Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sänk - Elfsborgs län.
Jägeristat. ll ningen af sjön Eldmörjan å Hunneberg är under den tid berättelsen omfattar år 1857 fullbordad.
Resultaterne af denna sjösänkning hafva ännu icke kunnat visa sig, men förslag till skogskultur å den genom sänkningen torrlagda marken är uppgjordt och till Skogsstyrelsen insändt.
Afverkningsbeloppet inhemtas af vidfogade tabell N:o 4; 2) Kronoparken Weden, utgörande den Kronan behållna delen af kronoallmänningen med samma namn, uppmätt och taxerad åren 1855 och 1856 och utgörande 800 tunnland.
Ordinarie afverkningen, beroende på stadfästelse af det uppgjorda förslaget till indelning för trakthuggning, har efter år 1858, då detta förslag stadfästades, fortgått; 3) Kronoparken Edsmären, i Gäseneds härad, utgörande 2,953 tunnland, skoglös sedan längre tid tillbaka, är afsedd att genom frösådd och plantering bringas till skogsbördighet, hvarmed början blifvit ujord år 1840 och fröbesåningen derefter fortgått till år 1860, då den ordinarie skogskulturen derå fullbordades.
Då någon afverkning derå icke ännu ägt rum, har denna kronopark icke gifvit annan inkomst än genom årligen försålde höslotter, hvilka lemnat den behållning tabellen utvisar.
Under tillsyn af länets kronobetjening står jemväl allmänningen Kuleskog med Risveden om 1,273 tunnland.
Dessa skogar, ehuru egentligen tillhörande Bjerke härad, hafva, enär häradsboerne förnekat utgifva kostnaden för deras uppmätning och indelning till trakthuggning, blifvit på Kongl. Maj:ts och Kronans bekostnad uppmätte och taxerade år 1856—1857, samt indelningsförslaget stadfästadt år 1859, hvarefter afverkningen derstädes fortgått på sätt tabellen utvisar, och effekterne på auktion blifvit försålde samt medlen i Ränteriet inlevei’erade.
Allmänningen Brevikslmlt, om 3,670 tunnland, tillhörig
Kullings härad, förvaltad genom en af häradet utsedd
Direktion, är jemväl indelad till trakthuggning; afverkningsbeloppet inhemtas af vidfogade tabell.
Jemte det här ofvan antydda inkomstbelopp, som de Kongl. Maj:t och Kronan tillhöriga skogar inbringa, hafva jemväl influtit afgifter för begagnadt mulbete å kronoparkerne Halle- och Hunneberg till belopp i medeltal af 501 R:dr 48 öre årligen.
Inom länet finnas visserligen skogar, tillhöriga boställen och fromma stiftelser, till ett icke obetydligt belopp, men arealen af dessa skogar kan ej bestämdt uppgifvas, vid hvilket förhållande Kongl. Maj:ts Befallningshafvande icke vågar att genom en approximativ beräkning möjligen missleda omdömet.
Dessa skogar användas i öfverensstämmelse med de efter samråd med Jägeribetjeningen vid laga af- och tillträdessyner meddelade föreskrifter, och torde i allmänhet lemna föga tillgång till afverkning utöfver husbehofvet, der de ens dertill äro tillräckliga.
Härifrån utgör tillfälligtvis Sergeantbostället Strömsäter å Dalsland ett undantag.
Dess skog, som år 1857—1858 indelades till trakthuggning med beräkning att af årliga afverkningens öfverskott af byggnadseffekter skulle bispringas närbelägna behöfvande militieboställen, har genom derstädes uppkommen skogseld blifvit skadad; och efter verkställd huggning och försäljning af brandskadad trindved, har härigenom beredts
Militieboställskassan en kontant behållning af cirka 2,000 R:dr R:mt.
