Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande Handtverkerierna och frågan huruvida dessa, åren 1856—1860, stigit eller fallit och hvilka omständigheter vållat ena eller andra förhållandet, hafva Handtverks-Föreningens Fullmäktige, bland annat, anfört: att derest afseende fästes uteslutande å arbetsskickligheten, som nu för tiden onekligen vore större, än tillförene, omdömet att handtverkerierna stigit väl icke saknade ali befogenhet; men att med den större arbetsskickligheten icke i allmänhet följde större fördel för den, som skickligheten ägde; att den ekonomiska ställningen ingalunda vore fördelaktig, utan för det egentligen handtverksidkande Borgerskapet, äfven med användande af största flit och omsorger, tvertom ganska knapp och osäker; att få handtverksidkare ägde sådan kapital tillgång, att de förmådde drifva sina yrken i den skala, att de kunde uthålla täflan med utländningar, som, till följd af de, i handelns intresse, allt mer och mer minskade tullsatserne, numera hitsände de flesta slag af varor och handtverkstillverkningar; att handtverksidkarne, hvilka icke, i likhet med fabriksidkarne, hade utväg att erhålla låneunderstöd ur offentliga kassor, dessutom ledo kännbart intrång af de uti härvarande Straff- och Arbetsfängelser, särdeles det å Långholmen, inrättade verkstäder, hvarest numera förfärdigades nästan hvad slags arbeten som helst, visserligen ej så väl gjorda, men till billigare pris, än dem, hvartill arbetena kunde åstadkommas af handtverksidkarne, som finge vidkännas utgifter för dryga aflöningar åt sina arbetare, högt uppdrifna husliyror och betydliga skatter till både Kronan och Kommunen; att de i handtverksyrken anställde gesällers och arbetares ekonomiska ställning långt ifrån vore god, ty om än den dag-aflöning, handtverksarbetaren åtnjöte, visserligen icke kunde anses obetydlig, hade han dock föga lycklig framtid att emotse, helst Mästarnes eller Idkarnes egne vilkor ej voro sådane, att verksam hjelp kunde lemnäs arbetare, som af ålder, sjukdom eller annorledes blifvit till arbete oförmögne; att fattigförsörjnings-inrättningarnes befolkning också räknade bland sig många, kanhända de fleste, från handtverksarbetarnes klass; hvarjemte den omständighet, att icke mindre än omkring 500*) handtverksborgare, i följd af oförmåga att betala skatter till staden, blifvit åren 1859 och 1860 fråndömde rättighet att med sine yrken fortfara, blifvit af Fullmäktige åberopad såsom ytterligare bevis på bandtverkeriernas fallande ekonomiskt hänseende.
I anledning af den i Öfver-Ståthållare-Embetets senaste femårsberättelse åberopade omständighet, att det handtverksidkande Borgerskapets medlemmar under åren 1851—1855 inköpt härstädes flere fastigheter, än de försålt, och att värdet af de förra, eller inköpte fastigheter, med uppgifvet belopp, öfverskjuta de sålde fastigheternas värde, hafva Handtverks-Föreningens
Fullmäktige jemväl erinrat, att berörda omständighet, enligt deras förmenande, ej borde tydas såsom bevis på stigande välstånd bland handtverksklassen eller anses såsom tillförlitlig måttstock för idkarnes ekonomiska ställning, ty utom det att, under berörda tid, egendomsköp öfverallt i riket, men synnerligast i Stockholm, afslutades i sådan grad, att något liknande icke tillförene ägt rum, saknade köparen af en större egendom ofta nog tillgångar att betala köpeskillingen på annat sätt, än medelst inteckningar, som i fastigheten qvarstodo, hvarförutom flere personer, som förut drifvit handtverksyrken, når de funnit, att besparingar på inkomsterna deraf sällan kunde beredas, öfvergifvit handtverksyrket *) Enligt hvad Handels- och Ekonomi-Kollegium upplyst, utgör sammanräknade antalet af sådane, både handtverks- och fabriksidkare, hvilka, åren 1856—-1860, försummat betala utskylder och derför, efter af vederbörande åklagare anställde åtal, förklarats icke äga rätt att rörelse fortsätta, så länge deras oförmåga i berörda hänseende fortfore, allenast 387.
