Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
B punkten III morn. 5 i memorialet.
Den omständigheten, att dispositionen af förlagsrätten till det på statens bekostnad af en kommitté utarbetade exercis-reglemente för regementerna lill fot icke finnes grundad på något regeringsbeslut, utan i stället skett genom ett af chefen för landtförsvars-departementet den 2 Juni 1848 utfärdadt s. k^ Circulair, kan, efter mitt förmenande, icke fritaga departements-chefens berörde åtgärd från den pröfning, Konstitutions-utskottet grundlagsenlig! tillkommer.
Begagnandet af den form, departements-chefen sålunda valt, skalle eljest, i många fall, helt och hållet paralysera Utskottets granskningsrätt.
Tvertom lärer departements-chefens tillgörande i denna del befinnas i dubbelt hänseende anmärkningsvärd!.
Först, hvad formen vidkommer, derigenom, att han undandragit frågan regeringens pröfning, och, såsom det vill synas, af egen makt och myndighet deri fattat beslut, samt vidare derutinnan, att ett på statens bekostnad åstadkommet, för arméens befäl erforderligt, arbete blifvit åt enskilte personer öfverlåtet, utan att motsvarande ersättning och möjligen äfven uppkommande öfverskott, som genom arbetets försäljning kunnat statsverket beredas, blifvit detsamma tillförsäkradt. 4:o
I afseende på Litt.
B punkten lil morn, 6 i memorialet.
Enär de af Rikets Ständers revisorer framställda anmärkningar i afseende på militär-författnings-samlingen ostridigt närmast rörde utgifvaren af nämnde författnings-samling, kapitenen Stjernsvärd, lärer häraf tydligen följa, — hvad med allmänna ärendens vanliga och rätta behandling jemväl öfverensstämmer, —- att kapiten Stjernsvärds förklaring i anledning af de gjorda anmärkningarne bordt i främsta rummet infordras, hvilket dock föredragande Statsrådet och chefen för landtförsvars-departementet, oaktadt derom serskildt gjord hemställan, åsidosatt. Konstitutions-Utskuttets Memorial, IV:o 6. 51 5:o Vid Litt.
C punkten IV i memorialet.
Emot rådgifvare-åtgärden vid beslutet att inställa fortgången af militär-författningssamlings-arbetet, förekommer likaledes det, enligt mitt omdöme, anmärkningsvärda förhållande, att utgifvaren deraf ej lemnats tillfälle att i ämnet sig yttra, förinnan detta, på Rikets Ständers begäran vidtagna, författningssamlings-arbete tvärt afbröts. 6:0
Så väl enligt den för Kongl.
Krigs-kollegium gällande äldre instruktion, som äfven i följd af bemälde embetsverks sednaste organisation, fastställd den 6 November 1849, åligger general-fälttygmästaren att vara ledamot i sagde kollegium, hvilken ledamotsbefattning tvifvelsutan utgör ett civilt embete.
Då nu H. K. H.
Kronprinsen, under förberörde dag, blifvit till general-fälttygmästare i nåder utnämnd, utan att dervid, rörande ledamots-befattningen i Kongl.
Krigs-kollegium, är vordet serskildt förordnadt, vill det synas som skulle, vid detta tillfälle, stadgandet i 45' § R.
F. icke hafva blifvit af Konungens rådgifvare behörigen iakttaget, derpå Konstitutions-utskottet, efter min tanka, bordt fästa närmare uppmärksamhet. 7:o
Enligt protokollet öfver landtförsvars-ärenden den 13 Maj 1850, har föredragande departements-chefen tillstyrkt, att kostnaden för nästförutgångne år verkställd uppsättning och reparation af Kongl, fältborgen å Ladugårdsgärdet skulle från förenade mötes-passevolansfonden utbetalas.
