Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet Banéo-Utskottets Betänkande j/Y:o 72. 33 Utskottet anser sig i anledning häraf, och i sakens så beskaffade skick, ej kunna vidare sträcka dess tillstyrkan , än att Juveleraren Berggren > äfvensom hans MedCautionist, Källarmästaren Hagstén y än vidare malte få tillgodonjuta personlig frihet, mot vilkor, alt den utfästa afbetalningeri, af a5 Ridr Banco, qvartaliter på deras för aflidne Grosshandlaren Fricks
Discont-skuld ingångna lagsökta borgen varder behörigen fullgjord, samt någon antaglig säkerhet, derföre ställd. 5:o Bokhållaren i Banken, Johan JVi* tias JVierj har uti en, till Banco-Utskoltet inlemnad Böneskrift anhållit, dels om fullkomlig eftergift af Banco-Discont-Verkets hos honom egande fordran, å hvars qvarstående belopp, 1203 R‘dr 12 sk,, han, jemlikt Rikets Ständers beslut vid sisla Riksdag, befriades tills vidare från afbetalnings-skyldighet af de anledningar och med de vilkor, som finnas upptagna uti dåvarande Banco-Utskottets Memorial N.‘o 45 (Bihang till Riks-Slåndens Protocoll, Sjette Samlin - Bih. till Riks.
Prot. 1828.
1829. 6:t« Sami. 2 B. 3 5:te Häftet» 34 Baneo-Utskottets Brtankanrlr IV.o 72. gen, Första Bandet, Pag 689) och dels att återbekomma den afbetalning, som förut under flera Ars tid, genom innohållningar å Sökandens i Banken innehafda lön, blifvit till Discont-Verket erlagd.
Banco-Utskottet bar , i sammanhang härmed, inhemtat, att den lön af 45o R:dr , som Wier i Banken åtnjuter , up pbu res af lians moder och tillförordnade förmyndare, Enkan E. J. Wier, hvilken företagit sig alt med egna tillgångar småningom infria sonens betydliga skulder, för hvilka hon jemväl till en del borgat, samt att Wier befinner sig i en tryckande fattigdom.
, Utskottet finner, i likhet med BancoUtskottet vid sista Riksdag, att det missöde, hvilket öfvergått Bokhållaren Wier, som, sjelf bedragen, inlemnat till Disconten elt origtigt Lån-Document, hvarmed det synnerliga förhållande inträffade, attFaisarien lyckats derå anskaffa Kongl.
Maj:ts Befallningshalvandes verkligt egenhändiga intyg om Låntagares och Löftesmäns vederhäftighet, oaktadt desses å samma reversal befintliga namnteckningar voro alldeles falska , är af den egna beskaffenhet, att det förtjenar allt deltagande, och en möjligast skonsam behandling från Disconl-Verkets Banco-Vlskotiets Betänkande No 72. 35 sida.
De förut ej så ovanliga försöken» alt på falska documenter åtkomma
Lån i Dis* conten, hafva visserligen, efter (lera vidta* gna säkerhets-mått, blifvit på senare åren mera sällsynta.
