Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit funnit nödigt, att hvartdera af Lifgardes-regementena till fot, efter hand och i mån af blifvande tillgångar på Lifbevärings-regementets stat, erhölle tillökning i sitt befäl med 1 Tredje Major och 4 Andre Kapitener, för hvilka aflöningen borde sålunda bestämmas: 1 Tredje Major lön Ridr 3,500 rationel’ för 2 hästar å 270 Ridr „ 540 stallhyra för dio å 100 „ „ 200 4 240 4 Andre Kaptener lön å 2,000 ~ . . . 8,000 tillhopa Ridr 12,240, hvarigenom för begge regementena således uppkomine ett sammanräknadt förliöjdt aflöningsbelopp af 24,480 Ridr; — och är af Kongl. Majit nu föreslaget, att berörde anslags-tillökning måtte få utgå i mån af blifvande tillgångar på Lifbevärings-regementets stat, som, uti nuvarande Riks-stat upptagen till 31,911 Ridr 50 öre, framdeles härtill lemnade full tillgång, hvarförutan de för vakanta beställningar vid Lifbevärings-regementet belöpande afgifter till ackords-amorteringen jemväl borde från anslaget utgå.
Denna framställning har blifvit hos Ridderskapet och Adeln förordad af Herr G. W. von Francken, som likväl ansett, att något förslag bort i den Kongl.
Propositionen meddelas, angående de på Lifbevärings-regementets stat qvarstående Officerares ställning för framtiden, enär desse Officerare vore de enda inom hela arméen, som vid förra riksdagen ej erhållit någon löne-förhöjning, och det ej syntes med billigheten öfverensstämmande, att de skulle allt framgent inskränkas till så otillräckliga aflöningsförmåner, som enligt regementets stat vore dom anslagna.
Deremot har moni Borgare-Ståndet Herr Ridderstad ansett den föreslagna tillökningen i Gardes-regementenas befäl vara obehöflig, enär vapenöfningarne med Stockholms stads och läns beväring borde kunna öfvertagas af de från regementena afskedade, men i arméen qvarstående Officerare.
Enär den af Rikets sednast församlade Ständer, för ombesörjandet af omförmälde beväringsexercis, föreslagna utväg, enligt hvad Kongl. Majit nu behagat meddela, icke kan under närvarande förhållanden, i anseende till otillräckligheten af det vid de uppgifna regementena anställda befäl, bringas till verkställighet, torde nödvändigheten fordra att, så vida anslaget till Lifbevärings-regementet skulle helt och hållet indragas, särskilda medel för detta ändamål blefvc ställda till Kongl.
Utskottet anser nemligen ofvanberörda af Herr Ridderstad framställda förslag icke vara utförbart, emedan flertalet af afskedade och endast i arméen qvarstående Officerare, dels icke billigtvis kunna åläggas en sådan Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
19 tjenstgöring', hvarom här är fråga, dels ock i allmänhet torde dertill vara mindre lämpliga.
— Hvad nu angår ofvanberörda nådiga framställning, finnér Utskottet väl att, genom bifall till hvad Kongl. Maj:t föreslagit, skulle åstadkommas någon minskning af de kostnader, som till Lifbevärings-regementets aflönande hitintills utgått, men tilltror sig dock icke att bedöma, huruvida den ifrågaställa tillökningen af Gardes-regementenas befäl innefattar det lämpligaste sättet att afhjelpa nu förevarande behof eller om icke annan ändamålsenligare och måhända till större besparing ledande utväg skulle framdeles kunna beredas; och torde derföre Ilikets Ständer böra till Kongl. Maj:t öfverlemna, att i detta afseende vidtaga tjenliga åtgärder, under förutsättning att kostnaderna inskränkas inom det belopp, Kongl.
Maj:t för omförmälda tillökning af befälet ansett vara erforderlig.
