Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning häraf utbedjer sig Kommittéen få i underdånighet upplysa: att i början och slutet af hvarje år förekomma de för salpeter-fonden betydligaste utgifterne, bestående dels i ersättningar till åtskillige läns landtränterier för derifrån under det före gående året 'förskjutne kostnader för fondens räkning, dels ock i förskotter, som till inlösen af salpeter i de salpeterproducerande länen måste till landtränterierne derstädes till ganska betydliga belopp under löpande året remitteras; hvadan Kommittéen vid första och sista månaderne af hvarje år måste öga en betydlig kontant behållning för att kunna dylika utgifter i mån af inkommande reqvisitioner bestrida.
Af den befintliga behållningen vid 1859 års slut, 199,660
E:dr 79 öre, blefvo äfven för ofvannämnde ändamål under loppet af de 3 första månaderne år 1860 till Eders Kongl.
Maj ts vederbörande Befallningshafvande öfversända ej mindre än tillsammans — 111,500: — hvarförutan af samma behållning i Januari och Mars sistberörde år ut lemuades 2:ne lån mot 6 procents ränta å saramanlagdt 85,600: — Summa lt:dr 196,500: — 309 Och torde Eders Kongl. Maj:t, på grund af hvad sålunda blifvit underdånigst anfördt, täckas i nader finna, att da af den meranämnda behållningen vid 1859 års slut endast ett belopp af 3,160 R:dr 79 öre funnits 3:ne månader derefter odisponeradt, en större kontant tillgång till bestridande af utgifter utaf ofvan om förmälde beskaffenhet varit vid 1860 års början oundgångeligen behöflig, samt att hvad dertill då icke erfordrats blifvit mot hög.-ta lagliga ränta utan tidsutdrägt utlånt.
Den remitterade handlingen återställes i underdånighet; och Kommittéen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktig'8 te, Aller nådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, CARL SKYTTE. II.
Förvalt ningens af sjöärendena underdåniga utlåtande ' öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid 5: te hufvudtitelns räkenskaper för år 1859.
Storm äktigste, Aller nådigste Konung!
Då, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts den 19:de sistlidne November hit ankomne nådiga remiss af den 18 förutgångne Oktober, å ett utdrag af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse, angående verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, det åligger Förvaltningen af sjöärendena att, efter vederbörandes hörande, öfver de i samma utdrag förekommande anmärkningar till Edors Kongl. Maj:t afgifva underdånigt utlåtande, får Förvaltningen, som i anledning häraf infordrat t. f.
Befälhafvande Amiralens vid Carlskrona samt Befälhafvarens vid härvarande station af Flottan underdåniga yttranden, nu, efter det desse hit inkommit, med deras öfverlemnande underdånigst anföra följande: TII.
NYSTRÖM. Stockholm den 7 Januari 1862.
Hvad först angår de i 2:dra och 3:dje §§ af ofvanberörde berättelse gjorda fräntställningar, rörande dels uppläggande af särskildt konto för hvarje fartyg af större cert, och dels de nu skiljda anslagens för Flottans nybyggnad och underhåll sammanförande under en titel, såsom tillförene ägt rum, får Förvaltningen underdånigst åberopa hvad i dessa afseenden utaf Förvaltningen yttrats i dess underdåniga utlåtande af den 27 December 1860 öfver samma års Revisorers berättelse angående granskning af 1858 års räkenskaper.
Vidkommande dernäst framställningen uti nu ifrågavarande revisionsberättelses 4 §, angående materialförrådens vid Flottans Carlskrona station inventering hvart nionde eller tionde år, så och enär. efter hvad Revisorerne äfven tillkännagifvit, deras åsigt härutinnan är med Förvaltningens öfverensstämmande, torde tiågoF vidare yttrande i denna fråga icke vara af behofvet påkalladt.
