Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
A l m a Cleve har också sagt ett o r d i s i n o m t i d, i f r å g a o m d e n b i l d a d e m o d e r n s f ö r s u m m a d e p l i k t att s j ä l f g i f v a sina barn d e n första undervisningen.
D e t m å h ä r ä f v e n e r i n r a s o m, att k v i n - n a n s o m jordbrukare ingalunda kan beteck- n a s s o m ett nytt a r b e t s o m r å d e.
Kvinnan u r a l l m o g e k l a s s e n — o c h h o n får v ä l r ä k n a s D å j a g a n t a g e r, att i R e d: s ö n s k a n, att I d u n s l ä s e k r e t s s k u l l e få e n öfversikt af d e t, s o m n u af e n g r u p p i n t e l l i g e n t a k v i n n o r blifvit s a g d t i k v i n n o f r å g a n, äfven ligger e n m a n i n g till d e m, s o m ej r e d a n l ä s t E l l e n K e y s f ö r e d r a g o c h s v a r e n d ä r p å, att själfva taga kännedom om dessa skrifter, h a r j a g h ä r b l o t t g j o r t k o r t a a n t y d n i n g a r o m n å g r a af stridspuukterna.
O c h j a g v i l l n u b l o t t ut- t a l a m i n ö f v e r t y g e l s e, att j u flere af o s s, s o m taga ordentlig k ä n n e d o m o m fröken K e y s föredrag o c h ' d e däraf framkallade s v a r e n, d e s s b ä t t r e, t y vi b e h ö f v a alla e n s å d a n d ä r u p p r y c k n i n g till e f t e r t a n k e o c h g r a n s k n i n g af v å r e g e n s t å n d p u n k t, ä f v e n o m v i f ö r s t å, att » t v å g å n g e r t v å är f y r a ».
När m a n läst » M i s s b r u k a d k v i n n o k r a f t », faller d e t af s i g själft att m a n läser g e n - s a g o r n a d ä r e m o t, o c h så t ä n k e r j a g m i g, att v i till s l u t t a c k a f r ö k e n K e y f ö r d e t h o n g e n o m d e n n a s i n b o k f r a m m a n a t så vackra prof på kvinnlig intelligens o c h lo- g i s k s k ä r p a, f ö r e n a d e m e d i n n e r l i g hjärte- värme, s o m nu föreligga i o f v a n n ä m n d a skrifter af h e n n e s h ä r a f b i l d a d e motstån- darinnor.
* * Ja, visserligen!
Men vi ha väl mer än sä uti tacka den varmhjärtade föredragarinnan för: först o c h främst hennes eget inlägg i den pågående striden!
Just i dagarne ha vi mottagit Ellen K e y s senaste b r o s c h y r: » Kvinnopsykologi o c h kvinnlig logik; en studie o c h ett försvar, » o c h m e d stör- sta intresse tagit del af densamma.
Den utgör visserligen ett upprepande o c h ett nytt fastslå- ende af de åsikter h o n redan i sina första före- drag framlade, men på samma gång ett förtydli- gande, en utveckling och ett vidgande af dessa, som på osu gjort det allra gvnnsammaste intryck.
Oss synes särskildt detta senaste fröken K e y s inlägg vara något af det mest djuptänkta och innerligt kända, som på vårt språk skrifvits i kvinnofrågan, o c h det är dessutom gifvet m e d fängslande sti- listisk konst.
Idun skall m e d det snaraste åter- k o m m a till det märkliga arbetet.
För den öfversikt öfver striden, som den vär-
De porträtt af fröken Ellen Keys viktigaste r ä t t m ä t i g a i n t r e s s e, o c h k a m r a r n e v o r o af niotständariimor i den nu så lifligt flammande s a m m a mening s o m utskottet.
striden, hvarmed vi beledsagat denna öfversikt, O c h så k o m m a v i till vilja endast utgöra en illustration till dagskröni- kan, o c h det är därför ej vår afsikt att här in- äktenskapsmotionerna.
låta oss på några vidlyftigare biografiska anteck- I n n a n e n m a n utfår l y s n i n g till äkten- ningar om de fyra damerna, l i v a d tvänne af dem vidkommer, äro dessa för öfrigt förut så skap måste han, o m han varit n å g o n tid välbekanta för Iduns publik, att all presentation u t o m l a n d s, låta » visse o c h trovärdige m ä n » vore öfverflödig.
