Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande , i ättledning af väckt motion om en Författnings utfärdande , hvarigenom lönen for Pastorernes
Adjuncter eller vicarier bestämmes, att alltid vara en, i denna Författning fastställd del af Pastoratets kända inkomst.
Donna motion liar, uti eli ifrån Ilöglofl.
Ridder-skåpet oell Adeln till detta TJlskoljs behandling remitterad t memorial, blifvit framställd af Grefve Löwenhielm, Gustaf, som derjemte uti arne serskilda anföranden, såsom skäl lör densamma, anfört: att Adjuncterne aflönas ganska olika, och nå manga ställen med vula mindre, än som erfordras för deras bibehållande, inom samhället, vid den grad af bildning, sjelfständighet och anseende, som Embetet oeftergifligen klöfver; att uti det Stift, der varuvärdet är högsL och penningevärdet lägst, lära Adjuncterne per medium njuta ^5 å 100 Enir U:gs-mynt; alt uti ett annat Stift och vid ett Pastorat, som gifver en inkomst af 2,000 R:dr P:co, Adjiinclen skall aflönas med 20 R:dr B:co, eller något mera; alt ehuru Landtslyrelsen borde understödjas åfelt, äfven i verldslig måtto, dugligt Presterskap, så betager Adjtinctens klena vilkor honom all förmåga dertill, emedan dessa ålägga honom ett sådant beroende hos församlingen, som mäste lön inga hans existimation ibland Sockueboarne; och slutligen, att, genom betingandet om aifvotle, emellan Pastor och Adjunct skall uppkomma ett förhållande, som icke är passande emellan arne Prestman, hvilka samfäldt böra sköta ett vigtigt kall; hvadan Molionäiren, lill förekommande af allt detta, yrkar, alt en lämplig proceut af den kända pastor 'al-inkomsten borde, genom en allmän Författnings utfärdande, bestämmas såsom arfvode åt Ad jundell.
Uti dessa åsigter har äfven Grefve Cronhjelm, Otto August, instämt, men derjemte ansett lika angeläget, att den tjenstgöring bestämdes, hvartill Adjunclerna kunde skäligen lillförbindas; hvaremot Friherre Cederström, Jacob, erinrat: alt man här synes hafva förblandat vice Pastorer med Ad {'under; att de senare, som af Pastorerne begäras hos Dom-Gapillen, icke test rida Pastoral vå iden utan uppsigt; alt de fiina deremot tillsättas af Consistorierne, ofta emot Pastorernes vilja; att Consistorium, då en Pastor begär Adjunct, bör pröfva, om hans anhållan kan bifallas, och derjemte efEihang till 11.
Vrot. 15334* 8 Smil. 1 ta:le Häftet.
a Allm. Besv.- och Oec.-\J sk.
N:o 58. terfråga hvad vilkor Pastor vill lemna åt ett sådant biträde; och att det således hvarken torde vara med ordning öfverensstämmande eller lämpligt, »tt stifta någon Lag för Adjuncternes löner, enär det är„ Consisloriernes rätt, att, vid tilldelning af Adjuncter, bestämma deras lönevilkor, och vice Pastorerne deremot alltid njuta bestämd andel af Pastoratets inkomster.
Efter behörigt öfvervägande häraf, får Utskottet vördsamt anföra, alt Utskottet väl finner alla skäl tala derföre, att den, som biträder Pastor uti Embetsgöromålen, bör anständigt aflönas och således åtnjuta en skälig andel uti de Embetet åtföljande inkomster, men att
Utskottet anser beloppet af denna aflöning icke kunna, med iakttagen billighet och rättvisa, en gång för alla, bestämmas genom en sådan Författning, som Motionairen föreslagit.
Utskottet bör i detta afseende fästa Rikets Höglofl.
Ständers uppmärksamhet derpå, att Adjuncternes göromål och besvär icke blolt på olika ställen, utan äfven på samma ställen, under olika tider, äro ganska olika.
