Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att deremot fastställa den ränta, hvarom nu är fråga, till ett så högt belopp, att man kan vara fullt förvissad att, oberoende af penningeställningens vexlingar, erhålla de medel, som i upplåningsväg måste anskaffas, kunde åter komma att för Stats-verket föranleda en större ränteutgift än detsamma eljest behöft vidkännas.
Ett beslut, hvarigenom ett sådant högre belopp fastställdes, kunde dessutom lätteligen, i synnerhet bland långifvare, som icke egde närmare kännedom om landets finansiela ställning, tydas såsom ett uttryck af representationens misstroende till Svenska Statens kredit; hvilket åter säkerligen skulle uppmuntra lill ökade anspråk å långifvarnes sida och måhända gifva anledning dertill att det belopp, som vid räntans bestämmande afsetts såsom ett maximum, komme alt af långifvarne vid framställandet af deras anspråk betraktas och begagnas såsom ett minimum.
Inom landet skulle möjligtvis bestämmandet på förhand af en räntefot betydligt öfverstigande räntan A de lån, som i sednare tider för Statens räkning upptagits, föranleda den allmänna penningeräntans fortfarande stegring samt deraf motsedda menliga följder för industrien och näringarne.
Efter noggrannt öfvervägande af nu antydda samt öfriga härvid förekommande förhållanden, har Utskottets öfvertygelse stadgats derom, att Rikets Ständer ej heller i afseende på räntefoten för de fonderade obligationer, som genom Riksgalds-kontoret komma alt å Rikets Ständers vägnar utgifvas, böra meddela någon närmare bestämmelse, utan äfven i detta hänseende öfverlemna åt Fullmägtige att söka befordra upplåningen till verkställighet på de fördelaktigaste vilkor, som för det allmänna kunna beredas.» i fråga om medgifvandet af det afdrag, som från längre tid tillbaka varit kändt under benämning af kapitalrabatt, har Utskottet, enär bestämmandet af detta afdrag står i sammanhang med bestämmandet af räntefoten, i afseende på hvilken Utskottet ansett sig icke böra tillstyrka Rikets Ständer meddelandet af några på förhand gifna föreskrifter, och då Fullmägtige icke lära förbise hvarken de förde - Stats-Utsliottets Betänkande M 51. 23 lar eller de olägenheter, hvilka med olika bestämmelser i afseende pä kapitalrabatten kunna vara förenade, ej heller i detta hänseende funnit några särskilda föreskrifter böra af Rikets Ständer lemnäs. e) Anslaget lill ränleliqviderne samt lånens amortering.
Enär under denna riksdag fråga icke blifvit väckt om förändring i de af Rikets sednast församlade Ständer vidtagna beslut och meddelade stadganden i afseende på anvisandet af särskildt anslag för ofvanberörde ändamål och bestämmandet af detta anslagsbelopp samt sättet för den derigenom bildade liqvidationsoch amorlissemcnts-fondens redovisande och användande, har Utskottet, som ej heller under den verkställda granskningen af Riksgälds-kontorels förvaltning efter sednasle riksdag samt vilkoret) och bestämmelserne för det derefter genom nämnde verk upptagne utländska lån, funnit anledning föreslå någon förändring i dessa beslut och stadganden, ansett desamma böra hufvudsakligen bibehållas och fortfarande tillämpas vid den ytterligare upplåning utom riket, hvarom nu är fråga. f) Upplåningens kungörande och beredandet af tillfälle till anbuds aflem nande utaf hugade långifvare.
Rland medlen för det önskade utländska statslånets erhållande emot så fördelaktiga vilkor för låntagaren, som tidsomsländigheterna och den allmänna penningeställningen vid upplåningens företagande medgifva, har, såsom Utskottet redan omnämnt, Herr Schwan uppgifvit och föreslagit att vid lånets afslulande borde i främsta rummet försök göras med offentlighet samt fri och öppen täflan.
Enligt hvad Utskottet inhemta!, hafva redan å flera utländska Bankirhus’ vägnar förfrågningar skett angående det lån, som för fortsättandet af Svenska Statens jernvägs-anläggningar förmodades nu komma att utrikes upptagas; och dessa förfrågningar, jemte nuvarande politiska och finausiela förhållanden, synas gifva grundad anledning antaga, atl, i fall under denna riksdag eli dylikt
Iåns upptagande varder af Rikets Ständer beslutadt samt det härom lättade beslutet äfvensom de rörande samma lån och dess återbetalande meddelade stadganden blifva å Europas förnämsta penningeroarknader offentliggjorda, anbud i afseende å sagde låns anskaffande icke skola saknas.
