Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I Keali3ationsafiaren, samma hus som Vasateatern (ingång från Pelargån- gen), utsäljes under en kortare tid ett nytt och rikhaltigt lager af diverse Väf- nader, Ullgarn och Trikotvaror m. m., m. m. till mycket låga priser.
Extra prima tvättäkta Perkal och Satin å 55 öre metern.
Realisationsaffären, 3 0 Kungsgatan 3 0.
[20S6] A. Villiamsson, Stockholm.
Stora lager.
större belopp kunna vinnas genom köp af m o t på V e x e l k o n t o r e t, S k e p p s b r o n 3 6, S t o c k h o l m.
vil- Billigt - pris.
kor: E n Obligation erhålles mot 13 inbetalningar af kr.
; Tvä Obligationer mot 13 inbetaln.
; Fem Obligationer mot 16 in- afbetalning.
betaln.
- Malmskilnadsgatan 4 6 Oxtorgsgatan A 7.
Lagerberg / E g e n tillverkning '.
För hållbarhet ansvaras.
[2033] I Stärkelse, svenskt fabri- kat, gifver lin- net, utan att för- störa det, en bländande hvil färg.
Till salu hos alla speceri- handlande i ri- [1511] Vexelkontoret, Skeppsbron 36, Stockholm.
il&amp;Jjk Aborren: I år komma vi väl att fångas i massa!
Gäddan: Du skrämmer mig.
- T^S|5cr ?Ss§§|E Aborren: Jo, John Fröberg, Finspong, lär sälja fiskredskap, som man ej kan låta bli att nappa på!
Gäddan (med en suck): Värst för min familj, som är så glupsk!
Mörten (afsides): Det är rätt åt er; men jag far väl också, tyvärr, sitta emellan.
Illustrerad priskurant på Fiskredskap sändes på begäran.
[2079] John Fröberg, Finspong.
Källarmästare!
Restauratörer!
Hotellägare!
Då vi verkställa all tvätt for hand och begagna oss endast af lufttork- ning, kunna vi med visshet tillförsäkra ett godt och vackert arbete till ett, oaktadt denna omsorgsfulla behandling, lika billigt pris som maskintvättinrätt- ningarna.
Vi våga därför hoppas att blifva inneslutna i Eder v. åtanke vid G l ö m o j b o r t, att O. Williamson, Borås, säljer prima förefallande behof.
Tvättkläderna afhämtas och hemsändas, sedan de blifvit färdiga, helylle marinblå Gosstricotkostymer Allm.
N:r 14 (224) Fredagen den 1 april 1892.
» 6 Idun ensam &gt; i Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr, (Aftonbladets 50 nya hus.)
P r c m u n e r.
s k e r i landsorten a post- anstalt, i Stockholm h o s r e d a k t i o n.
Beatrice tt gästspel af mer [pA än vanligt intresse tog den 23 mars sin början å vår k. opera.
Utan föregående reklam uppträdde då den här hit- tills alldeles okända sån- gerskan fru Beatrice Vé- hon, gift med cn i Paris bosatt norsk köpman Hal- vorsen.
Det vare sagdt till så väl publikens som sångerskans heder, att den här alldeles obekanta gä- sten tillvann sig allas sym- pati redan efter de första sångfraserna.
Vår musi- kaliska publik insåg ögon- blickligen, att den här hade framför sig en konst- närinna af betydelse, och denna angenäma öfver- raskning gaf sig sedan luft i en mängd inrop- n i D g a r efter första akten, hvilka under aftonens lopp blefvo ännu talrikare.
Det var » Den vilseförda », som den aftonen gafs, och man hade tillfälle att beundra ett både dramatiskt och musikaliskt intelligent ut- förande af Violettas i båda dessa hänseenden maktpåliggande parti.
Beatrice Véhon är född i Chicago af franska för- äldrar.
Det nobla och distinkta, som utmärker de latinska folken på det konstnärliga området, har hon sålunda mottagit i arf.
Själf har hon af en Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG.
5.te årg.
