Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktören Nyström, Åldermannen Thun och Conduktören Sifwert, hvilka då jemväl, på kallelse, voro tillstädes, besigtigade och gåfvo utlåtande om nödige reparationer m. m. i afseende å machinerietj hvaröfver Banco-Fullmägtige genast fattade beslut.
Bruksförvaltaren förnyade vid samma tillfälle sin hemställan om reparationen å Verkhus-byggnaden och Banco-Fullmägtige yttrade, i anledning deraf, att de ville meddela närmare föreskrifter sedan Nyström, Thun och Sifwert, enligt löfte, inkommit med skrifteliga yttranden i ämnet.
Den 4;de i sistnämnde månad inlemnade Nyström och Sifwert sine yttranden, dervid Fullmägtige beslöto, att desse handlingar skulle hvila å bordet till dess Nyström inkommit med kostnadsförslag.
Den i i i samma månad afgaf Åldermannen Thun Utlåtande om anledningen till Tegelmurens söndervittrande och sättet alt den förbättra, hvilket Utlåtande jemväl bordlädes för att gemensamt med de öfrige, i samma ämne afgifne yttranden, föredragas.
Den 16 Augusti föredrogs Nyströms ofvanomförmälde kostnadsförslag, vid hvilket tillfälle Fullmägtige beslöto, under åberopande af 263 §. i Banco-Reglementet, ätt öfver den ifrågavarande reparationen, hvars nödvändighet de insågo, afvakta de snart sammanträdande Revisorernes tillstyrkan innan den föreloges.
Efter öfvervägande af hvad, rörande den nya Verkhus-byggnadens reparerande, på sätt ofvan är närnndt, blifvit af Banco-Fullmägtige framstäldt, och sedan Revisorerne så väl med afseende å de hos dem företedde af åtskillige Byggnadserfarne personer, angående samma byggnads iståndsättande upprättade beskrifningar och kostnadsförslag som, på grund af den kännedom om byggnadens nuvarande beskaffenhet, som Revisorerne sjelfve vid besök på stället förskaffat sig, funnit reparation derå vara af behofvet oundgängligen påkallad, hafva Revisorerne tillstyrkt Banco-Fullmäglige, att så snart möjligen ske kan, på ett säkert och varaktigt sätt reparera och iståndsätta de yttre murarne af omförmälde nya Verkhusbyggnad, under erindran likväl, att all möjlig sparsamhet i förening
,med dugligt arbete iakttages.
Emedlertid och i betraktande af det sätt, hvarpå, enligt hvad ofvan är utredt, frågan om det nya Verkhusets reparerande i allmänhet blifvit af Banco-Fullmägtige behandlad, samt med serdeles fäsladt afseende derå: att den öfver Tumba Inspeclerande Ledamoten bland Fullmägtige, sedan Bruksförvaltaren redan i slutet af sistlidne
Mars månad anmält den då för handen varande vigten och nödvändigheten af en skyndsam reparation, icke låtit sig angeläget vara att genast upplysa de öfrige Banco-Fullmägtige om, och för dem utreda, bristfälligheternes verkliga beskaffenhet; att Banco-Fullmägtige icke, efter emottagande af Bruksförvaltarens omförmälde anmälan, tillkännagifva förhållandet för Rikets, Ständers då församlade Banco-Utskott, i hvilket fall skyndsamma åtgärder för skadans botande sannolikt ej uteblffvit och hvarigenom besparing i kostnaden kunnat beredas, samt att Fullmägtige icke, alltinlill Revisorernes sammanträde, vidtagit någre anstalter för byggnadens iståndsätlande, oaktadt de, enligt §.
263 i Banco-Reglementet, dertill varit både berättigade och förpligtade; kunna Revisorerne ej underlåta att uttrycka den mening: att Banco-Fullmägtige, och ibland dem, i synnerhet den, som haft speciella Inspectionen öfver Tumba, i fråga om det nya Verkhusets reparerande, icke ådagalagt den rådighet och drift i sitt handlingssätt, sorn Rikets Ständer haft rätt alt vänta af sine Ombud.