Handtverkerier m. m. u och i stället egnat sin verksamhet åt ett likasom nytt yrke, nemligen det att köpa fastigheter och, efter förbättringar derå i ett eller annnat hänseende, dem med större eller mindre vinst åter afyttra, hvadan handtverksidkarnes ekonomiska ställning, enligt Fullmäktiges åsigt, snarare försämrats, än förbättrats; hvaremot Borgerskapets Äldste ansett handtverkerierna i lmfvudstaden hafva under åren 1856—1860 förkofrats och grundat omdömet härom på det obestridliga faktum, att konstfärdigheten under denna tid på ett synnerligen lofvärdt och hedrande sätt utvecklats, så att inhemska handtverkeriers produkter numera äro med utländske fullt jemförlige.
De utställningar af handtverkeri-arbeten, som idkare af enahanda yrken, för att underlätta försäljning af deras tillverkningar, de senare åren gemensamt föranstaltat i särskilde, för ändamålet hyrde lokaler, äfvensom den omständighet, att dessa utställningar, långt ifrån att inskränkas, tvertom de senare åren vunnit i utsträckning och sålunda synas bära sig, utgöra ock bevis för giltigheten af det utaf Borgerskapets Äldste ofvan yttrade omdöme, hvilket Öfver-Ståthållare-Embetet derför finner sig föranlåtet att biträda.
Antal personer, hvilka nedannämnde år hos Stockholms Handels- och Ekonomi-Kollegium sökt och Tab. Litt.
c. vunnit burskap, har, enligt Kollegii uppgift, utgjort det i Tab.
C här nedan upptagne.
Burskap vunnet och upps agdi m. m. 1S56. 1857. 1558. 1859. 1860.
Summa. 1856. 1557. 1858. 1859. 1860.
Bagare 6 8 10 6 6 36 Sadelmakare 2 1 2 5 Bleck- och Plåtslagare — 3 1 1 3 8 Segel- och Kompassmakare 2 — — 2 4 3 2 5 4 2 16 1 1 2 Borstbindare 1 1 2 Skomakare 16 13 15 18 8 70 3 3 1 3 4 14 Skräddare 6 10 10 12 7 45 Byggmästare 3 5 1 1 1 11 Slagtare 5 4 2 4 5 20 Fiskköpare 1 2 3 1 — 7 Snickare 2 8 9 5 12 36 Garfvare 1 — — — — 1 Snörmakare — — — — 2 2 Glasmästare 1 — 1 1 — 3 Sockerbagare 5 3 4 2 1 15 Gulddragare 1 1 — — — 2 Stenhuggare 2 3 4 1 10 1 1 14 1 1 2 Guldsmeder och Juvelerare 3 3 2 4 2 Tapetserare 3 1 1 8 5 18 Gördelmakare — 1 — — — 1 Tumstockmakare — — — 1 — 1 Handskmakare 1 1 1 — 2 5 Tunnbindare 2 1 2 1 1 7 Hattmakare 1 — — 4 1 6 Trädgårdsmästare 1 — — — - 1 2 2 1 1 1 7 1 1 4 7 13 Hyrkuskar 4 4 1 9 Vagnmakare 2 2 6 1 11 Kakelugnsmakare 1 — 2 2 — 5 Summa 105 94 95 117 93 504 Kammakare Klensmeder Knappmakare 1 1 2 — 3 1 — 1 6 1 Antal personer, hvilka ofvanståen- de Sr erhållit Fabriksrätt, har utgjort 49 34 39 48 33 203 Knappnålsmakare Kopparslagare Korgmakare Körsnärer Lackerare Murmästare Musikaliske Instrumentmakare ... Målare Ornamentsbildliuggareo.Skulptörer 2 1 2 1 3 2 8 1 1 1 5 1 4 4 1 1 1 4 4 2 1 2 9 1 1 1 1 4 5 1 1 2 3 5 1 11 13 30 9 Antal personer, hvilka ofvanståen- de är sökt och erhållit tillstånd att utöfva Fabriks- och Handt- vei-ksyrken eller annan handte- ring, såsom försörjningsmedel, har utgjort
Af följande antal borgare har bur- skap blifvit uppsagdt, nemligen Innehafvande Fabriksrättigheter hafva utaf följande antal Fabri- körer blifvit uppsagde 108 26 8 155 10 11 186 15 14 153 29 13 145 26 12 747 106 58 Perukmakare Pumpmakare Repslagare 1 1 1 3 5 9 1 1 Försörjningsidkare hafva, till ne- danuppgifvet antal, uppsagt deni tillagd rätt, att såsom försörj- ningsmedel utöfva yrken 22 20 31 22 30 125 12 Stockholms stad.
