Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På båda dessa faktorer har läraren att akta vid undervisningen Syftemålet: en lefvande kristendom kan vinnas både på utanläsningens och icke-utanläsningens väg; men ingendera i och för sig allena leder till målet; endast i förening utgöra de den stora kungsvägen.
Den förra kan blifva en död bokstaf, som saknar både ljus och värma; den sednare kan vara en skim rande bubbla, sorn glänser ett ögonblick och snart smälter till intet.
Men faran är större på den sednare vägen.
Läraren kan nemligen, i fråga om väckandet af kristligt lif i lärjungens hjerta, på utanläsningens väg vinna mycket, genom att förvandla läran till en hjerteangelägenhet, som icke stadnar inom förståndet, utan tränger till själens innersta; han kan ock på icke-utanläsningens väg förlora allt, genom att beröfva barnet den fond af kristligt vetande, hvarförutan lifvet förlorar sig i ett kaos af flyktiga känslor och orediga föreställningar i fråga om det himmelska och eviga.
Läroståndet inom vår kyrka kan visserligen hafva mycket att förebrå sig i fråga om uppfyllande af sitt ansvarsfulla kall; men eli torde man dock kunna säga till dess berömmelse, att ungdomens kristendoms-undervisning legat det ömt om hjertat.
Har ock sältet mångenstädes hitintills icke varit det rätta, så innebära de stora förändringar i vårt kyrkoskick, hvilka blifva en följd af den förändrade lagstiftningen i den religiösa frågan, en långt kraftigare maning till visligt och nitiskt arbete än någon skrifvelse från Riksens Ständer, vare sig för eller emot katechesens utanläsning.
På sådana grunder hvilar den reservation emot Utskottets beslut, jag ansett mig böra afgifva; på sådana grunder hvilar mitt vördsamma yrkande, att de i kate ches-frågan väckta motionerna icke må lill någon Riksens Ständers åtgärd föranleda».
Häri instämde:
Friherre Fock, A. G., Doctor Emanuelsson, Kontraktsprosten Janzon, Kontraktsprosten Källström, Prosten Modigh, Prosten Lundholm och Kyrkoherden Ternström. 8 Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottcls Betänkande Jtf 146.
Auk. till Eip.-Utsk. den 9 Aug. 1860, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af vackt motion om förändring i sättet för upprättande af de statistiska tabeller, som nu i Juslitie-Stats-expedilionen uppgöras.
Uti en tili behandling af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet öfverlemnad, inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägtigen Paul Hedström från WesterNorrlands län väckt, motion är vordet anfördt att, ehuru tid efter annan anmärkningar varit framställde rörande det mindre praktiska sätt, hvarpå de i Justitie-Stats-expeditionen upprättade statistiska tabeller voro uppställde, så fortfor likväl nämnde förhållande alltjemt i oförändradt skick.
Dessa tabeller blefvo endast allt mera vidlyftiga och kunde omöjligen i sin nuvarande form vara tillförlitliga, i anseende till svårigheten uti de större
Domsagorna, att med noggrannhet meddela alla de uppgifter, som till detta tabellverk erfordrades.
Hela det stora antalet af mindre förbrytelser, som i tabellerna funnos upptagne voro utan all vigt för brottmåls-statistiken
De gröfre brotten deremot förtjenade visserligen mera uppmärksamhet, men nödiga materialier till författande af tabeller öfver dein funnos redan förut i fånglistorna.
De från Justitie-Stats-expeditionen utsände formulärer till uppgifter om dessa brott upptogo jemväl en mängd specifikationer, hvilkas nytta svårligen kunde inses, men hvilka betydligt ökade arbetet med redogörelsernas upprättande.
Då i Sverige
Underdomaren är den trägnast sysselsatte embetsmannen och hans verksamhet är af stor vigt för hvarje medlem i samhället, vore ej klokt och billigt, att med hvarje år belasta honom med nya för hans domareverksamhet främmande göromål, i synnerhet som ej härmed vunnes något resultat, motsvarande det besvär och den kostnad, dessa göromål förorsakade.
