Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna fordran är hela mensklighetens, alltid oberoende af öfriga sociala förhållanden.
Idjertats och känslans daning bör föregå begreppets.
Det förra tillhör foialdra-vården, det sednare Skolan.
De böra understödja hvarandra och båda understödjas af Kyrkan.
Förgäfves skall den allmänna Skolan arbeta på en sann folkbildning, om föräldrarne undandraga sig deras pligt.
Det bör tillhöra den allmänna vården, att kontrollera, stadga och göra den enskilda vården inom hemmen säker och verksam.
Derefter kunna allmänna skolor först blifva nyttiga.
Hvad skolor särskildt beträffar, uppstå dessutom stora svårigheter genom de kostnader, som erfordras för att ställa dem i det skick, att de motsvara ändamålet, så vida det skall någorlunda vara stigande.
I vårt land, der närings-omsorgerne kräfva så stora ansträngningar för lifvets bestånd, måste, om allmänna skolor med duglige lärare skola finnas, Stalén mellankomma och i detta afseende understödja de fattiga.
Billigt vore det ock, helst folkets och mensklighetens förädling bör för Staten och Samhället vara lika vigtig, som all annan materiel förädling, hvartill Staten nu bidrager och gifver medel.
Inom Länet bestrides läkare-vården af skicklige läkare.
Härtill bidrager äfven regementernes läkarepersonal.
Ehuru mycken fördom mot läkares biträde ännu finnes bland allmogen, börjar likväl förtroendet allt mer och mer visa sig och läkare att begagnas.
Det är likväl med helsans vårdande, som med uppfostringsväsendet.
Det bör egentligen börja med det uppväxande barnet.
Detta tillhör synnerligast föräldra-vården, med biträde af läkares insigter.
Huru liknöjdheten likväl äfven i detta afseende finnes, får jag, såsom exempel, åberopa, att vid 1838 års Bevärings-mönstring framvistes inom en socken 24 beväringsskyldiga ynglingar, hvilka alla blefvoÄasserade, ty ingen var duglig tili landets försvar, i följd af kroppsliga missbildningar och bräckligheter, uppkomne hufvudsakligast af försummad vård efter tillfälliga yttre åkommor, för hvilken försummelse dessas föräldrar och husbönder gjort sig skyldige.
Inom Länet finnes ett Läns-lazarett i Christianstad.
Det är sammanslaget med Länets Kurhus.
Fonden lill lazarettets underhållande har uppkommit genom enskildes frivilliga bidrag och gåfvor.
Med Eders Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd hafva flera socknar frivilligen afslått af kyrkornas medel den så kallade kyrko-inspektors-rågtunnan till lazarettet.
Detta tillskott, jemte det, som tillkommit genom den så kallade Filénska donationen, har satt Lazarelts-direktionen i tillfälle att begagna öfriga egna medel att utvidga lazarettet och till detta ändamål låter den nu uppföra en ny tillbyggnad, hvarigenom 100 frisängar framdeles blifva att påräkna, inberäknade de, som tillhöra kurhuset.
Kurhus-afgiften har 27 med år 1838 måst utgå med Fern skillingar för hvarje mantalsskrifven person.
Detta härrör dels af alla varuprisers stigning, hvarigenom underhållet blifver dyrare, dels deraf att, genom veneriska smittans tilltagande, ett ökadt antal smittade patienter måste intagas på kurhuset.
Inom Länet finnas tre städer, nämligen: Christianstad, Engelholm och Cimbrishamn.
Af dessa är Christianstad den folkrikasle och den betydligaste.
Denna stad har, den tid Helge-å var segelbar, drifvit en ej obetydlig handel, och var då en nederlagspials för en stor del af Skåne och Kronobergs
Sedan nämnde å, genom det nya utlopp den för omkring CO år sedan erhöll, blifvit äfven för båtar ofarbar, har handeln å detta ställe betydligen aftagit.
Alla varor transporteras nu landvågen från Åhus till Christianstad och alla fartyg måste lasta och lossa på en öppen och farlig redd.