Utgifningstld: hvarje helgfri Gernandts fredag.
Lösnummerspris i 5 öre.
Antionspris: 35 öre p r n o n p a r e i l l e r a d.
För &gt;Platssökande&gt; o. i L e d i g a platser » 25 öre för h v a r j e p å b ö r j a d t tiotal stafv.
Véhon-Halvorsen, frikostig natur begåfvats med en mycket sympatisk sopranstämma af betydan- de volym.
Sångerskans hemland har försett vår gamla världsdel med mån- ga röstbegåfvade konst- närinnor, bland hvilka ej få skapat sig ett kändt namn.
A f dessa må näm- nas van Zandt, Marie Durand, Clara Kelloy, Emma Juch, Nordica, Emma Thursby, som här har många beundrare, Ella Russel, Nevada, Val- leria, Valda, Cary, Donita, Vinant, Bailey.
Vid sidan af dessa landsmaninnor skall säkerligen en dag den sångerska, som i des- sa dagar uppträder å vår lyriska scen, intaga cn värdig plats.
Redan nu är hon känd och värderad i sångens hemland Italien.
På inrådan af några musikvänner i Chicago sändes den röstbegåfvade unga flickan till Paris.
Här lyckades hon till lä- rarinna erhållaen af världs- stadens förnämsta kapa- citeter i den vägen, den en gång berömda sånger- skan madame Anna de la Grange, som strax förut dragit sig tillbaka från scenen för att uteslutande ägna sig åt sångundervis- ningen.
Det var en grund- lig och omfattande kurs, den unga sångerskan här
B e k y m m e r finnas på v å r t k l o t T i l l tusental.
E t t godt recept j a g v e t emot F ö r t r e t och k v a l: H v a d ödet g e t t dig eller g ö m t A f sorg och tår, K o m b l o t t ihåg, att allt är glömdt Om hundra år.
pLIAS fick genomgå, och efter dess slut erhöll hon på anbefallning af sin lärarinna introduktion hos den kända förläggarfirman Ricordi i Milano.
En af denna firmas medlemmar, Giulio R i - cordi, har skapat sig ett aktadt namn såsom författare af en hel del uppsatser i musikaliska ämnen i den mycket spridda facktidningen » Gazette musicale » och är dessutom en ansedd sångundervisare.
Hos honom erhöll den unga sångerskan den sista efter italienska fordringar lämpade utbildningen och inöfvade särskildt på det omsorgsfullaste sätt det parti, hon valt vid sitt första uppträdande å svensk scen.
Det är också en i detalj utarbetad prestation och hvad särskildt den stora cavatinan beträffar, är det endast få sångerskor, som utföra den i så full- komlig Verdi-stil samt i den rätta tonarten.
Vid sin debut i detta parti erhöll sångerskan också ampla loford af den italienska pressen.
Hon sjöng sedan med stigande framgång på ett stort antal italienska scener och erhöll till sist i februari 1889 en flere gånger upprepad kal- lelse att i hufvudpartier uppträda å Italiens största teater, San Carlo i Neapel.
Detta an- bud afslog hon dock, fastän Ricordi tillrådde henne att antaga det.
Utom Italien har fru V.-H.
hittills endast uppträdt i Spanien och Belgien, men med sam- ma framgång som i det förstnämnda landet.
I september skall sångerskan börja sitt enga- gement vid Théatre de la Monnaie i Bruxelles, hvilken scen som bekant räknas bland de för- nämsta i Europa.
Enär sångerskan numera kan sägas vara af skandinavisk nationalitet, har hon redan nu velat uppträda å Skandinaviens för- nämsta sångscen.
Det nämndes här ofvan, att vår operas nu- varande gäst äger till sitt förfogande en för- träfflig stämma.
Denna har en betydande höjd, så att den utan ansträngning sträcker sig till trestrukna d eller ännu högre och med lätthet slår en drill vid trestrukna c, men den äger på samma gång vackra djupa toner.
