Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste-StSndet gjorde anmärkningar, berörde Betänkande blifvit återremitteradt till Stats-Utskottet, som derefter uti ytterligare den 21 sisth Mars afgifvet och 436 Stats-Utskottet.1} bifallet Utlåtande, ibland annat anfört, att Utskottet ej kunde ingå i pröfning afdon utaf Pehr Pehrsson väckte fråga, enär den ej hade ovilkorligt sammanhang med Nådiga Propositionen, utan egde' lian eller Löftesmännen, att hos Kongl. Maj:t derom göra underdånig anmälan; hvarförutan Pehr Pehrsson i underdånighet tilikännagifvit, att Löfte,smännen redan för ifrågavarande Arrende måst under åren 1818 och i8if) utbetala en summa af i,6i3 R:d. 38 sk. 6 r:st.
Banco, derigenom tvänne af dem blifvit fullkomligt ruinerade, och att ett lika öde utan tvifvel äfven skulle träffa de öfrige, så vida återstoden af Arrendet för åren 1820 och iSar, om hvars utbekommande ansökning redan blifvit gjord, skulle uttagas, men att sådant icke vore billigt, enär berörde Äng under sistnämnde år, sedan Arrendatorn allidit, blifvit för Kongl. Majits och Kronans räkning afbärgad.
I anledning häraf, samt uppå de flere uti Bonde-Ståndets den underdåniga ansökningen bilagde Protoeolls-Utdrag för den 28 sisth Februarii anförde skäl, Pehr Pehrsson grundat sitt hopp, att Kongl. Maj:t skulle finna bans och öfrige Borgensmännens sökte befrielse från ifrågavarande Arrende-afgift förtjena Nådigt afseende, med underdånig anhållan derjemte, det täcktes Kongl. Majit i Nåder meddela Rikets Ständer eller deras Stats-Utskott en sådan Nådig Proposition i äinnet, som med billighet och de anförde ömmande omständigheter kunde vara förenlig.
437 Kongl. Kammar-Collegium, sorn erhållit
Kådig befattning att häröfver afgifva* Utlåtande , har vid verkställigheten deraf i underdånighet anfört, att som Wendtholins Hofstalläng, sedan Arrendatorn deraf, Sven Jansson Engblom, med döden afgått, blifvit åren 1820 och 1821 disponerad och afbärgad för K ronans räkning; och Löftesmännen för Engbloms Arrende icke förbundit sig till ansvar, äfven i den händelse Arrendatorn under Borgensliden skulle aflida; så syntes Löftesmännen, vid sådant förhållande, icke skäligen kunna förpligtas att ofvannämnde arne år för Arrendet ansvara, hvarföre Kongl. Collegium trodde sig ega anledning att i underdånighet tillstyrka bifall till den underdåniga ansökningen, särdeles som kändt är, att den Arrcnde-afgift 4>333 Lisprd Hö, sorn Engblom sig åtagit, var öfverdrifven, hvilket äfven bestyrkes deraf, att vid de flere sedermera anstälde Auetioner, intet högre anbud än i5oo Lisprd Hö för Ängen kunnat erhållas.
