Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man vill gynna uppfinningsförmågan, bör man ock något skilja den, hvars syftemål är godt, från den, hvars verksamhet visat sig medföra mycket ondt; ty uppfinnaren af blott sådant, som ökar tillgången på en vara, hvilkens förtärande lätt medför moraliskt, fysiskt och statsekonomiskt förderf, bör väl ej gynnas lika med den, som uppfinner sådant, hvilket lättar tillgången på nödvändighetsvaror eller lindrar mensklighetens elände.
Jag och flere med mig frukta nu, att denna rika uppBil. JW 2 lill Särsk.
JY§ 8. 4 26 Bil.
M 8. finningsförmåga, som med beröm nästan öfverallt här i landet speciminerat minst 50 år, skall under de tre nästkommande utveckla så stor skicklighet, att de smärre brännerierna, som antagits kunna hvarje dygn tillverka blott % af pannans rymd, (ehuru både vetenskapligt, bildade teknici och erfarne bränvinsbrännare intygat, att med enkel redskap, utan mäskvärmare, kan på dygnet tillverkas bränvin ej blott till lika belopp, som hela pannans rymd, utan ock hälften eller derutöfver), skola proportionaliter gifva mer vinst, än större brännerier, och således locka kapitalister att på en mängd egendomar anlägga, eller såsom förlagsman åt allmogen, på en mängd smärre hemman låta drifva mindre brännerier, hvilka tillika lätt kunna blifva ett slags lönnkrögerier, och otvifvelaktigt skola öka den öfverklagade bränvinsfloden.
Då en utveckling af mina åsigter rörande följande paragrafer skulle alltför mycket utvidga denna reservation; anser jag mig blott böra nämna, att, efter mitt förmenande, ordalagen i åtskilliga af dem kunna ytterligare förbättras.
Deremot kpn jag ej stillatigande förbigå § 38.
Då skatten i Norrige motsvarar 173/s skilling Svenskt Banko, och nu skall, liksom skatten i Preussen, snart höjas, samt då transportkostnad och andre utgifter, äfvensom risken vid smuggling, måste betydligt höja priset på bränvin, som i landet olofligen införes, och härtill kommer, att allmänna meningen påkallar att skatten förhöjes så, att bränvinet må betydligt fördyras; — hafva jag och flere andre trott skatten kunna för kannan bränvin bestämmas lill minst tjugo (20) sk.
Banko, hvaraf dock minst fyra (4) sk. borde anses som kommunalskatt, och af Länets eller Distriktets innevånare användas till lokala behof, hvilkas målsmän derigenom finge större intresse för hela skattens fullständiga utgående och kontrollernas verksamhet.
Ordet skatt tyckes mig vara egentligare och tjenligare än ordet »afgift». % H Härvid åberopas Borgmästar Hasselrots reservation. § 42.
Alldenstund l:o) uppbörden för en mängd mindre brännerier inom ett fögderi kan blifva ganska betydlig, och större än bela den uppbörd Kronofogden förut haft; 2:o) mången Kronofogde är mindre vederhäftig än en eller annan Länsman, eller annan sorn Konungens Befallningshafvande kunde till uppbördsman utse; 5:o) med lättade och lifligare kommunikationer föga svårighet för bränvinstill ver kare i de fögderier, der Konungens Befallningshafvande kan finna sådant för Kronans säker - Bil.
I Diverse Personer, som ej höra till viss näring . . I Capitaler, Vinstmedel samt åtskilliga Societetei', I Cassör och Verk m. m I Sterbhus, Testamenten, Gåfvor och Fidei-Commisser 19,585 — 47,656 32 12,000- 2,33316 1,865,789 32 673,106 32 206,273 16 3,609,602 28 1,101,84432 71,371 32 748 — 38,915 — 28,120 — 2,923,783 16 1,06034 4,64418 70142 81 3 il 27,60727 2; 31,910 6 2 13,35246 5 3,21118 1 5,429 3910 2,746 26 4 1,153 28 2 20,08041 5 1,76314 1 515 36 1 1,860 9 5 1218 7 121 6,642 36 1,05216 37746 92 3 34439 16512 42 28 728 37 71 - 24 _ 55 42 124 168 3511 72,53314 5 57,327 4411 20,985 1211 5,46616 7 14,312441(1 4,617 29 - 2 51636 8 34,835 8 6 4,64019 81 1.238(39 lil 3,20621 8l 102i 2 a 24,785 27,119 34,495 83,532 12,509 210 45928 -j 2,03813101 5123- 18025 9\ 1.0731911 11,41 9 46*20 91 21616 1722 ? 1.984123 6 3,006!20i 4| 46,969f26| 3|‘2,000|.3G 4> 13,553|44111192,152| 13| i o|70,777|l8|lo|54,754(311 9|l39,474!44|ll(l0,679( I (2,5611-!-| lOljlöf (3,5l2fl0[.
