Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Deputerades resekostnader — anföra att Utskottet dertill numera saknar all anledning, då, genom de 3:ne öfriga Riks-Ståndens sammanstämmande beslut, frågan, huruvida Deputerade skola utses för att öfvervara Deras Majestäters kröning i Norge, måste anses vara af Rikets Ständer afgjord; — hemställande derföre Utskottet, att Yällofliga Borgare-Ståndet måtte för sin del biträda de öfriga Riks-Ståndens härom fattade beslut
I den fråga åter, som egentligen är föremål för Utskottets yttrande, eller om bestämmandet af den resekostnads-ersättning, som bör tillkomma bemälde Deputerade, har Utskottet ansett att, hvad först angår sjelfva resan, denna bör beräknas från Stockholm öfver Norska riksgränsen i Jemtland till Trondhjem, samt derifrån åter till Stockholm; och antager Utskottet, att ersättningen för Rikets Ständers Deputerade vid ifrågavarande tillfälle, då större kostnader än vanligt torde äfven under resan af omständigheterna föranledas, icke bör beräknas lägre än, hvad hästantalet vidkommer, efter resereglementets 4: de klass eller till 3 hästar, samt, beträffande dagtraktamentet, ej till mindre än 10 R:dr R:mt, dagarnes antal beräknade, jemväl enligt resereglementet, efter 8 mil på hvarje resedag.
— Den beräkning öfver sagde resekostnad, som Utskottet, med tillämpning af dessa grunder, låtit uppgöra, utvisar att hvarje Deputerad skulle, för resan från Stockholm till Trondhjem, bekomma en ersättning af 445 R:dr 67 öre och således för både fram- och åter-resan ett belopp af 891 R:dr 34 öre; och då det synes skäligt, att Herrar
Deputerade berättigas, att vid afresan uppbära en del af den blifvande kostnads-ersättningen, har Utskottet ansett lämpligast att denna summa, jemnad till 900 R:dr R:mt, finge vid afresan förskottsvis utbetalas, och hemställer följaktligen: l:o. att ersättningen för Herrar
Deputerades resa måtte bestämmas, i ett för allt, till en rund summa af 900 R:dr för hvar och en af bemälde Deputerade, samt att Rikets Ständer måtto medgifva, att detta belopp får vid afresan från Stockholm utbekommas såsom förskott å den kostnads-ersättning, som tillkommer Herrar
Deputerade för hela resan och vistandet i Norge.
Beträffande derefter beloppet af det traktamente, som bör tillerkännas Herrar
Deputerade under vistelsen i Norge, anser Utskottet, att då lefnadskostnaden i de större städerna inom Norge i allmänhet är större än i Sverige, samt vid nu ifrågavarande tillfälle säkerligen kommer att uppgå till icke obetydligt högre belopp än under vanliga förhållanden, härvid icke kunna tillämpas de grunder, hvarefter dagtraktamenten blifvit beräknade och fastställde för Svenska embets- och tjenstemän vid förrättningar eller andra allmänna uppdrag, utan bör denna ersättning, enligt Utskottets tanke, bestämmas till ett belopp, som står i öfverensstämmelse med nyss antydda särskilda förhållanden, samt med afseende derå, att Herrar
Deputerade skola i Norge uppträda såsom Rikets Ständers för ett så högtidligt tillfälle, som det nu ifrågavarande, utsedda ombud; och hemställer, på grund häraf, Utskottet, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 115, 2:o. det bemäldo Herrar
Deputerade må, hvar och en, tillerkännas ett traktamente af 25 R:dr R:mt, för hvarje dag, som de tillbringa i Trondhjem, för att öfvervara deras Majestäters kröning.
Slutligen får Utskottet tillstyrka: 3:o. att ifrågavarande kostnads-ersättning må från Rikets Ständers Riksgälds-kantor utbetalas, dels, såsom ofvan är föreslaget, hvad godtgörelsen för sjelfva resan beträffar, med en i ett för allt bestämd summa, som vid afresan får uppbäras, och dels för vistandet i Norge, efter Herrar
Deputerades återkomst, med det belopp, hvartill denna kostnad, enligt ofvan angifna beräkningsgrund, kommer att uppgå.
STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1860. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 116. 1 Äf:o 11«.
