Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enköpings nuvarande treklassiga elementarläroverks utvidgande till femklassigt, med löner på stat för rektor och fem kolleger.
Motioner hos Ridder skap et och Adeln 1865.
N:o 116. 235 N:o 116.
Af Friherre Leuhusen, Alexander Magnus, om beviljande af ett anslag ä 1,540,000 R:dr för en jernvägsanläggning från Hemgrafven till Sundsvall.
Sedan Kongl. Maj:t år 1858 i nåder fastställt plan för den så kallade Jemtlandskommunikationsleden, har med de anslag 244,500 R:dr utan återbetalningsskyldighet och det särskilda lån 70,000 R:dr Rikets Ständer beviljat och det vida större bidrag, sammanlagdt utgörande 575,560 R:dr, Norges Storting anslagit, kunnat ordnas en kommunikationsled emellan Levanger i Norge till Bräcke i Jemtland vid Medelpads gräns, 29 mil lång, deraf \1\ mil öfver fem sjöar, emellan hvilka trafiken bestrides å vanliga landsvägar.
Den delen af denna led, som sträcker sig inom Jemtlands område, 22 mil i längd, blef enligt planen färdig år 1863 och har ett särskildt bolag derefter underhållit trafiken efter taxa å denna del, men först i sistlidne Oktober månad fullbordades den sex mil långa väganläggningen inom Norge.
Såsom fortsättning af denna led har Kongl Majit fastställt plan för dess utsträckning ända till Hemgrafven under benämning Sundsvall—Bräckeleden enligt samma system, som gällt för Jemtlandsleden och för arbetena å den delen, hvilka nu fortgå, hafva statsmagterna vid sistlidna riksdag beviljat 253,000 R:dr och ett särskildt bolag bildat sig för trafikens underhållande derå, när denna del af leden blir färdig.
Hela leden från Levanger till Hemgrafven kommer att utgöras af: båtled med tolf omlastningar 22,00. och landväg emellan sjöarne 46,38 3 8,38. och skall, om jemväl kommer till stånd den jernväg för lokomotiv af fyra fots spårvidd, af 2,41. som enligt ursprungliga planen varit föreslagen emellan Hemgrafven och Sundsvall, få en sammanlagd längd af 40,79 mil.
Men af den tablå, som den 10 236 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
N:o 116. sistlidne Oktober vid ordinarie stämma af verkställande direktör afgifvits till det bolag. som bestrider trafiken emellan Melen och Bräcke, inhemtas:
Juni, Juli, Aug. och September. 1863. 1864.
1865. att antalet passagerare utgjort . 10,147 — 10,922 — 9,567. och gods, oberäknadt af den inre trafiken, a) från Norge öfver Melen centner 6,877,00 7,683,00 14,666,75. b) från Sundsvall — Bräcke » 3,412,00 6;175,oo 3,8 9 7,00.
Summa centner 10,289,oo 13,8 5 8,00 1 8,5 6 3,75. — att trafikinkomsten för hela året 1864 uppgått till 25,984 R:dr, deraf för Juni, Juli, Augusti och September till 19,899 R:dr, men för samma månader 1865 till 25,479,58 R:dr, och att bela trafikkostnaden år 1864, deri inberäknadt alla aflöningar, ångbåtarnes driftkostnad, forlöner vägunderhåll, reparationer, m. m, enligt bokslut utgjort 26,366 R:dr.
Om således trafiken ännu icke ernått någon jemförelsevis stor betydenhet, utvisa nämnda fakta dock, med fästadt afseende derå att af seglationen innevarande år bör återstå en icke obetydlig tid, att trafiken gått så stadigt framåt, att med all visshet bör kunna förutses, att kommunikationsleden bar att gå till mötes en särdeles vacker framtid, om och när den blir utsträckt till Sundsvall, i den mån den i öfrigt hinner draga till sig rörelsen, som allt hitintills hufvudsakligen gått på sidan af leden.
