Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till följd af ifrågavarande näringsgrens allmänna utveckling inom andra länder, skulle redan för några år tillbaka halfva sockeriörbrukningen derstädes utgöras af hvitbets-socker; och denna näring hade sedermera inom samma länder ytterligare tilltagit, så att tre fjerdedelar af hela sockerbehofvet för närvarande kunde anses härigenom fyllas.
Med afseende å de stora förmåner, som, genom odlandet och begagnandet af meranäinnde rotfrukt, äfven inom Sverige skulle kunna beredas, och hvarigenom den till 26 millioner skålpund nu uppgående årliga importen af råsocker kunde betydligt inskränkas samt landtmannen såsom "surrogat för husbehofsbränningen'’ erhålla en vara, hvilken på en gång förskaffade honom pertninge-inkomst och foder för kreaturen, men dessa förmåner likväl först småningom torde kunna vinnas, så vida icke staten på ett kraftfullt sätt uppmuntrade de enskilda försöken och understödde meranämnde härstädes ännu endast i hoppet motsedda näringsgren, har Prosten Arosenius föreslagit, att ett tillräckligt kapital mätte ställas till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition för att, medelst län eller anslag utan återbetalnings-skyldigliet, så befrämja utvecklingen af sockerberedningen utaf Svenska hvitbetor, att direkt fördel åt jordbruket dermed förenades och de mindre jordbrukarnes gagn hufvudsakligen afsåges.
De öfrige inotionärerne hafva åter, för vinnande af samma ändamål, framställt följande förslag, nemligen: att skattefrihet och lån, emot säkerhet, med låg ränta, måtto lemnäs den eller dem, som inrättade mindre sjuderier för hvitbets-socker-tillverkning inom de landsorter, der odlingen af hvitbetor företrädesvis kunde ega rum: att dessa lån måtte lemnäs under 10 år och motsvara tre fjerdedelar af anläggnings-kostnaden; samt att, för sådana understöds meddelande och för uppmuntran i öfrigt af hvitbets-odlingen på det sätt Regeringen, efter LandtbruksAkademiens hörande, pröfvade mest lämpligt och ändamålsenligt, måtte afsätta» och anslås, såsom län 300,000 R:dr och till ifrågavarande odlings och tillverknings uppmuntrande för öfrigt, 10,000 R:dr, hvilket sistnämnde belopp borda årligen intill nästa riksdag fä, i män af behofvet, härtill användas.
4 Stats Utskottets Utlåtande, A :o 88.
Stats-Utskottet, hvars utlåtande öfver ofvanstående motioner genom deraf beslutade remisser blifvit infordradt, har tagit kännedom om de af motionärerne meddelade uppgifter och gjorda framställningar; men Utskottet har härvid funnit sig icke kunna ingå i bedömande af omförmälda fabrikstillverknings fördelaktighet och lämplighet inom Sverige, helst omdöinet derom måste grunda sig dels på tekniska undersökningar och dels på granskning af de förhållanden, som kunna antagas förestå med hänsigt till rörsocker-produktionen under den kommande tiden; varande hvarken i motionerna meddelade eller dem bifogade 3a fullständiga upplysningar och utredningar, som för förevarande ämnes pröfning och afgörande onekligen erfordras.
Utskottet är dessutom öfvertygadt, att, ifall den näringsgren, hvars framkallande och befrämjande motionärerne åsyftat, vid dermed inom detta land ytterligare anställande försök, skulle visa sig verkligen vara så fördelaktig, som motionärerne uppgifvit, densamma sannolikt skall komma att, utan särskilda uppoffringar från det allmännas sida, vinna en, om ej så hastig, dock mera säker och naturlig utveckling, än genom dess understödjande med mer eller mindre tillfälliga stats-anslag.