Dessutom är den både fraiche och af en betydande volym och bärkraft, så att den gör sig gällande äfven i komplicerade finaler, hvilket bland annat vi- sade sig i tredje finalen i » Den vilseförda ».
Såsom man kan sluta af de kända namnen på dem, som utdanat denna stämma, är röstbild- ningen ytterst vårdad.
Det vibrato, som vid första föreställningen någon gång skymde den glänsande tekniken, härledde sig tydligen af den förklarliga oro, som framkallas af uppträdandet inför en alldeles obekant publik.
Sångerskan har eljes redan nu en säker och flytande kolo- ratur, som endast kräfver en genom flerårig praktik förvärfvad smidighet för att varda än exaktare.
En af de viktigaste faktorerna i en god röstbildning förefinnes här ock, nämligen stämmans egalitet eller jämnhet, med omärkliga registerförbindelser.
Vid olika nyansgrader bibehåller denna väl utdanade stämma sin fulla skönhet och man skall aldrig få höra detta osköna och öronpi- nande skrik, som somliga anser vara oundgäng- ligt i förenade dramatiska moment.
Detta skrik- manér har så tagit öfverhand, att åtskilliga sångartister omöjligen kunna taga en hög ton, utan att med våld pressa fram den, äfven där den sceniska situationen ej alls fordrar det.
Detta maner kan för öfrigt mången gång bemantla ett aftagande af röstresurserna.
I detta hän- jSEHLSTEDT.
seende är fru V.-H.
en lämplig förebild genom den finess, hvarmed hon i de allra flesta fall tager höjdtonerna.
Med ofvan antydda strupteknik förenar sån- gerskan ett distinkt textuttal, som låter hvarje ord komma till sin rätt, och samma fraserings- konst, som är kännetecknande för de sydeuro- peiska sångkonstnärerna.
Det är naturligt, att tekniken för en verklig konstnär ej är hufvudsak, utan endast ett medel för att vinna högre konstnärliga syften.
Genom det själfulla i sin föreställning kommer fru V.-H.
också åhöraren att glömma, att hennes tekniska utbildning ej hör till de vanliga.
I slutakten af » Den vilseförda » hade sån- gerskan tillfälle att visa, det hon äfven för- fogar öfver en ej ringa dramatisk talang, ty här var framställningen rik på lika väl genom- tänkta som med gripande sanning utförda mo- ment.
Fru V.-H:s repertoar omfattar en hel del partier i italienska och franska operor, sådana som Gilda i » Rigoletto », Mignon med flere.
Sedan ofvanstående var skrifvet, har hon å vår scen äfven uppträdt som Margaretha i Gou- nods » Faust ».
K ä r l e k e n s ^Djupt strängar.
i mitt innersta ibland jag hör " Och hviska sakta, om och om igen, att ömhetsbandet, här af misstro brutet, där, hvar est vän cj skiljes mer från vän, af luttrad trohet varder återknutet.
Charlotta Lindholm.
Skyddsbestämmelser för k v i n n l i g a a r b e t a r e.
För Idun af Gregor.
g j å i dessa dagar en af konungen tillsatt S&gt; komité för afgifvande af förslag i vik- tiga frågor inom arbetareskyddslagstiftningens område i sitt betänkande förordat åtskilliga bestämmelser, afseende skydd särskildt för kvinnliga arbetare, hafva vi trott oss tillmö- tesgå önskningarna hos de flesta Iduns läsa- rinnor, då vi i dag bjuda dem en kortfattad redogörelse för hvad den svenska lagstiftnin- gen i detta hänseende nu stadgar, äfvensom för komiténs utredning och förslag i hithörande delar.
Men dessförinnan ha vi trott det kunna intressera Iduns läsekrets att något orientera sig i frågan i allmänhet samt kasta cn helt flyktig blick på förhållandena utom vårt land och på arbetsområden, från hvilka vi svenskar ju gärna pläga hämta föredömen.
en ljuf musik, hvars toner örat smeka; med sakta ljud hon känslosträngar rör, som spörja mig med mollackorder veka: » Säg, minnes du den arla morgonstund, då daggens tår i ögats blomkalk lyste, då himlen speglades af själens grund och glad förhoppning unga sinnet hyste?
