Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sig vilja, efter det nödiga upplysningar blifvit inhemtade, samt vederbörande embelsmyndigheter med underdåniga utlåtanden inkommit, till Rikets Ständer aflåta ytterligare nådig pro - 484 Expcditions-E (skottats Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 179. position, med hänsigt till bestämmandet af de hufvudpersedlar, hvilka böra tili utgående på hittills vanligt sätt bibehållas.
På de skäl, som i den nådiga propositionen äro anförde hafva Rikets Ständer bifallit hvad E. K.
M:t angående grundräntornas förenkling föreslagit, hvarjemte Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, det nådiga föreskrifter måtte varda vederbörande meddelte, ledande dertill, att de för ändamålet erforderliga förberedande åtgärder må kunna så fortskvndas att Rikets
Ständer vid början af deras nästa sammanträde kunna få emottaga den nådiga propositionen för frågans slutliga afgörande, som E. K.
M:t förklarat sig vilja till dem aflåta, äfvensom ock då det ofelbart skulle leda till enkelhet vid debiteringen och till lättad kontroll, för de skattskyldige, om vid den blifvande ranteförenklingen alla bråktal af räntepersedlar för helt hemman ur jordeböckerna uteslötos, Rikets Ständer för sin del beslutat att, sedan för hvarje efter ränteförenklingen qvarstående persedel minsta enheten blifvit bestämd — och hvartill, i afseende på de af E. K.
M. uppgifna, Rikets Ständer antagit: för spannmål en kappe, för smör, kött och fläsk ett skålpund, för hö, tackjern samt strömming och lax ett lispund, för kol en tunna samt för ved ett mått (j famn) —, hvad i persedeltal, efter helt hemman beräknadt, finnes upptaget till ringare belopp, än nyss angifna enheter, må efter samma grund, som för småpersedlarne finnes bestämd, förvandlas och tilläggas penningräntan, börande jemväl denna sednare ränta för hvarje helt mantal jernnäs till fullt skillingtal på det sätt, att till och med sex runstycken uteslutas, men högre runstyckstal beräknas till full skilling 5 skolande all i räntorna ingående penningeskatt beräknas och utgå likmätigt myntbestämningslagen af den 1 Mars 1830.
Angående ändring i sättet för de indelta hemmansräntornas och krono tiondens utgörande hafva Rikets Ständer, på de E. K.
M:t anförda skäl, med hufvudsakligt bifall till hvad E. K. M:t i denna punkt föreslagit, för sin del beslutat: a) att alla de åt embets- och tjenstemän på lön indelta räntor och tionde anslag, de allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser tillhörande dylika indelningar och anslag, samt de, såsom ersättning för vissa hemman eller lägenheter åtföljande besvär, anvisade ränte-eller tiondeanslag, jemte de vissa städer tillerkända anslag af dylik beskaffenhet, må, likasom de kronan behållna, af räntegifvarne få lösas med penningar efter ett, hvarje år för de nästförflutna tio åren bestämdt medelpris, utan rättighet för räntetagarne, att något af dessa anslag till leverering in natura uppsäga, dock att för dem af nuvarande embets - Expeditions-Utskottets Förslag till und.
485 och tjenstemän, hvilka enligt fullmakter eller konstitutorialer äro i åtnjutande af så heskgftäde löner, utan att serskildt förbehåll om förändring blifvit i fullmakten eller könstilutorialet gjordt, förändringen först med deras afgång från emhetet eller tjensten må träda i verkställighet, såvida de icke sjelfve, deröfver hörde, förklara sig önska, att den derlorinnan må försiggå. b) Att innehafvare af ränte- och tionde-anslag för upphörandet så väl af deras hittills åtnjutna optionsrätt att utfordra dessa anslag in natura, som af rättigheten att utaf räntegifvarne uppbära forsellön, då lösen med penningar eger rum, hållas skadeslösa på det sätt, att de af Statsverket årligen erhålla ersättning till samma belopp, hvartill forsellönen för närvarande författningsenligt tillgodonjutes. c) Att alla räntegifvares nuvarande rättighet att uppsäga räntorna och tionden till leverering in natura må, så snart den i mom. litt. a) omförmälda förändring träder i verkställighet, inskränkas endast till spannmål och lill de år, då årets markegång är lägre, än det för lösen af spannmålen bestämda medelpris, med skyldighet likväl för räntegifvarne alt, vid spannmåls leverering in natura, erlägga skillnaden emellan spannmålens värde efter årets markegång och det högre medelpriset. d) Alt i de fall, då, i afseende å den kronan icke behållna spannmål, räntegifvare åstunda begagna sig af förenämnde uppsägningsrättighet, men räntetagaren icke vill spannmålen emottaga, densamma, jemte hvad som enligt förestående mom. bör i kontant erläggas, må, lika med kronans behållna spannmål, efter behörig uppsägning, få aflemnas till kronans uppbördsmän, för att til!