Då emedlertid , i följd af den förbindelse, som åligger Ingifvare af Lån*documenter i Banco-Disconten att, i händelse de befinnas falska , ersätta den lån* gifna Summan, förtroendet till en känd och pålitlig
Inlemnare utgör ett så hufvudsakligt vilkor för Discont-Verkets säkerhet» enär det så ofta inträffar, att. sjelfva namnteckningarne kunna vara lör
Directioneri helt och hållet obekanta; och då, i närvä* rande fall, PViers ansvars* och ersättnings* skyldighet är lagligen domfäst, kan Banco-Utskottet så mycket mindre tillstyrka fullkomlig af* skrifning af dennes återstående skuld , eller att de, före år 1823, verkställda inbetalningar skulle till TVier restitueras, som, utom den synbara vådan af sjelfva prasjudi* catet, Pf^iers omständigheter i en framtid också möjligen skulle kun* na på ett eller annat sätt förbätt* ras; hvaremot Utskottet vördsamt hemställer, om icke, utan eftergift af Verkets fordrings-anspråk, e* nahanda uppskof med ytterligare 36 Banco-Utskotlels Betänkande JY.-o 72. afbetalningar, sora af Rikets år 182^ församlade Ständer medgafs, må, under fästadt afseende å Waters betryckta och medellösa ställning, intill nästa Riksdag fortfara 4:o Förre Handlanden i Gefle, Gottrad Holmberg , har, uti en till Banco-Utskottet ingifven skrift, omförraält, hurusom lian, för att tjena sin svärfader, förre Grosshandlaren Isac
Uhr j tecknat sitt namn dels såsom hufvud-gäldenär och dels såsom löftesman i Banco-Discont-Yerket för åtskilliga, tid efter annan upptagna, lån aÉ tillsammans R:dr 6800 , hvilka Uhr ensam skall hafva uppburit; att de olyckor, som sedermera verkat den sistnämndes fall, jemväl försatt Holmberg i nödvändighet att till sine Borgenärer afstå sin egendom; att efter det tvänne eldsvådor förut på serskilda tider, åren 1822 och 1824, öfvergått Holmberga och sedan hans återstående egendom blifvit försåld, samt hans dividend i svärfadrens Concursmassa gått i afräkning på skulden till Discont-Verket, egde lian, omgifven af hustru och barn, intet hopp att genom arf eller genom sin nuvarande inskränkta Verksamhet kunna godtgöra Banco-Discont-Verkets kraf; på hvilka anledningar Sökanden anhållit, såsom enda utväg till liqvid för framtiden , det Banco-Utdwltets Betänkande N:o 72. honom måtte tillåtas årligen, i 10 års lid, l'å betala 100 R:dr
Bro utan ränta, oell derefter från allt vidare kraf för denna skuld vara fredad , samt erhålla en skriftlig försäkran att ostörd kunna arbeta för sin bergning.
Den af Disconl-Verkels Förste Ombudsman afgifna Berättelse upplyser, att, utaf den ifrågavarande summan, Rrdr 36oo utgått i Handlanden Uhrs namn mot Holmbergs borgen och Rrdr 3aoo i Holmbergs namn mot Uhrs borgen; samt att, såsom utdelningar uti Uhrs redan afslutäde Concurs Rrdr 958." r]~. 10. kommit Verket till godo , hvarefter dess återstående fordran utgör Rrdr 5841 '• 4° : 2- Varande Holmbergs Concurs, sorn den 7 Maji 1827 blifvit afdömd, ännu ej så afslutad , att derstädes kunnat bestämmas någon dividend , hvilken dock förmodas blifva af ringa betydenhet, Enär den årliga afbetalnings-summa Holmberg erbjudit synes, i förhållande till skuldens belopp, alltför ringa och i afseende på fullgörandet, ej någon slags säkerhet blifvit ställd, samt slutlig utdelning från Uhrs Concursmassa icke eller ännu ingått, har Banco-Utskollet, i sakens så 38 fianco-Uiskottets Betänkande N. o 72. beskaffade skick, ej funnit sig kunna tillstyrka bifall å Holmbergs gjorda ansökning; men hemställer, det honom malte tillåtas vara på fri fot, så länge Concursmassorna icke blifvit slutligen utredda , och sedermera i den nion han visar sig angelägen att, efter förmåga , sjelfmant hos DiscontVerket rätt för sig göra, 5:o Lieutenanten H. H. Du Rietz har, uti en till Banco-Utskottet ingifven skrift, pmförmält, att, sedan han nödgats till lågt pris föryttra sina i Östergöthland belägna egendomar, Örnesvik och Fermestorp, utan att likväl derigenom kunna betala sin skuld till Banco-Disconten, utgörande ännu, enligt uppgift, R:dr 1228.' 