Enär derföre, till följd af det öfverflö digt omständliga i uppgifterna deras otillförlitlighet derigenom blef så mycket större samt cn Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 146. 9 samt en ganska stor del af de i tabellerna upptagne brotten vore af obetydlig natur, har motionären ansett att en förändring med afseende på sättet för dessa tabellers upprättande vore af högsta behof påkallad samt af sådan anledning föreslagit att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Majit ville tillse dels huruvida ej tabellerna böra inskränkas till upptagande af blott gröfre brott samt jemväl materialierna till uppgifterna derom hemtas annorstädes än genom
Domrarnes betungande med insändande af tabeller, dels huruvida icke bestyret härmed kunde öfverflyttas till den nyligen inrättade Statistiska byrån, der en underordnad tjensteman kunde sysselsättas med beräkningarne, hvarigenom således lönen för en Expeditions-sekreterare skulle kunna indragas och flere andra med den nuvarande institutionen förknippade kostnader besparas.
Likasom, i fråga om behofvet af den officiela statistiken eller kännedomen om Statens tillstånd i allmänhet, denna kännedom anses, såsom ett oeftergifligt vilkor för att med säkerhet kunna inse samhällets brister och bedöma hvilka åtgärder erfordras för dessas afhjelpande, samt de mått och steg, som lättast och säkrast leda till utveckling af samhällets industri, trefnad och välstånd, så är äfven brottsmåls-statistiken af högsta nödvändighet, emedan på grund af densamma iakttagelserna skola ske rörande verkningarne af olika bestraffningar till brottslingars sedliga förbättring.
— På det att desto större fullständighet i berörde afseende måtte kunna vinnas, torde dock de statistiska uppgifterna ej böra inskränkas endast till gröfre brott; men Utskottet vill likväl icke bestrida hvad motionären anfört derom, att de ifrågavarande tabellerna skulle kunna uppställas på ett enklare sätt, än nu sker, samt ändock vara tillräckligt upplysande; och då numera, enligt Kongl. Majits nådiga Bref den 22 Juli 1858, ett Statistiskt embetsverk blifvit inrättadt, som skall hafva till föremål att ordna och sammanföra de statistiska arbetena för erhållande af en i möjligaste mån fullständig fort gående statistik, som åskådliggör förhållandena i alla förvaltningens grenar, så skulle, i Utskottets tanke, jemväl brottmåls-statistikens arbeten, både till vinst för arbetena och för beredande af besparing i de derför nu utgående kostnader, kunna till detta embetsverk öfverflyttas.
Utskottet anser sig derför böra hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes, så snart omständigheterna sådant medgifva, låta till Statistiska Tabell-kommissionen öfverflytta de göromål, som nu i och för upprättandet af brottmåls-tabeller äro åt en Expeditions-sekreterare inom Justitie-stats-expeditionen uppdragneStockholm den 3 Augusti 1860.
Prot. 1859 & 1860. 8 Sami. 29 Häft. 2 10 Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande JW 147.
Ank. till Exp.-Utsk. deli 9 Aug. 1860, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner derom, att qvinna må kunna förordnas lill bestridande af vissa för henne passande tqenstebefattningar.
Till behandling af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet hafva uti ifrågavarande ämne blifvit öfverlemnade följande motioner, nemligen: l:o från Högvördiga Preste-Ständet af Herr Prosten Söderberg, som anfört att, ehuru man än måste medgifva att familjen och den husliga kretsen utgjorde den egentliga och den af naturen sjelf anvisade platsen för qvinnans verksamhet, så borde dock detta förhållande ej helt och hållet afstänga henne från den yttre verlden och förhindra henne att understundom äfven der söka ett passande område, der hon kunde tillgodogöra sig och det allmänna de gåfvor och färdigheter, naturen och uppfostran förlänat henne.
Mvndighets-rättigheten stöde i nära sammanhang med rättigheten till sjelfförsörjning.
Då lagstiftaren åt den ogifta qvinnan skänkt den förra, borde han äfven vara betänkt på att åt den sednare rättigheten gifva en ökad utsträckning, hvarförutan den förra skulle förlora betydligt i sitt värde.
Lagstiftningen syntes äfven hafva behjertat detta förhållande, då den åt qvinnan öppnat tillfälle och gifvit rättighet att söka lärarinne-befattningar vid offentliga skolor.
