Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ja ja, cousine är inte rasande, hon vet spara det bästa till sist; men det kan dra ut
20 på tiden med de fem, och då ... nej, cousine, gör som jag sagt, börja med mej. J U L .
Nej, kära Niclas , nu vill jag ha en man, v acker, god, qvick, ädel, vettig, med belefvenhet och talanger.
Jemför dej med den beskrifningen, och döm sen. för sej.
Ach hvad skillnad mellan det der du mhufvu't, och min Stålarm.
N I C L . Talang?
ja talangen att klä sej , k an jag tänka; d'ä den största hon har.
Och det skulle inte skada om du h ade lite med deraf.
Nu är jag i min arbets-habit, som jag ska vara alla söken-dagar, säger gufar; men kom ihog mina helgdags-kläder.
Mins min sammets -vest med f ransar, Mins min blå manchester-frack, Och min halsduk sydd med kransar, Och min sko med hög röd klack , Mina breda spetsmanchetter
Som j ag ärf t af söta far; Säg mej , hvilken kl är sej bätter Uti våra dyra dar?
J U L . skrattande.
Ach jag ber, inte ett ord mer om dina spets -manch etter och din manchesterråck ; jag fruktar att j ag blir alldel es kär i dem.
Ja, det lofvar jag ... men hon talte om talanger; v assera, har inte jag sådana?
Jo, jag ej någon doctor vet, Hvars konst gjort större under; Min säk ra hand, min skicklighet Bevisa gufars kunder; Den sjukdom doctorn ren tror slut Han får på nytt curera, Men j ag ... då jag en tand ryck t ut, Hon v ärk er aldrig mera.
Ja du har alldeles rätt; d'ä just underverk du gör.
N I C L . Ja, ä'ck e det sant det? gift sej då med en s ådan man! ta mej tusan ä'cke det cousins eget fel om hon f örsummar tillfället.
21 J U L .
Ja, kära du, jag f år skylla mej sjelf ...
Det kl appar.
Ska vi gå och se hvem det är? 3.
SCEN. D E F Ö R R E LASSE med klädsel och maner af en char latan, gifvande sig ut för fransysk tand-doctor , bryter likt en fransos ; un der denna Scene är Ju lie sittande , och läser eller syr, under det
Lasse som oftast ger henne tecken hvilka hon inte märker.
L A S S E . Bon jour, monsieur; votre serviteur treshumble, mademoiselle! N I C L .
För tusan, d'ä en fransos, cousine.
L A S S E . Comment vous portez vous, mademoiselle? huru lef ni , min herr?
Hv ad menar han? hvad vill han här, cousine?
L A S S E .
Jag komma att fråg a hur herr må, diable.
N I C L . Hv arför f rågar herrn det?
Par di! naturli , jag interessa mej för en aimable c availler, som min herr.
D'ä allt för beskedligt gjordt af herrn det; ... jo, söta herre, tackar som frågar, jag h ar den äran att må rätt bra, men jag skulle gerna vilja veta hvem herrn är.
Monsieur! je suis un g rand artiste, Det vill säga en ny dentiste; Jag vara känd i alla land; Partout partienter kring mej strömma
Och fruntimmer surtout berömma
Mon tac t tres-sur, min lätta hand.
Jag känna konst par excellence; Monsieur, c'est une jouissance Då man af mej oprerad blir; Och derför all a dag det händer Man u tan ondt i sina tänder Be mej dra ut dem par plaisi r. N I C L .
Hör cousine hvad en tand-doctor är för en härlig sak?
Monsi eur, ing en ting på jord så respectabel som en tand-doctor.
22 N I C L .
Ja, d'ä sant; hör hon, cousine? respectabel! ja det, lofvar jag ; j ag är sjelf en sådan.
L A S . Herr v ara tand-doctor? ah! permettez que je vous embrasse. omfamnar
Nic las under det han gör tecken åt Ju lie, och i väntan att hon skall märka det håller han N iclas länge och hårdt i famnen.
N I C L . Aj aj , han klämmer till som ett instru ment om en tand.
Monsi eur, beg ripa herr hela noblesse, hela grandeu r af sin metier?
ni vara tand-doctor! ah, l aissez-moi admirer en vous la plus belle chose de la creation.
