Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
RegeringsFormen , som försäkrar Borgerskapet om bibehållandet af sina privilegier, och dels emedan hvarken Tolag vore Bevillning, eller Utskottets hemställan varit föranledd af någon Kongl.
Proposition , eller vid Riksdagen väckt Motion; hvarförutan Hr Poppius inom Ilögvördiga Preste-Ståndet an - rjo Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.o 44- sett lämpligast, att Tolagen helt och hållet upphörde, och städerne finge ersättning af Tullmedlen , svarande emot hvad Tolagen för io, i5 eller 20 år utgjort, för hvilken ersättning, sannolikt uppgående till i5o,ooo R:dr, Tullverket kunde hållas skadeslöst genom motsvarande tullförhöjning; anförande såsom skäl härföre : att Tolagen utgår efter olika procent af varornas värde; att den i flere städer å vissa varor öfversliger sjelfva tullen; alt Tull-Taxan kunde då säkrare än nu regleras; och att städerna alla Ar hade lika inkomst.
Hvad först privilegii-frågan angår, så bar Utskottet icke vunnit någon tillförlitlig upplysning, att Tolagen verkligen är i städernas privilegier dem försäkrad, men för visst kan antagas , att i dessa privilegier icke stadgas, det Tolag skall erläggas för alla varor , helst i förra tider och intill år i8a3 mångfalldiga varor varit från Tolag fritagna , och att således Utskottets hemställan om undantag för några få artiklar alltför väl kan stå tillsammans med, ytan att förnärma, privilegierna.
Då dessutom beloppet, hvarmed Tolagen fått utgå och grunden för dess beräkning alltid varit ett föremål för serskild pröfning, icke allenast vid Tull-Taxornas uppgörande, utan äfven deremellan genom Kongl. Resolutioner, skulle med samma skäl kunna sä - Be vllin ings-Ut skottets Utlåtande K.o /f/f. J t gas. alt ofvan nämnde Privilegier, vid dessa tillfällen, blifvit rubbade , då 1 ikväl städerna , efter hvad förra Betänkandet utreder, genom de sedan sista Riksdag förändrade grunderna för Tolagen och dess utvidgning till en mängd varu-artiklar, erhållit så betydligt ökade Tolags-inkomster, alt exempelvis Tolagen för Stockholms stad, hvilken år 1823 uppgick endast till 126,535 R:dr 6 sk., deremot år 1828 uppgått till 197,185 R:dr 3o sk. och således blifvit ökad med 70,650
Då härtill kommer, att Tolagen i en del Städer uppgått lill så högt belopp, att den öfverstigit behofvet och ansetts så dryg, att vederbörande af sådan anledning bos Kongl. Majit anhållit om tillämpningen af de förra grunderna för denna afgifts beräkning; så lärer det vara oemotsägligt, att i alla händelser Sjöstäderna hafva haft betydlig tillökning i inkomst genom Tolagens förändrade beräkning, och att den lilla jemkning, som nu är i fråga, lika litet med skäl kan klandras från billighets- som rättssidan, äfvensom att städerna i allmänhet torde finna sig föga belåtna, om man i denna del återginge til! det förhållande, som egde rum på den tid, ifrån hvilken de vilja datera sina på föregifna privilegier grundade rättigheter.
För öfrigt kan Utskotlet icke medgifva sig obehörigt hafva handlagt denna faå» 72 Bevillnings-Utskoltets Utlåtande N:o 44* ga ; då Utskottet för sina förslag icke är bundet vid Propositioner eller enskildes Motioner; då Tolagen, jemte Tullbevillningen, utgår efter viss procent af varuvärdet, och vilkoren för meranämnde afgifts beräkning alltid varit i Tull-Taxan bestämda; då den egentligen är en af allmänheten utgående beskattning, samt fritagande från Tolag för vissa varor, hvilka borde med möjligen minsta in- eller utförsels-afgifter belastas vid Tull-Taxornas upprättande, varit en med sjelfva stadgandet om Tolagen lika uråldrig praxis.
