Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa skäl hafva hos oss stadgat den öfvertygelse, att, vid fråga om förslag till ny Civillag för Riket , man ej så mycket bör vidi öra sjelfva DornStols-inrättningen, hvilken, genom sin ålder och vanans magt,, tillvunnit sig en viss helgd hos Nationen , som deremot desto ifrigare bemöda sig att i öfrigt förbältra rättegångs-orduingen samt afhjelpa de fel och brister, hvilka i sjelfva Lagen kunna förefinnas.
Om på sådant sätt rättvisan blifver mindre vacklande, så att hvad som är rätt för en blir rätt för alla, kan med skäl sägas, att man redan gjort mycket.
JJil. till LagUtskottets Betänkande N;o 89. 89 Domaren klagar redan ofver öfverhopade göromål , den rättsökande öfver utdragne, någon gang lifstids langa rättegångångar.
Begge äga måhända anledningar att klaga.
E tt missförhållande finnes.
Det är erkändt, och fordrar att afhjelpas men vis serligen icke genom en mindre väl beräknad domstols-indragning.
Örn icke alldeles ändamålslös, likväl föga ändamålsenlig, synes mig således dea föreslagna Domstols-forändringen.
Ett mera afgörande steg framåt till förbättring måste tagas.
Hvarken brådskande eller förhastad, utan föregången af de mogna forskningarne, af de bestämdt uppgjorda beräkningarne, och samtidig med antagandet af den omarbetade Lagen, bör Domstols-regleringen, icke sönder spl i tirad , utan hel framstå.
Den gamla Domstols-inrättningen, icke alldeles oförtjent af ett visst undseende på sin ålderdom, och icke saknande förtjensten af ett bepröfvadt förhållande till alla de Samhälls-inrättningar, som bredvid honom under tidernas framfart uppstodo « kan åtminstone såsom oskadlig intill dess orubbad qvarstå.
Hela frågan torde emedlertid vara förtjent af en bordläggning vid 1829 års Riksdag, för att först af en framtida representation derifrån åter upptagas.
Skulle åter det framlagda indragnings-förslaget nu bifallas.
Välan ! öfver de stridande meningar.
(pe dömer en hög Domstol — Tiden, och go BIL till LaglJtskotlets Betänkande N:o 8g.
;vida bättre än Reservanten förmatt göra det, skola de af honom hyllade äsigter en dag sjelfve försvara sig 2:0 Af Herr Berg von Linde:
Dä jag icke kunnat dela lika tankar med Utskottets pluralitet i nedan anmärkte omständigheter, anhäller jag att få anmäla min Reservation deremot, och uppgifva de skäl , hvilka hos mig stadgat en annan öfvertygelse: 1:0
I afseende på 4:de punkten i Betänkandet , om antagande af Lag-Comiténs förslag till No!aria/s-inrättning ä landet, eller, i annat fall, stadgande att allmänna sale - prolocollet vid Häradsrätt skall ordentligt och fullständigt förås, samt genast ■justeras.
Derföre att, på sätt Utskottet yttrat, det efter nu gällande Lag är hvarje
Domstols pligt att föra ordentligt och fullständigt Sakprotocoll, samt hvarje parts rätt att begära och; erhålla protocolls-justering i de mål , som honom angå, anser jag, med bifall till den härom väckta Motion , ett lagstadgande af nöden, innefattande bestämdt förbud mot det missbruk, sorn genom en långlig häfdvunnen vana tillvunnit sig anseende af i Lag godkänd rättighet , att vid Underdomr stolar endast föres så kalladt
Memorial-pro* Bil• till LagXJtskoltets Betänkande N:o 89. 91 tocoll, eller korrta, oftast ganska ofullständiga anteckningar öfver det, som förekommer, för att sedermera, med ledning deraf och minnets tillhjelp, författa det fullständiga Protocollet.
Om, 3 ena sidan, detta bruk har den fördel med sig, att Protocollet kan blifva bättre ordnadtoch skrifsättet mera vårdadt, inedför det, å andra sidan, olägenheter af den största vigt, hvilka torde böra föranleda detsammas afskafiande.
