Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa detailler voro med hvarandra förknippade och kunde, i stort utförde, under en följd af år icke annat, än gifva Inrättningen stadga och förmåga till en nyttig verksamhet samt öka dess tillgångar, hvilka ock i behofvets stund under 1808 och 1809 årens krig till största delen medtogos genom försträckningar åt Armeen och Flottorna, hvilka försträckningar Riksens Ständer sedermera vid påföljande Riksdagen ej funno utvägar att ersätta.
Ifrån denna tidpunct är det som Inrättningen genom Discont-biträden af Banken , emot ränta , understöddes på samma gång, sorn den skiljdes från utöfvandet af den oinskränkta Brännvins-brännings- och försäljnings-rättigheten i åfvannämnde städer.
Nu deremot då Brännvins - Revisorers Berättelse.
gGy vins-bränningen endast i Stockholm för Eders Kongl. Maj:ts och Kronans räkning mycket inskränkt verkställes, kan väl derigenom skämd och skadad Spannmål användas, men något väsenteligt inflytande på Inrättningens Spannmålsrörelse i det hela, är deraf ej att påräkna.
Om Magazins-Inrättningens gagnelighet eller umbärlighet mates efter den overksamhet i Spannmåls-handeln, hvaruti Inrättningen sedan sista skörden sig befinlrer, så är ett sådant bedömande gifvet, i mening att frånkänna Inrättningen värdet af en nyttig oeconomisk anstalt, väl afpassadt efter tiden, emedan årsväxten utföll i ett så ovänligen gynsamt resultat, att en sällan spord förlägenhet, om brist på afsättning nästan i alla trakter i Riket deraf uppkommit.
Tider hafva likväl varit, då Magazins-Inrättningens välgörande inflytelse blifvit insedd och pröfvad, och Eders Kongl. Maj:t har af tacksamma undersåtare emottagit mångfaldiga bevis på deras underdåniga erkänsla för Eders Kongl.
Maj:ts Landsfaderliga omsorger i denna del.
Beklagligtvis kan ock snart nog måhända bekymret för öfverflödiga Spannmålstillgångar och bristande afsättning förbytas i en mera betänklig omsorg, huru heliofvet af Spannmål skall afhjelpas, och hvar understödet skall blifva till finnandes.
Revisorerne hafva väl erkänt, att Magazins-Inrättnin 62 * jRiksens
Ständers gens styrelse ar förenad med en ständigt brydsam belägenhet, att
Inrättningen är underkastad mångfaldiga olägenheter, och till sine vigtigaste åligganden beroende af händelser, som icke kunna förutses, samt vidgått, att Direction i det hela icke kunnat förekomma Inrättningens iråkade förlägenhet; men då Revisorerne derjemte anföra, det deras allmänna Öfversigt af Inrättningens tillstånd och förvaltning utvisar, att följden af den sednare varit, att Inrättningen icke kunnat vidtaga något steg, att gå Allmänhetens och Riksens Ständers väntan till mötes, i afseende på Spannmålshandeln efter 1820 års skörd, bade
Direction förmodat, det icke kunna undfalla så upplyste granskare, att någon upphandling icke varit i verkställigheten möjlig, enär Directionens Handlingar och Räkenskaper fullständigt ådagalägga Inrättningens ställning och orsakerne dertill.
För att vidare utreda förhållandet med Allmänna Magazins - Inrättningen och dess inflytande på det Allmänna, hafva Revisorerne i Andra Afdelningen Sökt till ziffran bestämma, hvad kostnader denna Inrättningen åbragt Staten, under Sex på hvarandra följande år, eller från och med år 1813 till och med år 1818.
Dervid förekommer först, att förlusten å Magazinsoch Brännvius-rörelsen på det hela under dessa år blifvit, enligt Räkenskapernes innehåll, Revisorers Berättelse. 969 upptagen med 3q,443 R:dr 44 s^* 3 r:st Banco.
