Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De 3:ne sista årens dels förhöjda spanmålspriser, dels nedsatte jernpriser hafva äfven ofördelaktigt inverkat på denna rörelse, så att jernverken i Länet, så gynnade de än äro af goda vattendrag och i allmänhet tillräcklig skogs-tillgång, och så mycket de i sin nion bidraga ej mindre till underhållande och förökande af en större folkmängd, än till penninge-förtjenst för allmogen genom kolning och spanmåls-afsätlning, efter all anledning, under nämde tid, lemnat sine ägare mindre behållning.
Vid de fyra masugnar och sexton jernbruk, med tillörande manufaktur- och spik-hamrar, som finnas i Länet, sysselsättas 720 personer och tillverkas årligen omkring 16,000 skeppund, stål- och manufaktur-smide inberäknat.
Andre förbättrade metoder äro, mig veterligen, icke införde, än de vid Lögdö bruk med mycken kostnad inrättade kol och rostugnar, som funnits ändamålsenlige och hvarigenom mycket både ved och dagsverken besparas, Fabri - Fabriker, bruk och andre näringar, som icke tillhöra bergsrörelsen.
Sådana äro, å landet, Sandö och Skönviks glasbruk, Nyede pappersbruk, vifsta skeppsvarf, samt tullmjölqvarnar, salusågar och tegelbruk, till antal enligt tabellen.
Vid de begge glasbruken, som äro, i afseende på kommuniation, val belägne, och hafva god vedtillgång, arbeta 63 personer.
Ärliga tiilverknings-beloppet skattas till 40,000 R:dr.
Pappersbruket, det enda »°rr om Helsingland, har hittills icke varit så förestådt, att någon särdeles
Vinst deraf ägaren tillflutit.
Det uppgifves numera endast sysselsätta 3 å 4 personer och tillverka 584 ris papper till ett värde af 1100 R:dr.
Till Afskeppning pa utiikes ort af bjelkar och bräder, men sällan af jern, reder Ufsta skeppsvarf, för det närvarande, fyra utrikes-gående skepp och briggar från 145 till 200 lästers drägtighet samt ett inrikes gående; varande således, sedan sista Fenrårs-Berättelsen, skeppens antal minskadt med 3:ne, hvaribland varfs-bolagets största och vackraste fartyg genom olyckshändelse, ljölqvarnarne underhållas nied säker dock ej hög vinst för ägarne, i anseende till mängden af husbehofs-qvarnar.
Vid salu-sågarne, som, med undantag af de finbladige, skötas med ägarnes eget folk, tillverkas, utom till husbehof, årligen emellan 20 och 3o,ooo tolfter i tvåtums räkning.
Af e begge tegelbruken, för hvilka tjenlig lera saknas, är allenast det ena af jiågon vigt.
Detta, tillhörigt Utansjö bruk och drifvet af dess folk, lillverai 15,ooo murtegel, som afsättas inom orten och i värde uppgå till 3oo , lr.
Uti Ahlnö socken finnas några kalkugnar, lemnande en måttlig afkastning och dervid 16 personer sysselsättas, de tider arbetet pågår.
Jagt kan numera icke räknas för någon näring i orten, odast i fjell-socknarne idkad har den äfven der, under de sednare åren, jdärkbart aftagit.
I anseende härtill och det uppköp som af ortens landthandlare sker, har det inträffat, att, vintertiden så väl bär i staden, som å ^arknaderna, priset stegrats och t. ex. för en hjerpe, uppgått till 16 å 28 t?'
R:gs- Strömmings-fisket, som hufvudsakligast idkas af borgare från ernösand, Sundsvall och Gefle, emot arrende tili Kronan eller strandägar— \ är dock derjemte för kustboerne en fördelaktig binäring och fortfar att Jö’a det i mon af fångstens beskaffenhet, under det laxfisket deremot så vid många fisken, fångsten icke svarat emot det arrende, som .olat till Kronan utgöras.
