Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, med förslag till förändring oell jemkningaf vissa §§ i Regerings-Formen.
Gifven Örebro Slott den 7 Augusti 1812.
Då med den rätt 81 § Regerings-Formen lemnar, Kongl. Maj:t nu går att till Riksens Ständer härmedelst afgifva det förslag till ändringar i vissa §§ af denna Grundlag, Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med förenämnde §:s stadgande till nästföljande Ständers pröfning och afgörande häuskjuter, har Kongl. Maj:t trott sig böra tillkännagifva de anledningar, som i synnerhet grundat och bestämt Kongl. Maj:ts Beslut i detta afseende.
Om de ädlaste afsigter och det varmaste nit att befordra Fäderneslandets sällhet, ej alltid, vid Lagars stiftande äro tillräcklige att fullkomligen svara mot ändamålet; om Theoriens läror oftast ej äro användbare på det allmänna, och der i mer eller mindre mån nödgas möta den practiska erfarenhetens inkast; om derföre tidens pröfning erfordras att åt Styrelseformer gifva den grad af fullkomlighet, som af menskliga anstalter kan förväntas; om äfven förändrade tider och omständigheter nödvändigt böra verka på egenskapen af de Grundlagsförändringar, som kunna pröfvas nödiga; om begreppen fordra en längre tiderymd att lugnas från farhågor för ord till en fördomsfri pröfning af saker; om den verkliga friheten småningom inskränkes i Nationens allmänna 504 Riksdagen 1812. omdöme till vissa stora, allvarliga och fortfarande rättigheter, utan att hänföras till detailler i Styrelse-grunderna, på hvilkas förändring ingens rätt heror, och hvaraf således ingens rätt förnärmas; om allt detta inträffar, och möjligen kan på närvarande fall tillämpas, torde Riksens
Ständer i förväg kunna inse både orsakerne till det förslag Kongl. Maj:t nu uppgifver och sjelfva egenskapen deraf.
Maj:t har, af en redan tillräckligt vunnen erfarenhet, hos Sig stadgat den öfvertygelse, att den nuvarande inre administrationen och Regerings-ärendernes deraf beroende gång icke tillräckligen svara emot det dermed åsyftade ändamål.
Den farhåga, man hittills hyst för inrättningen af Ministrar, hvilka ensamme skola svara för de till deras befattning hörande ärender, och derjemte hafva inseende öfver de särskildte Publique Verk, hvilka närmast deraf bero, synes Kongl. Maj:t lätteligen böra vika för känslan af det närvarande behofvet, för tidens allmänna efterdöme, för nödvändigheten att i möjligaste måtto sammanbinda den verkställande Magtens åtgärder och bereda densamma ett tillfälle att, för bristande drift eller underlåtne skyldigheter i någon af Förvaltningens grenar, endast hafva en man att derföre till ansvar ställa, utan att genom detta ansvars fördelning på flere, förlama den farhåga, det bör väcka.
Majit har äfven trott, att Svenska Folkets rättigheter äro lika bevarade genom en Stats-Minister, som genom en Stats-Secreterare eller annan föredragande, och att det enda, det äger rätt att fordra, är, att den senares ansvarighet inför Nationen för sina rådslag blir på den förstnämnde öfverflyttad.
Det är af dessa anledningar Kongl. Majit föreslår en förändrad redaction, grundad på upprättandet af Sex Stats-Ministrar samt ett nytt sätt för ärendernes beredning och föredragning, af 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 och 38 §§ af Regerings-Formen, såsom en följd hvaraf 11 och 15 §§ helt och hållet skulle utgå.
Majit har ansett, att till antalet af de i 35 § Regerings-Formen upptagne Embets- och Tjenstemän, hvilka innehafva förtroendesysslor, borde läggas Advocat-Fiscaler, alla de Personer, som utgöra eller höra till den så kallade Landt-Regeringen, Cheferne för alle sådane Verk och Inrättningar, som af Konungen utnäm - Bilaga B till Mern.