Stats-Utskottet har noga öfvervägat denna fråga, och då Utskottet icke kan instämma uti Kongl. Kammar-Collegii yttrade tanka , att Löftesmännen för den af Arrendatorn af Wendtholms Ilof-Stall-äng, Sven Jansson Engblom ingångne Arrende-förbindelse, icke skäligen skulle kunna förpligtas, att för Arrendet ansvara, emedan ifrågastäldc arne år sorn förflutit efter Engbloms död, enär de ej förbundit sig till ett sådant ansvar, äfven i 438 Stats-Utskottets dea händelse Arrendatorn under horgenstiden afled, utan deremot finnes, att de åtagit sig ovilkorlig ansvarighet derföre, att det bestämda Arrendet för denna Äng, som Engblom under Arrende-bruk ning inropat, skulle de 5 första åren ordentligen utgöras, hvaraf klarligen följer, att Löftesmannens förbindelse var gällande för viss tid, oberoende af Engbloms lifstid, hvarföre de icke i rättegångsväg blifvit förpligtade , att i följd af samma förbindelse godtgöra Kongl. Majit och Kronan bristen uti den på grund af det afslutade Arrende-Contractet från Ängen påräknade inkomst; anser Utskottet deremot, att enär Kronan öfvertagit
Ängen och de tvenne år för hvilka eftergiften nu är i fråga, besörjt bärgningen samt afkastningen begagnat, och dessutom vid flere anstälde Auclioner, högre Arrende-anbud för Ängen icke kunnat erhållas än iooo Lisprd Hö emot Borgen och i5oo Lisprd utan sådan säkerhet, hvaraf synes att det af Engblom utfäste Arrende varit vida högre än som från Ängen kunnat utgöras eller påräknas, skälig anledning vara för handen att tillstyrka eftergift för Löflesmännen från den ersättning de i följd af sin tecknade Borgen eljest måste utgifva för den mindre afkastning
Staten under åren 1820 och 1821 njutit än de 4>333 Lisprd Hö, som Arrendet utgjorde och Staten sålunda afsäga sig en fördel sorn uppkommit på enskildes bekostnad, och hvars fortsatta utkräfvande möjligen kunde bringa flere trefne jordbrukare Betcmkanden. 439 på obestånd.
Ständer gilla denna Utskottets åsigt, lärer underdånig anmälan lios Kongl. Maj:t göras, att Riksens Ständer den sökta eftergiften medgifva; hvilket allt vördsamligen hemställes till Riksens Högloft.
Antora den io Äng. 1823.
Utlåtande, angående förrättad granskning af Tull-Verkets räkenskaper.
Majrt, uti till Riksens Ständer aflåten Nådig Skrifvelse den 28 nasti.
Februarii , bifallit Deras, vid sisth Riksdag gjorde underdåniga anmälan i fråga om Revision af Tull-Verkets samt de under Kongl.
KrigsCollega förvaltning stående Militias-Boställsoch Krigsmanshus-Cassornes Räkenskaper, bar Stats-Utskottet, i den ordning 42 §.
Riksdagsordningen föreskrifver, begärt Tull-Verkets Räkenskaper från och med år 1818, samt deruppå ifrån Hof-Cancellers - Ämbetet den 20 sisth Maji, till svar erhållit, att desse Räkenskaper för år 1818, redan blifvit så väl af dertill förordnade särskilde Revisorer, sorn ock af Kongl.
Kammar-Rätten granskade, hvarefter Kongl.
Maj:t derför täckts lemna Nådig /f4o Stats - Utskottets decharge, men att befallning emi öfverlemnande till Utskottet af både 1818 och de påföljde årens Räkenskaper vore gifven; i följd hvaraf Utskottet ock fått desamma emottaga.
Vid handläggningen häraf, har Utskottet funnit, att då ifrågavarande
Räkenskaper för år 1818 redan undergått revision, ej mindre i afseende på Verkets förvaltning än oek tili ziffran i Kongl.
Kammar-Rätten, samt Kongl. Tull-Directionen jemnväl undfått Kongl. Maj:ts Nådiga decharge, någon ytterligare gransknings-åtgärd härvid vöre utan ändamål, samt att Revisionen alltså borde inskränkas till de påföljde årens afslutade Räkenskaper eller för 1819, 1820 och 1821; vid verkställigheten hvaraf Utskottet erfarit, att, sedan Kongl. Maj:t, i anledning af Riksens Ständers sista Riksdag gjorde underdåniga framställning om åtskiliige ändringar och förbättringar uti den förut varande methoden för Tull-Räkenskapernes afslutande, täckts förordna en Committé att granska förhållandet och i ämnet afgifva yttrande, har, uppå dess dertill afgifne Förslag, ett förändradt Bokföringssätt blifvit faststäldt och vidtaget med 1820 års början, hvarigenom fullkomlig upplysning, säkerhet och fullständig redovisning för TullVerkets både inkomster och utgifter vunnits.
