Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad i Kongl. Förordningen den 12 Aug. 1783 var medgifvet, i afseende på kallelse till Landtmäleri-förrättningar, kan således anses öfverenstämmande hvarken med laga rättegångs-ordning eller den omsorg, hvarmed Lagstiftaren bör iagttaga och trygga allas rättigheter; och då Skiftes stadgan af den 4 Maj 1827 häruti meddelat behörig rättelse, synes en återgång till Storskiftes-Författningens stadgande icke vara på något sätt önskvärd eller rigtig.
Utskotten linna häruti tillräcklig grund, att den föreslagna förändringen afstyrka. 4 §.
Af samma motionär: att då, efter dess mening, likgiltigt vore om Lag- samt Allm.
Bes v, och Ekon.
Utsk; Utlåtande, N.o i.
n God Man bodde i ena eller andra Häradet eller Tingslaget, borde, till besparande af kostnad, belst kallas God Man, sorn, ehvar han inom Länet är boende, finnes närmast förrättningsstället; i följd af hvilken åsigt motionären föreslagit, att orden: ”inom Häradet eller Tingslaget,” skulle ur §. utgå.
Föreskriften, att Gode Männen skola vara inom Häradet eller Tingslaget boende, hänger tillsammans med den urgamla Domstols-författningen, enligt hvilken, så väl Häradshöfding som Nämnd skulle utgöras af inom Häradet bofaste män.
Att göra ändring deri och afvika från en princip, som under århundraden sammanvext med folkets vanor och tänkesätt, synes Utskotten icke lätt, och i öfrigt af intet behof påkalladt, då de, jemnlikt föreskriften i 2 Cap. 7 §. af denna stadga, för hvarje socken valde Gode män, med sällsynta undantag lära kunna förutsättas också vara inom socknen boende, och följagtligen aldrig från förrättningsstället långt aflägsne.
Utskotten afstyrka således den af motionären härutinnan gjorda framställning. §. 13.
Af samma motionär: att förevarande §., bör erhålla ett så lydande tillägg: ”Skulle, genom en eller flere delegares uteblifvande, hinder i förrält”ningens foitgång uppstå, och uppskof i följd deraf inträffa, då åligge delegare, som så förfallolöst uteblifvit, att Landtmätarens resekostnad och ”tidspillan ersätta, äfvensom godtgöra öfrige delegares kostnad och tidspillan.
Då ifrågavarande tillägg icke står i rätt öfverensstämmelse med det redan befintlige stadgandet, att förrättningen bör försiggå, oagtadt delegares eller publikt Ombuds uteblifvande, synes detsamma mindre lämpligt och torde ej heller kunna anses behöfligt, då, i det säkerligen ganska sällsynta fall, att någon eller några delegares uteblifvande verkligen orsakar hinder och uppskof i förrättningen, frågan om ersättning för derigenom förvållade kostnader är en rättsfråga, som i alla fall måste, då densamma bestrides, blifva föremål för serskildt utförande vid laga domstol.
Utskotten måste således det föreslagne tillägget till denna §. afstyrka. 14 §.
Af samma motionär: att, då i allmänhet och med få undantag de nya egolotterne tillträdas efter slutad inbergning af grödan, af den orsak, alt jordbrukaren då kan utså vintersädet och verkställa höstkörningen på egen jord, det icke vore lämpligt att ovillkorligen bestämma skiftes afslutande till våren, en årstid, då de nya egorna icke tagas i bruk; oberäknad!, att vintrarne merendels äro så långvariga, att skiftets utstakning och afslutning icke kan medhinnas förr än in på sommaren.
Motionären har i anledning häraf föreslagit en så lydande förändring af slutet utaf denna §. 12 Lag- samt Allm.
Utlåtande, IV.o t. — ”då vare sådant tillåtet, dock med villkor, all skiftets utstakning ”på marken och ordentliga afslutande i öfrigt påföljande året ovillkorligen ”sker i så god tid, alt jordegarne icke hindras i tillträdet af sina nya ”egolotter.