Revisorerne hafva inhämtat, att Banco-Fullmägtige, till följd af Rikets Ständers vid slutet af sista Banco-Reglementet (pag.
179) dem meddelade uppdrag och authorisation, uti underdånig Skrifvelse al den i5 sistlidne Augusti, till Kongl. Majit öfverlemnat en afskrift af samma Reglemente med underdånig anhållan, det Kongl. Majit i Nåder täcktes låta utfärda Dess Kungörelse i afseende på de uti Reglementet belinteliga och uti omförmäldta Skrifvelse uppräknade stadganden, dem Banco-Fullmägtige funnit vara af egenskap, att, för deras allmänna tillämpning och verkställighet, ett slikt kungörande påkalla, men icke hafva före Riksdagens afslutande blifvit af Rikets Ständer sjelfve uti underdåniga Skrivelser anmälda.
Någon underrättelse om hvad åtgärd Kongl. Majit, i anledning af Banco-Fullmägtiges omförmälde Skrifvelse, i Nåder funnit för godt alt vidtaga, har dock icke blifvit Fullmägtige meddelad. — 56
I öfrigt hafva följande ämnen, till största delen af mindre vigt och omfattning, förevarit, hvaröfver Revisorerne meddelat Banco-Fullmägtige deras yttranden, nemligen:
Angående erinran till Banco-Fullmägtige i afseende på tillämpningen af föreskriflerne rörande inväxling af guld.
Angående väckt fråga om Läns-Styrelsernes ansvarighet för af dam reqvirerade växlingsmedel.
Angående åtskillige af Malmö Låne-Contors-Direction gjorde framställningar i afseende å Discontrörelsen derstädes.
Angående förekomne erinringar under den speciella granskningen af Bankens räkenskaper.
Angående någre i afseende å Bokföringen och hushållningen vid Tumba gjorda anmärkningar.
Angående Banco-Commissarierne C. Rudbergs, G. Londicers och J. G. Wetterviks besvär deröfver, att de blifvit fällde lill ansvar, enligt Bankens Brand-Reglemente, för det de, vid den i sisth Julii månad inträffade eldsvåda å Riddarholmen här i hufvudstaden, underlåtit att i Banken sig inställa Sluteligen och i afseende å Styrelsen och förvaltningen af BancoVerket på det lielaj under den tidrymd som denna Revision omfattat, kunna Revisorerne vitsorda, att Banco-Fullmägtige, med undantag af de omständigheter, hvilka här ofvan blifvit anmärkte, ådagalagt ett omsorgsfullt och nitiskt bemödande i befordrandet af Banco-Verkets bästa samt uppfyllandet af de derför lemnade föreskrifter; hvarföre Revisorerne ock tillstyrka, att decharge för omförmälde tidrymd må varda Banco-Fullmägtisre af Rikets Ständer meddelad.
Revisorerne hafva funnit sig äga allt skäl att betyga, så val att Bankens Commissariat, uti vården af Bankens redbarheter, administrationen inom
Departementerne, och de flere andre detsamma tillhörande befattningar och uppdrag, städse utmärkt sig genom ordning, noggrannhet och omtanka i dess förvaltning samt oafbruten uppmärksamhet på iakttagandet af gifne föreskrifter, som äfven, att Bankens Tjenstemän i allmänhet genom flit, pålitlighet och ordentlighet i sina sysslors skötande, gjort sig förtjente af Piikets Ständers ynnest och välvilja.
Rev iso - — 57 — Revisorcrnc hafva uppdragit åt Banco-FuHmägtigc, att föranstalta derom, att denna Berättelse bl ifver till Trycket Befordrad, för att så fort sig göra låter, med Officiella Tidningarna utdelas.
På Ridderskapets och Adelns vägnar G. A. Sparre. G. Djurklo. L.
Gyllenhaal. O. Nordenfeldt. G.
Odencrants. J. IV. Hagströmer.
På Preste-Ståndets vägnar E. S. Ödmann. H. H. Wimmerstedt.
Georg Stolpe.
Joh. Norrmann.
Joli. Gust. Waldenström. J. G. Klingvall. E. G. Hedberg. M. W. Collen.