Hvad slutligen beträffar anmärkningarne i revisionsberättelsens 6 §, att skiljaktigheter befunnits emellan såväl balanser som särskilda konti i Stockholms stations och derunder lydande depöts i Götheborg räkenskaper, samt att för den sednare saknats en »för år» å särskilda titlar afslutad räkenskap m. m., får Förvaltningen underdånigst hänvisa till hvad i berörde afseenden blifvit af Befälhafvaren vid förenämnda station anfördt samt för egen del tillägga, att tiden, efter det Stations-befälhafvarens underdåniga yttrande inkommit, icke medgifvit, att, i anledning af ifrågavarande anmärkningar, ingå i undersökning, huruvida någon förändring af nu gällande föreskrifter, rörande räkenskapsföringen vid Flottans förberörda station och depot, i och för vinnande af de utaf Statsrevisorerne åsyftade rättelser, må, utöfver de åtgärder, som Stations-befälhafvaren anmält sig hafva vidtagit, erfordras; skolande Förvaltningen, efter pröfning af förhållandena uti ifrågavarande hänseende, förordna om de förändringar, som kunna påkallas och af Förvaltningen bero, eller till Eders Kongl.
Majit ingå med de underdåniga framställningar, hvartill ämnet kan föranleda.
Remissakten åtföljer; och Förvaltningen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste tjenare och undersäter, C. S. ANNERSTEDT. C. B.
LILLIEHÖÖK. J. G- KLEMAN. C. E. HOLM, Referent.
A■ Falkenstedt.
:t — 311 — T. f. Befälhafvande Amiralens vid Carlskrona station af Flottan underdåniga yttrande, i fråga om 1861 års Revisorers framställningar vid granskning af denna stations räkenskaper.
Med föranledande af' Rikets Ständers Revisorers afgifne berättelse, om granskning af statsverkets med flera allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, och dervid i 2 § af anmärkningarne vid Kongl. Förvaltningens af sjöärendena med lots- och fyrinrättningen samt Sjökarte-kontoret äfvensom Kongl.
Flottans stationers i Carlskrona och Stockholm samt depöts i Götheborg räkenskaper gjorda framställning, om förändring i boktöringssättet derhän, att hvarje fartyg af större cert må erhålla särskildt konto, hvarigenom en lätt och klar öfversigt af den på hvarje fartyg belöpande kostnad_ otvifvelaktigt bör kunna vinnas, så får jag underdånigst andraga, att enahanda framställning blifvit gjord af förra årets Statsrevisorer, och har jag såväl som dåvarande Befälhafvande Amiralen, vice Amiralen och Kommendören med Stora Korset af Eders Maj.-ts Svärds-orden m. m.
S. von Krusenstierna, enligt dess underdåniga utlåtande den 6^ December 1860, icke kunnat undgå att inse riktigheten af gjorde yrkandet, men måste ock instämma i hans underdåniga yttrande derom, att då all beräkning af värden för särskilda arbeten icke kan annorlunda åstadkommas, än genom extrahering af alla journaler öfver den materiel, som åtgått ej allenast vid arbetsposter, utan ock i alla de särskilda verkstäder, der för ett fartyg tillverkas tacklings- och inventarie-persedlar af alla slag, samt materialiernes och persedlarues derefter skeende uträkning i penningevärde,, likaså alla dagsverkenas extrahering efter de olika folkklasserne och dagspenningarne, samt dessas och den åt timmermännen bestådde rågs eller det åt matroser och båtsmän bestådde bröds uträknande i penningebelopp, till hvilka ökade arbeten blifvit föreslagne 3:ne Karomarskrifvare-biträden, för hvilka en kostnad af 2,400 B:dr R:mt årligen skulle komma att utgå och hvarigenom det åsyftade ändamålet skulle kunna vinnas, helst jag icke heller anser möjligt, att med den minskade civilpersonalen kunna åstadkomma alltjemt ökade arbeten; så får jag, för åstadkommande af hvad Rikets Ständers Revisorer sålunda föreslagit, underdånigst tillstyrka den förut ifrågasatte tillökningen af 3:ne civile tjenstemän med 800 R;dr R:mt årlig lön hvardera. — 312 — Vid 4 §, om inventering af materialförrådet i Carlskrona hvart 9:de eller 10:de år, har jag ej något att tillägga.
Carlskrona, Befälhafvande Amiralens kansli, den 28 December 1861.
Efter nådigste förordnande: ADOLF PRINTZENSKÖLD. Q. Trägårdh.
Befålhafvarens för Kongl. Flottans station i Stochholm underdåniga utlåtande, i anledning af ätskillige uti 1861 års revisionsberättelse förekommande anmärkningar.