Någon fördel af den föreslagna förändringen kunna Utskotten icke inse; ty om också skiftets utstakning och fullbordande icke skulle kunna medhinnas så tidigt, att de nya egolotterne kunna beredas till vårsåningen och af de nye egarne besås, måste det icke dess mindre obestridligen vara en vinst för dem alt få tilltäda sina egor på våren, hvarigenom de blifva i stånd att dem på ända måls-en ligt sätt för liöstsåningen tillreda.
Det närvarande stadgandet är derjemte ett band på skiftesmannen, hvilket icke torde sakna sin nytta; och då något gagn af dess borttagande icke synes kunna liemtas, finna Utskotten deri en anledning alt hemställa, det motionärens förslag i denna del icke måtte bifallas. 15 §.
Af samma motionär: att, i följd af motionärens förslag vid 2 Cap. 3 , denna §. borde helt och hållet försvinna.
Af Herr Dalman, Johan Gustaf Georg: att ej sällan händer, det ett skifte först på 3 ä 4 år afslutas, utan alt denna tidsutdrägt härleder sig från andra orsaker, än sådane, som ensamt få tillskrifvas Landtmätaren, dels derigenom, att han åtager sig flere förrättningar på en gång, dels ofta genom försummelse och mindre arbetsnit.
Genom denna §., jemnförd med den nästföregående, är visserligen Landtmätaren skyldig ersätta kostnad och skada, då en börjad förrättning uppskjutes utan laga skäl, och ansvaret är strängt, om det någonsin kunde utkräfvas; men det vore, efter motionärens tanka, omöjligt att beräkna den skada, som delegare under ett i flera år pågående skifte lida, då denna förlust hufvudsakligast består i jordens vanskötsel, husens förfall och skogens missvårdande.
Motionären anser derföre, att ett annorlunda beskaffadt ansvar borde stadgas för Landtmätare med föreskrifven bestämd lid för skiftets afslutande, eler ej laga hinder möta; i afseende hvarpå motionären föreslagit en sålunda förändrad lydelse af förevarande §. ”Uppskjuter Landtmätaren börjad förrättning och häfver densamma icke ”inom högst !•£ års förlopp, så vida sådant utan laga hinder ske kan, full— ”bordad, anmäle då delegare delta hos Konungens Befallningshafvande, sorn ”åligger att annan Landtmätare förordna, och ans vare den Förrätluingsman, ”sorn skiftet börjat, såsom för t jens te-förseelse serskildt stadgadt är, samt ”ege ej rätt att något arfvode af delegarne erhålla för de delar af skiftet, ”sorn vid annan Landtmätares förordnande möjligen verkställda äro.” Z<7g- samt Allm, Besv. och Ekon.
Etsk, Utlåtande, N;0 1.
I de anföranden, som vid remitterandet af denna motion hos Ilögloflige Ridderskapet och Adeln afgåfvos af Herr Grefve Kalling, Fredric, samt Herr Lagerstråle, Gustaf Rudolph, liar den förre, med kännedom, att den fleråriga förrättning, hvarå Herr
Dalman syftade, mera härrörde från Egodelningsrättens oskicklighet än Landtmätarens, tillstyrkt, att ej ortens domare uteslutande, utan stundom någon annan känd, kunnig person borde utses till Ordförande i Egodelnings-rätten; hvaremot Herr Lagerstråle yttrat, att, då den osäkerhet i besittnings-rätten, hvilken ofta medför mindre omvårdnad om hus och jord, redan inträdt, innan skifte är börjadt, genom det vitsord att skifte, som blifvit delegare i samhälligheter medgifvet, ej all olägenhet, som i detta afseende möjligen förspoits, må skrifvas på Landtmätarens räkning.