.Bland dessa må i första rummet nämnas, att, då Protocollet icke föres fullständigt under det sakerna förehafvas, så att Parter och Vittnen genast kunna få höra sig föreläsas deras afgifna yttranden och upplysningar , samt såmedelst beredas tillfälle att controllera, huruvida desse blifvit rätteligen fattade, och att icke något deraf blifvit uteglömdt, minskas den lör ett vitsordegande Protocoll nödiga säkerheten om detsammas ofelbara rigtighet ; Och förgäfves torde det vara att söka vinna denna säkerhet genom föreskrifter i afseende på sättet alt verkställa protocolls.justeringen.
Dessutom kan det lätteligen inträffa, hvarå flere exempel skulle kunna anföras, att något ordentligt och fullständigt
Protocoll hvarken blifvit eller kan blifva uppfattadt rörande mål, vid hvilkas behandling
Domaren endast fört Memorial-protocoll; Och denna oreda kan inträffa äfven hos den mest ordent-: lige
Domare^ utan haus förvållande, derest y2 Bil. lill L.agUtskottcts Betänkande N:o 8g. han, under det ett vidlyftigt Ting påstår, hastigt sjuknar eller dör.
Om än, hvilket sällan torde vara förhållandet , anteckningarne ega den fullständighet att, med ledning deraf, Protocollet kan af annan person författas, si lärer det dock icke kunna bestridas, att ett på sådant sätt tillkommet Protocoll ej eger den tillförlitlighet att icke lemna rum för hvarjehanda anmärkningar af Parterne, med och utan fog. 2:0 Angående Accidemiernes Jurisdictioner, som Utskottets pluralitet ansett bora utan all inskränkning bibehållas.
För min del tvekar jag icke att yttra min öfvertygelse om nyttan och nödvändigheten af Academiska Jurisdictionens upphäfvande i allt, utom hvad angår den Academiska disciplinen för de Studerande, hvilken jag anser böra Lärarne tillkomma, utan att vara underkastad de former, som för den allmänna rättegångs-ordningen äro gällande, och utan all inblandning af de allmänna Domstolarne.
Tilt undvikande af en må hända mindre lämplig vidlyftighet, vill jag endast i detta afseende åberopa det härom af Comiterade till granskning af Upsala Acadeinies Constitutioner, den 24 October 1820, till Kongl. Majit afgifna underdåniga utlåtande, hvilket, jemte fullständig och på au?
Bil. till LagTJts&ottets Betänkande N:o 89.
93 thentika handlingar grundade upplysningar om tillkomsten oell egenskapen samt vidsträcktheten af detta privilegierade forum , innefattar en utförlig utveckling af de skäl, som böra föranleda upphäfvandet af detsamma 1 förening med andra fora privilegiata, hvilkas upphörande Utskottet ansett sig bö-i ra tillstyrka. 3.0 Af Herr Contracts-Prosten Nordin:
Jag anser frågan omUniversiteternas jurisdiction vara i så nära förbund med nya regleringar öfver Uppfostrings-verken, att den nu i förväg ej bör komma under ventilation.
Förmodligen torde denna jurisdiction på goda grunder qvarstå, ehvad beslut tages om Upplostrings-verken.
Studerande Ungdomen vill jag ej slita från Academiska fadersväldet.
Ankom till Exptd.
Utskottet den 29 Augusti lS2g.
Betänkande, i anledning af KgU Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ändring uti 25 Cap. I Rättegångs-Balken och, i samman - §4 %agUtsköttcts Betänkande No go. hang dermed, äfven i 12 Cdpi 2 §. 2 Mom. samma Balk, sådant det lyder uti Kongl.
Förklaringen den 10 September 1823.