Anbefalld att, i anledning af Rikets Ständers Revisorers afgifna berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning är 1859, afgifva underdånigt utlåtande, i hvad rörer Kongl. Flottans station i Stockholm och depot i Götheborg, får jag, till åtlydnad häraf, underdånigst anföra:
Vid § 2, Innefattande förslag, »att hvarje fartyg af större cert må erhålla särskildt konto», att, sedan jag förlidet år, i anledning af dåvarande Revisorers framställning, yttrat mig i ämnet, jag dervid icke har annat att erinra, än att, derest förslaget skulle vinna bifall och äfven vid denna station, hvarest för närvarande icke finnas fartyg, som synas vara att hänföra till de af Revisorerne åsyftade, komma att få någon väsendtlig till— lämpning, sådant sannolikt skulle föranleda behof af tillökning i civilpersonalens antal.
Att, i anledning af det deruti förekommande, tillförene tillstyrkta förslag om de nu skiljda anslagens till Flottans nybyggnad och underhåll sammanförande under eu enda titel, något vidare yttrande från min sida ej torde erfordras, — 313 — Vid § 4, Hvaruti Revisorerne. lika med Kongl.
Förvaltningen af sjöärendena, ansett inventering af stationernas förråd böra företagas endast hvart 9:de eller 10:de år, att äfven härvid ej är något att af mig vidare anföra.
Rikets Ständers Revisorer hafva anmärkt, hurusom på flera ställen i Stockholms stations och Götheborgs depöts räkenskaper förefunnits skiljaktigheter emellan såväl balanser som de särskilda konti; men, då Revisorerne icke närmare angifvit dessa skiljaktigheter, är jag ej i tillfälle att annorlunda än i allmänhet kunna yttra mig deröfver; och får derföre, efter att hafva i anledning af anmärkningarne infordrat stationens Kammar-, Sjömilis- och Varfskontors yttrande, underdånigst förklara, att, enligt hvad vederbörande upplyst, der skiljaktigheter emellan balanser förekommit, sådane varit föranledda dels deraf, att vid en tidsperiod långt före den, som nu verkställda revision omfattat, vid ett års slut befintliga oliqviderade så kallade nummerförskotter icke blifvit uti ingående balansen af påföljande års kassaräkning upptagna, ehuru i hufvudboken behörigen observerade, dels ock deraf, att den kontanta behållning, som förefanns vid Götheborgs depot, då Stockholms station, på grund af Kongl. Maj:ts nådiga bref den 11 Oktober 1854, öfvertog redovisningsbestyret för depöten, icke ingått i stationens kassa och följaktligen ej heller i dess kassaräkning, men väl blifvit i hufvudboken vederbörligen iakttagen; och att, om skiljaktighet emellan de särskilda konti förekommit, grunden dertill vore, att medel blifvit uti kassaräkningen å oriktiga titlar antingen uppdebiterade eller afförda, hvilket vid lmfvudbokens uppgörande rättats.
Då emellertid Rikets Ständers Revisorer kommit till visshet derom, att räkenskaperna i hufvudsak lemna öfverensstämmande resultat, hvilket synes vara det väsendtligaste, torde jag härvid blott behöfva tillägga, att såväl i afseende å inléverering af behållningen i Götheborgs depot, sorn i öfrigt blifvit meddelade föreskrifter, hvarigenom skiljaktigheter af den anmärkta beskaffenheten böra förekommas.
Beträffande den i Stockholms stations hufvudbok intagna redovisningen för Götheborgs depot, hafva Rikets Ständers revisorer anmärkt, att vid Götheborgs depot icke finnes någon särskild hufvudräkning eller »för år» å särskilda titlar afslutad räkenskap; hvadan och då den nu granskade räkenskapen för depöten innefattat kassajournaler för 4:de qvartalet år 1858 samt l:sta, 2:dra och 3:dje, qvartalen 1859, med deröfver vid Stockholms station upprättade tvenne, summariska sammandrag, samt någon fullständig redovisning således icke funnits för utgifterna under ifrågavarande år vid depöten, det ock för Revisorerne varit omöjligt inhemta, huru och på hvad sätt anslaget för året blifvit användt.
