Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De fem socknar, som hos Kongl. Maj:t under sistlidne Juli månad gjort underdånig ansökan om statsbidrag till den för orten så vigtiga vägomläggning, innehålla cirka 200 hemman med 8,000 innevånare, hvilka siffror visserligen kunna tyckas obetydliga, men utom det allmännyttiga i företaget, torde böra uppmärksammas, att denna ort är kanske bland de bördigaste och vackraste i Småland, med rik tillgång, öfver behofvet, af spanmål, ladugårdsprodukter och slagtboskap, befolkningen nykter och arbetsam samt tyckes mera än hvad i allmänhet skett, tillegnat sig nutidens åsigter beträffande landthushållning.
Orten kan ej påräkna annan inkomst än af jordbruket och måste för att beröra närmaste jernvägsstation Säfsjö, som numera är nästan enda afsättningsorten, forsla sina produkter vid pass två mil i dessa, kanske bland de svåraste backar i Sverige, hvilken olägenhet betydligt minskar behållningen af salupriset, alldenstund man nödgas använda större antal dragare, eller köra i två lass samma qvantitet som eljest köres i ett.
Utan att tala om svårigheter att underhålla väg i så kuperad mark och det verkliga djurplågeri skjutshästarne äro underkastade, har äfven händt att dessa blifvit förstörda då de gått för större vagnar.
Har man lyckligen passerat backarne till Hvetlanda, så återstår visserligen ännu 2 y2 mil till Säfsjö, men denna vägsträcka är nu under omläggning och man har alltså att med snaraste förvänta en nästan jemn väg till denna station.
Det synes derföre bra hårdt om orten, som är mer aflägsen och således i ännu större behof af goda vägar, i följd af dessa backar, hvilka nödvändigt måste färdas, ej skulle kunna begagna sig af de fördelar lätta och hastiga kommunikationer medföra, hvarförutan ingen näring numera torde hafva hopp om framgång.
Den här ifrågavarande landsvägen är derjemte den ginaste vägen mellan Jönköping, Eksjö och Calmar, hvilken med undantag af denna sträcka i allmänhet är backfri och lättkörd.
Som synes af till Kongl. Maj:t aflemnade handlingar har orten dels på egen bekostnad och dels med biträde af landstingsmedel låtit uppgå den nya väglinien, hvars anläggning beräknas kosta 92,000 R:dr R:mt, en snmma alltför stor att, synnerligast under den för landtmannen tryckande penningeställning, kunna tillskjutas af en mindre kommun.
Den ansvarsskyldighet till y3:del kommunen åtagit sig, cirka 150 R:dr per hemman, tyckes ej vara obetydlig och visar bäst huru vägomläggningen är af behofvet påkallad, hvilket också blir påtagligt, då en jemförelse anställes mellan gamla och nya föreslagna vägens lutningsförhållande, t. ex. gamla vägen med en lutning af 332 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
1 fot på 7—10 på en sträcka af 6,000 fot och 1 på 20 fot på en sträcka af 20,000 fot.
Nya vägen med en lutning af 1 på 20 på 1,800 fot.
I följd af hvad här blifvit anfördt och då denna vägomläggning kan ansås utgöra en lifsfråga för orten, torde det vara klart att, så fort möjligt, önska bereda densamma tillgångar dertill, men som för närvarande ej lärer finnas några tillgängliga, för dylika ändamål anslagna medel, så torde jag i ödmjukhet hos Rikets nu församlade Ständer få anhålla om extra statsanslag med 2/3:del, eller 61,333 >/3 R:dr R:mt, af kostnadssumman, hvarförutan ortens innevånare ej mägta utföra detta för dem så högst vigtiga företag.
Erforderliga handlingar för ärendets grundliga utredning, skola till vederbörligt Utskott inkomma.
Hjertström N:o 140.
Af Herr Rooth, F., angående Helsingborgs högre elementarläroverks förändring till fullständigt, äfven på den klassiska bildningslinien.
Helsingborgs samhälle har under sista decenniet förrådt en vaknande kraft att utveckla sig.
År 1855 var det till folkmängden rikets 19:de stad; redan 1863 var det den 13:de i ordningen, och är i närvarande stund den 12:te.