i n t y g a s i n hindersläshet eller o c k s å a n n o n - Vår framstående skönlitterära författarinna Ma- s e r a i P o s t t i d n i n g e n o c h under tiden gå thilda Boos gör sig nu g e n o m hvarje nytt ark D e t t y c k t e han- af den m e d förtjusning lästa » 11 e 1 gsi nä 1 s k I o&lt; • k an » o c h v ä n t a — ett hälft år.
på det angenämaste påmind hos våra läsarinnor, delsföreståndaren Stormats M. Olsson vara o c h hennes novellistiska inlägg i detta Iduns- e n bra l å n g t i d, h v a r f ö r h a n till g i f t a s l y s t n a nummer i en djupt allvarlig etisk fråga (skis- s e n: » E n vändpunkt ») är helt visst ägnadt att g o s s a r s o c h flickors f r o m m a f ö r e s l a g i t e n något enklare och kortare procedur — m e n än ytterligare befästa hennes plats i deras sympatier.
r i k s d a g e n v a r o b e v e k l i g, så d e t är allt b ä s t Skolföreståndarinnan fröken Anna Sandström, f o r t f a r a n d e att h a s i n a p a p p e r klara.
den framstående pedagogiska författarinnan » Uffe », H a r m a n s i n a p a p p e r fullt klara, så k a n är o c k tidigare både i ord bild utförligt föreställd i Idun.
d e t l i k v ä l h ä n d a, att m a n ej l y c k a s erhålla Fru Ellen Idström, född Holzliauscn o c h maka d e n f o r m f ö r till grosshandlaren A x e l Idström i Göteborg, har äktenskapets lagliga afslutande äfvenledes gjort sig bemärkt s o m talangfull skrift- ställarinna.
A r 1893 utgaf hon en käck ung- d. v.
s. d e n s o r t s v i g s e l, s o m tilltalar e n domsbok, » Tvillingsystrarna *, s o m rönte mycken mest.
O c h det ändå, fast m a n tillhör » m e s t uppmuntran; året därpå följde novellsamlingen g y n n a d n a t i o n » eller m e d a n d r a o r d är » Vinddrifne », bvilken nog bland läsekretsen väckt blandade känslor på grund af de avancerade åsik- m e d l e m af s t a t s k y r k a n.
ter, s o m där delvis drifvas, men hvilken ock Vi hafva s o m bekant två slags vigsel, obestridligen vittnar o m en mindre vanlig, själ f- k y r k l i g o c h b o r g e r l i g, b ä g g e s l a g e n lika ständig författarindividualitet.
lagliga o c h tillfyllesgörande.
M e n den bor- Fru Alma Cleve, född Öberg, är maka till pro- fessorn i kemi vid Upsala universitet P.
T. Cleve.
g e r l i g a v i g s e l n k a n m a n e j erhålla, u t a n att En gång en bland våra tidigare studentskor, har u t g å u r s t a t s k y r k a n, o c h f ö r att få d e n hon läst, rest o c h intresserat sig för mycket samt kyrkliga måste m a n icke allenast tillhöra äiyen delvis framlagt frukterna af sin lifliga in- statskyrkan, utan äfven ha tagit nattvarden telligens inom den periodiska pressen.
Nu står inom densamma.
N u föreslog hr P.
P. hon i begrepp att med det första stiga fram i våra romanförfattarinnors led med berättelsen W a l d e n s t r ö m, l e k t o r n från Gefle, att d e n » Eva Sten », s o m under våren utkommer på hrr k y r k l i g a v i g s e l n s k u l l e stå ö p p e n ä f v e n f ö r Wahlström &amp; Widstrands förlag i Stockholm.
s å d a n a m e d l e m m a r, s o m i c k e t a g i t natt- varden.
D e n m o t i o n e n b i f ö l l s af andra k a m m a r e n m e d 113 röster met 8 7.
Kvinnofrågor vid 1 8 9 6 å r s r i k s d a g.
Ehuru egentligen en ren fattigvårdsfråga bör kanske dock omnämnas hemmansägaren J.
