Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Byggnader till förvarande och värd af de till regementen och korpser utlemnade krigsgevär.
För detta ändamål har Kongl. Majit begärt ett extra anslag,af 74,262 R:dr 52 öre.
Af Statsråds-protokollet inhemtas, att, sedan Kongl. Majit föreskrifvit, dels att 8,000 stycken infanterigevär af 1857 års modell skulle till de norra orterna 62 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51, af riket afsändas och efter, bestämd fördelning', i framtiden förvaras och vårdas å mötesplatserna Frösön, Sångamo, Gumboda och Pitholmen, uti derstädes befintliga förrådshus, dels att samtliga infanteri- och jägare-regementen och' korpser, undantagandes de afsutna rusthållsregementena samt Gotlands nationalbeväring, skulle förses med ett för dem hvardera bestämdt större antal för krigsbruk afsedda gevär af 1854 års upprefflingsmodell, att likaledes allt framgent förvaras och vårdas uti regementenas förråder å mötesplatserna, dels ock att Krigs-kollegium borde hos Kongl. Maj:t i underdånighet föreslå de förbättringar eller tillbyggnader af å mötesplatserna befintliga ^förrådshus, äfvensom de föreskrifter i öfrigt, hvilka för gevärens framtida vård kunde af behofvet påkallas; så hade bemälda Kollegium, efter granskning af de från regements- och korps-chefsembetena inkomna utförliga förslag och kostnadsberäkningar, hos Kongl. Maj:t anmält behofvet af ett anslag till nyssnämnda belopp, att användas för dels ny- och tillbyggnader, dels förbättringar och förändringar af redan befintliga förrådslokaler vid tillhopa 20 regementen och korpser, såvida dels undvikas skulle att gevären, genom otillräcklig'» eller otjenliga lokaler för deras förvarande samt rengöring och reparation, toge skadå, dels gevärsförråden i öfrigt måtte kunna på tillbörligt sätt handhafvas.
Då Kongl. Maj:t. funnit nödigt att för krigsbruk afsedda gevär vid samtliga infanteri-regementens och korpsers mötesplatser uppläggas, lära jemväl för gevärens omsorgsfulla vårdande lämpliga byggnader, der sådana icke redan finnas att tillgå, böra vid mötesplatserna uppföras eller inredas; men då det icke torde vara oundgängligen nödigt att dessa byggnader på en gång vid alla de ifrågakomna mötesplatserna iordningställas, har
Utskottet ansett det begärda anslaget utan väsendtlig olägenhet kunna på flera år fördelas; hemställande alltså Utskottet, att Rikets Ständer för byggnader till förvarande och vård af de till regementen och korpser utlemnade krigsgevär till Kongl.
Maj:ts disposition anvisa för år 1867 ett extra anslag af 25,000 R:dr. 53:o.
I anledning af Krigs-kollegii förnyade framställning om anslag till uppförande af magasinsbyggnader å Ladugårdsgärdet, har Kongl. Maj:t nu, i enlighet med ett af chefsembetet vid ingeniörkorpsen upprättadt förslag till sådana byggnader, af Rikets Ständer äskat anvisande af nedannämnda belopp, nemligen för uppförande af: samt till arfvode för tillsyn öfver byggnadsarbetet, med hänseende till byggnadsplatsens aflägsenhet och vigten af tillsynens oafbrutna handhafvande under arbetets fortgång „ 2,000: — Enligt hvad Statsråds-protokollet gifver vid handen saknas för närvarande å Ladugårdsgärdet lägenheter för uppläggning af proviant och fourage åt der sammandragna trupper, hvilket, utom deraf uppstående olägenheter för truppernas proviantmagasin fouragemagasin höförrådshus .