Men då nämnde fond icke är för dylika ändamål bestämd, har jag trott, att denna rådgifvareåtgärd bordt af Utskottet hos Rikets Ständer anmälas. 8:0 Sedan Förvaltningen af sjö-ärendena gjort hemställan derom, att ett betydligt antal, för kronan oanvändbara och derföre kasserade, gevär och pistoler finge å utlyst offentlig auktion försäljas, har, uppå föredragning af chefen för sjöförsvars-departementet den 13 November 1849, Statsrådet tillstyrkt en sådan försäljning, efter att de ifrågakomne vapnen, i likhet med hvad som eger rum med kasserade kanoner, först blifvit gjorda obrukbara.
Med afseende å den gifna förlust, som för statsverket uppkommer, förmedelst kasserade vapens sönderslående innan de föryttras, och hvarigenom deras värde till största delen går förloradt, borde, om ej annat, omtankan för en bättre hushållning hafva förmått Utskottet att om berörde förfaringssätt göra anmälan hos Rikets Ständer, till åstadkommande af rättelse deri för framtiden. 9:o Då det af Konstitutions-utskottet vid sistförflutne riksdag uti dess memorial N:o 4 hos Rikets
Ständer anmäldta ärende rörande norrska korvetten Örnens deltagande med åtskilliga svenska örlogsfartyg uti en expedition till Medelhafvet åren 1837 och 1838, ännu icke blifvit bragdt till slut, hade Utskottet icke bordt underlåta, alt detta långvariga dröjsmål med afgörandet af en vigtig fråga, deri Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. ingår on annan sådan, härrörande äfven från Sveriges och Norriges unionelia förhållanden, nemligen om norrska statsverkets bidrag till Konvoy-kassan, och hvilken sednare fråga, så vidt utrönas kunnat, icke heller blifvit slutligen reglerad, hos Rikets nu församlade Ständer tillkännagifva.
Jemnlikt det i Statsrådet förda protokoll, har chefen för civil-departementet den 25 Maj 1849 inför Kongl. Maj:t föredragit frågan om ersättning för korvetten Örnens deltagande i Medelhafs-expeditionen, hvaröfver norrska regeringen då afgifvit ytterligare utlåtande; men ärendets slutliga handläggning har dock än vidare fått anstå. 10:o Rörande valet af riksdagsman för staden Skellefteå till nu pågåeende riksdag, har, uppå förfrågan af Konungens Befallningshafvande i Westerbottens län, den under Hans Maj:t Konungens frånvaro i nåder t. f. regering, enligt protokollet öfver civil-ärenden den 21 Augusti 1850, förklarat, att de åligganden vid besagde val, hvilka jemnlikt 14 § R. 0. skolat tillhöra magistraten, derest staden varit med sådan försedd, i stället borde af kronofogden i orten fullgöras.
Detta förklarande, i enlighet hvarmed valförrättningen och hvad dit hörer försiggått, afviker uppenbarligen icke allenast från den åberopade grundlagsparagraphens tydliga innehåli, utan äfven från stadgandet i 22 § R. 0., alt riksdagsmannafullmakter för städerna skola af magistraten och äldste underskrifvas.
Med föranledande häraf har ock den af kronofogden utfärdade fullmakten blifvit af Borgare-ståndet underkänd; hvadan nu omförmälde regeringsåtgärd icke bordt utan anmärkning lemnäs. liro
För vidtagande af åtskilliga ändringar i gällande föreskrifter angående skjutsningsbestyrets utgörande, hade Rikets sednast församlade Ständer i skrifvelse den 15 April 1848 hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning, med anledning hvaraf Konungens samtelige befallningshafvande jemte Kammar-kollegium blifvit i ämnet hörde och utlåtanden afgifvit.
Vid detta ärendes föredragning af chefen för civil-departementet den 2 Mars 1850, fann Statsrådet sig, i följd af Rikets Ständers berörde skrifvelse, icke böra tillstyrka någon Kongl. Maj:ts åtgärd.