Om denne summa skall kunna anses hafva frångått Stats-Cassan och det Allmänna, måste den frågan först afgöras:
Hade denna förlust kunnat undvikas eller hade den icke inträffat , om andra än nu gällande föreskrifter legat till grund för Inrättningens förvaltning?
Svaret synes
Direction icke tvifvelaktigt, ty ehvad förvaltnings-grunder än följes, hade bristen under missväxt-åren skolat afhjelpas, och då hade inträffat, hvad som handt, att förluster blifvit oundvikliga, enär nöden på en del ställen nådde den höjd, att till afböjande af hungvens rysliga lidanden och följder, Nådigt tillstånd måtte meddelas, att utdela Spannmål såsom nådegåfvor, och derförutan afskrifning beviljas åt sådane låntagare, hvilkas tillgångar under missväxterne blefvo helt och hållet medtagne och dymedelst försatte i det yttersta armod.
I allt fall, och utan att ingå i en vidlyftigare utveckling af öfrige orsaker, som vållat förlust å rörelsen, såsom Spannmåls, Mjöls och Bröds behållningars öfvertagande från Krigsfonden efter 1814 &rs fälttåg, derå betydlig skada för Magazins-fonden uppstod > med flere andre händelser, dem Direction uti de till Eder Kongl. Maj:t i underdånighet afgifne och från trycket utgångne årliga Tableauer uppgifvit, lärer det rättvisligen hvarken höra föras
Direction eller egenskapen af MagazinsInrättningen till last, att en sådan mindre betydlig förlust under loppet af Sex år upp- •
Riksens Ständers stått, då Riket blifvit med Spannmål till Brödföda och utsäde undsatt för ett sa mman räknadt contant belopp af 3,362,672 R:dr 12 sk, 11 r:st Banco..
Dernäst hafva Revisorerne ansett, att den inkomst, som Magazins-Inrättningen åtnjutit af Brännvinsbränningen och destilleringen i Städerne Stockholm, Götheborg och Carlskrona under förberörde Sex år, utgörande tillhopa 206,3o3 R:dr 27 sk. 7 r:st, för Staten utgjort en förlusti stället för hvad den verkligen varit, en Staten tillfallen 'vinst.
Sättet att omvända förhållandet, f3dler visserligen i calculen, men tarfvar dock till sina grunder en närmare undersökning.
Revisorerne antaga, att, om ej Allmänna Magazins-Inrättningen existerat, ifrågavarande inkomst hade varit för Staten behållen.
Sagde inkomst hade likväl aldrig kommit i fråga, om framfarne Konungar och Rikets Representanter ej funnit en Magazins-Inrättning nödvändig, såsom följd hvaraf den åt Eders Kongl. Maj:t och Kronan förbehållne Brännvinsbränning tillkommit; och då, eller om denna Inrättning icke varit till, hade de kostnader, som blifvit oskiljaktige från en anstalt till nödlidandes biträde, sannolikt drabbat Staten.
Så vidt detta förhållande icke kan bestridas, måste det af Revisorerne antagne Utslag förfalla.
Dessutom, kan väl en allmän Inrättning, sorn har för syftemål att undsätta den hjelpbehöfvande, förvaltas utan förlust, då så utomordentliga om - Revisorers Berättelse. 971 vexlingar inträffa, som under ifrågavarande tid?
Och skulle, icke det af Revisorerne fattade omdöme, vara lika tillämpligt på alla Rikets publike Verk och Inrättningar, i afseende på den kostnad de åbringa Staten , då nyttan af deras tillvarelse icke tages i beräkning.