Upsala Slott i Lan ds-Cont oiret den 30 November 1833.
Riala 92 9 — — 6 — 98 847 Åker 84 2 1,973 3 16 84 1,466 Frösåker Börstil 234 - — 10 — 272 2,756 Hargs 306 _ — 15 115 1,902 Edebo 400 4 — e — 133 1,740 Hökhufvud 178 - 161 24 5 13" 1,070 Wahlö 119 £ — 13( 1,653 Närdinghundra.
Underliållne Kreatur.
Diverse Personer, som ej hafva viss näring (in beräknade Civile Ernbets— och Tjenstemän, sora ej äro skattskrifne vid sine boställen, samt 257 Gerningsmän på landet) ....
C: 3 o p - i65| 186J 17§ 22| 4 7l 73 47^12 7l83 »°9i i 56* 3-*| 4H 8* >2i4 i 8 I 8 l , I 5 ! 1,962 Sin 57i 4641 1,022 Utsäde af 477 51 K) 3ioij 4"!
2Öi R3 cc 83 i4'-å 85211 ii 1,3 2
Of 95 v 154 7 i l7ii 26-f 2 3a rama | 2,807!3,985ä|9,510 |i7Sj] i4,368J 2o,i56« 4,536 370 20 25 m $Tz 7011 «7l* i1 144 i55§ 3414 45| <53 '•j *44 885 106 28 i 2,55 il 556f ■81 441 6,2934 1,2471 1,661 62 04 78“ 4765 '1 i4 44 8 44° 7 7 T 111 1,83g I G' 844 Tabell för Landet Medel-afkastning sedan utsädet är afdraget.
7:>1 41 “i 9”1 141 A S.i.1 3 z< 2 1 I 37i 43 16J 4o 7,269! 4133?! 17,249.
JiZ ss öo crq 2,260 3<> 3 518 6,35ol C99°a 5oi 9'i 3 16,812.3 3,264 4,5471 1,711 1 - 55 1 /Jp i,483 I : 52. 20 28 h7ll 3,255 I ; I 02-. 55oli 44,6721 3,59 J 43 5 %7 I 0,265- 2,843 80-1 i56 4 25,620 5,078 7:'97 2,587 276 2,227 3 60 24 36 2,024 32 2 3 i ' '! '9a 4 263 341 6 21 32 4 5,oi6 I : i53 ','361 8ai 297l 3,264^, 3 3 J | i3| 6811 6,997 1,2461 ' ,856 J648 82 572 4 4 1 8 128 2 - 80 68,6951| i 6,83g!
a B. 7 8 7 810 80 ',33813 %§ 425 4,008! 484å ,8a2 7 9x2 1.51 i8*2 .61 2b7f 84!
I 7 4/2 9,' l 5a II 1,748-J T 4 I 4") 12 2,2661 176# 832i 67I i°5-5 7-A 65oi 631 41 5 8 3 r§ 6 3I 128 9° 2 ii 12 6,021 687 1,84g 17,1,20 4,°3o 110 314. . 7 42,916 8,644-| I I,J2 3 4,2 1 5 5 27 3,29> 12 100 32 60 3,080 49 4 42 56 61 U;6o2 I 628 22,2,6^1 1,76611 117,284; 498 59 I 5 2 ',4°5 862 IO 23 3,379 678 966 338 36 290 j 4 2 4 225 3 1 4 10 113 34 8,577 Underhållne Kreatur.