Stundom händer visserligen, att Adjunclen, jemte skyldighet att predika, äfven deltager i Pastoral-vården, men oftast har han endast den förra af dessa angelägenheter sig ålagd.
Dessutom kan Pastorn sjelf på ena stället vara mera verksam, på ett annat mindre; äfvensom på ena stället Adjuncten redan kan hafva vunnit erforderlig vana och skicklighet för bestridandet af de presterliga göromålen, då deremot på ett annat ställe till Adjunct antages en person, som nyligen ingått i det andeliga Ståndet, och således ännu icke inhemtat practisk kännedom och nödig erfarenhet för utöfningen af sin befattning, hvadan han ock af Pastor, hvilket oftast torde vara fallet, måste tilldanas, ledas och undervisas; helst det icke lärer vara så ovanligt, att Pastorerne understödja en hoppgifvande, men medellös yngling till hans studiers företagande och fullbordan, och sedermera begära hans biträde såsom Adjunct, för att vidare kunna befordra hans bilduing och fortkomst.
Det torde häraf inses, att ett allmänt stadgande om en, af alla sådane omständigheter oberoende, en gång för alla fastställd grund för aflöningen icke skulle vara lämpligt eller billigt.
Härtill kommer, hvilket Utskottet anser icke böra förbises, att , emellan Pastor och hans Adjunct bör, enligt det presterliga kallets natur och beskaffenhet, råda ett sådant faderligt förhållande, att den förre går den senare till handa med råd, ledning och undervisning, hvaremot den senare, med förtroende och tillgifvenhet, biträder i de stycken, som af honom kunna fullgöras, äfvensom håda böra understödja hvarandra med ömsesidigt bistånd för det gemensamma ändamålst; hvaraf följer, att Adjunctens löneinkomster lika litet som Allm. Eetv.- ock Oec.-XJtsk.
N:o 58. i hans tjenstebefattning;!!’, kunna, genom någon allmän föreskrift, skarpt och noga bestämmas, enär de ständigt bero på sådana serskilda förhållanden och omständigheter, sorn alltid äro olika, och kunna förändras.
Utskottet, som .på dessa grunder, anser sig icke kunna understödja motionen om utfärdande af en Författning, hvarigenom lönen för Pastorernes Adjuncler, eller Yicarier, bestämmes, att alltid vara en i denna Författning fastställd del af Pastoratets kända inkomst, tror deremot, att det med motionen åsyftade ändamål lämpligen kan vinnas, om, till nödigt correctiv emot en obillig nedsättning i adjuncts-aflöningen, ett minimum åtminstone bestämdes, hvarunder densamma icke i något fall finge gifvas.
Väl har Utskottet sig bekant, att, i flera Stift, sådane classificationer af Pastoraten redan skett, att Adjuncts-lönerne derefter blifvit reglerade, äfvensom att dessa löner, på de flesta ställen, redan lära utgå till sådane belopp, att livad JVIolionairen i motsatt afseende uppgifvit torde höra tili undantagen; hvarjemte det kan erinras, att andre tjenstemän i allmänhet, då de beträda Embetsbanan, efter att hafva användt lika mycken tid och kostnad uppå sin uppfostran och bildning, som Adjuncterne, icke kunna påräkna det säkra, ehuru knappa, bidrag för sitt egentliga uppehälle, sorn dessa, hvilka, om än deras löneinkomster äro ringa och i allmänhet icke kunna uppskaltas till högre än joo R:dr, likväl vanligen njuta den törmönen, att bo och lefva fritt i Pastors hus.
Men då i allt fall ostridigt lärer vara, dels, alt Adjuncts-aflöningen på flere ställen erlägges med mindre än skäligt är, dels ock, att tidens ökade kraf på stigande bildning hos Läroståndets yngre medlemmar äfven påkallar en reglering till förbättring i deras löne vilkor, så får Utskottet, till beredande af detta ändamål, och till förekommande af sådane möjliga missbruk, som i motionen blifvit uppgifne, vördsamt tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes anbefalla DomCapitlen, att, på sätt i flere Stift redan egt rum, vid Preslmötena tillvägabringa sådane regleringar af Adjuncternas lönevilkor, alt minimibeloppet deraf må bestämmas till ett afpassadt förhållande efter beskaffenheten af Adjuncternes göromål.