Hvad slutligen angår Herr Poppii förslag om Tolagens upphörande emot ersättning till Städerna af Tullmedlen; så linner Utskottet deremot förekomma : att, då Tolagen för alla Rikets Städer torde uppgå till 4 & 5oo,ooq R:dr om året, Tullbevillningen, för att kunna bära denna summa, skulle fordra en betydlig tillökning i procenten, hvilken en annan tid kunde anses lör hög, och utan afseende på dess tillkomst blifva nedsatt; hvarigenom, då ersättnings-suraman alltid qvarstode, det allmänna komme att lida förlust; att, då Tolagen står i förhållande till en Stads rörelse och handel, men dessa, Städer emellan, äro föränderliga, hända kunde, genom det fixa bestämmandet, att en Stad, hvars rörelse aftoge, finge bibehålla en hög och mindre behöflig
Tolags-ersättnings-summa, Bil. till Bevillnings-Utskottets Uti.
N-o 44* 73 men deremot en annan, med stigande rörelse och allmänna behof, endast åtnjuta denna inkomst efter beräkningen för andra ej mera existerande handels-förhållanden.
Utskottet kan, under sådana omständigheter, så mycket mindre gilla ifrågavarande förslag, som Utskottet, i stället för att biträda de angifna motiverna, finner det höra till fördelarna af Tolagens utgående på nu föreskrifna sättet, att dess uppbärande af Städernas egna Uppbördsman i sin mon ökar controllerna emot Tullförsnillning, På alla dessa skäl hemställer UtskoU tet vördsamt att, utan afseende på anmärkningarna, förslaget om befrielse från Tolags erläggande för varuartiklarna Boksvärta, Färgträd, Hudar och Skinn, Silke, Socker och Ull måtte vinna Rikets Höglofl.
Ständers upplysta bifall.
De emot detta Betänkande afgifna Reservationer bifogas vördsamt.
Stockholm den 28 Augusti 1829, Reservationer: Af Herr Friherre Lejonhufvud: "Högl, Utskottets Betänkande har fått en annan y4 Bil. till Bcvillnings-Ulskottcts Uti.
N.-o 44- uppställning än jag velat deråt gifva:
Delta Betänkande är, i min tanka, för vidlyftigt i reciterna — innehåller åtskilliga afhandlingar, sorn kunnat undvikas — antager några theorier och slutsattser, med betyg om ovilkorlighet, ehuru desamma, måhända, ännu icke blifvit fullkomligt osti*idiga , och Utskottet har derjemte , såsom stöd för giltigheten af sina åsigter , til 1 egli at sig yttranden af två Talare inom Representationen, utan att något verkligt behof bordt dertill föranleda.” ”Jag har derföre reserverat mig emot några delar af redactions-formen , oell får nu anmäla: alt jag velat i första perioden, på sätt nu skett i den 3:dje , besvara anmärkningarna emot Utskottets tillgörelse att, utan biträde af Oeconomie- och BesvärsUtskotlet, antaga en utvidgad Handels-frihet lill grund för tull-bevilluingens utgörande.
” ”Första och Fjerde perioderna innehålla dels motiver för nyssnämnda system , dels ock dess inflytelse samt åtskilliga jemförelse!’ emellan de olika grundsattserna för handelns bedrifvande; i afseende härpå förmodar jag, att Utskottet icke behöft inlåta sig uti ytterligare detailerad tvist med de få Representanter, som om principen af - Bil. till Bevillning*- Utskottets Uti.
N.o 44- 7 J gifvit anmärkningar emot första Betänkandet.
