Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ränte-Kammarens, Kongl, om afskrifning af en såsom falsk ansedd Assignation å 7,900 R:dr B:co. 28.
Ränte-vinsterne, Bankens, om sättet för användande deraf . 29.
Svar på återremiss ..... 44- Sammanjemnkningsförslag och voterings-pro positioner ...... 55.
Om verkställd votering i Förstärkt BancoUtskott ........ 60. s. Schutzercrantz, G. W., hemställan om löneförhöjning åt honom, såsom Kamererare i Cassa-Afdelningen 3r.
Sedelmynt, om prof, åstadkommande af prof på ett förbättradt 51.
Sedelutgifning, Bankens, angående 29.
Svar på återremiss ..... 44- Sammanjemnkningsförslag och voterings-propositioner ....... 55. pag. 12.
Pag- 49- Pag- 47- Sedlar, Bankens, i anledning af Uppbördsskrifvaren L.
Heidenbergs ansökning om ersättning för åtskillige sådane, som genom eldsvåda skola gått förlorade 14. angående fortfarande af sedlar å 16, 12 och 8 sk. valeur ......... 16. å Daler Kopparmynt, ansökning om inlösen deraf 6.
Silfver-Riksdalrar, hela och halfva, om inställande tills vi-jpF dare af utmyntning deraf . . . 48* Silfver-utvexling från Banken, i anledning af väckt fråga om inställande deraf ..... g.
Skådepenning, angående prägling af en skådepenning till åminnelse af HansMaj:t Konung OSCAR I:s och dess Höga Gemåls Kröning t . 25.
Soldin A. L., se Eftergift.
Straffränta, se Eftergift.
Tjenstemanna-personalen i Banken, om förändrad reglering deraf ..... 26.
Svar på återremiss . . . 4°* Tjenstemännen, inom Banken samt Banco-Discont-Verket, om ökade löneförmoner för dem . . 58.
Törnqvist, P., angående inlösen af Sedlar å Daler Kopparmynt 6. u. Utskott, Banco-, instruction derför vid nästkommande Riksdag 72; V. Vederhäftighetsbevis, Om deras giltighet, då de äro utfärdade af den i hvarje Församling valde Socknenämnd eller Församlingens Pastor ...... 47* Wennergrens, J., Enka, se Eftergift.
Vexlar, med hemställan, att Banco-Fullmägtige måtte berättigas att uppköpa och försälja vexlar . . 22.
I anledning af erhållen återremiss . • . 39.
8 Vexlar, förslag till sammanjemnkning af Riks-Ståndens skilj agtiga beslut ....... 43
Om verkställd omröstning i Förstärkt Banco-Utskott 5o, Vexlars Disconteriug, om beviljande vid Handels- och Nä rings-Disconterne af oundgängliga kostnader i och för införandet deraf Winberg, E. S., Kamererare, se Eftergift.
Vinstmedel, anmälan bos Rikets Ständer, att den sedan 1840 års början upplupne Banco-vinst erfordras lor Bankens consoliderande .... 17 Se i öfrigt Räntevinst. Z. Zweigbergks, von, Fr., motion om återbekommande af ett hos honom för Bankens räkning uttaget penningebelopp . . . 20. motion om förändring i grunderna för Rikets Ständers Banks förvaltning 1{6. Å. Åkerberg, J. E., Gravör, i anledning af hans anbud att förfärdiga prof på ett förbättradt Sedelmynt 5i, Ö. Östads Barnhus-Inrättniug ....... 8.
STOCKHOLM TRYCKT HOS W. F. DALMAN 1845.
BIHANG TILL vid Urtima Riksdagen i Stockholm Åren 1844 och 1845.
SJETTE SAMLINGEN. 2'l,a Afdelningen:
Banco- samt Lag-Utskottens gemensamma Memorial, Utlåtanden och Betcinhanden.
Banco- ock Lag-Utskottens Betänkande, N:o 1. 1 N:o 1.
Ank. till Exp.-Utsk. d, 19 Dec., kl. 9 f, m.
