Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N.-O 4-1 • och sällas i nödvändighet att, äfven med den bästa vilja, de renaste uppsåt, de ljusaste begrepp i oeconomiskt hänseende, sjelfve anlita Ombud att möta legde sakförares tillmålen och inkast; — dels ock i allmänhet, att den princip, som ligger till grund, så väl för Skiftes-Stadgan, som föregående Författningar i ämnet, att nemligen tillvägabringa jordens delning i så få skiften som möjligt, eller att hvar och en måtte erhålla sitt för sig, så vidt ske kunde, och utan någon delegares förfång, erhållit en utsträckning, som hvarken vore förenlig med Svenska jordens natur eller egande-rättens helgd.
Så lämpligt och fördelaktigt enskifte är på slättlandet, der jordmonen merendels är likartad och jemn, lika overkställbart eller åtminstone skadligt vore detta delnings-sätt i skogs- och hergstrakterne.
Således kunde endast enskiften med fördel verkställas i Skåne och Skaraborgs Län, för hvilka landsorter Förordningarne af i8o3 och 1804 varit beräknade och gagneliga.
Och ehuruväl detta förhållande i icke ringa grad blifvit förbisedt, då allmänna Enskiftes-Förordningen af år 1807 utfärdades, innefattade denna likväl flera correctiv mot öfverdrift, och några våldsamma följder af dess föreskrifter märktes icke, så länge jordegarnes val ännu var fritt att låta dela sin jord i Stor - Lag- samt Allm.
N.o 41. 5 skifte eller Enskifte.
Denna rättighet hade nu mera genom Skiftes-Stadgan blifvit upphäfven, och enskiftes-principen allena lörklarad gällande, hvilket skulle leda lill desto större orättvisa, som, vid jemförelse mellan 6 Cap. 1 och 2 §§ med 10, 11, 12 och i3 Capitlen, det visade sig, att beslutande-rätten i fråga om Skiftesberedning, blifvit frånkänd jordegaren och öfverlemnad åt Landtmätarens och Gode Männens godtycke.
Den invändning hade väl blifvit gjord, att bevisningen om enskiftes-principens olämplighet för hela Sverige icke träffade Skiftes-Stadgan, emedan den uti 10 och xi §§ af I2:te Cap. tillåtit undantag från regeln, der belägenheten så fordrade; men då undantagen öfverstiga regeln, upphäfva de ock densamma, och om således större delen af Rikets jord hörer till undantagen, så hörde nya Skiftes-Stadgan icke till Sverige, utan borde sjelf utflytta och söka sig ett Fädernesland.
Genom dessa undantag egde man blott valet mellan en overksam Författning och en våldsam; Och hade sannolikt fått en som vore bägge dera, allt efter som den af magten eller svagheten påkallades.
Härifrån har den slutsatts liemtats, att en gemensam SkiftesStadga för alla Rikets provineer icke kunde blifva lämplig, utan att serskilda Författningar, lämpade efter olika locala förhål - 6 Lag- samt Allni.
N.-o landen, erfordrades; och då en längre lids erfarenhet visat välgörande verkningar af förra Skiftes-Författningar, då dessa onekligen beredt framsteg i cultur, ökad välmåga och trefnad, syntes önskningarne om de sammas bibehållande förtjena uppmärksamhet och bifall; hvarjemte slutligen blifvit yrkadt, att underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t måtte göras om inställelse af Skiftes-Stadgan till all kraft och verkan, intill dess de ändringar deri, som Rikets Ständer kunna föreslå, blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder pröfvade, samt den af Utskotten föreslagna undersökning, angående Stadgans tillämplighet i allmänhet, hunnit verkställas och förhållandet deraf utredas, Utskotten hafva tagit detta allt, med hvad mera härom vidlyftigt blifvit anfördt, i noggrannt öfvervägande; men finnér deraf icke anledning att förändra deras i detta ämne förut afgifna utlåtande, och föga att tillägga de derföre anförde grunder.