505 nas, äfvensom samtlige Embets- och Tjenstemännen i Konungens Canzli och dess Departementer.
Anledningen härtill igenfinnes tillräckligen uti det närmare samband, som förehar desse Tjenstemän med den verkställande Magten.
Genom de förändringar, Kongl. Majit föreslagit i 39, 40, 41, 42 och 43 §§ Regerings-Formen, har Kongl. Majit sökt att å ena sidan häfva all osäkerhet för framtiden, i anseende till Rikets Styrelse, i händelse af Konungens frånvaro eller sjuklighet, och uppfyllt en hittills i denna Grundlag rådande brist, samt å den andra förminska tiden för en Konungs minderårighet från 21 till fyllda 18 år.
Då det ej lärer kunna bestridas, att
Nationens lynne synes mot en längre fortfarande EmbetsmannaRegering vara stridande; då Statens säkerhet högt påkallar, att den, Försynen bestämt att intaga Sveriges Thron, ej för länge må derifrån afhållas, och under dess omyndiga år ett vidsträckt fält öppnas för yttre vådor och inhemska factioner; då dessutom en Konung af 18 år, i synnerhet om naturen begåfvat Honom med ett kraftfullt sinne, alltid i mer eller mindre mån skulle verka på en Styrande, ehuru Han ännu i trenne år finge afbida den tidepunct, då Regerings-ärenderne borde till Honom öfverlemnas, har Kongl. Majit haft en förenad anledning till den förmodan, att dess nu föreslagne förändring uppfyller så väl hvad af forntidens varande exempel kan hämtas, som hvad för efterkommande lugn och säkerhet bör beredas.
I öfverensstämmelse med de nu af Kongl. Majit föreslagne §§, äro äfven 91 och 93 §§ Regerings-Formen omarbetade, och bör den 92 § alldeles uteslutas.
Af flere förekomne skäl och anledningar har Kongl. Majit ansett sig böra föreslå, att 103 § Regerings-Formen helt och hållet må utgå.
Då denna Grundlags hela syftning ådagalägger, att Domaremagten bör af allt yttre inflytande vara oberoende; då Lagen är den enda magt för hvilken Lagskiparen behöfver hysa någon farhåga, har Kongl. Majit ej med dessa grundsatser kunnat förena den omröstning öfver Högsta Domstolens Ledamöter, som, tor hända i den redliges inbillning tillfredsställande, likväl svårligen i verkställigheten kan annat än hänföras till en af de tvänne ytterligheter, antingen en tom ordformel, eller ock ett öppet förtryck.
Är det väl möjligt 22 506 Riksdagen 1812. att inom ett inskränkt antal Personer finna Nationens allmänna röst uppenbarad, och kan ej oftast äfven kännedomen deraf blifva för den till intet gjorda förhoppningen, för det enskilta agget, en mindre kraftig ledare, än tillfället att, under mörkrets och kanske äfven den förmenta Patriotismens täckmantel, beqvämligen kunna hämnas?
Månne ej farhågan för denna orättvisa snarare kunde missleda Högsta Domstolens Ledamöter, än förmånligen verka på deras tänkesätt och handlingar?
Och böra ej Lagens bud i anseende till dem anses lika tillräckliga som för Rikets öfrige innevånare, utan att någon tillflykt beböfver tagas åt den egenmägtiga pröfningsrätten ?
Slutligen anser Kongl. Maj:t, i anledning af hvad nu föreslaget blifvit, att vid 12, 13, 28, 53, 104, 105,106, och 107 §§ Regerings-Formen några mindre förändringar böra göras.
Kongl. Maj:t bar inskränkt sine anmärkningar vid de af behofvet och erfarenheten mest utmärkte omständigheter; i synnerhet då Kongl. Majit dessutom, af de flere i Riks-Stånden väckte frågor om förändringar i Regerings-Formen, som i Constitutions-Utskottets redan afgifne Betänkande innehållas och af nästkommande
Ständer böra till pröfning och afgörande upptagas, sett Sig i flere afseenden förekommen.
