Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan jag nu, vid besvarandet af de framstälda frågorne, mött de hufvudsakligasle invändningarne, skall jag sjelf framställa några frågor, hvarå svaren bestämma mitt omdöme om det beslut, Banco-Fullmäktige böra fatta. t:o.
Kunna vilkoren för de gjorda anbuden anses innebära någon garanti för att leveranleuierne icke gjort dem, endast af speculation på vinst, genom större inkomst af beviljad ersättning för transport-kostnaden, jemte den ränta, de kunde draga af förskotts-summan, än hvad kostnaden för ett lika silfver-belopps utförande skulle utgöra?
Då de beviljade förskotten eller också egna motsvarande tillgångar, som i så fall upphöra att vara fruktbara, måste beräknas, att med full säkerhet kunna pä behöfliga tider disponeras samt efter hand, om man vill undvika ökad kostnad vid silfver-uppköp o. s. v., så är det för mycket att med Herr von Hartmansdorff beräkna möjligheten, att under 9 månader af de 10 å tr, dessa förskott högst finge begagnas, kunna göra dem fruktbara efter 6 procent.
Jag vill dock antaga hans beräkning, och alt sålunda leveranteuren för hvarje Specie-riksdaler, han förbinder sig leverera, kan af förskottet, 2 R:dr B:co, draga en inkomst af 4^ sk.
Tilläggas 21 sk. för transporten, uppkommer en brutto-inkomst af 7 sk. B:co.
Beräknas nu införsels-kostnaden till 21 sk., slagskatt och förlust vid Myntet till 1 ' sk., utförsels kostnaden till 21 sk., uppkommer en total-kostnad af 61 sk.
Då återstå sk. att betäcka den förlust, som, i händelse Svenskt mynt vid utförseln begagnades, uppkomme genom remedium och nedsmältnings-kostnad, och i händelse Piastrar begagnades kunde beräknas i fall, som vanligt varit förhållandet, Bankens utvexlings-pris vore högre än priset i Hamburg, eller tillökningen för silfver-öfverskollet j/^5 sk., om plantsar uttogos.
Under dessa förhållanden finner man lätt, att ingen speculation kunnat grundas på beräknad vinst att med silfver, uttaget ur Banken nästa vår, bere da sig fond för det contraherade silfret.
(För att borttaga alla farhågor, att Svenskt mynt uttages ena veckan, för att den andra från Lubeck återinföras till leverering å contraclen, finnes intet hinder, att uttryckligen föreskrifva, att silfret skall införas i plantsar eller utländskt mynt.)
Derföre kan man anse dessa anbud grundade på leveranleurernes förtroen Bih. till R.
Prot. 1844> 6 Sami. 1 A/d. 11 Haft. 5 34 Banco-Utskotlets Utlåtande, N\o 27. de till nästa års handels-ställning och på rörelsens närvarande brist pä Svenskt mynt. 2:0.
Men om, såsom sannolikt är, nästa års handels-conjunctnrer blifva bättre, borde ej då Banken vänta till nästa vår, då i så fall med säkerhet åtminstone lika fördelaktiga anbud kunna emotses?
Om man endast egde att afse Banken, borde denna fråga besvaras med ja, men då man erinrar sig den pligt, Reglementet ålägger Banco-Styrelsen att äfven afse näringarne, blir förhållandet annorlunda.
Just de förbättrade utsigter för afsättningen å jern, som nu visa sig, göra penningebristen ännu mera tryckande, då mera Svenska sedlar behöfvas för att lossa jern till skeppning, och för hvarje lossning ett motsvarande belopp af sedelstocken indrages.
Det är sannolikt detta förhållande, som hufvudsakligen framkallat anbuden, och frågan reducerar sig sålunda till den, är det nyttigt, att, under närvarande] förhållanden, Banken biträder den stora handeln med 3oo,ooo R:dr B:co i sedlar, som till största delen genast åter ingå i Banken, men hvarigenom utvägarne underlättas att utbyta på vågarne ofruktbart liggande Svenskt jern mot just den silfver-valula, hvarom nu är fråga, och är ett sådant mål värdt uppoffringen af de några tusen R:dr, som möjligen nästa vår kunna besparas?
