Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad dervid först angår Herr Stolpes i sådant afseende framställda yrkanden; så, ehuru af det ofvanstående synes, att Utskottet delar den af motionären yttrade åsigt, beträffande en ackords-uppgörelse i föreslagna syftningen; likväl, och då emot inympandet af stadganden derom på gällande konkurs-lag förekommer, att förslaget i denna del, i viss mån åtminstone, förutsätter en olika behandling af affärsmäns och andra personers konkurser, på sätt i andra länders lagstiftningar ock är förhållandet; då en sådan inympning följaktligen ej låter sig göra utan en vidlyftigare revision eller omarbetning af samma lag och adopterande af grundsatser, hvilka för närvarande äro fremmande för vår lagstiftning; samt då, i fråga om rättighet för en majoritet af borgenärer att bestämma det afträdd egendom skall försäljas utom auktion, hvilket, emot konkurs-lagens 28 §. nu ej må ega rum, der ej alla närvarande borgenärer, jemte gäldenären, dertill bifalla, beviljandet af en sådan rättighet skulle innefatta en afvikelse Lag-Utskottets Betänkande M (55. 0 afvikelse från den princip i afseende på borgenärers makt, som genomgår berörde lag, och hvars bibehållande synes vara af vigt så länge all offentlig kontroll öfver konkursmassans förvaltning och utredning saknas; — anser sig Utskottet böra vördnadsfullt hemställa: om icke Herr Stolpes yrkande om konkurs-lag ens partiela förändring må lemnäs utan afseende.
Beträffande derefter det af Herr Björck framställda förslag att konkurs-domaren må, på gäldenärs begäran, låta anstå med offentlig stämnings utfärdande, derest de, hvilka tala för två tredjedelar af anmäldta fordrings-belopp, dertill samtycka; så synas de betänkligheter, hvilka, under öfverläggningarne i ämnet, förekommit emot ett stadgande i berörde syftning, svårligen kunna häfvas.
Det må dock ej förnekas det ju icke stadgandet kunde lända till nytta vid det förhållande att en affärsman, genom oförutsedda, hastigt påkommande händelser, tvingas att inställa sina betalningar, utan att derföre vara i obestånd.
Honom kunde nemligen på så sätt beredas tillfälle att med sina borgenärer träffa uppgörelse och ordna sina affärer, samt således att kunna afbryta den, utan eget förvållande, iråkade konkursen och fortsätta sin rörelse.
Men om än berörde förhållande någon gång inträffar, hörer det likväl till de sällsynta; och för andra än affärsmän synes en förmån af omförmälde art ej heller kunna komma i fråga.
Då i konkurs-lagens 69 § stadgades att offentlig stämning ej må uppehållas ändå att gäldenär eller borgenär anstånd dermed söka, samt att gäldenär eger att afträdes-ansökning återkalla, sedan beslut om stämnings utfärdande fattadt är, afsågs ej allenast de allmännaste förhållanden, utan äfven de missbruk, hvartill en rättighet af ifrågaställde beskaffenhet lätteligen kunde leda.
I sednare hänseendet torde blott behöfva erinras derom, att konkursen, enligt vår lag, afbryter alla exekutiva åtgärder emot gäldenären.
Och dermed uppenbaras vådan af föreslagna stadgandet
En cessionants alla borgenärer varda nemligen först å inställelse-dagen bekanta.
De, hvilka äro långt aflägsne, blifva ej heller ens kallade till de förhör, som föregå beslut om offentlig stämnings utfärdande; — och derföre inställa sig vanligen blott de närmaste.
Tillätes dem emellertid att medgifva anstånd med offentlig stämnings utfärdande, och således att förlänga den tid, hvarinom gäldenär må återkalla gjord konkurs-ansökning, kunde de i betydlig mån inverka på de frånvarandes rätt.
Men icke endast frånvarandes rätt sättes i fara, utan ock närvarandes.
Då någon pröfning af fordringar ej före inställelse-dagen kommer i fråga, saknas följaktligen all visshet derom, huruvida de tillstädes komna verkligen äro borgenärer.
Det oaktadt måste alla nu så anses och rösta efter anmälda fordrings-belopp; men deraf kunde, derest majoriteten tillerkändes föreslagna rättigheten, inträffa, att de, hvil Bih. till B.
Prot. 1856—1858. 1 Sami. 1 Afd. 36 Häft. 2 10 Lag-Utskottets Betänkande.
