Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Utskottet emedlertid, i afseende på grunderna för destillerings-rättigheten, kom att, genom omvexlande majoriteter vid omröstningarna, fatta åtskilliga beslut, sorn voro gynnsammare för näringens bedrifvande på landet, än i städerne, uppkom svårighet att uppställa de reglementariska föreskrifterna så, att majoriteten kunde med dem åtnöjas.
Häraf förklaras den besynnerliga företeelse, att tvifvelsutan flertalet af Utskottets medlemmar genom reservation uttrycka sin missbelåtenhet med de angå-, ende destilleringen fattade besluten.
För min del medgifver jag desto hellre, att förslaget kunnat blifva bättre, om grunderna för destilleringens utöfning blifvit annorlunda beslutna, som jag sjelf hade, såsom jag här ofvan nämnt, förslagit andra grunder.; men respekterande de under diskussionen varmt försvarade anspråk, som landtmannen icke utan skäl kan anses ega att ej se sina interessen tillbakasätta, har jag fogat mig efter majoritetens åsigter och, efter bästa förmåga, sökt att i det nu framställda förslaget få inlagda sådana föreskrifter, som böra betrygga samhället för missbruk af den tillstyrkta destillerings-rättigheten.
Jag kan i allt fall icke dela den temligen allmänt yttrade farhågan, att destilleringen såsom särskild näring skall lemna särdeles tillfälle till underslef.
Man bör ihågkomma, att för tillverkning af bränvin fordras mäsk och kärl att bereda och förvara den uti, och att bränvinsbränning ej kan verkställas, utan att lemna residuum drank.
Dessa ämnen, deras förvaringskärl, deras genomträngande lukt och det utrymme de fordra roja vida mer en oloflig bränvins-bränning, än innehafvandet af ett för afbränningen användbart redskap, som kan anbringas i det minsta rum och inrättas på en mängd olika sätt.
I England, Skottland, Irland och Danmark, — länder, der lönbränning blifvit drifven till förvånande höjd, är destilleringen likväl tillåten, »tan att synnerlig nih. till fl. St.
Prof. 4833'>ocfc 485 1. 4 4 Sami. 9 Haft. 8 40 Särskilda Utskottets Memorial, N:o 41. gen stora försigtighetmått emot missbruk deraf ansetts erforderliga 5 likväl och för så vidt jag kunnat efterforska, har ingen klagan försports öfver underslef vid utöfvandet af denna handtering, och i Norge är destilleringen en fullkomligt fri och obeskattad näring, utan att vara underkastad på långt när så stränga kontroller, som Utskottet föreslagit.
Ehuru jag sålunda tror, att Utskottets förslag är i hufvudsakligaste delar ändamålsenligt, anser jag mig dock böra yrka rättelse i följarde paragrafer. § 20.
Utskottet har föreslagit, att den, som vill utöfva destillering i stad, skall derom göra ansökan hos Magistraten.
Jag kan icke finna något skäl, hvarföre den, som bor på landet, och den, som bor i stad,, skola hafva olika forum för dylika ansökningar.
Både stad och land stå under Landshöfdingens styrelse, och för både stad och land är det Landshöfdingen,, sorn eger att bestämma om den nödiga uppsigten å destilleringsverken.
Jag, tillstyrker derföre, att all ansökning om destillerings-rättighet må ske hos Konungens Befallningshafvande, och föreslår för denna § följande lydelse: ”Bränvins destillering må derjemte under tid, då bränvins tillverkning icke är tillåten, nemligen från den 15 December ena året till den 15 Oktober det nästföljande, kunna såsom särskild näring utöfvas af den, som enligt 1 § må tillverka bränvin.
Ansökning om sådan destillerings-rätt göres hos Konungens Befallningshafvande, med bifogande af bevis, som sökandens behörighet styrker.” (2 mom. utgår.) S 53.
Utskottet har för den afgift, som destillerings-idkare skall erlägga till godtgörande af Stats-verkets kostnad för uppsigt å destillerings-verken, antagit de olika redskapens afverknings-förmåga till beräkningsgrund.
Om detta förslag skulle gillas, blefve följden deraf den, att, alldenstund det skulle kosta föga att anmäla sig till destillering med en liten enkel redskap (för 12 kannors panna under 14 dagar endast 6 r:dr), destilleringen i allmänhet blefve förrättad med sådan.
