Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid närmare granskning af de åtalade foreskrifterne, hvilka Lands-Secreteraren, då han dem utan anmärkning emottagit och utan reservation i Protocollet låtit införa, enligt Herr Justitiae-Rådets öfvertygelse, grundad på 44 §• af Landshöfdinge-Instructionen och Kongl. Förordningen den 27 April 1696, måste anses hafva godkänt, så sträcka de sig icke till andra ärenden, än sådane, somröra Läns-styrelsen i det hela, eller Länets allmänna bästa och förkofran, och således böra bero af hans personliga pröfning och handläggning.
Deruti vöre ej något stridande mot författningarne i allmänhet, utan buro de stämpeln af ett nit, som aldrig kunde blifva ladel värd t, då de, med redlighet använde och tillämpade, ej kunnat åstadkomma någon men - Riksens Ständers lig följd, hvarken för det allmänna, eller någon enskild.
Med lika god vil ja å ömse sidor hade desse föreskifter ej varit af nöden, ty hvad Landshöfdingen Flach dermed åsyftat, hade då vunnits utan dem ; och sådant vore utan tvifvel förhållandet inom alla Länsstyrelser i Riket.
Med förbigående af vissa uttryck, hörande till formen af den Promemoria, som innefattar omförmälte föreskrifter, medgaf Herr Justitias-Rådet, att de förbehåll, som eger rum i afseende på vittnesbörd öfver Ämbets- och Tjänstemäns förhållande, samt Curlius-Directionens sammanträden ej synas vara af egentelig vigt; men i saknad kännedom af de särskilda omständigheter, som kunnat påkalla äfven dessa föreskrifter , ansåg Herr Justitiae-Rådet ej eller dom fordra någon uppmärksamhet.
Genom Landshöfdinge-Ämbetets , den 9 Junii 1818, till Justitiaf-Ombudsmannen afgifné utlåtande vore upplyst, att dittills icke till hufvudsaklig handläggning förekommit något ärende , som i Landshöfdingen Flachs föreskrifter nämnes, eller dermed egt gemenskap.
Deraf vore således uppenbart, att någon skada, af dem föranledd, ej inträffat; och JustitiaeOmbudsmannen , som både börjat och till slut fullföljt denne talan , hade ej eller påstått, att någon vrång afsigt legat till grund för Landshöfdingen Flachs härutinnan anmärkte åtgärd; i följd hvaraf, och då hvarken egennytta, vrångvisa, väld och grof försummelse, eller bere - Revisorers Berättelse.
I079 beredande af allmän osäkerhet för medborgares rättigheter, kunde i och för berörde åtgärd, Landshöfdingen Flach tillvitas ^tillstyrkte Herr Justilias-Rådet, att , med ogillande af J ustitias-Ombudsmannens åtal och upphäfvande af ldof-Rättens af Landshöfdingen Flach öfverklagade domslut, han ifrån åtalet måtte frikännas.
Herr Justitias-Rådet och Commendören Blom har yttrat den tanka, att som ett så beskaffadt förordnande, som det Landshöfdingen Flach till vederbÖrandes iakttagande till Cancelli-protocollet, den i Maji 1818, meddelt, hvarigenom under hans frånvaro, vissa af hans Ämbets-åligganden skulle blifva hvilande, och andre åter underställas hans pröfning, hvarken vore grundadt i Instructionen af den 4 November eller öfverensstäm de med egenskapen af de -Landshöfdingarne tillhörande ärender, hvilka, oberoende af Landshöfdingens frånvaro, böra, till förekommande af uppehåll, likmätigt Kongl. Brefvet den 26 Martil 1746, af Lands- Secreterare och Lands - Kamererare expedieras; så fann Herr Justitise-Rådet, att Landshöfdingen Flach till ett slikt officielt förordnande, hvaröfver, i anseende till anstäldt åtal Herr JustitireRådet nu hade, att, till hans friande eiler fällande, sig utlåta, saknat laglig anledning-*- och att Landshöfdingen, för sin derigenom för vida utsträckta ämbetsmyndighet , gjort 69* io8o Riksens Ständers % sig skyldig till. ansvar, hvilket, då något enskildt lidande , sorn deraf uppkommit , icke är öfverklagadt, Herr Justitia»-Rådet', med ändring af Hof-Rättens Utslag, ansåg, enligt i Gap. 12 §.