Icke nog med den i Räkenskapen synliga vinsts förvandlande till förlust, hafva Revisorerne påstått, att sagde vinst icke motsvarar ali den fördel, som skulle kunna erhållas, om den Eders Kongl. Maj:t och Kronan, i Stockholm förbehållne Brännvinsbränning blef på Arrende åt private personer öfverlåten, och såsom skäl derföre anfört: 1:0
Att för Brännvinsbränning och distillerings - rättigheten i Götheborg, någon gång betalts 29,600 R:dr i årligt Arrende. 2:0
Att distillerings-rättigheten i Stockholm blifvit utarrenderad för 16,666 R:dr 32 sk.; och 3:o Att Brännvinsbränningen år 1818 vei’kstälts med en, efter Revisoreriies beräkning, antagen förlust af 55,700 R:dr, deraf såsom en medelförlust för hvarje år, uppföres en jcmkad summa af a5,ooo R:dr, eller för Sex år beräknadt i5o,ooo R:dr Banco.
Visserligen blef Brännvins - bränningen och distilleringen i Götheborg år i8i3 utarrenderad åt Commerce-Rådet och Commendeuren af Eders Kongl. Maj:ts Wasa-Orden N. Björnberg, för ett årligt Arrende af 29,600 R:dr; men Comraerce-Rådet erhöll redan i Maji månad år 1816 Nådigt anstånd med erläg - Riksens Ständers gandet af två tredjedelar deraf, i anseende till de betydliga förluster detta Arrende ådragit honom ; och huru ringa lönande denna rättighet nu mera är, bevises deraf, att år 1818 då auction å ett förnyadt Arrende af Brännvins - bränningen och distilleririgen i Götheborg hölls , ingen enda speculant sig infann ; men enligt en sedermera med Commerce-Rådet Björnberg träffad öfverenskommelse, grundad på de förbindelser Gommerce-Rådet i Arrende-contractet af år 1813 sig iklädt, betalas nu derföre omkring 5,900 R:dr Banco årligen i Tio år, räknade från 1820 års ingång.
Vid den år 1819 företagne utarrendering af nämnde rättighet i Carlskrona, hvarföre vid auction 1813 erhöllos 5,000 R:dr i årligt Arrende, inträffade samina förhållande som i Götheborg, nemligen att intet anbud gjordes; men distillerings - rättigheten derstädes, har sedermera blifvit åt ett privat Bolag öfversten för en årlig afgift af 200 R:dr Banco.
Den utarrenderade distillerings-rättigheten i Stockholm gifver väl för närvarande Magazins-Inrättningen under 5 års tid i årligt Arrende j6,666f R:dr; men Interessenternes allmänna klagan öfver hinder i afsättningen genom införsel från Landet, samt öfver det obestånd, hvaruti flere af dem råkat, ger föga hopp att denna inkomst-gren efter Arrende-årens slut kan, i lika omständigheter som nu, blifva lika indrägtig.
Föröfrigt vidtog detta Arrende först med November månad år 1819, och synes således Revisorers Berättelse. icke hafva bordt åberopas såsom ledning för ett öfverslag, hvilket har afseende på en föregående tid.
Brännvins - bränningen i Stockholm år 1818 var mindre lönande af den orsak, att den ovanligt dyra och ändock skadade Spannmål, som i Danmark , genom Commerce-Rådet Grams försorg , upphandlades, måste dertill hufvudsakligen användas.
Den gjorde jämnförelsen emelian vinst på Brännvins-bränning, verkstäld i privat väg, och för Eders Kongl. Maj:ts och Kronans räkning, lemnar Direction i sitt värde; härvid bör dock, såsom redan sagdt är, i betraktande tagas, att icke tillverknings-kostnaderne, utan den dyra säden år 1818, vållade den mindre vinsten , eller, såsom Bevisorerne den kalla, förlusten pä Brännvins-bränningen ; hvilken förlust till ännu större belopp skolat drabba Spannmålsräkningen, om ej den dyra och mindre goda Danska Spannmålen kunnat vid Brännvins-bränningen användas.
Att af en på så problematiska grunder uppgjort vinst- oell förlust-afräkning, sorn den ifrågavarande, draga ett ovilkorlig! resultat för Sex år, synes i sin mån ledande till ett origtigt omdöme om Magazins-Inrättningen.
