Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj.ts nådiga proposition, angående serskilda till åtskilliga förvaltande verk anvisade inkomsters utbytande emot statsanslag, hade Stats-Utskottet, bland annat, tillstyrkt: uti 3 punkten y mom. att med uppbörden af nedanniimnde, Wadstena Krigsmanshus-kassa nu tillflytande inkomster, som borde mot statsanslag utbytas, skulle förhållas sålunda, att i de fall, då till kassan bordt erläggas avancementspenningar, en deremot svarande förhöjning i karta-si gilla ta-beloppet å fullmakter, konstitutorialer och förordnanden iakttoges; att vid de tillfällen, då, enligt nu gällande författningar, Rusthålls- och En-per mille-afgifter skola till Krigs tnanshus-kassan betalas, stämpladt papper till ett mot dessa afgifter svarande värde bilades de handlingar, hvarå egande- eller åborätt till fast egendom sig grundar; att karteringen af burbref komme alt ökas med de belopp, burskaps-afgifterna utgöra; samt att afgiftema till kassan för utnämningar tili rikets högsta värdighet, äfvensom ärftliga och ordensvärdigheter, borde utbytas emot högre karta-sigillata å diplomerna; uti f punkten 5 momentet: att nedannämnde till Amiralitets-krigsmans-kassan anslagne inkomster skulle för Statsverkets räkning uppbäras sålunda, att i de fall, då avancementspenningar borde lill kassan utgå, tillökning komme att ega rum i kartasigilla ta-beloppet å fullmakter, konstitutorialer och förordnanden; att vid alla Bih. till R.
Prot. 1850 & 1851. 5 Sami. i Afd. 15 Höft. 2 4« Bcvillnings-lftskottels Memorial, N:o 24. de tillfallen, då, eldigt nu gällande stadganden, rusthållsajgijter skola till Amiralitets-krigsmans-kassan erläggas, stämplad t papper till ett mot dessa afgifter svarande belopp bilades de handlingar, hvarå egande- eller åborätt till rusthåll sig grundar; och att passagerare-afgijterna borde utbytas mot förböjd karta-sigillata å pass till utrikes orter; och uti ig:de punkten: alt gernings-ören icke vidare skulle såsom serskild uppbördstitel Iliand Statsverkets inkomster upptagas, utan, i stället, vederbörande handtverkare påföras och uppbäras i sammanhang med allmänna bevillningen.
— Varande derjemte vid dessa punkter af Stats-Ulskottet hemställdt, att, derest dess omförmälda förslag vunno bifall, till Bevillnings-Utskotlet måtte öfverlemnas dels att, hvad 3:dje och 4:de punkterna anginge, ej allenast inkomma med förslag till närmare bestämmelser i och för verkställigheten af hvad derutinnan blifvit tillstyrkt, utan älven vid kalkylerandet af beloppet utaf karta-si gilla ta-inkomsten, taga i beräkning den deri sålunda uppkommande tillökning, dels ock, hvad beträffade 19:de punkten, att behörigen iakttaga densamma vid upprättande af förslag till Bevillnings-förordning.
Sedan Stats-Utskottel vidare i utlåtandet N:o 219, i anledning af erhållne återremisser å utlåtandet N:o 51, vidblifvit sina här ofvan omförmälda förslag och desamma vunnit Rikets Ständers bifall, får Bevillnings-Utskottet, härmed föreslå de förändringar, som af Rikets Ständers sålunda fattade beslut föranledas, nemligen: A) uti Förordningen angående stämplade pappers-afgiften: § 4- mom. fi.