Rättegångs-Balken, böra skäligen bestämmas till 5o Daler Silfrmts böter.
Med denna af Herr Justi tia?-Rådet Blom yttrade mening, förenade sig Herr Justitia;- Rådet och Commendören Poppius.
I följd af denna omröstning, blef således äfven, i frågan om Hof-Rätts rättighet att gifva Landshöfding föreställning, det af mig öfverklagade Utslag, af Kongl Maj:ts Högsta
Domstol fasts täldt.
Förre Krono-Länsmannen A.
Malmström, bar, uti en tili mig ingifven skrift, anmält, att ehuru Kongl.
Krigs-Committeen redan den 7 Julii 1810, skall till Konungens Befallningshafvande i Elfsborgs
Län hafva afsändt 686 R:d. 32 sk.
Banco, utgörande det belopp Kongl. Maj:t, den iöApril 1818 , Nådigst beviljat åtskillige e^tra Rotehållare i Elfsborgs och Skaraborgs
Län, såsom ersättning för af dem under sista fälttåget till Armeens behof aflemnade trosshästar, hvilka antingen aldeles gått förlorade, eller eljest, genom åkomne skador, blifvit obrnkbare, bar Herr Landshöfdingen och Riddaren af Kongl. Svärdsorden Carl Flach, som, i egenskap af då tillförordnad Vice Landshöfding , emottagit nämnde medel, samt Kongl- Committeens i Revisorers Berättelse.
1081 ärendet aflåtne skrifvelse,' likväl icke förr, än den 17 Februari i 1820 till Lands-Contoiret aflemnat medlen och skrifveisen, hvaraf följt, att vederbörande extra Rotehållare längre tid än vederbordt, varit i saknad af den i Nåder dem tillagde ersättning.
Sedan jag öfver Malmströms berörde anklagelse infordrat Herr Landshöfdingen Flachs förklaring, och deraf funnit detta mål vara af den beskaffenhet, att det tarfvade närmare utredning, liar jag öfverlemna! handlingarne till Advocat-Fiscals-Ämbetet i Kongl. Götha Hof-Rätt, till den åtgärd
Lag och målets beskaffenhet erfordrade.
Öfver Hof-Rätts-Fiscalen Sacks derefter, å Advocat-Fiscals-Ämbetets vägnar, afgifne Anmärknings-memorial hade Herr Landshöfdingen Flach ytterligare fork låringsvis andragit: att då förenämnde penningar, i Julii månad i8ip , ankommit, hade något missiv dem icke åtföljt, hvarföre Herr Landshöfdingen, sorn af sigillet å det cail volut, hvaruti penningarne varit inneslutne, hemtat anledning till den förmodan , att Cassören i Kongl. Krigs-Commitcen dem öfversändt, genom bref samma dag underrättat honom, att penningarne utan missiv framkommit, samt begärt upplysning till hvad ändamål de vore bestämde ; och hade en eller flere postdagar derefter Kongl. Krigs-Committeens skrifvelse af den 7 i samma månad ankommit, innehållande ali penningar till utgörande af den ersättning Kongl. Majit 1 Nåder beviljat de på 1082 Riksens Ständers särskildt bifogad förteckning uppförde Rotehållare, för deras i ofvannämnde afseende lidne förluster, skulle med nästafgående post blifva Herr Landshöfdingen tillsände; men enär denne skrifvelse varit daterad sednare än medlen ifrån Stockholm remitterats, hade Herr Landshöfdingen ansett nödigt afbida svar å sin till Krigs-Cassören afla ine förfrågan , innan anordning af medlen egde rum, hvilket svar likväl aldrig skall följdt, utan hade Herr Landshöfdingen sluteligen genom andre utvägar fått visshet derom, att de ankomne penningarne varit de samma, Kongl. Krigs-Committeens skrifvelse åberopat, hvarefter ock medlen ofördröjligen blifvit utdelade.