Arik. till Exp.-Ulsk. den 6 Juni 1860, kl. 12 midd.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Majlis nådiga Proposition, angående eftergift af 1857 och 1858 årens återstående arrende jör kungsladugården Borgholm pä Öland. (I. A.) Sedan Arrendatorn af kungsladugården Borgholm, 5-J mantal, i Repplinge socken, Olands norra mot och Calmar län, förre Handlanden Carl Henrik Hultenberg, i anseende till missgynnande skördar åren 1857 och 1858, genom Kongl. Brefven den 23 Februari 1858 och den 25 Februari 1859 erhållit anstånd med arrendets utgörande för kungsladugården på det sätt, att arrende-afgiften, 306 tunnor 12 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, finge för år 1857 erläggas med J inom den 14 Mars 1858, j inom samma tid år 1859 och återstående tredjedelen inom den 14 Mars 1860, samt för år 1858 afbördas vid uppbördsstämmorna under tre på hvarandra följande år, räknade från och med 1859, med en tredjedel livartdcra året, allt såvida särskild vederhäftig borgen för betalningsskyldighetens behöriga fullgörande af Arrendatoren till Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande aflemnades; så hade, enligt hvad högstberörda nådiga Proposition, införd under Nio 90 uti lista Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll vid innevarande riksdag innehåller, Arrendatoren Hultenberg uti en till Kongl. Majit den 18 November sistlidet, år ingifven skrift underdånigst anhållit, att, då ännu återstode af 1857 års arrende en tredjedel och af 1858 års arrende två tredjedelar eller tillsammans ett fullt års arrende, som, enligt hans föreställning, borde betalas inom den 14 Mars 1860 eller samtidigt med hela arrendet för år 1859, men en sådan betalnings-skyldighet. efter sistnämnde års förnyade missvext, vore för honom omöjlig att fullgöra, och utkräfvandet af det återstående arrende-beloppet skulle icke allenast nödga honom att lemna en egendom, den han, enligt Kongl. Bih. till R.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 12 Haft. 1 2 Stats-Utslcotteta Utlåtande N:o 116.
Kammar-kollegii transport-resolution den 15 Maj 1845, emottagit den 14 Mars 1846 samt derefter skött med ali omsorg och flit och hvilken han nu lyckats försätta i fullkomligt godt ständ, utan äfven bringa honom med hustru och sex harn till tiggarestafvcn, Kongl. Maj:t, med afseende tillika ä de betydliga kostnader, Sökanden under sin arrendetid på kungsladugårdens förbättring, bebyggande och försköning nedlagt, på sätt tvänne vid ansökningen fogade sockenstämmoprotokoll från Repplinge och derintill gränsande Köpings församlingar samt särskilda betyg af Kronofogden i orten och Pastor i Köping innehölle, måtte i nåder bevilja Sökanden eftergift af hvad ännu återstode obetaldt af 1857 och 1858 årens arrende-afgifter, så att han den 14 Mars 1860 icke hade att gälda mera än 1859 års arrende.
Efter inhemtande såväl af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Calmar län underdåniga yttrande, hvaruti Sökandens uppgifter blifvit vitsordade och ansökningen varmt förordad, som af Kongl.
Kammar-kollegii och Kongl. Stats-kontorets underdåniga utlåtande, hvarigenom upplyst blifvit, att markcgångs-värdet å den resterande arrende-afgiften af Borgholms kungsladugård utgjorde för år 1857, 1,544 R:dr 13 öre och för år 1858 2,318 R:dr 24 öre, sistnämnda summa endast till hälften förfallen till betalning innevarande år, har Kongl. Maj:t, som redan den 7 nästlidne
December förordnat om inställande tills vidare af exekutiva åtgärder för de återstående arrendcmedlens indrifning, med afseende på hvad upp lyst blifvit rörande ej mindro de af Sökanden under hans arrendetid bekostade betydliga förbättringar vid Borgholms kungsladugård, hvars derigenom obestridligen ökade värde framdeles komme Staten till godo, än äfven den missvext, hvilken under tro på hvarandra följande år drabbat ifrågavarande egendom, jemte härvid i öfrigt förekomna bevekande omständigheter, enligt Kongl.