. R:dr 35,000: — 26,000: — 18,000: — eller sammanlagdt R:dr 81,000: Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 63 proviantering, skall verka menligt för förnödenheternas upphandling; men då det angifna behofvet icke torde vara så oafvisligt, att ej med dess afbjelpanae kan utan någon synnerlig olägenhet ännu någon tid anstå, får, i betraktande häraf och då Statsverkets för mångfaldiga behof anlitade tillgångar ej medgifva beviljandet af anslag för annat än de mest oundgängliga ändamål, Utskottet hemställa, att Kongl.
Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning icke må af Rikets Ständer bifallas. 54:o.
Till uppförande af dessa byggnader, afsedda för regementets exercis-sqvadron, har Kongl. Majit begärt ett anslag för en gång af 40,000 R:dr.
Enär bemälda regementes vid Ränneslätt belägna stall och ridhus numera, enligt hvad i Statsråds-protokollet finnes meddeladt, äro i det förfallna skick, att vid sednast hållen besigtning förrättningsmännen förklarat byggnaderna icke vidare förtjena reparation, torde uppförandet af nya dylika, för regementets exercissqvadron oundgängligen nödiga, byggnader icke böra uppskjutas; och i följd häraf anser sig
Utskottet böra hemställa, att det begärda anslaget, 40,000 R:dr, må anvisas att, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret. utgå. 55:o.
Till en dylik byggnad, inrymmande tillika nödiga arrest-lokaler, i enlighet med ett af chefsembetet vid ingeniör-korpsen uppgjordt förslag, har Kongl. Majit äskat ett anslag af 24,000 R:dr.
I Statsråds-protokollet är meddeladt, hurusom den provisionela sjukhusbyggnad, hvilken vid Lifregementets dragoukorps’ mötesplats å Ladugårdsgärdet på officerskorpsens bekostnad år 1836 blifvit uppförd, numera befinnes i det bristfälliga och förfallna skick, att den icke kan anses motsvara sitt ändamål, samt att flera olägenheter och kostnader skola vara förenade med det sjuka manskapets förande till allmänna garnisonssjukhuset och vårdande derstädes.
Vid öfvervägande af förevarande nådiga framställning har det förefallit Utskottet som vore
Lifregementets dragonkorps uti ifrågavarande hänseende icke uti någon väsendtligen olika ställning med de öfriga trupper, som till möten å Ladugårdsgärdet sammandragas och de sjukes transporterande till allmänna garnisonssjukhuset, der utrymme alltid finnes att tillgå, torde icke vara förenadt med sådana svårigheter, att för undvikande deraf Statsverket skulle betungas med en så betydlig utgift.
I följd häraf finner Utskottet ej skäl att till förevarande uådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. 56:o.
Uppskattning af indelta arméens boställen.
Slutligen har Kongl. Majit, enär indelta arméens tillgångar, så vidt de ej redan utgöras af kontanta anslag eller medel, måste till sitt värde, så noga som Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. möjligt, vara kända, för att derefter må kunna bestämmas det ytterligare kontanta belopp, som erfordras för den lönereglering, hvilken Kongl. Maj:t, sedan arméorganisationen förut pröfvats, kan komma att föreslå Rikets Ständer, funnit en uppskattning af arméens bostadsboställen, så snart ske kan, böra ega rum.
Denna uppskattning, som, för att utgå från en och samma grundsats, ansågs böra visa hvad Staten skulle kunna påräkna såsom inkomst af samma boställen, borde afse det arrendebelopp, hvilket af hvarje boställe, i händelse af utarrendering, skäligen bör utgöras, och syntes kunna med tillbörlig noggrannhet samt med minsta tidsutdrägt och kostnad, samtidigt i länen genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg verkställas af kronofogdarne med biträde af två nämndemän eller gode män samt, för egouppmätning, der sådan vore behöflig, jemväl af en dertill förordnad landtmätare eller annan i sådant göromål kunnig person; allt mot lämplig ersättning.