Genom dessa anbud och den mellan dem skeende jemförelse kommer naturligtvis atl visa sig hvarest oell i hvilken myntsort det erforderliga lånet kan med största lördel för Svenska Staten erhållas, och de anspråk, som uti anbuden framställas, komma sannolikt, äfven om icke något af de inom utsatt tid aflemnade anbud befinnes antagligt, alt utgöra ledning för bestämmande af de ränte- och amorleringsvilkor samt provisioner, som vid derefter under hand skeende underhandlingar och träffande öfverenskommeiser kunna och böra erbjudas eller antagas.
Utskottet anser inhemtaudet af låneanbud erbjuda ett lämpligt sätt för upptagandet af statslån, men någon bestämd föreskrift om skyldigheten u Stats-Utskottets Betänkande M 51. för Fullmägtige att söka erhålla sådane anbud synes lika litet som dylika bestämmelser angående andra särskilda iakttagelser med hänsigt till ifrågavarande lån böra af Rikets Ständer meddelas, helst särskilda förhållanden eller tillfälliga gynnsamma omständigheter kunna föranleda ett erbjudet
Iåns ofördröjliga pröfning och antagande. g) Obligationernas lydelse, sältet och tiden för länesummans aflemnande samt förfallna obligationers och räntekuponers inlösning sort.
På sätt vid det förra jernvägslånets anskaffning iakttogs, torde det böra få bero af Fullmägtige att vid det nu ifrågavarande lånets afslutande göra de förbehåll och meddela de stadgande!) i nu angifna hänseenden, som befinnas lämpliga och ändamålsenliga samt af såväl låntagaren som långifvare!) anses kunna och böra medgifvas; och lära Fullmägtige härvid icke förbise lämpligheten af sådane bestämmelser, hvarigenom tillfälle beredes och underlättas för inhemska kapitaler att jemväl ingå uti och göras fruktbärande genom samma lån.
Sedan Utskottet nu angifvit grunderna för sina åsigter i fråga om verkställigheten af den utaf Kongl.
Majit föreslagna och af Utskottet här ofvan förordade upplåning emot Svenska å utländskt mynt utfärdade stats-obligationer, får Utskottet, under förutsättning att dessa åsigter och Utskottets för öfrigt rörande samma ämne afgifna yttranden varda af Rikets Ständer godkända, föreslå: 6:0 att, med hänsigt till sättet för denna upplånings verkställande, följande, med de vid sednaste riksdag angående enahanda upplåning fattade beslut hufvudsakligen öfverensstämmande, stadganden och föreskrifter må af Rikets Ständer fastställas till ledning och efterrättelse vid verkställigheten af nu ifrågavarande upplåning: a) Med iakttagande af hvad Rikets Ständer angående lånets belopp och derför utgifna obligationer beslutat, ega Fullmägtige i Riksgälds-kontoret att upptaga detta lån på det sätt, Fullmägtige finna lämpligast och ändamålsenligast för beredande af de för Svenska Staten såsom låntagare mest fördelaktiga vilkor. b) Upplåningen sker emot fonderade, till innehafvaren ställda och å dennes sida icke uppsägbara räntebärande obligationer, hvilka å Rikets Ständers vägnar af Fullmägtige utfärdas. c) Stals-Utskottels Betänkande M 5i. 25 c) Åt FuIImägtige öfverlemnas att vid lånets afslutande och efter derom med långifvaren träffad öfverenskommelse besluta: i:o det utländska språk och mynt, derå obligationerna komma att utfärdas; 2:o den ränta, som i obligationerna skall förskrifvas; och 3:o den kapital-rabatt, som, då sådan anses böra medgifvas, må antagas och fastställas. d) Till den å obligationerna upplöpande räntas liqviderande och lånets amortering kommer att af Rikets Ständer anvisas ett särskildt årligt anslag, hvars belopp skall motsvara ej allenast den för ifrågavarande lån enligt derför utgifna obligationer årligen upplöpande ränta, utan äfven minst en procent af det i samma obligationer förskrifna kapital; kommande detta anslag att utgå från och med det år, hvarunder obligationerna blifvit till långifvaren utlemnade, samt med oförminskadt belopp fortfara till dess hela lånet blifvit i stadgad ordning betaldt. e) Omförmälda årliga ränte- och amorterings-anslag bör ingå till en särskildt redovisad liqvidations- och amortissements-fond, hvars behållning skall för det med dessa medel afsedda ändamål v» oförryckt tillhandahållas och användas, så att ränteliqviderua vid derför bestämda termiuer varda ovilkorligen fullgjorda och lånets återbetalning i föreskrifven ordning verkställd.