Kammar-kollegii och Kongl. Stats-kontorets underdåniga tillstyrkande, i nåder föreslagit Rikets Ständer, att såväl återstående tredjedelen af 1857 års, som andra tredjedelen af 1858 års arrende för kungsladugården Borgholm, utgörande tillsammans 2,703 R:dr 25 öre riksmynt, måtte Arrendatorn Hultenberg efterskänkas.
Efter erhållen remiss har Stats-Utskottet tagit detta ärende i öfvervägande; och ehuru Rikets Ständer under innevarande riksdag gillat den af Stats-Utskottet, i anledning af 2:ne enskilda motionärers framställningar i likartade frågor, uttalade grundsats, att arrendatorer af kronans egendomar i allmänhet icke borde åtnjuta eftergift för dem genom missvext tillskyndade förluster, hvilka vid arrendoaftalets ingående borde tagas i beräkning, finner Utskottet likväl i förevarande fall sådana omständigheter vara för handen, att ett undantags-förhållande här kan anses ega rum.
Arrendatorn af berörde egendom har nemligen, enligt hvad i detta hänseende blifvit tillförlitligen utrcdt, under sin korta arrendetid å egendomen verkställt betydliga odlings-, byggnads-, förbättrings- och försköningsarbeten, hvaribland må omförmälas uppförandet af en ny, utmärkt vacker och kostbar karaktersbyggnad och anläggning samt bebyggande af 15 jordtorp, hvarigenom egendomen vunnit ganska väsendtligt i värde; men enär arrendetiden redan den 14 Mars 1863 för nuvarande arrendatorn tilländagår, kommer frukten af dessa arbeten och kostnader, hvilka jemte den inträffade missvexten bragt arrendatorn och hans familj i ekonomiskt betryck, att i hufvudsaklig mån tillfalla Staten, som vid ett förnyadt arrende bör kunna i följd af dessa förbättringar påräkna en högre arrende-afgift.
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 117.
3 I betraktande häraf, och enär flere af vederbörande auktoriteter vitsordade bevekande omständigheter i förevarande fall äro för handen, får Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att bifalla hvad Kongl. Majit i ofvanberörde hänseende täckts föreslå.
Reservationer: af Grefve Taube, Herr Björck och Riksdags-fullmägtigen Bosenberg från Christianstads län. t\:o 117.
Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Juni 1860, kl. 12 midd.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga/Proposition, if råga om kostnadsfri upplåtelse af kronan tillhörig jord åt Gellivare blifvande bolag, förfanläggning af en jernvåg emellan Gellivare malmfält och Bottniska viken. (I. A.)
Uti en till Kongl. Majit ingifven skrift hade, enligt hvad högstberörda nådiga Proposition, införd under Nio 36 i lista Samlingen af Bihanget till RiksStåndens protokoll vid innevarande riksdag, omförmäler, Grosshandlaren Yiktor Kjellberg i underdånighet anmält, att, sedan han och öfrige nuvarande delegare i Gellivare eller Gellivara inom Norrbottens län belägna egendom, som omfattade malmfält, skogssträckor och odlingsbara marker till en ännu icke genom afvittring fullständigt begränsad rymd af flera hundratusen tunneland, uti inköp och förbättringar å samma egendom nedlagt omkring två och en half millioner Riksdaler Runt, men dervid funnit första och oundgängliga vilkoret för tillgodogörande af nämnde egendoms tillgångar, icke blott på en ovanligt rik och från oarter fri jernmalm, utan äfven på skogsalster och andra produkter vara anläggandet af en jernväg för lokomotiv emellan Gellivare malmfält och Bottniska viken, egarne, med anledning häraf, förklarat sig benägne att till ett bolag med större kapitaltillgångar öfverlåta hela egendomen, och att Kjellberg i följd häraf icke blott, på sin bekostnad, låtit Engelske Ingeniören John Paton anställa sorgfälliga undersökningar angående berörde jernvägsanläggning, hvilken till en längd af 17 svenska mil, 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 117. skulle, enligt upprättade ock vid Kjellbergs skrift fogade ritningar, beskrifning och kostnadsförslag, komma att medföra en utgift at 306,683 P.