38: 6,, och lian äfven till sina Borgenärers förnöjande afståtl sin egendom, hvarvid såsom enda tillgång visade sig den fordran, hvilken kunde Sökanden tillkomma genom anställd och ännu hos Kongl, Maj;t oafgjord rättegång om utbekommande af en åt Sökandens Hustru anslagen gåfva utaf aflidne Ryttmästaren Westman ^ vöre Sökanden, i anseende härtill, samt andra honom öfvergångna olyckor, och deribland, att Löftesmännen å haus lån i Banco-Disconten förnekat sina namn under skuldebrefvet, samt efter Banco-UtskoUets Betänkande N:o 72. 3q a fia gil värjemålsed blifvit från skulden frikände, alldeles nturståndsatt att å dess skuld något vidare afbetala , samt anhölle fördenskull om eftergift från framtida krafafDiscont-Verket, för att ostörd kunna till sin nödtorftiga bergning något företaga, Banco-Utskottet bar af Förste Ombuds* mannens afgifna Berättelse inbemlat,
att Lieutenanten Du Kietz’s skuld lill BancoDisconten, från början utgörande R:dr 1800 Banco, blifvit till det ofvan uppgifna beloppet nedsatt, dels med R:dr 34 ‘ 38: 2, hvilka erhållits vid anställd utmätning, och dels genom utdelning af R:dr 546: 19; 4- i Sökandens loista Concurs; hvarefter, och sedan han å nyo sökt aftiädes-förmon och återstående skulden blifvit, genom Kongl. Svea Hof-Rätts
Dom den 19 Augusti 1828 till betalning fastställd, Sökanden uppehåller sig här i Stockholm i stor fattigdom, utan andra kända tillgångar än ofvannämnda omtvistade fordran.
För närvarande och då den omnämnda Rättegången, den Sökanden, efter hvad anmäldt blifvit, vid en Dumslol skall hafva vunnit, icke är af Kongl. Maj:t slutligen afgjord, finner Banco-Utskoltet, med anledning af ansökningen, /to Banco-Ulskotlels Betänkande N.-o 72, sig ej kunna meddela något annat tillstyrkande, än att Du Rietz tills vidare må personlig frihet medgifvas, 6:0.
Segel- och Corn passmak aren i Carlshamn , Sven Jacob Ahsberg, har lios 15a nco-.
Utskottet skriftligen anhållit, att, emot god-, villig och snar inbetalning till fulla Capitalet, jemte ådömde Rättegångs-kostnader af ett lån, stort R:dr 2000 Banco, sorn förrymde Nämndemannen Nils Jonsson i Lörby den 6 JTulii 1820 bos Banco-Discont-Verkefc upptagit uppå ett sedermera för tvistigt för-, klaradt Låne-Document, hvars rigtighet Ahsberg såsom vittne hade bestyrkt, njuta befrielse från all å samma lån upplupen Ränta.
Förhållandet, sorn dels af Sökanden, dels af Banco-Discont-Directionen blifvit inför Banco-Utskottet fullständigt utred t, är i korthet följande: — Hufvud-gäldenären Nils Jonsson, länge i sin ort ansedd fören redbar och förmögen man, hade, efter omsider yppadt obestånd och flera bedrägerier, rymt utur Riket, och hans efterlemnade tillgångar funnos ej medgifva den ringaste utdelning lill oprioriterade fordringsegare.
De för ofvannämnde
Discont-län, tecknade Irenne Löftesmän, alla, enligt Do-.
Banco-Utskotlets Betänkande W-0 72. 4,1 marens intyg, förmögna liemmans-egare, blefyo, i grund af deras förnekande af namnens underskrift och saknad bevisning å DiscontYerkets sida till deras öfvertygande, ifrån all betalnings-skyldighet i laglig väg frikäll' de.
Den person, som jemte Åhsberg k
LåneDocumentet bevittnat underskrifternas egenliändighet, förnekade likaledes sitt namn och ali vetskap örn lånet, hvilket nekande han inför
Domstolen med sin ed fästade.
Äfven Ahsberg, instämd såsom vittne först till Listers Härads-Rätt och sedermera till Kämners-Rätten i Carlshamn, nekade å båda ställen sig hafva skrifvit det å Documentet tecknade vittnes-intyg, men blef, i anseende till en sjmbar likhet i detta intyg med Ahsbergs kända handstil och namnteckning, af Kämners-Rätten förelagd att, om han det gittade, fria sig med värjemåls-ed.
I detta beslut sökte Åhsberg förgäfves ändring först bos Rådhus-Rätten i Carlshamn och derefter bos Kongl. Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge, hvilka bägge Domstolar fastställde Kämners-Rättens Utslag.