Sedan uppskattningarne på sådant sätt blifvit fullbordade skulle vederbörande chefsembeten lemnäs tillfälle att deröfver sig yttra, hvarefter samtliga handlingarne jemte Länsstyrelsernas utlåtanden i ämnet borde till Kongl. Maj:t insändas.
— Inkomsten af de för löningsfondernas räkning utarrenderade boställen kunde deremot, utan dylik uppskattning, bestämmas efter de utgående arrendebeloppen.
Förvandlingsuträkningar i penningar för spanmål och andra naturapersedlar borde besörjas inom hvarje regemente eller korps, efter särskilda föreskrifter.
Dessa uträkningar, som borde omfatta alla regementets eller korpsens tillgångar, såväl i boställen som i räntor och spanmål, m. m., skulle chefsembetena ega att till Kongl. Maj:t insända efter uppskattningsförrättningarues slut.
Sedan alla dessa handlingar, dels från Länsstyrelserna, dels från chefsembetena, till Kongl. Maj:t inkommit, skulle efter behörig granskning deraf fullständigt kunna erfaras, såväl tillgångarne inom arméen på det hela, som tillgången inom hvarje regemente och korps.
Och har, då antalet af de här ifrågavarande bostadsboställena utgör 951 och utgiften således ansågs icke böra öfverstiga 50,000 R:dr, Kongl. Maj:t till bestridande af kostnaderna för den föreslagna uppskattningen äskat beviljandet af ett extra förslagsanslag å nämnda belopp.
Vid 1859—1860 års riksdag gjordes af Kongl. Maj:t framställning om anvisande af ett anslag å 100,000 Riksdaler för kartläggning af de arméens bostadsboställen, som utgjorde ett mantal och derutöfver, derest tillförlitliga kartor å dem saknades; men som dervid tillika meddelades, att genom boställsuppskattningen icke åsyftades någon rubbning i Indelningsverkets grunder, utan att hvarje regemente och korps i allt fall skulle fortfarande bibehålla alla de boställen, vare sig till bostäder eller utarrendering anslagna, likasom ock de indelta räntor, kronotionde samt öfriga anslag af dylik beskaffenhet, hvilka blifvit hvarje regemente eller korps sednast genom Kongl. Brefvet den 2 Februari 1836 tillförsäkrade, ansågo sig Rikets
Ständer sakna skäl att bifalla den nådiga framställningen, under förklarande, att Rikets Ständer icke åsyftat en reglering af så inskränkt omfång, som den då förutsatta.
Det af Kongl. Maj:t framställda förslag är icke, såsom vid förra tillfället, då anslag för boställenas uppskattning begärdes, åtföljdt af något yttrande, som lemnar bestämd ledning för uppfattning af de grunder, som vid löneregleringen skulle blifva gällande, utan afser, efter hvad det vill synas, endast att bereda tillfälle till beräknande af kostnaden utaf det ena eller andra aflöniugssättet; men för ett sådant mera inskränkt ändamål synes en så omfattande och kostsam åtgärd icke erfordras, utan torde den tvekan, som i detta afseende kan förefinnas, lämpligast Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 65 lämpligast undanrödjas genom undersökning af boställen inom en eller annan ort och jemförelse med den nuvarande uppskattningen.
För denna mera inskränkta undersökning torde medel kunna åstadkommas utan särskildt anslag, men i allt fall synes en så betydlig kostnad, som den ifrågasatta, icke böra ega rum förr, än det blifvit behörigen afgjordt, att löneregleringen i verkligheten bör grundas på boställenas bibehållande; och Utskottet anser sig i följd deraf böra hemställa, att Kongl.
Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning icke måtte af Rikets Seander bifallas. 57:o.
