Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uteblifver all underrättelse om fartyg, vid resa till och ifrån ort inom Europa under sex månader för segelfartyg, och fyra månader för ångfartyg; vid resa emellan Europa och någon af de på denna sidan Goda Hoppsudden eller Kap Horn belägna orter, nio månader, på andra sidan Goda Hoppsudden eller Kap Horn tolf månader; 63 vid resa emellan orter utom Europa sex, nio eller tolf månader, alltefter det resans medellängd kan antagas till högst två, högst tre, eller mera än tre månader; må de försäkrade föremålen anses förlorade och kunna afträdas.
De ofvan uppgifna tider räknas från fartygets afgång från lastningsort eller från den dag det sist afhördes.
Uppstår tvifvel om tidens beräkning, galle alltid den längre beräkningen.
.§ 261.
Yarder fartyg eller gods lagdt under embargo eller uppbringadt eller anhållet genom någon annan åtgärd af högre hand eller taget af sjöröfvare, och blifva de ej frigifne, inom sex månader, om upphringningen skett i europeisk hamn eller i ett europeiskt haf eller i en till Europa icke hörande del af Medelhafvet, Svarta Hafvet eller Asowska sjön; inom nio månader, om upphringningen skett i annat haf eller annan hamn, belägen på denna sidan Goda Hoppsudden eller Kap Horn; inom tolf månader, om upphringningen skett i haf eller hamn på andra sidan Goda Hoppsudden eller Kap Horn; ege försäkringstagaren rätt att de försäkrade föremålen afträda. r> o c?
De ofvan angifna tider räknas från den dag försäkringstagaren bevisligen kungjort försäkringsgifvaren om olyckshändelsen. § 262.
Vill försäkringstagare afträda försäkradt föremål: 1. efter § 259, gore han det inom två månader; 2. efter § 260, gore han det inom sex månader, då fartyget varit bestämdt till hamn inom Europa, inom nio månader, när det varit bestämdt till hamn utom Europa; 3. efler § 261, gore han det inom sex månader, när olyckshändelsen skett i europeisk hamn eller europeiskt haf eller i en till Europa icke hörande del af Medelhafvet, Svarta Hafvet eller Asowska sjön; i alla andra fall inom nio månader.
Den i 1 angifna tid börjar från den dag försäkringstagaren af besigtningen erhållit kunskap; de i 2 och 3 angifna terminer från utgången af de i §§ 260 och 264 utsatta tider. § 263.
Har den i föregående § stadgade tid förflutit, utan att försäkringstagaren derunder begagnat sin rätt att det försäkrade föremålet afträda, ege han dertill ej 64 vidare rätt, honom dock obetaget att söka ersättning för iiden skada enligt de i denna lag stadgade grunder.
Har i det fall, § 260 omförmäler, tiden för afträdandet blifvit försummad, kan försäkringstagaren väl fordra ersättning för total förlust, men vare dock, om det försäkrade föremålet kommer till rätta, och det dervid visar sig att tota! förlust ej egt rum, skyldig att, derest försäkringsgifvaren det äskar och till honom afstår sin rätt till det försäkrade föremålet, försäkringssumman återbära, emot afdrag af hvad som bör utgå såsom ersättning för möjligen timad partiel förlust.
Å hvad sålunda återbäres gälde försäkringstagaren ränta med en half procent i månaden. § 264.
Afträdande af försäkradt föremål skall ske utan vilkor och förbehåll, och omfatta hela det försäkrade föremålet, eller hvad deraf å den tid var utsatt för fara, samt kan ej återkallas.
Om likväl de uppgifna förhållanden, på hvilka afträdandet grundades, icke bekräfta sig, eller, när föremålet afträddes, icke mera förefunnos, är afträdandet utan gällande kraft; men sedermera inträffade omständigheter, hvilka, om de förr funnits, skulle hafva uteslutit rättigheten till afträdandet, verka ej på detsammas bestånd.