M 65. ka egde riktiga fordringar, måste vika för dem, hvilkas anspråk, om de komme under pröfning, förkastades; hvarförutan samma rätt lätteligen skulle kunna missbrukas till hvarjehanda tillställningar af mindre ärlig beskaffenhet.
Nu antydda omständigheten synes ådagalägga klokheten i den föreskrift, som i förevarande hänseende är gifven i konkurs-lagens åberopade §.
Dermed sammanhänga ock åtskilliga andra bestämmelser i denna lag, hvilka jemväl lägga hinder emot antagande af föreslagna stadgandet.
Hvad dermed i sjelfva verket synes åsyftas, eller att göra det möjligt för en redlig affärsman, som blifvit bragt i nödvändighet att göra konkurs, att kunna afbryta konkursen utan att bero af hvar och en borgenärs godtycke, måste derföre, efter Utskottets omdöme, sökas på annan väg, än den motionären anvisat; och riktningen af denna väg har Utskottet jemväl ofvan antydt.
Endast på så sätt lärer frågan kunna nöjaktigt lösas; och derföre får Utskottet vördsamt tillstyrka, att Herr Björcks ifrågavarande förslag icke må någon lagstiftningsåtgärd föranleda.
Stockholm den 22 Januari 1858.
Lag-Utskottets Betänkande M 66.
Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Febr. I8S8, kl. 2 e. m.
Betänkande i anledning af väckt motion om en förändring af Domkapitlens organisation.
Hos Högvördige Preste-Ståndet har Herr Biskopen Björk vackt berörde motion.
Efter Herr Biskopens deri yttrade åsigt lemnade domkapitlens nu varande organisation ej erforderlig säkerhet att dessa kyrkliga myndigheter alltid utgöras af män, hos hvilka håg och skicklighet för förvaltande af kyrkliga angelägenheter kunna förutsättas.
Så länge lärareplatserna vid Elementar-läro verken, genom beskaffenheten af dermed förenade löne-vilkor, kunde anses såsom expectance-platser, derifrån öfvergång ju förr desto heldre skulle ske till mera omedelbart kyrkliga befattningar, kunde man emedlertid hoppas att de, hvilka sökte anställning vid stiftens högre läroverk, från början hade kyrkans förhållande i sigte och således vid inträdet i domkapitlet medförde intresse för kyrkan och någon insigt i hennes angelägenheter; men annorlunda måste förhållandet blifva sedan Staten börjat ställa läroverkens lönings-stat i sådant skick, att män, danade för tjenstgöring i skolorna, kunna från början vara försörjde och för framtiden ega utsigt till anständig utkomst, utan att behöfva öfvergifva den verksamhet, hvaråt de sig egnat och för hvilken de till äfventyrs hade största fallenhet; — och då härtill kom, bland annat den oformlighet, att, enligt nu ifrågaställde stadga för elementar-läroverken i riket, vissa vid desamma anställde lärare skulle bära namn af Lektorer, utan att hafva säte och stämma i domkapitlet, ehuru deras läro-ämnen icke voro mera aflägsnade från den theologiska kunskapskretsen, än de lärares, hvilka borde vara ledamöter i kapitlet och såsom sådane öfver de förra Bih. till B.
Brot. 1856—1858. 7 Sami. 1 Afd. 37 Höft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande M 66. utöfva uppsigt, syntes behofvet af en förändrad organisation af domkapitlen vara uppenbar.
I följd häraf och enär, efter motionärens omdöme,' de auktoriteter, åt hvilka kyrkans styrelse är uppdragen, måste så vidt ske kan, på ett organiskt sätt utgå från kyrkan sjelf, helst man då torde kunna antaga att de vinna församlingarnes förtroende, har motionären, med åberopande derjemte af hvad Kyrkolags-kommittéen i ämnet tillstyrkt, föreslagit: att domkapitlet må bestå af Biskop och fem af stiftets presterskap valda ledamöter; att tre af dessa skola för 6 år väljas vid prestmöte bland personer, hvilka bo i stifts-staden och der tjenstgöra vid församlingarne eller läroverket, utan att de i sednare fallet behöfva vara prestman, med hemställan tillika om icke valet må utsträckas äfven till andra vetenskapligt bildade i stifts-staden boende män; att val af öfrige två ledamöter skola årligen anställas så i stifts-staden, som i prosterierne, minst tre månader innan deras tjenstgöring i kapitlet börjar; att dessa ledamöter, hvilka väljas för ett år bland stiftets Kyrkoherdar, dock må, efter ett halft års förlopp, befrias från omförmälte tjenstgöring, derest de så åstunda; samt att återval må ske af förstnämnde tre ledamöter, sedan de i 6 år tjenstgjort, om de sjelfva medgifva, men af de öfriga endast i den händelse, att de äro i stifts-staden bosatte; hvarförutan motionären öfverlemnat till det Utskott, som kunde komma att behandla omförmälde motion att i Kongl. Förordningen den 11 Februari 1687 om rättegången i domkapitlen föreslå de förändringar, hvilka, i den mån ofvanstående förslag kunde godkännas, blifva nödiga.
