Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
101 landets Historia och Stats-kunskap, grundelige insigtcr i så val de kunskapsgrenar, hvilka för handelsyrket ligga till grund , som i det practiska af dess utöfning.
Fordringarne i sistnämnde afseende blifva, uppå vederbörandes förslag och efter sakkunniges hörande , af Kongl.
Maj:t i Nåder beståmde genom utfårdande Keglementen , särskildt för Stapelståderne och sår-- skildt får Uppståderne, I afseende på den , såsom vilkor för inträde i handels-yrket, föreskrifne åldern, må Magistraten, efter HandelsSoeieteteris hörande, bevilja undantag, då utmärkta insigter och synnerlig bepröfvad stadga dertill föranleda; dock att ingen må till
Handlande antagas förr ån han vppnått myndige år.
S- 5« Enkor äfvensom personer af qvinnkönet, de der blifvit myndige förklarade, ege, under hår ofvan stadgade vilkor, enahanda rättighet att vinna burskap å handel, som män. §• 4.
Utländning, tom här i Riket vunnit burskap ii Handel, ege ej tätt, att inom en tid af sex år, det, samina uppsäga.
(Enligt Adelns och PresteStåndets yttrade mening, skulle detta stadgande rara oliinipcligt och $. således utgå), 102 Lagutskottets Betänkandets, §• 5.
F5r Källarmästare ock vinskånkar, kommer1 ått gälla, hvad i allmänhet för vinnande af Burskap på Handel år stadgadt. §• 6- För de af Judiska nationen, som hädanefter vilja ingå i Handel, gålle cj mindre cle i denna Författning föreskrifna allmänna vilkor, ån hvad, angående deras Handelsrättighets inskränkning till vissa Städer, samt i öfrigt år eller kan varda särskildt forordnadt. §■ 7* Handtverkare må, i den ordning denna Stad-, ga i denna Årt:s 2 §. föreskrifver, ega frihet att ombyta Burskap, för att Handel drifva.
Enahanda frihet vare äfven medgifven Skeppare,' som år Borgare, §• 8.
Handlande, som uppsagt sitt Burskap, vare obetagen, att detsamma åter tillträda, då han hos Magistraten sig derom anmäler, och erlågger vanlige Burskapsafgifter., lagutskottets Betänkandeti. 10^ §• 9- Blifver Handlande dömd och straffad för brott, som medför vanfrägd, eller undergår han nesligt kroppsstraff, håfve han förverkat sitt Burskap och vare från Borgerskapet utesluten. §■ Johnita efter Handlande vare obetagen, att Handelsrörelsen’ fortsätta.
Träder hon i gifte med någon, som för egen del ej är berättigad, - att samma Handel idka, vare bon förpligtad, att, sex månader efter det hon vigd år, Handeln öfvergifva.
Efter Handlandes eller Enkas död, må Handelsrörelsen ett år för Sterbhusdelegares räkning drifvas, och skall äfven nämnde tid, med högst tvånne år, kunna ytterligare forlångas, om Magistraten, sedan Vederbörande blifvit hörde, finner särskilda skål dertill föranleda.’ §. 11.
Vill någon förlägga Handlande, ege en så-1 dan Förläggare, då förhållandet med behörigt Contract styrkes, samt så vidt Handeln föreslås af sådan person, som i anseende till insigter och i öfrigt vore behörig, att den för egen räkning idka, att å Handel erhålla Burskap och detsamma bibehålla, så långe FörlagsContractet råcJ jo4 LagUtshottets Bctänkandcti Iter och berörde vilkor fullgöres: och vare denna rättighet jemväl Ämbets- och Tjenstemän obetagen. II.
Oni Handelsrörelse j som utan rättighet peli förbindelse till Burskap kari få utöfvas. $. i.
Söm det, enligt 1.