Betänkande, i anledning af väckte frågor om stiftande af Lag för enskilde Banker, samt vilkoren för dessas rörelse.
I detta ämne hafva utaf förenade Banco- och Lag-Utskotten blifvit behandlade följande inom Riks-Stånden väckte motioner: Herr Biskopen Doctor Hedrén har, efter vitsordande af den fördel, nuvarande Privatbanker, medelst ett ökadt Rörelse-capital, beredt landet, framställt vigten deraf, att, om desse Banker, efter deras nu snart utlöpande octroyers slut, skulle upphöra, desamma måtte på annan väg ersättas, eller ock bibehållas på deras nu innehafvande localer, men med till vissa delar förändrad organisation och i närmare förening med Riksbanken, ehuru enskildta förvaltningsbestyret och ansvarigheten borde såsom hittils bibehållas; hvaremot de skulle förpligtas att bedrifva sin rörelse endast med Riksbankens sedlar, emot rättighet att i nämnde Bank erhålla ett bestämdt creditiv, och att inom gränsen deraf så väl kunna assignera, som reqvirera större och mindre sedlar, för hvilket creditiv skulle ställas en, efter föreskrifter lämpad, behörig säkerhet och för hvars begagnande borde erläggas en viss procent; i afseende på hvilken förändring motionären åberopat ett af Herrar Revisorer i Östgötha Bank år 1838 uppgjordt och till trycket befordradt förslag, af hufvudsakligt innehåll: att Privatbankerne, emot indragning af sine egne sedlar och ställd säkerhet i så väl fastighets-bypotheker som andra tillgångar, skulle jemte creditiv på Rikets Ständers Bank enligt ett, inom bestämda gränsor föränderligt, lånefonds-contract, till rörelsens bedrifvande, erhålla ett, inom beloppet af förut medgifven sedel-emission, begränsadt förskott af myntrepresentativ i valeurer af 5oo—200, 5o och 20 R:dr Banco, som af Riksbanken skulle inlösas mot ömsesidig ränteberäkning af 2 procent för de blanketter, som lyftas och det Riksmynt, som af Privatbanken insändes; i hvilket förslag Herr Lector Wallman instämt.
Herr Lagergren, P. J., har fästat uppmärksamheten derå, att djp nuvarande Privatbankernas octroyer upphöra år 1847» och att de Bolag, som dem stiftat, redan 18 månader före octroy-tidens utgång böra bestäm - Bih. till R.
Fröt. 1844. 6 Sami. 2 Afd. 1 Haft. 1 2 Banco- och Lag-V(skottens Betänkande, N-.o i. ma sig för rörelsens fortsättande eller nedläggande; hvadan och enär Kongl. Kungörelsen af den i4 Januari 1824. sorn för desse Bolags bildande blifvit åberopad, vore allt för ofullständig och således icke för landets myntvärde eller allmänna rörelspns säkerhet nog betryggande, motionären föreslagit: att Banco- och Lag-Utskotten måtte erhålla uppdrag att till Rikets Ständer inkomma med förslag antingen till en fullständig
Lag för enskilda Banker} eller till sädane tillägg till of vanåheropade Kongl.
Kungörelse, sorn kunna anses nödige för en bättre reglering af dessa inrättningars penninger ör else , med serskildt afseende på gränserna för dem hittils medgifven rättighet att utgifva egna creditsedlar.
Herr Lindströmj G.
Ehar yrkat att
Privatbank-sedlar ej må utgifvas å mindre valeur än 16 R:dr 3a sk. och Johan Olsson från Stockholms LänT med hvilken Pehr Mattsson från Wester-Norrland sig förenat, har ansett minsta sedelvaleuren böra bestämmas till 20 R:dr samt derjemte föreslagit, att sedlarne borde få i Kronans uppbörd mottagas och Privatbankerne åläggas att i Residence-städerna anlägga conior till deras invexliug.