— Beträffande åter deri omständighet, hvarpå Herr von Francken uti ofvananförda yttrande fästat uppmärksamhet, torde det få antagas, att om en förändrad organisation i nämnda hänseende kommer till verkställighet, Lifbevärings-regementets nuvarande Officerare, så vidt de dertill finnas lämplige, fortfarande för ifrågavarande tjenstgöring blifva använda eller på annat sätt vid annéen anställde, och sålunda vinna den befordran, hvarpå de kunna hafva anspråk, utan att Statsverket för deras aflöning behöfver vidkännas särskilda kostnader.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt hemställer Utskottet, att Rikets Ständer, utan att för närvarande ingå i pröfning af det förslag, Kongl. Maj:t framställt för anskaffande och underhållande af erforderligt befäl
Arid vapenöfningarne med Stockholms stads och läns beväringsmanskap, må till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna, att i sådant hänseende vidtaga lämpliga åtgärder, dock med vilkor att kostnaderna för cn förändrad organisation icke må öfverstiga det af Kongl. Maj:t nu äskade belopp, 24,180 R:dr årligen, samt att sådan förändring verkställes endast i den mån tillgång för utgifterna genom inträffande afgång på Lifbevärings-regementets stat kan beredas; — varande i följd häraf, och då Utskottet icke har sig bekant, till hvad belopp besparing på Lifbevärings-regementets anslag hitintills genom inträffad ledighet uppkommit, detta anslag å närlagde tabell öfver Hufvudtiteln tillsvidare upptaget till oförändradt belopp, 31,911 R:dr 50 öre. 21:o. Gottlands National-beväring.
Sedan Militär-befälhafvaren på Gottland till Kongl. Maj:t aflåtit underdånig framställning angående åtskilliga nödiga befunna förbättringar uti öns nuvarande militär-organisation, innefattande förslag såväl om behöflig tillökning i befälet vid National-beväringens artilleri och infanteri m. m., sorn ock att på Gottland måtte uppsättas en stamtrupp af 480 man, fördelade på 6 kompanier af 80 man hvartdera, för att tjena till godt föredöme för National-beväringen under fred och till stam under krigstid, hvarvid alternativt föreslagits, att om den kostnad, som häraf föranleddes, befunnes för betydlig, åtminstone 3 kompanier deraf genast måtto uppsättas, eller, om äfven detta skulle möta betänklighet, de nuvarande Båtsmans-kompanierna indragas, för att deraf bilda stamtruppen; hade Kongl. .Maj: t, 20 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. vid öfvervägande häraf och enär, enligt Militär-befålhafvarens beräkning, verkställigheten af det framställda förslaget, oberäknad t de utgifter, som blefve en följd af Under-befälets aflönande under befälsmötet utaf allmänna förslagsanslaget till bevärings-manskapets vapenöfningar samt af ammunitions utlemnande till skjutöfningar, skulle medföra för Statsverket en årlig kostnad af 127,965 R:dr, om hela den föreslagna stamtruppen uppsattes, och omkring 80,000
R:dr, derest endast hälften deraf organiserades, ansett att, oaktadt den obestridliga fördelen af en stamtrupp, hvartill Beväringen på Gottland, likasom i öfriga delen at riket, kunde sig sluta, såväl under vapenöfningen i fredstid som isynnerhet vid krigstillfällighet, Militär-befälhafvarcns förslag i sin helhet dock för närvarande ej kunde antagas; men då, efter hvad Militär-befälhafvaren upplyst angående bristen på nödigt befäl, detta onekligen icke stöde i tillbörligt förhållande till truppens styrka, hade Kongl. Maj:t funnit behöfligt: att Gottlands Nationalbevärings stat måtte ökas med de för Artilleriet, — hvilket hitintills saknat egna officerare — föreslagna nva officers-löner, nemligen: för 2 Kapitener å 1,000 R:dr 2,000: — „ 2 Löjtnanter å 700 R:dr 1,400: — „ 3 Under-löjtnanter å 500 R:dr 1,500: — att å samma stat för Infanteriet, — hvars befäl vore alldeles otillräckligt, enär flere af de nuvarande kompanierna utgjorde en styrka af från 230 ända till 550 man och de 7 största af dessa derföre borde fördelas hvardera i 2 kompanier, — måtte uppföras nva löner eller arfvoden för 7 Kapitener å 1,000 R:dr 7,000: — „ 7 Löjtnanter å 700 R:dr 4,900: — „ 7 Under-löjtnanter å 500 3,500: — „ 50 extra Under-officerare å 30 R:drs arfvode 1,500: — „ 100 extra Korporaler å 18 R:drs arfvode 1,800: — att, då såväl en 4:de Bataljons-chef med adjutant, till följd häraf, för tjenstgöringen erfordrades, som ock en Stabs-chef till Militäivbefälkafvarens biträde vid militär-göromåleus handhafvande, aflöning för sådana beställningar jemväl måtte å staten uppföras, nemligen: för en Stabs-chef hos Militär-hefälhafvaren, arfvode i likhet med hvad som bestås vid öfriga General-befäl, eller 1,000: — ,, 1 Bataljons-chef lön 1,800: — „ 1 Bataljonschefs-adjutant . arfvode 150: — och att, sedan Wishy stads Borgerskap i underdånighet anhållit att få afsäga sig nu egande rättighet att välja officerare vid stadens beväring, samt Kongl. Maj:t förklarat sig benägen dertill lemna bifall, såframt officerslönerna derstädes kunna bringas till likhet med motsvarande löner vid landets beväring, lönetillökning måtte, för ändamålets vinnande, anslås: för 2 Kapitener å 400 R:dr 800: — „ 2 Löjtnanter ä 325 R:dr 650: — „ 3 Under-löjtnanter å 240 R:dr 720: — tillhopa R:dr 28,720:
— Jemte framställning om beviljande af detta anslag har Kongl. Maj:t i nåder äskat Rikets Ständers medgifvande, att, derest Kongl. Maj:t skulle, efter frå - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 21 gans ytterligare utredning, tinna Militär-befälhafvavens förslag oin öfverflyttning af det i Wisby förlagda depöt-lcompani af Svea Artilleri-regemente från Artilleriets till Gottlands National-bevärings stat vara ändamålsenligt oell utan behof af vidare anslag kvinna verkställas, Kongl.