I öfverensstämmelse med Utskottets nu yttrade åsigtcr och då Utskottet i allmänhet anser mindre lämpligt, att särskild skattefrihet medgifves för idkare af någon viss fabriks-näring, får Utskottet hemställa. att ifrågavarande motioner icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Skils-ltshollets ktMiandr. X:o H9. o Hs:o H®.
Ant. til! Exp.-Utsk. ilen C April 1854, kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om eftergift af Kronans räll till Uana-arf efter aflidna enhan B. II.
Sandelin. (I. A.) Sedan Kongl. Majit, i anledning af en utaf Norrtelje Stads Magistrat och Äldste gjord underdånig ansökning, uti en till Rikets sednast församlade Ständer afläten Nådig Proposition föreslagit, att Kronans rätt till det dana-arf, sorn kunde blifva Kronan tillerkändt efter den 16 November 1846 aflidna enkan Brita Helena Sandelin, hvars qvarlåtenskap, enligt bouppteckning, utgjorde i löst och fast en behållen summa af 5,574.
R:dr 21 sk. 10 rst. banko, derifrån likväl, till bestridande af åtskilliga utaf enkan Sandelin gjorde testamentariska dispositioner ett belopp af 1,615 R:dr banko eller, om, på sätt ifrågaställdt blifvit, några af dispositionerne i Riksgäldsmynt beräknades, 1,448 R:dr 16 sk. banko kommc att afgå, måtte, varda uppå Norrtelje stad, till förmån för dess fattigvård, öfverlåten, samt Rikets Ständer till svar härå, uti underdånig skrifvelse den 12 Mars 1851, anmält, att emedan, i afseende på denna fråga, Rikets Ständer inhemtat, att två personer från Finland, hvilka uppgifvit sig vara enkan Sandelius närmaste arfvingar, vackt anspråk på hennes qvarlåtenskap samt att rättegång härom vore hos Domaren anhängig, vid hvilket förhållande ovisst vore, huruvida enkan Sundelins qvarlåtenskap innehade egenskap af dana-arf, Rikets Ständer funnit sig då icke kunna lemna bifall till hvad af Kongl. Majit blifvit föreslaget; så och efter det Fiskeri-idkaren Henrik Sunds och Johan Pehr Urnbergs, den sednare å sin hustrus, Margaretha Katharina Sund, vägnar, först till Rådstufvu-Rätten i Norrtelje instämda och vidare uti Kongl. Maj:ts och Rikets Svea IIof-Rätt samt slutligen hos Kongl.
Majit fullföljda påstående om rättighet för bemälde personer att, såsom arfvingar efter enkan Sandelin, hennes qvarlåtenskap tillträda, blifvit genom Kongl. Majits den 1 Mars 1853 gifna Nådiga Dom ogilladt, hafva Fiskeri-idkarne Sund och Urnberg hos Kongl. Majit i underdånighet begärt, att berörde arfs-medel, utan hinder af rättsfrågans utgång, måtte varda till deras förmån efterskänkte; och enär sökanderne, genom de af deni hos Rådstufvu-Rätten i Norrtelje företedda och i bemälde Rätts Protokoll 6 Stali-UliknUeli LtlAtamlr, A: o 4.9. för den 10:de Maj 1850 intagna bevis, styrkt sig vara i skyldskap med aflidna enkan Sandelin samt närmare arfvingar sig icke anmält, har Kongl. Maj:t, uti till Rikets nu församlade Ständer afbiten, från samtlige Riks-Stånden till Utskottet remitterad, Nådig Proposition behagat föreslå, att, med afseende å de härvid i öfrigt förekomne omständigheter, den Kronan tilldömde rätt till enkan Sandelius qvarlåtenskap måtte till förmån för Fiskaren Sund och Fiskaren Urnbergs hustru Margaretha Katharina Sund eftergifva».
I sammanhang härmed har Utskottet förehaft: l:o ett från llöglofl.
Rid derskapet och Adeln, jemte remiss ä högstberörda Nådiga Proposition till Utskottet öfverlemnadt utaf Herr 11.