O * 99 V 106 287! 2,854 65g 23 52 6,906 1,349 1,878 742 77 831 I 12 4 6 44o 6 2,543 272 7°7] 7,060 1,546 59 "7 3 17,346 3,'397. 4,737 1,662 192 i,453 4 28 I O I 2 948 12 22 23 5i 6,89 218 17,244 49,358 P*- U ►3 1,533 i5o 4,527 1,167 3o 74 3 10,66 2,227 3,233 18 1 o3 1,000 i 26 ic 1 o 820 12 12 8 44 2,6.4 1 99 3,576 3q2 g58 10.295 2,579 80 i65 25,777 4.973 6,802 2,37c 20 I 2,15g 5 6 '4 20 1,69 28 5 2 3 a 20 IO,2o5 2 372 29,784. 73,060 949 102 7.54 2,661 658 20 46 6,875 i,314 i,7°3 7' 4 75 62.5 1 i5 6 8 5o4 8 1 1 o 8 2 2,923 106 160 19,778 O 261 7 111 981 117 6 20 2,360; 4' 7 558 i65 16 i5g 2 6 2 20 206 Uppskättadt Värde. pi 5,520 4oo 697,681 76,70.4 118,14° i,4g4,o°3 424,358 i3,655 27,9!0 220 3,278,572 8a5, I OO 94°,910 333,690 43,2oo 229,99° igo 6,5o° 1,65o 2,000 a43,1; 2,480 6,400 11,048 29,625 1,100 100 284.971 41,115 1,000 300 520 9,5o2,568 634 Ö0 186 3,295 861 3g 58 g,8i5 i,88o 2,58i 6o5 77 54g I 1 4 4 720 6 1 18 18 i5 5,748 44g 207. 8 24 '4 10 21 10 4 151 19 i3 it 34 18 i3q 38 44 14 137 42 — 2 '4 34 4° 6 20 1 18 2 ■ 4 1 18 2 36 J,479 —J3l,223{ 2 Bevillning, e, Clereci-Statcns underhåll, Ständige Räntor Summa.
Summa, amma, I IO 02 1,06526 262 7 11,020 3.000 i3,234|29 1(69,475 ig 7 87,502)28 Wexiö Lands-Conlor, flen 3o Julii i833.
Carl Mörner. N. J. Lått".
BIHANG TILL S&HnnUKBIl XHKSMHFÅIfllHIEie PROTOKOLL VID Lagtima Hlkidagen i §tockBioIin Åren J.8HS och 1863* ELFTE iiMEiIIGJ-EW. 4
Redan vid 4847—1848 årens riksdag fästade jag allmänna uppmärksamheten på den olika fördelningen af de skatter, som hvila på svenska jorden, och hvarigenom skaltejorden och skaltebonden hållas uti en svår och betryckt ställning, som väsendtligen hindrar dennes förkofran.
Jag har äfven i en, vid riksdagen 1850— 1851, väckt motion, framställt billigheten af att lemna skaltejorden frihet att få friköpa sig från sin ålagda grundskatt, hvilken motion jag ansåg mig böra förnya vid riksdagen 185G—1858, då jag hade glädjen alt röna den framgång för densamma, alt Rikets Sländer beslöto en underdånig skrifvelse i ämnet till Kongl. Maj:l, ehuru regeringen då ännu ej ansåg sig kunna lemna bifall till de af Rikets Ständer deri framställda önskningar.
Men då denna för hela staten vigtiga fråga tillvunnit sig allt större och större uppmärksamhet och erhållit allt flera och flera anhängare, under det att den dock ännu ej kunnat finna det allmänna erkännande, att den ledt till något praktiskt resultat, så kan jag ej annat än anse det för en pligt för mig att hålla densamma öppen och i sådant afseende ånyo upprepa hvad jag vågat an föra till 1856—1858 årens riksdags protokoller: ”Alt hafva en skuld, som man icke kan få inbetala, är ett svårt onus, ja en orättvisa, som förlamar gäldenärens bemödande att förkofra sig.
Gör deremot den nu vid skaltejorden fästade och ouppsägbara skulden till Kronan uppsägbar 1 gif egaren af skattehemman rättighet att, om och när han kan, få, jemte räntan, Bilt. till B.