Art. i, 2 Och B § §. af denna HandelsOrdning, hädanefter blifver en hvar obetaget, att idka Handel, enär han visar
Sig ega den, i sådant afseende erforderliga skicklighet, och utgör de, för slik rörelse belöpande iitskylder; så forfaller ock, hvad angående Frälsemans samt vissa Ämbets- och Tjenstemäns rättighet till Handels idkande före detta varit Stadgadh
Så vare ock rättigheten att reda i Skepp, Öch till in- eller utländsk ort inlasta och försälja egne produeter, hädanefter en hvar obetagen, Under vilkor, att, i sistnämnde fall, vid närmaste Tullkammare elarera, på sätt deroiit gällande stadgar förmå, och att i öfrigt iagttaga, hvad Seglationsordningen foreskrifver. §•
LngUtskottet:
Betänknnden, io5 §• 2.
Enkor i allmänhet och sådana ogifta personer af Qvinnkönet, som uppnått en ålder af 5o år, och ega bevis om god frågd, skall det vara obetaget, alt idka försäljning af sådana varor och tillverkningar, som af nämnde kän åstadkommas4 III.
Om Handels Societeten. §• i.
I hvarje Stad skola de Handlande antingen förena sig till en Handelssocietet, eller utse visse af sine Medlemmar, att i sådan egenskap ega den befattning, denna HandelsOrdning Societet ten tillägger.
I större Städer måga, om Veder-, börande så för godt finna, sådane
Societeter in-< råttas särskildt för hvarje dass af Handlande Borgerskapet.
I de mindre Ståderne åter, måga de med HandtverksSocieteterne förenas till gemensamma BorgareSocieteter , på sått HandtverksOrdningen föreskrifver.
I de fall, då särskild Handelssocietet inråttas, må antalet af dem, som deri utgöra Medlemmar/ bero af de-Handlandes eget godtfinnande; men då gemensam LagUtsknttrts
Bet änka uden.
VII t io5 LngUt skattets fSetänhtintltn.
■ BorgareSoeietet utses, skall, nied lagttagande af hvad HandtverksOrdningen om Ledamöternes antal innehåller, lika manga utses af Handlande, forn af Handtvcrkande Borgerskapet, och tvärtom.
— Angående val lill IlandelsSocietelcn och undantag från skyldigheten att deruti ingå, gåije ock. så vida Societeten genom val utses, livad i HandtverksOrdningen, i afseende på HandtverksSocieteterne stadgas, äfvensom ovilkorligen, hvad densamma innehåller, angående Ordförande och Protocollsföring vid Socieletens sammanträden. §• 2.
HandelsSocictcten ege, jemte befattning med granskning af deras skicklighet, som i Ilandelsyrket vilja inträda, enligt denna Forfattnings 5 Art., jemväl i öfrigt att iagttaga och bevaka, hvad till Handelns förkofran och fördel lånda kan ; åliggandes IlandelsSocieteten , att till vederbörande Autoritetcr afgifva de ytranden, som af densamma åskas, angående åmneu, som angå Handeln. t §. 5.
HandelsSocietcten sammanträde, i det ändamål V. Art. utvisar, minst en gång i Qvarta» LagUtskottcts Betänk,inden.
107 let, oell dessemellan så ofta angelägenheterna det fordra.
År HandelsSocietetfen med HandtverksSocietet forenad, gålle då, angående Societetens sammantråden, hvad i HandtverksOrdningen sågs. , §. 4.
Allmänna HandelsOrdningen af den 19 December 1754, vare härigenom till sin kraft och verkan upphäfven; likaledes i allt hvad som strider emot denna Författning, och icke år genom särskilde Städers Privilegier förbehållet, de Reglementen, som för vissa Städer och HandelsSocieteter åro utfärdade.
Derest någon HandchSocient skulle åslunda, att, i afseende på ordningen och ceconomicn inom Societeten, blifva försedd med särskildt Reglemente, må densamma med förslag dertill inkomma till Magistraten, uppå hvars skeende och af eget utlåtande beledsagade anmälan, Konungens Befallningshafvande, efter granskning af Reglementet, anmäler detsamma lill Kongl. Maj:ts
Nådiga fastställelse. io8 I.ngUtskottets Bttänktwticn.
