Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen den 19 Maj 1845, rörande brandstod, måtte meddelas, att den egare eller innehafvare af hemman deruti lemnade tillåtelse, att fråntiäda i lag stadgad brandstodsförening inom häradet, för att ingå i sådant brandstodsbolag, som för orten är af Konungen stadfästadt, icke må leda till den följd, att de egare eller innehafvare af hemman, som uti brandstodsförening qvarstå, betungas med brandstodsafgift efter annan grund, eller i större män, än som förut enligt lag egt rum; b) att Kongl. Förordningen den 26 Oktober 1743 mätte, i fråga om stärnningssättet i brandstodsmål sålunda ändras, att, derest antalet af de egare eller innehafvare af hemman inom en socken, hvilka uti den i lag stadgade brandstodsföreningen qvarstå, skulle, när brandstod hos Häradsrätten sökes, enligt den uppgift, som af häradsskrifvaren meddelas och brandstodssökanden har att vid Häradsrätten förete, finnas vara sä ringa, att de såsom menighet ej böra anses, det skall åligga domhafvanden att förständiga den brandstodssökande att, derest han frågan fullfölja vill, sjelf föranstalta om delegarnes lagliga inkallande till tinget, för att öfver den gjorda ansökningen sig yttra.
Sedan Lag-Utskottet, för behaudling af dessa molioner, sammanträdt med Allmänna Jiesvärs- och Ekonomi-Utskottet, få Utskotten härmed Utlåtande öfver desamma afgifva; och enär, genom Kongl.
Eörordningarne den 15 Juni 1818 och den 19 Maj 1845, blifvit förklaradt, att hemmansinnehafvare, sorn ingått i allmänna brandförsäkringsinrättningen, eller för sin åbyggnad och hvad till gårdens bruk tarfvas, tagit försäkring i brandstodsbolag, som för orten är af Konungen stadfästadt, icke är pligtig att gälda brandstodsersättninp, hvarom i lag eller derpå grundad förening stadgas, och serskilde brandstodsbolag i de fleste orter uppstått, torde det kunna med visshet antagas, att lagens »stadgande i 2;4-t 4 Lag- samt Allm.
För den händelse nemligen, att de hemmansegare, som icke ingått uti serskildt brandstodsbolag, skola, såsom rätt och billigast synes vara samt af Herr grefve Snoilsky blifvit yrkadt, utgöra sina brandstodsbidrag efter egande hemmantal, i förhållande till hela häradets, kommer brandstoden att utgöra alltför ringa belopp för att ersätta den lidna brandskadan; hvaremot för det fall, att full godtgörelse för sådan skada skall af desse hemmansegare efter hemmantalet ntgifvas, bidragen blifva för dessa i hög grad betungande.
I följd häraf och då, enligt Utskottens åsigt, någon fördel icke vore för brandstodsskyldige att hemta deraf, att brandstodsskyldigheten utsträcktes derhän, att brandstod förklarades böra utgifvas länsvis, i stället för häradsvis, få Utskotten vördsamligen tillstyrka, att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af en förordning, hvarigenom förklaras, all, efter tre år från dess kungörande, 4, 5 och 6 §§ i 24 kap.
Byggninga-balken samt dc på stadgandenä i samma §§ grundade författningar, upphöra ali vara gällande.
Memorial, N:o 35.
5 Och få Utskotten, i följd hara f och under förutsättning att Rikets Ständer godkänna hvad Utskotten sålunda föreslagit, hemställa, all Herr Grefve Snoilskys framställning i öfrigt må anses hafva förfallit.
Hisö 35.
Ank. till Exp.-Utsk. d, 20 Augusti 1851, kl. 12 midd.
Memorial, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 8, angående väckt motion om ändring af Kongl, brefvet den 19 Jani 1830, i fråga om beräknande af matlag eller rök.
Borgareståndet, enligt protokolls-utdrag den 23 sistlidne April, till Utskotten återremitterat; men som samma Betänkande blifvit af Högloft.
Presteståndet bifallet, och Hederv.
Stockholm den 20 Augusti 185t.
