Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I andra länder, gynnade af blidare klimat, bättre iordmon, rikare population och deraf uppkommande liJfligare näringsrörelse, kan skiut!,ningen med. framgång öfvertagas af enskilda, entrepreneurer och till stor del besörjas genom reglerade forvagnarj men hos oss hembära, enligt alla tiders erfarenhet, dessa siags .anstalter pä långt när icke den kostnad, sorn dervid är oundvikelig; utsn måste ler skiutsningens bestridande de hemman och lägenheter i allt fall vara påräknade, som igenom deras belägenhet och tillgång på hästar dertill erbjuda nödiga bidrag.
Örn sådant af ingen sakkunnig kan motsägas, gifvas efter min tanka blott 2ne tillräckligen verksamma medel att vinna den åsyftade angelägna förbättringen, nämligen: i:o att man utsträcker skjutsningsskyldigheten till ali slags jord, som igenom dess belägenhet i granskapet af allmänna landsvägen bör vara lika påräknad till deltagande i detta allmänna onus, utan åtskillnad af dess annars till äfyentyrs olika natur, och derefter genom skjutslegans sammansättning, och o orby tesStationer ias omtänksamma inrättande, eftersträfvar den största möjliga jemlikhet vid skjutsbördans fördelning imellan Landets dertill, eiter min tanka, lika förbundna Jordbrukare; och 2:0 att man förmedelst Skjutslegans och öfriga vilkcrens förbättrande för de skjutsskyldige, sa vidt görligt är, efter hand söker förvandla den hittills odrägliga Skiutsningstungan till en åtminstone för den arbetande Besv. och Ekon.
755 klassen af Landets Jordbrukare, någorlunda gagnelig binäring.
Just derföre, att det slags privilegium, hvarigenom en del hemman och lägenheter för närvarande njuta lindring och befrielse från skjutsningsskyldigheten, efter nu gällande Regeringslagar, är fästädt vid sjelfva jordens olika Camera!-natur, och ej vid någon viss medborgare* C lass ibland dess innehafvare, synes mig depna, i sig sjelf orimliga olikhet desto lättare böra undanrödja», som intet serskildt Stånds interesse uppenbarligen kan motverka den för ändamålet vigtiga jemlikheten.
Vi vete, att jordens olika natur urs prange! igen härrör från medeltidens feodal-inrättning, hvilken i så många andra, ännu vigtigara afseenden redan mäst gifva vika för sednare tiders upplysning 5 och, om samma olikhet ej kunnat emotstå och hindra en billigare fördelning af Rustningsoch Roteringsskyldiglieten, eller utestänga den privilegierade jorden från ett fullkomligen jemlikt deltagande i Landets allmänna bevillning efter föregången uppskattning af dess värde5 så ser jag icke, hvarföre den skulle vara mera hinderlig vid uppkommen fråga om nödvändig ändring och förbättring af skjutsyäsendet.
Den consideration, sorn. vid detta tillfälle velat hemtas från egendomsrättens föregtfna helgd, är en lika stor sophism, som att för grundskattens billiga jemkning ovillkorligen vilja förutsätta nödvändighet af en alldeles ny Landets afmätning och refning.
Hvar och en vet, att in - 756 och Ekon. XJtsk.
Betclnkanäen. gen märkbar skillnad göres i köp och saluför denna slags olikhets skuld, utan att Frälsejorden och sjelfva Säterierna endast efter ägornas olika rymd och godhet dageligen säljas och kunna förvärfvas, till ungefärligen samma pris, som Kronoskatte-jorden; och jag kan på alla dessa grunder ej begripa, hvarföre icke all slags för skjutsningen lika väl belägen jord också skulle kunna förbindas, att deruti för allmänt val taga lika del 5 m d oruöbcligt iakttagande af denna jern* likhets princip, böra alla i granskapet af Stråkvägen belägna hemman och Lägenheter, sorn italia Hästar, vidare indelas, antingen till Gästgifv. ri-Skjnts eller postförsel, och Oinbytes-Stationer na i allmänhet så afpassas till ungefärligen 2;ne mils afstånd emellan hvardera, attcollision i m j I i gas te måtto undvikes, och Gästgifverierna varda anlagda på de ställen, der tillfället medgifyer bästa tillgången för ymniga Reserve-lag rundt omkring, på närmare eflér fjermare håll.