Och då följaktligen, utom förlust af tiri och ar~ , e, penningar stundom måst tillskjutas för arrendets afbördande, har såll!t haft till följd en ofta betydligen nedsatt afgäld, och svårighet att få läLandsh.
Femårs-Berättelse för liester-Norrlands Llän. 2 genbeten utarrenderad.
Öfver orsakerna till laxfångstens åtagande är svårt att lemna ett säkert omdöme, men förnämligast vill nämde förhållande härledas dels från de privilegierade fiskeriernas mängd, särdeles vid utloppen» hvarigenom laxen hindras att upp i elfvarne lägga sin rom, dels af den mindre snö, som fallit i fjelltrakterna och de deraf minskade fjellfloderna.
Af sik och andre Åskslag är fångsten obetydlig.
Tjärubränning, ehuru både enlig med ortens naturtillgångar och af Länets hushålls-sällskap med premier uppmuntrad samt af enskilte jemväl understödd, har dock ej ernått någon förkofran, minst så att den kan anses såsom en binäring, och torde föga kunna bringas derhän, så länge allmogen, genom andre näringar på lättare sätt, kan förskaffa sig penninge-förtjenst.
Salpeter-tillverkning har ej eller tilltagit i den mon, hvartill det af Staten bestådda höga lösningspris för salpetern borde uppmuntra.
Med pottasketillverkning och terpentin-kokning har, i någre socknar, början skett och torde, med understöd från Statens sida kunna bringas till näringsgren i orten.
I Ångermanlands Norra fögderi, premielärftets stamort, har förlidet år sådant lärft ända till loide klassens finhet blifvit tillverkadt.
Afsättning»! är ej så liflig, som förmodas borde, men anses dock inbringa omkring 180,000 R:dr årligen.
Utom vid bruken, såsom redan i underdånighet nämdt är, gifvas få tillfällen till forslor, och af gästgifveri-skjutsen, samt särdeles hållskjutsen, såsom erfordrande en uppvaktning, den skjutshåll icke ersätter, är någon egentlig penninge-förtjenst ej påräknelig.
Af en mindre del jordbrukare idkas, utöfver husbehof, hvarjehanda vinterslöjd, dertill räknas större och mindre trädkäril, trädskedar, stolar m. m.
Till sjöfart äger alimogen några få fartyg, hvarmed bräder, ved och landtmauna-varor på Heiv nösund och Stockholm utskeppas.
Af alla dessa näringar, om hvilka det gemensamt gäller, att de äro med Örtens läge och naturtillgångar enlige, samt för deras idkare i mer och mindre grad fördelaktige, bidragande, hvar i sin mon, till välstånd på det hela, kan ingen sägas genom allmänt understöd underhållas, ehuruväl premier ännu utgå för dea finare linneväfnaden, likasom ingen bland dem egentlige11 kan anses inverka ofördelaktigt på jordbruket, utom hvad måhända angår / 11 den i Norra Ångerrannland uppdrifna lärfts-produktionen genom, det utmag-. rande linsädet och jordens vårdslösande i öfrigt.
Ortens landtmanna-varor, bräder, bjelkar, ved, fogel, smör, fläsk, talg och skinn, sälja en del invånare sjelfve eller genom ombud 1 Rikets sydligare provinser under hopp om större vinst.
Öfriga varuförrådet afsättes i Hernösand och Sundsvall samt vid Borgsjö, Sollefteå, Hammars, Ullångers, Häggviks, Själevads, Arnäs och Fjellsjö frimarknader, ej lindre än vid Svartviks, ‘Wifsta, 'Skönviks, Nylands, Näske, Domsjö och Huselus lastnings-platser.
Öfverallt på desse afsättnings-stäUep förspörjes, särdeles bland städernas borgerskap, klagan öfver den så kallade landl-handeln.
På den tid allmogens befattning med handeln var inskränkt till föryttrande å södra orterna af egen och grannars medhafvande gårds-afvel, samt att i utbyte hemföra penningar och förnödenhets-varor, lärer någon anmärkning deremot icke kunnat med fog göras, annorlunda än så vidt dylike utfarter i handels-ärender haft ett menligt inflytande på allmogens lynfle och sedlighet.
