Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t i December månad förlidet år afdömd arftvist, kommit i besittning af tillgångar, som, jemte påräknade utdelningar utur hans broders, Capitainen J. J. Forslunds gäldbundna bo, ungefärligen motsvarade de i Fändrikens concurs bevakade fordringar, hos Directionen öfver Banco-Discont-Verket anhållit, att, med afseende på de torftiga omständigheter, hvaruti han sig befunne, och till följd hvaraf Iian alltifrån år 1837 åtnjutit allmänt fattig-underhåll af Elgå församling, det Banco-Utshottets Utlåtande, N:o 11. 3 malle medgifvas honom, att, under villkor, det Discont-Verkets till 4,958 R:dr uppgående capita l-ford ringar, med derå beräknad 5 procents ränta liqviderades, undfå eftergift af den å samma fordringar upplupne straffränta å 3 procent; så har Directionen den 8 nästlidne Februari förklarat, att Directionen, enligt gällande Banco-Reglemente, väl icke egde att efterskänka något i Discont-Verkets lagliga rätt och således ej eller kunde bevilja den sökta afskrifningen af skillnaden emellan 8 och 5 procents-räntan, men att, enär ansökningen, med hänsigt till Fändriken Forslunds utfattiga tillstånd, hade billighet för sig, och det äfven vore med Verkets fördel närmast förenligt att ju förr desto heldre erhålla liqvid, Direclionen ville, derest ifrågavarande skulder till capital och upplupen ränta a 5 procent från förfallodagen inom påföljande Juli månads utgång inbetalies, hos blifvande Banco-Utskott tili bifall förorda of vanberörde anhållan.
Fändriken Forslund, som sedermera fullgjort de honom utaf Discont-Directionen föreskrifna villkor, har, uti Lili Utskottet ingifven skrift, sökt befrielse från ofvan berörde straffräntas erläggande.
Efter hvad Utskottet inhemtal, utgjordes Fändriken Forslunds skuld till Discont-Verkets sistnämnde dag af: a) Capital-återsloden 370 R:dr å ett af honom, emot Capitainen J. J. Fors lunds borgen, upptaget och den 1() April 1834 förfallet lån, stort 400 R:dr, hvilken skuld den 23 sisllidne Juli blifvit, till så väl capital, sorn upplupen öfverränta å 8 procent, 327 R:dr 12 sk. 9 rst. till fullo liqviderad; b) Gapital-återstoden 1998 R:dr å ett af honom, emot förrberörde borgen, upptaget, den 12 Mars 1834 förfallet, lån, stort 2,160 R:dr, hvilken capital-återstod näslnämnde dag blifvit med derå upplupen 5 procents ränta, 1,113 R:dr 2 sk. 8 rst, inbetald, jemte ett belopp af 23 R:dr 44 sk. 8 rst. å den till 667 R:dr 40 sk. 2 rst. uppgående straffräntan, hvarå således återstå oiiqviderade 643 R:dr 43 sk. 6 rst; samt c) Capital-återsloden 2,590 R:dr å ett af Capitainen J. J. Forslund, emot Fändrik Forslunds borgen, upptaget, den 12 Mars 1834 förfallet, lån, stort 2,800 R:dr, hvilken capital-återstod likaledes den 23 sistlidne Juli blifvit, jemte upplupen 5 procents ränta, 1,442 R:dr 35 sk. 11 rst. godtgjord Discont-Verket, hvars fordran för straff-ränta å lånet utgör 865 R:dr 31 sk. 2 rst., allt Banco.
Enär Fändriken Forslund sålunda icke allenast fullgjort de honom af Disennt-Directionen föreskrifne inbetalningar af låne-capitalen, med 4 Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 12. derå upplupen 5 procents ränta, utan äfven till en del godtgjort. straffräntan, samt till liqviderande af derå återstående belopp, sedan Capitaiiten Forslund i utfattigt tillstånd aflidit, skulle, enligt företedt intyg af Sysslomännen i bådas concurser, åtgå bela det öfverskott, som vid slutlig utredning af Fändriken Forslunds concurs möjligen vore att förvänta, och detta öfverskott för honom, såsom gammal och oförmögen till arbete, är till lifs-uppehälle oundgängligen erforderligt, har Utskottet velat hos Rikets Ständer hemställa, att eftergift för nu oguldne skillnaden emellan 5 och 8 procents ränta å de lån, för hvilka f. d. Fändriken Forslund hos Banco-Discont-Verket häftar, måtte honom beviljas.