Pluralitetens beslut synes icke mera tvifvelaktigt, fastän meningarna om handels-systémerna troligtvis länge, om icke alltid, blifva delade; och det lärer svårligen lyckas för Utskottet, att öfvertyga den minorité, sorn ännu hyser en med Utskottet stridig öfvertygelse; derföre bade Utskottet möjligtvis kunnat bespara hvarjehanda beräkningar, förmodanden och utvecklade grundsattser , samt i stället kortligen, fastän med behörig deduction, yttra, alt fullständigheten i förra Betänkandet, angående dessa ämnen, tydligt nog utmärker den grund, hvarefter tullbestämmelser blifvit uppgjorda —, att anmärkningarna inom Riks-Stånden hvarken kunnat eller bordt förändra Utskottets, efter noggrannt öfvervägande , fattade opinion, isynnerhet som densamma syntes hyllad af en icke obetydlig majorité inom Representationen, och jemväl blifvit, såsom princip för Handels-friheten antagen i det gemensamma Betänkandet JNT:o i3, som Bevillnings- samt Oeconomie- och Besvärs-Utskolten nyligen afgifvit: om det likväl varit nödigt attå nyo utveckla meningarna i förevarande ämne, — så hade
Utskottet i alla hänseenden bordt underlåta att nästan ordagrannt upprepa det hufvudsakligaste af Herr Friherre Jkerhjelms och Herr Biskoppen af Wingår ds anföranden ; 76 Bil. till Bevillnings-UtskoUets Ull.
N.o 44- de innehålla åtskilliga omdömen och slut-, sattser, hvilka jag åtminstone ej får antaga , egentligen derföre att de i vissa fall ligga utom gränsen för den sak-kännedom jag, i förevarande ämne, kunnat förvärfva/’ ”För öfrigt får jag, i afseende på bestämmelsen af skydds-tullen och hvad mera dermed eger gemenskap, åberopa den reservation, som åtföljde Utskottets Betänkande N:o 27.” Af Herr Uggla A Göran Gustaf: ”Sedan det Höglofl.
Utskottet, uti dess afgifna senare Utlåtande, nu mera förklarat den af Utskottet föreslagna tull utgöra ett maximum, som Kongl. Maj:t skulle ega att, endast efter omständigheterna, nedsätta ; hvaraf således följer, att den afRikets Ständer stadgade tull i intet fall kan, utöfver ett sådantmaximum, af Konungen förhöjas, hvilket jemväl öfverensstämmer med Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse i ämnet (Bill. 1 Sami.
N:o 53^); så anser jag härigenom ändamålet med min yttrade serskilda mening vid litte TulUbevillnings-grundens i:sta Moment af Utskottets första Betänkande (Bill. 5:te Sami.
N:o 27, pag. 102^, nemligen reserverandet af den Svenska Folket i Grundlagen tillagda fria sjelfbeskallningsmagt, vara uppfylldt.” Bil. till Bevillnings-Utskottéts Uti.
N.-o 44- 77 ”1 öfrigt får jag åberopa min förra reservation (1. c. pag. loa, io3, io4) såväl i afseende på redactionen af i :sta TullbeVillnings-grunden och senare Momentet af den urte, sorn i frågan om den af Utskottets pluralite föreslagna höga skyddstull å åtskilliga , så väl inkommande sorn utgående varor, deruti jag så mycket mindre kan instämma, som jag deremot är Fullkomligt öfvertygad om den sanning, att höga tullafgijter rikta ej en Stat och skydda ej eller slöjde-idkaren , men skydda och rikta tull-för snillar en.
På sådan grund har jag, under ytterligare åberopande af de, uti Hr Consul Donners och Herr Doctor Fellenii reservationer, emot Utskottets förra Betänkande i denna del anförda välgrundade skäl, och då, efter min tanka, den ena näringen eger lika rättvist anspråk på skydd som den andra,*—Klädes-Bomulls- och Siden-fabrikören , sorn Brännvins-fabrikören, ■— trott mig böra tillstyrka en lull af i5 procent i allmänhet, hvarutöfver ingen artikel, af hvad slag som helst, borde belastas. ’4 ”Slutligen har Utskottet funnit sig befogadt att skydda inhemska Boktryckerierna med samma tull-procent, som för fabriks-varor i allmänhet blifvit bestämd, och derföre föreslagit, det införseln af ut - yB Bil. till Bevillnings-Utskottets Ull. N.-o 44- rikes pä Svenska språket tryckta Böcker skola med en sådan tull beläggas.