Tages i betraktande att det bolag, som besörjer trafiken i Jemtlandsleden, fraktar tyngre gods, såsom salt, spanmål, m. m, emellan Melen och Östersund, 16 mil, för i medeltal 7,87 öre per centner milen enligt taxa, i stället att varutransporten med vanliga formän under normala förhållanden minst kostar 15 öre och att för hvarje centner gods, som med vanliga formän från Sundsvall till Östersund erfordras 1,25 hästdagsverke och till samma ort från Levanger 1,37; men att transporten å kommunikationsleden verkställes med begagnande af blott respektive 0,60 å 0,61 hästdagsverken öfver land mellan sjöarna, så synes det vara alldeles uppenbart, att denna led redan i sitt nuvarande ofullkomliga skick är och i en snar framtid, äfven om inga förbättringar vidare ifrågakomma, ehuru i det afseendet mycket kan göras, äfven med hänseende till frågan att minska omlastningarnes antal, kommer att blifva till ofantligt gagn icke allenast för de delar af Nordre Trondhjems arnt och provinserna Jemtland, Herjeådalen och Medelpad, som tillhöra området för denna led, hvars areal kan uppskattas till omkring 1,000 Svenska qvadratmil, deraf en icke obetydlig del utgöres af goda odlingslägenheter med en befolkning af endast cirka 150,000 personer, som till följe af sin glesa utsträckning på den stora ytan har största behof att spara arbetskraft för jordens odling, utan jemväl, i mån bileder hinna anläggas, hvilket af naturliga förhållanden underlättas, för Helsingland och Ångermanland, som otvifvelaktigt till vissa delar deraf komma att anlita leden för sina behof af Norska produkter, äfvensom för export till Norge af sina väfnader, när tullförhållandena e - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
237 mellan de båda rikena så ordnas att äfven sådana varor må tullfritt dit införas landvägen.
I samma mån kommunikationen till lands emellan tvänne orter förbättras, ökas handelsförbindelserna och som följd deraf utbytet emelian de båda.
Detta är en regel, som beklagligen varit nära nog främmande för folken i de båda förenade rikena, för så vidt frågan rört förhållandena dem emellan.
Under den öfvertygelsen att, i den mån kommunikationerna emellan de båda folken förbättras, skall utbytet dem emellan vexa, och icke vara i ett tillbakagående, såsom närmast de sista åren varit förhållandet, enligt hvad statistiken ger vid handen.
Erfarenheten utvisar det redan nu, enär under loppet af detta år sådana Svenska fabriksvaror, som landvägen kunna tullfritt till Norge införas, varit föremål för export dit å leden; och jag tror att, i den mån man lyckas att bereda billigare transport emellan Sundsvall och Levanger, skall denna export af Svenska fabriksvaror för nordliga delens af Norge behof i stor skala tilltaga.
Det är med fästadt afseende derå, och då för både Jemtlands och Medelpads framåtskridande i kultur och utveckling behofvet oundgängligen kräfver att kommunikationen förbättras, som jag anser mig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på vigten deraf, att här ofvan omförmälda jernväg emellan Hemgrafven och Sundsvall varder byggd.
Utan denna jernväg kan den öfriga leden aldrig någonsin nå den utveckling, som lyckliga naturförhållanden eljest måtte framkalla.
Det är ock svårt att inse, huru det bolag, som kommer att ombesörja trafiken emellan Bräcke och Sundsvall skall kunna göra detta fullt nöjaktigt, förr än denna jernväg varder anlagd.
Utaf hela väglängden från Nordsjön öfver Jemtland till Bottniska viken har hittills ingen del varit så lifligt trafikerad som den östligaste mellan Hemgrafven och Sundsvall.
— Här är således ett lättare kommunikationsmedel företrädesvis af behofvet påkallad.
Enligt den af Herr Majoren Adelsköld uppgjorda kalkyl skulle en jernväg här vid ändan af den stora linien redan till en början ega att påräkna en trafik af 4 5 å 20,000 passagerare och 4,000,000 centner gods om året; och denna godstrafik skulle vid tillfällen af inträffande missvext i de efter linien belägna orter, såsom t. ex. förhållandet nu är i Jemtland, i högst betydlig mån ökas, då fördelen af en förbättrad kommunikation blefve till stor båtnad för de af missvexten hemsökte, hvilka derigenom lättare erhålla sina förnödenheter af spanmå! till billigare pris.
Måste nu här den gamla landsvägen, hvilken dels besväras af en mängd backar, dels eljest i anseende till en lös jordmån är, särdeles höst- och vårtiden svår att befara, fortfarande begagnas, så är det fara värdt, dels att de fördelar, som Rikets Ständer genom anslag till kommunikationsledens utsträckning från Bräcke till Hemgrafven åsyftat, komma att till hufvudsaklig del uteblifva, dels ock att Jemtlands handel 238 Motioner hos Bidderskapet och Adeln 1865.