Å den sedermera för edens afläggande af Ivämners-Rätten utsatta dag uteblef Ahsberg, men ingaf i stället till Rätten'ett skriftligt förklarande att han icke kunde aflägga eden, så vida den innefattade mera, än att bevittnandet A Nils Jonssons Discont-Document icke skett med vetskap om dess efteråt befunna orig - 4a Banco-Utskottels Betänkande N.-o 72. tiga beskaffenhet, eller i uppsåt att skada göra.
— Det öppna erkännande, som i Åhsbergs till Utskottet ingifna ansökninginnefattas, att han, af ett oeftertänkt och blindt förlitande till bedragaren Nils Jonssons blotta ord, tecknat, såsom vittne, sitt namn, i bredd med ett å Documentet förut befintligt namn af en välkänd person, utan aning om något svek, eller i någon oloflig afsigt, har ej blifvit jäfvadt af Discont-Directionen, som deremot, å sin sida, vitsordat, att, under den vidlyftiga ransakningen om förrymde Nämndemannen Nils Jonssons bedrägeri , ingen den ringaste anledning förekommit, det Ahsberg skulle deraf varit medvetande eller egt deri någon del, hvadan hans förseelse ej kunde anses hafva härrört af uppsåt att skada göra, utan endast från obetänksamt förtroende till en bedragare.
De å Banco-Discont-Verkets vägnar mot
Åhsberg väckta ersättnings-anspråk hafva blifvit afdömde af Kämners- och RådstufvuRätterne i Carlshamn, äfvensom af Kongl. Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge, hvarvid endast i fråga om Räntans beräkning den skiljaktighet uppstått, att båda UnderRätterne tilidömt Discont-Verket
Ränta efter 5 procent från Lagsöknings-dagen, men Hof-Rätten förklarat Åhsberg skyldig att utbetala
Ränta till det belopp, sorn uti lmfyud-gäldenärens Concurs vore bevakadt och Banco-Ut skottets Betänkande N-0 7 2. 4^ fastställdt, således efter 12 procent, beräknadt från förfallo-dagen, hvai;å
Directionen i allt fall ansett böra medgifvas nedsättning till 8 procent från den 1 Januarii 1824.
Dom är, efter af Åhsberg erlagd Revisions-skilling och fullgjorda prestanda, dragen under Kongl Maj:ls Nådiga pröfning, samt så nära slutligt afgörande, att Justitise-Revisionens
Berättelse i målet blifvit utfärdad och utan förbehåll af Parterne underskrifven.
I ett sådant sakernas skick finner väl Banco-Utskottet ganska sannolikt, att Discont-Verket, med stöd af 3;ne i hufvudsaken öfverensstämmande
Domar till dess fördel, icke kunde något äfventyra med att afbida sakens slutliga afgörande i laglig väg; men enär, å en annan sida, måste medgifvas, att den obetänksamhet af Åhsberg, för hvilken han nog dyrt får plikta, har vid detta tillfälle ensamt beredt Discont-Verket möjligheten af ersättning för det ifrågavarande lånet; helst bedragaren Nils Jonsson, personligen närvarande i Stockholm, sjelf till Discont-Contoiret inlemnat Låne-handlingarne och, i förening med sitt derå gifna qvitto, för Assignationen tecknat sig ansvarig för deras rigtighet, så att Verket icke här, som i andra dylika fall, eger en serskild känd inlemnare att i sista rummet vända sitt ersättnings-påstående emot; anser Banco-Utskottet, sedan godtgö - 44 Banco-Utskottets Betänkande 2V:o 72. rande af Verkets hela capital-fordran jemte Rättegångskostnaden nu blifvit af Ahsberg erbuden, skälig anledning vara att dervid låta bero; och tillstyrker alltså vördsamt, det Åhsberg må tillåtas, i enlighet med dess gjorda anbud, att, med det snaraste och inom bestämd tid, till Discont-Verket gulda det af Nils Jonsson upptagna lån, R:dr 2000 Banco, jemte ådömde rättegångs-kostnader, mot erhållande eftergift för all efter förfallodagen upplupen ränta å samma lån, I sammanhang med de nu gifna tillstyrkanden, och ehuruväl Utskottet anser, att den ofvanintagna föreskriften i BancoReglementet, det inga accords-anbud må vinna bifall, utan föregången anmälan hos Rikets Ständer, bör fortfarande bibehållas, hemställer Utskottet, om icke en sådan närmare förklaring vid denna punkt må för framtiden finnas lämplig: att accords-framställningar, som hos Banco-Utskottet hädanefter göras, så vidt de blott afse förlängning i den för ett Discont-låns 1hnco-Utskottets Betänkande N.o 72.
