Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ull. N:o 9, j mera lidande, än om aflöningen efter Taxa vore billig och rättvis; hvilken mening Casper IVijktnan från Upsala Län biträdt. 3:o Af Petter Persson från Jönköpings Län, som, under förklarande, att han till alla delar instämde uti Sune Nilssons of* vanupptagne hemställan om 5o procents nedsättning af Landtmätares arfvoden vid Skiftes-förrättningar, föreslagit, att ufven 5o procents nedsättning måtte ega rum af det, i 11 §. af meranämnde Taxa, Landtmätare tillagde arfvode för vägars mätning, taxering och delning samt hägnads-delningar; så att Landtmätare må, i stället fölen R:dr för hvarje iooo:de alnar, erhålla högst 24 sk., en ersättning, som sjmes vara tillräcklig för en sådan Tjensteman, enär det vore af erfarenheten bestyrkt, att hart pä en sommardag kan uppmäta 10 å ;8,ooo alnar; samt 4:o Af Tufve Larsson från Christianstads Län,' sorn påkallat uppmärksamhet derå, att Landtmätare, oaktadt de tid efter annan, från år 1^66 till och med år 182*7, erhållit arfvodes-lörhöjningar och bordt finna sig belåtna, icke destomiildre oftast afgifva räkningar, deruti de påfört arfvode!!, betydligen öfverstigailde den gällande TaX - 4 'Lag- samt Allm.
Besv, o, Oec. Utsk.
\JtI.
Nio 9. an.
Ehuru nu detta förhållande vore allmänligen kändt, hade likväl något ansvar för Landtmätares dylika förseelser icke blifvit, uti 1827 års Taxa, bestämdt faststälidt, utan endast alternativt från Tio till Etthundrade R:drs böter, suspension eller förlust af innehafvande lön, m. m. blifvit utsatt, att, efter ompröfvande af omständigbeterne, närmare bestämmas; och som det troligen skulle ganska ofta inträffa, att ofvananmärkte obehörige och olaglige prejerier endast näpsas med det minsta penninge-beloppet, har Tufve Larsson liemställt, att Landtmätares beräknande och utkräfvande af högre arfvode, än efter gällande Taxa, må beläggas medbo R:drs böter, jemte förlust af hela arfvodet, samt att en sådan förseelse för andra gången, med dubbla böter och tjenstens förlust må umgällas; hvarförutan Motionairen föreslagit, antingen, att det i 1827 års Taxa fastställda oell alldeles oerhörda arfvode för Landtmäteri-förrättningar mätte nedsättas 3o procent, eller ock, att det i Landtmäteri-Taxan af år 1820 stadgade arfvode kunde åter varda, såsom gällande, antaget.
Detta allt hafva Utskotten tagit x öfvervägande; hvarvid Utskotten trott sig finna, att anledningar icke saknas för den JLng- samt Allm.
Besv. o. Oec, Unk.
N:o 9. 5 mening, att det för Landtmäteri-förrätlningar i högstberörde Nådiga Stadga af år 1827 fastställda arfvode, serdeles hvad angår mätning, gradering och delning af vidsträcktare skogs- oell utmarks-lrakter, öfverstiger både hvad Landtmätaren skäligen kan göra anspråk att för derå nedlagd möda erhålla, och hvad jordegare kunna, utan känbart lidande, bekosta; men något säkert omdöme härom hafva Utskotten de. stomindre kunnat stadga, som, vid granskning af förut gällande Landlmäteri-Taxan af den 20 Maji 17gg, jemte Kongl. Kammar-Collegii Kungörelser den 3i Maji 1820 och 14 Januarii 1822, samt den nu ifrågavarande af den 5 Julii 1827, det befinnes, att uti dessa serskilda Taxor så olika grunder för beräkning af Landtmätare-arfvode blifvit använde, att någon jemförelse emellan dem icke kan verkställas.
