Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste-, Borgare- och Bonde-Stånden hafva godkänt denna hvilken deremot blifvit af Ridderskapet och Adeln återremitterad, med yrkande, dels att uti momentet b) måtte stadgas, att i debetsedeln äfven borde utsättas sjelfva beloppet, hvarpå afgiften vore beräknad, dels att från sista meningen i <§ mätte utgå orden »deruti ändring genom besvär kan vinnas».
Som likväl dessa förändringar icke äro oundgängligen påkallade af de utaf Utskottet nu gjorda framställningar, kan, då § är af tre Stånd godkänd, återremissen icke lill någon åtgärd föranleda. % 83.
Uti § 83 bar hos Ridderskapet och Adeln blifvit anmärkt ett tryckfel, bestående deruti, att det på 3:le raden förekommande ordet »skattskyldige» borde heta »skattskyldig»; och torde Rikets Ständer medgifva, att behörig rättelse af nämnda tryckfel må ega rum. § 84.
Denna § har af samtliga Riks-Stånden blifvit bifallen, endast med den utaf Ridderskapet och Adeln beslutade förändring, att tiden för debelsedlarnes nflern - Bevillnings-Utskottels Utlåtande M 34.
43 nantie blifvit förändrad från »14 dagar» till »fyra veckor», Då tre Ständ oförändradt godkänt Utskottets förslag, anser Utskottet dervid böra förblifva. § 8S.
Preste-Ståndet har återremitterat, men de öfriga tre Riks-Stånden bifallit hvad i denna § blifvit föreslaget.
Vid delta förhållande anser Utskottet, då frågan icke står i sammanhang med annan paragraf, deri ändring föreslagits, åtcrremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda. § 88.
Förenämnda §, som af Riddcrskapel och Adeln blifvit återremitterad, har af de öfriga Riks-Stånden blifvit godkänd.
Då likväl uti mom.
4:o stadgas »enahanda ansvar, som för underlåten uppgift till Taxerings-kommitlé är stadgadt», får Utskottet, i följd af den föreslagna förändringen i § 27, hemställa, att berörde ansvar ina förändras till böter af 3 R:dr, samt momentet, i följd deraf, erhålla den förändrade lydelse bil agda förslag utvisar.
Beträffande öfriga delar af ifrågavarande §, som icke stå i sammanhang med annat stadgande, hvari ändring af Utskottet föreslagits, kan, dä desamma äro af tre Stånd gillade, återremissen icke till någon åtgärd föranleda. § 89.
Preste- och Bonde-Stånden hafva bifallit 89, hvaremot de öfriga båda Riks - Stånden återremitterat densamma, dock med undantag af mom.
3:o, hvilket (norn af Borgare-Ståndet blifvit godkändt.
Hos Ridderskapet och Adeln har återremissen föranledts af anmärkning dervid, dels att <§:n stöde i sammanhang med andra i afseende å hvilka Ridderskapet och Adeln ännu icke fattat beslut, dels att i §:n begagnades ordet »krono-utskylder» i stället för »bevillning»; och har hos BorgareStåndet anmärkning blifvit gjord, dels dervid, att uti morn.
l:o närings-idkaro berättigats, genom afdrag å lön eller arbels-förljenst, godtgöra sig för hvad han måst utbetala, i följd af sin ansvarighet för hos honom anställda personers krono-utskylder, dels dervid att uti momentet 2:o blifvit stadgadt, att den skattskyldigc arbetaren icke egde undfå pass för all till annan ort sig begifva, innan han företett bevis, att krono-utskylderna för löpande året blifvit betalde.
Utskottet, som i anledning af de gjorda anmärkningarne tagit ifrågavarande § under förnyad granskning, har ansett de uti momenten 2:o och 4:o meddelade 44 Bcvillnings-Utskottels Utlåtande M 34. stadganden lämpligen kunna sammanföras till ett moment; och får Utskottet, med öfverlemnande af nytt förslag till ifrågavarande g, hemställa, att detsamma målto af Rikets Ständer varda giliadt. 3:o.
