Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tidningen kostar endast en (I) krona för qvartaiet, befordrlngsafglften inberäknad.
Annonser mottagas genom S. Gumsefius annonsbyrå * ocn nos redaktionen till 2 5 öre pr 4-spaItig petitrad (
G F T I S T Q, P O L C ^ E R S S K O N F Ä R G E R I och K O N S T T V Ä T T I I I N G N:r 2 Kungsholmstorg N: r 2.
Diitilrnw R NLLLL K N F w u u a u l, T 0 1 CN C.
HÖTORGET • J O S E P H S O N, 1 1, 1 T R.
Fruntiminerssjukdomar, Förlossningar.
Q 4 4 $3 [207] - V 0 N 9 FINT Å N G V Ä F V E R I S o It K A H A D E T T Y ° M P T Y I a- hus- J.G. I MAGASINET K L Ä D S Ö M N A D 4 J.
A ° H A M M A R S (i och BRODERIER.
YllestramaJjer, alla färger, Garn och Silke.
Äkta, f ä r g e r.
Beställningar ' ulföras ä Möbeltyger, Mattor, Vraperier m. m. i hvilken stil som önskas, Moderata priser.
Stockholm, Drottninggatan 36. och å 3 N D ANNONSER, C L: O,, 55, P I X ^ I T pr U O utländska S A.
EXTRA [313] kanna.
O T T O U - F Y S I O L O G I S K A U L M G R E N S L V Otto E R.
bestånd!
Ulmgren, M e d.
doktor, praktiserande landläkare.
S K O D O N fSr damer, herrar o c h barn tillverkas h o s u n d e r t e c k n a d.
•&lt; A n v ä n d alltid sådana åt ^ e d r a b a r n, så fa, d e ej l i k t o r n a r och kylknölar på gamla dagar!
i Högaktningsfullt [31G] C.
N i l s s o n, Drottninggatan 100.
&lt; V T T T T T T T Fiskebäckskils K öppnas WW I M F F " L tember.
S T O R T J J L A G E R anstalten torde H. anskaffande intill Uddevalla, samt Uddevalla Q D den 15 j u n i i maj 1888 G [vända s i g tiil 4] 3 8 E N E R AF d e n 15 sep- rörande bad- undertecknad, Fiskebäckskil.
A, B E R G.
U^ " " Andra profnumret utkommer omkring den 17 december oeh erhålles mot insändande af namn, adress oeh ett 4-öres porto.
endast 1 krona för qvartalet, / duns äpplen, som Stockholm, man hvarje helgfri fredag.
Med postarvodet inberäknadt.
— Tidningen utgifves i hufvudstaden Redaktör och ansvarig utgifvare: FRITHIOF HELLBERG.
Tidningen kostar Profn:r 1 vet, Väl kunna Geruandts B o k t r.
hjertat — — • ungdom • — skänka, månadens sista nummer följer 1887 en fullständig mode- och mönstertidning.
Men ej vir — kropp odödlighet!
' ärfrån Valhalls kämpastrider « £ 7 trötte gudar drogo hem för att söka ro omsider, Idun kär lig t mötte dem och de skönsta frukter räckte, som föryngrad lifskraft väckte.
Icke älskas blott, men aktas Riddarn äflades att bära önskar hon af männen nu.
hennes färg på hjelmens kam, Cch hur saken än betraktas, hennes kärlek var hans ära, rättvist är det krafvet ju, hennes köld hans största skam.
att få dela mannens börda Lifvet gaf han gladt för henne, vinning skörda.
och gemensam Så år myten om gudinnan, Åsa-Balders trogna brud.
Som en förebild för qvinnan stod hon i sin sagoskrud vackert tecknad, der vid härden nöjd hon fann sin lott i ver Iden.
Men hon var dock blott slaj ' vinna utan röst i månners lag.
Sedan, under andra skeden, qvinnan tog en ny gestalt.
Medeltidens fagra qväden — utaf god och sämre halt — tålia hennes varma dyrkan, lik madonnans uti kyrkan.
Så skall i en vacker dager framtidsqvinnan för oss stå, Tid har ändrats.