Majit måtte vara oförhindrad att en sådan åtgärd vidtaga.
Ehuruväl den sålunda ifrågaställda auslagstillökningen för Gottlands National-beväring, hvars anslag vid sednaste riksmöte förhöjdes med ett belopp af 24,120 R:dr 83 öre och nu utgör 95,094 R:dr 50 öre, torde synas ganska betydlig, förefinnas dock, enligt Utskottets tanke, särdeles vigtiga skäl för de ytterligare anspråk på statsbidrag till nämnde ändamål, som Militär-befälhafvaren framställt och Kongl. Majit funnit i ofvannämnde delar förtjena afseende.
Gottland intager nemligen, i följd af sitt läge, ur militärisk synpunkt ett framstående rum bland Sveriges alla provinser; och ej allenast under fordna tider, då Sverige var eu af de mest krigförande bland Europas magter, var besittningen af denna ö ofta omtvistad och utgjorde föremål för hårdnackade och långvariga strider, utan äfven under det sista af de många krig, som vårt land baft att utkämpa med sin mägtigaste granne, visade sig att Gottland ej undgick att hemsökas af fienden, hvilken omständighet ock utgjorde egentliga anledningen till den inrättning af öns försvarsväsende, sorn år 1811 först kom till stånd och derefter småningom utbildat sig.
Likaledes lärer det vara allmänt kändt, huruledes under den vidtutseende strid, som för få år sedan uppstod mellan Europas östra och vestra stormagter, samt för någon tid utsträcktes äfven till Östersjön, hvar och en af de krigförande partierna fästade synnerlig vigt dervid, att Gottland ej skulle komma i motståndarens händer.
Redan på grund af dessa i korthet omnämnda historiska fakta, kan lätteligen bedömas, huru vigtig Gottlands besittning ansetts vara af de stater, som velat göra sin magt gällande uti någon trakt af Östersjöns vidsträckta kuster; — och denna ös naturliga beskaffenhet samt öfriga förhållanden, hvilka Utskottet här endast torde behöfva antyda, äro i sjelfva verket sådana, att dess innehafvande säkerligen skall framgent, likasom i fordna tider, i väsendtlig mån inverka på utgången af hvarje Östersjökrig, såvida ej annars de krigförande vore alltför olika i vapenstyrka och tillgångar.
Men om äfven det skulle antagas, att Sverige numera svårligen kunde på hafvet täfla med mägtigare grannar, torde dock af det redan anförda vara klart, att bibehållandet och försvaret af donna ö ej derföre är mindre vigtigt, då nemligen en öfverlägsen fiende, som toge den i besittning, härigenom skulle erhålla det yppersta medel att vid hvarje lägligt tillfälle oroa hela Sveriges fastland och att ständigt beherrska de vigtigaste delarne af dess kuster: en fara, hvars förebyggande för framtiden utgjort det hufvudsakligaste ändamålet med den af Militärbefälhafvaren ifrågaställda utvidgning af öns försvarsverk.
De fullständiga upplysningar i afseende på sjelfva försvarsväsendets orduande, som dels innefattas uti ofvanberörde underdåniga framställning af Militärbefälhafvaren och dels blifvit Utskottet särskildt tillhandahållne, hafva ytterligare för Utskottet ådagalagt, att
Gottlands försvar kan utan alltför stora uppoffringar framdeles bringas derhän, att dess besittning bör blifva betryggad äfven emot angrepp af starkare fiender.