Sedan hos Kongl. Majit
Dess och Rikets Götha Hof-Rä'tt i underdånighet framställt fråga om nödvändigheten af bestämd före-3 skrift för parter, som ifrån Häradsrätt vädja till Lagmansrätt , att vid Lagmanstingets början eller genast derefter sin talan anmäla och fullfölja; och Kongl. Majit, efter det Rikets öfrige Hofrätter och Kongl. Majits Justitioe-Cancellers-Ernbete blifvit iämnet hörde samt Högste
Domstolen yttrande afgifvit i nåder tagit i betraktande, hurusom, på grund af nu gällande lagstadgande, kärande parter vid Lagmansrätt kunna anse sig berättigade att ej behöfva vid början af Lagmanstinget, eller någon bland de första dagarne deraf, sin vadetalan utföra, utan äga tid der^ till, så länge Tinget påstår; genom hvilket rättegångs-sätt icke allenast svaranden, som måste afbida vederpartens inställelse, tillskyndas ökad kostnad , hvarföre ersättning ickö kan påräknas , utan äfven Lagmansätter*.’ hindras och uppehälles i göromålens hand-j läggning: så har Kongl.
Majit, som funnit,* å ena sidan, att den , som emot Häradsrätts 'LagTJtsköttels Betänkande N:o 9».
"gfj Utslag vädjat, i allmänhet icke saknar nö** digt rådrum att bereda sig till sakens fullföljande vid Lagmansting, helst sådant ickej utan hans eget begifvande, kommer i fråga ; förr än minst tre veckor förflutit från det Häradsrättens Utslag föll j och merendels ännu längre tid, ända till hela året , dertill medgifves, men å den andra åter, dels att o-vilkorlig föreskrift för vädjande part att sitt käromål å första rättegångs dagen af Tinget framställa, skulle vid Lagmansrätt, der många mål fullföljas, möjligtvis medföra svårighet , och dels att på Lagmannen syntes kunna ankomma att, sedan parterne blifvit uppropade, med afseende på de hinder, sorn kunna uppgifvas, samt på rättegångs-ärendenas mängd bestämma tid för käromålets full-* följd, genom nådig proposition af den 5'.te sistlidne Februarii, föreslagit Rikets Ständer' en sådan ändring uti 25 Cap. 1 Rätte-: gangs-Balken, att samma lagrum erhölle föl-; jande lydelse s ”Nöjes man ej åt then dom eller utslagj sorn Häradsrätt i hufvudsaken, å Tinget, eller vid laga syn i jordatvist, eller husesyn å prestebol, frälse- eller skatte-hemman j fällt häfver; tå må han vädja med tre mark under Lagman, antingen genast, eller sist innan åttonde dagen gått till ända, then inräknad tå domen föll : oell Häradshöfding skrifva <]6 Lflg Utskottets Bettin bernh. N:o 90. straxt å domen, alt han lagliga vädjat , oell bör saken fullfölja ä nasta Lagmans-Ting t vare ock then, som vunnit , skyldig att underrätta sig af Domaren orri vädjadt är: och ther sa ekedt, late ock iian litet teckna, till sin rättelse, å Dombref sitt: ther må ej fordras serskild betalning före.
Vädja t lie båda ; gånge dermed sammaledes.
Parterne skola sedan till Lagmans-Ting komma, utan stämning eller serskild kungörelse , ”vid upprop, sorn af Lagmannen hålles; och utsatte Lagmannen, da första uppropet slutas, genom anslag å Rättens dörr, viss dag therefter, innan klockan sju eftermiddagen, såsom then sista tid, hvarå kärande parter måge therus käromål fullf ölja och svarande parter till svaromåls af gifvande sig anmäla.
Then som tå sig icke infunnit, håfve sin tcdan vid Lagmans-Rätten förlorat. '” Hålles Lagmans-Ting närmare, än tre veckor efter H5rads-Ting, och säger then, som vädjat, att han ej kan saken så brått fullfölja; tå skall then å Lagmans-Ting året ther efter fortsättas: skrifve ock Häradshöfding thef, å Dombref theras.
Vädja the ej # som nu är föreskrifvet: stånde Häradsdom fast.”
Och som Kongl, Majit ansett serskilda böter för uteblifvande till Lagmanstings slut Lagutskottets Betänkande N;o go* slut icke böra ega rum, då talans förlnst för uteblifvande å annan tid under Tinget utstakas, har Kongl. Maj:t, i sammanhang härmed, i Nåder föreslagit äfven den ändring uti I2:te Cap. 2 §. s Mom.