Denna fråga besvarar jag ovilkorligen med ja. 3:o.
Hvilket är fördelaktigaste sättet för Banken, att förstärka metalliska Cassan, antingen att upptaga lån eller sådane silfverköp, som de ifrågavarande?
Silfverlånen kosta utom minst lika myckel för silfrets hitförande, som hela kostnaden vid silfverköpen — (då förskotts-beloppen icke i annan väg kunna göras fruktbara); 1:0. kostnaderna vid Myntet 1 1 sk. per R:dr Specie; 2:0. provisioner; 3:o. årlig ränta (efter endast 4 procent, öfver 5 sk.
B:co per R:dr Specie), och inga nya sedlar utkomma derigenom att förstärka den lidande rörelsen, hvaremot man öfverlemnade åt framtiden en utländsk skuld, hvars långvarighet eller tolala börda ingen kunde beräkna.
Yid köpen kände man hela kostnaden vara de 2 - sk. man erlade för hilförseln af silfver; man hjelpte den lidande rörelsen med en sedel-emission, dä den bäst behof des j och som beredde nya tillgångar' i utländskt mynt, just för det contraherade silfrets anskaffande; man hindrade genom nödvändigheten, att härtill använda dessa tillgångar', att de icke uppslukades af en onyttig consumtion; och man undgick att till kommande Ständer öfverlemna testamentet af utländsk skuld- '
Banco-Utskottets Utlåtande , N',o 27. 35 Herr Presidenten von Hartmansdorff: ”För att borttaga verkan af 2:ne Stats-Revisioners utlåtanden mot räntefria förskott och deras långvarighet m. m., har Herr Kammarherren påstått att ’Jdetta ogillande ej någonsin "delats af Banco-Utskott eller Ständer, de enda aucloriteter, som kunna ”gifva Fullmäktige föreskrifter.” Hvad Rikets Ständer föreskrifvit står i Banco-Reglementet, och derifrån har Banco-Utskottet ej tillåtit oss göra några undantag.
Begge dessa myndigheters föreskrifter äro det just, som jag velat göra gällande, genom Banco-Reglemenhets iakttagande.
Men, om man mot åtlydnad af föreskrifternas bokstaf åberopat deras anda, har det väl varit skäl af mig, att efterse och framdraga, hvad Herrar Revisorer, som hafva lagligt uppdrag att vara andemeningens uttolkare, derom tänkt.
Om min värde Motståndare icke fästade någon vigt vid Herrar Revisorers tanka, hvarföre skulle han sjelf vilja nu inhemta den i detta fall, der bokstafven erkännes vara besvärlig?
Må då icke jag, till stöd för mitt begrepp om Reglementets rätta förstånd, kunna med skäl åberopa hvad Herrar Revisorer tillförene derom tänkt?
Att Banco-Utskottets yttranden i Betänkanderne 29 och 182, rörande räntefria förskott, beträffat blott en serskild afhandling med Krigs-rådet Ulrich, bestrides.
Anledningen var enskild, men de deraf dragna slutsatserna och åtgärderne voro allmänna.
Det är blott till dessa jag hållit mig.
Jag har ej nekat att Banco-Utskottet talat om förskott, emedan jag sjelf framdragit exempel derpå; men jag har erinrat, att Banco-Reglementet ej tillåter dem, och jag påstår, att Banco-Utskottet ej omförmält dem utan förutsättning, att Banken egde öfverskott af redbarheter mot sedlar.
Att sätta förskott i fråga under det motsatta förhållande, som nu eger rum, skulle hafva varit en sjelf-motsägelse af Utskottets förslag till 120 §:ns innehåll, hvilkens möjlighet jag ej kan antaga.
För att undanrödja verkan af ordalagen i denna §., erinrar Herr Kammarherren om vår pligt att tillämpa Banco-Reglementets föreskrifter enligt ”deras anda och syftning.’'’
