Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
L I S E T T E . Gudbevars ! ( kastar en sedel på bordet ) Se här är betalt .. ( till Fina ) Det sk all bli ' sista gången som jag går med på tocket här!
Åhja gudbevars! när man har hemligheter s å..
Visste Svanlund hvad jag vet, så aktade h an sig nog!
Och o m Bloms tervall hade reda på så mycket som j ag .. men vänta du, i morgon säger j ag honom all tsammans!
Understå di g bara! ( går ond ut g en om fonden ).
Åh! var du lagom stol t .. för j ag skall säga dig .. ( till fru Pylo ) Var så god lilla frun! ( betalar henne ) Hör nu frun lilla .. min f ästman får väl inte v eta af att den der mörka karlen har en ring som jag fått utaf Svanl und?..
106 F R U P Y L O . Åhnej , om jungfrun tar igen den bara, så får han inte veta utaf det!
F I N A . J a, det sk all jag visst det .. se, han stal den utaf mig emellan Kalmar och Ystad!
Adj ö lilla frun!
Vänta du Lisette!
Jag kan undra hvad det är för en gammal bekant, som j ag skall träffa! ( går genom fonden ).
F R U P U L O ( ensam ).
Hm! för att spå s ådana der nipperti ppo r behöfver man hvarken kaffe eller kort .. de äro alla lika! ( tager penningarne ).
Men är det inte syndpenningar?
Nej! jag tar dem för min snälla gosses skull .. han skal l vända dem i välsignel se! ( går till höger; tablår idån faller ).
En öppen plats vid Valdemarsu dden på Djurgården , med en byggnad till höger.
Går dsplan en är af stängd med ett stakett o ch nedanför ser man vattnet , samt i fonden södra bergen och läng st bort staden på afstånd , och i aftonbelysn ing.
Till venster en löfsal med ett dukadt bord , och bredvid den ett min dre bor d , vid hvilket sitta två musikanter , en med f iol och en annan med klar inett , hvilka blåsa dansmusik.
Vid ridåns uppgång dansas en vals af Blomstervall och Fina , Svanlun d och Lisette , J anson och Lina samt två andra par , medan några flickor sitta på en bän k till höger och se på.
Valsen slutar straxt efter ridåns uppgång ) .
BLOMSTERVALL.
SVANLUND. JANSON. FINA.
LISETTE.
FLICKOR och KAVALJERER.
TVÅ MU SIKANTER.
B L O M S T E R V A L L ( sedan valsen slutat ).
Tycker inte
Fina att det är bra mycket toujourare att dansa ute
107 när det är en så v acker afton som i afton? ( för henne till en bänk ).
Joo , det tycker j ag visst, det!
Det är så rysligt roligt att njuta uti gröng räset! -- Yff! hvad jag är v arm!
Får det lof att vara litet kallskål?
Det är vinkallskål ! B L O M S T E R V A L L .
På momangen, lilla sötunge! ( sprin ger in i bersån efter förfriskn ingar ).
S V A N L U N D ( som stannat bredvid löfsaln med Lisette ).
Får det lof att vara en liten smörg ås med salt kött i hastigheten?
Vi ha' så bra smörgåsar med oss ute ifrån stan'.
F I N A . J a, jag tackar .. med skorpor till!
Tackar, men jag skulle bra mycket hellre vilja ha' litet glass ! S V A N L U N D . D et har di inte här u te, men om det får lof att vara kaffe i stället, så fins det härinne hos brädgårdsvak tmäs tarn! S V A N L U N D . J a det kyl er det, i h astigheten!
Se, när jag är u te och luffar med bref om dag arne och blir rigtigt varm, s å kilar j ag in någonstans och får mig en kopp i h astigheten .. och l ägger jag då en pinne i koppen så är det det bäs ta som finns, näst supanmat!
L I S E T T E . Hu då, j ag är nog varm förut!
D en?
Det är h alfva h elsan, jungfru lilla!
Men jungfrun skall inte tro att det är en trädpinne inte .. utan en bränvinspinne .. i hastigheten!
Nå, kör vi fö r k affetårn?
