Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Revisions-berättelse omförmäldta mål emellan Banken emellan Rånoch Byggmästaren C. Wallman, angående å ömse sidor väckta er- ken 0('h nV99- sättnings-anspråk, till följd af de byggnads-företag vid Tumba ° 94 Bruk, som det, enligt upprättadt kontrakt, ålegat Wallman att verkställa, är, sedan mundtliga förhör blifvit inför Kongl. Hofrätten hållna och afslutade, numera öfverlemnadt till Kongl. HofRättens pröfning och afgörande.
I Brukets räkenskaper balanseras fortfarande det, vid 1856 års slut, såsom förskott till Wallman, bokförda belopp med B:ko R:dr 35,543: 20 sk. 3 rst. § 80.
Berättelsens
I enlighet med föreskriften i § 7 af Revisorernes Instruktion tryckning äro af denna berättelse två exemplar utskrifne, af Revisorerne m. m. undertecknade samt öfverlemnade, det ena under försegling till Riddarhus-arkivet, och det andra till Banko-Fullmägtige, för att till trycket befordras och, så fort sig göra låter, till allmänhetens kännedom med officiella tidningarne utdelas. § 81.
Ansvarighet
För ziffer-uppgifternes öfverensstämmelse med räkenskaperne för xi/fer- eller med de till Revisorerne aflemnade räkenskaps-sammandrag uppgifterne. är Revisorernes sekreterare ansvarig.
Fe mer än vanligt brydsamma financiella förhållanden, som inträffat under den tid, förevarande Revision omfattat, hafva hos Bankens Styrelse påkallat synnerlig omsorg och uppmärksamhet vid detta Verks förvaltning; och Revisorerne, som af den verkställda granskningen funnit, att Fullmägtige, med undantag af hvad här ofvan anmärkt blifvit, på ett nitiskt och förtjenstfullt sätt fullgjort det af Rikets Ständer dem anförtrodda vigtiga och ansvarsfulla uppdrag, få alltså hos Rikets Ständer tillstyrka, att Fullmägtige måtte undfå full decharge för Bankens förvaltning 95 till och med 1857 års utgång, äfvensom för de beslut och åtgärder, Fullmägtige intill den IG Augusti detta år vidtagit och hvarför redovisning innefattas uti Fullmägtiges protokoll.
Ridderskapet och Adelns vägnar: W. F. Tersmeden. C. G. Uggla.
Rob. Montgomery Cederhielm.
Pehr Ehrenheim.
Wrangel.
Preste-Ståndets vägnar: A. Bergman.
Gellerstedt. J. P. I.
Tellbom.
Johan Ekstrand. L. Grönvall.
På Vällofl. Borgai*e-Ståndets vägnar: F. A.
Rinman. A. W. Levgren.
Adb. Engvall. A. G.
Heuman.
Lars Glas. Fredrik Böök.
På Hederv. Bonde-Ståndets vägnar: I).
Danielsson.
Nils Nilsson. E. J. Rudberg.
D. Andersson.
F. Richter.
1 . - ; ;; •> *.fI :i ' ; ’ . . ■ ;V f ' ' Ii - : •'■•A '!.;0 j. .i: •’••• >!i S: : ■ ■ ’ -v-..
Till Riktis llögloil.
Sländer. X den berättelse, angående Banko-Verket, Rikets Högloft.
Ständers nästlidet år församlade Herrar Revisorer afgifvit till Rikets Ständer, förekomma åtskilliga framställningar och anmärkningar, hvaröfver Banko-Fullmägtige finna sig föranlåtne att meddela yttrande och förklaring.
Sålunda hafva Herrar Revisorer i 4 § omförmält, att
Fullmägtige till serskilta protokollet hänfört andra ärenden, än som, enligt gällande föreskrifter, böra deri upptagas och såsom exempel härå anfört: ”Frågor om förfärdigande af pappersformar till Bankens sedlar å R:dr R:mt, tillverkningen af nämnde sedelpapper, tryckningen och skärningen af dessa sedlar, kostnaden för anskaffande af dertill erforderliga machiner och effekter m. m.”