Huru skall denna utfinnas, om bokstafven ej gäller?
och hur långt går förtolkniugsrätten?
Förut har 120 §: 11 förklarats olillämplig på de 700,000 R:dr, hvarmed Fullmäktige ökat Allmänna Disconten och på de 390,000 R:dr, som de lemnat åt HandelsDisconton.
Om samma §. nu äfven förklaras otillämplig på räntefria förskott, när och hvar skall han blifva gällande, ehuru den utsatta propor - 36 Banco-Utskoltets Ullaande, N\o 27. lionen är öfverskriden?
Man svarar: icke förr än Bankens fördel och säkerhet fordra någon inskränkning i de åtgärder man vågar för industriens ostörda förkofran.
Begäret efter denna förkofran är det, som vanligen bragt både enskilda och allmänna Banker till de vågspel, som störtat dem, och med detsamma den industri, som skulle befrämjas.
Skola vi gå densamma vägen och för någras vinning, äfventyra alla deras egendom och säkerhet, hvilka hafva Bankens sedlar i sina händer, eller måste taga dem såsom tvunget betalningsmedel.
Att det ej beror på någon fordringsegare att vägra deras emottagande, ålägger Banco-Styrelsen en ännu större pligt att vaka öfver deras säkerhet.
Derföre hafva Rikets Ständer icke heller åt Fullmäktige öfverlemnat, att, efter eget godtfinnande, bedöma hvad Bankens säkerhet tål, utan meddelat oss stadgandet i 120 §.
Emedlertid skulle vi vara berättigade, att hvarje gång hans tillämpning kommer i fråga, förklara honom vara stridande mot Reglementets anda och syftning?
Att räntan på Bankens förskott ej skulle räknas bland betalningen till silfver-leveranteurerne, är lika så stridande mot köpmans- och Banco-afliandlingar, som det vore fåfängt för Fullmäktige, att, i händelse Bankens gamla Piastrar uttoges till utbyte mot köpslutadt finsilfver, vilja urskulda afhandlingen dermed, att det bokförda värde, för hvilket de mottagits, varit ringare än det verkliga, för hvilket de utgått.
Räkningen med siffror kunde derigenom möjligen synas ren; men månne räkningen med en Banco-Fullmäktiges pligter och ansvar vore likaså?
Herr Kammarherrren slutar med att vilja visa fördelen af en sedelutgifning i närvarande omständigheter, i stället för ett län af silfver, och ett deraf följande testamente till kommande Ständer af utländsk skuld.
Om sådan gäld gjordes med den rätt till återbetalning så fort tillfälle yppades. hvilken jag föreslagit: så kunde, i fall handelsställningeu blefve gynnande, testamentet varda litet eller intet.
Blifver hon icke det, och silfver måste gå ut: så äro de Banco-sedlar Fullmäktige utlemnat vida farligare för Banken, än hans obligationer å ett silfver-lån.
För sedlarne kan silfver uttagas vid uppvisandet, men obligationerne behöfva ej infrias förr än efter bestämd tid, hvarå förlängning ej bör vara omöjlig, kanske icke ens svår att erhålla.” Herr Grosshandlaren Ekerman: ”Herr Presidenten von Hartmansdorff hade fästat sig vid de stora kostnader, som tillskyndades Banken genom bifall till de gjorda anbuden.
Herr Grosshandlaren trodde att kostnaderne aldrig blefve för stora, då de voro nödvändiga för upprätthållandet af Banco-Utskottets Utlåtande, N'.o 27. 37 och beredandet af säkert bestånd åt realisationen.
Medgifvande, det någon visshet icke funnes, att det silfver, hvarom nu contraherades, komme alt i Banken qvarstadna, ansåge Herr Grosshandlaren likväl, att det vore Fullmäktiges ovilkorliga pligt, att söka förhindra den, redan nog mycket medtagna reela fondens ytterligare förminskning, och dertill funnes numera ingen annan utväg, än köp, medelst förskotters meddelande, sedan Herrar Fullmäktige beklagligtvis icke gillat Herr Presidentens förslag om metalliska Cassans förstärkning, medelst utländskt lån.