L I S F T T E . Ja, k anhända att det är bra! ( till Blomstervall ) Hö r du Blomstervall!
B L O M S T E R V A L L ( sysselsatt med Fina ).
Jaha ..
"commang vulle vu", li lla vän? ( tar ett skutt till henne ).
L I S E T T E . En pinne?
Hvad kan den göra till'et?
108 L I S E T T E ( sakta ).
Åbäka dig inte för Fina, för då kastar jag mig i sjön!
Kommer aldrig i f råg an .. men man f år lof att v ara artig och ha g entiless!
S V A N L U N D ( till Fina ).
Fina lilla! du kucklar inte ihop någonting med B lomstervall,.. i hastigh eten!
F I N A ( med en knyck på nacken ).
Sällan! ( nyf iket och sakta ) Hvad har du och Lisette språk at om för resten?
Åh det har vari t både si och så, och hit och di t .. för bara man sl år opp språklådan så är det ungefär likasom eg alt hvad man säger i h astigheten! F I N A .
Jaja, men ak ta dig bara, för ser jag att du slår för henne, så s kall jag hjel pa dig!
S V A N L U N D . B ehöfs inte, lilla grynet! ( afsides ) Herre Gud hvad hon tycker om mig fasligt, i hastigheten! L I S E T T E ( till Blomstervall ) Jaså, ni h ar inte talt om något annat B L O M S T E R V A L L . Nej, inte ännu!
E N F L I C K A ( sittande på bänken , talande vid en tullvaktmästare ).
Hvad är det der för en? är det en rospigge? ( pekar utåt sjön ).
V A K T M Ä S T A R E N . Nej, det sk a' väl föreställa en holländsk koff!
F L I C K A N .
Nej kors så roligt! ( till de an dra )
Hör ni flickor! det der är en holländsk koffert! J A N S O N ( till Lina ).
Hvad gapar du på tullsnoken för?
Ja, men jag tål'et inte .. och j ag förbjuder dig vid fem riksdalers vite..
L I N A ( slår honom på armen och går ifrån honom ).
Äh hör du, du är inte i polisen nu ! L I N A . Kors , han måtte väl tåla att se på!
109 J A N S O N .
Nej, det är fan så sannt det ( till Svanlund ) Hö r du Svanlund, kom så ta' vi oss en tankställare! ( de gå in i löfsalen. ) F I N A ( till Lisette ).
Om du säg er ett ord om maschinisten, så talar jag om kappan!
L I S E T T E . Ja, du skulle understå dig!
L I N A ( kommer emellan dem ).
Hör nu, skulle vi inte l eka någonting emellan danserna?
Sista paret ut, eller något annat roligt.
L I N A ( stött ).
B ättre folk!.. gudbevars! ( till Svanlund so m i detsammn ko mmer ut ur bersån ) Hör nu vaktmästarn, kommer det inte några flera?
L I S E T T E . Nej , det nyttjas inte bland bättre f olk!
S V A N L U N D . Usch jo! jag har sagt åt en hel mängd i hastigheten!.. men de komma väl sednare! ( till Lisette ) Kaffet står och väntar derinne i löfsaln, jungfru Lisette lilla!
L I S E T T E ( fjärt ).
Nej ! nu bryr jag mig inte om något kaffe! ( för sig ) Sådant h är folk vet då inte alls hur en bal skall derang eras!
F I N A ( till Svanlund ).
J ag tycker som Lina, att vi borde springa enkleken!
S V A N L U N D . J a, det vore inte så rasande .. då kan man f å roligt och göra en liten kullerbytta i hastigheten! ( högt ) Ska' vi leka enklek en, medan vi vänta på de andra?
Och j ag är första enkan .. det är så rol igt att v ara enka! S V A N L U N D . Du menar väl bara så h är -- i hastigheten?
F I N A . J a, det är natu rellt! ( de ställa o pp sig , så att Janson och Lina bli de sista ) Sista paret ut! ( Spring er efter Janson u t till venster , Lina som stått till höger , anstränger sig att komma snart efter , man hör skratt och skrik utanföre. ) A L L A F L I C K O R N A .
110 S V A N L U N D ( ro par utåt ).
Ak ta krusbärsbusken i hastigheten! E N K A V A L J E R .