Johannes Andersson från Skaraborgs Län har yrkat alt, derest Privatbankerne icke kommo att alldeles upphöra, de åtminstone måtte kringgärdas med sådane lagbestämmelser, att de icke af begär tilt vinst måtte utsträcka sin rörelse till den grad, att, till deras egen och Rikets olycka, säkerheten kunde äfvenlyras. för hvilket ändamål motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte antaga det vid sistlidne Riksdag uppgjorda och uti underdånig skrifvelse den 2 Juni 18/fi under N:o 358 intagna förslag till
Lag för enskilde Banker> sedan Banco- och Lag- Utskotten i samma förslag gjort de ändringar och rättelser, sorn till allmän säkerhet kunde anses vara af nöden.
Bengt Gudmundsson från Hallands Län har, jemte framstäldt förslag till förändring i grunderne för Rikets Ständers Bank, angående enskilde Banker yttrat: att alla åtgärder att genom Stalsbanken underlätta näringarnes behof af för lags-capital och den allmänna rörelsens behof af eirculationsmedei ständigt skulle blifva otillräckliga så länge man icke ville erkänna sundare principer för den enskilda crediten och befordra dess utsträckning genom uppmuntrande af en allmännare, men på naturliga grunder organiserad enskild bankrörelse.
Det vore denna allena, som kunde sprida lif och kraft i samhället, derigenom att den gjorde folkets contant» tillgångar genast fruktbara i näringslifvet; och genom assoeiations-andans Banco- och Lag-Vt skottene Betänkande, N-.o i. 3 riktning till en sädan verksamhet betryggades jemväl säkrast productionens framsteg, emedan handelns bemödande att afsätta dess alster derigenom underlättades och massan af folket, medelst sine små besparingars förräntande i Bankerna, sjelf blefve den största förläggaren i landet.
Efter att sålunda hafva erkänt nyttan och vigten af en på rigtiga grunder organiserad bankrörelse, öfvergår motionären till nuvarande Privatbanker, hvilka genom den dem förunnade rättighet att utgifva egne creditsedlar å alltför små valeurer, enligt motionärens förmenande, drifvit en rörelse lika förmonlig för dem sjelfva, som onyttig för landet och tillegnat sig en vinst, som bordt tillfalla det allmänna.
Då dertill komme, att desse Banker, utan afseende på allmänhetens billiga fordringar, i motionärens tanka, nära åsidosatt den egentliga och för landet vigtigaste principen för dylika inrättningar, nemligen emottagandet af folkets besparade medel till förräntning, medelst en utvidgad creditrörelse samt öppnandet af upp- och afskrifningsräkning med allmänheten; så har motionären hufvudsakligen föreslagit , att enskilde Banker ej må utgifva räntelösa creditsedlar eller anvisningar på egne cassör; att tryckte eller graverade invisningar på enskilde Banker icke må utställas på mindre summor än 100 R:dr Banco, med undantag af Bank-Bolagens assignationer på öppnad räkning eller cassa-crediti v på Rikets Ständers Bank, samt att Bankerne böra åläggas att mottaga depositioner mot en till visst minimum bestämd ränta, t. ex. å 3 procent på 3 månaders uppsägningstid och 2 procent å vista.
Deremot borde Rikets Ständer uppmuntra dylika inrättningars uppkomst genom beviljad rättighet att, emot 3 procent, begagna creditiv å Riksbanken.
Härigenom skulle vinnas många fördelar, såsom att i landet endast komme att finnas ett enda allmänt gällande myntrepresentativ, och att Rikets Ständers Bank, som då ensam egde contfoll öfver allt i Riket gångbart mynt, således lättare kunde hindra missbruk och öfverdrift uti penninge-operationerna, samt att Riksbanken af den ränta de enskilde Bankerne i och för dem beviljade creditiv erlade, erhölle en icke obetydlig förut opåräknad vinst, till förstärkning af Bankens metalliska cassa eller allmänt nyttiga ändamål.
För att gifva ett begrepp om, huru Statens och dylike enskilde
Bankers inbördes ställning ungefärligen borde blifva, har motionären föreslagit följande förändrade redaction af Kongl.