— Gudasagan en Iduna, ej blott fager, vinner icke genklang mer.
men med odlad själ också.
Men det spörjs en bitter klagan, Säkert skall hon hemmet smycka hur man qvin / ian förbiser.
då med mera ärlig lycka.
Jemlikhetsiden har vaknat, och man kräfver, hvad man saknat.
Octavio Beer, Till våra läsarinnor!
A t t h ä r v i d l y f t i g a r e u t v e c k l a, h v a d vi å s y f - t a m e d v å r t i d n i n g, b e h ö f v a vi s å m y c k e t m i n d r e, s o m e n af v å r a h ö g t a k t a d e m e d - arbeterskor å annat ställe i detta n u m m e r s å s o m i n l e d n i n g s e p i s t e l till e n s e r i e » bref till t a n t Anna » v i s a t s i g h a f v a a l l d e l e s riktigt uppfattat vårt syfte o c h der p r e s e n t e r a t Idun.
Blott d e t vilja vi äfven h ä r f r a m h å l l a, a t t vi skola söka göra vår tidning sådan, att d e n k a n v a r d a af v e r k l i g p r a k t i s k n y t t a för q v i n n a n o c h h e m m e t, j a bllfva e t t s a n n s k y l - digt f ö r e n i n g s b a n d f a m i l j e r n a e m e l l a n.
Om än u t r y m m e t för t e x t e n i d e t t a f ö r s t a prof- n u m m e r blifvit väl i n s k r ä n k t p å g r u n d af e n s t a r k t i l l s t r ö m n i n g af a n n o n s e r, s å a t t vi ej k u n n a t i n r y m m a u p p s a t s e r från alla o m - råden, s o m k o m m a att representeras i vår tidning, s å torde våra ärade läsarinnor dock af h v a d s o m f i n n e s k u n n a g ö r a s i g e n f ö r e - ställning o m våra syften.
J e m t e d e mera allvarliga u p p s a t s e r n a k o m m a vi a t t hålla en intressant följetongsafdelning samt e n l ä k a r e r å d s a f d e l n i n g, för h v a r s s k ö t a n d e vi träffat ö f v e r e n s k o m m e l s e m e d e n af h u f v u d - s t a d e n s yngre och skickligare läkare.
För öfrigt h a f v a vi n ö j e t a t t s å s o m m e d - arbeterskor I företaget a n t e c k n a fruarna Mathilda Lang-let.
Eva Wlgström (Ave) o c h Elna Tenow (Guido) s a m t f r ö k n a r n a Mathilda Boos, Clara Smitt m.
E h u r u vi ej h a f v a för a f s i g t a t t g ö r a v å r t i d n i n g till n å g o n i l l u s t r a t i o n s t i d n i n g, h i n - drar d e t t a likväl e j, a t t vi g å n g e f t e r a n n a n k o m m a a t t m e d d e l a p o r t r ä t t af m e r a b e - märkta personligheter, s o m kunna intres- sera fruntlmmersverlden, äfvensom en och a n n a n s t ä m n i n g s f u l l bild ur f a m i l j e l i f v e t.
Till s i s t vilja vi m e d d e l a e n s a k, s o m t o r d e v ä c k a v å r a ä r a d e l ä s a r i n n o r s lifliga- ste intresse.
Genom öfverenskommelse m e d e g a r n e till e n af u t l a n d e t s m e s t s p r i d d a m o d e t i d n i n g a r h a f v a vi l y c k a t s förvärfva o s s u t e s l u t a n d e rätt a t t för Idun a n v ä n d a d e r a s m o d e b i l d e r o c h m ö n s t e r.
1 följd häraf har d e t blifvit o s s möjligt ä t t e n gång i m å n a - den g r a t i s e r b j u d a a b o n n e n t e r n a å Idun en fullständig m o d e t i d n i n g med mönsterbilaga.
D e n n a k o m m e r att medfölja sista n u m r e t af Idun i h v a r j e m å n a d o c h i n n e h å l l e r d å d e t allra n y a s t e i n o m m o d e v e r l d e n i s å v ä l bild s o m t e x t.