De Wadstena krigsmanshus-kassa hittills anslagna burskaps-afgifter, hvilka utgjorts af Handtverkare i Stockholm och Götheborg med 1 r:dr, i första klassens städer 24 sk., andra klassens 20 sk., tredje klassens 16 sk., fjerde klassens 12 sk. och femte klassens städer 8 sk. samt af andra burskapssökande med dubbelt dessa belopp, torde böra sammanföras med den iövBorgarebrcf stadgade stämplade pappers-afgift och föreskriften angående kartering af Borgarebref erhålla följande lydelse:
Borgarebref (burskaps-afgiften till Wadstena krigsmanshus-kassa inbegripen):
I Stockholm och Götheborg: För Grosshandlare 22: — ” Andre handlande 17: — Bevtllninys-Utskottets Memorial, N:o 24. il För Fabrikörer 14: — ” Sjökaptener och koopveerdie-skeppare ... 8: — ” Handtverkare 7: — ” Andre Borgare G: 24.
I första klassens städer:
För Grosshandlare 13: — ” Andre handlande och fabrikörer .... 10: — ” Sjökaptener och koopvrerdie-skeppare . . . |5: 24. ” Handtverkare 5: — ” Andre Borgai-e 4:
— I andra klassens städer:
För Grosshandlare 9: 40.
” Andre handlande och fabrikörer .... 6: 40.
” Sjökaptener och koopveerdie-skeppare . . . 3: 40.
” Handtverkare 3: 20. ” Andre Borgare 2: 16.
I tredje klassens städer:
För Grosshandlare 6: 32.
Andre handlande och fabrikörer .... 5: 8. ” Sjökaptener och koopvserdie-skcppare ... 2: 44. * Handtverkare 2: 28. ” Andre Borgare 2: 8.
I fjerde klassens städer:
För dem, som vinna burskap på utrikes handel 5:
— Andre handlande och fabrikörer .... 3: 24.
” Sjökaptener och koopvasrdie-skeppare... 2: — " Handtverkare 1: 36.
” Andre Borgare 1: 24.
I femte klassens städer:
För dem, sorn vinna burskap på utrikes handel 3: 16.
Andre handlande och fabrikörer .... . 2: 28.
Sjökaptener och koopvasrdie-skeppare ... 1: 16. ” Handtverkare . . 1: 8. ” Andre Borgare . 1: 4.
L 12 Bevillning*-Utskottets Memorial, N.-o 24.
Enligt Rikets Ständers ofvan omfönnälda beslut skall vidare den hittills Amiralitets- krigsmans-kassan anslägne, för resa till utrikes ort stadgade passagerarc-afgift, utbytas mot förhöjd karta-sigillata å pass till utrikes ort.
Då emellertid nu stadgade karta-sigillata-afgiften å dylika pass utgår efter annan grund, än passagerare-afgiften, och någon rubbning i grunderna för dessa afgifters beräkning icke torde vara med Rikets Ständers ifrågavarande beslut afsedd, eller nu mera, hvad angår karta-sigillata-bevillningen, sedan densamma redan hufvudsakligen blifvit al Rikets Ständer afgjord, kunna ifrågakomma, har Utskottet ansett det icke låta sig göra att, såsom här ofvan "för Borgarebref iakttagits, genom förhöjning i de serskilda, för pass till utrikes ort, uti författningen utförda karta-sigillata-afgifterna åvägabringa en passagerare-afgiften motsvarande tillökning, utan, i detta ändamål, funnit sig böra hemställa, att näst efter de i 4 §. 2 mom. under rubriken ”pass, rese- till utrikes ort” uppräknade kathegorier, må intagas en serskild med stadgandena i Kongl.
Förordningen den 17 Juni 1801 öfverensstämmande så lydande föreskrift:
Jemte dessa af gifter skall pass till utrikes ort beläggas med stämpladt papper, motsvarande den fordna passagerare-afgifterij nemligen 16 sk, jör hvarje mans- och 8 sk för hvarje qvinsperson i allmänhet, samt hälften deraf för gesäller, betjente/', allmoge och vederlikar samt deras hustrur och barn; och äro från denna af gift fritagne endast de, som resa i kronans ärende, för fattigdom undfå pass gratis, samt barn under m års ålder. §. 5.
