Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
(511) F OR EN KONFIRMERAD, sextonårig flicka, önskas nu i maj i hälsosam trakt ä landet inackordering under ett års tid i familj där tillfälle gifves att få lära och del- taga i allt, som rör större hushåll och där sällskap i jämnårig dotter eller annan kvinn- lig inackordering kan påräknas.
Svar med prisuppgift och läge samt om möjligt refe- renser till Fru A.
ti., adress Cigarrbutiken Carl Gustafsgatan 43, Göteborg f. v. b.
(502) PENSIONAT von SCHENCK.
Marburg i Hessen-Nassau.
Erziehungs- Anstalt mit Haushallungsschule fiir In- und Ausländerinnen.
Junge Mädchen finden freundliche Auf- nahme.
Deutsch in allén Fächern; griind- licher Unterricht, ebenzo im Haushalt.
Der Cursus beginnt am 1.
Prospekte und önskas plats i familj att gå frun till hända.
gute Referenzen stehen za Diensten.
Nä- Sökanden är kunnig i enklare och finare heres durch die Vorsteherinnen oder Kyrko- Kettilstad-llägerstad.
handarbete samt har genomgått kurs i mat- herde G. Hjertberg: Fröken Elisif Roth: 67 Rådmansgatan, lagning, bakning och strykning.
På lön fästes mindre afseende än på ett Stockholm.
Prosten Olof W.
Thulin: Vä- (474) godt hem.
Svar märkt » Villig », insändes till I linge och Kattarp.
Barometerns i Kalmar kontor.
79005) LICKOR MOTTAGAS under sommar- ferierna i en friskt och naturskönt belä- ILDAD FLICKA önskar plats som hjälp och sällskap åt badgäst, van vid sjuk- gen prästgård, för att i sällskap med egen vård.
Goda ref. Svar till » 99., Kjellbergs dotter konfirmeras.
Man hänvändc sig till Pastorsämbetet i Ramfull.
(40S) pappersh., Linköping.
(514) En ung flicka B F
På begäran af Herr Axel Lennstrand får jag meddela att jag funnit det af honom till Sverige införda preparatet " M E I i l I N S F O O D " v ä r d t erkännande, dä jag m e d de hasta resultat en längre tid an- vändt det för patienter på såväl härvarande länslasarett som uti min enskilda praktik, hvadan jag anser mig m e d skäl k u n n a r e k o m m e n d e r a detsamma.
g e g ä r prisförteckning öfver finaste rosor, blommande växter.
CARL LUNDBLAD, Rotebro Handelsträdgårdar, ROTEBRO.
M i n s t 1 0 0 0 .. Med.
och Fil.
Ofverläkare vid Länslasarett.
P r o f af M E L L I N S P O O D sändes på b e g ä r a n gratis och franco från A x e l L e n n s t r a n d, G-efle.
föi " år kan påräknas i förtjänst, om man är driftig säljare — hvilket ärade damer vi- sat sig vara — och antager agenturen för BRAND Norrtelje Yllefabriks välkända tyger.
FÖRSÄKRINGS AKTIEBOLAGET Sök agenturen med uppgift om referenser.
78577) Aktiebolaget Per Perssons W- o. Stickmaskin, F E N I X Drottninggatan 21 B, Stockholm.
Köpare erhålla under- ' visning gratis.
IfrflPt lika väl som vid s v u l l n a d, i n f l a m m a t i o n e r o. b l o d af många a D - dra anledningar, är Salnbrin det bästa medel, förutsatt att det användes till omslag på sätt, som i beskrifningen an- gifvas.
s t o c k n i n g a r Fräkenp omada är det enda absolut säkra medel att snabbt och utan obehag borttaga fräknar, lefverfläckar och solbränna samt göra den fulaste hy hvit och vacker.
Tekniska General-Depöten, 17 Stockholm, Grefgatan Symaskin, M. ZADIGS neutrala 17.
3. as Normal-Tvål, till tvätt af siden, ylle, bomull och linne.
Garanterad ren tvål I Välgörande för huden.
Dry- gare än all annan Tvätt tvål.