G å n g e f t e r a n n a n ä r n a vi ä f v e n u p p - s t ä l l a prisfrågor i ä m n e n, s o m b e r ö r a q v l n - Der för sträfvar hon att hinna samma odlingsgrad som han.
Och hon skall nog seger vinna, ty hon visat, att hon kan varmt och ädelt tingen fatta, icke blott åt flår den skatta.
nans verksamhetsområde, och komma de dervid inlemnade täflingsskrifterna att b e d ö m a s af e n k o m p e t e n t p r ö f n i n g s n ä m d.
Början h ä r m e d h a f v a vi gjort r e d a n i d e t t a nummer.
E h u r u t i d n i n g e n Idun s å l u n d a blifver s å m å n g s i d i g s o m m ö j l i g t, är d o c k p r i s e t för den s a m m a, postarvodet inberäknadt, satt s å lågt s o m till endast 1 krona för qvartalet.
P r e n u m e r a t i o n m o t t a g e s å alla p o s t a n - s t a l t e r i r i k e t (uppgif e n d a s t p å p o s t a n s t a l - t e n n a m n och adress s a m t erlägg 1 krona!)
s a m t för h u f v u d s t a d e n h o s r e d a k t i o n e n.
H v a r o c h e n, s o m s a m l a r f e m (5) a b o n - n e n t e r, af d e m u p p b ä r o c h till r e d a k t i o n e n i n s ä n d e r a f g i f t e n, e r h å l l e r ett exemplar gratis.
Alla m e d d e l a n d e n, s o m böra s k r i f v a s å b l o t t e n s i d a af p a p p e r e t, s ä n d a s till Sedak- tionen af Idun, Stockholm.
Med u t m ä r k t h ö g a k t n i n g Redaktionen.
Ärade läsarinnor, a r b e t e n för spridningen af eder t i d n i n g!
Å ^ B y r å o c h E x p e d i t i o n: Sturegatan 8.
T i d n i n g e n u t k o m m e r i hufvudstaden hvarje helgfri f r e d a g och kostar f ö r ett q v a r t a l e n d a s t I k r o n a, p o s t a r v o d e t i n b e r ä k n a d t.
yjf£ \ et ligger något underbart i älskvärdheten.
KL! / ^ * P i henne, och dock är hon lika sällsynt som en äkta perla på hafs- stranden.
D e t fordras inga prunkande talanger för att vara älskvärd.
Ookså består älskvärd- heten hvarken i djupt förstånd eller sprittande qviekhet.
a i v a r r s a r Ett sådant varmt hjerta är det, som i vår mun lägger de rätta trösteorden för våra med- meuniskors lidanden, och om dessa ord än ej finna nåd inför vältalighetens domstol, så ut- göra de dock den rätta, den bästa balsam för det lidande sinnet.
I D U N I m å n a d e n f ö l j e r en närmaste postanstalt det, den rätta trösten, den rätta uppfattningen.
D å man någon gång på skämt frågade henne, huru hon så kunde förtrolla alla, svarade hon leende: » Å h, det är väl derför, att jag älskar alla lika mycket! » J a deri ligger konsten — detta är älsk- värdhet!
fullständig n a m n och m o d e - och m ö n s t e r t i d n i n g.
— U p p g i f k a d r e s s s a m t e r l ä g g e n k r o n a, sa er- skulle hon vilja hjelpa honom i stället.
Å h nej, hon föredrager att lemna honom åt sitt öde.
Först efter supén har man någorlunda hunnit bryta isen, och det är allmänt erkändt, att då först börjar också det roliga.
Ty hade de gått hvar andra litet mera till m ö t e 3; hade damerna ej fäst sig vid den der gamla slentrianmessiga konvenansen, som för- nekar en ung flicka att först tilltala en herre; eller hade de åtminstone mod att svara mera än ja och nej på de första försöken till kon- versation • — kunde allt gått mycket lättare.
tt vårt sällskapslif ingalunda är sådant — det borde vara — derom torde ej mer än en mening vara rådande.