N i l s s o n s i G r o f v a m o t i o n o m r ä t t f ö r ogift kvinna, hvars barn åtnjuter fattigvård i n o m v i s s t f a t t i g v å r d s s a m h ä l l e, att u t a n hin- d e r d ä r a f f ö r v ä r f v a liemortsrätt i n o m a n n a t sådant.
F ö r s l a g e t h ä r o m b l e f e m e l l e r t i d af lagutskottet afstyrkt såsom stridande m o t fattigvårdsförordningens grunder och med- f ö r a n d e p r a k t i s k a o l ä g e n h e t e r s a m t h a r af kamrarne beståtts en hederlig begrafning.
H a s t i g t o c h l u s t i g t v i g d e s åt d e n e v i g a h v i l a n d i r e k t ö r E.
W a w r i n s k y s väl- m e n a n d e m o t i o n, å s y f t a n d e att g ö r a d e t m ö j l i g t f ö r f a m i l j e f ä d e r att f ö r s ä k r a sitt lif till förmån för hustru och barn.
L a g u t s k o t t e t f a n n, att e n » l a g ä n d r i n g i m o t i o n e n s syfte lätt skulle k u n n a b e g a g - n a s p å e t t sätt, s o m k r ä n k t e b o r g e n ä r e r s derade författarinnan » Ave » här ofvan gifvit, o c h för de åsikter, hon därvid uttalat, både får o c h önskar h o n naturligtvis stå själf.
Vi fast- hålla troget vår grundsats att fritt låta olika meningar mötas o c h brytas i Idun — däraf först Ellen K e y s egen framställning (utdraget ur hen- nes första föreläsning i n:r 4), sedermera fru Helena Nybloms, efter livad vi förnummit, af många m e d varm sympati biträdda inlägg: » Kvin- nans kallelse » — o c h nu detta.
Men, s o m sagdt, vi ha därmed icke gifvit vårt sista ord.
Redan nu vilja vi emellertid tillmötesgå en an- hållan, s o m fröken K e y hos oss gjort: att få ett misstag å hennes sida rättadt.
H o n har nämli- gen i » Kvinnopsykologi och kvinnlig logik » upp- gifvit fru Elna T e n o w s o m förslagsställare m e d afseende å ordnande af den gifta kvinnans in- komster, ett förslag som dock k o m m i t från annat håll.
V i d a r e f ö r e s l o g h a n, att d e n s o m blif- vit konfirmerad inom svenska statskyrkan m å t t e v a r a b e r ä t t i g a d till c i v i l v i g s e l, o c h den motionen tyckes A n d r a kammaren ha f u n n i t ä n n u b i l l i g a r e, t y n u s t e g röstsiffran f ö r f ö r s l a g e t s a n h ä n g a r e till 1 2 4, m e d a n m o t s t å n d a r n e s a n t a l m i n s k a d e s till 7 6.
F ö r s t a k a m m a r e n d ä r e m o t aflif v a d e b ä g g e motionerna, o c h ingen m i n d r e än biskop Billing förrättade jordfästningen.
E n v i k t i g fråga, b e r ö r a n d e d e t k v i n n - l i g a v e r k s a m h e t s o m r å d e t, v ä n t a r j u s t i da- g a r n e p å att k o m m a u n d e r b e h a n d l i n g i k a m r a r n e.
D e n r ö r b ä t t r a d e v i l l k o r för d e m, som arbeta i folkundervisningens tjänst.
Folkskolans lärare och lärarinnor å t n j u t a s e d a n 1 8 8 5 en k o n t a n t l ö n, s o m i c k e får u n d e r s t i g a 6 0 0 k r o n o r, h v a r t i l l g e - n o m 1 8 9 1 års r i k s d a g s b e s l u t k o m m i t ett o b l i g a t o r i s k t å l d e r s t i l l ä g g af 1 0 0 k r o n o r efter 5 års o f ö r v i t l i g t j ä n s t.
N u föreslår redak- t ö r E m i l H a m m a r l u n d ett andra ålders TILLAG G o m 1 0 0 k r o n o r att u t g å till l ä r a r e o c h lära- rinnor, s o m i denna egenskap oförvitligt t j ä n s t g j o r t i m i n s t 1 0 år.