Då man har skäl att antaga, det staden, sedan den nu erhållit jernväg och en betydligt utvidgad hamn, och framförallt sedan dess i så många afseenden fördelaktiga läge börjat tillvinnna sig uppmärksamhet, hädanefter skall ännu hastigare tillvexa, har man också, varnad af den erfarenhet, som andra hastigt uppspirande samhällen fått göra, satt sig den vigtiga uppgiften före, att genom tjenliga anstalter förebygga pauperismens tillvext Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 140 333 jemte välståndets, och gifva materialismen en kraftig motvigt genom bildningsanstalter^ som hos den uppvexande generationen vidmagthålla högre intressen.
Genom enskild välgörenhet hafva redan 3:ne barnhem blifvit inrättade i stadens närhet, och kommunen sparar inga kostnader för folkundervisningens ordnande efter tidens fordringar och samhällets behof.
Äfven för elementarbildningen har Helsingborg uppoffrat betydligt och mera än någon annan af provinsens städer, som för närvarande äro nog lyckliga att ega högre fullständiga elementarläroverk.
Redan år 1845 uppförde
Helsingborg till större delen af egna medel en läroverksbyggnad, om hvilken vid dess invigning talaren yttrade: ”att den hade få sina likar i landet och ingen inom provinsen”; och då genom Kongl. Brefvet af den 20 Mars 1858 läroverket, som förut varit blott 3- klassigt, upphöjdes till ett 7-klassigt och derefter icke hade utrymme tillräckligt i denna byggnad, då dröjde staden icke att uppföra en ny.
1 Augusti månad 1863 invigdes den nya läroverksbyggnaden, som torde vara tillräckligt känd, ej mindre för sin smakfulla stil, än äfven, och i synnerhet, för sin belägenhet på en pists, som i sundhet och skönhet är oförliknelig.
Denna byggnad till hvilken Staten bidragit med blott 12,000 R:dr, har kostat omkring 70,000 R:dr.
Helsingborg har således, hvad på det ankommer, gjort hvad det kunnat för att erhålla ett läroverk, som fullt motsvarar dess eget och den omgifvande landsbygdens behof.
(Den nya byggnaden kan sådan den är, emottaga minst 300 lärjungar, och genom en lätt verkställd förändring af inredningen göras tillräckligt rymlig för 4 å 500.)
I medvetandet häraf (nemligen att för sin del hafva uppfyllt alla pligter) är det derför samhället nu med god tillförsigt vänder sig till Rikets Höglofliga Ständer för att få en väsendtlig brist afhjelpt, som ännu vidlåder dess elementarläroverk, och kommer mången att med saknad tänka på den tid, då detsamma endast var utrustadt med halfva det antal lärare, som Staten nu består det, men dock till alla delar motsvarande ortens behof, så att ingen behöfde sända sina söner till annan stad för att fullborda sin elementarbildning.
Denna brist består deruti att läroverket endast är på reallinien fullständigt och numera saknar rättighet att dimittera till akademien andra lärjungar än som tillhöra denna bildningslinie.
Här, såsom vid många andra läroverk, förhåller det sig nemligen så, att den reala linien är tcmligen besökt i mellanklasserna, men hardt nära försvinner i de öfversta, så att högst få fullborda de för denna linie föreskrifna lärokurserna.
Af 55 lärjungar, som sedan år 1849, då de begge bildningslinierna uppstodo, från Helsingborg dimitterats till akademien, halva endast fem varit realister.
Sedan alltså nu dimisionsrätten för Helsingborgs läroverk genom nådiga stadgan om afgångsexamen blifvit absolut inskränkt till den reala linien, har den naturliga följden blifvit, att inga funnits att dimittera.
Så synes det ock framdeles skola blifva.
Läroverkets öfversta klass utgöres af blott 4 lärjungar, de öfriga hafva förfogat sig till andra läroverk för att erhålla klassisk undervisning.
Äfven af dessa 4 skulle blott 2 komma att dimitteras härifrån; de begge andra underhålla och öka nemligen fortfarande ännu, så godt sig göra låter, genom nödtorftig privatundervisning, sina klassiska kunskaper. 334 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 141. under förbidan, att antingen läroverket åter skall kunna taga dessa studier om hand, eller ock att deras omständigheter skola medgifva en flyttning till annat läroverk.
I 6:te klassen, som räknar 16 lärjungar, är det blott två som alldeles öfvergifvit de klassiska språken, de öfriga sträfva ännu med att hålla sig uppe på det klassiska området.
Och i läroverkets mellanklasser finnas på den klassiska linien 66 lärjungar, hvilkas framtid nu synes hvila i Rikets Ständers sköte.