Ett så undvikande behandlingssätt af en på hela landet och serdeles på jordbruksnäringen inflytelse egande fråga, deråt Rikets Ständer egnat oaflåtlig uppmärksamhet, vittnar ingalunda om det nit och den drift hos Konungens rådgifvare, som åt dem skulle bereda representationens förtroende och erkänsla; hvarföre förhållandet härutinnan ej bordt lemnäs oanmäldt. 12:o Utan afseende derå, att
Konstitutions-utskollet vid nästförflutna riksdag mot Konungens rådgifvare anmärkt åtgärden alt hafva tillstyrkt utfärdandet af Kongl. Kungörelsen den 9 Januari 1846, angående enskilda banker, hvilken icke allenast uti åtskilliga, till civil-lagstiftningen hänförlige, delar befunnits afvikande Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. från det af Rikets Ständer vid 1844—1845 årens riksdag för deras del antagne, tili Kongl.
Maj:ts höga stadfästelse öfverlemnade förslag till ”Lag för enskilda banker”, utan äfven innefattat tillägg uti Kongl.
Kungörelsen den 14 Januari 1824, hvilken sednare författning, genom 6 och 7 §§ine af lagen för Rikets Ständers Bank, erhållit egenskapen af civil-Iag, hafva, med förbiseende derjemte af Rikets Ständers i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t den 28 Juni 1848 uttryckta önskan, att penninge-rörelsen i landet måtte ordnas på sådant sätt, att privatbankerue i framtiden må kunna upphöra, Konungens rådgifvare efter chefens för finans-departementet föredragning inför Kongl. Majit i Statsrådet den 30 Oktober 1850 af inkomne ansökningar från delegare uti de i riket stiftade enskilda banker, om nådigt tillstånd att åtminstone intill den 1 Juli 1852 fortfarande få * utgifva egna sedlar å minst 31 Rdr banko, härtill tillstyrkt bifall i så måtto, att den i först åberopade Kongl. Kungörelse bestämda tid för privatbankerne att utgifva sedlar å mindre valör än 61 Rdr finge utsträckas till den 1 Januari 18525 hvaremot likväl en af Statsrådets ledamöter på anförda skäl sig reserverat.
Om nu än medgifvas bör, att en hastigare indragning af privatbankernas sedlar å den mindre valören af 31 Rdr, under den för handen varande penningeställningen i landet, möjligen skulle kunnat inverka menligt på allmänna rörelsen, hvilket dock genom andra, i behörig tid vidtagne, utvägar, torde stått alt förebygga 5 så lärer häraf likväl icke kunna hemtas något giltigt stöd för den angifna rådgifvare-åtgärden, för så vidt Rikets Ständers rätt att deltaga i lagstiftningen derigenom blifvit för nära trädd, samt Ständernas vid de tvänne sistförflutne riksdagarne hos Kongl. Majit gjorda framställningar om inskränkning i privatbankernes lånerörelse, hvaråt stadgandet i den nu mera ändrade 8 § i Kongl. Kungörelsen den 9 Januari 1846 äfven måste anses syfta, icke saknat tillbörlig grund.
För min del har jag, i nyssnämnde hänseende, funnit den omförmälda rådgifvare-åtgärden anmärkningsvärd, och fördenskull ansett densamma hafva bordt af Konstitutions-utskottet hos Rikets Ständer anmälas.” Herr Brinck instämde med Herr Billström uti hvad han i lista, 2idra, 3idje, 7:de, Side, lOide, 1 lite och 12:te punkterne af sin reservation anfört, och ville derjemte hafva tdlkännagifvit, det han ansåg Utskottet icke hafva bordt eller vara befogadt att, på sätt som nu i memorialet skett, uti 3:ne serskilda punkter till Rikets Ständer göra anmälanden enligt 37 § R. 0.
Dessa 3ine punkter hade deremot, i hans tanka, bordt hänföras under 107 §:n R. F. Herr Cassel förklarade, det han instämde i Herr Billströms reservation, så väl i afseende på Utskottets beslut, att icke ett generellt omdöme öfver Konungens rådgifvare» åtgärder sedan sistförflutna riksdag afgifva, som ock uti lista, 6:te, 7:de, 9:de, lOide och llite punkterna af densamma. 54 Konstitutions-Utskottets Memorial, iV.o 6.
