Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med afbandlingar om upplåtelse af jord eller lägenhet från de krono-, krono-rusthålIs- elier andra publika hemman, som under stadgad åborätt besittas, fortares, som då åborältj å slika hemman öfverlåtes.
Dock må ej lagfart eller inteckning meddelas,, ej heller den, till hvilken lägenheten upplåten blifvit, ehvad det skett för alltid, på bestämda år eller lifstid, för lägenheten såsom egare eller åbo i Kronans handlingar antecknas, eller skaltskrifvas, förr än afsöndringen eller upplåtelsen är vorden godkänd och afgälden bestämd , på sätt för hvarje fall här ofvan stadgadt är. 4 morn.
Jord eller lägenhet, sorn för alltid är ifrån hemman afsöndrad, hör lill framtida rättelse i kronans jordebok antecknas, hvaröfver Kongl. Majtls Befallningshafvande eger hålla hand. § |5..
Hvad nu angående afsöndring och upplåtelse i allmänhet är förordnadt, gälle ock, då vid öfverlåtelse af egande- eller besittningsrätt lill hemman, jord elier lägenhet, för alltid eller lill besittning på bestämda år, eller på 24 T,stane Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskollens Utlåtande, N.-o 28. lifstid, derifrån undant#ges; och må ej, i följd af sådan Öfverlåtelse, lagfart å hemman, som blifvit under eganderätt upplåtet, eller kungörelse om å bo-o mby te å krono- eller annat publikt hemman utfärdas, innan afhandiingen, i hvad den rörer undantaget, så piöfvad och godkänd blifvit, som 12 §. föreskrifver.
Finnes den undantagne lägenheten icke så beskaffad, att den, enligt de grunder sorn stadgade äro, må såsom enskild lägenhet besittas, vare afhandling, hvarigenom öfverlåtelse af hemmanet skett, äfven ogild. § 16. 1 mom.
Hvad nu angående afsöndring af jord eller andra lägenheter från frälse-, frälse- och krono-skalte-hemman stadgadt är, galle äfven för säteri-, rå- och rörs- samt insockne frälse-hemman, dock att af dessa hemmans jordrymd till och med en femtedel må upplåtas, och att de från sådane hemman hittills skedda jordafsöndringar, hvilka icke strida emot förra författningar, icke derigenom rubbas. 2 mom.
I afseende på afsöndring af jord från lotshemman kommer, hvad i Kongl. Förordningen om lots- och båk-inrättningen i Riket af den 16
Maj 1827 samt Förvaltningens af Sjöärenderne och Kammar-Collegii kungörelse den i5 September 1828, derom finnes förordnadt, att lända till efterrättelse. § '7- Tvister rörande upplåtelse och afsöndring af jord eller lägenheter från de under stadgad åborätt upplåtne krono-, krono-rusthålls- och andra publika hemman, skola på enahanda sätt som, tvister angående dylika afsöndringar från frälse- och skattehemman upptagas och fullföljas. § 18.
Klagan Öfver beslut, meddelade i de uti 2, 5, 8 §§. samt 11 §.
1 och 3 mom. af detta Capitel upptagna frågor, må anföras i den ordning, som för ekonomi-mål i allmänhet stadgadt är; och kommer hvad Kongl. Maj:t genom denna förordning sålunda stadgat och föreskrifvit tills vidare, och intilldess annorlunda derom kan blifva förordnadt, icke att för Stora Kopparbergs
Län vara gällande.
T B.
T C K. T HOS .T. A. WALLDU, 18 40.
Besv.- ochEkon.-Vtskottens Betänkande, No '2 g. t N:o 29.
Ani. till Exp-Utsl, den 27 Januari 18^t, kl. a e. m.
Ytterligare Betänkande, angående ändring af Förf attningarne om Soclcnestämma samt om bildande af Communal-Styrelser.
Det Betänkande, N:o 4> som Utskotten i detta ämne afgifvit, oell det förslag till Lag ora Socknestämrnor och Sockne-Nä nander, som Utskotten i sammanhang dermed framställt, äro bifallne af Bonde-Ståndet, men hafva blifvit återremitterade af de öfrige Stånden, efter deremot gjorde anmärkningar, hvilka äro dels mera allmänna och omfattande ämnet i sin helhet, dels rigtade emot de serskilda närmare bestämmelserna, sorn i det framställde Lagförslaget innehållas.