På Borgare-Ståndets vägnar P. Strömbäck.
H. hundberg. P. II.
Lindström. C. G.
Kjerrström.
På Bonde-Ståndets vägnar O Joh.
Jolv.son Brissman.
O. Olsson.
Joh. Svensson. E.
Göthe.
Utdrag af Protocollet hållet hos Herrar Fullmägtigc i Rikets Ständers Bank. d. 24 Mars 1836. S. D. Det, af Kammarherren, Riddaren af Kongl.
Nordsljerne-Orden Hr B.
Rosenblad, till Herrar Fullmägtiges Protocoll afgifna Förklarande öfver hvad Rikets Ständers Herrar Revisorer uti deras d. 14 December i835 afgifne Berättelse till Rikets Ständer angående Banco-Verket, §. 12, anmärkt, beträffande Bokföringen, hushållningen och redovisningen vid Bankens Pappers-Bruk Tumba, ville Herrar Fullmägtige, tillika med de af Hr Kammarherren åberopade åtföljande Bilagor, låta, nästefter och i sammanhang med den ifrågavarande Berättelsen, till upplysning såväl för Rikets kommande Ständer som för Allmänheten, i Tryck meddela.
Enligt samma Berättelses 1 x §. rubriken
Inre detalj för hållanden sista afdelningen, hade Herrar Revisorer till pröfning förehaft: 1:0
Besvär af conslituerade Banco-Commissarien C. N.
Kolmodin, som klagat deröfver, att Banco-Fullmägtige den 4 September 1835 till den efter Assessoren L. J. P. Carlquist ledigblefne Ådvocat-Fiscals-sysslan i Banken, om hvars erhållande endast 2:ne Sökande sig anmält, bland desse Sökande, med Klagandens förbigående, utnämnt Notarien vid deras Expedition N. A. Heurlin; i sammanhang hvarmed Herrar Revisorer till Rikets Ständer, sig yttrat:
Alt, ehuru i betraktande af Banco-Reglementets 48 §. 1 morn., enligt hvilket Banco-Fullmägtige, i fråga om befordringar till tjensterne vid deras Expedition, Commissarie-beslällningarne och Fiscalstjensterne, äga att, med fäsladt afseende å Verkets fördel samt vigten och ansvarigheten af hvardera befattningen, utnämna den bland competente Sökande som Fullmägtige finna till den ledige platsen mest skicklig och passande, Banco-Fullmägtige icke kunna anses hafva cfverträdt Reglementets bokstajliga föreskrifter, hafva Revisorerne likväl, enär af Idandlingarne ibland annat inhemtats: att Banco-Fullmägtige sjelfve tillerkänt bägge de sökande fullkomlig skicklighet till den ifrågavarande befattningen; alt bägge varit begagnade i flerfaldige
Domare-värf, men att Kolmodin dessutom, dels haft framför Heurlin 3 tjensteår och i4 år inom BancoVerket, (der Kolmodin vid ofvanberörde
Syslas tillsättande varit anställd såsom Ordinarie Banco-Fiscal) dels ock under flere års lid med bifall förrättat
Fiscals-tjenst så väl inom Banco-Verket sora hos Kongl. Krigs - Collegium och Kongl. Commerce-Collegium, äfvensom under en tid af ii är beslridt den Advocat-Fiscals-syssla, hvartill han såsom Sökande sig anmält, och till hvilken hans duglighet blifvit af Fullmäglige pröfvad, hvaremot Heurlin icke bestridt Fiscalsbefattning, ansell, att det varit med iakttagandet af Banco-Verhets nytta och fördel mera öfverensstämmande om Fullmägtige till den ledige Advocat-Fiscalstjensten, ibland de bägge Sökande utnämnt Kolmodin. 2:0 Besvär af Contoirs-Skrifvaren i Banken P. C. Boman, som fört klagan deröfver, att Banco-Fullmäglige, den 23 October i835, vid tillsättande af den efter Advocat-Fiscalen N. A. Heurlin ledig vordne Notariebefattning vid Banco-Fullmägtiges Expedition, till samma befattning, framför Klaganden, befordrat eonstituerade Contoirs-Skrifvaren W. Thyselius; i sammanhang hvarmed såbeskaffadt utlåtande är vordet till Rikets Ständer afgifvet:
Att Revisorerne på enahanda grund som, i frågan om BancoCommissarien
Kolmodins besvär blifvit åberopad, väl ansett Banco-Fullmäglige ej hafva öfverträdt Reglementets bokstaf iga innehållj men, vid det upplysta förhållande, alt Boman, (hvars skicklighet till den befattning sora var i fråga, blifvit på ett utmärkt sätt vitsordad, ej mindre af Bankens Commissariat än af Notariens vid Fullmägtiges Expedition närmaste Förman, Banco-Secreteraren) haft {lere tjensteår än Thyselius, funnit BancoFullmäglige icke hafva handlat rättvist då de, med förbiseende af desse omständigheter, framför Boman befordrat Thyselius till den ledige Notariebefattningen.
