Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu logs steget fullt ut och förordnades, att med dessa hållhäslar skulle bestridas jemväl vanlig gäslgifvarc-skjuls.
Då likväl legan bestämdes lill 8 öre för land och 16 öre lör stad samt dessutom 1 öre för en kärra per mil och denna lega, med inberäkning af kärrpenningar, efter jemförelse emellan markegångsprisen 1751—1752 och 1735 med dem som gällde för 1854, 1855 och 1856 å spanmål och hö, motsvarande 51 sk. 11 1^2 r:st. för land och 1 R:dr 12 sk. 4 r:st för stad, om spanmål tages lill värdemätare och 57 sk. för land samt 1 R;dr 21 sk. 11 rist., allt Banko, för stad, om hö blir värdemätare, bör det med allt skäl kunna antagas, alt den skjuts-skyldige den tiden ansågs fullt ersatt för sitt besvär, helst tillfällena till biförtjenst då icke kunde vara särdeles Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO. 9 särdeles stora.
Det dröjde likväl icke länge innan klagomålen emot skjutsbesväret åter läto höra af sig.
Anledningen dertill var, att den år 1734 bestämda lega genom myntförsämring efter någon tid icke kom att stå j ett tillbörligt förhållande till besväret.
Uppå Rikets Ständers tillstyrkan förordnades derföre den 23 December 1756, att legan skulle höjas till 12 öre för land och 24 öre för stad.
Genom denna förhöjning, som, utan kärrpenningar, motsvarade 25 sk. 9 rist för land och 1 R:dr 3 sk. 0 rist för stad, om spanmål, och 27 sk. !1 rist för land samt 1 Ridr 7 sk. 4 rist allt Banko, för stad, om hö tages till värdemätare, troddes att gästgifverierna kunde sättas i stånd att sjelfve underhålla skjutsen.
Man umgicks derföre redan då med den plan, att inrätta lämpliga fraktvagnar och att kunna indraga hållskjutsen, såsom mest öfverklagad; men frågan derom fick dock hvila till 1766, då genom författning närmare bestämdes, i hvilka fall hållskjuts fick läggas till något gästgifveri.
Detta borde endast ske i yttersta nödfall och, på det någon lindring dessutom skulle de skjutsskyldige beredas, inskränktes rättigheten att få anlita gästgifvareskjuts.
Detta oaktadt har skjuts-besväret älven i sednare tid fortfarande varit föremål för håde befogade och allvarsamma klagomål; men någon annan hufvudsaklig lindring har likväl icke blifvit de skjuts-skyldige beredd, än att, utom det att legan vid en och annan tidsperiod, då den till följd af försämring i myntvärdet icke längre stod i skäligt förhållande till skjuts-besväret, blifvit förhöjd, åtgärder år 1844 vidtagits för entreprenaders tillvägabringande.
Genom denna åtgärd har otvifvelaktigt en, icke ringa fördel vunnits.
Vid några, om ock ganska få, gästgifverier, der skjutsen af entreprenör utgöres för den stadgade skjuts-legan, utan bidrag af de skjuts-skyldige, har denna reglering uppfyllt det ändamål, hvartill all sådan reglering, enligt Utskottets mening, bör syfta, nemligen alt från all börda befria de skjuts-skyldige.
På öfriga ställen, hvilka utgöra det öfvervägande flertalet, der bidrag lemnäs af de skjuts-skyldige, äro desse åtminstone befriade från denna för sedligheten och för landtbrukets ostörda förkofran menliga natura-servitut, hvilken icke i penningar ens kan uppskattas, och det har blifvit möjligt att lill ett visst penninge-belopp beräkna den börda, som ännu återstår, ehuruväl den stigande trafiken år från år bidrager att föröka denna börda, så länge kostnaden icke af trafiken sjelf återgäldas.
Utskottet har, i den ordning 42 § Riksdags-Ordningen anvisar, förskaffat sig upplysningar, rörande förhållandet med skjulsnings-besväret under år 1855.