Kungörelsen den 14 Januari 1824» under namn af Lag för Enskilde Banker. § 1.
Bankrörelse, med rättighet att vid penningeförsträckningars utdelande till allmänheten afdraga ända till högsta lagliga ränta, dock icke för längre tid, än högst ett år, äfvensom att efter förfallotiden uppbära 4 Banco- och Lag-Utslcottens Betänkande, N:o i. straffränta, må utaf enskilde personer endast i förening till bolag bedrifvas, efter dertill af Kongl. Maj:t meddeladt tillstånd, under iakttagande af de vilkor och ordningar, som i denna Lag bestämmas. § 2.
De, som anmäla sig till att Bankbolag upprätta, böra vara minst 12 namngifne, en för alla och alla för en ansvarige, välkände män, som dessutom förbundit sig genom vid den underdåniga anmälan bifogadt bolagscontract och upp- och utlånings-reglemente till följande iakttaganden: a) att, innan Banken träder i verksamhet, uti Rikets Ständers Bank på räkning insätta minst 200,000 R:dr Banco, hvarpå Assignationer, dock icke under 10
R:drs valör, må kunna utställas; b') att äfven, innan Banken träder i verksamhet, hos Konungens Befallningshafvande i Länet hafva nedsatt antingen intecknade godkände skuldförbindelser eller publika räntebärande papper till minst lika belopp.
Vid ansökningen hos Kongl. Maj:t bifogas så väl profblanketter till BancoAssignationer, som till tryckte eller graverade depositionsbevis, hvilka sedermera icke må förändras utan vederbörlig ny anmälan; c) att icke beräkna högre än 6 procent ränta för de af Banken utlemnade lån och icke högre öfverränta än 3 procent; hvarvid dock Bolaget förpligtas att föranstalta, det lagsökning utan uppskof anställes, så snart en månad efter förfallotiden förlupit; (T) att antingen hålla en upp- och afskrifningsräkning med allmänheten, eller ock emottaga depositioner af inländskt guld- och silfvermynt eller Rikets Ständers Banks sedlar ifrån 5oo ända till 20 R:dr, mot derföre erläggande i deposit-attesten förskrifven ränta å 3 procent, då insättningen emottages på tre månaders uppsägning och minst 2 procent, om den sker för att vid anfordran uttagas; e) att årligen låta revidera Bankens tillstånd och förvaltning och offentligt hålla allmän Bolagsstämma, hvarvid ett af Rikets Ständers Banks Styrelse utsedt ombud bör deltaga; f) att i allmänna Tidningarne låta vid hvarje års bokslut kungöra Bankens ställning, bestyrkt af revisionsförrättningen; äfvensom att låta revisionsberättelsen genast till trycket befordra och med någon allmän tidning i orten utdela; Banco- och Lag-Utskottens Betänkande, iV.-o 1. 5 q") att ibland sig utse en ansvarig
Direction af minst fem ledamöter, som i Bolagets namn och under dess ansvar äger att Banken, enligt bolagscontractet och reglementet, förvalta samt i alla mål för Bolaget lagligen tala och svara. § 3.
Bankbolag, hvars bolagsreglor samt upp- och utlånings-regiemente befinnas vara i enlighet med dessa vilkor, och fonden af den betydenhet, att det åsyftade ändamålet, lättade tillgångar af enskilde medel till förlag för handel, näringar och jordbruk, derigenom vinnes, må förunnas rättighet att till sine fordringars utsökande och indrifvande njuta enahanda handräckning som Banco-Disconten. § 4- Rättighet till Bankrörelses bedrifvande må icke något Bolag meddelas på längre tid än Tio år:
Bolag, som aderton månader före octroyens förlopp hos Kongl. Maj:t anmäler sig till att få dermed fortfara, kan en sådan förlängd tillåtelse erhålla, sorn då genom allmän kungörelse bör allmänheten meddelas.