Charpentier afgifvet yttrande, deruti lian, med upplysning, att Advokat-Fiskals-Embetet i Kongl.
Kammar-Kollegium redan år 1849, genom stämning till Norrtelje Rådstufvu-Rätt väckt påstående, att enkan Sandelius behållna qvarlåtenskap måtte Kongl. Maj:t och Kronan tillerkännas, samt vidare icke allenast hos Kongl. Svea IIof-Rätt, utan ock inför Kongl. Majit, dit saken blifvit å vederdelo-sidan fullföljd, utfört Kronans talan och för närvarande vore sysselsatt med indrifning af medlen, i hvilket afseende AdvokatFiskals-Embetet medelst skrifvelse, i bestyrkt afskrift bilagd det afgifna yttrandet, redan den 8 April 1853 anlitat Kongl. Majits
Befallningshafvande i Stockholms län om behörig handräckning, anhållit, att, då Advokat-Fiskals-Embetet, enligt den för Embetet gällande Instruktion af år 1646 samt Kongl. Brefvet den 5 Juli 1808, vore berättigadt att af omförmälda dana-arf bekomma en tredjedel, samma dana-arf icke måtte efterskänkas, utan med uttryckligt förbehåll af Advokat-Fiskals-Embetets rätt till det aktorats-arfvode, som i behörig ordning pröfvades böra Embetet tillgodokomma; samt 2:o en från Vällofl. Borgare-Ståndet till Utskottet remitterad motion af Herr J. JV. Gezelius, hvilken, med förmälan, hurusom, då Norrtelje Stads gevärsfaktori, som i mera än 200 år utgjort ett hufvudsakligt stöd för Stadens ekonomiska bestånd, år 1842 enligt en, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut emellan Kongl. Majit och Kronan, å ena, samt då varande Faktori-egare, å andra sidan, träffad öfverenskommelse ncdlades, sådant haft till följd, att Staden, i bredd med en allt mera aftagande rörelse, måst vidkännas en betungande fattigvård för f. d. faktoriets i Staden qvarboende till ett antal af omkring trettio personer, utom barn, sig belöpande fattigpersonal, som helt. och hållet fallit Staden till last, vidare anfört, att gevärsfaktoriet allt ifrån dess år 1620 skedda anläggning, ända till år 1763 enskildt tillhört Kronan och för dess räkning bedrifvits; att, enär vid faktoriets försäljning sistnämnde år till enskild person, det vilkor stadgades, att gevär för Kronans räkning skulle der fortfarande tillverkas, äfvensom Ortala jernbruk i försäljningen ingick och Kronan bibehöll eganderätten till ej mindre vattenfallet, deri faktori-verket var uppfördt, äii äfven sjelfva tomterna och den jord, sorn i Sluti-Ulskottels Utlåtande, N:o 89, 7 öfrigt tillydde faktoriet, detta faktori således äfven efter 17G3 fortfarit att egentligen vara ett Kronans verk, disponerad! och disponibelt för Kronans räkning, samt att, vid sådant förhållande, underhållet af faktoriets fattigpersonal syntes tillhöra ej mindre faktori-egaren, som dock, i anseende till iråkadt obestånd, blifvit oförmögen att dertill lemna vidare understöd, än ock i andra hand Staten, till hvars tjenst faktoriet bedrifvits; och har pä grund häraf och då i anledning af underdånig ansökning utaf Norrtelje Stads Magistrat och Äldste, att Kongl. Maj:t, med behjertande af det svåra betryck, hvari Staden, med hänsigt till fattigförsörjning,
genom gevärs-faktoriets nedläggning, råkat, täcktes medgifva, att Kronans rätt till ifrågavarande dana-arf efter enkan Sandelin, jemte ränta derå, måtte varda till Stadens fattigvård öfverlåten, Kongl. Majit uti Nådigt Bref till dess Befallningshafvande i Stockholms län den 19 Sept. 1848 medgifvit, att intill dess Rikets Ständer i ämnet sig yttrat, Kronans rätt till medlens lyftning finge af Staden genast begagnas, under vilkor, att endast aikastningen af medlen användes, och emot förbindelse af återbäring, i händelse dessa arfsmedel skulle Kronan frånvinnas eller ock Rikets Ständer icke medgåfvo, att desamma till Norrtelje Stad öfverlätos, incn Stadens ställning, med hänseende till dess fattigvård, skulle blifva högst bekymmersam, derest Rikets Ständer biträdde Kongl.