Var ej hela värdet försäkradt, är försäkringstagaren skyldig alt afträda endast så stor del af det försäkrade föremålet, som motsvarar försäkringssummans för hållande till försäkringsvärdet. § 263.
I afträdande af fartyg är ej frakten inbegripen, så vidt den förr, än fartyget alträddes, är förtjent, enligt de i § 5 stadgade grunder. § 266.
Försäkringstagare vare skyldig att, när fartyg eller gods efter § 260 afträdes, med embetsbetyg af Svensk konsul eller annan behörig myndighet å de orter, derifrån fartyget eller godset sist afgått, och dit det bestämdt är, styrka om och när afsegling skett och att det ej till bestämmelseorten anländt; så ock, vid afträdande i allmänhet af försäkradt föremål, att lemna försäkringsgifvaren skrifilig uppgift å öfriga försäkringar, och å bodmerilån, som blifvit tecknade å de afträdda föremålen, i brist af sådan uppgift kan försäkringsgifvaren uppskjuta betalningen; och räknas förfallotid ifrån uppgiftens aflemnande.
Beträdes försäkringstagaren att hafva något svikligen förtegat eller uppgifvit; vare sin försäkringsrätt förlustig och återgälde till försäkringsgifvaren det han uppburit, med ränta derå, en half procent i månaden, 65 naden, tills återbetalning sker; straffes ock, der omständigheterna svårare äro, för bedrägeri efter allmän lag. § 267.
Har man slutit försäkring på viss tid och är den tilländalupen förr, än försäkringstagare efter § 260 eger rätt att de försäkrade föremålen afträda, vare han dock berättigad att dem enligt sagde § afträda, emot det han innan försäkringstidens slut gäldar en tillskottspremie, svarande mot den tid, som återstår till dess rättigheten till afträdandet vidtager.
Om skadans betalning. § 268.
Aro, efter inträffad sjöolycka, försäkringsgifvare och försäkringstagare ense om den ersättning, som utgå bör, gälde försäkringsgifvare den inom en månad.
Kunna de ej om ersättningen sämjas, vare dispacheur eller den annars dertill förordnad är, skyldig att förhållandet utreda.
Om fullständiga handlingars ingifvande till dispacheuren, så ock om tid för dispachens kungörande och utfärdande, med underrättelse om hvad till ändrings vinnande iakttagas må, vare lag som i §§ 16o och 166 sägs.
För den tid betalning uteblifver öfver en månad från öfverenskommelsen eller dispachens utgifvande, håfve försäkringstagare rätt att laga ränta tillgodonjuta. § 269.
Nu är fartyg eller gods rätteligen afträdt, då skall försäkringsgifvare, sist en månad efter afträdandet, sin betalningsskyldighet fullgöra.
Har försäkringsgifvare, innan tiden för afträdande af uppbringadt fartyg eller gods ute är, fått bevislig del af laga kraftvunnet utslag, hvarigenom de blifvit förbrutna dömda; vare skyldig att, inom en månad efter delfåendet af det utslag, försäkringssumman utgifva.
Fördröjer han betalningen utöfver denna tid; gälde derefter laga ränta å försäkringssumman. § 270.
Har försäkradt föremål gått förloradt eller lidit så stor skada, att till dess fullständiga utredande längre tid erfordras, och kan emellertid bestämmas, till hvad belopp försäkringsgifvarens skuld kommer att minst uppgå; vare försäkringsgifvaren skyldig att, inom en månad från emottagande af sådan utredning, gälda nämnda belopp.
Prot. 1862 & 1863. 7 Sami. 3 Afd. 3 Baft. 9 66 Försäkringsgifvaren vare derjemte förbunden att vid anfordran förskjuta: 1. vid haveritillfällen, i afdrag på hvad han framdeles kan kännas skyldig att betala, så mycket som kan antagas motsvara två tredjedelar af den på honom fallande andel af nödiga utgifter för det försäkrade föremålets bergning och vård; 2. vid uppbringning af fartyg eller gods, den på honom fallande andel af reklamationskostnaderna. § 271.