Nära 17 år äro redan fÖrlidne sedan EnskiftesFörordningen den 3i Mars i8o3, efter en Nio årig tillvarelse, upphörde att tjena till efterrättelse och efterträddes af Kongl. Förordningen den 24 Julii 1812, Att nu å nyo för Skåne införa förstnämnde Förordning till hela sitt innehåll, torde destomindre finnas lämpligt och nyttigt, som erfa - Lag- samt Allm.
N:o /£/. 7 renheten tvifvelsutan antjdt behofvet af de ändringar deri, som genom senare Författningar blifvit gjorde.
Utskotten hafva icke från Skiftes •
Stadgan kunnat hemta ringaste anledning dertill, att Gode Männen i och för denna deras befattning kunna besväras med inställelse vid Domstolen, eller inför den samma ställas till ansvar såsom svarande för deras i berörde egenskap vidtagna åtgärder och beslut, så alt i händelse, på sätt anfördt blifvit, God Mans befattningen nu mera blifvit mera besvärlig och brydsam, än den fordom varit, sådant torde böra bärledas från andra förhållanden, än de som äro beroende af SkiftesStadgans föreskrifter eller med den slå i något samband, Skiftes-Stadgans syftemål kan ingalunda sägas vara ali jords enskiftande.
Den afser fastmer alt, genom sammanjemkning af de olikheter, som finnas i grunderna för så väl Storskifte som Enskifte, befrämja egodelningar i så stort sammanhang, i så få lotter, sora belägenheten, ulan någon delegares förfång, möjligen må medgifva.
Nyttan och fördelen häraf torde lika litet kunna bestridas, som att Skiftes-Stadgan, rätt förstådd och tillämpad, skall leda till detta ändamål, utan att bereda någons lidande, enär den bestämdt antyder, att antalet af 8 Lag- samt Allm.
Besv. o. öcc.
N.o 4f skiften bör lämpas efter belägenheten, jordens beskaffenhet och öfriga förhållanden, och Utskotten kunna således ingalunda instämma i det yttrade omdömmet, att Skiftes-Stadgan vore i tillämpningen antingen våldsam eller overksam, allt efter som den af Magten eller Svagheten påkallas.
Utskotten anse deremot, att något hinder icke bör kunna möta för verkställighet af laga Skifte å den samfällighet, som kan storskiftas, och att således behofvet icke längre fordrar tvänne olika i lag godkände delnings-sätt, deraf det ena upphäfver och kullkastar det andra, och hvarigenom måste uppkomma en för alla odlings-företag hinderlig osäkerhet i egande-rätten.
Icke eller synes det vara lämpligt att stadga serskilda egodelnings - författningar på olika grunder för serskilda landsorter, ty utan tvifvel finnas inom samma ort ställen, hvarest enskifte med fördel kan ega rum, och andra, der detta delningssätt är alldeles overkställbart.
Vid sådana förhållanden torde det enda lämpliga vara, att, på sätt som skett, gifva Författningen den allmännare omfattning och syftning, som är nödig för dess verkställbarhet öfver allt.
I hvad mer eller mindre mon detta ändamål vunnits, torde svårligen med säkerhet kunna bedömas förr än efter någon tids inhemtad erfarenhet om verkningar ne af Lag- samt Allm.
N.o 4*• fli Skiftes-Stadgans tillämpning i Rikets serskilda provincer.