Då nämnde frågor redan före Rikets Ständers sednaste sammankomst blifvit i serskilta protokollet införda utan att Högloft.
Banko-Utskottet härvid gjort någon erinran, saknade
Fullmägtige anledning att under den följande tiden härutinnan vidtaga förändring.
Imedlertid torde det tillåtas Fullmägtige att anföra Revisorernes Berält. a/ig.
13 98 skälet för den anmärkta afvikelsen från föreskrifterna.
Vid fråga om förändringar i sedeltillverkningen, inkomma till Fullmägtige, dels omedelbart oell dels i följd af derom från Fullmägtiges sida gjord begäran, förslag till så beskaffade iakttagelser, ej allenast vid inrättandet af pappersformar, pappersmateriens sammansättning oell papperets tillverkning, utan äfven vid tryckfernissans beredning och tryckets utförande, hvarigenom afses att förebygga papperets och tryckets eftergöring och hvilka förslags hemlighållande, af vederbörande vanligen betingadt, naturligtvis påkallas, för att icke, i händelse desamma befinnas antagliga, lemna eljest saknad ledning för den eftergöring, meningen är att förekomma.
Om således, för andra ärenden, serskilt protokoll icke funnits att tillgå, i hvilket dylika frågor jemväl kunnat upptagas, skulle Fullmägtige hafva nödgats, antingen att, utom protokollet, behandla de delar af sedeltillverknings-förslagen, åt hvilka offentlighet ej finge eller borde gifvas eller ock låta protokollet härom, tills vidare och åtminstone intilldess förslagens ändamålsenlighet hunnit utrönas, förblifva ojusteradt, utvägar, som torde befinnas mindre lämpliga, än den nu begagnade.
Visserligen skulle många af de sedeltillverkningsfrågan tillhöriga, i serskilta protokollet upptagna ärenden, utan skada för sjelfva hufvudsaken, kunnat införas i allmänna protokollet; men härigenom hade ett för granskaren af Fullmägtiges åtgärder nyttigt samband blifvit utan ändamål stördt.
Herrar Revisorer hafva vidare, i dels 9 §, tillkännagifvit det skola bidraga till synnerlig lättnad för allmänheten om expeditionstiden i allmänhet såväl i Banken, som vid Lånekontoren i Götheborg och Malmö kunde blifva ytterligare utsträckt till åtminstone några eftermiddagar i veckan under en eller annan timma och, i dels 10 §, hemställt, att till beredande af ökad skyndsamhet vid expeditionen inom Bankens Kassa-Afdelning, Fullmägtige måtte vidtaga de åtgärder, hvartill omständigheterna kunna anses föranleda.
Sedan vederbörande yttrat sig öfver dessa af Herrar Revisorer gjorda förslag, af Fullmägtige destomindre förbisedda, som frågan angående expeditionstidens utsträckning i Banken, utan någon af 99 öfverläggningarne hos Herrar Revisorer gifven anledning, derfbrinnan blifvit af Fullmägtige hänvisad till IJnderstyrelsens utlåtande, skola Fullmägtige icke underlåta att de väckta förslagen noggrannt pröfva och meddela de föreskrifter, som kunna lända, till allmänhetens beqvämlighet, utan förringande af den i allmänna verk oeftergifliga kontroll och säkerhet.
I 22 § yttra Herrar Revisorer den åsigt, det Fullmägtiges åtgärd, att i Bankens metalliska kassa inberäkna beloppet af protesterade vexlar icke är med föreskriften i 107 § litt. h. af BankoReglementet förenlig.
Åberopade § och mom. i Reglementet innefattar visserligen icke den bestämda föreskrift, att uppköpta vexlar, hänvisade till betalning i Hamburg eller Altona och derstädes accepterade, men, i följd af acceptanternes obestånd, hos dem protesterade och hit återsända, fortfarande skola, till den summa, hvarå de lyda, såsom metallisk kassa anses och beräknas; men Fullmägtige kunna ej finna annat, än att af omförmälde föreskrift måste följa, att så beskaffade vexlar skola bland nämnde kassas tillgångar bokföras intilldess sig visat om och till hvilket belopp vederbörande acceptanter kunna fullgöra den dem åliggande betalnings-skyldighet, hvilken, derest den sker, kommer att verkställas i HamburgerBanko och således i metallisk valuta.