Helsingborgs elementarläroverk önskar nu ingenting annat, än att genom en fullt ändamålsenlig och ortens behof motsvarande organisation, blifva försatt i det skick, att det må kunna göra fullt skäl för sig, Utrustadt med 3 lektorer (rektor inberäknad) och 7 kolleger, skulle det, om lärarestyrkan kompletterades till 4 lektorer och 8 kolleger eller adjunkter kunna tjena ett dubbelt så stort antal lärjungar, som det nu eger (Terminskatalogen upptager 186 lärjungar).
Härigenom skulle ock en väl behöflig afledning beredas de tvänne fullständiga läroverken i provinsen till hvilka tilloppet af lärjungar är så stort, att de börja blifva besvärade af en alltför stor massa.
På grund häraf anhåller jag vördsamt att Helsingborgs, endast på reallinien fullständiga högre elementarläroverk, måtte organiseras till ett äfven på den klassiska linien fullständigt, och torde denna min motion blifva till vederbörligt Utskott remitterad.
Stockholm den 15 November 1865. F. Rooth.
Af Herr Rooth, F., angående nedsättning af fordringarne för dimission från elementarläroverkens reala bildningslinie till likhet med fordringarne för dimission på den klassiska linien.
Det är en öfver hela riket gjord erfarenhet, att jemförelsevis ett högst ringa antal af de lärjungar, som söka sin bildning på den s. k. reala linien af de offentliga Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 141. 335 läroverken, finna sin fördel vid, att, enligt den för denna linie fastställda planen, afsluta sin elementarbildning.
Med förbiseende af de högre läroverkens kostsamma utrustning för detta ändamål, som så ofullständigt uppnås (ofta får hela den lärarestyrka, hvarmed de begge öfversta klasserna äro försedda, sysselsätta sig med en eller ett par stycken realister) hehöfver blott antydas den befarade bristen på lämplige civile (äfven militäre) embetsman i en framtid som icke torde vara särdeles aflägsen.
Den studentexamen som förr skulle genomgås af dem, som ämnade egna sig åt den öivila tjenstemannabanan (eller bli officerare), var nemligen ett vida lättare prof än den nu i dess ställe stadgade dimissionsexamen från elementarläroverken.
Var det högst få ynglingar, som på den tiden ville underkasta sig att genomgå ett offentligt läroverk, utan sökte man i allmänhet att genom någon väl rutinerad privatlärare få sig på möjligast korta tid bibringadt det för student-examens genomgående erforderliga kunskapsmåttet; så har man skäl att befara, det hädanefter denna lefnadsbaua kominer att af få eller inga beträdas, på hvilken man endast genom en så trång port kan inkomma.
Ty fordringarne äro betydligt drygare nu än de förr voro.
För att blifva godkänd i den nu afskaffade student-examen fordrades t. ex. i lefvande språk endast att kunna explicera lättare Tyska och Franska författare samt någon kännedom af språkläran; nu fordras äfven Engelska språket och färdighet i tvänne af dessa språkens skriftliga behandling: — i mathematik godkändes man på 6 böcker Euclides och två grader algebra; nu fordras ytterligare stereometri, läran om progressioner och logarithmer, analytiska expressioners konstruktion, plan trigonometri och mekanik: i naturvetenskap godkändes den som något öfvat sig i Florans begagnande och någorlunda kunde redogöra för Sundevalls lärobok i zoologien; nu fordras att hafva insamlat 500 växtarter, att känna de naturliga växtfamiljerna, fysik, kemi och mineralogi.
Den som ämnar egna sig åt embetsmannabanan, anser det för vigtigare att genom tidigt inträdande i tjenstgöring samla praktisk erfarenhet och tjenstgöringsmeriter för framtida befordran, än genomgå dessa vidlyftiga kurser (motsvarande de förra fordringarne i filosofiska graden), af hvilka han dock icke kan vinna den allmänna humanistiska bildning, som han dock snarare behöfver för att vara en duglig embetsman.
Och den sorn ämnar egna sig åt de tekniska yrkena, söker snarare sin utbildning vid en praktiserande tillämpningsskola, än vid det blott theoretiserande elementarläroverket, hvilket han i regeln först vid 20 års ålder kan hafva hunnit genomgå.
På grund häraf föreslås vördsamt, att Rikets Ständer till Kongl. Maj:t måtte göra underdånig framställning derom, att fordringarne för dimission från elementarläroverkens reala linie, matte blifva nedsatta till likhet med fordringarne i samma ämnen för dimission från den klassiska linien (de förblifva ändock större än till den fordna student-examen).