Med anledning af hvad sålunda uti ofvan berörda 2:ne befordringsmål förelupit, bafva Herrar Revisorer ansett sig böra, lill förekommande för framtiden af godtyckligt förfarande vid tjensters tillsättande inom Banco-Verket, fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att 1 moni. i f8 af Banco-Reglementet bringas till mera öfverensstämmelse med 3 morn. i samma §•
Herrar Banco-Fullmägtige funno sig ej böra lemna obemäldt, huru som 3:dje Artikeln uti Banco-Reglementet af d. 26 Maji 1835 stadgar uti §. 48. "Mom. 1.
Till tjensterne vid Fullmägtiges Expedition j Commissariebestäilningarne och Fiscalstjensterne utnämna Fullmägtige, med fästadt afseende på Verkets fördel samt vigten och ansvarigheten af hvardera befattningen , den bland competente Sökande som Fullmägtige finna till den ledige platsen mest skicklig och passande; under iakttagande derjemte att Commissarier hvilka äga lagkunskap, till tjenstgöring i Cancelliet varda anställde. Mom. 3.
Vid så väl förslags upprättande som utnämningar till öfrige i §.
48 uppräknade tjenster, skall väl fullt erforderlig skicklighet till — 6o — Sysslans bestridande i förening med ett redligt och anständigt uppförande utgöra första grunden för befordran; men den Sökande som dessa egenskaper förenar, vare ock förvissad att oförkränkt njuta lii! godo dess tour och anciennitet inom Verket; börande vid ledigheter tili Casseursbeställningarne och äldste Bokhållare-sysslan vid Luckan i Vexel-Banken, dessutom i betraktande tagas den pålitlighet och serskilda fallenhet för Verkets och Allmänhetens betjenande som dessa befattningar fordra.
Tour och Anciennitet räknas från första Fullmagts datum inom hvarje tjenstegrad.”
I den åberopade 4^ §• stadgas ultryckeligen, att
För compelente Sökande anses:
Till tjenstebefattningarne vid Fullmägtiges Expedition:
Ej mindre Ordinarie tjenste männen inom samtelige gradernej än äfven de vid Verket anställde Extra Ordinarie!'.
Till Fiscalstjensterne:
En hvar som fullgjort hvad Förfatlningarne föreskrifva i afseende på dem som uti Doniarevärf må begagnas:
För Herrar Fullmägtige ville det synas som hvart och ett af de ofvan ordagrannt upprepade Stadganden ägde, för sig betraktadt, den fullkomligaste tydlighet.
Till Fiscalstjenst skall nemligen såsom competent Sökande betraktas, (vare sig bland Verkets tjenstemän eller bland främmande) en hvar som iuilgjorl hvad Författniugarne föreskrifva i afseende på dem som uti Doniarevärf må begagnas; och till sådan ledig tjenst skall utnämnas: den bland compelente Sökande, som Fullmägtige_, med fåstadt afseende på Verkets fördel samt befattningens vigt och ansvarighetj finna till densamma mest skicklig och passande.
Så har också vid den ifrågavarande Advocat-Fiscalsledighetens besättande tillgått.
