks-stånden först konstituera sig, för hvilken förrättning ingen tid var bestämd, och sedan genom deputationer hos Kongl. Majit anhålla om riksdagens utlysande — Det tredje tidsmomentet, från hvilket grundlagarne äfven anse riksdagen börjad, är den dag, då Konungen låtit om statsverkets tillstånd och behof Riksens Ständer eller deras Stats-Utskott underrätta (409 § R F. 27, 56 och 80 §§ R. O).
Detta bör vid lagtima riksdag ske inom 1 4 dagar, och vid urtima inom en månad efter riksdagens öppnande.
Då, såsom nyss är anmärkt, någon viss tid för riksdagens öppnande icke blifvit bestämd, kan ock aflemnandet af Kongl Majits nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof uppskjutas huru länge som helst efter den dag, hvartill Riksdagen blifvit utlyst.
Ett sådant uppskof medförer ovilkorligen en mot svarande förlängning af riksdagen.
Ej blott riksdagens grundlags-bestämda längd, hvilken omständighet dock föga torde betyda, beräknas från aflemnandet af nämnde Kongl.
Proposition, utan äfven motionstiden, efter hvars utgång det egentliga riksdags-arbetet först kan sägas vidtaga.
Redan då förslaget till nu gällande Riksdags-Ördning vid 1809 och 1810 årens riksdag förelädes Ständerne, gjordes den anmärkning, att »någon viss tid från Riksdagens början räknad mätte utsättas för öfverlemnandet af merberörde proposition;» men Koöstitutions-Utskottet förklarade, att det ej ansåg sig tillständigt att föreslå något stadgande härom.
Sedermera hafva förslag blifvit gjorda att på annan väg ernå en mera bestämd tid för riksdags-arbetets begynnelse.
Vid 1828 och 1829 årens riksdag antogs såsom hvilande (Mern.
M 57) och vid derpåföljande riksdag godkändes (Mern.
Niis 1 och 4) den förändring i lista perioden af 26 § Riksdags-Ordningen, att Konungen, eller, i vissa fall, Stats-rådet skulle utlysa dagen, då Ständerna må sammankomma på rikssalen »sednast inom åtta dagar frän den, dä riksdagen blifvit enligt 25 § kungjord. )) Till svar härpå förklarade Kongl. Majit, att då Kongl. Majit ansäge tjenligast att berörde proposition till Rikets Ständer vid deras första sammanträde å rikssalen öfverlemnades, men sådant likväl möjligen kunde, genom oförutsedda under mellantiden efter riksdagens kungörande uppkomna omständigheter, fördröjas en eller annan dag utöfver det föreslagna bestämda antalet af åtta, så funne Kongl. Majit icke skäl att antaga förslaget (Kongl. Majits nådiga svar den 21 Mars 1835).
Innan detta Kongl. Majits Nådiga svar var afgifvet, föreslog då församlade Ständers Konstitutionsutskott (den 27 September 1834, Mein ifts 41) den ändring uti 27 och 80 §§ Riksdags-Ordningen, att riksdagens början skulle räknas y>från dagen då den å rikssalen öppnad blifvit,» hvarigenom öfverlemnandet af propositionen om Stats-vcrket skulle upphöra att utgöra någon tidsbestämning i afseende på riksdags början.
Detta förslag, som blef hvilande till nästa riksdag, blef då ogilladt.
I anseende till nyssnämnde Kongl, propositions stora vigt och riksdags-göromålens beroende af densamma, anser Konstitutions-Utskottet dess aflemnande också ut - Konstitutions-Utslsottets Memorial
M 17. 3 göra en lämplig utgångspunkt för motionstiden och riksdagens grundlags-bestämda längd.
Men då dagen för hvarje lagtima riksdags sammanträde bestämmes af den föregående och alltså vanligen är känd mera än tvänne år på förhand, har Utskottet icke trott någon svårighet böra möta, att beräkna den tid, inom hvilken propositionen bör till Rikets Ständer eller deras Stats-Utskott öfverlemnas, från den dag, till hvilken riksdagen blifvit pålyst.