Maj:ts nu aflåtna Nådiga Proposition om dana-arfvets afstående till ofvanbemälde Sund och Urnberg samt Staden sålunda skulle nödgas återbära cj allenast det redan lyftade arfskapitalet, utan måhända äfven den af Staden, jemlikt Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd, redan använda afkastningen deraf, motionären, med afseende jemväl derå, att enkan Sandelin här i Riket förvärfva! sin efterlemnade egendom och ej från sin slägt bekommit något arf, föreslagit, att Kronans rätt till ifrågavarande dana-arf, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts vid förra Riksdagen aflåtne Nådiga Proposition, måtte på Norrtelje Stad, till förmån för de’s's fattigvård öfverlåtas, eller ock, derest Rikets Ständer funne de Finska slägtingarnes anspråk i någon mån kunna bifallas, Stadens fattigvård erhålla åtminstone Kronans ena hälft i danaarfs-kapitalet, jemte den redan af hela kapitalet influtna ränta eller afkastning.
Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande; och som, enligt hvad af dertill hörande handlingar inhemtas, Fiskaren Henrik Sund och hustru Margaretha Katharina Urnberg, född Sund, äro barn till enkan Sandelins den 15 Oktober 1841 jemväl aflidna broder Daniel Sund och således, då enkan Sandelin, hvars föräldrar redan på 1700:talet med döden algått, allidit utan kände bröst arfvingar, Henrik Sund och hustru
Urnberg varit enligt lag berättigade till arf efter deras bemälda fadersyster samt endast den af deras vistelse å utrikes ort lätt förklarliga omständighet, att de icke, jemlikt Lagens stadgande i 15 Kap. 6 g Årfda-*Balken, inom natt och år efter enkan Sandelins död gjort sina arfs - 8 Stall-LU*hotleb (jtätande, N:o SÄ. anspråk efter henne gällande, grundat de domslut, hvarigenom samma anspråk blifvit ogillade, anser väl Utskottet det vara med billighet öfverensstämmande, att Sund och hustru
Urnberg återinsättas i den rätt till arf efter enkan Sandelin, som de genom nämnde uraktlåtenhet förlorat; men då det tillika är vordet upplyst, att Norrtelje Stad, med hänsigt till sin fattigvård, befinner sig i en särdeles bekymmersam ställning, och denna ställning otvifvelaktigt skulle betydligt försvåras, derest Staden nödsakades återbära icke allenast den af Staden, jemlikt Kongl. Maj:ts Nådiga bref den 19 September 1848, lyftadc qvarlåtenskapen efter enkan Sandelin, utan äfven afkastningen deraf, som Staden, enligt samma Nådiga bref, erhållit tillstånd att för sin fattigvård använda; så och med afseende derjemte å hvad Herr Charpentier, på sätt ofvan förmäles, anfört, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständer, att i så måtto bifalla Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Proposition, att Rikets Ständer, under förbehåll af den rätt till aktorats-arfvode för utförande af Kronans talan i förevarande dana-arfsfråga vid de särskilda Domstolarne, som i behörig ordning kan pröfvas böra Advokat-Fiskals-Embetet i Kongl.
