Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om på något ställe mindre verksamma lärometoder blifvit följde eller missbruk inrotat sig, biifver det alltid svårare att vinna förbättring i de förra eller rättelse i de sednare, derest blifvande lärare sjelfva varit handledde efter samma metoder, eller såsom lärjungar varit delaktiga i eller vittnen till miss - 22 bruken, och i allmänhet skulle icke utan skäl kunna befaras, att, om ett läroverk förfölle och valet af lärare vöre inskränkt endast till dem, som der njutit undervisning, samma läroverks förfall allt mer och mer skulle tilltaga.
Dessa sammanverkande orsaker hafva ock redan föranledt den jemkning i stadgandet, att till vissa lärareplatser sökande från hvilket stift som helst under vissa förhållanden kunna anmäla sig, men då olägenheterna blott ofullständigt härigenom afhjelpas, torde ansökningsrätten i allmänheten böra vara oberoende af den ort, der sökanden är född eller njutit uppfostran, och ofvannämnde stadgande således böra utur en blifvande Skolordning uteslutas.
Hvad i öfrigt angår kompetensen till lärare-sysslor och den vigtiga frågan om sättet att utröna de sökandes större eller mindre skicklighet för de befattningar, hvartill de anmäla sig, så anhåller jag att i underderdånighet få åberopa den särskilda framställning, som härjemte bifogas (Bil. n:o 2), angående inrättande' antingen af skollärare-seminarier eller af särskilda läi’ostolar i pedagogi och didaktik.
Blifver det i nämnde framställning gjorda förslag till seminarier icke af Eders Kongl. Maj:t godkändt, torde blifva nödigt stadga, det ingen må på eget ansvar få förestå undervisning vid elementarläroverk, innan han åtminstone ett år auskulterat och biträdt vid något sådant läroverk, efter den anvisning, som honom lemnäs af eforus.
Hvad sålunda föreslås är ingenting annat än det, som på tjenstemannabanan i allmänhet iakttages, att nemligen den blifvande em hetsman n en först under andras ledning, såsom extra-ordinarie, inöfvas i det praktiska af tjensten, innan han tillätes att förestå den på eget ansvar.
I fråga om lärares tillsättning anser jag mig böra i underdånighet hemställa, om icke Eders Kongl. Maj:t skulle täckas i Statsrådet utnämna alla ordinarie lärare vid elementarläroverken, utom dem, som skola undervisa i musik, gymnastik och teckning; dock så, att förslag till hvarje beställning först upprättas, åtföljdt, åtminstone hvad rektorsbefattningarne angår, af särskildt, utan afseende på förslagsrummet, lemnadt förord för den af de sökande, som anses vara för’! den lediga tjensten mest passande.
Visserligen är det sant, att hvars och ens eget uppförande, den skicklighet, hvarmed han uppfyller sitt kall, och vigten af den befattning, han utöfvar, äro de säkraste grunderna för anseende i samhället, men äfven för den, hvars eget medvetande bevittnar, att han på dessa skäl kan bygga anspråk på sina medborgares aktning och upp - 23 märksamhet, kan det icke alltid vara likgiltigt, om de yttre företräden lemnäs honom, som han så väl förtjenar.
Maj:t, eller om hans fullmakt är utfärdad af någon underlydande myndighet; och då lärarekallet, genom sin höga betydelse för samhället, är fullt ut lika vigtigt som, och vigtigare än mångå andra af de tjenster, hvilka nu af Kongl. Maj:t tillsättas, torde skäl vara att äfven åt detta kall gifva det högre yttre anseende, som genom en sådan åtgärd beredes.
Då Kongl. Maj:t inom så många andra grenar af förvaltningen tillsätter enir bets- och tjenstemännen, och, med undantag af kyrkoherdar i konsistoriella gäll, nästan alla dem, som ega sjelfständig verksamhet, torde det ock vara följdriktigt, att Kongl. Maj:t, genom utnämnande af tjenstemännen äfven inom ifrågavarande förvaltningsgren, får tillfälle att verka på samhällets framtid också i hvad som angår deras bildning, som sannolikast komma att inom detsamma blifva verksamma medlemmar.
Tillsättandet af vikarier för kortare
Lid och dupplikanter torde deremot hädanefter, såsom hittills, böra tillhöra vederbörande eforer.