45 inbetalning föreskrifna tid, utan att dervid fråga uppstår om minskning eller afskrifning å sjelfva fordringsbeloppet, få hos Utskottet definitivt afgöras; men att, om deremot verklig afkortning å någon Discontens capital- eller räntefordran anses böra få ega rum, Utskottet ej underlåter att till Rikets Ständers slutliga profning och decision sådant anmäla.
Åtskilliga speciela frågor och förslag, i afseende på inre Förvaltningen, Arbetsordningen och Bokföringen, hvilka, sedan förra Riksdagen, dels hos BanCo-DiscontVerkets Revisorer, dels inom Directionen, blifvit väckta och till BanCö-Utskottets profning och afgörande blifvit hemställda, samt finnas antydda uti Banco-DiscontDirectionens vid Riksdagens början afgif11a Berättelse (pag. 10/Q hafva, efter Directionens hörande, blifvit, i sammanhang med Revisions-förrältningen, behandlade? och komma dessa, så vidt Utskottet ansett någon åtgärd till förändring af förut vidtagna Ordningar deraf böra föranledas, att blifva föremål för de reglementariska föreskrifterna, hvilka framdeles på en gång sko - 46 Banco-Utskottets Betänkande^N-o 72. la lill Rikets Ständers pröfning öfver* lemnäs.
Sedan, efter förra Riks-Discont-Verkets upplösning den 2 Januaria 1817, Bankens till Verkets rörelse förskjutna extra biträden, uppgående till nära 5,5oo,ooo R:dr, jemte de derå upplupna räntor, blifvit till fullo ersatta, samt primitiva Actiecapitalet, R:dr 600,000, med | till Banken och i till enskilda Actie-egarne återbetaldt, skedde ytterligare tvänne utdelningar, en å 10 procent och en å 12 procent å samma capital, efter enahanda^fördelning.
Af Discont-Verkets qvarstående balancerade fordringar afskrefvos sedermera, i följd af Banco-Utskottets vid 1818 års
Riksdag gjorda anmälan (T5ih. till R St.
Prot. 6 Sami. pag. 621), de förut, tid efter annan enligt Beslut af Verkets Revisorer, å serskildt blad i Balance-Extractet såsom osäkra afförda lån, med tillhopa R:dr 81,196: 4°‘ t* Samt uppå Banco - Utskottets anmälan vid 1823 års Riksdag (Tili.
Transport 81,196: 4o: 1. Banco-Vtskottets Betänkande N.-o 72. 47 Transport 81,1 f>6: \o: 1. till R.
Sl. Prot. 6. Sami. i.
B. pag.
714)» del* eftergifter, i följd af accords-anbud, och dels afskrifningar af de vid Arliga Revisionerna på föienämnda sätt afförda lån, med tillsammans 90,236: 5: 1 f. Summa verkställda afskrif 11 ingar R:dr .... 171,432: 46:
— Vid i8a3
Ars slut återstodo ändock, efter det R:dr 5,754: >3: 3. det året blifvit indrifna, en summa i fordringar stor R:dr 116,717: 27: 7., men af den obestämda oell osäkra beskaffenhet, att ingen beräkning öfver deras presumtiva värde var möjlig alt uppgöra.
Redan år 1819 hade Verkets enskilda delegare, genom uppgjord afhandling, öfverlålit deras andel i hvad af fordringarna kunde indrifvas lill framlidne RevisionsSecreterare!! L. P.