Då nu härtill kommer, dels, att på erfarenhet grundad visshet om sistnämnde Taxas mer eller mindre tillämplighet ännu icke kunnat vinnas under loppet af den korrta tid, som ifrån början af sistlidet år, då Taxan först blef lill efterlefnad gällande, förflutit, dels ock , att Kongl. Majit, genom Nådigt Bref af den 5 Julii 1827, anbefallt Öfver-Directeuren vid Landtmät el iet, (5 Xflg- tamt Allm, Besv, o. Otc.
Uti, N'.o 9. att med uppmärksamhet följa alla de förhållanden, som, genom den nya Taxans tillämpning, så väl för Landtmätare sam för jordegare, kunna uppkomma, samt efter 3 å 4 &rs förlopp, sedan den tagit sin början, derom till Kongl. Majrt afgifva underdånig berättelse; så hysa Utskotten den öfvertygelse, att det, under närvarande förhållande, skulle vara för tidigt och icke lämpligt att inkomma till Krgl. Maj:t med underdånigt förslag till ändring i 1827 års Taxa, hvaremot Utskotten anse sig böra tillstyrka R. II.
St. att i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Majrt täcktes, efter erhållen del af den Nådigst infordrade berättelsen, samt, efter pröfning i öfrigt af framdeles befintlige omständigheter, Nådigst bestämma, om och i hvilka delar nedsättning och jemkning i den stadgade arfvodes-beräkningen må skäligen ega rum.
För öfrigt böra Utskotten, i anledning af Riksdags-Fullmägtigen Tufve Larssons framställning, förklara, att, i händelse någon Landtmätare tillåter sig öfverträdelse!' af Taxans föreskrifter, lärer det böra bero af vederbörande Sakegare att söka den rättelse, som i sådant fall säkerligen icke utehlifver, utan att Rikets Ständer dermed Lag- samt Allm.
Be sv. o. Öec. U t sk.
Uti, Aho 9. 7 kunna besväras; äfvensom Utskotten anse sig sakna all anledning tillstyrka den af Tufve Larsson yrkade ändring i det ansvar, sorn blifvit stadgadt för Landtmätare, b vilken beräknar sig högre betalning än honom efter Taxan tillkommer.
Utskotten hafva således ansett sig icke kunna, i anledning af de väckta Motionerne, tillstyrka annat tillgörande af Rikets Höglofl.
Ständer, än den underdåniga skrifvelse till Kongl.
Maj:t, som här förut omnämnd blifvit.
Stockholm d. 18 Mars 1829. 8 Lag, samt /Ulm'.
N:o j o.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om belinfi>et af tillägg uti Kongl■ Maj:ts Nådiga Instruction för General -LandtmäteriContoiret, Province-LandtviäteriContoir en, samt Landtrnätarne i Riket, den 4 Maji 1827.
T ill Utskottens handläggning har det Hedervärda Bonde-Ståndet, genom Pr o tocol IsUtdrag, remitterat ett af Riksdags - FnIImägtigen från Hallands Län Petter An•
Rersson , till Ståndet ingifvet Memorial, derutinnan Motionairen, i sammanhang med åtskillige emot K:gl, Maj:ts Nådiga Stadga om Skiftesv^rket framställda anmärkningar, hvilka Utskotten i serskildt Betänkande under denna dag besvarat, fästat uppmärksamheten dervid, å ena sidan, att den, för det vigtiga Skiftesverkets framgång, så högst nödiga Coritrollen å erforderlig noggrannhet i Landtmätarnes arbeten, inom hvarje Län, icke vore, genom högstberörde Nådiga Instruction, fullständigt beredd, samt, å den andra, att det icke vore möjligt, att uti de Skiftesmål, som inom hvarje Län prof vas £v?g*- samt Altm Besv. o. Otc.
Utsk.TJtl.