Sjöfart och handel. 4.
Kommunikatioiis-austatter, sjöfart och handel.
Antalet af de till sjöfart begagnade fartyg, Skeppare med sjöfolk, stadens Gross- och Minuthandlande samt hos dem anställda Handelsbokhållare och -betjente m. m. upptages i Tab. N:o 9.
Under ifrågavarande 5 år är burskap å Grosshandel vunnet af 166 och uppsagdt af 49, eller i årligt medeltal af de förra 33 och af de senare 10.
Såsom Minuthandlare hafva under samma tid vunnit burskap 340 och uppsagt burskap 144, eller i årligt medeltal af de förra 68, och af de senare 29.
Kofferdikaptener med burskapsrätt, hvilka, enligt Kongl. Brefvet den 21 September 1850, äro förenade med Stockholms Handels-Förening och bilda en särskild klass af Stockholms Borgerskap, nemligen den Elfte, utgjorde: år 1856 155, deraf blifvit med klassen förenade: 6; uppsagt burskap: ingen; med döden afgått: 5.
» 1857 160 » 9 » 5 » 4.
» 1858 172 » 3 » 9 » 6.
» 1859 99 » 6 » 7 » 4.
» 1860 84 » 4 » 7 » 3.
Tab. Litt. d. Angående förhållandet med hufvudstadens handel och sjöfart, hafva från Kongl. General-Tullstyrelsens Revisions-kontor blifvit meddelade de uppgifter, som innehållas i nedanstående tab. Litt.
D. Tab. Litt.
D. Varu -in- och utförsel, tulluppbörd, ankomne och af gangne fartyg. 1856. 1857. 1858. 1859. 1860.
Värdet af de till Stockholm rån utrikes orter införde och for- | tullade varor utgjorde R:dr R:int 31,589,766 6 25,112,413 48 19,691,093 24 25,893,706 2 30,024,705 56 Hvaribland de från Finland uppgått till » » 1,211,157 34 1,067,779 91 1,072,342 93 1,211,171 80 1,145,832 68 Värdet af varor, inkomne på nederlag » » 3,439,134 9 3,258,072 67 961,290 15 1,562,537 83 2,090,400 61 D.o på kreditupplag » » 8,305,419 25 4,273,440 60 4,418,722 64 6,089,198 79 6,449,215 36
Ifrån utrikes orter till Stockholm anlände fartygs antal 1,699 — 1,600 — 1,139 — 1,392 — 1,312 — » » » »> » ti » lästetal 87,875 — 84,085 — 58,738 — 79,169 — 71,800 — / tull för inkomne varor..
R:dr R:mt 4,515,927 34 3,544,726 18 3,649,964 28 4,743,166 75 5,078,989 82 i nederlags-rekognition » » 9,582 16 10,624 29 4,173 27 5,615 71 7,784 85 Uppbörden i Stockholm af: afgift till handels- och sjöfartsfonden » » 451,967 33 354,315 79 417 — — — ' fyr- och båkmedel » » 31,610 29 32,818 — 32,884 32 48,694 79 43,761 1 lastpenningar » » 32,072 75 30,740 75 21,254 43 27,778 60 24,814 78 Ifrån inrikes orter anlände fartygs antal 9,971 — 9,844 — 9,260 — 10,883 — 9,999 — Tillförsel af bränvin sjöledes från inrikes orter kannor 1,449,554 — 2,228,445 — 2,230,522 — 2,227,227 — 2,489,436 — Värdet af de från Stockholm till utrikes orter utförde varor utgjorde R:dr R:mt 21,088,051 90 22,915,058 27 10,078,936 98 15,268,044 57 13,834,520 43 Deribland exporterade till Finland för ett värde af » » 1,271,689 32 1,253,084 28 1,095,556 38 1,014,309 81 1,167,272 87 Värdet af varor, utförde från Stockholms nederlag » » 979,305 6 389,405 56 239,820 15 174,013 11 214,515 95 Värdet af varor, utförde från kreditupplag 438,443 61 188,844 67 60,723 51 143,823 86 98,989 30