Från denna för orten förmonliga rörelse har den, i motett förhållande, allt mer och mer förändrat sig till verklig landthandel, som munera idkas icke blott af hemmans-ägare, utan jemväl af torpare och drängar, och hvarvid merendels så tillgår, att landt-handlaren, vid marknader och deremellan i säljarens hemvist, verkställer uppköp af ortens produkter sällan mot kontant betalning, dock med löfte om sådan, efter skedd försäljning; men då denna ej utfaller efter önskan, och då landt-handlaren, ofta för att kunna bli af med varan och måhända lika ofta af stegrad vinningslystnad, Ser sig nödsakad eller låta förleda sig, att, i stället för penningar, taga brånan, likörer och lux-artiklar, måste säijaren låta nöja sig med den betalning, *om kari fås, äfvensom landt-handlaren söker att, hvad han kan, prångla på 'Wi förre af sitt hemförda kram.
När härtill kommer, att dessa handelsbolag, merendels verkställda utan nödig beräkning af tid och omkostnader, £fta inleda i skuldsättning samt vingleri, och att landt-handeln från jordbruket rycker en mängd ynglingar samt återlemnar dem frånvande all trägne och mödosammare sysselsättning, så visar sig samma handel, sålunda mtidhafd, vara af temligen eftertänklig art.
Då detta öfverklagade förhål}aUde till en del velat' härledas från Norra Ångermanlands aflägsenhet från opstad, har fråga uppstått örn en köpings anläggande derstädes, hvartill Eder Kongl.
Majit äfven täckts lemna Nådigt tillstånd.
Hvad förra berättelserna innehålla angående gårdfari-handelns skadlighet gäller äfven för närvarande.
Under de sist förflutne fem åren har något hemmen icke ingått i skatt eller blifvit af öde upptaget eller i ödesmål förfallit, hvaremot 4o nybygges-anläggningar beviljats, äfvensom hemmans-klyfningar årligen fortgått, under iakttagande af förfatlningarnes föreskrift örn undersökning rörande besutenheten.
I afseende på skiftes-delningarnes fortgång inom denna landsort talar det förhållande, att, ehuru Länets alla hemman förut fullnog storskiftade, under nämde tid eller de första fem åren efter det Eder Kongl. Maj.ts Nådiga skiftes-stadga vidtog att vara gällande, icke mindre än 271 remisser blifvit sökte och af Eder Kongl. Majus befallningshafvande beviljade till laga skiften, af hvilka flere äro afslutade och andre under verkställighet.
Verkningar ne häraf skola tvifvelsutan yttra sig uti en jordbrukets friare utveckling, sedan det tvång upphört, hvari ägoblandning och beroende af grannar förut hållit landtmannen fjettrad, och som onekligen vid många tillfällen förlamat hans verksamhet.
Hå bruk och vattenverk här i Länet ganska sparsamt äro till vatten-uppdämningar å andras ägor berättigade, kan härutinnan något hinder för jordens odling icke sägas vara för hand.
Arrendatorernes antal är ringa och kan, i saknad af tillförlitlige uppgifter, förhållandet emellan dem och sjelfegande jordbrukare ej med noggranhet bestämmas, men torde i en del af Länet kunna antagas som i till 20.
Antalet af post-hemman uppgår tili 23 och af gästgifvare-gårdar till 5o.
Stcits-bidrag.
Utom hvad tabellen innehåller rörande värdet af allmänna besvär och onera, bör här anföras, att, vid jemförelse emellan detsamma odx hemmanens uppskattnings-värde, jordbruket finnes vara nog betungadt och att denna moder-näring såmedelst hindras i sin fortkomst, emedan utaf den behållna afkastning och den arbetskraft, som dertill påräknas» en stor del bortgår i utskylder och andre prestationer, jemte det, under i3 jordbrukets försummande, sådane binäringar tillgripas, som förr inbringa penningar, hvilket är händelsen i de svagare sädes-orterna, der en måhända öfverdrifven brädsågning måste, till krono-utlagors och andre utgifters afbordande, öfvas.