I öfverensstämmelse med närvarande förslag böra samtlige §§:ne i den blifvande Regerings-Formen å nyo numereras och äfven vissa §§ af Riksdags-Ordningen jemkas, för att till gemensamt afgörande vid nästa Riksdag förekomma.
CAEL. G. af Wetterstedt.
(Den kongl, propositionen åtföljes af följande förslag till ändringar i regeringsformen:) § 4.
Konungen äger att allena styra Riket, på sätt denna Regerings-Form föreskrifver; inhämte dock, i det fall här Bilaga B till Mern.
507 nedanföre stadgas, underrättelser och råd af ett StatsRåd, hvartill Konungen kallar och utnämner kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade infödde Svenske Män af den rena Evangeliska Läran. § 5- Detta Stats-Råd kommer att bestå af Tolf Ledamöter, af hvilka Sex äro Konungens Stats-Ministrar, nemligen i En Stats-Minister för Justitiae-ärenderne, som tillika är Ledamot i Konungens Högsta Domstol; En StatsMinister för Utrikes-ärenderne; En Stats-Minister för Krigs-ärenderne; En Stats-Minister för Sjö-ärenderne och hvad dertill hörer; En Inrikes Stats-Minister för Ecclesiastique-, Kameral-, Handels- och andre Civile ärender, samt en Stats-Minister för Finance-ärenderne.
De öfrige Stats-Rådets Ledamöter utgöras af Fem Stats-Råd, af hvilka trenne böra hafva tjent i Civila beställningar, samt Hof-Canzleren. § 6.
Hvarje Stats-Minister, då han af Laga förfall hindras att målens föredragning inför Konungen öfvervara, företrädes af det Stats-Råd, som Konungen dertill utser. § 7- Till ärendernes föredragande, med undantag af Ministeriella och Commando-mål, förordne Konungen Stats-Secreterare eller Chefer för de särskildte
Departementer uti Konungens Canzli, efter den fördelning af ärenderne till hvarje Departement, som Konungen finner för godt utstaka, samt en af Konungen utfärdad CanzliOrdning kommer att bestämma. § 8.
Ej må Konungen fatta något beslut, utan i närvaro af den Stats-Minister eller Stats-Råds Ledamot, till hvars Embetes befattning målet hörer.
Stats-Rådets samtlige Ledamöter, der de icke laga förfall äga, skola öfvervara alla mål af synnerlig vigt och omfattning, som i StatsRådet förekomma och Rikets allmänna Styrelse röra.
Sådane äroi frågor och förslag om nya allmänna Författningars vidtagande; om upphäfvande och förändring af de förut gällande; om nya allmänna Inrättningar uti Q 508 Riksdagen 1812. särskilda Styrelsens grenar, med flere af dylik beskaffenhet. § 9.
Öfver alla mål, som hos Konungen föredragas, skall Protocoll föras; blifvande de närvarande Ledamöter af Stats-Rådet ovilkorligen förbundne, att deras meningar öfver de förekommande ärender yttra och förklara; Konungen dock förbehållet att allena besluta.
Skulle någonsin den oförmodade händelse inträffa, att Konungens beslut vore uppenbarligen stridande mot denna Regerings-Form eller Rikets Allmänna Lag, åligge det då Stats-Rådets Ledamöter, att föreställningar deremot göra.
För rådslagen skola Stats-Rådets Ledamöter vara ansvarige, såsom i 10(3 § derom vidare stadgas. § io. Om Stats-Ministrarnes
Embets-förvaltning och ärendernes beredning till föredragning inför Konungen, föror dne Konungen, på sätt 7 § stadgar. § 12.
Konungen äger att i Afhandlingar och Förbund med främmande Magter ingå, sedan hau deröfver hört Stats-Ministern för Utrikes ärenderne och Hof-Canzleren. § 13.
Orden »Stats-Minister, Stats-Råden, Hof-Canzleren och samtelige Stats-Secreterarne» förändras till:
Samtelige Ledamöterne af Stats-Rådet, etc. § 28.