Om inskrifning i Handel, samt om Handlandes och Handelsbetjent.ers ömsesidiga förhållanden. §• i.
Då Handlande vill någon till biträde i sin rörelse antaga, åligge det honom, att med en sådan person, om han år myndig, eller i annat fall med hans lagliga Målsman, upprätta skrifte - ligt Contract, så vål om Tjenstetiden, som öfrige vilkoren, dem emellan.
Detta Contract bör, för att vara gällande, ofördröjligen eller sist inom i4 dagar derefter, af Handlanden uppvisas inför Magistraten, som, sedan rigligheten deraf blifvit erkänd, derom påtecknar bevis; hvarefter Contractet skall tjena till ömsesidig efterlefnad , med rättighet, i händelse det å endera sidan brytes, för andra Contrahenten, att låta detsamma vidare fortfara eller ock alldeles förfalla. §• 3.'
Handlanden åligger, att föregå sine Handelsbetjenter, eller dem han till biträde i sin tjenst antagit, med goda efterdömen af guds - La^Utskottets Betänkandets.
109 fruktan, laglydnad och ordentlighet i seder och uppförande, samt dem uppmuntra, att sina pligter i dessa afseenden ej åsidosätta.
V- Artikeln.
Om sättet att söka rättighet till Handels idkandej och om Laga Domstol i förekommande mål, med mera, sorn, till följe af denna Författning, bör tjena till ef ter rättelse. '§• i Då någon vill erhålla tillstånd till idkande af sådan Handel, som ej utan Burskap får ega rum, anmåle han sig hos HandelsSocieteten; hvarefter, och sedan hans skicklighet blifvit, i den ordning I.
Art. föreskrifver, utrönt och styrkd, BurskapsSökanden eger anmäla sig hos Magistraten, som, derest icke något i öfrigt emot hans behörighet förekommer, honom Burskap å Handel meddelar.
De personer af qvinnkönet, som endast vilja idka Handel med egna tillverkningar, tillkånnagifve sådant hos Magistraten, samt vid HandelsSocietetens nästa sammankomst. no Lagutskottets Betånkandert.
Tvister, sorn kunna förekomma emellan Handlande samt deras Lärlingar oell Beljenter, samt åro af den beskaffenhet, att de efter IV.
Art. bora pröfvas, skola jemväl af Magistrat upptagas och afgöras. §. 2.
De mål och ärenden, som, till följe af denna Författning, i allmänhet höra till Magistratens åtgärd, skola i Stockholm af HandclsCollegium , såsom forsta instantien, upptagas och pi öfvas. §• 5.
Öfver Magistratens eller IlandelsCoIlegii Beslut, få B esvår anföras inom klockan Tolf å fjortonde dagen efter delagtigheten, i Lmdsorterne hos Lindshofdiugarne , och i Stockholm lios ÖfverStåthållaren.
Den , med ÖfverStätliåliarens eller Landshöfdingens Utslag missnöjde, ege, att fåre klockan 12 å fyraliofemte dagen, efter deraf erhållen del, underdåniga Besvär anföra hos Kongl.
Maj:t i Dess Handelsoch FiuanceExpedition ; dock gånge tvånne sammanstämmande Utslag i verkställighet; och bör å hvarje Utslag, utan behof af missnöjes anmälan, tecknas tid och ort för Besvärs anförande.
Bet tillhandla. m §• 4.
Beträdes den, som Fländel för egen räkning idkar, att till salu felagtig eller förfalskad vara utbjuda, eller i sin Näring pä annat sätt lägst) idigt sig förbäller, slånde lian det ansvar, sorn allmänna Lagen oell särskilde forfattningar föreskrifva, och ai>komme målet på vedet bodig
Domstols profning. §. 5.