Alt Herrar Fullmäktige egde rättighet att meddela förskotter, antoge Herr Grosshandlaren såsom alldeles afgjordt, då Banco-Utskottet vid 3;ne pä hvarandra följande Riksdagar dels berömt och dels gillat sådane af Fullmäktiges förut för silfvers anskaffande vidtagne åtgärder, hvilka icke heller voro i Reglementet förbjudne.
— Att ränte-inkomsten för leveranteurerne å förskottet vore af Herr Presidenten beräknad vida högre, än den kunde blifva, visade sig klart, då man toge i betraktande, att den, som åtagit sig en sådan leverance, alltid måste vara försedd med betydlig cassa, för att vid lägligt tillfälle göra sina silfver-uppköp.
Den i anbuden utsatta tiden för leverancernes fullgörande syntes alltför långt aflägsen, hvarföre Herr Grosshandlaren ansåg, att leveranteurerne borde tillfrågas, om de icke vore benägna att förkorta denna till
Maj eller Juni nästkommande år, i hvilket fall Herr Grosshandlaren icke droge i betänkande att anbuden antaga"
Herr Kyrkoherden Bergwall: ”Högre än jag kan ingen önska, att Bankens metalliska valuta förstärkes, och att den allmänna rörelsen underlättas medelst större tillgång på penningar, men jag önskar helst att detta sker, icke genom konstlade och emot naturen af en riktig Bank-administration stridande åtgärder, utan på naturlig väg och på ett fullt ändamålsenligt sätt, så alt Bankens säkerhet betryggas och denna förstärkning eger bestånd.
Vore anbuden ställda på kortare tid, så skulle jag likväl icke draga i betänkande att gifva min röst för deras antagande, då coursell står på pari eller derunder, och räntefria förskotter, ehuru visserligen icke de lämpligaste, icke äro i Banco-Reglementet uttryckligen förbjudne, och för öfrigt kunna rättfärdigas af närvarande förhållanden.
Men med så lång tidsutdrägt och sådane vilkor, som de gjorda anbuden innehålla, anser jag, på de skäl, Herr Presidenten von Hartmansdorff i sitt upplysande och sakrika anförande framställt, ett så beskaffadt silfverköp icke ändamålsenligt eller förmonligt för Banken.
Blifver conjuncturen under nästa år eller vid den tid silfret skulle lemnäs till Banken fördelaktig, så går 38 Banco-Utskottets Utlåtande, IV. o 27, silfver in i Banken ulan så stora förskotter och omkostnader.
Blifver conjuncturen ofördelaktig, så går det genast ut igen eller kan det möjligtvis gå då, såsom det gick år 1837, då afslutade contracter om silfverköp fingo återgå, för att icke förvärra en motsedd ofördelaktig handels-conjunctur.
Antaga Banco-Fullmäktige de nu gjorda anbuden, med de vilkor, som de innehålla, så kunna möjligtvis millioner sedlar uttagas, utan att Banken för dem erhåller en enda jSpecie-Riksdaler, eller om den erhåller silfret, genast få utlemna det, efter att hafva gjort kostsamma, ändamålslösa uppoffringar. ” Herr Doctor Wallin: ”att han måste beklaga, det Herrar Fullmäktige icke lyssnat till förslaget att upptaga utländskt lån.
Det hade väl kostat Banken icke så obetydligt, men hade ock varit verksamt.
Herr Doctorn förstod Reglementets 112 §. så, att Rikets Ständer med afsigt icke velat meddela några föreskrifter, i afseende på förskotter, på det att Fullmäktige måtte kunna besluta., efter sig företeende omständigheter.
En sådan tolkning vunne, enligt Herr Doctorns åsigt, äfven stöd af de upplästa Banco-Ulskotts-Betänkanderne.
På hvad sätt skulle silfver komma in, om ej det nu erbjudna sättet begagnades och låns upptagande icke helier bifölles?
Den ifrån realisationens början förflutna tid hade tillfyllest visat, att man icke kunde hoppas få något silfver, utan att lemna förskotter.