Har dispacheur i samma sak verkställt utredning af förhållandet emellan för— säkringsgifvare och försäkringstagare och utredning och fördelning af gemensamt haveri, vare hans ersättning för den förra utredningen inbegripen i ersättningen för den sednare.
Om återgång af försäkring och återbäring af •premien. § 272.
Har, sedan försäkring sluten är, fartygets resa blifvit helt och hållet inställd, eller kommer godset ej alt inlastas, vare försäkringen upphäfven och försäkringsgifvaren skyldig alt den emoitagna afgiften återbära; dock njute han, i ersättning för kostnader, en fjerdedels procent af försäkringssumman eller halfva försäkringsafgiften, om den är mindre än en half procent.
Nu är, då resa varder inställd, lastning redan börjad, eller nödgas försäkra dt fartyg, som från aflastningsorten afgått, för motvind eller andra orsaker dit återvända, och blifver resan sedan alldeles inställd; vare ock försäkringen utan verkan.
I ty fall behålle dock försäkringsgifvare så mycket af den erlagda försäkringsafgiften, som, i förhållande till den fara försäkringsgifvaren redan lupit, skiljomän, der ej öfverenskommelse kan träffas, finna skäligt bestämma; men det öfriga af premien återbäres med ofvan bestämda afdrag.
Om skiljomännens väljande och beslutanderätt vare lag, som i § 321 sägs. § 273.
Blifver försäkringsgifvarens ansvar inskränkt till en del af försäkringssumman (§ 192), eller kommer en sednare i god tro afsluten försäkring att till en del eller helt och hållet förfalla (§§ 193 och 202); då skall en så stor del af premien, som svarar emot den del af försäkringssumman, för hvilken försäkringsgifvarens ansvar upphör, återbäras; dock med sådant afdrag, som i § 272 sägs, beräknadt i förhållande till den del af premien, som sålunda kommer att återbäras.
Kommer ej fartyg fram till den ort, hvarifrån försäkring, såsom i § 212 sägs, vidtager; bafve försäkringstagare rätt att erlagd premie, efter afdrag, som i § 272 stadgas, återbekomma.
Om förmånsrätt till betalning nr fartyg, frakt och inlastadt gods. § 275.
Nedanstående fordringar skola, efter 17 kapitlet 7 g andra punkten Handels-Balken, och sins emellan efter den ordning, hvari de bär nedan förekomma, njuta betalning ur fartyget och bruttofrakten af den resa, hvarunder fordringarne uppstått, uemligen: 1. befälhafvarens och besättningens hyror; 2. fartygets haveribidrag, lån, som befälhafvare på bodmeri tagit och fordringar föi de till lärtygets behof enligt § 42 försålda andelar af lasten; 3. öfriga fordringar, för hvilka rederiet häftar endast med fartyg och frakt; 4. de af redarne för hvarandra gjorda förskott, eller upptagna lån, som i § 7 omförmälas.
De här upptagna förmånsrätter till fartyg och frakt upphöra, derest de ej göras gällande genom stämning eller lagsökning inom sex månader från fartygets ankomst till den Svenska hamn, der, efter fullbordan af den resa, under hvilken lordran uppstått, slutlig lossning verkställes. § 276
Af de i föregående § under 1, 3 och 4 omförmälda fordringar skola de, hvilka äro upptagna under samma nummer, njuta lika rätt, när de uppstått under samma resa.
Den ig Anrill tre tunnor spannmål, hälften rag och hälften korn, för hvardera af 6 Lärlingar, som vid denJ na inrättning nyttjades, samt visade fallenhet, flit och skicklighet.
Sextiotvå plant »lador aro anlagde, nemligen 26 stycken år 1812 och förra åren, 7 stycken år 1813, och cg st. år 1814, hvartill komma 33 st. som i år skola uppföras.