Eli o, som idkar sådan Fländel, som icke annorlunda, ån i förening med Burskap må ega rum, utan att liafva Burskap i behörig ordning sökt och vunnit, bafve förbrutit varan, och böje forsta gången Tretton Riksdaler 16 Sk.
B:co, hvilka böter sedan för hvarje gång fördubblas. §• 6.
Åf dc, efter denna författning utgående böter, äfvensom de, enligt 5 §. förbrutne Varors värde, tillfälle ena hälften Åklagaren eller Målsegaren, och' den andra en fond, sorn under Magistratens och FlandelsSocietetens gemensamma vård bör samlas och förvaltas lili IlandelsSocielelens nödige utgifter, och till understöd för af sig komne Flandlande och Flandelsbetjenter, eller aflidne Handlandes och Handelsbetjcntcrs Enkor och barn.
I brist af tillgång till böter - xi2 Lagutskottets Retänkandett. ne, förhålles med deras förvandling i likhet med vitesböters. §• 7- Vederbörande Fiscaler åligger, att i hvad på deras åtgärd ankommer, handhafva verkställigheten af denna författning; varandes de berättigade, att i de uti 5 §. omförmäldte fall, gora beslag, så vidt likväl sådane kunna ske utan behof af husvisitationer.
Varder beslaget ogilladt, böte beslagaren fulla värdet af den i beslag tagne varan, hvilken dessutom oskadd eller jemngod, bör kostnadsfritt återställas.
Joli, Jac. Kleman.
Utdrag af Protocollet, hållet hos 'Riksens Högloft.
Ständers Lag■ samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi• Utskotts Plenum dm 6 Majt 1823. S. D. — Irierr Cederborg yttrade:
Om aagot Näringstvång verkeiigen funnes, så skulle jag icke ett enda ögonblick tveka, att med mia tost medverka täll upphäfvande deraf, men då jag vet, att hvarje person sorn det åstundan, eger att# emot de vilkor, hvilka, i gällande Författningar äro bestämde, utöfva Borgerliga yrken, då enligt hvad BorgareStåndets Protocoll den 17 Julii i8'i5> närmare utvisar, så val Spannemåls- som Victuai JieKsndeln är fri, då landet har rättighet att antaga alla behofliga Socken- Bruks och SåteriKandtverkare, och att
Landtmannen eger ej allenast för eget behof fabricera hvad som behofves, utan ock klanderfritt till Städetne afyttra sina tillverknin-» gar; då Fabriker utan hinder kunna på landet am> låggas, då hvarje Svensk man eger rättighet, att reda i skepp, och Ridderskapet och Adeln sår* LagUlskottets Belänkanden.
A* IT.
Betänkandeu. skildt, att exportera sine egne effecter, och dess* utom att såsom ContingentBorgare idka Grosshan* del, och då hårtill kommer, att HallRåtterne eller Magistraterne ega att, utan hinder af SkråFörfattcingar, tillåta dem, hvilka dertill sig anmäla, utöf. va sina Handtverk, kan jag omöjligen inse hvaruti det så mycket öfverklagade näringstvånget egenteligen består.
Då man således med detta förhatliga namn, endast utmärker den ordning, som föreskrifves i nu gällande Författningar, såsom en nödvändig befästning, inom hvilken hvar medborgare måste vara fredad för ått kunna njuta medborglighetetis skydd och öfva desspligter» då man, genom Handelns och Handtvetkeriernas öfverflyttande på landet, och genom afvikelse ifrån den allmänna rättsprincip, att utöfvandet af lika rät* tigheter fordrar motsvarande lika åliggander, sy. nes vilja upphäfva hufvudgrunderna för Stadsmanna eller Borgerliga Näringarne, så skulle jag icke blott fela mot mina Committenters billiga anspråk , ån mot min egen öfvertygelse, om jag icke reserverade mig ifrån allt deltagande i de föreslagne bufvtidgrunderna för den blifvande Näringsfriheten.