De mera allmänna anmärkningarne innehålla hufvudsakligen, å den ena sidan, att, örn man nu ville införa en Communal-styrelse, så borde man först tillse, 0111 man kan eller får lof att minska embetsmanna-inflylaudet, och dernäst om man kan framkalla allmän anda.
Detta vore dock politiska och moraliska problem ,?
som icke lösas med än aldrig så mångå reglementariska paragrafer, utan bero i första rummet på en eftergift å Konungamaglens sida, hvarigenom den centraliserade styrelsen åtnöjes att vaka öfver och leda Rikets mera allmänna och stora intressen.
Om denna eftergift vinnes, skulle styrelsens organer villigt träda ur vägen för den verksamhet, som, efter allmänt local-förtroende, uppdrages åt menighetens för hvarje ärende dugligaste män.
Sådane skulle då icke eller komma att fattas, när de icke tillbakasättas, hindras eller förföljas af Eilihels-myndigheterne.
Då skulle det visa sig, att föga några Lag-bestämmelser, eller åtminstone högst enkla, äro af nöden; att bestyren, mångfaldigade efter regien om arbetets fördelning, väl tilltaga i nion af förtroendet, men just också, såsom väsendtligen baserade derpå, och verkande med en moralisk, snarare än en juridisk magt, icke behöfva några stela former, ulan uppfyllas med inbördes tillfredsställelse, utan tvång och efter naturens anvisning i hvarje förekommande fall.
Der förhållandet hittills visat sig verkligen vara ändamålsenligt nog oell fredligt inom någon församling eller socken, der skall man funnit, att sockneboerne, om icke justaf samma dass, dock haft en sådan homogen blandning af flere, att intet magt - £ih. till R.
Prat. 1810 och 1841. 7 Sami. 2 Ajd- 9 Häft. I 2 Lag- samt Allm. Besv.- och Ehon.-Utskotlens Beiånhande, ,N:o 2g. begär, på grund af öfvervigt hos någondera eller på någon hierarkisk myndighet, haft tillfälle utbilda sig; äfvensom dertill bidragit, att inga ämnen af annan natur än de, sorn egentligen, enligt äldre bruk och Författningar, sorterat under Sockne-slyrelser, kommit inom en sådan socken i fråga, såsom endast vården otn kyrkan, om de fattige, tillfälligtvis också om helsovåiden, sockne-skolan och sockne-magazinet.
Detta skall visa: i;o att
Communen varit lämpad efLer naturen af de föremål, som den egde inom sig afgöra; 2:0 att intressena varit likartade hos Communens homogena befolkning; 3:o att valfrihet och förtroende utgjort de lifgifvande principerne vida mer än lagbestämmelser; och slutligen 4:o frånvaron af all dictatorisk öfverlägsenhet.
Häraf skulle följa, att, om än sockne- eller församlings-indelningen vore, under vissa förhållanden, lämplig för de Communal-besLyr af mera ecclesiastik natur, hvilka hittills sorterat under sockBestämma samt Pastors egentliga ledning, så följer icke deraf, alt socknen är ett lämpligt district, i fall man ville utsträcka communal-bestyr till frågan om vägar, broar, canaler, större gemensamma odlingar och aftappningar, skiftes-frågor, polis-mål och beskattning.
Districtet måste då sökas så vidsträckt, att inom dess gränsor bellonäs ett större antal personer, hvilkas intressen ställa hvarandra i någorlunda jemnvigt och tillåta förenämnde moraliska driffjäder att träda i verksamhet.
Der detta icke låter sig göra, hjelper ingen inrättning af Nämnder med långa Reglementen derföre, utan vore det bättre att låta embetsmännen styra, såsom det nu går, ofta ibland bra nog, om de äro redlige och duglige, men åtminstone utan allt för mycken collision emellan dem, som hetas styra.
En på sätt och vis från Pastors inflytelse afsöndrad styrelse inom ensocken, med rättighet och skyldighet att inblanda sig i ämnen, som hittills varit ansedde alt vara af ecclesiastik natur, vore ett stort misstag.
Folkets frihet och verkliga intressen skulle icke derigenom blifva på det ringaste befordrade, de större föremålen för en verklig
Corn munal-styrelse skulle icke vinnas, men split och oenighet skulle komma att lemna rum för intriger af utom Communen stående magter, hvilka icke skulle underlåta allt begagna den nya polismyndighet maia inom socknen bildat, för alt intränga i familje-lifvels hittills någorlunda skyddade kretsar.