N:o 116. tvingas att taga sin rigtning åt Norge, dit en lättare farled redan är färdigbygd ända till hafvet.
Adelsköld under sommaren 1859 i och för utsträckning af kommunikationsleden riksgränsen — Bräcke till Sundsvall uppgjorda och afgifna förslag, hvilket i hvad det rörer chausséanläggning från Bräcke till Torp samt kanalisering af Ljunga eif från Torp till Hemgrafven redan är under utförande, skulle kostnaden för den jernväg, hvilken han ansåg böra blifva liniens fortsättning från sistnämnda ställe till Sundsvall, utgörande 2,41 mil af fyra fots spårvidd för lokomotiv, uppgå till 1,540,000 R:dr, af hvilken kostnad adelar troddes böra beviljas såsom lån åt det bolag, som kunde vilja försträcka återstående tredjedelen, åtaga sig utförandet af anläggningen, framtida underhållet och besörja trafiken efter fastställd taxa.
Med ledsnad måste här anföras, att de bemödanden, som inom Jemtland och Medelpad blifvit gjorda att genom aktieteckning bilda ett sådant bolag, icke rönt önskad framgång, samt att affärsförhållandena inom dessa orter icke äro sådana, att man ännu under många år har att hoppas, det denna jernväg kan komma till stånd, derest kostnaden skall till |:del inom orten anskaffas.
Här hotar sålunda det beklagliga förhållande att inträffa, att en sträcka af 2,41 mil vid östra ändan af den 42,36 mil långa kommunikationsled, som skulle sammanbinda Westerhafvet med Östersjön, det vill säga knappt mer än TV:del af hela leden, att lemnäs ofullbordad till en måhända aflägsen framtid.
Kommunikationsleden öfver Jemtland, ehuru till art och beskaffenhet vida ofullkomligare, men derföre också mycket mindre kostsam än den förra, skall för visso tjena till enahanda ändamål.
Då denna led redan blifvit af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer betraktad såsom en statslinie, för hvars anläggning ända från riksgränsen till Hemgrafven, kostnaden bestridts af allmänna medel, så synes Rikets Sländers mellankomst med fog kunna påräknas för fullbordandet af jemväl den återstående delen, äfven om densamma skulle befinnas kräfva en jemförelsevis drygare omkostnad. öppnandet af en transitoled mellan Wester- och österhafven torde med lika skäl i norra som i södra Sverige böra anses såsom ett företag af för stor betydelse, att detsamma skulle lemnäs åt enskild företagsamhet.
— Då nu ifrågavarande jernväg just genom sin egenskap att ingå i en transitoled bör i viss mån kunna jemföras med en Statens stambana, så lärer väl den omständigheten att den skulle blifva kort och sålunda fordrar en jemförelsevis mindre kostnad, icke böra föranleda dertill, att densamma anses förtjena mindre afseende.
Det lärer väl ock kunna antagas, att den tjd en gång skall nalkas, då norra delen af Sverige och Norge kommit derhän i odling Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
239 och välstånd, att en stambana från Sundsvall öfver Jemtland ej längre kan umbäras.
På grund af hvad jag sålunda anfört, får jag vördsamt föreslå: att Rikets
Ständer måtte till en 2,41 mil jernväg af 4 fots spårvidd för lokomotiv från Hemgrafven till Sundsvall bevilja såsom anslag utan återbetalningsskyldighet 1,540,000 R:dr.
A. Leuhusen. N:o 117.
Af Herr Dardel, Fritz Ludvig, om stiftande a/ en lag angående efterbildningar af fotografier, m. rn.
Då Kongl. Maj:t af så väl Öfverintendents-embetet som Akademien för de fria konsterna begärt utlåtande öfver ett förslag om skydd för den artistiska eganderätten och en nådig Proposition i detta ämne således torde vara att emotse, har jag på anmodan af åtskilliga i hufvudstaden bosatta fotografer trott mig böra till Rikets Ständers samtidiga pröfning jemväl hemställa ett förslag till lag om efterbildningar i fotografi; och får jag för sådant ändamål och med åberopande af de motiver, som finnas anförda uti en motionen bilagd skrift från bemälde fotografer, härmed vördsammast föreslå: att Rikets Ständer måtte för sin del besluta en så lydande lag:
Lag angående efterbildningar af fotografi, m. m. § L
Den, som för egen räkning har förfärdigat en original-fotografi efter naturen eller ett fotografiskt aftryck af ett konstverk, till hvars mångfaldigande ingen har uteslutande 240 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
N:o 118. ratt, eger att för en tidrymd af fem år förmena alla andra att verkställa, för alt tili salu hålla, fotografiska efterbildningar af den utaf honom förfärdigade fotografi; i hvilket afseende honom dock åligger att, på tid, ort och satt, som framdeles bestämmes, anmäla, det han förbehåller sig uteslutande ratt till efterbildning af samma fotografi, äfvensom att förse hvarje af honom utgifvet exemplar af fotografien med sitt namn och ordet »registrerad».