[Minns du en tro, på hvilkens äkta halt du litade, liksom på guldets värde?
[Hinns du en vän, som var dig mer än allt, hvad öfrigt lifvets rikedom beskärde?
* jHvem vet?
kanhända samma strängalek, som mina känslors fibrer stundom rörcr, och samma ton, som klingar skär och vek, min vän i stilla stunder äfven hörer.
l^anhända mötas suckar, hvilkas ljud här tyckas bortdö som i öde öken, kanhända gå de såsom sändebud från själ till själ, midt genom jordens töcken.
Hufvudsakligen till följd af ångans använ- dande i industriens tjänst och det allt allmän- nare vordna bruket af maskiner har det in- dustriela arbetet under det nittonde århundra- det undergått en genomgripande omgestaltning och länkats in på nya banor.
Medan fordom en genom långvarig öfning uppdrifven handa- skicklighet var af nöden, kan numera indu- strien för utförandet af de många ganska enkla operationer, som den utsträckta arbets- fördelningen fört med sig, tillgodogöra sig äfven relativt svaga och oöfvade krafter; och då dessa ock äro de billigaste, har vinnings- lystnaden å arbetsgifvarnes sida räckt handen åt behofvet af bröd å arbetstagarnes.
Fäder och målsmän hafva gärna sett arbetets fält öppnade för krafter, som eljes icke förmått draga något strå till det gemensamma hem- mets stack, och barn och kvinnor hafva blif- vit indragna i arbetets stora Grotte-kvarn.
Men härigenom hafva ock dessa krafter blif- vit utsatta för att öfveransträngas eller skadas, och berättelser om upprörande missbruk i detta hänseende äro inskrifna i århundradets krö- nikebok.
Det uppgifves, att i England efter spinnmaskinens uppfinning barn, indelade i skift, höllos i arbete vid maskinernas skötsel från morgon till afton och från afton till mor- gon, växelvis åtnjutande hvila i samma sängar, och det går en sägen i Lancashire, att dessa bäddar aldrig kallnade.
I Frankrike såg man barn från 5 år i oafbrutet arbete 14 å 15 timmar, till dess de vanmäktiga nedföllo vid
sina maskiner.
Och då man erfar, att flere- städes kvinnor i stor utsträckning användts till arbete i kolgrufvor, kan man lätt före- ställa sig de sorgliga följder ett sådant arbete för dem medför.
Antalet kvinnor, som sysselsättas i indu- strielt arbete, har stigit i en mycket hög grad.
Såsom exempel hvad särskildt uuga flickor angår, taga vi förhållandena i Italien, där, enligt en beräkning år 1881, ensamt inom textilindustrien med en arbetarestock af 1,245,000 personer, 99,000 flickor mellan 9 och 15 år användas.
Det är såsom det alle- goriskt framställes i Viktor Rydbergs mäktiga skildring af de mänskliga arbetskrafternas missbruk, » den nya Grotte sången »: Mammons- kvarnen kräfver numera ock » — trälinnorna, som de äldre sä de yngre, &gt; och » har behof af trälabarnen, äfven tioårs och yngre. » Och med skalden må vi klaga, att barnets » blod det lätta, unga, varma, rena, offras skall åt den kalla syndatunga världsförhärjande metall. » Men det är oss härvid en tröst, att de, som fallit offer för arbetskrafternas missbruk, icke lidit f ö r g ä f v e 3.
Missförhållandena fäste lag- stiftarnes uppmärksamhet på nödvändigheten att ingripa, och i de flesta kulturstater sökte man snart genom lagbestämmelser värna om uuga arbetares fysiska och moraliska väl, så att de i någon mån skyddades från hälsomen och öfveransträngning af arbetet och icke be- röfvades tillfället till fortsatt andlig utveck- ling.