Förlängd octroy må likväl blott kunna medgifvas på fem års tid; hvarefter Bolaget skall sig upplösa samt sina skulder och fordringar afsluta. § 5.
Bankbolag må icke utgifva tryckta eller graverade anvisningar på egen cassa eller på andra enskilde Banker eller personer, med undantag af å uti Rikets Ständers Bank öppnad räkning eller beviljad t creditiv. § 6.
De Bankbolag, som förbinda sig att beläna inländsk, magasinsgild spanmål, förunnas den fördel att, mot af Rikets Ständers Banks Styrelse pröfvad säkerhet, erhålla Cassa-creditiv i nämnde Bank, till ett belopp af högst i5o,ooo R:dr. § rj.
För öfrigt skall allt hvad för Handelsbolag stadgadt är eller blifver, rörande vederbörligt anmälande, intagande i Rättens Protocoll, kungörande i tidningarne om Bolagets ingående och dermed skeende förändringar, samt bolagsmännens ansvarighet, en för alla och alla för en, tillika med hvad som serskildt är eller blifver i afseende å invisningars utställande af enskilde eller Bolag föreskrifvet, äfven för Discont-bolagen lända till efterrättelse. § 8.
Skulle något
Bankbolag underlåta uppfyllandet af de enligt denna Lag, Bolagsreglor och Reglemente detsamma åliggande vilkor, eller underlåta sina betalningsskyldigheter till Rikets Ständers Bank, eller icke 6 Banco- och Lag-Utskottent Betänkande, N:o i. med Rikets mynt, Rikets Ständers Banks sedlar, eller å densamma dragne assignalioner behörigen fullgöra sina betalningsförbindelser och inlösa sina depositionsbevis; då skall tillståndet anses, genast och oåterkalleligt, vara förverkadt, och Banken, genom Konungens Befallningshafvandes försorg, tillslutas.
Vare det ock, då Banken brustit i betalning, hvar och en borgenär obetaget, att hos Domstolen begära Bankens försättande i concurstillstånd. § 9.
Ingen enskild Bank-inrättning kan, hvarken nu eller framdeles, någonsin påräkna något understöd af allmänna medel; och må under ingen förevändning Staten eller Rikets Ständers
Bank blifva mera än i andra enskilda företag inblandad, eller på något sätt komma att bidraga till Privatbankernes upprätthållande eller utvidgning.
Genom dessa lagbestämmelser skulle, efter motionärens tanka, Piivatbankrörelsen återföras och i framtiden inskränkas till en för allmänna penning- och creditrörelsen nödig och nyttig verksamhet.
Den skulle icke menligt inverka på Statsbankens ställning och icke blifva ett medel att försvåra möjligheten för denna att upprätthålla en fri ut- och invexling af metalliskt mynt, hvilket vöre vilkoret for stadga i landets myntväsende och den allmänna rörelsens säkra och ostörda tillgång på ett i värde oföränderligt credilraynt.
Uti denna motion hafva David Andersson och Christen Andersson från Malmöhus Län samt Carl Ersson från Westerås
Dessutom har Ola Jeppsson från Blekinge Län m. fl. ledamöter i Hederv. Bonde-Ståndet påyrkat, att nuvarande Privatbanker, såsom för landet skadlige, vid utgången af deras octroyer måtte alldeles upphöra och Banco-Discontens lånerörelse i stället utvidgas.
Hvad nu först angår den financiella frågan, huruvida det må vara enskilde associationer tillåtet att bilda sig till Bankrörelses bedrifvande och sålunda, på grund af sammanlagda capitaler eller den större credit, som den gemensamma ansvarigheten kan erbjuda, bispringa landets näringar och varu-omsättningen; så få de sammansatta Banco- och Lag-Utskotten, med tillkännagifvande, att de ansett sig icke tillkomma att nämnde fråga till prof - Banco- och Lag-Utskottens Betänkande, N:o i. 7 ning och bedömande upptaga, endast hänvisa till hvad Banco-Utskottet, lill hvars utredning den blifvit öfverlemnad , derom yttrat uti dess under N:o 39 ufgifne Betänkande, deri Utskottet uttalat den åsigt: ”att Privatbanker må bibehållas, emedan de, riktigt förvaltade, kunna i vissa delar, bättre än utgreningar af Riksbanken uppfylla landsorternas behof, hvartill dock hörer att dessa Banker äro ändamålsenligt organiserade, controllerade och till sedelstocken begränsade Öfrige här ofvan upptagne frågor hafva de förenade
Utskotten förehaft till pröfning i ett sammanhang och meddela nu deröfver sitt utlåtande.