I synnerhet bära nybyggena med moda sin skatt, sorn, fastän, i anseende till deras belägenhet i Länets aflägsnaste och ofruktbaraste delar, bestämt efter den i författningarne medgifne lägsta grund, likväl synes vara för hög, enär det egentligen är för mulbetet eller några å skogen glest spridda myror, som nybyggaren skattar, ty det dåliga åkerlandet gifver antingen svag gröda eller missväxt, och skogs-produkterna kunna, for aflagsen lieten ej med fördel afsättas. , 1t ..
Län, är eljest, ibland allmänna besvär och onera, skjutsningen ganska tung och hinderlig för bufvudnaringeh, och genom deli sysslolöshet och de tillfällen till hvarjehanda u svafningar, som under ludin i ogen äga rum, är åtminstone hållskjutsen tillika 1 moraliskt afseende förderflig, och Konungens Befallmngshafvandes bemödande att ställa gästgifvare-skjutsen på entreprenad har hittills fruktlöst aflupit.
Lii del socknar i Länet, belägne 10 å 20 mil ifrån stora landsvägen, kunna ej utgöra sig ålöpande skjuts-skyldighet, utan är den, emot viss afgift pa selande! fördelad på landets Öfrige invånare.
I anseende till vagarnes längd samt mängden af större och mindre vattendrag, är ock under de» korta och dyrbara sommartiden, väg- och bro-byggnaden, samt under de langa.och^ svara Vintrarne, snöplogning och skottning högst betungande för jordbrukaren, som i allmänhet också besväras, dock på en för jordbruket mindre angelägen årstid, af långväga tionde- och gärdes-spanmåls förslöv;, äfvensom mycken tid jemväl förspilles vid pastoralier!^ lefvererande å särskild terminer,, dei de icke äro, genom öfverenskommelse till färre artiklar reduceiade.. v Värdet af de i tabellen uppförde onera är funnet utaf Kronans räkenskaper, vederbörandes uppgifter till bevillnings-taxering samt krono-betjenin sens för hvarje socken meddelade upplysningar. ... , .» 1 . § Politi Någon allmän anstalt till ordningens och sedlighetens vidmakthållande*har, under de eista fen, åren, ej anseus af hebert |p l*t hvar; emot inom Åtskilliga församlingar öfverenskomme ser blifvit fo. detta anda inål träffade samt af Eder Kongl. Majlis Befallningshafvande
Och då 1-758 års ännu gällande by-ordning, 1 anseende till förändrade forhållanden, 7funnits i fiodela!- mindre lämplig, hav ^-styrelsen vant betänkt att om ny by-ordnings utfärdande föranstalta.
Alla lands-fors garne befinna sig ännu i saknad af skol-inrättningar, så att föraldrar*® sjelf - — i4 — ve vanligen måste besörja sina barns undervisning i läsning och de första religions-begreppen; men, stundom anlitas ock särskilde skol-lärare, hvilka turvis besöka byarne; varande för dem, som åstunda räkne- och skrif-konstens inhämtande, enskilt biträde inom socknarne att tillgå, eller begagnas för någon tid de i städerna befintlige publike-skolor.
Öfver helsotillståndet vaka närmast, jemte krono-beljeningen, de numera inom hvarje församling inrättade sundhets-nämder, och äro till helsovårdens handhafvande fyra provincial-läkare i Länet anställde, hvarjemte i de fleste socknar barnmorskor blifvit antagna.
Oaktadt smittkoppor under de sista åren varit gängse, har vaccinationen dock i allmänhet icke blifvit handhafd med den omsorg, som man förväntat och hvartill af Läns-styrelsen meddelte anmaningar bort föranleda.