Är fotografien utförd efter beställning af annan person, vare dennes samtycke erforderligt såväl för förvärfvandet af dylik uteslutande rätt till fotografien, som nu sagdt är, som ock för att till salu hålla aftryck af samma fotografi. § 2.
Den, som gör ingrepp i de uti 1 § stadgade rättigheter, böte från och med 20 till och med 500 Riksdaler och vare dessutom skyldig gifva målseganden full ersättning.
Plåtar och alla andra uteslutande för den olofliga efterbildningen begagnade materialier, äfvensom alla här i riket anträffade till salu bestämda exemplar af efterbildningen, vare likaledes förbrutne; dock ege målseganden att det förbrutna godset utbekomma, i hvilket fall afdrag derför göres i den honom tillkommande ersättning.
Samma straff och ersättningsskyldighet drabbe äfven säljaren, likasom ock den, hvilken i riket införskaffar, för att till salu hållas, utomlands förfärdigade, enligt denna lag otillåtna fotografi-efterbildningar. § 3- Öfverträdelser mot denna lag må ej åtalas af annan än målsegaren.
För öfver trädelser, som ej åtalas inom natt och år, vare allt straff förfallet.
Fritz Ludvig Dardel.
Af Herr.
Ulfsax, Adolf Fredrik, om den personliga frihetens skyddande.
I fria länder, till exempel i England, kan icke en person på något sätt beröfvas sin frihet, så framt han ej gjort sig skyldig till brott.
Hos oss åter vågar man döma Motioner ho» Ridderskapet och Adeln 1865.
241 döma personer förlustiga deras frihet, hvilka ej ega hvad polisen behagar kalla för laga försvar, och det oaktadt i Regeringsformen uttryckligen säges, det Konungen bör ingen förderfva, eller förderfva låta, till lif, ära, personlig frihet och välfärd, utan han lagligen förvunnen och dömd är.
Jag föreslår nu: det Rikets Ständer måtte särskildt uttala den åsigten, att hvarken någon polis- eller annan domare eger rätt, att beröfva personer friheten på hvad sätt som helst, så framt de icke gjort sig skyldiga till förseelser, för hvilka de enligt allmänna lagen skola straffas med fängelse.
Stockholm den 15 November 1865. A. F.
Ulfsax.
Af Herr Ulfsax, Adolf Fredrik, angående ändring i lagens stadganden om giftomannarätt.
I Sverige är ogift qvinna i ekonomiskt hänseende myndig vid 25 år.
Men hon får aldrig sjelf bestämma om sitt giftermål, utan hon mäste dertill förskaffa sig sina föräldrars eller andra målsmäns samtycke.
I alla civiliserade länder eger dock alltid qvinnan rätt att, vid en viss ålder, vara sin egen giftoman.
I Finland är hon det vid 25 år.
Skola vi då neka henne det, som blifvit henne medgifvet i en provins, som fordom tillhört oss.
Jag föreslår, det ogift qvinna, som uppnått 21 år, må berättigas att sjelf bestämma om sitt giftermål, utan att dervid behöfva rådfråga hvarken föräldrar eller andra målsmän.
Prof. 1865 & 1866. 11 Sami. 1 A/d. 31 242 Motioner hos Ridderskap et och Adeln 1865.
THiO 120.
Af Herr von Ehrenheim, Per Jakob, om pension åt Häradshöfdingen Fredrih Wilhelm Strandbergs enka, Fredrika Strandberg.
Då Rikets Ständer vid flera föregående tillfällen behjertat det behof, hvaruti aflidne, förtjente erabetsmäns enkor och oförsörjda barn befunnit sig, vågar jag i sådant hänseende ytterligare taga Rikets Ständers välvilja i anspråk och vördsamt hemställa om pension åt aflidne Häradshöfdingen F. W. Strandbergs efterlemnade enka, fru Fredrika Strandberg.