Men hvad inflytande en sådan beräkning kan hafva på bedömandet af inkomsten för Brännvins-bränning i Stockholm, inser ej Direction, emeden denna handtering der, för Eders Kongl. Maj:ts och Kronans räkning, eller af Arrendatorer verkstäld, är underkastad aldeles 974 Riksens Ständers olika kostnader, än Brännvins-bränning på Landet.
Vid Brännvins-bränningen, sådan den nu i Stockholm för Eders Kongl. Maj:ts och Kronans räkning verkställes, bar Magazins - Inrättningen den hufvudsåkliga fördel, att kunna använda skadad oell skämd Spannmål, samt derigenom förekomma annars oundvikliga förluster; oell synes det Directionen icke möjligt, att för enskild räkning emot Arrende kunna drifva denna handtering, då från Rikets mest aflägsna delar Brännvin till Hufvudstaden införes och försäljes till ovanlig myckenhet, hvarpå såsom exempel må nämnas, att sistlidet års Brännvins - import till Stockholm utgjorde omkring i,3oo,ooo kannor, hvadan således afsättningen på härstädes tillverkadt Brännvin, som, i anseende till uppstegrade arbetslöner och dyra brännämnen , står till högre afverkningskostnad, skall blifva mindre lönande, då inträffande missväxter ej förändra förhållandet.
I Calculen förekommer ytterligare beräknad Sex års ränta å värdet af MagazinsInrättningens hus, byggnader och inventarier, hvilken ränta utföres till 167,286 R:dr Banco; men enär Revisorerne, uti deras Förslag till grunder för en ny Magazins-Inrättning, ej allenast medgifvit att en anstalt, att förekomma vådan af missväxters följder inom Landet varit nödvändig, utan äfven allt framgent är det, för verkställigheten hvaraf samma byggnader och effecter påräknas till Revisorers Berättelse. y~ 5 till begagnande, så synes på grund deraf, denna ränteberäkning icke bordt i Calculen inflyta.
Hvad slutligen den förmodade förlusten å Spannmåls-lagret angår, som förslagsvis blifvit ansedd tili 219,966 R:d. 24 sk. 6 y:st.
Banco; så, och då en så beskaffad förlust nu hänföres till de kostnader Stateu fått vidkännas för närvarande Magazins-Inrättning, mäste såsom följd deraf jemväl rncdgifvas, att hvarje Inrättning, den må för sine företag hafva hvilka styrelse-former och förvaltnings-grunder som lieldst, skall, så vida den är försedd med ett ständigt Spannmåls-lager, vara och blifva underkastad de förändringar, som efter bättre eller sämre årgångar inträffa, heklst när Spannmåks-beliållningen , som en föregående tid är anskaffad, uppskattas till värde i ett år då Sädesprisen ovänligen fallit.
Stats-anslaget för bakningskostnader m. m. 55,ooo R:d. har ej af Direction uttagits, emedan bröd och mjöl, som till Regementen och Corpser blifvit utdeladt, påföres Stats-Verket efter fullt kostnadsvärde.
Magazins-Inrättniugen har af sagde anslag aldrig haft något öfverskott, hvilket jemväl vore stridande emot ändamålet dermed.
Om Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Contoir, eller något annat Verk än Allmänna Magazins-Directionen, haft eller hade befattning 2 Sami. 2 B. 63 Riksens Ständers med Spannmåls och Bröds tillhandahållande åt Eders Kongl. Mapts värfvade Armee och Flottor, skulle kostnaderne för förmälning och förbakning ega rum, och af Statens medel i allt fall godt»örås.
Uti Tredje Afdelningen Föreslå Revisorerne grunder för en ny Allmän Magazins-Inrättning i Riket.
Detta Förslag är i afseende på Spannmåls-upphandling och undsättning till sina liufvudgrunder lika med det Direction vid slutet af sistlidet år till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet ingifvet, i anledning af hvad Riksens Ständer, under senaste Riksdag, i detta ämne anfört och hemställt; meni afseende på upphandling af utländsk Spannmål, då behofvet sådan upphandling påkallar, anse Revisorerne den lämpligast kunna ske genom Regeringens directa uppdrag åt Stapelstädernes Handlande.