Val hafva, under innevarande Riksmöte, dels genom väckta Motioner, dels i anmärkningsväg mot Utskottens afgifna Betänkande, många och äfven hittra klagomål blifvit förde öfver denna Stadgas overkställbarhet i de fleste landsorter, och de till jordegares undergång ledande kostnader och förluster, som förmenats uppkomma, i händelse tillämpning deraf eger rum; men utom det att de i Skiftes-Stadgan gifna föreskrifter, hvarifrån anledningarne till ett så heskaffadt hefaradt förhållande hemtats, icke blifvit serskildt utmärkte, eller grunderna för den yttrade farhågan närmare utvecklade, torde den, åtminstone hos mången, kunna tillskrifvas bristande fullständig kännedom om Stadgans innehåll och rätta syftning, ty denna Stadga innefattar ganska få nya stadganden, och de som förut, enligt serskilda Författningar, varit gällande och medfört nyttiga verkningar, skola sannolikt äfven göra det hädanefter, utan hinder deraf, att de blifvit i den allmänna Skiftes-Stadgan sammanfattade.
Lika stora olägenheter, som de hvartill Skiftes-Stadgan möjligen kan gifva anledning, kunna äfven för jordegare inträffa, i händelse Storskiftes- eller Enskiftes-Författningarne tillämpas utan urskillning eller uppmärksamhet på locala förhållanden, och io Lag- samt Allni. Besv. o. Occ. Utsk Uti.
N.o 41- det skulle må hända städse blifva svårt, om icke omöjligt, att, för så beskaffade oeconomiske frågor som denna, stifta Lagar, som med den utförlighet och bestämdhet uppfatta alla möjligen förekommande fall, att icke deras mer eller mindre rättvisa och välgörande verkningar blifva, åtminstone till någon del, beroende af den större eller mindre erfarenhet, local-kännedoin och urskiljning, hvarmed de tillämpas.
På dessa skäl, och under åberopande i öfrigt af Utskottens förra yttrande härom, anse Utskotten sig icke kunna tillstyrka de af flere Ledamöter föreslagne åtgärder^ att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om helt och hållet upphäfvande af Skiftes-Stadgan den 4 Maji 1827 > eller om inställelse deri tills vidare.
Härefter förekommer lill granskning de mot Skiftes-Stadgans serskilda föreskrifter gjorde anmärkningar, nemligen: / Cap. 3 § och 12 Cap. 8 §.
Öfver desse med hvarandra sammanhang egande stadganden hafva stridiga omdömen blifvit yttrade.
Någre talare hafva ansett dem böra blifva oförändrade, hvaremot de fleste, som sig yttrat, funnit nödvändigheten af alt förekomma, det icke en delegare i för - Zag- samt Allm.
N.o 41 • 11 nt storskiftad by må kunna, af blott nyck oell ulan att någon verklig fördel derigenom beredes, rubba och oroa sina grannar.
I afseende på sättet att tillvägabringa ett correctiv häremot, hafva äfvenledes olika åsigter egt rum.
Åtskillige hafva godkänt och antagit det af Utskotten i Betänkandet föreslagna, och andre åter instämt uti de serskilda förslag, som en del Ledamöter inom Utskotten, uti deras afgifna reservationer, framställt, och för hvilka grunderne deruti finnes upptagne; och har, såsom tillägg uti det förslag att af EgodelningsBättens pröfning borde bero, huruvida rubbning af laga kraftvunnet Storskifte skulle få ega rum eller icke, en Talare yrkat, att, i händelse delegare, enär skifte ansetts böra ske, antingen å förut skiftad, eller ditintills oskiftad jord, söker visa att skiftes-kostnaden skulle öfverstiga |:del af jordens hela varande värde, borde skiftet inställas, derest ej den, som det ändå äskar, åtager sig att bekosta det överskjutande beloppet och derföre ställer borgen, och, i fall ett sådant förhållande med kostnaden ieke erkännes af byens delegare, borde pröfningen deraf öfverlemnas åt Egodelnings-Rätten, som fördenskull egde värdera Hemmanet och infordra Landtmätaren uppgift å skifteskostnaden, den han vid eget ersättnings-ansvar lill *:del apro - 12 Lag- samt Allm.
N.-o 41- ximativt skulle uppgifva.