Om man icke på förhand beslutit, att upphäfva allt gammalt endast derföre, att det är garni malt, eller antaga allt nytt, endast derföre, att det är nytt, 'om man deremot oväldigt jemför ofullkomligheten och olägenheterna, hvilka åro och ty värr måste vara oskiijagtiga ifrån så väl det ena, I.ngUtskottets Betdnkandeti, nr. gom andra, så tror jag att besvarandet af dea frågan, om de nu föreslagne stadgander äro mera grundade på billighet och bättre befordrande ordning ån de förra, icke år så lått besvarad, sorn man förmodar.
Vid en sådan pröfning, har åtminstone för min inskränkta fattningsförmåga, ingen annan slutföljd kunnat hemtas, än den, att behofvet icke påkallar någon afvikelse från det väsendtliga i nu gällande Skråordning, som enligt min öfvertygelse, icke bör upphåfvas för de missbruk eller den oråtta tillämpning som öfverklagas, hvilka genom modificationer kunna förekommas, Utan rubbning af det hufvudsakliga.
Herr Nordström förenade sig med Herr Cederborg.
Herr Lagerstrand:
Sedan jag i egenskap af Ledamot i Riksens Ständers af Lag, och EkonomiUtskotten sammansatte Beredning, under öfver, läggningarne om Näringsfrihets-frågan , ansett mig böra reservera mig mot åtskilliga af de beslut, hvarutinnan Beredningen stadnadej anhåller jag nu vördsammeligen, att få något närmare utveckla grunderna för dessa mina reservationer, i:o Då Beredningen, vid företagen pröfning af visse Committerades, under den 6 Maji igiö, afgifne project till en ny HandtverksOrdning, och i §. deraf, stadnat i det beslut, att alla SkråÅmbeten borde upphäfvas, och i det ställe HandtverksSocieteter inrättas | har jag vål, på sätt Froto - ifä. lagutskottets Betänkandem gollefc innehåller*;, medgifvit, att sådane Societeten jr»å ega rum, men att de icke borde tilläggas dea vidsträckta verkningskrets, som tillkommer en of^ verstyrelse öfver allt hvad Handtverkerier beteri En så beskaffad Societets medlemmar, särdeles i Stockholm och de större Suiderne, skulle fa en sådan mängd olikartade sysselsättningar, att någon tid för deras egne yrkens skötande ingalunda blefve öfrig.
Min tanka år för den skull den: att så»' dané Handtverk, sorn hade någon likhet eller gemenskap med hvarandra, borde i en Societet förenäs, och således flere HandtverksSocieteter bildas inom hvarje Stad, som egde något antal olika Handtverksmästare, och bör det efter min tanka bero på hvarje Stads Magisirat och Borgerskap, ,att sjelfve organisera en eller flere Societeterj allt som de finna lämpligast.
Om derföre t. ex. Guldsmeder, Jouvelerare, Guldslagare, Förgyllare etc. uti en Societet förenades , finner hvar och en att deras åligganden, vid pröfvande af anmälde personers arbets-skieklig* het, blefve helt olika emot en Societet, som kunde vara sammansatt af Timmerman, Murmästare, Kaklugnsmakare och Plåtslagare elier af Vagnmakare, Smeder, Sadelmakare och Målare.
Derigenom förekommes alltså det olämpliga förhållande, att personer nödgas sitta bort sin tid, med ett onyttigt skärskådande och bedömmande af arbeten, Lagutskottet: Betankanden. v.
Som de till halt och sammansättning icke förstode att vårdera. 2.:o
Uti 4 Art. 12 §. af Herrar Committerades ofvanberörde Project stadgas, att den som erhållit Burskap på någon handaslöjd, hvars föremål det är att deltaga i tillverkningar af arbeten , hvilka, för att blifva fall-färdiga, fordra andra Handtverksidkares handläggning, må anses berättigade att till sådane arbetens fullkomnande, till arbete hos sig använda Gesäller och Lärlingar af andra Handtverk än hans eget.