Efter ordet »Stats-Secreterare» tillägges: eller Chefer för de särskildte
Departementerne i Konungens Canzli. § 35. Stats-Ministrarne, med undantag af Justitia) StatsMinistern, Stats-Råd, Presidenterne uti Collegierne, ÖfverStåthållaren, Under-Ståthållaren i Hufvudstaden, samt Politie-Mästare, Hof-Canzleren, Konungens Högste Om - Bilaga B till Mein. N:o 14.
509 budsman eller Justitise-Canzler samt alla Advocat-Fiscaler, Stats-Secreterare eller andre Departements-Chefer i Konungens Canzli, Landshöfdingar och alla andra Personer, som utgöra eller höra till den så kallade LandtRegeringeu, Fält-Marskalkar, Generaler och Amiraler af alla grader, General-Adjutanter, Öfver-Adjutanter, StabsAdjutanter, Commendanter uti Fästningarne; CapitaineLieutenanter och Officerare vid Lif-Drabanterne, Öfverstar för Regementerne, Second-Cheferne vid Gardes-Regementerne till Häst och Fot; Öfverste-Lieutenanter vid Lif-Regements-Brigaden, Cheferne för Artilleriet, Fortifications-, Fältmätnings- och Sjömätnings-väsendet, Cheferne för alla andra Verk och Inrättningar, hvilka af Konungen utnämnas, Ministrar och Sändebud till främmande Magter, tillika med Handels-Agenter, samt alla de Embets- och Tjenstemän, som uti Konungens Canzli och dess Departementer nyttjas, eller vid Utrikes beskickningar antagas, hafva Förtroende-Sysslor, hvarifrån Konungen må dem entlediga eller om deras entledigande förordna, när Han pröfvar
Rikets tjenst sådant fordra. § 38.
Alla ifrån Konungen utgående Expeditioner och befallningar, utom i Commandomål, skola, för att blifva gällande, contrasigneras af den föredragande, som vare ansvarig, att de instämma med deröfver förde Protocoll. § 39.
Vill Konungen utrikes resa, meddele Han StatsRådet denna sin föresats och inhämte dess tankar deröfver.
Konungen derefter sådan resa och den verkställer, befatte sig ej med Rikets Styrelse eller utöfve den Konungsliga magten, så länge Han på sådant sätt utrikes vistas.
Har Thronföljaren uppnått 18 år, förvalte han Riks-Styrelsen; men i annat fall -före StatsRådets samtlige Ledamöter, under sådan Konungens frånvaro, Regeringen i Hans namn, med all den rätt denna Regerings-Form Konungen tillägger; dock må ej, i någon af dessa händelser, Regeringen Adeligt stånd och värdighet förläna eller till Grefiigt eller Friherrligt stånd upphöja, eller Riddare-värdighet utdela; äfvensom alla lediga Sysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som Regeringen dertill förordnar. 510 Riksdagen 1812. § 40.
Konungen så sjuk att Han icke Regerings-ärenderne vårda kan, förhålles med Rikets Styrelse på det sätt, som i föregående § bestämmes. § 41.
Dör Konung förr, än Thronföljaren denna ålder uppnått, föres Styrelsen under dess minderårighet af den Prins af det Regerande Konungahuset, som vore till myndige år kommen, och Konungen dertill förordnat.
Har Konungen andre Personer utsett att vara Förmyndare för den minderårige Konungen; då före desse Rikets Styrelse, intill nästa Riksdag.
Dör Konung, utan att hafva något Förordnande meddelat, föres Styrelsen af Stats-Rådets samtlige .
Ledamöter, intill dess Riksens Ständer sammankomma, och Förmyndare för den minderårige Konungen utsett.
I alla dessa fall styre den minderårige Konungens Förmyndare eller Stats-Rådet, med Konungslig magt och myndighet, i Konungens namn, och galle denna Regerings-Form till ovilkorlig efterlefnad.