Enär Kongl. Maj:t jemnväl i Nåder förordnat, det Tull-Räkenskapcrne , lika med alla andre Betänkanden.
441 andre öfver Statens Allmänna medel afgifvande Redogörelser, böra undergå granskning i Kongl.
Kammar-Rätten, hvarest den speciella Revisionen häraf alltså förrättas, har Utskottet trott sig egentligen tillkomma den generella öfversigten af Tullmedlens förvaltning; och då densamma, för ifrågavarande 3:ne år, funnits lill alla delar instämma med gällande Författningar och Kongl. Majrts på grund deraf, i särskildte frågor meddeldte föreskrifter, har följagtligen ej förekommit något att anmärka vid Tull-Styrelsens åtgärder, hvilka deremot vittna om fullkomlig nit och noggrannhet uti hvad på denna Styrelse ankommit.
I afseende åter på Verkets föremål och omfattning, till inbringande af Stats-Inkomster, får Utskottet härvid upplysningsvis anföra, huruledes den, genom Kongl. Förordningen om Lurendrägeri och Tullförsnillning af den 12 Februarii 1820 vidtagne förändring med confiskerade varors försäljning, att desamma skola till Utrikes ort afföras och der föryttras, finnes hafva, i anseende till de bestådde dryga beslagare-andelar och de med sådan utförsel och försäljning å fremmande ort förenade kostnader, samt ofta inträffade sjöskador och låga försäljningar, ej allenast medtagit hela värdet af varorne utan ock förorsakat Staten förluster; och ehuru i beräkningen af en sådan anstalt med det till införsel förbudne eller förbrutne godsets användande, 28 * 442 Stats-Ut skottets må hafva ingått, alt aflägsna möjligheten af detsammas qvarblifvandc i Riket, samt detta sätt, till de inhemske näringarnes skyddande, visserligen synes höra bibehållas, har lik viii Utskottet trott sig ega anledning ifrågaställa, om icke ändamålet skulle med lika säkerhet vinnas, utan omförmäidte förlust för Staten, om försäljningen af varorne skedde inom Riket, under vilkor af deras exporterande, samt med iagttagande af. de controllör derå, som utesluta allt missbruk i verkställigheten.
Vidare har Utskottet funnit huruledes, sedan Riksens Ständer, sista Riksdag, uppå förekommen fråga, om tillökt Stats-anslag för Spinnhus- och Corrections-Inrättningens här i Stockholm underhållande , genom underdånig skrifvelse den q
Maji 1818 föreslagit, att en viss mindre afgift, som med Tractater och Författningar vore enlig, måtte åläggas
Ved och Victualier, som till Stockholm införas från Finland, och att denna afgift jemte TullIntraderne kunde uppbäras och levereras till den förordnade
Directionens disposition; i följd hvaraf öfverlemnades till Kongl. Majrts
Nådiga åtgärd, att låta vidtaga en sådan utväg för ändamålet samt bestämma afgiftens belopp, så har Kongl. Maj:t, enligt Nådiga Skrifvelser till Kongl. Tull-Directionen, af den 18 Junii samma år, och den l\ Augusti påföljde är 1819, förklarat, att, som Tull-afgiftérne för Finska till Sverige inkommande producter och deribland Victualie varor, redan Bétänkanden.
443 blifvit bestämde, så väl som Tullen för Ved, samt någon särskild ytterligare afgift å desse artiklar alltså då icke kunde ega rum, funne Kongl. Maj:t den af Riksens Ständer föreslagne utväg tili Spinnhus- och Corrections - Inrättningens underhållande icke kunna annorlunda användas, än att Kongl. Maj:t, för att gå Riksens Ständers afsigt till mötes, ville i Nåder tillåta, det en viss lämplig andel af Tull - Uppbörden för nämnde Artiklar, som från Finland tili Stockholm införas, finge årligen, intill dess annorlunda kunde föreskrifvas, utbetalas till det af Riksens Ständer ujiptagne belopp af 20,611 R:d. 3a sk., såsom , enligt gjordt förslag , erforderligt till fyllande af bristen uti Inrättningens tillgångar för underhållandet af 4°o personer; och har på grund häraf en sådan summa , de sedermera förflutne åren från Tull - Inkomsten directe blifvit till Spinnhus- och Corrections-Inrättningens Direction inbetald.