N-.o io, 9 af flere serskilde Egödelnings-Domare, och varit liandlagde af Landtmätare, af hvilka den ene följt olika principer mot den andre, vinna den enhet, likstämmighet och fullständighet, utom hvilka Skiftes-Stadgans ändamål går förloradt; hvadan alltså Mötionairen trott sig höra, till beredande af rättelse så viii i det förra, sorn i det senare afseende!;, föreslå, att det måtte varda ålagdt Förste Landtmätaren inom, hvarje Län; att öfver Landtmäteriet inom Länet hafva den närmaste uppsigt och, i följd deraf, vara Landtniätarues närmaste förman; att, såsom sjelfskrifven Ledamot i Länets JEgodelnings-Rätter, emottaga af hvarje Landtmätare Chartor och handlingar, för deras förberedande granskning och revision; att föredraga, dock utan rösträttighet, de i Egodelnings - Rätten förekommande Skiftesniål, åtföljde af hans skriftliga utlåtande; att följa Landtmätarnes göromål oell deras redovisning med oafbruten uppmärksamhet; - IO Lng- snmt Allm.
Be sv. o. Oec.
Ut sk, Uti.
N:o 10'. att vara ansvarig, om fel och origligheter derefter vidlåda förrättningarne; samt att underställa sina egna arbeten General - Landtmäleri-Contoirets granskning.
Och har Molionairen ansett Förste Landtmätaren skola vara fullkomligen ersatt för dessa förrättningar, genom Andre Landtmätarens löne-inkomster, enär denne senare blefve en öfverflödig Tjensteman.
Utskotten hafva öfvervägat detta Petter Anderssons förslag; och ehuru det icke kan bestridas, att derigenom skulle vinnas en större och säkrare controll öfver uträkningen, anse likväl
Utskotten betänkligheter mot förslaget möta, hvilka hindra detsammas antagande.
Desse äro: att Förste
Landtmätaren derigenom erhåller en helt annan verkningskrets, än den, som förut tillhört hans tjensteåligganden, till hvilkas skötande ingen tid blifver honom öfrig; att han således går miste om tillfället till arbetsförtjenst, deraf följer, att han ic - Lag- samt Allm. Besv. o. Oec. Ucsk.JJtl. N:o ro. i( ke kan vara belåten med dess nu innehafa vande lönings-vilkor; att det svårligen låter förklara sig, att Andre Landtmätaren skulle blifva öfverflödig, genom den föreslagna förändringen i Förste Landtmätarens tjenste - åligganden , enär tvärtom anledningar till en motsatt tanka snarare skulle synas kunna uppstå; att, då Förste Landtmätaren icke erliölle rösträttighet i Egodelnings-Rätterne, kunde lian icke eller inverka på Besluten, till beredande af enhet och likstämmighet deri; samt att långsamhet i Egödelningsmålens behandling skulle åstadkommas, och Parternes kostnader betydligt ökas.
På dessa skäl anse Utskotten sig höra afstyrka bifall till Petter, Anderssons motion.
Stockholm den 18 Mars 182g. 12 Lflg- samt Allm.
Eesv. o. Otc. Ut sk.
Bet, N:o 11.
N:o ii. Betänkande, i anledning af väckta frågor om förändring i skyldigheten att bygga och underhålla Broar och vägar.
S. ' ’ ‘ ■* ' •
TVli behandling inom Utskotten hafva från Yällofl.
Borgare-Ståndet samt Hedervårda.
Bonde-Ståndet blifvit remitterade de af åtskillige Riksdags-fullmägtige dit ingifna Memorial, hvaruti, på anförde grunder, yrkas ändring, i mer och mindre vidsträckt måtto, uti den nu gällande Bro- och Vägbyggnads-skyldigheten, på sätt här nedan vidare förmäles.
Och då flere af de väckta motionerne i det närmaste äro af enahanda syftning, andra åter af mera serskild beskaffenhet, hafva Utskotten trott sig böra sammanföra alla de förstnämnda under elt och samma utlåtande; men deremot öfver de senare serskildt sig yttra. 1:0 Olof Nilsson från Carlstads Län bar, under åberopande af det förhållande, att en Socken inom berörde
Län skall fått sig ålagd skyldigheten, att underhålla ett stycke väg uti ett annat Härad på mera än G mils afstånd, föreslagit, att en för - Lag- samt Allm.
Besv. o, Oee.
Vesk.