Köp Balsam.
Bestrykes t. ex. om aftonen ansiktet eller andra hudställen med denna björkbalsam, så åtskilja sig följande morgon nästan omärk- liga fjäll af huden, hvilken därigenom blif- ver bländande hvit och mycket fin.
Försäljes i Stockholm hos I v a r JL.
B o h m a n, 5 3 Drottninggatan 5 3.
Sändes till landsorten mot insänd likvid, postförskott eller efterkraf.
Nytt H ä f t e s v e r k f # f f utkommet!
% Finnes att tillgå i hvarje bokhandel.
Valda %Mer af DANIEL FALLSTRÖM.
w f.
Dessa dikter utgöra dels urval ur de olika diktsamlingar, hvilka allt sedan början af 80-talet utkommit, dels består det af en alldeles ny dylik, förr icke i bokform, utgifven.
Skalden har själf sammanfört alla dessa dikter af skiftande innehåll under rubrikerna: Stockholm, Utifrån, Skiftande toner, Från Haf och Skär, I Gult och Blått, Kärleksdikter, I de Ijnsa Nätter, Ur Lifvet, Skuggor, f Visor, Ballader, Jul- och Nyårssånger.
Dikterna utkomma under loppet af detta år i omkring 15 häften till ett pris af 50 öre pr häfte, och skall verket i sin helhet vara färdigt i no- vember.
m f f C.
&amp; E. GERNANDTS Förlags Aktiebolag, Stockholm.
I K ^ l s l ^ a d o r Wheeler &amp; Wilson, som syr väl säljes till 30 kronor.
Drottninggatan 73 B, 1 tr. KAxfcuähoniot: patenterade i • Mot JOHN JOHNSSONS KAFFEHANDEL, 4 0 Stora Badstugatan 4 0, Stockholm.
Rikslelefon 34 20.
Tel. 46 28. cftoc&amp;TVofm äkta JAKOBSTORG blodbrist och svaghet botas säkert med Pinus Piller, i • Många intyg från botade fin- nas.
En sats kostar: mot insänd likvid 2: 70, som postförskott 2: 85.
J. Lindahl, Säfsjö K A F F E g r a t i s får man ju ej, men till följande låga priser: Santos Kaffa ä 0.50 pr kg.
I:ma Santos ä 0.76, 0.85 » » Extra I m a Santos, högsta kvalité, absolut rent ä 0.90 pr kg.
Extra Irma Salvador ä 1.00 » • Extra fint Plantage å 1.05 » » Extra I:ma Costa Rica ... å 1.10 • • Extra I:ma Liberia å 1.15 » » Extra fin ljus Java ä 1.15 » • Extra L m a Guatemala ... ä 1.20 » » Allt i hel bal om 60 kg.
Sändes till landsorten mot efterkraf eiler förskottslikvid och profver ä samtliga sorter mot 20 öre i frimärken.
Vid köp af hel hal sändas alla sorter fraktfritt till n ä r m a s t e j ä r n - vägsstation.
På begäran sändes prof på de finaste kaffesorter.
Doktor F. Lendgiels I hela världen finnes icke något bättre samt för kökskärl och händer behagligare rengöringsmedel än I.
A G E R M A N S Kraft-Skur-Pulver.
Köpes hos alla speciirister i riket.
Hvem önskar att han vore enögd?
Insänd till undertecknad före den 22 april 1899 rätt svar jämte 1 kr.
i spar- eller fri- märken och ni får: Damer ett par extrafina sommarvantar, långa med 3 knappar.
Her- rar en mycket finfin virkad börs med 2 äkta ringar.
Dessa varor kosta i handeln 3 gån- ger mera.
Dessutom få de 10 första rätta svar, som öppnas en sak gratis.
N:r 1 får ett gevär (fågelstudsare) värd 35 kr., n:r 2, 3, 4, 5, 6 och 7 får en fin äkta nickelkaffe- kanna, hvardera värd 18 kr., n:r 8 och 9 får ett fotografi album af läder, hvardera värda 16 kr., n:r 10 får en stor dubbelkikare som kostar 55 kr.