Då det af Riksens Ständer, i berörde måtto, medgifne sätt till åstadkommande af tillökning i nämnde Inrättnings tillgångar, sålunda i verkställigheten funnits olämpligt; och den i stället vidtagne utväg, att af ordinaire Tull-umgälderne å Ved och Yictualier från Finland, tilldela Inrättningen- motsvarande summa , innefattar en med afsigten icke förenlig förminskning af Tull-Intraderne, hvarigenom i verkställigheten uppkommit, ett direct åli ta lide af Stats-medlen, ehuru ej under 444 Stats-Utskottets formen af Stats-anslag; så och enär Riksens Ständer sista Riksdag något sådant anslag icke beviljade, emedan behofvet af tillökningen för Inrättningens utgifter var tillfälligt och beroende af Corrections-Arrestanternes då varande högre antal; samt Stats-Utskottet finner sig dess mindre kunna tillstyrka, att något vidare bidrag af Statens medel må till denna Inrättning utgå, som, enligt Directionens uppgift sista Riksdag, till Inrättningens underhåll äro att påräkna andre inkomster till en summa af 25,276 R:d. årligen, hvilka, vid ett minskadt antal Arrestanter, och i jemn-? förelse till det för 3oo Arbetsfångar vid Wadstena Correctionshus bestådde anslag af 20,000 R:d., må anses tillräckligt; så är Utskottet af den tanka, att ofvanberörde begifvande af Riksens Ständer, sista Riksdag, och den deraf härledda utgift af Tullmedlen bör, vid nu anförda förhållande. med innevarande års utgång upphöra, samt underdånig anmälan derom hos Kongl, Maj:t göras.
Utskottet, som funnit att expectance Staten vid Tull-Verket ifrån år 1819 till och med 1821 blifvit ökad, från 11,981 R.'d. 29 sk. 4 r:st. till 18,482 R:d. 4 har förthy, och enär utan tvifvel en så betydlig tillökning härleder sig deraf, att flere åldrige och nära uttjente personer blifvit constituerade till Sysslor vid Gränse-Tull-Revakningen, ansett sig böra härå fästa uppmärksamhet, med hemställan det Riksens Ständer i underdå - Betänkanden. 44 5 nighet derom göra anmälan hos Kongl.
Maj:t i alseende på den åtgärd, som må finnas ledande till möjligaste inskränkning i desse expectance-aflöningar för framtiden.
Då härvid jemnväl förekommit, att ali utgift, som, ehuru anvisad å Tullmedlen, likväl drabbar Stats-Verket, genom dircct afdrag å dess inkomst, hör synas i Kongl.
StatsContoirets Räkenskaper, samt alltså hela beloppet af Statens Tull-intrader deri upptagas, hvaremot utbetalningarne i allmänhet, samt deribland de till Götheborgs Hospitals understöd, i stället för hvad genom Sill-fiskets upphörande förlorades, anslagne 5oo R:d. årligen, och bidraget till Höganäs Stenkols-Verk med flere dylike, komma att afföras, såsom vid Tull-Verket utbetalte; så föreslår Utskottet, det Riksens Högloft.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla , att sådant måtte till iagttagande vid Tull-Räkenskaperne i Nåder anbefallas.