Af dessa upplysningar, hvilka dock för vissa städer icke äro fullständiga, har Utskottet inhemtat följande förhållande:
Vid bestämmande af det antal hästar, som af entreprenör bör dagligen åt resande tillhandahållas, har Kongl. Maj-.ts Befallningshafvande, i enlighet med Kongl.
Prot. 1856 $ 1857. 8 Sami. 32 Haft. 2 40 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-V Iskottets Betänkande N:o HO.
Cirkulär-brefvet den 2 Augusti 4844, hufvudsakligast fästat afseende derpå, ”att de resandes fortkomst i möjligaste måtto befordras”, och blott undantagsvis inom ett eller annat län bar det antal hästar, som under vanliga förhållanden dagligen utgått, dervid tagits till grund.
Sålunda har t. ex. vid stationer, der 40 å 42 hästar i medeltal dagligen utgått, entreprenör förbundits att, vid anfordran, tillhandahålla 46, utom en mängd, som efter en eller annan timmas förlopp borde framskaffas, och talrika fall finnas, der det för entreprenör bestämda häst-antalet, sorn vid anfordran skall utgå, 2, 3, 4 gånger och ännu mer öfverstiger det, som dagligen i medeltal till resandes tjenst behöfves.
Vid ett gästgifveri har till och med entreprenören ålagts att inom en timmas tid anskaffa 6 hästar, oaktadt blott detta antal under hela året (4855) utgått.
Entreprenader hafva blifvit åvägabragta vid de flesta gästgifverier i städerna och vid 529 bland rikets 4,387 gästgifvare-gårdar å landet.
I 2 städer och vid 36 landtgästgifverier äro de skjuts-skyldige befriade från alla bidrag, så alt entreprenören åtnöjts med den ersättning, skjuts-legan lemuar.
I de öfriga städerna tillgodonjuta entreprenörerne större eller mindre bidrag, stundom af stadsjord, stundom i kontant ersättning, hvilken på några få ställen uppgår till betydliga belopp, såsom i Götheborg till 24,000 R:dr, i Norrköping till 4,500 R:dr (hvarförutom staden år 4855 bidragit till skjutshållningen med mer än 4 4,200 R:dr), i Christianstad till 42,000, i Rörås till 6,000, och i Fahlun till 3,450 R:dr, allt Riksmynt.
Vid de landtgästgifverier, der de skjuts-skyldige bekosta bidrag till entreprenad, utgöras dessa bidrag på ett och annat ställe af hö eller spanmål, men i allmänhet af kontanta penningar; och vexla de kontanta bidragen emellan 75 öre samt 480 R:dr Riksmynt på hvarje hemman.
Summan al de bidrag, som af skjutsskyldige lemnades, uppgick i städerna till 147,404 R:dr och på landet till 391,558 R:dr Riksmynt.
Likasom bidragen af de skjuts-skyldige på särskilda orter och vid särskilda gästgifverier inom samma ort äro sins emellan ganska olika, så befinnes äfven den största olikhet ega rum i afseende på den ersättning, en entreprenör erhåller för hvarje mil, som han med en häst skjutsat, då man härvid, förutom skjuts-legan, tager i beräkning de bidrag, som af de skjuts-skyldige utgöras.
Denna ersättning för en häst per mil vexlar mellan 72 öre (23 sk.
Banko vid en gästgifvaregård å Gottland) och 4 R:dr 20 öre (ungefärliga beloppet vid en gästgifvaregård i Wermland).
Äfven vid stationer, som äro nära intill hvarandra belägna, är berörde ersättning ganska olika, så att den t. ex. utgjort i Borås 2 R:dr 50 öre, i Götheborg 3 R:dr 23 öre och i Alingsås 97 öre; vid Lilla Åby i granskapet af Norrköping 4 R:dr 47 öre, och vid Simonstorp i samma ort 75 öre.