En del äger, andra åter sakna, men skola snart erhålla behöriga jordblandningar; och förmodade Landshöfdingen, att Länets hela saltpeter, gärd : 1045 l:p,' •skall sist inom 3 års tid af dess egen tillverkning förskaffas.
Apothekaren
Luth har i synnerhet utmärkt sig genom fyra plant - ladors anläggning och behöriga skötsel samt genom det dervid lemnade tillfälle till lärlingars undervisning , äfvensom Lieutenanten Carl Eneroth, Inspectorerne Groth,’ Stolpe och Norelius, Klockaren Oxling, Krono.
Befallningsmannen Löfling samt Krono -Länsmännen Forssberg och Lidén, visat nit och omtanka för saltpeter - näringens idkande.
För Länet äro 3 sjudningsparmor af Committé* rade anskaffade och 6 beställde.
Länets innebyggare, hörde angående anstalter till saltpeter - näringens idkande, hafva, med unj 302 Den Jg April. undantag af ofra Dalarne, yttrat deras afsigt Vara, att antingen förena sig i mindre B dag tili plant - ladors anläggning, elter ock hvar for sig göra sådana inrättningar, hvilket sednare, såsom säkrast befrämjande ändamålet, Landshöfdingen kraftigt sökt uppmuntra: men för saltpeter - tillverkningens fortkomst i öfre
Da 1-socknarne möta hinder af en verklig oeconomisk betydenhet.
Jordmonen der består i allmänhet af sand eller Bo, som, för att blifva fruktbar, måste ofta och ymnigt gödas.
Den vidsträckta hemmansklyfningen hindrar ängsskötselns utvidgande, hvilken jordmonens beskaffenhet äfven försvårar.
Antalet af Boskap är i följd häraf och af den från hemmansklyfningen härflytande fattigdomen, för ringa i förhållande till åkerjordens vidd och behof af gödsel.
Brännvinsbränningen öppnar så mycket mindre någon utväg till Ladugårdarnes förökande, som dranken genom särskildta beredningssätt användes vanligen och icke blott i nödens tid till folkets föda.
Detta ytterst tarfliga och tillika omtänksamt idoga folk har vid sådana förhållanden all moda och omsorg osparde , att genom artificiella medel föröka de för dess jordbruk nödiga gödseltillgångar.
För detta ändamål brukar Dal-all mogen att i sina Fähus införa till gödselblandning tjenliga ämnen af rnyroch kärrjord, skogsröte, ris, m. rn. och begagnar sålunda boskaps-urinen för sitt åkerbruk , hvarigenom allmogen endast kan behörigen sköta detta med ett behof af ho till 100 lass, lasset beräknadt till omkring 3 cubikalnar, hvart 3:dje eller Den ig April'. eller 4:de Sr.
Ehuru nyttig och för Rikets forsvar angelägen Saltpetertillverkningen är, har Landshöfdingen icke ansett sig böra befordra den pä åkerbrukets bekostnad.
I de nedre Socknarne af Länet och jemväl en eller annan af de öfra, tror Larishöfdingen deremot en allmännare Saltpeter! illverkning vara att förvänta.
Jordmonen derstädes är fruktbarare, än i den egentliga Dalorten, herhmansdelarne större, allmogen förmögnare och antalet af boskap betydligare.
Hvad ■Landshöfdingen anfört om det sätt, hvarpå Brännvinsbränningen der idkas till Ladugårdarnes utvidgning, samt om nyttan af en stadgad brännvinsrättighet och dess verkan på Saltpetertiilverkningen , innefattar så intressanta upplysningar och anmärkningar, att Committerade ansett sig böra Landshöfdingens Berättelse i hela sin vidd till Eders Kongl. Majit i underdånighet öfyerlemna.