Utom den husliga kretsen funnos emellertid, jemte skolan, flere fält. som af qvinnokraften väl kunde bearbetas.
På alla den sköna konstens områden hade qvinnan i sednare tider uppträdt i en lycklig täflan med mannen; och mången ung qvinna, som, med sann kärlek för konsten, försökt att arbeta sig in i dess inre väsende och kärna, hade ock nu med ifver och framgång särskildt vändt sin håg åt orgelspelnmgs-konsten.
Det syntes ej annat än öfverensstämma med rätt och billighet, om samhället åt dessa konstens unga tjenarinnor beredde utsigt och tillfälle att af deras trägna arbete i en framtid kunna vänta ett sparsamt timligt uppe hälle.
I andra protestantiska länder, i synnerhet i England, vore ej ovanligt att se Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 147. 11 qvinnor spela och vårda orgeln.
Med stöd af hvad sålunda blifvit antydt, har motionären, med hvilken Herr Prosten Schram jemväl förenat sig, föreslagit, att Rikets Ständer för sin del måtte tillstyrka, att ogift och myndig förklarad qvinna må ega rättighet att söka organistbefattning, der denna icke är förenad med klockaresyssla, såvida hon vid ansökningen företer de betyg om skicklighet för den sökta befattningen, hvilka författningarne för det närvarande eller framdeles kunna komma att fordra för kompetens till organistbefattning.
2:o från Vällofl. Borgare-Ståndet af Herr C.
Kinman, som, med anförande, hurusom få befattningar för qvinnor torde vara mera lämpliga än organist-tjenster, jemväl föreslagit att en författning måtte utfärdas, hvarigenom qvinnor tilläggas kompetens till dylika tjenster. 3:o från Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägtigen C. J. Svensén från Calmar län, som anfört, hurusom, fastän qvinnans uppfostran, såsom afsedd för hemmet, lämpligen syntes böra i hemmet både begynnas och fullbordas, det likväl vore allmänt insedt att den qvinliga undervisningen och bildningen ingalunda voro för Staten likgiltiga och att Statens mellankomst äfven vore af synnerligt behof påkallad för den icke ringa del af den qvinliga ungdomen, som saknade tillfälle att inom familjen erhålla den undervisning eller uppfostran, som vore för deras framtida verksamhet behöflig.
Qvinnans andliga utveckling vore så mycket angelägnare med afseende å den ställning, hvari vårt lands unga qvinnor befunno sig beträffande valet af lefnadsbanor; och då Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag med välvilja behandlat ämnet om undervisningens ordnande för den qvinliga ungdomen och anhållit att Kongl. Majit måtte låta uppgöra och till Rikets näst sammanträdande .‘tänder öfverlemna förslag härom, med hufvudsakligt afseende fästadt på bildandet af lärorinnor, ådagalades härigenom det ädla syftet att bereda qvinnan en friare verkningskrets.
— Motionären fann emellertid beklagligt att
Statsverkets tillgångar under innevarande statsreglerings-period togos i anspråk af så många och vigtiga föremål, som ej tåla uppskof, så att Kongl. Majit, som tillkännagifvit sin önskan att omständigheterna medgifvit Rikets Ständer att redan vid nuvarande riksdag anslå nödiga medel för omförmälda ändamål, nemligen bildandet af lärarinnor, nu endast funnit sig böra till svar å Rikets Ständers framställning i ämnet, meddela Rikets
Ständer en utredning af frågan om inrättandet af ett institut för lärarinnor samt dermed förenade kostnader.
Af den behandling detta ämne hos Ständerna redan vunnit hoppades väl motionären en bättre framtid för qvinnan, men ansåg derjemte att man ej borde underlåta att, så fort som möjligt öppna tillfälle för henne att bereda sig en bättre ekonomisk ställning, derigenom att henne lemnades tillträde till sådana befattningar, som al henne kunde skötas; och med fästadt afseende å förhållandet i andra länder, der qvinnor användas till vissa tjensters bestridande, har motionären ansett sig ega anledning framställa det förslag, att qvinna, som visar sig innehafva erforderliga kunskaper, må kunna, lika väl som man, förordnas till sådane tjenstebefattningar, som för henne kunna vara passande och hvilka af henne kunna 12 Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande JYs 147. skötas, hufvudsakligen inom hus, och följaktligen att hon må kunna anställas vid telegraf-inrättningar, postexpeditioner, klockare-, organist- och skollärare-befattningar o. s. v.; äfvensom att tills vidare och intill dess annorlunda förordnas, qvinna, som söker tjenstebefattning, må vara berättigad att begära examen af den lärare eller af det läroverk, som hon lämpligt finner och som dertill berättigadt är; egande hon föröfrigt inhemta sina kunskaper hvar henne bäst synes.