Herr Berger: ”Sorn jag icke varit närvarande, då de flesta af de beslut, på hvilka Herr Billslröms reservation har afseende, blifvit fattade, har jag endast att förena mig uti berörde reservation, så vidt den rörer det Utskottets beslut, i följd hvaraf Utskottet uraktlåtit att afgifva ett allmänt omdöme öfver Konungens rådgifvares åtgärder sedan förliden riksdag”.
Herr Björck, Suppleant, instämde uti Herr Billslröms reservation, med undantag af hvad som uti 4:de, 5:te, 7:de, 8:de och 12:te punkterna af densamma blifvit anfördt.
Herr Sundler: ”Under förklarande, att jag, i anseende till sjukdom, icke deltagit i första anmärkningspunkten, rörande Warbergs fästnings inredande till cellfängelse, får jag instämma i den af Herr Billström ingifna reservation, med undantag af hvad densamma innefattar i Usta, 2:dra, 4:de, 5:te och 12:te punkterna, samt dessutom tillägga, att jag ansett, det anmälan mot rådgifvaren i ecklesiastik-ärender bordt ske i åtskilliga beslut angående elementar-skolornas organisation och invecklade förening med real-skolorna, hvarigenom förre Statsrådet Silfver stolpes välgrundade förslag till en del blifvit frångådt; hvilket föranledt en oreda i skolväsendet, till ringa båtnad för undervisningens framgång.” Peter Petersson, Suppleant, instämde i 2:dra, 4:de, 5:te, 7:de. 8:de, 9:de och 1 l:te; Oscar Carlsson, Suppleant, i lista, 2:dra, 3:dje, 4:de, 5:te, 7:de, 8:de, 9:de, ll:te och 12:te; samt Pehr Hansson, Suppleant, i 2:dra, 4:de, 5:te, 7:de, 8:de, 9:de, ll:te och 12:te punkterna af Herr Billslröms reservation.” Pehr Sahlström: ”Efter instämmande uti ingressen samt punkterna N:ris 2,4, 5, 7, 8, 9, 11 och 12 af den reservation, som af Herr Billström blifvit vid Konstitutions-utskottets betänkande N:o 6 framställd, anser jag mig föranlåten enskilt anmärka den vidsträckta tydning, Utskottet gifvit åt 25 § Reg.-Formen, rörande Konungens rätt att återgifva till kronan förverkadt gods, och med hvilken tydning Utskottet ansett förenligt, att
Konungen äfven må eftergifva de fattiges andel i böter för olofligen utöfvad bränvinsbränning.
Då jag egt och sökt utveckla en motsatt öfvertygelse, samt trott, att ifrågavarande bötesandelar, lika med dem, som tillfalla åklagare, icke bordt eller kunnat, på grund af Konungens rådgifvares tillstyrkande, eftergifvas, får jag mot Utskottets behandling af denna fråga mig vördsamt reservera.”
Uti hvad denna reservation i afseende å tydningen af 25 § R.
F. innehåller, förenade sig Herr Brinck, Peter Petersson, Oscar Carlsson och Pehr Hansson.
Herr Ekholm: ”Med flere af det Höglofl.
Utskottets ledamöter delar jag den åsigt, grundande sig på någon erfarenhet om gagnlösheten af Utskottets mödo - Konstitutions-UtsAottets Memorial, N:o 6. 55 samma gransknings-arbete, att den method, som dervid blifvit iakttagen, hvarken instämt med grundlagsstiftarnes mening eiler leder till det åsyftade ändamålet.
Meningen har tvifvelsutan varit, att igenom en trogen skildring af rådgifvarepersonalens åtgärder under den tidrymd, som varit föremål för granskningen, hvilken kunnat med ledning af Statsrådets protokoller åstadkommas, representationen skulle lörsättas i tillfälle att bedöma karakteren af de rådslag, som föranledt Styrelsens beslut och handlingar.
