Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
December, hvilken finnes mjågen under N:o 9 4. i r;sta Afdelningen af Bibanget jtill Rji^Sj^jidens Slals-Utsnoltcls Utlåtande, 37.o 427" 13 Frotocoll, och hvartill således hänvisas, har, under åberopande af det Stals-Utskottet tillförene genom afskrift af en till Kongl. Maj:t utaf Stats* Ministern för Utrikes-Ärendena afgifven underdånig rappert, meddeldle förhållande, att Gabitrelts-Cassan häftar för an, under de i5 år, som närmast föregått nuvarande Utrikes Stols-Ministerns inträdande i Em betet, åsamkad brist, för hvsrs successiva godtgörande nödige åtgärder blifvit vidtagne, under förutsättning ott de af Cabinetts-dassan förut ålnjutne medels tillgångar fortfarande, skulle blifva att påräkna, salut i anledning af hos Kongl. Majit gjord anmälan derom, att Rikets Ständer , genom votering uti Förstärkt Stals-Utskott, nedsatt anslagen så väl för Minister-Staten , sora till Extra Utgifter, utan att Siats-Utskottet, sorn i Utlåtandet N:o do, angående ordinarie Stats-regleringen, lillkännägifvit, det något hinder icke mötte, al% der så nödigt prof va des, vid en blifvande extra Stats-reglering, taga i betragtande hagan om anvisande af ett extra anslag för Cabinells-Cassan , sedermera i Utlåtandet rörande extra Stals-regleringen, något yttrande i ämnet afgifvit, Kongl.
Majit fästat Rikets Ständers Stats-Utskotts uppmärksamhet pä nödvändigheten deraf, att vid sistnämnde Stats-reglering taga förrberörde fråga i öfvervägande, för hvilket ändamål t. f. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena erhållit
Nådig befallning, alt till Slats-Utskotlet öfverlemna alla de ytterligare upplysningar, hvilka härutinnan kunde afgifvas, Efter erooltagandet af denna Nådiga Skrifvelse, har Stats-Utskottet i vederbörlig ordning begärt, *tt alla de upplysningar, som för ärendets fullständiga utredande kunde erfordras, måtte varda Utskottet meddelade; öeh har Utskottet, i anledning deraf, ifrån Herr t, f. Stats-Ministern för Utrike» Ärendena erhållit Sammandrag af Cabinetts-Cassans
Räkenskaper ifrån odh med år i8a3 till och med år 1839, utvisande
Gassans årliga inkomster och utgifter under hvarje serskild litel, jemte årliga bristen, äfvensom serskild Förteckning å skulderne vid 1840 års slut; dock som Herr t. f, Stats-Miriistern tillika tillkännagifvit, att till Utskottets granlaga urskiljning ofverlemnades att bestämma det mer eller mindre vidsträckta bruk, Utskottet, för ändamålets vinnande, kunde finna för godt att göra af de meddelade band<- lingarne, helst handlingar af dylik
Diplomatisk egenskap aldrig äro underkastade en obegränsad offentlighet; så har Utskottet ansett sig icke böra ojm berörde handlingars innehåll meddela andra upplysningar, än att bristen, sorn vid i8a3 års början utgjorde 35-,20O RidrHamb.
B:eo och 3,200 R:dr Sv. B:co, eller i Svenskt mynt tillsammans 97,066
Ridr 3a sk,, sedermera årligen ökats, intilldess densamma vid 1836 års slut uppgick till ett belopp, sorn, valveradt i Svenskt myntj motsvarade circa i,000,000 R:dr B:co; och att derefter så - 14 ,Slals-Utskottets Utlåtande, N.-o 427‘ idana åtgärder blifvit vidtagne, att årliga afbetalningar kunnat ega rum , hvarigenom skulden vid sistlidet års slut var förminskad till,ett i Svenskt mynt iberäknadt belopp af 775,966 R;dr 32 sk.
B:co, beslående af 3o,ooo Pund Sterb, utgörande återstod af ett med circa 5 procents ränta löpande lån , hvarå 5,ooo
Pund årligen böra betalas; i5i,25o R:dr Hamb.