Uti en hos Borgare-Ståndet väckt, till Utskottets behandling remitterad motion (N:o 53) har Herr C. E. Ljungberg, jemte erinran om de betydliga anslag, Rikets
Ständer vid de sednaste riksmötena anvisat för anskaffande af vapen och annan krigsmateriel, af anförda skäl föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anhålla, att en utaf artilleri-, sjö-, infanteri- och kavalleri-officerare bestående 'permanent vapenkomité måtte nedsättas, hvilken komité erhölle till åliggande, såväl att anställa alla för vapenkonstruktionen nödiga försök, sorn ock att till Kongl. Majit afgifva yttrande, angående de olika vapnens konstruktion samt den myckenhet, som borde anskaffas, eller det behof, som vore att fylla, äfvensom att lemna utlåtande i vigtigare frågor rörande intendentsväsendet och fästningsförsvaret.
Då för de i hufvudstaden bosatte, i tjenst varande ledamöter af komitéen annan ersättning, åtminstone af större belopp, icke syntes vara erforderlig, än jetons de presence, samt, om kostsammare försök behöfde anställas, särskilda medel dertill ansågos kunna anvisas eller af Rikets Ständer erhållas, har motionären antagit, att ett anslag af 10,000 Riksdaler om året borde blifva tillräckligt för bestridande af de med komitéens verksamhet förenade kostnader.
Det uppdrag, som enligt motionärens förslag skulle tilldelas den permanenta vapenkomitéen, synes Utskottet omfatta föga annat, än hvad som åstadkommes genom de anordningar, hvilka afse att genom anställda skjutförsök utröna lämpligheten af föreslagna modeller för skjutvapen.
För bestridande af de kostnader, som af dylika anordningar föranledas, beviljades vid sista riksdagen anslag, likasom sådana nu blifvit äskade och af Stats-Utskottet tillstyrkta.
Äfven om en permanent komité för ändamålet tillsattes, skulle dock bero på särskilda förfoganden att bestämma de personer, som i komitéen skulle deltaga, äfvensom tiden för deras sammanträden, hvaraf ock följer, att det initiativ, som komitéens ledamöter kunde tillkomma, vore underkastadt, inskränkning genom bestämmelser af den högsta myndighet, åt hvilken ledningen af komitéens arbeten blefve anförtrodd.
Då det visat sig och jemväl för framtiden är antagligt, att nya modeller för beväpningen till beskaffenhet och användbarhet behörigen undersökas, innan underdånig hemställan om deras godkännande eger rum, har Utskottet saknat skäl att tillstyrka bifall till motionen, helst det ifrågasatta anslaget synes väl otillräckligt, då omfattande försök af omständigheterna påkallas, men deremot mindre nödigt under förhållanden, då särskilda åtgärder för ändamålet icke erfordras.
Efter Utskottets förmenande kan och bör det verkliga behofvet genom extra anslag afhjelpas, helst Kongl. Majit icke saknar medel för tiilvägabringande af tillfälliga och mindre kostsamma undersökningar i det ifrågavarande hänseendet.
Af dessa skäl hemställer Utskottet, att Herr Ljungbergs motion om inrättande af en permanent vapenkomité ej måtte af Rikets Ständer bifallas.
Prot. 1865 #■ 1866. 4 Sami. 1 Afd. 19 Häft. 9 66 Stais-Utskottets Utlåtande N:o 51.
Emot 7:de punkten, morn.
a. och b. (angående löneförbättringar vid indelta arméen), af Riksdagsfullmägtigen Q.
Bjerkander från Skaraborgs län: a) “Ehuru min inom Utskottet uttalade åsigt, att man vid innevarande riksdag borde bespara Staten denna utgift å 100,000 Riksdaler till löneförhöjning för indelta arméens befäl, icke kunnat tillvinna sig understöd, anser jag mig likväl böra fortfarande vidhålla denna mening, emedan jag tror att den har goda skäl för sig.
Det var nemligen redan vid 1856 års riksdag som detta anslag första gången beviljades, och det skedde då med den af Ständerna uttalade åsigt, att de stora tillgångar af indelta räntor, kronotionde, boställen och kontanta anslag arméen redan egde, borde vara tillräckliga till den nödig ansedda löneförbättringen, utan ytterligare bidrag från Statens sida.