Hessiirs- och Elam.-Ilsk.
It,’:© 36.
Betänkande, i anledning af väckta frågor om förändrade föreskrifter, angående Skogshushållningen i riket och om inskränkning i dispositionsrätten af enskild skog, m. m.
Uti dessa ämnen hafva nedannämnde motioner blifvit väckta, samt till behandling af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterade, nemligen: hos Högvördig a Prcsleståndet: al Herr Kontraktsprosten Söderberg, som uti en utförlig framställning fästat uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att förändrädt hushållningssält vidtages i afseende å skogarnei riket, då, enligt hvad allmänt kändt vöre, och uti Landshöfdingarnes fen årsberättelser jemväl vitsordades, under sednare tider skogarne blifvit, genom uthuggning och misshushållning, så förminskade, alt i flere orter, der tillförene god skogstillgång funnits, klagan försports öfver brist på skog till nödigt bränsle och, i följd deraf, ökade vedpriser; dervid motionären tillika erinrat om de betänkliga följder, som voro att befara, med afseende så väl å landets innevånares eget behof af bränsle och byggnadsvirke, sorn a jernlillverknin gen och trädvaru-utförseln, hvilka näringsgrenar vöre alt räkna såsom rikets vigtigaste inkomstkällor och hittills lemnat handeln de hufvudsakligasle bytesmedel med utlandet; och då det i fråga orri skogshushållning, i anseende till skogens sena återväxt, erfordrades att vara betänkt på utvägar till fyllande af framlida behof, borrie, enligt motionärens åsigt, llikets Ständer, innan ännu aila åtkomliga skogstillgångar äro medtagna och det blifver nödigt att genom en kostsam och sent växande återplantering ersätta hvad genom i tid vidtagne åtgärder möjligen kunde från förödelse räddas, genom vidtagande af någon strängare lagstiftnings—åtgärd, taga denna vigliga gren af den allmänna och enskilda hushållningen under sin fortfarande vård, och lagstiftningen således komma att sträcka sin omvårdnad, icke, såsom hittills, endast till allmänningarne och kronoparkerne, ulan äfven till de skogar, som tillhöra enskilde medborgare.
1 fråga om befogenheten af en dylik lagstiftning,.
Lay- sinni Allm.
Betänkande, N:o 36. 7 angående den enskildes rätt att sjelf bestämma öfver förvaltningen af den skog, hvaraf han är egare, derutinnan, enligt hvad motionären anmärkt, vid föregående riksdagar förslag blifvit väckte, men mötts af den invändning, att derigenom ett våld skulle göras på den enskilda eganderätten, har motionären åberopat icke allenast töredömet af åtskilliga andra länder, der i sednare tid. r strängare skogsförfattningar, inskränkande don enskilda förbrukningsrätlen, blifvit införda, utan äfven oundgängligheten deraf, att, då i allmänhet den enskilde ej kan, i detta fall, antagas med tillräcklig o\äld uppträda såsom målsman för framtiden eller för dess fordringar inskränka sin egen fördel, staten måste åtaga sig detta målsmansskap för efterkommande, om den vill skydda sig sjelf.
Genom Kongl. Förordningen den 21 Februari 1789 hade väl skattemännen öfver sina skattehemman erhållit lika frihet i afseende å egande- och dispo— sitions-rätten, som frälsemännen öfver frälsehemman; men ehuru den skatteman genom nämnde Kongl. Förordning tillagda rätt vore dem förvarad uti 18 § af Kongl.
Skolordningen den 1 Augusti 1805, hade de dock genom sistberörde stadgande blifvit underkastade laga åtal, i händelse de skulle skogen så, missbruka, att fara för hemmanets bestånd och förmåga afl skatten utgöra kunde deraf uppkomma.
Detta stadgande, hvilket, enligt motionärens åsigt, innefattade en återgång lill allmänna lagens ofvannämnde föreskrift i 10 kap. 8 § Byggninga-balken, vore det enda, sorn för närvarande funnes i afseende å den enskildes pligt alt vårda sin skog; det behöfde dock förtydligas och närmare bestämmas; och nödvändigheten syntes fordra, att statens målsmansskap i fråga om den enskilda skogshushållningen gjordes gällande öfver ej blott skattemännens, utan äfven frälseniännens skogar.