Afkortningarna. § 91- l’å sätt vid § 8 blifvit anmäldt, har Ridderskapet och Adeln, i sammanhang med pröfningen af § 91, hvilken af bemälda Riks-Stånd blifvit bifallen, till Utskottets ytterligare pröfning öfverlemna! frågan om lindring i utgörande af bevillning för innebyggarne i Näsgårds och Wester-Bergslags fögderier af Stora Kopparbergs län, så länge de utgöra den s. k. kungsgårds-hjelpen vid Näs kungsgård; och har Bonde-Ståndet återremitterat j§:n, med förklarande att de i § H”! af gällande Bevillnings- förordning medgifna afkortningar fortfarande borde ega rum.
Af Presteoch Borgare-Stånden har § 91 blifvit bifallen.
Beträffande den uti Ridderskapet och Adelns beslut afsedda fråga om fortfarande af den uti § 145 af nu gällande Bevillnings—stadga innebyggarne i Näsgårds och Wester-Bergslags fögderi förunnade lindring, har Utskottet vid behandlingen af § 8 afgifvit yttrande.
Hvad åter angår det uti Bonde-Ståndets återremiss meddelade förklarande, i afseende å fortfarandet af de uti nu gällande Bevillnings-förordning för vissa personer medgifna afkortningar af 10 öre riksmynt för hvarje barn, då barnens antal öfverstiger tre, så torde Utskottet böra erinra, att, då dessa personer, enligt Kongl. Förordningen den 8 Mars 1770, äro frikallade från skyldigheten att erlägga mantals-penningar, blifva de ock, enligt den förändrade lydelsen af § 1 uti nu föreslagna Bevillnings—stadga, helt och hållet frikallade från den personliga skydds-afgiflens utgörande.
Att derutöfver medgifva, att ifrågavarande afkortning må afdragas å bevillningen för den egendom eller inkomst, de skattskyldige ega, torde icke finnas lämpligt; och Utskottet får derföre, med vidhållande af sitt utaf tre
Stånd gillade förslag, hemställa, att äfven Bonde-Ståndet måtte detsamma godkänna. 2:o.
Förslaget Ull Instruktion för Tajceringsförrättning arn e. §§ 1-3- De 3 första §§ uti detta förslag äro af Ridderskapet och Adeln, samt Preste- och Borgare-Stånden bifallna, men af Bonde-Ståndet återremitterade.
Som likväl de uti dessa §<§ innefattade stadganden helt och hållet äro af reglemente - Bevillnings-Utskottets Utlåtande M 34. risk beskaffenhet och icke stå i omedelbart sammanhang med någon af de §§ i Bevillnings-stadgan, i hvilka Utskottet föreslagit ändring, kan återremissen icke till någon åtgärd föranleda. §§ 4 och 5 hafva blifvit återremitterade af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, men bifallna af Preste- och Borgare-Stånden, (dervid dock Preste-Ståndet beslutat att det vid slutet af § 4 förekommande stadgande, som begynnes med orden: »Då fast egendom, som under sistförflutna tio ur» elc. borde erhålla följande lydelse: »Utan särskilda i taxerings-handlingarne eller Kommittéens protokoll antecknade skäl, får fast egendom, som under sistförflutna tio år blifvit såld eller undergått ofvan omförmälda värdering, icke uppskattas lägre, än den sednast betingade köpeskillingen eller den godkända värderings-summan.
Åbyggnader å stadsegendom» etc. (lika med Utskottets förslag).
Ridderskapet och Adelns samt Bonde-Ståndets återremisser afse i allmänhet, alt §:n skulle undergå de förändringar, som af besluten rörande Bevillnings-stadgan kunna vara påkallade; hvarförutan hos förstnämnde
Stånd uppmärksamhet blifvit fästad derå, alt särskild taxering af byggnader å landel ej borde ske, samt att husbehofsqvarnar borde från sådan uppskattning vara undantagna.