— Hvad åter vidkommer Skfutslegans förhöjning och villkorens förbättring för de skjutsande, så påkallas den onekeligen i högsta måtto af rättvisa och billighet.
Jag har ej haft tillfälle närmare undersöka och c on troi lera de Calculer, hvarigenom Ekonomi- och Beävärs-Utskottet vid 1815 års Urtima Riksdag påstås hafva kommit till det resultat, att dä varande 'Skjutslegan skall hafva stått i närmaste förhållande till Markegångs-priset på den förflutna tidens motsvarande öfriga tjenstbarheter5 men, om så yerkeligen skulle förhålla sig, har jag der - Eesv. och Elion. Utsi;.
Betdnkanden. emot i grunden ingenting att påminna.
Då varuprisen i allmänhet genom våra financiella operationer äro underkastade så täta och betydliga ombyten 5 gifves likväl i min tanka ingen säkrare och mera billig grund för skjutslegans bestämmande, än att den, efer orternas olika beskaffenhet, för längre eller kortare tid regleras vid markegångssättningen, och genom Konungens Befallningshafvandes försorg tryckta Kungörelser och Taxor anslås för resandes och skjutsandes gemensamma efterrättelse.
Ingen kan undgå att känna den olikhet, som af flera giltiga orsaker förefinnes emellan Arbets- och Ökedagsverkets Allmänna pris i serskilda landsorter, och intet kan i sig sjelf vara mera rättvist, än att denna olikhet, efter sanna förhållandet, får komma så väl den resande, som den skjutsande allmogen, till godo.
Man har orätt, att afen så beskaffad författning befara oredor och confu.ion i verkställigheten, hvilka lika så litet deraf skola uppkomma, som af alla andra, efter fastställda Taxor och Varuprisjens olika förhållanden,,skeende liqvider.
Deremot finnér jag för min del ingen tillräcklig grund för den skillnad, sorn nu för tiden existerar emellan skjutslegan för Städarna och landet.
Genom den ymnigare tillförsel af alla förnödenheter, hvarmed Städerna i allmänhet äro försedda, och det frivilliga biträde, sorn kringliggande allmogen, åtminstone de flesta tider på året, vanligen lemnar Städernas innevånare, äro desse sednare oftast i tillfälle att, med lindrigare känning än landsbygden, utgöra sin 753 Be.tv. och Lkon.
Betankanden. andel i skjutshingen, hvarföre jag vördsammast hemställer, om icke all skillnad i slcjutslegans belopp emellan Städerna och Landet hädanefter bör försvinna, eller åtminstone icke i annat fall' äga ram, än dä en sådan skillnad motiveras af locala omständigheter, som 'Tid markegångs-sättningen hunna och böra behörigen considereras.
Genom detta, i sakens natur grundade, förslag undgår jag att närmare -yttra mig om beloppet, hvartill skjutslegan, efter min tanka, nu genast bör förökas, såsom likaledes beroende af olika locai-förhållande; men obestrid. igt synes mig vara, att en dylik förhöjning i raun af öfriga varuprisens betyde] i ga stegring i senare tider nödvändigt bör äga rum; utom betalningen för Hästar, Ridsadel och den skjutsandes abedon, eller egentliga skjntslegan, håller jag före, att en ny och serskild afgift till den skjutsandes förmon bör stadgas för sjelfva skjutsbodet, så att hvarje resande, som hädanefter undgår att uppehållas och vänta på skjuts, bör för Skjutsbud ningen serskildt betala minst 4 sk* Banco för hvar häst, och den, som vill nyttja mer än 2:ne Hästar, ovillkorligen vara förbunden att skicka förbud.