S t a t e n s så v ä l s o m k o m m u n e n s öfriga tjänstemän äro i a l l m ä n h e t b e r ä t t i g a d e till t v å å l d e r s t i l l ä g g, ej sällan å 5 0 0 k r o n o r hvartdera eller ä n n u m e r.
I b e t r a k t a n d e af f o l k s k o l e l ä r a r n e s o c h l ä r a r i n n o r n a s l i k a m ö d o s a m m a o c h an- svarsfulla s o m ringa aflönade arbete i sam- hällets t j ä n s t, b o r d e i s a n n i n g d e n b e g ä r d a, synnerligen b l y g s a m m a förbättringen i deras villkor icke gärna stöta på oöfvervinneligt motstånd, M o t i o n ä r e n h a r d e s s u t o m i sin vidlyftiga m o t i o n a n f ö r t så m å n g a g o d a skäl o c h d r a g i t u p p så t a l a n d e jämfö- relser, h v i l k a s t ä r k a h a n s y r k a n d e, att d e t vore mer än besynnerligt, o m riksdagen s k u l l e slå d ö f ö r a t till f ö r f o l k s k o l e l ä r a r e - k å r e n s så m o d e r a t f o r m u l e r a d e ö n s k n i n g s - mål.
När frågan afgjorts i kamrarne la v i å t e r k o m m a till.
r e s u l t a t e t.
sko- I afseende på den kvinnliga undervisningen h a d e r e g e r i n g e n i år g j o r t i c k e o b e t y d l i g t ökade äskningar.
f ö r e s l o g k. m:t, att a n s l a g e t till h ö g r e s k o l o r för k v i n n l i g u n g d o m m å t t e, v a r d a f ö r h ö j d t m e d ett b e - l o p p af 1 5 0, 0 0 0 kr.
eller från 1 0 0, 0 0 0 kr.
till 2 5 0, 0 0 0.
V i d a r e b e g ä r d e s s å s o m stats- b i d r a g till s k o l o r m e d u n d e r v i s n i n g i k v i n n - l i g s l ö j d 9 0, 0 0 0 k r o n o r, h v a r j ä m t e till ut- bildande af lärarinnor i huslig e k o n o m i äskades sammanlagdt (i,000 kronor.
K a m r a r n e s b e s l u t har n u a f g j o r t, att d e t f ö r s t n ä m n d a a n s l a g e t — t i l l h ö g r e flick- s k o l o r — å t m i n s t o n e h ö j t s från 1 0 0, 0 0 0 till 2 0 0, 0 0 0, s a m t att d e n k v i n n l i g a s l ö j d e n o c h d e n h u s l i g a e k o n o m i e n o a f k o r t a d t er- hålla d e ä s k a d e b i d r a g e n.
----- * Namnsdagslista för 1896.
F. Filip.
S. Rebecka.
M. Erik.
T. Boel (kv.)
Karolina, Lina, Karla.
T. Konstantin.
F. Henning.
23; L. Desideria.
Helfrid.
Laurits.
Sigrid, Siri.
Sigismund.
Helge.
Torbern, I • " or björn.
L. Hillevi.
T. F. 3 24.
S. ingstdag.Torolf.
M 2 dag pingst.
T. Vilhelmina, Vil- ma, Mina.
T. Malkolm.
F. Gunlög.
L. Filippa.
S. Esbjörn.
T. Charlotta,Lotten.
Adele.
T. Kristi Himmel- färdsdag.
Ifagb art. 15.
F. Solia, Sonja.
S. Torvald.
En &gt;bal poudré ».
En glänsande bal g a f s p å lördagen å Grand Hotell i Stockholm af herrar, tillhörande den högre societeten.
Som beskydda- rinnor fungerade grefvinnorna Douglas o c h Gyl- denstolpe samt friherrinnan Tamnt och s o m vär- dar ryttmästaren, frih.
v o n Rosen, löjtnanterna frih.
G. v o n Blixen-Finecke o c h grefve Fritz von Rosen, andre sekreteraren Chr.
Hauge o c h Ritter Riedl v o n Riedenau.
Kronprinsen bevistade ba len, förde till supén grefvinnan Douglas o c h dan- sade kotiljong med friherrinnan Trolle.
Festvå- ningen var glänsande dekorerad, o c h musiken ut- fördes af en orkester under direktör Olssons an- förande.