Arbetarlagstiftningen möttes till en bör- jan af häftigt motstånd och detta icke alle- nast från arbetsgifvarnes, utan ock från de skyddades sida, men gensträfvigheten synes på väg att brytas, och numera torde en sådan lagstiftning erkännas såsom både befogad och nödvändig.
Det blef Tysklands dådkraftige herskare förbehållet att gjuta nytt lif i sträfvandena å arbetareskyddslagstiftningens område.
På hans inbjudan samlades till en konferens i Berlin år 1890 ombud för de flesta Europas stater, och uttalade denna konferens, hvad kvinnoar- betet vidkommer, önskvärdheten däraf, att be- stämmelser till ökadt skydd för kvinnor vid industrielt arbete blefve vidtagna.
Så borde förbud stadgas mot användande af kvinnor till arbete under jord, nattarbete förbjudas flickor och gifta kvinnor af hvarje ålder samt den effektiva arbetstiden för dessa bestämmas till högst 11 timmar dagligen med raster om sammaclagdt l / * timme.
Alla arbetare borde därjämte tillförsäkras en hvilodag hvarje vecka, och borde söndagen därtill bestämmas.
Slut- ligen borde barnsängskvinnor icke tillåtas in- träda i arbete förrän fyra veckor efter för- lossningen.
svaghet anses komma att lida men af det ifrågava- rande arbetet.
Af dessa bestämmelser följer, att för anställningen fordras intyg, styrkande den minderå- rigas ålder, skolkunskap samt kroppsbeskaffenhet och hälsotillstånd.
Det åligger näringsidkaren att med dessa intyg ^ara försedd.
Arbetstiden är i fabriksarbete för barn intill 14- år högst 6 timmar, afdelade af minst en half timmes rast, och för yngre personer, 14 — 18 år, högst 10 timmar med afbrott af raster om minst 2 timmar.
Såväl i fa- briks- som handtverksarbete skall arbetstiden in- falla mellan kl. 6 f. m. och 8 e. m., hvaraf följer att nattarbete är förbjudet.
Om handtverksarbete gäller för öfrigt endast, att arbetet skall afdelas af lämpliga raster.
Barn intill 14 år samt yngre personer af kvinnkön få icke användas till arbete under jord i grufvor eller stenbrott.
Bestämmelser äro därjämte gifna angående fullgörandet af skolplikt m. m.
Om ar- betet i ett yrke finnes vara synnerligen ansträn- gande eller för hälsan vådligt, kunna särskilda fö- reskrifter för minderårigs användande vid sådant arbete föreskrifvas.
I fabriker för tillverkning af tändstickor eller andra tändmedel, för hvilkas beredning vanlig fos- for användes, får vid tändmassans beredning och stickornas doppning icke användas minderårig, som ej fyllt 15 år.
Genom en särskild lag af år 1889 ang. skydd mot yrkesfara hafva särskilda Iagstadganden an- gående åtgärder mot yttre skador och hälsomen- liga inflytanden i arbetet blifvit meddelade, gällande för alla arbetare i de i lagen afsedda yrkesgrenar.
Härjämte har det i synnerhet i sedligt hänse- ende så ytterst fördärfbringande bruket att vid försäljning å gator och torg af åtskilliga artiklar använda unga flickor helt nyligen uppmärksam- mats af våra lagstiftare.
Enligt en förordning af år 1891 kan nämligen förbud meddelas för barn af kvinnkön under 15 år att under tiden från kl. 8 e. m. till kl. 8 f. m. å gator eller andra all- männa platser, å utskänkuingsställen eller andra offentliga lokaler till salu utbjuda eller utdela tryckalster, blommor, kramvaror eller annat.
Såsom vi se, äro här icke några bestäm- melser meddelade, som skydda fullvuxna kvin- nor mot skada af arbetet utöfver hvad all- mänt gäller om skydd mot yrkesfara.
Beträf- fande söndagsarbete har man nöjt sig med strafflagens stadganden om sabbatens helig- hållande.
För säregenhetens skull nämna vi emeller- tid ännu ett fall, i hvilket lagstiftaren upp- märksammat kvinnors användande i arbete.