”För att fullständigt kunna ådagalägga det origtiga och olämpliga i detta förslag, torde böra upplysas under hvilka omständigheter och i hvilka fall tryckning utrikes af böcker på Svenska kan komma i fråga.
Detta sker: a) ”När Svensk man antingen i främmande land pä sitt modersmål författar och der låter trycka eller ock ditsänder sina arbeten för att tryckas.
Sällan lära dessa händelser inträffa, och alltid skola de vara påkallade af serdeles vigtiga omständigheter, som göra sådant för Författaren nödvändigt.
Han önskar l. ex. en prakt-upplaga , som hos oss möjligen icke kan åstadkommas.
Att med höga tullafgifter belägga införseln af ett sådant Verk, synes vara så mycket mera obilligt och äfven ända målslöst, som våra Boktryckare i allt fall, emot Författarens vilja, icke kunna erhålla tryckningsförtjensten; och då, enligt Grundlagarne, ett Manuscript är Författarens rättmätiga egendom, kan jag icke inse något skäl, hvarföre han genom tvångsband, det är: höga tullafgifter, skall tvingas att utgifva sittar - Bil. till Bevillnings-Ut.skottets Uti.
IV.-o 44- 79 bete i ett land, hvars tryckpressar, ej mindre i papperets godhet än stilarnas prydlighet, äro de flesta länders i den bildade verlden så mycket underlägsna.
Genom Utskottets förslag förblifver likväl en Svensk, utrikes vistande Medborgare i detta fall försatt i ett vida ofördelaktigare förhållande till sitt fädernesland, än sjelfva utlänningen.” ”.När utländsk man på Svenska språket författar och låter trycka Skrifter.
Efter mitt begrepp skulle detta för
Vårt språk vara en ära, som förljente att uppmuntras och beskyddas, ej beskattas.
Litteraturen är ej en skråvara, hvilken som ett fabricat får behandlas.
Greker och Romare hafva under århundraden beherrskat verlden genom skönheten af deras språk och deras Litteratur, sedan de sjelfve längesedan upphört att vara ett folk.
Och vi skulle försmå en sådan ära, om den oss förunnades?” ”Genom eftertryck.
Detta är det enda fall, då en lämplig tull torde böra ega rum, i förening med sådana eontroller, som för ändamålet äro användbara; en händelse, som likväl högst sällan kan inträffa.” 8o Bil. till Bevillnings-ZJlskotlets TJtl.
N.o 44- cl) ”Om ett folkj med samma språk som vårt, genom politiska händelser kommit under annan Styrelse.
Man betraktar Vetenskaper och Litteratur ur en alltför inskränkt och origtig synpunkt, om man tror, att de, såsom snillets fria skapelser, kunna i sin helhet och allmänhet anses beroende af politikens vanskliga tilldragelser.
Vore t. ex. Franzéns
Sångmö ej densamma och för oss lika dyrbar, om Författaren ännu bebodde den Finska jorden?
Och hvarföre borde vi, i sådant fall, för hans Skrifter betala u5 procent mer, än för Shakespeares, Göthes och Rousseaus, hvilka få inkomma tullfritt?
Jo, han har skrifvit på Svenska!
Detta språk får ej utomlands tryckas och oss communiceras med andra vilkor , an deni, som gälla för införandet af Tobak och Peppar.
Ått Vitterhet och Vetenskaper, derföre att de äro i Svensk drägt, skola utgöra en tullbar vara, är en åsigt, för hvilken ej en gång upplysta Svenska Boktryckare skola tacka Bevillnings-Utskottet, serdeles i en tid, då den litteraira comunicationen emellan Sverige och Finland blifvit så liflig, som nu är förhållandet.” J’Uppå Bil. till Bevillning-Utskottets Uti.