Häradshöfdingen Strandberg, som afled under innevarande år, var född 4793 och inträdde i Statens tjenst år 1819 samt erhöll sitt första domareförordnande den 5 Juni ‘1822.
Från sistnämnda tid och intill den 16 November 1841, då han befordrades till häradshöfding i Bro, Håbo, Åsunda och Trögds häraders domsaga i Upsala län hade han nästan ständigt förordnande att förestå domare-embeten och hans oförvitliga och redbara verksamhet i ett af de mödosammaste och mest ansvarsfulla kall omfattar således en ganska lång period, äfven om man afser att Häradshöfdingen Strandberg under de sednaste åren af sin lefnad, i anseende till en genom ansträngdt arbete ådragen sjuklighet, åtnjöt tjenstledighet.
Vid sin död efterlemnade han, jemte sin enka, en son, född 1845, som ännu icke utan allt understöd från föräldrahemmet kan försörja sig, samt en oförsörjd dotter och två yngre söner, hvilkas uppfostran ännu icke på långt
Där är fullbordad.
Tillgången i boet, som inför Stats-Utskottet skall styrkas, uppgår till omkring 2,700 R:dr R:mt och lemnar således enkefru Strandberg ej större behållning än värdet af ett tarfligt lösörebo.
Väl erhåller fru Strandberg 600
R:dr i pension från Civilstatens pensionskassa och 450 R:dr från häradshöfdingarnes enskilda pensionskassa, men oberäknadt att dessa pensionsbelopp väl icke kunna anses motsvara familjens behof, skall från förstnämnda pension under de två första åren afgå tillsammans mellan 5 och 600 R:dr för afgifter, som ytterligare skola inbetalas och är den sednare pensionen helt och hållet beroende på kassans ställning och kan således komma att nedsättas, Med afseende härpå får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer bevilja enkan efter aflidne Häradshöfdingen Fredrik Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
N:o 121. 243 Wilhelm Strandberg, fru Fredrika Strandberg en för hennes lifstid utgående årlig pension å allmänna indragningsstaten af 500 R:dr R:mt.
Af Friherre Liljencrantz, Johan, om ett årligt anslag å 6,000 R:dr att användas till stipendier åt studerande vid rikets universiteter, som vilja under loppet af minst ett läse-år idka studier vid universiteten i Christiania eller Köpenhamn.
De nordiska rikena hafva redan genomstorartade och kostsamma kommunikationslinier kommit och skola, när dessa vunnit sin fullbordan, ytterligare komma i den lifligare samfärdsel, som utgör vilkoret för en närmare folkens bekantskap med hvarandra, hvilken bekantskap åter, jemte dermed följande aktning och förtroende, utgör den tryggaste grundvalen för allt arbete, som syftar till deras fastare sammanslutning.
Men detta lättade materiela samqväm, vigtigt isynnerhet för utvecklingen af gemensamma materiela intressen, är dock ej ensamt tillräckligt att fostra det enhetsmedvetande, som, iklädt fasta yttre former, engång skall utgöra det bästa värnet för deras gemensamma hem, frihet och ära.
Dertill fordras ytterligare, att de nordiska folken, genom att intränga i hvarai^dras vetenskap, litteratur och konst, i hvarandras politiska, rättsliga, kyrkliga och sociala institutioner och förhållanden, lära sig att i dessa nationalitetens uppenbarelseformer se och erkänna det myckna och väsendtliga, som är ett och gemensamt, samt att ej tillmäta de under tidernas lopp utvecklade skiljaktigheterna större vigt och betydelse än de förtjena.
För vinnande af detta mål kan man ej sätta sin lit allena till de utvidgade affärsförbindelser eller till de talrikare turist-färder, som tvifvelsutan skola föranledas af de lättade kommunikationer, hvilkas fulländning man med förhoppning mot - 244 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
N-.o 121. ser inom en ej aflägsen tidrymd.
De nordiska kultur-institutionerna böra bringas i närmare beröring och vexelverkan med hvarandra.
Särskildt gäller detta om universiteterna, hvilka hafva sig det höga värfvet ålagdt att bilda de män, hvilka såväl skola på vetenskapens och litteraturens fält representera den nordiska odlingen, som ock på statslifvets område handlägga och vårda de offentliga intressen, hvilka i följd af sakernas egen natur och den närvarande tidens anda och rigtning, alltmer och mer måste blifva gemensamma för nationer, som både af grannskap och slägtskap dragas till hvarandra.