Äfvenledes har en annan Ledamot, under förmenande, att den, genom i Cap. 3 § i Skiftes - Stadgan, tillvägabragta ändring i Allmänna Lagens stadgande i i Cap. 4 § Byggninga-Balken att *ingen håfve våld den By rifva, som i rätta solskifte lagd är, utan alla jordegare derom åsämjas* bordt, såsom innefattande allmän Civil-Lag, behandlas enligt 87 § Regerings-Formen, med afseende härå föreslagit, att 2 och 3 §§ i 1 Cap. SkiftesStadgan måtte erhålla följande lydelse: 2 § År jord å Landet oskiftad eller i Tegskifte lagd, och vill delegare laga skifte erhålla, håfve der vittsord till. 3 § Har jord, som hörer till By, eller till Hemman, deri a:ne eller flere ega del, genom lagligen fastställdt Storskifte, blifvit i flere skiften lagd, och vill den, som i sådant skifteslag eger ett eller flere Hemman, eller en eller flere Hemmansdelar, laga skifte erhålla; råde han eller de, som största del i skifteslaget ega, om sådant nytt skifte må ske eller icke.
Ej eller må redan verkställd enskiftes-delning &c. &c. Och har härvid jemväl blifvit yrkadt, alt den föreslagna ändringen måtte såsom Lag-fråga varda ansedd och behandlad.
N:o 41- 13 Emot den af Utskotten föreslagna ändring i i2:te Cap. 8 § har, jemte åberopande af hvad de deremot afgifne Reservationer innehålla, ytterligare blifvit anfördt, alt ifrågavarande Stadgande, tvifvelsutan ett af de vigtigaste i Skiftes-Stadgan, mäste förblifva oförändradt, så vida Egodelningar skulle kunna befrämjas och med fördel för delegaren verkställas; hvaremot, i händelse Utskottens förslag antoges, betydliga hinder skulle möta för skiftens verkställande, utan att någon sann båtnad derigenom tillskyndades jordegarne.
Stora kostnader äro alltid med skiften förenade, hvarföre det vore betänkligt att ådraga delegare sådan kostnad flere gånger, än behofvet påkallar, och således bäst att på en gång uppgöra skiftet, såsom nyttigt för alla.
Jordbruket kunde aldrig hinna till någon höjd förr, än hvarje jordbrukare bekommit sjelfegande lotter, och sambruket blifvit afskaffadt, emedan den ene der alltid hindrade den andre från det, för hvar och en förmonligaste brukningssätt.
Det vore ock oemotsägligt, att, i fall utbrytning ur byalag lemnades endast den delegare, som det begärde, skulle derigenom stora svårigheter kunna beredas för de öfrige att sedermera erhålla deras lotter skiftade, så fördelaktigt och beqvämt, som, i händelse skiftet på en gång öfvergick hela skiftes-laget; deraf i i4 Lag- samt Allm.
Ko 4.1. allt fall icke ovilkorligen följde skyldighet för samtlige delegarne att taga sina tilldelade egolotter i bruk, endast derigenom något hinder icke lades i vägen för andra delegare, som sådant åstundade, alt komma i besittning af dem tillfallne lotter.
Af hvad sålunda är vordet anfördt och yrkadt, hafva Utskotten icke funnit anledning frånträda, utan snarare hem ta t ytterligare stöd för deras öfvertygelse om behofvet af ett stadgande till förekommande deraf, att delegare i förut storskifladt skifteslag skulle kunna af ensidiga afsigter, till skada för öfrige delegare, medelst begäran om laga skifte, upphäfva och förändra det förut varande Storkiftet; men, i afseende på sättet att tillvägabringa ett mot ändamålet fullkomligt svarande correcliv mot så beskaffadt ofog, har hos Utskotten i öfvervägande kommit: a) att den utaf Utskotten i förra Betänkandet föreslagna ändring i 12 Cap. 8 §, på sätt anmärkt blifvit, torde finnas mindre tillämplig, sedan nu mera endast ett skiftes-sätt lagligen eger, rum, och således, enär genom en delegares erhållna utbrytning, förra Storskiftet blifvit rubbadt, öfrige delegare icke kunna få sina egor i nytt Storskifte lagde. i5 Lag- samt Allm. Besv. o. Oec. Utsk.