N.o 44, 81 ”Uppå alla dessa skäl har jag, för min del, ansett utrikes på Svenska språket tryckta Böcker böra vara från all tullbevillning fria, och får således reservera mig emot Utskottets pluralitets i denna del fattade Beslut.” Herr af Wingård, Johan, instämde härmed till alla delar, äfvensom Hr Kyrkoherden Lyth, i fråga om import-tull å Svenska Böcker.
Herr af Rolén har reserverat sig emot Utskottets åtgärd, att utan sammanträde med Höglofl.
Oeconomie-Utskottet ingå i pröfning om nyttan af en utvidgad handels-frihet m, m.; emot den antagna principen att skydda Näringarne genom tull i stället för förhud; emot skydds-tullens bestämmande till visst belopp af 33| procent; emot tullens höjande å Fiskvaror och Salt, samt emot Utskottets förslag att vissa varor måtte från Tolag befrias; men sedan Herr af Rolén förbehållit sig att närmare skriftligen få utveckla skälen till sin reservation, har Hr af Ro* lénj enligt skedd anmälan, haft förfall af en hastigt påkommen svår sjukdom.
Herr Dom-Prosten Fellenius åberopade* Bilt. till 11.
£ S. 1 Afd. 2 B.
Q:de Haft. 6 82 Bil. till Bevillnings-Utskottets Uti.
N:o 44. i fråga om beloppet af den, i hans tanka, alltför höga skydds-tullen, sin reservation vid förra Betänkandet, och med Herr DomProsten förenade sig Herr Westerstrand samt Riksdagsmännen Eric Pehrsson från Gefleborgs och Fahle Burman från Norrbottens Län.
Herr Prosten SwedeliusP. G.: ”Då Höglofl.
Utskottets pluralitet, utan afseende å de deremot uti samtlige Riks-Stånden gjorda anmärkningar, vidhållit den uti förra Tull-betänkandet föreslagna förhöjning af Salt-tullen, så får jag förnya min häröfver förut afgifna reservation.
Jag anser denna tull-förhöjning 1:0 orättvis, dels emedan Kok-saltet, i förhållande till dess nuvarande pris, redan är belagdt med högre tull än flera öfverflöds-varor, såsom Caffe, Socker, Viner; dels emedan det förhöjda saltpriset, som deraf blifver en följd, onekligen faller tyngre på den medellösa än på den förmögne medborgaren; 2:0 skadligt emedan saltets nyttiga användande i Ladugårdarne, genom ett stegradt pris, torde betydligen förminskas.”
"För öfrigt instämmer jag med de Herlev Utskotts-Ledamöter, som reserverat sig root tullförhöjningen å diverse saltad och torkad Fisk, samt mot tullen å utrikes tryckta Svenska Böcker.” Bil. till Bevillnings-Utskottets Uti.
N:0 44. 83 Herr Uggla, Göran Gustaf, som, hvad tullen å utrikes tryckta Svenska Böcker angår, åberopade dess serskild t afgifna reservation, instämde med Herr Swedelius, i,afseende på den af Utskottets pluralitet föreslagna förhöjda tull å Salt samt diverse saltad och torkad Fisk.
Herr Frosten Gumelius samt Pehr Erics- 1 son från Kronobergs
Län reserverade sig äfven emot förhöjniug i tullen å Fiskvaror och Salt.
Herr Donner: ”Under åberopande af min, Utskottets förra Betänkande N:o 27 åtföljande reservation, får jag reservera mig mot tull-förhöjningen på Salt, Fiskvaror och Ull, under förklarande, hvad angår artikeln Ull, att, såvida man ej vill hafva olika tull på fin och grof Ull, utan en medeltull, densamma ej borde bestämmas högre, än till 2 sk. per #., såsom varande en oumbärlig rudimaleria för fabrikerna och husväfnaden.” Herr Cron: ”Då Höglofl.
Bevillningsutskottet icke lemnat någon uppmärksamhet åt de anmärkningar, som blifvit gjorda emot förra Betänkandet N:o 27, rörande Utskottets behörighet att, utan Höglofl.