De för ärftliga samt Ordensvärdiglieter, äfvensom för utnämningar till Rikets högsta värdighet utgående afgifter till Wadstena krigmanshus-kassa, hvilka afgifter finnas till beloppet uppgifna i Stats-Utskottets memorial N:o51 litt.
A. pag. 19 och 20, kunna deremot, likasom för Borgarebref här ofvan föreslagits, sammanföras med de för
Diplomer å nämnde värdigheter i 5 § stadgade stämplade pappers-afgifter; och torde, med iakttagande häraf, föreskrifterne i nämnde §, angående karteringen af ifrågavarande handlingar, böra erhålla följande lydelse: (inbegripen kansligebiihr ä . . 37:241 Adelsbref /och afgift lill Wadstena krigs- \155 :32.
I manshus 13: lö.j Bevillning!- Utskottets Memorial, N:o 24.
15 (inbegripen kansligebiihr ä . 75: —'j Friherrebref .'och afgift till Wadstena '354: — / krigsmanshus 50: —) {inbegripen kansligebiihr k . 150: —k och afgift till Wadstena \659: — krigsmanshus 100: —J
Öppna bref, hvarigenom någon i nåder tillägges de förmåner, hederstitlar och företrädesrättigheter framför andra undersåter, sorn Herrar
Råd af ålder tillerkända blifvit, (inbegripet kansligebiihr å . . . . 125: — ^och afgift till Wadstena krigsmanshus 33:16.)J Riddarebref af Kongl. Maj:ts Serafimer-Orden, (inbegripen afgift till Wadstena krigsmanshus: 25:) 71: — Kommendörsbref af Kongl. Maj:ts Svärds-Ordens Stora kors I inbegripen "1 „ af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-J afgiften till/ Ordens Stora kors . . A Wadstena / 39: 24. „ af Kongl. Maj:ts Wasa-Ordensj krigsmans Stora kors vhus 16: — „ af Kongl.
Maj:ts Svärds- (inbegripen 1 Orden . . , . . .1 afgiften tillf „ af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-< Wadstena / 33:24.
Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
275 sig i högst torftiga omständigheter och derföre på det högsta rekommenderas till en pension, som han var sinnad att söka, samt erhöll slutligen vid sitt begärda afsked från kronoskogvaktaretjensten af Landshöfdingeembetet det vitsord “att han under sin tjenstetid sig väl förhållit“.
Slutet har blifvit att han i sin orkes- och medellöshet nödgats hos kommunalstyrelsen begära årligt understöd för lifsbergningen, hvarvid kommunalstyrelsen tagit i öfvervägande huruvida icke detta understöd borde af Staten utgå, emedan han under sin långa tjenstetid såsom kronoskogvaktare i 40 år troget uppoffrat sina krafter till det allmännas gagn och blott för den ringa lönen af 2 R:dr Banko, hvaraf följden icke kunnat blifva annat än fattigdom, hvarvid kommunalstyrelsen kommit till den slutsats, att sökanden, för att vinna ifrågavarande understöd, bör vända sig till vederbörlig ort för att uti underdånighet söka understöd för sitt framtida uppehälle; dock ville kommunalstyrelsen bevilja honom att, tills han kunde få ett sådant understöd af Staten, af kommunen få sina nödvändiga behof till lifsbergning uppfyllda.
Kan det vara värdigt af en stat att låta sina gamla tjenare, som i 40-årig ansträngande tjenst ute i skogarne under alla väder uppoffrat sina krafter för den ringa lönen af 2 R:dr Banko om året, sedan de blifvit utslitna af det föga lönade arbetet, låta dem hemfalla till kommunens fattigförsörjning?
Den stat, som så handlade, men dock dervid gifver de höga förmännen under deras tjenstetid, ehuru de blifva föga ansträngda, en rik aflöning och stora, för folket betungande pensionsanslag, sedan de tjenat i föreskrifven tid, skulle inför samtid och efterverld framstå såsom föga aktande de ringa statstjenarnes förtjenst och dertill kan väl aldrig den ärorika och rättsinta Svenska Staten göra sig skyldig!