Då emellertid angelägenheten af åtgärders vidtagande i nämnde syftning redan torde vara tillräckligt framställd, synes det
Utskottet icke nödigt att nu närmare utveckla dessa förhållanden, helst af de i Militär-befälhafvarens framställning anmälda, till en kostnad af 127,965 Ridr beräknade behof, Kongl. Majit, med afseende å Statsverkets nuvarande ställning, ansett, att vid 22 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. innevarande riksmöte anslag borde beviljas endast till de företrädesvis angelägna, uppgående till ofvanomförmälda summa; vid hvilket förhållande Utskottet icke heller finner skäl att för närvarande tillstyrka högre auslagsbelopp för ifrågavarande ändamål.
Och får Utskottet i följd häraf hemställa, så väl att de af Kongl. Maj:t äskade nya löner, arfvoden och löneförhöjningar för befäl ocb underbefäl vid Gottlands National-beväring samt lönetillökning för Officerarne vid Wisby stads beväring, till sammanlagdt belopp af 28,720 R:dr, må beviljas, som ock att Rikets Ständer medgifva, att den ifrågaställa öfverflyttningen till Gottlands National-bevärings stat af ofvannämnda depöt-kompani utaf Svea Artilleri-regemente må kunna verkställas, när sådant af Kongl. Maj:t pröfvas lämpligt.
Bland ofvanberörda af Militär-befälhafvaren i underdånighet gjorda framställningar, för hvilka anslag nu icke blifvit af Kongl. Maj:t äskade, hade jemväl blifvit föreslaget, att till skjutöfningar för beväringsmanskapet årligen finge användas 30,000 skarpa patroner, att af Militärbefälhafvaren genom befälet för detta ändamål utdelas; — och som Utskottet anser det vara af synnerlig vigt att landets beväring i allmänhet erhåller den största möjliga färdighet i begagnandet af skjutvapen, samt, hvad särskildt beträffar Gottland, Utskottet inhemtat, att
National-beväringen derstädes visat en framstående böjelse och fallenhet för dylika öfningar, hvadan ock, genom enskild öfverenskommelse af allmogen och frivilliga bidrag, Skytteförbund blifvit inom flera socknar inrättade, — har Utskottet, då, enligt dess åsigt, Staten icke bör underlåta att uppmuntra och befrämja dessa anlag hos öns befolkning, ansett sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer, i sammanhang med beslutet uti nyssberörda anslagsfrågor, i underdånighet hemställa, det Kongl. Maj: t måtte medgifva, att af arméens ammunitions-förråd må utlemnas det af Militär-befälhafvaren på Gottland begärda antal skarpa patroner, för att vid omförmälda skjutöfningar användas. 22:o.
Hallands Beväring och Wester-Norrlands Beväring.
Sorn vid pröfning af anslagen under Femte Hufvudtiteln, Kongl. Maj:t ansett nödigt, att särskildt befäl bildades för det Flottan tilldelade talrika bevärings-mansltaps öfvande i fredstid och anförande under krig, samt i sådant afseende godkänt en af Departements-chefen framlagd plan till inrättande af fem Skärgårds-jlottans Marin-hataljoner, deraf till en början tre borde organiseras och förläggas uti Halmstad, Hernösand och Kalmar, —• har Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med nyssnämnda plan, enligt hvilken nuvarande befälet vid Hallands och Wester-Norrlands Beväringsbataljoner blifvit afsedt för förstnämnda tvenne Marinbataljoner, föreslagit, att de nu på 4:de Hufvudtiteln särskildt upptagna anslag för nämnda befäls aflöning, utgörande för Hallands Infanteri-bataljon 7,500 R:dr och för Wester-Norrlands Bevärings-bataljon 6,295 R:dr, eller tillhopa 13,795 R:dr, finge till 5:te Hufvudtiteln öfverflyttas, äfvensom att från anslaget till ”Indelta Kavalleri- och Infanteri-regementena” jemväl måtte för befäls-aflöningen vid dessa Marin-bataljoner få användas ett belopp af högst 13,905 R:dr, motsvarande de Stats- Uiskottets Utlåtande N:o 84.
23 för aflöningen af den sednare bataljonens befäl beräknade tillgångar från f. d. Jemtlands
Fältj ägare-regem en te, i den mån dessa för ändamålet äro eller blifva disponibla, i följd hvaraf 4:dc Hufvudtitelns anslagssumma skulle nedsättas med 13,795
R:dr, hvaremot med öfverföringen till 5:te
Hufvudtiteln af de öfriga 13,905 R:dr kunde tills vidare anstå.