Man skall få se att hon nyper konstapeln! J A N S O N ( kommer tillbaka ).
Lina!.. lägg i väg bättre bara! ( ut till hög er.
) F I N A ( i fu ll fart från venster , följd i hack och häl af Lina ).
Jag sk all ha' fatt i honom!
L I S E T T E ( ropar ).
Sk ynda dig , Fina!
Sk ynda dig!
L I N A .
Ja om morgnarne! ( skuffar undan Fina och skyndar ut , fö ljd af Fina. )
S V A N L U N D . Jo -jo, Fina! man tar inte en poli skonstapel der man sätter honom inte! A L L A ( skrattan de , i det de se ut ).
Haha-ha!
Der ligga de alla tre!
Och J anson körde hufvut in i h undkojan!
E N F L I C K A . Herre Gud, om hund' biter näsan af honom!
J A N S O N ( utanför , afbruten af en skällan de hund ).
Foj!
Cas to r ... seså, lilla Moppe..
Åh!.. gå di n väg ...
Nej hör nu, det der ä' inte rätt!
F I N A ( ko mmer in ).
Ja, jag stupa' i min krinol in! det kan jag inte hjelpa!
L I N A ( inkommer arm i arm med Jan son , gråtande och ond ).
Det var Fina som skuffade mi g i ryggen! S V A N L U N D . Åhnej , han är inte van vid köttmat!
Åh se så, hvad g ör det att man faller omkull när man är ute och roar sig! J A N S O N ( sa kta ) Gråt i nte Lina lilla!
Du fick mig ju i fallet!
J A N S O N ( sakta ).
Stötte du dig k anske på hundkojan?
Ja, det är inte derför jag gråter .. men...
111 L I N A .
Nej, det var på knäskålen!
Jag tyck er att om man sk all leka något, så borde man leka pantlekar ... då kan man åtminstone... L I S E T T E . Äh , prata!... då kan man åtminstone slippa slå o mkull sig... S V A N L U N D .
Få sig en puss i hastigheten, ja!
B L O M S T E R V A L L . Nej! vi ska dansa! ( till musikanterna ) Spela opp en f ransäs, det är en så bra dans, för då kan man få konsalvera under tu rerna!
Seså, god herrar! bjud u pp nu! ( de börja bjuda upp , Blomster vall Lina , Jan son Lisette och Svan lund Fina , de öf riga efter omständigheterna , musikanterna stämma. )
Vill konstapeln bli' mi n "visalvi"?
Sanningens vägar
Vera, jordens dotter.
Prinsessan S p e r a n z a . Prins Sa1vator.
Prins Fortunio.
Den store kejsaren.
Kejsarinnan.
Abbedissan i ett nunnekloster.
Första nunnan.
Andra nunnan.
Nunnornas biktfar.
Nunnornas trädgårdsmästare.
Zigenarhöfdingen.
En serbisk bonde.
En bulgarisk mär.
Den gamle.
En bondflicka.
En äldre bonde.
En yngre bonde.
Förste hofmannen.
Andre hofmannen.
En halfgammal hofdam.
Första hoffröken.
Andra hoffröken, Tredje hoffröken.
Kejsarinnans lifmedikus.
En härold.
En fabriksarbeterska.
Förste arbetaren.
Andre arbetaren.
En banktjänsteman.
En polisbetjänt.
S:t Peter.
Första saliga.
Andra saliga.
Älfvadrottningen.
En annan älfva.
hoffolk, arbetsfolk, representanter för alla Europas folk, moner, troll o. s. v.
Bulgariska och serbiska bönder, zigenare, nunnor,
alla Europas suveräner, fördömda, änglar, saliga och de_______________
Första akten. brunn, omgifven af höga växter.
I bakgrunden murarna till ett gammalt nunnekloster med små, förgallrade fönstergluggar och en tung, sluten järnport.
Första scenen. med ränsel på ryggen, kommer gående, följande spåren af en Hvad, min trogne Vindsnabb!
Hvarför stannar PRINS SALVATOR (klädd som simpel vandringsman, I förgrunden en tropisk lustgård.