Tala lite svensk a bland fransyskan, söta herre, så förs tår j ag bättre.
L A S S E . Ah a, herr inte vara nog hemma i fransyska s pråk?
N I C L . Å jo, jag lärde en hel hop af informatorn i gåshärad; han talte f ransysk a som vatten; jag mins ännu , fas t jag var li ten då, ... åt söta mor s a h an: madame voulez vous? och åt mej : vous êtes un fou: och s å lärde jag att säga: je vous aime ... och : god dam, och ... ä'cke det vackert, cousine?
L A S S E . Ah , monsieur, vous avez profité prodigieusement.
Men que vi inte förlora filen af våra conv ers ation, så tala om vår science, min herr, o m tand-doctor. gör tecken åt Ju lie.
D en k arl en måtte h a några afsigter.
L A S S E . Tand-doctor vara den första af alla medici.
Andra doctors säga: prenez -- ci, prenez -- ca! .. h a god apetit!.. ät!.. comment diable un pauvre malade kunna äta? comment ta in etc. etc.
o m inte tand doctor göra h ans tänder god? ergo tand-doctor den första af alla medicins.
N I C L . Cousine, han är inte så dum den der.
L A S S E . Oui, sans doute, tand-doctor kan hvad ingen annan kan.
Andra doctors inte kunna conservera för ålderdom; f ör dem bli bröst gammal, armar och ben gammal , ögon och öron g ammal på deras patienter, men tand-doctor conservera
23 mun i en evig ungdom; andra doctors, då patient hosta, då lunga vara sk ämd, inte kunna sätta in ny lunga; då mage inte mer digerera, inte ku nde s ätta in ny mage, etc. etc. men tand-doctor alltid kunna rec rutera, alltid kunna byta om; så snart que en tand inte duga, -- pang en ny.
Kors, hvad den der är för en klok herre! mån gufar v et al lt det der? känner herrn gufar?
L A S S E . Sans doute, monsieur, jag känna monsieur Ninus , mon camerade, ett mon ami; och den enda que jag erk änna pour mon egal dans ma profession.
Je le sais, mon ami , j ag veta det; jag komma just från honom att få två douzaines burk opiat, som j ag föra med mej på min resa.
Aha, d'ä en annan sak; min gufar är väl inte h emma, men d'ä ändå som h an vore hemma.
L A S S E . Comment, mi n herr?
N I C L . D'ä det samma som min gufar vore här; ty jag är en annan min gufar, jag ; h an h ar lämnat mej burk arna som herrn ska ha.
L A S S E . för sig.
Hur sk a jag få honom h ärifrån? högt.
Je me rapelle une chos e; monsieu r Ninus bad mej be herr komma ef ter di t der han är.
Hv ar är han då?
L A S S E . Attendez ... d'ä gata ... voyons gata ... s tenkolsgata ... ou surkålsgata ... aidez-moi donc un petit peu; .. h os fru .. hos f ru.
N I C L . Aha, nu vet jag; skärg årdsg atan hos fru... L A S S E . Precisement h os den fru. N I C L .
Kors, d'ä besynnerligt, h an sa mej inte ett ord om det ... men lika godt; förmodel igen är det för att göra mej känd af hans kunder.
L A S S E . Probablement.
Jag sk a strax gå dit; men först måste jag lämna h errn sina opiats-bu rkar, jag g år efter dem i laborato riumet.
24 L A S S E .
Ah , vous avez raison, mi tt opi at, jag glömma det.
N iclas går. 4.
SCEN. JULIE.
LASSE lemnar sin brytning . L A S S E .
Mamsell , skynda, tag detta brefvet, och känn i den förklädda u tländska tand-doctorn er trogna Lasse, herr Stål arms er tillbedj ares betjent.
J U L . på en gång g lad, häftig och förundrad.
Ach min gud! är det du, Lasse? ..
Jag har inte kunnat beg ripa ... hvilken dristighet! fruktar du inte att man upptäcker dej?