I närmaste sammanhang med frågorna om lärares kompetens och tillsättande står frågan om deras aflöning och befordringsförmåner.
Enligt det förslag till stater och lönereglering, hvilket jag, jemte särskildt memorial (Bilagorna n:ris 3 och 4 detta protokoll) nu i underdånighet får un derställa Eders Kongl. Majrts nådiga ompröfvande, är antalet af lärare minskadt med omkring 56 personer, eller med ungefärligen en sjundedel af den nuvarande personalen, då det icke räknas lärare i musik, gymnastik och teckning, och detta oaktadt flera läroverk blifvit föreslagna till erhållande af utvidgad verkningskrets.
Denna indragning lemnar likväl på långt när icke tillräckliga medel till den högst nödiga löneförbättring, som tillika föreslås, utan blifver bristen i alla fall högst betydlig, på sätt samma memorial närmare upplyser.
En sådan löneförbättring utgör likväl vilkoret för möjligheten att borttaga den förhöjda tjenstårsberäkningen för lärarne och det åt dem derigenom lemnade företräde vid befordringar inom kyrkan, förmåner, hvilka visserligen förskaffat läroverken många skickliga lärare, men i andra afseenden menligt inverka både på skolan och kyrkan, och således böra försvinna, så snart ske kan.
Bifalles löneförbättringen, torde äfven kontroller böra bestämmas till förekommande deraf, att personer, som för lärarekallet icke längre äro passande eller dertill blifvit oskicklige, må 24 under en längre tid kunna dervid orubbadt qvarblifva och derigenom skada läroverken.
Detta har ock, under nuvarande förhållanden, åtminstone hvad lärdomsskolorna och gymnasierna angår, icke saknat allt skäl, då undervisningen inom dessa läroverk egentligen haft till syftemål att anskaffa ämnen åt embetsverken,: och staten naturligtvis kan föreskrifva, huru den vill hafva de män bildade, hvilka skola inträda i dess tjenst; men i samma mån som anspråken på kunskaper allt mer och mer sträcka sig äfven til! andra samhällets klasser och dessa med rätta vänta att kunna få sina fordringar i denna del uppfyllda, äfven inom de allmänna läroverken, klafver billigheten och undervisningens sanna gagn, att föräldrarna eller sådana personer, som med dem dela intressen, äfven få någon delaktighet i den närmaste ledningen af lärovetkens angelägenheter.
Det är ock säkerligen utur denna synpunkt, som Stockholms samtlige elementar-läroverk blifvit ställda under en särskild styrelse, till en del af municipal beskaffenhet, och som för åtskilliga apologistskolor i landsorterna särskilda direktioner blifvit af Kongl. Maj:t förordnade, hvartill ledamöter blifvit utsedda bland i orten bosatta personer, utan viss ijenstbefattning.
Då med de förändringar i undervisningen, som nu föreslås, en af hufvudafsigterna är att bereda tillfälle för de olika anspråken på bildning att få sina önskningar tillfredsställda_, torde det således också vara skäl att till samtliga elementar-läroverken utsträcka hvad redan för några varit antaget.
Det är på dessa skäl jag vågar i underdånighet föreslå, dels att konsistorierna må skiljas ifrån befattningen med elementar-läroverken, och att dessa inom hvarje stift ställas under en särskild eforalstyrelse, dels att för hvarje skola må inrättas en särskild lokalstyrelse.
Ephoralstyrelsens befattningar skulle hufvudsakligen vara att upprätta förslag till sådana lärarebeställningar inom stiftet, som af Kongl. Majit tillsättas, samt förordna lärare i musik, gymnastik och teckning; att, jemte ephorus, tillse gifna föreskrifters ordentliga efterlefnad och vaka deröfver, att undervisningen med drift och ordning lemnäs; på skolkollegiernas förslag bestämma, hvilka läroböcker skola begagnas, skilja lärarne emellan de frågor, som angå deras ömsesidiga skyldigheter; bestämma löneturen dem emellan; emottaga och, jemte eget utlåtande och berättelse, till den längre ned omtalade central-styrelsen insända de årliga berättelser, hvilka rektorerna böra afgifva; förvalta de kassor, som äro gemensamma för stiftets flera läroverk; afgifva utlåtanden i frågor, som angå undervisningen inom stiftet; framställa förslag till sådana förbättringar, som anses nödiga och verkställbara, samt i allmänhet befordra allt hvad till undervisningens och uppfostrans gagn kan lända.