Denna motion har blifvit remitterad till Lag-Utskottet, som derjemte erhållit del af de särskilta yttranden, hvilka med anledning af motionen, före remissen deraf, blifvit inom Preste-ståndet afgifna; och får nu Utskottet, efter att hafva tagit väckta frågan i öfvervägande, deröfver sig utlåta.
I afseende på domkapitlets organisation stadgar 1 § af 1687 års ofvanåberopade förordning angående rättegången uti domkapitlen: att i Upsala domkapitel presiderar Erkebiskopen, och hans assessores äro professores theologi®; att sammaledes på andra orter, der akademier äro, presiderar Biskopen och professores theologi® äro hans assessores; att uti andra Biskops-dömen presiderar Biskopen och hans ordinarie assessores äro kyrkoherden uti domkyrkan och lectores; att Biskoparne kunna, när nödtorften kräfver, kalla flere skicklige män sig till råd och hjelp; att dervid måste aktas, att lektorerne eller rectores scholm icke hindras de stunder, som de böra läsa och undervisa ungdomen; att uti Kongl. Maj:ts Hof-konsistorio är Kongl. Maj:ts Ofverhofpredikant preses och har till bisittare Kongl. Maj:ts hof- och lif-gardies- samt artilleriets predikanter; och att uti Stockholms Stads-konsistorio presiderar Erkebiskopen, när han är tillstädes, men eljest kyrkoherden uti stora kyrkan, sorn är ordinarie preses, hvilkens assessores äro alla pastores uti hufvud-kyrkorne i staden och på malmarne; varande genom Kongl. Brefvet den 13 Juli 1799 dessutom förordnadt att lectores både clerici och laici skola såväl uti eccliseastique sorn sholee-ärenden Lag-Utskottets Betänkande M 66. 3 ega säte och stämma uti konsistorio; hvarjemte, enligt serskilda stadgar, pastorenne vid Tyska och Christinae församling i Götheborg och Skeppsholms församling i Stockholm ega rätt till säte och stämma, de förre i dom-kapitlet i Götheborgs stift och de sednare uti Hof-konsistorium.
Om än omförmälda organisation, efter hvad de, med anledning af ifrågaställde förslag, afgifna yttranden antyda hittills i allmänhet varit för ändamålet tillfyllestgörande, lärer man likväl ej kunna förneka sanningen af de anmärkningar, hvilka motionären deremot framställt.
Dessa träffa dock isynnerhet förhållandet i de stift, der universitet ej är, eller der dom-kapitlets ledamöter utgöras af domprost och lektorer.
Dessa sednare, med undantag af theologie lektorn, tillsättas nemligen med afseende å helt andra kunskaper, än som fordras af en kapitel-ledamot; och egenskapen af lärare vid en högre lärdoms-skola innebär icke någon borgen för skicklighet att i ett stifts styrelse deltaga.
Detta förhållande har ej eller undfallit de för kyrkolagens öfverseende och omarbetning tillsatta kommittéer; och i det sist utarbetade samt år 4 847 från trycket utgifna förslag till sådan lag tillstyrkes en organisation af dom-kapitel, som i det närmaste öfverensstämmer med den, hvilken motionären nu förordat.
Sedan Kongl. Maj:t den 6 Juli 4849 förordnat att gymnasium skulle med lärdoms- och apologist-skolan förenas till ett sammanhängande läroverk, syntes äfven en förändring i föreskriften rörande sammansättningen af domkapitel i stift, der akademie ej är, vara erforderlig, enär, om än lärarne vid det nya läroverket benämndes lektorer, det likväl icke vore behöfligt eller lämpligt att åt alla inrymma säte och stämma i kapitlet; och på grund deraf gjordes jemväl nådig framställning i ämnet till rikets åren 4 850—5 4 församlade Ständer.