Till utrikes orter från Stockholm afgångne fartygs 1,674 — 1,596 — 1,152 — 1,362 — 1,264 — » » » » » » » .. 82,711 — 79,214 — 56,798 — 73,045 — 65,349 — tull för afsönde varor R:dr R.-mt 58,491 38 30,284 88 40,902 34 60,260 48 90,922 31 nederlags-rekognition 2,023 48 1,281 98 484 50 546 42 790 67 Uppbörden i Stockholm af: transito-afgift 6,003 12 11,602 29 2,589 87 1,814 83 4,259 87 fyr- och båkmedel 18,715 — 17,408 88 18,456 90 26,195 40 24,236 2 lastpenningar 21,869 98 21,063 28 13,876 36 16,582 80 15,167 97 Värdet af från Stockholm exporterade trävaror 133,985 31 184,387 63 173,977 40 168,145 144,218 84 Stångjern, utfördt från Stockholm 868,124 80 980,132 80 682,484 — 845,273 — 957,512 Tjära, exporterad från d:o .... 87,453 — 60,081 — 61,743 — 104,281 95,910 Till inrikes orter från Stockholm afgångne fartygs 9,827 — 9,904 — 9,210 — 10,812 — 9,893 — Stockholms stad.
Handelskrisen 1857. 13 Såsom kändt är, inträffade år 1857 en allmän handelskris.
Att densamma, i synnerhet omedelbart efter dess uppkomst, skulle på hufvudstadens handel och rörelse utöfva hämmande inflytande, var naturligt.
Bestörtningen blef allmän och utomordentlig, och snart föreföllo härstädes åtskillige betydliga bankrutter.
Likväl förlorades icke fattningen, utan bemödade man sig endrägtigt att, så vidt möjligt var, afhjelpa svårigheterna och bekymren; till följd hvaraf man beslöt sig till inrättandet med ens, för en tid af 9 månader, af Stockholms Kreditförening, som genast förstärktes med en ansenlig garantifond och som, genom skyndsamma samt kraftiga försträckningar, skulle komma de för tillfället behöfvande deltagarne till hjelp.
Medelst utfärdandet af vexlar, utställde i Mark Hamburger Banko och hvilka af Riksbanken inköptes, beredde sig denna förening det erforderliga beloppet af närmare 5 millioner Riksdaler Riksmynt, som derpå utlåntes, emot säkerhet af obligationer, vexlar, skuldsedlar samt lätt realisabla varor, på högst 6 månaders tid.
Med den största punktlighet blefvo alla dessa utlånte medel, utan någon enda förlust, återbetaldte, hvarigenom föreningen redan före den, för dess verksamhet bestämda, tid kunde upplösas, dervid hela kostnaden för låntagarne uti räntor och andra afgifter uppgick till föga mera än 6 procent per år, — en kostnad, hvilken, under för handen varande omständigheter, måste anses såsom ganska lindrig.
Då nämnda förening ändock ej befanns tillfyllestgörande, bildades kort derefter en annan, nemligen Stockholms Garanti-Förening, hvilken, försedd med Konglig sanktion, finge utsträckas intill Mars månad 1861.
Denna senare förening lemnade sitt biträde medelst obligationer, utfärdade dels i Mark Hamburger
Banko och dels uti Pund Sterling samt betalbara genom Fortsättning af Tab. Litt.
D. Bet ofvanuppgifna värdet af varor, införda från eller utförda till utrikes orter, innefattar likväl äfven följande belopp af guld och silfver, nemligen: 1856. 1857. 1858. 1859. 1860.
Infordt» arbetadt — 63,360 — 23,115 — 14,112 — 29,462 40 26,342 — Guld, myntadt — — — 90,000 — — oarbetadt — - — 50,114 40 — arbetadt 13,858 13 11,396 50 6,420 60 14,326 20 6,651 60 Silfver, myntadt — - 11,000 — 3,678 — 300 — oarbetadt 9,991 92 — 955,584 — — 3,027,999 84 Summa R:dr R:mt 87,210 5 34,511 50 937,116 00 187,581 — 3,061,293 44 Utfördt:
Guld, myntadt — 750,862 75 — — — arbetadt 618 75 - 303 60 — — Silfver, inyntadt 9,137,528 — 10,350,472 — 106,624 — 3,977,377 — 21,800 — oarbetadt — — — — 192 — Summa R:dr R:mt 9,133,146 75 11,101,334 75 106,927 60 3,977,377 — 21,992 — När infördt guld och silfver afdrages, utgör återstående värdet af importen till Stockholm från utrikes orter, deruti inbegripna förtullade samt på nederlag och kreditupplag inkomna varor år 1856 43,247,109: 35. » 1857 32,609,415: 25.