Icke destomindre framställdes samma anspråk vid 1859 års riksdag, då det helt beskedligt bifölls utan ytterligare påminnelse.
Vid 1862 års riksdag återkom frågan för tredje gången; anslaget beviljades äfven då, men med förnyade påminnelser derom att utredning måtte ske af redan befintliga tillgångar inom regementena, på det att' ytterligare anslag från Statens sida måtte kunna undvikas, och vid innevarande riksdag framkom frågan för fjerde gången, enär någon fullständig utredning ännu icke hunnit verkställas.
Att befälet sjelfva anser sig hafva det bäst som det är, kan icke förtänkas dem, enär de under alla dessa år fått vara i orubbad besittning af sina stora tillgångar, hvaraf endast inkomsten af utarrenderade boställen lem nät dem 50 å 80 procent utöfver deras ordinarie löner, vid somliga regementen mer, vid andra mindre, hvartill kommer ytterligare den utdelning, som kan erhållas af 100,000- Riksdalers-anslaget, men huruvida det kan vara med Rikets Ständers sparsamhetsskyldighet öfverensstämmande att på detta sätt slösa bort Statens medel och sålunda i sin mån bidraga till fördröjande af den för så längesedan fordrade utredningen, det är en sak som hvarje riksdagsman må för sig sjelf afgöra; för egen del anser jag mig icke kunna ansvara för ett slikt handlingssätt, helst det ingalunda synes mig vara antagligt, att en utredning derigenom skall påskyndas — tvärtom.
En af mig vid denna riksdag väckt motion derom, att arrendemedlen för de utarrenderade militieboställena skulle ingå till Statsverket och lönerna deraf förbättras, der så ansågs behöfligt, har blifvit undanskjuten intilldess att anslaget redan var beviljadt, och derefter afslagen; men jag vågar ännu en gång fästa Rikets Höglofliga Ständers uppmärksamhet på förhållandet, och hemställa om det icke vore skäl uti att af slå de 100,000 Riksdaler, som Utskottet här tillstyrkt. b)
I öfverensstämmelse med hvad jag här ofvan haft äran anföra, hemställer jag att, med ändring af Utskottets afslag å min motion, Rikets Ständer ville besluta, att alla militie-statens till boställskassorna nu ingående arrenden för utarrenderade boställen indragas till Statsverket, och att de löntagare, som icke innehafva boställen, sedermera erhålla sina löner af Staten, intilldess utredt, blifvit, huruvida icke regementenas öfriga disponibla tillgångar dertill förslå. “ Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 67 Emot 12:te punkten, mom. a. (angående löneförhöjning åt verkmästaren vid Svea artilleri-regementes tygstat), af Friherre Klinckowström, JR. M., Herrar Hierta, Heijkensköld och Staaff samt Riksdagsfullmägtige Hörnfeldt, Erik Ersson, Jonas Andersson och Bjerkander.
Af Riksdagsfullmägtige Nils Andersson och Carl Ifvarsson, hvilka ansågo att, då upplysning saknades, huruvida bemälde verkmästare hade fri bostad eller andra särskilda förmåner, löneförhöjningen bort inskränkas till 1,000
Riksdaler och således lönen bestämmas till 2,000 Riksdaler.
Emot 12:te punkten, mom. b. (angående resestipendier åt Artilleri-officerare), af Herr Rosensvärd, J. H.: “I enlighet med hvad Kongl. Maj:t äskat, hade Utgiftsafdelningen för detta ändamål föreslagit 4,000 Riksdaler årligen.
På de i Statsråds-protokollet anförda skäl och i anseende till artilleri-officerarnes stora antal, anser jag, att Afdelningens förslag bort af Utskottet, utan nedsättning i summan, tillstyrkas.“
Häri instämde Herrar von Francken, O. W., och Skogman, C.