Beträffande dervid till en början frågan huruvida en fullständigare lagstiftning i ämnet, än den som för närvarande finnes, må vara behöflig; så enär Sex Private Banker redan finnas, och Utskotten måste instämma uti den af flere motionärer uttalade åsigt, att deras indragning vid octroy» tidens snart iöiestående slut, skulle, i fall de icke genom andra credit-anstalter ersattes, helst under närvarande ändock bekymmersamma penningeförhållanden, bringa landet i en allmän förlägenhet, samt den författning, i kraft hvaraf enskilde Banker äro tillåtne, eller Kongl. Kungörelsen af den i4 Januari 182^ jemförd med 15 Capitlet Handels-Balken, uppenbarligen är ofullständig, ej mindre uti föreskrifterne om de för allmänna säkerheten nödige garantier vid enskilde Bankers stiftande, än ock i afseende på bestämmande af föremålen, vilkoren och sältet för dylika Bankers rörelse, äfvensom all föreskrift deruti saknas om de controller öfver dessa inrättningars verksamhet och utsträckning, samhället bör äga rättighet att utöfva; anse Utskotten, lika med motionärerne, det vara af yttersta vigt, 2tt en fullständigare författning för enskilde Banker varder utfärdad, än den 1 nu gällande Kongl. Kungörelsen den x4 Januari 1824* Då Utskotten således öfvergå till granskning af de framställde serskilde förslagen till Lag för enskilde Banker, få Utskotten erinra, alt ifrågavarande lagstiftning varit föremål för Rikets Ständers pröfning vid de två nästföregående Riksdagarne, och att Rikets Ständer vid begge dessa Riksdagar uppgjort förslag till
Lag för enskilde Banker, samt uti underdåniga skrifvelser den 9
Maj »835 (N:o 348) och den 3 Juni i84l (N:o 358) öfverlemnat desamma till Kongl. M):ts Nådiga stadfästelse, ehuru, i anseende till Riksdagarnes kort derefter inträffade slut, något svar å dessa underdåniga skrifvelser från Kongl. Maj:t icke följt. 8 Banco- och Lag-Utskottens Betänkande, N:o i.
Uti begge de af Rikets Ständer vid nämnde Riksdagar uppgjorde lagförslag medgifvas de enskilde
Bankerne rättigheten att utgifva egne tryckte eller graverade creditsedlar.
Genom i835 års förslag godkändes Bank-associationer, så väl med solididarisk ansvarighet för alla delegarne, som med ansvarighet inskränkt allenast till beloppet af delegarnes tecknade actiesumma, hvilka sistnämnde föreningar i berörde Lagförslag kallades Actiebanker; hvaremot den vid sista Riksdag föreslagna Lag, på grunder, som af Rikets Ständer gillades, endast tillät stiftandet af Banker med solidarisk ansvarighet.
De utaf Herr Biskopen Doctor Hedren sami Bengt
Gudmundsson framställde förslag förutsätta åter håda ett emellan de enskilde Bankerne och Rikets Ständers Bank ingånget förlagseontract, enligt hvilket de förstnämnde emot i Riksbanken deponerad säkerhet, fingo, inom det dem beviljade creditiv, till rörelsens bedrifvande utgifna assignationer å Riksbanken.