Handeln har icke dess mindre de sednare åren tilltagit, dels genom en ökad produktion inom en talrik och produktiv ort, dels genom en i betydande mån ökad konsumtion så väl inom Christianstads stad, som deromkring liggande orter.
För några år sedan varierade in- och utgående tullen vid Åhus emellan 3, 4 a 5,000 R:dr årligen.
Sistlidne år utgjorde den 34,072 R:dr 8 sk.
Då handeln, under så svåra olägenheter, som nu åtfölja den, genom Åhus hamns ofördelaktiga beskaffenhet och en försvårad transport land vägen derifrån till Christianstad, likväl betydligen stigit, synes, att, genom hamnens upphjelpande och förbättrad vatten-kommunikation emellan denna hamn och Christianstad, handeln skulle stiga än vidare och gifva lif och rörelse åt industrien.
Frågan om hamnens upphjelpande och att göra Helge-å flottbar är flera gånger förut väckt, och har den Nådiga uppmärksamhet, Eders Kongl. Maj:t förut täckts gifva häråt, lemnat det hopp, att Eders Kongl. Maj:t, vid nu förnyad underdånig framställning om dess verkställighet, äfven skänker detta företag det Nådiga hägn, som städse rönes inom vårt Fädernesland, då allmänt nyttiga företag ifrågasättas.
Folkmängden i staden, med under stadens jurisdiktion liggande byarne Nosaby, Näsby och Åhus lastageplats, utgjorde vid 1838 års mantalsskrifning 3,909 personer, deraf mantalsskrifne voro 2,662 och skattfrie 1,247.
Hvarförutan i staden finnes tillhörande dels Wendes Kongl. Artilleri-Regegemente 1,385, dels Norra Skånska Infanteri-Regementet 116 personer.
Till folkets bildning inom staden finnes en Trivial-skola, en Lancaster - 28 skola, en Borgare-skola och en Flick-skola, hvilka alla hafva sina särskilde lärare, som underhållas så väl af Staten, staden, sorn enskilde personers donationer, hvilka till belopp ej kunna uppgifvas förr än de till skolverket och fattigvården anslagne och gifne medel af den, för ett sådant ändamål, under innevarande år utsedda Komité hunnit klassificeras och ordnas.
Näringarna bestå i handel, handtverk och fabriker.
Handeln, modernäringen för stadsrörelsen, har under sednare åren tilltagit och är redan omnämnd här ofvan.
Till staden föres en betydande mängd landtmannaprodukter.
De så kallade torgdagarne, två i veckan, kunna liknas vid marknader.
Der omsättas ej obetydliga summor.
Den handel, som derigenom uppkommer, härrör dels al en betydlig konsumtion inom sjelfva staden, genom ett betydligt antal tjenstemän så väl inom Kongl. Hof-Rätten, som Länsstyrelsen och Garnizonen, dels derigenom att Christianstad är en bytesplats för skogs- och slättbyggdens alster.
Häraf följer, att varupriserna äro här vanligen högre än på de flesta andra orter.
I anseende dertill, att staden helt och hållet omgifves af fästningsverk och flera byggnader användas för Kronans och stadens behof och staden har ett betydligt antal militäre och civile embets- och tjenstemän att inrymma, hafva äfvenledes fastigheter och hushyror stigit till en, särdeles i mindre städer, ovanlig höjd, ehuru många nya, större hus blifvit byggda under sednare åren.
Det till Länet hörande Lazarett och Kurhus är förlagdt inom staden; och då flera Regeinents-läkare., äfvensom
Provincial-läkaren äro här boende saknas ej läkare-biträde.
Som Läns-lazarettet blifvit grundadt genom enskildes bidrag och alla dylika donationer äro gjorda med uttryckliga vilkor, att endast landet egde rätt till läkarevården derstädes, egde staden, som förut ej velat bidraga till lazarettet, ej heller någon rätt alt begagna det.