Är Konung eller Thronföljare vid de i denna och föregående §§ uppräknade händelser Femton år gammal, äge han att uti Stats-Rådet, Högsta Domstolen, Hof-Rätter och Collegier inträda, dock utan att i några beslut deltaga. § 42.
Riket räknas, på manliga sidan utginge, då förvaltas Regeringen af Stats-Rådet med Konungslig magt och myndighet, intill dess Riksens Ständer hinna sammankomma och ett nytt Konungahus utkorat. § 45.
Går Konungen i Fält, förordne Han antingen Thronföljaren, i händelse denne uppnått Aderton år, eller ock minst Sex af Stats-Rådets Ledamöter, och ibland dem Justitia: Stats-Ministern, att föra Regeringen i de mål Konungen föreskrifver. § 53.
Efter orden »samt att granska de» tillägges: inför Konungen förde Protocoll etc.
N:o 14. 511 § 91.
Blifver Konungen utöfver Tolf månader utom Riket, och icke är i Fält emot Rikets fiender, sammankalle Thronföljaren, i händelse han Aderton år fyllt, eller i motsatt fall Stats-Rådet, genom öppet påbud Riksens Ständer till Allmän Riksdag, och läte kallelsen inom Femton dagar efter berörde tids förlopp uti Hufvudstadens
Kyrkor samt skyndsamligen uti de öfrige delar af Riket kungöra.
Sedan Konungen derom underrättad blifvit, men Han ändock icke till Riket återkommit; då äge Riksens Ständer att en ny tid utsätta, inom hvilken Konungen bör till Riket återvända.
Sker det icke, tillträde Thronföljaren genast, om Han Aderton år fyllt, Rikets Styrelse, med bevarande af denna Regerings-Form.
Har Throuföljaren ej denna ålder uppnått, förordne Riksens Ständer Förmyndare för den minderårige Konungen, intill dess Denne myndig varder, på sätt i 93 § stadgas. § 93.
Då Konung dör utan att, på sätt 41 § stadgar, om Rikets Styrelse förordnat hafva, utfärde Stats-Rådet kallelse å Riksens Ständer, hvilken kallelse inom Femton dagar efter Konungens död skall i Hufvud-Stadens Kyrkor och vidare i Riket kungöras.
Lag samma vare, i händelse Konungs minderårighet fortfar, då den nästa Riksdag infaller, efter den förra Konungens död, och Prins af det Regerande Konungahuset icke finnes, åt hvilken Rikets Styrelse under Konungens minderårighet uppdragen blifvit, på sätt 41 § innehåller. § 104.
Ej må Riksens Ständer ingå i någon särskild pröfning af Högsta Domstolens beslut. § 105.
Efter orden »de Protocoll, som>:, införes: inför Konungen blifvit förde etc. 512 Riksdagen 1812. § 106.
Finner Utskottet af dessa Protocoll, att någon af Stats-Rådets Ledamöter uppenbarligen handlat emot denna Regerings-Forms tydliga föreskrift, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, och af andra Rikets gällande Lagar, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådane öfverträdelser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, då äge Constitutions-Utskottet att ställa en sådan under tilltal af Justitia;-Ombudsmannen inför Riks-Rätten, hvaruti, i stället för Stats-Råd, fyra de äldste Justitise-Råd, tvänne af Frälse och tvänne af Ofrälse
Då StatsRådets
Ledamöter finnas hafva, på sätt ofvanberördt är, gjordt sig till ansvar skyldige, dömme dem Riks-Rätten efter allmän
Lag och den särskildta Författning, som till bestämmande af sådant ansvar af Konungen och Riksens Ständer faststäld varder. § 107.
Orden »eller att någon Stats-Secreterare», förändras till: eller att någon Stats-Minister etc.
Ständers Constitutions-Utskott den 11 Augusti 1812, kl. 9 f. m.
Upplästes Kongl. Maj:ts den 9 dennes på bordet lagda Nådiga Proposition af den 7 i denne månad, med förslag till förändring och jemkning af vissa §§ i Regerings-Formen.