Prot. 1862 Sf 1863. 11 Sam. 4 Afd. 1 2 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 1. afbetala något visst, vare sig mer eller mindre, af kapitalet, och hans ställning skall blifva helt annan: hans bemödanden att förkofra sig få då ett mål, nemligen framtida oberoende, och han skall sedan med mera håg, kraft och framgång än förut sträfva, då han vet, att med hvarje riksdaler, som han albetalt på kapitalskulden, blir hans ställning lättare och friare.”
Detta, mine bröder! är den enda rätta och sanna väg, på hvilken jag anser, att skatteaflösningen kan och bör ske; och jag vågar derföre vördsamt föreslå: att all skattejord må lemnäs full frihet att lösköpa sig dymedelst att den, jemte skatten eller den årliga räntan, må få till Kronan göra afbetalningar på den vid jorden häftade kapitalskulden, hvarigenom den årliga räntan eller skatten minskades, i den mån kapitalafbetalningar skedde, och slutligen naturligtvis alldeles försvann, då hela det mot den nuvarande skatten svarande kapitalet blifvit lill Kronan inbetaldt.
Skattejorden skulle lemnäs frihet till frälseköp, men icke åläggas dertill, utan öfverlemnas till hvarje jordegares eget val, antingen han ville verkställa skattelösen eller icke, och i förra fallet äfven lemnäs honom full frihet, att, när han så kunde och funné fot* godt, samt till hvilket belopp sorn helst, dock icke under en procent af kapitalskulden få verkställa afbetalningar å skattelösen.
Med öfverlemnande till vederbörande Utskott att med större sakkunskap utkeda och föreslå bästa sättet till denna åtgärds vidtagande, torde det tillåtas mig, alt nu endast få uttrycka, hvad jag nu, liksom förr, anser vara det lämpligaste.
Delta vöre i min tanka: att af de för jordens skattelösen influtna medlen en egen skattemedelsfond bildas, sorn, ställd under Rikets Ständers kontroll, alltjemt framgent oförskingrad skulle bibehållas vid sitt ursprungliga kapitalbelopp och endast räntan af skattemedelsfonden användas i stället för den fordna af jorden utgående grundskatten.
Jag anhåller att detta mitt förslag må till vederbörligt Utskott remitteras.
Stockholm den 22 Oktober 18G2.
Joh. Persson, ! från Upsala län. gilli '!.)! ]gil‘l ;i:i 'ml i 11> lii; ; : n vili ;:r,l rv':: -»-.
: i ■ i Or-,iil | -lii; fUUi.v viii biwii smntMU vair, ohm Oh h. ;..m -i oom; 01O' 1!.i Ju; Motioner i Bonde- Ståndet 1882.
Af Ola Jönsson från Malmöhus län, om befrielse från beväringsexercis för beväringsyngling, hvilken tillhör skarp sky ttekorps.
Kärleken till fosterjorden liar städse varit ett utmärkande drag i svenska folkets karakter, och aldrig har något varit detsamma angelägnare, än alt försvara sitt fädernesland, sin frihet och sjelfständighet; och denna fosterlandskärlek, som gått i arf från förfädren, uppenbarar sig lifligast hos den nuvarande generationen.
Inseende nödvändigheten af alt i farans stund icke allenast ega vapen, utan äfven öfning i deras handterande, hafva patriotiske män, inom nästan alla delar af riket, bildat frivilliga skarpskyltekorpser.
Att denna idé, tvifvelsutan den mest högsinnade, som både forntid och samtid hafva att uppvisa, förtjenar att af slatsmagterna omfattas och uppmuntras, torde af ingen bestridas; endast i fråga om sältet alt bereda dessa korpser framgång och tillvext, kunna meningarne möjligen vara delade.
Jag tror det icke vara förmycket begärdt, att nämnde korpser erhölle något bidrag af allmänna medel, men att väcka fråga härom samt dertill afgifva detaljera dt förslag, öfverlenmar jag åt mera sakkunnige; jag vill blott ifrågasätta följande, som är förenadt med den största billighet, och hvarigenom det alsedda målet till någon del kan vinnas.