Lösning samt förteckning å dem, hvilka erhållit gratissak, tillkännagif- ves samtidigt med varornas expediering, som sker den 7 till 12 maj 1899.
B yr KLa.rabergsga.tan Tidningen kostar å: 54, en tr. A n n o n s p r i s: 25 öre pr petitrad (
Ingen ' ösnumnierförsäljning.
U t g i f n i n g s t i d: hvarje helgfri fredag.
I S t o c k h o l m: hos redaktionen, å Stads postens hufvudkontor, i boklådorna samt i tidningskontoren.
purstemode] ?.
' ler spirar redan den unga vår inunder sjunkande drifva, i tinande stammar safven går, och frihetsvaknande böljan slår att isames broar rifva.
— Må sommaren huld oss blifval Då sitter böjd vid den yngstes bädd om qvällen furstemoder; af ömsint omsorg blir hågen rädd, och modersfruktan, af ingen sedd, tar utlopp i tårefloder.
— Må sommaren huld dig blifval » Mitt hjertas älskling, din unga vår, hvad skola dess löften gifva; hvem tolkar den framtid, som förestår, hvart leder den växande strömmen, som går inunder sjunkande drifva?
— Må sommaren huld dig blifvah Stor är en glädje dig förberedd, du spörjande furstemoder: de dinas fostran i dygder ledd, en moders glädje, af ingen sedd och sprungen ur tårefloder.
.. Må sommaren huld oss blifval Johan Norälintj.
Idun u t k o m m e r i h u f v u d s t a d é n h v a r j e h e l g f r i f r e a a g o c h k o s t a r f ö r qvartal e n d a s t I krona, p o s t a r v o d e t inberäknadt.
— Kring sin egen axel.
L i fsbil d e r, tecknade för Tdun af Ave.
* Ruth.
JPlSivilket galleri framvisar ej minnet af dessa andar, hvilka af en falsk bildning och en hednisk verldsåskådning blifvit förledda till att sätta sig sjelfva, sitt beröm, som målet för all sin sträfvan!
Folk af alla klasser med stora, rika krafter, nötta och förödda i en tom äresjukas träl- arbete!
När tanken dröjer länge vid dessa bilder, förekommer det mig, som om jag såge en af dessa svängande karuseller med krän- gande båtar, och jag måste bort från denna syn.
Derför ännu blott en bild till ur gal- leriet, och då den, som tränger sig mest i förgrunden.
Ruth kallades hon, men lär egentligen haft ett annat dopnamn, som fadern ej tyckt om.
Barnets mor, som gifvit henne ett mycket ovanligt namn, dog, då flickan var helt liten, och så gifte fadern om sig.
Lektorns första hustru hade burit ett adligt namn, och han sjelf räknade sig till » de högre stånden », men hans senare hustru var dotter till en guld- smed från en af våra småstäder.
Hon hade fått en god undervisning, ty hon ämnade egna sig åt lärarinnekallet, men så kom gif- termålet emellan.
Det var ett lyckligt hem och skulle ha varit än lyckligare, om ej Ruths moster känt sig kallad att öfva ett slags uppsigt med sin svågers andra hustru i afseende på flickans uppfostran, och i denna sak kunde hon för sina åsigter vänta stöd af lektorn.
» Min bästa Ida, hur länge tänker du dröja, innan du sätter Ruth i skolan?
Flickan är tretton år, hon borde ha varit uppe i de högre klasserna nu. » Fröken Vidolfas ton röjde, att nu skulle här bli slag i saken.
» Kan det egentligen ej vara det samma, till hvilken klass man räknas, blott man har lärt sig något dugligt? » frågade fru Ida skyggt, ty hon visste, att hon var fullstän- digt ensam om sina åsigter i fråga om flic- kans uppfostran.
» Nej, man måste kunna åberopa betyg, lärarnes rekommendationer o. s. v., om man vill fram i verlden, och du vill väl ej göra min systers dotter till hushållsmamsell eller dylikt? » » Jag vill ej göra henne till annat än en god, förnuftig menniska.