Yäl kunde hos Landtmätaren antagas en motvilja alt afsäga sig förrättningar, af hvilka ensamt han skall hemta sin bergning; men äfven genom rättegång inom skifteslagen kunde sådana uppskof uppkomma, som nödgade Landtmätaren att påbörja andra förrättningar, hvilka alla, sedan tvistemålen blifvit afdömde, egde samma lagliga rätt att omedelbarligen handläggas.
För Landtmätaren förefunnes således redan ett verkligt behof alt få vädja till delegarnes billighetskänsla från lagens strängaste bokstaf; och skulle denna, eller ansvarsbestämmelsen i förevarande 15 §., anses för ändamålet otillräcklig, såsom väl till grunden rättvis, men svår att tillämpa, torde likväl motionärens förslag, utom att dervid kan anmärkas, att icke alltid 1-i år kan anses tillräckligt till fullbordande af hvart och elt laga skifte, ej så säkert komma att för delegarne medföra ett forlskyndadt slut deraf, emedan med skäl torde kunna förutsättas, att den Landtmätare, som sålunda såg sig beröfvad all ersättning för sitt arbete, icke skulle vara benägen att låta jordegarne eller annan Landtmätare deraf draga nyttan, utan i alla fall serskildt rättegång få anställas såsom slutligt medel att förmå honom dertill.
Till afhjelpande af uppskof med Landtmäteri-förrältningar, skulle måhända mera direct leda, om stadgande i Författningen infördes, att på jordegares anmälan hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eller Öfver-Hirecteurs-Embetet vid Landtmäteriet, det påbörjade laga skifte af Landtmätaren, ulan laga skäl, fördröjdes, samma auctoritet egde, om klagomålen befunnos grundade, förklara, att icke förordnande lill nya förrättningar komme att för sådan Landtmätare utfärdas, förr än klagomålen blifvit afhjelpte.
Hvad nu först vidkommer Bengt Gudmundssons förslag, så blir det af hvad Utskotten i det föregående yttrat, en följd, att detsamma icke kan af Utskotten tillstyrkas.
1 afseende åter på Herr Dalmans motion; så dela Utskotten den åsigt, i4 Lag- samt Allman.
Utsk, Utlåtande , IV.o t. hvilken blifvit af Herr Lagerstråle utvecklad; till följd hvaraf Utskotten hemställa, att Herr
Dalmans förslag måtte lemnäs utan afseende.
Beträffande slutligen de af Herr Grefve Kalling och Herr Lagerstråle , i sammanhang med sistnämnde motion, framställde förslag, så anse Utskotten det förra, eller att någon annan kunnig person än ordinarie Domhafvande!! skulle stundom förordnas till Ordförande i Egodelnings-rätten, icke vara, sådant Grefven synes hafva tänkt sig detsamma, i någon mon lämpligt; och det senare visserligen ändamålsenligt, men egentligare tillhörande Landtmäteri-instruetionen, än Skiftes-stadgan. 5 Cap. 3 §.
Af Bengt Gudmundsson: att, på sätt stadgadt är i skiftesmål, utlåtande af Landtmätaren och Gode Männen bör, äfven i fiå°;a om rå så nes •i O O tvist, meddelas, till upplysning för den domstol, som har alt densamma pröfva.
Bestämmande af praescriptionstid, inom hvilken tvisten bör fullföljas, vore äfven nödigt, emedan ett längre uppehåll alltid har menligt inflytande på skiftet, och exempel icke saknades, alt delegare, i afsigt att hindra skiftet, gjort rågångsfråga stridig och derigenom satt skiftes-sökanden i nödvändighet att, fastän en sådan fråga varit honom likgiltig, för att få slut i saken uppträda som kärande palt, och således oskyldigt åbringas de med rättegången förenade kostnader.
Utskotten anse hvad, motionären i hänseende till åliggande för Landtmätaren och Gode Männen att äfven vid rågångstvist utlåtande afgifva, här föreslagit, vara, så vidt det rörer Landtmätaren, ändamålsenligt och lämpligt; hvaremot det icke synes med Gode
Männens befattning öfverensstämmande att föreskrifva deras utlåtande i en ren rättsfråga.