Dessutom har man ansett, att motiven för ett forsla» om Cam munal-Lagstift ning borde i första rummet innehålla en noggrann framställning om dess egentliga föremål och omfattning, äfvensom förklaring om gränsskillnaden emellan Comnmnal-befatlningar och dem, sorn i pröfning^- och verkställighetsväg tillkomma allmänna Domstolar och Em - Lag- samt Allm. Besv.- och Elon.-Vis/cottens Betänkande, N:o 29. 3 bets-myndigheter.
En utredning i dessa delar skall synnerligast vara nödvändig under den chaotiska oreda af hundradetals secler gamla, ännu gällande, samt andra jemväl 1 senare tider tillkomne Författningar och Reglementen, hvaruti den Svenska ekonomiska Lagstiftningen skall vara insvept, hvilket skall föranleda dertill, att misstag och ingrepp af den ena myndigheten på den andras område svårligen kunna förekommas.
Å en annan sida, har man ansett, att Utskottens förslag skulle leda till efterlankIiga reformer, dels genom det utsträckta deltagandet 1 sockenstämmo forhandlingarne och förändringen af grunden för detta deltagande, dels derigenom, alt socknarnes angelägenheter, enligt detta förslag, skulle undandragas den kyrkliga behandlingen och den ledning af Presterskapet, som de hittills skola varit underkastade, och hvilken för en de! af dem. skall höra lill det Presterliga kallet, derföre det också blifvit yrkadt, att i Stadgan borde skiljas emellan kyrkliga och icke kyrkliga ärenden, och olika föreskrifter för deras behandling meddelas. 1 det skick, detta ärende hos Utskotten förekommit, hafva Utskotr ten trott sig icke hafva någon anledning att ifrågasätta någon inskränkning af embets- och tjenstemäus befattning med ärenden, som dem förut tillhört.
Derom är ingen motion väckt, och det förslag af Committerade för fattig vårds-ärendena, som en af molionärerne åberopat, innehåller icke eller derom någon framställning, utan hafva Committerade tvertom uttryckligen förklarat, dels att, ehuru det syntes troligt, att en öfverflyltning af lieie ärenden från embets- och tjenstemän till Communal-myndigheterne vore lämplig, förmenades varsamheten fordra, att, innan en sådan mera ingripande åtgärd vidtoges, den föreslagne inrättningen må vinna stadga, och erfarenheten visa, i hvad mon öfverflyttningen kan finnas nödig eller gagnelig; dels att förslaget till Communal-Lag icke kunnat omfatta alla de ämnen, som Committerade ansett tillhöra daima lagstiftning, då, i afseende på flere af dem, som icke stått i samir^nhang med det Committerade meddeldte uppdraget, de, för närmare bestämmelse derom, nödige upplysningar saknats, derför® Commifcteraila föreställde sig, att Kongl.
Majit skulle täckas låta föranstalta 0111 förslagets granskning och närmare fulländande af vederbörande myndigheter, på hvilka sådant, efter ärendenas beskaffenhet, kunde bero.
Riket''
Ständers vid sista Riksdagen hos Kongl. Maj:t gjorde underdåniga anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes infordra sakkunnige mäns yttranden om det mest ändamålsenliga sätt för Lag- samt Allm. Besv.- och Elon -Ut skof lena B<<tånlande, N:o 2g. införande af en ordnad och sammanhängande Gommunal- och Municipal-- styrelse, samt derefter vidtaga de åtgärder, Kongl.
Maj:t i Nåder kunde finna med nationens behof och framskridande bildning förenlige, har icke eller veterligen föranledt till någon fullständigare beredning af detta ämne, hvartill ovilkorligen höra yttranden och upplysningar från emfietsmyndigheterna , af den omfattning, att de omöjligen kunnat af Utskotten inhemtas och afbidas.
I sammanhang med sjelfva annuii krången emot Utskottens inskränktare behandling af ärendet, är det erinradt, humle desnléss mera fulländade bearbetande skulle ingripa i de allmänna slyrelseformei na, äfven i de delar, som äro stad fästade i Grund lagarne, och således icke utan rubbning deraf kunna förändras.
Af deLta allt torde det vara uppenbart, att Utskotten varit nödsakade att stanna vid den förutsättningen att icke öfverlemna åt m en-i gli eterne andra Bestyr, än dem förut tillhört, derföre också föremålet for Utskottens förslag måst hufvudsakligen inskränkas till fulländande af formerne för de redan till menigheterne öfverlemnade ärendenas behandling.