I midten en marmor-
hvit, hindlik jakthund.
Hunden stannar i närheten af brunnen). du här så tvärt.
Och du vädrar på ett så egendomligt sätt.
Skulle hennes spår gått fram här?
Säg, Vindsnabb, vädrar du vår härskarinnas spår?
(Söker bland buskarna och i den höga blomstermattan.)
Här bland blommorna skulle det icke förundra mig om jag såg hennes älskliga hufvud sticka fram.
Hon är själf en snabb.
Å, där är ju en byggnad -- ett gammalt doftande blomma.
Nej, jag kan inte se henne, Vindkloster efter hvad det tycks.
Är det där du menar,
Vindsnabb?
Skulle vår härskarinna tagit sin tillflykt
hit.
Så ung, så vacker, så älskad,
4 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
skulle hon flytt till nunnorna i ödemarken.
Hvad, stanna här.
Skall jag då klappa på denna port och
Vindsnabb, du vill inte gå vidare.
Du vill ovillkorligen fråga.
(Går fram till porten och läser inskriften.)
Sepolti vivi.
Lefvande begrafna.
Så kalla de sig själfva, de olyckliga, som tagit sin hemvist här.
Och ibland
dessa skulle jag finna min Speranza, hoppet, glädjen.
Det måste då vara med våld, som man fört henne berget -- få vi blott veta säkert att hon är där, så hit.
Men om också dessa murar vore fasta som hälleska de falla för den store kejsarens hand, som vore
de af papp.
(Bultar hårdt på porten med sin vandringsstaf.
Det dröjer innan någon kommer och öppnar.
En dämpad mystisk sång af kvinnoröster höres inifrån.)
Hvilken vemodig, hjärtslitande sång.
De sjunger som de fördömda måtte sjunga i helvetet!
(Bultar på nytt allt hårdare,) Det är inte möjligt att min Speranza är bland dem.
Men hvad går det dock åt hunden, som icke viker från stället.
Hittills har han icke unnat sig någon ro hvarken natt eller dag allt sedan hennes försvinnande.
Alltjämt framåt jagade han, ängsligt sökande -- och jag alltjämt i hans spår.
Hvad, trogna Vindsnabb, skulle vi verkligen ha nått
vårt mål.
Jag är säker om att ditt hundhjärta klappar
i samma ångestfulla spänning som mitt i denna stund. på Salvator.
Porten öppnas långsamt på gnisslande gångjärn, och en mycket gammal man tittar ut, talar med hes slämma.)
(Hunden nosar och vädrar vid porten samt hoppar upp
5 FÖRSTA AKTEN ----------------------------------------------------------
TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. dringsman, som djärfves störa de fromma systrarnas andakt.
SALVATOR. jag är olycklig.
Ha icke de goda systrarna miskund med en olycklig?
TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. sidan.
(Pekar på en port till höger.)
Där finner du köket, och där finns alltid en måltid för den hungrande och en bänk att hvila på för den trötte.
SALVATOR.
Väl har jag hvarken smakat mat eller sömn på tre mig, behöfver annan lindring.
Jag är icke trött och icke hungrande
Om du vill ha bröd och frukter, så gå åt den Förlåt mig, åldring.
Jag är icke ogudaktig, men Hvem där?
Hvad är det för en ogudaktig van-
hela dagar och nätter, men den själsångest, som drifver TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. nunnornas biktfar, som gärna ska höra dig.
Ska jag kalla på honom?
SALVATOR. prästen gifva mig de svar jag behöfver.
Du är portvakt här, icke sant?
TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. dan femtio år.
Ja, trädgårdsmästare mer än portvakt -- seHär kommer aldrig någon att öppna Vänta, gamle man.
Kanske kan du bättre än För dem som befinna sig i själanöd, finns här
6 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
porten för.
I morse var det första gången på många år.
SALVATOR. mig i dag.
Hvart gingo de?
TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. spilla ord på onödiga frågor.
Jag är inte van att SALVATOR.
Men visa mig åtminstone, i hvilken riktning -- höger i klostermuren.)
(Trädgårdsmästaren pekar åt en bakport längre bort till SALVATOR.