Jägeribetjeningen utgöres af 1 Öfverjägmästare, 2 Öfverjägare och 15 Skogvaktare samt bevakare, deraf äro anställde 9 å Halle och Hunneberg, 1 å Weden, 3 på Edsmären, 1 å Kuleskog och Risveden samt 1 å Brevikshult. o Hvad angår de enskildes hushållning med sina skogar, så borde inom As, Gäseneds, Kullings och en del af Redvägs härader, till största delen bestående af bergiga eller stenbundna marker, i fordna tider bevuxna med herrliga skogar, dels af ek och bok, dels af tall och gran, skogshushållningen kunnat intaga ett framstående rum, men beklagligen är största delen af dessa skogar redan förstörd, så att i norra hälften af Kullings samt Gäseneds härad i allmänhet, med undantag af Norunga och Ljurs socknar, saknas ved till husbehof.
De flera i dessa trakter belägna, emellan jordägare fördelade, häradsallmänningar äro med ofvannämnde undantag samtligen nedhuggna, och de nakna stenbundna fälten, af hvilka en del gifvits den karakteristiska 12 Elfsborgs län.
Priser å skogsalster.
Bränntorf. benämningen Svältor, äfvensom de kala bergsryggarne, ytterligare förhärjade genom svedjande, lemna ett bedröfligt bevis emot den förväntan på den enskildes omvårdnad om sin egendom, som låg till grund för Statsmakternas beslut om denna fördelning.
Inom Kinds, Wedens, Bollebygds och den återstående delen af Redvägs härader, har förstöringen af skogen visserligen också temligen ohejdadt fortgått, men här finnes likväl ännu skog, såväl till husbehof som till afsalu, och hvarigenom, särdeles hvad sistnämnde härad angår, hvarifrån trädvaror med någon lätthet transporteras till Göteborg, en väsentlig inkomstkälla åt allmogen beredes.
Beträffande åter Kinds och Wedens härader, har bristen på kommunikationsmedel föranledt så låga priser, att afverknings- och transportkostnad icke kunnat betäckas, hvilket också i sin mån verkat likgiltighet för skogshushållningen.
De jernvägsanläggningar, som dels skett, dels äro under fullbordan, äfvensom en ifrågasatt kanalisering af ån Ätran, komma utan tvifvel att förändra förhållandet härutinnan.
Inom Redvägs härad är också redan vid Säby ett större sågverk anlagdt, med en betydlig afverkning.
I södra delen af Kinds härad äger tillverkning rum af tjära, beck och pottaska, hvilket afyttras dels till Hallands län, dels till Göteborg, pottaskan vid glasbruk i orten.
Jemväl ved försäljes från denna ort till icke obetydliga belopp till Göteborg.
I Marks härad är, med undantag af Seglora, Sätila, samt en del af Torestorps och Kongsäters pastorater, föga skog i behåll, och flerestädes saknas deraf till husbehof.
Från Flundre och Bjerke härader, der skogen åtminstone jemförelsevis något bättre vårdats, äfvensom från den ringa del af Wäne härad, der skog finnes, samt från skogbärande hemman i Lundby, Skallsjö och Lerums socknar af Wedtle härad, föras utför Göta eif eller på jernvägen ved och byggnadsmaterialier till Göteborg.
Inom Ale härad äro skogarne hårdt medtagna, samt Skepplanda, Starrkärr och Nödinge socknar äfvensom Magra socken af Bjerke härad skoglösa.
I Wedbo, till en del jemväl i Tossbo och Walbo härader af Dalsland, hvilka varit och till en del ännu äro skogbeväxta, har skogsafverkningen, till följd af de stegrade priserne å skogsprodukter under den tid berättelsen omfattar, bedrifvits med mycken ifver och lemnat en betydlig inkomst.
Timret försågas till någon del vid de i orten befintlige sågverk, men föres i öfrigt, till följd af bristande kommunikationer, genom flottleder dels till Fredrikshall i Norge, dels till de flera i Göta eif belägna sågverk.
Denna brist på kommunikationer utgör det väsentligaste hinder för denna landsorts framåtskridande, enär icke allenast de der belägna jernbruk deraf hämmas i sin utveckling, men äfven skogens alster så nedtryckas i pris, att något intresse för skogens vård ej kan uppstå.