Då denna Svenska Statens pligt, af något för mig oförklarligt skäl, hittills blifvit ouppfylld, föreslår jag, att Rikets Höglofiiga Ständer må skynda att i underdånighet hos den Kongl. Svenska Regeringen anmäla, att den i Statens tjenst utsläpade f. d. skogvaktaren Sven Kléen i Halland anses af dem böra uppföras på indragningsstat, för att under sin troligen korta återstående lifstid åtnjuta för sin lifsbergning nödig föda, tillräcklig beklädnad och ett under vinterns köld uppvärmdt hem, ett årligt understöd af tvåhundra (200) R:dr, hvilket jag anhåller att Rikets Höglofiiga Ständer måtte honom, Sven Kléen, bevilja.
Härhos bifogas bestyrkta afskrifter öfver alla de i motionen gjorda uppgifter om förordnanden och vitsord, som Kléen erhållit, tillsammans nio (9) allegater.
Gudmundsson, från Hallands län. 276 Motioner i Bonde-Ståndet 1866.
N:o 196. ilo 11*0 Af Anders Gudmundsson från Hallanda län, orri utfärdande aj särskilda föreskrifter för bestämmande af rättigheten till tångtägt i Halland.
Mina komitenter hafva anmodat mig- att söka vid rikdagen väcka frågan om ett bättre ordnande af förhållandet vid afhemtningen af den “tång“ eller det “hafsgräs**, som synnerligen vid Hallands södra stränder uppkastas af vågorna på den fasta marken.
I dessa olyckliga trakter, der den förstörande flygsanden ofta härjat mennisltornas välstånd, utgör denna tång, detta sjögräs, ett eftersökt medel att binda flygsanden och att göda den lösa marken, så att äfven deri kan bära vexter.
Men för det närvarande råder vid hemtning ai denna “tång**, sorn är ett af de bästa medel lör flygsandsfältens förändrande till allt mer och mer fruktbara slätter och betesmarker, ett oefterrättlighetssystem, som på det högsta strider mot all rättvisa bland dem, som ega göra tångtägt på stränderna.
De, som bo närmast sjön röfva åt sig ensamt allt det sjögrös, som hafvet uppkastar; ja, de arbeta till skada för menniskors och dragares helsa i mörka nätterna med att icke allenast upptaga den “tång1*, som uppkastats på land, utan äfven att uppsamla den, som ännu ligger i vattnet så långt ut, som de våga sig för att icke drunkna.
När de längre från stranden boende, som med de egentliga strandboerna ega lika rätt till tångtägt, sedan komma för att få någon del i den gåfva naturen skänker orten till flygsandslältens bindande och fruktbargörande, få de återvända med oförrättadt ärende, emedan de egentliga strandboerna slagit under sig all tången, som hafvet kastat på stranden.
Detta bar föranledt en mängd rättegångar emellan dem, som med strandboerna ega lika rätt till tångtägt; och ovilja samt bitterhet emellan traktens befolkning har deraf uppstått.
Frågan bar varit vidrörd vid landstinget i länet; men man har ansett att den berör enskilda rättsförhållanden och derföre har man icke tilltrott sig ega rätt att ingripa i det rådande oefterrättlighetstillståndet.
Man bar sökt få tångtägsrätten skiftad efter innehafvandet af den jord, som från urminnes tider egt fördelen att taga detta medel att binda flygsanden; men hafvet är nyckfullt och kastar sjögräset än hit än dit, så att någon säker deluingsgrund omöjligen kan finnas för större sträckor, hvarföre vid skiftesberedningen landtmätarne förklarat det omöjligt att i detta fall rättvist skifta, hvilket ock af domstolarne blifvit faststäldt.
Deremot kan för de särskilda byalagens inskränkta allmänningar lätt en billig delningsgruud finnas, hvartill ingen landtmätare behöfves, utan endast de lagstiftande magternas gemensamma ingripande till sakernas ordnande.