Ehuru, under loppet af åren 1813 och 1814,' endast 24 nya Saltpeterlador blifvit byggde, gör Lanshöfdingen sig likväl hopp, att i en framtid den frivilliga Saltpeter-tillverkningen i Länet skall upphinna och kan hända öfverstiga andras; hvilket hopp Landshöfdingen förnämligast grundar på kännedomen af de personers oeconomiska omtanka och drift, som nu gjort de första försöken, hvilka efter' all sannolikhet skola gifva en till flera sådana uppmuntrande vinst.
Committerade tillägga, såsom ytterligare skäl till denna förhoppning, Landshöfdingen Järtas egert Ut? utmärkta klokhet och omsorg för Saltpeter» näringens tillväxt, samt det lyckliga val af Styresman, som blifvit gjordt i Chemias Stipendiaten J. H.
Gahn, hvilken med grundeligä theoretiska och practiska kunskaper förenar ett ganska berömligt nit oell verksamhet i tjensten, hvarom Lands** höfdingens berättelser bära vitsord.
Landshöfdingen anmäler, att Öfverste Lieutei! tenanten von Ehrenheim genom en betydlig Saltpeter-plantladas anläggning vid Malingsbo
Bruk och dess nit för denna närings fortkomst i betydlig moa verkat till undanrödjande af de farhägor, som någre mindre Bruksförvaltare hyst, att en allmännare Saltpeter-tillverkrting i Bergslagsorterna kunde blifva menlig för bruksrörelsen ; äfvensom föreslåndarne af Westerby och Brunna byars Saltpeter-Ladu-inrättningar gifvas det vittnesbörd, att de utmärkt sig genom drift och noggrannhet vid anläggningarnes skötsel, genom ordning vid räkenskapernas förande samt genom, beskedlighet och oegennytta mot delägarne.
Directeur Galm har anmält behofvet af tillräckligen öfvade Saltpetersjudare, och begärt att, emot redovisning, få använda en Summa af 150 å 200 Bal, till uppmuntran åt personer som harr kunde antaga till undervisning i Sjuderikonstert vid en nästa sommar skeende sjudning af beredd Saltpeterjord, och har Landshöfdingen desto hellre understödt detta förslag, sorn Salpeter-SjuderiStateu inom Länet icke är belastad med några arli.
Den 19 April'.
305 örliga arfvoden till Sjudare, och den anstalt, Gahn uppgifvit, skulle gera sådana för framtiden öfverflörliga, få denna grund tillstyrka ock Cornminerade i underdånighet, att 200
R:d må till delta ändamål mot redogörelse få anordnas och af Gahn disponeras. få Kronans bekostnad äro 10 Sjudningspannor för Länet anskaffade, hvilkas nyttjande Lders Kongl. Maj:t tillåtit i 3:06 år utan afgift, hvarefter en mark af Lispundet borde erläggas, likasom för Småland stadgadt är, i anseende till det särskildta förhållande, som i Dalarne ge* norn hemmansklyfning inträffar.
Orebro Län Förenadt med Södermanlands Län Under en Salipeter-SjUderi-Sty tesmans inseende.
Länets innebyggare vid hållet sam* manträde genom deras ombud förklarat sin önskan, att dels hvar för sig, dels i bolag tillverk ka sitt Saltpeterbehof, har Lders Kongl. Maj:t till Styresman i detta district behagat i Nåder förordna Ofver-Masmästaren Carl Johan Lidbeck, känd för grundliga kunskaper i Chemien, och har soa É. N:o 30, 40.
Den 19 April. har nan med utmärkt nit och verksamhet sökt grundlägga.
Saltpeter tillverknkrgen i sitt district.
Med Eders Kongl. Majus
Nådiga bifall hafva Cornmifterade från Österbotten anskaffat arne kunniga Saltpetersjudare, hvilka i Eänet äro sysselsatte med Plantladors Inrättning på Österbottniska sättet, hos dem, som deras biträde åstunda.
Af 59 Endor på större och mindre scala, som för det närvarande i Länet finnas, äro 25 efter Österbottniska methoden uppförde och en stor del till sina anläggningar så nya, att någon jord ännu icke hunnit der införas.