Nia n. ij fattning mätte utfärdas, hvarigenom hvarje Härad förpligtades att underhålla alla de farvägar, som finnas inom dess område. 2:0 Andreas Hansson från Elfsborgs
Län har sökt fästa uppmärksamheten på de olägenheter, som uppkomma derigenom,, att någon
Lag om de så kallade Bye vägars iståndsältande och vidmagthållande icke finnes, och derföre hemställt, ”att alla hemman, som begagna en och samma byeväg, höra kännas skyldige att, i mon af hemmantalet, honom i brukhart stånd underhålla. ” 3:o Johan Eric Jansson från Carlstads Län har andragit, att, om Väg- och B10- hållnings-skyldigheten i allmänhet rättade^ efter jordens Bevillnings-värde, i stället alt utgöras efter hemmantalet, och hvarje Läns sammanräknade Landsvägar med dertill hörande mindre broar fördelades, på landet, efter det hemmanen åsätta Bevillnings-värde, och i Städerne, efter den donerade eller sjelfegande jordens uppskattade värde samt Bevillningen å Borgerlig rörelse i de Städer, der väghållningen efter sådan grund utgöres, samt hvarje hemman och Stad derefter tilldelades vissa emot Beviilnings-värdet svarande vägstycken, skulle, elter Mo - 14 Lag- samt Allm. Besv.o. Occ.Hish.Bet.J\:a tl. tionairens tanka, den öfverklagade olikheten i fördelningen af denna allmänna börda aflijelpas och upphöra; i sammanhang hvarmed Johan Eric Jansson förment, dels, att Nybyggnaden och underhållandet af vissa större broar och färjor borde skiljas från den Allmänna väghållningen, och serskildt efter enahanda grund fördelas emellan Länets alla väghållningsskyldige jordbrukare; dels ock, att vägarne, i anseende till olika local, tillgång på väglagnings-ämnen samt andra dylika omständigheter, kunde graderas och fördelas i vissa classer inom hvarje Socken eller Härad, och en sådan fördelning föreslås af berednings-Comileerne, granskas af Taxerings - Comiteerne samt slutligen fastställas af Länets Pröfnings-Comite.
Hvaremot Riksdagsmannen Anders Danielsson från Elfsborgs Län, på andragne grunder, ansett detta förslag icke vara verkställbart, och derföre förklarat sig icke kunna detsamma understödja. 4'o Af Herr Fredr.
Langenberg från Vesterås är vordet anfördt, att Allmänna väghållningen i Sverige är en ibland de mest tryckande bördor för jordbrukaren; att de, som minst begagna sig af Lands - Lflg- samt Allm.
Besv. o. Oec. TJtsk, Bes. Arso n. i5 Vägarne, måste ensamme underhälla dem, och de egentlige Resande, föi' hvilkas skull vägarne höra hållas vid magt, bidraga ej det minsta till denna farbarhet; att ingenting vore mera naturligt, än att den, sorn begagnar och nöter, äfven bör iståndsätta och underhålla; att följaktligen de vägfalandes skyldighet, att skatta till vägarnes vidmagthållande, vore lätt och klart insedd; att väl en jemn fördelning af den beskattning, som borde drabba de vägfarande, torde närma sig till omöjlighet, likasom Vägbyggnads-skyldighetens skiljande helt och hållet ifrån jordbruket här i Sverige icke torde låta sig göra; men att deremot detta onus möjligen skulle kunna mildras och falla jemnare, än nu.
Till vinnande af detta ändamål har Motionairen föreslagit: a) att alla egentliga Resande, hvilka färdas med Gästgifvare-Skjuts, åläggas betala en så kallad Väg-Gärd, af 2 till 4 sk.
Banco milen per häst, hvilken skulle erläggas, vid hvarje skjuts-ombyte, för den väglängd, som skulle befaras, och uppbörden deraf månadtligen hos Kronofogden i Orten redovisas, genom Dagboken controlleras, och derefter i Länets Landt-Ränteri insättas, samt vederbörande Gästgifvare tilldelas ett skäligt arfvode för uppbörden. 16 Log- fana Allm.
Bcsv» o. Oec.
N:o u. b) att väghållning dislrietvis genom Auction ställes på Entreprenade, och hvad sorn komme att brista i underhålis-kostnudens ersättning, genom den föreslagne Väggärden, fördelas uppå både Landets och Städernes jord värde, efter samma grund, sorn Bevillningen utgår.
Varandcs enahanda framställning gjord af Riksdagsmannen Eric Svanberg från Vester-Norrlands
Län, sein föreslagit, att hvarje Resande borde erlägga en viss afgift per mil till uppbärande af Gästgifvarne och redovisning jemte Dagböckerne, samt fördelning uppå Väghållarne i nion af hvarderas väghålls-skyldighet.
Äfvensom Riksdagsmannen Petter Pehrsson från Jönköpings
Län hemställt, om icke Tjenstemän, som vanligtvis resa mera an jordbrukaren, borde antingen deltaga i Väghållnings t bes väre t, eller ock efter en viss grund erlägga Bevillning till Stats-Cassan , för att bereda jordbrukaren någon lindring i detta besvär.
S:o Inom Hedervärda Bonde-Ståndet hafva flere Motioner blifvit väckta, hvilka samtlige, fastän med mer eller mindre utsträckning, Lng- saint Allm.
Besv. och OEc.Vtsk.
N:o n. iy Sträckning, syfta derhän, att alla större näringar och rörelser, samt egare af Bruk, Grufvor, Hyttor, Hamrar, Manufactur-och Stampverk, Pappersbruk, Såg- och Vattenqvarnar, samt andra sådana Inrättningar, hvilka för ändamålets bedrifvande begagna allmänna vägar, måtte vidkännas skyldigheten att deltaga så väl i underhållandet deraf, som i Brobyggnadsbesväret, antingen i mon af rösträttighet vid Prestval, eller efter inkomst och egendomarnes uppskattnings värde, eller ock efter någon annan grund, som kunde pröfvas lämplig.
I sammanhang hvarmed Cas-per Wijkman från Upsala Län jemväl föreslagit, att icke blott alla hemmansinnehafvare, utan ock Qvarnegare och de, som besitta bebyggde utjordar, hvilka kunna jemföras med i-8:dels och i~4:dels Mantal eller derutöfver, borde deltaga i underhållandet af de indelade allmänna vägarne inom det Härad, hvartill de höra; att Utjordar, utan åsatt hemmantal, borde härvid beräknas i förhållande af deras godhet, jemförd med närmast belägne Hemman, samt att Qvarnegares skyldighet att underhålla allmän väg icke borde komma i fråga för andre, än dem till hvilkas
Qvarnar indelade vägar finnas, Bih. till Riks. St.
Prot. »8a8, 1829. -:de Sami. 2 Afd. 2 3:djc Haft. i8 Lflg- samt Allm, Bt:v. och Otc, \Jtsk> Btt, Tilo tu hvarvid
Qvarnens hemmantal kunde bestämmas efter den deraf utgående ränta.
Hvad sålunda blifvit anfördt och föreslaget hafva Utskotten i öfvervägande tagit.
Och beträffande först Olof Nilssons yrkande, att hvarje Härad måtte förpligtas underhålla alla inom dess område befintliga farvägar , så, enär Lagen uti a5 Cap. 8 §.
Balken ej allenast stadgar, att hvar och en, som i vägbyggnads-skyldigheten deltager, skall få sitt skifte efter den del han i By eger, och som det för allom lägligast faller, utan ock lagt det å Konungens Befallningsbafvandes vård, att den ene ej mera betungas än den andre; samt Kongl. Resolutionen uppå Ridd. och Adelns Besvär den 8 Jan.
1^35 uttryckligen föreskrifter-, angående vägdelningen i allmänhet, att vederbörande HaradsBiätter böra lagligen undersöka, huru stor andel af Kungs- och allmänna LandsVigarne, eller ock öfrige Häradsoch Socknevägarne, hvart Hemmans Åbo, efter öre och örtug, eller hemmantalet, med vägrödjning underhålla bör, hvarefter Lanoshöfdingar - - turn Allm.
Besv. och Otc, Vt sk.- Bet.
N.o ti. 19. fte hafva att, enligt Lag, Resolutioner och deras Instruction, vägdelningen fastställa.