Kammar-Kollegium tillkomma, medgifva, att Kronans rätt till det efter enkan Sandelin fallna dana-arf, må till förmån för Fiskaren Henrik Sund och Fiskaren Johan Pehr Urnbergs hustru, Margaretha Katharina Sund, efterskänkas, med skyldighet för Norrtelje Stad, att ifrågavarande af Staden lyftade danaarfs-medel redovisa inom tre månader efter det Staden af Kongl. Maj:ts beslut i ämnet erhållit behörig del, dock med den lindring härvid, att Staden befrias från återbäring af all afkastning utaf nämnde medel intill redovisningsdagen.
Reserva tion: af Riksdags-fullmäktige Matts Pehrsson från Stockholms och Henrik Andersson från Örebro län. Slall-UltkoUelt Utlåtande, N:o 90. 9 HT:© 90.
Ank. till Exp.-Utsk. den 6 April 1854. kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om beviljande af ett lån till förlag åt Handlande och Näringsidkare i Staden Jönköping.
(Kgs. Afa.)
Af högstberörde, under den 17 nästlidne Mars till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition, hvilken blifvit till Stats-Utskottet remitterad, inhemtas: att, sedan vid den eldsvåda, som den 1 i samma månad härjat den bäst bebyggda delen af Jönköping, 16 särskilda gårdar blifvit lagda i aska och elden äfven förstört ett med stora kostnader anlagdt boktryckeri, två ölbryggerier, ett bageri, ett väl ordnadt färgeri, en spegelfabrik, en linneväfnads-fabrik af utmärkt beskaffenhet samt en snickare- och en kopparslagare-verkstad, hvarjemte flere handlande drabbats af betydliga förluster, har hos Kongl. Maj:t Dess Befallningshafvande i Länet anhållit, att då samma
Stad nyss förut varit hemsökt af en svårt härjande farsot och derigenom ådragits ganska betydliga utgifter, för hvilka den nödgats skuldsätta sig, och då detta samhälle, hvars befolkning till en del för det närvarande befunne sig i saknad af både tak öfver hufvudet och arbetsförtjenst, icke förmådde lemna de brandskadade den skyndsamma hjelp, som erfordrades, synnerligast för dem, hvilkas industriela verksamhet blifvit afbruten, Kongl. Maj:t, till lindring i möjligaste måtto af berörde eldsvådas följder, täcktes låta anordna ett belopp af 20,000 R:dr för att, genom den inom Staden utsedda nödhjelps-kommitté och under kommitterades gemensamma ansvarighet för återbetalningen, utdelas såsom räntefritt förlagslån under vissa år åt sådane bland Stadens handlande, fabrikanter, handtverkare och öfriga näringsidkare, som, i följd af eldsvådan, saknade utvägar att sin rörelse fortsätta; och har Kongl. Maj:t, i betraktande af dessa utaf Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anförda omständigheter och förhållanden, i Nåder föreslagit Rikets Ständer, att ett förlagslån af 20,000 R:dr måtte för ofvannämnde ändamål varda Staden Jönköping beviljadt under samma vilkor, som stadgades för det vid enahanda förhållanden Staden Christianstad genom Kongl. Brefvet den 23 Juli 1847 tilldelade förlagslån, nemItih. lill R.
Vrot. 1853 8$ 1854.
4 Samt. 1 Afd. 31 lläfl. 2 to Stals-Ulskotlets Utlåtande, N:o 90. ligen: att lånet finge räntefritt innehafvas under 2:ne år från lyftningsdagen, hvarefter en tredjedel af kapitalet, jemte fyra procent årlig ränta, skulle vid slutet af hvart och ett af de nästpåföljande 3:ne åren återbetalas.