Sedan de Skjutsandes villkor sålunda blifvit förbättrade, tror jag
Hållskjutsen öfver allt kunna afskalFas och indragas, och reserveskj utslå gen deremot utvidgas och förstärkas, samt med skäl åläggas, att efter den åtgång erfarenheten gifver vid handen städse hålla 2:ne eller flere så kallade Courirhästar Besv'. och •
Enort* Utsk.
7)9 framme vidGästgifvaregårde.n till den resandes och skjutsandes samfällda beqvämlighet.
Här» igenom vinnes den dubbla förmon, att skjutsfärder alltid börjas med hvilade Hästar, och att onödigt uppehåll i det närmaste förebygges.
Den enda Forvagns-inrättning, sorn i värt land möjligen skulle kunna bära sig, och i betydlig måtto komma allmänna skjutsinrättningen till understöd, vore, att i förening med Post-förseln tillåta 2:ne sä kallade dubbla Postvagnar med Jtne Hästar hvardera, från och till hufvu<Jstaden afgå hvarje vecka pä de 2:ne stora stråkvägsrne, Söder ut till Linköping, och, Vester ut till Örebro.
, På dessa 2:ne punkter åtskiljas och dela sig, som bekant är, Stråkvägarne på sådant satt,att vanliga Postvägen från Linköping går öfver Jönköping, directe till Helsingborg, hvaremot sido posten öfver Eksjö och V.xiö, på serskilda vägar afsändes till Carlskrona, Carlshamn, Christianstad och Y. stad; likasom från Örebro en serskild betydlig Postväg ligger igenom Christinehamn och Carlstad, till Kongsvinger och Christiania i Norrige, under det en annan, lika vigtig, har sin direction öfver Mariestad, Skara och Alingsås täll Götheborg.
Häraf följer, att de dubbla Postvagnar, som 2:ne gångor i Veckan från Stockholm ankomma till Linköping och Örebro, roed anspann af gine Hästar och på sådan grund jemte Postväskan beqvämligen kunna vara inrättade med 2:ne dubbla Stolar för 4 resande personer, utom Postillons-platsen på kusksätet, uti j6o Besv. och Ekon.
Eetankanäen. nyssnämnde 2:ne Städer, Linköping och Örebro böra, pa hvardera stället, delas i 2:ne Jättare och mindre Postvagnar, med anspann af allenast. 2:ne Hästar, och blott en dubbel stol för två resande personer, utom Postillonsplatseti; kommandes af dessa 4 mindre Postvagnar den ena från Linköping öfver Jonköping att gå till Helsingborg, och den andra att taga vägen genom Eksjö till Nöbbelöf, Stocketorp, Vexiö, Christianstad och Ystad, »arnt a behöriga ställen aflemna Postväskorna till vanliga sidoposterna åt Carlskrona och Carlshamn, likasom från Örebro den ena mindre postvagnen går igenom Christinehamn och Carlstad till Norrige, och d^n andra genom Mariestad, Skara och Alingsås till Götheborg.
Genom dessa Postvagnars regulaira framoch återgång fyra serskilda resor i veckan skulle ett antal af 16 till 20 resande med mera snabbhet och större beqvämlighet, än nu för tiden sker, kunna åtföba Brefposten, till ansenlig lisa för Gästgifveri-skjutsen 3 hvarförutan Postverket i allmänhet, som med rotfrihet och fiäre andra betydeliga förmoner för Postförarne, ännu är i samma oförändrade skick, som det i Drottning Christinas tid aldraförst inrättades, i flere angelägna delar kunde förbättras till Postcourserna, efter senare tiders förändringar, anlagda nya Städer och kortare vägar m. m. 3 dertill efter min tanka i synnerhet hörer, att all postförsel hädanefter på de allmänna vägar ovillkorligen bör verkställas på lätta spjäl-kär - Best), och Ekon.
761 ror med en
Häst och dubbel stol för tvänne personer, så att en resande derpå alltid bredvid Postföraren bör kunna inrymmas, och den tyngd af ett Skeppund, med Postväskan och den resande inberäknade alltid forslas af Bref-Posten, som Allmänna Lagen i 13 Cap. 5 §.