I sammanhang härmed är äfven nödigt, att tiden för Utskotts-valen likaledes beräknas från riksdagens första dag, enär det eljest kunde inträffa, att något Stats-Utskott icke funnes tillsatt mom den tid, inom hvilken merberörde Kongl, proposition skall öfverlemnas.
Majit skulle då sakna tillfälle att utöfva den Honom genom grundlagarne lemnade rätt att propositionen till Stats-Utskottet omedelbart öfverlemna.
Då förslag, såsom ofvan är nämndt, framställdes, att tiden för riksdagens öppnande skulle beräknas från riksmötets första dag, afgafs ock förslag om samma utgångspunkt för tiden för Utskotts-valen, hvilken tid då från åtta utsträcktes till tolf dagar.
Utskottet tror likväl att en tid af tio dagar skall vara för ändamålet tillräcklig.
På grund af hvad nu anfördt blifvit, får Konstitutionsutskottet vördsamt tillstyrka följande förändrade lydelse af 27 § I morn. och 2<S § Riksdags-Ordningen samt 53 § RegeringsFormen.
Riksdags-Ordningen. § 27- Uo Propositionen, angående Stats-Verkets tillstånd och behof, hvaraf Stånden hvartdera ett exemplar tillställes, bör inom fjorton dagar vid Lagtima Riksdag och inom en månad vid Urtima, efter den dag, hvartill Riksdagen 'pålyst blifvit, af Konungen öfverlemnas antingen vid det tillfälle, då Riksdag, enligt föregående §, öppnas, eller å Rikssalen annan dag. der Honom så godt synes, eller ock omedelbart till Riksens Ständers Stats-Utskott.
Riksdagens början räknes alltid från den dag, då berörde Proposition af Riksens Ständer eller nämnda Utskott emottagen blifvit.
Och som Riksens Ständer, jemlikt Regerings-Formens 55 §, ej äga att i Konungens öfvervaro något besluta, må ingen rådplägning härom å Rikssalen hållas 2:o. — — — — — — — — — — 4 Konstitutions-UtsJioltets Memorial M 17. § 28.
Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Stånden välje genom Elektorer, och Bonde-Ståndet på det sätt Ståndet vid hvarje Riksdag tjenligast finner, sist inom tio dagar efter den, hvartill Riksdagen pålyst blifvit, Ledamöter, lika många af hvarje Stånd, i de Utskott, hvilka skola ärendena bereda och utarbeta.
Konstitutions-, StatsBevillnings-, Banko-, Lag- samt Besvärs- och Ekonomi-Utskotten.
Hemliga Utskottet väljes, då Konungen sådant äskar.
Regcrings-Formen. § 53- Riksens Ständer välje, inom den i 28 § Riksdags-Ordningen bestämda tid, de Utskott, hvilka skola ärendena bereda.
Sådana vid hvarje Riksdag nödiga Utskott äro: ett Konstitutionsutskott — — — — — — — — — — — — deruti föreslå.
Kon stil utions-T7t skot tets Memorial M 17.
Af Herr Kongl.
Hofpredikanten Wensjoe, med hvilken Herr Professoren Selander sig förenat: »DA jag icke kan anse den ifrågavarande grundlags-förändringen vara »högst nödig eller nyttig,» måste jag, på grund af 81 § Regerings-Formen, mig deremot reservera.
Den förespeglade tidsbesparingen skulle för Rikets Ständer blifva alltför obetydlig, för att förtjena något synnerligt afseende.
Deremot skulle det för Regeringen, som hittills haft det prerogativet att bestämma dagen för aflemnandet af den Kongl.
Propositionen om Stats-verkets tillstånd och behof, sannolikt blifva temligen svårt att inom en viss af Rikets Ständer bestämd dag hafva förslaget till stats-regleringen afslutadt, enär detta just i sista stund torde fordra ett fritt rådrum, åtminstone af några få dagar, för sitt slutliga uppgörande.
Att misstänka det Regeringen skulle vilja missbruka sin rättighet i detta hänseende, dertill finnes ingen anledning, ty naturligtvis måste det ligga Regeringen lika mycket som Representationen om hjertat, att statsreglerings-frågorna ju förr desto hellre komma under öfverläggning.