» 1858 23,083,989: 4 3.
» 1859 33,357,861: 64.
» 1860 35,503,028: 9.
När utfördt guld och silfver afdrages, utgör återstående värdet af exporten, med inberäkning jemväl af hvad från nederlag och kreditupplag blifvit utfördt år 1856 13,367,653: 82.
» 1857 12,391,973: 75.
» 1858 10,272,553: 4.
» 1859 11,608,504: 54.
» 1860 14,126,033: 68. 14 Stockholms stad.
Handel och sjöfart. utlottning på fem särskilda terminer, hvaraf den sista efter 21 års förlopp, emot säkerhet af vexlar, skuldsedlar, varor och fartyg; hvarförutom, till åstadkommande af en reservfond, deltagarne hade att erlägga en stadgad afgift, äfvensom, till bildande af en s. k. subsidiefond, andra personer utom föreningen, hvilka derföre intresserade sig, förbundo sig till visst bidrag, hvilket, vid föreningens upplösning, om öfverskott då uppstode skulle komma att dem återställas.
Äfven denna förening har, utan någon förlust vid försträckningarne, som uppgått till nära 6 millioner Riksdaler Riksmynt, vid den utsatta tiden blifvit utredd, och ej heller tillskyndat deltagarne någon synnerligt dryg kostnad, utöfver 6 procent årlig ränta.
Slutligen stiftades, äfven med Konglig sanktion, i Mars månad förlidet år, en ytterligare förening, benämnd Diskont-Föreningen i Stockholm, hvilken skulle efter 5 års förlopp upphöra.
Liksom den näst förut omnämnda, skulle denna förening jemväl lemna lån uti obligationer, löpande med 6 procent årlig ränta, utfärdade i Mark Hamburger
Banko och betalbara till en tiondedel hvarje halft år innan 5 års utgång, emot säkerhet af vexlar, skuldsedlar, varor samt fartyg; hvarjemte, till betryggande af föreningens kredit, en reservfond af 10 procent skulle bildas genom tillskott af de blifvande deltagarne.
De hitintills förfallne försträckningarne från denna förening, hvilka utgöra cirka 3 millioner Riksdaler Riksmynt, hafva, efter hvad Öfver-Ståthållare-Embetet haft tillfälle att inhemta, blifvit af vederbörande med all ordning liqviderade, hvarigenom det dermed afsedda ändamål synes komma att på fullt nöjaktigt sätt uppnås.
Ofvan i afseende å import och export meddelade uppställning visar, hurusom värdet af båda, efter den uppgifna tidpunkten 1857, betydligt aftagit och att, ehuru detta värde redan år 1859 åter höjt sig, likväl hvarken import eller export, ännu vid 1860 års utgång, förmått åter intaga den betydenhet, båda ägde 1856.
Vid jemförelse emellan dessa fem års import och export, af hvilka, likasom under perioden 1851 — 1855, den förra eller importen angifver betydligt högre siffra, än den senare, visar sig ock ett missförhållande, hvaraf menliga verkningar, förr eller senare, icke torde uteblifva.
Stockholms Skeppsrederier egde: vid 1856 års slut 147 farty cr O med 14,434 läster )) 1857 » 131 )) 14,961 )> )) 1858 » 124 )) 14,748 )) » 1859 » 123 )) 15,446 )) )) 1860 » 126 )) 15,961 ».
Under dessa år hafva bemälde skeppsrederier förlorat genom skeppsbrott 43 fartyg, försålt 59, inköpt 49 och låtit bygga 23.