M 12 Ank. till Exp. Utsk. den 23 Sept. kl. 3 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kamercraren vid Länc-Contoret i Götheborg E. S. Winbergs ansökning örn eftergift af öfver ränt a ä Discont-lån.
Ilos Utskottet har Kamereraren vid Rikets Ständers Låne-Contor i Götheborg E. S.
IVinberg, uti ingifven skrift, anhållit dels orri befrielse från erläggande af upplupen öfverränta 236 Riksdaler 41 sk. 6 rst.
Banco å 3:ne af bemälde iVinberg inlemnade och sedermera falska befunne låneansökningar på ett sammanräknadt capital-belopp af 730 R:dr, hvilket belopp den 22 Mars nästlidet år utaf honom blifvit till Låne-Conloret inbetaldt, och dels om eftergift af den räntebrist, stor 45 R:dr 36 sk. 11 rst, som affordrats honom, i egenskap af inlemnare utaf ett falskt befunnet låne-reversal å 300 R:dr, som till capital jemte 34 R:dr 12 sk. af upplupne öfverräntan blifvit infriadt af utgifvaren utaf det å reversalet tecknade vederhäftighets-betyg.
I afseende å förstnämnde 3:ne lån har Utskottet inhemtat, dels att efter låntagarens, Prosten och Kyrkoherden J. A. Lundbergs, den 23 Januari 1839, timade död, löftesmännen, Landtbrukarne C. L.
Lundberg i A11- B ancö-Ut slottets Utlåtande, A:o 12 5 neied och II. G. Jrallin, i Skozar, vid anställd lagsökning, förnekat och med ed betygat sig hvarken hafva skrifvit eller tillåtit någon annan att skrifva deras nanni under borgensförbindelserne, på grund hvaraf ock de blifvit, genom laga dom, från all betalningsskyldighet befriade, dels alt uti låntagarens concurs, der fordringarne blifvit bevakade, någon tillgång icke funnits för oprioriterade fordrings-egare, samt dels att Winberg, såsom inlemnare af låne-documenten och för deras riktighet ansvarig, inbetalt capitalbeloppen, men af Direclionen öfver Låne-Contoret erhållit anstånd med erläggande af den upplupne öfver-räntan, för att kunna hos Rikets Ständer söka befrielse derifrån.
Angående åter det sist omförmälde lånet är vordet upplyst: att reversalet för detsamma blifvit till Winberg insändt af Fältväbeln vid Kongl. Bohusläns Regemente P. Linderoth, försedt med namnen Per Börjesson i Nordby, såsom låntagare och Andreas Johansson i Norra Torp jemte Gabriel Johansson i Rörvik såsom löftesmän, hvilkas namnteckningar varit bevittnade af förenämnde Linderoth och 2:ne andra personer,' samt vederhäftig hets-betyg åtecknadt af t. f. Domhafvanden i Qville härad, Vice-Häradshöfdingen A.
Aberg, hvilken tillika intygat, att så väl låntagare, som löftesmän voro fastighets-egare; att, efter anställd lagsökning och rättegång mot nyssberörde låntagare och löftesmän, det blifvit ådagalagdt, att låntagaren vore en i orten alldeles okänd person, och alt löflesmannen Anders Johansson för flera är sedan från orten afvikit och der aldrig egt fast egendom, samt att andre löftesmalinén Gabriel Johansson förnekat, det han tecknat eller teckna låtit sitt namn och deslomindre kunnat om ett motsatt förhållande öfvertygas, sorn de återstående namnvittnena, sedan Linderoth under tiden afhändt sig lifvet, förklarat, att äfven deras na inteckningar blifvit falskeligen ditsatte; att, då Låne-Contoret, vid sådant förhållande, vändt sin talan emot Vice Härads o ' liöfdingen Aberg, som, genom sitt o vigtiga intyg om låntaga rens och löftesmännens fastigheter och vederhäftighet, hufvudsakligen bidragit till lånets utgifvande, Aberg, genom Kongl.