Deraf följde åter, att staten finge vidkännas en icke ringa uppoffring för uppsigten å en mängd smärre verk, hvilka icke allenast konsumerade mera arbete och bränsle-— en skada, som ej bör befordras — utan, hvad värre vore, att kontrollen blefve verkligen svårare å de små verken på landet, än å de större, derföre att tillrustningarne för lönbränning i den mån äro lättare att dölja, som de ske i liten skala.
Orimligt synes då vara, att en afgift, som skall utgå såsom ersättning för kontrollen, skall ökas eller minskas i rakt motsatt förhållande till den kostnad, staten skulle få vidkännas för dess bestridande.
Då destillerings-näringen skall Särskilda Utskottets Memorial, N.o -H. egentligen beskattas efter bevillnings-grund af taxerings-kommitté, träffas härigenom de större redskapen på ett billigt sätt med den högre afgift, som en större rörelse skäligen bör draga.
Jag tillstyrker alltså, alt den afgift, som varder ålagd för uppsigtens bekostande, måtte utgå lika af hvarje större eller mindre redskap, och tror densamma skäligen kunna bestämmas till 1 r:dr banko om dagen.
— Med denna afgift är jag öfvertygad, att stats-verkets kostnader böra fullt betäckas, helst den uppsigt, som erfordras i destillerings-verken, ej är af beskaffenhet att fordra ständig närvaro.
I Stockholm skulle utan tvifvel en uppsyningsman kunna kontrollera minst 10 å 12 sådana verk.
I smärre städer eller å landet, der tilläfventyrs endast ett eller två verk blifva ställda under samma persons uppsigt och detta bestyr endast skulle upptaga en ringa del af hans tid, kunde arfvodet blifva ganska måttligt, helst samma person, jemte den tjenst eller befattning, han tilläfventyrs kunde innehafva, icke blott vore oförhindrad, utan borde fast hellre hafva till pligt att åtala förbrytelser emot bränvins-förordningarne i allmänhet — ett bestyr, som hittills utgjort mångens stora inkomstkälla och fruktansvärdt efter detta torde blifva ännu mera lönande.
För den händelse Rikets Stander skulle fästa afseende å denna min åsigt, har jag uppgjort följande förslag till §: ”Den, som destillering, såsom särskild näring, enligt 20 § utöfvar, skall, utom den bevillning, som taxerings-kommitté kan enligt Bevillnings-förordningen ålägga, i ersättning för det arfvode, som efter 66 § till tillsyningsman utgår, gälda, för hvarje till destilleringen uppgifven redskap, en afgift af 1 r:dr om dagen under den tid, hvarför han sig till destilleringen anmält, utan afdrag för sön- eller helgedag.
Denna afgift skall för minst en half månad i sender förskottsvis erläggas till den, som eger uppbära kronoutskylder i den ort, der destilleringen skall utöfvasj hvarvid bevis företes bör, att anmälan enligt 21 § blifvit behörigen gjord.” <5 65.
Denna §'är en tillämpning af ett genom voteringarnes stundom något nyckfulla lyckokast tillkommet beslut, att alla destilleringsverk i städerna skulle vara ställda under särskild uppsigt, men icke så på landet.
En hvar inser, utan all bevisning, att försigtigheten bjuder en noggrannare uppsigt å landet, än i staden, der lönbränning kan, efter min tanka, omöjligen utöfvas utan att varda röjd, för så vidt der finnes någon polis.
Jag har derföre trott §:n böra få följande lydelse: - it' Särskilda Utskottets Memorial, Nio , -J fä ”Rönungens
Befallningshafvande förordne behöflig! antab personer att hafva tillsyn vid destillering, sorn enligt 20 § utöfvas, och bestämme,. hvilka destilleringsverk under hvarderas tillsyn ställas må.
Der destillerings-verk är så beläget, att det icke skäligen kan-, med annat under uppsigt af gemensam tillsyningsman ställas, eger Konungens Befallnitrgshafvande att särskild tillsyningsman för detsamma förordna.” Friherre von Kramer:
Mot 18 och följande rörande destillenngi af bränvin, får jag mig reservera.
Jag anser nemligen att, då destillering, vare- sig: i större eller mindre bränneri, utöfvas under den tid, för hvilken anmälan lill bran'- vins-tillverkning skett, bör-derför ingen annan afgift erläggas, än den, som för brän-. vins-tillverkningen blifvit: erfagd.