Utskottet, som uti 2:dra punkten mom. litt. f. af sitt samtidigt med detta Betänkande till Rikets Ständer afgifna utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Femte Hufvudtiteln, af anförda skäl funnit sig förhindradt att tillstyrka Rikets Ständers bifall till ofvanberörda förslag om Skärgårds-marin-bataljoners inrättande, har, i följd häraf och då anledning till förändring af nu varande anslag till Hallands och Wester-Norrlands beväring i öfrigt icke förekommit, på närlagde tabell öfver 4:de Hufvudtiteln uppfört dessa anslag till enahanda belopp, som i nu gällande Riks-stat; — dock anser Utskottet lämpligast, att med handläggningen af frågan om berörda anslags öfverflyttning till 5:te Hufvudtiteln må anstå, intilldess Utskottets hemställan i hufvudsaken blifvit af Rikets Ständer pröfvad och afgjord. 23:o. Bevärings-manskapets vapenöfning ar.
Härvid har Kongl. Maj:t föreslagit att, med bibehållande af den nu för bevärings-manskapet bestämda exercistid af 30 dagar, fördelade på två år i lika terminer, under dervid stadgade vilkor, att de två beväringsklasser, som i följd häraf årligen sammandragas, icke exerceras samtidigt, förslags-anslaget för bevärings-manskapets vapenöfning må beräknas äfven för nästa statsreglerings-period till samma belopp, som nu tinnes i Riks-staten uppfördt, eller 458,333 R:dr; dock har Kongl. Maj:t fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att utgifterna å detta anslag möjligen kunde undergå någon förändring, derest den Proposition, hvilken Kongl. Maj:t ville till Rikets Ständer aflåta, angående bevärings-inrättningens ordnande och utbildning, blefve af Rikets Ständer antagen.
Inom Bonde-Ståndet har, i afseende på förevarande ämne, den åsigt blifvit af Riksdags-fullmägtigen Carl Anders Larsson uttalad, att beväringens öfning uti vapenföring borde uppskjutas, till dess anledning till fredsbrott inträffade, samt att ifrågavarande medel kunde komma till större gagn om de besparades för manskapets utrustning till verklig krigstjenst; — men då detta förslag, som afser upphörandet af ali vapenöfning för landets beväring, ända till dess manskapet skulle samlas under fanan för att möta fienden, icke torde kunna hos Rikets Ständer vinna afseende, har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, att förslags-anslaget till bevärings-manskapets vapenöfningar må under nu stadgade vilkor uppföras till enahanda belopp, som vid sednaste riksdag anvisades eller 458,333 R:dr, dock med förbehåll, att ändring af beloppet må framdeles af Rikets Ständer beslutas, om, vid pröfning af högstberördc Nådiga framställning angående bevärings-inrättningens ordnande och utbildning äfvensom af i ämnet väckta motioner, anledning dertill skulle förefinnas. 24 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
Lönereglering. 24:o.
I anledning af Kongl. Maj:ts nådiga framställning om definitivt uppförande på stat af de förhöjningar uti förut fastställda aflönings-anslag, som vid innevarande riksmöte varda beviljade för särskilda embetsverk, korpser och stater, bar Utskottet ansett sig böra här afgifva yttrande i hvad angår de till 4:de Hufviidtitcln börande löntagare1, och får i sådant hänseende erinra om de i Utskottets särskilda Betänkande N:o 48 uttalade åsigter, att ernbets- och tjenstemännens löner i allmänhet, och så vida ej genom ifrågaställd organisation eller andra omständigheter hinder derför skulle möta, borde blifva af Rikets Ständer definitivt fastställda.
Då nu, enligt hvad Utskottet inhemtat, i det af särskilda Kommitterade nästlidet år afgifna underdåniga betänkande, rörande styrelse- och förvaltningsverken, väsendtligt förändringar äro föreslagna i afseende på Krigs-kollegii organisation och äfven Krigs-akademien lärer komma att i viss mån förändras, torde följaktligen, vid nuvarande riksmöte, definitiv lönestat för bemälda Kollegium och läroverk ej lämpligen böra fastställas; och då af Rikets sednast församlade
Ständer fråga blifvit väckt om indragning eller förändrad organisation af Lifbeväringsregementet, torde det anslag, som för detta regemente varder beviljadt, endast tillsvidare böra å stat uppföras.