B:co , hvaraf 60,000 h:dr återstod af ett lån med 6 procents ränta, en skuldpost af 76,250 R:dr, för hvilken någon ränta icke synes vara godlgjord och resten på löpande räkning; samt uti Svenskt mynt i3,3oo R:dr B:co.
Hvad vidkommer frågan om de åtgärder, hvartill det numera uppdagade förhållandet med Cabinetls-Cassan bör föranleda; så enär tillgöranden, som synas ega sammanhang med någon del af den inträffade skuldsättningen, äro föremål för under piöfning varande åtal inför Riks-Rätt, anser Utskottet sig icke kunna föreslå Rikets Ständer , att anvisa några serskilda anslag lill den ifrågavarande bi istens licjviderande.
Slockholm den 29 Januaii 1841 - Beser va tio ner.
Af Herr Grefve Horn: ”Uti Betänkandet N:o 4o har Stats-Utskoltet antydt, att en brist i Cabinetts-Cassan kunde vid extra Stals-regleringen tagas i betragtande, om så nödigt pröfvades.
Denna pröfning har sedermera blifvit nödvändig i följd af Kongl. Maj:ts till Utskottet aflålna Nådiga skrifvelse och den anmärkning, hvarmsd Betänkandet N:o 354 blifvit från Ridderskapet och Adeln återremitteradt.
Stats-Utskottet har sålunda kommit i tillfälle att för Rikets Ständer uppgifva beloppet af Cabinetts-Cassans brist; deraf, efter min öfvert3'gelse, måste följa , att den kända skulden äfven erkännes och derföre betalas, såvida icke Rikets värdighet, credit och trygghet skall äfventyras.
Utskottets motsatte mening kan svårligen tydas såsom ett förbiseende af frågans egenskap; det måste således för Utskottets majoritet finnas stora och vigtiga skäl för en opinionsyttring, hvars betydelse och verkningar jag, under närvarande förhållanden , icke fattar och derför icke delar.
Hvad jag deremot tydligt finner, är, att om Utrikes-Depai tementet lemnäs så redlöst, som Utskottet det tillstyrker, skall?ingen om sitt och Rikets anseende ömtålig man, under uppfyllande af den constiiutionella ansvarighetens fordringar, kunna emottaga och förvalta det vigtiga Utrikes Stats-Minister-Embetet. Siats-Utskottets Utlåtandej N.-o 427: 15 Ingalunda förbiser jag, huru formvidrigt det varit alt belasta CabinetlsCassan med en mångårig brist, stigande till det höga belopp, som genom en öppen förklaring till framfarne
Ständer kunnat förebyggas; men då ansvarighet för detta fall är ulkräfd, kan, efter min öfvertygelse, intet giltigt skäl derifrån hemtas för ett beslut: alt förlänga Statens brydsam ina' belägenhet.
Den lättaste och för Slals-verket minst betungande utvägen att afhjelpa bristen, vore visserligen skuldens betalande på en gång, eller till den tiel, sorn löper med höga räntor; men torde med den rådande opinionen närmare öfverensstämma, oin:
Riksgälds-Göntoiret uppdrages att ombesörja den ränte-liqvid ocli amorteiing, som af Utrikes-Departementet blifvit reglerad, hvartill anvisas elt årligt förslags-anslag intill nästa Riksdag af 100,000 R:dr.” ,Af Herr Friherre Sprengtporten: ”Då det är eLt factum, som icke kan undanrodjas, alt Cabinetts-Cassan har en skuld, och att samma Gassas tillgångar beslå af Stals-medel, hvilka enligt 6/j och 65 §§.
Regerungs-formen icke få annorlunda, än lill deras af Rikets Ständer anvisade ändamål användas, anser jag det innefatta en väsendtlig brist i Utskottets redogörelse för ämnet, då Betänkandet icke upptagit och behandlat den frågan , huruvida dessa af Rikets:
Ständer till deras belopp redan; anvisade Stats-medel, få eller icke få användas tili fullgörande af Cabinetls-Cassans skuldförbindelser; eller, med andra ord,, 0111 Stats-Minislern för Utrikes Ärendena må anses vara af Ständerne bemyndigad; att tills vidare förvalta balancen, under ansvarighet att skulden icke ökas, intill dess densamma antingen med Minister-statens tillgångar kan varda afbetald , eller Rikets Ständer derom annorlunda förordnat; Meddelas denna authorisation ,• bör det icke blifva omöjligt, orm ock förknippadt med betydliga indragningar inom de utrikes beskickningarne, att återföra reda och ordning i Cåssans förvaltning.
Meddelas deremot icke en sådan tillåtelse, måste detta utmärka antingen likgiltighet för fortfarandet af ett icke lagenligt förhållande, eller ock att Cabinetls-Cassans fordiingsegares anspråk att af denna Cassa varda godtgjorde, helt och hållet skulle åsidosättas,, hvilket för
Rikets credit bör medföra menliga följder.
Med intet af dessa alternativ har jag funnit mig tillfredsställd , och måste således i den af mig anmärkta omständigheten reservera mig mot Uskoltels tillgörande.” Af Herr von Troilj Emil: ”Ehuru jag visserligen anser, att Riks-Slåndeus beslut i frågor, hvilka såsom denna blifvit af allmänna uppmärksamheten omfattade, föga bestämmas genom Utskottens tillstyrkanden, finner jag mig 19 Stats-Utskottels Utlåtande, N.p 4&7. dock böra anmäla reservation emot detta Betänkande, i anseende till deri ofullständighet i ämnets utredning, sorn förefinnes.
Utskottet hade, efter mitt förmenande, bordt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet uppå, att ljuf vild frågan är erkännandet eller icke erkännandet af en utan deras Vetskap tillkommen gäld; att Riks-Rättens befattning med tillgöranden, seni med ifrågavarande skuldsättning synas eg a sammanhang är öfvergåendo och således endast bör verka uppskof med fattandet af Riketö Ständers definitiva beslut i hufvudfrågan, samt alt det är nödigt, dist Rikets Ständer förklara, huruvida Statens medel under tiden må användas till räntor och Öfriga omkostnader för gälden.”
Uti denna reservation har Pierr Prosten Björkman instämt.
Af Herr Biskopen Doctor Hedrén: ”Denna fråga, en af de vigtigasté yM innevarande Riksmöte, borde i min öfvertygelse hafva med mera grannlagenhet och välvilja blifvit besvarad, än som skett.
Vid Riksdagens början, då bristen i Cabinetts-Cassan Begynie blifva mera allmänt bekant, och då icke långt derefter Stals-Ministern helt öppet för Stats-Utskottet förklarade denna brist vara verklig, med sista åren träffat anstalter till skuldens successiva dödande, hvilket ansågs kunna verkställas inom 5 h 6 år; så faun Siats-Utskottet lämpligt att, i stället för att låta Regeringen fortgå på denna berömliga Uusiiållsbana, tillstyrka indragning af en full fjerdedel af det anslag, soto till Minister-statén på ordinarie
Stat varit upplaget, en förminskning, som först på denna litel icke varit i fråga, ännu mindre beslutad, samt nästan dan enda af större Betydenhet, som i danna Riksdagens ordinarie Stat egt rum, Denna StutSUtskollels hemställan blef ock omsider, uts»n afseende på alla meddelade motskäl, Rikets Ständers beslut.
Ehvad härmed ock må hafva varit åsyftad^ §ynes dock tydligt, att man icke velat understöd}® Regeringen i dessa bekyniV Tjier för Utrikes Ärendenas ordentliga vård, enär denna förut aldrig ifiåga:- stitte nedsättning i Minister-anslaget beslutades just i den tidpunkt, då underrättelse erhölls, att det oundgängligen behöfdes och till sitt ändamål berömligen användes.
Jag yrkade d5, såsom förenligt med Nationens värdighet, med politisk grannlagenhet och klokhet, med det anseende åt vår.