Det kan, för åvägabringandet häraf, visserligen icke göra tillfyllest, alt några enstaka beslut utmärkas, hvilka, hvar för sig betraktade, hvarken äro af någon serdeles anmärkningsvärd beskaffenhet, eller kunna bereda ett sådant omdöme, som 107 § Regeringsformen förutsätter.
Jag har således för min del ansett, att
Konstitutions-utskottet företrädesvis bordt fästa sig vid de vigtigare förhållanden, hvilka utgöra de förnämsta momenterna i Styrelsens väsende, och hvarifrån bidragen skola hemtas till dess framtida historik.
Utur denna synpunkt sedt, hade Utskottet icke bordt i främsta rummet förbigå rikets förhållande till utrikes makter, i anseende till det hotade fredslugnet, som under den närmaste tidrymden varit på väg att störas, och i afseende hvarå en redogörelse varit så mycket nödigare för Rikets Ständer, som dylika förhållanden här mera än annorstädes hemliggöras och undandragas offentlig diskussion.
Med hänsigt till inre vigtiga förhållanden intaga frågorna om lagstiftningens förbättrande, skatteförenklingen, allmänna undervisnings-anstalternas reorganisation, ända ifrån universiteterna, allmänna försvars-anstalternas utbildande, handels- och tull-lagarues förbättrande m. m. ett så vigtigt rum och sysselsätta allmänna uppmärksamheten till den grad, att för hvad Konungens rådgifvare i dessa afseenden tillgjort eller underlåtit,, representationen med fog kan fordra redogörelse.
Man hade då fått tillfälle att erfara, huruvida representationen i sjelfva verket gillar den retrograda rigtning i somliga fall och passivitet i andra, som man trott sig hafva bemärkt vara rådande, äfvensom för rådgifvarne sjelfva är lika angeläget försäkra sig om det förtroende och stöd, de hade att hos representationen påräkna, i händelse de kunnat tillstyrka Konungen, att uppgifva förut bekända och iakttagna grundsatser.
Derhos skulle det tilläfventyrs icke befinnas vara representationen likgiltigt att erfara de motiver och principer, som vid befordringar till högre civila, ecklesiastika och militära embeten sökt att inför thronen göra sig gällande.
Det töcken, hvilket omsväfvar alla dessa förhållanden, har efter min uppfattning icke blifvit af Höglofl.
Konstitutions-utskottet skingradt, men då grannlagenheten förbjuder att uppenbara enskilda iakttagelser, nödgas jag inskränka mig att beklaga, att de få anmärkningspunkter, som igenom omröstningarnes slump kommit lill Rikets Ständers kännedom, hvarken kunna bära vittnesbörd om någon systematisk forskning uti Statsrådets protokoller eller bibringa Rikets Ständer all den kännedom, som varit er - 5g Konstitutions-Ut skottets Memorial, N:o 6. forderlig för tillämpning af de grundlagsbestämmelser, detta sä kallade dechargebetänkande äberopar.” F. d.
Talmannen Anders Eriksson och ./. ./.
Rutberg tillkännagåfvo, att, enär de, såsom frånvarande, icke deltagit i behandlingen af de ärenden, som uti detta memorial förekomma, de i följd deraf icke ansugo sig befogade, att vid detsamma reservationer afgifva.
STOCKHOLM, 1851. J. A. WALLDÉN. Konstitutions-Utskottets Memorial, iV.o 7. 1 N:o 7. Ant. till Exp.-Utsk. den 24 April 1851, kl. 11 f. m.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till åtskilliga ändringar i Grundlagarne.
Sedan det förslag till representationens ombildning, som från sednaste riksdag hvilade på Riks-stnndens bord, vid dess Under den innevarande förelagna slutliga pröfning fallit, hafva nya förslag uti samma ämne af åtskiilige riksdagsmän blifvit till
Konstitutions-utskottet öfverlemnade för den åtgärd, som enligt Grundlag Utskottet tillkommer.