De flesta damerna buro, för att gifva festen en särskild prägel, pudradt hår, hvaraf just den också fått namnet » bal poudré ».
Grefve Tolstotjs och fröken Westerlund * bröllop torde k o m m a att äga rum i slutet af maj.
Det unga paret ämnar därefter resa till Norge. '
Som vi redan nämnt gick förtiden torsdags afton en ny svensk original- komedi öfver dramatiska teaterns scen, o c h detta tämligen sällsynta fall väckte ännu större intresse därigenom, att den fräjdade skådespelarevetera- nen Knut Almlöf som gäst uppträdde i styckets titel- ocli liufvudroll.
Entusiasmen hos den elit- publik, s o m bevistade premieren, var också den största — alla spelande, först o c h sist Knut Alm- löf, framkallades gång på gång och öfveröstes med b l o m m o r och lagerkransar, hvarjämte för- fattarinnan, fru Anna WaJdenberg, två gånger framträdde och fick sin stora anpart af bifalls- jublet.
IDUN 136 1890 I Anna Wahlenbergs » Farbror Pål » är det ej fråga om lösningen af något problem, utan helt enkelt upprullandet af några tafior ur hemlifvet — en genre i hvilken förf.
ock, s o m bekant, vunnit sina största segrar.
Pjäsens kärna är helt enkelt den, att en kärlekens värmande sol- stråle, fallen in i de mörka, förtorkade skrymsle- na af en stelnad människosjäl, har kraft att upp- mjuka denna o c h få en g o d skörd att spira tipp ur dess stenbundna jordmån.
Att hr Almlöfs i allo mästerliga spel mäktigt bidrog till den vackra framgången är gifvet.
Ut- förandet var för öfrigt på nästan alla händer för- träffligt.
Fru Seeliy-J / iindbery spelade styckets solstråle Inga med det intagande behag, som tillhör rollen, och hr Skåribergs unge älskare gjor- des med kraft och schwung.
Fru Sfernvall, frök- narna Ahlander o c h Békrens samt hr Grunder må ock särskildt erkännas för sina goda prestatio- ner i de ganska niaktpåliggande birollerna.
högre musikaliskt värde v o r o ett par på samma sätt utförda slaviska danser af Dvorak, fulla af brusande lif o c h esprit.
I förra stycket ut- förde hr B. principalstämman, i det senare hr S., ocli samspelet var vid båda tillfällena utmärkt.
A f Dvorak utförde hr Bäck en ny pianosuite, opus 98.
Äfven detta n u m m e r vittnade högt o m den b ö h m i s k e tonsättarens formbegåfning o c h kraftiga ingifvelse.
H r Stenhammar utförde dess- utom en del smärre stycken, af hvilka Cuis klang- sköna intermezzo o c h två karaktärfulla mazurkor af Liadow, en folklifsskildring » A u villages af Tschaikovski samt A. Rubinsteins etyd » på fal- ska toner ».
Vasateatern har upptagit Augiers gamla välbe- kanta komedi » Giboyers son », hvilken redan från sällskapets Göteborgstid uppges utgöra ett af dess repertoarstycken.
Intrycket af tisdagens föreställ- ning var dock skäligen matt, o c h högst få af de uppträdande kunde egentligen sägas lyckas.
Bäst var hr Laven i Maréchals roll, o c h hr Byströms markis d A u b e r i v e var j u äfven rätt acceptabel.
Men hvarken hr Eliason som Giboyers eller hr de Wahl s o m Maximilien fingo något synnerligt ur sina uppgifter; detsamma gäller fröken Borg- ströms Fernande samt fröken _B«sto) sfruMaréchal.
Fröken Lundeqvist uppträdde för första gången å denna scen o c h gaf en rätt tillfredsställande bild af baronessan Pfeffer.
En del bifall, till o c h med inropningar — hur välvillig är ej vår pub- lik!
— m e n icke förty en af de svagaste preinié- rer, Vasateatern under denna säsong bjudit oss.
D:s matiné i söndags hade naturligtvis fyllt Musikaliska akademiens stora sal m e d en särdeles intresserad publik, som m e d de lifligaste applåder efter de olika numren gaf sitt bifall till känna.
Programmet, som var myc- ket omväxlande, upptog tvänne nummer för mans- kör o c h orkester, nämligen J.
