Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Straff-bestämmelserna i 2, 5, 0, 7 och 8 §§ skola ock tillämpas om Norrska allmänna handlingar, stämplar eller märken varda eftergjorda, förfalskade eller missbrukade såsom der sägs.
Förfalskning af annan utländsk offentlig myn dighets handling eller bruk af sådan veterligen falsk handling, straffes efter 4 eller 5 §. 8 10. (lifver, llyttar eller vrider man, i bedrägligt uppsåt, rå och rör eller annat gränse-mä ke, eller märke, som till betecknande af bestämd vattenhöjd satt är; 8 Kongl. Maj.ts Ndd.
Proposition N:o 59. dömes till straff-arbete från och nied sex månader till och med tre år.
Varder embets- eller tjensteman, som betrodd är att rå och rör eller andra sådana märken, som ofvan sagde äro, sätta eller rätta, dervid beträdd med brott emot denna §, varde dömd till straff-arbete från och med fyra till och med åtta år. § 41.
Eftergör någon Svenskt eller Norrskt guld- eller silfvermynt, och har han dermed annan bedragit eller sökt bedraga; dömes till straff-arbete från och med fyra till och med åtta år.
Sker det med utländskt sådaut mynt, varde straff-arbetet bestämdt från och med tre till och med sex år.
Har han ej myntet utgifvit eller begagnat, dömes ändå till straff-arbete från och med två till och med fyra år.
Varder kopparmynt eftergjord!;; då skall till straff-arbete från och med ett till och med två år dömas. 8 12.
Den som, i bedräglig afsigt, filar eller klipper guld- eller silfvermynt; eller det eljest på något sätt minskar; eller gifver åt ringare mynt sken af det som högre är; dömes till straff-arbete från och med sex månader till och med tre år.
Är ej bruk gjordt af det förfalskade; vare straffet sådant arbete från och med två månader till och med ett år. § 13.
Eftergör eller förfalskar den mynt, som myntning betrodd är; varde dömd till straff-arbete från och med sex till och med tio år eller på lifstid. 8 14.
Eftergör man sedel, som af Rikets Bank eller annat Rikets allmänna penninge-verk utgifven är; eller förändrar man dylik sedel så, att derigenom åt densamma gifves sken af högre värde; eller utplånar man å makulerad sådan sedel tecken, hvarigenom utmärkes att den upphört att gälla; dömes till straff-arbete från och med fem till och med tio år.
9 Har hail den lalska sedeln ej utgifvit eller begagnat; vare straffet sådant arbete från och med tre till och nied sex år.
Varder vid Banken eller penninge-verket anställd embets- eller tjensteman eller den, som betrodd är alt Bankens eller penninge-verkets sedlar förfärdiga, om sådant brott, sorn i denna § sagdt är, förvunnen; varde dömd till straff-arbete från och med sex till och med tio år eller på lifstid. 8 15.
Om någon eftergör eller på sätt ofvan är nämndt förändrar Norrska Riksbankens sedlar, vare lag sorn i föregående § sägs.
Sker det med annan utländsk
Stats-banks penningesedel eller med sedel, sorn inom Riket med behörigt tillstånd af enskild bank eller annat enskildt penninge-verk utgifven är; då skall, der han sedeln utprånglåt eller sökt utprångla, till straff-arbete frun och med ett till och med fyra år och i annat läll till sådant arbete från och med sex månader till och med två årjdömas. 8 16.
Har man eftergjort mynt eller penningesedel eller sådan sedel, på sätt i 44 8 sågs, förändrat; och kan af omständigheterna pröfvas att det ej i bedräglig afsigt skett; straffes ändå, der lian ej af egen drill förstört det förfalskade eller förebyggt all skadlig verkan deraf, med böter från och med fem till och med etthundra Riksdaler. 8 17.
Utprångla!- någon veterligen falskt mynt eller falsk penningesedel; straffes så sorn bade han förfalskningen sjelf gjort.
Har man sökt veterligen falskt mynt eller falsk sedel utprångla, men bedrägeriet yppats innan skada skett; dömes till straffarbete från och med fyra månader till och med den för fullbordade brottet stadgade minsta strafftid. 8 16- Har någon blifvit med falskt mynt eller falsk penningesedel bedragen oell, ändå att han sådant märkt, sedan det mynt eller den sedel till annan utgifvit eller sökt utgifva; dömes lill straffarbete från och med två månader till och med två år.
Bih. till ft.