Hvilket dock, jemte flera Ledamöters serskilda meningar, Rikets Höglofl.
Ständers egen upplysta ompröfning härmed vördsamt underställes.
Stockholm den 3o April 1834- 4 Ailm, Besv.- och Occ.~Tjuk, B<t, N;o 58.
Reservationer. 1:0 Af Herr af Pontin: ”Emot beslutet om framställningen'', rörån* de Pastors-Adjnnelers aflöningssätt, anser jag mig böra vördsam ligen .anföra min reservation, i de delar nämnde beslut afviker ifrån Tredje Afdelningen® tillstyrkan.
Uti den bär nemligen blifvit föreslaget, alt emellan Pastorer och Ad julie ter, contract borde upprättas, som utstakade de senares vilkor, och att desse contract borde lill Dom-Capitlen insändas åtminstone ad 110- titiam.
Utskottets plenum åter bar beslutat föreslå, att ett minimi-belopp af lönerne borde inom hvarje Stift bestämmas., oell alt sådant skulle åligga Biskop och Consistorium vid blifvande Preslmölen.
Men i det jag antager denna utväg, synes mig likväl, alt vederbörande, genom eontracls insamlande, en gång för alla, eller åtminstone blott en gång emellan hvart Prestmöte, säkrast skulle kunna få en grund alt stödja sina beräkningar uppå.
Först efter en dylik insamling af öfverenskommelse!’, kan ett medeltal finnas, och i anledning deraf ett minimi-belopp uträknas, hvarigenom båda contrahenternes rätt kan blifva bevakad.
Prest-Adjuncter hafva i öfrigt intet tillfälle att utföra sin talan, om ej genom ett förhatligt klagomål; de äro icke representerade vid Riksdagar, och föga annat än såsom ollicianler vid prestmöte»; men genom Contracten kunna båda parlerne låta höra Mg.
Jag biträder i öfrigt icke den åsigt, som velat jemföra aftalet emellan en Pastor och dess Adjunct, med öfverenskommelse» emellan husbonde' och tjenare, hvilket under öfverläggningen af någon blifvit yllradt.
Adjuneten står icke under Legostadgan.
Ilan är äfven, med mindre lön än mången, som lyder derunder, alltid öfver denna class, och belrandlas nästan, ulan undantag, som Pastors Embetsbroder.
Adjuneten är en extra-ordinarie inom Prest-Embetet, kan, såsom sådan, tjena för myckel litet och ändock vara belåten nied siri ställning, under afvaktan på förvärfvade tjenslemeriter.
Hans vederbkar, exlra-ordinarierne inom Öfrige Embetsverk, tjena mångå
Ar blott för ljuspengar, med ett minimum af r* R:dr, och finna Sig likväl dervid.
Dessutom, ehvad Adjunctens lön blir något t större, kan den billiglvis aldrig stegras lill ett underhåll, hvaraf en oberoende ställning kunde beredas.
Det finnes väl någon gång gifta adjuucter, men jag tror ej, att dylika ambulaloriska äktenskap böra befordras.
Adjunctens upplag för en kommande tid beslår i samlade tjtnsleår, skicklighet i pastoralvård celi allmänhetens förtroende.
Om man, oansedt dessa åsigter, vill stadga något för hans löneförbättring, så tillstyrker jag, att så - Allm. Besv.- och Oct.-XJ sk.
N'.o 5g. 5 dant, efter inhemtad kännedom af Adjuncternes vilkor i allmänliet, (hvil* ket åter genom den föreslagna insamlingen och refninge!! al ömsesidiga öfverenskommelser eller conlract, der således Adjuneten älven uttryckt sina fordringar lämpligast och localt för hvarje Stift kan lill vägabringas,) vid blifvande Prest möten pröfvas och stadfästes.” Härmed förenade sig Herr Professor Doctor Engeström; 2:0 af Riksdagsfullmägtigen ISHs Mänsson ifiån Malmöhus Län: ”Sedan Höglofl.