Till denna §. lemnade jemväl Beredningen dess bifall, hvaruti jag likväl för ingen del kan instämma; emedan derigenom en Handtverkare med penningstyrka eller god förlags, man, tvärtemot principer af allt ordentligt Randtverksvåsende, skulle slå under sig flere fiandtverk och förvandla sin verkstad till en Fabrik, hvarigenom både Staten och Staden skulle förlora; ty det är ej möjligt, ehuru råttvist, att kunna beskatta en man, som sammanfattar 4 å 6 siirskildte Handtverk så högt, som om desse voro fördelade på 4 å 6 särskilde personer , och den mindre bemedlade ' skulle derigenom komma på det obestånd, att han ej kunde utgöra sina utskylder, utan komme då snart att öka antalet af den förut nog talrika fat. tig-corpsen.
Om deremot flere Mästare, hvilkas särskilde tillverkningar erfordras, för att åstadkomma ett fullkomligt helt, skulle vilja förena sig om en gemensam inrättning, på ett och samma ställe, VI.
Lagutskottets Betänkandet!, till sådane arbetens fullbordande, finner jag deremot ingenting att invända, och håller jemväl för,, att en så beskaffad frihet icke bör längre utsträckas. 3:0
I anledning af 13 $. förenämnde Art, som tillägger utom Städerne boende Handtverkare rättighet att idka Handtverk, hålla verkstäder m. m, alldeles lika med de inom Städerne bosatte; får jag i detta fall vördsammeligen föreslå, att någon mera bindande föreskrift härvid måtte stadgas.
Min tanka är fördenskull den, att så vida en utom Stad boende Handtverkare skall åtnjuta alla de Burskapet åtföljande rättigheter, skall han ovilkorligen vara förpligtad, att uti den Stad, der han Burskap vunnit, deltaga uti alla möjliga onera och preestationer som Borgare-råtten åtfölja, lika med de inom Staden boende; gerna må sådane skyldigheter, som med penningar kunna Staden godtgö> ras efter Debetsedel, med Contant få gäldas och sådane personliga förrättningar, hvilka genom om* bud kunna skötas, jemväl på en Landtborgares väg* nar af en Stadsbo få utgöras, men att denna Stadsbo, bör ovilkorligen vara Borgare och fri man 5 icke någon lejd tjenare.
Så vida Stådernes bestånd, och icke dess undergång år föremålet för de blifvande HandtverksFörfattningarne, anser jag det vara af yttersta vigt, att icke någon måtte, med sken af vidgade förde, lar och minskade skyldigheter, lockas att öfvergifva det samhälle, till hvars båtnad han icke blott LngVtskottets
Éitiinkanden. vit* som Nåringsidkande, utan som
Medborgare i allmänhet är förpligtad att bidraga, 4:0
Den uti *4 §. a£ meränåmde Art. stadgade rättighet till Handtverks-förläggande, anser jag ganska betänkligt, att genom något särskildt sanctionerande uppmuntra.
Det kan i alla fall icke förmenas någon , att låna eller försträcka penningar åt en Handtverkare, Som genom stadga och skicklighet tillvunnit sig credit och förtroende, men icke behöfver
Lagstiftningen ingå uti sådane enskildte förhållanden, som alltid bör pl frivillig öfverenskommelse få bero.
Jag instämmer således helt och hållit uti Herr Winbladfas härvid gjorde erindringar, och vågar i öfrigt till Högloft.
Utskottets bedömmande hemställa, om icke den af Committerade föreslagne rättighet för långifvare, att taga förlags-inteckningar uti rudimaterier, redskap och effecter, år helt och hållet olämplig, samt om icke en sådan anstalt sluteligen skulle göra en stor del af BorgareStåndet skattskyldige
Under den mera bemedlade medborgsclassen.