Statsverket ingå, emot det att lösen för spannmålen, efter medelpriset, af Statsverket till vederbörande räntetagare utbetalas; börande den räntegifvarne tillhörande forslingsskyldighel af tionde-spannmål jemväl i afseende å afrads- eller ränte-spannmål dem åligga.
Hvarjemte och enär Statsverket, genom hvad sålunda blifvit beslutadt, skulle, komma att för forsellönens godtgörande vidkännas en till omkring 60,000 R:dr förslagsvis beräknad årlig utgift; men denna ersättning, under de första åren efter förändringens vidtagande och innan alla löntagare på densamma ingått, på långt när icke kan komma att uppgå till berörde summa, hvadan något serskildt anslag å stat för detta ändamål icke för närvarande synes behöfva anvisas, Rikets Ständer, i likhet med hvad E. K. M:t i berörde hänseende föreslagit, beslutat lemna Fullmäktige i Riksgälds-kontoret föreskrift, att vid de årliga liqviderne mellan Stats- och Riksgäldsverken godtgöra Stats-kontoret det belopp, som, enligt den afslutade Rikshufvudboken, blifvit af sistnämnde verk i ersättning för ifrågavarande forsellön förskottsvis utgifvet.
486 Expeditions-Viskottets Förslag till and.
Skrifvelse, N:o 179. C) Angående grunderna
För markegångs-prisens bestämmande.
Instämmande uti de af E. K.
M:t yttrade åsigter, dels att någon ändring uti markegångs^deputerades genom 75 §.
Regeringsformen bestämda sammansättning vid detta tillfälle icke borde ifrågakomma, dels att vid hvad för närvarande angående tiden för deputerades sammanträde finnes föreskrifvet, fortfarandé borde förblifva, hafva Rikets Ständer bifallit hvad sålunda blifvit framstäidt; men då det måste blifva af synnerlig vigt, att markegångssättningen varder verkställd på ett fullt betryggande sätt, sedan det korrektiv, som legat uti den ömsesidiga uppsägningsrätten, kommer alt, såsom ofvan blifvit föreslaget, å räntetagarnes sida försvinna, hafva Rikets
Ständer ansett sådana bestämmelser böra stadgas, som för erhållande af ett med verkliga förhållandet öfverensstämmande markegångs-pris, kunna vara mest ändamålsenliga.
Pris-kuranternes uppgörande å landet uti sockenstämmorna anse Rikets Ständer icke fullt lämpligt, dels emedan uti en och annan mindre socken ofta kan inträffa, att något gångbart försäljningspris vissa månader af året icke funnits, af anledning att något eller - några af de för orten bibehållna persedelslag under denna tid derifrån icke blifvit afyttrade, dels emedan de röstegande inom socknarne hufvudsakligen eller måhända uteslutande torde komma att utgöras af räntegifvare.
Andamålsenligare synes det Rikets Ständer vara att, såsom äfven blifvit hos Rikets Ständer föreslaget, sockneombud valdes, hvilka, tillika med ett motsvarande antal af Konungens Befallningshafvande utsedde personer, helst räntetagare, fögderivis sammanträda inför Kronofogden för pris-kuranters uppgörande; och då det i de större fögderierne icke kan vara behöfligt eller lämpligt, att ombud för alla socknarne hvarje gång komma tillsammans, torde, för att tillika lätta det med ifrågavarande bestyr förenade besvär, antalet kunna inskränkas til! minst fyra och högst åtta ombud, skiftesvis valde af fögderiets socknar i den ordning och till det antal, som efter vederbörandes hörande blifvit af Konungens Befallningshafvande bestämde.