Fullmägtige låtit från metalliska kassan afföra summan af dessa vexlar, skulle sådant hafva ledt dertill, att de för Bankens reservfond tillgängliga medel, med motsvarande belopp, förminskats, en åtgärd, hvartill Fullmägtige ingalunda äro af Banko-Reglementet bemyndigade, enär summan af de protesterade vexlarne icke ens nu och än mindre vid den tid, då beslutet fattades, kunde anses såsom kapital-förminskning, i hvilket fall endast det är Fullmägtige medgifvet att densamma af den till reserv-fonden eljest ingående vinsten ersätta.
Förlust- eller kapitalförminskning på dessa vexlar är tyvärr att emotse, men storleken af denna förlust är det lika omöjligt att ännu beräkna, som den summa, hvilken, genom förväntande utdelningar af acceptan - 100 terne, kan komma att ingå i Hamburgei-Banko.
Under närmaste tiden äro till fullo infriade vexlar, för hvilka, derförut, i bästa fall, påräknats allenast 50 procent och som flera sådana liqvider äro att förvänta, torde det befinnas, att åtgärden, i stället att, såsom Herrar Revisorer förmenat, vara oförenlig med stadgandet i 107 § mom. litt. h i Banko-Reglementet, är härledd af denna, den enda i samma Reglemente befintliga föreskrift, som å förevarande hänseende kunnat äga tillämplighet.
Om de vexlar, hvarom nu är fråga, icke varit accepterade till betalning i Hamburg eller Altona eller om det kunnat bestämdt utredas att den å utrikes ort betalningsskyldige saknat all tillgång, hade det icke varit förenligt med de i 107 § af Banko-Reglementet intagna föreskrifter att såsom metallisk-kassa anse och beräkna nämnde vexlar; men så länge
Banken äger någon gäldenär å utrikes ort och dennes oförmåga till betalning icke är vorden styrkt, kunna Fullmäktige ej, utan serskilt förordnande af Rikets Ständer, från metalliska kassan utesluta dylika fordringar.
Fullmägtige torde härvid få tillägga den upplysning, att ehuru beloppet af protesterade vexlar upptagits och fortfarande upptages bland metalliska kassans tillgångar, de rapporter derom, som inlemnas till Fullmägtige, serskilja ifrågavarande beräknade tillgång från kassans öfriga behållningar, hvadan någon förvillelse vid bedömandet af Bankens ställning ej kan uppstå till skada eller förlust hvarken för det allmänna eller för Banken.
Med omformälande i 25 § af de åtgärder, som vidtagits, för att bringa till verkställighet Rikets Högloft.
Ständers beslut om köp och försäljning af vexlar å Götheborgs Börs, uttala Herrar Revisorer klander deröfver, att icke någon del af den betydliga vexel-behållning, som, till följd af Statslånets uppsägning till tidigare inbetalning, i Hamburg uppstod, anvisades till försäljning å Götheborgs Börs.
Under den tid, som förflutit, sedan föreskrifter meddelades, angående vexel-försäljning å nämnde Börs, hafva Bankens egna tillgångar å utrikes ort varit alltför obetydliga att medgifva del - 101 ning Börserne emellan, och Herrar Revisorer, erkännande detta förhållande, grunda sitt klander hufvudsakligen derå, att ej någon andel af Stats-lånet omedelbarligen koni Götheborgs Börs till godo.
Då Börsens behof af vexlar för utländska liqvider, lika litet af Fullmägtige, soin af någon annan, kan på förhand beräknas, vore det ock, enligt Fullmägtiges förmenande, orätt af dem, att, derest ej vexeldragningen för Banken, för tillfället, af en eller annan orsak, utgjorde en bestämd fördel, minska en å utrikes ort befintlig, Banken tillhörig, behållning, endast derför att en eller annan börsdag brist af vexlar sig visade, serdeles som en sådan brist ofta lätt kan fyllas af enskilde trassenter.