Öeconomie-UtskolleL frångått Afdelningens förslag, rörande contracts upprättande emellan Herrar Pastorer och deras Adjuncter, om de senares lönevilkor, och i stället hemställt, att vid Preslmötena inom Stiften bestämma, efter de olika förhållanden, sorn å ett och annat ställe kunna sig förete, ett minimum, hvarunder adjunctslön icke finge gifvas, får jag, i så måtto, reservera mig emot delta beslut, alt jag yrkar, det en sådan bestämmelse ej må ske, derest icke åtminstone några Adjuncter vid samma tillfälle äro närvarande, samt att Adjuncternes röster, ehuru få deon kunna vara, må gälla lika med Herrar Pastorers vola.
Såsom skäl härtill åberopar jag, att vid Riksmarkegångs-sättningen, för att få den rättvis, bör vara lika antal räntegifvare som räntetagare; och när häitill kommer, att det ej lärer finnas någon Adjunct, som icke hoppas en gång blifva Kyrkoherde, och således kan anses såsom löntagare oell framdeles löngifvare, vågar jag tro, alt Adjuncternes vola kunna ganska väl blifva lika rättvisa, som Herrar Kyrkoherdars röster.
Ankom till Exp.-Utsk. den 11 Maji kl. 11 f. ra.
Betänkande , i anledning af väckte motioner, rörande Presterskap pets aflöning.
Till Utskottets handläggning hafva vid innevarande
Riksdag blifvit remitterade följande, angående Presterskapets aflöning, väckta motioner, nemi. af: 1:0 Friherre Hermelin, August, sorn anfört, alt, ehuru Kongl. Circulairet den 28 Maji »83o, angående befrämjande af frivillige öfverenskommelser om Prestiältigheternes utgörande, tillåter Församlingarne, att jemväl under vacance-tiden afslnla dylika conventioner, skall likväl denna tillåtelse på flere ställen lemnäs obegagnad; hvaremot icke sällan inträffar, att emelian församlingarne och sökande före valet afslulas contract, in» G Allt». Besv.« och Oec.-TJtrk.
Bet, ttio 5g. nefattande minskning i de senares lagliga rättigheter, deraf otillräckliga inkomster för den valde själasörjaren, om han vidhåller contraetet och, i motsatt fall, till hat och missämja ledande tvister merendels uppkomma.
Till afböjande af detta onda, har Motionairen föreslagit, att nämnde Författning, i stället för den åt församlingarne gifne tillåtelse, att vid inträffande ledigheter begära och atsluta öfverenskommelser om presträttigheter, måtte innehålla det stadgande, att öfverenskommelser då ovilkorligen skola uppgöras, på sätt det Nådiga Circulairet föreskrifver, äfvensom , enär ibland vilkoren uti nyss om förmälde olagliga contract, ofta ingår af församlingarne förbehållen frihet ifrån underhållande af prestgårdens byggnader, hvilka, i anledning deraf, få förfalla, af Motionairen blifvit hemställdt, att Kronobetjeningen, hvilken dst tillhör att hålla oeconomiska besigtningar på Kyrkoherde-boställen, måtte få sig anbefalldt, att till verks'ällighet befordra så väl vederbörande SyneRätts utslag, om församlingen ålagd byggnads- och bättringsskyldighet, ehvad sådant af Pastor yrkas, eller ej, som ock hvad denne blifvit föreskrifvet i afseende å pastors husen; 3:0 Nils Insulin ifrån Stockholms Län, hvilken, hufvudsakligen på enahanda skäl, som förré Motionairen anfört, tillstyrkt den underdåniga anhållan, att Kongl. Maj:t måtte bjuda och befalla, att inom hvarje församling i Riket, der öfverenskommelse om presle-rättiglieter ännu icke träffats, sådant ovilkorligen måtte ske inom viss utsättande tid, som icke bör vara öfver ett år efter det befallningen derom blifvit utfärdad och tjenar till efterlefnad, samt att, i händelse convention icke kan i godo träffas, Kongl. Maj:t då ville, sedan vederbörande Consistorium och Landshöfding blifvit hörde och med underdåniga utlåtanden inkommit, i Nåder pröfva och afgöra frågan ; 3:o Eric Ersson ifrån Stora Kopparbergs