Detta bekräftas ock af erfarenheten.
Under de fem riksdagar, sorn inträffat från och med år 1844, har ofvanberörde proposition vanligen aflemnats den 14:de eller 15:de, en gång till och med redan den 8:de, och endast vid innevarande riksdag, i anseende till sin ovanliga vidlyftighet, den 20:de dagen efter den, till hvilken riksdagen pålyst blifvit.
Detta förhållande visar, å ena sidan, att en viss frihet i detta hänseende varit behöflig, å den andra, att denna frihet aldrig sträckt sig så långt, att deremot någon skälig anmärkning kunnat göras.
Då nu, enligt min tanke, så väl Konstitutionsutskottet, som Rikets Ständer böra hafva den aktning för grundlagarne, att de icke onödigtvis må förändras, så kan jag, för min del, icke finna giltiga skäl vara för handen för det förra att föreslå, eller för de sednare att godkänna den nu ifrågasatta förändringen.» c Konstitutions-Utskottet* Memorial M 18.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 7 Juli 1857, kl. 5 e. m.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ändring i 76 § Riksdagsordningen, angående den af Siats-Rådet för dess åtgärder ■aunna decharge.
Den rätt att granska Regeringens åtgärder, hvilken våra grundlagar förbehållit folkets ombud, utöfvas hufvudsakligen dels af Rikets Ständers Konstitutions-Utskott, dels af deras Stats-Utskott, dels af deras Revisorer.
Med någon inskränkning i afseende på ministeriel och kommandomål tillhör det Konstitutions-Utskottet att granska Regeringens verksamhet i hela dess omfång, hvarjemte detta Utskottet eger att, efter befogenhet, låta tilltala Konungens rådgifvare för Riks-rätt eller anmäla deras felaktiga förfarande till Rikets Ständers egen pröfning.
Stats-Utskoltet åter granskaj'
Stats-verkets styrelse och förvaltning och är alltså, i afseende på Regeringens åtgärder, inskränkt till blott en del af det för Konstitutions-Utskottet utstakade området, samt får icke heller för Riks-rätt låta åtala eller hos Rikets Ständer anmäla bemärkta felaktigheter, utan dem endast till Konstitutions-Utskottets pröfning öfverlemna.
Rikets Ständers Revisorer slutligen-hafva att öfverse och granska Stats-verkets tillstånd, styrelse och förvaltning; de äro således hänvisade till samma föremål, som Stats-Utskottet, men få, i afseende på kontrollen öfver Regeringen, endast i deras berättelse anmärka hvad de vid Stats-verkets förvaltning funnit att påminna.
Ehuru Regeringens åtgärder i afseende på Stats-verkets förvaltning således utgöra föremål för alla tre nu nämnde delegationers tillsyn, är dock ingenderas öfverflödig, emedan Stats-verkets granskning är af den egna och vidlyftiga beskaffenhet, att den icke egnar sig att af Konstitutions-Utskottet förrättas, utan den föregående behandling och utredning, som först af Revisorerne mera i detalj och sedan af Stats-Utskottet i större allmänhet blifvit verkställd.
Det är derföre nödigt att dessa trenne gransknings-åtgärder med hvarandra sättas i ett rigtigt samband, eljest blifver den kontroll, som Konstitutions - Konslitutions-Utskottets Memorial M 18.
7 Utskottet bör öfver det sätt, hvarpå Konungens rådgifvare fullgöra deras maglpåliggande värf, utöfva, ofullständig, men Stats-Utskottets och Stals-revisorernes granskning, så vidt derigenom en dylik kontrol afses, overksam.
Nu innehåller 76 § Riksdags-Ordningen likväl ett stadgande, som till en del afskär delta samband.