Detta förslag innehåller icke annorlunda någon afvikelse från hvad redan är stadgadt , hvarpå Utskotten anse sig Böra serskildt påkalla uppmärksamhet, då de betraktelser, som under dess granskning blifvit i olika rigtning framställde, nog mycket föranleda, att detta förhållande blifvit förbisedt.
Gömmunal-inslitulionen är icke eller någon nyhet inom vårt fädernesland.
Den finnes för närvarande och har af ålder funnits.
Den har upplrädt i olika skepnader under olika tidsförhållanden, och äfven den nät varande tiden påkallar, för utveckling af dess verksamhet, jemkningar och rättelser, dämpade efter de förhållanden, som inträd t.
Utskotten hafva bemödat sig att motsvara denna fordran, så vidt Utskotten varit i tillfälle dertill.
Flere hafva ansett, att det i sådant afseende framställde förslaget innehåller onödiga och origliga reglementéringar, endast ledande lill hinder och svåiigheter vid ärendenas behandling.
Förslaget innehåller likväl endast bestämmelser om förhållandena emellan Communerne och Staten, samt emellan Communerne och dess enskilde medlemmar, och derom kunna icke Communerne besluta, utan de mäste vara föremål för allmän lagstiftning.
Om lagstiftningen, sådan den är föreslagen, också är ofullständig och, af skäl, som äro anförde, icke kunnat blifva, hvad man måste önska, kunna Utskotten dock så mycket mindre instämma i yttrandet, att man heldre må lemna den åsido och låta bero vid embetsmannens styrelse, sorn de ärenden, hvarom förslaget handlar, enligt nu gällande Författningar, för Lagr sami Allm-, Bese.- och Ekon.-Ulalutlcus Betänkande, JV:o 39. 5 ingen del tillhöra denna styrelse och embelsmanua-myndighetcn egentligen uldiig bestämdt ingripit deri.
Alf Utskottens bär antydde uppfattning af ämnet, visar sig äfven orsaken, hvarföre icke Utskotten, på sätt som genom anmnrkningarne jemväl är yrkadl, ingått i en noggrannare undersökning om Corn immal-Lagstiftningens föremål och omfattning samt gränsskillnaden emellan Communalbefaltniugar och dem, som i pröfning.?- och verkställightlsväg tillkomma allmänna Domstolar och Bmbetsmyndigheter.
En sådan begränsning igertfinnes dessutom i de fÖreslagne bestämmelser ne om de ärenden, sora Bete' på menigheternes behandling, och huru vidt denna behandling må sträcka sig.
Emot de yl trade farhågorna för äfventyr af reformer, som förslaget förmenats innehålla, mäste Utskotten erinra, att förslaget, åtminstone hvad socknestämman beträffar, icke innehåller någon egentlig reform, så vida icke dertill räknas den förändrade grunden för rösträtt, hvilken Utskat-- len icke kunna anse annot hinda, än en af fot ändrade tidsförhållanden påkallad fulländning af den förut gällande formen, hvilken förändring liikels Ständer redan vid sista Uiksdagen antagit såsom nödvändig.
Man har icke hittills funnit några svårigheter för socknestämman att, under denna’ samma- förar,- Behandla bärle Kyrkliga och icke kyrkliga ärenden, och Ul-- skotten kunna icke inse, att några sådane svårigheter äro mera hädanefter alt befara.
Om skilnaden emellan dessa ät enden, vid fråga om menigheternes behandling deraf, verkligen är hvad man velat påstå, synes dock en noggrannare uppmärksamhet derå icke af behofvet påkallas, innan Comiminal-Institutionen i sin helhet hunnit en vida större fulländning; ärr dbn,- Ulskotten föreslagit och anse för närvarande kunna åstadkommas.
Ulskolten kunna icke eller medgifva, att förslaget om
Sockne-nämnder innehar någon reform i den förmenta syftningen, att från den kyrkliga behandlingen och Presterskapets ledning undandraga ärenden, som dem hittills tillhört.
Det är kyrkliga angelägenheter, att befordra upplysning och sedlighet, att vårda sig om de fattige och de sjuke, och presten är dertill, i kraft af sitt embete, förpliglad; men derunder är icke inbegripen dispositionen af församliugsboerries tillhörigheter för vinnande af detta ändamål, och ingen Lag har hittills betagit församlingsboerne att- sjpfer*; ordna och handhafva de anstalter, de i detta afseende ville tillvägabringa.