Fullmägtige hafva enhälligt ansett bägge Sökanderne äga competence, men utaf dem båda, bar Häradshöfdingen Heurlin funnits, enligt Pluralitetens åsigt, till tj ensten mest skicklig och passande.
Till tjenstbefaltning inom Fullmägtiges Expedition skola såsom competente Sökande betraktas, så väl Ordinariesom Extra Ordinarie-Tjenstemän inom Banco-Verket; och till sådan ledig tjenst skall utnämnas : den bland compelente Sökande, som Fullmägtige, med fåstadt afseende pä Verkets fördel samt befattningens vigt och ansvarighets finna till densamma mest skicklig och passande.
Så har också vid den ifrågavarande Notarie-ledighetens besättande tillgått.
Icke mindre än G Sökande hade dertill anmält sig, hvilka alla befunnos compelente; men rösterne hos Fullmägtige delade sig emellan arne ibland dem; och utaf desse, fanls Notarien Thyselius, enligt Pluralitetens åsigt, vara till tj ensten mest skicklig och passande.
Ali FullmägLiges handlingssätt icke vid hågötdera af dessa befordringstillfällea varit i strid med Reglementet, utan tvärtom, dermed fullkomligen öfverensstämmande, torde, genom det nu anförda, finnas nogsamt ådagalagdt; och detta förhållande är af Herrar Revisorerne sjelfve erkändt och medgifvet.
De Ledamöter som vid hvartdera tillfället utgjort Pluraliteten, hafva intill närvarande
Lid icke i ringaste mohn fått anledning befara, att deras åsigt skulle hafva varit oriktig eller förhastad; och genom de af Herrar Revisorer meddelade Opinionsyttringar, äfven med förutsättning, att desse grundat sig på en närmare och säkrare kännedom om de läflandes relativa skicklighet och passande egenskaper för hvardera tjensten än den BancoStyrelsens egne medlemmar varit i tillfälle att sig förskaffa, kan ingen af dem betagas det medvetande att hafva efter öfvertygelse och hästa förstånd iakttagit, ej mindre Banco-Verkets fördelj än de i det gällande
Reglementet med tydliga ord antydda 7?å'^-grunder för Sökandes inbördes anspråk, till de slag af tjenstebefattningar, som här voro i fr Aga.
Yidkommande sluteligen den af Herrar Revisorer gjorda hemställan om angelägenheten deraf, att för en framlid bringa i mom. i \8 §. till mera öfverensstämmelse med 3 mom. af samma §.; så ehuru denne fråga till äfventyrs icke kunde behöfva från Fulirnägliges sida ens vidröras, tlå Fulirnägliges ögnamärke är och bor vara, att iakttaga de föreskrifter som finnas, ieke att opåkallade ingå i bedömande af deras lämplighet och ändamålsenlighet; torde det dock icke , böra utan uppmärksamhet lemnäs, hurusom de befordringsgrunder, hvardera af dessa momenter, för olika slag af tjenste:- innefatta, nemligen å ena sidan, bepröfvandet af mesta skicklighet och lämplighet, utan allt band af tour och anciennité; å andra sidan Ater, iakttagande af tour och anciennité inom Verket^ såvidt dermed förenas fullt erforderlig skicklighet till den ledige tjenstens bestridande samt redligt och anständigt uppförande; äro i sin natur så motsatta och stridiga, att antagandet af den sednare principen nödvändigt måste omintetgöra den förre; åtminstone så till vida, att competence för Extra-Ordinarier, till högre och lägre tjenster inom Fulirnägliges Expedition, i och med detsamma icke vidare ägde rum, elter ens vore tänkbar; likasom att competence för lagfarne personer utom Verket lill Bankens Fiscalstjenster, icke vidare kunde ifrågakomma, enär en Jurist, äfven af det mest frejdade anseende och med de högsta meriter, hvilken ej inom Banken tjenstgjort, då finge stå tillbaka för den, som med tour och anciennitet inom Verket förenade fullt erforderlig skicklighet samt ett redligt och anständigt uppförande.