I anledning häraf får jag underdånigst upplysa, att redovisningen för Götheborgs depot är upprättad i enlighet med föreskrifterna i Kongl. Maj:ts under den 10 Oktober J854 för fjenstgöringen vid depöten fastställda reglemente, i hvars 5:te §, bland annat, 40 — 314 — stadgas: »att inom en månad efter hvarje qvartals slut skall till Stations-befälhafvaren »öfversändas redogörelse för det nästförutgångna qvartalets utbetalningar, upprättad »efter det formulär, som gäller i afseende på fartygs-befälhafvares redovisning för me»del till sjöexpedition, hvilken redogörelse af stationens Revisor granskas och sedan »ingår uti stationens kassaräkning; börande all kontant inkomst och utgift vid depöten »betraktas såsom förskottsvis gjord för Stockholms stations räkning».
Häraf följer, att någon sådan särskild hufvudräkning eller för år på särskilda titlar afslutad räkenskap, som Revisorernes anmärkning åsyftat, icke kan finnas hvarken vid depöten eller härstädes för depötens räkning.
Orsaken dertill att endast Irsta, 2:dra och 3:dje qvartalernas redogörelse för depöten inga i löpande årets räkenskaper för stationen, ligger uti den af Kongl. Förvaltningen af sjöärendena den 30 November 1852 meddelade föreskrift, att räkenskaperna skola med kalenderår afslutas.
Då 4:de qvartalets redogörelse för depöten ej kan afgifva» och stationen tillhandakomma samt hinna granskas och slutligen åtgärdas förr än måhända 2 till 3 månader inpå ett följande år, är det naturligt att, så länge nu gällande stadganden skola efterlefvas, nämnde qvartals redogörelse icke kan ingå i samina års räkenskaper för Stockholms station, hvilka skola med årets utgång afslutas.
Att efteråt intaga 4:de qvartalets redogörelse för depöten i samma års räkenskaper för stationen, vore ett fel, hvarigenom räkenskapen blefve oriktig, enär den komuie att utvisa ett resultat, olika med det förhållande, som här ägde rum vid redogörelsesårets slut.
Ett sådant intagande efteråt af specialräkningar för det tilländalupna åtet äger ej heller rum i afseende å stationen.
Sålunda kan t. ex. afluningen för December månad till Kronans manskap och daglönarne vid varfvet afföra» först i påföljande årets räkenskap, af det skäl att aflöningsuträkningarne för nämnde personal, enligt gällande föreskrifter, upprättas först sedan månaden tilländalupit.
Likaså är förhållandet med andra utgifter, hvilka afse ett föregående år, men ske först sedan det påföljande ingått.
Sjelfva sättet för depötens redogörelses intagande i stationens kassaräkning stödjer sig på 17:de punkten uti den stationen år 1850 meddelade »underrättelse rörande »tillämpningen af de för Kongl.
Förvaltningen af sjöärendena och Kongl.
Flottans sta»tiouer i underdånighet föreslagna formulärer till hufvudbok och kassaräkning, m. m.», så lydande: »Ofver flera efter hvarandra liggande verifikationer, hvilka tillhöra sam »ma intägt eller utgift, kan ett omslag eller sammandrag upprättas, som hänvisar till »hvar och en af verifikationerna, i hvilket fall endast totalbeloppet i kassaräkningen upp»tages med hänvisning till sammandraget».
I enlighet härmed har också förfarits vid intagandet i stationens räkenskaper af redovisningen för Götheborgs depot.
Att de till depötens kassajournaler hörande verifikationer, hvilka förenas med verifikationerna till stationens kassaräkning i den ordning nämnde journaler deri ingå, i följd häraf få andra folienummer än dem, hvarunder de äro upptagne i depötens kassajournaler, är naturligt; och förklaras härigenom den af Revisorerne anmärkta omständighet, att de i sistnämnda journaler upptagna folier icke hänvisa till motsvarande folier i verifikationsböckerna.
Flottans Stations-befälhafvares kansli den 16 December 1861. JOII.
LILLIEHÖÖK. C, A.
Sundin, — 315 — Kongl. Fångvårds-styrelsens underdåniga utlåtande, angående en af Rikets Ständers Revisorer gjord anmärkning vid fångv&rds-räkenskapen för år 1859.
Genom nådig remiss den 14 nästlidne November har Eders Kongl. Majit behagat infordra Fångvårds-styrelsens underdåniga utlåtande öfver mcddeladt transsumt af Rikets Ständers Revisorers den 14 nästförutgångne
Oktober afgifna berättelse angående granskning af statsverkets med flera allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, af hvilket transsumt inhemtas, att, sedan vid en föregående statsrevision heinstäldt blifvit, att vid fångvårds-räkenskapen måtte fogas afskriften af sådane protokoll, deruti redogörelse meddelades öfver förloppet af de entreprenad-auktioner, vid hvilka för fångvården erforderliga effekter och förnödenheter blifvit upphandlade.