Jag vill nemligen vördsamt föreslå: att Rikets Ständer för sin del täcktes besluta och hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, alt yngling, som är i beväringsåldern samt ledamot i skarpskytteförening, organiserad på sätt Kongl. Majils nådiga Förordning af den 8
Mars 4801 föreskrifver, må, då han vid beväringsmönstringen företer bevis af korpsens utaf Kongl. Majit utnämnde befälhafvare, att han såsom aktiv ledamot tillhört korpsen minst sex månader och eger nödig öfning i ryapnens handterande, från beväringsexercisen frikallas; åliggande det yngling i beväringsåldern att, för vinnande af befrielse äfven från andra årets beväringsexercis, i behörig lid till vederbörande magistrat eller kronobetjening afgifva bevis från korpsens af Kongl. Majit utnämnde befälhafvare, att han fortfarande såsom aktiv ledamot tillhör skarpskyttekorps.
Fördelarne af ett lagsladgande enligt ofvantstående förslag äro påtagliga: först måste de frivilliga skarpskyttekorpsernas tillvext härigenom befordras, och vidare de i Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 3. ofta långa och besvärliga marscherna till och från öfningslägret göras öfverflödiga, samt arbetets dragande från jordbruket och andra näringar förekommes, och för det tredje skulle säkerligen en större vinst för statsverket beredas, derigenom att åtminstone en del af de allmänna medel, hvilka nu utgå i och för beväringsmanskapets öfning, kunna inbesparas; och förvissar jag mig om, alt dessa skäl skola tillräckligt tala för bifall till min motion, om hvars remitterande lill vederbörligt
Utskott vördsamligen anhålles.
Stockholm den 29 Oktober 4862.
Af motionären återtagen tills vidare.
Af C. «I.
Svensén från Kalmar län, om kort innehållsförteckning i marginalen af UlskoUs-bctänhanden och ullätanden.
För att underlätta riksdagsarbetet erfordras, att Utskottens utlåtanden och betånkanden blifva så enkla och tydliga som möjligt.
I en diger lunta är ofta svårt alt anträffa del sökta stället, då intet register förefinnes.
Jag hemställer derföre: alt aila dylika handlingar må tryckas med i marginalen gjorda korta underrättelser om innehållet, hvilket antagligen skulle till någon del afhjelpa omförmälda olägenhet.
Om remiss till Expeditions-utskottet anhålles. C. J. Svensén.
N:o 4. 5 N:o 4.
Af Olof Missou frun Westerbottens län, om cägmderhällningsskyldighetens öfvertagande af Slaten.
Såväl inom som utom representationen halva vid flera tillfällen röster höjt sig för förvandlande af underhållet af de allmänna vägarne från en jordbruket uteslutande tryckande börda till ett allmänt statsbestvr.
Hitintills hafva visserligen alla försök i denna riglning strandat; men då frågan otvifvelaktig! är en af dem, som icke kunna falla, och bibehållandet af ifrågavarande tunga icke står tillsammans med den omsorg för vårt jordbruks förkofran, som på sednare lider gjort sig gällande, har jag ansell det vara min pligt att framställa frågan äfven lill nu församlade Ständers allvarliga behjertande.
De skäl, som lala för den afsedda förändringen, hafva blifvit sä ofta upprepade, att jag inskränker mig till att lasta uppmärksamheten dels derå, att det med rättvisans fordringar föga öfverensstämmer, att kostnaderna för underhållet af våra vigtigaste kommunikationsmedel bestridas uteslutande af en enda samhällsklass, då fördelarne deraf i lika, om ej högre, grad komma alla andra lill godo, och dels å den ekonomiska förlust, som det nuvarande underhållssättet af vägarne medför; ty uppenbart är, att med väghållningens inrättande efter en allmän plan och besörjande af dertill invanda personer, skulle besparas så väl materiaiier, sorn framför allt en mängd dagsverken, hvilka nu slösas bort på resor till och ifrån de ofta på betydliga afstånd och skilda ställen belägna vägstyckena samt olämpliga metoders användande vid arbetets verkställande.
Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet vid sistlidne riksdag har väl, i anledning af en uti ifrågavarande syftning väckt motion, yttrat: ”alt vägarnes anläggning och underhåll genom statens försorg skulle utan tvifvel medföra mångdubbelt större omkostnad, än hvartill dell,', bpsvär nu uppgår”; men ett sådant antagande synes förutsätta en alltför dålig förvaltning å Statens sida, ty vanliga förhållandet är väl annars, ali ett arbete, då det bedrilves i stor skala, kostar mindre, än om det verkslälles med splittrade kralter ulan inbördes sammanhang.
Lika litet kan jag fatta Utskottets ordande derom, att, enär inrättandet af jernvägar ulan tvifvel komme att i de förhållanden, hvilka på förevarande fråga hafva 6 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 4. väsendtligt inflytande, orsaka en rubbning, borde dess följder afvaktas, innan någon ny organisation i oinförmälda hänseende egde runi.
Utom det att denna väntan blefve nog lång, enär jernvägsanläggningarne allt framgent torde komma alt fortsättas, synes det mig tvärtom alt just nu, då vissa orter af riket blifva hugnade med nämnda vigtiga kommunikationsmedel, till hvars bekostande hela landet bidrager och till följd hvaraf de gamla vägarne blifva allt mindre begagnade och besväret med deras underhållande minskas, det vore rätt och billigt att genom statens öfvertagande af liela vägunderhållskostnaden en lindring bereddes de orter, hvilka kanske aldrig eller åtminstone först i en aflägsen framtid kunna blifva försedda med jernvägar.
Hvad särskildt angår vägarnes hållande i farbart skick under vintertiden, så syntes af åtskilliga vid förra riksdagen väckta motioner, att delta öfver hela riket anses såsom ett svårt onus; men bura mycket mer tryckande skall det icke vara i de norra provinserna med sina långa vintrar och oupphörliga ymniga snöfall!
Af Konungens Befallningshafvandes i Westerbottens län närlagde utslag af den 4 Januari detta år kan inhemtas, alt kostnaden för vinterväghållningen der beräknas till trehundra riksdaler per mil; ocb för första fögderiet af samma län, utom Bygdeå soc ken, uppgå plogpenningarne inalles till åtta tusen trehundra sjutiofem riksdaler.
Enligt Konungens Befallningshafvandes jemväl bilagde kungörelse åligger det den plogskyldige alt, om snöfall nattetid inträflar, så snart dag inbryter, genast försätta vägen i farbart skick.
Hella är dock ofta för den enskilde med de få arbetskrafter, som slå honom lill buds, äfven med bästa vilja, omöjligt att verkställa, hvaraf följden åter blifver, alt han får underkasta sig dryga böter och vägarne tidtals blifva ofarbara.
Med stöd af hvad jag nu anfört och under åberopande för öfrigt af den motion i samma syftning, som under förra riksdagen väcktes i dello stånd, får jag vördsamt föreslå: all underhållet af de allmänna lands- och häradsvägarne såväl vintertiden som under ölriga årstider mätte skiljas från jordbruket och öfverlagas af Staten att bestridas medelst allmänna skattebidrag; samt att Bikels Ständer måtte hos Kongl.
Maj t göra en underdånig framställning om tillsättande af en kommitté af sakkunniga personer för väghållningens ordande på lämpligaste sött.
Slockholm den 51 Oktober 1862.
Häimed lorena sig: P. A. Nyström.
Olof Lindström. 4/?tioner i Bonde-Stånclet 62.
N:o 5. 7 N:o 5.
Af Olof Wilsson från Westerbottens län, om afskrifning af en del utaf Westerbotlens läns äldre undsältningsskuld.