Ruth har en svår böjelse för skrytaktighet, så att hon, tvärt emot mitt förbud, ibland sitter uppe om nätterna blott för att lära sig utantill ett par fransy- ska verser eller anekdoter, hvilka hon sedan prålar med för sin far och de skolgossar, som bo hos oss. » » Och detta klandrar du!
Barnet vill del- taga i den kunskapstäflan, som, så att säga, utgör centralsolen i vår skolundervisning, spor- ren till — » Fröken Vidolfa tog stundom till så stora ord, att hon ofta ej mäktade föra dem i land, utan att först stanna och flämta ett tag.
» Sporren till att lysa med lånadt sken, ja, det menar jag med, » inföll fru Ida.
» Jag säger dig, att skolan är lifvets för- gård! » utropade fröken Vidolfa, som lemnade både centralsol och sporre för att gripa tag i förgården.
Olyckligt det barn, som ej till- låtes genomvandra kunskapens pelarhallar; ett I I P \ U I I U \ l IN Tidningen nnehåller nästan uteslutande originalbidrag.
— Uppgif å n ä r m a s t e p o s t a n s t a l t n a m n o c h a d r e s s s a m t e r l ä g g en krona, s å er- det kommer aldrig till kunskapens heligaste, djupaste, högsta — » Åter måste Vidolfa flämta.
» Om du med förgårdar, pelarhallar och heligaste menar skolan med dess klasser så- som den bäsla förberedelse till ett nyttigt och ädelt lif, så är jag af den mening, att liem- met är den rätta ' förgården ', den naturenliga plantskolan, om vi nu skola slå oss på bil- derspråk, och att de barn, som i hemmen kunna få undervisning af sina föräldrar un- der den egentliga barndomstiden, hafva flere förutsättningar för att kunna finna sig sjelfva och lära förstå sina anlag, än den skara, som måste sporras, som du sade, af fåfänga och äregirighet. » Jag var ej så ung, då jag kom att höra detta samtal emellan de två svägerskorna, men jag häpnade öfver fru Idas tankegång, så olik allt hvad som talades och skrefs i detta ämne, hvilket kunde fresta en att hålla det för ett fel, att naturen ej tillät menni- skan, att hon framkläcktes i skolor liksom kycklingar i nutidens hönserier.
» Ja, du förstår verkligen ej den saken, » afgjorde Vidolfa.
» Emellertid har jag, som Ruths närmaste slägting, afgjort med hennes pappa, att hon nu vid terminens början skall blifva helpensionär i X:ska skolan; jag be- strider alla omkostnaderna. » » Gud hjelpe och beskydde barnet! » Styfmoderns ångest föreföll mig obefogad; jag förstod ej, att den endast och allenast härflöt från hennes kännedom om Ruths törst efter utmärkelse och begär att lysa.
• Flickan skildes från hemmet; mostern flyt- tade till den stad, hvarest Ruth skulle ut- bildas till — fröken Vidolfa var ej ense med sig sjelf om annat, än att det måste bli till något stort, som kunde sprida glans öfver hennes, fostermoderns, namn.
Flere år förflöto, innan jag återsåg Ruth; det var i mosterns hus.
Hon var då bosatt i hufvudstaden, och flickan hade tagit examen med högsta betyg i allt, hvari man då plä- gade examinera unga flickor, som eftersträf- vade högre lärarinneplatser.
Hon var nu blott ett par och tjugu år, och ansigtet skulle ha varit vackert,, om det ej haft ett nästan hårdt uttryck.
Ryggen var temligen rund och bred med skarp till- snörd midja; armarne voro påfallande korta, och då hon gick, förde hon dem med hän- derna som ett par fenor och med den korta halsen något framsträckt.
Hon hade en viss likhet med en aborre, som rör sig fram ge- nom ett stim af småfisk.
Det intryck, mostern fått af flickans egendomliga hållning, uttalade hon helt triumferande.
» Det är en flicka, som förstår armbåga sig upp öfver småfolket! » Och så förtäljde frö- ken Vidolfa, hur Ruth » varit nära förbi af läsning », ty hon hade, bland annat, ej brytt sig om att dela naturkunskaperna, hvilket var tillåtet, utan hade tagit hela gruppen som ingenting.