Sistlidne år tillvägabringades dock den öfverenskommelse emellan staden och Lazaretts-direklionen, att emot en viss årlig afgift af staden fick den ett visst antal frisängar på lazarettet, hvarigenom de sjuka inom staden, som behöfva läkarevård på lazarettet, nu kunna komma i åtnjutande af denna fördel.
Fattigförsörjningen inom staden sker genom fonder, som dertill äro donerade.
En ny reglering är under handläggning för att ordna fattigförsörjningen i ett bättre skick, än som hittills varit.
Ordningen inom staden handhafves af Kommendanten och] Borgmästaren, enligt gällande Lag och Författningar.
Skjutsningen bestrides af staden med biträde af angränsande byar.
En - 29 Enligt sistlidet ars uppgift, funnos fartyg, stadens handlande tillhörige, af 129 Fördels lästetal.
Under sisllidne år funnos inom staden 153 mästare, 133 fabriks-och handtverks-gesäller saint 270 lärlingar.
Fabriker äro:
En klädesfabrik, 2 garfverier, 5 färgerier, 1 kammakeri, 2 tobaksfabriken 2 urfabriker, 1 spegelfabrik och 1 tapet-tryckeri, hvilka lyda under Hall-Rätten.
— Klädesfabriken har först vid slutet af sisllidne år hunnit blifva färdig, så att några resultater deraf ännu ej kunna uppgifvas.
De prohibitiva författningar och skrå-ordningar, hvilka äro ämnade att gifva stöd åt städernas näringar, synas snarare hafva motverkat än bistått dem.
Erfarenheten har i långvariga tider lemnat härpå ett säkert bevis.
Denna erfarenhet visar oss tydligen att stadsmanna-näringar och slöjder ej vunnit på nu gällande författningar.
Stadens folkmängd uppgår till 601 mantalsskrifne och 271 skattfrie, eller 872 personer.
Stadens handel är ringa, likasom liandtverkerier.
Staden har derföre på landels kultur och näringar föga inflytande* liksom de gifva invånarne föga inkomst, så att större delen af handtverkare befinnas i mindre goda omständigheter.
På stadens enskilda bekostnad är likväl en Skola inrättad och underhålles.
I och för Fattigförsörjningen har ett Fattighus blifvit uppbj'ggdt af medel, som Hans Maj:t Konungen i Nåder anslagit, hvarförutan Kongl. Maj:t särskildt i Nåder skänkt ett betydligare belopp, hvaraf räntan, ökad med årliga bidrag, af stadens invånare, användes lill de fattigas underhåll.
Handtverks-personalen utgöres af 70 mästare, 39 gesäller och 42 lärlingar.
Särskilde anstalter för sjukvården finnas icke, men läkare-biträde saknas ej.
Den beslrides dels af Provincial- läkaren, dels af en af staden lönad Stadsläkare.
Cimbrishamn.
Stadens folkmängd uppgår till 1,038 personer, af hvilka 394äro skattfria.
Stadens näringar, handel och industri äro af ringa inflytande på den deromkring liggande iandsbyggden.
En del spannmål uppköpes, men denna 5 handel inom staden aftager i samma mån,' som spann målshandeln öfvergå
It till fiskelägen i orten, der spannmålen upphandlas och hvarifrån den öfverföres sjövägen tili Blekingska hanmarne, hvarest] uppköparne finna afsättning.
Handeln inom staden bedrifves af 8 handlande, biträdde af 10 liandelsbetjenter.
Af Fabriks-inrättningar finnas inom stadens område: 3 färgerier, 3 läder-garfverier, 1 tegelbruk, 1 ur-fabrik och 1 tobaks-fabrik.
Dessa fabriker sysselsätta 6 mästare och 26; gesäller, och tiilverknings-värdet uppgifves till 15,104 R:dr årligen.
Handtverkerierne förse staden och närmaste landsorten med sina arbeten.
De idkas af 42 mästare, 22 gesäller och 50 lärlingar.