I anledning af Advocat - Fisealens Herr Lagmannen Hedenstjernas derefter afgifne yttrande öfver Herr Landshöfdingéns förklaring, deruti Herr Lagmannen ej funnit skäl Tara för handen, att stämpla Herr Landshöfdingens ofvanberörde åtgärder såsom fel af ansvarig påföljd, har Kongl. Hof-Rätten, genom Utslag den 8 nästlidne December, förklarat , att som det åtalade dröjsmålet med ifrågavarande medels utdelande, oemotsagdt härrört af de hinder Herr Landshöfdingen och Riddaren Flach uppgifvit; alltså och med bifall till Herr Lagmannen Hedenstjernas yttrande, fann Kongl. IIof-Rätlen något ansvar för Herr Landshöfdingéns förfarande i detta mål ej ega rum.
Revisorers Berättelse. io83 Bonden Anders Svensson i Topps.jökulla, Kinds Härad af Elfsborgs
Län, har hos mig klagat deröfver, all Kinds Härads-Rätt först den i4 October 1814 ? innan lagfart blifvit meddeld å det köp, hvarmedelst Anders Svensson till Mathias Larsson i Skjedeshamra försålt ett åttondedels mantal, Yttre Gjötshult, beviljat inteckning uti berörde hemman, till säkerhet, för en Matts Larssons skuld till Handlanden Bergin i Ulricehamn, och sedermera, efter det Anders Svensson, för bristande betalning af köpeskillingen , af Mathias Larsson återtagit och till Magnus Enander i Läggarud åter försålt denne hemmansdel, genom Utslag den 28 Januarii 181g, hvilket vunnit laga kraft, yttrat sig öfver Bergins då gjorde påstående, att på grund af ofvanberörde inteckning af nuvarande egaren till hemmanet utbekomma 957 R:d.
Riksgälds sedlar, och på anförde skäl förklarat, att det ålåge Enander till Bergin utbetala den för hemmanet utfästa köpeskilling, så vidt den icke öfverstege den inteknade summan; genom hvilka Härads-Rättens åtgärder Anders Svensson blifvit i det oskyldiga lidande försatt, att han för ifrågavarande hemman förlorat hela köpeskillingen.
Efter häröfver af Härads-Rättens Ordförande, Herr Häradshöfdingen S. G. Lindequist, infordrad förklaring , som också blifvit afgifven med bilagd skriftligt förklarande af Anders Svensson , att han för sitt lidande blifvit godtgjord, och förthy ifrån sin klagan io84 Riksens Ständers afstode, har jag lik viii funnit målet vara af den beskaffenhet, att det borde lagligen behandlas , och derföre remitterat Handiingarne tili Advocat-Fiscals-Ämbetets i Kongl. Götha Hof-Rätt vidare åtgärd.
Då i följd deraf Kongl. IIof-Rätten, genom Utslag den 21 Junii sistlidet år, vid ansett Häradshöfdingen Lindequist hafva deruti orätt förfarit, att inteckningen meddeltes , innan uppbud å hemmanet varit för Mathias Larsson beviljadt, men likväl, af anförda skäl förklarat, att någon annan påföljd för ifrågavarande förseelse icke egde rum, än att Häradshöfdingen Lindequist genom Utslaget erinrades , om samma förseelse och förständigades, att framdeles, vid Domare-Ämbetets utöfning, med mera noggranhet iakttaga Lagens och Författningarnes föreskrift, har jag icke heller med detta Kongl, Götha Hof-Rätts domslut ansett mig böra åtnöjas, utan deröfver anfört underdåniga besvär, förnämligast på den grund, sorn äfven uti den här nästföregående artikel är omförmäld, att jag ej funnit den af högbemäldte Hof-Rätt sig flere gånger tillegnade rättighet, att med föreställning eller så kallad skrapa, ansvarsvis anse både högre och lägre Ämbetsmäns tjenstefel, någorstädes vara i Lag grundad, hvadan jag ock i underdånighet yrkat, det Häradshöfdingen Lindequist måtte Lillas antingen till suspension på tre månader ifrån sitt innehafvande Ämbete, eller ock till 200 Daler Silf:mts böter.
Revisorers Berättelse. io85 I anledning af dessa raina underdåniga besvär i detta mål, har Kongl.