Risell, hvars Sterbhusinteressenter sedermera förflyttade samma rättighet på Protocolls-Seereteraren J. A. Dahlström, som, efter den vid 1823 års Riksdag gifna anledning, tillika ifrån och med år 1824 haft det uppdrag att, under 48 Banco-Vtskottets Betänkande !V.-o 72. vanlig redovisningsskyldighet, besörja in* casseringen äfven af Bankens ■§• i fordringarna, emot åtnjutande af no procent för det nyssnämnda året, men sedermera 25 procent å hvad genom hans åtgärd komme alt Banken tillfalla.
På förr vanligt satt hafva också derefter en del lån, vid hvarje års Revision, enligt fattadt beslut, blifvit afförda å serskildt blad i Balance-Extractet, för att hos Rikets
Ständer på en gång anmälas till slutlig afskrifning, nemligen; År 1824 ....
R:dr 9.892: 15: it. — 1825 ....
” 6,084: 17: 10* — 1828 . 3> 3,307: 15: —•
Och som, enligt hvad Revisorernas afgifna berättelser omförmäla, samma lån, hvilka, efter förrättad granskning af Ombudsmännens redogörelser, blifvit i hvardera årets bokslut, efter Revisorernas gifna föreskrift, afskiljde från de öfriga fordrings-posterna, funnits så beskaffade, att någon ersättning för dem icke vidare är att förvänta, — 1826 *— 1827 2,836: 17: io. 8,701: 47: 6.
Tillhopa R:dr 30,822: 18: 1. så B ane O-Utskottets Betänkande N.o 72. /|g så får Banco-Utskottet härigenom tillstyrka Rikets Ständer, det Directionen nu må auloriseras, att dessa lån afskrifva med tillhopa R:dr ; 30,822: 18: 1» Lån-balancen är för öfrigt under loppet af dessa 5 år minskad genom följande, för Bankens och enskilda Atie-egarnes samfällda andelar influtne afhetalningar, nemligen:
År 1824 R:4r 2,502: 5: 4- — 1825 ” i,856: 2: g. — 1826 ” 2,311: 1: 6. — 1827 1,27g: i5: x. 1— 1828 ” 761: 10: — . , —-—- 8,709: 34: 8.
Och Balance-extractet vid 1828 års slut upptager återstoden af 1823 års ofvannämnde total-summa R:dr 116,717: 7: 7. uti qvarvarande högst osäkra, men dock ej utan allt värde an Bili. till Riks. St. Prot. 1828, 1829. 6:tc Sami, 2 B. 4 5:te Häftet. 5o T.anco-Utskottets Betänkande N-o 72. sedda fordringar, till ett belopp af R:dr .... 77,185: 22: 10.
De åtskilliga lån, 99 till antalet, af hvilka denna balance-summa utgöres, hafva vid den nu förrättade
Revisionen blifvit till deras beskaffenhet på det sorgfälligaste undersökta; hvarvid befunnits, att tvänne deribland, å en sammanlagd summa af R:dr 4,35o: 16:, icke kunna betraktas såsom innefattande den ringaste tillgång, emedan så väl Låntagare som Löftesmän äro numera veterligen med döden afgångna, samt alla de concurser, af hvilkas utredande någon ersättning kunnat förväntas, till fullo afslutade; Och tillstyrker Banco-Utskottet, på sådan grund, alt jemväl dessa nyss omförmälda tvänne lån blifva, med en summa af R:dr 4>35o: 16:, i 1829 års
Bok slutligen afskrifna.
Dels från de föregående Revisionerna, och dels genom till nuvarande Banco-Utskott omedelbart ingifna ansökningar, hafva några accords- och eftergifts-frågor,, i afseende på äldre skuldförbindelser till f. d.