De till liqvidationsoch amortissements-fonden influtna medel böra, så vidt ske kan och denna fond åliggande liqvider medgifva, städse på säkert och ändamålsenligt sätt göras fruktbärande. f)
Sättet och ordningen för verkställandet af lånets årliga amortering ega FuIImägtige att bestämma.
Derest nu föreslagna beslut och stadganden varda af Rikets Ständer gillade och till behörigt iakttagande meddelade, torde Utskottet få sig uppdraget att derom underrätta FuIImägtige i Riksgälds-koutoret; hvarjemte de ifrågaställde särskilda föreskrifter rörande sättet och vilkoret! för oftanämnde låns upptagande samt Utskottets derom yttrade åsigter torde, i händelse Rikets Ständer godkänna hvad Utskottet härvid yttrat, tillika böra genom Utskottet meddelas FuIImägtige till kännedom vid behandlingen och afgörandet af de med samma låns upptagande gemenskap egande frågor.
I likhet med hvad som skedde vid den under sednaste riksdag för Statens jernvägs-auläggningar beslutade upplåning och för att derigenom jemväl befrämja och betrygga det nu ifrågavarande nya utländska låns framgångi anser sig Utskottet böra föreslå: Bih. till R, St.
Prot. 1850 <fc 1860. i Sami. 1 Afd. 20 fiäft, 4 26 Stals-Ulskottets Betänkande M 51.
7:o att de beslut och stadganden, som i afseende å detta lån varda af Rikets Ständer meddelade, underställas Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse, samt att Rikets Ständer dervid anhålla, att Kongl. Maj:ts täcktes ej allenast lemna Fullmägtige i Riksgäldskontoret sin bemedling och medverkan vid samma
Iåns upptagande, utan afven meddela sin garanti å det, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers härom lättade beslut, upptagna lån.
Slutligen får Utskottet under åberopande af Rikets sednast församlade Ständers medgifvande i afseende på de närmare bestyren med fondväsendet och statsskuld-systemet, hemställa: 8:0 att det må vara Fullmägtige i Riksgäldskontoret obetaget, att, om sådant finnes lämpligt eller nödvändigt för lånetransaktionens afslutande, utse vissa ombud för bedrifvande af dervid erforderliga underhandlingar, äfvensom alt åt särskilde deputerade uppdraga bestyren med det afslutade lånets indragning samt ränte- och amorterings-liqvidernas verkställighet jemte härmed förenade åligganden.
Då det lån, som, genom Rikets Ständers bifall till hvad Utskottet här ofvan tillstyrkt, kommer att för Statens jernvägs-auläggningar upptagas, efter all sannolikhet till hela sitt belopp åtgår för de under detta är och instundande statsreglerings-period förestående jernvägs-arbeten, anser Utskottet de framställda förslagen, rörande användandet under tiden intill nästa riksdag af de genom det nya jernvägslånet inflytande medel, som först derefter skulle komma att för dermed afsedt ändamål användas, åtminstone lör närvarande icke påkalla något vidare yttrande från Utskottets sida; viljande Utskottet, vid uppgörandet af Riksgälds-kontorets nya reglemente, föreslå lämpligt stadgande angående de för jeruvägsbyggnaderna upplånta och af Riksgäldskontoret mottagna medels förräntning intilldess desamma behöfva för sagde arbetens verkställande tillhandahållas.
Stockholm deri 30 Januari 1860.
Sluts-Utskottets Betänkande JM 51. 87 Reservationer: emot Utskottets hemställan i 1 :a ■punkten: af Riksdags-fullmägligen Erik Ersson frän Gefleborgs län, enligt hvars härvid yttrade mening all afgift för bränvinsförsäljning såväl å landet som i städerne bör ingä till Riksgälds-kontoret, i ändamål alt användas till Statens jernvägsbyggnader, för att såmedelst minska behofvet af utländsk skuldsättning. af Per Nilsson från Malmöhus län, Jonas Andersson från Östergötlands län, Gustaf Hultman från Örebro län, Mäns Mänsson från Kalmar län och Lars Ras~ musson från Göteborgs och Bohus län. emot Utskottets hemställan i 3:djc punkten: af Herr G.