För öfrigt har Utskottet trott, att den till Kustbevakningen, i och för controllen mot
Lurendrägeri hittills använde betydlige kostnaden, 60 å 70,000 R:d. om året, hvilken endast till summan afföres i Tull-Räkenskapen, såsom utgående till Förvaltningens af Sjöärenderne disposition , bör redovisas i sammanhang med öfrige utgifter och omkostnader för Tull-Verket, medelst bifogande af räkningar och verilicationer, licldst sådant, 446 Stats-Utskottets efter hvad Utskottet inhemtat, icke skall möta någon svårighet i verkställigheten, men deremot lända lill mera lättnad vid en fullständig öfversigt af hvad till Tullväsendet hö* rer; äfvensom Utskottet funnit huruledes bland de åren 1819 och 1820 åtgångne utgifterne till Kust-Bevakningen, blifvit utbetaldte särskildte poster, såsom månadshyror för dervid begagnade mindre Fartyg eiler Båtar, hvilken kostnad synes kunna undvikas, såvida Kronan ej saknar tillgång å dylike för ändamålet tjenlige Farkoster; hemställande Utskottet derföre, att Riksens Ständer hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, om Dess Kådiga förordnande, att Kust-Bevaknings-kostnaderne mätte sålunda varda redovisade samt i afseende på nämnde Båtars förhyrande, inskränkt så vidt med ändamålet och Statens fördel står att förena.
Hvilket allt vördsamt öfver lemnäs till Riksens Höglofl.
Ankom d. i3 Aug. iS23.
N:o 58r.
Ständers Stats-, samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotts Utlåtande, i anledning af Friherre Franc Sparres Motion, i Betänkanden.
447 afseende på, att tillvägabringa en öfvergång af de mera bildade FolkClasserna till de productiva.
I anförande af den 28 Februarii, hvilket Ilöglofl.
Ridderskapet och Adeln till Statssamt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten remitteradt, har Herr Franc Sparre, B., under medgifvande af missförhållandet emellan Statens närande och tärande Medlemmar, och af dess skadlighet för Stats-kroppen," ansett det höra undersökas, om, (hvilket ock är den i sig sjelf ädla orsaken till de öfvergångar från den närande till den tärande Classen, öfver hvilka vi klaga,) det aldrig hviiande begäret till lyftning, odling och förädling icke kunde få en annan rigtning, sannare i sin princip, värdigare personen och nyttigare för Staten, och om icke, mot hvad man påstått, Staten kan A sin sida göra något , att leda det.
Att mechaniskt arbeta är icke ovilkorligen nödigt för att höra till den närande Classen; ty den som leder andras arbeten i productiv väg, är likaså närande medlem , som den sjelf arbetande ; och den som genom öfverlägsenhet i förstånd och kunskap förstår, att till högre product använda den liandarbetandes råa kraft, är, lika så närande sorn denne, och i en vida högre grad gagnelig för samhället.
, Hittills har likväl hos oss, samhällets producerande yrken föga synts tilldraga sig den mera bildade Glassens uppmärksamhet.
Denna Class sträfvar till Sta - 448 Stats-Utskottets tens tjenster, men får ej rum der.
Fråga uppstår således, huru detta öfverskott af personer med mera vårdad uppfostran kan, nyttiga för sig och samhället, användas i productiva yrken och om ej, utom Handeln, som redan skötes af denna Class, äfven Landtbruk, Bergsbruk, Manufacturer och Handtverkerier, vid desse jNäringars practiska handläggning, kunna nyttigt använda desse för sig och Staten så besvärliga Öfverskotts-personer.
Om personer af bättre uppfostran, men ringare förmögenhet, eger tillfällen att från ungdomen studera Landtbruks-yrket och ville nöja sig att med eget rörelse-capital sköta andras jord till dess de kunde förvärfva egen, skulle snart bildas en Class af Arrendatorer, sorn Jordegare skulle vara glada att emottaga.
Bergsbruket, i sin natur mera "Vetenskapligt än Landtbruket, eger redan, mera än det sistnämnde, bildade personer vid sin närmarehandläggning, dock finnas äfven der många platser för den omtalade Classen; Manufacturer och Fabriker kunna visserligen icke umbära Vetenskaperne; ju mera personer af uppfostran kunde dragas, till deras skötande, ju mera skulle desse Näringsgrenar vinna.