Hos BondeStåndet har särskildt yrkats, att den behållna inkomsten borde läggas till grund för fastighets—värdets bestämmande.
Utskottet, som tagit innehållet af förevarande §§ under förnyad granskning, har dervid, för sin del, funnit desamma icke erfordra annan förändring, än att närmare bestämmelse meddelas derom, dels att värdet af kreatur, redskap och andra inventarier eller förlager vid jordbruks—fastighet icke må vid fastighets—värdets bestämmande tagas i beräkning, samt dels att, i de fall då uti fast egendoms uppskattnings-värde ingå sådana byggnader eller inrättningar, hvilka icke begagnas för jordbruket och dess binäringar tillhörande rörelse, uppskattnings-värdet bör fördelas så, att särskildt utsättes värdet af jordbruks-fastigheten med dc till jordbruket och dess binäringar hörande byggnader och inrättningar samt särskildt värdet af alla öfriga byggnader och inrättningar, för hvilka bevillning anses böra utgöras; och får Utskottet, med bifogande af nytt förslag till ifrågavarande §, hemställa, att detsamma mätte af Rikets Ständer godkännas. § 6.
Emot denna §, som blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet återremitterad, men af de öfriga båda Riks-Stånden godkänd, har blifvit anmärkt, att, i följd af den olika grund, som, enligt §§ 2 och 3 uti Bevillnings-stadgan, blifvit bestämd för beskattning af frälseränta, mot grunden för beskattning af jord - 46 Bevillnings-Ulskottets Utlåtande M 34. bruks-fastighet, skulle, dä frälseränta förenats med eganderätten till jorden, tvetydighet uppkomma, huruvida bevillningen för fastigheten borde ökas med det belopp, hvartill bevillningen för frälseräntari, enligt derför stadgade grunder, uppginge.
Utskottet, som anser, att, då frälseränta förenas med den jord, hvaraf sådan ränta dittills utgått, jordegendomens värde bör förhöjas med ett belopp, motsvarande den förbättring egendomen anses vinna genom räntans upphörande, har, lill förtydligande af det ifrågavarande stadgandet, dertill uppgjort nytt förslag, hvilket Utskottet hemställer måtte varda af Rikets Ständer gilladt. § 7. Äfven denna § har blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet återremitterad, men af de öfriga Riks-Slånden godkänd.
Utskottet, sorn anser, att, på sätt vid Bevillnings-stadgans 26 § blifvit antydt, de årliga uppgifterna ä brandförsäkrings- värdena för sådana hus och byggnader, som omförmälas i § 4, momentet 4:o, af Instruktionen, böra årligen tagas under öfvervägande, på det att föreskriften i slutet af sidan 2 och början af sidan 5 uti förslaget till Instruktion för Taxerings-förrältningarne må kunna tillämpas, har ansett sig böra uppgöra förslag till förändrad ordalydelse af § 7; hemställande Utskottet, att detta förslag måtte af Rikets Ständer varda gilladt. <§§ 8 och 10.
Utan annan uppgifven anledning, än blott den, att ifrågavarande §§ stöde i sammanhang med förut återremitterade frågor, hafva nämnde §§ blifvit af Ridderskapet och Adeln återremitterade.
Då emellertid de öfriga tre Riks-Ståndcn godkänt Utskottets förslag, hemställer Utskottet, att detsamma äfven måtte af Ridderskapet och Adeln varda gilladt. § 9- Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hafva återremitterat § 9, dervid uti det förra Ståndet anmärkts, att §:n icke skulle stå i öfverensstämmelse med hvad i § 27 af Bevillnings-stadgan vore föreskrifvet, samt uti det sednare erinrats, att frågan möjligen kunde stå i beroende af Kongl. Maj:ts sanktion å Rikets Ständers beslut, angående hammarskattens upphörande; hvarförutan inom sistnämnde
Stånd ett särskildt förslag jemväl väckts i fråga om afdrag för restsmide.