Den på naturlig väg eller genom direkt vexling inkomna metalliska valuta vore så obetydlig, att den knappt förtjenade omnämnas.
Önskelig! hade väl varit, att levereringstiden kunnat förkortas, men i alla fäll vore Herr
Doctorn böjd, att åtminstone i allvarligt öfvervägande taga frågan, hvilken vore af den vigt, att Herrar
Revisorers yttrande deröfver först borde begäras, och ett sådant yttrande önskade Herr Doctorn erhålla, så mycket heldre, som Herr Doctorn dels icke hade den kännedom om handels-förhållanden, att han kunde förutse, om man instundande år hade att hoppas för vårt land så gynnsam export, att den motverkade ytterligare utskeppning af metallisk valuta, dels hyste betänklighet att ingå i transaction om silfver-leverance, i anseende dertill, att coursell endast en kort tid innehaft den ståndpunkt, hvarunder silfverköp får ega rum.” Herr Doctor Pettersson: ”att enär Herrar Fullmäktige för nära 3 år tillbaka, då reela fonden med mera än 4,000,000 R:dr B:co öfversteg proportionen af 2 till 5, icke dragit i betänkande, att genom förskotls meddelande förstärka metalliska Cassan, så ansåge Herr Doctorn Fullmäktige nu, då samma fond med nära 2,000,000 R:dr B:co understeg nyssnämnde Banco-Vtskottets Utlåtande , N\o 27.
39 proportion, förbundne att begagna de tillfallen, som erbjödo sig, att, på samma sätt, förstärka den svaga silfver-fonden, och Herr
Doctorn skulle ej tveka att genast antaga de ingifne anbuden, om han icke hört att BancoIJtskolt och Revisorer fästat serdeles uppmärksamhet vid den långa tid, på hvilken förskott förut blifvit meddelade.
Herr Doctorn beklagade, att Banco-Reglementets 112 §. befunnes obestämd; men så obestämd den äfven vore, gåfve den dock icke Fullmäktige rättighet att försumma de tillfällen, som erbjöde sig att få reela fonden förstärkt.
Man hade sagt, att lefverantörerne kunde, för att fullgöra sina förbindelser, uttaga silfver utur Bankens hvalf och föra annat silfver in i stället.
Herr Doctorn ville ej bestrida detta; men lika lätt som nu, hade sådane operationer kunna tgöras förr, då förskott blifvit meddelade.
Det blefve alltid för
Fullmäktige omöjligt att hålla fullkomlig controll öfver efterlefnaden af ii2§:s föreskrift.
Denna §. hade vid sednaste
Riksdag fått behålla enahanda lydelse, som den i i835 års Reglemente egt, derföre, att Fullmäktige, i fråga om silfver-köp, måtte ega något fält för fri pröfning; och med stöd af denna pröfningsrätt borde
Fullmäktige våga ingå i afhandlingar om silfver-köp, genom förskotters meddelande, då följden deraf blefve, att silfver komme in, att det genom silfver-uttagning betydligt minskade rörelse-capitalet ökades och att förlägenheten i allmänna rörelsen i någon mohn afhjelptes.
Det erbjudna tillfället borde begagnas, ty ett afslag nu skulle möjligen och sannolikt afskräcka landets affärsmän från vidare anbuds ingifvande.
Kostnaderne ansåg Herr Doctorn, lika med Herr Kammarherren Rosenblad, betyda föga, i jemförelse med de fördelar, som genom silfrets införsel tillskyndades Banken och landet.” Sedan Banco-FuJlmäktiges pluralitet härefter beslutat, att, med öfverlemnande af ofvanomförmälde 2:ne anbud, begära del af Rikets Ständers då församlade Revisorers åsigter, i afseende på ändamålsenligheten af samina anbud, samt bemälde Revisorer, med anledning deraf, i skrifvelse al den a5 Oktober nästlidet år, utan att ingå i yttrande om de vid anbuden fästade vilkor, de der, enligt Revisorernes förklarande, endast af Fullmäktige kunde med full sakkännedom pröfvas, uttalat deras öfvertygelse vara, att det, under Bankens och det allmännas då varande ställning, ålåge Fullmäktige, att vidtaga alla de åtgärder, till förstärkande af Bankens metalliska cassa, som voro med Banco-Reglementets syfte och anda förenliga, och att således slutandet af köp om silfver, under lagligen medgifna vilkor, borde verkställas; så hade Fullmäktiges pluralitet, efter emottagandet af berörde skrifvelse, funnit för godt att ingå följande contracter om lefverering af silfver till Banken, nemligen: 40 Banco-Utskottets Utlåtande , N\o 27.