Allmänna Besvärs- ock Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO. 14 I medeltal räknadt liar denna ersättning för en häst per mil ungefärligen utgjort; Inom Norrbottens län . . . å landet 4 21 i, i staden Piteå 4,46, 11 Westerbottens län 11 4,47, i Umeå . . 1,12, 11 Jemtlands län . . . . 11 4,34, i Östersund 1,94, 11 Wester-Norrlands län >> 4,34, i Sundsvall 3,15, 11 Stora Kopparbergs län . 11 4,60, i Fahlun i Säther 1,54, 1,34, 1) Gefleborgs län ... 11 4,35, i städerna . 1,18, 11 Wermlands län . . 11 4)48, i städerna . 1,38, 11 Orebro län 11 1,02, i städerna . 1,07, Westmanlands län . . 11 4,25, i städerna . 0,99, 11 Upsala län 1) 4,40, i Enköping 1,H, 11 Stockholms län 11 4,34, i städerna . 1,07, 11 Södermanlands län 11 0,87, i Nyköping 0,90, 11 Linköpings län ... 11 4,40, i städerna . 1,55, 11 Elfsborgs län ... . 11 4,09, i städerna . 1,45, 11 Skaraborgs län ... 11 4,09, i städerna . 4,23, 11 Götheborgs och Bohus län 11 4,23, i städerna . 5,H, 11 Hallands län ... 11 0,88, i städerna . 4,07, 11 Kronobergs län ... 11 4,02, i Wexiö 4,50, Kalmar län 11 0,84, i städerna . 4,37, 11 Blekinge län ....
11 1,11, i städerna . 1,59, 11 11 11 Christianstads län .
Malmöhus län . . . .
Gottlands län ... 11 11 11 1,15, 1,29, 0,74, i städerna . 2,22, allt Riksdaler Riksmynt, hvilka siffror således utvisa dåvarande medelvärdet af en mils skjuts med en häst inom de särskilda länen; utgörande samma medeltal för hela riket, å landet 4,2 4 och i städerna 4,46 Riksdaler Riksmynt.
I öfrigt har inhemtats att åtskillige Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande uppgifvit att förnyade entreprenader sannolikt icke skulle kunna tillvägabringas utan betydligen förhöjda bidrag af de skjuts-skyldige.
Utskottet har tagit förevarande fråga i sorgfälligt öfvervägande och tvekar icke att, i likhet med hvad Ekonomi-Utskottet vid sistlidne riksdag derom yttrat och med ytterligare stöd af hvad ofvan meddelade upplysningar innehålla, uttala den åsigt, att jordbruket bör, så snart sig göra låter, från skjutsnings-besväret fullkomligen befrias.
Såsom den lämpligaste utvägen att ernå detta mål har blifvit ifrågastäldt, att fortskalfandet af resande skulle helt och hållet öfvertagas af staten.
Denna utväg har jemväl vid innevarande riksdag blifvit föreslagen, men på anförda skäl af vederbörligt Utskott afstyrkt (se Sammansatta Stats- och Ekonomi-Utskottets Betän - 12 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO. kande N:o 17).
Vid de gästgifverier — och dessa utgöra ännu tlertalet inom riket — der skjutsen utgöres in natura, saknar man all ledning för sitt omdöme om hvad skjutsen verkligen kostar.
Genom förhållandet, der entreprenader ega rum, är dock till fullo ådagalagdt, att den blott i få fall har kunnat åstadkommas för den lega af 24 sk.
Banko eller 75 öre Riksmynt, som nu för detta fall är beviljad.
Jemte det alt en allmän förhöjning så väl af denna som af den ännu ringare lega, hvilken bestås, der icke entreprenader linnas, är af behofvet påkallad, synes det, för att åtminstone i en framtid kunna bringa denna vigtiga angelägenhet till önskvärdt slut, vara af högsta vigt att fortgå på den sedan 1840 beträdda banan och genom entreprenaders vidare befrämjande befordra frågans lösning genom den enskilda företagsamheten.
Skulle ock det önskade målet — att befria jordbruket från skjutsnings-besväret, på samma gång som resandes fortkomst och beqvämlighet ej lemnäs å sido, — icke kunna på detta sätt till fullo uppnås, så synes dock endast på denna väg nödvändig erfarenhet och behöfliga upplysningar kunna vinnas för frågans vidare utredning.