Direction kan dock ej frångå sin derutinnan fattade och i förrberörde dess Förslag framstälda öfvertygelse, nemligen, att sådane upphandlingar synas i alla händelser bora bero på Eders Kongl. Majrts
Nådiga godtfinnande, att derom efter omständigheterna förordna.
Revisorerne anse, att den nva MagazirisInrättningen bör, såsom maximi-belopp, hafva ett
Spannmålslager af 1^0,000 tunnor och att ändock aflöningen för förvaltande skall kunna minskas.
Direction har deremot i dess Förslag endast antaget 100,000 tunnor Revisorers Berättelse. g**] ständigt lager, men funnit ingen möjlighet vara, att inskränka Betjeningens antal, så vida icke uppenbar våda för Eders Kongl. Majrts och Kronans samt det Allmännas rätt och säkerhet, skall genom bristande tillsyn, vård och coiltroll äfventyras.
Remiss-handlingarne återställas härjemte underdånigast och Direction framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit S tor m ä g ti gs te Allernådigste Konung Eders Kongl. Majrts . ’ ’ ... V . , , - ' underdånigste , tropligtigst® tjenare och undersåtare B. W. FOCK. P. G. Welin. A.
Levin. L. Neyber.
Stockholm den 5 Martii 1821.
A. Elfving. L. Östmark.
Riksens Ständers Riksens Ständers Justitias-Ombudsmans Ämbets-Berättelse för år 1819.
Både för nästlidet år iSiq och den kortare tid af år 1818, som ifrån Riksdagens slut förflutit, får jag nu afgifva den vanliga Berättelsen , som af mitt Ämbete fordras.
Den skiljer sig ifrån de föregående, i synnerhet derigenom,'att deruti främst förekommer det mål, som Riksens Ständer sjelfve, genom deras Constitutions-Utskott tili. mig öfverlemnat att inför Riks-Rätt utföra.
Ehuruväl Handlingarne rörande detsamma redan blifvit styckevis till trycket befordrade, har jag dock trott att Allmänheten i min Ämbets-Berättelse borde filina en omständlig öfversigt af en Rättegång, som fästat dess uppmärksamhet, och icke lärer blifva utan interesse för den Medborgare som, af verkställigheten, för första gången efter de nya Styrelse-formernes införande, af Grundlagens föreskrift i afseende på Riks-Rättens organisationgenom kännedom om hos RiksRättens
Ledamöter sig yppade aldeles skiljaktiga begrepp, om de frågors beskaffenhet som Domstolens pröfning varit underkastade, och ändteligen af Lagarnes gjorda tillämpning, vill leda sig till stadgandet af ett omdöme om kraften, värdet och bruket af det skydd Lagstiftaren, genom införandet af RiksRätt, velat uppställa emot Konungens Constitutionelle Rådgifvare, i händelse en eller Re visorers Berätt else.
919 flere af dem skulle tillåta sig afvikelser från åliggande Ämbetspligter.
Hvad åter angår Lagskipningens tillstånd i allmänhet, så vidt dess bedömande, af de till min kunskap komne bär utredde facta, eger rum, torde dervid fästad uppmärksamhet säkrare vägleda allmänna omdömet i dessa vigtiga delar af Statens administration, än de enskilda anmärkningar, som dervid af mig kunde göras.
Genom Remiss af den 2 April 1818 har Riksens Högloft.