Sådane förslag hafva blifvit ingifne af: l:o.
Herr StjernsvärdG. M., åsyftande ändringar uti de delar af Riksdagsordningen, som innefatta riksförsamlingens bildande; 2:o. Johan Johansson från örebro län, A. M. Uhr, Pehr Pehrsson från Örebro län och Tobias Lind från Röhus län, hvilka inlemnat ett i Örebro i Juni 1850 uppgjordt förslag till ny Regeringsform och ny Vallag; 3:o Herr Liljenstolpe, A. F,, om inrymmande af de orepresenterade i de nuvarande Stånden; 4:o D:r J. H.
Thomander, innefattande ändringar uti Riksdags-Ordningen och Regeringsformen; 5:o. Herr ton Hartmansdorff, Äng., ett förslag till Svenska Folkrepresentationens ombildning; 6:o. Herr ton Ekensteén, Fredr., innefattande ändringar och tillägg i Regeringsformen ech Riksdags-Ordningen; och af 7:o. Herr Grefve Lagerbjelke, Gustaf, om åtskilliga ändringar i Riksdagsordningen och Regeringsformen.
Bland dessa förslag, hvilka alla serskildt varit föremål för Utskottets Bih. lill R.
IS50 $ I85i. 3 Samt. 6 Höft. 1 2 Konslitutiom-Utskottets Memorial, N:o 7. granskning, har Utskottet efter omröstning beslutat, att till Rikets häglof!.
Ständer ingå med det, som af Grefve Lagerbjelke blifvit framlagdt.
Konslitutions-utskottet har bestämt sig derför af flere skal, hemtade från den position, den vigtiga representationsfrågan för närvarande intager.
Denna fråga, som under en följd af år varitVöremål för mångfaldiga önskningar och förslag, har småningom, ifrån att vara en fråga om reform af vissa förhållanden inom representationen, höjt sig till en fråga om allmänna politiska principer.
Kommen till denna punkt, har densamma, likasom andra politiska tvistefrågor, hvilka kastat sig öfver på theoriernas fält, förirrat sig uti öfverdrifter, och under ifvern af försvaret för ömsesidiga meningar och ideer synes man hafva glömt vilkoren för dessas verkställbarhet inom det verkliga lifvet.
Till sådana vilkor höra, framför allt då frågan gäller politiska reformer, sammanjemukniug oell förmedling af de motsatta åsigterne och ömsesidig samverkan, i stället för splittrade bearbetningar, samt, såsom alltid, möjligheten att med full klarhet och öfverskådning beräkna följderna för samhällets välfärd af de förändringar, man beslutar.
Det första af dessa vilkor blir möjligt derigenom, att man å båda sidor gifver noggrann akt på de punkter, om hvilka alla äro ense; det sednare åter derigenom, att reformerna införas stegvis.
Man kommer sålunda icke allenast säkrare, utan ock hastigare till det goda målet, hvilket uti samhället icke kan vara att söka på en gång verkliggöra uti fullaste utsträckning alla följderna af vissa allmänna begrepp, utan deremot det, som allmänt erkännes vara nyttigt och nödigt för den tid, som är, och i laglig ordning låter verkställa sig.
Det bör dessutom härvid ej glömmas, att uti hvarje lag ligger fröet till en ny, som framkallas af de nya förhållanden, hvilka genom den redan antagna lagen utvecklas; och detta är framåtskridandets naturliga ordning, y Hittills hafva, hvad representations-reformen beträffar, de fyrfaldiga förslag, som till ombildning af representationen blifvit uppgjorda och antagna att hvila, alla vid den slutliga pröfningen fallit genom deras beslut, hvilka det lagligen tillkom att desamma behandla, ehuruväl önskningarne för en reform icke destomindre fortlefva, och, såsom äfven kan slutas af de flere förslag dertill, som lill Utskottet inkommit, ännu synas vara lika lifliga.