Då andra Städer, inom hvilka större eldsvådor under sednare åren inträffat, utaf allmänna medel erhållit särskilda lån till understöd eller förlag åt dem bland den brandskadade Stadens innevånare, som genom eldsvådan beröfvats utvägarne att förut idkad handels- och handtverks-rörelse eller annat näringsfångfortsätta; och då samma skäl, som föranledt dessa låns beviljande, förekomma för det af Kongl. Maj:t nu i
Nåder föreslagna förlagslån för de af dylik olycka nyligen hemsökta näringsidkarne inom Staden Jönköping, så anser sig Stats-Utskottet böra tillstyrka detta låns beviljande, dock med vilkor, att meranämnde
Stad, i öfverensstämmelse med den vid låns tilldelande åt nedbrunna Städer af Rikets Ständer numera antagna och tillämpade grundsats, åtager sig ansvarigheten för hela lånesummans vederbörliga återbetalning, samt att ränte- och kapital-liqviderna derför verkställas genom Stadens Drätsel-förvaltning.
Utskottet får alltså hemställa, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts nu förevarande Nådiga proposition, må bevilja Staden Jönköping ett lån å Tjugutusen R:dr, för att, efter derför af Drätsel-förvaltningen å Stadens vägnar till Riksgälds-kontoret eller ordres utgifven skuldförbindelse, utaf detta verks medel utbetalas och genom den inom Staden utsedda Nödhjelps-kommittén utdelas till förlag ät dervarande handlande, fabrikanter, handtverkare och öfrige näringsidkare, som, till följd af den en del af samma Stad i början af nästlidne månad öfvergångna eldsvåda, saknade utvägar att sin rörelse fortsätta; börande detta lån, — sedan det under 2:ne års tid, räknad från lånesummans lyftning, fått räntefritt innehafvas, — vid slutet af hvart och ett af de frenne derpå följande åren, genom Drätsel-förvaltningens försorg, återbetalas med en tredjedel af lånets ursprungliga belopp, jemte fyra procent årlig ränta å den återstående lånesumman.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, UlSi. / Stats-UlskoUels Utlåtande, JVf 91. 1 JV2 91.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 10 April 18S4, kl. 10 f. m.
Utlåtande, angående hegardt låneunderstöd till Akademiska Föreningen vid Lunds Universitet.
Enligt hvad Professoren J. M. Agardh, uti en inom Preste-Ståndet väckt motion, omförmält, invigdes, år 1830, vid Carolinska Lärosätet i Lund, under namn af Akademiska Föreningen, en bildnings—inrättning, som skulle utgöra en central-anstalt för de särskilda Akademiska nationerna och hvars ändamål var att, genom ett utvidgadt umgänge så väl emellan de studerande inbördes, som emellan de Akademiska lärarne och ungdomen, bereda tillfälle för ej mindre det vetenskapliga intressets än det praktiska och sociala lifvets utbildning.
Denna inrättning hade, under loppet af 16 år, fortgått efter den af stiftarne utstakade plan; men då den först inköpta lokalen ej kunde vid de allmänna sammankomsterna inrymma en fjerdedel af studentkorpsen och således befanns otillräcklig, uppstod hos den Akademiska ungdomen fråga om densammas utvidgning till sådana dimensioner, sorn motsvarade ynglingasinnets djerfva fordringar.
Ehuru den tillämnade byggnaden, i mängdens tanke, endast kunde komma att sväfva i luften, hade ungdomens enthusiasm, i förening med den praktiska öfverlägsenheten, likväl undanröjdt eller öfvervunnit alla svårigheter; och det förmenta luftslottet vore nu verkligen en fulländad palatslik byggnad, hvars uppförande med de ringa materiela tillgångar, som förefunnos vid dess företagande, bekräftade sanningen af den Akademiska Föreningens antagna valspråk: conjuncta valent.
Då emedlertid de bidrag, som kunnat anskaffas för verkställandet af detta stora byggnadsföretag, i förhållande till kostnaderne derför varit obetydliga, hade detsamma ej kunnat utföras utan skuldsättning; — och så länge Föreningen vore belastad med tryckande ränte- oell kapitalbetalningar å denna skuld, kunde naturligtvis den idé, som låg till grund för samma Förening, ej fritt utveckla sig.