Prot. 1856 & 1857. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band.
5 Haft. 2 10 Kor^l. Maj.ts Nåd.
Proposition N:o 59. § 19.
Har någon antingen i uppsåt att begå sådant brott, som i 7 § sågs, eller att eftergöra eller förfalska mynt eller penningesedel, eller med vetskap om annans uppsåt till sådant brott, föriärdigat eller anskaffat stamp, märkjern, form eller annat verktyg, hvarmed förfalskningen verkställas skulle; och kommer ej brottet till fullbordan; varde ändå dömd till böter från och med tjugu till och med etthundra Riksdaler, eller till straffarbete från och med två månader till och med två år.
Har någon utan behörigt uppdrag förfärdigat sådana stampar, märkjern, formar eller verktyg, som i föregående moment omtalas; varde, ändå att han om uppsåt eller vetskap, som der sägs, ej öfvertygad varder, dömd att böta från och med fem till och med etthundra Riksdaler.
Har man, i fall som i denna § sägas, af egen drilt det förfärdigade eller anskaffade förstört eller obrukbart gjort; vare från straff fri, § 20.
Nu komma stampar, märkjern, formar eller verktyg, som i 19 § omförmälas och äkta äro, någon lofligen tillhanda:
Hörer honom ej till att dem vårda, bör han dem till Konungens Befallningshafvande eller i annan allmän vård aflemna; Gör han det ej och varda de af annan, utan hans vetskap och vilja, missbrukade; böte från och med fem till och med femtio Riksdaler.
Samma lag vare om den, som efter behörigt uppdrag förfärdigat slike verktyg, underlåter att dem aflemna till vederbörande, som dem beställt eller dess kända bud, eller ock annorledes dem missvårdar och missbruk deraf sker.
Missvårdar embets- eller tjensteman dylika verktyg, som under hans tillsyn äro, straffes derför som för annat tjenstefel. § 21.
Med falska stampar, märkjern, formar eller andra till förfalskning ämnade verktyg; så ock med hvad genom förfalskning tillkommit, skall så förfaras, att missbruk deraf ej ske kan. § 22.
Den som till straff efter 1, 2, 4, 7, 10, 11, 12, 13, 14, 15 och 17 §§ dömes, skall oek förklaras äran förlustig.
Mafts Nåd.
Proposition No 59. n
Om bedrägeri. § 25.
Hvar som, genom antagande af falskt namn, stånd eller yrke eller genom annat svikligt förfarande bedrager sig till penningar eller annan egendom, eller förlust af egendom annan tillskyndar, straffes med böter från och med fem till och med femhundra Riksdaler.
Är bedrägeriet med serdeles försvårande omständigheter förenadt, då må till straffarbete från och med sex månader till och med två år dömas. § 24.
Såsom bedrägeri skall anses och efter 23 § straffas: l:o Om man fordrar eller tager mot betalning för gäld, den man vet gulden vara; 2:o
Om man falskeligen nekar sitt namn under skriftlig förbindelse; 3:o
Om man uppsåtligen, till förfång för annans rätt, förstör eller gör obrukbara de handlingar, hvarå den sig grundar; 4:o
Om man, under falskt sken af köp, gåfva eller annat aftal, egendom sig alhänder för att förekomma utmätning eller eljest hindra annan att göra sin rätt till egendomen gällande; 5:o
Om man säljer eller annorledes föryttrar det man förut till annan sålt eller föryttrat eller eljest vet höra annan till eller det, som veterligen är förgånget; 6:o
Om man, mot bättre vetande, nekar till pansatt, lånt, legdt eller inlagdt gods, eller hvad eljest det är, som hörer annan till och man i -besittning häfver; 7:o Om man sätter ut pant, som veterligen falsk är, eller olofligen pant sätter det man vet höra annan till; 8:o
Om man städjer eller leger ut det man förut till annan föryttrat, stadt eller legt eller det, hvaröfver man eljest vet sig ej ega att på sådant sätt förfoga; eller om man täger städja såsom legohjon af två husbönder för samma tid; 9:o Om man, på veterligen falsk uppgift, förskaffar sig försäkring för brand- eller sjöskada eller annat; 10:o Om man, sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, begagnar eller beropar sig å veterligen falska sådana handlingar, som i 4 och 5 §§ omförmälas och i diktade personers namn skrifne äro; Il:o Om köpare och säljare af fast e.^endora eller bördeman beträdas med sådant g^ek, som i 5 Kapitlet 5 och 6 §§ Jorda-Balken omförmäles; 12 Kongl. Maj.ts Nåd.