Ständers Constitutions-Utskott anmodat mig att inför Riks-Rätt tilltala Konungens Tjenstgörande General-Adjutant för Flottorne, Stats-Rådet, Amiralen, Riddaren och Commendeuren af Kongl. Majrts Orden, samt Riddaren af Kongl. Svärds Ordens Stora Kors a:dra Classen, Högvälborne Herr Friherre, numera Grefve Rudolph Gederström, för det han icke , allenast skall underlåtit att, med anledning af 15 §. i Regeringsformen, göra underdåniga föreställningar mot behandlingen i C o mm a nd omåls - fo rm af ett Regeringsärende, rörande en Instruction för Cheferne å den till bevakande af Rikets kuster mot Lurendrägeri och Tullförsnillning år 1817 utrustade och på flere kryssningsstationcr fördelte Escadre, hvilken Instruction, såsom innefattande ändring uti 1724 års Kongl. Sjö-Reglemente och 1774 års
Seg - 980 Riksens Ständers lations-Ordning, bordt, enligt 7 och 8 §§. uti ofvannämnde Grundlag, i Stats-Rådet föredragas och afgöras; utan ock för det Herr Friherren i underdånighet tillstyrkt gillandet och utfärdandet af berörde Instruction, som i sin tillämpning vore ledande till äfventyr, oredor och förluster för Handlande och Sjöfarande.
I anledning deraf har jag, efter vederbörligen äskad kallelse å bemälte Herr Friherre och General-Adjutant, uti till RiksRätten ingifvet Memorial anmärkt, att uti berörde Instruction, som, den 8 April 1817, inför Kongl. Maj:t blifvit i underdånighet föredragen, och hvarvid något Protocoll öfver föredragningen ej blifvit fördt, bland annat funnos sådane stadganden, att Bevaknings-Chefen borde låta visitera alla anträffande ifrån Utrikes orter kommande större eller mindre Svenska Handels-fartyg eller Båtar, som voro destinerade till Svenska hamnar, och om derå funnes Contraband eller sådane persedlar, hvilka icke blifvit upptagne på Fartygets Märkrulla eller Certepartie , eiler som kunde anses tillhöra Skeppets provision, borde de^i beslag tagas:
Att å sådane i öppna Sjön anträffande Fartyg, som voro destinerade till Svensk hamn, och befunnos innehafva förbudna varor, egde be-, vaknings-Chefen rättighet att försegla luckorne och Fartyget med påliteligt folk bemanna , samt till närmaste Stapelstad afsända. och under behörig
Domstol ställa:
Ätt ut - Revisorers Berättelse. 981 ländska Handels-fartyg, som i Sjön anträffades och till Svensk hamn voro destinerade, fmgo Bevaknings-Chefen väl icke visitera ; men i alla fall borde sådane Fartygs Handlingar undersökas, och om deraf utröntes, att förbudna varor funnos om hord, borde det utländska Fartyget äfven besättas och till närmaste Tullkammare införas.
Sedan i följd af dessa ordres ett Svenskt Fartyg, tillhörigt Handelshuset Jacob Skotte &
Son i Norrköping, på resan ifrån London till Stockholm, vid Höganäs blifvit anträffadt och af Bevaknings-Chefen på västra kusten den 2 Junii 1817 till Landskrona inbragt, hade under den 17 i samma månad, sådant tillägg uti Instructionen blifvit BevakningsCheferne meddcladt, att de borde använda all försigtighet vid uppbringningar, så att inga andra Fartyg upphragtes, än de som bevisligen hade Contraband om bord och ämnade sig till någon under Bevaknings-Chefens inspection varande hamn; men på till annan Svensk hamn destineradt Fartj^g, som anträffades och bevisligen innehade Contrahand, borde Bevaknings-Chefen låta försegla til 1- gångarne tili lasten och, om så nödigt pröfvades, på samma Fartyg låta embarquera en pålitlig man af sin Besättning, för att efterse, att det misstänkta Fartyget ej måtte inlöpa uti förbudna farvatten, och hurde denna person afgå,' antingen vid den Tullkammare der Fartyget erhöll Tullbetjening om hord, elier ock till den först anträffande af Riksens Ständers de öfriga Svensta kryssare, som då egde att till bevakning i den afgångnas ställe lemna en annan man.