Också har svedjande och deraf föranledda skogseldar orsakat betydliga härjningar, hvilka likväl i senare tider minskats, sedan Kronobetj eningen anbefallts att hålla hand öfver iakttagande af lagens stadgande om otillåtet svedjande.
Inom Sundals och till en del äfven Nordals härad är jemväl brist på skog.
Priserne å skogseffekter år 1860 utgjorde ungefärligen för en tolft timmer 15 å 18
R:dr, en tolft finskurna halfbottenbräder 8 å 10 R:dr, en tolft dito grofskurne af furu 4 å 5 R:dr, af gran 3 å 4 R:dr, en famn björkved 11 k 14 R:dr, en dito furuved 7 å 9 R:dr och en dito granved 6 å 8 R:dr, allt R:mt.
Till följd af minskad tillgång på ved, har, der torftägt finnes, torf börjat användas såsom surrogat för ved.
Förtjenstfulla och lyckade bemödanden äro vid Rådanefors bruk gjorda att genom en enkel maskin bereda torf till användande jemväl vid jerntillverkningen, och man hoppas att jemväl lyckas göra den användbar för ångmaskiner.
För åstadkommande af en återgång från den gräsliga missvård om skogen, som Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande nödgas omförmäla, äro åtskillige åtgärder i senaste tider vidtagne, hvaraf resultaterne likväl ännu icke kunnat visa sig.
Jemte den till underdånig följd af Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 20 Januari 1860 för Statens räkning inrättade skogsskola å Hunneberg, hvilken redan samma år trädde i verksamhet, är för södra delen af länet, genom dervarande Hushållnings-Sällskaps försorg, med bidrag af statsmedel till belopp Elfsborgs län.
13 af 1,500 R:dr årligen, å Öfverjägare-bostället Starrholmen på kronoparken Edsmören inrättad en skogsskola, livars verksamhet begynte den 1 Oktober 1859, och hvarifrån, under år 1860, sex elever utgingo.
Länets Norra Hushållnings-Sällskap åter aflönar tvenne skogsplantörer, för att tillhandagå allmänheten med råd och upplysningar om skoglösa markers tillgodogörande genom skogskultur, för hvilket ändamål skogsfrö kostnadsfritt tillhandahålles af Sällskapet.
De skoglösa marker, som sålunda blifvit försatta i skogsbördigt skick, uppgå likväl ännu endast till 170 tunnland.
Majit efter den tid berättelsen omfattar beslutade skogsplantering å de delar af »Svältorne», som för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning komma att inköpas, äfvensom planteringen å den till följd af Kongl.
Maj:ts nådiga beslut inlösta häradsallmänningen Trenningshult, skall också utan tvifvel genom de föredömen som sålunda lemnäs, hos allmänheten väcka håg för skogsodling, äfvensom förbättrade kommunikationsanstalter och derigenom beredt tillfälle till afsättning af skogsprodukter skola uppväcka intresse för en ändamålsenligare vård af denna för en stor del af länet vigtiga näringsgren.
D) Antalet af dödade rofdjur och af dessa dödade husdjur inhemtas af vidfogade tabeller Niis 5 Tabb.
N:is och 6.
Inom Sundals och Marks fögderier samt Wäne, Flundre, Bjerke och Ale härader äro föreningar 5 oeh om sammanskott till premier för rofdjurs utödande träffade; och utgå dessa premier till något olika belopp. E) Bergs- och brukshandtering.
Brukshandtering bedrifves hufvudsakligen i Wedbo härad; numera Tab. N:o 7. vid sju jernbruk:
Loviseholm, Billingsfors, Bäckefors, Gustafsfors, Lennartsfors, Christinedal och Lilljefors, sedan det vid Katrineholm blifvit nedlagdt; i Tossbo härad vid fyra:
Forssbacka, Persby, Hanefors och Hvitlanda; i Walbo härad vid tre:
Öxnäs, Rådanefors och Wågsäter; i Nordals härad vid ett:
Upperud; i Wäne härad vid två:
Kållerö och Jädersfors, sedan Turefors och Floda bruk blifvit nedlagda samt vid Önafors jerntillverkningen för längre tid tillbaka blifvit nedlagd; i Marks härad vid två och inom Kinds fögderi vid fem smärre manufakturverk samt ett tillkommet jernbruk vid Strömsfors.