Af ladorna på det Österbottniska sättet höra äfven flera till bönder, hvilka sammanjemka^: sig i bolag och förena); sig genom sådana stadgar, att inrättningen bör för en framtid kunna äga bestånd.
På Hera ställen äro redan beredelse!- gjorda till anläggningar för innevarande år, hvarförutan af mänga hemmansägare sådane anstalter blifvit vidtagne med jordblandning under ladugårdar, belägne på högländtare ställen, att man äfven derifrån bör kunna förvänta en icke obetydlig tillgång på denna nödiga vara.
Directeur Judbeck anmärker, att denna anstalt, der localen det medgifver, icke skall böra förkastas, ehuru mycket den blifvit motarbetad under de fordna Kronosjudningarna.
Således utkokades förliden sommar vid Svennevad i Nerike på 21 dygn, med en 360 Kannors panna, 27 Saltpeter, hvilk,et qvantum i Den 19 April 307 i det närmaste svarat emot den tillverkning, somj inom lika tid beräknas efter ea Väl anlagd Plantlada; Af de 2iné Österbottniska Salfpetersjudarne har Svanström förnämligast utmärkt sig vid Plant* ladors anläggning och undervisnings meddelande x Sjudningskonstem Södermanlands Laiti Inbyggarhe hafva för SahpetertillVfcfknirU gens idkande visat mycken beredvillighet, hvil-» ka Eders Kongl. Majit genom liera anstallter sökt understödja.
Således ar en Under-Styresman
Directeufen till biträde antagen, ätne kunnjgö Saltpetersjudare fran Österbotten infötskifne, och tillstånd Landshöfdingen gifvet till 10 andra Läromästares anta* tagande, när skickliga ämnen dertill blifva att tillgår Uti Länet äro 4^ Lador uppförde efter garn* la tnethoden, 21 efter den Österbottniska och 1 efter särskildt method: varande dessutom flera under anläggning.
De beredas och vårdas med den omsorg, att en fördelaktig sjudning kan efter behörig tid deraf påräknas.
Bland 3»8 rDen 19 April.
Bland dessa inrättningar utmärker sig framför andra anläggningen vid Nyköpings Stad.
Sedan flere, i ändamål att befrämja Saltpetertillverkningens fortkomst, förenat sig uti ett bolag bestående af 240 Actier, hvardera beräknad till 25 Rid Banco, och en-tjenlig plats blifvit inköpt, ar under förlidet år en byggnad uppsatt, 16 alnar bred och 63 alnar lång, afdelad i 4 ruin, eller till 4 lador, af hvilka 3:ne äro försedde nied jord.
Denna anläggning, hvarvid en af de Österbotniska Sjudarne bifrädt, skall efter uppgjord plan så utvidgas, att Sjudning af mindst Jine lador årligen kan verkställas; och skall tillfälle lemnäs en hvar att ditsända skickliga personer, till vinnande af nödig undervisning om plantJadors inrättande, jordens beredning och dess sjud. ning.
Denna särdeles nyttiga anläggning synes förtjena Eders Kongl. Majus
Höga uppmärksamhet.
Vid Hållebonäs i Skyllinge Socken har ÖfVerste-Dieutenanten Grefve Nils Mörner uppdragit en lada, öppen på sidorna och med murade pelare till underlag för taket, hvarigenom i flera rader och i någon likhet med den på KongsBolmen gjorda inrättning, jordhögar äro uppstaplade af 6\ alns längd, q~ alns högd och l-J alns bredd upptill.
Desse, som hvila på gärdsel, äro mellanbäddade med granrisqvistar, för aft göra jorden så mycket glesare och tillika derigenom, befordra utspiidingen af anfuktningsämnet, hvilket, då massan så fordrar, påöses i de på öfra delen af högarne uppdragna ränder.