Som Utskottet uti Betänkandet N:o 20, sid. 43, hemställt, att i händelse beslutet om hammarskattens samt tionde-tackjerns-afgiftens upphörande varder af Kongl. Majit stadfästadt, ifrågavarande § i Instruktionen skall utgå, samt då g, Bevillnings-Utslwttets Ullålande
M 34. för den händelse densamma kommer att qvarstå, icke torde erfordra någon ändring, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att densamma, med förenämnde dervid gjorda förbehåll, mätte af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet varda godkänd. § n.
Preste- och Borgare-Stånden hafva återremitterat ifrågavarande § i afvaktan på det beslut, som kunde komma att fattas i afseende på den väckta frågan om förändrade grunder för qvarnars beskattning, hvaremot de öfriga begge Riks-Stånden bifallit Utskottets förslag.
Utskottet uti Betänkandet N:o 20, sid. 43, hemställt, att stadgandet i sednare delen af § 11 borde framdeles ställas i öfverensstämmelse med det beslut, som uti nämnde fråga varder af Rikets Ständer fattadt samt denna hemställan blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden gillad, torde ifrågavarande §, med det uti berörde hemställan gjorda förbehåll, varda af Preste- och Borgare-Stånden bifallen. § 12.
Samtliga Riks-Stånden hafva godkänt hvad i § 12 är vordet föreslaget, endast med den af Ridderskapet och Adeln beslutade ändring, att orden »under hela urets lopp», borde hela »under hela det förflutna årets lopp».
Ehuru § i sitt närvarande skick synes tydligen utmärka, att här menas det förflutna året, har dock Utskottet, till undanrödjande af den tvetydighet, som densamma ansetts innefatta, funnit sig böra hemställa, att uttrycket »under hela årets lopp» må förändras till: »under hela det nästförflutna årets lopp». § 13.
Ridderskapet och Adeln har på den grund återremitterat förenämnde §, att Ståndet ännu icke beslutat huruvida Skeppare m. fl. uti samma § uppgifna personer skulle på ifrågavarande sätt taxeras.
Då emellertid § i3 blifvit af tre Stånd gillad, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att äfven Ridderskapet och Adeln måtte densamma bifalla. § 14.
Denna § har blifvit återremitterad af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden, men bifallen af Bonde-Ståndet.
Så vidt af de till Utskottet allemnade diskussions-protokoll kunnat inhemtas, har anledningen till återremissen 48 Bevillnings-Utskottets Utlåtande JW 34. förnämligast hemtats derifrån, dels att det skulle vara olämpligt att rörelse, som samma handlande eller närings-idkare samtidigt idkade på särskilda ställen, skulle pä ett ställe eller i mantalsskrifnings-orten taxeras, dels att, då de här meddelade stadganden stöde i sammanhang med föreskrifterna i § 27 uti Bevillnings-stadgan, det vore nödigt att nu ifrågavarande § ändrades i öfverensstämmelse med sistnämnde föreskrifter.
Utskottet, som anser den föreslagna förändringen i § 27 af Bevillnings-stad gan icke föranleda ändring uti förevarande §, har deremot, i anledning af den förändring, som blifvit föreslagen uti §§ 9 och 40 af nämnde Stadga, funnit sig böra hemställa, att den mening, som börjas med orden: »Vid de fall» och slutas med orden »der yrket idkas» må utur §:n utgå, men § i öfrigt godkännas med den lydelse, bifogade förslag utvisar. § 13.
Första momentet af förestående § har blifvit bifallen af Borgare-Ståndet, som deremot återremitterat 2:dra momentet deraf, och har § i sin helhet blifvit återremitterad af Bidderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, men bifallen af Bonde-Ståndet.
Anledningen till återremisserna har blifvit hemtad derifrån, att § innehölle samma föreskrift, som innefattas uti momentet l:o af § 7 uti Bevillnings-stadgan, hvilket moment blifvit af tre Stånd återremitteradt.