Under den i3 näst förutgångne Maji bade i afseende på fremmande Fartyg följande ordres, såsom tillägg tili Instructionen, blifvit expedierade, att endast inom en Tysk Sjömil ifrån Svenska kusten oell uti den Svenska hälften af Sundet borde sådane Fartyg af Svenska kryssare kunna präjas; men att i öfrigt sorgfälligt borde undvikas , att emot hvilken fremmande Magts flagga som hälst göra styrkan gällande, och att då främmande Fartyg, ämnadt till Sverige, träffades inom Demarkations-linien för Rikets kust-territorium, kunde Bevaknings - Chefen skicka om bord derå en man af sin Besättning, för att följa Fartyget till första hamn, der Tullkammare funnes; men utan rättighet att visitera Fartyget, eller undersöka dess Papper.
Då nu Instructionens föreskrifter innehållit helt annat än Militairiska ämnen, har jag ej allenast ansett den hafva bordt i annan ordning både beredas och utfärdas, utan ock funnit densamma i flere delar uppenbart strida emot 1724 års Reglemente, der det i allmänhet är förbudet att uppehålla Sjöfarande uti deras destination, eller lägga hinder i vägen för fulländande af Skeppares resa, hvarjemte sättet huru med Handelsfartyg borde förfaras sålunda finnes deruti före - Revisorers Berättelse.
983 föreskrifvit, att detsamma borde beledsagas, antingen till behörigt inlopp, eller ock till den Sjötullskammare, dit Fartyget vöre destinerad!: , hvarvid, sedan Sjötulls-betjente emottagit bevakningen derå, Jagt-Lieutenalitens befattning borde upphöra; och om JagtLieutenanten icke kunde följa Fartyget till inloppet eller destinations-orten, egde han, utan att fordra Märkrulla, lägga allt tullbart gods under däck och försegla lasten samt derefter låta Fartyget obehindradt fortsätta resan, varande i öfrigt den af Herr GeneralAdjutanten påbjudna visitation å Fartyg i öppna Sjön både skadlig och utan ändamål, emedan då Fartyg är full-lastadt, det icke möjligen kan visiteras utan lastens rubbning eller lossning, som å öppen
Sjö ej kan verkställas, och då FÖrfattningarne endast innehålla förbud, att i Riket införa otillåtna varor, hvilket icke kan sägas hafva skedt, clå Fartyg , oaktadt de till Sverige äro destinerade, finnas i Öppna Sjön innehafva förbudet gods, och ännu icke hunnit uti Svensk hamn, eller i Svenskt farvatten inlupit, hvadan ock någon grund till åtal af sådan visitation ej kunde hemtas.
Om dessutom af Skeppshandlingar skulle finnas, att till Sverige destinerade Fartyg innehade varor, sorn i allmänhet voro till införsel förbjudna, kunde sådane varor icke dessmindre, efter särskildt tillstånd, vara till införsel lofgifna, 63 * \ 9^4 Ril :sens Ständers antingen till uppläggande på nederlag, hvilket varit händelsen med en del af lasten på Skottes ofvannämnde Fartyg, eller ock till förtullning, utan att Skepparen, hvilken endast tillhörer att uppgifva egaren till varorne, förhållandet dermed kan upplysa, och tillskyndas följakteligen genom Fartj^gs införande till närmaste Stapelstad, i stället för till destinations-orten, skada och uppehåll ej mindre för Skepparen och för egaren af såsom förbjudet ansedt gods, hvilken vanligen vistas å den sednare orten, och således ofta långt ifrån det ställe, dit Fartyget blifvit inbragt, än äfven för öfrige lastegare på samma Fartyg, hvilka utan anledning till underslef ifrån deras sida, oförskyldt kunna lida förluster, dels derigenom, att de icke erhålla sina varor i rätt tid , då de med fördel äro säljbara, dels ock genom lossning å fremmande ort, åter-inlastning, transportkostnader, m. m.