Den lifliga beröringen mellan de tyska universiteten — hvilka obehindradt täflat att vid sig fästa lärarekrafter och till sig locka lärjungar från hvarje nejd, der en tysk munart talas, och hvilka ej af statsgränsorna isolerats från hvarandra —- hafva tyskarne i väsendtlig mån att lacka derför, att dem emellan, trots den politiska sönderstyckningen, en nationel enhet upprätthållits, hvilken otvifvelaktigt en gång skall hinna fram lill den enhet i yttre former, hvarför redan under loppet af några årtionden betydande förarbeten utförts.
Impulsen till dessa förarbeten har utgått från den nationela enhet på det vetenskapliga och litterära området, som de tyska universiteternas inbördes gemenskap och samverkan hållit vid magt och utvecklat.
Huru mycket mer bör ej en sådan verkan härflyta ur en likartad orsak hos de nordiska folfgrenarna, hvilka ej — såsom i hög grad är fallet inom det tyska statsförbundet — söndras af någon politisk antagonism!
Ett litet, men ej ovigtigt, steg till detta mål vore taget, om de svenska universiteten sattes i stånd att årligen till brödra-universiteten i Christiania och Köpenhamn utsända en eller flere af sina mer framstående alumner, för att der studera Norges eller Danmarks politiska, kyrkliga, rättsliga eller ekonomiska förhållanden, eller vetenskapliga och litterära odling.
Denna tanke synes hafva ledt Hans Majit, vår nu regerande Konung, som ställt till det norska studenter-samfundets disposition ett stipendium för studerande från Christiania universitet, som önska fortsätta sina studier vid något af de öfriga skandinaviska universiteterna, och samma tanke låg till grund för Upsala universitets studerande ungdoms varma upprop till svenska allmänheten på femtionde årsdagen af Sveriges och Norges förening, att genom penningebidrag bilda en under akademiska konsistoriets förvaltning stående fond, hvaraf årliga räntan skulle utgå såsom stipendium till en universitetets lärjunge, åt hvilken derigenom tillfälle bereddes att vid Norges högskola fortsätta sina studier.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, får jag äran föreslå: att Rikets|Höglofliga Ständer ville anslå sex årliga riksstatens stipendier, fyra för Upsala och två för Lund, hvarje å 1,000 Ridr R:mt, att af Consistoria Academica i Upsala och Lund, under de vilkor, som af vederbörande närmare bestämmas, tilldelas skicklige studerande, som önska Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
245 under loppet af minst ett läseår fortsätta sina studier i Christiania elier Köpenhamn.
Örn remiss till Stats-Utskottet anhålles vördsammast.
Af Herr Kuylenstjerna, Carl Johan Gammal, angående upphäfvande af afradsafgiften för tillverkning af de s. k. ädla metallerna, eller åtminstone för koppartillverkningen.
Vid sista riksmötet väcktes tvänne motioner om upphäfvande af afrads- eller tionde-afgiften för tillverkning af de så kallade ädlare metallerna.
Remitterade till vederbörligt Utskott, blefvo dessa motioner allt för knapphändigt behandlade och affärdade dermed: att frågan i sitt outredda skick ej kunde till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda; hvaremot
Utskottets ordförande dock afgaf sin reservation.
Detta utlåtande vann Rikets Ständers bifall.
Till stöd för motionerna hade anförts: att tackjernstillverkningen och stångjernssmidet redan år 1861 blifvit befriade från tackjerns- och hammarskatten genom nådigt utfärdade Kungörelsen den 14 December 1860; hvari stadgas: »att från och med år 1865 stångjernstillverkningen inom hela riket befrias »från hammarskatt samt att tackjernstionden af alla hyttor, belägna utom de privi»legierade bergslagen, likaledes skall vid nämnda tid upphöra.»
De skatter, som tillverkningen af förenämnda ädlare metaller nu drager, i likhet med och efter samma grunder, som jernlillverkningen, äro: 1:o) Grundskatten af den jord, hvarå verken äro anlagda; 2:o) Bevillningen af samma jord; 3:o) Bevillningen af verkens afkastning; 4:o)
Bevillning af värdet för alla till dessa verk hörande byggnader med undantag af verkstäderna för sjelfva tillverkningen; 5:o) Kommunalskatt, som, enligt nu gällande kommunalförfattningar, hårdare drabba verk och fabriker än tillförene. 246 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.