Antalet af ständige arbetare vid berörde jernbruk har i Wedbo och Tossbo härader utgjort 116 och vid de öfriga tillsammans 147 personer.
Tillverkningen, hvars belopp 1860 uppgick till 29,892 skeppund, utgöres dels af stångjern, bland hvilket företrädesvis det vid Bäckefors tillverkade, uppgående jemväl till det ojemförligt största beloppet, som likväl i senaste tider till en del öfverflyttats till Billingsfors, är af utmärkt beskaffenhet, dels af stålbränning och manufaktursmide, som vid Rådanefors med nit bedrifvits, dels af god och eftersökt åkerbruksredskap, samt derstädes äfvensom vid Bäckefors och Billingsfors jemväl af gjutgods.
Tackjern för tillverkningen vid berörde verk i Wedbo, Tossbo, Walbo samt Wäne härader tillföres nästan utan undantag från Wermland, sedan tackjernsblåsningen vid Billingsfors masugn upphört, och afsättningen sker förnämligast på Göteborg, från Gustafsfors äfven till Norge samt från Kållerö, Jädersfors och Rådanefors jemväl på Uddevalla.
För de i Kinds fögderi belägne verk hemtas materialier från Småland, företrädesvis från Unnaryds masugn.
Flera försök till upptagande af grufvor hafva blifvit gjorda, särdeles på Dalsland, men icke lyckats.
Då tillverkningen således måste grundas på köpt tackjern, har detta i senare tider betydligt hämmat tillverkningen, som också särdeles vid de mindre verken blifvit nedsatt.
På Dalsland, der jerntillverkningen är betydligast, och der ej mindre god vattentillgång än betydliga skogar synas erbjuda tillfälle till utveckling för denna näring, ehuru de senare, särdeles i brukens närmaste granskap, äro starkt anlitade, och kolpriserne derigenom äfven betydligt stegrade, så att i senare tider stenkol blifvit använde, — hämmas utvecklingen jemväl af brist på kommunikationer.
Då nemligen de flera ända till 12 mil in i landet gående sjöar och vattendrag, som genomgå provinsen, icke äro genom kanaler sins emellan förenade, så måste såväl tackjern som äfven till en del stenkol genom flera omlastningar, dels land-, dels sjövägen uppföras till bruken, samt tillverkningen åter utföras till Wenern, ehuru, på sätt i det följande skall anföras, detta behof med en jemförelsevis ringa kostnad kunde afhjelpas, oell hvilket för jernhandteringens och för den i allmänhet fattiga ortens bestånd är oeftergifligt, 14 Elfsborgs län.
Stenbrott.
Bomullsspinnerier.
Yäfverier.
Färgerier. äfven med afseende på transporten af trädkol från aflägsnare trakter till bruken.
Maj:ts Befallningshafvande kan för den skull icke underlåta att på detta för ortens framtid så högst vigtiga ämne påkalla Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet.
Vid foten af Hunneberg finnas flera kalkstensbrott, som brännas vid 11 stycken kalkugnar, hvarjemte vid Vargön finnes ett i senare tider anlagdt cementbruk med icke obetydlig tillverkning jemväl för utrikes orter.
Skifferbrott finnas flera på Dalsland, bland hvilka de vid Kjellsviken och Halängen i Dalskogs socken lemna den största tillverkning; denna föres landvägen till Sunnanå hamn och afsättes till stor del utom länet.
Ett mindre qvarnstensbrott finnes likaledes i Dalskogs socken, och tälgstensberg flerestädes å Hörra Dalsland.
F) Fabriker.