Maj:ts Högsta Domstol, genom Utslag den 2 nästlidne December förklarat, med ändring af Hof-Rättens förrberörde yttrande, alt Häradshöfdingen Lindquist skall, för hvad honom i denna sak till last ligger, böta 200 Daler Silfhnt med 66 R:d. 3a sk.
Hos Rikets Ständers Herrar Fullmägtige i Riksgälds - Contoiret, hade Ombudsmannen vid Utrednings-Departementet för f. d.
Götha Canal - Discont, Herr Häradshöfdingen Carl Joban Möller, uti Memorial den 22 November 1819 tillkännagifvit, att Herr Landshöfdingen Riddaren af Kongl. Nordstjerne-Orden Friherre G. A. Koskull blifvit under DiscontVerkets förra styrelse lagsokt för fyra särskildta lån, nemligen den 21 Martii 1817 för 700 R:d., i grund af Herr Friherrens egen skuldsedel och för 3ooo Red., i anledning af bans ingångne borgen för Brukspatronen Herr Grefve Philip von Seth: den 27 i samma månad för 25oo R:d, efter Herr Friherrens egit Skuldebref och den 3o Maji berörde år för 600 R:d.
, enligt borgen för Herr Öfversten Fr iherre Knorring: att Herr Friherren och Landshöfdingen straxt efter den sista af desse lagsökningar, låtit göra anbud af omsättningar, som dock slädnät vid afbetalningar å lånen, men imedlertid föranledt dertill, att Discontens då varande Ombudsman Herr Lag - ioSS Riksens Ständers mannen Stenberg, uti Memorial till Landsliöfdinge-Ämbetet i Norrbottens Län, den 4 Junii sistnämnde år begärt, det lagsökningarne måtte i anseende till för band varande uppgörelse få livila, intill dess vidare anmälan kunde göras derom, att antingen skulderne blifvit godtgjorde, eller lagsökningarne förnyades: att då likväl
Diarii-bevis under tiden ej ingått för lagsökningen af den 3o Maji, Herr Lagmannen Stenberg förnyat sin anhållan derom uti Memorial den 5 derpå följande September, samt då tillika begärt, att så väl detta, som de tre äldre lagsöknings-målen måtte vinna laglig handläggning och ofördröjligen varda till slut befordrade: att Herr Landshöfdingen Friherre Koskull, uti enskildt handbref, den 19 October, till Herr Lagmannen Stenberg , erkänt sig hafva emottagit ej allenast Memorialet af den a5 September, utan äfven lagsökning af den 3o Maji, för 600 R:d., och tillika begärt, att samma bref måtte såsom Diarii-bevis anses : att enär , efter Discont-utredningens öfvertagande af Riksgälds-Contoiret, omförmäldte fyra Lagsöknings-mål funnits oafgjorde, bref afgått till Landshöfdinge-Ämbetet med anliål O O Ian, om upplysning af de orsakerjj, sorn vållat den äskade handräckningens uteblifvande, hvarpå uti svar den 6 Junii meddelts, att sedan Herr Lagman Stenbergs Inhibitorial O O af den 4 Julii 1817, hvarken påminnelsen af den a5 September samma år, eller någon - Revisorers Berättelse. 1087 gon annan, rörande de tre Utsökningsmålen, kommit.
Landshöfdinge - Ämbetet tillbanda , ej heller hade något Memorial, om sista la gsökningen för 600 R:d.
Landshöfdinge-Ämbetet blifvit tillstäldt: att Häradshöfdingen Möller , i anledning deraf, med bestyrkt afskrift af Herr Landshöfdingens, Friherre Koskulls bref, visat förhållandet, och yrkat Herr Friherrens förpligtande, att framlemna de handlingar han emottagit och undanhållit, hvarjemte Häradshöfdingen, på Landshöfdinge-Ämbetets begäran, lemnat förnyad del af de skuldsedlar, hvarå
Discont-verkets fordran sig grundade, hvilken åtgärd åter föranledt en', emellan Herr Friherren och Discontens Ombudsman, förnyad skriftvexling om nämnde fordrans utbekommande.