En list har blifvit min enda u tväg att skaffa er underrättelse från min herre, och befria er ur ert tv ång; då ni är så nog a bevakad, h ar jag mås t ikläda mej personagen af en resande charlatan, för att kunna komma till er och sk affa i era händer detta bref som min herre i ytters ta förtviflan sk rifvit; och för att vinna vår afsigt, är jag färdig att bli all t, tand-doctor, caraib, hottentott, chinesare, musulman, allt hvad ni behagar, blott för er och min h erres skull.
J U L . Skynda, ge hi t brefvet. ö ppnar och läser.
»Ni beröfvar mej då denna gnista af hopp; ni å»tersänker mig i det förtviflade tillstånd, ur »hvilket ett ögonkast, ett ord af er lyftade mi g.
»Ni samtycker att tillhöra er f arbrors eleve, en »varelse, så lång t under er, så li te skapt att be»gripa ert v ärde.
Tillåt mig tro, dyrk ade Julie, »att ej k ärleken s tyrt detta val ; och ni uppoffrar »ändå den ömmas te, den redligas te älskare! men »darra, omänskliga! mi n egen arm ska snart g öra »slut på ett lif so m är mig förhatligt då det ej »mera f år helgas åt er.»
Ach, min v än, han förskräcker mej.
L A S S E . Förskräcker?
j a jag förs äkrar han gör som han säger, om inte mer.
Jag är olycklig, svara, säg , hvad ska jag göra?
L A S S E . Kan ni tvek a? vill ni förlora all frukten
25 ten af vår lyckliga list? vill ni göra mindre för oss, än ödet, som så väl tjent oss?
Redan i lång tid har jag hv ar dag sökt utväg att träffa er allena; men er så kallade f ästman eller era väl betalda bevak are o mge er oupphörligt.
Denna morgonstund får jag af en händelse veta att herr Jauneluisant, också en tandl äkare, är vän af er f arbror, och att han skulle gå hit just i dag och få någ ra burkar o piat; strax gör jag opp min plan; herr Jauneluisant låter muta sej med ett duzin du cater, och lånar mej på någon tid sitt namn, sin peruk , och sin affär; j ag ser då er farbror går ut; full af den dris tighet och snart sag t oförsk ämdhet, som jag tror följer med blotta namnet och drägten af en kringstrykande charlatan, kommer jag ändtligen hit och bedrar era vak tare och er fästmans s pitsfundiga hufvud ...
Ni har l äst min herres bref; ef ter s å mycke bemödande, ska ett ord af er mun fö rstöra eller kröna vårt verk ? beviljar ni min h erre en timas samtal med er?
Jag vet inte, .. j ag darrar så, .. men på hvad sätt skilja den du mma Niclas h ärifrån?
Det tar jag på mej; ingen är mer fåfäng och l ättrog en än en sådan stålle; den som smickrar honom vinner hans förtroende; tyst, han är här. 5.
D E F Ö R R E . NICLAS med ett paket.
L A S S E återtar sin brytning.
Ah, monsieur, je suis confondu, que ni ha så myck e besvär.
Det v ar inte mycke besvär, söta herre; håll till goda.
Se h är ä alla opi ats-burk arna, väl ombundna med g rått papper och segelgarn; men, söta herre, förlåt att jag var s å l änga ute; herrn måtte haft bra ledsamt.
Fö r mej var den complimenten inte s tor.
Ah , min herr, oroa sej inte; d'ä sant, herr vara länge borrt; men herr l ämna här en aimable f runtim.
N I C L . Ja, d'ä sannt, hon är aimable, men inte gö r hon sej myck e aimable emot mej ; k an-
26 ske hon v ar aimabl are mot h errn?
jo, kan man se! .. besi tta!
L A S S E . Non, je ne peu x pas dire; vous avez raison, den unga dame inte ha 1'humeur tres -gaye; men j ag känna en souverain remede för det.
När någon flicka ung j olie Sej finna underlig hu meur, Och känna en mel ancolie, Och certains battemens de coeur; Då bö ra hon sej depechera, Que någon liaison formera, Que skaffa sej adorateur.
J'en connois un qui häftigt brinna, Men h a så svårt att henne finna, Et dans ses bras hon flyga bör, -- Och det ta borrt mauvaise humeu r. N I C L .
Hv ad är det? hvad vill han säga? hvad tusan pratar herrn?