E. Hartmans » Völvens Spaadom » o c h Conr.
Nordqvists Baccha- nal.
Den förra är en mäktig o c h storslagen kom- position, som måste fängsla åhöraren.
Den er- höll ock såväl af kören s o m k. hofkapellet ett på det hela taget godt utförande.
Första satsen verkade dock något matt.
Nordqvists friska o c h sprudlande bacchanal åhördes m e d nöje.
Likaså den poetiska orkesterlegenden » Zorohayda » af J. Svendsen.
Glinkas prunkande o c h färgmättade » Capriccio * innehöll mycket af godtköpsmusik, men verkade dock i utförandet mycket anslående.
Af det halftjog körer för mansröster, s o m utför- des o c h gingo m e d den precision o c h schwung, som man är van att finna hos O. D.-kören, an- slog mest Södermans vemodiga » Och fast du svi- kit din flickas tro » samt de tvänne danslekarne.
Dessa o c h andra bisserades, hvarjämte flere ex- tranummer gåfvos.
Det hela leddes af direktör musices I. Hedenblad.
Hrr Stenhammar och Bäcks tredje musikafton ägde rum i lördags inför en tyvärr ej talrik, men tacksam publik.
Programmet upptog den- na gång uteslutande czechisk o c h slavisk mu- sik, rysk, polsk o c h böhmisk.
A två pianos ut- förde hrr Bäck o c h Stenhammar variationer af E. Schutt, ryss till börden, men bosatt i Wien.
Numret var briljant o c h rikt på goda infall.
Af aiasjoranj.
Länk-logogryf, Visst ej i alla tider Jag funnits har; För mången sjuk, s o m lider, Jag plågan spar.
Gåtan min lätt är gissad, Det är j u klart, Jag är därom förvissad, Det går m e d fart.
H v a d finns hos hvarje tiger, H o s örn, hos katt?
Djur, s o m till plundring stiger I mörkan natt.
Utrop, som lätt beklagar Och bra n o g kort.
I vår- o c h sommardagar Rätt nöjsam sport.
Ord, som kan ofta tyda På slag, på list.
Finge sin längtan lyda, En ung turist, Visst han till fjärran länder Mitt sjätte snart.
Djur, s o m man ryggen vänder Helt uppenbart.
Sedan hvad denna gåta Saknar helt visst, Värdes ni väl förlåta Dess stora brist.
RUNA.
Omkansvärdt mitt första är, Där det stelbent skrider En angenäm omväxling mellan pianonumren erbjöd fru Edlings föredrag af sånger af Eubin- stein, bland dem » Es blinkt der Thau », o c h Cho- pin.
» Mädchens Wunsch&gt; af den senare måste omtagas, o c h sångerskan belönades med flere f ram- ropningar liksom o c k soarégifvarne.
Fram m e d m ö d a o c h besvär Och i tysthet lider.
Kan sin n ö d ej tala ut, Plågadt intill lifvets slut.
Till en vidt utgrenad ätt — D o c k ej bland eliten — H ö r mitt andra, m e d all rätt, Fastän han är iiten, Och fast ibland stamträds tropp, Hans blir svårt att spåra o p p.
N:r 30 (501).
» Iduns Modet., månadsuppl » Bamgarderoben &gt; Fredagen den 30 juli 1897.
164 Redaktör och utgirvare: FRITH I 0 F HELLBERG.
An n o n s p r i 8: 35 öre pr nonpareillerad.
Erika Tersmeden.
Iceland de många välgörenhetsinrättningar, som under senare åren uppvuxit inom vår huf vudstad, torde Hemmet för gamla vara en af de, åtminstone i vidsträcktare kretsar mindre kända, men på samma gång en af de mest beaktansvärda.
Tanken på ett sådant hem upp- stod först hos dess nuvarande föreståndarinna, som ock tagit första ini- tiativet till dess upprättande och genom sin outtröttliga energi bragt det till stånd.
Erika Tersmeden, dotter af brukspatron P.
R. Tersmeden och hans maka, föddes i Stock- holm 1854 samt uppfostrades i en den tiden mycket ansedd pen- sion.
Fadern, som var delägare i de stora västmanländska bru- ken Larsbo och Ramnäs samt tagit hofrättsexamen i Upsala, lämnade tidigt statens tjänst för att ingå såsom medarbetare i det af L.