Och det kan icke bestridas att do lagstiftande magterna i riket ega ingripa i saken och stadga ett tillstånd, som åstadkommer rättvisa åt alla, som ega rätt till upptagande af det sjögräs, hvilket hafvet på land uppkastar.
277 Dessa äro icke allenast de yttersta strandboerna utan äfven alla delegare i de byallmänningar, hvilka erbjuda tångtägt, och hvilka genom laga skifte blifvit flyttade uppåt landet och fjerran från bolet samt nedsatt sig på afgärda hemman; men aldrig fått sin rätt till tångtägt sig afhänd eller utskiftad.
Öm lagstiftningen derföre ville rättvisligen bestämma, att ordnandet af fördelningen af tångtägten öfverleinnas åt delegarne i hvarje byallmänning att bestämmas med enkel röstpluralitet efter det oförmedlade hemmantalet inom byalaget, så skulle säkert det allmänna intresset, att rättvisa åt alla må ske, åstadkomma reglor, efter hvilkas antagande ingen delegare skall kunna inkräckta på någon meddelegares rätt.
Att det oförmedlade hemmantalet är den mest lämpliga grund för rösternas beräkning inses lätt deraf att utmarkerna, som angränsande till saltsjön och andra mest af flygsanden besvärade trakter samt utmarkerna emellan byar och hemman äro delade efter oförmedlade hemmantalet.
Detta är enda sättet att komma till ett säkert resultat, ty alla försök att på förlikningens och öfverenskommelsens väg komma till en billig fördelning hafva strandat på de närmast stränderna boendes egennytta, hvilken förledt dem att protestera mot all vänlig öfverenskommelse och framhållit för dem att de genom närheten till tångtägtsplatserna egde magt att tillskansa sig det mesta af denna naturens gåfva.
Jag föreslår således, att Rikets Höglofliga Ständer måtte i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla, att
Han måtte utfärda en förordning, som på det nu af mig antydda sättet bestämmer, åtminstone för 10 år hvarje gång, huru rätten till tångtägt på Hallands stränder skall utöfvas.
Gudmundsson. från Hallands län {%« 1W.
Af Eric Ersson från Jemtlands län, om anslag till befrämjande af en god afvel af arbetshästar samt till får af vetns förbättrande i samma län.
Ktt bland Jemtlands vigtigare behof är det af en förbättrad boskaps-, hästoch fårafvel.
Hvad boskapen angår, så är väl, sedan det stamholländeri af ‘278 Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
Ayrshire-djur, som för ett par år sedan uppsattes, nu blifvit till annat län öfverflvttadt, efter det racen visat sig för Jemtland mindre lämplig, behofvet för handen af ett nytt stamholländeri, hvilket torde böra genom urval bland landets egna djur uppsättas, men då Kongl. Maj:t i dess nyss afgifna Proposition om Statsverkets behof, uppå Landtbruksakademiens underdåniga framställning, äskat anslag till sådana stamholländerier för Norrland, så påkallar frågan härom ingen enskild framställning.
Hvad åter angår hästar och får, vågar jag vördsamt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på behofvet för Jemtland, att till afvelns förbättring hugnas med något understöd af allmänna medel.
Intresset för densamma är ock bland allmogen mera allmänt än i de flesta af rikets öfriga landskap, men det är dock naturligt, att i ett land, der jordbruket icke ännu nått större utveckling än i Jemtland, och der större jordegendomar, för så vidt storleken mätes af odlingen, icke finnes, jordegaren icke mågtar underkasta sig den uppoffring, som anskaffning af för afveln fullt lämpliga hingstar betingar.
Det synes derföre, till vidmagthållande och utbildande af Jemtlands för jordbruket väl passande hästrace, vara nödigt att genom allmän försorg fullgoda beskällare uppköpas och å lämpliga ställen i landet stationeras, under vilkor, som betrygga så väl deras ändamålsenliga vård och skötsel, som ock allmänhetens i orten gagn af dem för stobetäckning.
