Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
.”Att det af Utskotten föreslagne tillägg skall utgå, och oägta barn berättigas till Fattigvård inom den Socken, till hvilken modren hörer, då Fattigvården påkallas.” 3:o ”Att orden: allmänt godkänd grund u ti den af Utskotten föreslagna nya §. i stället för 6 och j §. §. i 4 Art. af Committerades Förslag böra förändras till af pluraliteten godkänd grund, samt i öfverensstämmelse dermed, att orden: genom pluralitet bör införas näst framför ordet: ense, hvilket i samma §. förekommer/’ 4:o ”Att för 3, 4 och 5 §. §. af 5 Art. må i allmänhet stadgas, att Fattighjon , som kringstryker och med bettlande besvärar, må 94 LagUtskotteis B etan k anden. fasttagas, och till den Församling återföras, hvarest det Fattigvård njuter} att kostnaden härvid ersättes af denna samma Församling* hvars Fattigvårdsstyrelse må fega, att med t jeni i ga föreställningar förehålla den tiggande sin vanart, och i händelse hon deraf icke rättas, utan vidare kringstryker, gifva, derest det barn är, detsamma lämplig aga* men* om det är äldre person, kunna anmäla hoiiom hos Konungens Befallningshafvande, soin då, efter omständigheternes föranledande, må döma Fattighjonet till en* högst tre månaders arbete å Tukt- eller Arbetshus, hvilket straff må kunna Tid förnyad förbrytelse fördubblas.” 5:o ”Att 6 Och 8 §. §. af 5 Art., såsom öfverflödige* helt och hållet bor utgå.” 6:o ”Att ördén i 6 Art. 3 §.: dock skola alla dylika Reglemente/' och öfverenskommelseC ovilkorligen underställas
,'böra sålunda förändras: dock må alla dylika Reglementen och öfverenskommelser j der sä åstun das , underställasA Vällofl.
BorgareStåndet har beslutat* ätt den hufvudsakliga pröfningen af detta mål skulle uppskjutas till nästa Riksdag, och att Riksens Ständer till svar å Kongl* Maj:ts Nådiga Remiss bora, med anmälan härom, i underdånighet anhålla, dpt
Corn* mitterades till utarbetande af plan för en förbättrad Fattigvård afgifne Betänkande och Förslag, samt Utskottens ofvannämnda Utlåtande emellertid särskildt befordras till trycket, och hållas Allmänheten till LagtJt skottets Betänkan/len.
95 banda, på det allmänna omdömet öfver dessa vigtiga och grannlaga ämnen må inom nästa Riksdag hinna stadga sig, och kommande Ständer blifva i tillfälle, att äfven ined ledning deraf, öfver förslaget sig utlåta.
BondeStåndet hår i allo bifallit Utskottets Betänkande.
Vid ett sådant förhållande, och då frågan, enligt 3:ne Stånds beslut, bör vid vienna Riksdag slutligen afgöras* har Utskottet ansett sig derom böra lemna Vällofl.
BorgareStåndet underrättelse, med vördsam hemställan, om icke Vällofl.
BorgareStåndet äfven skulle täckas meddela yttrande i sjelfva saken, hvarigenom Riksens Högloft.
Ständer kommer i tillfälle, att besvara Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i ämnet.
Stockholm den 5 December 1823* Vt drög af Protocollet, hållet uti Riksens Höglofl.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi Utskotts Plenum den 5 December 1823.
Herr Ribbing_, Arvida reserverade sig emot Utskottens Beslut och anförde: ”FattigvårdsBetänkandet är af 2 Stånd, 96 LtigUtskttitls Retdnkanden.
Preste- och BondeStånden» antagit» af' 2 Stånd» Adeln och BorgareStåndet, icke antagit, och som i denna fråga om antaga eller icke antaga, 2 Stånd således stadna! mot 2, så är frågan förfallen» ^5 §.
Riksdagsordningen innehåller ordagrannt att, för att gälla såsom Beslut, 3 Stånds mening utom Konungens samtycke erfordras» att ett af dessa 3 saknas» lärer ieke kunna bestridas.”