Proposition N:o 59. 12:o Om fullmäktig i sak, den honom betrodd är, svikligen gär hufvudmannens vederpart tillhanda, vare sig med skrifts uppsättande eller med råd eller skäl, eller eljest, till hufvudmannens skada, främjar sin eller andras nytta; eller oni syssloman, vid annat uppdrags utförande^ hegar trolöshet mot lnifvudmannen; 13:o
Om man, för att något dermed sig tillegna, lägger märke å det, som hörer annan till eller utplånar annans märke; 14:o
Om man tager svikligen åter det gods man i pant till annan lemnat eller denne eljest under panträtt innehar; eller om man återfordrar pantsatt, lånt, legdt eller inlagdt gods, det man redan veterligen återbekommit; och 15:o
Om man förfalskar, svikligen förbvter eller försnillar gods, sorn hörer annan till och det man i besittning häfver. 8 25.
Förskingrar eller försätter man, utan sviklig afsigt, annans gods, det man i besittning häfver; straffes med böter från och med fern till och med tvåhundra Riksdaler. § 26.
Försnillar någon gods, som annan i hans vard under lås, försegling eller annat dylikt stängsel insatt, eller som blifvit honom förtrodt att vårda, då det. ur eld, sjö eller från fiende frälsadt är; varde dömd såsom för stöld eller snatteri, efter som godsets värde är till.
Försnillar tjenstehjon, köpmansbetjent, gesäll, lärling eller annan enskild tjenare hvad i hans vård af husbonden lemnadt är; eller skeppare, forman eller deras folk hvad dem förtrodt är att föra eller förvara; eller gästgifvare, värdshusvärd eller annan, som herbergerar resande eller för sin näring eller vinning emottager gäster i sitt hus, hvad i hans vård af gästen lemnadt är; eller förleder man i sviklig afsigt barn, som ej fyllt tolf år, eller den, som afvita är, att från sig lemna hvad sådan person hos sig häfver; stånde ock tjufsrätt efter thy derom serskildt är stadgadt.
I afseende å den, som genom falska eldar eller annat svikligt förfarande söker förleda sjöfarande och gifva tillfälle till skeppsbrott; å den, som svikligen tager högre tull eller skatt ut än påbjudet är, eller drager under sig Kronans ingäld; å embets- eller tjensteman, som tillgriper eller förskingrar medel, dem han i och för embete eller tjenst emottagit; samt å gäldenär, som mot sina borgenärer brukar svek eller list; galle hvad derom serskildt i lag stadgas.
I lråga om försnillning af tull- och andra allmänna afgifter lande likaledes till efterrättelse hvad serskilda författningar derom innehålla.
Kongl,. Maj.is Nåd.
Proposition N:o 59. 15 S 27.
Brukar nian eller låter bruka utan lof, livad annan tillhörer och man i besittning häfver, bote från och med fem till och med femtio Riksdaler.
Tager någon eljest till olofligt bruk eller nyttjande hvad annan tillhörer, vare bot från och med tio till och med etthundra Riksdaler. § 28.
Gör man uppsåtligen orätt i mätande, räknande eller vägande vid handel eller eljest då varor emottagas eller aflemnas, plikte från och nied tjugu till och med femhundra Riksdaler, eller dömes, der brottet är med synnerligen försvårande omständigheter förenadt, till straffarbete från och med sex månader till och med två år.
Kronans uppbördsman eller edsvuren mätare med brott enligt denna §; må ansvaret ej bestämmas lägre än till femtio Riksdalers böter och miste han derjemte embetet.
Rrukar man, i läll nn sagde äro, veterligen förfalskadt mått eller vigt, vare lag som i 8 § skils. § 29.
Brukar någon vid handel eller eljest, då varor efter mått eller vigt skola emottagas eller aflemnas, sådant mått eller vigt, som ej behörigen stämpladt eller märkt är, bote från och med fem till och med etthundra Riksdaler.
Underlåter man att iakttaga de om måtts och vigts omjustering gifna föreskrifter, och befmnes måttet eller vigten oriktigt; vare lag samma.
Kan, i fall nu sagde äro, visas att den, som måttet eller vigten brukat, vetat att det oriktigt varit; vare lag som i 28 § sägs. § 50.