Dessutom är en ugn enkom uppsatt, hvaruti qvistar, lof m. m. för - Den 19 April'. förvandlas till aska, hvilken sedermera inblandas med jorden.
Af denna jordblandning är val anlin icke någon sjudning verkställd, men flere af högarna, hvilka statt,:.i nära'gine års tid, äro till af en hvitgrå färg och öfverdragne med utvittrad Saltpeter. arne Sjudningspanuor äro nyligen reqvire- „ rade.
Carlstads Län.
Innebyggarne hafva genom sina deputerade i allmänhet åtagit sig att inom Socknarna anlägga ett tillräckligt antal Plantlador, för att derur låta sjuda den Saltpeter, som de med år 1816 skola in natura erlägga; men sorn inom Länet saknades upplysning och erfarenhet i hvad till Saltpeternäringens rätta bedrifvande fordras; har Eders Kongl. Majit, till afhjelpande deraf, i Näder förordnat en kunnig Styresman , Majoren och Kidddaren C. A. Blomcreutz, med åliggande, att sträcka sin befattning äfven till Dalsland,' samt Götheborgs och.
Bohus Län j tillåtit Landshöfdingen antaga en skicklig Under-Styresman,' samt låtit från Österbotten införsRifva enne Saltpetersjuderi-verkmästare* Inom Länet äro fortidet år 25 st.
Plantlador efter österbottniska methoden uppförde och med 3*0 Pen ig
Aprilt med tjehlig jordblandning försedde, fem st. uppi timrade, men ännu utan jord, och 21 st. komma att innevarande ar, enligt fattade beslut, anläggas;.
Länets innebyggare har allmänt visat sig nit för uppfyllandet af Eders.
Majas Nådiga föreskifter om saltpeter - inrättningen; och ehuru denna näringsgren varit derstädes nästan aldeles nedlagd och ingen enda kunnig sjudare att tillgå, hafva inbyggarrie likväl redan mycket ■vunnit i den practiska undervisningen af jord-, blandning och Ladornas skötsel genom, de ditkomne Österbottniska Sjudare, Prosten Frykstedt i Nyeds Socken har på, allt sätt sökt uppmuntra sin Församling till Salt-, petersjudning, samt, da allmogen, villrådig i sitt beslut, ämnade ingå i entreprenad o:m sin leverance på ganska ofördelaktiga vilkor, åtagit sig densamma till Församljgens förmån, samt redan anlagt på Prestgårdens ägor en plantlada, som med ali noggrannhet skötes.
Inom de Socknar, der Lador för- samfält räkning ej blifvit uppförda, hafva derstädes bo.-, ende posessionater åtagit .sig att anlägga dylika, samt att för vissa ål- och emot öfverenskommen af tillverka Saltpeter och bestrida gärdleveransen.
Göf/ze - Den 19 April.
Vid de hallna sammanträden hafva Länets innebyggare nästan allmänt begärt, att i stället för den hvarje hemman åliggande sallpeterskatt, fa leverera en 4 Tunna Korn, hvarvid somlige erbudit sig att tillika afstå den betalning för gärdens presterande in natura, 'som dem tillkommer, och en del från de mindre sädesrika orter anhållit, att med penningar efter markegångspris få lösa det tillbudna Spannmålsvederlaget.
Deremot har för Sörbygdens Härad samt Krogstads och Sunne Socknar Krono-Iiänsmannen Berger , under förbehåll af vissa dagsverken af Socknarna, åtagit sig att hålla dem tillhanda Saltpeter till högst Tio B:d Banco 8$, med förbehåll derjemte, att såsom ersättning för leverans-kostnad, få tillgodonjuta deri betalning, Kronan består för gärden; äfvensom Orousts Socken i Vestra Härad och Torps Sockens innevånare i Ostra Härad med Capitaine Bildt öfverenskomma, att af honom blifva försedde med det qvantum saltpeter, sorn för deras hemman med år 1816 bör erläggas.