Maj:ls och Rikets Götha Hof-Rätts utslag den 30 October 1839, blifvit dömd att till Låne-Contoret utgifva lånets capital-belopp med 5 procent ränta derå från den dag, då målet i Kongl. Hof-Rätten gjordes anhängigt, hvilken ersättning blifvit af Häradshöfdingen Aberg fullgjord; samt slutligen att den å lånet nu balancerade räntebrist utgör skillnaden emellan den å capitalet från förfällodagen beräknade 8 procents öfverränta och den ränta, som af Aberg blifvit inbetald. 6 B anco-Ut skottets Betänkande, N;o i3.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, och ehuru Winbergs ansökning om eftergift af honom åliggande betalningsskyldighet loide å ofvanberörde 4 lån oliqviderade räntor blifvit af Directionen öfver Låne-Contoret i Götheborg till bifall förordad, har Utskottet icke funnit skäligt, att, med förminskande af Låne-Contorets påräknade ränte-intägter, en sådan eftergift tillstyrka; men då Kamereraren Winbergs iråkade ersättningsskyldighet endast är en följd af andra personers bedrägliga förhållanden, och omständigheter dervid förekommit, som för honom försvårat desammas upptäckande, samt Kongl. Maj:t, genom tid efter annan meddelade Nådiga Domar i mål, angående sökt befrielse från räntas erläggande för lån, som utgifvits på falska lånehandlingar, förklarat inlemnaren af sådan handling icke kunna åläggas betala annan eller högre ränta, än 5 procent från den dag, han för lånebeloppet blifvit kräfd, finnér Utskottet sig böra hos Rikets Ständer hemställa, det Kamereraren Wålberg mätte förunnas befrielse från erläggande af den uti ofvanberörde honom affordrade öfver OO ränte-belopp ingående straffränta.
Stockholm den 19 September 1844. jn i3- Ank. till Evp.
Utsk. den 23 Sept. kl. 3 e. m.
Betänkande, angående afskrifning af 3:ne från Låne-Contoret i Malmö utgifne Discont-lån.
Directionen öfver Rikets Ständers Låne-Conlor i Malmö har, vid redogörelsen inför Utskottet öfver Låne-Contorets utestående osäkra fordringar, hemställt, att 3:ne lån om ett återstående sammanraknadt belopp af 2,342 R:dr 6 sk., hvilka blifvit år 1826 derstädes upptagne af framlidne Rvttmästaren Friherre J. W.
Bennet, emot borgen af likaledes aflidne Ryttmästare!! G. Horn, måtte få afskrifvas, sedan genom bevakning i så väl låntagarens, som löftesmannens concurser samt afgifne urarfvagörelser, upplysning vunnits, att ali tillgång till oprioriterade fordringars gäldande saknas.
Banco-Ut skottets Memorial, N:o 14•
Då, efter livad sålunda är vordet upplyst, någon utsigt till erhållande af betalning för ofvanberörde 3:ne utaf RyttmäsLaren Friherre J. IV.
Bennet i lifstiden upptagne lån ej vidare finnes, får Utskottet bos Rikets Höglofl.
Ständer tillstyrka, att samma lån måtte, till deras återstående belopp, 2,342 R:dr 6 sk. banco, få utur Låne-Contorets räkenskaper afskrifvas.
JYs Ank. til!
Exp. Utsk. den 23 Sept. ti. 3 c. m.
Memoria/, i anledning af Uppbörds-skrifvarén L.
Heidenbergs ansökning om ersättning for åtskilliga Bancosedlar, sorn genom eldsvåda skola gått förlorade.
Uti en till Rikets Ständers sednast församlade Pievisorer samt Banco-Fullmägtige ställd skrift af den 1 December nästlidne år, bar Uppbördsskrifvaren L.