Då församlingarnes fattig-kassor äro för obetydlige, att gifva en afkastning i allmänhet svarande mot faltig-försörjningens behof och, utom Länets begge släder och tio större socknar, de
Öfrige församlingarne ännu ej försedt sig med fattighus, afhjelpes bristen genom sammanskott af spannmål gller andre födoämnen till de mindre behöfvande, genom barns och ålderstegne eller sjuklige fattighjons inackorderande hos enskilte, och genom andres underhållande vissa dagar på hvarje hemman, vid hvilket förhållande och då klagan från egentliga fattighjon icke försports, jag anser fattig-försörjningen i Länet tillräcklig och nöjaktigt inrättad, enär anledning dessutom är, att församlingarne, i brist af fattighus, hvilkas kostsamma inrättande och underhållande, vid ett mindre antal fattige, gerna undvikes, mer och mer antaga utvägen af fattighjonens inackorderande och således efter hand afskaffa den så kallade sockengången, såsom mindre lämplig.
Gästgifverierne befinnas i försvarlig ordning, och är en fullständigare dagboks-kungörelse utfärdad samt nödig tillsyn öfver efterlefnaden deraf vederbörande anbefalld.
— Till underdånig följd af Eder Kongl. Maj:ts befallning hörde, rörande utvägar till förhöjde premier för rofdjurs utödande, hafva Länets invånare, genom utsedde deputerade, under den 7 Februari i83i, åtagit sig, ätt dels pastoratvis, dels socknevis, genom sammanskott af hvarje matlag, som äger kreatur, erlägga premier eller så kallade skottpenningar för inom pastoratet eller socknen, utom' skallgång, dödade björnar, vargar och lodjur till det af Eder Kongl.
Majit i Nåder stadgade belopp eller tolf R:dr för björn, nio R:dr för varg och sex R:dr allt Banko för lodjur; och har beslutet härom vunnit Eder Kongl. Maj:ts Nådiga fastställelse.
Uti den i Hernösands stad för Länet inrättade sparbank uppgår insättningarnes belopp till 3522 R:dr 3i sk.
Af de inom Länet befintlige 5g särskilta socknar äro numera 22 försedde med sockne-magasiner, hvaremot i de Öfrige så kallade sparlårs-inrättningar dels redan blifvit vidtagne, dels komma att äga rum, sedan reglementen derföre, under den 7
Maj 1831, vunnit Eder Kongl. Maj:ts Nådiga fastställelse.
Sistnämde magasinerings-anstalt, som i flere fall och i synnerhet derigenom anses förmonligäre för orten, att, medelst densamma, ett större qvantum spanmål blir, i behofvets stund, att påräkna, än genom sockne-magasinerna, enligt nu gällande reglemente för desse, har vunnit allt mer och mer förtroende, och är fråga jemväl väckt, att, utom hemmans-ägare, som redan äro det, göra torpare och andre hvilka å landet besitta jord, delaktige i sparlårs-inrättningen.
A landet finnes icke någon privilegierad krog. § 5.
Hernösands stadbelägen på Hernön i granskapet af Ånger man-elfvens utlopp i Bottniska viken, har två goda hamnar invid staden, förenade genorn det emellan ön och fasta landet löpande sund, som fordom kunnat med fartyg genomfaras.
Handel och sjöfart, handtverkeri oell strömmings-fiske* jemte ringa jordbruk, äro de närings-fång, hvarpå staden i synnerhet grundar sitt bestånd.
Utrikes handel och sjöfart drifver staden enskilt med sex egna fartyg från 5i till 124 lästers drägtighet, och i Wifsta varfs bolag, med fyra fartyg från i45 till 200 läster, hvarmed utskeppas bjelkar och bräder, jemte smärre partier tjära och jern, till sådane platser, der dessa produkter förmodas kunna med bästa fördel afsättas, och som under vintertiden erbjuda fraktförtjenst i Europas södra farvattén.