Vid ifrågavarande tidpunkt saknades för Banken annan behållning å utrikes ort, än den genom Stats-lånet beredda, om hvars förräntande Fullmägtige med vederbörande öppnat underhandling; och enär, genom erhållande af räntegodtgörelse, hvarom Fullmägtige hyste säker förhoppning, det kunde blifva Fullmäktige möjligt att något nedsätta den, vid utlåning inom landet af det upptagna Stats-lånet, då bestämda höga ränta, utan, att ådraga Staten förlust å lånet, fordrade ock nödvändigheten att söka undvika behållningens förminskning och häri låg förnämsta skälet till Fullmägtiges åtgärd att, genom inskränkning af vexel-försäljningen till Stockholms Börs, icke verkställa större trassering, än som ovilkorligen erfordrades.
Om således, under vanliga förhållanden, då, i enlighet med Banko-Reglementets föreskrifter, vexeldragning skett å Bankens egna tillgångar, för att förebygga uttag af silfver, och följaktligen för att för
Banken bespara de med silfvers införskaffande förenade utgifter, det hade kunnat med skäl föras Fullmägtige till last, att de ej delat varande tillgångar emellan Börserne i Stockholm och i Götheborg, anse Fullmägtige sig deremot i nu anmärkta fall, skulle hafva förfarit i strid mot både det allmännas och enskildas fördel derest de, genom utsträckning af vexel-försäljningen, onödigtvis minskat behållningen af Statslånet och nedtvingat kursen, ty det lärer väl svårligen kunna bestridas att i detta, som i många andra fall, spekulationen väckes till företag, hvilka åtminstone för det allmänna icke bereda någon fördel.
Härmed torde Fullmägtige tillräckligen hafva förklarat hvarför, under ofvanberörde tid, vexelforsäljning å Götheborgs 102 Börs icke bordt äga rum, och något vidare yttrande i detta ämne kunde således anses öfverflödigt; men ehuru Fullmägtige icke skola underlåta att, då omständigheterna dertill föranleda, å Götheborgs
Börs låta försälja vexlar för Bankens räkning, finna Fullmägtige sig härvid böra uttrycka den åsigt, att, om det får antagas att Bankens vexel-försäljning är tillkommen för att befrämja Bankens egna ändamål, delning af dylika affärer emellan Stockholms och Götheborgs Börser, i stället att bereda Banken nytta, ©tvifvelaktigt måste för Banken medföra onödiga utgifter.
Det är nemligen gifvet att, vid försäljning, kursen måste bestämmas lika för vexlar, som säljas i Stockholm och i Götheborg, så att någon vinst af en högre kurs å det sednare stället ej kan vara att förvänta, hvaremot utförandet af dessa bestyr derstädes påkallar serskilta arvoden och ersättningar, hvilka, att döma af redan vunnen erfarenhet, kunna komma att medtaga den fördel, Banken, genom försäljningen, eljest tillskyndas; en omständighet visserligen i sig sjelf af föga värde, i jemförelse till den förlust, som kan uppstå, deraf att försäljningen ej inskränkes till ett belopp, motsvarande .
.högst hvad som erfordras, för ätt, för tillfället, hindra silfver-uttag från Banken.
Den föreställning, som hos en och annan synes hafva gjort sig gällande, att Bankens vexelhandel tillkommit, ej allenast, på sätt Rikets Ständers afsigt uppenbarligen varit, för att bibehålla och förstärka Bankens metalliska kassa, utan äfven för att reglera kursen å Börserne i Stockholm och i Götheborg, påkallar, från Fullmäktiges sida, största varsamhet vid behandlingen af härmed gemenskap egande frågor; och det skall dervid aldrig kunna undvikas att stöta det enskilda intresset och framkalla anmärkningar mot Fullmägtiges åtgärder, hvilka åtgärder alltid, i främsta rummet, måste afse befrämjandet af Bankens fördel och säkerhet.