Uppå gjord framställning af åtskillige Ledamöter beslöt Utskottet att under denna sammankomst öfverlägga i allmänhet och inhämta Ledamöternes olika tan - Bilaga C till Mern.
513 kar om förevarande vigtiga ämnen, utan att deraf fatta något till Protocollet, så framt det ej af någon Ledamot yrkades: äfvensom att beslut ej skulle fattas öfver andra frågor än dem, om hvilka Utskottet vore af enahanda tanka; men om skiljaktiga meningar i någon sak yppades, skulle afgörandet deraf uppskjutas till en annan gång, då Utskottets Ledamöter hunnit närmare utveckla och fastare stadga sin öfvertygelse.
Vid jemförelsen af 4 § i Regerings-Formen med den af Kongl. Maj:t föreslagna förändrade lydelsen deraf yttrade Herr Assessor Arosenius till Protocollet:
Det är väl sant, att, då en Svensk man icke kan vara annat än ett af de 2, Frälse eller Ofrälse, skulle det stadgande synas öfverflödigt, att Stats-Rådet borde bestå af Frälse eller Ofrälse, emedan det tredje icke kan gifvas.
För min del anser jag dock syftningen af denna bestämning vara, att tydligen utmärka, det intet afseende må, vid dessa höga Embetens besättande, göras på börden.
Skulle dessa ords borttagande finnas nödvändigt, måste visserligen någon annan mening dervid ligga till grund, än den af deras blotta öfverflödighet, hvilken ur denna sista synpunkt icke kan medgifvas.
Såsom likväl intet motiv är i Konungens Nådiga Proposition anfördt för borttagandet af dessa ord, vågar jag för min del ej tillstyrka detsamma; jag skulle nästan förmoda, att dessa ord, mera genom en omission än af någon afsigt, blifvit ur den nya föreslagna redactionen utelemnade.
Flere Ledamöter instämde med Assessor Arosenius, och Utskottet gillade den föreslagna 4 § med tillägg af orden Frälse eller Ofrälse framför »män», såsom i Regerings-Formen, och med förbehåll af närmare granskning af redactionen, innan förslaget till Riksens Ständer öfverlemnas.
Under öfverläggningen om ändringarne i 5 § yttrade Herr Öfversten m. m.
Schönström:
Jag tillstyrker antagande af Konungens Nådiga Proposition om förändring i Grundlagens 5 § med den fullkomliga försäkran, att Kongl. Majit indrager Collegierne, hvilket ostridigt är Kongl.
Maj:ts höga rätt.
Herr Assessor Arosenius anförde:
Ingenting synes 514 Riksdagen 1812. mig naturligare än att i en Monarchisk Stat för hvarje Förvaltningens hufvudgren någon viss Chef bör finnas, som närmast Konungen vårdar och ansvarar för Ärendernes gång: likasom att det hör vara Konungen förbehållet att bestämma sättet för de Allmänna Ärendernes föredragning.
Likväl kan jag ej förneka den betänklighet, som hos mig uppstår att tillstyrka, det Konungen blott i en enda Persons, Stats-Ministerns, närvaro skulle öfverväga och afgöra de förekommande målen.
Jag har ansett såsom ett af vår Regerings-Forms visaste stadganden, det af en ausculterande, rådgifvande, men aldrig förhindrande Corps, som vid dessa tillfällen omgåfve Monarchen.
Jag tror ännu, att inrättningen af särskilde Ministrar, som bereda och närmast vårda hvar sin del af Arenderne, alldeles icke kan stå i motsats med den grundsatsen i vår lagstiftning, att ett antal upplyste och redlige män dessutom öfvervara Rådslagen och säga öfver dem sin tanka.
Jag föreslår derföre, att, med antagande af den nya redaction af 4—13 §§, som Konungen äskat, det tillägg må göras i 8 §, att vid hvarje föredragning skola minst 3:ne af Stats-Rådets öfrige Ledamöter vara närvarande och sina yttranden afgifva.