Lokalstyrelsen kunde vid stifs-stadens skola vara densamma som ephoralstyrelsen, men vid andra skolor bestå: vid högre skola af inspektor, såsom ordförande, landshöfdingen , eller den han i sitt ställe förordnar, en af ephoralstyrelsen utsedd ledamot, två ledamöter, valde af föräldrarne till den i skolan undervisade ungdom samt rektor; och vid medelskola eller lägre skola af inspektor, en af ephoralstyrelsen utsedd ledamot, en ledamot, vald af föräldrarne samt rektor.
Lokalstyrelsens befattningar borde hufvudsakligen vara: att, jemte inspektor, hafva öfverinseendet öfver skolan; bestämma, hvilka lärjungar böra erhålla befrielse från eller lindring i skolafgiften; fastställa lärjungarnas afgifter till ved, ljus och dylikt; söka bereda tillgång till fyllande af de materiella behof, som för skolans ändamålsenliga gång erfordras; i möjligaste måtto söka förskaffa ungdomen passande värdar; genomgå rektors räkenskaper, innan de till ephoralstyrelsen insändas, och så vidare.
Så, som dessa styrelser äro föreslagna, blifver inom deni antalet af de personer, hvilka om läroverken ega speciel kännedom, öfvervägande, så att läroverken ej böra kunna komma att störas af möjliga försök af de öfriga ledamöterna att leda dem till för dessa inrättningar främmande eller med dem oförenliga ändamål, men tillfälle ändock lemnäs barnens föräldrar att till sakkunnige personers pröfning framställa sina yrkanden på de förbättringar eller rättelser, hvilka de anse behöfliga, och att, om på dem afseende icke göres, få dem på enkel och naturlig väg underställde högre myndigheter, Bil.
N:o 5 till Kongl. Maj:t» Prop. 4847.
Häft. i. 4 a6 ända till Kongl. Maj:t.
En sådan förändring är ock föreslagen af Kyrkolags-Kominitteen och torde kunna anses vara så erkändt nyttig för läroverken, att meningarne derom ej lära vara mycket delade.
För att tillvägabringa och bibehålla den så nödiga enheten och sambandet, ej allenast emellan läroverk af enahanda art, utan ock emellan läroinrättningar af olika beskaffenhet, eller emellan universiteten, elementarläroverken och folkskolorna; för att gifva dem en föreningspunkt före Högsta Styrelsen eller Eders Kongl. Maj:t, och för att göra möjlig den konseqventa och planmessiga tillsyn och kontroll å undervisningens ordentliga och ändamålsenliga gång, som måste vara högst vigtig, torde ingenting vara så nyttigt och behöfligt som inrättandet af en central-styrelse för undervisningsverken.
Hvad slutligen angår den högst vigtiga punkten, huru de föreslagna förändringarna må kunna sättas i verket, utan att befaras må, på ena sidan, att undervisningen under öfvergångsperioden skall lida, och på den andra, att lärarnes billiga anspråk på löneförbättring komma att alltför länge uppehållas, så torde väl, såsom allmän grund, härvid böra antagas, att de förändringar, hvilka hos lärarne fordra andra egenskaper eller kunskaper än dem, hvarå de redan aflagt prof, icke sättas i verkställighet annorlunda än småningom och i mån af skeende afgång, men att åter de, hvilka icke i sådana förhållanden möta hinder och icke heller störa de nuvarande methodernas harmoniska begagnande under liden, i alla fall ju förr desto heldre införas, samt att i öfrigt, der lärarne så önska och kunna visa, både att de inom sin krets ega erforderliga lärarekrafter, och att det sammanhang, 27 hvaruli deras skola måste slå med andra skolor, derigenom icke störes, förändringarna, efter för hvarje skola skedd speciel pröfning, må kunna genast tillämpas.
Sålunda torde ingen af nuvarande ordinarie lärare, mot egel begifvande, kunna åläggas att undervisa i andra ämnen eller till högre kunskapsmått, än det, hvarpå han aflagt kunskaps- och under visningsprof, ej heller någon nuvarande lektor ti 11 lörbiindas att meddela undervisning i de delar, som nu tillhöra skolans tre nedersta klasser, eller någon skolrektor förpliglas att ingå såsom lärare under en ny rektor; men deremot torde alla dessa förhållanden kunna ega rum, om lärarne derom öfverenskomma och Kongl.