Det har likväl merendels inträffat, att Kyrkoherden haft ledningen deraf, utan tvifvel till följd af hans öfvervägande nit för dessa angelägenheter, 6 Lag- sami Allm. Besa.- och Elcon.-Utshottens Betänkande, IV:o ag. oell ofta äfven emedan förmågan inom församlingen varit mera sällsynt, men det saknas dock icke exempel, alt denna ledning varit öfverleninad åt andra.
Utskotten hafva således, långt ifrån alt inskränka den kyrkliga och preslerliga myndigheten, snaraie utsträckt den, då Utskotten föreslagit, att Kyrkoherden må vara Ordförande i Sockne-nämnden för Skoleoch undervisnings-ärenden, och för öfrigt såsom Ledamot deltaga, då hans embelspligl det påkallar.
Om orsaken till denna utsträckning komma Utskotten i tillfälle att närmare yttra sig, i anledning af de seiskilde anrnärkningarne vid Sockne-nämndens organisation.
De anmärkningar, som blifvit framställde emot de serskilde bestammelserne, upptagas här under hvarje §. af förslaget, hvaremot de äro rigtade, nemligen: § >•
Såsom en definition på socknestämma och ändamålet dermed, är föreslaget, alt denna §. borde innehålla stadgande, att en eller flere socknar ega å socknestämma öfverlägga om socknarnes gemensamma angelägenheter; men då detta endast vore e'tt upprepande af hvad (örslaget förut på flera ställen innehåller, anse Utskotten tillägget icke vara nödigt eller lämpligt.
I afseende på liden för de ordinarie sockneslämmornes hållande, är det anmärkt, dels att de-borde hållas 4 gånger om året, för att gifva så mycket mera väckelse åt det allmänna deltagandet, dels att de borde inskränkas till en gång om året, då man icke skall kunna förutse, att angelägna öfverläggningsämnen öfverallt oftare förekomma, dels ock att ingen viss tid må bestämmas, utan socknestämma hållas, så ofta behof företer sig.
Ett gifvet föremål för socknestämma måste antagas all i alla socknar årligen förete sig i val af socknens hvarjehanda förvaltare och emottagande af redogörelser för förvaltningen, derföre åtminstone en gång om året socknestämman måste blifva nödvändig; men Utskotten medgifva, alt det origliga stadgandet icke bör derutöfver utsträckas, då någorstädes visserligen kan inträffa, att ärendena icke fordra oftare öfverläggningar, och de-t allmänna deltagandet ingalunda befordras genom de oftare återkommande secknestämmorne, utan beror af öfverläggningarnes vigt, hvaremot hvarje onödigtvis tillställd sammankomst måste verka likgiltighet, Lag- samt Allni. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, JY:o »g. § 2.
Efter anmärkning, att i sockneslämma kunna förekomma ärenden, som böra ledas af Conlracls-Prosten och för hvilka stämman då bör af honom utlysas, hafva Utskotten, genom tillägg till denna , vidtagit stadgande derom. § * I anledning af anmärkning, att under denna §. borde intagas stadgandet i 28 och alt den skiljagliga lydelsen af dessa båda §§., i afseende på ställen för sammanträden, borde rättas till likhet, få Utskotten erinra, alt §§:ne handla om olika ämnen, nemligen den ena om Sockneslämma och den andra om Sockne-Nämnd, hvilket är orsaken, hvarföre stadgandena äro åtskiljda och äfven hafva olika lydelse.
Stadgandet, att sockneslämma må hållas på samma dag, sorn den utlyses, har ansetts kunna leda till äfventyrliga följ ler vch icke vara behöfligt
Detta stadgande finnes redan i den nu gällande Socknestämmoförfatlningen, och då erfarenheten mången gång visat nödvändigheten deraf, hafva Ulskolten icke kunnat undgå att föreslå dess bibehållande, ehuru under föreställning, att det framdeles torde kunna upphöra, om inrättningen af Sockne-nämnder vinner åsyftad utvidgning.
Då den kortare kallelsetiden är medgifven endast under vilkor, alt förefallande ärenden icke tåla uppskof, torde missbruk icke vara att befara, och för alt ytterligare förebygga äfventyrliga följder deraf, hafva Utskotten nu föreslagit, att beslut 0111 algi fler icke vid sådan slämma må fattas.
Då, på sätt som jemväl är anmärkt, frågor kunna förekomma, som gemensamt röra socknar af olika Pastorat, hafva Utskotten föreslagit stadgande, rörande öfverläggning derom genom Deputerade, utsedde af hvarje socken serskildt.
De vanliga sockenstämmo-formerne anse Ulskolten icke kunna för detta fall tillämpas, då de flere skiljaktigbelerne emellan serskilde Pastorat skulle verka till väsend tliga missförhållanden.