Sterling eller omkring 5,500,000 R:dr Hunt, äfven om förvärfvandet af den behöfliga jorden samt af erforderliga trädbyggnads-materialier beräknades till ganska ringa belopp, utan ock inledt underhandlingar för bildande af ett bolag, som kunde både utföra jernvägsanläggningen och bringa egendomen i fullt ordnadt skick; — varande det aktie-kapital, som härtill erfordrades, förslagsvis beräknadt att, jernvägskostnaden inbegripen, uppgå till 12,000,000 Riksdaler Riksmynt; Och hade Kjellberg, på grund häraf, i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit, till befordrande af detta företag, hvilket skulle, synnerligast för den ifrågavarande aflägsna och hittills fattiga landsortens förkofran, vara förtjent af deltagande från det allmännas sida, måtte i Nåder förunna det, på sätt ofvan är nämndt, tillämnade bolaget, hvars Styrelse bordo hafva sitt säte i Stockholm, följande rättigheter och förmåner: att omförmälde jernväg till byggnad företaga, samt, enligt gällande expropriationslag, till sig lösa och med full egande rätt behålla den enskilda personer och korporationer tillhöriga jord, som för jernvägsanläggningen vore behöflig; att, utan kostnad eller årlig godtgörelse, erhålla upplåtelse af den för jernvägsanläggningen erforderliga, Kongl. Maj:t och Kronan tillhöriga jord samt från kronans parker inom Norrbottens län kostnadsfritt hemta för jernvägsanläggningen erforderligt virke, äfvensom afgiftsfritt begagna på kronans egor belägna kalkoch stenbrott jemte grustag; att tullfritt |linföra lokomotiver, vagnar, maskinerier och redskap samt materialier, i| af hvad beskaffenhet de vara må, som till jernvägens anläggning och bringande i jfullfärdigt skick för trafikens öppnande erfordrades; samt att åtminstone under de 10 första åren efter det jernvägen blifvit fullbordad, årligen från riket tullfritt utföra 150,000 skepp.
Gellivare jernmalm, hvaremot den öfriga, till omkring 200,000 skeppund antagna malmqvantitet, som vid Gellivare skulle årligen brytas, vore afsedd att vid bolagets egna eller andra svenska jernverk förädlas; förklarande Sökanden slutligen att, derest bolaget, mot skälig godtgörelse, finge i arbete vid jernvägsanläggningen och sedermera vid grufvebrytningen samt dermed jemförliga företag årligen sysselsätta 500 kronoarbetskarlar, sådant jemväl skulle bolaget åligga, under iakttagande af de vilkor och föreskrifter, som i afseende härpå kunde komma att i nåder meddelas.
Öfver ofvanberörde ansökning hade underdåniga utlåtanden, på nådig befallning, blifvit afgifna, dels af Kongl. Kammar-kollegium, efter Läns-styrelsens och öfriga vederbörandes hörande, i fråga om upplåtelse af kronans jord samt beviljande af virke och andra effekter från kronans mark, dels af Kongl.
Kommerskollegium, i hvad angår tullfrihet vid införsel af jernvägseffekter och utförsel af jernmalm, dels af Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket, beträffande den väckta frågan om kronoarbetskarlars användande vid det tillämnade Gellivare-bolagets arbetsföretag; hvarförutan hos Kongl. Maj:t förekommit af Fullmäktige i Jern-kontoret skriftligen afgifna underdåniga påminnelser mot
Kjellbergs ansökning om tullfri malmutförsel och Kommers-kollegii dertill, i dess utlåtande, lemnade förord.