Då det icke torde vara nödigt att samma föreskrift förekommer både uti Bevillnings-stadgan och uti Instruktionen för Taxerings-förrättningarne, har Ut skottet, under förutsättning att det tillägg till mom. 3:o i § 7 af Bevillningsstadgan, som af Utskottet blifvit föreslaget, varder af Rikets Ständer bifallet, ansett sig böra hemställa, att sednare momentet i ofvanberörde § 45 må utur Instruktionen utgå. §§ 46 och 47.
Dessa §<§ hafva blifvit bifallna af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden, men återremitterade af Preste-Ståndet, i följd af det sammanhang desamma ansetts ega med § 45.
Då likväl den uti sistnämnde § föreslagna ändring icke inverkar på innehållet af de återremitterade §§, får Utskottet hemställa, att Preste-Ståndet, lika med de öfriga Riks-Stånden, behagade gilla hvad i §§ 46 och 47 blifvit föreslaget. § 18.
Ridderskapet och Adeln har återremitterat, men de öfriga Riks-Stånden bifallit - Bevillnings-Utskottets Utlåtande M 34.
49 fallit denna <§.
Af diskussionen har Utskottet inhemtat, att en ledamot ansett §:n icke slå i full öfverensstämmelse med § 9 uti Bevilinings-stadgan.
Ehuru anledning icke synes vara för handen att, i följd af hvad i berörde hänseende blifvit erinradt, uti förevarande § göra någon ändring, får dock Utskottet, som funnit den uti § 2 af Bevilinings-stadgan meddelade föreskrift i Iråga om bevillning »lör särskilda byggnader, som äro till boställen anslagna,» tarfva en närmare bestämmelse, huruvida antingen fastighets- eller inkomst-bevillning bör erläggas, då icke hela byggnaden är lill boställe upplåten, hemställa, att slutet af § må erhålla det tillägg, som bilagda förslag innehåller. §§ 19 och 20 hafva blifvit återremitterade af Ridderskapet och Adeln, men af de öfriga Stånden bifallna; och då något annat skäl för återrernissen icke framställts, än den af en ledamot gjorda erinran, alt, »i afseende på sporllerne och deras beräkning, olika åsigter vid denna fråga gjort sig gällande,» hemställer Utskottet, alt Ridderskapet oell Adeln måtte, lika med öfriga Riks-Stånden, gilla Utskottets förslag.
S 21- Preste- och Bonde-Stånden hafva bifallit hvad i denna § blifvit föreslaget.
Deremot är densamma återremitterad af Ridderskapet och Adeln.
Borgare-Ståndet, som godkänt första momentet, bär återremitterat hvad § i öfrigt innehåller.
Såväl hos Ridderskapet och Adeln, som hos Borgare-Ståndet, har anmärkning blifvit gjord vid den af Utskottet föreslagna grund för lefnads-kostnadernas beräknande i visst förhållande till den hyra, som af den skattskyldige erlägges; och har dessutom i Borgare-Ståndet yrkats ogillande af stadgandet att, sedan förluster, af hvilka kapitalet drabbats, afräknats från egarens kapital-förmögenhet, han skall erlägga bevillning för den ränta, återstående kapital-beloppet anses lemna.
Beträffande den förra af dessa anmärkningar, torde böra erinras, att föreskriften om inkomsternas beräknande efter hyresbeloppet ingalunda är ovilkorlig, enär förslaget innehåller, att laxerings-männen ega taga i betraktande, huruvida särskilda förhållanden nödsakat lill begagnande af flera eller dyrare rum, än vanligt.
Vidkommande åter den sednare anmärkningen, så har Utskottet, som vid § 7 uti Bevillnings-förordningen föreslagit att densamma skall uti Instruktionen för Taxerings • förrältningarne qvarstå, ansett sig nu endast böra hemställa, att densamma måtte erhålla följande, med S fi uti Bevillnings-förordningen mera öfverensstämmande lydelse; »Förluster, af hvilka kapitalet drabbats under året näst före det, Bih. till It.