D e t kan icke fortfarande få bli vid det gamla, och vi kunna ej längre nöja oss med dessa tomma tidsför- drif, som alltjemt erbjudas.
D e n icke endast hin- Men der finnes ännu en annan orsak.
drar oss att vara oss sjelfva under de stunder När en husmoder beslutar sig för att bjuda vi helst önska det, utan den tråkar ut oss och hem några vänner till aftonen, räknar hon väcker afsmak för både lifvet och menniskorna.
alltid ut, hur hon skall ha det med mat, I huru många århundraden hafva ej dessa dryck o. s. v. Hon ordnar på förhand, så att Man möter stundom i lifvet qvinnor, hvilka genom den rikaste begåfning synas liksom ska- menniskor ansett det för sin pligt, att taga pä ingenting skall fattas för gästernas välbefin- pade att lyckliggöra sitt hem och sin omgifning.
sig en konstlad miu och » stelna till », så snart nande.
Men hon tänker aldrig öfver hvad roligt Och dock lemna de en livar kall.
Och om man de ämna göra visit eller gå bort på en liten hon skall bjuda dem på.
D e få naturligtvis aftonbjudning.
I hvardagslag äro de icke sällan roa sig sjelfva.
också utan afund erkänner deras öfverlägsenhet, så kan man vanligen ej undgå att rycka på hemtrefliga, förståndiga personer, hvilka både Allt det der kan ingen förtänka henne.
Men axlarna med ett: » Skada, att hon skall vara våga tänka och tala.
Men när de olyckligtvis så går det också som det går.
Händer sig nu äro i sällskap, då blir man förvånad öfver så olyckligt, att i hela sällskapet ej finnes så föga älskvärd! » Andra deremot förefalla vid första anblicken deras främmande ton och deras frånstötande en enda med nog mod och förtänksamhet helt oansenliga, och likväl utgår från dem en sätt.
Och än mer, de tyckas alla ha kommit att bryta den stela tonen och föreslå något, så frisk och upplifvande fläkt, att ung och öfver ens om att vara så tråkiga och andefat- som kunde intressera litet hvar, så går ofta gammal gerna samlas kring dem.
Frågar man tiga som möjligt, så vida de ej händelsevis dra- en hel afton förlorad under funderingar och efter hemligheten af deras dragningskraft, så gas in på något ämne, som intressar dem allt förslag, hvilka aldrig komma till utförande heter det med ett gladt leende: » Å h, hon är för mycket.
D å glömma de sin otillgänglighet, förr än i sista ögonblicket — när supén är ser- men då — gäller det också nästans goda namn verad.
så älskvärd! » Nå, man är ju ej heller några barn, som Och väl ären I värda kärlek, I qvinnor och rykte.
D e unga ha tröttnat på att sitta och lyssna behöfva roas, menar mången.
Alltid kan man med det varma hjertat och det innerliga del- D e känna väl sitta och samspråka litet med sina grannar, tagandet för alla.
T förstån konsten att glömma till de äldres spetsfundiga kritik.
ert eget jag och finna intresse i främmande allt mer och mer, att de hafva rättigheter på och om glädjen ej blir så stormande, får det väsen, i andra menniskors sorger och fröjder, lifvet, och att man icke utvecklas till en god väl vara bra ändå.
Å h, den der invändningen Om man intres- i deras allvar och skämt, ja till och med i och sann menniska endast genom att kritisera är endast delvis berättigad.
Dessutom, hvar skulle man mötas, lära serar sig för sina grannar, då må så vara, deras små hvardagsangelägenheter.
Ert delta- gande förgyller som en solstråle allt, hvarmed känna hvar andra och få en inblick i sina med- men sällskapet har anspråk på oss, vi få icke I kommen i beröring, så att hvar och en, som menniskors karaktärer, om icke just på säll- vara egoister och endast tänka på hvad som be- En ung man är ju all- hagar oss sjelfva.
Der finnes må hända mången, nalkas eder, deraf hemtar ny värme, ny kraft.
skapslivets område.
deles afstängd från qvinligt umgänge, så vida som gäspar sig trött och önskar sig hem och Men I, som ej förstån att vara älskvärda, har » odrägligt tråkigt », och derför är det allas hafven I någonsin tänkt efter, hvar felet här- han ej har sådant i hemiftet, inom familjen.
Då han emellertid sammanträffar med jemn- skyldighet att laga, att stämningen blir mera till ligger?
J misstagen er!
åriga, med den qvinliga ungdomen, måste vi allmänt munter, ty, observera, man har kommit Älskvärd kan en hvar, som verkligen vill det, ursäkta honom, om han mången gång ser både dit för att » ha roligt ».
Dock måste man vänja sig att tänka förlägen och tafatt ut och helst gömmer sig Detta är endast en af de oräkneliga anmärk- mindre på sig sjelf.
Man måste lära sig att inne i rökrummen med korten i hand.
Han ningar, man kan ha skäl att göra mot sällskaps- äfven älska andra.
Hjertat vidgas då och blic- är j u så främmande, så litet hemmastadd i lifvet.
A t t tiden lärt de unga att hafva för ken blir friare.
Man lemnar sin egen horisont denna halfhviskande konversation, som innebär stora anspråk på nöje, att räkna t. ex. julle- bakom sig och lär sig att äfven med andras så föga, men låter oss ana så mycket.
Har kar och dithörande danser såsom föråldrade ögon skåda omkring i lifvet.
Hjertat finner han ej tillfälligtvis förut gjort bekantskap med och tråkiga, det bidrager icko minst till van- då mycket, som det tycker vara älskvärdt, och någon af damerna i sällskapet, måste han san- trefnaden I landtliga kretsar vet man bättre dess egarinna blir derigenom sjelf god och nerligen ega en hjeltes mod för att våga konsten att roa sig.
Men i de större städerna stanna.
D e t är icke comme il faut, att en ung har dans blifvit den enda förströelse, som er- älskvärd.
dam visar sig litet uppmärksam, än mindre bjudes.
Och när man, i brist på spelfröken, Här om om året dog en gammal fru, hvil- vänlig mot en sådan okänd ung man.
Hon ändtligen förmått någon af sällskapet att slå ken genomgått många pröfningar.
V i d sitt är så märkvärdigt » pryd », eller rättare sagdt sig ned vid pianot, så kan det hända, att man lifs afton var hon helt ensam, ty alla hennes forsigtig — han kunde ju smickra sig med att dansar bort tråkigheten, åtminstone tills vidare.
kära hade gått före henne.
Och likväl stod hennes intresse för honom vore af betydenhet, Men nästa gång har man samma program igen.
hon ej ensam!
En krets af olika menniskor hvem vet — de äro så inbilska, våra unga Och så hela vintern igenom.
trängdes i kärlek omkring henne och slöt sig herrar.
Och medvetandet härom gör henne till till henne i trohet och vördnad.
Ung och A t t ingenting uppfriskande och förädlande en obarmhertig salongsdam, hvilken medlidsamt gammal, hög och låg meddelade henne sina kan ligga i detta långsläpiga sällskapslif faller höjer på axlarna åt hans bortkomna sätt.
sorger och fröjder, och för alla hade » mormor » af sig sjelft.
En hvar föredrager snart att — så kallades hon allmänt — - det rätta or- O in hon vågade lyda sitt bättre vetande, stanna hemma och förströ sig med en bok eller
F ö r hvarje 5-tal a b o n - n e n t e r, s o m s a m l a s, o c h f ö r hvilka a f g i f t e n i n s ä n d e s till R e d a k t i o n e n a f dylikt.
D e t stundar en tid, en juletid, då vi hafva rättighet att söka förströelser, och det blir då en skyldig- het att icke finna oss i blott och bart tids- fördrif.
Alltså: till vapen mot ledsnaden!
Vi kunna för öfrigt erhålla en och annan uppfriskande idé från utländska kretsar, der man icke sä lätt låter nöjet förlora sin bety- delse såsom ett själsbehof.
Stocklwlm i november.
et är i Iduns spalter i stället för i Sveas du denna gång och för framtiden får höra utaf mig.