F) att all till hela Skifteslaget hörande mark ovilkorligen mäste afmätas, på Charta affattas och gradering derå verkställas, om än skifte sker endast å en delegares lott, och att följaktligen kostnaderne dervid äro i det närmaste enahanda, som om skiftet öfvergått hela skifteslaget. c) att, om utbrytning serskildt lemnäs en delegare, mäste ej sällan inträffa, att derigenom beredes hinder och svårighet för öfrige delegare att sedermera erhålla så fördelaktigt, formligt och redigt skifte, som localen i annat fall möjligen kunnat medgifva. d) att mot det af åtskillige Ledamöter framställda förslag att öfverlemna beslutande rätten, huruvida nytt skifte må ske å förut skorskiftade egor, åt antingen pluraliteten eller ock i:del af jordegarne, efter hemmantal beräknadt, förekomma dessa betänkligheter, att, utom det med god samhälls-ordning icke kan förenas, att den ena medborgarens bestånd och fördel göras beroende af den andres godtfinnande, derigenom ingen säkerhet vinnes, att skifte blifver medgifvet, der det med fördel kan verkställas, och förhindradt, der locala förhållandet är annorlunda; alt den olägenhet, som skulle förekommas, likväl kommer att qvar - 16 Lag- samt Allm. Besv. o. Oec.
Ut t.
N:o stå nästan oförändrad, och, i visst fall, försvårad efter som ej sällan inträffar, att en person, efter hemmantalet räknadt, eger fjerdedelen i skifteslaget, i hvilket fall det skulle af dess godtfinnande bero, att tvinga de öfrige ingå i skifte, huru ofördelaktigt detta än för dem må blifva, likasom derest något mer än | af det samfälliga hemmantalet tillhörde en person, på denna ensam ankomme att för öfrige delegare hindra verkställigheten af det förmonligaste skifte, samt att obilligheten häri visar sig ännu större, i fall beslutande-rätten öfverlemnas åt pluraliteten af jordegare, och slutligen e) dels att, ehuruväl skiftes-kostnaden bör komma i betraktande vid bedömandet af frågan, om nytt skifte må ske eller icke, beloppet af denna kostnad destomindre ensamt torde kunna tagas till grund för afgörandet, som afseende dervid tvifvelsutan jemväl lärer böra göras å de serskilde delegarnes förmåga att bestrida denna kostnad, dels ock att, utan föregången uppmätning af marken och urskiljande af hvad som till inrÖsnings- eller afrösnings-jorden hörer, det måste vara för Landtmätaren svårt; om icke omöjligt, att på förhand med någon säkerhet bestämma den blifvande skiftes-kostnaden enligt taxan, och att följaktligen - Lag- samt Allm.
N.q 41 • 17 ligell en föreskrift härom, såsom overkställbar, vore olämplig.
Utskotten kunna derföre icke tillstyrka antagandet af någotdera af nyss anmärkta förslag; hvaremot, efter Utskottens omdöme, något säkrare medel icke finnes lill vårdande och befrämjande af delegarnes ömsesidiga fördelar och rättigheter, då stridighet derom uppstår, än att öfverlemna pröfningsrätten åt Egodelnings-Rätten, hos hvilken bör förutsättas sakkännedom och oväld.
På grund häraf, och med tillkännagifvande att Utskotten icke kunna instämma i det här förut upptagne yttrande, att, genom 1 Cap. 3 § i Skiftes-Stadgan, ändring skall blifvit gjord i 1 Cap. 4 § Byggninga-Balken, sorn. innehåller ”att ingen häfver väld den By rifva j som i rätta solskifte lagd är _, utan alla jordegare derom åsämjas” j efter som detta stadgande, genom földt gällande Skiftes-Författningar, blifvit lill all kraft och verkan upphäfvet, anse Utskotten sig böra tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer, alt, med bibehållande ej mindre af stadgandet i r Cap. 3 §: att förut fastställdt storskifte icke mä ligga i vägen för erhåll ande af nytt laga skifte, än äfven af föreskriften i ia:te Cap. 8 §: att när laga skifte pä en bih. till It.