I anledning häraf har motionären yrkat, att åt de förenade Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten måtte uppdragas att uppgöra lämpligt förslag till ny Skogsordning samt till anstalter för undervisning i skogshushållningen och uppsigt öfver skogar - S Lag- samt Allni.
Betänkande, N:o 36. ne, för alt derefter Kongl. Majit i underdånighet underställas; varande derjemte af motionären, i afseende å de serskilda momenler, som borde deruti ingå, föreslaget följande: A. 1 afseende på Skogsro dinngen. l:o att Konung och Ständer tillerkännas rätt stifta lag för vården af alla Rikets, enskilda egare tillhörige, skogar, och bestämma om förödda skogars återplanteriug, der sådant af behofvet påkallas; 2:o att minimum af den skog bestämmes, som bör finnas vid hvarje hemman, i förhållande till egovidden, så framt ej jorden kan i odladt sk iek gifva större afkastning och tillika visas, att skogsbehofvel kan genom köp från andra hemman fyllas; 3:o att skogsåverkan belägges med straff i likhet med tjufnad; 4:o att förbehåll göres för inhyses-folk och obesutne att mot måttlig afgäld till skogsegare, få, utan att behöfva stjäla, förses med sitt vedbehof af skogens affall; 5:o att skog i allmänhet ej må fällas på hällar och bergsklippor, der möjlighet ej finnes för återväxt; 6:o att vid träds fällande företrädesvis skogssåg må begagnas till virkets besparande; 7:o att för samfällda hemmansegares skogs indelning till trakthuggning, der den pröfvas tjenlig, serskilda jemkningar må göras i Skiftes- och Stängsel-förordningarne; 8:o att bestämdt ansvar med böter klagges skogsegare, som, emot skogsordningens föreskrift, vanvårdar eller föröder sin skog; 9:o att församlingarnes fattigvårds—styrelser må ega att till förtjenst för fattige, genom dem insamla skogsfrön, der skogarnas egare ej sjelfve vilja sig af denna rätt begagna; 10:o att skogsplanteringar på flygsandsfält må uppmuntras och skyddas genom serskilda stadganden, med inskränkning uti jordegares rätt, om de vilja dem afverka; 11:o att inga skogstrakter må få säljas, så framt de icke åtfölja laga köp af jorden; varande af motionären, under ärendets behandling inom Utskotten, tillagde följande punkter till de i motionen upptagne, nemligen: 12:o att, i anseende-dertill, att virkets godhet beror deraf, under hvilken årstid det blifvit hugget, och sådant virke, som icke blifvit hugget vintertiden, i utlandet råkat i misskredit, det må varda vid vite förbudet, att under tiden emellan den 1 April och den 1 November hugga exportvirke; 13:o Lag- samt Allm.