Till följd häraf och då i nästföljande 4 §. finnes, för der upptagne fall, bestämd en tid af 2:ne månader, inom hvilken stämning skall, vid talans förlust, i målet uttagas, samt en lika lid äfven lämpligen synes kunna stadgas för det fall, ifrågavarande 3 §. afser, finna Utskotten sig böra tillstyrka ej mindre, utt utlåtande i ämnet skall af Landtmätaren afgifvas samt jemte charta och proticoll till de tvistande ut lemnäs mot lösen, som genast erlägges; än ock att stämning i målet bör, vid talans förlust, uttagas inom arne månader ifrån den dag, förenämnde handlingar blifvit af Landtmätaren utgifne; i öfverensstämmelse med hvilka tillstyrkanden slutet af således komme att förändras.
Utsk. Utlåtande, N.o 1. .5 6 §.
Af samma motionär: att, då Härads-Rätt numera tillhörer att upptaga och afgöra frågor, rörande Kronohemman, syntes det vara öfverflödigt, att rågångsförening ingifves till Konungens Befallningshafvande, för att erhålla dess samtycke, helst Ilärads-Rätten är i till(;ilie att pröfva föreningens beskaffenhet.
Denna §. borde således, efter motionärens mening, helt och hållet utgå.
Då Krono-Ombud i öfrigt icke ega att, utan hemställan till behörig embets-mj ndighet, öfver Kronans rätt i något fall besluta, finna Utskotten skäl icke vara att göra ett undantag härifrån och motionärens ifrågavarande förslag biträda; utan hemställa Utskotten, att detsamma måtte förfalla. 6 Cap. 2 §.
Af Bengt Gudmundsson: att då Skiftes-stadgan öfverlemnat beslutande-rätten åt Landtmätaren och Gode
Männen i de vigtigaste frågorne, syntes det olämpligt, att de frågor af mindre vigt, som hafva omedelbart sammanhang med skiftet, skola bero af delegarnes åsämjande, och, då detta uteblifver, föranleda serskildt förberedande tvist samt deraf följande uppskof i förrättningen; i enlighet med hvilken åsigt motionären föreslagit en redaction af denna §., deruti han dels tillagt Landtmätaren och Gode Männen beslutande-rätt jemväl i de frågor, som i 1 och 3 mom. af föregående §. uti detta Cap. finnas upptagna, dels ifrån 14 dagar till en månad utsträckt tiden för insändande tili Ordföranden i Egodelningsrätten af protocoll och handlingar.
Af Matts Persson från Stockholms Län: att graderingen borde få af delegarne sjelfve i samråd med Landtmätaren och Gode Männen verkställas.
Af Lars Rasmusson från Götheborgs och Bihus
Län: att rådgörande om delningsgrunden icke bör vidtagas, innan ego-graderingen föregått.
Grunden till den i förevarande §. förekommande fördelning af de ärender, hvaröfver förrättningsmannen och Gode
Männen å den ena sidan och delegarne å den andra, hafva beslutande-rätt, är ingalunda godtycklig.
Den hvilar derpå, att delegarne ej kunna anses nog oväldiga för att få besluta i de frågor, som äro af större vigt, och dit graderingen hufvudsakligen hörer; den står, hvad ego-utbyten beträffar, i närmaste sammanhang med den i 7:de Cap. stadgade bestämmelse, att sådant utbyte skall ske, om det å endera sidan sökesj och andra sidan ej genom flyttning af läget, märkligt men lider.
Så länge denna grundsats består, ligger det i sakens natur, att det måste vara delegarne, som i detta ämne besluta.
Likaså skulle det vara en i6 Las- samt Allm.
Besv. oeh Ekon.
Utlåtandej N:0 1. kränkning af deras rätt, om någon annan skulle kunna, i strid med delegarnes enhälliga mening, afgöra om de undanlag af oskiftade marken, som för deras behof kunna vara nödige.