I byggningabalkens kap. 1 1 stadgas: » Till vall- gång skola kvinnfolk brukas, där det ske kan, och ej gossar, vid 1 0 dalers bot.
» Man skulle ju kunna tillskrifva detta stadgande en vän- lig önskan hos lagstiftarne att, till förfång för skapelsens herrar, bereda damerna till- fälle till en för hälsa och sinne nyttig vistelse i naturens sköte, men ett k. bref af år 1 7 6 9 tager oss ur en sådan behaglig föreställ- ning.
Afsikten med stadgandet har nog varit en annan.
* 1 De grundsatser, som här uppställdes såsom önskvärda, hafva redan i flere läuder vunnit efterföljd.
* V i öfvergå nu att skärskåda, huru den svenska lagstiftaren i detta hänseende värnat om vår svenska kvinna.
Minimiåldern för antagande till biträde i handel eller till arbetare i fabrik, handtverk eller annan handtering är här satt till 12 år; och må därjämte till arbetare i fabrik, handtverk eller annan hand- tering icke antagas den, som ej inhämtat det för afgång från folkskolan stadgade minsta kunskaps- mått eller till följd af sjuklighet eller kroppslig Den gällande lagstiftningen om minderåri- gas användande i arbete mötte, då den skulle börja tillämpas, starkt motstånd och i en jättepetition af år 1883 framställde arbetsgif- vare och andra de » bekymrande olägenheter », de funnit därmed förknippade.
Såväl med anledning häraf som med hänsyn till berli- nerkonferensens beslut, däruti ju kvinnoarbe- tet särskildt uppmärksammats, tillsatte k. m:t en komité med uppdrag att inkomma med förslag till den nya eller ändrade lag- stiftning, som kunde finnas vara af förhål- landena påkallad.
Det är denna komité, som nu fullgjort sitt uppdrag och därvid föresla- git bestämmelser, som äro ägnade att, om de varda lagfästa, bereda kvinnor ökadt skydd mot arbetets faror.
Låtom oss emellertid därvid icke alldeles för- bigå den vidlyftiga statistiska utredning angående, bland annat; antalet kvinnliga arbetare, dessas ar- betslöner m. m., som komitén åvägabragt.
Det är för den, som önskar arbetets stora såningsfält tillgängligt för kvinnan, glädjande att erfara, det kvinnor i vårt land numera användas i ganska stor utsträckning och i en mängd skilda verksam- hetsgrenar, där de fordom icke funno sysselsätt- ning.
Af de i komiténs tabeller upptagna arbetare i juni år 1890 äro 16.i procent flickor och kvinnor.
Relativt användas mera kvinnor under 18 år än öfver denna ålder.
Bland minderåriga äro näm- ligen 215 procent af kvinnkön, men bland äldre blott 15.i procent.
Hvad särskilda industrigrenar angår, består ar- betareantalet till öfvervägande del af kvinnor inom tvätt- och badinrättningar spinnerier och väfverier tobaksfabriker, korgmakerier, ljusfabriker, skrädderier och skjortfabriker, möss- ochhattfabriker, handskmakerier, mejerier, salterier och konservfahriker samt mineralvattenfabriker.
De förekomma därjämte till mer än en tredjedel mot manliga arbetare inom guld- och silfvervaru- tillverkningen, kard- och borstfabriker, porslinsfa- briker, tvål- och såpfabriker, tändsticksfabriker, sprängämnesfabriker, bokbinderier och litografiska anstalter, men användas icke alls vid skeppsvarf, vagnmakerier, skorstensfejerier och vattenlednings- verk samt i mycket ringa utsträckning vid flerta- let öfriga industrigrenar.
Absolut största antalet kvinnor är anställd i textilindustrien och näst denna komma tändsticks och tobaksfabrikerna.
Vi se således ett ganska mångskiftande fält för kvinnlig arbetskraft öppnadt.