Emot 13:de punkten, mom. a., och llhde punkten, mom. c. (deruti Utskottet tillstyrkt anslag lör uppsättning och underhåll af ett tredje kompani ingeniörtrupper), af Herr Hierta samt Riksdagsfullmägtige Svensén, Bjerkander, Nils Andersson och Carl Ifvarsson.
Emot 16:de punkten och 17:de punkten, mom. a. (angående särskilda anslag för tillökning i den mellan exercistiderna tjenstgörande styrkan vid artilleristamtruppen af Gotlands nationalbeväring), af Herr Rosensvärd, J. II.:
“Då militär-befälkafvaren på Gotland, på goda skäl, som i Statsråds-protokollet äro upptagna, föreslagit, att den mellan exercistiderna tjenstgörande styrkan vid artilleristamtruppen på denna ö måtte ökas från 34 till 60 man, hade Utgifts-afdelningen, i enlighet med hvad Kongl. Majit äskat, tillstyrkt dels en för ändamålet erforderlig förhöjning i anslaget till mathållningen vid garnisons-regementena af 1,850 Riksdaler, dels ock en tillökning i anslaget till Gotlands nationalbeväring, för artilleri-manskapets aflöning och till brödkorn under den ökade tjenstgöringstiden, med 2,491 Riksdaler 10 öre.
Hvad Afdelningen sålunda tillstyrkt, anhåller jag få upptaga såsom min reservation.“
Häri instämde Herr von Francken, G. W. Af Doktor Söderberg: “Jag får reservera mig emot Höglofliga Stats-Utskottets afslag på Kongl Majits nådiga Proposition om anslag af nödiga medel för att kunna öka den emellan exercistiderna i Wisby tjenstgörande styrkan af artillerikorpsens dervarande stamtrupp med 26 man eller från 34 till 60.
— Uti det uuderdåniga memorial, militär-befälhafvarén på Gotland under den 20 Augusti 1863 aflåtit till Kongl. Majit rörande artillerikorp sens stamtrupp, och hvilket finnes infördt i Statsråds-protokollet öfver Landtförsvars-ärenden af den 13 Oktober 1865 (se Bil.
Nio 3 till Kongl. Majits nådiga Proposition om Statsverket, pag. 66) synas mig tillräckliga skäl vara anförda för att detta anslag bort af Höglofliga Utskottet blifva beviljadt.“ Emot 17 punkten, mom. d. (angående anslag för en kasern i Wisby), af Herr Rosensvärd, J. H.: “För en kasernbyggnad i Wisby har Kongl.
Majit begärt ett anslag, för en gång af 44,300 Riksdaler.
Detta anslag har icke af Utskottet blif - 68 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. vit tillstyrkt, hufvudsakligen på, grund af den stadsboerno åliggande inqvarteringsskyldigheten.
Handlingarne visa, att den nu befintliga, staden tillhöriga kasernen, ett f. d. magasin, är bristfällig, olämplig och för den styrka, der bör inrymmas, otillräcklig, hvarjemte Landshöfdingen intygat, att staden icke mägtade bära kostnaden för en ny kaserns uppförande.
Stadsboerne hafva visserligen skyldighet att lemna garnisonsmanskapet inqvartering i sina bus, emot den ersättning, inqvarteringsordningen bestämmer, men att bygga kasern åligger dem icke.
I allmänhet äro ock kasernerna i städerna uppförda af Kronan, och om artillerikasernen i Göteborg härifrån gör ett undantag, lärer deraf lika litet kunna hemtas en regel för Wisby, som denna stad i andra hänseenden kan jemföras med Göteborg.