Denna framställning vann dock icke Ständernas bifall; men skolans fortsatta utbildning eller omgestaltning har emedlertid ökat behofvet af en förändring uti nu ifrågaställde hänseende, den der således är påkallad af både inre och yttre förhållanden.
Då man söker besvara frågan om sättet för förändringen, synes det emedlertid i första rummet vara nödigt att blifva öfverens om det antal ledamöter, som må hafva säte och stämma i domkapitlet.
1 denna del, hvarom för närvarande all bestämmelse saknas, enär det i hvarje stift, der gymnasium är, beror på lektorernes antal, biträder emedlertid Utskottet motionärens åsigt, att nemligen domkapitlet bör utgöras af Biskop och em ledamöter'; men att alla dessa ledamöter utses genom val, kan deremot Utskottet icke tillstyrka.
Efter hvad ofvan blifvidt antydt öfverensstämmer visserligen motionärens förslag i denna del med Kyrkolags-kommittéens; men, utom det att hvad kommittéen härutinnan föreslagit sammanhänger med andra i kyrkolage-förslaget väckta frågor, särdeles hvad angår föremålen för domkapitlets verksamhet, har Utskottet ej kunnat lemna da 4 Lag-Utskottets Betänkande M 66. anmärkningar, som emot förslaget i denna del blifvit af domkapitlen i riket framställda, utan uppmärksamhet.
Af dessa myndigheter äro likväl skiljaktiga meningar uttalade blott i fråga derom huruvida ens någon ledamot bör utses genom val; hvaremot samtliga hafva instämt deri att åtminstone ett par af ledamots-platserna höra, såsom hittills, bindas vid vissa embeten; och i sednare hänseendet är Utskottet af samma åsigt.
Det synes nemligen som skulle endast på så sätt nödig enhet och konseqvens i dom-kapitlets åtgärder med säkerhet kunna bibehåH-as, samt visshet vinnas att den special-kännedom och erfarenhet, som ej kan undvaras i ett verk, hvilket har så olikartade åligganden som domkapitlet, ej komma att saknas.
Den examens-skyldighet som tillhör kapitlet gör det äfven till en nödvändighet att der bevaras ett lärdt element; och derom skulle ledamöternes väljande ej innebära tillförlitlig garanti.
I följd häraf stadgar
Utskottets nedanstående förslag att Domprosten, der sådan finnes, samt theologias lektorn vid läroverket i stiftsstaden eller, om universitet der är, äldste theologi® professoren, skola vara sjelfskrifna ledamöter i domkapitlet; hvaremot de ledamöter som derutöfver erfordras, efter Utskottets åsigt, böra utses genom val bland Kyrkoherdar i stiftet samt rektor och lektorer vid läroverhet i stiftsstaden, i hvilket val dock alla ordinarie prester i stiftet samt lärarne vid stiftets elementarläroverk skulle få deltaga.
De valberättigades krets komme således att blifva vidsträcktare, än de valbares; men ehuru praktiska skäl fordrat inskränkningen i sednare fallet, har man genom utsträckningen i det förra, sökt att sätta dem, hvilka saken förnämligast angår, i tillfälle att derpå utöfva inflytande.
Medelst den sålunda föreslagna organisation och det valsätt, som Utskottet förordat, synes ock som skulle domkapitlet, å ena sidan, komma att bättre än hittills motsvara sin bestämmelse såsom vårdare af kyrkans angelägenheter, i förening med tillsynen öfver skolan, och, å den andra, kunna påräkna det förtroende, hvarförutan dess verksamhet ej varder fruktbringande.
Att hvad
Utskottet härutinnan tillstyrkt och som motiverar föreslagna stadgandet om adjunktion, ej kan hafva någon tillämpning på konsistorierne i hufvudstaden eller Stockholms stads konsistorium och hof-konsistorium följer af dessa myndigheters sammansättning och den omständighet att de ej, lika som öfrige konsistorier eller domkapitel i riket, hafva befattning med skolans angelägenheter.
På dessa myndigheter synes motionären ej eller haft afseende.
Den föreslagna förändringen påkallar emedlertid vissa andra jemkningar, i öfrige om rättegången i domkapitlen gifna föreskrifter, för hvilka Utskottet i ordningen vill i i korthet redogöra.
Dervid förekommer i första rummet frågan om huru många böra i domkapitel vara tillstädes för all kunna fatta beslut.