Herr Grosshandlaren Ekerman anmälde härvid lili Protocollet att, efter Herr Grosshandlarens åsigt, den sist omförmälda af Herrar Reviso - — 6a — rerne väckta frågan, om behof af förändring för en framtid, i Banco-Reglementets 48 §., icke nn påkallade något yttrande från Banco-Styrelsens sida ; hvadan Herr Grosshandlaren ville för sin del dermed fördröja, till dess sådan fråga blefve från Rikets Ständer eller deras Banco-Ulskott lill Fullrnägliges behandling hänskjulen.
Ut supra In fidem Piotocolli G.
Förklarande af Kammarherren, Riddaren af Kongl. Nördstjerne-Orden B.
Rosenblad, till Banco-Fullmägtiges Protocoll, i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer uti deras Berättelse angående Banco-Verket, §.
12 anmärkt, beträffande Bokföringen, Hushållningen och Redovisningen vid Bankens Pappers-Bruk , Tumba; med åtföljande åberopade Bilagor.
Jemte det jag får öfverlemna Bruksförvaltaren Kamereraren C.
Möllers förklaring öfver de af Rikets Ständers sednast församlade Revisorer gjorda anmärkningar i afseende på bokföringen, hushållningen och redovisningen vid Tumba Pappers-Bruk i de delar som kunna tillhöra hans redovisning, (Bil.
J) får jag tillika, såsom inspecterande Fullmägtig, afgifva följande förklaring öfver de gjorda anmärkningarne, hvarvid samma ordning blifvit följd, som Herrar Revisorer iakttagit. a, 1 afseende på Bokföringen. 1:0
Den gjorda anmärkningen, att i 834 ;”irs Hufvud-Bok för Bruksrörelsen först den 11 sistiidne November kommit Hrr Revisorer tillhanda, och utan att förut vara af Bankens Revisions-Contoir granskad, torde så mycket mindre kunna läggas Bruksförvaltaren till last, som han redan under loppet af Julii månad densamma färdig aflemnat, och på sätt tillförordnade Revisions-Commissariens förklaring (Bil.
B) upplyser, den Revisor som granskningen ålegat och flere gånger blifvit påmind att dermed ej fördröja, bordt långt inom den förstnämnde tiden kunna medhinna Revisionen af nämnde Bok; hvarföre FuUmäglige också beslutat alt samma Revisor borde inför Commissarialet, för sin uraktlåtenhet härutinnan, erhålla en föreställning. 2:0
Det anmärkta misstaget, i Terminologie för ett Conto, har Bruksförvaltaren vidgått, och förmält sig skola för framliden rätla.
A Afd. a 2:0). 3:o
Den anmärkning, alt afföring i Tumba Bruks Räkenskaper, af hvad Banken under åren i83o—1833 utöfver gjorda lefvereringar i färdigt Papper och återstående Cassa-tillgång, åt Bruket förskjutit, befunnes vara först år 1834 för samtelige desse år på en gång anbefalld, oaktadt förskottsbeloppen för hvartdera året serskildt, blifvit uti Bankens Böcker, i enlighet med i83o års Banco-Lag och Reglemente, ersatta utaf Räntevinsten, kan väl icke egenteligen tillhöra min förklaring, enär Fullmägtiges beslut af den 10 Januarii i835, hvarigenom Tumba Bruks Räkenskaper i detta hänseende bragtes till likstämmighet med Bankens, vidlogs enligt förslag af mig, då första bokslutet, efter det jag emottagit inspectionen öfver Bruket, skulle upprättas.