Utskottet har för mindre brännerier antagit denna grundsats, men lör de störe deremot föreslagit dels försegling under destille-* rings-tiden af mäske-kar och. jäst-kärl, hvilken föreskrift föranleder åtskilliga vidlyftiga och för bränvins-tiiiverkären högst besvärliga och kostsamma iakttaganden, dels att en afgift skall erläggas,, motsvarande kontrollörens aflöning under den tid destilleringen pågår.
Då likväl påtagligt torde vara, att den, som bekostat en större bränvins-redskap och för dess begagnande erlägger en dryg skatt, icke med fördel kan använda densamma till destillering vidare än mot slutet af den tid, Sorn för bränvins-tillverkningen är honom medgifven, och då jemväl antalet af dygn för destilleringen kunna bestämmas, synes mig billigt, att kontrollörens aflöning dervid bekostas på' enahanda sätt, som för den tid destillering icke verkställes.
Jag anser vidare att rättighet'till' destillering under den lid, då hränvinstillverkning icke är tillåten, icke må, på sätt Utskottet föreslagit, medgifvas.
I stad, der polisbetjening städse är till hands och der tillvaron af drank lätt blir röjd, är faran för missbruk ringa; och torde bränvins-destillering der, såsom särskild näring, kunna medgifvas med enkel redskap från 21 till 30 kannors rymd och mot erläggande af den skatt, sorn för enkel redskap vid bränvinstillverkning är bestämd, och i förhållande till pannans rymd.
Men att på landet i allmänhet medgifva en sådan rättighet för den tid bränvins-tillverkning icke är tillåten skulle, efter min åsigt, försvåra eller rättare tillintetgöra all kontroll, ty troligt är, om en sådan rättighet på landet tillkommer hvar och en, som får tillverka bränvin, att ett betydligt antal personer sig dertill anmäler och att, då afgifjten derför är en obetydlighet, sådan anmälan göres för 10 månader af äret.
Följden blefve, att i dessa destillerir.gs-brännerier skulle redskapen till en väsendtlig del förblilva oförseglad under bela denna tid och- lön-bränning der i stor skala lätteligen kunna, bedrifvas.
Man säger väl, att mäske-karen äro förseglad© och att dessutom tillsyningsman komma att hindra missbruken.
Men härvid ansnärkes, att mäsk kan beredas annorstädes än i bränneri och vid. lägligt tiH - Särskilda Utskottets Memorial, N:o -H. telle dit transporteras; och, om än en hel skara af tillsyningsman skulle antagas, är det väl troligt att deras tillsyn kunde,- under så lång tidrymd, vara pålitlig, isynnerhet om hvardera får liera destillerings-verk på skilda ställen att bevaka?
En signalering, som i tid angifver tillsynings-mannens ankomst, är lätt tillställd, och då icke bruten försegling å redskapen kan rödja lönbrännaren,. kommer han, i de liesta fall, alt gå fri från ansvar.
För att likväl icke göra omöjligt för å landet boende personer att idka bränvins-distillering som en särskild näring, äfvensom för att icke utesluta begagnandet af fullständigare destilleringsverk, torde böra stadgas, att ansökan derom må kunna göras hos Kongl. Maj:t.
Skatten derför synes lämpligen kunna fastställas till det minimi-belopp för dag, hvilket för bränvins tillverkning i större bränneri är bestämdt, och rörelsen böra ställas under ständig tillsyn af kontrollör, till förekommande af oloflig bränvinstill verkning.
Till följd af hvad jag sålunda i korthet anfört, får jag vördsamt föreslå följande föreskrifter lör bränvins destillering: § 18 (20), Vill någon under den tid, då han till bränvins tillverkning i större bränneri är berättigad, destillera bränvin med den redskap, han för bränvins-tillverkningen uppgifvit, må det, utan särskild afgift, ske, dock under tillsyn af kontrollör, och endast under de fyra sista dygnen af hvarje månad, hvarför han till bränvins tillverkning sig anmält.
Begagnandet af denna destilleringsrätt berättigar icke till återfående af eller nedsättning i den för bränvins-tillverkningen förskottsvis erlagda eller bestämda afgift.
% 19- [ mindre bränneri må under tid, hvarför anmälan till bränvins tillverkning skett och tillverknings-afgift blifvit erlagd, bränvins tillverkare, utah Särskild afgift, verkställa destillering med den för bränvins tillverkningen uppgifna redskap. § 20.