Maj:t, efter eforalstyrelsens hörande, finnér för godt alt sådant bifalla; börande likväl i allmänhet, och om icke särskilda förhållanden föranleda till undantag, hvar och en, som åtager sig en undervisning, lill hvars meddelande han icke redan aflagt prof om erforderlig skicklighet, aflägga sådant prof, innan han på ordinarie stat kommer i åtnjutande af de förbättrade löneinkomster, som dermed åtfölja.
Att hvar och en under sin tjenstetid bibehålles vid de lagliga inkomster, han innehar, äfven om de i något enstaka fall skulle vara större, än den nya staten upptager, faller af sig sjelf, likasom att hvars och ens billiga anspråk på framskridande i sin tur till redan stadgade löneinkomster, böra tagas i betraktande.
Den åtgärd, som emellertid torde böra ju förr desto heldre vidtagas, är meddelande af föreskrift derom, att, intill dess annorlunda stadgas, de, som till lärareplatser vid elementarläroverken befordras, endast må erhålla förordnanden å sina Ijenster, med rättighet att tills vidare komma i åtnjutande af tjensten åtföljande lörmåner, men att med prof och tillsättning i öfrigt skall tillgå, på sätt redan finnes föreskrifvet.
Såsom en följd af hvad sålunda blifvit anfördt, anser jag mig böra i underdånighet föreslå: 1:0 Att Eders Kongl. Maj:t hufvudsakligen täcktes godkänna det här, under N:o i bifogade, förslag till stadganden, hvilka motsvara de nio första kapitlen i irsta sektionen af nu gällandte Skol-ordning; 2:0 att föreskriften i 3:dje sektionen 1 kap. 2 § af Skolordningen, att ansökning till läraresyssla på stat ej må upptagas, om ej sökanden är född eller njutit uppfostran uti det stift, inom hvilket befordran sökes, måtte upphäfvas; 3:o att antingen skollärare-seminarier eller särskilda lärostolar i pedagogik och didaktik måtte inrättas, på sätt under N:o 2 bilagda underdåniga memorial närmare utvecklar, och att nådig Proposition till Rikets ?.8
Ständer om beviljande af de för detta ändamål nödiga medel, måtte framställas; 4:o att ordinarie lärare vid elementar-läroverken, med undantag af dem, som undervisa i musik, gymnastik och teckning, framdeles, efter afgifna förslag, måtte blifva utnämnde af Eders Kongl. Maj:t; 5:o att ny lönereglering måtte få uppgöras för elementar-läroverken, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det underdåniga förslag, som i detta afseende under N:is 3 och 4> härjemte bifogas, samt att Eders Kongl. Maj:t täcktes, genom nådig Proposition till Rikets Ständer begära de anslag, hvilka dertill erfordras; 6:0 att om löneförbättringen beviljas, den förhöjda tjenstårsberäkning, som lärare vid elementar-läroverken nu ega vid ansökningar till presterliga lägenheter, måtte komma att upphöra; 7:0 att konsistoriernas befattning med elementar-läroverken må komma att försvinna, samt öfverlemnas åt särskilda styrelser, med biskopen till ordförande, uti hvilka styrelser deputerade, valde af lärjungarnes föräldrar, äfven skola vara medlemmar; 8:0 att för hvarje till elementar-läroverken hörande skola bör finnas en lokalslyrelse, hvaruti äfven vissa valda deputerade af föräldrarne äro ledamöter; g:o att samtlige lärarne vid elementar-läroverken må skiljas ifrån de konsistoriella göromålen; 10:0 att en centralstyrelse öfver universiteten, elementar-läroverken och folkskolorna inrättas, på sätt i särskildt, under N:o 5, bifogadt underdånigt memorial, blifvit föreslaget, och att nådig Proposition måtte afgå till Rikets Ständer om beviljande af de för nämnde ändamål nödiga anslag, och 11:0 att de förändringar, som beslutas, må komma att verkställas blott småningom och på ett så försigtigt sätt, att dels undervisningens gång, under öfvergångsperioden, ej rrni deraf lida, dels nuvarande lärares enskilda förhållanden eller billiga anspråk ej må deraf störas.