Bildt: »Vid låns upptagning mäste hos låntagaren, denne må vara enskild person eller helt samhälle, förutsättas tvänne hufvudsakliga syftemål: det ena, att genom lånet erhålla den tillgång, som lian finnér sig behöfva derigenom anskaffa; och det andra, att med möjligen minsta uppoffring eller mot så fördelaktiga återbetalningsvilkor, som kunna betingas, bereda sig den erforderliga tillgängen.
Dessa begge syftemål synas dock hafva blifvit af Stats-Utskottets pluralitet förbisedda vid behandlingen af frågan om bestämmandet af den för Statens jernvägs-anläggningars fullföljande erforderliga lånesummas belopp.
Ehuru både inom och utom representationen flera skiljaktiga åsigter sökt göra sig gällande, beträffande sträckningen af vissa delar utaf de påbörjade stambanorna, har deremot en mindro vanlig öfverensstämmelse allmänt uttalat sig i de lifiiga önskningarne om arbetenas a dessa tvänne stambanors oafbrutna fortsättning och fullbordande inom den tid, härvid förekommande förhållanden medgifva.
Men för sådant ändamål erfordras obestridligen, alt Rikets nu församlade Ständer till dessa arbeten anvisa en större tillgång, än den utaf Stals-Utskottet tillstyrkta upplånings-summa af 20,000,000 R:dr.
Det torde ock med säkerhet kunna antagas, att de medel, som för Statens jernvags-anläggningar varda vid denna riksdag anslagna, icke komma alt inskränkas inom denna summa, ulan att ett lämpligt belopp derutöfver kommer alt anvisas, så att ifrågavarande arbeten under tiden intill slutet af instundande statsreglerings-period må kunna fortsättas och utföras utan alt hvarken de beräknade anläggnings-kostnaderne onödigtvis ökas eller de efterlängtade tidepunkterna för de påbörjade stambanornas fulländande fördröjas.
Då det, med kännedom om Stats verkets nuvarande ställning och de mångfaldiga behof, som oafvisligen måste fyllas, så framt landels framsteg i intellektuell och materiell hänseende ej skola upphöra, icke kan skäligen förutsättas, att, 28 Stats-Utskottets Betänkande M 51. genom indragning af eller besparingar å hittills utgående årliga statsanslag, några betydliga eller tillfvlleslgörande tillgångar komma att för sagde arbeten beredas, så och derest med de medel, som nu varda i sådant ändamål anvisade, afses att kunna fortsätta jernvägs-arbetena längre iin intill nästa riksdags början, synes någon annan utväg till beredande af den utöfver ofvannämnde lånesumma erforderliga tillgång för närvarande icke erbjuda sig än ökandet af det belopp, som för Statens jernvägsbyggnader får i låneväg anskaffas.
Skall den sålunda erforderliga tillökningen i den summa, hvars upplåning Stats-Ulskottet nu tillstyrkt, anskaffas genom låns upptagande inom landet, oaktadt nuvarande penningeförhållanden synas särdeles ogynnsamma för en sådan upplånings verkställande, kommer den* samma efter all sannolikhet att medföra en högst menlig inverkan på den allmänna rörelsen och industrien.
Under en tid, då af flera sammanträffande or saker det för näringarnes bedrifvande oundgängliga förlags-kapitalet blifvit på ett märkbart sätt förminskadl, måste naturligtvis en dylik, till ytterligare förminskning af detta kapital ledande åtgärd hos hvarje närings-idkare väcka oro och bekymmer samt i flera hänseenden hämma den industriel^ verksamheten och alltså motverka just det ändamål, eller industriens utveckling och förkofran, hvars be främjande jernvägs-anläggningarne i främsta rummet åsyfta.
Visserligen skulle, derest Kongl.
Maj:ts nådiga framställning, angående beloppet af det för fortsätt ningen af Statens jernvägsbyggnader erforderliga anslag, varder af Rikets Ständer bifallen, det ytterligare lånebehofvet komma att inskränkas till en summa af 5,000,000 R:dr.