Dock anser jag mig böra upplysa, alt någon förvillelse, genom den förut varande olikheten båda Räkenskaperne emellan, icke gerna kunde uppslå, helst BruksRokcn upptog såsom Skuld-Balance allt hvad genom Brukets åtgärd icke blifvit ersatt, och orsaken lill det i Bankens Bok befintelige lägre Balance-belopp ej borde kunna undfalla någon, som erindrade sig BancoLagens och Reglementets föreskrifter om sältet för beräkning af Bankens Capital-tillgångar och behållna årsvinst, vid ett ögonkast på de i Räkenskapen för dessa år specificerade Poster. b. I afseende pä hushållningen och förvaltningen. 4:o Beträffande den anmärkning, att Veriflcations-påskrift saknas å den i833 års Bruks-Bok åtföljande förteckning öfver Inventarierne vid samma års slut, torde vidare förklaring icke erfordras, än att framlidne Grefve F. B. von Schwerin, sora i sin egenskap af inspecterande Fullnuiglig under det nämnda året, enligt då gällande föreskrifter, ägde att ensam anställa Inventering af förråden, och på grund deraf kunnat bevittna förteckningens öfverensstämmelse med verkliga förhållandet, genom döden afgick den g April 1834, elter några få veckor innan samma förteckning upprättades, och jemte sjelfva Boken aflemnades till Bankens Revisions-Conloir. 5:o I afseende på Herrar Pievrsorers anmärkning att det ändamål som varit åsyftadt, med en år 1833 vidtagen anstalt, hvarigenom Qvarnen och nedra Bruket, som dittills begagnat ett enda Vattenhjul, erhållit - 64 - hvardera sitt eget, icke hade vunnits, enär efter Herrar Revisorers förmenande, båda Vattenhjulen ej skulle kunna samtidigt sättas i gång; har Bruksförvaltaren (Bil.
Lit.A. Afd. 6. 2:0) upplyst, att denna förändring visserligen icke medfört den påföljd att båda Verken på en gång hela året igenom drifvas, hvilket ej heller varit att deraf förvänta, då vatten-tillgångens otillräcklighet vissa tider, är af mångårig erfarenhet bekräftad ; men att likväl derigenom ernåtts, att åtminstone höst och vår, båda verken kunna gemensamt begagnas, hvaraf följden ock blifvit, att Qvarntullen ökat sig med 5o proc. och derutöfver, så att Brukets hälft deraf, som utgjorde år i832 24 tunnor 6 fjerdingar, och år i833 2i tunnor 6 fjerdingar, stigit år 1834 $9 tunnor 6 fjerd, och år 1835 till 36 tunnor. 6:0 Herrar Revisorer hafva anmärkt, att ehuru anledningen till det redan år 182S påbörjade men först Ar i834 slutade, Tumba hemman öfvergångna laga skifte, i Fullmägtiges Berättelse uppgifvits hafva varit, att blifva qvitt ett nära Brukets tomt beläget, Hogelby hemman tillhörigt krogställe, Bruket dock måst träffa serskild öfverenskommelse med Ägaren, om krogens bortflyttning och derför utbetala 666 R:dr 32 sk. B:co. Jag bör härvid ej lemna obemäldt, hurusom citationen utur Fullmägtiges Berättelse är så till vida mindre fullständig, att orden: ibland annat, sorn der finnas, blifvit af Herrar Revisorerne förbisedda.
För öfrigt upplyser Bruksförvaltarens förklaring i ämnet, (Bil. Lit.A. Afd. 6. 3:o) att enligt Kongl.
Majrts nådiga Dom, skulle väl kostnaderne för sjelfva Skiftet delas lika emellan Bruket och Hogelby, men deremot bortflyttningen af åbyggnaderne vid krogen verkställas på Brukets bekostnad; hvarefter såsom mindre betungande för Bruket, å dess vägnar afBancoFiscals-Embetel inför Ägodelnings-Rätten den öfverenskommelse träffades med Ägaren af Hogelby, att han skulle sjelf ombesörja flyttningen, mot en ersättning, som, med ömsesidigt begifvande bestämdes till det omförmälda beloppet af 666 R:dr 3a sk. B:co. Ehuruväl jag, som då denna öfverenskommelse år 1833 träffades, icke bade någon närmare befattning med Brukets angelägenheter, sålunda endast af ti! 1 gängeliga Handlingar kan bedömma förhållandet, betviflar jag dock ingalunda, att dåvarande Banco-Fisealen, numera tillförordnade Baneo-Commissarien C. N.
Kolmodin, som afslutat samma öfverenskommelse, dervid afsett Brukets fördel, med samma nit och skicklighet som hos Herrar Revisorer vunnit ett så utmärkt erkännande. 7:0