Antoges det, att delegarne ej i dessa frågor egde besluta, när de alla äro om beslutet ense; så skulle sådant leda tillden ovillkorliga conseqvens, alt, ehuru delegarne vore alla ense i alt bibehålla t. ex. ett tegskifte, skulle Landtmätare och Gode Män eller Egodelningsräll likväl kunna besluta, alt laga skifte skulle samfälligheten öfvergå.
De förslag, motionärerne i förevarande afseenden bragt å bane, kunna Utskotten således icke annat än afstyrka; likasom
Utskotten icke finna skäl att tillstyrka någon förändring i ordningen för Skiftes-ärendenas behandling, eller att, på sätt föreslaget blifvit, till en månad utsträcka den för insändande af Protocoll och Utlåtande föreskrifne tid; hemställande Utskotten i följd häraf, att de i dessa hänseenden gjorda förslag mätte ogillas, 7 Cap. 1 och 2 §. §.
Af Bengt Gudmundsson: att, då vid laga skifte vore i främsta rummet angeläget, att egoblandning och oordentliga ego-gränser emellan skiftesbyen och andra byar afhjelples och rättades, syntes egoutbyte och gränserättning falla af sig sjelf, såsom en följd af det begärda skiftet; likasom, de ändauiålsenligare verkställdes under laga skiftets gång, än sedermera, såsom serskild åtgärd, då de förorsakade en dubbel kostnad.
Motionären vore således af den mening, att ego-utbyte borde ovillkorligen ske, om ej å någondera sidan delegare derigenom märkligt men lider, och hade han jemväl uppställt, i öfverensstämmelse dermed, författade förslag till redaction af förevarande 2:ne §. §.
Utskotten här ofvan nyss anmärkt, stå Skiftes-stadgans bestämmelser i detta Cap. i närmaste öfverensstämmelse med grunderne i nästföregående 6:te Cap.
Likaså är motionärens förslag allenast en conseqvent tillämpning af dess vid sistnämnde Cap. framställde princip, hvaröfver Utskotten redan yttrat sig.
Att vidare, än genom ett åberopande häraf, motivera sitt afstyrkande af motionärens förevarande ändrings-förslag, torde således ej finnas behöfligt, och Utskotten inskränka sig fördenskull till en enkel hemställan, att dessa förslag icke måtte bifallas. 3 §.
Af Per Jonsson från Ölands Södra Mot: att della Cap. väl tillåter egoutbyten, men icke ens nämner eller tillåter, att delegare, om så åsämjes, får, utan sammanhang med skifte, göra utflyttningar och derföre af Staten njuta Las,- samt Allm.
Utlåtande, N-o 1. 17 njuta bidrag; af hvilken anledning och med afseende å förhållandet på Öland motionären ansett sig böra föreslå, "att i sammanhang med förevarande Cap. ”måtte blifva tillåtet för en eller flere grannar i bvlag, som äro ense utan ”lock och tvång, att sig emellan verkställa sådane utbyten, äfven efter ett re”dan fastställdt enskifte eller laga skifte; och om utflyttning derigenom pä 'vänligt sätt skulle uppkomma, den utflyttande vara lika berättigad till understöd af allmänna medel, som om han fått sina egor ånyo skiftade, så vida hans antal skiften icke öfverstiger 3.”
Utan att inlåta sig i något egentligt yttrande till afstyrkande af sjelfva saken, få Utskotten tillkännagifva, att frågan om bidrag af allmänna medel till verkställande af utflyttningar innefattar ett ämne, som icke tillhör Skiftes-stadgan; och anse utskotten den af Per Jonsson härutinnan väckta motion böra förfalla. 8 Cap. 1 §.
Af Anders Jonsson i Tuna: att det nuvarande stadgandet, att, der laga stadfästadt storskifte egt rum, delegare är berättigad tili erhållande af fullt motsvarande ersättning, efter Taxeringsvärde, för den jord, han vid Storskiftet bekommit, vore så mycket mera obilligt, som man nogsamt känner, huru mindre noggrannt egorne blifvit taxerade vid de äldsta Storskiften; hvarföre motionären föreslagit: ”att den delningsgrund inom sluftes-laget, som varit normen för det förut laga stadfästade Storskiftet, bör vara och blifva grunden för laga skiftesdelningen—och der delningsgrund saknas, hvars och ens mantalsbelopp vara den måttstock, som bör följas.” Af J.