Regering borde beredas utom och inom landet, alt anslaget borde qvarstå oförändrad t; att delta varit det rälta och nyttiga, visar sig ännu tydligare J)U, sedan af meddelade upplysningar inhemtats, alt Cabinetts-Cassans skuld under de sista 3:ne åren blifvit med en fjerdedel förminskad, hvaraf kunn-jgt emotses dess totala dödande inom utsatt lid, i händelse apslaget förblif - Stals-UIskallets Utlåtande, N:o 427- 17 vit oförminskadt.
Jag har på detta sätt velat redovisa för min afsigt med beviljandet af samma oförändrade anslag.
Jag bör föreställa mig att den motsatta, lika ädel och rättvis, varit ännu mera klokt och nyttigt beräknad, då den blifvit segrande.
Tiden dömer säkrast härom, som 0111 mycket annat.
Följderna af det fattade beslutet äro dock lika påtagliga som betänkliga, isynnerhet om Rikets Ständer, med bifall till närvarande Betänkande, icke vilja vidtaga något steg till deras afhjelpande.
Jag förbigår den närmaste, att säkerligen ingen redlig och skicklig man vågar antaga sig vården af ett departement, sådant sorn det utrikes nu befinner sig.
Ehuruväl denna omständighet allena kunde vara tillräcklig att fordra ett uppmärksammare behjertande, enär Rikets Ständer, under Riksdagens lopp, emollagit motioner 3:ne serskilda gånger , rörande det betänkliga i ett dylikt förhållande.
Men vådligare är dock ovedersägligen den obehagliga ställning, uti hvilken härigenom vår Regering blir försatt till andra Magter och det misstroende, som i politiskt afseende häraf kari uppkomma. lag har väl någon gång hört, alt vår Regering hos andra Nationer icke skall ega synnerligt förtroende.
Jag anser dock sådane vitsord föga pålitliga, då så klara bevis under en så lång följd af år tala deremot.
Men skulle nationen sjelf begynna att undandraga sin Regering förtroendet, så må det väl icke heller väntas länge kunna fortfara bos främmande.
Men den svåraste påföljden är dock ovedersägligen, alt
Regeringen lätt kunde anses falla i ett fullkomligt omyndighetstiilstånd.
Nationen förklarar sig icke kunna med den uppgifna skulden taga någon befattning, enör den är emot Grundiagarne tillkom men.
Att likväl skulden är verklig, erkännes; ty Utskottet har deraf lemnat en summarisk utredning.
Att skulden belastar Svenska Cabinelts-Cassan och uppkommit genom Svenska Regeringens åtgärd, erkännes likaledes; ty Stats-Utskottet har derom gjort anmälan i Constitutions-Utskottet, som äfven denna anmälan grundlagligen upptagit och behandlat.
Det är sålunda uppenbart en Svenska Regeringens, och icke någon enskild åtgärd, som bär är i fråga.
Men Nationen skulle icke vilja godkänna den, emedan den är emot Grundlagen.
Deraf skulle då följa, att inga andra regeringsbeslut ega gällande kraft, än dem Nationen finner med Grundlagen en liga.
Sålunda skulle traktater med andra Magter, afhandlingar med egna undersåtare, resolutioner och beslut i hvilka mål, som helst till deras giltighet ytterst bero på Nationens pröfning, huruvida de instämde med våra Grundlagar.
Det vore väl detsamma, som att förklara det Svensk Regering icke fanns.
Våra Dih. till R.
Prot. 1840 oeh 1841- 4 Sunil. 1 Afd. 2 Band. 18 Slats-TJtskoltets Utlåtande, N.o 42T - Grundlagar ställa Regeringens rådgifvare till ansvar, och detta stundom ganska hardt, för deras regerings-rådslag.
Om icke emedan Nationen anser de deraf föranledda regeringsbeslut verkligen vara gällande.
Ty voro de det icke, så vöre ansvaret äfven en orimlighet.