Derigenom skulle vinnas: l:o att reallinien, som nu är delad i två klasser, beräknade att genom - 336 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 141. gås på hvardera ett år, och tre klasser, som äro indelade hvardera i två ett-åriga afdelningar (summa 8 ett-åriga afdelningar,) och som således nu först vid 19:de eller 20:de lefnadsåret afslutas, — mycket väl kunde reduceras till 4 ett-åriga afdelningar, så att dimission kunde ske från den nuvarande öfra afdelningen af 5:te klassen, och ynglingen i allmänhet hafva fullbordat sin theoretiska kurs vid 16:de eller 17 :de lefnadsåret och vara mogen att ingå i det praktiska lifvet; 2:o att ett vida större antal ynglingar skulle uppmuntras att fullborda lärokursen, och med ett samladt helt af kunskaper gå ut i lifvet; 3:o att realundervisningen, som nu, till förfång för båda, är sammanfjettrad med den klassiska, skulle vid alla läroverk utan svårighet kunna afsöndras från denna, derigenom vinna större planmessighet, och sålunda icke blott kunna fortare afslutas, utan äfven göras mera bildande.
Oin remiss till vederbörligt Utskott anhålles ödmjukligen.
F. Rooth. N:o 142.
Af Herr Hällström, Gabriel, om anslag till en jernväg från Ilemgrafven i Medelpad till Sundsvall.
Sedan Kongl. Maj:t år 1858 i nåder fastställt plan för den så kallade Jemtlands kommunikationsleden, har med de anslag 244,500 R:dr utan återbetalningsskyldighet och det särskilda lån 70,000 R:dr, Rikets Ständer beviljat och det vida större bidrag, sammanlagdt utgörande 575,560 R:dr, Norges Storthing anslagit, kunnat ordnas en kommunikations-led emellan Lewanger i Norge till Bräcke i Jemtland vid Medelpads gräns, 29 mil lång deraf 17 V2 mil öfver 5 sjöar, emellan hvilka trafiken bestrides å vanliga landsvägar.
Den delen af denna led, som sträcker sig inom Jemtlands område, 22 mil i längd, blef Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
337 blef enligt planen färdig år 1863 och har ett särskildt bolag derefter underhållit trafiken efter taxa å denna del; men först i sistlidne Oktober månad fullbordades den 6 mil långa väganläggningen inom Norge.
Såsom fortsättning af denna led har Kongl. Maj:t fastställt plan för dess utsträckning ända till Hemgrafven under benämning Sundsvall—Bräcke-leden enligt samma system, som gällt för Jemtlands-leden och för arbetena å den delen, hvilka nu fortgå, hafva Statsmagterne vid sistlidne riksdag beviljat 253,000 R:dr och ett särskildt bolag bildat sig för trafikens underhållande derå, när denna del af leden blir färdig.
Hela leden från Lewanger till Hemgrafven kommer att utgöras af: båtled med 12 omlastningar r 22,oo. och landsväg emellan sjöarne 16,38. 38,38. och skall, om jemväl kommer till stånd den jernväg för lokomotiv af 4 fots spårvidd, af 2,*i. som enligt ursprungliga planer varit föreslagen emellan Hemgrafven och Sundsvall för en sammanlagd längd af 40,79 mil.
Man har velat förutsäga, att en så egendomligt ordnad led icke skulle kunna blifva till någon egentlig nytta för orten, då transporten derå borde blifva dyr och rimligtivs icke kunna bära omkostnaderna dervid.
Men af den tablå, som den 10:de sistlidne Oktober vid ordinarie stämma af verkställande direktören afgifvits till det bolag, som bestrider trafiken emellan Melen ock Bräcke, inhemtas: Juni, Juli, Augusti och September. 1863. 1864.
1865. att antalet passagerare utgjort 10,147. 10,922. 9,567. och gods, oberäknadt af den inre trafiken a) från Norge öfver Melen centner 6,877,oo. 7,683,oo. 14,666,75. b) „
Sundsvall—Bräcke „ 3,412,oo. 6,175,oo. 3,897,oo.
Summa centner 10,289,oo. 13,858,oo. 18,5 63,75. att trafikinkomsten för hela året 1864 uppgått till 25,984 R:dr, deraf för Juni, Juli, Augu - sti och September till 19,899 R:dr; men för samma månader 1865 till 25,47 9,58 R:dr; och att hela trafikkostnaden år 1864, deri inberäknadt alla aflöningar, ångbåtarnes drift kostnad, forlöner, vägunderhåll, reparationer m. m. enligt bokslut utgjort, 26,366 R:dr R:mt.