Då således, enligt Utskottets tanke, det närmaste syftemålet bör vara att, jemte skjutslegans lämpliga förhöjning i allmänhet, kraftigare än hittills befordra skjutsnings-besvärets öfvertagande på entreprenad, finner sig Utskottet böra föreslå utvägar till undanrödjande, så vidt möjligt är, af de orsaker, hvilka hittills dels hindrat entreprenaders uppkomst, dels bidragit att göra dem för de skjutsskyldige betungande.
Deribland må först nämnas det jemförelsevis med behofvet öfverdrifna hästantal, hvilket entreprenör blifvit förpligtad att åt resande tillhandahålla.
Då afseende så uteslutande fästes vid resandes skyndsamma fortkomst, att entreprenör genast eller inom en fjerdedels timma måste hafva i beredskap ett mångdubbelt större hästantal, än det, som vanligen utgår, och han således blott sällan genom skjuts får förtjenst, måste entreprenaderna blifva dels ganska dyra, dels omöjliga att åstadkomma.
Vidare må nämnas den nuvarande skjutslegans allt för ringa belopp, hvilket tydligen ådagalägges af de mer eller mindre betydliga bidrag, hvilka till entreprenadernas uppehållande måste af de skjutsskyldige utgöras, och som, fördelade per mil, för hvilka en skjutshäst blifvit begagnad, uppgå för landtskjuts till 46 öre och för stadsskjuts till 57 1/2 öre milen.
En förhöjning i skjulslegan är fördenskull nödvändig, så vida entreprenader skola mera allmänt kunna komma till stånd.
Äfven rättvisan och billigheten tala för en sådan åtgärd.
Af den redogörelse för skjutsnings-besvärets uppkomst, Utskottet här ofvan lemnat, visar det sig, att legan borde utgöra full ersättning för skjutsnings-besväret.
Efter år 1819 hafva emellertid dagsverks-prisen stigit så betydligt, att markegångspriset å ett ökedagsverke, som åren 1815, 1816, 1817, 1818 och 1819, under hvilket sistnämnde år legan icke allenast för gästgifverihåll- och reserv-skjuts, ulan jemväl för Kungs- och Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M:o HO. 15 krono-skjuts, blifvit bestämd till 20 skillingar Banko i stad och 16 sk. nämnde mynt å landet milen för hvarje häst, i medeltal utgjorde 1 R:dr 46 AJ5 sk.
Riksgäldssedel-, under åren 1852, 1853, 1854, 1855 och 1856 i medeltal uppgått till 5 R:dr 2 ZJ5 sk. samma sedelslag.
En sådan förhöjning af legan, att berörda besvär derigenom blefve fullt godtgjordt, skulle dock, om den finge af de skjutsskyldige uppbäras, otvifvelaktigt verka derhän, att skjutsningsbestyret blefve än mera fästadt vid jorden.
Med bästa vilja att befria de skjutsskyldige från all tunga af skjutsen, måste man likväl tillse, att icke trafiken genom allt för högt stegrade kostnader komme att hämmas, hvilket, derest legan vid hvarje gästgifveri uteslutande finge bero af entreprenörs anbud, skulle i ganska många, kanske de flesta, fall inträffa.
Det är derföre nödigt att söka så ordna saken, att hvarken legan eller bidragen af de skjutsskyldige uppgå till ett obegränsadt belopp, och en utväg att vinna delta ändamål erbjuder sig om man, på sätt Herr Arnell i tredje punkten af sin motion föreslagit, anhåller att Kongl. Majit täcktes, efter verkställd auktion, med afseende å för banden varande omständigheter, förhöja legan, eller ock måhända hel dre, att Kongl. Majits Befallningshafvande erhåller rätt att bevilja sådan förhöjning, likväl under vilkor, att entreprenören till de skjutsskyldiges förmån afstår ett mot den vinst, han derigenom erhåller, svarande belopp.