Län, som, under yttrande, att, genom nu gällande Författningar, någon billig förening emellan Pastorerne och Församlingarne, om de förres löneförrnoner, svårligen kunde vinnas, framställt den önskan, att en grund för dessa Embetsmäns aflönnnde måtte stadgas, sålunda, att de, utan att församlingarne allt .för mycket betungas, hafva sin tarfliga bergning, och att lönen utgår i spanmål, som, efter den skattskyldiges egen beqvämlighet, må lemnäs in natura, eller efter markegångspris betalas; och har Motionairen derjemte fästat uppmärksamheten på det förhållande, att Kyrkoherdarnes olika inkomster i olika Pastorat icke stå i jemnt förhållande till göromålen, hvilka vid de större lägenheterna endast påkalla ett ökadt biträde af en eller två Adjuneter; an - Allm. Besv.- ock Oecoti.-XJtikottett Bet.
N:o 59» 7 seende Motionairen en jemkning i inkomsterne kunna ega rum och besparing derigenom vinnas; 4:o Samuel Jönsson ifrån Öland, som, till undanrödjande af det olämpliga i Presterskapets nuvarande löningssätt, föreslagit: att vid Kyrkoherdes död så kallad sämjesäUning ofördröjligen måtte å allmän Sockenstämma, under Contracts-Prostens ledning, och i närvaro af Kronans och Consistorii ombud, uppgöras, dervid, sedan en classiflcation af hemmanen, iförhållande till deras större eller mindre godhet, egt rum, lönen hör, efter denna grund, men icke efter hemmantalet, bestämmas i så få persedlar, som möjligt ar, med rättighet för sockneboerne, att betala dem in natura, eller med penningar, efter markegångspris, för hvilken liqvids slutliga uppgörande en visS dag i året bör utsättas; att Staten måtte öfvertaga Presterskapets aflöning emot viss afgift, att af de skattskyldige utgöras i span mål elier penningar, efter öfverenskommelse med Kongl. Maj:t och Kronan; samt att uti hvarje Pastorat en Comité bör nedsättas, för att till Presterskapets lön uppgöra förslag, som sedermera delgifves församlingen till antagande eller jemkande; 5:o Hans Jansson ifrån Elfsborgs Län.
Denne Motionair, med hvilken Carl GabrielssQn ifrån Östergöthland och Peter Jönsson ifrån Jönköpings
Län sig förenat, har förklarat, att han icke instämmer i Nils Insulins motion derom, att ifrågavarande corivéntioner ovilkorligen måtte uppgöras, samt att hans åsigter af ämnet äro följande: att, i anseende till det hos Embetsmännen i allmänhet rådande anspråk på högre löner, öfverenskommelser om presträttigheters utgörande böra i församlingens och publike ombuds närvaro, ske endast vid inträffande ledigheter, hvilka ej böra kungöras och få sökas, förr än Kongl. Maj:t fastställt conventionerne; att dessa framför allt böra angå likstolen och byggnads-skyldigheten, såsom varande de svåraste och i opinionen mest förhatliga onera; och att vid Paslors-Adjunclers tillförordnande och missiverande, Consistorierne böra bestämma lönerne, som skola dem af Pastorerne bestås; 6:0 Gustaf Gustafsson från Södermanland, 7:0 Anders Larsson från Upland, 8:0 Eric Hansson från Örebro Län, gro Jan Peter Jansson ifrån Stockholms Län, 10:0 Eric Pehrsson från Gefleborgs Län, samt 11:0 Lars Olsson från Örebro Län, hvilka, biträdde af åtskillige andra Ledamöter inom Hedervärda Bonde-Ståndet, yrkat, att
Presterskapets rättighet till likstol måtte alldeles upphöra, enär icke allenast afgiften är 8 Allm. 1^ tv. och Oecotr.-Urshotms
N',o 5g. motbjudande bade för elen gifvande oell emottagande, ulan äfven förrättningen, hvarföre den erlägges, hörer till Presterskapets Ijenslebefattningar i allmänhet, och bör, ulan serskild betalning, verkställas; men oni bifall härtill ej kunde vinnas, har Gustaf Gustafsson hemställt, att Jikstolen hädanefter måtte få illgöras med en viss procent af sterbhusets behållning; äfvensom Eric Hansson ansell, att bestämmas Irör, hvad som i arfvode för vigselförrättning och kyrkotagning skall till Pastor erläggas. Hvad nrotionerne innehålla, tiar Utskottet i öfvervägande tagit; och får, tillen början, vördsamt upplysa, att fö esk liderne för bestämmandet af Presterskapets ordinarie och extra ordinarie inkomster finnas hufvudsakligast i Kongl.