För närvarande är något maximital ej be - Lag-Utskottets Betänkande M 66. 5 stähidt, men genom Kongl. Maj:ts nådiga bref den 45 Juli 4752, jemfördt med Kongl, resolutionen den 48 Maj 4 806, eger domkapitel beslut fatta om fyra af dess ordinarie ledamöter äro tillstädes och angående slutet ense.
Skall omröstas, böra åter minst fem deri deltaga, men derest endast fyra öro närvarande, då skiljaktighet i meningar uppstå, samt adjunktion måste ske, böra så många tillkallas att antalet stiger till sju.
Dessa stadganden öfverensstämde till en del med hvad som gällde för Hofrätt den tid samma stadganden meddelades.
Enligt den lydelse 23 kapitlet 4 § Rättegångsbalken då hade, kunde nemligen i Hofrätt ringare mål urskiljas af fem, så ock af fyra, der alla om slutet ense voro; men då vigtigare saker förekommo borde sju i rätten sitta.
Genom Kongl, förordningen den 23 Augusti 4 854 har likväl blifvit förklaradt att i Hofrätt må fem ledamöter utgöra domfördt antal, så ock fyra om tre af dem äro om beslutet ense; och större fordringar lärer man i detta fall ej kunna hafva i domkapitel, än i Hofrätt.
Snarare synes en modifikation uti omförmälte hänseende kunna och böra ega rum med hänsigt till den olika beskaffenheten af de ärenden, som tillhöra domkapitels behandling.
Med afseende å den administration, sorn tillkommer denna myndighet, har nemligen densamma att handlägga en mängd ärenden, hvilka äro lika litet invecklade, som vidlyftiga
De kallas äfven i dagligt tal kuranta; och handläggningen deraf kan der före utan våda anförtros åt ett ringare antal ledamöter.
Lika med hvad Kyrkolagskommittéen tillstyrkt, har Utskottet alltså antagit såsom tiilfyllestgörande om tre ledamöter äro öfver dylika ärenden, antingen de blifva ense eller ej.
Annat är deremot förhållandet när kapitlet utöfvar domsrätt.
Då fordrar rättssäkerheten att den grundsats, som för Hofrätt är gällande, varder tillämpad; och som vissa andra ärenden, hvilka det åligger kapitlet att behandla, kräfva särdeles omsorg samt en mogen och mångsidig pröfning, har Utskottet ansett berörde grundsats äfven böra utsträckas till dessa ärenden eller till frågor om upprättande af förslag till embete eller tjenst eller om tillsättande deraf.
I afseende på tiden för domkapitels sammanträdm stadgas i 3 § af 4687 års Kongl.
Förordning, att domkapitel skall sammanträda onsdagen i hvarje vecka från klockan 8 om morgonen till middagen, samt om ärenderna så fordra, de följande dagarne på samma tid.
Då de täta sammanträden, som således äro påbjudna, äro öfverflödiga, derest ärendena ej dertill föranleda, då det i allmänhet bör få bero på domkapitlets ledamöter, att, med hänsigt till ärendenas omfång och beskaffenhet, bestämma när sammanträde bör ske, ehuru sådant ej alltför länge må uppskjutas, i händelse någon skulle vilja göra särskildt andragande inför kapitlet; och då en förändring af förenämnde stadgande dessutom 5r behöfligt, derest personer utom stiftsstaden kunna väljas till ledamöter i kapitlet, helst dessa, så vidt ske kan, böra besparas från besväret att alltför ofta sig der inställa, har Utskottet ansett den förändring i förevarande hänseende, som innefattas i 6 § af Utskottets förslag, våra ända - 6 Lag-Utskottets Betänkande JVJ 66. målsenlig; och emedan i fråga om expedilionssättet i domkapitel, det synes vara tillfyllest om kapitlets utgående expeditioner, likasom andra verks, underskrifvas af ord föranden och kontrasigneras af expeditions-hafvanden, har Utskottet föreslagit en dermed öfverensstämmande förändring af stadgandet i ofvan åberopade Kongl, förordning, att »alla konsistorial-saker, som utur kapitlen utfärdas, skola underskrifvas af biskopen och samtlige consistorialibus», en förändring, som likaledes påkallas af den föreslagna organisationen, aldenstund det skulle kunna leda till hinder och dröjsmål om aflägset boende ledamöters underskrift å expeditioner erfordrades.
Någon vidare förändring af hvad till rättegångs-ordningen i domkapitel hörer synes deremot med anledning af samma organisation icke vara behöflig.