Många personer af den omtalade Classen skulle rymmas inom Handtverkerieimas område, om bruket och ställningeu vore sådan, att de kunde gå dit.
Handtverkare-Classen skulle vinna på upptagande af personer med någon primitiv uppfostran och på de famille-förbindelser, som Betänkanden.
449 som skulle helt oell hållet inflytta dem på de odlades gebit; sjelfva yrkena skulle vinna, om till deras handläggning kommo personer med någon grad af Vetenskap, bildning och nied Capitaler, försmå att begagnas i mera upplyflade syftningar, men tillräckliga att upprätta Verkstäder.
För att vinna afsigten, fordras att en ny rigtning till lefnads-föremål skulle gifvas.
Det skulle blifva ett föremål för uppfostran, att ej allenast hos deni verlden inträdande ynglingen såsom högsta ändamål inplanta begäret att lära något för att blifva något; dertill skulle äfven läggas begäret, att lära något för alt genom skicklighet och omtanka, förvärf va något för att skaffa sig en oberoende existence, och för att derigenom blifva något för sig och samhället.
Många Stats-dAgder hvilkas saknad man beklagar, såsom tarflighet i lefnadssätt, redbarhet i sysselsättning, måtta och klokhet i speculationer skulle uppväxa, sorn nödvändiga frukter ur den på dessa principer beroende förändring af allmänna tänkesättet; och Statens tjenster skulle upphöra att, icke så alldeles riktigt, vara ansedde som en särskild Näringsgren.
Emellan de genom slägt-förbindelser sammanknutne Medborgare-Classernc skulle en ömsesidig aktning uppkomma, och man skulle vänja sig att söka menskovärdet, ej i det man är, utan i den fullkomlighet hvarmed man är det, som man kan ^ Sami. 3 B - 39 45o Stats- Utskottets oell l>ör vara; men all förändring af allmänna tänkesättet är en oponions fråga; det återstår att undersöka hvad allmänna Styrelsen dertill kan göra.
Det gais ett tidehvarf, då allmänna Styrelsen ansåg med skäl nödigt, att^draga in ett större antal i den bildade Classen, och Författningar vidtogos att understödja allt slags vetenskaplig uppfostran oeh göra den åtkomlig äfven för den fattige.
Men det är nu tid att inse , att en ny samhällets ställning fordrar nya åtgärder; att man icke mer behöfver uppmuntra det idkeliga och derigenom ofta nog ändå måttliga studerandet till Lärdoms- och Stats-yrken; att man icke skall borttaga odlingen men att man skall rigta den till de produetiva näringarne.
I detta afseende föreslås: att Riksens Ständer, med en underdånig anmälan af beliofvet att draga personer af bättre uppfostran till samhällets produetiva yrken, ville hos Kongl. Majrt underdånigst anhålla : 1:0.
Att i allmänhet Kongl. Maj:t, som i sin vishet bäst inser hvad som kan tjena till detta ändamål, i Nåder dertill ville vidtaga alla nödiga Författningar och specielt : 2:0.
Att inträdet i Statens tjenster måtte försvåras , genom strängare Examina och uppsatte fordringar på högre kunskaper. 3:o.
Att antalet af Extra Ordinarier i alla publika Verk måtte bestämmas och inskränkas, på sätt redan skett i Militairen.
Betänkandet!. 4:o. Att Kongl. Maj:t i Nåder ville låta undersöka hvilka Stipendier och Stiftelser, sorn tillkomma af allmänna medel, för att uppmuntra vetenskapligt Studerande, nu skulle kunna i stället anslås tili understöd för de ynglingar, som sökte en uppfostran, lämpad till Statens produetiva yrken.