I en tid, då Svenska Staten gjorde stora uppoffringar för associationer, hvilka åsyftade utvecklingen uf landets materiela krafter, syntes äfven något understöd af allmänna medel skäligen kunna påräknas för en inrättning, som hade utbildningen af nationens andliga krafter till sitt syftemål.
Till ett dylikt understöds beviljande syntes också Staten ega särskild förbindelse, i anseende till det rastlösa och allvarliga sträfvande, Akademiska Föreningen under sin nära 23-åriga tillvaro ådagalagt, för att förverkBih. lill R.
Pral. 18S3 & 1884. 4 Sami. 1 Afd. 32 Haft. 1 2 Slals-Utskoltets tJtlåtande, Jls 91. liga den i dess stiftelse nedlagda idé; och borde härvid jemväl den omständigheten tagas i betraktande, att Föreningen förskaffat
Universitetet en förut der saknad festsal, tillräcklig att rymma icke blott Universitetets lärare och lärjungar, utan äfven alla dem, hvilka af sinne för vetenskap och konst önskade att deltaga i de Akademiska högtiderna.
Staten kunde ej heller ega några särdeles stora anspråk att genom sina embetsman utöfva ett kontrollerande inseende öfver Föreningens styrelse, så länge denna inrättning ej på något sätt blifvit af det allmänna understödd.
Enligt den sednaste revisions-berättelsen uppgingo
Föreningens skulder till nära 56,000 R:dr.
Häraf var ett belopp af 50,000 R:dr intecknadt i Föreningens lästa egendom och utgjordes utaf obligationer å 100 R:dr hvardera, löpande med 5 procent ränta och med årlig kapital-afbelalning af 2 procent; varande samma egendom emot brandskada försäkrad i de Skånska städernas brandförsäkrings-inrättning till enahanda belopp eller 50,000 R:dr.
För beredande af tillgångar till ränte- och öfriga utgifters bestridande, hade den afdelning of Föreningens byggnad, sorn var uteslutande afsedd för de materiela behofvens fyllande, hittills blifvit uthyrd med beräkning af den ganska betydliga inkomst, som bereddes spisvurden genom spirituösa dryckers förtäring inom denna lokal, hvilket icke skulle, enligt Styrelsens önskan, kunna förbjudas utan en ansenlig nedsättning i hyresinkomsten.
Men om nu ett lån af allmänna medel beviljades Akademiska Föreningen mot lindrigare betalningsvilkor, kunde äfven en del af sagde lokal användas på det sätt, som för Föreningens verksamhet befunnes mest nyttigt och ändamålsenligt.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, har motionären, som derjemte upplyst, att ifrågavarande egendom, vid derå af sakkunnige män anställd särskild värdering, blifvit uppskattad till 90,000 R:dr, föreslagit: att Akademiska Föreningen i Lund matte af allmänna medel erhålla ett lån å 50,000 R:dr, mot skyldighet för Föreningen att derå årligen erlägga 3 procent ränta och 2 procent kapital—afbetalning, till dess hela kapitalet blifvit återguldet, samt, att, såsom säkerhet för detta lån, lemna första inteckningen i Föreningens egendom, gården och tomten J\s 27 i nyssnämnde stad; hvarjemte Föreningen borde förbinda sig alt till Consistorii Academici disposition upplåta sin sollennitetssal vid de tillfällen, då Akademiska högtidligheter, till följd af Konsislorii beslut, komme att firas, samt att underställa reglementet för Föreningens styrelse och verksamhet Kanslerens för Universitetet pröfning och sanktion, efter Konsistorii hörande.
Denna motion, uti hvilken Prostarne Qviding och Holmberg instämt, har, tillika med åtföljande handlingar, jemte de af densamma föranledda yttranden, blifvit af Preste-Ståndet till Stats-Utskottet remitterad, och får Utskottet, till följd af den sålunda erhållna remissen, nu afgifva följande yttrande: