Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan, på grund ;if Rikets Ständers beslut vid 1856 års riksdag, samt Kongl. Majits deraf föranledda, den 29 April 1859 aflätna nådiga Bref, sistnämnda års höst blifvit i Norrtelge stat!, i stället för den af ålder derstädes befintliga pedagogi, öppnadt ett lägre elementar-läroverk, med 2-årig lärokurs och 2 lärare, lönade af Staten, med undantag för det belopp af 400 R:dr Kunt, som till Kollegans lön tagits af, inom staden donerade medel, har detta läroverk, som från pedagogien fick emottaga endast 13 lärjungar, under den derefter förflutna korta tiden af 3 år, så vunnit förtroende och anlitats, att lärjungarnes antal derstädes mer än fem dubblats, och nu uppgår till 75.
Enligt Ephori föreskrifter, gifna gång efter annan, har lärokursen så utvidgats, att frän 1860 års hösttermin, då elevernas antal stigit till 43. i skolan undervisades i 3-årig, frän samma termin 1861, då eleverna voro 61, i 4-årig. och från början af detta ars hösttermin, för 75 lärjungar, i 5-årig lärokurs, för närvarande af 4 iärare, utaf hvilka, utom Rektor och Kollega, de 2 andra aflönats dels med ett af Kongl. Majit under innevarande år för en extra lärare anslaget arfvode, och dels med inom orten sammanskjutna medel, som redan uppgått till en summa af 4,000 R:dr Runt.
Pä vederbörande domkapitels hemställan, och under åberopande af det alltmer tvingande behofvet att genom läroverkens utvidgning i de omkringliggande städerna förekomma en alltför stark tillökning af lärjungar vid Upsala högre elementarläroverk, har Kongl.
Majit väl, i den till Rikets nu församlade Ständer afgifna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, föreslagit att för utvidgning af Norrtelge lägre, 2-kIassiga läroverk, måtte anvisas ett, ärligt löneanslag af 1,500 R:dr, d. v. s. det nuvarande 2-klassiga läroverket uppflyttas i stat till 3-klassigt; men då i betraktande tagas de här ofvan utredda förhållanden i afseende på skolans tillvext. beskaffenheten af de tid efter annan lemnade föreskrifterna om ökade lärokurser, samt deraf i orten hittills föranledda, för lärares aflönande gjorda uppoffringar, som icke kunna sträckas längre; dä skolan, med hänsyn till sitt läge, mäste anses vara till gagn för och komma att uppsamla lärjungar från närmare 30 socknar, befolkade, jemte staden, af omkring 36,000 personer; dä den redan är, beträffande lärjungarnes antal, fullt jemförlig med åtskilliga, redan till 5-klassiga elementarläroverk uppflyttade, skolor: 124 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 65. då närmast derintill befintliga elementar-läroverk är det på 6f mils afstånd ' Upsala varande, hvilket näppeligen torde tåla starkare tillopp, men väl vara i behof af minskning för framtiden i ett sådant tillopp; då annat läroverk inom länet, så vidt jag vet, icke finnes, dit Norrtelge skolas elever kunna, efter 3-årig kurs, förflyttas, och sådan flyttning ej eller kan rimligen ske tili skolorna i Stockholm, der lefnadskostnaden för allmogens barn skulle blifva för hög; då den af Kongl. Majit meddelade fastställelse å föreslagen ritning till af behofvet påkalladt och af vederbörande påyrkadt nytt läroverkshus, föranledt uppförandet af ett nu redan färdigt och iflyttadt sådant för 5-klassigt läroverk; samt då redan inträdda förhållanden tydligt angifva, att orten ej kan vara tillfreds^ ställd med ett blott 3-klassigt läroverk; så, och med fästadt särskildt afseende å den temligen säkert kända omständighet, att endast ett missförstånd emellan orten och Ephoral-styrelsen, samt denna styrelses deraf föranledda inskränkning i den gjorda underdåniga hemställan om läroverkets utvidgning, orsakat Regeringens åtgärd att förorda sådan utvidgning till 3-klassigt i stället för 5-klassigt läroverk, tror jag mig ingalunda sakna skäl att vördsamligen hemställa: att Rikets Ständer täcktes, med Norrtelge 2-klassiga elementar-läroverks uppfattning i stat till 5-klassigt, anvisa löner åt de ytterligare 4 lärare sorn för sådant ändamål erfordras utöfver den Rektor och den Kollega,
som redan finnas der a stat anställde.
Örn remiss till vederbörligt Utskott får jag anhålla.
Stockholm den 22 November 1862. F. G.
Isberg. t/W 65, Af Herr Isberg l
Angående den i Skenninge varande skolas uppförande på de lägre element,ar-läroverkens stal och anslag af dertill erforderliga läraremedel.
Enligt mig gifvet uppdrag täger jag mig friheten att, med återupptagande af rtt, uti Kongl. Maj:ts till sednaste riksdag aflåtna nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof framställdt, men då förfallet förslag, vördsamt hemställa, att Rikets nu församlade Höglofliga Ständer täcktes uppföra skolan i Skenninge på de lägre s. k. 2-klassiga elementar-läroverkens stat, samt anslå i sådant hänseende erforderliga lärarelöner; utbedjande jag mig att, jemte åberopande af hvad i frågan är vordet i högstberörda nådiga Proposition andraget, få ytterligare erinra hurusom stadens och ortens behof af skolans utvidgning granneligen bör synas deraf, att. änskönt stadens folkmängd på de 2 sista årtiondena vuxit från 1.000 tili 1,500 per - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JV# .66. 125 söner, och derutöfver, samt kringliggande orten lärer fä anses starkt befolkad, obenägenheten i staden och på landet att låta barnen börja sin undervisning i Skenninge skola för att snart sagdt omedelbarligen derefter nödgas söka annat läroverk, visat sig så stor, att denna skola, som haft mer än 60 lärjungar, förra vårterminen måste hällas stängd, till följd af total brist pä lärjungar, de der alla lära nödgats vända sig till andra, aflägsnare, men ändamälsenligare skolor, till stor uppoffring och bekymmer för föräldrar och målsmän, sorn derigenom satts i mistning af fördelen att kunna pä nära håll tillse och öfvervaka barnens uppfostran, åtminstone under de första skolåren.
Utskott begäres.
Stockholm den 22 November 1862. F. G. Isberg. JW 6®. Af Herr Isberg!
Om anslag utan återbetalningsskyldighet lill åvägabringande medelst jernväg, båtled och landsväg af fullständig kommunikationsled från Sundsvall till Bräcke.
Behjertande nyttan och vigten af att bereda bättre kommunikationer åt provinsen Jemtland, som trots sitt afstängda läge inom sig eger rika resurser till mångsidig framtida odling, beviljade 1856—57 års Ständer anslag till åvägabringande af en kommunikationsled utefter de stora sjöar, som med små afstånd från hvarandra sträcka sig tvärsigenom provinsen från dess vestra gräns emot Norrige till sydöstra gränsen emot Medelpad.
Denna kommunikationsled är också jemte en af norska staten utförd fortsättning deraf ifrån riksgränsen till Levanger och Trondhjems-fjorden för trafiken redan begagnad.
Men hvarken skall Jemtland af det välvilligt meddelade understödet eller svenska Staten af de på en förhoppning utlagde medlen hafva all den nytta, sorn deraf kan och bör beräknas och äskas, sålänge ifrågavarande kotnmunikationslinea med sin ena ändpunkt stannar på ett afstånd af nära 12 mil frän svensk hamn och stapelstad.
Tvärtom skall all den samfärdsel, som provinsen behöfver och bör söka med andra orter, fortfarande antingen hållas tryckt eller också tvingas in pä den nyöppnade vägen till hamn vid vesterhafvet, sä länge alla de varor, som innevånarne kunna behöfva antingen hemta ifrån eller afyttra vid närmaste hamn, som här är Sundsvall, mäste med en kostnad af 20 å 25 öre per centner för mil och ibland derutöfver fortskaffas genom forbönder, som dessutom icke alltid stå att anskaffa.
Upplysningsvis torde här böra nämnas, att från Ostersund afstånd et till Sundsvall utgör 18,70 och till Levanger 23,66 mil. varande dessutom norska fjellryggen 126 Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
JS/? 66. att å sistnämnda vägsträcka passera med aila de hinder, den åtminstone vissa årstider lägga för trafiken, saint att den årliga varumängd, Jemtland nu anses behöfva frän hamn hemta, är kalkulerad till 182,000 centner.
Alla de sakkunnige män, som haft till offentligt uppdrag att yttra sig öfver Jemtland och dess naturförhållanden, såsom Öfverste-löjtnanten Leijonancker, som 1856 för den då ifrågasatta linien anställde undersökning — Agronomen Jonsson, som år 1846 på Statens bekostnad besökte landet, Professor Al.
Miiller, som 1859 i flera rigtningar genomreste detsamma, och major Adelsköld uti dess den 5 Januari 1860 afgifna utlåtande, hvartill jag sedermera återkommer, vitsorda enstämmigt, att Jemtland, af naturen bestämdt att blifva hufvudorten för områdens af flera hundra qvadratmil industriela lif, eger ymniga källor till framtida rikedom för sig sjelft och spridande af välstånd omkring sig.
Dess vidd af 330 qvadratmil — ungefärligen Wermlands, Elfsborgs, Göteborgs och Bohusläns sammanlagda område — dess ofantliga skogar, dess malmförande bergsträckor, dess vidsträckta odlingslägenheter och jordmånens fruktbarhet, som för ett så nordligt läge saknar motstycke, utgöra dessa källor; men tydligt är, att de under det förhållande, som redan näinndt är. antingen icke skola kunna tillgodogöras, eller ock tillgodogöras, utan att Sverige deraf drager den fördel, som naturligen detsamma bör tillkomma.
Med klar blick för dessa af mig nu berörda förhållanden antydde också Ofverste-löjtnant Leijonancker redan i förslaget för linien riksgränsen — Bräcke möjligheten och behofvet af att efter enahanda plan, som lagts till grund för denna linea, förbättra kommunikationen jemväl frän Bräcke till Sundsvall.
Uppfattande frågan ur samma synpunkt hafva ock Sundsvall och andra kommuner i Medelpad vidtagit förberedande åtgärder för en dylik utsträckning af linien.
Undersökningar hafva i sådant ändamål af numera majoren och riddaren C.
Adelsköld under sommaren år 1859 blifvit utförda, och förslag af honom för planens utförande uppgjordt och afgifvet utur sistnämnda förslag, hvaraf så väl sorn af ett detsamma åtföljande högst förtjenstfull! utlåtande i ämnet jag ödmjukast anhåller, att det IIögloiligaUtskott, under hvars behandling denna min motion kommer, måtte taga kännedom, må här endast anföras följande: ”att frän Bräcke allmänna landsvägen, som är mycket backig, skulle omläggas till vestra ändan af Torpsjön, derifrån, genom upprensning af tvenne forssar i Ljunga eif samt anläggning af en 2,500 fot lång kanal med tvänne slussar, samma vattendrag skulle göras segelbart på en sträcka af 4 A mil för till och med 4£ fots djupgående båtar eller ända till östra ändan af Stödesjön, hvarifrån kommunikationsleden skulle sluta med en 87.000 fot lång jernväg för lokomotiv till.hafvet vid Sundsvall; att kostnaden härför är beräknad för 2,41 mil jernväg af 4 fots spårvidd för lokomotiv ....... 1,540,000.
” 2,500 fot lång kanal med 2 slussar och bryggor m. m 157,975. ’’ 128.500 fot ny, 20 fot bred landsväg 148,500. 1,846,475; att oaktadt de olägenheter, som måste åtfölja flere omlastningar, ifrågavarande linea otvifvelaktig! skulle komma att för vidsträckta orter i norra Sverige relativt medföra alla de fördelar, som Götha kanal medfört för mellersta Sverige.
att,då den numera färdiga linien mellan riksgränsen och Bräcke redan blifvit af Kongl. Majit och Rikets Ständer betraktad såsom en slags statslinea, för hvars anläggning med vägar och bryggor kostnaden bestridts af allmänna medel, och enskildt bolag endast bekostat sjelfva materielen, såsom ångbåtar, magaziner m. m. för om - Motioner i Borgare-Såndet 1862. 66.
127 besörjande af trafiken efter af Kongl. Maj:t fastställd taxa, och då den här föreslagna utsträckningen af kommunikationsleden till
Östersjön utgör ett nödvändigt kompletterande af densamma, om den helt och hållet skall uppfylla det afsedda ändamålet, så borde för den del af linien, som sträcker sig emellan Bräcke och Stödesjön, Staten bestrida hela kostnaden, som erfordras för både landsvägen med bryggor och kanaliseringen, hvaremot ett bolag skulle bekosta anskaffandet af materialier såsom ångbåtar m. m., i likhet med hvad sorn egt rum för linien riksgränsen — Bräcke; att för den föreslagna jernvägen emellan Stödesjön och Sundsvall åter ett län å Adelar af den kalkulerade anläggningskostnaden emot 3 procents ränta och 1 procents amortering torde böra beviljas det bolag, som kan vilja åtaga sig utförandet af anläggningen, framtida underhållet och besörjandet af trafiken enligt nådigt fastställd taxa; att äfven i unionelt och militäriskt hänseende denna transitoled mellan Sverige och Norrige, mellan Nordsjön och Östersjön skulle blifva af allra högsta betydenhet; att Statens direkta uppoffring på denna jernvägsanläggning sålunda blefve under den tid, amorteringen varade, något öfver 20,000 Riksdaler årligen, om man antager 2 procents förlust på det beviljade låneunderstödet, men den indirekta vinsten deremot utgöras af: först tillgodogörandet af de betydliga skogstrakter efter Ljungans vattendrag, som i anseende till de kostsamma transporterna under nu varande förhållanden ej kunna af egarne med fördel begagnas.
Enligt uppgift af tillförlitlig person skulle efter jernvägens fullbordan endast vid Torphammars bruk samt inom Torps- och Borgsjö socknar komma att ärligen sågas 20 ä 2'),000 tolfter plankor mera, än förut kunnat ske, Dessa 25,000 tolfter plankor, skeppade till utrikes ort, indraga i landet minst 450.000 Riksdaler, och för det andra de tusendetal inbesparade mans- och häst-dagsverken, hvilka i stället att förslösas på landsvägen, kunde komma jordbruket och näringarne till godo, samt den förkofran och välmåga, den oberäkneliga mängd industriela och andra anläggningar och företag, sorn en billig och snabb kommunikation alltid skapar omkring sig.
Men äfven om man helt och hållet lemnar ur sigte alla dessa sistnämnda, först efter hand uppkommande fördelar och endast tager i beräkning hvad i zillror kan uppskattas, så visar sig en årlig vinst af nära en half million Riksdaler Riksmynt eller en 24-faldig skörd ä det utsäde, sorn Staten sålunda ej låtit falla på hälleberget, utan i Norrlands förunderligt bördiga och mot odlaren tacksamma jordmån.
Sedan detta förslag med dess grundliga motivering blef bekant, utsågs bland de för företaget inom Medelpad intresserade, en interimsbestyrelse för bildande af ett bolag, som under namn "Sundsvalls-Bräcke Kommunikations-Aktie-bolag” skulle hafva till ändamål att med de medel, som dels genom aktieteckning, dels genom möjligen erhållande statsbidrag kunde beredas, öfvertaga utförandet af företaget.
Upptagande tili alla delar herr Adelskölds förslag, har sagde bestyrelse både utfärdat inbjudning till aktieteckning, som nu fortgår, och tili Kongl. Majit i sistlidne Juli månad ingått med underdånig anhållan, det Kongl. Majit ville till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande under föreslagna vilkor af både de anslag och de Iänebidrag, som här ofvan nämnde äro.
Samtidigt dermed hafva äfven Konungens befallningshafvande både i Jemtlands och Vester-Norrlands län med enahanda underdåniga anhållan ingått.
På nådig befallning har ock Väg-och Vatttenbyggnads-styrelsen i ämnet afgifvit underdånigt yttrande, hvaruti Styrelsen, 128 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. j\s‘ 66, nied särskildt tiilkännagifvande att den ansedt detta företag vara bland deni, som företrädesvis åro förtjente af statsunderstöd, underdånigst tillstyrkt de begärda anslagen.
Majit liar ock uti dess till Rikets Ständers Stats-Utskott aflåtna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, att iiikets Ständer skulle bevilja till ifrågavarande chausséaniäggning och kanalisering ett belopp af 200.000 Riksdaler Riksmynt såsom anslag utan återbetalningsskyldighet och 53,000 Riksdaler såsom lån, och har äfven Kongl.
Majit bland dylika arbetsföretag ansett detta i främsta rummet vara förtjent af anslag af allmänna medel.
Tacksamt erkännande detta landsfaderliga omhuldande af företaget, anser jag mig dock berättigad till det antagande, att, derest medel funnits att, utan upptagande af statslån, för ändamålet anvisa, Kongl.