Säljer man eller annorledes mot vedergällning föryttrar vara eller annat, hvari man vet fel vara, eller ondt för godt, mängdt för omängdt; straffes med böter från och med fern till och med femhundra Riksdaler; eller om brottet är med serdeles försvårande omständigheter förenadt, med straffarbete från och med sex månader till och med två år.
14 Kongl, Maj.ls Nåd.
S 31.
Säljer man eller utlemnar eljest till annans begagnande veterligen förfalskade lifsmedel; och är vid den förfalskning ämne nytljadt, som för menniskors lif eller helsa farligt är; dömes till straffarbete från och med två till och med fem år.
Får någon af de lilsmedel svår sjukdom eller kroppsskada; då skall till straffarbete från och med fyra till och med tio år dömas.
Ljuter någon deraf döden; varde den brottslige dömd till staflfarbete på lifstid.
Bjuder man till annan ut sådana veterligen förfalskade lifsmedel, som ofvan sagda äro; varde, der de ej emottagas, ändå dömd till straffarbete från och med sex månader till och med två år.
Beträdes handlande eller annan, hvilkens yrke är att sälja eller bereda lifsmedel, med brott, som i denna § sägs, miste han ock den näringsrätt.
Begår någon sådant brott, hvarom denna § handlar, i uppsåt att annan till lif eller helsa skada; dömes för förgiftning efter thy derom är stadgadt. § 32.
Säljer man eller utlemnar eljest till annans begagnande, eller bjuder man till annan ut veterligen förfalskade läkemedel, de der för menniskors lif eller helsa farliga äro; vare lag som för hvaije fall i 31 § sägs. § 33.
Förleder man i sviklig afsigt annan till oskälig rättegång; bote från och med tjugu till och med tvåhundra Riksdaler. § 34.
Far man med spådom, signeri eller annan vidskepelse, att dermed bedrägeri öfva eller vinning sig förskaffa; bote från och med fem till och med etthundra Riksdaler.
Varder någon andra gången eller oftare dermed beträdd; må till straff arbete från och med två månader till och med ett år dömas. § 35.
Sätter någon olofligen å tillverkning, som till salu hålles, annans märke än rätte tillverkarens; straffes med böter från och med fem till och med etthundra Kongl. Maj.ts NM. Pi'oposition N:o 59. 15 Riksdaler.
Vid synnerligen försvårande omständigheter må till straffarbete från och med två månader till och med ett år dömas.
År för brott, hvarom denna § handlar, tillverkningens förlust för visst fall serskildt stadgad; galle ock det till efterrättelse. § 36.
Låter man ej så lysa fynd eller hittegods, som i lag stadgadt är; böte till högst dubbla värdet af det hittade, dock ej under fem Riksdaler.
Förtiger man fynd eller hittegods, då egaren eller annan dertill berättigad sig anmäler eller eljest tillkännagifver; straffes som i 23 § skils. § 37.
Den som, sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, olofligen bryter eller öppnar annans förseglade bref eller handling, eller annat, som honom enskildt angår och med försegling eller på annat sätt tillslutet är; dömes tili straffarbete från och med två månader till och med två år.
Sker det eljest med vilja, utan ondt uppsåt; vare straffet böter från och med fem till och med etthundra Riksdaler.
Tager någon olofligen från posten ut annans bref och det uppsåtligen förstör eller undanhåller; vare lag samma.
Om olofligt tillgrepp utur bref eller andra förvarings-persedlar är serskildt stadgadt. § 38.
Draga äkta makar något lönligen undan hvarannan; barn undan föräldrar eller fosterföräldrar; sterbhusdelegare eller andra, som i samfäldt bo eller bolag äro, undan hvarannan; vardén straffade med böter till högst dubbla värdet af det undandragna, dock ej under fem Riksdaler.
Är brottet med synnerligen försvårande omständigheter förenadt; må till straffarbete från och med två månader till och med ett år dömas. § 39.
Tillväller sig någon obehörigen utöfning af embete eller tjenst; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med tre år.
Sker det af lättsinne och har ej skada timat; vare straffet böter från och med femtio till och med femhundra Riksdaler. 16 Kongl. Maj.ts Nåd.
Proposition N:o 59. 8 40.
Understicker eller förbyter man barn; dömes tili straffarbete från och med två till och med fyra år.
Äro omständigheterna synnerligen försvårande; må tiden för straffarbetet kunna til! tio år förhöjas. § 41.
Har någon, genom antagande af falskt namn eller stånd beredt sig arf elier andra familjerättigheter; dömes tili straffarbete från och med sex månader till och med tre år.