Gagnet af en sådan åtgärd skall dock icke inskränka sig till provinsen, utan skall så mycket säkrare äfven till andra orter spridas, som Jemtlänningen af ålder idkat handel med hästar, af hvilka han årligen tillförer andra landsorter ett icke obetydligt antal.
Väl har jag mig bekant, att fråga om allmänna åtgärder för hästafvelns förbättring, till vinnande af goda arbetshästar i alla delar af landet, blifvit vid ett allmänt landtbruksmöte väckt, och framställningen härom af Landtbruksakademien understödd, men att Kongl. Majit, då åtgärder i sådant syfte på sina ställen redan kunnat af hushållningssällskapen eller genom enskildas försorg vidtagas, icke funnit frågan i dess föreslagna utsträckning för det närvarande böra föranleda äskande af det betydliga anslagsbelopp, som härtill skulle erfordras.
Men då jag, med kännedom härom, dock vågar vördsamt påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet på Jemtlands behof i detta afseende, sker det i förhoppning att Jemtland skall anses vara bland de provinser, der företrädesvis en sådan åtgärd af omständigheterna påkallas.
Jemtlandshästen har väl redan tillvunnit sig ett godt rykte för styrka, uthållighet, oömhet och lättföddhet, hvilka egenskaper ännu göra honom såsom arbetshäst begärlig; och den framställning, som, efter hvad nämndt är, nyligen utgjort föremål för Kongl. Majits pröfning, afsåg just att taga bättre vara på Norrlands för landtbruket passande hästrace och göra den landet till godo; men långt ifrån att i denna omständighet se ett skäl för att sätta Jemtland tillbaka för andra, i afseende å arbetshästar mindre vällottade orter, synes mig fastheldre och intill dess omständigheterna kunna föranleda några allmännare åtgärder till hästafvelns förbättring, den provins redan nu förtjena att med en sådan åtgärd gynnas, hvarest nämnde afvel med ett allmänt intresse omfattas, hvarest passande betesmarker ymnigt förefinnas, hvarest hästen framför andra husdjur med omsorg uppfödes och vårdas, hvarifrån hästhandeln redan tagit väg åt andra orter, och hvarest det alltså ligger så mycket större vigt uppå att den inhemska racens Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
279 goda egenskaper icke förspillas eller försämras genom bristen på några goda och för ändamålet passande afvelsdjur, hvilka det dock för den mindre jordbrukaren, — och andra finnas icke i Jemtland — möter svårigheter att anskaffa, liksom en sådan åtgärd äfven öfverstiger Jemtlands hushållningssällskaps krafter.
Pårafveln i Jemtland står icke högt, och detta är så mycket mer att beklaga, som landet erbjuder rika utvägar för framfödande af detta djurslag, utan synnerligt intrång på öfriga kreatursstocken, och som produktionen af ull och kött, om blott en för landet passande fårrace blefve införd, skulle gifva en väl behöflig förstärkning åt landets export, dess husslöjd och dess fabriksnäring.
Af får finnas väl inom Jemtland olika slag, men de äro, med allt för enstaka undantag, icke af god beskaffenhet, hvarken i ena eller andra hänseendet.
Uppmärksamheten har deremot hlifvit rigtad på den Skottska s. k.
Blackfaceracen, hvilken, efter samstämmiga omdömen af dem, som känna naturen både af Jemtland och af denna fårrace, skall vara för detta landskap företrädesvis lämplig.
Jag lemnar detta derhän, men antager som gifvet, att en för Jemtland fullt passande fårrace lätteligen står att finna, liksom ock att det, till befrämjande af insteg och spridning i landet af en sådan race, skulle vara af väsendtligt gagn, om mindre stammar häraf kunde på några få dertill lämpliga ställen utstationeras.