Beträffande de pris-kuranter, hvilka för städerne skola af Magistraterne afgifvas, så anse Rikets
Ständer dessa uppgifters edeliga bestyrkande vara mindre lämpligt, enär de å (jenstens vägnar upprättas och merändels komma att grunda sig på andra personers uppgifter; men deremot hafva Rikets Ständer funnit edgång böra stadgas för deputerade till markegångs-taxans upprättande, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad som vid taxerings- och pröfnings-kommittéer eger rum.
I öfverensstämmelse härmed och på grund af hvad E. K. M:t i Öfrigt föreslagit, hafva Rikets Ständer för sin del beslutat, alt för städerne skola, i öfver - Expoditions-Utskottets Förslag till undt.
Skrifvelse, N:o 179. 4'87 cnsstämmelse med torgprisen under Oktober, November, December, Januari, Februari oell Mars månader, af Magistraterne efter hvarje månads slut upprättas pris-kuranter å fullgoda oell afradsgilda varor af de persedelslag, som i marke* gångs-taxorna upptagas, hvilka pris-kuranter genast derefter till Konungens Befallningshafvande insändas.
För landet upprättas pris-kuranter å enahanda slags persedlar af serskilda nämnder fögderivis.
Dessa nämnder utgöras, dels af sockne-ombud, årligen valda vid allmän sockenstämma, en för hvarje socken, bland ortens räntegifvare, skiftesvis af det antal socknar och efter den ordning dem emellan, som Konungens Befallningshafvande, efter vederbörandes hörande, bestämmer, med iakttagande dock att antalet inom hvarje fögderi icke må vara ringare än fyra och icke öfverstiga åtta — dels af ett motsvarande antal ledamöter, som Konungens Befallningshafvande, likaledes för året, förordnar bland andra inom logderiet bosatte, för sakkunskap och oväld kände män, helst räntetagare.
Erforderligt antal suppleanter må i enahanda ordning utses, att, vid inträffande förfall för ordinarie ledamöter, i markegångs-nämnderne deras ställe intaga.
Dessa nämnder sammanträda med Kronofogden, på dennes kallelse, å närmaste tingsställe, 2:ne gånger för hvarje skatteår, nemligen i början af Januari och i slutet af Mars.
Vid förra tillfället uppgöras pris-kuranter för de tre sista månaderna af del förflutna och vid det sednare för de tre första månaderna af det löpande kalender-året.
Efter hvarje sådan förrättnings slut insändas pris-kuranterne till Konungens Befallningshafvande af Kronofogden, hvilken det derjemte åligger alt anmärka, huruvida han i något läll anser andra priser, än de uppgifna, hafva varit i orten gällande, äfvensom att serskildt utsätta de vid marknader och andra afsutlningsställen a landet gångbara pris; hörande endast de pris, som äro gångbara vid s. k. kontant försäljning, läggas til! grund för pris-kuranterne, äfvensom för de från Kronofogdarne deröfver afgifvande anmärkningar.
Ofver förutnämnde pris-kuranter upprättar
Lauds-fcontoret sammandrag med utsatt medelpris for hela länet eller hvarje markegångs-distrikf, dä mer än eli sådant inom länet förekommer; hörande nämnde sammandrag i en serskild anmärk - nings-kolumn i korthet upptaga de anmärkningar eller serskilda uppgifter, som af Kronofogdarne blifvit insände.
Delta sammandrag jemte öfriga ärendet rörande handlingar framläggas för de deputerade, som fiir året bestämma länets markegång..
Dessa deputerades åligganden äro: 488 Expedilions-Utskotlets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 179. d) att efter noggrannt öfvervägande af kända förhållanden och med ledning af de priskuranter å fullgoda eller afradsgilda varor, som för Oktober, November och December månader af det föregående, samt Januari, Februari och Mars månader af det löpande året ifrån städerna och fögderierna inkommit, bestämma det årspris, som skall ingå i beräkningen af de sednaste tio årens medelpris, hvilket sednare derigenom erli alles, att nyssnämnde årspris sammanlägges med de för nästförflutna nio åren på enahanda sätt bestämda pris, eller, för såvidt de ej hunnit sålunda bestämmas, med markegångs-prisen för samma år, hvarefter medeltalet af dessa sammanslagna tio årens pris blifver det löpande årets medelpris.