' Stadens inrikes handel, förnämligast sysselsättande sig med uppköp at ortens landtmanna-produkter och deras föryttrande i hufvudstaden, hvarifrån specerier och kramvaror samt, i sednare tider, betydliga partier bränvin återhämtas, bär icke vunnit den betydenhet, sofia den, i betraktande af stadens förträffliga läge, af dess lätta vatten-kommunikationer efter Ångermanlands V — i6 - hafskust samt dea io mil segelbara Ångerman-elfven, och af den ymniga produktion, som det omgifvande landet alstrar, både bordt och kunnat ernå.
Såsom orsaker härtill uppgifvas en för långt drifven landthandel och den år ifrån år fortsatta gårdfarihandel^ Handtverkerierna, inskränkte till hvad stadens och landets invånare behöfva, erbjuda, med vilkor af flit och ordentlighet, sina idkare en säker utkomst.
Fisket idkas af 85 borgare, hvilka, i saknad af staden tillhörande fiskvatten, dels arrendera Kronans fisklägenheter, dels, efter öfverenskommelser med allmogen, dess skattefiske» begagna.
Genom de sednare årens höga fiske-arrenden oell då fångsten icke eller varit öfver medelmåttan, har, bland denna del af borgerskapet, en allmännare fattigdom börjat förmärkas.
Den strömming, som af stadens fiskerskap fångas och insaltas, åtgår till det mesta för stadens och landets eget behof, och det är endast vid ymnigare fiske, 6om något kan, jemte kustboernes fångst, aflåtas till Stockholm och Gefle.
Beträffande handelns närvarande skick, har landels hufvudsakligaste export-artikel, trädvarorna, de sista åren, å utrikes ort fallit till ett ovanligt lågt pris, äfvensom fraktfarten varit föga lönande.
Brädhandelu besväras ock af medtäflare bland åtskillige andre städers grosshandlare, som, genom hållna ombud eller till orten afskickade expediter, lid efter annan, dragit en stor del deraf under sig.
Och då härtill kommer, att staden år 1331, åter förlorat tvenne utrikes gående fartyg, har sådant allt haft till följd en ytterligare minskning i den vanliga utrikes exporten.
Den inrikes handeln, som vid här ofvan antydde förhållande borde hvila på en säkrare grund, har dock, för likaledes anförde orsaker, till stor del frångått stadens handlande, hvilka nu måste betraktas såsom täflande med ortens landthandlare, derigenom dea påräknade förtjensten nedsättes och ofta uteblir, handels-rörelsen förlamas och mångens obestånd åstadkommes.
Särskilts prohibjtiva författningar till stadens förmon finnas icke.
Per medium uppgår tolags-afgiften till 36o B:dr, hamnpenningar till 5o R:dr, mudder-penningar till 15o och bro-penningar till 12 R:dr årligen, och de ringa våg-penningarne tillfalla vågmästaren, såsom lön.
Det öfriga besås vanligen med kom hvart sjunde år till det tionde och igenlägges derefter för hö-växt.
Pär - i7 — Här varande gymnasium samt lärdoms- och närings-skola bevistas af ett betydligt antal stiftets ungdom, som undervisas af skicklige och för lärdom kände lärare.
Nybergs i lifstiden gjorde testamentariska disposition, två 'fri-sängar underhållas å lazarettet för fattige sjuke bland stadens invånare.
Å stadens fattighus underhållas 16 personer för ålder och bristande arbets-förmåga, äfvensom ett mer än dubbelt antal medellöse och behöfvande erhålla understöd qvartaliter, hvarjemte ett visst antal fattige borgare- och sjömans-enkor samt deras barn, efter Nybergska testamentet, njuta årliga pensioner från 20 till 5o R:dr Banko.
Under samma tak med fattighuset, är ett nytt arbetshus inrättat på stadens bekostnad, jemte en fattig-skola, hvarest emellan 5o och 80 fattige barn el ba lia undervisning efter Bell-lancasterska metoden af en dertill antagen, med lön äfven af staden försedd lärare: varande till upphjelpande af denna maktpåliggande skol-inrättning-, utaf aflidne Rådmannen And. Rydqvist, genom testamente af den 25 April 1831 en everdelig fond anslagen af tretusende R:dr Banko, hvaraf årliga räntan skall utgöra en tillökning i lärarens löne-förmoner.