1:0 af den 26 October 1843 med Handelshuset Kantzow &
Biel, som utfäst sig, att, sednast inom Juli månads utgång detta år, till Banken lefverera silfver till ett värde af 5o,ooo Rdr Specie, enligt Svensk mvntberäkning, emot 128 sk.
Banco för hvarje Riksdaler silfver samt följande vilkor: a) att, emot till Banken allemnadt hypothek af fullgoda, vederbörligen transporterade reverser, till belopp af minst 100,000 Rdr Banco, bemälde Handelshus eller dess béfullmäktigade Ombud skulle ega, att, sedan berörde hypothek blifvit af Banco-Fullmäktige godkändt, från Banken uppbära ett räntefritt förskott i penningar, beräknadt å 2 Rdr Banco för hvarje contraherad
Rdr silfver, eller 100,000 Rdr Banco, hvilket finge på en gång lyftas; och b) att, såsom bidrag till transportkostnaden för silfrets införskaffande, Banken skulle, utöfver förnämnde pris, betala 2 ij2 skilling Banco för hvarje lefvererad Silfver-Riksdaler. 2:0 af samma dag med Handelshuset J. F.
Erdman & comp hvilket åtagit sig, att till
Banken lefverera silfver till belopp af 100,000 Rdr Specie, efter Svensk myntberäkning, den ena hälften inom Juli och den andra inom Augusti månads slut innevarande år, emot 128 sk.
Banco för hvarje Rdr silfver, samt under vilkor: a) att, emot aflemnande af Stadsmäklaren Johan Holms löpande förbindelse å 200,000 Rdr Banco, bemälde Handelshus eller dess befullmäktigade Ombud skulle ega, att från Banken uppbära ett räntefritt förskott i penningar, beräknadt ä 2 Rdr Banco för hvarje contraherad Rdr Silfver, eller 200,000 Rdr Banco, hvilket finge på en gång lyftas. b) att Banken, i bidrag till transportkonstnaden för silfrets införskaffande, skulle, utöfver ofvanberörde pris, betala 2 1/2 sk.
Banco för hvarje lefvererad Silfver-Riksdaler, och c) att för Contractets uppfyllande borde anskaffas förrbemälde
Stadsmäklares borgen såsom för egen skuld.
3.0 af den 27 October 1848, med Handelshuset Schön & comp., sorn förbundit sig, att till Banken lefverera silfver, till ett värde af i5o,ooo Rdr Specie, efter den, genom Kongl.
Förordningen den 9 Maj 1835, fastställda myntfot, på 3:ne terminer, eller före slutet af Augusti, September och October månader innevarande år, med 5o,ooo Rdr silfver inom loppet af Banco-Utskottets Utlåtande, N'.o 2], 41 pet af hvarje utaf nämnde månader, emot betingadt pris af 128 sk.
Banco för hvarje Riksdaler silfver och med vilkor: a) att bemäldte Handelshus skulle ega att, såsom räntefritt förskott, beräknadt till Två Rdr Banco för hvarje contraherad Riksdaler Silfver, af Banken uppbära 100,000 Riksdaler Banco-sedlar vid contractets undertecknande, en lika stor summa den 3o November i843 och återstående förskottsbeloppet, äfvenledes 100,000 Rdr Banco, d. 3o påföljde December, emot aflemnande af Grosshandlaren C. F.