Bränvins destillering må äfven wider tid, då bränvins-lillverkning icke är tillåtm, kunna i stad, såsom särskild näring, utöfvas med enkel redskap, sådan den i 6 $ (7) besk,rifven är, från 21 till 30 kannors rymd, och mot afgilts erläggande efter samma grund, hvarefter afgiften för enkel redskaps begagnande vid bränvins tillverkning i 44 § (40) bestämd är.
Ansökan, om sådan destilleringsrätt göres hos Magistraten, som, då tillstånd dertill meddelas, skall hos Konungens Befallningshafvande derom genast göra anmälan. u Särskilda Utskottets Memorial, N:o -H.
Afgift för sådan destillering erlägges förskottsvis och för en half månad i sender till den, som eger kronoutskylder i staden uppbära. § 21.
Vill någon under tid, som nyss sagd är, i stad öller å landet, såsom särskild näring, idka destillering med redskap af annan beskaffenhet, än i 20 § är tillåtenj gore derom ansökning hos Kongl. Maj:t.
Sådan destillering skall ske under ständig tillsyn af kontrollör och mot den afgift för dag, som för bränvins tillverkning i större bränneri minst erläggas får.
Afgiften skall förskottsvis och för minst en half månad i sender inbetalas tiil den, sorn äger krono-utskyider i orten uppbära. % 22.
Den, som vunnit rättighet till bränvins destillering, vare sig i stad eller på landet, under tid, då bränvins tillverkning icke är tillåten, skall, minst 14 dagar förr än han destilleringen företager, sådant hos Konungens Befallningshafvande skriftligen anmäla och uppgifva den lid, hvarunder han vill destilleringen utöfva, äfven som till rymd och beskaffenhet den destilleringsredskap, af hvilken han sig begagna vili; bifoge ock i hufvudskrift, eller bevitnad afskrift, justerarens mätningsbevis om redskapen samt vederbörnnde uppbördsmans intyg att destilleringsafgiften blifvit för en half månad i förskott erlagd.
Destilleringsidkare, som sin redskap ändrar, skall derom hos Konungens Befallningshafvande göra anmälan, innan den ändrade redskapen får begagnas.
Minsta tid, hvarför någon må enligt denna § till bränvins destillering sig anmäla, vare en månad. * 23.
Med destilleringsredskaps mätning, stämpling och försegling under tid, då destillerings-rätt icke utöfvas, förhållas på sätt angående redskap för bränvins tillverkning stadgadt är. § 24.
Apothekare må alla tider af året etc.
I händelse detta förslag till lagstiftning för bränvins destillering skulle af Rikets Ständer befinnas antagligt, undvikes mäske- och jäst-karens försegling, tillsyningsmäns förordnande och deras aflöning m. m., och komma följande af Utskot - Särskilda Utskottets Memorial, Avo -H.
•15 tet föreslagne nya'paragrafer att utgå, nemligen §§ 18, 19, 20, 21, 22,23,38, 52, 53, 65 och 66.
Någon förändring i paragraf-följden och i rubrikerna, äfvensom i straffbestämmelserna måste, i sådant fall, äfven göras.
Prosten Lagergren och Herr Rydin hafva häri instämt.
Grefve Mörner, Axel:
Instämmande för öfrigt uti den af Friherre von Kramer afgifna reservation, synes mig dock den afgift, sorn af Herr Friherren blifvit i 20 och 21 §§ föreslagen, vara nog hög, då för destillerings-verk icke torde kunna beräknas en så bestämd och till beloppet lika afverkning, som för bränvinsbrännings-redskap.
Af sådan orsak får jag för nyssnämnde §§ föreslå följande förändrade lydelse: § 20.
Bränvins-destillering må, under tid då bränvins-tillverkning icke tillåten är, i stad kunna, af den som är behörig att bränvin tillverka, såsom särskild näring utöfvas med enkel redskap och panna af från och med 21 till och med 30 kannors rymd.
Redskapep skall i öfrigt vara inrättad i öfverensstäm melse med föreskrifterne i 6 §, dock att mäskvärmare eller inrättning till åstadkommande af omröring i pannan ej får finnas.
Ansökan om sådan destillerings-rätt göres hos Magistraten, med bifogande af de bevis, som sökandens behörighet styrka.
För destilleringen erlägges icke annan afgift än den Bevillnings-förordningen för fabriks-rörelse bestämmer. § 21.
Vill någon under tid, som nyss sagd är, i stad eller å landet, såsom särskild näring, idka destillering med redskap af annan beskaffenhet än i 20 § är tillåten, gore derom ansökning hos Kongl. Maj:t.