Hjerta utgifna » A f - tonbladet ».
Redan förut hade han dock intagit en framstående ställning i det offentliga lifvet, dels såsom riksdagsman, dels så- som skriftställare och ända till representationsförändringen 1866 var han en af Riddarhusets mest frisinnade talare, företrädesvis i frågor, som rörde religionsfri- het, skattereglering och under- visningsväsen.
Med synner- ligt intresse följde han dotterns utveckling och var angelägen att hos henne väcka håg för ett själfständigt arbete och sinne för sociala och filantropiska an- gelägenheter.
Efter hans död 1880 tjänst- gjorde E r i k a under fyra år som kontorist på Olson och Wrights skeppsmäklarekontor och vista- des därefter tvänne år hos fa- miljen Ludvig Nobel i Peters- burg.
Återkommen till foster- landet, kallades hon till föreståndarinna vid asylen för Pauvres Honteux.
Det var under arbetet där hon väcktes till särskild ömhet för » de gamla », ty efter fyllda 70 år emottogos inga pensionärer pä nämnda asyl.
H v a d skulle det då blifva af alla dessa hjälpsökande, som med tårar bådo om en fristad för de tunga dagar, om hvilka det heter: de behaga mig i c k e?
Alla dessa, som betygade, att de hade ingen på jorden, som vårdade sig om dem?
Dessa frågor lade sig allt mera tungt öfver den varmhjärtade kvinnans sinne och störde hennes dagars ro och hen- nes nätters hvila.
Följden blef ett fast beslut hos henne att ägna sig åt dessa gamla, som ingen annan tycktes tänka på.
I c k e långt därefter läm- nade hon sin plats som före- ståndarinna vid asylen för pau- vres honteux, och i november 1895 lästes i allmänna tidningar ett upprop undertecknadt af flere kända och högt aktade namn, af följande lydelse: Hemmet för gamla är namnet på en nyligen här i Stockholm öppnad fristad för åldriga, medellösa fruntimmer af bättre stånd.
Den klass af hjälpbehöf vande, för hvilken den- na fristad är närmast af sedd, skulle kunna kallas de uteslut- nas klass.
Oförsörjda änkor ef- ter och döttrar af män, hvilka icke verkat direkt i statens tjänst, äro ej pensionsberättigade.
I de fall — och de äro många — där man eller far ej inbe- talt till någon pensionskassa, hafva de ej ett öres säker inkomst att påräkna.
IDUN Kärleken är religionens mål, dygdens själ och lagens kärna.
B. de Bossuet.
70- och 80-åringars ungdom och medelålder fun- nos ej heller de tillfällen till förtjänst, ej de inånga arbetsfält för kvinnlig verksamhet som nu för tiden — följaktligen ha de ej kunnat göra några besparingar.
Oftast hafva de öfver- lefvat sina lyckligare lottade vänner, som bru- kat hjälpa med hyran och annars vid behof sträckt dem en hjälpande hand.
Önskan att finna en tillflykt för dessa » ute- slutna », ett hem, där de få vara hur gamla, hur skröpliga, hur fattiga som helst, där de få lämplig och närande mat alla mål om dagen, där det bestås dem ej endast läkarevård, utan äfven sjukvård, samt där de kunna känna hem- trefnad och frihet från bekymmer, denna ön- skan har funnit ett praktiskt uttryck i Hem- met för gamla.
Kungsholmens friska luft har godt namn om sig, och har det ansetts lämpligt att för- lägga hemmet därstädes.
En våning om 6 rum och kök, har förhyrts Garfvarcgatan 3 och några pensionärer äro redan inflyttade.
Salen och husmoderns rum äro samlingsrum.
Husmoder är fröken Erika Tersmeden, som har mer än fem års verksamhet på detta område.
En början är således gjord, men för att detta hem skall kunna äga bestånd och för att möjliggöra dess utvidgande till att mottaga ett något större antal fordras deltagande, offervil- liga personers hjälp.
Vi äro öfvertygade om att få ett gensvar på denna vår vädjan för de värnlösa gamla.
De fostrades af en tid, då » kampen för till- varon » var ett okändt slagord, och på ett sätt, som göra dem försagda att nu bedja för sig själfva.