Fallet af frågan om tillökning af stamtruppens tjenstgörande styrka undansköt inom Utskottet all öfverläggning om kasernbyggnaden; men då det icke kan vara annat än rigtigt, att Gotlands enda stad är försedd med on kasern, hvari en garnisonerande styrka kan på lämpligt sätt inrymmas, så synes denna fråga vara förtjent af Rikets Ständers uppmärksamhet.11
Häri instämde Herr von Francken, G. W. Emot 19:de punkten, mom a. (angående anslag till underhåll af Rikets fästningar m. m.), af Herr Rosensvärd, J. H.: “För underhåll af Rikets fästningar och landtförsvaret tillhörande hus och byggnader har Kongl. Maj:t äskat ett förhöjdt anslag af 20,000 R:dr, och Utgifts-afdelningen, som af meddelade upplysningar inhemtat, att det nuvarande anslaget 90,000 R:dr vore otillräckligt, har tillstyrkt den begärda förhöjningen, hvilken dock af Utskottet blifvit nedsatt till 10,000 R:dr.
Af det ifrågavarande anslaget skola underhållas fästningar och öfriga landtförsvaret i allmänhet tillhöriga byggnader å samtliga nedanstående orter, nemligen: Carlsborg, Carlskrona, Carlshamn, Carlsten, Christianstad, Engelholm, Grisslehamn, Göteborg, Haparanda, Helsingborg, Landskrona, Malmö, Ny-Elfsborg, Waxholm, Wisby, Enholmen och Ystad, hvartill kommer i Stockholm garnisonens kaserner, endast mot bidrag af de högst otillräckliga inqvarteringsmedlen, 12,924 Riksdaler; och då det visar sig, att de från orterna inkommande besigtnings- och arbetsförslagen årligen måste med omkring en tredjedel inskränkas, samt att värdet af sålunda eftersatta arbeten, som 1862 uppgick till 23,539 Riksdaler, 1863 till 45,762 Riksdaler, 1864 till 45,597 Riksdaler och 1865 till 63,613 Riksdaler, är i stigande, så synes Afdelningens förslag hafva så många skäl för sig, att jag icke tvekat detsamma till Rikets Ständers bifall vördsamt anmäla.11 Häruti instämde Herrar von Francken, G. W., och Skogman, C. Emot 19:depunkten, mom. d. (angående ökadt anslag till beklädnadsslitningsersättning åt Gotlands nationalbeväring), af Herr Rosensvärd, J. FL: “Bekläd nadsslitningsersättning för artilleri-stamtruppen vid Gotlands nationalbeväring 1,497 R:dr, med anledning af den tjenstgörande styrkans tillökning, har, i likhet med öfriga anslag för samma ändamål, blifvit af Utgifts-afdelningen tillstyrkt och upptages äfven här såsom reservation mot Utskottets beslut.11
Häri instämde Herr von Francken, G. W. Emot 35:te punkten, mom. b. (angående anslag för påbörjande af förrådsbyggnader vid Carlsborg), af Herr Rosensvärd, J. H.: “Om än Stats-Utskottet haft skäl Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 69 att, vid dess förslag till statsreglering för 1867, anse sig böra iakttaga all den sparsamhet, sorn med landets väl vore iörenlig, och att å Fjerde Hufvudtiteln inskränkningar, emot hvad Kongl. Maj:ts nådiga Proposition innehåller, företrädesvis kunde ske på byggnadsföretag, hvilkas påbörjande eller afslutande utan ögonskenlig skada kunde någon tid fördröjas, vill det dock synas, som denna sparsamhet blifvit väl långt drifven i fråga om en del af rikets fästningar.
Utan att vilja godkänna de skäl, som af Utskottet blifvit anförda till stöd för att sjelfva fästningens byggande vid Carlsborg borde framgent fortgå med samma knappa anslag som hittills, finner jag dock förklarligt, att
Utskottet icke för det närvarande velat deri tillstyrka en förhöjning, och, ehuru önskligt det vore om fästningsbyggnadens afslutande fortskyndades, har jag derföre icke ansett mig böra bekämpa Utskottets beslut.
Icke så i fråga om förrådsbyggnaderna.