De äro ännu därinne?
TRÄDGÅRDSMÄSTAREN.
Lagar gamla kopparkärl på klostrets bakgård.
SALVATOR. ibland dem?
Zigenare alltså.
Var det en ung, skön flicka TRÄDGÅRDSMÄSTAREN.
SALVATOR. henne, ty hon är öfverallt den skönaste af alla.
Du har väl hört talas om den stora sorg, som i dessa dagar träffat alla Europas folk?
Om hon varit bland dem, skulle du genast sett
I morse?
Det har således kommit någon före
7 FÖRSTA AKTEN ----------------------------------------------------------
TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. fade alla jordens folk, när vår frälsare dog på korset.
SALVATOR. profetior utlofvat åt mänskligheten en ny frälsare?
TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. som sätter tro till sådan hädelse.
Det är lögn och djäfvulens bländverk!
Ve den SALVATOR. djupast åtrår?
Det är lyckan, gamle man, lyckan, som du och dina nunnor aldrig känt.
Vet du inte, att åt den store kejsaren öfver alla Europas folk blifvit
Vet du icke hvad det är, som hela mänskligheten
Men du har väl ändå hört talas om att nyare
Jag vet ej af annan landssorg än den som träf-
förespådt att han genom sin dotter Speranza skulle till världen och förena alla jordens folk under sin
bli stamfader till prins Felix, som skall bringa lyckan spira.
Och denna dotter, Speranza, på hvilken hela
jordens förhoppningar hvilar, hon har nu för tre dagar sedan försvunnit från kejsarens borg, vet du icke det?
Och utskickade från alla Europas länder äro ute på spaning efter henne.
Jag vet ingenting om detta gudlösa tal.
SALVATOR. hennes trolofvade.
(Ruskar den gamle vid axeln.)
Men så se då på mig!
Du står ju som om du Hör, gamle man, försök icke att ljuga.
8 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
sofve.
Jag är den man med hvilken hon skall föda om.
Och du vågar neka mig att se min brud.
TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. yrar om.
prins Felix, jag är den Salvator, som profetiorna tala
Hvad angår det mig allt det där, som du SALVATOR.
instinkt bedrar sig ej.
Neka icke -- min brud finnes härinne.
Hundens TRÄDGÅRDSMÄSTAREN (med ett hest skratt).
förstånd än för ditt skönhetssinne.
Därinne finner du ej mer någon kvinna -- du finner blott uttorkade sin kropp. skelett, som genom minst trettio års späkning dödat SALVATOR. säger jag dig, eller slår jag ned dig på fläcken.
TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. tid varit mitt lifs mål.
Därmed skrämmer du mig icke, ty döden har allSALVATOR. de då ut genom porten där?
När zigenarna slutat sitt arbete därinne--komma TRÄDGÅRDSMÄSTAREN (nickar jakande).
SALVATOR {ser sig om efter hunden).
Han har lagt sig att sofva i gräset.
Så, i bakgården då -- bland zigenarna!
Öppna,
Härinne!
Då är ditt val mer hedrande för ditt
9 FÖRSTA AKTEN ----------------------------------------------------------
TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. uppstån och sent gån till hvila och äten Edert bröd med sorg, ty han gifver det sina vänner vid de sofva.
SALVATOR (studsar).
Du menar --?
TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. (Går åter in i klostret och stänger porten i lås.)
Något vidare har jag icke att säga dig.
(Salvator går och lägger sig bredvid hunden) Minns Herrens ord: det är fåfängt att I bittida
Sedan VERA. glad, jublande, långsamt stigande musik, som kommer från (Nunnornas musik börjar nu öfverröstas af en annan,
djupet af brunnen.
Salvator lyfter hufvudet och lyssnar, springer slutligen upp och närmar sig brunnen samt blickar ner i den, stirrande allt mer och mer betagen ) SALVATOR. vore det hon själf lifslefvande.
(Med ett rop) Speranza! Å, Speranza!
Min flickas af bild i vattnet!
Det är som
musik tystnar, och nu är det som om hela lustgården begynte att sjunga och jubla; det är en hymn som uppstiger från plantorna, från fåglarna, från vattnet, en stor natursymfoni.