Jag har äfven i denna fråga deltagit i remmissen till Conslitutions-Utskottet och anser högst nödigt alt denna sak strängt efter Grundlagarnes föreskrift behandlas.
Men just af samma öfvertygelse anser jag äfven skulden vara Nationens, emedan den är Regeringens.
Också är jag förvissad, att fordringsegarne, hvarhelst de finnas, ännu tilltro Svensk Regerings beslut ega giltighet, och att de nog ega eller skalla sig medel att utkräfva sin rätt exeoutivt, om så olyckligtvis skulle behöfvas.
Så mycket jag beklagar sjelfva förhållandet i denna sak, anser jag dock ännu beklagligare, att icke förlägenheten aflijelptes i dess första framträdande, då det kunnat ske på ett lätt, ett ädelt och värdigt sätt, genom Öppen beredvillighet mot Regeringens öppna framställning.
Mea hvad som nu visserligen är mera inveckladt, är dock ingalunda omöjligt.
Jag vill visserligen icke föreslå någon förändring i anslaget till Minister-Staten, hvilket, emot en redan fastställd reglering, vöre oformligt.
Deremot anser jag ett årligt extra anslag af 100,000 Riksdaler under 5 års tid böra beviljas till den ofta omtalta bristens successiva betäckande, med underdånig anhållan, det behagade Kongl. Maj:t vid kommande Riksdag eller , om äfven så önskas, vid de vanliga Stats-Revisionerne, låta meddela ordentlig redovisning, huru medlen till ändamålet blifvit använde, så vida icke Rikets Ständer anse lämpligare att låta hela denna liqvid genom dess egna Fullmägtige besörjas.
En sådan behandling af detta ärende har jag dessutom ansett vara föranledd af hvad Utskottet yttrat i dess förut afgifna Utlålande NT:o 40•
Jag har vågat helt öppet i detta grannlaga ämne yttra mina constitutionella åsigter, dem jag vördsamt tillika med denna reservation underställer Rikets Högloft.
Det onda är beklagligen skedt.
Det må gerna efter lagarne beifras.
Men det bör ock obestridligen afhjelpas: och jag förmodar det Nationen, hvarken inför andra Nationer, inför sin Regering eller inför sig sjelf lärer erkänna sig sakna förmåga eller vilja härtill; äfvensom jag hoppas våra Grundlagar icke sakna kraft att förekomma så beskaffade obehagligheter för framtiden, utan att Rikets Ständer skulle behöfva vidtaga den betänkliga utvägen, att frånkänna.
Regeringens åtgärder deras giltighet”.. Scats-Utsiioltets Utlåtande, N.o 4-2l - 13 Af Herr Prosten Stenhammar: ”Behofvet af de utomordentliga utgifter, Hvilka föranledt bristen i Cabinetts-Cassan, mäste i följd af dessa utgifters föremål och natur, nästan helt och hållet ligga utom det enskildta omdömets gräns.
Men Kongl. Majit har, enligt den till Statä-Utskol tet aflålna INådiga Skrifvelsen af den 3i December 1840, pröfvat dem nödvändiga för sådana ministeriella värf, som böra hemliga hällas, för Rikets värdighet och för beredande af handelsförmoner genom tractaler med främmande magter.
Om det äfven kunde antagas såsom sannolikt — hvad jag icke vågar antaga eller bedöma — att dessa omkostnader kunnat undvikas, utan äfventyr att ådraga Nationen mångdubbelt större och med olyckliga vådor förbundna Stats-utgifter, eller att inga verkliga fördelar genom dem blifvit landet beredda — och ville det jemväl synas mig, som vid en och annan af dem någon större sparsamhet kunnat iagttagas; jag skulle dock icke anse det på ringaste sätt tvetydigt, hvad arten af de angelägenheter, som bär äro i fräga och praxis inom alla constitutionella länder föreskrifva, då Regeringen hemställer till nationen behofvet af anslag til! sådana utgifter.