Heidenberg, under tillkännagivande, att han, natten emellan den 12 och 13 nästförutgångne September, genom eldsvåda förlorat contanta medel till ett belopp af ungefärligen 2,900 R:dr Banco, bestående af 5 sedlar å 500 R:drs valör, 1 sedel å 100 R:drs, och det öfriga i smärre sedlar, allt af Bankens sedelslag, anhållit om Revisorernes och Fullmägtiges förord och tillstyrkan hos Rikets nästsammanträdande Ständer, för att undfå ersättning för de, på berörde sätt, förlorade sedlar.
Sedan denna ansökning blifvit af bemälde Revisorer till BancoFullmägtige öfverlemnad, för vidtagande af den åtgärd, hvartill sakens beskaffenhet och det serskildt uppgifne ömande förhållandet kunde föranleda, samt Banco-Fullmägtige öfver samma ansökning infordrat utlåtande af Bankens Under-Styrelse och Fiscals-Embete, så har Fiscals-Embetet, vid granskningen af ifrågavarande skrift, jemte deruti åberopade handlingar, funnit följande omständigheter vara uppdagade och styrkte, nemligen: att Heidenberg den 6 September nästlidet år hos Stockholms Stads Justitiae-Collegium och Förmyndare-Kammare qvitterat 2,500 R:dr Banco* 8 Banco-Utskottets Memorial, N:o nj. hvilka af Collegii allmänna lånefond blifvit utassignerade till Styrmannen Peter Carlsson och dess hustru, Fredrica Wilhelmina Norelius-, att, sedan Heidenberg.
Aen 7 September berörde år till Bankens
DepositionsAfdelning inlemna t en af Justitiae-Collegium och Förmyndare-Kammaren på omförmälde belopp, 2,500 R:dr Banco, utfärdad assignation, Depositions-Afdelningen härå samma dag utfärdat invisning på cassan med IS:o 6,141, som emot återställande af Bankens pollett utbekommits; alt, då eldsvådan, natten emellan den 12 och 13 i ofvannäinnde September månad, utbrutit i den af Heidenberg bebodda egendom, de till stället först ankomne personer, hvilka träffat
Heidenberg i ett nästan förvirradt sinnestillstånd och utan annan beklädnad, än skjorta och kalsonger, blifvit af honom anropade om hjelp att rädda hans chiffonier, med tillkännagifvande af Heidenberg, alt han deruti hade förvarade mycket och andra tillhöriga penningar samt att denna chiffonier fanns uti ett rum en trappa ripp i huset; att, sedan åtskillige personer, i anledning häraf, skyndat lill det anvista rummet, den af Heidenberg omnämnde chiffonier der påträffats och ert afsatls deraf jemväl blifvit framlyftad till fönstret, för att derifrån utkastas, xnen att, innan sådant hunnit verkställas, de personer, som dervid biträdt, blifvit, för eld och rök, nödsakade att hasta ur rummet, från hvars fönster korrt derefter elden utträngt; att Heidenberg måst med våld afhåilas ifrån, att, såsom han haft för afsigt, sjelf begifva sig in uti det brinnande huset, efter det de öfriges bemödanden att rädda chiffonieren fruktlöst aflupit; samt att, enligt ett vittne, Stadstjenaren Dahlströms utsago, Dahlström, då han, efter eldsvådans slut, uppehållit sig vid de nedbrända husen, under gräfningar och undersökningar, påträffat ett falnadt, uppbrändt papper, hvilket
Dahlström, såsom orden i vittnesmålet lyda, nära nog på sin ed kunde taga, vara en Rikets Ständers Banks sedel å 100 R:dr Banco.