Beträffande åter öfriga nu ifrågavarande anslag, har Utskottet ej funnit hinder möta för tillämpningen af ofvannämnde grundsats, och hemställer således, att aflönings-anslagen för de till lale Iiufvudtiteln hörande embetsverk, korpser och stater’, med undantag af Krigs-kollegium, Krigs-akademien och Lifbevärings-regementet, måtte af Rikets Ständer på stat definitivt uppföras. 25:o.
I fråga om de vilkor, som höra stadgas för rättigheten att komma i åtnjutande af sålunda förhöjda och definitivt fastställda löner, har Utskottet, beträffande civila embetsverken tillhörande embets- och tjenstemän, yttrat sig uti ofvanberörde särskilda Betänkande N:o 48.
Hvad åter angår vid arméen anställde militäre och civile embets- och tjenstemän, får Utskottet erinra, hurusom Rikets sednast församlade
Ständer för do åt desse löntagare beviljade löneförhöjningar föreskrefvo såsom vilkor dels att vid erhållen tjenstledighet afdrag å lönen till uppgifvet belopp skulle, med vissa undantag, ega rum, och dels att, vid tillsättningen af ledigblifvande tjenster, endast de i förut gällande aflönings-stater bestämda aflöningsförmåner skulle varda tjenstens nya innehafvare tillförsäkrade; — och har Kongl. Maj:t, i afseende på det förra af dessa vilkor, under den 9 Mars 1858 i nåder meddelat följande närmare bestämmelser af Rikets Ständers endast i allmänhet afgifna beslut, nemligen: l:o.
Embets- och tjensteman, som utöfver två månader njuter tjenstledighet eller af sjukdom eller annan orsak hindras från tjenstens utöfning, skall, derest annan person beliöfver i hans ställe förordnas och särskild öfverenskommelse icke träffats, afstå högst fjerdedelen af behållna löne-inkomsten, vid sjukdomsförfall för den efter nämnda antal månader följande tiden, men i öfriga fall för hela den tid, hvarunder han sin ordinarie tjenst icke utöfvar, dock utan att semester, då, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 25 då. sådan åtnjutes, i beräkningen häraf ingår: kommando för Under-officerare och deras vederlikar dylikt afdrag icke att ega rum. 2:o.
Med behållen löne-inkomst förstås hvad som efter stat kommer löneinnehafvaren till godo, sedan ackordsränta, afgift till arméens pensionskassa samt krono- och andra allmänna utskylder afdragna äro. 3:o.
Chefen eller Befälhafvaren för vederbörande regemente eller korps bestämmer på regementsorderna, hvilken skall den frånvarandes tjenst förrätta och som derför är berättigad att uppbära det i första punkten omnämnda afdrag.
Då annan person icke blifvit beordrad att den frånvarandes tjenst bestrida, eller då särskild öfverenskommelse varder träffad om tjenstens bestridande, förfaller all fråga om afdraget. 5:o.
Om, vid kommendering, den bortkommenderades arfvode eller traktamente är mindre än en fjerdedel af behållningen utaf hans ordinarie lön för samma tid, rättas afdraget derefter, på sätt Rcgements-chefen eller Regements-befälhafvaren pröfvar rättvist och billigt.
Dessa föreskrifter äro affattade i öfverensstämmelse med hvad vid förra riksdagen i afseende på den provisoriska löneförhöjningen stadgades, och, enligt hvad Rikets Ständer torde finna, kunna samma bestämmelser utan någon förändring tillämpas äfven för den definitiva löneregleringen.
Då emellertid Rikets Ständer, med godkännande af hvad Utskottet uti 3:dje punkten af sitt särskilda utlåtande N:o 48 yttrat och hemställt i fråga om löneafdrag för civile embets- och tjenstemän, funnit skäligt medgifva, att berörde afdrag, när vid sjukdomsförfall bevekande omständigheter förekomma, må, äfven om sådant förfall fortfar utöfver 2:ne månader, till beloppet nedsättas eller helt och hållet eftergifvas, torde enahanda förmån böra tillgodokomma jemväl de vid arméen anställde embets- och tjenstemän; och synes den pröfning, som härvid i särskilda fall måste ega rum, lämpligen kunna ankomma på vederbörande Chef eller Befälhafvare.
Derjemte har, beträffande det uti ofvanstående 5:te punkt meddelade stadgande, Utskottets uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att då kommenderingar i allmänhet medföra en mera trägen och magtpåliggandc tjenstgöring, än den som vanligen förekommer vid regementena, helst hvad beträffar