Sjöfarten idkas med 5 fartyg af öfver 10 lästers dräglighet, tillhopa dragande 109 läster.
Några prohibitiva författningar till stadens fördel existera icke.
För folkbildningen finnes en Apologist-skola, med endast en lärare» Staden underhåller dessutom en Skola för fattiga barn, deri vexel-undervisning användes.
Någon särskild anstalt för sjukvården finnes ej, men eger staden af i orten boende läkare nödigt biträde.
Christianstads Lands-Kansli den 28 November 1839» GEORG von ROSEN» J. N. bråkenhielm» O. BECKMANN» KONGL. MAJ:TS BeF AlLXISf(l81IåFTA1IIDE8 UTI MALMÖHUS LÄN TILL KONGL, MAJ:T I UNDERDÅNIGHET AFGJFNK FEBlÅRS-BERÄTTELSE, Fö» Agen 1832, 1833, 1834, 1835 och 1836.
TRYCKT HOS J. A. WALLDÉN, 1840. I. §.
Mai möhus
Län består af slättbygd och skogstrakt.
Den förra, utgörande Södra och Vestra delarne af Länet, omgifves af Kattegatt och Östersjön och har för det mesta bördig jordmån, såsom lera och svartmylla, med undantag af en del trakter närmast hafvet, hvarest jordmånen är sand- och grusblandad, men liksom annorstädes å slättbyggden rr.era jemn än backig.
Till slättlandet kan man isynnerhet hänföra Oxie, Skylls, Wemmenhögs, Ljunits, Herrestads, Torna, Bara, Rönnebergs och delar af Luggude, Onsjö, Harjagers, Fä'rs och Frosta Härader, ehuru jemväl å dessa slätttrakter, isynnerhet vid större Egendomar, finnas skogar både till husbehof och afsalu.
Berg, strömmar, åar eller sjöar finnas icke af den betydenhet, att de förtjena serskildt anmärkas; dock är såkallade Löddeström, uti hvilken inom ett kort afstånd finnas inrättade flera Mjölqvarnar, den gagneligaste och kan anses utgöra ungefära gränsen emellan slätt- och skogstrakten; hvadan vattenverken äro tillgänglige för beggedera.
Skogstrakten eller norra delen af Länet, angränsad endast af Christianstads Län, är mera ojemn och stenbunden, och ehuru den på åtskilliga ställen bar någon lera, är likväl så väl denna som öfriga jordmånen bestående af sand och svartmylla mera mager.
Gränsen emot nämnde
Län framgår mindre beqvämligt och tarfvade rättelse.
Icke allenast Socknar, utan äfven byar finnas delade emellan begge Länen.
Tranås by i Herrestads Härad, på alla sidor omgifven af Christianstads Län, är likväl Malmöhus
Län tillhörig.
Dessa omständigheter förorsaka ofta olägenheter för Prästerskap, Kronobetjening och äfven för innevånarne sjelfve.
Fråga har förevarit att Ljunits och Herrestads Härader skulle sammanslås till ett Fögderi med Ingelstads och Jerrestads Härader i Christianstads Län, och att alla fyra Häraderne, jemte Ystads
Stad skulle förläggas till ettdera Länet; men i anseende till innevånarnes yttrade åstundan, att hädanefter få förblifva vid den Läne-reglering som 4 — nu äger rum, har Eders Kongl. Maj:t uti Nådigt Bref den 16
December i836 härtill leinnat bifall.
Utan att rubba Läne-Indelningen i dess helhet, vöre det likvisst både i oeconomiskt och ecclesiastikt afseende nyttigt, att gränsskillnaden Länen emellan så rättades, att delning af Socknar och Byar undanröjdes; hvadan jag utber mig nåden att härom framdeles få göra serskild underdånig anmälan.
En del af Färs, större delen af Frosta, Harjagers, Onsjö och Luggude Härader räknas vanligen till skogsbygd, ehuru icke någon särdeles skog här numera är i behåll, utom vid Satesgårdarne.