Att en practisk Landtbruks-Schola , på något dertill inköpt eller upplåtet hemman , i grannskapet af Stockholm , inrättades under Landtbruks-Akademiens ledning, der ynglingar vurino inträde, efter någon .förut i andra Scholor, eller genom privat uppfostran inhemtad och bestämd Elementar-und er visning ; att Hushållnings-Sällskaperne i Länen uppmuntrades att hvar i sin ort söka inrätta dylika Scholor, och att de vid dessa Stiftelser studerande ynglingar fmgo tillgodonjuta de enligt förra Momentet; från Lärdomsverken dispohibla blifvande Stipendii-Fonder. 6:0.
Att Kongl. Maj:t i Nåder ville anbefalla dess Befallningshafvande att med Husbålls-Sällskapernes biträde, söka hvar i sin ort befordra desse genom publik omsorg danade ynglingars antagande i Egendoms-Herrars tjenst eller till Arrendatorer. 7:0.
Den redan inrättade Bergs-Scholan i Fahlun, synes hafva samma syfte»för
Bergsbruket sorn det här blifvit antydt för Landtbruket.
Det återstår alltså härvid blott det 452 Stats-Utskottets tillägg, att den efter b eli ofve t måtte utvidgas till aila grenar af en practisk undervisning och handläggning i verkstäder för dertill hörande Mechaiiiska yrken. 8:0.
Ått med en lika tendence för bildandet af practisk undervisning i hvad som för Manufaeturerne och en del Handtverkerier erfordras, må här i Stockholm inrättas ett techniskt och meehaniskt Ceutral-Institut. g:o.
Att med enahanda afseende Handels- och Navigatvns-Sehola måtte upprättas eller de redan befintlige reorganiseras, efter ett, för alla gällande gemensamt system, så att undervisning i det practiska egenteligen åsyftades. 10:0.
Att vid den, troligen snart förestående, öfversigt af Skrå - Forfattningarne, Kongl. Maj:t ville Nådigst låta anbefalla, att ett särskildt och alfvarligt afseende fästades vid alla de omständigheter som kunna bidraga att till Handtverkerierne draga ynglingar af bättre uppfostran; hvartill icke mer synes fordras, än de bestämde läroårens borttagande, husagans uteslutande och en ovilkorlig tillgång att få lära Handtverk för betalning och utan servitud, hvilket väl äfven nu är anbefaldt, men ej verkställes eller kan verkställas.
Motionären tror att, då ämnet är af den beskaffenhet, att det egenteligen hörer tili Betänkanden.
453 allmänna nationella tanke-utvecklingen beliöfves vid Förslagets, som det synes, inskränkthet endast något göras på Stats-Auctoriternes sida, så skall det öfriga göra sig sjélft.
Om öfvergångarne förberedas genom Styrelse-åtgärder och verkställas genom allmänna tankars utbildning och ett, på öfverläggning grundadt, handlingssätt, så blifva de nyttiga för samhället, befordra allmän odling och allmän välmåga; men skola de tillvägabringas af ett lill nöd uppgående allmänt behof, hafva de intet annat inflytande på allmänna ställningen, än att bilda en stor tiggare-class, som hvarken duger till intellectuellt eller materiellt arbete.
I Memorial af d. 3 Martu, hvilket Ilögv.
Preste - Ståndet lill Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitteradt, har Herr Biskopen Doctor Almqvist, med öfverklagande af förut nämnde missförhållande emellan Statens så kallade tärande och närande lemmar påkallat Riksens Högloft.
Ständers uppmärksamhet och mellankomst, att en väg snart måtte öppnas för den så kallade tärande Glassens Söner, att utan förkränkning af deras uppfostran och sedlighetskänsla, kunne ingå ej blott i Handel, hvilket hittills icke mött synnerliga svårigheter, utan ock i HandtverksProfessioncn och Handaslöjder.
En billig afsky och fasa för den servila behandling och förnedrande osnygghet, som vanligen är de fleste Skrå-Lärogossars lott, har hittills afhållit 454 Stats -Utskottets den förståndige Ämbetsmannen att låta sine Söner blifva Handtverkare.