RättegångsBalken , sådant det lyder i Kongl.
Förklaringen den 10 September i8j3, att, i stället för orden : ''kommer hvarken kärande eller svarande å landet innan Tingets slut, eller i stad innan rättegångstimman ute är, böte hvar. thera dubbelt,” må sättas : kammer hvarken kärande eller svarande, ä landet innan Häradstingets slut, eller i stad innan rätte-i gängstimma ute är, bote hvarthera dubbelt.
Vid öfvervägande af denna Nådiga Proposition , hvilken , tillika med de i Konglj Maj:ts Högste Domstol samt inför Kgl. Maj:t i SlatsRådet öfver detta ämne förde Protocoll, blifvit af samtlige RiksStånden till LagUt— skottet öfverlemnad, har Utskottet, som äger sig bekant, att saknaden af föreskrift i Lagen, inom hvad tid kärande parter böra under Lagmansting sin talan i lagvadda saker full. följa, medförer flerehanda olägenheter, så väl för svarande parter, som för Domare och Nämnd, samt förorsakar långsamhet och oordning i ärendenas behandling, funnit sig böra Bih, till Rils-St.
Prat. 1828 och tglO» 7 S“ml' * Afd» 9* 7\de H t. mära B t. t 98 gjagUtsholUls Betänkande N:6 90 och gi, tillstyrka,1 att, derest Rikets Ständer ej skulle gilla eller Kongl. Maj:t ej i nåder bifalla Utskottets, i dess denna dag afgifna Betänkande N:o 89, gjorda förslag om Lagmansrätternes indragning, utan desse
Domstolar kora-j me att tills vidare fortfara, 25 Cap, 1 §. samt 12 Cap- a §• 2 Morn.
RattegängsBalken då må varda än-r drade, på sätt Kongl. Majit i nåder föreslagit.
Stockholm deri i5 Augusti 1829, N:o 91.
Utsk, den 29 Angust] 1829; Betänkande, i anledning af Herr Wolrath Thams Motion, om Bergtings-Rätternas bibehållande i deras nu varande skick, m, m. Sedan Herr Wolrath Tham hos Höglofligé Ridderskapet och Adeln föreslagit, det Ri-j Lag Utskottets Betänkande N:o 91.
99 tets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i un-- derdånighet anhålla , dels att BergstingsRät-' terna kunde varda bibehållne i det skick, hvaruti de nu befinnas, och dels att, då de göromål , sorn från Bergs-Collegiutn äro öfverflyttade till Svea Hof-Rätt, till stor del kunna sysselsätta en serskild division af denna Hof-Rätt , inga andra framdeles må till ledamöter å samma division förordnas, ätt sådane, som ej allenast undergått de academiska kunskapsprof, hvilka hittills varit fordrade af dem, som sökt inträde i Eergs-ColJegium , utan ock inhemtat den practiska kännedom af bergshandteringen , hvilken för rätta tillämpningen af Bergs-ordningarne vore nödvändig; så , och efter det Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet, dit berörde motion blifvit remitterad, under den 18 sist-; lidne Februarii till Rikets Ständer afgifvit det utlåtande, (N:o 62), att Utskottet, af anförde skäl, ej kunde bifall till dessa Förslag tillstyrka, har Välloflige Borgare-Ståndet, vid föredragning af berörde utlåtande, öf. verlemnat detsamma till Lag-Utskottet, pä det att sistnämnde Utskott måtte sättas i tillfälle att öfverväga dess innehåll, i samman-} hang med de förut i enahanda ämne dit re-' minerade motioner, Lag-Utskottet har, i följd af berörde jcmissj förehaft frågan till öfverläggning. aoo LugUtsioitets Betänkande iV:o gU Oell som Utskottet i sitt denna dag afgifne Betänkande N:o 89, angående indragning af åtskilige Domstolar, tillstyrkt, att
BergstingsjRätternas befattning med judiciela ärenden inå upphöra ; så får Utskottet, i afseende på Herr 1 hams yrkande om Bergstings-Rätternas bibehållande i oförändradt skick, berörde sitt Betänkande åberopa , med tillkännagifvande, att Utskottet anser den del af motionen, som angår föreskrift om de kunskapsprof, hvilka böra aflaggas af dem , som förordnas till Domare i de mål, hvilka förut tillhört Bergs-Coliegium , men nu mera blifvit öfverflyttade till Svea Hof-Rätt, ej vara af den beskaffenhet, att den tillhörer Lag-s Utskottets behandling.