Betänkande, No 36. 9 13:o att
Skiftesstadgan må förändras äfven i afseende på skogs skiftande, så att redan lagligen skiftad skog ej må orodelas och skogs afbrukande på tio~år såsom ersättning efter laga skifte icke medgifvas; 14:o att, till besparande af stängsel virke, i Stängsel-förordningen må föreskrifvas, att i orter, der skogsbrist förefinnes eller befaras, till hägnader böra företrädesvis användas stenmurar, häckar och stängselgrafvar; 15:o att svedjande å utskog må vid vite förbjudas, så framt ej så stor skogstillgång å egorne finnes, att icke allenast alla hemmanets behof af skog nu och i en framtid der med kunna fyllas, utan ock derjemte öfverskott deraf, då svedjande, efter vederbörlig anmälan och skedd undersökning af ortens jägeri-tjensteman, biträdd af tvänne nämndemän och gifvet tillstånd af Landshöfdinge-ernbetet, må varda tillåtet, dock under vilkor, att marken inom två års förlopp bör, antingen upptagas till åker eller äng, eller besås med barrfrön, samt derefter i femton år för plantornes fredande hållas inhägnad, vid vite, om sådant uraktlåtes, och med åliggande för vederbörande jägeri-tjenstemän att, derest skogsplantör icke inom trenne år uppkommit, verkställa återsådd; 16:o att skärpta stadganden må utfärdas i fråga om skogseldar samt skogs fällande till löf-, näfver-, barr- och bark-tagning; 17:o att, på sätt redan blifvit påbegynt, för alla de skogar, som äro kronan tillhörige, -hushålls- och huggningsplaner må upprättas; att dessa skogar städas uteslutande under jägeri-betjeningens inseende och vård samt att skogsplanterings-kassan må i man af tillgång inköpa alla de inom kronoparken lands- och härads-allmänningar-, rekognolionsskogar och kronomarkcr befintlige hemman och lägenheter, enär dessa i allmänhet äro till hinder för en rationell skogsvård; 18:o att, till förekommande af ekskogarnes ufödande, det må vid vite åläggas hvarje jordegare att, i stället för hvarje fälld ek, plantera ett visst antal ek-telningar, hvilka böra hägnas och vårdas, tilldess de hunnit den höjd, att de icke kunna af kreatur afbitas. B.
I afseende på Läroanstalter. l:o att, utom de i hufvudstaden och vid Westsura befintlige, äfven ett Skogsinstitut må på statens bekostnad ardäggas i södra delen af riket, med afseende på dess olika naturförhållanden, och förses med fullt skickliga lärare; Bill. till B.
Brot. 1850 £ 1851. 7 Samt. 2 Afd. 11 Iläft. 2 * 1 0 Lag- samt Allin.
Betänkande, N:o 36. 5 2:o att en uti skogshushållningen fullt skicklig och examineiad person, med lämplig lön af staten och arfvode för sina resor, tillsättes inom hvarje län för alt tillhandagå i undervisnings meddelande och praktisk handledning uti skogsvården på stället; hvilken befattning må, i mån af nuvarande funktionärers afgång, der jägeri-tjenstemän finnas, ingå bland de sistnämndes.
l:o att jägeristaten fullständigt ordnas i alla rikets län, samt äfven i sådane, der den förut ej funnits, och förses med tillräcklig aflöning både för sig och underbetjening; 2:o att härefter endast sådane personer befordras till tjenster inom jägeri-staten, som genomgått något af rikets skogsinstitut med godkända betyg; hvarjemte motionären, under ärendets handläggning inom Utskotten, i fråga om uppsigten ■öfver skogarne tillagt följande förslag:: 3:o att, enär hittills saknats en serskild styrelse öfver rikets skogs- och jägeri-tjenstemän, äfven en sådan må organiseras, bestående af en i hufvudstaden stationerad chef, jemte en sekreterare, hvilka böra på rikets stat uppföras och, så framt ej skogsplariterings-kassan •dertill förslår, med serskildt statsanslag aflönas.
Härförutan har samme motionär, under åberopande af enahanda grunder och ändamål, som föranledt hans ofvan omförmälda motion, framstalit följande (vänne förslag: l:o att, enär förbrukningen af ved för ångfartygens behof föranleder en större skogsafbruknirig omkring de af dem besökta farleder, ångfartygs-rederierne må varda ålagdt att, till förbrukning för ångfartygens behof, anskaffa stenkol i stället för ved:; 2:o att, enär torfmossar, som lära finnas i flere rikets provinser, ej blifvit undersökte eller af invånarne kände eller begagnade, genom rikets hushållnings-sällskaper tjenliga åtgärder borde vidtagas lör att upptäcka och undersöka dylika mossar, jemte ett allmännare meddelande af sättet för bränntorfvens beredning, så att dess bruk till skogsbesparing måtte kunna införas, i synnerhet vid sådane anläggningar, der en större förbrukning af bränsle erfordras.