Af den i 23 § af 1857 års Revisions-berättelse började och i 31 § af sednast församlade Herrar Revisorers berättelse, fortsatta redogörelse för de åtgärder, Fullmägtige vidtagit för erhållande af ändamålsenligt papper till och tryck å de sedlar af Rilcsmynts - 103 valör, hvilka, enligt nu gällande Banko-Reglemente, skola från Banken utgifvas, täcktes Rikets Högloft.
Ständer inhemta, att Fullniägtige sökt att, i allt hvad på devi kunnat ankomma, fortskynda de i sådant afseende erforderliga arbeten och rättvisan torde väl fordra det erkännande, att der den slutliga verkställigheten är beroende af förberedande arbeten utaf konstnärer, kemister och teknici, Fullmägtige icke kunna anses ansvarige, derest sådana arbeten ej fullgöras å utfästa tider, hvarigenom ett på förhand icke anadt, än mindre förutsedt, dröjsmål uppkommit.
Imedlertid hafva Rikets Högloft.
Ständers Herrar Revisorer mot Fullmägtige framställt anmärkning derför att sedlar å Riksmyntsvalör ännu ej blifvit från Banken utgifna.
Fullmägtige ansett sig tillständigt att behandla detta uppdrag såsom en enskild kunnat tillvägagå om och när behof för honom uppstått att åt sig anskaffa graverade eller tryckta arbeten, eller sålunda att, utan några förberedande undersökningar om hvad som kunde anses mest lämpligt och ändamålsenligt, göra beställningen på det ställe och hos den person, der densamma skyndsammast och för bästa pris erhölles, så är det utom allt tvifvel att Riks-Bankens sedlar kunnat, vid samma tid, som de Enskilda Bankernes, i allmänna rörelsen utgifvas; men Fullmägtige skulle icke hafva motsvarat det vigtiga förtroende, som är vordet dem lemnadt, derest de underlåtit att söka tillegna Rikets Ständers Bank de förbättringar i Sedel-fabrikationen, hvartill i andra länder gjorda mångfaldiga försök må hafva föranledt.
Fullmägtige yttrade i den till Herrar Revisorer afgifna berättelse, bland annat, följande: ”De i sednare tider gjorda upptäckter, hvarigenom tryckta och graverade arbeten kunna, utan begagnande af tryckplåt, hastigt och noggrannt återgifvas, hafva i alla länder, der fråga uppstått om förändring af sedlarne, tvingat till anställande af flerfaldiga försök för utrönande af enklaste och bästa sättet att skydda sedlarne mot efterbildning, och då det funna sättet i allmänhet hållits hemligt, har för Fullmägtige annan utväg ej återstått, än att, genom inhemtande af upplysningar både inom och utom landet och anställande af deraf föranledda försök, söka att bilda sig ett omdöme för de åtgärder, som påkallats i och för anskaffande af papper och tryckplåtar till de nya sedlarne”. 104 Detta yttrande vitsordas af förut åberopade redogörelse, angående de af Fullmägtige vidtagne åtgärder ■ och Fullmäktige, sorn hysa den förhoppning, att, utom sedlarne å 5, 100, 500 och 1,000 R:dr Riksmynt, hvilka från och med den 28 nästinstundande Mars från Banken utgifvas, åtminstone sedlarne å 10 och 50 R:dr samma mynt varda under innevarande år till utgifning färdiga, måste beklaga, att beställningen af de i och för tryckets utförande nödiga stilar, gravyr-arbeten samt numererings- och tryckmachiner skedde hos personer, hvilka, med undanskjutande af dessa beställningar, möjligen verkställde dylikt arbete för enskilda inrättningar.
Stockholm den 13 Januari 1859. C. B.
Lilliehöök. N. II.
Th. Wensioe.
Frans Schartau. G. I). Arfwedson.
Erik Mallmin. J. Holm. C. O.
Ossbahr. O. Nordensvan.
J. Nordlund. 4 RIKETS HÖGLOFL.
STÄNDERS år 1838 församlade REVISORERS BERÄTTELS OM GRANSKNINGEN AF RIKSGÄLDS-KONTORETS TILLSTÅND OCH FÖRVALTNING.