Bland fabriker intaga Bomullsspinnerierna första rummet.
Enligt hvad tabellen N:o 7 utvisar, sysselsättas vid fyra af de inom länet befintlige fem mekaniska spinnerier (ett mindre vid Trollhättan är ej i gång) 1,018 arbetare.
Tillverkningsvärdet utgör vid Tollereds fabrik i Wedtle härad 698,169 R:dr; vid Sjuntorps fabrik i Flundre härad 352,100 R:dr; vid Alefors i Ale härad 332,681 Kalr; och vid Rydal i Marks härad 950,100 R:dr.
Af denna tillverkning användes en ganska stor del inom orten, dels till husväfnader, hvarom nedan, dels vid de så kallade Rydboholms Väfnads- och Tryckerifabriker, Rydboholm, Svaneholm och Wiskafors, med ett tillverkningsvärde af 1,039,714 R:dr och 555 arbetare, dels vid Wiskaholms väfnadsfabrik i Borås stad med 50 arbetare, samt dels vid Källängs och Lydde Jaquard-fabriker, den förra med ett tillverkningsvärde af 139,494
R:dr och den senare af 4,554 R:dr samt tillsammans 154 arbetare.
Flera Färgerier, bland hvilka Bosterås med 63,962, Haga med 30,000, Johannesdal med 16,000, Rosendal med 15,000 och Ryd med 3,579 R:dr tillverkningsvärde, sysselsättas hufvudsakligen med färgande af garn för husslöjden.
Alla dessa i Marks härad belägna fabriker gifva, i förening med den här synnerligen utbildade husväfnadsslöjden, åt denna ort karakteren af ett fabriksdistrikt, likväl af en egendomlig art.
Med undantag af den mindre del af befolkningen, som är boende vid fabrikerne, äro de arbetande samtlige boende ute på landsbygden, en stor del i förvärfvade små stugor, med en tillhörande potatestäppa och bete för en ko, de öfriga i hyrda bostäder.
Afven den jordägande befolkningen, som i allmänhet har små jordlotter, sysselsätter sig med husväfnad.
De emottaga af vissa förläggare garn, och återlemna det tillverkadt till väfnader.
Denna o husväfnad idkas ock, ehuru i något mindre skala, i Kinds och As härader och delas, med afseende å dess olika beskaffenhet, emellan de olika orterne, så, att i en trakt tillverkas de vanligast förekommande klädningstyger, i en annan andra bomullstyger, dukar eller byxtyger, i en tredje uteslutande gardintyger, i en fjerde gröfre ylleväfnader blandade med hår, såsom hästtäcken, i en femte drällsväfnader m. m., hvarigenom arbetsskickligheten ökas; och torde värdet af ortens tillverkningar af detta slag kunna uppskattas till öfver sex millioner R:dr.
För att bestämma en närings allmänna gagnelighet, är det likväl ej nog att känna beloppet af dess produktion, utan äfven dennas inverkan å organismen af hela landets eller ortens idoghet.
Om man uppmärksamt betraktar näringslifvets alla yttringar, finner man, att emellan dess särskilda organer fordras en ömsesidig rörelse, en vexelverkan, hvarförutan allmän välmåga ej kan uppkomma.
De så kallade sju häraderne utgöra i detta afseende ett sammanhängande helt.
Sedan genom forslande af allmogen, synnerligen inom Bollebygds härad, rudimaterierna blifvit förda till de ofvannämnde spinnerierna och der tillverkade, emottages garnet, dels vid väfverifabrikerna, dels af de så kallade förläggarne, hvilka utlemna detsamma, hvardera till flera hundrade väfverskor, förnämligast i Marks, Kinds, till en del äfven i Wedens härader.
De sålunda å fabrikerna eller genom husslöjd tillverkade väfnaderne utlemnas af förläggarne till de gårdfarihandlande, hufvudsakligen boende inom Kinds, Redvägs och As härader samt städerna Borås och Ulricehamn, hvilka sprida dem öfver hela riket äfvensom till Norge.