Riks-Disconten, blifvit föremål för Utskottets behandling, hvilka Utskottet häri - Banco - Utskottets Betänkande JY.-q 72., 5i ' i genom får underställa Rikets Ständer till slutligt afgörande. 1:0
Vid den Revision öfver fortsatta utredningen af f. d. Riks-Disconten, under loppet af år 1826, som år 1827 blef förrättad, anmäldes hos Revisorerna, ätt, sedan för ett utaf aflidne Fabrikören D. Jederholm, med borgen af Fabriks-Bolaget Jederholm et Hulphers, upptaget lån å 800 R:dr, i följd af bevakning i dessa Gäldenärers concurser, 172 R:dr såsom utdelning till Verket influtit, hvarförutan hos Curatorerne innestodo 2ÖT9- procent, sorn de efter anställd rättegång, hvars afgörande då likväl berodde på Kongl. Majrts
Nådiga pröfning, blifvit ålagda att till DiscontVerket utgifva; så hade Fabrikören i Norrköping, Swartz, för att freda förre Fabrikören Hulphers från vidare executiva påföljder, och bereda honom, som med hustru och flere barn vore stadd i knappa vilkor, tillfälle till en någorlunda säker arbels-förljenst, utan alt deruti störas af sina äldre förbindelser, till hvilkas uppfyllande han saknade all tillgång, erbjudit sig att inbetala Hulphers återstående capilal-skuld till Verket, med afdrag för hvad Curatorerne i hans eoncurs på förenämnde sätt blifvit ålagde utgifva, meri under det bestämda vilkor, alt vidare executiva åtgär - 52 Baiico-Utskottets Betänkande N.-o 72’. f' der mot bemälde Hulphers k ömme alt förfalla.
Hvarefter Fabrikören Swartz också bos Protocolls-Secreteraren Dahlström till afbetalning å skulden aflemnat det i frågavararidé beloppet
R:dr 38f> emot uthändigadt (pvitlto af innehåll, afl, i händelse altiiudet icke vid en blifvande
Riksdag antoges otb godkändes, berörde summa skulle till Swartz återställas* Så val Pfotocolls-Secreteraren DahU strönt^ sorn Revisorerne, hafva häröfver Sammanstämmande yttrat, att de ansägo berörde accords-anbud för Verket ganska fördelaktigt, helst, ulan andras bemedlande, sannolikt icke utaf Hulphers stöde att erhålla det ringaste utöfver hvad i concursen funnits att tillgå.
Och Banco-Ul sk ottel* som af den nu senast afgifna Ombudsmanna-berättelsen äfven inhemtat, ali Hulphers Curatorer, i följd af Kongl.
Maj:ts gifna Dom, inbetalt hvad dem i ofvanberörde målto ålegat, så att, i och genom den af Fabrikören Swartz deponerade summa, Verkets hela Capital-fordran är till fullo ersatt, och eftergift endast eger rum, i afseende å den upplupna räntan efter förfallodagen, finnér, vid slikt förhållande, sig ega allt skäl till den tillstyrkan, B anco-ULs kottets Fetänkanda IV.o 72. 53 att det af Fabrikören Sivare anmälda och, medelst aflemnade contanta medel, provisoriskt verkställda accords-.a ilbud förklaras antagligt, samt Hulphers, enligt dervid gjort förbehåll, varder för allt vidare kraf från DiscontYerkels sida befriad, 2:0
Vid den år 1827 förrättade Revisionen hade äfvenledes inhemtats, alt, sedan för tvänne lån, det ena på igo R:dr uti A. Fryckstedts namn, med borgen af J.
Sundblad och M. Fryckberg, och det andra på 90 R:dr uti J.
Sundblads namn, med borgen af A. Norberg och P.) Jernström, såsom afbetalning ingått till f, d. Riks-D iscont-Verket, i följd af executiva åtgärder, 100 R:dr å det förra, och 66 R:dr 3a sk. å det senare, återstoden af dessalån måst, sedan af öfriga ansvariga personer, såsom utfattiga, ingenting stått att erhålla , bevakas uti Sundblads concurs, deruti , efter omsider erhållen redovisning, icke eller något funnits, så hade, vid ytterligare sökt verkställighet å Concurs-domen emot Sundblad, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Fahlun till
DiscontVerket insändt båda lånens återstående Cåpitalbeiopp, tillika med derå beräknad vänta efter 6 procent; i sammanhang hvar - 54 Banco-Utskottels Betankande N.o 72. med och under fästadt afseende å Sundblads torftiga belägenhet, såsom varande utan alla andra tillgångar än hvad han genom arbete såsom Kakelugnsmakare kunde för dagen förvärfva, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande funnit sig böra understödja Sundblads framställda anhållan om eftergift af vidare Ränteberäkning.