Och af sådana har väl vårt land ännu åtmin- stone endast ett jemförelsevis litet fåtal.
Ingenting slutligen för de kära mödrarna, som för ögonblicket mera grubbla öfver, huru de skola kunna skydda lille Nils eller sin Stina från messling och kikhosta, än huru de IDUN I d u n, e r h å l l e s ett g r a t l s e x e m p l a r f ö r hela d e n t i d, u n d e r hvilken a b o n n e - m e n t e t r ä c k e r.
— B i d r a g f r å n alla o m r å d e n f ö r q v i n l i g v e r k s a m h e t m o t t a - i en framtid skola kunna rycka dem från verldslifvets stora frestelser.
Tvärt om, de moderna rörelserna och sträfvandena skola få sin belys- ning, de sociala spörsmålen sin behandling och äfven de vigtigaste af dagens händelser » hemma och ute » torde i sammanträngd form komma att meddelas, på det de af vårt kön, som ej hafva tid eller lust att läsa igenom de stora tidningarna, dock måtte hållas å jour med hvad som händer och sker.
Det är sålunda lätt förklarligt, att just han så kärnfullt, som han gjort, förstått att skildra den lycka, som åtföljer ett verkligt äktenskap, och den välsignelse, som en rätt hustru för med sig.
— » En from och gudfruktig hustru », säger han, » är en 3ällsynt gåfva, mycket ädlare och kost- barare än en perla.
Masnen förlitar sig på henne och förtror henne allt.
— Hon sysslar med lin och ull, Och nu, tant lilla, sedan jag presenterat för arbetar gerna med sina händer och är som en dig vår nya postillonne d ' amitié — om jag får köpmans skepp, som från fjerran länder hem- vränga litet på uttrycket — så tycker jag just, för mycket varor och egodelar.
— Bittida står att du sjelf kan aflägga din tystlåtenhet och hon upp, bespisar sitt tjenstfolk och gifver pi- Hon vaktar och låta Iduns läsarinnor få litet godt af din mång- gorna hvad dem tillkommer.
åriga, rika erfarenhet och lära känna ditt varma vårdar med glädje hvad hon har om händer.
D e t kan eljes hända, att jag endera dagen Hon omgjordar sina länder och utsträcker sina faller på den idén att hålla dem skadeslösa armar; hon är verksam i huset, ty hon märker genom att berätta dem din historia, så att de hvad som gagnar eller skadar, hennes lampa få klart för sig, att det verkligen fins en liten slocknar ej om natten.
— Hon sträcker sin » tant Anna » någonstädes — hvar skall jag hand efter spinnrocken, och hennes fingrar fatta icke förråda.
D e kunde annars tro, att du spindeln — hon arbetar gerna och flitigt.
— Hon utbreder sina händer öfver fattiga och bara är ett fantasifoster.
behöfvande, gifver och hjelper gerna.
— Hon Inga stockholmsnyheter i dag.
D e t är för öfrigt endast ledsamma håller sitt hushåll i godt stånd, går ej omkring saker, som hufvudsakligen sysselsätta sinnena: Blampig och smutsig.
Hennes prydnad är ren- dåliga tider, kriser, falliter och försnillningar, lighet och flit.
Hon upplåter sin mun med höstdusk, reumatism och influensa.
Från ut- vishet, på hennes tunga ligga milda läror, hon landet höra vi om troner som vackla och re- drager sina barn till Guds ord.
— Hennes geringar som störta, om skandaler och om- man lofvar henne, hennes söner komma och hvälfningsplaner.
V i få en förnimmelse af, att prisa henne lycklig. » — - det lider mot århundradets slut, att vi nalkas Detta är den lofsång, som doktor Martin revolutionernas år — du mins 1789, 1689 —?
Luther uppstämmer för hustrun » sådan hon Men han döljer ej heller medal- Men ännu äro vi någorlunda i lugnet och bör vara ».
få sköta våra småstrider och vårt smågurgel jens frånsida, då han varnande utropar: » Det gifves ingen större plåga eller kors för oss sjelfva här uppe på halfön.
på jorden än en elak, oberäknelig, grälsjuk och Mera nästa gång.