Ett mindre gästgifveri underhålles af staden till resandes fortskafFande derifrån.
Sundsvalls stads belägen uti Medelpads landsskap, vid den så kallade Selångers-ån, och omgifven af flere socknar emellan Indahl- och Ljungaelfvame, hvilka begge förena sig med hafvet vid inloppet till stadens goda och beqväma hamn, äger således ett fördelaktigt läge för handel, sjöfart .och handtveikerier, som, jemte jordbruk och strömmings-fiske, utgöra de näringsfång, hvarpå staden i synnerhet grundar sitt bestånd.
Den vidrige konjunkturen oaktadt, har trädvaru-handeln på utrikes orter snarare till- än aftagit, så att, efter medel-beräkning för den tidrymd, Sorn denna berättelse omfattar, exporten årligen, från Sundsvall och underlydande landt-hamnar, utgjort, utom åtskillige andre träd-effekter af mindre betydenhet, 13,651 stycken bjelkar, i5,a65 tolfter bräder af olika dimensioner, 2815 stycken sparrar, a3o stycken spiror och 100 tunnor tjära, jemte '555 skeppund stångjern, samt 8 skeppund spik; och har värdet af nästlidet års export, då 65 laddningar utklarerades, uppgått, efter gällande tullL an dill.
Femårs-Berättelse för JVester-Norrlands Lufi. 3 i8 taxa, lill 172,226 R:dr Banko.
Förnämsta export-artikeln Ilar, utom något specerier, medicinalier och viner m. m., bestått af salt, hvaraf årligen från utrikes orter blifvit införde omkring 3ooo tunnor; utgörande värdet af de under sistlidet år importerade varor 14,611 B:dr Banko, likaledes efter tulltaxan berak nåd t.
Stadens inrikes handel sysselsätter sig ock hufvudsakligen med föryttrande af landets trädvaror, deraf, efter medel-beräkning för de sista fem åren, till inrikes orter och förnämligast på Stockholm afskeppats 5,3o5 st. bjelkar, i,335 st. sparrar, 654 tolfter diverse bräder samt 5,3o4 gevärsstockar m. m. och deremot återhämtas specerier, tobak, mjöl, kramvaror och bränvin m. m.
Afsättandet af landets öfverskolts-produkter utaf viktualier, kan numera anses nästan helt och hållet hafva frångått staden och kommit i landthandlares händer.
Den länge sporda klagan öfver intrång i stadsmanna-närinkringfarande vestgöthe-handlande har icke eller funnit skäl till sjöfarten äger staden i3 egna däckade fartyg, af tillsammans 65o lästers dräktighet, samt en tredjedel i Wifsta skepps-varfs bolag.
För utrikes exporter befraktas dessutom andre Svenska städers skepp och i synnerhet Norrska, äfvensom hamnen, i sådant ändamål, varit besökt af några främmande nationers fartyg.
Stadens inrikes gående fartyg finna också en icke obetydlig sysselsättning med öfverförande till Stockholm af jerntillverkningar från omkringliggande bruk, hvilka i och invid staden hafva sina upplags-platser.
Deremot hämtar allmogen sitt behof af denna vara hufvudsakligen utaf kust-socknarne* invånare, hvilka som binäring idka strömmings-fiske och afsätta sitt öfverskott, vid de tvenne årliga marknaderna i staden uti Juli och September månader.
Den tobaks-fabrik, som funnits i staden är för arne år sedan nedlagd i följd af ägarens inråkade obestånd.
Stadens inkomster uppgå, per medium, af tolag, till 3oi Rrdr, väg' penningar 200 R:dr, mätare-, packare- och stads-afgifter j4o Rrdr, samt hamu' garne a! tystnad.