Ehuru, på sätt denna uppställning lika som tab. N:o 9 visar, Stockholms Skeppsrederier tillhörande fartyg under ifrågavarande fem år icke till lästetalet förminskats, anmäles dock, i enlighet med hvad Borgerskapets Äldste, i afgifvet utlåtande, upplyst, nemligen att konjunkturen för skeppsrederirörelse i Stockholm under de senare tre åren varit ganska ofördelaktig.
Uti samma utlåtande är tillika, beträffande Grosshandeln, anfördt, att den Brasilianska handeln, som, i fråga om exporten, varit åren 1856—1860 mindre liflig, under de sista åren af samma qvinqvennium, jemväl i afseende å import, på det hela visat sig i betydligt aftagande. hvartill anledning vore att söka hufvudsakligen i ringare sockerskördar i Brasilien; att behofvet af socker emellertid blifvit fyldt genom betydlig införsel af dels råsocker från Holland och dels raffineradt socker från Frankrike och Belgien, men att hvad kaffe anginge ansenlig import deraf ägt rum både från Brasilien och från Eui’opeiska hamnar; — att förhållandet med den Ostindiska handeln, i afseende hvarå uti förra femårsberättelsen uppgafs, det importen i någon mån ökats, men att exporten varit högst obetydlig, under de senaste fem åren icke förändrats; att handeln på England, hvilken år 1857, i anledning af handelskrisen, förminskats, sedermera varit liflig, särdeles genom ansenlig införsel derifrån af stenkol; att uti handeln på Nord-Amerika ingen märkbar utvidgning före - Stockholms stad.
15 funnits, och att handeln på det hela i Stockholm varit år 1856 och en del af 1857, innan krisen inträffade, ovanligt liflig, år 1858, i följd af missgynnande penningeförhållanden, betydligt förminskad samt 1859 och 1860 åter förbättrad.
För att ådagalägga ej mindre i hvilken utsträckt mån de i föregående berättelse omförmälde, å Beckholmen anlagde Skeppsdockor numera anlitas, än äfven huruledes denna inrättnings utvidning blifvit af Grosshandels-Societetens medel bekostad, hafva Borgerskapets Äldste anfört, att dessa dockor år 1860 varit begagnade af 3 kronans och 57 enskildes ångfartyg, 3 kronans och 29 enskildes segelfartyg samt 5 pråmar eller af ångfartyg, segelfartyg och pråmar till ett antal af 97; att skeppsdockornas bokförda värde eller kapital, utgifvet. af Grosshandels-Societetens medel, utöfver statsanslaget 250,000 R:dr B:mt, hvilket kapital, vid 1855 års utgång, enligt hvad i senaste femårsberättelse uppgafs, var 82,152 R:dr 18 sk. 9 rist banko, utgjorde vid 1859 års slut 129,032 R:dr 24 öre, R:mt och, sedan utgifter för nybyggnader tillkommit, blifvit vid utgången af år 1860 ökadt till 133,000 R:dr samma mynt; att då från 1860 års bruttoinkomst, utgörande 27.824 R:dr 3G öre, dels årets utgifter 17,911 R:dr 91 öre, dels ränta efter fem för hundra af kapitalvärdet år 1859 afräknades med 6,451 R:dr 61 öre, funnes en behållning af 3,460 R:dr 84 öre, som blifvit dockornas reserv- eller reparationsfond godtgjord, samt att taxa för dockornas begagnande blifvit under den 27 Maj 1858 af Eders Kongl. Majit fastsställd att intill utgången af år 1861 lända till efterrättelse.