Om således trafiken ännu icke ernått någon jemförelsevis stor betydenhet, utvisa nämnda fakta dock med fästadt afseende derå att af seglationen innevarande år bör återstå en icke obetydlig tid, att trafiken gått så stadigt framåt, att med all visshet bör kunna förutses, att kommunikationsleden har att gå till mötes en särdeles vacker framtid om och när den blir utsträckt till Sundsvall, i den mån den i öfrigt hinner draga till sig rörelsen, som allt hitintills hufvudsakligen gått på sidan af leden. lith. till II.
Prof. 1865 1866. 11 Sami. 3 Afd. 43 338 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Tages i betraktande, att det bolag som besörjer trafiken å Jemtlands-leden fraktar tyngre gods, såsom salt, spanmål m. m., emellan Melen och Östersund, 16 mil, för i medeltal 7,87 öre per centner milen enligt taxa, i stället att varutransporten med vanliga formän under normala förhållanden kostar minst 15 öre och att för hvarje centner gods, som med vanliga forman fortskaffas från Sundsvall till Östersund, erfordras 1,25 hästdagsverke och till samma ort från Lewanger 1,37; men att transporten å kommunikationsleden verkställes med begagnande af blott respektive 0,60 å 0,61 hästdagsverken öfver land mellan sjöarne; så synes det vara alldeles uppenbart, att denna led redan i sitt nuvarande ofullkomliga skick är och, i en snar framtid, äfven om inga förbättringar vidare ifrågakomme, ehuru i det afseendet mycket kan göras, äfven med hänseende till frågan att minska omlastningarnes antal, kommer att blifva till ofantligt gagn icke allenast för de delar af Nordre Trondhjems Arnt och provinserna Jemtland, Herjeådalen och Medelpad, som tillhöra området för denna led, hvars areal kan uppskattas till omkring 1,000 Svenska qvadratmil, deraf en icke obetydlig del utgöres af goda odlingslägenheter med en befolkning af endast cirka 150,000 personer, som till följd af sin glesa utsträckning på den stora ytan har största behof att spara arbetets kraft för jordens odling, utan jemväl, i mån bileder hinna anläggas, hvilket af naturliga förhållanden underlättas, för Helsingland och Ångermanland, som otvifvelaktigt t-ill vissa delar deraf komma att anlita leden för sina behof af Norska produkter, äfvensom för export till Norge af sina väfnader, när tullförhållandena mellan de båda rikena så ordnas, att äfven sådana varor må tullfritt dit införas landvågen.
I samma mån kommunikationen till lands emellan 2:ne orter förbättras, ökas handelsförbindelserna och som följd deraf utbytet emellan de båda.
Detta är en regel, som beklagligen varit nära nog främmande för folken i de båda förenade rikena, för så vidt frågan rört förhållandena dem emeliam Lyckligtvis synes man numera vara* beredd att vilja beträda en annan bana.
Under den öfvertygelse att i den mån kommunikationerna emellan de båda tolken förbättras, skall utbytet dem emellan vexa och icke vara i ett tillbakagående, såsom närmast de sista åren varit förhållandet enligt hvad statistiken ger vid handen.
Erfarenheten utvisar det redan nu, enär under loppet af detta år sådana Svenska fabriksvaror, som landvågen kunna tullfritt till Norge införas, varit föremål för export dit å leden; och jag tror, att, i den mån man lyckas att bereda billigare transport emellan Sundsvall och Lewanger, skall denna export af Svenska fabriksvaror för nordliga delars af Norge behof i stor skala tilltaga.
Det är med fästadt afseende derå och då för både Jemtlands och Medelpads framåtskridande i kultur och utveckling, behofvet oundgängligen kräfver att kommunikationen förbättras, som jag anser mig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på vigten deraf, att här ofvan omförmälda jernväg emellan Hemgrafven och Sundsvall varder byggd.
Denna jernväg är att betrakta såsom slutstenen i en led af stor framtida betydelse.
Motioner i Borg are- Ståndet 1865.
N:o 142. 339 Utan denna jernväg kan den öfriga leden aldrig någonsin nå den utveckling, som lyckliga naturförhållanden eljest måste framkalla.
