Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstolarne blifvit åklagade, då likväl en af FiscalsÄmbetet i Kongl. Svea HofRätt afgifven förtekning för åren 1770, 1771 och 1772 före Författningens tillvarelse, samt åren 1786, 1797, 1807 och iglö efter dess utlårdande, ådagalägger, att lagförda barnamörderskor, under de 3 första åren utgjordt antal af 29 och under de 4 sista åren ett antal af 59 ; att Utskottet, uti den af Herr Doctorn Hedtén framställde Motion, funnit en hel annan syftning, än den verkligen innehåller, då Utskottet trott upphäfvandet af 1778 års Författning förnämligast yrkas derföre, att de okände föräldrarne, hälst Mödrarne, måtte blifva befordrade till ansvar och straff; hvaremot Herr
Doctorn yrkat och fortfar att yrka äktenskapets upphöjning öker alla slags öfriga Samhälis-betingningar, enär hvilka accorder som hälst kunna uppgöras, på denna heliga anstalts bekostnad, skola endast leda till Samhällets skada och slägtets förfall; att det icke längre kan fördöljas på hvflken grund den olyckliga Författningen hvilar, nemligen på äktenskapets fullkomliga likgiltighet, att den läctsinniga tiden har skyndat att så förstå och tillämpa den; och att, om ej Religionen egde starkare makt ån Lagen, så borde vål äktenskap småningom aldeles upphöra i ett Land, der man anser dess ohelgande icke ens böra Vara tillgängligt för Religions-Lärarens förmaningar, der man gjorde anstalter, att 2i6 Lagutskottets BctHnkanden, undangömma Fader från Moder, Föräldrar irån Barn, Syskon från Syskon, Förfå* der från efterkommande, der man gjordt allt, för att utplåna den sköna genom ak* tenskapet helgade caracteren af menniskans animaia lif; att så snart Lagen medUfvit något enda vilkor, att kunna vara Fader pcb Moder, utan att vara Makar, så må* ste, om idéen conseqvent genomföres,, äktenskapet även blifva ett ovilkorlig ting; och att det så blifvit ansedt, skall visas af så väl'nu ifrågavarande, som flere andra i de sednare åren utur samma rot uppväxte Författningar.
På dessa, med flere anförde grunder, har Herr Dccrorn, som, ibland de många obetänkta stadgar, hvilka nedsatt äktenskapets värde och helgd, ansett 1778 års
Författning vara den forsta till åldern och mahanda grunden till dem alla, ytterligare yrkat dess upphäfvande* icke för att derigenom draga de vilseförda i dagen till Dom och straff, hvarom det yttre
Samhället må förordna 5 men för att återgifva åt Kyrkans Lärare en rättighet eller rättare en pligt, som tillhört deras Ämbete* den att, om möjligt, återskänka åt en olycklig Moder dess Maka, åt det oskyldiga barnet dess Föräldrar, och åt de förvillade, bättringens, försoningens och hoppets lugn, åtminstone för att befria LärpÅmbetet från det ovärdiga, det för Christia Lärare förnedrande, att i Kyrkans an* tekningar förvara ett Slägte hvars ursprung ^ch sjägtledningar äro en hemlighet för den&
LagUtskottets B et linh anden. 317 sjelfve, för deras Lärare och ej sällan för deras egna Föraldrar.
Med Herrar Doctorerne Palm och Hedren har Herr Doctor Lundblad till alla delar sig förenat.
LagUiskottet får till svar å desse an* märkningar anföra, att Utskottat icke underlåtit öfverväga de skål, som en dess Ledamot Herr Ribbing, framstält f ir sitt bemödande af ifrågavarande ämne; men Utskottet, hvars åsigter varit rakt motsat* ta dem hemälde Ledamot yttrat, har trott, det Betänkandet endast borde innehålla jemte en öfversigt af ämnet, deskål, hvar* på Utskottets öfvertygelse och tillstyrkande grundade sig, och såmedelst innefatta en iudirect vederläggning af det motsatta omdömet, utan att göra denna vederlägg* ning till hufvudföremål lör ett Utlåtande, sorn det ålegat Utskottet att afgilva öfver de till dess handläggning remitterade Motionerne.
Utskottet har ej heller försummat, att inhemta kännedom af det yttrande Herr Doctor Hedren vid förra Riksdagen i denna fråga afgifvit; men deremot tillstår
Ut* skottet gerna, att det bland mördade oäkta barn ej räknat dem, hvilka genom Vanskötsel bortgått.
Om ock det må kunna för säkert antagas, att
Barnhusen icke åro nog ändamålsenligt inrättade, eller att missbruk och vårdslöshet vid gifne stadgandeus Verkställande och efterlåtenhet samt bristande tillsyn å Styresmäns sida ega rum; så har Utikottet, till hvars befattning det ej hörer att undersöka Barm* 113 Lagutskottets Betinkauden. hertighetsstiftelsernes tillstånd och föreslå förbättringar deruti, Icke ansett sig böra såsom mord benämna följderne af en ofullkomlig inrättning eller en felaktig administration, dermed Samhället afsett ett högst välgörande ändamål, som ej får glömmas ellei- åsido ättas , så fänge vården om värnlösas val anses helig.