(Musiken stiger i allt mer jublande toner, nunnornas
Under detta ser man Vera långsamt uppskjuta ur brunnen.
10 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
Hon är naken, vattnet dryper från hennes hår hvilket täcker henne som en mantel ned till axlarna; kring höfterna hänga hoptrasslade vattenväxter.) SALVATOR. brud!
Ändtligen återfinner jag dig, du skönaste blomma på jorden!
Ja, som en blomma skjuter du upp ur jordens sköte, du underbara!
Hvar kommer du ifrån, hvar har du varit sedan du försvann från din faders borg?
VERA (som med ett hopp sprungit ned på marken och med en inså att endast hennes hufvud och axlar äro synliga). stinktlik rörelse af fruktan gömt sig bakom några höga plantor, Jag vet inte hvem du är och hvarför du talar så Speranza, min prinsessa, min härskarinna, min
till mig.
Jag heter inte Speranza utan Vera, och jag har aldrig haft någon fader eller någon borg eller ur jorden, och jordens dotter är jag.
Hvad vill du mig, hvem tar du mig för?
någon brudgum.
Som en blomma har jag skjutit upp
dina sinnen eller beröfvat dig minnet?
Har du glömt din Salvator, som älskar dig öfver allt på jorden och som profetiorna gifvit dig till brudgum?
VERA.
Och gärna vill jag följa med dig hvart du går.
(Tråder till hälften ut ur buskaget.)
Jag förstår inte ditt tal, men du behagar mig.
Har man då gifvit dig en dryck som förvirrat
11 FÖRSTA AKTEN ----------------------------------------------------------
SALVATOR (visar henne tillbaka). dig värdig, om jag missbrukade slumpen, som fört skall du återvända till din faders slott för att sedan blifva min brud på det sätt, som profetiorna föreskrifvit.
SALVATOR. så.
Du är det härligaste väsen, som finnes på jorden, du är skönheten, du är lyckan, du är hoppet, du är sanningen, du är allt i en person.
Du är allt det högsta en man kan åtrå; att äga dig, att veta sig himmelen själf, som sändt dig.
Å, du gör mig utom mig af fröjd, när du talar Nej, nej, fresta mig icke!
Jag skulle icke vara
oss tillsammans i denna ödemark.
Ren och oberörd
älskad af dig, det är mer än jordisk lycka, det är VERA. så skön och du talar så vackert. tillsammans.
Jag vet ingenting om himmelen, men jorden är Kom, låt oss vandra
SALVATOR. sådan till din faders borg.
Men du är icke klädd.
Jag vågar icke föra dig VERA.
Är jag icke lika väl klädd som fåglarna och planÄr jag icke klädd?
Du sade ju att jag var skön.
torna och alla dessa väsenden omkring mig som ej
12 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
sjunga om annat än om kärlek.
Hör du icke hvad de säga?
Det första ljud, som mötte mig vid mitt omkring mig andas lycka, jubel. Å, om jag hade trädt ensam in bland alla dessa väsenden och ej inträde här var ju en kärlekshymn.
Allt, allt i naturen
funnit min like, så skulle mitt hjärta brustit af sorg.
Men du stod där vid källans rand, du sade mig på ditt språk, detsamma som fåglarna och blommorna sade till hvarandra, du var min like, och mitt hjärta flög dig strax till mötes.
Du sade att jag var skön och att du älskade mig.
Jag svarade: tag mig, jag skjuter du mig ifrån dig, talar om att jag icke är klädd?
Det är då icke sant att jag är skön?
Det är då icke sant att du älskar mig?
SALVATOR. lighetsfullt, obegripligt har föregått med dig, du är icke längre dig själf, icke den Speranza, jag kände och som visste att jordelifvet har plikter lika väl som Å, dyra, älskade flicka, tala icke så!
Något hem-
är din.
Hvarför mörknar då nu din uppsyn, hvarför
fröjder och att den höga kallelse som är din, befaller dig att försaka ögonblickets njutning för ett högre lif.
VERA. främmande -- det är ännu allt så dunkelt för mig. lys mig.
Du gör mig ängslig.