Då jag sålunda antager det vara af synnerlig vigt för jordbrukets och landets förkofran, att åtgärder vidtagas för anskaffning och spridning af en för Jemtland passande fårrace; då de åtgärder, som af Staten till fårafvelns förbättring vidtagits, och den hjelp som, enskilda orter till buds, icke kan lända Jemtland till gagn, alldenstund de racer, öfver hvilka Staten för närvarande disponerar, icke torde vara för Jemtland passande; då likvisst detta landskaps beskaffenhet gifver en stor betydelse åt fårafvelns förbättring derstädes, och då enskilda eller kommunala omtanken, hvilken under andra förhållanden väl skulle kunna umbära
Statens mellankomst för ett sådant behof, dock i Jemtland torde framför de flesta andra orter påkalla och förtjena en sådan hjelp, vågar jag vördsamt hemställa att äfven fårafvelns förbättring i Jemtland mätte i någon mån genom anslag af allmänna medel befrämjas.
På grund af hvad jag sålunda i ena och andra afseendet haft äran framställa, utbeder jag mig Rikets Ständers gunstbenägna och fvälvilliga uppmärksamhet för följande motion: att till Kongl. Maj:ts disposition må anvisas, dels 5,000 R:dr till uppköp af fyra stycken hingstar, hvilka, till befrämjande af en god afvel af arbetshästar, böra stationeras å lämpliga ställen i Jemtlands län, för att till stobetäckning användas; dels ock 5,000 R:dr till uppköp af tackor och baggar af en för Jemtland passande race, att till fårafvelns förbättring likaledes uppsättas å passande ställen i samma län; allt på 280 Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
.\;:o 198. sätt samt under de vilkor och kontroller, som Kongl.
Maj:t, för de afsedda ändamålens vinnande, kan finna för godt att i nåder bestämma
Om remiss till Stats-Utskottet at denna motion får jag anhålla.
Eric JErsson, från Jemtlands län. $:o 198.
Af Eric Ersson från Jemtlands län, om anslag till löneförhöjning åt folkskolelärare.
Att folkundervisningen varit ett synnerligt föremål för Rikets Ständers välvilliga och frikostiga omsorger, må med tacksamhet erkännas af hvarje vän till denna vigtiga fosterländska angelägenhet.
De anslag, som blifvit beviljade till löneförbättring åt examinerade lärare och till underhåll at högre folkskolor, äfvensom folkskolelärare-seminarier och undervisningsmateriel, samt till folkskoleväsendets uppbjelpande genom småskolor, vittna nogsamt om den vigt ibland de fosterländska frågorna folkbildningens sak hos Riks-Stånden vunnit.
Under sådana förhållanden synes det som ett förslag i syltning att förekomma en årlig förlust för folkskolan af hennes snart sagdt bästa lärarekrafter, icke borde komma att sakna ett benäget tillmötesgående, så oväntadt det än kan vara för någon att se behof framlagda, hvilka man trott redan vara afhulpna.
Då på sistlidne riksdag 400
R:dr jemte husrum, ltoföda och bränsle bestämdes som minimilön åt examinerad folkskolelärare, så tyckes visserligen dermed det mest trängande behofvet af uärnnde lärares betryggande mot nöd och elände vunnit det afseende, som man af Rikets Ständers nitälskan för folkskolan haft skäl att vänta.
Meu detta oaktadt bör det icke vara svårt att inse, att med denna löneförhöjning icke förekommes ofvan antydda förlust för folkundervisningen, hvilken förlust hotas just i följd af en för folkskoleläraren icke tillräckligt betryggad framtid.
Då nämnde lärares aflöning, äfven med den tillökning, som den i följd af sista riksdagsbeslut vunnit, hvarken öfverallt motsvarar det verkliga behofvet för en familjs underhåll eller hvad personer af samma bildningsgrad som ifrågavarande tjenstemän kunna bereda sig inom andra verkningskretsar, är det lätt att förstå, huru - Motioner i Bonde-Ståndet 186å.