Allmänna Besvärs-och Oeconomie-Utskottets sam verkan, ingå uti pröfning om nyttan eller nödvän - 84 Bil. till Bevillnings-Zftskoltets Uti.
JV.o 44. digheten af ea utvidgad rättighet till varors införande i Riket eller utförande derifrån; så får jag reservera mig emot detta hellandlings-sätt och dervid åberopa de skäl Herr af Kolens anförande, bifogadt förra Betänkandet, fullständigt upptager.” ”Hvad hufvudsaken vidkommer, så kan jag, för min del, icke erkänna giltigheten af de skäl, hvarpå Högloll.
Utskottet antagit en så kallad medeltull å varor under lika benämning, men af skiljaktig godhet.
Om ock denna medeltull möjligtvis kan bibehålla Staten vid en någorlunda jemförlig inkomst, hädanefter som hittills, af dessa varors in- eller utförsel, skall den dock, enär det icke är tänkbart, att en Handlande kan inrätta sin rörelse endast efter Tull-Taxans maximer, alltid vid sin tillämpning komma att obilligt betunga den, som inför varor af sämre qualite, och deremot lika obilligt gynna den, som handlar med de bättre, hvilket ungefärligen innefattar en indirect stadga, att den mindre bemedlade skall draga tungan för den mera förmögne.
Jag medgifver visserligen, att en så beskaffad medeltull är vid tillämpningen enkel och beqväm ; men då den afviker från billighet och rättvisa, måste den, efter mitt omdöme, ock uppoffras för dessa heligare fordringar.
Bil. till Bevil/uiags-lits kottets Uti.
N.o 44’ 85 ”Dessa anmärkningar blifva ännu mera i ögonen fallande vid medeltullens tilllämpning å vissa artiklar, hvarpå jag exempelvis vill nämna:
Det är kändt, att utifrån inkommande
Ull kan variera i värde från ta sk. till 3 R:dr Banco per #, och mig synes då svaret icke kunna vara svårt att finna på den frågan, om någon billighet talar för den satts, att bägge dessa ullsorter skola draga lika tull?
af denna omständighet, att ett vida större qvantum grof, än fin ull blifvit förtulladt, har velat dragas den slutföljd, alt underslef egt rum, grundadt på svårigheten att uppdraga gränsen emellan hvardera sorten.’'
”Att skillnaden vid sjelfva gränslinien kan vara svår, finner jag onekligt, men ett misstag der är icke af serdeles betydenhet, då det mindre ofta måste förekomma ; och i öfrigt tror jag ingen vara så fåkunnig, att den ej förmår skilja ull af 12 sk:s värde från den af 3 R:drs värde.
Skulle således underslef egt rum vid förtullningeh af ull, åtminstone till någon betydenhet, ligger orsaken annorstädes, än i svårigheten af sortering; och då lära hvilka stadgar som helst dela ett lika äfventyr; men jag tror mig finna en enkel och naturlig orsak dertill, att mera grof än fin ull blif - 86 Bil. till Bevillnings-Utskottets Uti.
N:o 44- yit införd, ligga förvarad i den kända och erkända sanning, att våra Fabrikörer tillverka ett vida större parti grofva och medelfina kläden, än af finare beskaffenhet, oheräknadt hvad husfliten an vänder mera af ena än andra sorten.
Jag anser således tullen å ull bordt förblifva vid hvad derom hittills varit stadgadt, hvilket jag äfven tror mera närma sig omvårdnaden förvåra inhemska Schäferier, dem Kongl. Maj:t i DessNådiga Proposition funnit förtjente af hägn.” ”Ett lika förhållande eger rum med tullen å god Hampa, denna för våra Skeppsrederier oumbärliga rudimateria, hvaraf tillräcklig tillgång ej finnes inom landet.