Hos Vällofliga Borgareståndet: af herr Hesselgren, som, under åberopande deraf, att förbrukning-en af ved för ångfartygens behof i betydlig mån bidroge till skogarnes utödande, till hvars förekommande •idet dock vore statens både rätt och pligt att vidtaga nödige åtgärder, hemställt, huruvida Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.-Visit.
W icke, då till eldning under ångpannor stenkol vore lika tjenliga, som ved, och den tillök ning i kostnaden för eldningen, som uppkotnme genom användandet af stenkol i stället för ved, vöre föga betydlig, egare af ångfartyg, som befara rikets kustvatten, sjöar och kanaler, må kunna förbjudas att från och med nästkommande års början till eldning under ångpannorna begagna ved, vidare fin till första uppeldningen vid hvarje resa, för hvilket behof en och en half famn hvarje gång borde få användas.
Hos Hedervärda Bondeståndet: af Riksdagsfull mäki igen A. W. Svartling från Östergöthlands län, som jemväl föreslagit* att, för skogarnes bevarande, förbud måtte utfärdas mot användande af ved till bränsle å ångfartygen i riket; och af Riksdagsfullmäktigen Petter Persson från Örebro län, hvilken yrkat, att till förekommande af de skadliga följderne af enskilde skogsegares obegränsade frihet att öfver skogen disponera, stadgas måtte : l:o att skogen på hvarje egendom, som genom köp öfvergått i ny egares hand, skall under de fem första åren, räknade från den nye egarens tillträde af egendomen, vara fredlyst, så att deraf ej må årligen fällas eller borttagas en större qvantitet ved, än som under samma tid kan efter skogens och markens beskaffenhet återväxa; 2:o att inom hvarje socken skola å sockenstämma utses tvänne gode män, som jemte länsmannen i häradet, vid öfverlåtelse af fast egendom på tillträdande egares bekostnad enligt skälig taxa, så snart sig göra låter, uppskatta egendomens skog till areal och växande vedmassa, samt uträkna hvad som, med skogens bestånd och gynnande af återväxten, kan derifrån årligen borttagas; 3:o att, under de första fem åren efter tillträdet af köpt egendom, egaren ej må af derå växande skog årligen afhugga eller afhugga låta större qvantitet ved, än som vid ofvanberörde uppskattning skogen ansetts kunna årligen äterproducera, vid äfventyr, att hvad, som derutöfver borttages, anses förbrutet, och att egaren förpliktas utgifva värdet deraf, som fördelas emellan angifvaren och socknens fattige.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet har med Lag-Utskottet sammanträdt till öfverläggning angående dessa framställningar och förslag, hvilka Utskotten, med afseende å dek betydliga inflytande, skogshandteringen utöfvar på rikets handel och näringar samt skogsprodukternes oumbärlighet för invånarnes behof, funnit förtjena synnerlig uppmärksamhet. 12 Eay- samt Allm.
Belänkande, N:o 36.
Utskotten, sorn derföre ansett sig böra, sa vidt. tillförlitlige upplysningar varit för Utskotten tillgänglige, oell Utskottens genom andra angelägna ärendens behandling inskränkta tid medgifvit, söka utreda och för Rikets Ständer framställa det nuvarande tillståndet med skogarne i riket och det hushållningssäit, som i afseeende å desamma iakttages, hafva af sådan anledning tagit' kännedom om de uppgifter, som i detta ämne finnas meddelade, dels uti de af Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i rikets samtlige län sednast ellef för åren 1843, 1844, 1845, 1846 och 1847 afgifna bland Uiks-ståndons ledamöter utdelade, femårsberättelser, dels ock, i Iråga om rikets norra län, uti en af öfrerdirektören vid landlmäteriet lil' Kongl. Maj:t ingifven underdånig berättelse orri en af bemäld?
öfverdirektör sisllidne år verkställd embetsresa genom nämnde län, hvilken berättelse blifvit från trycket utgifven.