Stockholm den i5 Augusti 182g,' N;o 92.
Utskottet den j Septemb. 1829.
Maj:ts Nådiga Proposition s angående ordningen och sättet för öfver kl ägande af Underrätts beslut i tvister om LagUiskoltrls Betänkande N:o 92.
10l husesyn och fardag å Krono* hemman.
I Nådig Proposition af den 16 sistlidne Junii, har Kongl. Maj:t gifvit Rikets Ständer tillkänna, att då Kongl, Majit, genom Dess Nådiga Förordning af den 17 April 1828, an^ gående upphörande af Styrelseverkens domsrätt i vissa mål, bland annat stadgar, att frågor om nybyggnad, husröta, vanhäfd och fardag å krono-elier andra publika hemman, komma att från Rikets Styrelseverk skiljas och till de allmänna Domstolarnes behandling öfverlemnas, i följd hvaraf, och i likhet med Rikets Ständers vid sistförflutna Riksdag gjorda hemställan, föreskriften uti 27:de Cap. 9 §.
Byggninga-Balken, angående dylik» måls fullföljande från Häradsrätt till Konungens Befallningshafvande, skulle upphöra, det icke undfallit Kongl. Maj.ls uppmärksamhet, att, om mål af berörde beskaffenhet skulle, lika som andra tvistemål, genom vad och revisions-skilling gå genom alla instantierne, och således äfven till Lagmansrätt, sådant kornrne att förorsaka skadlig tidsutdrägt och onödig kostnad för Boställshafvare; men då införande af en serskild rättegångsordning för dessa mål innefattade en lagförändring, hvilken icke utan Rikets Ständers medverkan kunde ega run^ hade uti förenämnde Nådiga For - loa LagUtskoitets Betänkande N:ö 92, ordning blifvit stadgadt, att husesyns; och fardagstvister komme att, intill dess annorlunda blefve forordnadt, fullföljas i den ordning
Lag och Författningar för tvistemål i allmänhet föreskrifva.
Och som Kgl. Maj:t ansett ofvananförde olägenheter kräfva en lämplig och tjenlig lagförändring, samt derjemte funnit nödigt att, i afseende på prestebol, såsom i allmänhet varande af Krononatur, samma rättegångsordning bör ega rum, 8om rörande andra Kronohemman blefve stadgad, ville Kongl. Majit af sådan anledning, i nåder föreslå Fikets Ständer antagande a£ en allmän Författning, hvarigenom, med förklarande, att 25 Cap. 1 §.
EättegångsBalien , i hvad den omnämner husesyn å prestebol , kommer att ändras och upphöra at^ jyara gällande, må stadgas, som följer: ’’År någon missnöjd med dom, sorn af Härads- eller Syne- eller Rådstufvurätt ”gifven är, i mål om nybyggnad, husröta , ?*vanhäfd eller fardag vid af- och tilltr ä”den eller eljest, d krono- eller andra pu”blikå hemman, Kongs- eller Kongsladugdr~ ”dar , LandshÖfdinge Residence-hus, eller ”andra Kronans lägenheter, ehvad de äro ”till Indelningar eller till Boställen för vis”sa Embets- eller Tjenstemän, eller till milada stiftelser ansi agne, eller mot arrende, ”eller annorledes , dt enskilde upplåt ne l LägVtsHottets Betänkande N:o g 2 ♦ lo3 f ingifva sina besvär deröfver till Hofrätt 'Sinom, hälften af den tid, so/n för lagvad • ”da sakers fullföljande ifrän Lagmans- och ”Rådstufvurätt stadgad är.