Passliampan, som är umbärlig och kanske borde vara till införsel förbuden, såsom ersättlig genom hvad inom landet produceras, har blifvit nedsatt från 10 till 5 R:dr per Sk:#, då deremot den goda Hampan, oundvikligen nödvändig för dugligt tågvirke, fått en förhöjd tull från 3 till 5 R:dr, endast för principen af medeltull; men i rak strid åter emot en annan lika giltig och antagen princip, att rudimaterier, som icke eller uti otillräcklig qvantitet finnas inom landet, skulle få införas mot låg tull.
Af sådana anledningar anser jag denna ifrågavarande artikel böra vid den hittills föreskrifna förtullning bibehållas.” Bil. till Bevillnings-Utskottets Uti.
N.o 44■ 87 ”Äfvenledes slår .den nu föreslagna förhöjning i tullen för inkommande rått silke illa tillsammans med principen om låg tull å erforderliga råämnen; och jag tror således en slik förhöjning olämplig.” ”1 ännu högre grad obillig anser jag likväl den ökade tullafgift för inkommande salt samt saltade eller torkade fiskvaror.
Man åberopar, att tullen egentligen skall vara ett skydd för inhemska näringar och en consumtions-afgift för vissa luxe-artiklar, dem man tror svårligen kunna annorlunda åtkommas; men huru låta dessa reglor tilllämpa sig å besagde artiklar, hvilka dels alldeles icke, och dels lill en högst otillräcklig qvantitet äro att tillgå inom landet; och hvilka likafullt utgöra ett dagligt behof, icke endast för den rike och förmögne, utan äfven, och kanske proportionaliter ännu mera, för den fattige, den behöfvande.
För min del, kan jag således ej biträda någon tullförhöjning å dessa artiklar, den jag tror höra förblifva vid hvad hittills funnits vara stadgadt.” ”Slutligen må jag anmärka, att, då Höglofl.
Utskottet, utan någon direct vederläggning, låtit uti sitt Betänkande inflyta en enskild Talares uttryck, som, efter min åsigt, såra en viss medborgare-class genom 88 Bil. lill Bevillnings-Utskottets Uti.
N.-o 44' reflexioner öfver enskildt lefnadssätt; synes mig Ilöglofl.
Utskottet hafva gifvit ett slags hyllning ät detta förfarande.
Jag vill icke anses deruti delaktig, och hade derföre önskat en rättelse i denna del af redaclionen, "
I fråga om tullen å Silke instämde Herr Bergelin med Herr Cron. Herr Pettersonj P: ”Med HÖglofl.
Utskottet har jag varit af skiljaktiga tankar i beslutet tili Betänkandet N:o 27, angående stora Sjötulls - bevillningen.
Inom samtlige Höglofl.
Riks-Stånden hafva ock, vid samma Betänkande, uppstått flera anmärkningar, som gifvit anledning till återremiss för vidare Utlåtande , hvilket af Ilöglofl.
Utskottets pluralitet nu blifvit författadt till Expedition, men som alls icke, i min tanka, förmått åstadkomma några sådana antagliga skäl, som hos mig föranledt till frånträdande af mina förut yttrade åsigter i ämnet,” ”Från Höglofl.
Utskottets vidtagne beslut skiljer jag mig hufvudsäkligast uti: 1:0 stadgandet af skyddstull , i stället för förbud å vissa Fabriks- och Handtverks-varör; 2:0 förhöjda Tull-afgifter å Ull, Bomull , Socker peli Salt; samt 3:o den etablerade Bil. till Bevillnings-Utskottcts Uti.
N.-o 44. 89 principen, att frikalla dessa varu-artiklnr från städernas Tolag.” ”Till vederläggning af hvad för de två första punkterna är vordet anfördt, tror jag skälen för skiljaktighet med Höglofl.
Utskottet tillräckligen äro motiverade i de, vid Betänkandet N:o 2n , af Herr Borgmäre Åland och mig afgifna serskilda reservationer, som här i allo ytterligare åberopas, för att undgå vidare vidlyftighet.
Hvad tredje punkten, eller städernas Tolag åter angår , så kan för mig ej redas tänkbart, att Höglofl.