Nu säger man väl att Ridderskapet och Adeln helt och hållet afslagit Betänkandet, men att BorgareStåndet, med uppskof till nästa Riksdag, endast för det närvarande icke antagit detsamma, och att härpå är stor skillnad; men hvaruti ligger då denna skillnad?
Eller är icke öppet för det Stånd, sorn afslog, att vid nästa Riksdag åter upptaga och bifalla,- likasåväl som för det, hvilket uppsköt, att vid nästa Riksdag nedlägga eller afslå — och hafva vi icke alla blott för det närvarande beslutit?
Banden, som sträckas åt nästa Riksdags Ständer, hinna icke fram.
Efter min tanka ligger i §.
Riksdagsordningen domen i denna fråga redan afkunnad i följande ord: ”men skulle 2 Stånd stadna emot 2, förfalle frågan och förblifve vid det, som tillförne stadgadt varit, utan att samma fråga må Kunna vid Riksdagen å nyo väckas eller upptagas.”
Och hvad rättighet Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten hafva att vända LagUtskottets Betånkanden.
Vanda sig blott till ett Stånd med en hem»» ställan, som, om den bifalles, kan leda till att, de andre Stånden oåtsporda, åter upprifva denna fråga: det allt lemnar jag med tillförsigt till Vällofl.
BorgareStåndets eget upplysta och Grundlagliga bedömande»” ”Jag har icke mer att tillägga» Deäl* dre och erfarnare
Piiksdagsmän lärer det icke undfalla den förslagenhet, hvarmed nyhetsbegäret vetat att gå 2:ne Vägar» söka framtvinga de projecter, som vid förra Riksdagar icke haft mer än en väg, på hvilken de kunnat framgå, och hurti äfven denna fråga, derest -lion nU icke får Vara utagerad, genom nya jemnkningsforslag, propositioner, utvalde Nämnder och Voteringar, skall, med en tidsödande vidlöftighet, å nyo söka sin fortkomst.” Hvilken reservation Uppå begäran Skulle Utskottens Memorial till Vällofl.
Borga* reStåiidet åtfölja» Ex Protocollö* A. Fryxell.
Tredje Bandets sednare Afdela. 7 §3 lågV t skotten B et rink anätti.
N:0 200.
Ankom d. io Dec. i823< “Riksens Höglofl.
Ständers Lag- samt Allmanna Besvärs- och EkonomiUtskotts Betänkande, i afseende på jemnkning i fråga om upphörande af Landsbofdingarnes Domsrätt i Enskiftes Mål.
Enligt ankomne ProtocollsUtdrag,Kafva Resp. RiksStånden i detta ämne stadnat i följande Beslut: Höglofl.
Ridderskapét och Adeln har Bifallit Utskottens Betänkande, hvari föreslås, att Landshöfdingarnes Domsrätt i EnskiftesMål skulle upphöra, och att desse mål hädanefter skola af EgodelningsRätter behandlas.
PresteStåndet, som afslagit Utskottens första Betänkande, har förblifvit vid detta beslut, och ansett någon annan åtgärd i anledning af det sednare Betänkandet icke erfordras, än att detsamma lädes till Handlingärne.
EorgareStåndet har bifallit Utskottens Betänkande med den enda förändring, att vid stadgandet i tredje puncten af Utskottens förslag, att nemligen Ledamöterne i EgodelningsRätten skola väljas Lag Utskottets Betnnkandm» inom hvarje Härad s nämnde Stånd tillagfe orden: eller Tingslag. Hederi).
BondeStändet hat väl ansett Konungens Befallningshafvandes Domsrätt i Enskiftesmål höra upphöra; men i stället för de af Utskotten föreslagne EgodelningsRätter, har detta Stånd funnit lämpligast, att Enskiftesmålen hädanefter handläggas vid HäradsRätt af Domaren och Ortens valde Nämnd, samt derifrån, till Rättegångens förklarande fullföljas directe i HofRätt och vidare hos Konungens Högsta Domstol, på sätt i öfrigt för Tvistemål stadgadt är.