Efter öfvervägande af hvad samtliga till detta ärende hörande handlingar innehålla, hade Kongl. Majit genom nådig Resolution, jemte förklarande, att frågan om rättighet för ett möjligen uppkommande aktiebolag, hvars bildande syntes vara i ofvanberörde ansökning afsedt, att besitta Gellivare fasta egendom, i den ordning Stats-Utskottets Utlåtande N:o 117. 5 samma fråga kunde anses nu vara väckt, icke vid berörde tillfälle utgjorde föremål för Kongl. Maj:ts pröfning, funnit godt i nåder besluta och förordna: l:o att det bolag, som för öfvertagande af nämnda egendom kunde varda i behörig ordning bildadt, må mellan Gellivare malmfält och Bottniska viken anlägga jernväg för lokomotiv och, enligt gällande expropriationslag, till sig lösa samt med full egande rätt behålla den enskilda personer och korporationer tillhöriga jord, sorn för jernvägsanläggningen vore behöflig; 2:o att, enär den ifrågaställda jernvägen, som, enligt förslaget, komme att genomlöpa
Råneå och Gellivare socknar och inom den sednare beröra hufvudsakligen kronans ännu icke afvittrado marker, erfordrade, i och för sig, en större kostnad ån på något dylikt arbete i Sverige blifvit af enskild företagsamhet nedlagd utan låneunderstöd eller anslag af allmänna medel, men den till företagets underlättande sökta kostnadsfria upplåtelse af kronans jord vore, jemlikt 77 § Regeringsformen, beroende af Rikets Ständers samtycke, Kongl. Maj:t ville härom hos Rikets Ständer göra nådig framställning, — bolaget dock obetaget att, så väl dessförinnan, som derest den äskade upplåtelsen utan ersättning ej skulle af Rikets Ständer medgifvas, inlösa kronans jord likasom enskildes, med tillämpning af expropriationslagen; 3:o att, till lindring i kostnaden för sjelfva jernvägsbyggnaden, bolaget under byggnadstiden egde utan afgift begagna på kronans mark belägna kalk- och stenbrott jemte grustag; äfvensom 4:o för jernvägens anläggande nödigt virke finge tagas från sådana kronans skogar, hvilka äro belägna i granskapet af och på ömse sidor om banan, dock med förbehåll,^delsj[att änläggarne dervid hade att, lika med skatte- och kronohemmans innehafvare samt' nybyggesåboer inom Norrbottens län, ställajsig till efterrättelse hvad i Kongl.|Brcfvet den 11 April 1844, rörande vilkoren, sättet och ordningen för virkes erhållande från kronans skogar i länet, finnes stadgadt, dels ock att icke något slags privilegium å den mark, hvarifrån byggnads virket hemtades, ansåges vara bolaget, nu eller framdeles, medgifvet; 5:o att, i likhet med hvad som vid föregående tillfällen och i öfverensstämmelse med Rikets Ständers då fattade beslut, blifvit andra bolag för likartade ändamål medgifvet, lokomotiver, vagnar, maskinerier och redskap samt materialier af hvad beskaffenhet de vara må, som till jernvägens anläggning och bringande i fullfärdigt skick för trafikens öppnande erfordrades, må af bolaget tullfritt i Riket införas, med vilkor och förbehåll att bolaget, hvarje gång sådan införsel egde rum, läte, å de effekter, som komme att införas, aflemna specifik förteckning till Kongl. General-Tullstyrelsen, hvilken det tillkomma att bestämma de kontroller, hvarunder införseln finge verkställas; samt 6:o att med afseende på de hetydliga kostnader, som med bolagets tillämnade verksamhet vore förenade och behofvet för bolaget att, åtminstone under den första tiden efter jernvägens öppnande, kunna påräkna afsättning och användning af Gellivare jernmalm äfven utom landet,
bolaget under de tio första åren efter det jernvägen blefve fullbordad, måtte från Riket tullfritt få utföra årligen 150,000 skeppund Gellivare jernmalm, , dock attfsamtlige ofvanstående medgifvanden skulle till all kraft och verkan upphöra, derest jernvägsbyggnaden icke komme till stånd eller befunnes nöjaktigt utförd, samt till allmän rörelse enligt Taxa, som af Kongl. Majit godkändes, upplåten inom en tidrymd af sex år, ifrån den 26 Mars 1859 beräknad. 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 117.
Vidkommande slutligen det gjorda anbudet, att vid jernvägsanläggningen, gruf v e bry t ni n gen och dermed jemförliga företag årligen sysselsätta femhundra kronoarbetskarlar, äfvensom ett i utlåtandet häröfver, af Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar väckt förslag om anläggning vid Gellivare af ett straffarbetsfängclse, har Kongl. Maj:t förklarat sig vilja framdeles, sedan sig visat att bolaget kommit till stånd, taga i nådigt öfvervägande om och i hvad mån berörde anbud och förslag må till vidare åtgärder och öfverenskommelse!* i dessa hänseenden föranleda.
Efter att sålunda hafva gifvit Rikets Ständer dol af Kongl.