Då vid bestämmandet af ofvannämnde i medel-markegången ingående årspris, deputerade i något fall frånträda de på grund af pris-kuranterna uppgjorda medelpris, ega de att skälen dertill i protokollet anföra. b) Att, i likhet med hvad för närvarande eger rum, för året bestämma den serskilda markegång, efter hvilken ej mindre de af nuvarande indelningshafvare, som ej ingå på den föreslagna regleringen med medelpris samt deras ränte- och tiondegifvare komma att sig rätta, än äfven kronan skall emottaga den spannmål, som blifver till leverering in natura uppsagd, och hvilken markegång jemväl kommer att ligga till grund för de liqvider enskilde emellan, som äro en följd af på årlig markegång träffade öfverenskommelser.
Denna markegångssättning afser det löpande årets skörd och grundar sig således på de priser, till hvilka densamma och öfriga i taxan upptagna persedlar förmodas kunna försäljas, då deremot det årspris, som enligt mom.
A) sättes för markegångens bestämmande, grundar sig på kända och bestämdt uppgifna förhållanden.
Före förrättningens början aflägga samtlige deputerade för markegångssättningen ed i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den vid pröfnings- och taxeringskommittéer brukliga.
Beträffande ordningen och sättet för bestämmandet af den serskilda års-markegången, äfvensom angående besvärs fullföljande i anledning af deputerades åtgärder, med afseende å såväl den tioåriga markegången som års-markegångssättningen, böra hittills gällande föreskrifter tjena till efterrättelse.
I sammanhang med detta ärende hafva Rikets Ständer, med anledning af inom Riksstånden gjorda framställningar, för sin del beslutat: l:o.
Att den uti Herjeådalen bland ordinarie räntan förekommande räntepersedel ost, som erlägges för hvarje underhållen ko, utan att likväl annan grund för beräkningen finnes stadgad, än att den skall motsvara en dags mjölkning, skall, sedan Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
489 sedan beloppet för hvarje hemman blifvit efter behörig utredning bestämdt, förvandlas i penningar. 2:o.
Att i afseende å Presternas bland ordinarie räntan upptagna och i jordeboken antecknade, så kallade utlagor, samma grunder, som för räntors utgörande i allmänhet, blifvit här ofvan antagna, komma att tillämpas. 3:o.
Att den uti Färentuna härad af Stockholms län, på grund af åtnjutande roteringsfrihet, utgående så kallade drängespann, utgörande 2 tunnor spannmål för hvarje helt hemman, må utgå efter samma grunder som rörande hemmansräntor i allmänhet här ofvan blifvit föreslagne. 4:o.
Att, då i sammanhang med beslutet om de nu utgående räntornas förändring, det funnits nödigt stadga, huru vid framdeles skeende skattläggningar bör i afseende å räntornas bestämmande tillgå, samt både rättvisa och billighet, fordra, att dervid icke förfares efter andra grunder, än att sådane räntor, som framgent åsättas, öfverensstämma med dem, hvilka redan äro öfrige hemman ålagde, och, derest förvandling ej skett, skulle hafva ifrågakommit, bör, då skattläggning framdeles erfordras, räntan först uträknas efter ortens hittills gällande method och det sålunda bestämda beloppet sedermera förvandlas till ny ränta efter samma beräkningsgrund och medelpris, som för de äldre räntornas förvandling varder fastställd. 5:o.
Att, sedan, i sammanhang med öfrige undersökningar, utcönt blifvit, huru mycket hvarje hemman i medeltal af 21 år erlagt i Halmstädja eller den efter tionden lämpade afgift, som uti Skåne hvart 7:de år utgöres, denna serskilda skatt må upphöra, emot det att hvad i medeltal för ett år belöper, tillägges penningeräntan.
Att de under anordnings-titel afförde räntor, ifrån hvilkas utgörande befrielse åtnjutes af Akers krutbruk, Husqvarna gevärsfaktori, klädesfabrikerne '
Norrköping och åtskilliga hyttor, sedan dessa inrättningars rätt till denna förmåns lilIgodonjutande blifvit vid skeende undersökningar bekräftad, uteklulas ur räkenskaperna och endast föras inom kolumn i jordeboken. 7:o.
Att ofvan omförmälde, på medelpris grundade lösningssätt, må tillämpas vid utgörande af den spannmål, som för ständiga rote-vakanser i Skåne ut går, äfvensom af häst-vakans-spannmålen, såvida och i den mån samtlige delegare uti elt eller flere serskilda rust- eller rotehåll sådant medgifva. 8:o.