Vid den diskussion, som inom Hedervärda Bonde-Ståndet i anledning af denna motion blifvit förd, har Riksdags-fullmägtigen Robert Fredrik Gross från Calmar län, med hufvudsakligt instämmande i de af Svenssén uttalade åsigter, ansett att qvinnor företrädesvis borde användas vid Telegrafverket, enär, oberäknadt fördelen af den nya förvärfskälla, som härigenom för dem öppnades, dymedelst en betydlig besparing skulle kunna ske i de för nämnde Verk nu nödvändiga utgifter; och har, med anledning häraf, Riksdags-fullmägtigen Gross föreslagit att qvinna, som, efter vederbörligen aflagd examen dertill finnes skicklig, må tilläggas rättighet att söka och erhålla kommissarie- och assistent-befattningar inom Telegrafverket.
Genom Kongl. Kungörelserna den 29 September \ 853 och den 21 Oktober 1859 är förklaradt, att i folkskolorna jemväl må antagas lärarinnor, hvilkas skicklighet blifvit af något seminarium pröfvad och godkänd.
Att använda qvinnor till dylika befattningar, äfvensom i allmänhet till sådane, dem kommunen sjelf har rättighet att tillsätta, synes ej kunna kommunen förvägras; och lagstiftningens åtgärd uti ifrågavarande fall torde ej böra sträcka sig till annat än erkännande af denna kommunens rätt; med tillsyn likväl att ej andre individer utses än sådane, som för befattningarne äro fullt lämplige, på det att kommunen af deras verksamhet må kunna påräkna det gagn, som samhällets förkofran i allmänhet bör finna angeläget att åt densamma bereda.
— Afven vid andra befattningar, för hvilka verkningskretsen ej är inskränkt endast mom kommunen, torde qvinnor jemväl med fördel för det allmänna kunna användas.
Utlandet har i detta fall gifvit föredömen, som visa att qvinnor på ett tillfredsställande sätt fullgöra de åligganden, sorn blifva dem anförtrodda.
Då Statens och individernas förbindelser mot hvarandra äro ömsesidiga, och Staten i detta afseende icke mera i förhållande till qvinnan än till mannen, eftergifver något af sina anspråk, samt
Statens pligt är att i möjligaste mån befrämja alla sina medlemmars välstånd, synes häraf följa att, då, i följd af den rigtning samhälls-förhållandena antagit, alla qvinnor ej blifva i tillfälle att verka inom den krets och för det kall, dem naturenligen tillkommer, och der af deras verksamhet de rikaste frukter kunna skördas, Staten bör i stället, i den mån det kan väl stå tillsammans med ändamålet af dess framåtgående i andlig och materiel utveckling, lemna utväg åt qvinnan att bereda sig den förbättring i ekonomisk ställning, hvartill hennes anlag och insigter kunna berättiga henne.
Det Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 147. 13
Det ligger likväl i sakens natur att en del befattningar icke kunna af qvinnor lämpligen skötas, då deremot andra äro af beskaffenhet att af dem lika väl, som af män, kunna bestridas Hvad angår förslaget att använda qvinnor vid Postverket, så finner Utskottet, med afseende å postväsendets nuvarande organisation, sig för närvarande icke böra sträcka sitt tillstyrkande derhän att postexpeditioner må uppdragas åt qvinnor, och i betraktande af de särskilda olikartade förrättningar, som åligga klockare, anser Utskottet ej heller skäl att förorda qvinnors antagande till dylika befattningar; hvaremot, i Utskottets tanke, qvinnor skulle med fördel kunna användas vid mindre telegrafstationer samt till bestridande af organist-tjenster; och då, enligt hvad ofvan blifvit nämndt, qvinnor redan äro berättigade att antagas till lärarinnor i folkskolor, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes i nåder utfärda författning, hvarigenom qvinna berättigas varda antagen att förestå organist-befattning, der denna icke är förenad med klockaresyssla, samt att erhålla tjenst vid telegrafstation, såvida betyg företes om er forderlig skicklighet för bestridande af ifrågavarande befattningar.