Sedan Herrar Fullmägtige öfverlemnat detta Memorial, jemte dertill hörande Handlingar , till min ämbets-åtgärd, har jag uti Memorial den 2g November 1819 emot Herr Landshöfdingen Friherre Koskull anmärkt, att hans förhållande , såsom
Discontens enskilde gäldenär, ej vore föremål för min ämbets-uppmärksamhet, utan voro Herr Friherrens åtgärder, såsom Chef för Läns-styrelsen i Norrbottens Län, sådane de i detta mål blifvit framstälde, underkastade min granskningsrätt, och i sådant afseende företedde sig den omständighet, att sedan Herr Lagmannen Stenberg till Landshöfdinge-Ämbetet 3 Sami. 2 Bi 70 io88 Riksens Ständers aflåtit Ämbets-skrifvelsen af den 25 September 1817, Herr Friherren och Landshöfdingen, som öppnat den ankomne Posten, ej framlemnat denna skrift till Ämbetet, och, som sig vederbordt, befordrat Sökanden till erhållande af hvad han lagligen begärt och egt ovilkorlig rätt att bekomma, utan i dess ställe meddelt haiidbrefvet till Herr Lagmannen, under den 19 October samma år.
Och då det genom Herr Friherrens och Landsliöfdingens erkännande , uti dess egenhändiga skrifter, vore uppenbart, att Herr Friherren, till främjande af sin enskilda nytta i uppskofsväg, till sig tagit och undanhållit sådana emot Herr Friherren stahle Lagsöknings-hajidlingar, som af Discont-verkets Ombudsman utfärdade och till LandshöfdingeÄmbetet, under den 3o Maji och 25 September 1817, afsände varit, af hvilket Herr Friherrens och Landshöfclingens förhållande en så lång tids utdrägt med ämbetshandläggningen af desse mål uppkommit, att Herr Friherren sedermera deraf velat draga, den honom hufvudsakligen gagnande slutföljd, som skulle Herr Friherrens skuldsedlar derigenom förlorat deras executi va egenskap och hans borgensförbindelser vara förfallne, hvadan ock Herr Friherren företagit sig, alt bestrida betalningsskyldighet derföre med annat vilkor, än att tvänne concursmassor, som jemväl för dessa skulder häftade, till deras gäldande saknade full tillgång, hvilket allt jag ej kunnat annorlunda anse, än såsom ett efter - Revisorers Berättelse.
I0'S9 tänkeligt missbruk, af det Herr Friherren oell Landshöfdingen i Nåder anförtrodde Ämbete, hvarigenom ej mindre
Disconten uti dess tillständiga rätt blifvit uppehållen, än ock den allmänna säkerheten, till en stor del hvil ande på Ämbetsmanna tro oell redlighet, i märkelig måtto kränkt; i följd hvaraf jag äfven deröfver infordrat Herr Friherrens och Landsbofdingens förklaring.
Sedan denna till mig inkommit, och jag ej funnit de af Herr Friherren och Landshöfdingen deruti anförde skäl och uppgifter kunna undanrödja ofvannämnda tillmålen, har jag varit föranlåten, att öfverlemna målet, till vidare utförande, åt Advocat-FiscalsÄmbetet i Kongl. Svea Hof-Rätt, der också vidare skriftvexling mellan bemälte Ämbete och Herr Friherren egt rum , hvarunder Herr Friherren anfört, dels att då lian med Herrar Fullmägtiges i Riksgälds - Contoiret Protocolls-utdrag, den i o
Februarii nästlidet år, styrkt, det lian träffat nytt aftal om sin Discontskuld och fått densamma med ny förbindelse liqvidera, så att med alLutsökningsåtgärd emot Herr Friherren, i afseende på berörde sknld, komrne att anstå intill dess den nya förbindelsen till betalning förföile, förmente Herr Friherren att äfven åtalet, såsom i följd af motsatt förhållande tillförordnadt, matte förfalla; dels ock, att Discontens förre Ombudsman, Herr Lagman Stenberg, skall för andra gången, den 6 November 1817, hafva återkallat alla af honom, 1090 Riksens Ständers emot Herr Frilierren och Landshöfdingen anstälde lagsökningar ; men då Advocat-FiscalsÄmbetet icke antagit desse Herr Friherrens försvarsskal, såsom fullgillige, utan deremot, för missbruk af Ämbetet och felad granlagenliet i det tanke- och handlings-sätt, som en så hög förtroende-syssla förutsatte , å Herr Friherren och Landshöfdingen yrkat ansvar med hemställan, om icke med anledning af g Capitlet 5 §.