Flygsands-fälten, som i fordna tider varit af betydligt omfång och ofta medfört skada, hafva visserligen genom skogsplantering blifvit något dämpade; dock är i detta afseende ännu mycket att tillgöra; men dels brist på nödiga medel, och dels svårighet att hägna i en ort, der ej annat stängsel-ämue finues, än jordvallar, gör aila förelag i denna väg svåra och långsamme. 2. §. lnnevånarne.
Hos den sjelfägande slättbonden på sin ostyckade hemmansdel, råder i allmänhet mycken välmåga.
Sällan lägger han sjelf hand vid arbetet, utom hvad en del körslor angår; men jemte tillsyn öfver tjenarne, ordnar och styrer han sin yttre hushållning.
Han utmärker sig städse för en stilla och fredlig lefnad, är nykter och anständig, samt alltid helt, rent och snyggt klädd i en drägt, sorn, om än den består af tyg från främ mande otter, till formen icke afviker från den i hans hemort bruklige.
Sällan företager slättbonden resor utom sin ort vid andra tillfällen, än då lian för inköp af timmer eller skogs-effecter nödgas besöka Norra delen af detta, eller angränsande Christianstads Län.
Handlande i Sjöstäderne äro dock försedde med byggnadstimmer och andra skogsprodueter, dem tillförde från skogsbygden eller ock förskrifne från andre orter, och för det mesta lillhandlar sig slättboen nödiga skogs-effecter i nämnde städer.
Ständigt deremot besväras slättboen af utvandrare från främmande, mindre bördige orter, och det sätt hvarpå dessa kringvandrare någon gång framfarit, har hos honom verkat ett misstroende och tvärt bemötande emot främmande, som, af sådan anledning, beskylla slättboen för ohjelpsamhet och ogenhet.
Ehuru en viss tröghet i lynnet, härrörande från dtds climatet och 5 — dels från för strängt arbete i ungdomen, råder hos slältboen, är han likväl icke i bildning och seder underlägsen allmogen å andra orter.
Innehafvare af nära i oändlighet styckade hemmansdelar, Herregårdsbönder och tjenare äro oftast deremot mindre bildade, mera råa och lill lynnet tröga, allt en följd deraf, att de genom träget arbete i en tung och mödosam jord måste söka sin bergning, utan att ega lid öfrig för ernående af någon själsodling.
Synnerlig lust härföre, kan man ej eller skäligen vänta af tjenare och arbetsfolk, som under hvad årstid sorn helst anvisas till boningsplats kalla, oeldade, fuktiga rum, om icke ibland, åtminstone i närheten af kreaturen, hvilka på flera ställen, i afseende på boningsrum, äro bättre lottade än tjenstefolket.
Herregårdsböndernes belägenhet är olika och beroende på den omtanka och skonsamhet de röna af sine Husbönder.
En del här i Länet stå icke i välmåga och hyfsning långt efter Åboer å egna Hemman, då deremot andre, hvilkas pålagor äro drygare, befinnas i sämre tillstånd; dock har erferenhelen visat, att nitiske Prästmän, genom inrättande af ändamålsenlige Skolor, i senare tider till betydlig del förbättrat det råhetslillstånd, hvarföre hela gods fordom varit kända.
Åboer å i allt för små delar styckade Hemman, äro i afseende på utkomsten i sämre villkor än bönderne under Herregårdarne.
De anses för sjeliägande, och ehuru de icke kunna hemta nödig bergning af de få kappland jord, hvarå de med hustru och barn i eländiga byggnader äro boende, vilja de dock oftast i lyx och lefnadssätt imitera sin granne å större hemmansdelen och njuta lika beqvämlighet, utan att, åtminstone sällan, bidraga till sitt och de sinas uppehälle genom arbete för dagspenning hos andra, hvilken utväg skulle anses mindre passande för en sjelfägande Åbo. Följden häraf är och blir, att Fatlig-inrättningar, isynnerhet i missväxt-år, måst af dylika Åboer, med deras hustrur och barn, anlitas, eller ock, i händelse understödet härifrån blir mindre tillräckligt, olofliga utvägar till bergning gagnas, och hvarigenom tillökning i brottslingars antal icke sällan uppkommer.
Till lynne och väsende är deremot Skogboen mera liflig, och för erhållande af sin bergning, den hans innehafvande jord sällan lemnar i tillräcklig mån, tvungen derpå använda mera omtanka än Slätlboen, för alt mot spanaemål utbyta sina varu-artiklar och tillverkningar å längre aflägsna orter och städer.
Under utfarter i sådant afseende skilja sig skogsbygdens innevånare betydligen från slättens, ilhy, att de förre mera utmärka sig för benägenhet för starka drycker, för ofridsambet och någon gång'äf - ven våldsamheter emot vägfarande.
Välmågan i skogstrakterne har under senare missväxtåren aftagit, isynnerhet af den orsak, att priserne å boskap, det hufvudsakliga skogboen har att aflåta, varit ytterst låga.
Herregårdsböndernes tillstånd är ungefär enahanda med hvad här ofvan angående slättbygden finnes anmärkt; äfven hvad deras bildning angår, hvilken på åtskilliga ställen, genom ett nitiskt Prästerskaps .bemödande, äfven här vunnit framsteg.
Enligt sista Femårs-Berättelsen, eller år i83i, uppgick folkmängden i Länet lill 206,5o4; hvaremot efter sistlidet års Mantals-Längder och inlemnade förteckningar den nu utgör å Landet ....
1a'5 i Städerne . . . 25,142 eller tillsammans 215,067., af hvilka erlägga Mantalspenningar: å Landet .... io3,386 i Städerne .... 15,o6q n8,455, och frie från Mantalspenningar å Landet och i Städerne äro . . . . 96,612.
Af detta förhållande visas, att folknummern under sistförfliitna fem åren ökat sig med 8,563; hvaremot ifrån och med 1827 till och med 1831 folkmängden ökat sig med 11,521, eller med 2,q58 flera personer, än under senare fem åren.
Endast kopporna och febersjukdomar hafva under denna tid hemsökt
Länet; men de flere på hvarandra följande missväxtåren, derigenom mindre bemedlade personer afhållits från giftermål och bosättningar, hafva hufvudsakligast vållat, att en mindre folkökning ägt rum, än nästföregående åren. 3. §.
JSäringarne. 1 ett Land utan särdeles skogar, berg och strömmar, mäste jordbruket och boskapsskötseln blifva hufvudnäringarne.
I hvad mån dessa under senare fem åren förkofrat sig eller aftagit, åligger mig nu redogöra.
Att sluta af den mindre spannemåls-production, som under nämnde år ägt rum, skulle man lätteligen kunna tro, att hågen för jordbruk vöre i aftagande; men så är ej verkliga förhållandet.
Sedan sista Femårs-Berättelsen afgafs, har ej någon särdeles gynnande årsväxt i allmänhet inträffat, utan 7 snarare, isynnerhet åren 1806 och 1887, missväxt såväl å säd som foder, menligt inverkat på åkerbruk och boskapsskötsel; men deremot eggat landtmannens håg, att lära känna bristerna uti handhafvandet af förenämnde näringar och upptänka medel att genom förbättrade anstalter derutinnan motverka olägenheterne af mindre gynsam årsväxt.
Att vigtiga steg härtill under senare femårs-perioden blifvit tagne, tror jag mig här nedan kunna visa.
I södra delen af Länet är all jord, åtminstone den sjelfägande, skiftad, utflytlningarne verkställde och planerne odlade, så att föga odling återstår; och man har således bekostat förändringen och börjat hemta någon frukt af de betydligare förbättringar enskiftandet medfört.
Fullkomlig nytta häraf är ej att påräkna, så länge dels oförmåga och dels räddhåga qvarhåller allmänheten vid förfäders bruk och sedvanor, äfven vid behandlingen af tillskiftade- och nyuppodlade jorden, hvarå gemenligen gagnas nästan ofonändradt brukningssätt,, åker-redskap och sädesslag. . Olägenheterne, sorn häraf följa,, har man väl insett, men föga kunnat rälta.
En oeh annan Possessionat har dels vid Jordbruks-Institut inom Riket och dels utomlands, sökt bibringa sig sjelf undervisning i åkerbruket, eller bekostat en dylik åt Inspeetorer och tjenare,, och vid sin Egendom infört nyare tiders brukningssätt.
Den i närheten boende allmoge har äfven i vissa delar följt exemplet; men så länge den ännu icke fått ögonskenligen skåda nyttan och fördelen, bär efterföljden icke varit till den grad märkbar, sorn man hoppas den blifver i framtiden^ Länets HushållsSällskap, i det skick det var ordnadt,, såg sig oförmöget att afhjelpa bristerne uti jordbruket och att åstadkomma nödiga och nyttiga förbättringar.
En ny organisation af samma Sällskap blef alltså år 1834 beslutad och nya stadgar af Eders Kongf. Maj:t den 3o April i836 till efterlefnad fastställde.
Då det gamla Sällskapet ej utgjordes af mera än något öfver Etthundrade Ledamöter, består det nya af öfver Ett Tusende medlemmar.
Dessa äro indelade uti Förvaltnings-Utskott, Contracts-Comiteer och Pastorats-beredningar, alla med bestämd verksamhet.
De rön och försök i Landthushållningen, som tilldraga sig inom Länet, komma härigenom till allmän’ kännedom, äfvensom upplysningar härutinnan från ut- och inrikes orter meddelas allmänheten tillbaka.
Allmogen och mindre jordbrukare, som utgöra pluraliteten af Hushålls-Sällskapets Ledamöter, varda härigenom både uppmuntrade- och- liksom tvingade, att närmare akta på och redogöra för hushållssättet hemma, och till hemmavarande återföra besked om tilldragelserne vid Sällskapets sammanträden och de rön i jordbruket, som — 8 — dervid blifvit uppgifne.
Att allmSnhetens lust för förbättringar i sin landthushållning härigenom tilltagit, är en gifven följd, och man hoppas att den tid ej är aflägsen, då allmogen i sitt brukningssätt skall inse olämplighet och felaktighet i gamla vanor och nödvändighet att desamma öfvergifva.
Bristfälligheterne uti Skånska jordbruket och orsaken hvarföre spannemål härifrån orten är å främmande handelsplatser mindre begärlig än annan, har Hushålls-Sällskapet noga öfverlänkt, och lill en början ansett nödvändigast uppmuntra allmänheten till ombyte och anskaffande af tjenligt utsäde, ändamålsenliga åkerredskaper af flera slag, samt vidtaga odling af fodervexter och nödig dikning.
Verkan af en dylik uppmuntran och fördelen deraf har redan låtit märka sig inom Länet, då ej mindre i83ö än nästlidet år vacker gröda bergades efter de flera hundrade tunnor råg och korn, hvilka, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd, dels tullfritt och dels mot nedsatt tull från utrikes orter blifvit införde och till utsäde gagnade inom Länet.
Modeller till åker-redskaper äro äfven anskaffade och eftergjorde samt större fält med åtskilliga sorter gräsfrön besådde och nödige framställningar om den nytta dikning medfört, lemnade, så att man i dessa afseenden liar att vänta betydliga framsteg.
Fullkomlighet härutinnan står likväl svårligen att vinna, så länge man dels å aflägse ort inom Riket och dels utomlands måste söka både theoretisk och praktisk kunskap i jordbruket.
Detta binder har ingalunda blifvit förbisedt af Hushålls-Sällskapet, som i sådant afseende förenat sig med Christianstads Läns Hushålls-Sällskap om ideen, att för hela Skåne bilda ett Jordbruks-Institut genom Actie-teekning; och hvarvid Elever af alla stånd skulle erhålla undervisning i Landthushållningens hela vidd.