Byggningsbalken i allmänhet förereskrifver, och hvilken hittills vid Postverket aldrig varit utkrafd.
Enär denna tyngdberäkning efter Hästarnes antal öfver allt vid Post-förseln tages i akt, uppkommer till båtnad för landets och närin g arnes inre Communication en ny utväg, att jemte förenämnde antal resande, med brefposten fortskaffa fyllnaden af större paketer, efter serskild lindrigare Post-Taxa ; en förmon, sorn för närvarande saknas, men af allmänna behofvet länge varit efterlängtad och påkallad.
Mycket vore val i detaiilerria af verkställigheten att tillägga ; men, dä hela saken efter sin Ekonomiska beskaffenhet är ett Regeringsärende, hvarom Riksens Högloft.
Ständer endast äga att afgifva underdåniga önskningar, följer af sig sjelf, att alla reglemen. tariska föreskrifter bero af Kongl Maj:ts nådiga godtfinnande, och, efter vederbörandes hörande, af Regeringen, med mognaste kännedom af alla dit hörande considerationer, bäst utstakas.
Iinellertid hoppas jag lätteligen kunna inses, hvad betydelig lättelse defesa angelägna förbättringar af Postverket ofelbart skulle medföra lör allmänna skjutsinrättningen 5 Besv. och Ekon. XJtsk.
Betänkanden. och hvad ntomordentelig vinst och tillökning i Postintraderna, som genom sparade kostnader och nya inkomster här, likasom i England, måste blifva en ganska fördelaktig påföljd af denna hufvudsakliga förändring.
Vid sådana tillfällen, och dä nya och förändrade Ekonomiska anstalter påtänkas till verkställighet, ankommer allt deruppå, att det nyttiga nya tillskapas i sådan ecala, som fullkomligen öfverensstämmer med landets egna tillgångar och behof, utan förvillelse af andra Landers tili våra omständigheter föga passande exempel.
All Forvagns-dnrättning, som i vårt land görgs vidlyftigare än nu sagdt är, eller blott skiljes- ifrån sin för ändamålet högst nödvändiga förbindelse med Brefposten, bär sig aldrig, utan blifver i längden en ny tunga för den skjutsande allmogen.
I frågan om Kronoskjutsnihgén tror jag de flesta olägenheter, så vidt görligt är, förebyggas genom ett strängt handhafva cde af de författningar, som i sådant afseende redan äro stadgade, och, då Statsverkets tillgångar svårligen lära tillåta en allmän förhöjning i Kronoskjutslegan ; önskar jag för min del, att hvarje landsorts skjutsskyldige innevånare kunde sins imellan åsämjas och öfverenskomma om något lämpeligt sätt,' att, inom hvart Län, genom så kallad lands-jémnad, som i Rikets Norra Provincesr af ålder varit införd, hålla hvarandra skadeslösa för den olika tyngd, som hemmanens läge och öfriga localomständigheter ofta förorsakat bland Best. och Ekon.
Betänkan/len, 763 annars, till deltagande i Skjutsning sbesvär et, lika förbundna medborgare.
Om denna anstalt i allmänhet korn till stadga, skulle det icke mer vara objet för Statsv i;ket att till li lea o~h enahanda belopp, som för Gästgifveri-Sk jutslegan bestämmes, betala kronosfejutsningen på några få sådana serskildta Ställen, der betydande inrättningar och depots för landets försvarsverk, i förening med sjelfva Landskapets egna läge och formation, göra detta onus utomordentligt tryckande, hvilket i synnerhet inträffar med Östra och Medelstads Häraders Allmoge i Bleki ge Län, för hvilken jag har äran vara representant, och hvilken i och för hemmanens belägenhet närmast omkring Örlogsflotlans hufvudstation i Carlskrona under förflutna krigstider, varit hugnad med förhöjd krono-skjutslega.