Jemte tillkännagifvande häraf, hafva Banco-Fullmägtige, uti Memorial af den 14 nästlidne Mars, sig utlåtit, att hvad sålunda i ämnet förekommit, visserligen innefattade, på sätt Fiscals-Embetet jemväl ansett, sådana omständigheter och- liknelser lill bestyrkande af Heidenbergs uppgift, att de 2,500 R:dr Banco, som han den Tale September näsllidet år i Banken undfått, och hvilka skola bestått af fem sedlar å 500 R:dr hvardera, verkligen uppbrunnit vid den Heidenberg, natten emellan den 12 och 13 Banco-Utshottets Memorial, N-o i4' 9 i samma månad och år, öfvergångne eldsvåda; att nära nog moralisk visshet derom kunde vara vunnen, men enär juridisk bevisning härom saknades, samt Heidenberg icke ens förmått styrka, af hvilka valörer de sedlar varit, som han å Justitias-Collegii och Förmyndare-Kammarens ofvanomförmälde assignation hos Banken erhållit, än mindre kunnat å dem uppgifva data, numer och littera, hvadan Banken, i händelse det uppgifne beloppet af dessa sedlar Heidenberg godlgjordes, utsattes för äfventyret att betala detta belopp dubbelt, utan möjlighet att, genom Heidenberg anordrad borgen eller annat försigtighetsmått, kunna sig freda från deli förlust, som dymedelst för Banken, uppstode, ansåge Banco-Fullmägtige sig, lika med Under-Styrelsen och Fiscals-Embetet, icke kunna tillstyrka bilall till Heidenbergs arsökning i denna del; likväl och för den händelse Rikets Ständer, på grund af Utskottets tillstyrkande, skulle, med afseende på de för Heidenberg förekommande ömande omständigheter, finna godt tillåta, att Heidenberg, efter det han inför vederbörlig
Domstol med ed sin uppgift i förevarande hänseende styrkt, finge af Banken utbekomma ett emot förenämnde 2,500 R:dr Banco svarande belopp, trodde BancoFullmägtige sig böra upplysa, att uti Bankens Sedel-Contor icke funnes några räkenskaper, der, i saknad af numer, serie-bokstaf och årtal, en sådan utbetalning kunde bokföras, utan komme densamma då, på sätt vid ett föregående tillfälle iagttagits, alt utbetalas af Låne-Afdelningen, och påföras räkningen:
"Inlöste sedlar af nya slaget”, hvarigenom en motsvarande summa kunde från sedelskulden afräknas; och hafva Banco-Fullmägtige slutligen hemställt, att, i afseende på de öfrige 400 R:dr Banco, hvilka, enligt Heidenbergs härutinnan i allo obestyrkta uppgift, jemväl skola varit förvarade uti hans vid förenämnde tillfälle uppbrunna chiffonier, någon ersättning icke måtte ega rum.
Sedermera har Uppbördsskrifvare!!
Heidenberg, till ytterligare stöd för sin ifrågavarande ansökning och för närmare upplysning, angående de, genom ofvanberörde olyckshändelse, honom åbragte förluster, till Utskottet ingifvit dels ett utdrag af Öfver-Stålhållare-Embetets för Police-Ärenden protocoll för den 13 och 14 September 1843, deraf inhemtas, att vid den hos bemälde Embete, rörande omförmälde eldsvåda, hällne undersökning, genom
Heidenbergs och ålskillige andre persöners hörande, är vordet utredt, bland annat: att, då eldens utbrott först blifvit bemärkt och Heidenberg skolat derom undrrrättas, han funnits ligga afklädd sofvande i sin lith. till R.