Den häraf alstrade idoghet har hos befolkningen Elfsborgs län.
Trollhätte mekaniska verkstad m.
3. bruk och fabriker.
15 framkallat en företagsamhet och spekulationsanda, som icke allenast bidragit att i denna i allmänhet magra bygd underhålla en stark befolkning, utan äfven beredt tillgång på kapitaler, hvilka särdeles i senare tider med förkärlek nedläggas på jordbruket och väsentligen uppdrifvit detsamma, så att spanmålsproduktionen växt i ännu större proportion än befolkningen.
Den i statsekonomien uttalade grundsatsen om förmånen af konsumentens grannskap med eller närmande till producenten, samt af olika näringsgrenars bedrifvande inom ett land, har således här visat sig sann och detta till den grad, att, under det dessa näringar med en förvånande hastighet tillväxt, jordbruket samtidigt förbättrats, så att om det fortfarande utvecklar sig såsom under dessa fem år, orten snart torde komma att producera spanmål tillräcklig att nära den talrika befolkningen.
Befallningshafvande bör likväl ej underlåta att anmärka, dels att den förändring i tull-lagstiftningen, som vidtogs under det förflutna årtiondet, i förening med den inträffade handelskrisen, hämmande inverkat på husslöjden, så att densamma, som dessförinnan ökades särdeles hastigt och 1856 uppgick till 27,072,736 fot, 1858 nedgick till 18,156,784 fot och, ehuru den sedermera något stigit, likväl 1860 endast uppgick till 22,147,290 fot; dels att den till följd af det Amerikanska kriget inträffade bomullsbristen hotar att i högsta grad menligt inverka på denna ort.
Närmast i ordning efter bomulls- eller väfveri-industrien följa med afseende å dess betydenhet Sågverken, dels vid Trollhättan och Lilla Edet, hvilka sysselsätta 360 arbetare och lemna ett tillverkningsvärde af 870,000 R:dr, hvartill virket ankommer öfver Wenern och till största delen köpes från Wermland och Dalsland, samt dels vid Upperud och Skåpafors, grundade till en del på egen stockfångst, men jemväl på köpt timmer.
Tillverkningsvärdet vid dessa senare är i jemförelse med de förra betydligt mindre.
Tillgång på timmer för de större sågverken har ännu ej alldeles saknats, men med afseende derå, dels att det måst hemtas från aflägsnare trakter och dels att priserne betydligt stegrats, är behållningen å dessa verk otvifvelaktigt något minskad.
Den tid är också utan tvifvel att snart motse då denna tillgång kommer att ytterligare minskas.
En vid Trollhättan anlagd Mekanisk verkstad med jerngjuteri sysselsatte, under året 1860, 80 arbetare och hade ett tillverkningsvärde af 106,156
R:dr, hvilket årligen högst betydligt ökas.
Denna verkstad, hvartill förtroendet alltmera växer, och hvarest flera ångmaskiner af utmärkt beskaffenhet tillverkas, lofvar att för denna och angränsande orter blifva af högsta vigt.
Vid Trollhättan finnes jemväl ett
Oljeslageri med ett tillverkningsvärde af 54,000 R:dr, en Fabrik för beredning af träd till pappersmassa med ett tillverkningsvärde af 60,000 R:dr, samt ett
Pappersbruk med ett tillverkningsvärde af 6,600 R:dr.
Alla dessa å Trollhättan anlagda fabriker lida af den olägenhet, att äganderätten till den grund, hvarå de äro uppförda, tillhör Trollhätte bolag, som enligt dess privilegier ej äger afyttra densamma.
Detta föranleder icke allenast en viss osäkerhet för fabriksidkarne, hvilka i saknad af grundäganderätten tveka att nedlägga erforderliga kapitaler, utan äfven omöjlighet att emot inteckningssäkerhet upplåna dessa, och hämmar således deras vidare utveckling.