Pröfningen af de utomordentliga omständigheternas tvingande kraf måste förblifva åt Regeringen öfverlåten — och äfven i den händelse, att dea allmänna meningen trodde sig i någon af dess åtgärder spana öfverilning och misstag, skulle Nationen icke kunna undandraga sig att honorera de förbindelser, hvilka dess bemyndigade Styrelse iklädt henne, ehuru hon icke eller skulle underlåta att kalla de ansvarsskyldige till redo derför.
Det lärer ej kunna betviflas, att denna öfvertygelse , äfven inom Stats-Utskottet, gjort sig gällande, då Utskottet till Rikets Ständer afgaf Betänkandet N:o 40, och hänvisade pröfningen af Cabinetts-Cassans behof till extra Statsregleringen vid en lid, då detta behof väl icke var så alldeles okändt.
Den afsigt att afhjelpa förlägenheten, som i en sådan hänvisning syntes yppad, vill nemligen icke gerna medgifva någon annan förklaring.
Desto mera oförmodad förekommer nu Utskottets förändrade åsigt.
Den indragning af anslaget till Minister-staten och Extra Utgifts-medlen , som nu af Rikets Ständer blifvit heslutad, sätter Regeringen utur stånd att fullfölja de under tre år fortsatta åtgärderna till amortering af CabinettsCassans brist.
Men sedan denna brist är känd , såsom detta Betänkande visar utur Cassans årliga räkenskaper, afstyrker Utskottet allt anslag till dess liqviderande.
Utskottets enda anförda motiv: ”att tillgöranden, som synas ega sammanhang med någon del af den inträffade skuldsättningen, äro föremål för under pröfning varande åtal vid Riks-Rätt” synes mig likväl ligga helt och hållet på sidan om det, som för Svenska national-känslan i den - 20 ■ Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o ^27. na fråga måste vara det förnämsta.
Om man ock ansåg någon uraktlåtenhet att i rätt tid uppgifva behofvet och någon alltför frikostig hushållning ' med tillgångarne, falla de Styrelsens medlemmar till last, hvilka förr egt befattning med Cassans förvaltning — om man och icke kan annat, än ogilla det administrationssält, som föranledt upptagande af län på utrikes ort, änskönt de må hafva blifvit gjorde under lörnoppning att småningom reda missförhållandena mellan inkomst och utgift, sä har Grundlagen bestämt den väg, på hvilken representationen eger att utkräfva ansvar, der det bör kräfvas — och den ersättning, hvartill de ansvarsskyldige lagligen må kunna förbindas, blifver en ersättning, som då skall tillfalla Staten , till godtgörande af de anslag, Rikets Ständer nu pröfvade nödigt att bevilja.
Vöre det lör regering och folk vådligt, att fördröja beslutet om dessa anslag till en obestämd tid, då Riks-Rättens dom fallit sedan Rikets Ständer längesedan åtskiljts; så skulle nationen svårligen godkänna ett motiv, sorn knappt kunde undgå att visa sig såsom en svag undanflykt.
Likväl , i den nion äfven ansvaret kunde träffa de män, under hvilkas administration Cabinetts-Cassans brist på de 3 sistförflutna åren blifvit till nära 1 f\ minskad, skulle den allmänna moraliska känslan uppresa sig deremot, om ett sådant utslag också stödde sig pä den strängaste juridiska bokstaf.
Den allmänna nationalkänslan skulle ännu högre uppresa sig emot ett beslut, som, då det till obestämd framtid hänsköt utgifter, hvilkas belopp derigenom skulle pålägga folket ökade bördor, satte Regeringen ur stånd att uppfylla sina förbindelser, derigenom satte hennes och fäderneslandets anseende på spel och gjorde förvaltningen af Rikets utrikes angelägenheter omöjlig.
Och utur dessa synpunkter anser jag frågan om anslag till betäckande af bristen i Cabinetts-Cassan böra betragtas — för närvarande och utan hänseende till den fordna administrationens ansvarsskyldighet.