Att, der icke serskilda omständigheter erfordra leverering af natura persedlar, alla arrenden å statens egendomar hädanefter må bestämmas antingen i Bilt- till R.
Prof. 1850 & 1851. 10 Sami. 1 J/d. 62 490 Expeditions-Utskotlels Förslag lill und.
Skrifvelse, N:o 179. spannmål eller i penningar, eller i båda delarne, med iakttagande dervid, all spannmålen alltid skall efter det här ofvan föreslagna medelpris lösas med penningar; men att i öfrigt nu gällande föreskrifter, rörande utarrendering af kronans egendomar, fortfarande böra tjena till efterrättelse, 9:o. Att, vid markegångssättningen, omröstningar böra ske per capita i stället för ståndsvis; med hänseende hvartill och då ett sålunda forändradt omröstningssätt förutsätter ett lika antal ledamöter af alla fyra Riksstånden, Bondeståndet afsagt sig rättigheten att välja än flera, än färre ledamöter, att i markegångssättningen deltaga, samt medgifvit, att icke flere än 2:ne af dess ledamöter, eller lika antal som från de öfriga Riksstånden, må i markegångssättningen deltaga.
Med anmälan om hvad Rikets Ständer sålunda för sin del beslutat, få Rikets Ständer underdånigst anhålla, att E. K.
M:t täcktes, efter ärendets pröfning, i nåder vidtaga de förfoganden, hvilka deraf kunna påkallas, äfvensom och då, ehuru de nu stadgade efterlysningar af personer, som häfta för obetalde kronoutskylder, synas endast förorsaka besvär och kostnader, utan motsvarande vinst, Rikets Ständer likväl tvekat att för sin del besluta deras afskalfande, enär Rikets Ständer befara, att åtskiilige skattskyldige, hvilka nu, för undvikande af påföljden att efterlysas, sina utskylder betala, skulle, om detta äfventyr försvunne, sådant oftare underlåta, då flyttning till annan ort före uppbörds-tiden egde rum; till följd hvaraf större förluster för kronan och mera besvär för uppbördsmännen i och för indrifningen af ett sålunda ökadt antal rester skulle kunna genom förslagets antagande uppkomma, Rikets Ständer få bos E, K.
M:t i underdånighet anhålla, det E. K. M:t ville, efter vederbörandes hörande, härom på sätt lämpligast synes, i nåder förordna.
Expcditiom-Utskottets Förslag tili und.
Skrifvelse, N.-o 180. 491 N:o 180.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den 18 Aug. 1851.
Preste-Ståndet den 18 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 20 — — Rikets Ständers underdåniga, skrifvelse, angående upplåtande till
Domkyrkan i Kalmar af arrendeinkomsterna utaf jordlägenheter tillhörande Kalmar J'. d. fästning.
(Stats-Utsk:s Uti. N:o 203.) S. A. K.
Uti nådig proposition har E. K.
M:t behagat gifva Rikets Ständer till känna, all sedan Kongl. Majit genom nådiga bref af den 15 Februari och 10 Oktober 1841 förordnat, att de Domkyrkan i Kalmar under den 21 Februari 1826 på obestämd lid tillagde jords kyl ds- och lomtöre-inkomsler af åtskilliga Kalmar f. d. fästning tillhörige jordlägenheter skulle från och med den 1 Januari 1842 lill Fjerde Hufvudliteln återgå, men genom nådigt bref af den 10 Oktober 1841 likväl tillåtit, att domkyrkan intill år 1845 af berörde inkomster finge årligen uppbära 500 R:dr B:ko, hvilken tillåtelse den 27 Augusti 1844 af E. K. M:t i nåder blifvit utsträckt till 1855 firs slut, bade Rikets sednast församlade Stäuder, i anledning af väckt fråga derom, att domkyrkan antingen ifiåtte erhålla afskrifning af ett år 1831 till bestridande af kostnaden för dess reparation i Rikets Ständers Rank upplaget lån å 16,666 R:dr 32 sk.
B:ko, eller ock komma i åtnjutande af arrende-inkomsterna utaf samma jordlägenheter, i underdånig skrifvelse den 1 April 1848 uppå anförde skäl, anhållit, det E. K.
M:t läcktes i nådigt öfvervägande laga, huruvida icke för någon längre tid, eller intilldess kyrkans i Banken erhållna län till kapital och ränta blifvit till fullo guldet, ofvannämnde fäslningslägenheter, af hvilka hela inkomsten vore för domkyrkan behöflig, kunde 492 Expedilions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 180. lill densammas disposition öfverlälas.