Jag ge den unga dame ett godt råd, jag göra min possi ble att trösta henne; jag proponera henne en man.
Mej förlof, hur kommer herrn att läg gas ej i det? hvad skulle den mannen vara för en?
Mais c'est egal ; j ag känna en ung charmant vack er herr, que vara här i stan; ce charmant jeune homme seroit bi en aise... N I C L . för sig.
Nej, nu måste j ag bli alldel es ras ande. högt.
Nej, det ska ta mej tusan inte ske; j ag ber att herr u tlänningen inte bl andar sej häri.
Förmätne fransos! all din djerfhet besinna, Blanda dig ej i en s ak dig ej rör; Lita du på du Julie ej ska vinna, Hon är min fästmö, och mig hon tillhör.
Ty hon till min brud Rätt l änge är ämnad, På gufar mins bud
Hon blifvit mig lämnad.
Jag snart ska på dig, och på fri arn bli hämnad.
Förmätne fransos etc. etc. L A S S E . Ah, monsieur, monsieur, doucement! je demande mille fois pardon, jag inte veta det.
27 Quoi, min herr! den der unga f runtim vara min herrs tillkommande future?
Ja, det är hon, och jag ska be att ingen mer blandar sej deri ; jag ska säga herrn att j ag vill v ara f ästman allena.
L A S S E . Ces t tres juste, monsieur ... que vois-je?
... hvad ser j ag? bedra mej ögon?
j ag finna mell an herrskapet un certain air de famille; monsieur v ara född att...
Ja visst, och det har herrn inte sett förr än nu?
L A S S E . Certainement, jag l änge sett, que min herrs skönhet, h ans esprit, hans grace, hans kärlek komma ... komma just att påskynda mamsells lycka.
N I C L . Ja, det försäkrar jag.
Tala mer så der, s å blir vi de bäs ta vänner i verlden.
L A S S E . Hvem arrangera ce mari age-l a? -- är det mon ami Ninus?
Ja just gufar sjelf; d'ä en karl det som förstår sej på att gifta folk. L A S S E .
Diable! han melera sej också med att gifta folk? c'est pardi surprenant.
Då jag så admirera Det nöje h an jouera
Att bryta tand f rån tand, Jag trott bror Ninus vi lja Långt hellre söka skilja, Que knyta mänskors band.
Jag tacka för nouvelle, Den visa que mamselle Ej läng re dröja bör; Mais genast lycklig göra, Den man que mäst kan röra, Son tendre peti t coeur.
Cousine, hela verlden säg er ju att hon bör skynda att ta mej till man; jag har sagt det, gufar har sagt det, och nu säger den herrn det också.
Säger den herrn det också?
Jag säga que mademoiselle inte h a
28 des raisons valables que refusera den man som offereras henne apart till Julie nu genom mej . N I C L . Tack, söta h erre, som tal ar så vackert.
Je fais mon possible, jag tala som det angå mej sjelf. N I C L .
Hv ad jag är glad! gufar sj elf tar inte en gång så myck e mitt parti.
L A S S E . D 'ä mycke naturli. häftigt.
Oui mademoiselle, det vore den största grymhet att neka till det que man begära genom min mun. apart till Julie.
B esinna att er Stål arm dör af otålighet och v äntan på svar; högt , ja, jag assu rera, que han dö om han får refus.
Just de ord som jag tänker, dem talar han; kors hvad h errns tunga h ar mycke förstånd.
Jag är ch armerad, que ni gilla hvad jag säga, ni que inte vara svår, min herr, att göra nöjd.
Ah , mademoiselle, efter det fordras så lite pour que gö ra honom lycklig, så gör det nu! N I C L .
Ja gör det nu ! L A S S E . hemligt till Julie.
Ni gör Stål arm till den lyckligas te om ni bifaller, om ni nek ar, så är han död.
Hvad ska j ag göra?
N I C L . på knä för Ju lie.
Älska då den som älskar henne s å mycke! hör h ur vack ert den herrn ber. L A S S E .
Till och med den herrn ber; c'est beaucoup, mademoisel le, c'est vraiment beau coup. också på knä.
Samtyck, hela verld då vara nöj d. J U L . till Lasse.