Af Kongl. Marjts Befallningshafvandes omförmälde femårsberättelse!- inhemtas hufvudsakligen i fråga om skogarnas tillstånd och skogshushållningen i Stockholms län: att skogstillgångarna märkbart förminskats, i synnerhei i de vid hafskusten belägna trakter, och att der snart nog skogsbrist torde vara att befara; Upsala lån: att mogen skog är sällsynt; att allmogens skogshushållning är bristfällig och planlös, samt att inom flere härader skogsbrist är allmän; Westmanlands län: att de i sednare tider stegrade prisen å skogsefiekter och des sas ökade afsättlighet väl väckt invånarnes omtanka på hehofvet af en förbättrad skogshushållning, men att de åtgärder, sorn i sådant afseende hittills blifvit vidtagna, äro af föga betydenhet; Södermanlands län: att skogarne, ehuru de genom misshushållning i sednare lider blifvit betydligen förminskade, ännu kunna anses motsvara ortens behof, och att förbättringar i hushållningen börjat införas; Örebro län: att i allmänhet skogarne missvårdas och förödas; och att laga skiften ofta föranleda för stark afverkning, dels derigenom, alt till följd af ståndskogsliqvider hygge måste inom kort tid verkställas, och dels derigenom, att en mängd nya hägnader erfordras; Wermlands län: att sedan äldre tider skogarne varit hardt anlitade, och i några trakter äro så medtagna, att (lere-hemman sakna skog,till husbehof, dertill svedjande hufvudsakligen varit orsaken; men att likväl under den tid, berättelsen omfattar, stora partier trädvaror inom länet afverkats; Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekon.-litsk.
Betänkande, N:o 36. 13 Slöra Kopparbergs län: alt skogarne val ännu äro tillräckliga för länets behof, men att de dock obetänksamt förödas, hufvudsakligast genom afsättning till sågverk å andra orter; Gottlands län: att skogslillgången är i aftagande; att orsakerne dertill äro brist på ordning och omtänksamhet i den enskilda skogshushållningen samt, i förening med en tilltagande folkmängds jemte kalkbruks och bränneriers behof af bränsle, en öfverdrifven afverkning för utskeppning af så kallade sleepers, äfvensom betydlig åtgång af giirdselvirke till hägnader omkring skogs- och utmark samt afsöndrade jordlotter; Östergötlands län: att skogshandteringen i allmänhet inskränker sig tili skogens gallring, hvilken dock understundom sträckes längre, än skogarnes framtida bestånd kan medgifva; att trakthuggning är införd å boställsskogar och allmänningar samt äfven af flere enskildo blifvit försökt, men att flere betänkligheter mött mot användandet af detta hushållningssätt; Kalmar län: att utskeppning af skogsprodukter betydligen tilltagit, och att derföre, då anledning förut varit att befara, att den alltför starka averkningen skulle föranleda skogsbrist, farhågorna i detta afsende blifvit förökade; Jönköpings län: att Holaveden, — den enda allmänningen inom länet, —- är, i anseende till bevakningens otillräckliga antal, nästan årligen utsatt för skogseldar till följd af svedjande eller uppsåt liga brandanläggningar, samt att kännbar brist på timmerskog förekommer i åtskilige trakter af länet; Kronobergs län: att mycken skog ödelägges genom svedjande å enskilda skogar, hvilka dock för tillfället vunnit tillväxt derigenom, att förut varande allmänningar blifvit till skatte försålde ; Skaraborgs län: att skogstillgångarne årligen aftaga; att prisstegringen medför frestelse till skogarnps alltför hårda anlitande; att man sällan påtänker att till återväxtens befrämjande freda afröjde skogstrakter, än mindre att derå så skogsfrön; att de, i följd af Kammar-kollegii cirkulär den 14 April 1824, till enskilde upplåtne delar af de förut högst betydliga kronoskogarne i allmänhet redan äro sköflade, hvartill anledningen egentligen är att söka uti det förhållande, alt skogslotterne äro belägne på långt afstånd från hemmanen och derföre svårligen kunnat fredas för åverkan; Elfsborgs län: att skogarne äro i aftagande; att trakthuggning på några ställen är införd, men att, i anseende till de dermed förenade kostnader, dess allmännare antagande ej forde 14 Lag- samt Altin.