Kofferdikaptenernas
Deputerade hafva meddelat, att, af det antal, utgörande 84, hvartill kofferdikaptenerne år 1860 uppgingo, 53 förde fartyg från Stockholm, 12 från andra svenska städer och 19 voro utan sysselsättning; att deremot icke mindre än 40 Borgare i andra städer voro såsom befälhafvare å Stockholms fartyg anställde, ett förhållade, som visade att sjökaptens-yrket för Stockholms Borgerskap vore i nedgående, hvartill orsaken borde sökas: 1. i - de betydliga kommunala afgifter, som drabba härstädes burskapsägande kofferdikaptener, hvilka, med eller utan sysselsättning, nästan lika högt beskattades, hvarför ock många söka burskap, der billigare afgifter förefinnas; 2. deruti att, nu för tiden, större antal främmande nationers skepp, än förut, hitkomma med laster och åter med sådane afgå; 3. i besörjandet af kustfarten samt seglationen på Östersjön och Nordsjön af den i allt större skala tilltagande ångfartygsflottan; 4. i en mängd af andra städers fartyg, som här på platsen trafikera; och 5. uti den i allmänhet högst beroende ställning, fartygsbefälhafvare intaga, utan afseende på de faror och missöden, för hvilka de äro blottställde under utöfning af deras mödosamma och ansvarsfulla kall; ty om ock kofferdikaptens-yrkets anseende till någon del ännu bibehölle sig, såsom följd hufvudsakligen af de borgerliga institutionernas vidmakthållande, vore dock ostridigt, att många af dess idkare, betraktade såsom individer, befunnos föga bättre lottade, än i allmänhet tjenstehjon, hvilka åtminstone tillgodonjuta fardag; och borde detta senare förhållande, enligt
Deputerades åsigt, tillskrifvas den mängd sjökaptener, som från Navigationsskolorne årligen utgå; hvaremot Borgerskapets Äldste, för deras del, ansett den genom Navigationsskolorne framkallade bildning ofelbart böra för landets handel och sjöfart, dess anseende och båtnad, åstadkomma omisskänneliga fördelar.
Angående Minuthandeln hafva Borgerskapets Äldste anfört: att omfånget deraf under ifrågavarande fem år ökat sig, ehuru idkarne, såsom individer, i följd af det ökade antalet, haft större svårighet, än förut, att bereda sin utkomst; att krediten ej varit vacklande för de minuthandlande, som förstått och velat sköta densamma; att rörelsekapitalet, i följd af 1857 och 1858 årens penningeförhållanden, varit mera inskränkt, än tillförene; att den qvinnor rnedgifna rätt, att idka minuthandel, hittills icke af många begagnats och att månglerirörelsens utvidgade utöfvande, måhända på platser, der sådan ej borde medgifvas, verkat menligt ej blott för minuthandeln, utan äfven för enskilde hushåll. 5.
Kaineralförtiållanden.
De hithörande uppgifterne innehållas i tab.
N:o 10, i sammanhang med hvilken jemväl, enligt hit- Tab. N:o tills begagnade formulär för femårsberättelserne, under rubriken Statsbidrag, lemnäs de uppgifter, som kunnat erhållas, dervid Öfver-Ståthållare-Embetet ansett sig böra i underdånighet bifoga följande upplysningar. 16 Stockholms stad.
Politi. 1.
De i tabellen förekommande penningebelopp äro, med undantag för bränvinstillverknings-afgiften, uppförde efter sakförhållandena år 1860.
Beloppet af nyssberörda afgift utgör medeltalet af hvad under åren 1856 —1859 influtit. 2.
Olikheten emellan antalet af hus och tomter uti denna tabell, hvarest de, i enlighet med uppgift af stadens Ingeniör, äro upptagne till 4,725, och deras antal i den vid senaste femårsberättelse fogade tabell, der de upptagits till 4,576, härleder sig af de tomtstyckningar, som efter år 1855 ägt rum. 3.
Hvad under rubrik
Ecklesiastikstatens underhåll finnes infördt är det belopp, territorial-församlingarnes Pastorer, Komministrar och kyrkobetjente, samt Tyska, Finska och Danviks-församlingarnes presterskap och kyrkobetjente åtnjutit i löneförmåner och inkomster, sådane dessa blifvit till bevillning debiterade. 4.
Under rubrik Fattigförsörjning äro upptagna: a) allmänna fattigförsörjnings-afgiften af stadens innevånare: 343,423 R:dr 39 öre, b) böter för underlåten betalning af kronoutskylder: 5,088 R:dr 52 öre och c) kurhus-afgiften: 34,594 R:dr 50 öre. 5.
Väghällningskostnad har blifvit uppförd med det belopp, hvartill, enligt numera upphörda Förvalt - ningens af gatuläggningsarbetena räkenskaper, utgifterna för år 1860 uppgått. 6.
Till diverse utgifter äro hänförde och beräknade:
Afgift för utminutering och utskänkning af bränvin 2 1 8,8 7 6: 30.
Folkskole-afgift 18,360: 55.
Böter, ådömde vid stadens domstolar 3,006: 50.
Afgift till Riddarhusets kassa 2,535: — Brandvakts-afgift af fastigheter 91,550: 72.