Betänk för hvad ni u tsätter mej.
För ingenting, cousine, bara rolighet.
L A S S E . Comment? ett evigt nekande! apart till Julie och min stackars herre som tror att ni älskar honom!
J U L . apart till Lasse.
Ach, om jag inte älskade honom, skulle jag tvek a ett ögonblick? högt men ändå till Lasse.
Ni gör er en sådan möda att tal a ... tala för en annan ... att jag måste väl göra hv ad ni begär.
N I C L . hoppar af glädje.
Hon är min! hon är min! hon är min! jag dör af glädje. springer till
29 Lasse och ky sser hans hand.
Ach, hvilken ståtli g man! lät mej klappa er, l ät mej kyssa er; tusen tusen tacks ägelser!
Jag förtjena ingen tack af er min herr; mademoiselle bli mera lycklig genom denna händelse än ni . häftigt.
Men min h err yra så af glädje, que han g lömma g å till gufar som vänta.
N I C L . Ah, d'ä sannt, stackall gufar! j ag går nu till honom; adjös, cousine, om det blir mycke göra så hinner jag kanske inte hem förrn nära afton, men söta cousine, ge sej ändå tillfreds! J U L .
Jag ska bjuda till . L A S S E .
Jag också gå; j e suis faché que jag inte råka min v än Ninus; men stor sak , h älsa honom.
Hv ad gufar sk a bli flat när han får höra!
... söta herre, bli qvar här och bibeh åll Julie i de goda tankar hon nu har för mej. L A S S E . Eh bien, jag ska lofva er det.
Jag är glad, j ag är glad, jag är rasande glad. repeterar dessa ord under det han hoppar till bureauen, tar n ågra tänder och instrumenter, och sedan ut.
6 SCEN. JULIE.
LASSE. L A S S E .
Nå ändtligen är den tråkiga männi skan borrta, och j ag låfvar att han ska bli det i flera timmar.
Er farbror är inte der jag sa, och jag har gjort den ans talt att Nicl as ska bli narrad att söka honom ur gård i gård, f rån stan längst ut på sö der; således h at ni nu både säkerhet och tid.
Sk a min herre l ängre vänta? ska han längre sväfva i den pl ågande belägenh eten mellan fruktan och hopp?
Ach, min vän, jag vet inte hvad jag ska göra.
Ännu räddh åga! ännu ovisshet!
Och bör jag inte rädas? d'ä s ant, jag älskar inte Nicl as och kan alldrig älsk a honom; men j ag har den ömmaste tillgifvenhet för mi n
30 farbro r, och han tillåter mej ingen annan förbindelse än med sin guson.
Ska jag då göra den bäs ta farbror emo t? sk a jag vara nog otacksam, att mot hans vilja ge h opp åt en för honom alldeles ok änd person?
.. och hvilken?
... jo en yngling alltför älskvärd, d'ä s ant, men som i dag älskar mej , i mo rgon k anske en ann, och hvars besök, då det sker utan min f arbrors tillstånd, k an skada mitt ryck te. L A S S E . Mamsell , mamsell! är det era hjertans tankar? säg er ni inte allt det der bara för att säga någo t? mins ni inte att det står så här i brefvet? declamerar.
»darra omänskliga! min eg en hand ska snart gö ra slut på ett lif som är mej förhatligt, då det ej mer får helgas åt er.» J U L . Hvad? du tror?... L A S S E . i samma ton.
Ja, j ag tror, jag försäkrar att h an är i s tånd till allt.
Om ni ännu g er ett afslag, ska ni snart njuta det grymma nöj et, att s tå här i fönstret och se er ömma, er uppoffrade älskare fö ras till grafven.
Lasses spel är carricature af en trag edie-hjeltes som föreställes se för sig afgrunden öppen och furier omgif va sig.