Då således Irenne Stånd 1 så måtto bifallit Motionen, ätt de ansett Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Domsrätt i Ertskiftesmål höta upphöra, lärer denna fråga nu mera icke kunna förfalla, ehuru det icke finnes tre Stånds beslut af hvad
Domstol desse mål hädanefter skola handläggas.
Enär vid detta, förhållande jemnkningsförslag härutinnan bör af Utskotten framställas, få Utskotten i sådant afseende hemställa, örn icke Riksens Ständer jemnkningsvis täcktes förena sig, om det af Höglofl* Ridderskapet och Adeln samt Vällofl.
BeigareStåndet i detta ämne fattade beslut, med den Redactionsförändring sistnämnde Stånd, på sätt ofvan är liämndt, beslutat* Skulle åter detta jemilkningsförsläg icke al Riksens Höglofl.
Ständer antagas, och frågan i sådant fall komma att till afgörande af förstärkt Lag- och EkonomiUt* loo Lagutskottets Betänkandew. skott öfverlemnas; få Utskotten, sedan på sätt ofvan är nämndt, RiksStåndens pluralitet beslutat, att Konungens Befallningsliafvandes Domsrätt i Enskiftesmål skall upphöra, men frågan är oafgjord, vid hvilken Domstol desse mål i stället skola handläggas, till grund för omröstningen inom. förstärkta Utskottet föreslå följande Voteringsproposition :
Den som bifaller, att, på sätt Utskotten i Betänkandet föreslagit, samt Högloft.
BorgareStåndet beslutat, alla frågor om delning af Jord, så i Enskifte som Storskifte, med alla dermed gemenskap egande ämnen, hädanefter skola upptagas och behandlas af EgodelningsRätter, oell derifrån i besvärsväg hos Kongl. Maj:t i underdånighet fullföljas, skrifver Ja; den det ej vill, skrifver Nej.
Nej, komma Enskiftesmål hädanefter att handläggas vid HäradsRätt af Domare och ortens valde Nämnd, samt derifrån fullföljas directe i HofRätt och vidare hos Konungens Högste Domstol.
Stockholm den 7 December 1S20.
LagUtskottets Betdnkattdtn. 101 N:o 251.
Ankom d. 18 Dec. 1823.
Riksens Häglof. Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotts
Utlåtande olver anmärkningar vid Betänkandet N: 0 a 1 o, angående yrkad förändring i nu gällande Brandstoäsföreningar å Landet.
Ridderskapet och Adeln har tili Utskotten återremitterat detta Betänkande, i anledning af Herr August 0)011 Hartmansdorffs dervid gjorde anmärkning, att sedan, genom deltagande i allmänna Brandstodslnrättningen, många Egendomar algått från de af allmänna Imagen stadgade Brandstodsföreningar, hafva, vid Lagens tillämpning i detta afseende, frågor uppjstätt till hvad belopp de återstående oförsäkrade Hemmanen borde deltaga uti Brandslodsafgifterne, och att, lill undanrödja lide af delina ovisshet, Motionen blifvit gjord; men att Utskotten blott tillstyrkt att större Brandstodsföreningar måtte bildas, utan att yttra sig om det belopp, hvarmed de, sora ej ingått i allmänna Brandförsäkringsverket, emedlertid skola deltaga uti de gamla Brandstodsföreningar - loa LagUtshottets Betänkande», jie, hvarigenom frågan vore lika oafgjord Sorn förut; och då, till förekommande der-» af, en af Utskottens Ledamöter föreslagit, antingen att delaktigheten för dem, sorn qvarstå i Brandstodsföreningarne, matte blifva densamma, sorn innan någon deri-», från' afsöndrade sig till allmänna Brand-» försäkringsVerket, hvarigenom ingen ny tunga lades på hemmanen, utan bidragen hlefve desamma för de betalande, men mindre tillräcklig för de brandskada de,, elfer ock att nya Brandstodsföreniqgar måtte ingås, och ny fördelning af bidrags-», skyldigheten ega rum, hvaraf endera de-, len syntes böra antagas och, hos Kongl., Maj:t anmälas, så har Herr von Hartmansdorff för sin del tillstyrkt det sednare alternativet, emedan de ojemnheter tiden, medfört då skulle kunna afhjelpas.