Län: att åtminstone för provinsen Medelpad det undantag måtte ega rum: att hvad delegare i By eller skiftes-lag, efter förut ågånget och behörigen laga kraftvunnet Storskifte, innehaft, icke måtte utgöra delningsgrund för mera än hvad vid förra Storskiftet beräknats för inrösningsjord, emedan vanligtvis skog, odlingsmark och myuor då fördelats utan åsatt gradering, och, enligt all rättsgrund, bör fördelas efter innehafvande skatt eller hemmantal; inträffande det, i motsatt fall och efter hvad §. nu bestämmer, att en åbo får dubbelt så stor inrösningsjord, som en annan inom skifteslaget med lika skattetal.
Af Pehr Sundström från Wester-Norrlands
Län: att häfd hädanefter aldrig bör tillåtas till delningsgrund vid verkställighet af laga skifte.
Anmärkningar och framställningar af fullkomligen likartad beskaffenhet hafva vid de båda senaste
Riksdagarne redan förut varit väckte och blifvit Bih. till R.
Prot. 184.0'. 7 Sami. 2 Afd. 1 Häftet. 5 i8 Lag- samt Allm.
Utsk. Utlåtande, N.o 1. af Rikets Ständer ogillade, på tillstyrkande af Lag- samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, som, under åberopande af den utveckling af ämnet, hvilken Lag-Comiteen i motiven till 4:de Cap.
Byggninga-Balkeu framlagt, yttrat, att det vore en ovedersägligt rigtig sats, att skifte icke kan anses såsom ett sätt att förvärfva, utan blott som ett sätt att, genom utbyte, till förmonligare bruk ordna och sammandraga egor; till följe hvaraf, och dåden egolott, en delegare genom laga kraftvunnet skifte fått sig tillagd, är bans lagliga egendom, hvilken icke utan kränkning af egande-rätten kan honom fråntagas, han väl må kunna tvingas att ingå i nytt skifte och utbyta sin jord emot annan, om skäl dertill förekomma, men aldrig lida någon minskning deri och underkastas ett våldsamt ingrepp i sin egande-rätt.
Dessa åsigter äro äfven de nu förenade Utskottens, som derpå stödja sitt tillstyrkande, att någon förändring i senare mom. af ifrågavarande 1 $. icke måtte beslutas. g Cap. 1 §.
Af Herr Munck af Rosenschöldj JV. R.: ”att vid de skiften, som ”härefter verkställas, borde för hvarje by uttagas en allmän Bygata, hvarest ”de, som sjelfva ingen jord ega, hade rättighet att, mot afgift till Kronan el”ler byn, uppföra så kallade Kronogatuhus.”
Tanken att tillskapa byar af backstugor, synes Utskotten temligen egen, och det ej minst genom motionärens förslag att inympa den i Skiftes-stadgan, hvars syfte hittills eljest allmänt erkänts vara att genom föreskrifter om utflyttningar söka spränga de täta massorna af hopträngda bostäder i byarne.
Föi’slaget lärer, efter Utskottens omdöme, icke finnas förtjena något afseende. 11 Cap. 1 §.
Af Bengt Gudmundsson: att stadgandet borde förtydligas sålunda, att uttryckligen bestämdes, det afrösnings-jordens taxering skall ske, i förhållande till inrösnings-jorden, hvarförutan föreskriften i 12 Cap. 2 §. om utbyte i vissa fall af in- och afrösnings-jord, omöjligen kunde tillämpas.