Men så hade fröken Vidolfa också under den tid, som närmast föregick Ruths examen, stärkt henne med rått kött, ägg och porter, så hon kom igenom med hög- sta betyg i alla ämnen.
Jag måste vid dessa meddelanden tänka på vetenskapsmän, hvilka tycka sig ha nog med ett enda ämne af naturvetenskapen, och detta tjuguåriga menniskobarn hade tagit — hela gruppen.
Kunde hon verkligen ha mäk- tat emottaga och till andlig näring ombilda en så ofantlig kunskapsmassa, som den hon fått betyg på att ega?
Lifvet erbjuder underliga sammanträffanden.
Följande sommar, då jag var af en vän in- bjuden att tillbringa några veckor helt nära en då föga känd badort, uppträdde Ruth med sin moster på sistnämda plats.
Det förvå- nade mig af två skäl, ty Ruth såg nu frisk och blomstrande ut, och mostern var kry; för det andra kunde man ej här påräkna ett så- dant badlif, hvilket möjligen kunnat tilltala en ung dam, som vill roa sig.
De kommo tidigt, nästan med de allra första badgästerna, så de nödgades söka en smula sällskap utom badortens område, och så tilltalade hon mig och erinrade mig om vår tidigare bekantskap.
Hon var ensam ute denna dag, bar ett häfte af Plato, svensk öfversättning, i handen, talade i en öfver- lägsen ton till min väninna och frågade henne, om ej den berömde skalden Z.
skulle bo i villan, som låg intill hennes hem.
Ingen af oss visste, att han ämnade sig hit till denna vrå, men nu fingo vi höra, att en liten krets manliga storheter skulle träffas här, och att Ruth fått rekommendationer till ett par af dem samt egentligen var här för att idka umgänge med denna lilla lysande krets.
Qvinnor på jagt för att fånga en man åt sig sjelfva eller en anhörig äro en styggelse att skåda; men qvinnor, som jägta efter att låta store mäns skugga falla öfver deras stig och glömma alla hänsyn för att kunna säga sig vara bekanta med det eller det snillet, äro en lika vedervärdig syn, och det var en sådan vi de två kommande veckorna fingo se, så snart vi kommo i närheten af de platser, der bad- sällskapet måste sammanträffa.
Utan rast, utan ro sökte den arma, i bok- staflig mening äresjuka flickan tränga sig in bland dessa mer eller mindre ryktbare män, hvilka synbarligen ville vara i fred för främ- mande element.
Vid hvarje litet ord, som höfligheten bjöd dem att rikta till henne, knöt hon snabt något citat ur den eller den närvarande författarens arbeten, men lyckades det henne att komma i samtal med någon af dem, kunde man alltid vara beredd på något obehagligt, ty — Gud vet, hur det kommit sig — men Ruth tycktes anse det som höjden af bildning att af närvarande eller frånvarande författare citera sådant, som enligt hennes mening nedgjorde kristendomen.
Allvarliga naturer — de må tillhöra hvil- ken riktning som helst — lida af att se sina tankar begagnade i fåfängans tjenst; här hände det flere gånger, att Ruth blef så skarpt af- visad, att hvarje menniska, som ej kommit in i hexdansen kring sitt eget jag, skulle fått en lexa för lifvet.
Men Ruth kunde ej hej- das med ord, fast hon säkert kände den sa- tiriska udden i dem; hon måste vid sin hem- komst kunna lysa med dessa herrars bekant- skap, derför var hon kommen dit.
Vid en af badsällskapets utflykter hade ett obehagligt uppträde egt rum emellan Ruth och en nyss anländ konstnär, då Ruth, enligt sin olyckliga vana, angripit religionen.
Vid nästa skogsfärd blef hon utesluten af en gam- mal barsk vetenskapsman, hvilken af Ruth erhållit benämningen » S:t Peter ».
Med en lidelsefullhet, som kom mostern att frukta för hennes förstånd, sökte hon beveka den gamle; men han förklarade kort och godt, att då äldre personer deltogo i ett dylikt nöje, önskade han, att ingen förargelse väck- tes.