Prot. 1844. 6 Sami. l Afd. 4 Baft. 2 10 Banco-Utskottets Memorial, N:o 1-4- säng; att Heidenberg
. med möda lyckats rädda undan lågorna sina 2:ne Larm hvilka legat i samma rum, der hans chiffonier funnits, samt alt det uppbrunna huset tillhört Heidenberg och varit brandförsäkradt lill ett belopp af 2,500 R:dr Banco, hvaremot någon upplysning om anledningen till eldsvådans uppkomst, genom nämnde undersökning, icke kunnat vinnas; dels af åtskilige personer utfärdade bevis, upplysande, alt Heidenberg gjort sig känd för ett hedrande uppförande samt, i sin egenskap af Uppbördsskrifvare, redligt och pålitligt sig förhållit; att genom en år 1842 i Heidenbergs bostad föröfvad inbrottsstöld
Heidenberg förlorat en betydlig del af sin egendom; och alt Heidenberg i näsllidne Februari till Styrmannen Peter Carlsson utgifvil sin förbindelse att gälda 2,300 R:dr Riksgäld, utgörande, efter afdrag af en Heidenbergs hos Carlsson egande genfordran, återstående beloppet af den summa, Heidenberg, på sätt ofvan är nämndt, för Carlsson i Banken utbekommit; dels ett af hustru Carlsson, under mannens bortovaro på utrikes sjöresor, under edelig förpligtelse, meddeladt intyg derom, att, enligt träffad öfverenskommelse, Heidenberg, sedan hon oftaberörde medel i Banken erhållit, skolat dermed, för makarne Carlssons räkning, inköpa .någon mindre fast egendom här i staden; dels ock en af Heidenberg upprättad förteckning öfver den vid eldsvådan uppbrunne honom tillhörige fasta och lösa egendom, af Heidenberg under edsförpligtelse i värde uppskattad tili ett belopp af minst 6,961 R:dr 41 sk. 8 rst.
Banco; och har Heidenberg härförutan, uti en lill Utskottet ingifven skrift, under åberopande af sin ofvanberörde ansökning, förklarat sig beredd att med ed fästa sanfärdigheten af sina gjorda uppgifter.
Utskottet har tagit detta ärende under öfvervägande; och ehuru, hvad först angår de 2,500 R:dr B:co, som Heidenberg, för Styrmannen Carlssons och desshustrus räkning, å Justitias-Collegii och Förmyndare-Kammarens assignation den 7 September 1843 i Banken utbekommit, Utskottet anser det icke vara lagligen stvrkt, att, på sätt Heidenberg uppgifvit och sökt visa, omförmäldte penningebelopp vid den Heidenberg, natten emelian den 12 och 13 i samma månad, öfvergångne eldsvåda uppbrunnit; dock som de omständigheter och liknelser, hvilka till stöd för Heidenbergs berörde uppgift förekommit, innefatta så hög grad af sannolikhet om verkligheten af nämnde förhållande, att, efter Utskottets öfvertygelse och i öfverensstämmelse med hvad Banco-Fullmägtige och Bankens Fiscals-Embele äfven yttrat, nästan full moralisk visshet derom synes vara vunnen, samt Hei" enberg derjemte förklarat sig beredd att sannfärdigheten af sin ifrågava - Banco-Utskottets Memorial, N;o 11 rande förlust med ed bekräfta, bar Utskottet, med fästadi afseende tillika å de beträdande Heidenberg förekomue .serdeles ömande omständigheter, skolat till Jbllikels Ständers behjertande hemställa, att, derest
Heidenberg giller inför vederbörlig
Domstol med ed styrka sin uppgift, att de 2,500 R:dr Banco, bestående af 5 sedlar å 500
R:dr hvardera, sorn Heidenberg, å Stockholms Stads Justitise-Collegii och Förmyndare-Kammares assignation, den 7 September 1843 i Banken utbekommit, verkligen uppbrunnit vid den uti Heidenbergs egendom natten emellan den 12 och 13 i samma månad och år inträffade eldsvåda, Heidenberg må af Banken utbekomma ett emot förenämnde 2,500 R:dr Banco svarande belopp.
Vidkommande deremot
Heidenbergs anhållan om ersättning för de öfrige 400 R:dr Banco, som jemväl skola varit förvarade uti hans vid omförmälda tillfälle uppbrunna chiffonier; så och då sannfärdigheten af denna Heidenbergs uppgift icke blifvit ådagalaggd, får Utskottet till Heidenbergs berörde anhållan afstyrka bifall.
Af Herr Handlanden Lindström:
"Ehuru icke kan nekas, att man med nära nog moralisk, visshet kan antaga det af Heidenberg uppgifna förhållandet, anser jag likväl Utskottets fattade beslut, såsom prsejudicat, kunna i framtiden för
Banken medföra följder af betänklig beskaffenhet; och får i äg således, ehuru ömande omständigheterne än må förete sig, likväl emot jeslutet anmäla min reservation”.