Majit äfven velat föreslå beviljandet af det för jernväg från östra ändan af Stödesjön till Sundsvall erforderliga statsbidrag.
Då likväl sannolikt är, att Rikets Ständer älven vid denna riksdag finna nödigt att för jernvägars fortsatta anläggande i vårt land ytterligare upptaga statslån, vägar jag i ödmjukhet anse, att frågan om Sundsvall-Stöde jernväg nu förtjenar Rikets Ständers benägna uppmärksamhet.
Obilligt bör det icke heller anses, om äfven från denna hittills, låt vara föga odlade, men också föga uppmuntrade trakt nu låter höra sig ett anspråk att af de stora offentliga anslagen till jernvägarna äfven få någon del på sin lott.
I medvetande af sin oförmåga att konkurrera med de sydligare syskonländerna, som ega förmånen af äldre kultur och större resurser att göra sina intressen gällande, har hela det stora landet norr om Ljunga eif hittills icke ens gjort anspråk pä lott och byte vid utskiftande af de fördelar, sorn »tvifvelaktigt beredas landet genom användande af de stora lån, för hvilka dock äfven den bygden i sin mån drager ansvar.
Det stolta ryktet om de stora jernvägsarbetenas snabba fortgång i södra Sverige har äfven nått dit upp, och man har der gladt sig deråt afundsfritt och fritt medgifvande, att äldre kulturbygd må ega företräde: men i medvetandet af att ega resurser, sorn med något understöd kunna i en snar framtid göra Norrland ej blott, rikt inom sig sjelft, utan äfven nyttigt och vigtigt för det gemensamma kära fosterlandet, börjar man dock nu anse tidpunkten vara inne att för den gemensamma ansvarigheten erhålla en anpart af de gemensamma fördelarna.
Det'vore också högeligen att beklaga, om en sträcka af 2,41 mil vid,,östra ändan af den kommunikationsled, som skulle sammanbinda Vesterhafvet med Östersjön, leinnades till framtida fullbordan, i synnerhet sorn just. der mesta rörelsen måste hädanefter såsom hittills koncentrera sig, och der en lättare farled sålunda är i hög grad af behofvet påkallad, hvilket bäst bevisas deraf, att enligt herr Adelskölds i meranärnnda förslag uppgjorda kåikul denna del af den stora linien redan till en början borde ega att påräkna en trafik af 1,000,000 centner gods och 15 k 20,000 passagerare om äret.
Af skäl, som jag sålunda haft äran anföra och, dä ifrågavarande konununikationslinea redan endels är vorden såsom statsfarled ansedd, samt svårighet pä lagligen kan anses för handen, att inom orten, hvars bästa resurser just genom den föreslagna kommunikationen skulle väckas till fullt lif, åstadkomma sä stort sammanskott, som motsvarar en tredjedel af kostnaden för anläggande af jernväg från Sundsvall till Stödesjön, vågar jag härigenom vördsamt hemställa, att Rikets nu församlade Ständer behagade såsom anslag, utan återbetalningsskyldighet. bevilja den summa af tillsammans 1,846,475 Ridr Rimt, som enligt åberopade kalkylerna erfordras för åvägabringande, medelst jernväg om 4 fots spårvidd frän Sundsvall till Stödesjön, båtled derifrån till Motioner i Borg are-Ståndet 1862.
JV$ 67. till Torpsjön och 20 fot bred landsväg derifrån till Bräcke, af en fullständig kommunikationsled frän Sundsvall till Bräcke.
Otn remiss till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt.
Isberg. JW 67.
Af Herr Kjörck
I Med förslag till Förordning om det vilkor i bolagskontrakt, att endast någon eller någre af bolagsmännen må bolagets /inna teckna.
Med bifogande i afskrift af den utaf mig vid sisthållne riksdag väckte, och till Lag-Utskottet remitterade, men der icke behandlade motion, rörande antagande af en Förordning om det vilkor i bolagskontrakt, att endast någon eller några af bolagsmännen må bolagets firma teckna, får jag på de grunder samma motion innehåller, föreslå, att en dylik Förordning måtte antagas af följande lydelse:
Lägga flere med hvarannan bolag att drifva handel eller annan rörelse, med det vilkor, att endast någon eller någre af dem må begagna bolagets firma; är i den firma hans eller deras namn utsatt och ej någon annans och är dertill lagdt ordet: styresman eller styresmän; dä varén, der annan bolagsman något för bolaget sluter, de öfrige deri saklöse, sä framt det ej visas hafva till deras nytta skett; i ty fall må de ej draga sig undan att godtgöra hvad mot den nytta svarar.