Prot. 1839 & 1860. 5 Sami. t Afd. 24 Haft. 7 SO Bevillnings-Utskottets Utlåtande M 34. »hvarför bevillning påföres, ufräknas från egarens kapital-förmögenhet »och erlägges bevillning för den afkastning, återstående kapitalbe»loppet anses lemna.
I)å de i § 27 af Bevillnings-stadgan föreslagna förändringar förutsätta, att den skattskyldige icke har något åliggande att uppgifva sin ställning, anser sig Utskottet höra hemställa, att utur § måtte utgå följande, der förekommande mening: »Det måste nemligen alltid, dä skattskyldig söker dölja sin ställming, antagas, att han under året minst har lika stor inkomst som utgift.» 1 öfrigt får Utskottet tillstyrka, att hvad uti förevarande <§, sorn af två Stånd är godkänd, blifvit föreslaget, måtte af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet gillas. 3:o Förslaget till Förordning angående mantalsoch ska flsk i 'i (ning in •nes förrättande. § 4.
Preste- och Bonde-Stånden hafva bifallit förenämnda § i dess helhet, hvaremot Ridderskapet och Adeln, som gillat punkterna l:o, 2:o och 4:o, återremitterat punkten 3:o; och har Borgare-Ståndet bifallit hvad i § blifvit föreslaget, med undantag af 2:dra momentet i punkten 5:o, hvilket moment afslagits samt 5:dje momentet, som återremitterats.
Emot de uti punkten 3:o föreslagna stadgnnden har hufvudsakligen blifvit anmärkt, att det borde vara tjenstehjonets, men icke husbondens skyldighet, att till pastor aflemna tjenstehjonets prestbetyg; att det vore särdeles olämpligt ålägga disponent af fast egendom, synnerligast i städerna, skyldighet alt affordra och till pastor aflemna preslbevis för hvarje till hans egendom inflyttad husbonde; saint att några böter i de fall bär vore i fråga, ingalunda borde drabba husbonde för en underlåtenhet, till hvilken tjenaren, men icke husbonden, vöre orsaken.
Då husegare understundom kunde vara så qvalificerad, alt honom ej borde tillerkännas rätt att affordra hyresgästen en för denne så angelägen handling, som hans prestbetyg, läge äfven deruti ett skäl, hvarför något stadgande härom icke borde meddelas.
Å andra sidan har blifvit erinradt om angelägenheten deraf, att anteckningar rörande flyttning från en ort till en annan blefve så fullständiga, som möjligt, hva - Beoillnings-Utskottecs Utlåtande As 34.
51 dan och då icke någon lämpligare utväg att vinna detta mål kunnat utfinnas, förslaget hordo, såsom af behofvet påkalladt, godkännas.
Utskottet, hvars ifrågavarande förslag blifvit af två Stånd giliadt, får nied vid— blifvande af detsamma, hemställa, att Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet ville, lika med öfriga Riks-Stånden, förslaget bifalla. § s.
Ridderskapet och Adeln samt Ronde-Ståndet hafva återremitterat, men PresleStåndet bifallit § 5, hvilken jemväl af Borgare-Ståndet godkänts, med undanlag af punkterna 2:o och 5:o, ,i afseende å hvilka Borgare-Ståndet beslutat ålerremiss.
Emot de i denna § framställda förslag har i allmänhet blifvit anmärkt, att uppgifterna skulle vara alltför minutiösa, samt att då en del af desamma skulle äfven allemnas till Bevillnings-beredningen, den skattskyldige onödigtvis besvärades med dubbla uppgifter.