Utskotten hafva, vid öfvervägande af hvad sålunda blifvit anmärkt, icke funnit skäl att förändra deras afgifne Betänkande’,, vid hvilket, såsom af de öfrige frenne RiksStånden redan bifallet, torde få bero* Stockholm den 7 December iSaib Lagutskottet!
Btånhmdtn. 103 N:o nSa.
Ankom d, 18 Dec. i8a3, Utlåtande ofver anmärkningar vid Betänkandet N:o 130, angående bebovig
Domstol för upptagande af åtal mot HofRätter och Collegier med flere Ämbetsverk.
Detta Betänkande har blifvit återre-’ mitteradt af Yällofl.
BorgareStåndet på grund af dervid gjorde anmärkningar, hvilka afse, dels att Högsta Domstolen, på sätt Särskilda Utskottet uti sitt Betänkande om StyrelseVerkens Organisation föreslagit, borde blifva det Forum, der RevisionsSecreterare skulle ställas till ansvar för ämbetsfel, dels ock, att enär allmänna MagazinsDirectionen alltid varit ansedd lika med Rikets Collegier, äfven den, på sätt LagUtskottet för Collegierne tillstyrkt, borde i och för sine åtgärder lyda under Högsta Domstolen.
Vid pröfning af dessa anmärkningar har Lagutskottet destomindre funnit skäl förändra hvad Utskottet, i fråga om laga Domstol, för åtal emot RevisioilsSecretérare uti Betänkandet yttrat, som enär laga Domstol för närvarande är bestämd» der desse LagUtskottets Betänk anden.
Ämbetsmäns fel eller förseelser i tjensten skola upptagas, nödvändigheten icke nu Synes påkalla en förändring härutinnan, Sorn lämpligast torde böra anstå tills den allmänna regleringen af StyrelseVerkens Organisation kan komma till verkställighet; och hvad Allmänna MagazinsBirection an-, går, anser Utskottet för vederläggning af anmärkningarne göra tillfyllest att åberopa de uti Betänkandet upptagne skäl.
I öfrigt får Utskottet vördsamt tillkännagifva, att Betänkandet, enligt an- - komne ProtocollsUtdrag, blifvit af Högv, PresteStåndet och Heder v.
BondeStåndet bifallet, men att Ilöglofl.
Ridderskapet och Adeln detsamma afslagit.
Stockholm den December i8a3.
JftQ 253, Ankom d, 18 Dec, 1823, V0 rds arnt Mein 0 v i all Yällofl. BorgareStåndet har till Dag-, Samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet! återremitterat Utskottens Betänkande Kio 161, angående FabriksGesällers och Lagutskottets Betänkanden.
Arbetares ställande under Tjenstehjons- , Stadgan , samt upphörande af den uti Kongl, liaHOrdningen Fabriksf^esäller ålagde skyldighet, alt före afflyttningen sin skuld hos Mästaren med arbete aftjena, märkningar, hvilka lill återremissen föranledt, innefatta hufvudsakligen åberopande af hvad vid återremissen af Betänkandet angående Näringsfriheten, blifvit anförd t emot HandtverksGesällers ställande under Tjenstehjonsstadga 11, hvilket, i anseende till FabriksGesäller, skall vara så mycket olämpligare, som många städer finnas, der de omöjligen kunna få arbete, och således ofta nödgas, i hvilken belägenhet
Som heldst, qvarstanna på det ställe, dit de en gång kommit; hvarjemte det blifvit erinradt, att emellan Utskottens förslag, att ställa HandtverksGcsäller under TtjenstehjonsStadgan, och det enahanda förslag, hvarmed Utskotten nu i afseende på FabriksGesäller inkommit, finnes den skillnad, att de förre blifvit fritagne från husaga, men icke de sednare, för hvilka den likväl skall vara lika olämplig; äfvensom och ehuru uppå en idkares och husbondes eget bedömande, samt på hans sätt att sköta sin rörelse, ankommer, att till det mesta så reglera, att icke hans arbetare åsamka sig alltför tryckande och hårdliqviderade skulder, och derigenom ådraga sig den verkliga servitude, som åtföljer det gäld—- bundna tillståndet hos hvar och en ärlig menniska, stadgandet om FabriksGesällers roS La^Utsktttets Betiitthandtn. skyldighet alt före afllyttningen sin skuld med arbete aftjena, ansetts destolieldre böra qvarstå, sorn det gifves tillfällen, föranledde af sjukdom eller annan olyckshändelse, då arbetarens penningebebof nödvändigt måste öfverstiga hans förtjenst, och då en husbonde, utan att vara obarmherrtig, icke kan neka honom ett förskott.