Utskotten, som ej kunnat undgå medgifva företrädet af en Bankrörelse, hvilken endast bednfves med Rikets Ständers Banks sedlar, framför en rörelse, grundad på de enskilde Bankernes hittills åtnjutna rätt, att utgifva egne creditsedlar, hafva dock, å andra sidan, jemväl måst taga i betraktande, att en sådan förändring i nuvarande Bankers rörelse icke vöre verkställbar utan en betydlig rubbning i hittills varande förhållanden, och att, då redan för närvarande allmänt klagas öfver brist på penningar och förlags-capital samt deraf härflytande stockning i allmänna rörelsen, aftynade näringar och en onaturlig nedtryckning af prisen på alla landtmannaproducter, en minskning i den redan nu otillräckliga penninge-circulationen, medelst indragning af nuvarande Privatbankers sedelstock, skulle medföra desto betänkligare följder, som det med skäl kan ifrågasättas, huruvida på omförmälde sätt organiserade Banker, — om sådane kommo att uppstå, hvilket icke eller torde vara fullt säkert, då vinsten af en dylik rörelse, den Riksbanken delade, måste blifva högst måttlig — skulle kunna fullt ersätta de nuvarande Bankerne; samt att
Riksbanken dessutom icke utan stora svårigheter, under nuvarande förhållanden, skulle kunna ytterligare öka sin sedelstock till ett belopp, motsvarande de på ifrågavarande sätt organiserade Bankers, å Riksbanken beviljade, sammanlagde cassa-creditiv.
Då Banco- och Lag-TJtshottens Betänkande, N:o i.
9 Då det således vore betänkligt att nu vidtaga en rubbning i de enskilde Bankernes rättighet att utgifva egna ereditsedlar, då denna rättighet, tillbörligt begränsad samt noga controllerad, nu är för det allmänna nödvändig i samma mon, som rörelse-capitalet derigenom vinner en behöflig förstärkning och då delegare i Banker med denna organisation just af denna rättighet och den deremot svarande skyldigheten att sina sedlar inlösa tvingas till en större sjelfverksamhet, försigtighet och omtanka, än Privatbankerne skulle ådagalägga, om de egde assigneringsrätt å Riksbanken, å hvilken omsorgen för sedlarnes infriande i sådan händelse ensamt öfverflyttades; så hafva Utskotten, under dessa förhållanden, ansett systemet af Privatbankernes rättighet att utgifva egne ereditsedlar icke kunna för närvarande frånträdas.
Då det blifvit yrkadt, att enskilde Banker ej skulle ega utgifva sedlar å mindre valör, än 16 R:dr 32 sk.
B:co, men Utskotten ej kunnat biträda denna mening; anse Utskotten sig böra härföre redogöra.
Enär erfarenheten visat, att en creditsedel af ju större valör den är, desto hastigare fulländar sitt omlopp och återgår till inlösen samt att, i omvändt förhållande, ereditsedlar af mindre valörer, utspridde bland massan af folket på mångfaldiga händer, till följd häraf, längre qvardröja i allmänna rörelsen; så torde häraf följa, att de enskilde
Bankernes säkerhet och vinst till icke obetydlig del beror på sedlarnes valörer.
Ju större desse äro, desto hastigare återkomma de, desto större blifver påkänningen i Bankens in vexlings-contor och desto svårare får Banken att hålla i omlopp sin sedelstock; hvaraf således följer, att Bankens risque ökas och dess vinst minskas i jemt förhållande till sedlarnes storlek.
Vid öfvervägande häraf och då det torde vara tvifvel underkastadt, huruvida nuvarande enskilde Banker skulle vilja och kunna fortsätta sin rörelse, om sedlarnes minsta valör bestämdes för hög; så hafva Utskotten, af samma skäl, som legat till grund för dess ofvanom förmälde åsigt, att enskilde Banker, med rättighet att utgifva egue ereditsedlar, för det närvarande icke, ulan våda för det allmänna, kunna afskaffas, trott sig gå en tillbörlig medelväg, då Utskotten bestämt minsta sedelvalören till Sex Riksdaler 32 skillingar Banco, motsvarande Två Riksdaler skillingar silfver.