Det är äfven anmärkt, alt sockneslämma aldrig borne få hållas å s(Söknedag, på det icke allmogen må dragas från dess hvardagliga arbetej men då mången gång ärenden förekomma af den vidlyftighet, alt de omöjligen kunna medhinnas på en helgedag efter slutad Gudstjenst, är det uppenbart nödvändigt, att de måga kunna företagas på en söcknedag och betänkligheten vid förlusten af arbetsstuuder, för de tillfällen, då sådant .3 'Lag- samt Liim.
Be sv.- och Ekon.-TJtskottens litt å/tka/ule, iV-oag, kan komma i fråga, synes ieke vara af Jen vigt, att den icke må vika för .denna angelägenhet.
.§• 5.
’T)et liar blifvit anmärkt, att föreskriften om rättighet för medlem af sockneslämma att i Protocoll få intaga reservation emot beslut, vid hvars fattande han icke varit tillstädes, vore öfverflödigt och olämpligt, då del icke skall kunna finnas anledning till reservation af den, sorn hvarken i öfver läggningen .eller beslutet deltagit.
Utskotten,-sorn medgifva,, att-sådan /reservation åtminstone icke är behöflig för förvarande af någons rätt,, anse derföre, att stadgandet må kunna utgå.
Enot förslaget, att personer, som icke äro berättigade att deltaga i sockneslämma, likväl måga öfvervara dess förhandlingar, hafva äfven beitäökligheter blifvit yttiade; men då dessa förhandlingar i mångå fall ganska väsendtligt verka på personer, sorn från deltagande deri äro uteslutne, fordrar grannlagenhelen, att de åtminstone må få afhöra, huru deras rätt och fördel vårdas, och några olägenheter deraf synas icke skäligen kunna befaras, då den så beska flad e offentligheten icke är medgifven annorlunda, än så vidt utrymmet medgifver, och iagltagelser för öfrigt äro föreskrifne för alt förekomma oordningar; men då det åberopade
SKälet för ifrågavarande ‘rättighet endast gäller för invånarne af samma socken, inom hvilken slämman hålles, hafva Utskotten nu föreslagit derefter lämpad inskränkning. §,6.
Emot Utskottens förslag, att röstiatten och bidraget till communalafgifter, hvarom io §. handlar, må beiäknas efter den en hvar påförde bevillning för egendom, lön och rörelse, hafva anmärkningar allmännast blifvit framställde, då beviilnings-laxeringen skall ske .ojemnt och således den af Utskotten föreslagne tillämpningen ofta skulle föranleda en orättvis beskattning, hvilken för en del medlemmar blefve serdeles kännbar, äfvensom ilerehanda olägenheter och missförhållanden förmenats uppstå genom den af Utskotten föreslagne beräkningen af rösti ätt igheten.
Enligt hvad Utskotten redan uti det förut afgifne Betänkandet anfört, hafva Utskotten ansett, alt bidragen för de communala behofven borde utgå i nion af hvarje medlems förmögenhet och inkomster, samt alt rösträtten borde lämpas efter desse bidrag.
Utskotten kunna icke afvika - Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande , JV:o 2 g. vilea från denna grundsatts och anmärkningarne äro icke heller egentligen deremot riglade; men ehuru Utskotten föreställt sig, att hvars och ens förmögenhets-viikor skulle säkrast vara antydde genom Bevillnings-taxeringen, medgifva Utskotten, att, der denna taxering icke sker med full noggranhet, kännbara missförhållanden uppstå vid dess tillämpning, i afseende på de communala bidragen, och, efter de fyrfaldiga anmärkningar, som äro framställde, anse
Utskotten sig icke bura vidblifva sitt härom gjorda förslag, utan hemställa, att serskild taxering för utgörande af berörde bidrag må anställas.
Dervid möter likväl den betänklighet, att i valet af taxeringsman icke alla kunna deltaga, som äro underkastade beskattning, och inflytandet på valet icke eller kan beräknas efter den ännu okända beskattningens belopp, men denna betänklighet synes kunna häfvas genom de beskattade medgifven rättighet att söka rättelse af taxeringen och deltaga i val af Gode Män, som densamma pröfva, då den så vigtige sjelfbeskattnings-rätten synes på detta sätt blifva åt en hvar förvarad.
I enlighet härmed, hafva Utskotten i 6 och 10 §§. intagit förändrade stadganden om beskattningen och röstberäkningen.