Ja grymma, ja, s e redan allt der; s e likvagnen kolsvart, med sina lysande bleck-stjernor och fransar af silfver-trå; se vacktmäs tarne i svarta jackor, huru de vandra kring kistan som innesluter den olycklige; se faklorna hvilkas lågor, med rödbrunt sken och mycken rök , höja sej ängsligt öfver vagns-taken; s e kyrksk rifvaren f rämst i raden, k astande då och då tillbaka en känslolös blick att commendera distancerna innom procesionen; se ståtliga eki pager och h ästar, hvilkas stolth et åfven midt i en likprocess tyckas trottsa förgängligheten; se ef ter dem följa mången hyrvagn med en dragare hvit och en drag are brun, hvilka tyckas tillkännage, att d'ä de söm ska begrafvas; se den åskådande församlingen af pigor och lärpojkar, mjölk-hustrur och gardes-karlar, utbristande i hot och knorr öfver er, barbariska Signild, som h ängt er öma, er trogna Habor uti förtviflans j ernrep;
31 hör det tjutande dånet af klockorna, som, uppifrån der de häng a, nedkallar straffet öfver er, kallar hämden och ång ren att klämta och ringa i ert brös t, hårda, grymma sköna! J U L .
Sansa er, sansa er! för allting sluta, jag försäkrar att jag är så rädd, ni har så skrämt mej, mina sinnen ä' i en förvirring, en rörelse ... i ngenting i verlden kan stilla dem.
Fö rlåt mej, det ges en ting.
Säg då, k ära ni , säg snart, hvad är det?
L A S S E . Jo, att min herre kommer.
Ja, jag tror ... j ag tror verkligen... att det skulle göra någ ot... L A S S E .
Godt, j ag förs tår, j ag flyger; er Stålarm ska vara hos er innom en timma. hastigt ut. 7.
SCEN. JULIE allen a.
Nej, håll, dröj ! ... han är redan borta ... jag tro r att den människan ville sk rämma mej...
Stålarm måtte v ara bra häftig...
Men jag glömmer mej ; d'ä inte möjl igt att jag kan ta emot honom så här; jag måste klä mej ...
Ja, min Stålarm, välkommen! jag tvekar inte mer; det tillstånd hvari jag är, blir mej med hvar dag mer odrägligt; v älkommen att bli min befriare.
Ej läng re skall i tvång förflyta
Ett lif för nöj et endast gjordt; Jag skyndar att en boja bryta, Som alldrig mej betvinga bordt.
Jag skulle offra mina dagar, Att bli en svartsjuk dåres brud!
Nej, hjertat känner andra lagar, Jag går att lyda deras bud.
O du! som lärt mi tt hj erta brinna, Välkommen att ta mot min h and!
Kom! hoppet lofvar mej att finna Blott s ällhet uti dina band. går.
Slut på 2. Acten . _______
3. ACTEN. _______ 1.
SCEN. JULIE ensam .
Jag ska då se honom; l yckliga stund! hvad möda detta mö te kostat honom! och jag har vel at försumma detta ögonblick? nej, jag har inte velat fö rsumma det; mitt hjerta har deraf mer behof än h ans .... men jag är flicka, och j ag måste väl l åta be mej något.
At neka en tid ökar alltid v ärdet af det man sluteligen ger.
Ach, flickor, flickor!
Hur l ätt oss kan bevek a En älskare som ber!
Men man bör synas neka Hvad man så gerna ger.
Jag brinner att min älskling skåda, Men l ångt ifrån att det förråda, Jag diktar tusen slag af svårighet, Och ger dem namn af skyldighet.
Natu rens rös t i hjertat höres , Men denna röst ej lydas skall ; Och då min känsl a starkast röres Det är min konst att synas lugn och kall.
Förställning är min l ära, Den gör en flickas ära; Vins jag ej lätt, jag dyrkas desto mer.
Ack, flickor, flickor!
Hur l ätt att oss beveka Då älskarn häftig t ber!
Men man just då bör neka Hvad man så gerna ger.
Under detta hafva
Stålarm och hans betjent kommit in, insvepte i släng kappor, som de lägga af så snart de se att Ju lie är allena.
Förställning dock förgäfves Mot k ärl ek vapen tar, Dess låga icke qväfves Dess magt är lika snar.
33 Då älskaren förbunden Med k ärlek en j ag ser Jag fruktar nog stunden...
Jag har ej styrk a mer...
Ach! k arl eken bef aller, då han ber.