Reservationer: af Grefve Taube, H. A.: »Då det inom Utskottet blifvit upplyst att Kongl. Majit, genom nådigt Bref den 4 Juni 1859, anbefallt Chefs-embetet för
Telegrafverket att efter ett år inkomma med utlåtande, bland annat, derom huruvida qvinnor, på sätt en längre tid varit öfligt i andra länder samt nyligen blifvit äfven i Norrige försökt, må kunna såsom Assistenter eller extra biträden vid förefallande behof användas; och Kongl. Majit således redan tagit denna fråga uti nådigt öfvervägande, tror jag Utskottet med uttaladt gillande af det med motionen i denna fråga afsedda syftet, borde förklarat motionen om qvinnors anställande vid Telegrafverket, såsom redan varande beroende af Kongl.
Majits nådiga pröfning, för närvarande ej till någon Rikets Ständers åtgärd kunna föranleda Jag får derföre reservera mig mot sednare delen af Utskottet beslut och föreslå, Bih. till R.
Brot. 1859 & 1860. 8 Sami. 29 Haft. 3 14 Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 147. att Rikets Stander måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, 1 att Kongl. Maj:t täcktes i nåder utfärda författning, hvarigenom qvinna berättigas varda antagen att förestå organist-befattning, der denna icke är förenad med klockaresyssla.» Häri i il St ä fride Ilerrar: Nordenfelt, E. W; Hjärne, il., och Törnebladh, C. O.; Doktor Emanuelsson, Prosten Modigh, Prosten Lundholm, Doktor Falck och Kyrkoherden Ternström.
Af Herr Sundvallson: »Då Utskottet endast genom votering, som utföll med röster emot 18, kommit till ofvanstående slut, hvilket strängt begränsar qvinnas rättighet att användas i Statens och Kommunens tjenst till endast tvänne uppgifna föremål, men flere andra tjenstebefattningar finnas, der qvinna skulle likaväl som i de här uppgifna kunna, till egen ekonomisk fromma och utkomst, utan förnärmande af hennes natur och väsende samt till fördel för det allmänna, anställas; så torde äfven den åsigt, som vid detta tillfälle uppställdes såsom kontra-proposition till Utskottets beslut och hvarom ofvannämnda stora minoritet sig förenade, äfven böra bringas till Rikets Ständers kännedom för vinnande af det afseende, hvilket ärendets vigt och ett fullständigare erkännande äfven af qvinnas rätt att i offentliga tjenstebefattningar brukas, der sådant lämpligen och skäligen kan ske, obestridligen påkallar.
I stället för Utskottets förslag, sorn, utan att uttala denna qvinnans rättighet såsom grundsats, endast hänvisar henne tvänne slags befattningar, hvilka dock torde föga skilja sig från en mängd andra, dem qvinnan likaväl kan bestrida, önskade nämnda minoritet få inför Kongl. Maj:t uttrycka den öfvertygelse att qvinna borde likaväl, som man, kunna i allmänhet få användas i alla de Statens eller Kommunens tjenstebefattningar, hvilkas bestridande kan förenas med hennes väsendtliga lefnadsuppgifter på samma gång hennes ekonomiska utkomst och moraliska utveckling samt allmänt väl derigenom tillika befrämjades.
Man ville med ett ord uttala denna qvinnans rättighet såsom allmän grundsats, men icke, såsom Utskottets majoritet gjort, endast medgifva en tillämpning deraf i två speciela fall, samt yrkade derför att Utskottet måtte hemställa, det Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhöllo, att Kongl. Majit täcktes i nåder utfärda författning, hvarigenom qvinna i allmänhet berättigas varda anställd vid alla de Statens och kommunens tjenstebefattningar, hvilka af henne lämpligen kunna bestridas, såvida betyg företes om erforderlig skicklighet dertill.«
Här instämde Herr Julius Brun. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1860.