Förordningen den 8 Februarii i6‘8i, men äro äfven gilna i serskilda äldre Förklaringar och Resolutioner nästan för hvarje province i Biket; samt att, i afseende å conveulioners upprättande, angående desse inkomster-, Kongl. Majrt under dets 3:dje April 1816 förordnal, att om Pastor och' församlingen gemensamt åstunda och begära en öfverenskommelse om prestval ligheternes utgörande, eller ock om eu sådan-öfverenskommelse blott å ena sidan begå res och åstundas, vare sig ensamt af Pastor i församlingen eller ock af församlingens pluralitet, hör dertill, på de grunder i<381 års Förordning och flere dermed gemenskap egande Kongl. Bref och Författningar innehålla, upprättas Ordentligt förslag, lämpadt efter gä Hels beskaffenhet, för alt, vid allmän sockenstämma; i närvaro af veder bör lige Kronooch Consistoiii-ombud, leda till vänlig förening lärare och åhörare emellan, då,’ i händelse af vänlig öfverenskommelse, föreningen bör lill Nådig stadfästelse anmälas; mea skulle ändamålet motverkande stridigheter uppstå, underställes förslaget veder hörande Landshöfding och Dom-Caprlel, i afsigt att godvillig förening åstadkomma, hvilken, om den ernås, likaledes tili Nådig stadfästelse anmäles.
Skulle äler öfverenskommelse icke genom Landshöfdingen® och Dom-Capitlets bemedling slå alt vinna, komma så väl det Uppgjorda förslaget, sorn den vägrande partens andr,igne skäl, jemte de bägge förenämnde publika autorileternas utlåtanden, att lill Kongl. Majus
Nådiga granskning, i underdånighet öfverleniitas, för alt, efter i hvarje fall förekommande omständigheter, blifva i Nåder reglera dt och för cn lid af a5 till högst 5o år fastställd t, ulan alt likväl, in til l dess sådant binner afgöras, någon rubbning, eller försök dertill, i del vanliga, på gällande Lagar och Förfalluingar grur.dade aflöningssält må lill någondera potens förfång under tiden vara tillåtet; öfver hvilken Förordning det Nådiga Förklarande, deli 13 November 1819, utkommit, att Kyrkolid danie ega för deras Besv. och Occo;i,~Utskoitcts
A':o 5g. 9 tjenstetid med sine församlingsboer uti allmänna och lagligen tillkomne sockenstämmor öfverenskomma om Pasloraliernes utgörande, utan att dervid vara biträdde af Krono- oell Consistorii-Fulimäglige; men da fråga uppstår, antingen örn öfverenskommelsens bestånd utöfver den Kyrkoherdes tjenstetid, som contraclet ingått, eller om en efterträdares rätt, samt i händelse de contraherande sins emellan icke åsämjas, skola föreskrifterne i 1816 Ärs Kungörelse, om Krono- och Consistoi ii-Fullmägtiges närvaro vid löneregleringar för Preslerskapet, äfvensom uti allt öfrigt, i sådane fidi tjena till noggrann efterlefnad; och har Kongl. Maj:t, genom Circuluire lill