STOCKHOLM, TRYCKT IIOS ERIC WESTREtL, 1838. _[ öfverensstämmelse med stadgandet i 5 §. af den för Rikets Ständers Revisorer vid granskningen af Riksgälds-kontorets tillstånd oell förvaltning den 26
Maj 1841 utfärdade Instruktion, få undertecknade, inom Riks-stånden utsedde och genom Kongl.
Maj:ts nådiga kungörelse af den 12
Maj detta år sammankallade Revisorer, härmedelst afgifna berättelse orri hvad som förekommit under deri nu fulländade granskningen af Riksgälds-kontorets räkenskaper samt de i afseende på Kontorets förvaltning af Fullmäktige fattade beslut och vidtagna åtgärder.
Då Rikets sednast församlade Revisorer, enligt hvad den af dem afgifna berättelse innehåller, granskat Riksgälds-kontorets för åren 1855 och 1856 upprättade hufvudböcker, samt genomläst de hos Fullmäktige till och med den 13 Augusti 1857 förde protokoller, hafva Revisorerne nu läst och genomgått protokollerne för liden efter den 13 Augusti 1857 till och med den 12 sistlidne Augusti samt tagit kännedom om Kommissariatets protokollsdiarium för samma tid, äfvensom granskat såväl Riksgälds-kontorets för är 1857 af slutade hufvudbok, som den för samma år upprättade särskilda redogörelse för de till jernvägsanläggningarne anvisade eller upplånta samt utgifna medel, jemte öfrige under nämnde tid i Riksgälds-kontoret förda räkenskaper.
Riksgälds-kontorets skulder, som vid 1856 års slut uppgingo till ett sammanräknadt belopp af 9,645,620: 30.
9. hafva under sistlidet år blifvit minskade med » 2,077,774: 19. 11. så att desamma vid årets slut utgjorde R:ko R:dr 7,567,846: 10. 10.
Deraf voro räntebärande R:dr 2,969,031: 6. 11. nemligen: mot 5 procents ränta . 130,676: » 4^ procents » . 13,333: 16. — » 4 procents » . 2,824,021: 38. 11. » 3 procents » . 1,000: — — R:dr 2,969,031: 6. 11. och uppgingo de härå upplupna räntor till » 73,221: 6. 5.
De öfriga, räntefria, skulderna utgjorde alltså » 4,525,593: 45. 6.
B:ko R:dr 7,567,846: 10. 10.
Bland de räntefria skulderna inberäknas följande outtagne anslagsbelopp, nemligen:
Återstående utgifter till följd af extra statsregleringen vid 1840—1841 års riksdag R:dr 171,341: 46. 7. Under 1844—1845 års riksdag beviljade, men ännu icke bestridde utgifter ....
» 28,911: 24. 2.
R:dr 200,253: 22. 9. 1 lie visionens omfattning.
R:dr 200,253: 22. 9.
Under 1847—1848 års riksdag beviljade, men ännu återstående statsutgifter » 2,566: 32.
— Under 1850—1851 års riksdag dito dito » 37,462: 18. 8.
Under 1853—1854 års dito dito dito » 410,741: 18. 11.
Anvisade medel för förökande af Rikets Ständers arkiv » 500: — — Under sistförflutna riksdag på Riksgälds-kontoret anvisade stats-utgifter » 2,887: 2.
5. samt innestående anslag för folkundervisningen » 85,722: — — tillhopa B:ko R:dr 740,132: 46. 9.
Öfrige icke räntebärande skulder utgjordes af:
Deponerade spannmåls-undsättnings-medel .
R:dr 895,821: 5. — Från Kongl.
Stats-kontoret levererade medel i afräkning å liqvid om öf verskotter och besparingar för år 1856 » 1,924,225: 3. 5.
För lyftade medel å kreditivet i Rikets Ständers Bank, » 900,000: — — Oguldne äldre obligations-skulder » 8,351: 42. 5.
Diverse i Riksgälds-kontoret innestående fonder och depositioner. . » 57,062: 43. 11.
Summa B:ko It:dr 4,525,593: 45. 6.