Då skulder således någon gång kunna blifva ett nödvändigt ondt, borde man äfven tänka på, att betalningsskyldigheten hålles i tillbörlig helgd; men en Författning, sådan som Utskotten föreslagit, skulle för hvar och en oupplyst och oerfaren synas en uppmuntran till glömmande af sine förbindelser, då likväl hvarje lag bör åsyfta deras uppfyllande.
Utskotten hafva icke kunnat finna, att desse anmärkningar på något sätt förändra de grunder, hvarifrån Utskotten vid affattandet af det återremitterade Betänkandet utgått; hvarföre Utskotten vid detsamma desto heldre oförändradt förblifva, som Betänkandet, enligt ankomne ProtocollsUtdrag, blifvit af de öfrige 3tne Resp. RiksStånden bifallet, hvarmed frågan finnes vara afgjord.
Stockholm den 17 Decera» ber 1823. logUtskottcts SetånkauiK*.
N:o d54.
Ankom d. 18 Dee. 1823. liksens Högloft.
Utlåtande öfver anmärkningar vid Betänkandet N:o 74, angående jemnkning i SeglationsOrdningen till förmän får Rikets mindre Sjö Städer, Hederv.
BondeStåndet har återremitterat detta Betänkande, i anledning af dervid gjorde anmärkning, att enär Utskotten å ena sidan föreslagit, att till Kongl. Majit borde öfverlemnas att vidtaga de ändringar och rättelser i Reglementarisk väg, hvilka af förändrade handelsförhållanden kunde följa, men å andra sidan eller till slut förklarat, att de icke kunde tillstyrka bifall till Motionen, detta synes innefatta en Contradiction, och att det derföre vore tjenligare, att helt enkelt öfverlemna ärendet till Kongl. Majlts
Nådiga godtfinnande, utan att de sista orden i Betänkandet, rörande afslag å motionen, nyttjades.
Utskotten hafva icke funnit denna an 1 • TT 1 i C s Lag Utskott ets Betänka nelen. sköttens förut öfver Motionen redan afgiflie Betänkande; hvilket dessutom, enligt ankomne Pro t ocol 1 sUtdrag, är af de öfrige 3:ne Resp.
RiksStånden infallet, och hvarigenom frågan således är afgjord.
Stockholm dea in December 182b. Ankom d. 20 Dec. 1823.
Ständers Lag- samt A lini än na Besvärs ock EkonomiUtskotts
Utlåtande öfv.r anmärkningar vid Betänkandet A7:o 6;, angående dels afskaf ande af all Expeditionslösen , dels ock nedsättning af Taxan derå.
Detta Betänkande har blifvit återremitteradt af Högloft.
Riddcrskapet och AdeIn guidi den anmärkning, alt Ämbetsman, sorn tredje gången gör sig förfallen lill ansvar för dragen stil uti Expeditioner, bör, jemte de redan stadgade böterne, ovilkorligen vara förfallen till suspension på ett halft års Lid.
Af Hat lajl.