Bohnstedts
J:r serskilda, behörigen transporterade förbindelser å ifrågavarande förskottssummor; b) att utöfver det öfverenskomna priset, 128 sk., skulle af Banken erläggas, såsom bidrag för transportkostnaden, 2 sk.
Banko för hvarje Riksdaler Silfver af det parti, som borde levereras inom Augusti, samt 2 \fi sk.
Banco jemväl för hvarje Rdr Silfver utaf de partier, hvilkas lefverering skulle ega rum inom September och October månader; och c) att för contractets fullgörande borde anskaffas Grosshandlaren C. F. Bohnstedts J:r borgen såsom för egen skuld.
4:o af samma dag med Handelshuset Godenius & comp., som utfäst sig, att till Banken, inom Juli månads utgång detta år, lefverera silfver till ett värde af 20,000 Rdr Specie, enligt den, genom ofvanåberopade Kongl. Förordning, fasställda myntfot, emot öfverenskommet pris af 128 sk.
Banco för hvarje Riksdaler Silfver, samt under vilkor: a) att nämnde Handelshus skulle ega, att, såsom räntefritt förskott, beräknadt till 2 Rdr Banco för hvarje contraherad Rdr Silfver, af Banken uppbära 4°>000 Rdr Banco-sedlar, så snart säkerhet, bestående i fullgoda, löpande och behörigen transporterade reverser, derför blifvit aflemnad samt af Banco-Fullmäktige pröfvad och godkänd, och b) att Banken, utöfver det öfverenskomna priset 128 sk., skulle erlägga, såsom bidrag till transportkostnaden, 2 1/2 sk.
Banco för hvarje levererad Silfver-Riksdaler.
Varande härförutan, vid afslutande af hvart och ett af dessa contracter, följande gemensamma vilkor stadgade: a) alt leverancen skulle verkställas kostnadsfritt för Banken i silfverplanlsar, försedde med Kongl.
Svenska Myntverkets stämpel och åtföljande betyg öfver vigten samt innehållet uti Svenska Silfver-Riksdaler, efter afdrag af myntskatten, hvilken således, jemte alla andra umgälder, komme att bekostas af leverantören; Bih, till R, St, Prot, 184.4* b Sami. 1 Afd, 11 Haft. 6 42 Banca-Utskottets Utlåtande, N:o 27. 6) alt, vid hvarje skeende lefverance, borde med Svenskt Missions eller Consols betyg styrkas, att det lefvererade si Uret blifvit i plantsar eller utländskt mynt till Banken från utrikes ort afskeppadl. c) att hvarje i Kanken aflemnad andel af lefveraneen komme att godtgöras iefverantören sålunda, att å den lyftade förskottssumman skulle afskrifvas för hvarje lefvererad Riksdaler Silfver-Specie 2 Rdr Banco, hvarefter återstoden af det lefvererade silfrets värde, enligt ofvannätnnde contraherade pris, skulle till Iefverantören contant erläggas» d) att, i händelse lefveraneen lill större eller mindre del ej blifvit vid utsatt tid fullgjord, komme det felande silfret att upphandlas genom auction på lefverantörens äfventyr; i hvilket fall det uppburna förskottet eller återstående andelen deraf skulle genast återbetalas, tillika med ränta derå efter fem procent för året. e) att, pm vid lefvereringen något öfverskott å det contraherade partiet skulle uppkomma, komme detsamma att ersättas efter Bankens fastställda vexlingspris.
Ifrån de af Banko-Fullmäktige under den 36 och 27 Oktober nästlidet år fattade beslut, att med ofvanbemälde Handelshus ingå contracter om lefverance af silfver till Kinken, hafva Herr Presidenten m. m.
Aug-vHartmansdorff'''och Herr Kyrkoherden M. Ch.
Bergvall varit skiljaktige; hvarjemte här skolat anmärkas, att Herr Grosshandlaren Fr.
Schartau, i följd af erhållen tjenstledighet, under nämnde tid varit från staden bortrest, och således icke deltagit uti Fullmäktiges ifrågavarande öfverläggningar.