Nådigst lärer vara sinnad, att, tinder vissa stadgade förbehåll, lägga Fångförseln på Gästgifverierna, torde momentet minst vara inne, att deremot nu göra någon anmärkning men annars, och intill dess erfarenheten hunnit bestyrka nya Författningens nytta och användbarhet, vore jag för min del mycket böjd, att i underdånighet hemställa, oro icke friska arrestanter lämpligast kunde transporteras till fot, Fängelserna imellan, under militairisk bevakning, som med Krigsmagtens nu varande organisation lätteligen synes kunna åstadkommas på alla behöfliga ställen i landet.
Dessa mina enfalldiga tankar uti ett för våra hemmavarande Ståndsbröder så ganska 7Ö4 Besv. och Ekon. etsk.
Betänkanden, vigtigt ämne, anhåller jag vördsammast måtte till Respectiva RiksSiåndv.n få åtfölja Höglofl.
Utskottets nu beslutade egna Betänkande. 4:0 Af Riksdagsfullmägtigen Eric Johansson ifrån Nyckelby och Stora Kopparbergs
Län. ”Ifrån Fahlu
Stad uti det Län jag är Fullmägtig, får jag allgrödmjukast inför Högloft.
Utskottet nämna, att, i anseende till deromkring liggande flere Socknar, som äro privilegierade för sin jord, Bergsfrälse kalladt, och således frikända för ali skjuts, Allmogen och öfriga, som äga skattejord, äro fördenskull nödsakade icke allenast ansvara för all kronoskjuts, utan äfven fångskjutsen till och ifrån Landsfängelset genom förenämnde Frälse-Socknar.
Gästgifveriskjutsen är äfven Skatteallmogens enskilda tyngd, sedan Fahlu Borgerskap slutar.
Jag måste instämma med mina Stånds-Cammerater.
Skjuts* legan torde och bör vära motsvarande det besvär, de så kallade skjutsskyldige lida, och äro ålagda fullgöra. 5:0 Af Riksdagsmannen Jon Jönsson från Malmöhus Lein: ’’Att medborgares rättigheter och skyldigheter blifva jemt och lika förd lade, bör väl vara den Lagstiftande Magtens hufvudsakliga föremål; äfvensom jemkandet emellan den enas förmon och den andras b kostnad och lidande; dessa äro de skäl och grunder, hvarpå jag fäster denna min reservation emot det af Riksens Högiofl.
Ständers Ekonomi-och Besvärs-Utskotts Andra Beredning Besv. och Elion, Utsk.
Belänketnden• fattade beslut att tillstyrka fortfarandet af den ringa ersättning för utgörandet af Kronoskjuts, sorn hittills varit stadgad.
Dst ordas val, att skillnaden är ingen, om denna ersättning är hög eller låg, emedan den utgår af Stats-Cassan, och just de, Sorn utgöra denna skjuts, äro äfven skyldige, att bidraga till StatsCassans intrader; men denna princip har ingen rigtig grund, ty de fleste medborgare äro alldeles frie från skyldigheten att utgöra kronoskjuts, och andre så litet dermed besvärade, att det kan vara dem likgiltigt, om derföre erhålles någon betalning eller icke ; men deremot känner jag orter, hvarpå detta besvär är ett verkligen strängt Onus, samt Höst och Vår till stor skada för dess åkerbruk, der Landtmanren, i ofta svårt väder och väglag, får begifva sig 2 å 3 mi! bort till det ställe, der kronaskjutsen skall emottaga?, och derstädes, utan all ersättni g, får ofia bida i 8 å io timmar, innan de uppgifna kronopersedlarne ankomma, hvilka då, som oftast, äro af tungare och svårare beskaffenhet, såsom Canoner, gröfre virke, m. m. hvilket skall fortskaffa» till ännu 2 mils, eller längre väg bort från den skjutsandes hemvist.
Är det då billigt, att han, för utgöräridet af detta svårare skjutsningsbesvär, till råga på sitt lidande, skall derföre erhålla en mindra betalning än dess granne, som för sitt, af lika natur varande, hemman är anslagen till utgörande af reservskjuts vid den inom Byn, eller en fjerdedels, högst en half mil, derifrån belägna Bihang till RihsSt, Prot »Sl7-»äig, %:dt Sami.