Sedan efter den år 4850 och de näst derefter följande åren inora Vesterbottens län inträffade missvext, länets nödslälde innevånare för erhållen undsättning, dels i spanmål och dels i penningar, åsamkat sig en betydlig skuld till slaten, gjorde med anledning af de hinder, som mötte för indrifningen af denna skuld, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i berörda län under den G:te September 1856 hos Kongl. Majit underdånig framställning, det Kongl. Majit läcktes lill
Rikets kort derefter sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition om afskrifning af Vesterbottens läns omförmälde undsältningsskuld; öfver hvilken framställning Kongl. Majit hörde dess och rikets Stats-konlor och Kammar-rätt, som dereller uti underdånigt utlåtande den 20 Oktober samma år anförde, att ehuru åtskillige omständigheter syntes tala för eftergift af Statens ifrågavarande fordringar, och änskönt Stats-kontoret och Kammar-rätten delade Kongl. Majlis Befallningshafvandes yttrade förmodan, att utaf de hos undsältningstagarne då ännu återstående belopp en jemförelsevis ganska ringa del skulle Kronan åter lillgodokomma, ansågo bemälde embetsverk likväl, på grund af de betänkligheter, som å andra sidan förekommo emot den föreslagna afskrilningens beviljande, sig böra å Kongl. Majlis
Befallningshafvandes förberörde underdåniga framställning afstyrka nådigt bifall; och behagade vid ärendets föredragning den 10 Januari 1 857 Kongl.
Majit i nåder förklara, alt som icke allenast undsättningstagarne, enligt Kongl, brefvet den 15 December 1854, tillgodonjutit afskrifning till en tredjedel af hela ursprungliga skuldbeloppet, utan ock lånens betalning blifvit betydligen underlättad dels genom ytterligare afskrifningar och dels genom flera till gäldenärernes förmån tid efter annan gjorda särskilda medgifvanden och lemnade anstånd, hvarmedelst de gäldbundnes belägenhet vunnit allt det afseende, sorn från Statens sida biliiglvis kunnat påkallas, fann Koni.
Majit, med afseende jemväl derå. alt Rikets Ständer vid föregående riksdagar afslagit gjorda framställningar om ifrågavarande undsätlningsskulds afskrifning, icke skäl att för det då närvarande bifalla dess Befallningshafvandes underdåniga hemställan om samma skulds slutliga afskrifning i räkenskaperna; hvaremot Kongl, Majit täcktes i nåder medgifva 8 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 5. krono-uppbördsmännen i länet vid indrifvandet af meranämnda undsättningslån rättighet att till förmån för sig och andre personer, åt hvilka indrifningsåtgärderne kunde anförtros, beräkna och afföra provision till tio procent af de belopp, som utaf ifrågavarande äldre undsättningslån komme att -inflyta.
Enligt räkenskaperna utgjorde vid 1856 års slut Westerbottens läns äldre undsätlningsskuld, deruti inbegripen den andel deraf, som användts till bildande af distrikts-magasin inom vissa socknar och för hvilken socknemännen iklädt sig gemensam ansvarighet, etthundra nio tusen niohundra treliofyra Riksdaler, aderton skil— lingar fyra runstycken banko eller etthundra sextiofyra tusen niohundraen Riksdaler femtionio öre riksmynt, hvaraf sedermera dels afskrifvits fem tusen niohundra tjuguen Riksdaler sextiotre öre, dels influtit genom inbetalning af sockenmagasiner åtta tusen femhundra fyratioåtta Riksdaler sextiotre öre och af enskilde låntagare två tusen åttahundra fyratioen Riksdaler ållatiotvå öre, så att hela skulden i närvarande stund belöper sig till ett hundra fyratiosju tusen femhundra åttationio
Riksdaler femtioett öre riksmynt.
Af detta belopp har Kongl. Majils Befallningshafvande, med stöd af det i Kongl. Cirkuläret den 49 Januari 4 842, 2 mom. gjorda medgifvande om afskrifning af undsätlningsskuld, enär gäldenärerne vid då utlyst sockenstämma af sine socknemän enhälligt förklarades utfattiga och i saknad af all tillgång till gäldens godtgörande, af sådan grund funnit skäligt bevilja afskrifning af etthundra tjugusex tusen tvåhundra tjugosex Riksdaler åltatioåtla öre, medelst särskilde utslag, som äro underslälde och ännu hero på Kammar-rättens pröfning, så att, i händelse de understälde utslagen utaf Kammar-rätten gillas, undsättningsskuldens återstående belopp komme alt inskränkas lill tjuguelt tusen trehundra sextiolvå Riksdaler femtioett öre riksmynt.