Det var första gången han och hans här- varande vänner gjorde en liten fest för ung- domen, och då var det också deras skyldighet att sörja för, att ett störande element aflägs- nades.
Hon kunde så mycket mindre inbjudas, som hon j u alltid talade, om hvad som händt
hällos ett n u m m e r i v e c k a n under hela q v a r t a i e t.
För hvarje 6-tal abon n e n t e r, s o m s a m l a s, o c h f ö r h v i l k a a f g l f t e n I n s ä n d e s till R e d a k t i o n e n a f i hennes ungdom, och det var blott de unga, som voro bjudna.
Orsaken till denna stränghet torde dock till en del kunna tillskrifvas Ruths intima umgänge med en nyss till badorten anländ ung enka med ett lysande namn och känd för ytterst fria åsigter.
Det var med blandade känslor den för- samlade ungdomen förnam straffdomen öfver Ruth, fast än det för de fleste var en lättnad att ej hafva henne med.
För de mindre skarpsynte tog sig Ruths jagt ut som lust efter äfventyr, då der bland de ryktbare äfven funnos några medelålders män.
Ingenting var dock denna sjelfviska natur mera fjerran än tanken på ömmare förhål- landen; ett samtal i fem minuter med t. ex. den sextioårige, svårt döfve X var för henne en triumf, större — fast af samma art — än en koketts eröfring af ett af säsongens elegantaste lejon.
Men få ville tro det, och en afton hade hon, narrad af likheten i namn, gifvit sig af på promenad med ett tvetydigt subjekt i den tro, att den trettioårige mannen var en berömd konstnär från utlandet.
Hon återkom blek med vredesgnistrande ögon; hon hade upptäckt sitt misstag och — han sitt, då Ruth på hans försök till öm förtrolighet svarat med en örfil.
I hela tre dagar efter det uppträdet höll hon sig instängd, och mostern förtrodde läkaren, att Ruth ej sofvit en blund under dessa trettio- sex timmar.
Han infördes, mot Ruths vilja, till henne, der hon vankade af och an i sitt rum, ifrigt och häftigt rörande på armbågarne, som om hon simmade mot strömmen.
Hon var ej sjuk, icke ens trött af så lång vaka, utan kräfde med vild energi af badläkaren, att sprätten, som föranledt hennes grymma miss- tag, skulle bortvisas från platsen som qvinno- fridstörare.
Läkaren lät i stället henne förstå, att bad- sällskapet tröttnat vid de störande uppträden, hon sjelf så ofta förorsakade, icke minst vid table d ' höten, der hennes inpass i samtalen alltid voro af den art, att de väckte miss- stämning hos alla.
Moster Vidolfa var vittne tiil denna lexa och blef högeligen rädd för de följder, Ruths uppträdande kunde ådraga henne sjelf.
Hon grep till enfaldiga förmaningar, hvilka af Ruth besvarades med bitande hån; mostern tvådde sina händer inför den qvinliga delen af det finare badsällskapet och reste.
Ruth kastade sig i den lysande enkans armar; de två flyttade tillsamman i denna senares bostad.
Länge hade den sysslolösa badsocieteten undrat öfver, att denna dam dragit sig till- baka till en så stilla plats och ej der sökte umgänge med någon annan än Ruth.
Nu, en vecka efter fröken Vidolfas afresa, kom förklaringen.
En utländsk celebritet, som öf- vergifvit sin hustru och sina två barn, uppen- barade sig plötsligt på platsen, blef kallt emottagen af » S:t Peter » och afreste efter ett par dagar.
Samtidigt med honom lemnade enkan och Ruth platsen; det var ingen hem- lighet, att denna senare åtagit sig att vara » hedersvakt » hos detta par, som i Paris skulle afvakta den tid, då han kunde ingå ett nytt äktenskap.
Två år derefter sammanträffade jag med fröken Vidolfa på en ångbåtsresa till Stock- holm.
Till min förundran böljade hon genast tala om Ruth och hennes uppträdande vid badorten.