Min kallelse är mig ännu så
Lämna mig inte ensam, hjälp mig, stöd mig, upp(Räcker bedjande händerna mot Salvator, som i stark
sinnesrörelse springer af och an, tar sig om hufvudet och vrider
13 FÖRSTA AKTEN ----------------------------------------------------------
sina händer.
Kommer därvid alt trampa på hunden, som far upp ur sömnen och börjar skälla ursinnigt på Vera.)
SALVATOR (störtar efter hunden).
Vill du tiga, fördömda kräk!
Vindsnabb!
Känner du ej längre din härskarinna!
(Vera gömmer sig på nytt, förskrämd, bakom buskarna.
Salvator slår hunden med sin vandringssiaf, så att denne nedfaller bedöfvad i gräset.)
Å, hvarför gjorde du det?
Min hund vågar att skälla på sin egen härskarinna.
VERA. förr.
Han sade bara sanningen, stackars kräk, när rädd, jag ryser.
Så skall det gå också mig -- man Sin härskarinna?
Men han har ju aldrig sett mig
han vägrade att kännas vid mig.
Å, Salvator, jag är skall hata mig, man skall förfölja mig, man skall missden.)
O, moder jord, som födt mig, haf förbarmande med mig!
Redan är himmelen förmörkad, växterna mig icke mer.
O, moder jord, hur skall jag våga -- ensam, ensam mot alla! och fåglarna sjunga icke mer -- och Salvator älskar
handla mig.
(Kastar sig ned och kysser och omfamnar jor-
höga gräset, då i detsamma tre gamla nunnor komma ut ur
(Ligger snyftande på marken, till hälften dold af det
klosterporten i bakgrunden.
Den som går i spetsen år klostrets abbedissa och bär ett krusifix framför sig, de andra två hålla händerna framsträckta och böjda emot hvarandra samt mumla
14 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
böner.
De skrida långsamt fram, äro mycket magra med
ihåliga ögon samt klädda i lösa skynken af groft, kvitt tyg, dok, som fladdra likt fiskmåsarnas vingar.)
sammanhållna med ett rep om lifvet; på hufvudet stora, hvita
VERA, SALVATOR, ABBEDISSAN och två andra nunnor.
ABBEDISSAN (till Salvalor). musik, hundskall och skrik utanför vår helgedom?
nadsfullt af sig hatten).
Hvad betyder allt detta oväsen, denna hedniska SALVATOR (träder fram och tar vördVördade moder.
Jag vädjar till din kristliga barm-
härtighet och till den plikt vi alla ha mot vår store kejsarborgen, har jag återfunnit här i denna dal.
kejsare.
Hans dotter, som blifvit skamlöst röfvad från Hennes sinnen tycks ha blifvit något förvirrade och hon kan ej själf förklara hur hon kommit hit, men ligger gråtande där i gräset.
Tag henne in till er, hon befinner sig i ett beklagligt tillstånd.
Se hur hon gif henne kläder och behåll henne i ert skydd, tills föra henne på ett henne värdigt sätt.
Er belöning skall icke uteblifva, det lofvar jag, prins Salvator, prinsessan Speranzas trolofvade brudgum. himlande sig öfver hennes nakenhet.)
jag hunnit underrätta kejsaren och han kan låta hem-
(Nunnorna närma sig tvekande den gråtande flickan,
15 FÖRSTA AKTEN ----------------------------------------------------------
ABBEDISSAN. ser ni, systrar, hurudana de äro, till hvilka människorna sätta sitt hopp.
Denna fallna flicka, som rymt från sin far med sin älskare -- är så blottad på all skam världens frälsare, som de säga.
Detta!
Detta skulle vara kejsarens dotter.
Där
att hon klädt af sig naken -- hon skulle bli mor till SALVATOR. dotter, det svär jag vid Gud. nunnorna.)
Hon är ren som en himmelens (Vera lyfter ansiktet från jorden och stirrar förskräckt på ABBEDISSAN. sig, så att man känner sig oren blott vid att se på henne.
Hon! som sprider orenhet rundt omkring
öfver henne på långt håll och med bortvända ögon, de andra följa exemplet.