Prat. 1828 och 1829. 7 Sami. 2 A/d. 2 i5:e H t. 18 Lag-samt Allm.
No 41. eller flere delegares begäran •verkställes, sådant skifte bör bela skiftes-laget öfvergå, det vilkor likväl dervid måtte varda fästadt, att noggrann och fullständig undersökning och pröfning först må ega rum, huruvida nytt skifte kan verkställas till allmän fördel, utan någons förnärmande.
I sådant afseende anse
Utskotten det för ett serskildt fall gifna stadgande, som innefattas uti I2:te Cap. 12 § böra erhålla en mera allmän utsträckning, och föreslå alltså följande förändrade redactiou af berörde i2:te §. ”Har Storskifte förut öfvergått ett Skif teslag, då bör, om delegare det äskar, förr än nytt skifte verkställas må, Landtmätaren och Gode Män undersöka huruvida detsamma, med afseende å så väl belägenheten och jordens beskaffenhet som de med skiftet förenade kostnader och delegarnes förmåga att dem bestrida, kan, utan att bereda någons skada och förlust, för skifteslaget i allmänhet blifva förmånligare, än det redan varande Storskiftet; hvarom Landtmätarens och Gode Männens utlåtande bör till Egodelnings-Rätten öfverlemnas, på sätt i nästföregående § sagdt är.
Besv.o.Oec. Utsk. Uti.
N.o 4.1. 19 Vidare förekommer det af en Ledamot i Högvördige Preste-Ståndet, Kyrkoherden Ahlgvist framställda yrkande, dels att Utskotten, vid ytterligare granskning af frågan örn vitsord tiil erhållande af laga Skifte, borde afgifva bestämda yttranden, huruvida en hemmans-egare i By, som eger någon jord till hemmanet inom annan
Bys rågång, må begära nytt skifte i denna sistnämnda, der han hvarken är bosatt, eller liufvud-egorna till hemmanet finnas belägna, samt huruvida egare af utjordar, urfjällar, håpar, donations-jordar o. s. v. äro berättigade att äska skifte inom by, der desse jordar äro belägna, dels ock att en ny § måtte i Skiftes-Stadgan intagas af följande innehåll:
Finnes hemman i by, som förut ifrån samfällda egor är utbrutet och icke eger sin jord i flera, än 3 skiften, det är laga skiftadt, och må icke, emot egarens vilja, nytt skifte undergå, utan blifver det vid sin innehafvande jord bibehållet, om egaren dit antingen redan afflyttat eller vill afflytta sina hus.
Rörande förstnämnde 2:ne omständigheter innefattar Skiftes-Stadgan i 5, 6 och O • 7 §§, efter Utskottens förmenande, tillfyllest görande föreskrifter för de fall, Motionairen afsett; och den föreslagna nya § torde vara mindre behöflig, enär 3 § i 1 lo Lag- samt Allm.
N.o 4U Cap. bjuder, att verkställd enskiftes-delning, sorn laga kraft vunnit, eller skifte, sorn, enligt Kongl. Kungörelsen den 20 Febrtiarii 1821, under sådan egenskap fastslallcit blifvit, icke må genom nytt skifte rubbas, så vida ej alla delegarne sämjas att till ännu större beqvämlighet ego-lotterna sammanlägga.
Utskotten anse sig alltså sakna gällande skäl att understödja Herr Kyrkoherden Ahlqvists förslag.