Och d'ä just då, jus t då, som en flicka... S T Å L A R M som obemärkt stä llt sig hos Julie, fortfar.
Bör låta sej beveka Då hon sin älskling ser, Och inte l ängre neka Hvad hon så gerna ger. 2.
JULIE.
LASSE. J U L . som af g lädje och surprise varit nära att svimma.
Elak a! ni har hört mej ...
ni har upptäckt min h emlighet!
S T Å L A R M leende och med ömhet.
Hemlighet?
.. för mej?
J U L . ger honom han den.
Nej , ingen för er, älskade Stål arm.
S T Å L A R M .
Älskvärda Julie, ni bör då inte använda, att banna mej, en tid som är så dyrbar; vi ha så många sak er att säga hvaran; d'ä ju tusen år ... d'ä ju åtta dar sen vi såg hvaran?
Och utom mej hade det säk ert blifvit ännu läng re.
Men jag bör lämna h errskapet allena; u tanför kan jag vara till någon nytta, här är jag till ingen. går. 3.
Ni förböd mej nyss att banna er; j ag har likväl sto ra skäl dertill; är det beskedligt?
... tvinga mej att ge ett möte!
... här .. i min farbro rs hus!
... betänker ni väl för hvad ni blottställer oss bägge?
Julie, glömmer ni att jag var vi ttne till den glada conversation ni höll med er sjelf just då j ag kom i n? ... dessutom, är det väl möjligt, då jag h ar så l yckliga nyheter att säg a
34 er, att j ag kunde framf öra dem genom någon annan än mej sjelf? J U L .
Hvad? hvilka lyck liga nyheter? min vän, skynda, säg ! S T . Ni v et att min lycka all tid mycke berott af min morbrors godhet; några girig a släg tingars afund hade gifvit honom en gansk a elak tank a om mej ; men han är ej mer bedragen, han gör mej rättvis a, och vi ä de bästa vänner i verlden; han är barnlös , h ans ri kedom är förvärfd, h an har sk änkt mej hälften deraf , och uppdragit mej inseendet öfver alla si na betydande ägendomar.
Och det är kansk e endast denna händelse som gör er så glad?
... dessa rikedomar?
.. inte j ag?..
S T . Hvad?
Julie förnedrar mej nog lång t att tro det j ag s å kunde förtjusas af ett lumpet guld, om det ej medförde en verkligare lycka.
Nej, sig så lång t min själ ej sänker, Nej, stol t af ädla tänk esätt Jag sorgfri saknat lyck ans skänker; De nyttj as ju så sällan rätt.
-- Ej rikedommar nånsin hunnit Att målen för min dyrkan bli; Blott nu min tacksamh et de vunnit Då de mig skänka min Julie.
Men vi smick ra oss kanske förgäfves; min farbror har redan gifvit afslag åt flera ri ka partier som tillbudits mej, och han tycks vara obeveklig i den föresats att gifta mej med h ans eleve, och att min ägendom ska lägga grunden till den gossens bärgni ng och lycka.
S T .
Inga hinder gifvas som jag ej sk a öfvervinna; säker om Julies kärlek hvad sk a j ag ej våga?
Lofva mej en evig beständighet, och jag ska våga mer än du ..
Ah ! j ag fruk tar..
S T . Hvad?..
Julie! du kan så lätt beskylla
För obeständighet din vän!
Nej, den som fått din boja hylla Kan aldrig aldrig lämna den.
35 Den lycklige som för dig lågar, Hur k an h an flyg tig bl i och kall!
Ach! blott Julie sin spegel frågar
Hon all sin f ruktan gl ömma skall.
Granlåt, granlåt; ... men ni h ar rätt, ni är inte ännu min man ... hörpå, min herre som andta är väl i stånd att säg a en lika artighet åt hundra; jag bö r tro den beskrifning man g jort mej på er, mine herrar.
Och den är?... J U L .
Så här:
Då älskarn första gång en Är tänd af Astrilds brand, Och ljuft sig känner fången Uti en skönhets band, Han svär med hänryck t hjerta Att aldrig blifva f ri; Hans kärlek och hans smärta Skall evig evig bli!
Men snart hans älskari nna Ett prof af ömhet ger; Hvad ljufva lågor brinna!...