Häruti har Herr Foenander instämt.
Af Riksdags-Fullmägtigen Johan Andersson från Skaraborgs Län: ”Emot Höglofl.
Utskottets beslut i frågan om ersättning till Uppbördsskrifvaren Heidenberg för de vid eldsvådan natten till den 13 September 1843 förlorade 2,500 R:dr Banco, får jag mig reservera.
Emedan Herr
Heidenberg icke med ett enda vittne eller bevis gillat styrka, att han verkligen innehaft och förlorat de omförmälcle penningarne, och att Utskottet på en af honom erbjuden eds-bekräftelse tillstyrkt Rikets Ständer att af Banken utbetala förenämnde belopp, anser jag vara högst vådligt, dessutom slå i strid med allmänna Lagen.
Och skulle Rån - 12 Banco-Utskottets Memorial, N:o 14. co-Styrelsen säkerligen aldrig blifva i brist på dylika ersältnings-frågor, derest ett sådant praejudicat skulle göras gällande”.
Uti denna reservation hafva sig förenat Riksdags-Fullmägtige Henric Andersson från Örebro Län samt Anders Erikson från Elfsborgs Län. STOCKHOLM, eiués & granbergs tryckeri, 1844.
Banco-Utikottett Betänkande, N;o 15. 1 N:o 15.
Ank. till Exp.Utsk. d. 23 Sept., kl. 3 e. m.
Betänkande, med förslag till ett förändradt mynt-system.
A"id 1834 och 1835 arens Riksdag afläto Rikets Ständer till Kongl. Majrt en underdånig Skrifvelse , innefattande anmälan derom, att de fastställt Svenska myntets räkne-enhet till jemnt if 4^dels R:dr Silfver Specie, i enlighet med det skrot och korn, som Mynt-Ordningen af år 1830 bestämmer, samt att denna mynt-enhet, svarande mot Tolf skillingar Silfver Specie och i räknevärde enahanda med En Riksdaler Riksgäldssedel-, borde benämnas Riksdaler Courant och indelas i 48 skillingar, samt hvarje sådan skilling i 12 runstycken; men sedan Kongl. Maj:t, under den 6 April 1835, i Nåder förklarat, att som Rikets Ständer till dåvarande tid fortfarit att fastställa beräkningarne af Statens utgifter oell inkomster uti den redan år 1804 brukliga räkne-enheten, Riksdaler Banco, och en hastig förändring i detta hänseende skulle åstadkomma oreda i enskilda affiandlingar, hvaremot bibehållandet af det, som redan funnes och genom bruket vore befästadt, icke kunde på något sätt dertill föranleda, Kongl.
Maj:t ansåge tiden då ej vara inne att afgöra en fråga, sorn vidrörde så många interessen och som egentligen vore ideel, samt alltså faldet dåvarande vägrade
Sitt bifall till Rikets Ständers begäran om räkneenhetens bestämmande i så kallade Riksdaler Courant och bibehölle det gamla räknesättet i Riksdaler Banco; så hade Rikets Ständer vid sednaste Riksdag, uti underdånig skrifvelse af den 8 Augusti 1840, förmält, att äfven de tagit i öfvervägande frågan om ett förändradt mynt-system, med hvad dermed eger sammanhang, och dervid haft tillfälle stadga sin öfvertygelse, att den sedermera förflutna tiden icke medfört någon hufvudsaklig förändring i de omständigheter, som vid 1834 och 1835 årens Riksdag föranledde dåvarande Ständers underdåniga anmälan om olägenheterne deraf, att någon bestämd räkneenhet för penningeförhållandena inom Riket ej funnes; att Rikets Ständer också fullkomligt instämde i den vid samma tillfälle yttrade och af dagliga erfarenheten allt mer och mer bekräftade åsigt i afseende å dessa förhållanden, hvilka måste föranleda en för allmänna penninge-rörelsen i så många fall menlig olikhet i begreppen om fastigheters, varors, arbetsbiträdens och fordringars uppgifna värden; att sedan de omväxlingar och förändringar, Rikets Bih. till R.