Utsöknings-Balken, jemnförd med 12 §. i x Gap. Rättegångs-Balken, Herr Landshöfdingen borde fällas till xooo Daler Silfrmts böter, bar högbefnälde Kongl.
HofRätt, genom Utslag den 6 sistlidne November, deröfver dömt, att den af Herr Friherren uppgifne händelse, om uppgjord ny liqvid med Discont-verket, rörande Herr Friherrens skulder , icke egde inflytande på frågan om Herr Friherrelis och Landshöfdingens skyldighet, att ansvara för hvad i detta mål blifvit anmärkt emot Herr Friherrens förfarande uti och genom sin egenskap af Chef för Länsstyrelsen i Norrbotten , och att således Herr Friherrens hemställan, att målet förthy mätte förfalla, ej kunde me ^gifvas : att öfver Herr Friherrens föregifvande, som skulle Herr Lagmannen Stenberg, uti skrifvelse den 6 November 1817, som likväl af Herr Friherren ej kunnat företes, återkallat alla mot Herr Friherren gjorde lagsökningar, ansåg Kongl. Hof-Rätten någon vidare forskning icke tarfvas, eixär tillvarelsen af en sådan skrifvelse hvarken blifvit antydd Revisorers Berättelse. af ett Herr Lagmannen Stenbergs bref till Herr Friherren under den it i samma månad, eller, efter hvad Discontens sednare Ombudsman, Häradshöfdingen Möller tillkännagifvit, uti Lagman Stenbergs Bref-conceptbok kunnat igenfinnas: och i bufvudsaken, att som Herr Frilierren och Landshöfdingen genom sitt omförmälte förfarande, att afhälla Landshöfdinge - Ämbetet ifrån befattning med de insände lagsöknings-målen, ej allenast åsidosatt den rättskaffenhet, Herr Frilierren såsom Ämbetsman tillhört, utan ock under missbruk af det förhållande, hvaruti Herr Friherren, såsom Chef för Länsstyrelsen blifvit satt, kränkt den allmänna säkerhet, hvarunder Lagsöknings-handlingarne varit lemnade, och gjort orätt emot Discontverket, som i följd af io§. uti Kongl. Stadgan och Reglementet för nämnde Discont-inrättning den 11 April 1810, varit berättigad!: till erforderlig laga handräckning af Landshöfdinge-Ämbetet, uppå ansökningar af den beskaffenhet och i sådan ordning afgifne, sorn vid ifrågakomne utsökningsmål inträffat; samt Herr Friherren och Landshöfdingen vid detta missbruk af sitt Ämbete desto vissare afsett egen vinning, som Herr Friherren uti bref till Herr Lagman Stenberg, den ig October 1817, tillkännagifvit både föresats att uppehålla lagsökningarnes fortgång, och tillika önskan, att undvika den å Discontens sida af Herr Friherren fordrade betalning, och hvilket allt af Herr Friherrens vidare förfarande 1093 Riksens Ständers i lagsökningsmålen, samt hans i anledning deraf gifne förklaringar, ytterligare ådagalägges , i synnerhet som Herr Friherrens föregifvande, att när lagsökningar ne af den 3o Maji och 25 September 1817 inkommo,
Herr Fi iherren skall fogat sådan anstalt till lånens omsättning eller betalning, hvarigenom lagsokningarne skalle kotorna att förfalla, och l)iscont,en således af dröjsmålet med handlingarnes öfverlemnande till Landsliöfdinge-Xmhetet icke blifva lidande, ej förekommer väl grundadt, då liqvid med Discont-verket om Herr Friherrens och Landshöfdingens skulder sedermera ändock icke skedt, förr än den xo Februari i 1820, och hvarvid Discontens fordran hos HeiT Friherren, i stället för det vid lagsökningaimes början, uppgifna beloppet af sammanräknade 685o R:d,, utgjort i capital och räntor till deix 3x Januarii sistnämnde år, tillhopa 8291 R:d. 47 sk. 4 r:st.