Det är ock svårt att inse, huru det bolag, som kommer att ombesörja trafiken emellan Bräcke och Sundsvall, skall kunna göra detta fullt nöjaktigt, förr än denna jernväg varder anlagd.
Utaf hela väglängden från Nordsjön öfver Jemtland till Bottniska viken har hittills ingen del varit så lifligt trafikerad, som den östligaste mellan Hemgrafven och Sundsvall.
Här är således ett lättare kommunikationsmedel företrädesvis af behofvet påkalladt.
Enligt den af Herr Majoren Adelsköld uppgjorda kalkyl skulle en jernväg här vid ändan af den stora linien redan till en början ega att påräkna en trafik af 15 å 20,000 passagerare, och 1,000,000 centner gods om året; och denna godstrafik skulle vid tillfällen af inträffande missvext i de efter linien belägna orter, såsom t. ex. förhållandet nu är i Jemtland, i högst betydlig mån ökas, då fördelen af en förbättrad kommunikation blefve till stor båtnad för de af missvexten hemsökta, hvilka derigenom lättare erhölle sina förnödenheter af spanmål till billigare pris.
Måste nu här den gamla landsvägen, hvilken dels besväras af en mängd backar, dels eljest i anseende till en lös jordmån är, särdeles höst- och vårtiden, svår att helara, fortfarande begagnas, så är det fara värdt, dels att de fördelar, som Rikets Ständer genom anslag till kommunikationsledens utsträckning från Bräcke till Hemgrafven åsyftat, komma att till hufvudsaklig del uteblifva, dels ock att Jemtlands handel tvingas att taga sin rigtning åt Norge, dit en lättare farled redan är färdigbyggd ända till hafvet.
Enligt det af Majoren och Riddaren C.
Adelsköld under sommaren 1859 i och för utsträckning af kommunikationsleden Riksgränsen—Bräcke till Sundsvall uppgjorda och afgifna förslag, hvilket, i hvad det rörer chausséanläggning från Bräcke till Torp samt kanalisering af Ljunga eif från Torp till Hemgrafven, redan är under utförande, skulle kostnaden för den jernväg, hvilken han ansåg böra blifva liniens fortsättning från sistnämnda ställe till Sundsvall, utgörande 2,41 mil af 4 fots spårvidd för lokomotiv, uppgå till 1,540,000 R:dr; af hvilken kostnad 2/3 troddes böra beviljas såsom lån åt det bolag, som kunde vilja försträcka återstående tredjedelen, åtaga sig utförandet af anläggningen, framtida underhållet och besörja trafiken efter fastställd taxa.
Med ledsnad måste här anföras, att de bemödanden, som inom Jemtland och Medelpad blifvit gjorda att genom aktieteckning bilda ett sådant bolag, icke rönt önskad framgång samt att affärsförhållandena inom dessa orter icke äro sådana, att man ännu under många år har att hoppas, det denna jernväg kan komma till stånd, derest kostnaden skall till '/3 inom orten anskaffas.
Här hotar sålunda det beklagliga förhållande att inträffa, att en sträcka af 2,41 mil vid östra ändan af den 42,36 mil långa kommunikationsled, som skulle sammanbinda Vesterhafvet med Östersjön, d. v. s. knappt mer än y2o:del af hela leden, komme att lemnäs ofullbordad till en måhända aflägsen framtid.
Ständer hafva redan anvisat och torde under innevarande riksdag komma att, 340 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 142. ytterligare anvisa medel till fortsättning af den stora jeruvägsanläggning, som öfver Wermland har till ändamål att såsom unionsväg närma de båda brödrafolken hvarandra och främja samfärdseln dem emellan.
Kommunikationsleden öfver Jemtland, ehuru till art och beskaffenhet vida ofullkomligare, men derföre ock så mycket mindre kostsam än den förra, skall för visso tjena till enahanda ändamål.
Då denna led redan blifvit af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer betraktad såsom en statslinea, för hvars anläggning ända från Riksgränsen till Hemgrafven kostnaden bestridts af allmänna medel, så synes Rikets Ständers mellankomst med fog kunna påräknas för fullbordandet af jemväl den återstående delen, äfven om densamma skulle befinnas kräfva en jemförelsevis drygare omkostnad.
Öppnandet af en transitoled mellan Vester- och Österhafven torde med lika skäl i norra som i södra Sverige böra anses såsom ett företag af för stor betydelse, att detsamma skulle lemnäs åt enskild företagsamhet.