Minst af allt, kan jag likväl med Herr Hjertström instämma
Uti det, i min tanka högst olämpliga stadgan* de, att Borgareråtten skulle medfölja en •
HandtVerks-förläggare.
Ty om Capitalister skulle ega rättighet att för sina penningar vinna Burskap, kunde man taga för afgjordt, att den som har lärt ett Handtverk och ej vöre bemedlad, måste underkasta sig det oblida vilt.
Lagutskottets Bctänknnäcnl fide, att bortsälja sina, genom lärotid och Gesäl!»' år forvärfvade kunskaper, friheter och arbets* skicklighet, till den mera bemedlade medborgaren g som antingen genom rik härkomst, eller annan oförutsedd och oförvållad lycka, har kommit i tillfälle att kcpa en rättighet som han ej velat, eller kun-J nät förvärfva sig.
Så vida Burskap någonsin me» ra bör anses som en förmån, vunnen genom ar* bete, ordentlighet, eller förtroende af medborgares ber denna rättighet tillkomma den som utöfvar ett Handtverk, icke den som förlägger det, det vill säga derutaf draga profiten. 5*0
Da det är en gifven sak, att allmånbe* tens ratti mångå afseenden, beror på utöfvandet af Bryggares, Slagtares och Bagares Näringar; kan jag omöjligen inse hvarföre hädanefter mer än hittills, desse Näringsidkare skola ifrån Mästerskaps afläggande befrias, såsom Beredningen i anledning af ofvannåmde Art. 20 g, i Committé* rades förslag beslutat.
Det matte väl i alla tider, för folkets helsa och underhåll, vara lika angeläget, att det med goda, färska och vål tillredda fö. doåmnen förses; och någon eftergift af Författnin* garnes kraf i detta fall, kan jag för mia del omöjligen medgifva. 6:0
Hvad deremot beträffar den nya Författningen om Gerningsmäns antagande på Landet, är jag val i det hela af samma tanka i detta ämne som LxgUtskottits Bttånkandett. ix. sorn Herrar Committerade; likväl med den skillnad/ att ordentlige Handtverkare på Garfverie, Kruk- och Kakelugnsmakeri, icke må såsom Gerningsmän få på Landet anses och bosåttas, utan att sådan® Handtverkare, ora de uti Städerna vilja sina Handtverk drifva, böra underkastas de skyldigheter, sona hår ofvan för Landtborgare äro föreslagne.
För öfrigt lårer den noggrannaste uppsigt deröfver böra ega rum, att en antagen Gerningsman icke må för någon person, utom den Socken eller district* hvartill han är antagen, få något arbete förrätta eller emottaga. 7:0 Slutligen och hvad Allmogens rättighet till försäljning af egna handarbeten beträffar , måste den efter min öfvertygelse ovillkorligen Stföl» jas af skyldigheten att förse varorna med vederbör» lig Controll eller Stämpel, innan de till salu ut* bjudas, så vida man vill förekomma tusentals underslef och Lurendrejar-företag, hvilka i vidrigt fall otvifvelagtigt skulle försökas} och bör ej allmogens rättighet till försäljning af egen production sträckås derhän, att få försälja färskt kött, dricka och bröd i Städerne, så vida Slagtare, Ba_ gare och Bryggare hädanefter skola kunna ansea och taxeras som Borgare; utan bör, efter min tanka, i händelse sådant beviljas, Salu-acciceu, sora hittills varit fördelad på desse 3'.ne Näringsidkare, blifva förlagd på allmogen, hvilken kommer att Lagutskottet* Betänkanden. A|. *, Lagutskottet!
Bttankonien, borttaga dessa Näringsgrenar.
Och får jag i öfrigt vördsamligen anhålla, att detta mitt anförande måtte få åtfölja Beredningens Betänkande i detta ämne, till Riksens Höglofl.