Rikets sednast föfsamlade Ständers Revisorer under granskningen af de till fångvården hörande räkenskaper skola erfarit olägenheten deraf, att vid en del af dessa saknats sådane handlingar, hvilka lemnade fullständig upplysning rörande anskaffningen medelst uppköp å offentlig auktion af fangvårds-förnödenheter; hvadan Revisorerne, hvilka förmodat, att den föregående framställningen i ämnet, med afseende å hvad Fängvårds-styfelsen derom yttrat, ej kommit att leda till någon åtgärd, funnit sig böra hemställa, att åtminstone de kontrakt, som för sådant ändamål af Fångvårds-styrelsen eller å dess vägnar med vederbörande afslutas, mätte antingen i original eller afskrift räkenskapen biläggas.
Med anledning af hvad sålunda af Revisorerne blifvit framstäldt har Styrelsen uti cirkulär denna dag erinrat vederbörande att, då förnödenheter för fångvården å auktion uppköpas, sådan handling, som innefattar det aftal eller beslut, hvarigenom förnödenheternas pris blifvit bestämda, alltid bör, till verificerande af utgiften, i original eller bestyrkt afskrift vid räkenskapen fogas; hvilket Styrelsen, till följd af den nådiga remissen, skolat härmedelst i underdånighet anmäla.
Kemisshandlingarne återställas i underdånighet; och Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, W. STRÅLE. R. TH.
Stockholm den 20 December 1861. F. A. F. Lindencrona. — 316 — Stil teri - öfv ersty relscns underdåniga utlåtande ofver 2:ne i 1861 års revisionsberättelse förekommande anmärkningar vid granskningen af Strömsholms stuteris räkenskaper.
Uti afgifven underdånig berättelse om verkställd granskning af statsverkets med dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, hafva Rikets Ständers Revisorer, bland annat, förmält, hurusom af räkenskaperna för Strömsholms stuteri inhemtats, att derstädes fortfarande följes en af öfrige stuterier i riket såsom både kostsam och mindre ändamålsenlig redan frångången method, att till landsorterne utsända s. k. vandringshingstar, och att kostnaden för 35 sådane hingstar år 1859 utgjort 9,208 R:dr 69 öre; yttrande Revisorerne den åsigt, att om hingstarne, i stället att kringsändas, antingen afyttrades till hingstforeningarne mot någon skälig rabatt eller öfverlemnades åt enskilda personer, med skyldighet att ansvara för kreaturens behöriga vård och underhåll, men med rättighet att uppbära inflytande språngafgifter, stuteriet derigenom skulle befrias från den icke obetydliga utgiften för dessa djurs underhåll; hvarjemte Revisorerne fästat uppmärksamhet dervid, att uti den balansrelation, som finnes bilagd förberörde räkenskaper, de från förutgångna revisionsår balanserade osäkra fordringar upptagas till 1,742 R:dr 71 öre, utan att visadt vore, hvilka åtgärder till fordringarnes indrifning under året blifvit vidtagne.
Genom nådig remiss af den 18 sistlidne Oktober anbefalld att häröfver inkomma med utlåtande, får Stuteri-öfverstyrelsen underdånigst anföra följande:
Att genom öfverlåtande af Kronans landtbeskällare åt enskilde personer befria det allmänna från de med dessa djurs underhåll celi årliga transportering förknippade kostnader är en tanke, som ligger nära till hands och som säkert långt för detta vunnit allmän tillämpning både här och i andra länder, hvarest hingst-depöter med stora omkostnader underhållas, hade ej erfarenheten visat, att dermed följde olägenheter, öfvervägande den fördel, derigenom vinnes.
Ett stuteri är och måste alltid blifva en kostsam inrättning, och de hästar, hvilka der uppdragas, äro följaktligen i samma mån dyrbara; men värdet hos en sådan häst, då han med constant race förenar fullgoda egenskaper, bör rättvisligen icke annorlunda bedömas än med hänsyn till hvad han såsom afvolsdjur kan komma att verka till förädlande af sitt slägte, och ju längre tiden för hans verksamhet varar destomera återgäldar han äfven hvad hans egen uppfödning kostat.