Dessutom har, hvad särskildt angar punkterna 2:o och S:o, inom Borgare-Ståndet blifvit erinradt, dels att det skulle vara obehöfligt, att den skattskvldige skall å mantalsskrifnings-orten lemna uppgift å sin på annan ort belägna egendom samt der idkade rörelse eller innehafvande befattning, dels att det vore omöjligt för egare eller huvudredare för fartyg alt uppgifva styrmän och maskinister å samma fartyg, enär dessa personer vanligen antagas af befälhafvareo, samt efter hvarje fullbordad resa afmönstras.
Utskottet föreslagit borttagandet af de uppgifter, som, enligt § 27 i Bevillnings-stadgan, skulle af de enskilde aflemnas, samt denna förändring till stor del grundade sig på antagandet att de erforderliga upplysningarne skulle kunna erhållas genom de uppgifter, som vid mantals- och skatt-skrifningarne borde aflemnas, har Utskottet icke funnit sig kunna förorda någon befrielse för de skattskyldige att lemna de uti denna § föreslagna uppgifter, utan fastmera ansett, att desamma borde i så måtto tillökas; att husbonde skal! meddela uppgift angående beloppet af hvar och en af sina tjenares löneförmåner, när detsamma öfverstiger 300 R:dr för år; att husegare eller den hans ställe företräder, bör uppgifva beloppet af den årliga hyra, som af hvar och en hyresgäst erlägges; att egare af utarrenderad eller uthyrd faslighet på landet jemväl skall upp gifva beloppet af del årliga arrendet eller hyran för den utarrenderade eller uthyrda egendomen; samt att egare eller hufvudredare för fartyg bör, såvidt ske kan, uppgifva skeppares eller befälhafvares samt styrmäns och maskinisters årliga löneförmåner, derest desamma öfverstiga 300 R:dr; dock har Utskottet funnit egare eller redare för fartyg icke ovilkorligen böra åläggas att uppgifva styrmän och maskinister å sina BevUlnings-Utskoltets Ullålande M 34. fartyg samt derför inskränkt föreskriften dertill, att samma uppgift bör, »så vidt möjligt är», lemnäs.
Utskottet, som bifogar förslag till den förändrade lydelse ifrågavarande g, enligt Utskottets åsigt, bör erhålla, får alltså hemställa, att berörda förslag måtte af Rikets Ständer varda gilladt.
Vidkommande den af Ridderskapet och Adeln, i sammanhang med återremissen af g 5 beslutade återremiss af Utskottets å sidan 43 gjorda hemställan i afseende på Riksdags-fullmägtigen Johan Lönns motion om skyldighet för hemmansegare på landet, hvilka tillhört annat Riks-Stand, än Ronde-Ståndct eller innehall ordinarie tjenst, att vid mantalsskrifningarne sådant uppgifva och styrka, lärer, vid det förhållande, att Utskottets berörda hemställan är af de öfriga tre Riks-Stånden bilällen samt sålunda utgör Rikets Ständers beslut. återremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda § 8.
Denna § har af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet blifvit bifallen.
Deremot har Preste-Ståndet återremitterat momentet i:o, men i öfrigt gillat §:ns innehåll; och tiar Borgare-Ståndet, med gillande af §:ns öfriga delar, återremitterat momenten l:o och 3:o.
Inom Preste-Ståndet har hufvudsakligen blifvit yrkadt, att bestämdare föreskrifter borde meddelas i afseende på stället, der den skattskyldige skall mantals- och skattskrifvas, enär det ofta vore svårt att utröna, hvar en person är bosatt eller större delen af äret sig uppehåller.
Ilos Borgare-Ståndet har den erinran blifvit gjord, att då i mom.
5:o föreskrifves, att i tjenst anställd person, med bestämd tjenstgöringsort, borde vara derstädes mantalsskrifven, understundom inträffade att tjensteman, som läte mantalsskrifva sig å tjenstgöringsorten, men hela äret uppehölle sig pä annan ort, derigenom undandroge den kommun, i hvilken han bosatt sig, alla efter bevillning utgående kommunala afgifter.