Alltså och då, efter Utskottens tanka, dessa stadganden innefatta allt, hvad i detta afseende lämpligen må kunna såsom allmänt gällande påbjudas och de säkraste medlen att förebygga ali ojemn eller obillig fördelning af allmänna väghållningsbesväret, samt ett ovilkorligt påbud, af den beskaffenhet Motionairen föreslagit, icke sällan torde komma att stå i strid mot den grundsatts, som Lagstiftaren i detta hänseende antagit, tillstyrka Utskotten, sorn i allmänhet anse alla oeconomiska förfittningar, såsom beroende af locala förhållanden och mångfalldiga andra omständigheter, böra, så litet som möjligt, innefatta alltför vidt utsträckta speciela stadganden, att den af Olof Nilsson väckta motion må varda ogillad.
Vidkommande derefter Andreas Hani* iöns hemställan, rörande skyldigheten att underhålla de så kallade Byvägar, hafva Utskotteninhemt-at, att, vid sistförflutne eller tSaö års Riksdag, enahanda fråga blifvit Väckt af Riksdags-Fullmägfigen And.
Anderi* 20 Lag- stimt Allm.
Besv. sc/i Otc.Utsi;.
Bet. N:ä i r. son från Calmare
Län, hvaröfver de då förenade Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomié-Utsketten, under den i o
Maji berörde år, afgifvit betänkande, deruti motionen Blifvit afstyrkt, osli hvilket betänkande är vordet af samtlige Respective Riks-Stånden bifallet.
Och sorn, vid pröfningeft af delina sålunda å nyo väckta fråga, anledning icke förekommit att frånträda den grundsatts, som Rikets Höglofl.
Ständer redan förut godkänt och antagit, och hvilken äfven synes hafva varit afsedd uti nyssåberopade Kongl, Resolution af d. 8 Jan. 1735, eller att icke hemmantalet, utan den större eller mindre del af vägen, som Byamännen begagna, samt den mer eller mindre väsendtliga nytta de deraf draga, böra ligga till grund för beräkningen af deras deltagande i väghållnings-skyldigheten; hafva Utskotten, som icke kunnat tillstyrka Andreas Hanssons ifrågavarande motion, ansett sig, såsom stöd för denna mening, endast hora åberopa de skäl, sorn de förenade Utskottens omförmäldte betänkande innehåller.
Vidare och som det af Riksdags-Full - l,ag~ samt Allm.
Besv. och Otc, Utsk. Bet.N.o i j. ai mägtigen Jan Eric Jansson väckte här ofvannämnde förslag i sjelfva verkställigheten skulle komma att mota mångfaUdiga svårigheter, hvilka Utskotten anse öfverflödigt att här upprepa, samt den lindring i väghållnings-rbesväret, som Motionairen åsyftat, ingalunda komnje att motsvara de dryga kostnader och olägenheter, sorn genom vägarnes gradering och indelning efter de grunder och på det sätt, Motionairen uppgifvit , samt genom beständiga förändringar uti Hemmanens Bevillningsvärde och derpå grundade vägbyggnads-skyldighet, otvifvelakligt måste uppkomma, hafva Utskotten icke kunnat fästa något afseende å herörde förslag, hvars ogillande derföre tillstyrkes.
I frågan åter om skyldigheten för figaro af Bruk, Fabriker, Qvarnar och andra dylika inrättningar, att uti allmänna väghållnings-besväret deltaga, hvarom motioner äfven under sistförflutne Riksdag varit väckta, vid hvilkas afgörande de Respec-, tive Riks-Stånden stannat uti t vänne olika beslut, hvarigenom frågan då kommit att förfalla, hafva väl Utskotten icke kunnat undgå att erkänna rigtigheten af den grund - aa Lflg- sapit Allm, Be sv, och Oec.
Niott, satts, att hvar och en, som begagnar de allmänna vägarne och såmedelst drager o-?
medelbar nytta af dem, jemväl borde vara pligtig att, på ett eller annat sätt, till de* ras underhållande bidraga, lika som det icke eller undfallit Utskottens uppmärk* samhet, huruledes de ifrågaställde Lagen* lieterne, eller åtminstone vissa bland dem, icke sällan äro i behof af yägarnes begagnande , i och för körslor till eller ifrån dessa Lägenheter, vida mer än de Hemman, hvilka underhålls-skyldigheten deraf närmast å* ligger; Men då den i a5 Cap. 8 §.