Maj:ts nådiga beslut i förevarande fråga, såvidt pröfningen deraf omedelbarligen af Kongl. Majit berott, hade Kongl. Majit, med åberopande af 2:dra punkten i ofvan omförmälda nådiga Resolution, i nåder föreslagit Rikets Ständer att, på de i samma punkt anförda skäl, för deras del, medgifva att den kronan tillhöriga jord inom Norrbottens län, sorn befunnes vara för ifrågavarande jernvägsanläggning mellan Gellivare jernmalmsfält och Bottniska viken erforderlig, måtto, under de i förberörda nådiga Resolution stadgade vilkor och förbehåll, åt det blifvande Gcllivare-bolaget kostnadsfritt upplåtas.
Stats-Utskottet, till hvars åtgärd denna nådiga framställning blifvit af samtliga Riks-Stånden remitterad, har, efter erhållen kännedom af de frågan rörande handlingar, tagit detta ärende i öfvervägande; och, enär Utskottet vid den nådiga framställningen icke funnit annat att erinra, än att, enligt Utskottets tanke, viss tid borde bestämmas, inom hvilken ifrågavarande bolag bör vara bildadt och jernvägsanläggningen af detsamma påbörjad, i hvilket afseende Utskottet funnit lämpligt föreslå hvad här nedan omförmäles, får Utskottet, — med afseende å hvad sålunda förekommit och under förutsättning att det af Kongl. Majits Befallningshafvande i länet föreslagna och af Kongl. Kammar-kollegium förordade vilkor angående fritt inrymmande i bruket af ifrågaställda jernbana för postföring, truppafsändning och annan allmän trafik, må vinna behörigt afseende vid nådig pröfning och fastställelse af den Taxa, sorn för trafiken å nämnde jernväg kan varda upprättad, — vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att, med det vilkor att ifrågavarande bolag varder bildadt och jernvägsanläggningen af detsamma påbörjad innan 1861 års utgång, bifalla |Kongl.
Majits i ämnet gjorda nådiga framställning.
Stockholm den 31 Maj 1860. Stats-TJtskottets Utlåtande N:o 118. 7 \:o 11$.
Alik. lill Exp.-Ulsk. ilen G Juni lSGo, kl. 12 m.
Utlåtande, i anledning af väckte motioner, angående uppkörande af den åtskilliga hemman och lägenheter åliggande arbets skyldighet till kungsgårdar och boställen. (I. A.) Genom remiss från Bonde-Ståndet har Stats-Utskottet fått emottaga följande, inom nämnda Stånd väckte motioner i ämnet, nemligen af l:o.
Riksdags-fullmägtigen Nils Olsson från Malmöhus län, hvilken anfört, hurusom, vid den tid Konung Carl XI inrättade Indelningsverket, största delen af jorden uti de 22 år förut till Sverige altrådda provinserna Skåne, Halland och Blekinge innehades af adelsmän och kallades frälsejord, den öfriga delen egdes af Kronan och henämndes kronojord, hvaremot jord af frälseskatte elior kronoskatte natur den tiden icke fanns i nämnde landskap.
Till befälets och indelta arméens aflöning anslogos vissa hemman under namn af boställen, hvarjemte åtskilliga kronohemman lingö sig ålagdt att till boställsinnehafvarne, hvilka i anseende till nästan ständig aktiv tjenstgöring sjelfva vore hindrade att taga vård om sina boställen, utgöra nödigt arbete eller bruka boställets jord.
Detta arbete var dock i början icke särdeles betungande, enär blott cn ringa del af boställenas jord då var uppodlad, men under tidernas lopp hade det förvandlats till ett tryckande onus, som ökades i samma mån odlingar verkställdes och åkerbruket utvecklades.
Angående denna arbetsskyldigliet, hade exempelvis vid Årups Ryttmästareboställe, år 17b5 emellan dåvarande boställsinncliafvaren och en del kronobönder kontrakt blifvit upprättadt, hvarigenom dessa sistnämnde, mot en bestämd ersättning, åtagit sig vissa arbeten, såsom äckor, körslor, m. m., men detta kontrakt syntes motionären vara bindande endast för kontrakenterne, ej för deras efterträdare, hvilka sedermera genom skatteköp förvandlat sina hemmansdelar från krono till skatte natur, utan att något förbehåll om arbetsskyldighctens bibehållande i skattebrefven influtit.