År den klar'gande till ersättning eller böter dömd, fo~ ”ge vid sina besvär borgen derföre af tven"ne vederhäftige män.
Fill någon hos Ko~ tungen föra klagan Öfver Hofrätts beslut ’ i dylika mål, gore det genom besvär, som 3’bÖra ingifvas inom hälften af den tid, som ”i 30 Cap. 9 §. 1 mom.
Balken stadgas, och fullgore dervid det, som uti ."18 /• af samma Capitel finnes f Öreskrif”vet.
Med fullfölj den af tvister emellan inVnehafvare af boställen, eller andra pu"blika hemman, å ena, och deras Landtbor, ”a andra sidan, förf ares efter allmän Lag."
Detta lagförslag, hvilket, tillika med de vid frågans förehafvande uti StatsRådet oell Högsta Domstolen förde Protocoll, blifvit af samtliga RiksStånden till Lagutskottet remit-i teradt, har Utskottet öfvervägat.
Och sorn de ärenden, hvilka utgöra föremålet för Kg!.’ Majjts Nådiga Proposition, äro af den beskaf-’ fenhet, att de fordra kortare behandling och skyndsammare afgörande, än allmänna rättegångsordningen i tvistemål medgifver; si, och enär innehafvare af prestebol , hvilka i allmänhet äro af krono-natur, böra tillgodonjuta enahanda rättegångsförmåner , sorn andra Boställshafvare, finnér Utskottet sig ega skäl 104 LagUtskottets Betänkande N:o 92. tillstyrka , att den af Kongl. Maj:t föreslagna serskilda Författning, jemte ändring af 25:te Cap. 1 §- RättegångsBalken, så vidt den angår husesyn å prestebol, måtte af Rikets Ständer antagas; hvarvid Utskottet dock får erinra, att, i händelse Utskottets, i dess Betänkande N.o 89, gjorda förslag om Lagmansrätternes upphörande af Rikets Ständer antages och af Kongl. Maj:t bifa lies , de i den föreslagna Författningen förekommande orden: 'inom hälften af den tid, som för lagpadda sakers fullföljande ifrån Lagmans• och Råd* Stuf pur ätt stadgad är,” böra ändras till denna lydelse: inom hälften af den tid, som f ör lagvadda sakers fullföljande fran Häradsoch Rådstuf vurätt stadgad är; äfvensom att, i samma händelse, orden ”husesyn å Prestebol” böra utur Utskottets förslag till förändrad redaction af 1 §. i 25 Cap.
RättegångsBalken utgå; hvarefter den af Kongl. Maj:t i nåder föreslagna ändringen af berörde lagrum ej behöfver i den serskilda Författa ningen omförmälas.
Stockholm den 28 Augusti 182g.
STOCKHOLM, Elmeus och Granbergs Tryckeri, 1829* Z,agXJlsioltets BetiinKande N:o 93.
Ankom till Exped* Utsk. den 14 September 1829» Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, om lagförklaring angående rätta grundenför förvandling till fängelse vid vatten och bröd af böter, som ådömas för sådana stölder, hvilka enligt allmän lag ligga i tväböte mot annan tjujnad.
Majit liar uti berörde nådiga pro^ position gifvit Rikets Ständer i nåder tillkänna , huruledes hos Kongl. Majit i underdånighet blifvit anmäldt, att, vid förvandling till fängelse vid vatten och bröd af böter,’ ådömde för hustjufnad eller sådan stöld, som ligger i tväböte emot annan tjufnad , olika grunder blifvit följde, i det att åtskillige
Domstolar uträknat antalet af fängelsedagar efter penningebeloppet af det stulnas värde , hvaremot andre Domstolar, med stöd af den Dagförklaring, som genom Kongl. Brefvet tili Bih. till Riki-St, Prnt, 1528 och 1829, 7 Sdml. l A/J. 1* 8\de H\t 2:dra B.det. * LagLJtsiotlets Beläniamle N>o 95. samtlige Hofrätterne elen 20 December 1737 blifvit meddelad , ansett sig böra först bestämma fängelsetiden efter stöldens enkla värde och sedermera fördubbla fängelsed.igarnes antal, med iakttagande likväl af Dagens föreskrift, att högsta kroppsplikt af tjuguåtta dagars fängelse vid vatten och bröd ej får öfverskridas; hvilka olika förvandlingsgrunder ledt till ganska olika resultat, så att, t. ex. hustjufnad af nio
Riksdalers värde blifvit efter den förra förvandlingsgrunden belagd thed endast sexton och efter den senare med tjuguåtta dagars fängelse vid vatten och bröd.