Men ehuru berörde förändring således närmast är påkallad af den föreslagna organisationen, hvilken, efter hvad ofvan förmäles, ej skulle sträcka sig till konsistorierne i Stockholm, anser likväl Utskottet de i 4, 6 och 7 §§ tillstyrkta föreskrifter i afseende på domfördt antal, tiden för sammanträden och underskrift af utgående expeditioner böra af nämnde konsistorier iakttagas; och får alltså Utskottet vördsammast tillstyrka, det måtte Rikets Ständer besluta en förordning, hvarigenom, med ändring af 7, 3 och 43 §§ i Kongl.
Förordningen den 44 Februari 4687, angående rättegån gen i domkapitlen samt med upphäfvande af Kongl. Brefvet den 45 Juli 4752 om domfördt antal ledamöter och af Kongl, brefvet den 43 Juli 4799, som berättigar samtlige Lektorer vid Gymnasium lill säte och stämma i domkapitel, varder förordnadt, som följer:
Domkapitel skall bestå af Biskop, som förer ordet, sam fem ledamöter.
Sjelf skrifne ledamöter år o Domprosten, der så dan finnes, samt Theologie Lektorn vid läroverket i stifts-staden eller, om universitet der är, äldste Theologie Professoren.
De ledamöter, som derutöfver fordras för fyllande af sagda antal, utses genom val bland Kyrkoherdar i stiftet samt Bektor och Lektorer vid nämnde läroverk, efter ihy här nedan sägs.
I val af ledamot i domkapitel ega alla ordinarie prester i stiftet samt lärare vid stiftets elementar-läroverk deltaga-, och håfve dervid hvar af dem en röst; skolande vid sådant val, derför dagen utsattes af domkapitel, röstas af prester och lära - Lag-Utskottets Betänkande As 65. 7 re gemensamt inom hvarje kontrakt på sätt och i den ordning', som viel val af Biskop iakllages. § 3.
Val till ledamot i domkapitel galle för fem år; och må den som vald är, utan laga förfall, befattningen sig ej undandraga, der han ej, på grund af val, samma befattning förut innehaft, eller hans hemvist ej år mer än fem mil från stiftsstaden aflägset, § 4.
Domkapitel må beslut fatta der tre när år o, utom i frågor om upprättande af förslag till embeten eller tjenster eller om tillsättande deraf, eller i mål, der kapitlet utöfvar domsrätt.
I dessa fall må dock beslutas af fern, så ock af fyra, der tre af dem om beslutet ense år o. § 5.
Inträffar jäf, som i Rältegångs-balken för domare sägs, för så många ledamöter i domkapitlet, alt det förthy ej domför dt är eller beslut fatta kan, eller finnes det nödigt, att förordna annan ledamot, i stället för den, som laga förfall fått, må kapitlets ojäfvige eller förfallolöse ledamöter, sorn när år o, bland de mån, hvilka, efter hvad nu sagdl är, kunna i domkapitlet sitta, tillkalla så många, som erfordras att föreskrifvet antal fylla. § 6- Domkapitel sammanträde så ofta ärendena del fordra, och minst m gång hvarannan vecka. § 7- Alla från domkapitlet utgående expeditioner skola under■skrifvas af Ordföranden oell kontrasigneras af Notarien. 8 Lag-Utskotets Betänkande M 66. § &
Hvad i 4, 6 och 7 §§ stadgas, galle ock, i hvad tillämpligt år, för konsislorierne i Stockholm, i afseende på hvilka i öfrigt förblifver vid hvad redan föreskrifva finnes. § 9.
Denna förfaltninq skall lända lill efterrättelse från den 4 Maj 4859.
Reservation: af Herr Domprosten Bring, med hvilken Herr Domprosten Björling sig förenat: »Med Lag-Utskottets pluralitet är jag fullkomligen ense derom, att de nu gällande stadganderna angående domkapitlenas organisation ovilkorligen påkalla förändring, enär de förhållanden, under hvilka dessa stadganden tillkommit, numera sjelfva i betydlig mån försvunnit.
Men det författnings-förslag, som Utskottet i förevarande Betänkande framlägger, kan jag dock icke anse ändamålsenligt.
Detta mitt omdöme stöder jag hufvudsakligen på följande grunder: 4:o. Enligt Utskottets förslag skulle domkapitlena komma att utgöras af tvenne, i anseende till sin uppkomst, sinsemellan alldeles olikartade elementer, enär deras ledamöter skulle på tvenne särskilta, icke blott olika modifierade, utan inbördes fullkomligen motsatta sätt till sina befattningar utnämnas; 2:o.