Dessa företeelser torde utan tvifvel hafva sin naturliga förklaringsgrund deruti, att förstberörde förslag, som i sin helhet skulle afgöras, upptagit äfven sådane punkter, om hvilka meningarne, långt ifrån att stäm - Konstilutions-Vt skottets Memorial, N:o T. 3 ina öfverens, ännu befunno sig i liflig strid 5 och om så är, hvilket knappt torde kunna betviflas, synes ej heller anledning vara för handen, att, så länge dessa meningsstrider ännu fortfara, förslag med i grunden samma syftning, som de hittills afslagnes, för närvarande skulle komma att röna större framgång.
Emedlertid torde dessa omständigheter icke kunna anses innebära tillräckliga o “ skäl att förneka vederbörlig uppmärksamhet äfven åt sådana förslag, hvilkas syftning är att endast söka tillvägabringa reformer uti de punkter, om hvilkas behof af ändringar alla meningar redan hunnit förena sig.
Det kunde dervid visa sig, att utgångs-punkler äfven på denna väg finnas för ett framåtskridande, genom hvilket förbättringar kunde åstadkommas, som i betydlig mån skulle bidraga till uudanrödjande af de hinder, hvilka 1111 försvåra den stora frågans lösning.
Utan afseende på tvisten om de principer, som ligga uti frågorna om stånds-val, klass-val, samfälda val eller allmänna val, synas alla meningar hafva förenat sig derom, att för närvarande orepresenterade medborgare finnas, åt hvilka, medelst någon modifikation af de grunder, som nu bestämma valrätten, rum inom representationen rättvisligen borde beredas.
Afven hvad nuvarande arbetsordning vidkommer, torde alla instämma deruti, att den vållar långsamhet och splittring vid ärendenas behandling, och att åstadkommande af möjlig förbättring i detta afseende vore i hög grad önskvärdt, äfven såsom ett medel att i sin mån afhjelpa de från det nuvarande arbetssättet härflytande olägenheter, som icke minst lägga hinder i vägen för en ändamålsenlig lösning af de stora frågorna.
En tredje punkt, hvarom meningarne likaledes torde vara odelade, är det nyttiga uti ett för representationen beredt tillfälle att, omedelbart genom
Konungens uti represeutanternes hus närvarande rådgifvare, få emottaga önskliga upplysningar och med dem sålunda ega direkt kommunikation.
En fjerde punkt, hvaruti icke mindre en temmeligen allmän likstämmighet i meningarne synes råda, är behofvet af en reform uti Utskotts-bildningen, och i synnerhet af ändringar uti de för besluts fattande nu gällande föreskrifter, i följd af hvilka förstärkta Utskotts tillsättande blir en nödvändighet.
Det af grefve Lagerbjelke nu framlagda förslag inskränker sig till ändringar förnämligast uti nu nämnda förhållanden, och skulle, om det för sig kunde vinna Rikets Ständers bifall, utan tvifvel medföra för det hela flerfaldiga fördelar i den syftning, som här ofvan är antydd.
4 Konslilutions-V Iskot tels Memorial, JV:o 7.
I afseende å de nu orepresenterade, innehåller detta förslag, att det uti en persons egenskap af cmbets- eller tjensteman nu liggande hinder för hans valrätt och valbarhet skulle upphöra, och han få tillgodonjuta dessa rättigheter, såvida han i öfrigt innehade
Ae för desamma erforderliga qyalifikationcr; att dessutom alla medlemmar af de lärda akademierna inom riket, samt lärare vid elementar-läroverken, äfven såsom sådane, skulle undfå enahanda rättigheter; och att i allmänhet ej mindre alla hemmansegare och andre sjelfständige hemmans-innehafvare på landsbygden, än alla husegare uti städerne, samt icke burskap egande sjelfständige näringsidkare skulle till valrätt och valbarhot blifva berättigade.