Dess samtlige 13 e fa 11 n i 11g s h a f v a 11 d c samt Consisto rieme, den 28 Maji i83o, i anledning af Rikets Ständers underdåniga hemställan, i Nåder anbefallt bernälde Autoriteter, att' söka befrämja frivilliga öfverenskommelse!’ örn presterättighelernes utgörande i de Gäll, der sådane icke egt rum, hvarvid bör tillses, att ifrågavarande conventioner må omfatta alla slags presträttigheter, af hvad namn sorn helst, och således ej mindre de serskilda slagen af tionde, än äfven likstolar och de så kallade jura stolte, laxerade efter de olika grunder, hvartill omständigheterne kunna föranleda; jemte det äfven, under vacancetiden, församlingarne må vara tillåtet alt begära och afsluta dylika öfverenskommelser, hvarvid den blifvande Kyrkoherdens rätt bör af Conlracts-Prosten bevakas, och för öfrigt förfares enligt ofvannämnde åren 1816 och 181.9 utgifne Förordningar.
Efter att sålunda hafva redogjort för hvad i ämnet befintlige
Förordningar hufvudsakligen innehålla, öfvergår Utskottet till motionernes besvarande; och beträffande först Friherre Hermelins och Nils Insulins yrkanden, hvilka sammanstämma deruti, att conventioner om presträttigheter ovilkorligen böra upprättas, ehuru den förres förslag inskränker sig till det fall, då Kyrkoherde-beslällningarne äro lediga; så emedan det kan inträffa, hvad som äfven, efter hvad Utskottet har sig bekant, på åtskilliga ställen eger rum, att både församlingarne och Pastorerne äro nöjde med det aflöningssätt, som af ålder och i enlighet med gällande Författningar blifvit följd t, utan att önska sig något annat; samt ett stadgande om conventioners ovilkor/iga uppgörande, vare sig under inträffade ledigheter, eller sedan Pastoraten äro tillsatte, skulle lägga ett, med helgden af våra Grundlagar, oförenligt band på de fri- och rättigheter, hvarje Svensk medborgare, enligt samma lagar, eger tillgodonjuta; ty och enär härtill jern väl kommer, att det oskick, som Friherre Hermelin, genom sitt förslag, velat forekotaBihang till R, St.
Vrot, 1834. 8 Sami. % /atte Häftet, ' IO A’lin. Besv.r och Occon.-\J:shottcts Ber.
A':o 5<j. mn# eller olagliga öfverenskommelsers uppgörande emel lan försa tillingarne och sökande, lärer knnna öl vas, ehvad en laglig conveniion finnes eller ej, kan Utskottet icke biträda hvad i berörde målto blifvit yrkadt. livad ändtligen rörer Friherre Hermelins framställning, angående verkslälligliet af byggnads- och bältrings-skyldighet å Kyrkoherde-boställen, så torde något ytterligare stadgande härutinnan icke vara af nöden, än det, som finues gifvet genom 7 §. i den, rörande oeconom iska besigtning;!!- å nämnde och andre boställshemman, utkomne Kongl.
Kungörelse af den 28 Maji i83o, enligt hvilken Conlracls-Prosten åligger, att, derest (ten byggnadsskyldige icke inom förelagd tid sin skyldighet fullgör, anmäla förhållandet skyndsamligen hos Consistorium, som har att vidtaga de åtgärder, hvilka nödige pröfvas, till bevarande af boställels och eflerttädaiens rätt, antingen medelst begäran hos Kongl. Majrts Befallningshafvande, alt genom dess embélsåtgärd hrislerne må blifva för lego, å den byggnadsskyldiges kostnad, afhulpue, eller att hos denne må sökas säkerhet för husröte-biisten.
På dessa skäl kan Utskottet icke tillstyrka bifall å hvad nämnde bägge motioner innehålla.