Alldeles enahanda anmärkning framställdes vid 1828 års
Riksdag och de förenade Utskotten yttrade då: ”Någon jemnförelse mellan inrösnings- och af”rösnings-jorden kan, såsom grund för uppskattning och gradering deraf, ef”ter Utskottens omdöme, svårligen ega rum.
Således måste vid de sällan ”inträffande fall, då ego-utbyte af inrösnings- och afrösnings-jord verkställes, Lag- samt Allm.
Utlåtande N.-o 1. *9 ”serskild jemnförelse dessa egor emellan ske, utan inblandning uti, eller ver”kan på den allmänna taxeringen”; åberopande detta yttrande såsom deras eget, få Utskotten jemväl motionen i denna del afstyrka. 2 §.
Af samma motionär: att ett så lydande mom. borde tilläggas: ”Begär delegare att lösa Ego-graderings-längd, häfde-beskrifning eller ”protocoll, sedan justering deraf föregått, till sin upplysning och kännedom, ”fastän förrättningen icke är slutad, må sådant honom ej förvägras.”
Utskotten anse ett sådant tillägg, hvarken behöfligt eller lämpligt, då clelegares rätt i detta hänseende synes tillräckligen bestämd och förvarad genom de allmänna föreskrifterne i 2 §. 4 mom.
Anmärkningen torde således anses O icke förtjena afseende* Af Olof Lindbäck frän Hallands
Län: att så snart ego-taxeringen blifvit verkställd, åligge Landtmätaren att derefter genast tillställa delegarne ettfullständigt exemplar af ego-beskrifnings- och taxerings-längden, på det delegarne må se, huru hvarje stycke, större eller mindre, uti inbördes värde sig förhåller.
Godkännes denna längd med underskrift, eller inom 30 dagars förlopp icke klandras, vare den sedan gild.
Af Jan Andersson från Westerås Län: att sedan jorden blifvit taxerad, förrättningen måtte uppskjutas 14 å 30 dagar, inom hvilken tid den missnöjde borde sina besvär, vid talans förlust, till Egodelnings-rätten ingifva.
Att såsom ovillkorligt åliggande föreskrifva utlemnande till delegare af ego-beskrifning och taxerings-längd, då sådant af någon ibland dem icke begäres, synes Utskotten icke lämpligt och skulle medtaga en för Landtmätaren under pågående förrättning dyrbar tid, hvaraf åter delegarne skulle känna menliga verkningar genom skiftets fördröjda fullbordande.
Nyttan af att efter taxeringens verställande uppskjuta förrättningen för afvaktan af en föreslagen klandertids utgång, kunna Utskotten icke eller inse; ty antingen taxeringen klandrades eller icke, vore det alltid en förlorad tid.
Frågan om taxeringens orubbliga fastställande före skiftet, tillhör egentligast 18 Gap. och Utskotten skola der meddela yttrande deröfver; hemställande, att de här upptagne förslag af Olof Lindbäck och Jan Andersson, måtte förfalla. 12 Gap. 1. 3 morn.
Af Herr Dalman, C. G.: att skog, som förut delad är* vare. sig genom storskifte eiler serskilde lotter heinmans-delegare emellan, icke 20 Lag- samt Allm.
Utlåtande> N.-o 1. så vida ej alla delegarne sig derom förena, må i skifte ingå, sedan den af Skiftesmannen, Gode
Männen oell delegarne undersökt blifvit och befunnen vara i det skick, att skifte derå icke till gemensam nytta lända kan, eller der marken är af beskaffenhet, att skogens alltför långsamma och svaga uppvext skönjas kan. 5 morn.
Af Bengt Gudmundsson: att hvad för Rikets norra provinser finnes bär tillåtet, skulle utsträckas till ett allmänt så lydande stadgande: ”Skog och utmark af sådan ofruktbar beskaffenhet, att den med inrös”ningsjorden icke kan beräknas, må, så framt alla delegarne derom förenas, ”från skiftet uteslutas, och till gemensamt begagnande förblifva; och bör in”rösningsjorden med den del af utmarken, som odlingsbar är, således serskildt skiftas.”