Den tid är längese- dan förrunnen, då, på klagan af skräddareämbe- tets hedervärda skrå, att » kvinnfolk sig i deras nä- ring inmänga, » vederbörande kunde allvarsamt älvarna kvinnfolk att icke, detta ämbete till förfång, öfva något » bönhaseri ».
Äfven skräddarne ha nu makat åt sig för kvinnorna af nålen.
(86.5 %), (66.8 %), 1 Hvad löneförhållandena angår, är kvinnans ar- bete något mindre aflönadt än mannens.
Medel- talet af veckoaflöningen utgör t. ex. för gossar mellan 14 och 18 år 6 kr.
33 öre och för flickor af samma ålder 5 kr.
För yrkesskickliga äldre arbetare utgör högsta lön i medeltal för vecka i rörelser med lägst 10 arbetare, för män 11 kr.
16 öre och för kvinnor 6 kr.
84 öre, och den högsta löneu i sådana rörelser belöper sig till, för män 16 kr.
95 öre och för kvinnor 9 kr.
55 öre.
1 öfriga rörelser hafva dessa tal varit för män resp. 12 kr.
21 öre och 19 kr.
89 öre mot för kvinnor resp. 7 kr.
43 öre och 10 kr.
53 öre.
Den högsta veckoaflöning, som utbetalts för kvin- nor, har uppgått till 30 kr., men för män till 52 kr.
I tobaksfabrikerna gifvas kvinnor de högsta aflöningsbeloppen.
Åtskilligt af intresse för erhållande af en fullständig bild af kvinnoarbetets utsträckning och art i vårt land kunde här vara att ytter- ligare beakta, men vi skynda öfver till komi- téns förslag till lag ang. minderårigas och kvinnors användande i arbete.
Lagen skulle omfatta icke blott fabriker och handtverk samt därmed jämförliga handteringar, bergs- handteringen samt sågverks- och brädgårdsrö- relsen, utan ock, hvad för kvinnor är af sär- skildt intresse, handeln.
Endast hemindu- strien har måst undantagas.
Samma före- skrifter skulle i regeln nu gälla för all under lagen hänförlig verksamhet.
Komitén har höjt åldersrainimum för an- ställning till fyllda 7.9 år, och detta har skett såväl af hänsyn till folkskoleundervisningen, hvilken enligt normalplanen för folkskolan skulle vara med det 13:de lefnadsåret afslutad, som ock af hygieniska skäl.
Åldern omkring 12 år skall nämligen vara ett för kroppsut- vecklingen mycket ömtåligt tidsskede.
Öfriga villkor för anställning hafva bibehållits.
Har likväl någon minderårig, 3 0 m fyllt 12 år, full- ständigt genomgått folkskolans lärokurser och med läkarebetyg styrker sig kunna utan men deltaga i arbetet, skulle äfven sådan få i ar- bete användas.
— Det hade yrkats, att min- derårighetens öfre åldersgräns, nu 18 år, skulle sänkas, men af hänsyn särskildt till kvinnorna har komitén bibehållit nämnda gräns.
Hvad angår arbetstiden, har komitén satt denna för barn under 15 år till G timmar, hvilket för 14-åringar innebär en inskränkning från nu medgifna 10 timmar, samt för min- derårige mellan 15 och 18 till 11 timmar
eller en timme längre, än hvad nu gäller.
Under vissa förutsättningar skulle dock äfven 14-åringar kunna medgifvas en arbetstid af 11 timmar.
Rasterna äro bibehållna vid Va timme och 2 timmar.
Men, jämte det nattarbete mellan kl. 9 e. m. och 5 f. m. förbjudits minderåriga, har komitén i allmänt hygieniskt och sedligt syfte utsträckt detta förbud till att gälla äfven för kvinnor i åldern 18 — 21 år.
Komitén har således visserligen icke följt berlinerkonferen- sens önskningar, utan stannat vid myndighets- åldern, anseende förmodligen sig icke kunna i allmänhet pålägga fullmyndiga en inskränk- ning i bruket af deras arbetskraft.
Men äfven med den gjorda inskränkningen är det före- slagna stadgandet af vägande betydelse.