Sedan E. K. M:ts och Rikets Krigskollegium, uti infordradt underdånigt utlåtande, derjemte upplyst, att ofvanomförmälde jordskyldsoch tomtöre-medel för året ungefärligen uppgå till 1,260 R:dr, samt att lill utgående af detsamma tid efter annan anvisats arfvoden och aflöningsersättningar åt de vid Ingeniör-korpsen anställde civile tjenstemän och betjente, har E. K. M:t, i betraktande af hvad Rikets Ständer anfört och då hela arrende-inkomsten af ifrågavarande fästningslägenheter vöre för Kalmar domkyrka tills vidare behöflig, i nåder föreslagit, att derest Rikets Ständer, med bifall till E. K.
M:ts, uti Dess proposition om Statsverkets tillstånd och behof, derom gjorda nådiga framställning, anvisa serskilda medel till bestridande af de utgifter, hvartill berörde arrende inkomster hittills blifvit använde, Rikets Ständer jemväl mätte medgifva, att förenämnde fästningslägenheter må till domkyrkans disposition öfverlåtas, intilldess kyrkans i Banken erhållna lån till kapital och ränta blifvit till fullo guldet.
M:t sålunda behagat i nåder föreslå, hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit, men som Rikets Ständer, vid regleringen af utgifterne under riksstatens fjerde bufvudtitel, ansett något egentligt behof af en serskild på stat aflönad regements-skrifvare vid Ingeniör-korpsen icke förefinnas, och af sådan anledning icke kunnat bevilja det anslag E. K. M:t. äskat, för alt tilldelas de tjenstemän och betjente vid nämnde korps, till hvilkas aflönande förenämnde jordskylds- och lomlöresmedel användas, samt således det af E. K. M:t, såsom vilkor för samma medels användande till understöd för Domkyrkan i Kalmar, förutsatte fall, icke kommer att ega rum, lärer frågan om förenämnde fästnings-lägenheters upplåtande till
Domkyrkans disposition få anses vara förfallen, och således icke påkalla någon Rikets Ständers åtgärd.
Expcdiiions-Ulskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 181. 493 N:o 181.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Aug. 1851.
Preste-Ståndet den 19 — — Borgare-Ståndet den 20 — — Bonde-Ståndet den 20 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förhöjning i Poslskjutslegan, m. m.
(Stals- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utsk:s Uti., N:o 37.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, vid sistförflutne riksdag, i underdånighet anhållit, det E. K. M:t i nåder täcktes låta anställa undersökning, huruvida, utan någon betydlig minskning i den inkomst, staten af Postverket erhölle, postskjuts-skyldigheten kunde, genom postföringens bestridande medelst entreprenad eller på annat lämpligt sätt, skiljas från jordbruket, mot åliggande för posthemmanen att fullgöra de onera, hvarifrån de voro befriade, samt att E. K.
M:t derefter och sedan vederbörande blifvit hörda måtte till Rikets Ständer afgifva nådig framställning i ämnet, men derjemte, oberoende af sådan organisation af postväsendet, i nåder anbefalla vidtagandet af de förändringar i afseende derå, hvilka, utan Rikets Ständers hörande, kunde tillvägabringas till lindring i omförmälda besvär, vare sig genom brefvens afsändande med ångbåtar eller på annat tjenligt sätt; sä har E. K.
M:t under den 30 sistlidne
Maj behagat rörande detta ämne meddelat Rikets Ständer en nådig proposition, hvaraf inbemtas att, sedan Generalpoststyrelsen sig härutinnan i underdånighet utlåtit och dervid omförmält orsaker ne till posternes under sednaste åren i hastig progression tilltagande tyngd, hvilken ock kunde anses komma att än mera ökas, såsom en följd bland annat deraf alt folkmängdens årliga tillväxt, i förening med en ständigt stigande industri gjorde bebofvet af tätare postkommunikationer med hvarje år alltmera kännbart, E. K. 494 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N;o 181.
M:t, vid ärendets pröfning, i anseende till de förhållanden, som General-poststyrelsen gifvit vid handen, väl ansett lindring i postskjutsnings-besväret vara af rättvisa och billighet påkallad, desto hellre, som behofvet deraf gifvit sig tillkänna uti tid efter annan till E. K.