D i n okysk hustru! » — Guido.
Huru högt den store reformatorn i allmän- het håller äktenskapet visar åter följande ytt- rande af honom: » Det finnes ej någon älskligare, vänligare, lyckligare frändskap, gemenskap och förening ycket har nog både sjungits, talats och än ett godt äktenskap, der de äkta makarne skrifvits om qvinnorna, men sällan har lefva i frid och endrägt med hvar andra. » — P å detta kärnfulla sätt har Luther uttalat väl någon låtit sin stämma ljuda så sig om värdet af ett sant qvinnohjerta och väldigt och drastigt för och emot dem som ett verkligt äktenskap, sådant det borde vara den store reformatorn.
Hvad Martin Luther på sitt kraftiga sätt i motsats till de lösa seder och den demora- säger om qvinnorna, betecknar i all sin kort- lisation, som mot slutet af medeltiden rådde het mycket träffande deras sanna väsen och inom äktenskapet och mycket ofta äfven bland Och det var ej minst känslan för rätta ställning — mera träffande kanske än qvinnorna.
denna demoralisation inom familjen och sam- mycket, som efter honom med slösande af ord hället, som bidrog att föra så många — fram- och papper yttrats för och emot dem.
för allt qvinnor — i armarne på den nya läran, Huru kunde Luther komma till en så djup i hvilken de tydligen spårade en frisk och kännedom om den qvinliga karaktären?
Ej blott rensande luftström.
genom teorien!
Han stod ju som bekant i för- bindelse och brefvexling med mången ädel och Med ett ord — Idun vill riktigt bli vår egen tidning.
Den vill bli det äfven i den mening, att den håller sina spalter öppna för oss och rent af väntar på vår personliga uppmuntran.
gas m e d t a c k s a m h e t.
E n d a s t en sida a f p a p p e r e t b o r a n v ä n d a s o c h m a r i - g i n a l t o r d e l e m n a s.
N a m n o c h a d r e s s t o r d e alltid n o g g r a n t a n g i f v a s, I DU N och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida i detta afseende påräknas.
A n n o n y m a skrifvelser lemnas utan a f s e e n d e.
» Jag är öfvertygad, » sade fru Caroline, » att edra barn, I förekommen eder nog mången gäng med eder myckna lediga tid öfverflödiga mina barn alltid skola hålla mig räkning för här i verlden.
de små älsklingarnes tillväxt och förkofran jag dock alltid qvarstå som deras första kär- D e t samband, som allt sedan deras barna- samt i medvetandet att för dem vara oersättlig.
år förenar våra själar, kan icke upphöra förr Och dock — huru många barn finnas ej, hvilka hvarken hafva far eller mor, och än med döden. » Den yngste sonen hade just fått en präktig som skulle ömkligt omkomma, om ej den of- fentliga välgörenheten förbarmade sig öfver dem!
D e t barn.
D å sko- len I veta, för hvad I hafven att lefva och och sedan jag efter en stunds ytterligare sam- arbeta.
Och tagen I de nya pligterna allvar- tal tagit afsked, såg jag dem båda under gladt samspråk vandra Drottninggatan framåt.
ligt, så skolen I snart komma till insigt om, att det ej är barnets börd, utan dess uppfost- » Der ser man, att sann lycka verkligen fin- ran, som danar dess karaktär.
Barnlösa fruar.
t Han skall visa sig dubbelt tacksamt.
Er äl- derdom skall då ej blifva enslig; ett kärleks- fullt barn skall vårda er och bemöda sig om att vedergälla eder allt, hvad I hafven gjort för det samma.
Sen derför till i tid, att ert hem får åter- ljuda af det glada jollret från en dylik liten varelse, som utan eder mellankomst skulle vara föräldralös 1 F r u Caroline.
§ ag hade under många år känt fru Caro- line 0.
Fru Caroline hade jag ofta träffat ute un- der mina dagliga promenader och då alltid med lifligt intresse deltagit i hennes bekymmer och omtanke angående barnens framtid.