Nir 97. 93, JB5.ro.
GästgifvareGården, der han icke är skyldig» alt vänta mer än en timma utan, och g timmar emot betalning?
Jag, som icke kan finna någon billighet eiler rättvisa tili ett så olika bestämmande» får derföre ödmjukast protestera emot alla d® beslut, som i någon nion föranleda till fastställande af mindre lega för Kronoskjuts, lin hvad den är, eller fismdeleS hillver för Gästgifveriskjutsen, samt anhåller, att denna min reservation må i Protocollet inflyta och genom Utdrag deraf komma till Riksens Högloll.
Ständers kännedom och mogna be» dammande.
N:r 112.
; Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs* och.
Ekonomiutskotts ytterligare Utiåtan* de efter för esla gne ändringar uti Författningarnc rörande Husb eliof s-bränvins~ bränningen och dermed gemenskap ägan» de ämnen.
Utskottets uti detta ärende, den 21 sistlidna Februari afgifna, Betänkande har blifvit årerremitteradt af samtliga Respectiva RiksStånden, med anmärkningar; Ilos Högloft.
Pddderskapet och Adeln : Uti Pr o tocol IsUtdrag af den 24 sistlidna Mars, innehållande Memorialer och Anföranden af Herrar Hummelhjelm, Friherre Wran* Ecsv. och Ekon. XJtik. Betänkande!). 767 gel, Flacli, Ankarsgarre, Grefve Hamilton, Grefve von Lantingshausen, af Brin .man.
Friherre Boije, von Stael, Grefve Speris, Mlinner st arn och Cederschöld.
Ilos Hagvar diga Pr estStåndet:
Uti ProtocollsUtdrag samma dag af Herrar Professor Wijkman, Comminister Bergegren, Professor Thyselius,',Prosten Sv. Almqvist, Professor Agardt, Prosten Renström, Prosten Kolmodin, Prosten Fellenius, Biskopen Doctor Faxe, Prosten Ek, Professor l orssell samt Prostarne Säve och Piabe.
Ilos Vällojl.
BorgareSturulet:
Uti ProtocollsUtdrag samma dag af'Herrar Arfvidson, Kjellander, T.efjler, Nordström, Eckhoff, Fogelmark, Thunell, Ehlund, Littke, Schotte, Hohn, Widerberg och Westin.
Hos Hedervärda BondeStSndet:
Uti ProtocollsUtdrag den 24 och 31 Mars samt den 1 och 4 Aprill af Riksdagsfullmägtige Anders Joachimsson från Östergöthland, Jon Tonsson från Fdekinge, Anders Sandsten från Jönköpings Län, Johan Longberg från Gestrikland, Nils Månsson frän Malmöhus Län, vice Talemannen Hyckert, Anders Danielsson från Elfsborgs Län, Per Nilsson från Christianstads Län, Johannes Olsson från Elfsborgs Län, Börje tiörjésson från Halland, Per Isacsson Myr ung från Gottland, Per Bengtsson från Halland, Måns Persson från Blekinge, Lars Carlsson och Petter Svensson från Skaraborgs Län, Petter Persson och Jonas Jonasson fria Calame 7<5g B«.sv. och Ebon, Utsk.
Unn, Abraham Persson från Stockholm?
Län, Johan Rutberg från Norrbotten samt Johan Wiklund från Vesterbotten.
Då Utskottet, efter trenne i förevarande ämne tinder denna Riksdag redan afgifna vidlyftiga Betänkanden, nu skall yttra sig för fjerde gången uti ett husbållsmål, nästan lika mångsidigt, sorn de vidt åtskilda åsigter och. intressen, under " hvilka det kan betraktas, skulle det anse sig icke väl använda Riksens Höglofl.
Ständers dyrbara och f en vis Öfverhet till andra vigtiga öfverläggningsämnen påkallade återstående tid, om ofvannämnde anmärkningar, utgörande femtiotvå fulla ark, upptogoa och till sina serskildta påståenden resumerades.