Men denna summa är dock ingalunda af ringa betydenhet i förhållande till landets nuvarande rörelsekapital, och om äfven antages, att någon del af de vinstmedel.
Rikets Ständers Bank för närvarande eger och icke redan i sin lånerörelse utgifvit, komma att ingå uti det inrikes lån, hvars upptagande för jernvägs-anläggningarnes fullföljande Stats-Utskottets pluralitet synes hafva förutsatt, måste i allt fall den förestående och motsedda upplåningen ovilkorligen komma att i kännbar mån ytterligare förminska de för allmänna rörelsen högst behöfliga och eftersökta lånetillgångar, hvaraf näringarnes förlags-kapital till största delen utgöras, och sålunda åstadkomma samma påföljder, sorn detta kapitals försvårade och fördyrade begagnande alltid och allestädes visat sig medföra.
Härvid torde tillika böra erinras, att det utländska lån, som Utskottet förordat, inga lunda kommer att föranleda någon ökad penningetillgång inom landet, emedan detta Iåns hela belopp medtages dels för liqviderande af återstoden utaf det i Hamburg år i 858 upptagna tillfälliga stats lån, jemte de af härvarande Garantiförening derstädes samtidigt upplånta|medel, och dels för betalandet af de effekter och materiaiier, som för Statens jernvägsbyggnader fortfarande lära komma att från utrikes ort anskaffas.
Utan att förbise de flerfaldiga fördelar, som ett inhemskt fondsystem och dermed förenad upplåning, om ett sådant, vid derför lämplig tidpunkt införes, sannolikt komme att medföra, kan jag dock ingalunda för - Stats-Utskottets Betänkande Jt? 51. 2$) orda en dylik upplånings företagande, under en så beskaffad penningeställning, som den, hvilken för närvarande råder inom alla landsorter.
För att bereda den ansenliga tillgång, som för ett ändamålsenligt fullföljande af Statens jernvägs-anläggningar under innevarande och nästföljande 5:ne år måste anskaffas, synes det, vid öfvervägande al här antydda förhållanden, vara oundvikligt, att ett lån å högre belopp, än det af Stats-Utskottets pluralitet förordade, varder för Svenska Statens räkning upptaget emot obligationer, som utom riket kunna belånas.
I fråga om bestämmandet af detta högre lånebelopp, torde, till stöd för en mot Stats-Utskottets pluraiitets åsigt stridande mening, endast behöfva åberopas hvad Stats-Utskottets betänkande härom innehåller sid.
1*2.
Då nu, såsom der vttras, hvarje lånsökande önskar att erhålla sitt lånebehof uppfylldt pä det för honom minst kostsamma och mest fördelaktiga sätt; — då hvar och en, Staten ej mindre än den enskilde, bör vara angelägen noga vårda sin kredit och icke genom egna tillgöranden rubba eller tillintetgöra det förtroende andra, med kännedom om hans tillgångar, anse sig äga skäl hysa för hans ordentlighet och noggranhet vid ingångna förbindelsers uppfyllande; — då den, som för ett uppgifvet företag söker och kan erhålla ett lån å hela det, efter livad han med visshet känner, för honom behöfliga belopp, men härvid underlåter alt begagna sig af detta tillfälle och inskränker sig till begärandet och mottagandet af blott en del af det erforderliga lånebeloppet, men deremot efter någon tid ånyo uppträder såsom lånsökande för att erhålla ytterligare tillgång till samma företag, härigenom ingalunda stärker sin kredit, utan möjligen väcker misstanka med hänseende till hans beräkningar och betalningsförmåga; — då i sådant fall långifvare!) icke saknar anledning alt öka sina anspråk i afvaktan på nödvändigheten för låntagaren att få sina förestående ytterligare lånebehof uppfyllda; — då af samma låntagare utgifna och i penningemarknaden samtidigt utelöpande obligationer, tillhörande flera för beredande af tillgångar till ett och samma föremål upptagna lån, måste menligt inverka på dessa obligationers gångbara värde och afsättlighet; —• då det för Svenska statspappers kredit hos utländska kapitalister ingalunda kan vara fördelaktigt, att nya lån utom riket varda upptagna och dertill hörande obligationer i rörelsen utspridda under eller efter hvarje riksdag; — då den nuvarande särdeles fördelaktiga penningeställningen å Europas förnämsta handelsplatser synes böra begagnas för beredande af tillfälle till liela det erforderliga lånets erhållande, helst den räntenedsättning eller den minskning i vanligen äskad kapitalrabatt, som kan utverkas, då ett större lån vid derför förmånlig tidpunkt afslutas, kommer låntagaren fortfarande lill godo under hela återbetalningstiden; — då den alltid erforderliga provisionen, jemte öfriga med låns upptagande förenade kostnader, som vid ett jemförelsevis mindre lån ofta falla sig mycket betungande för låntagaren, deremot vanligen äro vida billigare och lindrigare i förhållande till lånesummans belopp pär ett större lån upptages; — då, enligt de af jernvägs-kommiltéen till Kongl 50 Stats-Utskoltets lielänkande M 51.