Detta förhållande, hvartill orsaken igenfunnes deruti , att , enligt Lagens stadgande i 5 Cap. 4 §.
Straff-Balken , straffet af fängelse vid vatten och bröd icke ökas i jemlikt förhållande till de böter, hvilka böra förvandlas, hade föranledi Kongl.
Maj:t att vara betänkt pä vidtagande af en Författning , hvarigenom olika lagtolkning i detta ämne må för framtiden förekommas.
Härvid hade Kongl.
Maj t väl å ena sidan funnit, att, enligt ordalydelsen i förut åberopade Kongl. Bref af den 20 December 1757, med det i Lagen nyttjade ordet tv'dbote förstås icke allenast böternes, utan ock kroppsplikteas fördubbling , då den sakfällde lagutskottets Betilnkaitde.
N.-o 90. ej orkar brita, men emot ufsträckni ng af detta stadgande jemväl till förvandling af böter (ill fängelse vid vatten oell bröd förekomme å andra sidan, att, dä sistnämnde slags bestraffning i allmänhet finnes stadgad endast för bestämda tider af 4 , 8 , 12, 16, ao, 24 och 28 dagar, fördubbling af ett sålunda bestämdt dagantal skulle strida emot det förhållande emellan böter och kroppsplikt, som Lagstiftaren i 5 Cap. 4 §.
Straff-Balken anvisat, hvarpå, såsom exempel anföres , att, då enkel stöld (ill belopp af fjorton Riksdaler ellet fyratiotvå Daler Silfvermynt, enligt Lag, straffas med fjorton par spö, hvaraf följer, att hustjufnad till samma belopp, eller annan stöld, som ligger i tväböte , straffas med tjuguåtta par spö, eller vida mindre, än högsta kroppsplikt, så medförer enkel stöld af samma värde bestraffning af sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, hvaraf, med i« akttagande af förutnämnde strängare förvandiingsgrund , skulle för enahanda hustjufnad uppkomma bestraffning af tjuguåtta dagar dylikt fängelse , eller högsta kroppsplikt, hvare» mot, om stöldens dubbla varde, eller åttatiofyra Daler Silfvermynt , tages till grund , fängelsetiden utgör endast tjugufyra dagar.
Enär följaktligen det stulna beloppets reducerande till fängelse vid vatten och bröd och fängelsetidens sedermera skeende för - LngUtslottels Betänkande.
N\o 95. dubfdande oftast skulle ådraga den dömde lii», gre straff, än Lagstiftaren beräknat vara dubbelt emot det, som bordt följa för enkel stöld till samma belopp, och jemväl rubba det jemförliga förhållande, som eljest emellan spö- och risstraff och fängelse vid vatten och bröd eger rum , har Kongl. Maj:t ansett denna strängare förvandlingsgrund icke böra följas; hvarföre Kongl. Maj:t , sedan Dess Stats-Råd och Högste
Domstol blifvit i ämnet hörde , i nåder föreslagit Rikets Ständer att, gemensamt med Kongl. Maj:t, genom allmän författning stadga: att, dä böter för sadan stöld, som, enligt Lag, ligger i tväbote emot annan tjuf nåd, skola till fängelse vid valten och bröd förvandlas, stöldens enkla värde först bör fördubblas och det salunda uppkommande dubbla beloppet tjena till grund för f ängelsetidens bestämmande , pä sätt i 5 Cap. 4 §.
Balken stadgadt är.