Herr Commerce-Rådet Santesson anmärkte, att vid detta tillfälle förekomme 3 hufvudpunkter till afgörande: l:o om Stats-Ministrar böra finnas; 2:o huru många de då skola vara; och 3:o huru göromålen imellan dem böra fördelas; och förklarade Herr Commerce-Rådet i anledning af sista frågan, att han ej ansåge Constitutionen hinderlig för Konungen att inom Stats-Rådet för det närvarande göra den fördelning af göromålen, hvilken Han hälst behagar.
Efter hemställan af Herr Borgmästaren Ullberg, ansåg Utskottet nyttigt att i den föreslagna 5 § tillägga slutmeningen i samma § af Regerings-Formen:
Ej må Fader och Son etc.
Likaledes trodde Utskottet, att sista meningen i 35 § Regerings-Formen:
Konungen kungöre dock etc., ej borde uteslutas ur det nya förslaget till förändrad ordalydelse af denna §.
N:o 14. 515 Bilaga D till Mern.
Ständers Constitutions-Utskott den 11 Augusti 1812 kl. 5 e. m.
Fortsattes den på f. m. började öfverläggning.
Vid 39 § anmärktes, att orden: in Pleno efter »StatsRådet» borde bibehållas i det nya förslaget.
Ändringen af 40 § ansåg Utskottet antaglig, allenast att orden »vårda kan» rättades till: vår dar, såsom ordalydelsen hittills varit.
I redactionen af 41 § skulle efter orden »andre Personer» införas: af inf ödde Svenske män, samt orden »sammankomma och» förändras till: vid deras nästa sammankomst.
Den föreslagne 42 § skulle, efter ordet »sammankomma» i slutmeningen, få följande ändrade tillägg: ett nytt Konunga-hus utkora och den nye Konungen Regeringen tillträdt.
I förslaget till 91 § skulle efter orden »icke till Riket» införas: inom
En månad efter Riksdagens öpp nande; och efter orden »tillträde Thronföljaren» skulle sättas: såsom Konung.
Öfverläggningen om de återstående af Kongl.
Maj:t till ändring och uteslutande föreslagne §§ varade till kl. 7, då Utskottet åtskildes, utan att hafva fattat något till förslag ledande beslut. 516 Riksdagen 1812.
Bilaga E till Mera.
Ständers Constitutions-Vtskott den 12 Augusti 1812.
Företogs till afgörande de ändringar i Grundlagen, hvilka Kongl. Majit, i Dess Nådiga Proposition af den 7 dennes, föreslagit. 4 § upplästes och jemfördes, samt faststäldes med tillägg af orden:
Frälse eller Ofrälse efter ordet »Svenske». 5 § upplästes, hvarefter Herr Regerings-Rådet 1{lilienstjerna skrifteligen anförde:
Hvad den nya inrättningen af 6 Stats-Ministrar, Stats-Råd och föredragande angår, förefaller det under en så kort tidrymd att taga detta angelägna ämne under öfvervägande och med så få källor för underrättelser i detaillerna deraf svårt att afgifva ett säkert och förnöjande utlåtande.
Att krigs- och försvars-anstalterne tarfva en särskilt Stats-Minister, som i sin person förenar och sammanhåller alla krafter i beredandet och verkställigheten deraf, anser jag tillräckligen upplyst, men att densamme kunde under sig förena både lands- och sjö-ärenderne, anser jag möjligt, och således en särskild Stats-Minister för hvardera försvarsgrenen undvikas.
Inrikes-ärendernes förvaltning fordrar väl icke denna concentration och hastiga gång, så vida lagar och författningar föreskrifva nödvändiga former i deras behandling, men förenad med kammar- och drätsel-verk et, åkerbruket, bergsrörelsen, handeln och näringarne, ehuru de alltid merendels förut i långliga tider varit under en föredragning, torde likväl för ett bättre sammanhållande och anseendets skull tarfva en särskilt Stats-Minister.
Deremot kan jag icke finna behofvet af en StatsMinister för blotta financen, om dermed förstås redogörelsen för Statens inkomst och utgift och de anslagne medlens användande.