Om remiss till Höglofl. Lag-Utskottet anhålles.
Stockholm den 22 November 1862. A. VF. Björck.
Prof. 1862 - 1863. 11 Sami 3 Afd. 17 130 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 68, 69.
JVs 68.
Af Herr Björck 1 Om närmare bestämmelser i afseende å vissa, näringsidkares rätt att ställa underpant lill säkerhet jör förlag.
Vid sistförflutne riksdag väckte jag motion om närmare bestämmelser i afseende pä den vissa näringsidkare medgifna rätt, att ställa underpant till säkerhet för förlag.
Denna motion föranledde Höglofl.
Lag-Utskottet att framlägga ett förslag om allmän rätt att ställa säkerhet genom underpant af lösegendom; hvilket förslag vann Rikets Ständers bifall, men deremot icke af Kongl.
Maj:t godkändes.
Då de olägenheter, sorn föranledt min framställning, alitsa qvarsta och, vid den hos regeringen förekomna uppfattning af saken, icke kunna afhjelpas på det af Lag-Utskottet föreslagna sätt; men deremot något hinder för bifall till mitt förslag icke finnes i den behandling, frågan hos regeringen erhållit; anser jag mig böra förnya min berörda motion, den jag alltså anhåller att nu få ånyo aflemna.
Remiss till Lag-Utskottet torde gunstigt beviljas.
IV’. Björck.
.M 69.
Af Herr Björck:
Med förslag till omorganisation af Rikets Ständers Bank och ordnande af Bankrörelsen.
Inom området för näringslagstiftningen utgör bankrörelsen fortfarande ett föremål för striden emellan de olika meningar, af hvilka den ena alser att genom lagar reglera den enskilda verksamheten, och den andra har till syfte att ät den individuela företagsamheten inrymma en nära obegränsad frihet.
Ingendera af dessa meningar har i detta fall förmått behålla fältet åtminstone icke i värt land.
Det förhållande sorn sålunda uppkommit icke i värt land.
Det förhållande som sålunda uppkommit, synes dock mera bära stämpeln af den ofullkomlighet, som alltid åtföljer öfvergången från ett system till ett annat, än egenskapen af en på pröfvade Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
,yV? 69.
131 grunder vidtagen anordning.
Ehuru Riksbanken fått afstå från det uteslutande privilegium, den haft på bankrörelse, har den dock fortfarande det hufvudsakliga åliggandet att upprätthålla myntvärdet; men att den eger i sin magt de derför erforderlige medel kan vara tvifvel underkastadt, åtminstone skall det lätt medgifva?, att
Riksbankens förmåga att reglera rörelsemedlen blifvit betydligt inskränkt genom de enskilde Bankerne, pä samina gång som stiftandet af sådane blifvit inskränkt af en pröfning, hvarigenom dock icke pä något afgörande sätt vådan af dessa inrättningar blifvit förekommen.
Om ock erfarenheten hittills visat, att svårare följder af detta förhållande kunna förekommas genom omtänksamhet och försigtighet af de särskilda styrelserna, så lärer det dock vara omöjligt att för framtiden påräkna detta medel såsom tillfyllestgörande.
Det ligger i naturen af denna, såsom all annan rörelse, att den icke kan blifva stillastående, och att den måste utveckla sig i den ena eller andra rigtningen.
Den måste då närma sig den ena eller andra af de ytterligheter, hvartill den kan komma; och den bör icke härvid föras af tillfälliga omständigheter.
Hvad sorn nu i korthet blifvit nämndt, torde utgöra tillräcklig anledning att fästa uppmärksamhet vid de olägenheter, som åtfölja bankväsendet och vid representationens pligt att taga dessa olägenheter i allvarsamt betraktande.
Regeringen har i detta hänseende ansett sig böra underlätta representationens bemödanden och för sådant ändamål låtit genom den sednast tillförordnade
Finans-kommittéen undersöka bankväsendet i riket och utarbeta ett förslag till förändradt ordnande deraf.