» Saken var, att hennes ofantliga kunska- per brusade ur henne som en flod, och det i r-s i i I L / LJ x i IN Idun, erhållas «&lt;t g r a t l s e x e m p l a r f ö r hela den tid, u n d e r hvilken a b o n n e - m e n t e t r ä c k e r.
A r o d e s a m l a d e a b o n n e n t e r n a f ä r r e än 6, t o r d e p r e n u m e r a - väckte — oss emellan sagdt — en smula jalousie de meiier hos somliga.
Herrar tycka ej om, att damer täfla med dem der vid lag », sade hon blinkande och med munnen så nära mitt öra, att jag kände en obehaglig fuktig- het af hennes andedrägt.
» Ni vet naturligtvis, att Ruth återkommit från utlandet och är bland en mängd sökande till föreståndarinneplatsen i institutet för högre bildning — ja, ni vet ju nog, hvad det egentligen heter.
— Ruth hade de högsta betygen, hade rest, känner en mängd framstående personer.
— Sjelfve » S:t Peter », ni minnes, har gifvit henne sitt förord.
Ja, ni vet naturligtvis detta och äfven, att jag alltid trott, att Ruth borde bli uppfostrarinna.
— Ni ser sannerligen ut, som om ni ingen- ting visste! » Jag visste ingenting om allt detta, men jag trodde det alltför väl, ty det är j u betygen, som i sådana fall fälla utslaget.
Och karusellen svänger och svänger, nya, yngre ansigten, ynglingar och flickor, hustrur och män, hvirfla omkring i denna krängande böljegång kring sina egna jag.
Hvem skall hejda denna hexdans, som tecknar sin bana med vansinne, sjelfmord och samhällsförderf- liga läror?
När skall sjelfviskheten, som nu systematiskt göres till drifkraft för mennisko- lifvet, afiösas af menniskokärleken, den enda drifkraft, som skapar verklig lycka?
Kanske när Sveriges qvinnor bli så kloka på lifvet, att de med förenade krafter grunda ett uppfostringsväsen, der lösen för lifvet blir: » Framåt, uppåt, hemåt, med Guds nåd och till Guds ära! » Dömer icke!
tffflet är en sannning, som — hur beklag- iSy^r lig den än kan vara, eller rättare just derför att den med fog kan gifva anledning till beklagan — vi ej böra fördölja för oss sjelfva, att vi qvinnor i regel äro mycket snarare till dom och hårdare i våra omdömen än männen äro.
Särskildt gäller detta i våra utlåtanden öfver vårt eget kön, våra egna medsystrar, dem vi dock bäst borde känna och derför ock mest förlåtande borde behand- la.
T y det ligger mycken och träffande inne- börd i den kända satsen, att man, för att förlåta en medmenniska ett fel, endast rätt behöfver känna henne.
gå till en motsatt ytterlighet i ett kritiklöst medgifvande (det är ett indirekt gillande) af allsköns osed, karaktärslöshet och sedlig slapp- het.
Men månne icke skulden äfven härtill i mycket är vår?
Om vi dömde mildare, tror jag förvisso, att de skulle lära sig döma strängare.
Nu är i regel deras benägenhet att äfven i otid urskulda en mer eller mindre medveten protest mot vårt eget system att i otid fälla.
Jag hörde för icke länge sedan en man, då i en krets af qvinnor en annan qvinna hårdt förkättrats, yttra: » de andra häckla henne; hon måste vara någonting värd! » Det är bittert att erkänna, det vi med våra hårda tungors förlupenhet drifvit det ända derhän, att männen finna sig hafva anledning till slika konklusioner.
A c k, att denne man i dess ställe funnit skäl att säga: - » till och med de klandra henne — hon måtte för visso ha illa felat! » Annie Berg.
Barn och penningar.)
|j|| |jj eu farliga seden att låta barn råda öfver (n&amp;M penningar utbreder sig allt mer och mer.
Från eleverna i skolans högsta klasser har det onda utbredt sig nedåt, så att det numera är mycket vanligt, att till och med små gos- sar och flickor ha penningar, som de använda utan tillräcklig kontroll från föräldrarnes sida.