I afseende på de inom linien i Riksgälds-kontorets räkenskaper förde skuldposter, hvilkas sammanlagda belopp vid 1856 års slut utgjorde R:dr 4,493,653: 27. —, har under år 1857 ingen annan förändring inträffat, än att från Kongl. Stats-kontoret levererats äldre depositions-medel till belopp af . . . » 833: 44.
8. så att de inom linien upptagne skulderna vid 1857 års slut utgjorde B:ko lhdr 4,494,537: 23. 8.
För utredande af beloppet och beskaffenheten af hvarje särskild, i Riksgälds-kontorets hufvudbok för sistlidet år upptagen, skuldpost samt dess ökning eller minskning under revisions-året, få Revisorerne, med bibehållande af den i flere föregående revisions-berättelser begagnade uppställning, här intaga en fullständig uppgift på:
Riksgälds-kontorets ntbulanserade Skulder. vid vid Ränteburandes 1856 års slut. 1857 års slut.
Obligationer med 5 procents ränta, hvilka, i anseende till deras ordalydelse, icke kunna uppsägas 6,750: 6,750: » med 4 procents ränta, utfärdade till Rikets Ständers Bank, eller dess ordres, att årligen, till ett antal af 22 stycken, å 4000 R:dr hvardera, eller å ett sammanlagdt kapital-belopp af 88,000 R:dr B:ko, infrias 2,464,000: 2,376,000. » med 3 procents ränta, för upplånta medel Transport: 2,470,750: 2,382,750: 3 Transport: 2,470,750: till utbetalningar å kreditivet för neutralitetens upprätthållande, (serien A.) . . 7,250:
Obligationer med' 4 procents ränta, för d:o d:o (serien B.) 559,500: » med d:o, dito — Insatt fond till säkerhet för Götha kanals framtida underhållande, emot 5 procents ränta, 93,926: — — Beviljad och afsatt fond för Södertelje kanals underhållande, emot d:o, 30,000:
Innestående lösen för å skattejorden växande ekar; å hvilka medel 4 procents ränta ekeplanterings-kassan godtgöres . 194,846: 24. 1.
Uti Riksarkivets nuvarande hus intecknad skuld till Stockholms Borgerskaps Enkhus-direktion, för hvilken skuld, enligt den derför afgifna förbindelse af d. 6 November 1794, borde till en början erläggas 5 procents och sedermera allt framgent 44 procents ränta, 11,600:
Dito dito dito, med derå till förfallodagarne upplupen ränta, utfärdade för Svenska medborgares erkända fordringar hos Franska regeringen 559: 20. 4.
Fonden för Hjelmare kanals och slussverks framtida underhållande, hvilken fond utgöres af en i bolagets fasta egendomar intecknad skuldförbindelse, jemte andra säkerhetshandlingar, 34,380: 13. 5.
Nummerlotteri-inrättningens upplösning, till Riksgälds-kontoret öfverlemnade s. k. brud gåfvofond 20,435: 34. 7. Verkställda och sedermera icke återtagna insatser för den inställda 1,144 :de dragningen vid samma lotteri-inrättning .... 58: 25. 3.
Upplupen, outtagen ränta å de, år 1750, för tillskott till Trollhätte slussverks byggnad, utfärdade s. k. lottsedlar 4,031: 32. — D:o å Riksgälds-kontorets Obligationer för upplånta medel 6,729: 5.
— D:o å ekeskogsmedlen 64,401:10. 6.
Transport: 3,502,229:11. 3. 2,382,750: 1,000: 251,500: 1,733:16. — 93,926: 30,000: 196,521: 38. 11. 11,600: 3,760: 38. 1. 559:20. 4. 36,099: 14. 1. 20,402: 18. 7. 58:25. 3. 4,031: 32. — 1,026: 2. 8. 72,195: 3. 9. 3,107,164:17. 8.
Öfverleverering vid slutbetalning af länet till allmänna byggnader i staden Norrköping
Utaf anslaget, 100,000 R:dr, för häradshäktenas ombyggande och förseende med celler » d:o, 111,000 R:dr, för fängelsebyggnader i städerna utom Stockholm
Utaf anslaget, 70,000
R:dr för boskapsskötselns uppmuntran och befrämjande genom bildande af stamholländerier m. m