BorgareStåndet j LngUtshottets Besänktintlen.
lO) på grund af följande anmärkningar:
Att enär fråga om förhöjning i lösen för KämnersRätternes Expeditioner blifvit vid 1815 års Riksdag behandlad, endast af Lagutskottet, såsom en Lagfråga, och Kongl. Maj:t i Nåder behagat lemna sin stadfästelse lillRikets
Ständers då fattade Beslut, så hade någon förändring icke nu bordt ega rum, vid beredandet af de vid denna Riksdag väckte frågor af lika egenskap, eller Ekonomiutskottet bordt med Lagutskottet deltaga i ärendets behandling: att LagUtskottét borde inkomma med förslag till en ny ExpedilionsTaxa, för att derefter af Riksens Ständer pröfvas och till Kongl. Majtts
Nådiga stadfästelse öfverlennäs, på sätt och i den ordning 87 §.
RegeringsFormen och 33 §.
Riksdagsordningen stadga; att lösen för Gravationsbevis i Städerna skall vara alltför obillig, hvilket vill bevisas dermed, att om en Fabrikslnrättning är funderad pä Actier, hvilken är belägen på tio tomter, och hvarje Actie är värd 100
R:dr, måste egaren till en dylik Actie, då den utmätes, förlora 33 R:dr 16 sk., sorn åtgår till lösen för ett dylikt bevis, och då det gifves hus i Städer, som bortsäljas på UtmatningsAuctioiler för åtta å tio R:dr, återstår icke inycket af Köpesumman, då Auctions-omkostnader och 3 R:dr 16 sk. för Gravationsbeviset afgå, hvarföre och då minsta lösen på Landet är 1 R:dr 3a sk. och den högsta i?
R:dr, skäl ej förefinnes, hvar - ilo Lii^Utskoitets Retättknnäeri. fört Städerhes Ämbetsmän skola hafva stör* re fördel än Landels; att i afseende på den yrkade befrielsen för Parter* att eilägga lösen för Handlingar, som blifvit till en
Domstol ingifne* det mäste vara egarens rätt* om lian heldre sjelf vill för* vara deni, att desamma återtaga, hvarvid afseende på Ämbetsmännens inkomst icke bör komma i fråga: att sådane Parter, som väl icke äro utfattige, men dock ej ega 166 R:dr 3a sk, B:co, och på sådan grund äro befriade från Revisions-skillinge nedsättning, äfven böra befrias från lösen för Handlingnrne * heldst exempel gifvas» att denna lösen uppgått till en vida större summa: att Utskottens omdöme* att en köpare, som erhållit första uppbudet å någon fastighet, skall, oaktadt han åter derefter försäljer densamma, ändock fortsätta Lagfarten för sin räkning, icke kan gillas, emedan det vöre orimligt att Lagfara med hvad man icke eger, hvilken inconsequence borde undanrödjas: att stafvelsernas antal å hvarje rad uti Expeditioner som skola lösas, borde i stället för sju, som Utskottet föreslagit, fastställas till io, 12, 16 eller 17 : att i afseende på frågan om upphörande af all Expeditions-lösen, bordt tagas i öfvervägande, ett vid 1809 års
Riksdag uppgjordt fullständigt utveckladt förslag, att en viks obetydlig spannmåls* afgift skulle påläggas hvarje hemman eller matlag till löfte-inkomst åt Domare på Landet, i stället för Expeditions-lösen, och LagtJt skot tit i Bttånkftnäen. lii att såsom Correctif emot en möjligen befarad tillökning af Rättegångar, i händelse Parterne befriades från Josén , stämpel-af* giften å Expeditionerne kunde ansenligen förhöjas» hvarigenom äfven Kronan finge en ökad inkomst till JustitijeStatens aflöning; samt ai Hederv.