Uetvärs- och Ekonomi- Utskottets Uilålanile N:o lia. 1 Alik. till Exp.-TJtsk. den 11 Augusti 1860, kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af Bi/cs-Slundens skiljaktiga beslut öfver Betänkandet N:o 61.
Af förenämnda Betänkande, i fråga om grunderne för en förändring i sättet för utgörande af presterskapets aflöning, hafva första, andra, femte, nionde, •elfte och tolfte punkterne, äfvensom första momentet af sjette punkten blifvit af samtlige Riks-Stånden bifallne.
Härförutan har åttonde punkten, hvilken Borgare-Ståndet antagit med förändring endast af orden »kan upphöra» till vovilkorligen upphörer», blifvit af öfrige tre Riks-Stånd utan förändring godkänd, samt andra momentet af sjette punkten, hvilket Preste-Ståndet afslagit, likaledes blifvit af de tre öfrige RiksStånden bifallet; i följd hvaraf jemväl dessa delar af Utskottets förslag äro af Rikets Ständer godkände, hvilket Utskottet får hos samtlige Riks-Stånden vördsamt anmäla.
I tredje punkten af Betänkandet hade Utskottet föreslagit antagande af följande stadgande: »Efter författningens utfärdande skall reglering af presterskapets löneinkomster ske, så fort sig göra låter, samt tillämpning af regleringen vidtaga i den mån sådan tillämpning, utan förnärmande af innehafvare^ rätt, kan inträda, således ovilkorligen vid första inträffade pastors-ledighet, eller, om derförinnan fastställd pastoralie-konventien längre tid är gällande, så snart denna tid tilländagår.
Sådan tillämpning må ock tidigare inträda, derest en församling och Hill. till 11.
Erot. 18S9 6i 1860. 8 Sand. 30 Haft. 1 2 Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o lis. dess presterskap i önskan derom sig förena, eller, vid inträffande pastors-ledighet, församlingen påyrkar gällande konventions upphörande.»
Detta förslag är godkändt af Bonde-Ståndet utan ändring och af Borgareståndet med den ändring, att slutet af första punkten skulle erhålla följande lydelse: »om en derförinnan flit' viss tid fastställd pastoralie-konvention är gällande, så snart denna tid tilländagår»; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet afslagit
Utskottets hemställan och i stället godkänt ett stadgaude, så lydande: »Reglering af presterskapets löneinkomster skall ske, i den män sådant utan förnärmande af innehafvares rätt kan verkställas, således, derest konvention ti/er förening om presträltigheternas utgörande antingen icke blifvit uppgjord eller är för obestämd tid fastställd, ovilkorligen vid först efter författningens utfärdande inträffad pastors-ledighet, eller om derförinnan fastställd pastoralie-konvention längre tid är gällande, så snart denna tid tilländagår.
Sådan reglering må ock tidigare försiggå, derest en församling och dess presterskap i önskan derom sig förena, eiler vid inträffande pastors-ledighet församlingen påyrkar gällande konventions upphörande.»
Vid jemförelse af de särskilda besluten finnas skiljaktigheterne vara tvänne.
Den ena att, då Utskottet föreslagit samt Borgare- och Bonde-Stånden bifallit, det regleringen af presterskapets löneinkomster skall verkställas så fort sig göra låter, Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet deremot godkänt Kongl. Maj:ts Proposition, enligt hvilken regleringen skulle försiggå i den mån ledigheter inträffade, den andra, att, då såväl Kongl. Majrts Proposition som
Utskottets förslag endast afsåg för bestämd tid fastställda pastoralie-konventioner, Ridderskapet och Adeln, Preste- och Borgare-Stånden ansett stadgandet böra sä ändras, att detsamma afsåge jemväl sådana fall, då konvention vore på obestämd tid fastställd, ehuru, i afseende på redaktionen, Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet öfverensstämt, medan Borgare-Ståndet antagit en annan lydelse.
I denna sednare fråga har endast Bonde-Ståndet gillat Utskottets förslag.
Då i sjelfva hufvudfrågan, rörande tiden för regleringens verkställande, två Stånd godkänt Utskottets förslag, anser Utskottet sig böra, på förut angifna skäl, detsamma vidblifva.