Banco; alltså pr öfva d.e Kongl.
HofR ätten rättvist förklara Herr Landshöfdingen Friherre Koskull hafva efter 9 Gap, 5 §.
Utsöknings-Balken, jemförd med hvad i Rättegångs-Éalken, om Domare säges, gjort sig till ansvar skyldig; och i följd deraf, samt med afseende å ena sidan på vigten af det upphögda Ämbetet, hvaruti Herr Friherren sig förbrutit, hvilket i samma ■ mån kräfver en högre varning, änden, som å lika brott, i ett lägre ämbete kunde egarum, såsom ock på värdet af den vinning Herr Friherren genom förbrytelsen sökt sig bereda; men å den.
Revisorers Berättelse. >092 andra , enär Herr Friherrens förfarande likväl icke till alia delar uppgingo till den svårare beskaffenhet, hvarom i Cap. n §. 2 mom.
Rättegångs - Balken handlar, så vida Herr Friherrens egenskap af part i de anstälde lagsökningsmåien och hans hyste förmodan, att få dembilagde, tilläfventyrs förmått missleda Herr Friherrens begrepp, om hvad honom såsom Ämbetsman rätteligen ålegat iakttaga, då lagsöknings-handlingarne, på sätt berördi är, kommit i hans händer, blef Herr Friherren och Landshöfdingen, för hvad honom i denna sak till last ligger, i anledning af t mom. uti nyss åberopade Capitel och Balk, fäld att böta 3 000 Daler Silfnnt med 333 Rid. 16 sk.
B:co , till treskiftes mellan Kongl. Maj:t och Kronan, Luleå Stad ocb Advocat-Fiscalen Herr Lagmannen Laurin, som detta actions-mål utfört.
Drängen Peter Andersson, arresterad, den 20 April 1819, för begånget mord å sitt busbondefolk, Torparen Gustaf Blomberg, och hans hustru Greta Stina Jansdotter från Helsi gho\men på Wermdön, hade bland annat bekänt å sina föräldrar, Torparen Anders Andersson och hans hustru Anna Olsdotter vid Granhatten i Sjuhundra Härad, att de skulle vara medvetande, både af mordet och af den stöld Peter Andersson, tillika föröfvat på någon Blomberg tillhörig egendom.
På grund deraf, hade Konungens Befallnings - 1004 Riksens Ständers hafvande i Stockholms Län, anbefallt bemälde Anders Anderssons och lians hustrus häktande, och då de på Smedjegårds-fängelset här i Staden angifvit deras dotter Anna och pigan Anna Cajsa Svensdotter , såsom medvetande af stölden, och egande närmare kännedom om det ställe vid Granhattstorpet, der ett af Peter Andersson och hans då tillika häktade broder, drängen Anders Andersson ifrån Helsingholmen, hembragt knyte med silfver, skulle vara undangömdt, hade Konungens Befallningshafvande beordrat Länsmannen Rösgren , ifrån Wermdö Tingslags district , att efter nämnde silfver på stället hålla ransakan och tillika arrestera pigorna, Anna Andersdotter och Anna Cajsa Svensdotter.
Sedan Vermdö Skeppslags TingsRätt öfver detta mål ransakat och den g Julii dömt, att Torparen Anders Andersson och hans hustru Anna Olsdotter, ehuru icke öfvertygade, att hafva erhållit kunskap om de af sonen Peter Andersson föröfvade mord, borde likväl, i mån af hvarderas i öfrigt anmärkte obetänksamma förfarande, med anledning af 6r Cap. 3 §.
Balken, straffas, den förre med åtta, och den sednare med tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, hvaremot pigorne Anna och Ånna Cajsa ifrån allt ansvar befriades ; hade Högloft.
Svea Hof-Rätt, hvars pröfning detta HäradsRättens beslut blifvit understäldt, genom Utslag den 3 derpå följande Augusti , hvilket i desse Revisorers Berättelse.