BondeStåndet jhvAYest blifvit yrkadt, alt med upphörande af all Expeditions-lösen, ersättningen istället åt vederbörande Tjenstemän måtte beredas genom stämpelafgift å Expeditionerne, och att denna afgift, som omedelbart borde få uppbäras af den Expedierande, icke borde få bero af Expeditionens vidlyftighet* utan samma grund följas, som redan är införd i JustitiasRevisionen, hvilken utan svårighet kunde på det sätt utsträckas till alla ÄmbetsVerk, att endast Chartan utejoi’de hela afgiften för Expeditionens utbekommande, och tillfölle dels den, som för närvarande njuter lösen, och dels Statsverket till ersättning för hvad stämplade pappers-afgiften nu inbringar; hvarvid, om vissa procent af stämpelbeloppet ansloges åt hvardera* och förhållandet i öfrigt blefve lika, ingen svårighet vid redovisningen skulle uppkomma; hvarjemte i anledning af Utskottens yttrande om nödvändigheten att i Archiverne förvara alla de Handlingar Parter inlemna, blifvit erinrat, att såjlant ej blott kan umbäras hos vissa Domstolar, såsom LagmansRätter, hvilka alltid återlemna till Parterne deras Handlingar, Utan ock att den säkerhet och ord - 112 Lagutskottets Retånkandtni \ liing, sora skall så ovilkorligen fordra Handlingarnes förvarande, likväl redan medgifvit den afprutning, sora skedt i Svea HofRatt, att ActUarien ej är skyldig an-* svara för sådane Handlingar, sora äro äldre än 20 ån Hvad sålunda emot Utskottens afgifne Betänkande blifvit anmärkt, hafva Utskotten tagit uti noga Öfvervägande; och hvad först angår den inora Högloft.
Ridderskapet och Adeln väckte fråga, om skärpning i ansvaret för den Ämbetsman, sora tredje gången förbryter sig emot stadgandet, att utdragen eller gles stil icke får nyttjas uti Expeditioner, sora skola lösas; så befinnes att de för dylik förbrytelse nil bestämda böter böra åläggas ej med io R:dr för hvarje gång Domaren LagfÖres, utan med detta belopp för hvarje felaktig Expedition, som han befinnes hafva Utfärdat; och då genom detta stadgande i förening med den controll, som vederbörande HofRätter ega alt utöfva på inkommande Expeditioner, och den rättighet hvarje enskild part tillkommer att klaga Öfver en sålunda felaktig Expedition, att tillräckligt correctif redan synes vara utsatt för dylika förbrytelser samt detta ansvar står uti ett lämpligt förhållande tili de högre böter af 20 R:dr, hvilka uti ExpeditionsTaxan äro stadgade, i de fall då antingen lösen icke blifvit rigtigt tecknad å Expedition, som utlösas bör, eller påskrift - Lagutskottets Besånkandén. 113 skrift saknas, att Expeditionen utan lösen teller afgift lemnäs, finna Utskotten icke skäl att den härutinnan föreslagne förändring tillstyrka»
Enär alla de Motioner, hvilka blifvit väckta angående ändringar uti nu gällande Expeditions-Taxa, ofelbart bordt påen gång och i ett sammanhang handläggas, samt af desse, en del till Lagutskottet enskildt och en del till Ekonomiutskottet blifvit remitterade; så tro Utskotten sig hafva rätteligen förfarit, då de till gemensam pröfning företagit dessa frågor , och anse den häremot gjorda anmärkning följaktligen böra förfalla»
Utskotten kunna ej teller inse, att, på Sätt anmärkt blifvit, 'det tillhört Utskotten att utarbeta Förslag till en ny ExpeditionsTaxa, enär, med undantag af Herr Professor Bexells Motion, sorn åsyftat upphörande af ali Expeditions-löseii, de öfrige Molioiierne endast afsett partiele förändringar i nu gällande Taxa, till utlåtande hvaröfver
Utskottens åtgärd således bordt inskränkas»
Deremot och med godkännande afan-, märkningen, att den nu stadgade lösen för Gravationsbevis i Städerne i vissa fall ät för hög, och lämpligast synes böra? på Tredje Bandets sednare sifdeln. 8 114 Lagutskottets Betånkandeu, sätt för Landet redan är stadgadt, gradueras efter de graverade Lägenheternes olika beskaffenhet, anse Utskotten sig höra till-, styrka Riksens Häglof!.
Ständer, att uti deiv underdåninga skrifvelse, som, enligt hvad Utskotten uti Betänkandet föreslagit, skulle komma att till Kongl, Maj:t afgå, med anhållan om öfverseende af Expedit tionsTaxan, tillika i underdånighet fästa Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på ofva^heförde omständighet.