Härigenom blefve det till och med möjligt att göra legan och de skjutsskyldiges bidrag så beroende af hvarandra, att högre lega erhölles endast der högre bidrag af de skjutsskyldige erfordrades, hvarigenom det komme att ligga lika mycket i de skjutsskyldiges som i de resandes intresse att tillse, det entreprenörens anspråk icke blefve allt för högt uppdrifna *). *) Huru en sådan anordning i enlighet med hvad Utskottet här nedan (2:o b.) kommer att föreslå, skulle verkställas, torde bäst upplysas med några exempel.
Miltalet är, så noggrant det kunnat ske, beräknadt af de till Utskottet inkomna uppgifterna, hemmantalet det uppgifna, och entreprenad-summan antagen med ledning af nuvarande förhållanden, blott något minskad med hänsigt till skjutslegans betydliga förhöjning.
Vid Målbeck (Östergötlands län) uppgår all under året utgjord skjuts tiU 2,941 mil.
Entreprenör fordrar, utom legan, af skjutslaget 300 R:dr hvilket, deladt mellan 9 3/4 hemman, utgör 30,77 R:dr per hemman.
Nu beviljar Kongl. Maj:ts Befallningshafvande en förhöjning å 10 öre milen; ger för 2,941 mil 294 R:dr, hvilka, jemnade till närmast mindre tiotal, . 290
R:dr afgå.
Återstå för de skjutsskyldige att betala 10 R:dr, d. v. s. 1 R:dr 2 öre per hemman. 44 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO, Af de inkomna upplysningarne inhemtas* att skjutsersättningen för hvarje häst per mil utgår till helt olika belopp, och någon utväg att utan skjutsandes eller resandes obilliga betungande bibehålla eller jemna legan till lika belopp per mil för alla orter inom Riket lärer svårligen under sådana förhållanden kunna upptänkas.
För den bårdt betungade Dalalmogen, som af egna medel måste bekosta omkring 85 öre för hvarje mil, som resande genom dess land med en häst färdas, vore det ingen lindring om än skjutsen betalades med 4 R:dr 25 öre milen, då deremot i Rikets mellersta landskap derigenom uppkomme ett öfverskott af 45 å 2 0 öre milen.
Samma skiljaktighet förefinnes jemväl uti detta hänseende vid olika skjuts-lag inom samma ort.
Yäl synes Herr Arnells motion i dess andra punkt erbjuda en utväg att åtminstone inom samma län kunna stadga lika lega vid alla gästgifveriet- och på samma gång lindra de hemman, hvilka för det närvarande ensamma bära skjutsbördan; men då ett dylikt förslag vid sednaste Riksdagen af de fleste Riks-stånden Vid Bonorp (Ibmj är den utgjorda skjutsen 514 mil.
Entreprenör fordrar ................. 160: — hvilket, fördeladt på 5 hemman, gör 32 E:dr per hemman.
Förhöjning beviljas med 20 öre per mil, ger för 514 mil . . . 100:
— Återstå för skjutslaget 60: — d. v. s. 12 R:dr per hemman.
Vid Rotebro (Stockholms län) belöper sig skjutsen till 5,572 mil.
Entreprenör fordrar T ........
. 3*390: — 84 3/4 hemman skulle således vidkännas 40
R:dr hvardera; men förhöjning beviljas med 30 öre per mil, ger ......... 1,670: — Återstå 1,720: — d. v. s. föga mer än 20
R:dr per hemman.
Vid Ofvanmyra (Stora Kopparbergs län) belöper sig skjutsen till 1,144 mil.
Entreprenör fordrar 900: — för per 14 3/4 hemman 61 Kalr på hvarje. 'örhöjning beviljas med 50 öre per mil, ger 570: — Återstå 330: — hvilket per hemman gör något öfver 22 R:dr.
Vid Brickegården (Orebro län) är den utgjorda skjutsen 2,616 mil.
Entreprenör fordrar . . 1,420: — d. v. s. något mer än 90 R:dr per hemman på 15 3/4 hemman.
Maj:ts Befallningshafvande beviljar förhöjning med 42 öre per mil, ger 1 1,090: — Återstå 330: — d. å. nära 21 R:dr per hemman.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 140. 15 ogillades, anser Utskottet sig ej ega skäl att lägga detsamma till grund vid den reglering af förevarande fråga, som Utskottet nu går att tillstyrka.
Helt och hållet lokala hinder för entreprenaders ingående saknas ej heller.
Flera gästgifvaregårdar, särdeles vid mindre vägar, äro så belägna, att någon konkurrens vid entreprenad-auktionerne svårligen kan uppstå, och mångenstädes är en gästgifvaregårds läge sådant, att knappast någon, utom gästgifvaren sjelf, kan öfvertaga skjutsskyldigheten.
I sådana sällsynta fall, der hvarken gästgifveriet kan indragas eller till annat tjenligt ställe förflyttas, torde statens mellankomst finnas nödig, på sätt som redan skett på ett eller annat ställe vid Riksgränsen och redan blifvit tillstyrkt för inrättandet af ett gästgifveri vid Malmagen i Jemtland.
Då det torde vara att emotse att, i händelse den förhöjning i legan, som Utskottet anser böra ega rum, vinner bifall och entreprenader således mera allmänt blifva tillvägabragte, diligenser med reguliera turer komma att å åtskilliga orter inrättas, kan det förhållande inträda, att en entreprenör, som derförinnan uti kontrakt förbundit sig att tillhandahålla ett visst antal hästar, blefve nödsakad att fortfarande fullgöra detta åliggande, ehuru skjutsåtgången i följd af nämnde omständighet minskades.
En ännu mycket större förminskning i rörelsen måste uppkomma vid de gästgifverier, der en jernväg kommer att gå förbi utan att station på stället inrättas.
Detta skulle tvifvelsutan jemväl bidraga till försvårandet af entreprenaders ingående, och enda sättet att afhjelpa detta hinder vore, enligt Utskottets förmenande, att föreskrifva det entreprenör må kunna erhålla nedsättning i det bestämda hästantalet i den mån diligens-inrättning eller ångvagn fyller bebofvet för de resandes fortkomst.
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit yttradt, hemställer Utskottet att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla: dels att, med upphäfvande af Kongl.
Kungörelserna den 18 Augusti 1819 och den 4 Maj 1852, stadgas måtte, att legan för gästgifveri-, håll- och reserv-skjuts vid gästgifvaregårdar, der den icke i följd af särskilda förhållanden är eller varder annorlunda bestämd, skall under alla tider af året utgöras i stad med 1 R:dr och å landet med 80 öre Riksmynt milen för hvarje häst, samt att legan för kungs- och krono-skjuts skall, jemväl under alla tider af året, erläggas med 80 öre Riksmynt’ milen för hvarje häst; dels ock att följande ändringar och tillägg i Kongl.
Cirkulär-brefvet den 2 Augusti 1844 måtte i Nåder meddelas: l:o.
Till åstadkommande af friare täflan vid entreprenad-auktion bör Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillse, dels huruvida för entreprenör, som icke sjelf är gästgifvare, tillfälle 16 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO. må kunna beredas att vid gästgifvaregården erhålla nödigt utrymme för hästar och formän; dels ock huruvida icke skjutsstationen må kunna med eller utan förening med gästgifveri till annat tjenligt ställe förflyttas; äfvensom på Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes pröfning må vara beroende att, om anledning dertill förefinnes, låta flere gästgifverier på en gång till samma entreprenör eller bolag utbjudas. 2:o.
Genom den i mom. 2 af högstberörda Nådiga Cirkulär-bref anbefallda undersökning bör af nästföregående års dagböcker utredas: a).
Det antal hästar, som dagligen i medeltal vid stationen utgått; Och må Kongl. Maj:ts Befallningshafvande icke till högre än detta medeltal bestämma det antal hästar, som entreprenör bör inom kortare tid än en timme efter anfordran åt resande tillhandahålla, hvarjemte vid de stationer, der betydligen olika hästantal under olika årstider utgår, bestämmelse bör efter nämnda grund meddelas, särskildt för vinter- och särskildt för sommar-månaderna. b).
Det antal mil efter en häst, till hvilket all från gästgifveriet utgjord skjuts under ett års lid sig belöper; hvaraf beräknas den tillökning i årlig inkomst, som för entreprenör uppkommer genom en förhöjning i skjutslegan af ett eller flera öre per mil för en häst. 3:o.
Entreprenör tillförbindes att af det bidrag af de skjutsskyldige, som möjligen vid auktionen betingas, afstå så stor summa, som genom en blifvande förhöjning i skjutslegan utöfver den, hvartill han vid auktionen berättigas, kan komma att godtgöras.
Beloppet af denna summa, beräknadt såsom ofvan (2:o b.) sägs, dock jemnadt till närmast mindre tiotal Riksdaler Riksmynt, tillkännagifves före utropet vid auktionstillfället, der ock sjelfva beräkningen bör vara till spekulanters kännedom framlagd. 4:o.
Med ändring af hvad Kongl. Cirkulär-brelvet af 1844 mom. 3 i afseende på skjutslega vid entreprenad stadgar, lemnäs vid utrop rättighet att uppbära i stad 1 R:dr 20 öre och å landet 1 R:dr Riksmynt milen.
I händelse af två eller flere Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotlets Betänkande N:o HO. 17 flere anbud, fälles utrops-summan med 10 öre och om åter mer än ett anbud erhålles, ytterligare med 10 öre till det skjuts-belopp, som i allmänhet stadgas, hvarunder någon nedsättning ej må ske. 5:o.
Sedan auktions-protokollet inkommit, ege Kongl. Majits Befallningshafvande att, med ledning deraf, genom skjutslegans lämpliga förhöjning utöfver 1 R:dr 20 öre i stad och 1 IV. dr på landet, a) befria de skjuts-skyldige från det vid auktionen betingade bidrag eller sänka det under 10 R:dr Riksmynt per hemman, om sådant kan ske, utan att legan öfverstiger på landet 1 R:dr 10 öre; b)
Sänka de skjuts-skyldiges bidrag till mellan 10 och 20 R:dr per hemman, så framt skjutslegan för detta ändamål icke behöfver höjas utöfver 1 R:dr 20 öre; c) sänka samma bidrag till 20 R:dr Riksmynt eller derutöfver per hemman, dock så att legan icke må höjas öfver 1 R:dr 50 öre; d) befria de skjuts-skyldige i stad från det vid auktionen betingade bidrag eller sänka det till så ringa belopp som möjligt, med vilkor att legan icke öfverstiger 1 R:dr 50 öre; e) sänka de skjuts-skyldiges bidrag i stad till mellan 1^5 och hälften af del vid auktionen fordrade, örn en skjutslega af högst 1 R:dr 40 öre dertill är tillräcklig; Q eller till hälften eller derutöfver, dock så att legan icke må höjas utöfver 1 R:dr 50 öre. 6:0.
I det fall, att på landet skjuts-skyldiges bidrag, äfven om legan skulle höjas till 1 R:dr 50 öre per mil, ändock komme att öfverstiga 20 IVdr per hemman, må Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillse om ej skjuts-stationen, utan betydliga hinder för trafiken, må kunna indragas.
Kan det ej ske, an mäles saken hos Kongl. Majit, på hvars nådiga ompröfning det ankommer om skjutslegan 'ytterligare må höjas, om möjligen understöd kan lemnäs af tilläfventyrs befintliga statsmedel, eller någon annan utväg till olägenheternas afhjelpande vidtagas. 7:o.
Om i stad, oaktadt sådan förhöjning som ofvan, mom. 5 f., omförmäles, det bidrag, som till entreprenad af skjuts-skyldige fordras, skulle öfverstiga hvad de anse sig kunna Bih. till B.
Brot. 1856 $ 1857. 8 Sami. 32 Häft. 3 18 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO. utgöra, anmäles likaledes förhållandet hos Kongl. Majit, som, efter omständigheterna i hvarje särskildt fall, medgifver den lindring, som, efter vederbörandes hörande, kan anses erforderlig och utan hinder för trafiken kan ega rum. 8:0.