Slutligen,bär Herr Friherre Cederström, Jacob, emot Utskottens afgifna yttrande, i anledning af det af Herr Tham yppade tvifvelsmål, huruvida, enligt i2:te Cap. 8 §, med Skiftes-lag rätteligen bör förstås alla i samfälligheten varande hemman, eller alla å dessa hemman befintliga serskilde Åboer, anmärkt, att definitionen på skiftes-lag borde erhålla följande lydelse: ”Med skifteslag förstus den samfällighet, som skiftas, eller hvarutur skiftet sker'”.
Utan att bestrida rigtigheten af denna definition, måste likväl dervid erinras, att den samma icke innefattar svar å den fråga Herr Tham framställt, och hvarom han funnit den af Utskotten meddelade upplysning nöjaktig; vid hvilket förhållande, och då Utskotten nu lika litet som förut kunna inse att Skiftes-Stadgan i förevarande del fordrar förtydligande, hemställa Ut - Lag- saint Allm.
Occ. Utsk. Uti.
N.o 41- 21 skotten, att Herr Friherre Ceder ströms an. märkning måtte lemnäs utan afseende. 1 Cap. 6 §.
Ridderskapet och Adeln har Herr Friherre Wrangel af Adinal, Henning, anfort, alt ett serskildt förhållande inträffade för vissa delar af Skåne och Halland, der upphemtning af hafstång utgör en stor herrlighet, som aflägse boende Strandegare sällan kunna begagna, emedan de närmast boende genast upplägga tången, så snart den af stormen kastas i land och derigenom blifver deras egendom.
I fråga om sådane herrligheter vöre det, efter Friherrens förmenande bårclf, att neka ett laga skifte af stranden, hvarigenom vissa delegare, som nu hafva den gemensamt med andra, skulle beröfvas en betydlig fördel och lida intrång på sin egande-rätt, och vore förhållandet enahanda med de redan i § omnämnde föremål.
Utskotten, som uti serskildt Betänkande, i anledning af derom väckt fråga, föreslagit sådane åtgärder, som förmenats kunna föranleda ett allmännare deltagande i rättigheten att upphemta hafstång, anse sig icke kunna för detta ändamål föreslå någon ändring i förevarande § för Skåne och Halland.
Med fästad uppmärksamhet derå att § endast alser de fall, då en icke jordegare inom skiftes-laget, likväl gemensamt med 32 Lag- samt Allm.
N.o 41- detsamma, eger någon så beskaffad rättighet till skogsfång eller mulbete m. in. som oranämndt blifvit, synes ostridigt att utbrytning deraf genom laga skifte ej bör kunna medgifvas, så framt jord-egarne sjelfve icke vilja skifta, efter som följden deraf skulle blifva, att nyttjande-rätten utvidgades och förvandlades till egande-rätt.
Ståts-Utskottets Utlåtande JVs 99 13 mera tillsyn liksom för mindre kostnad, då de utfördes under militäriska lydnadsförhållanden.
Efter inhemtandi: af berörde yttranden hade Kongl. Majit anbefallt Chefen för Topografiska korpsen att upprätta och till Kongl. Majit inkomma med ett fullständigt förslag om sättet och vilkoren för det Ekonomiska karteverkets bearbetande genom Topografiska korpsen, till åtlydnad hvaraf bemälde
Chef i afgifvet underdånigt memorial, jemte det han dels visat, att, om den ifrågaställda föreningen sattes i ver - ket, de af Rikets Ständer anslagne 21,730 Ridr blefve tillräcklige till aflöning åt två afdelningschefer, tagne bland Topografiska korpsens officerare med ett arfvode af 1,300 Ridr hvardera och 10 underofficerare med 1,310 R:dr i lön hvardera, äfvensom till beklädnadshjelp, inqvartering med flere dylika utgifter, dels erinrat hurusom det måste ligga i de topografiska arbetenas intresse att möjligast påskynda de ekonomiska, hvilka borde föregå såsom utgörande de förras grundläggning, framlagt en fullständig plan för de båda karteverkens utförande i samband.