Det heter der: »Allt hvad Riksens Ständer efter granskning godkänt eller lemnat oanmärkt, bör anses hafva vunnit decharge i afseende på det granskade.» Härigenom är Konstitutions-Utskottets granskning inskränkt till den lid, som förflutit sedan nästföregående Konstitutions-Utskotts gransknings-period; men för denna tid äro då icke alla de särskilda årens stats-räkenskaper ännu afslutade, ännu mindre af Revisorerne behandlade och utredde, hvadan Konstitutions-Utskottet för en del af tiden måste vid bedömandet af Stats-verkets förvaltning sakna den oundgängliga ledningen af Stats-Utskottets och Revisorernes förberedande handläggning.
När sedermera räkenskaperna för samma tid blifvit afslutade och förvaltningen skall af Revisorerne och Stats-Utskottet öfverses och granskas, äro Konungens rådgifvares rådslag för samma tid redan ansvarsfria, och om granskningen skulle gifva vid handen, att rådgifvande felaktigt förfarit, kan sådant icke mera till någon beifran eller anmälan föranleda.
Detta förhållande insågs redan af Konstitutions-Utskottet yid 1840—1841 årens riksdag.
Detta Utskott antog (Mern.
JVs 76) en sådan tolkning af ifrågavarande paragraf, »att den af Konstitutions-Utskottet verkställda granskning af Stats-Rådets proto»koll för sådana år, hvilkas räkenskaper vid den tid, då nämnde granskning försiggick, »ännu icke vore afslutade, icke hindrade det Stats-Utskott, som första gången gran»skade nämnde räkenskaper, att framställa, eller dåvarande Konstitutions-Utskott att »upptaga de anmärkningar, till hvilka nämnda räkenskaper kunna föranleda » — Samma Utskott tilläde likväl, att denna rätt vore uti nämnde § på ett så ofullständigt sätt erkänd, »att, på ena sidan, hvarje sådan anmärkning kunde beskyllas för grundlags»vidrighet, och på den andra, en till tid och ämnen alldeles obegränsad anmärknings»rätt kunde yrkas emot hvarje regerings-åtgärd, som bevisligen icke blifvit särskildt »granskad.»
För afhjelpande af denna ofullständighet föreslog Utskottet ett så lydande tillägg uti berörde paragraf: »Dock må un af Konstitutions-Utskottet verkställd granskning af Siats-Rådets protokoll för en viss förfluten tiderymd icke hindra upptagandet af de anmärkningar, sorn vid Stats-verkets för samma tiderymd, men sednare, afslutade räkenskaper varda gjorda af det Stats-Utskott, till hvilket dessa räkenskaper vid påföljande riksdag öfverlemnas.»
— Detta förslag blef an trge t att till följande riksdag hvila, men förföll då genom ett Stånds ogillande beslut.
I samma syftning får Konstitutions-Utskottet nu, på ofvan anförda grunder och med anledning af en inom Utskottet väckt motion, framställa förslag till ändring af merberörde grundlags-paragraf, dock med de inskränkningar mot hvad vid 1840 och 1841 årens riksdag blef föreslaget, att anmärkning mot ett Konungens rådgifvares rådslag under en tid, som varit föremål för föregående riksdags Konstitutions-Utskotts 8 Konstitutions-Utskottets Memorial JV? 18. granskning, icke i andra fall må till någon åtgärd föranleda, än att rådslaget förut varit af Konstitutions-Utskottet lemnadt utan anmärkning, och att anmärkningen blifvit af Rikets Ständers Revisorers berättelse föranledd.
Konstitutions-Utskottet föreslår alltså vördsamt, alt Rikets Ständer måtte såsom hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag antaga följande förändrade lydelse af Hiksdays-Ordningen. § 76.
Allt hvad Riksens Ständer efter granskning godkänt eller lemnat oanmärkt, bör anses hafva vunnit decharge i afseende på det granskade, och ingen ny till ansvarighet förbindande, granskning af nya Ständer i samma mål vara tillåten; dock vare ilen decharge, som vunnits derigenom alt Konstitutions-Utskottet vid föregående riksdag lemnat ett mål oanmärkt, icke gällande i afseende å en fråga, hvilken Stats-Ulskoltet, på grund af anmärkning, framställd af Riksens Ständers Revisorer, anmäler enligt 30 § 2 inom.