Att stuteriernas hingstar ännu vid en ålder af tjugu år och derutöfver befinnas tjenstbare är icke sällsynt; att samma förhållande inträffar med dem, hvilka såsom unga derifrån skiljas, äger Stuteri-öfverstyrelsen anledning betvifla. — 317 — För att bereda tillfällen till betäckning i de provinser, hvilkas aflägsna läge från stuterierna icke medgifvit ditsändning af hingstar under språngtiden, hafva landtbeskällare redan för lång tid tillbaka varit stationerade hos enskilde personer mot skälig ersättning för underhållskostnaden, men, oaktadt dessa personer varit kända för redbarhet och ordentlighet samt icke den ringaste anledning förefunnits att hingstarne blifvit obehörigt begagnade eller vanvårdade, hafva dessa hästar likväl ej medfört den nytta man af dem väntat, då de flesta efter tre å fyra år förlorat allmänhetens förtroende, blifvit föga anlitade samt redan före uppnådda 14 å 15 år varit otjenstbare.
Exempel saknas till och med ej, att hingstar, återtagne, emedan de i stationsorten ansetts såsom beskällare oförmögne, Sedermera under flera år med fördel begagnats vid stuteriet såsom sådane.
Orsaken till här uppgifna förhållanden ligger påtagligen i den rationelt afpassade behandling kreaturen kunna erhålla vid en anstalt, hvarest allt finnes anordnadt uteslutande med afseende på deras vårdande, såsom ändamålsenliga stallar, täckta ridbanor för motionering vid ogynnsam väderlek eller under årstid, då halka och snö göra denna öfning förenad med våda, tillgång till erfaren läkare, som dagligen visiterar hästarne för att vid första sjukdomsyttring öfvertaga deras behandling, samt slutligen en öfvad, af befäl kontrollerad stallpersonal, som dygnet örn nied punktlighet bestrider hästarnes vård; alla dessa fördelar, hvilka hos den enskilde icke stå att finna, åtminstone ej förenade, måste ovedersägligen, der fråga är om hästens bibehållande, gifva stuteriet ett bestämdt företräde såsom förvaringsställe för de afvelsdjur, staten med stora, omkostnader danat.
Också grundar sig Rikets Ständers Revisorers antagande, att idéen om hingst-depöters ändamålsenlighet skulle vara frångången vid de tvänne andra stuterierna, på en irring, alldenstund vid Flyinge, hvarest utplacering äger rum, den endast gäller 20 hingstar, under det att 15 fortfarande underhållas såsom depöt-beskällare, samt från Ottenby, som, i anseende till sitt från fasta landet afskiljda läge, aldrig varit afsedt till liingst-depöt, likväl årligen utsändas någ^a hingstar till norra delen af Oland och de orter af Småland, som deraf äro i största behof.
Den med Flyinge-hingstar vidtagna åtgärd har ej heller varit framkallad deraf att hingst-utföringsmethoden befunnits mindre ändamålsenlig, utan föranleddes densamma af nödvändighet att bereda utrymme och tillgång för det nya stuteri, hvarmed år 1849 gjordes början vid denna kungsgård och vid hvilket tillfälle de hingstar, som voro minst passande att bibehålla för stuteriet, i stället att till låga priser försäljas och derigenom gå förlorade för afveln, öfvertogos af enskilda personer utan anspråk på ersättning för underhållet, men med åliggande, att ställa dem allmänheten tillhanda.
Denna anordning har sedermera fortfarit, emedan, om också de utplacerade hingstarne varit något mindre anlitade än de vid stuteriet qvarstående, någon väsendtlig anledning till förändring i den en gång vidtagna åtgärden icke förekommit; men orsaken härtill torde rätteligen böra sökas uti de för Skåne egna förhållanden, att dervarande betydliga egendomar merändels äro i besittning af de utvägar, som utgöra vilkoret för dyrbarare hästars behöriga vårdande samt framför allt deruti, att vanan vid hästens behandling hos Skånska allmogen är så allmän, att erfarne stalldrängar derstädes kunna erhållas med vida mindre svårighet än i andra orter; hvartill kommer, att närheten till stuteriet sätter dess Chef i i tillfälle att någorlunda aktgifva sättet hvaruppå hästarne vårdas.