De innehålla utan undantag sådana med större eller mindre vidlyftighet anförda yrkanden och förslag, hvilka dels äro allmänt kända, dels tillförne blifvit under flere olika former framställda till Respeclive RiksStandens kännedom och ompröfning.
Men Utskottet önskade i dess stille leda Riksens Höglofl.
Ständers uppmärksamhet, likasom deäredan fästat sin egen, på beskaffenheten a? de gjorda motionerna.
De innefatta oftast rakt motstridande önskningar, af hvilka den enås uppfyllande utesluter möjligheten af den andras, och kunna följaktligen lika svårligen sins imellan, sorn med hvarje Författnings vederbörliga enhet uti principer förenas.
Ehuru hvarje anmärkning, serskildt uppfattad, visserligen afser ett uti vissa hänseenden nyttigt ändamål) skulle de Eesv. och Ekon, JJtsk.
Betnkandcn.
769 likväl sammantagna troligen utgöra något helt annat, och framkalla vida åtskilda verkningar, ifrån dem, hvilka Memorialens Författare sjelfva sig föreställt, vid deras första uppfatiniDg.
De fleste äga likväl en märkelig och må hända den enda möjliga föreningspunkt, nämligen: ett fullkomligt bibehållande af nu gällande Författningar, rörande den fria Husbehofs-Bränvinsbränningen, samt dermed f örbundna Reglementen och Policemål.
Med undantag af de fail, då individuella fördelar tydligen föranledt ofvarmämnde derifrån avvikande Önskningar, synes allmänna opinionen nästan hafva stadgat sig tiil förmon för detta bibehållande.
En Ledamot af Hedervärda BondeStåndet har yttrat sig:
"Jag tror, att 1815 års Braw ins Förordning är den bästa vi någonsin ägt, och hvarföre jag äfven skulle önska, ast' den vöre Constitutionel, för att ej kunna beständigt undergå så många stridiga förändringar eder vid hvarje Riksdag blifva föremål för så många vidlyftiga och onyttiga ofverl äggning ar."
Utskottet visserligen icke kan till pröfning upptaga än mindre tillstyrka något afseende ä en sådan motion, rörande Ekonomiska Lagstiftningen, har dyt likväl trott sig böra den anföra, såsom ett enkelt och naturligt uttryck af det bifall, hvarmed nämnde Författning varit af Nationen emottagen, bibehåller.
Utskottet äfven och* dom den ännu enna sakeus 770 Be sv. och Ekon, Utsk.
Betänkanden, åsigt, trot det sig tillräckligen hafva ådagalagt genom de premisser, framställningar och slutföljder, hvilka uti redan afgifna Betänkanden blifvit för Riksens Höglofl.
Ständer framförde.
Uppmanadt genom de derom talrikt inkomna motioner och den då rådande s»nnes8tämmningen, ansåg det sin pligt likmätigt, att ingå uti pröfning af de förändringar od> förbättringar, hvilka yrkades såsom gagnelige och kunde äga rum vid öfv rsigten af hit hörande ämnen.
Af sådan föranled, ing och i detta hänseende, uppgiordes, efter sorgfälligaste granskning, de förslager, hvilka uti det återremitterade Betänkandet äro upptagne och Riksens,Höglofl.
Ständers on.pröfning underställde.
Utskottet finner icke helier uti pu åtföljande-Memorialer någras skal anförda, som kunna verka på Utskottets öfvertygelse, hvilken det orubbad bibehåller, och får derföre ytterligare tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständer, att de uti detta Betänkande uppgifna grunder antaga, i händelse några ändringar nödvändigt skola företagas.
Men, leådt af ofvannämnda framställningar, och dej ingifna motionerna, får Utskottet nu tillägga det andra Alternativet, som är: att utan förändring tillstyr ka bibehållandet af Kongl. Maj :ts Nådiga Förordningar utgående Husbehofs-Bränvinsbr anning en ?n. m. af den 6 September och den 20.