Sådan destillering skall ske under den kontroll och de vilkor, som för hvarje fall bestämmas; och må, utom den afgift, som till betäckande af kontrollerings-kostnaden pröfvas böra utgå, icke åläggas annan afgift än den Bevillnings-förordningen för fabriks-rörelse bestämmer.
Särskilda, Utskottets Memorial, iV.o -H.
Skulle dessa stadganden varda antagne, kan slutet af den utaf Friherre von Kraemer föreslagna 22 §, frän och med orden ”samt vederbörande uppbördsman» intyg,” bortgå.
Herr Hjärne har mot den föreslagna nya lagstiftningen för bränvins destillering anmält reservation, och Herr Braunerhjelm har begärt lä anteknadt, att han i densamma icke deltagit.
Herr von Hartmansdorff, Aug.:
Jag har nu, likasom då Särskildta Utskot tet .afgaf sitt lörsta Betänkande N:o 8, rörande bränvins tillverkning, tvekat om en derifrån skild rättighet till varans destination skulle, i anseende till svårigheten att förekomma missbruk, kunna medgifvas.
Men jag har dock, när frågan derom, vid återremissens besvarande, i Utskottet å nyo förekom, röstat med dem, hvilka velat tillåta destillationens bedrifvande, såsom fristående näring.
Jag har gjort det, dels derföre, att den skadliga varan måtte, genom hennes förädling, blifva mindre menlig till förtäring, och mera användbar, vare sig till techniska behof inom Riket, eller till utförsel, dels derföre att destillationen hittills varit en särskild näring i våra städer.
Om hon der skulle få fortsättas, borde det destomindre vara någon, förmenadt att idka henne å landet, sorn det der torde kunna ske med mindre kostnad samt större vinst, och som det jemväl kunde utgöra någon ersättning åt landtbrukaren för den redan gjorda, efter min tanke allt för stora, inskränkningen i tiden för bränvins tillverkning.
Enär jag således röstat för ,bränvins-destillationens bibehållande, såsom fristående näring, både på landet och i stad, har jag ansett billigheten kräfva, att hon icke betungades mera på det förra, än på det sednare ställeL, samt att afgifterna, ehuru de borde, för en råvaras förädling, blifva ringa, dock icke måtte drabba den ene närings-idkaren, med afseende på hans boningsort, tyngre, än den andre, eller till högre belopp, än motsvarande det, hvartill redskapens afverknings-förmåga skäligen kan beräknas.
Mot de afvikelser från dessa grunder, hvilka i Utskottets betänkande förekomma, och mot några andra stadganden, får jag mig härmedelst, på nedanskrifne sätt, reservera, och, hvad straff-beslämningarne angår, i allmänhet åberopa hvad jag derom vid 8:de Art. i Betänkandet N:o 8 anfört. § 23 anser jag böra utgå, emedan sakkunnige män, inför Utskottet, uppgifvit, det man företrädesvis använder underhaltigt bränvin, att destilleras till förtäring. § 53, Utskottet har antagit afverknings-förmågan, hos destillerings-redskap med rektifikations-apparat, vara dubbel, och ännu större, än då sådan apparat saknas.
Jag anser Särskilda Utskottets Memorial, N:o 11. 17 anser denna beräkning vara för hög, emedan de sakkunnige männen, så vidt jag kunnat förstå deras mundtliga yttranden, förklarat, dels att det bränvin, hvaraf 100 proc. mera kunde, genom rectifications-apparats begagnande, erhållas, föga vore tjenligt för annat än techniska behof, dels att det bränvin, som till förtäring destilleras, vore till beloppet mycket betydligare, än det förra, och blefve till beskaffenheten bättre, om destillationen ginge långsamt.
Af dessa skäl, och då de sakkunnige männen förklarat sig icke kunna, utan ledning af föregående rön, upgifva någon bestämd ziffra för den finare destillationens Tortskyndande, genom rectifications-apparats tillsättning, anser jag mig icke böra på förhand beräkna det öfver hufvud utgöra mer än 10 proc., i öfverensstämmelse hvarmed de i denna § stadgade afgifter följaktligen böra, efter min tanke, nedsättas.
Den föreslagna afgiften, 1 Rdr i månaden, för hvarje kanna af den vid destilleringen använda pannans rymd, anser jag vara högre, än kontrollerings-kostnaderna erfordra.