I enlighet med Statsrådets öfriga ledamöters yttrade mening, behagade Kongl. Maj:t i nåder godkänna hufvudgrunderna för det nu framställda förslaget, så vidt de afse lärdoms- och apologistskolornas sammanslående och förening med gymnasium, rättigheten till valfrihet i vissa läroämnen, aflönings-staterna, indigenats-rättens upphörande för lärare vid elementar-läroverken och den förhöjda tjenstårsberäkningens upphörande, då lönförhöjningen träder i verksam - 29 het, men fann beslut rörande läromethoderna och öfriga detaljer för närvarande icke böra meddelas, likasom Kongl. Maj:t icke heller nu ville pröfva de väckta frågorna om ordnandet af styrelser för nämnde läroverk, om lärares tillsättande, om lärareseminarier och om lärarens skiljande från de konsistoriel^ göromålen; och då, så väl till följd af ämnets omfång, söm i anledning af den omständigheten, att, på sätt Departements-chefen erinrat, nuvarande lärare i något visst läroämne icke kunde mot sin egen vilja åläggas att i något annat lemna undervisning, eller klasslärare att i något ämne handleda skolans högre afdelningar, öfvergången och den förestående förändrade regleringen af läroverken endast kunde ske i den mån lärare afginge eller befunnes benägne och skicklige till öfvertagande af nya tjenstepligter, och det ifrågaställda anslaget endast erfordrades i samma mån, som förändringen ginge i verkställighet, ville Kongl. Maj:t förutom den summa af .
B:ko R:dr 10,000: som uppå Finans- och Ecklesiastik-Departementens gemensamma föredragning blifvit föreslagen, att, oberoende af läroverkens förändrade organisation, tilldelas Stockholms stads undervisningsverk, i stället för motsvarande belopp, som af tolagsmedlen utgått, icke af Rikets Ständer vid denna riksdag äska större tillökning i nuvarande anslag för elementar-läroverken än 3o,ooo: att utgå såsom reservationsanslag, för att, jemte nuvarande tillgångar och den afgift af lärjungarne, som blifvit föreslagen, användas till löner för lärare vid de elementar-läroverk, som blifva inrättade efter de nu godkända grunderna, med rättighet för Kongl. Maj:t dels att använda besparingarna på anslaget så väl till duplikanters aflönande, som till oundvikliga byggnader för läroverkens behof, der andra medel icke finnas att tillgå, dels att till hvarje skolas disposition för dess materiella behof öfverlemna hälften af det öfverskott å afgiften af lärjungarne, som vid skolan uppkommer, sedan den summa utgått, hvilken minst bör erläggas; och ville Kongl. Maj:t derjemte, då de åtgärder, hvilka för skolväsendets ordnande komma att vidtagas, blefve af det omfång, att de icke kunde inom Eckesiastik-Departementet medhin - 3o nas utan särskildt biträde jemväl af personer, som i ämnet egde speciel 1 kännedom och erfarenhet, föreslå Rikets Ständer att tillika å stat uppföra ett årligt anslag af R:dr 3,ooo: att i nämnde afseenden användas.
Här jena
Le behagade Kongl. Maj:i i nåder förordna, att, intilldess annorlunda stadgas, de, som till lärareplatser vid elementarläroverken befordras, endast inå erhålla förordnanden å sina tjenster, med rättighet att tills vidare komma i åtnjutande af tjensten åtföljande lörmåner; men att med prof och tillsättning i öfrigt skall tillgå, på sätt redan finnes föreskrifvet; och skulle härom
Cirkulär afgå lill rikets samtelige konsistorier samt till direktionen öfver Stockholms stads undervisningsverk. 15:o
En väsendtlig brist i våra undervisningsverk är saknaden af anstalter för fruntimmers-undervisningen.
För gossar, som eftersträfva högre bildning än den folkskolan kan lemna, finnas af staten bekostade lärdomsoch apologistskola-, gymnasier, universiteter och flerahanda andra inrättningar, men för flickor har staten icke beredi tillgång till annan bildning än den, som folkskolan kan meddela.
En sednare lid och mildare seder erkänna öppet hennes värde för samhällets bestånd och utveckling.
Det är i familjens sköte som statens religiösa och moraliska lifs yttringar ega sina kraftigaste rötter, och det är qvinnan, som gehom sin ställning såsom maka, mor och husmoder, och framför allt såsom det blifvande slägtets uppfostrarinna, har det största inflytande på religiositetens och sedlighetens utveckling inom denna första samhällsbildning.