Balken stadgade grund, att blott de, som å landet hemman ega och bru* ka, samt städerne, så långt deras egor räcka, skola vägar rödja och broar bygga, frän äldsta tider varit allmänt anlagen och följd; Då Kongl. Maj:t uti Resolutioner* på Allmogens Besvär den 20 No v, 1786, med godkännande af denna grund, ansett vägrödjning och bro* byggnad vara en hemmantalet åt* följande skyldighet, deruti Bruk och Qvarnar icke kunde inbegripas, hvil* ket, hvad Qvarnar beträffar, är vordet ytterligare bekräftadt genom Kgl> tami Allm.
Ec:v. och Otc.
Nio 11, tj Brefvet den i o Oct. 17^3, samt Kgl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegii Kungörelse den 2g Oct. samma år; Då ifrågavarande lägenheter, genom en sådan häfdvunnen befrielse ifrån deltagandet i ett allmänt onus, ovedersägligen måste hafva eidiållit ett okadt värde, hvilket vid inträffade arfskiften eller köpeafhandlingar utan tvifvel kommit i beräkning; Då hvarken med rättvisa eller billighet kan förenäs att tillstyrka en rubbning uti samma friheter, som ej utan eganderättens förnärmande kan verkställas, utan att på samma gång bereda lämplig ersättning för den bortmistade fördelen, hvilken otvifvelaktigt varit afsedd vid den å oftanämnde lägenheter, efter helt olika grundel-, än som för hemman å landet följes, verkställda skattläggning; Då någon säker och varaktig grund för bestämmandet af den andel i vägliållnings-besväret, som Qvarnar, Bruk eller andra dylika inrättningar borde vidkännas, icke lärer stå att vinna, enär, utom det, att mångå bland dessa Lagr- samt Allm.
Besv. cch Otc, Ut sk.
N:o 11« lägenheter icke ega någon rösträttiga het vid prestval, och följaktligen icke kunna hänföras under denna af flera Motionairer yrkade beräkningsgrund, ej blott deras värde, utan ock deras fortfarande och hela bestånd icke sällan äro underkastade betyda liga förändringar, samt till en stor del beroende af olika conjuncturer eller andra tillfälliga omständigheter; Då flera af de ifrågaställde lägem heterne, såsom Grufve-delar, samt vissa Bruks-och Fabriks-Inrättningar, dels genom i senare tider meddelade beslut äro uttryckligen förklarade för Lös-Egendom, dels i alla tider varit sålunda ansedde; Då slutligen en med Motionairens yrkande instämmande förändring af de i detta ämne nu gällande här of-: van anmärkta stadganden, enligt hvil-, ka Qvarnar, Bruk och andra dylika Inrättningar borde deltaga i allmän-! na väghållnings-besväret, obestridligen skulle föranleda till nya frågor om skyldigheten för dessa lägenheter att, efter enahanda grund, äfven deltaga i åtskilliga andra hemmanen på landet [.agr somt Allm.
Besv, och Oec. åliggande allmänna onera och praestationer, derifrån de hitintills varit befriade, och hvaraf alltså uppenbart följer, att den åsyftade förändringen skulle komma att medföra rubbning i en mängd nu gällande rättsförhållanden, samt allt för djupt ingripa i sjelfva grunderne för beskattningen af samma lägenheter; Så finna Utskotten för sin del icke skäl att tillstyrka bifall af de serskilde i nu förevarande ämne väekte och här ofvan omförinäkle motioner, Utur enahanda synpunkt, och då redan, genom Kongl.
Kammar-Collegii Kungörelse den aq Qctober 17p3, skattlagde Utjordar öro förklarade frie från deltagande i vägrödjning, hafva Utskotten äfven ansett sig sakna anledning att understödja det af ftiksdags-Fullmägtigen Casper Wijhrnan i detta afseende framställdte förslag.