Utan föregående erfarenhet, som ännu saknas, kan intet bestämdt yttrande derom uttalas; men, på grund af de beräkningar, som i Utskottet gjordes, och sorn en hvar sjelf kan anställa, rörande afgiftens belopp, synes det blifva vida mer än tillräckligt för behofvet, hvadan jag, inom Utskottet, röstat för den mening, som förföll, eller att 16 sk., i stället för 1 Rdr, hade varit nog. § 65.
Författningen synes böra, ej mindre om bränvins distillation, än angående dess tillverkning, antaga, att tillsyn mot missbruk är lika »ödig på det ena, som andra stället, utan afseende på ägaren, samt åt vederbörande myndighets bedömande öfverlemna i hvad mon upsigten, öfver flera eller färre destillations-verk, kan af samme tillsyningsman medhinnas.
Att till denna befialtning använda Kronobetjent torde ej hafva bordt ifrågasättas, då det icke skett | afseende på bränvins tillverkning, emedan samme person bör kunna användas tilli bäggedera och vara befriad från åklagare-kallets utöfning, ej mindre i hänseendet lill bränvins destination, än till dess bränning.
Jag föreslår alltså att 65 § niette erhålla följande lydelse: ”Hvarje destillations-verk skall stå under upsigt af någon 1 tillsyningsman, som vederbörande embets-myndighet, för ett eller flera dylika verk, ljörordnar.
Jag har begagnat ordalagen ”vederbörande embets-mynditghet”, emedan 7:de Art. § 54 säger, att ”Controlleur förordnas, och hans arfvode,1 jemte resekostnadsersättning bestämmes af den embets-myndighet
Konungen updrakg dertill gifver.”
Om denna myndighet möjligen blefve någon annan, än Konungen* Befallningshafvande : så synes det vara olämpligt, att särskilda myndigheter förorflnade om befattningar, hvilka borde och kunde af samma personer utöfvas. flik. till R.
Prot. 4855 och 4S54. 1\
9 Iläft. ts Särskilda Utskottets Memorial, N;o -H. § 66.
Att bestämma aQöningen till högst 3 r:dr 16 sk. om dagen, för uppsyningsman öfver destination, när dubbla beloppet, ellet 6 r:dr 32 sk. blifvit bestämdt för den, som har tillsyn öfver bränvins bränning, synes mig vara desto mera origtigt, som kostnaden kan vara lika, och som man derigenom försvårar möjligheten att få, till bägge befattningarne, begagna samma personer.
Jag anser följaktligen siffran böra höjas till 6 r:dr 32 sk.
Det är derföre icke sagdt, att tillsyningsmannen alltid skall erhålla detta högsta belopp, utan aflöningen bör naturligtvis rättas efter hans möda och de erforderliga kostnaderna, samt alltså vara i städerna, der inga resor behöfva företagas, mycket ringare än på landet.
Det förekommer mig äfven vara en misshushållning att beräkna underhåll för en häst om dagen, åt den tillsyningsman, som behöfver resa, antingen han begifver sig från stället eller icke.
Han vinner då på, att hålla sig stilla.
Ansloge man deremot skjutspenningar för 2:ne hästar: så kunde man hoppas att han desto oftare före, åtminstone med en, och oförvarandes komme öfver destillatorerne.
' Att tillsyningsman skulle, hos destillatorn, få tillgodonjuta boningsrum och kost, kunde på landet, Hvarest destillationen blott med en 12 kannors panna be drefves, blifva så betungande, att näringen fördenskujd icke kunde, med den minsta tillåtna panne-ryn^den, idkas.
Annat är förhållandet med den minsta tillverkning för hvilken en/bränvins-brännare, som skall hysa och föda en kontrollör, får anmäla sig, nemligen 300 kannor om dygnet.
I stad torde dessutom ingen tillsyningsman behlöfva att bo hos destillatorerna, hvarigenom dessa blefve der lindrigare beskattade, än på landet.
På förenämnde jskäl föreslår jag, att 66 § måtte erhålla .följande lydelse : / ”Tillsyninsman, aom i 66 § o-mförmäles, åtnjute, under tjenstgöringstiden, af allmänna medel, /aflöning, i förhållande till sin befattnings omfång och dermed förenade kostnader, alock högst 6 r:dr 32 sk. om dagen 5 och der afståndet mellan särskildta desjillations-verk gör hästars begagnande nödigt, skjuts för 2:ne sådana.