Mot särskilda undervisnings-anslalter för fruntimmer invändes visserligen, att just derföre, att qvinnans egenlliga verkningskrets är familjen, behöfver hon icke andra egenskaper och kunskaper än dem, som fordras för utöfningen af hennes pligler inom det husliga lifvet.
Detta må ock i allmänhet och hufvudsakligen vara sanni, men begreppet om hvad, som utgö» föremålet för qvinnans verksamhet, hvilar dock icke alltid på sanning och 3i rättvisa, da denna verksamhet inskränkes lill blotta förmågan att tillreda de för hushållet behöfliga födo- och beklädnads-ämnen, och att tillse, att inom husets ekonomi allt ordentligt tillgår.
Utom det att hon sålunda skall befria mannen från de småaktiga bestyren inom familjen, tillhör henne att för sina tjenare vara en husmoder, sorn på en gång med allvar och godhet leder deras sysselsättningar och vakar öfver deras sedlighet; att för sina harn vara en uppfostrarinna, som utan hårdhet vänjer deni vid lydnad och med säkert öga på deras olika böjelser och anlag förmår uppmuntra och lifva de goda och följdriktigt motarbeta de onda, samt att för sin man vara en huld maka, som gör hemmet för honom kärt och angenämt, kan förstå honom, hans fröjder och bekymmer, dela hans smärtor, hjelpa honom att bära olyckan, uppmuntra honom, om han svigtar, och gladt med honom göra uppoffringar, om hon finner sådana af pligten påkallade.
Men blott få särskildt gynnade naturer ega förmåga alt uppfylla en så hög kallelse, utan att af uppfostran vara dertill bildade.
Bildningen blir vanligen desto mera ytlig, som modersmålet och främmande språk inöfvas utan förståndets skärpning, veLenskaper inläras utan ordningens allvar och utan begrepp om deras frukter, samt yttre färdigheter och skimrande talanger snarare förvärfvas och måhända högre skattas, än verklig själsodling, hjerlats egenskaper samt grundliga och nyttiga kunskaper.
Staten har icke vidtagit någon åtgärd för att tillrättavisa denna missrigtning, hvilken likväl för samhället varit högst förderflig.
Ulan någon statens åtgärd har dock i sednare tider en bättre åsigt börjat göra sig gällande.
Då denna förbättrade undervisning, först under skydd af framlidne Erkebiskopen Doktor Waltin, satt i verksamhet af Professoren Doktor Fryxell, redan varit tillämpad under halftannat decennium, varit begagnad i många flickskolor, och öfver allt visat goda frukter, torde tiden vara inne att åt densamma, genom statens mellankomst, för framtiden gifva stadga och utveckling.
Men då fruntimmersundervisningen, just för att så mycket som möjligt hållas inom det husliga lifvets krets, i allmänhet icke bör vara föremål för statens direkla omsorger, torde staten böra inskränka sin åtgärd till inrättandet al en normalskola , som på en gång genom sin föresyn kan verka på rigtningen af fruntimrens bildning och utgöra en anstalt, der lärarinnor kunna danas och erhålla vitsord om sin skicklighet.
Funnes deremot en af staten erkänd bildningsanstalt, så kunde med skäl begäras, att den, som vid grundläggandet af en flickskola, ville påräkna förtroende, borde förete vederbörligt intyg om i normalskolan erhållen kännedom af undervisningsmelhoden i de ämnen, som höra till en mera grundlig uppfostran.
Äfven de föräldrar, hvilka ej ville eller kunde begagna sådana skolor för sina döttrar, men ej utan andras biträde kunde meddela dem den undervisning, de behöfde, skulle hemta gagn af en normalskola, genom den ledning vid valet af lärarinna för deras barn, som skolan kunde lemna, då, under nuvarande förhållanden, föräldrar och målsmän sällan kunna erhålla tillförlitlig visshet om en sökandes kunskaper och skicklighet.
Frunlimmersundervisningen i vårt land är ännu i nästan fullkomlig saknad af sådana läromedel.
I Schweitz finnes en uppfostringsanstalt för fruntimmer, hvarifrån lärarinnor utgå till flera Europas länder, och i Frankrike stadgar en lag, att den, som vill inrätta pensionsanstalt för flickor, skall förut skaffa sig tillståndsbref af vederbörande myndighet.