— Anslås dertill inga medel, så äfventyras Svenska Regeringens och Rikets heder, anseende och credit i främmande länder — så kan icke någon Svensk man våga inträda i Konungens Rådkammare såsom Minister för Utrikes Ärendena, då han derigenom blottställde sig för vådan att ikläda sig ansvaret för skuldförbindelser, dem hans fordna företrädare ingått — så skola de ytterligare invecklade transaetioner för lånens omsättning, hvilka nöden lärer framtvinga, och de ytterligare årliga oförminskade ränte-liqviderne endast tjena att öka förlusten och åsamka nationen en större kostnad, som med nu befintliga tillgångar lätt kunde afböjas, men en annan tid, sedan dessa blifvit förskingrade, blefve mångdubbelt tryckande.
Jag anser mig derföre, efter Stats-Utskbittets Utl'4ai?de, N.-o 427- 21 efter min Öfvertygelse fullgöra min pligt, då jag, med afseende på fäderneslandets och folkets bästa, så vidt jag förmår fatta det, yrkar att Rikets Ständer må nu, vid innevarande Riksmöte bevilja Extra anslag, till liqviderande af Cabinetts-Cassans brist, om icke på en gång, åtminstone successivt, i enlighet med den plan för lånens amortering , som blifvit af Regeringen uppgjord och följd under de 3 senaste åren, för hvilket ändamål ett anslag af minst 100,000 R:dr intill nästa Riksdag må anvisas, att årligen utgå från Riksgälds-Contoiret, men Rikets Ständer derjemte hos Kongl. Majit anhålla, att Kongl Maj:t värdes årligen till Riksgälds-Contoiret låta aflemna från Cabinetls-Cassan det bidrag, som till ränte-liqvid och capital-afbetalning, efter ofvannämnde, under senaste åren följda amorterings-plan , ytterligare erfordras, på det liqviden må genom Rikets Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret varda utförd.
Rikets Ständer ega att sjelfva och genom sina Revisorer förvissa sig om dess verkställighet, och Ministern för Utrikes Ärendena befrias från transactiorier, som äro främmande för hans Embete.” Herr Doctor Agrell instämde till alla delar uti Herr Biskop Hedréns och Herr Prosten Stenhammars reservationer.
Af Herr Moberg: ”Uti Stats-Utskottets förestående beslut har jag icke instämt.
Jag inlåter mig icke här i bedömandet om uppkomsten af denna brist i Cabinetts-Cassans tillgångar, men det synes mig kiartj att då denna brist existerar, då den blifvit hos Rikets Ständer tillkännagifven och beloppet deraf äfven blifvit genom de Utskottet meddelade handlingar utredt, ■kan och bör någon åtgärd för ordnandet af denna affär, å Rikets Ständers sida, icke undvikas.
Jag anser dock ej att beslut om skuldens erkännande och liqviderande nu bör af Rikets Ständer fattas eller omedelbart sättas i verket.
Det är kändt, att frågan om denna skuldsättning är af Constitutions-Utskottet hänskjuten under Riksrätt.
Åf denna Rätts blifvande doba. beror, huruvida skuldsättningen skall medföra ersättningsansvar emot någon eller några af Konungens Rådgifvare.
Men huru domen än må utfälla, måste dock under tiden Statens credit i afseende pä denna nu existerande skuld upprätthållas.
Dertill fordras, efter mitt förmenande, för nrvarande endast att Rikets Ständer til! delta ändamål anslå, intill frågan vid nästa Riksdag slutligen blifver afgjord, en summa, svarande emot de årliga räntorne efter 5 pCt. å det nu återstående skuldbeloppet.
Det är en sådan mening jag inom Utskottet bi träd t och den jag äfven ansett mig böra reservationsvis inför Rikets Ständer uttrycka.” tijl R.
ProS. 1840 och 1841. 4 SajnL 1 Afd, 2 Sand. 47-dé Hafi. 4 <&&£!!'
TRYCKT HOS J. A. WALLDÉN, 18 4 i.
Stats-Ulale oi tets Utlåtande, JM-.o 428.
I N:o 428.
Auli. till Exp. litsle. den ö Februari iS/jr, kl. i e. m.