Maj:t ingifna kostnadsförslag och beräkningar, de återstående sammanlagda kostnaderne för vestra och södra stambanornas fullbordande något öfverstiga 35,000,000 R:dr; — och då nyssnämnde summa i det närmaste motsvarar 2,000,000 £ Sterling eller 26,000,000 Mork Hamb.
Banko; så och på de i öfrigt, för nu ifrågavarande låns bestämmande till ett högre belopp, än Utskottet tillstyrkt, i ofvan åberopade betänkande anförda skäl, anser jag mig, under nedan uppgifna vilkor och förbehåll, böra förorda det så vä! inom Borgare-Ståndet som hos Ridderskapet och Adeln framställda förslag, att vid afslutandet af kontraktet om det lån i utländsk myntsort, hvars upptagande för jernvägs-aniäggningarnes fullföljande vid denna riksdag lärer komma att af Rikets Ständer beslutas, lånesumman mätte varda bestämd till ett belopp i rundt tal motsvarande 3o,000,000 R:dr R:ml ; utaf hvilket lånebelopp dock högst 23,000,000
R:dr — eller samma summa, hvars anslående till fortsättningen af Statens jernviigs-bvggnader under åren 1860 —1865 och upplåning mot fonderade slats-obligationer Kongl. Maj:t i sin nådiga Proposition föreslagit — skulle före nästa riksdag få emot derför ulgifna stals-obiigationer upplånas; hvadan den återstående lånesumman, utgörande således 10,000,000 R:dr, jemte derför utfärdade obligationer, skulle komma att till Rikets näst sammanträdande Ständers disposition reserveras; kommande det följaktligen alt bero på Rikets Ständers afgörande vid nästa riksdag, huruvida och till hvilket belopp
Bankens dåvarande vinst samt andra då disponibla tillgångar kunna och böra nedläggas i dessa obligationer, eller om någon del af desamma kan anriullerns såsom möjligen icke erforderlig för beredandet af full tillgång till mcranämnde 2:ne stambanors fullbordande.
Genom att sålunda bestämma lånesumman uti utländsk myntsort för innevarande statsreglcrings—period, till högst 25,000,000 R:dr. vinnes äfven den fördel, att penninge-ställningen inom landet blifver temligen orubbad.
Jag förutsätter nemligen att Banken, i och för förbättrande och försäkrande af sin ställning, använder af sin nu disponibla räntevinst 6 millioner
R:dr till uppköp af ifrågavarande stals-obligationer eller med andra ord ingår för denna summa som långifvare; jag antager vidare, att det tillfälliga statslånets återstående belopp, 9 millioner, liqvideras på föreslaget sätt eller genom det nu ifrågavarande riva statslånet, samt att 5i millioner R:dr komma alt åtgå till betalande af den från utrikes ort anskaffade jernvägsmateriel, hvilket belopp är ett minimum af hvad i sådant afseende erfordras, enligt de uppgifter Stats-Utskotlet derom erhållit.
Dessa belopp sammanräknade utgöra 20^ millioner R:dr, men om dertill räknas den sväfvande skuld till utlandet, som finnes på enskilda händer och som ovilkorligen skall betalas under innevarande|"års lopp samt denna skuld beräknas till millioner R:dr, så har jag också härvid upptagit eli minimum; men den utgående summan blifver dock 25 millioner R:dr.
Genom det föreslagna lånet förökar man således ej penningetillgången utöfver hvad den nu är, men å andra sidan förminskar man Stals-Utskoltels Betänkande JH 5j.
Si ej heller densamma, utan åstadkommer ett andrum uti peuninge-rörelsen, af stort och välgörande inflytande på industrien.