Är brottet med synnerligen försvårande omständigheter förenadt; må till och med fern års straffarbete ådömas. § 42. (lifver man sig ut till namn eller stånd för annan än den han är och bedrager derigenom qvinna till äktenskapsafta!; bote från och med femtio till och med tvåhundra Riksdaler.
Kommer vigsel eller häfd dertill; straffes som i 41 § sagdt är.
Samma lag vare der någon bedrager annan till giftermål genom förtigande af smittosam ocb obotlig sjukdom eller annat förhållande, som återgång af giftermålet föranleder. § 43.
Uppgifver någon i orlofssedel ellef annan sådan enskild handling, som i 5 § namnes, hvad han vet osant vara och deraf annan missledas eller skadas kan; bote / från och med fem til! och med etthundra Riksdaler. § 44.
Begagnar sig någon svikligen af orlofssedel, pass eller annat dylikt bevis, som för annan utgifvet är; straffes med böter från och med tjugu till och med tvåhundra Riksdaler. § 45.
Brott, som i 24, 25, 27, 53, 36 och 58 §§ samt 42 § I mom. omför inälas, må ej åtalas af annan än målsegare.
Ej heller må brott, sorn i 57 § sägs, åtalas Kongl. Maj.ls Nåd.
17 åtalas af annan än den som brefvet afsändt eller till hvilken det skrifvet är, eller af den, som eger, i vård bäfver eller emottaga skulle det, som eljest brutet eller öppnadt blifvit.
Brott, som i 42 § 2 och 5 mom. omförmälas, må ej heller af allmän åklagare åtalas, der ej för thy återgång af fästning eller giftermål blifvit sökt, eller, i fall fästning eller giftermål ej skett, målsegaren brottet till åtal angifvit.
Gemensamma bestämmelser. § 46.
I afseende å delaktighet i brott, som i denna Förordning omförmälas, komma, der annat ej finnes serskildt stadgadt, de angående delaktighet i missgerningar i allmänhet gällande föreskrifter att tjena till efterrättelse. 8 47.
1 alla de fall, der någon till ansvar enligt denna Författning dömes, bör honom ock åläggas ersätta den skada, som genom brottet förorsakats. § 48.
Böter, som i denna Förordning stadgade linnas, beräknas i Riksmynt.
Saknar den bölfällde tillgång till böterne, skola desamma förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, motsvarande en tredjedel af ådömda bötesbeloppet. 8 49.
Den, sorn till straffarbete enligt denna Förordning dömd är, skall insättas i läns- eller krono-häkte eller å fästning eller annan straff-inrättning; och varde hållen till det arbete, hvarpå tillgång i häktet eller vid inrättningen finnes.
Går tiden för ådömdt straffarbete ej öfver sex månader, bör detsamma i läns- eller kronohäkte vérkställas.
Skall någon, som till dylikt arbete förfallen är, derjemte för annat brott hållas till arbete å fästning, bör hela arbets-stralfet å fästning verkställas.
1 Sami 1 Afd. 2 Band. 5 Haft. 3 lis Kongl Maj.ts Nåd.
Proposition N:o 59. § 50.
Genom denna Förordning sker ej någon ändring af hvad i Grundlag stadgas eller af de i Krigslag förekommande bestämmelser i afseende på dem, som till krigsmakten höra.
Brott, som föröfvas innan denna Förordning kungöres, men för hvilket straff då ej är bestämdt genom utslag, som vunnit laga kraft eller ej öfverklagadt varder, skall ock efter denna Förordning straffas, om det straff, som enligt den bör å brottet löija, är lindrigare än det, som derför i äldre lag elier författning stadgadt varit.
Maj:t förblilVer Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
Datum ut supra. OSCAR. C. E. Gunther.
Proposition N:o 59. 19 Protokoll öfoer ett Justitie-Ärende, hållet uti Kongl. Maj.ts Högsta Domstol.
Thorsdagen den 18 September i856.
Närvarande: Justilie-Råden Schmidt, Qwiding, Hoffstedt, Gunther, Iggeström, Qwensel, Roy.
Fortsattes och slutades granskningen af det i Protokollet för den 4 innevarande månad sednast omförmälda, till Högsta Domstolen, för afgifvande af underdånigt utlåtande, öfverlemnade förslag till Förordning angående ansvar för förfalskning och bedrägeri; och funno Högsta Domstolens fleste Ledamöter, Justitie-Råden Schmidt, Qwiding, Hoffstedt, Gunther, Qwensel och Roy, dervid anledning förekomma till följande anmärkningar, nemligen:
Vid § 20.