Vid Limmareds Glasbruk i Tranemo socken af Kinds härad och det i sammanhang dermed anlagda Bollsjö Glasbruk, har tillverkningen under perioden bedrifvits med synnerlig omsorg, och värdet deraf stigit till 78,000 R:dr.
Dessa bruk, ehuru belägna i en ort, som saknar alla kommunikationsanstalter, och hvars produkter således måste föras på axel dels till Jönköping och dels till Statens vestra Stambana, afyttra likväl dessa till alla orter af Riket.
Råämnen finnas till större delen inom orten likasom tillgång på ved, hvilket i förening med omsorg vid tillverkningen förklarar dess tillväxt.
En Tapetfabrik i Ulricehamn, som sysselsätter 32 arbetare, bedrifves också särdeles förtjenstfullt, och afsättas dess tillverkningar, kända för prydlighet och goda egenskaper, i åtskilliga orter af Riket.
Afven i fråga om denna gäller enahanda förhållande, eller att brist på kommunikationer försvårar utvecklingen; transporten sker på axel till Statens stambana eller öfver Jönköping. 16 Elfsborgs län.
Bruk och fabriker.
Tändstiks/abriker finnas: en i Wenersborg med ett tillverkningsvärde af 85,000 R:dr samt två under o perioden anlagde, den ena å Lilla Edet med ett tillverkningsvärde af 3,600 R:dr, den andra i Amål, hvars verksamhet började först mot slutet af denna period.
Af Skeppsvarf finnes ett betydligare vid Trollhättan med dockbyggnad, ett vid Wenersborg samt åtskil— lige mindre vid stränderne af Göta eif, hufvudsakligen för reparationer.
Bland öfriga fabriker intaga dels Färg er ier na med afseende å väfnadsindustrien och dels Garfverierna, bland hvilka vid ett i Wenersborgs stad tillverkningsvärdet uppgår till 35,000 R:dr, ett framstående rum.
De fabriker, som äro belägna i Alingsås, gynnade till följd af den genom staden gående vestra Stambanan, hafva arbetet under förmånligare förhållanden än de öfriga, som lida af brist på kommunikationer, hvilken brist, o äfven der den under någon tid af året ej finnes, såsom i Wenersborg och Amål, under den öfriga tiden verkar hämmande.
Tegelbruk finnas flera, bland hvilka ett, under perioden nyanlagd t, vid Surte i Wedtle härad, intager förnämsta rummet, enär tillverkningen derstädes år 1860 utgjorde 3,500,000 murtegel samt 500,000 dikesrör.
Från detta likasom från fyra andra i närheten af Göta eif belägna tegelbruk afyttras tillverkningen i Göteborg, men för öfrigt endast inom orten.
Mjöl- och sdgqvarnar för tulltägt finnas inom länet 938 stycken, deraf under perioden äro anlagda 47 iStycken.
Bränvinsbränning har under sista året af perioden idkats vid 6 större och 220 mindre brännerier, hvilka senare dock numera, till följd af lagstiftningens förändring, upphört.
Handtverkenerna, rörande antalet af hvilkas idkare bifogade tabell
N:o 7 lemnar upplysning och hvilka i allmänhet visa ett förtjenstfullt sträfvande efter utbildning, gifva i öfrigt föga anledning till vidare yttrande.
De anstalter, som, efter hvad i det följande kommer att anföras, blifvit gjorda för att bibringa lärlingarne bildning, skola, derest lättade kommunikationer derjemte bereda dem tillfälle att genom beseendet af fulländade arbeten öka sina insigter och utbilda smaken, bidraga till handtverkeriernes höjande till den punkt de böra intaga, för att i möjligaste måtto närma sig de sköna konsterna.
Binäringar idkas af befolkningen allestädes, med undantag för de bördigare lanclsorterne, Sundals och Nordals samt Wäne och till en del Bjerke och Flundre härader.
Dessa binäringar äro i allmänhet nödvändiga äfven för jordbrukets tillväxt i ett nordiskt land, der endast under hälften af året menniskokraften kan användas omedelbart på jordens skötsel.