Med afseende å den våda falska sådane stampar, formar och andra verktyg, som i denna § afsåges, lätteligen kunde medföra, och då vid dei’as obehöriga förfärdigande oftast kunde förutsättas brottsligt uppsåt, ansågs det i denna § stadgade ansvar böra tillämpas äfven om verktygen ej blifvit till brottsligt företag använda, så vida icke tillverkaren af egen drift dem förstört eller obrukbara gjort.
På grund häraf hemställde Högsta Domstolens bemälde Ledamöter, att denna § måtte uteslutas och i stället i 19 § efter 1 mom. införas ett så lydande stadgande: ”Har någon utan behörigt uppdrag förfärdigat sådana stampar, märkjern, formar eller verktyg, som i föregående moment omtalas, varde, ändå att han om 20 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 59. uppsåt eller vetskap, som der sägs, ej öfvertygad varder, dömd att böta från och med fem till och med etthundra Riksdaler” — hvarefter nuvarande 2 moment i 19 §, som då blefve det 5:dje, horde sålunda rättas, att det blefve tillämpligt å båda föregående momenten.
Vid 23 §.
Då det i denna § begagnade uttryck: ”falskt, föregifvande” möjligen kunde sä misstydas, som borde derunder inbegripas alla oriktiga uppgifter och följaktligen äfven sådane, hvilka icke lämpligen böra falla inom Strafflagens område; och samma uttryck således lätteligen skulle kunna, om ock ej vilseleda den lagfarne domaren, dock gifva anledning till oskäliga rättegångar, ansågs detsamma destohellre böra uteslutas, som i allt fall den åtgärd, att genom falskt föregifvande, i den mening här åsyftas, bedraga sig till penningar eller annan egendom eller förlust af egendom annan tillskynda, vore att hänföra till sådant svikligt förfarande, sorn. enligt §:ns lydelse i öfrigt, jemväl uppgifves såsom kännetecken på bedrägeri.
Vid 26 §.
Med samma skäl som stadgandet i 12 kap. 3 § Handels-Balken att försnillning af gods, som blifvit under lås, försegling eller annat stängsel deponeradt, bör såsom stöld anses, blifvit i förslaget bibehållet, ansågs äfven, i öfverensstämmelse med 10 § af samma kapitel, försnillning af gods, det man fått sig anlörtrodt att vårda, då det ur eld, sjö eller från bende frälsadt. är, böra till tjufva-ansvar föranleda och detta fall således äfven böra i 1 momentet af 26 § i förslaget intagas; äfvensom Högsta Domstolens bemälde Ledamöter, till undvikande af den misstydning af den föreslagna Förordningen, att dess ansvars-bestämmelser borde tillämpas äfven i afseende å försnillning af tull och alla andra allmänna afgifter. hemställde att till ifrågavarande § mätte göras följande tillägg: ”1 fråga om försnillning af tull och andra allmänna afgifter lände likaledes till efterrättelse hvad serskilde Författningar derom innehålla.” Vid 34 §.
För brott, som i denna § omförmäldes, ansågs ansvars-bestämmelsen böra vara densamma ehvad det begicks af rättegångs-fullmäktig eller annan syssloman och således den förres trolöshet likasom den sednares böra efter 23 § bestraffas; i Kongl. Maj.ts Nåd.
Proposition N:o 59. 21 hvilket fall hela 34 § lämpligen kunde uteslutas och de der omnämnda fall i stället i 24 § intagas.
Vid 36 §.
Då i serskilda gällande Författningar för vissa tillverkningars förseende med annans än rätta tillverkarens stämpel eller märke, tillverkningens förlust finnes såsom påföljd stadgad och meningen ej lärer vara att häri göra ändring, ansågs, på det sådant måtte tydligen utmärkas, vid slutet af denna § höra tilläggas: ”Är för brott, hvarom denna § handlar, tillverkningens förlust för visst fall serskildt stadgad, galle ock det till efterrättelse.” Vid 40 §.
Det i denna § utsatta ansvar för den, sorn obehörigen, ehuru utan uppsåt att skada göra, befattar sig med utöfning af embete eller tjenst, syntes alltför lindrigt, med afseende å den våda för det allmänna ett sådant tilltag alltid medförde och den stora skada, som lätt, utan att vara åsyftad, deraf kunde blifva en följd.