I afseende åter på de Barnamord, hvilka utgöra föremål för BrottmålsLagens behandling och dem Lagsiiftaren genom 1778 års Författning velat före-» komma, eller då Modren, döf för naturens och moderskånslans röst, och brottslig mot religionens och borgerliga Lagens bud, sjelf mördar det foster hon framfödt, får Utskottet, såsom en säkrare beräknings* grund, än uppgiften från en enda af Rikets HofRätter, meddela den upplysning
Utskottet från RegistratorsContoiret af Kongl. Maj;ts Justitiae-Expedition inhemtat, nemligen, att föiöfvade barnamord, i Sverige och Finnland utgjordt under åren 1775, 1776 och 1777 ett antal af 41 och åren 1805, 1806 och 1807, 20, samt att antalet under sistforflutne 3*.ne år X820, 1821 och 1822 i Sverige uppgått till 20; och häraf har Utskottet hemtat anledning till den öfvertygelse Utskottet yttrat och ännu hyser ; att Kongl, Brefvet den 17 October 1778 hart välgörande följder.
Utskottet tror det ligga i oppen dag, att denna Författning räddat många menniskolif, mångå Mödrars samvetslugn och eviga val samt i betydlig mån sparat Samhället åsynen af LagUtskottets Bet dukander!. 219 det mäst onaturliga brott, och såsom gag* neliga Medborgarinnor bibehållit Qvinnor, hvilka annars, en gång öfveriemnade åt nesa och förakt, för Samhället gått förlorede.
I utbyte mot det goda, som ifrågavarande Författning, efter Ursköttets tanka, medför, skulle, genom dess afskaffände, beredas till ä’le, att i möjligaste måtto upptäcka hvarje olofligt håfdande, i ändamål, Sorn Herr Doctor Thyselius uppgifvit, att Spara Församlingarne särd och kostnad för oäkta barns underhåll och uppfostran , samt, enligt Herr Doctor Håfvet,sa si tat ämnet, för att åt Lä.oÅmbetet lämna fritt utrymme, alt efter pligt och samvete befordra lvdnaden för Guds bud, hvarmed Herr Doctorn, på sätt han, vid granskning af Utskottets återremitterade Betänkande, vidare ann ärkt, afsett befordrandet af äktenskap emelian oäkta barns föräldrar på det ej någon mate vara Fader eller Moder, utan att vara Makar och äktenskapet återvinna sin tillbörliga helgd, samt sedligheten såmedelst befrämjas. I afseende på Herr Doctor Tbyselli åsigt har Utskottet ej något att tillägga dess återremitterade Betänkande.
VidKommande åter de anmärkningar Herr Doctor Hedrén framstäldt, får Utskottet erinra, att 1778 års Författning ej gör någon ändring uti Allmänna Lagens föreskrift om Lägersmans Skyldighet, att ckta häfdad Qvinna, när bä idan de t .skett under äktenskapslöfte; att 320 LagUtskottets Betåttknitdcn, i annat fall äktenskap ej kan såsom skyldighet honom åläggas; att samma hinder, som möta för laglig bevisning för lägermål inträffa i fördubblad mån, när fråga är ätt tillika öfvertyga Lägersmannen om gifvet äktenskapslöfte J au derf re LägerSmannerts godvilliga medgifvande nä-tan alltid erfordras, för att emelian honom och den häfdade
Qvinnan knyta äkteriskapsbandet; att i der detta medgifvande eller å ömsesidig pligtkänsla, HeUgionens och Naturens röst, vana och Ekonomiska förhållanden medgifva personer, sorn haft oloflig beblandelse, alt hvarannan äkta, Presterskapets cch Domarens mellankomst är öfverflödig; att deremot, om icke Mannens medgifvande framkallas af tillgifvenhet för Q/innan och Faderskänsla för det barn, hvaråt han gifvit lifvet, eller han saknarutväg att försörja dem , ett af vederbörande Presterskaps förmaningar eller
Domares beslut tilivägabragdt äktenskap emellan så beskaffade Contrahenter både i moraliskt ööh Siaös-ekonomiskt afseende tor le blifva menligare; än det afsteg från sedligheten, som tillåter Ovinnan att ~ v. obemärkt framföda sitt barn , utan att namngifva Fadren, åtminstone befarar Utskottet, att, om det någon gång skulle lyckas IleligionsLäraren, att tillvägabringa en lycklig förening, torde hans välmenta nit likaså ofta knyta äktenskapsband, dem han, sedan de beredt Makars och Barns timeliga olycka, åter måste upplösa; och i de fleste fall skulle forskningar efter förseelser af denna Lagutskottet* Bttånkandétt, 221 beskaffenhet, endast leda derhän, att
Qvinnan, för hvilken det ej mera vore tillåtet att dölja sitt hafvande tillstånd, blottställdes för vanära och lagligt tilltal, hvilket åter Utskottet, efter hvad i det återremitterade Betänkandet blifvit yttradt, anser vara ett mindre lämpligt botemedel mot sedeförderf af ifrågavarande beskaffenhet.
Utskottet, som följaktligen fortfar att anse 1778 års Författning högst gagnelig och aldeles icke föranledande det cfverkla* gade sedeförderfvet samt derjemte tror, att dess yttrande angående naturen af detta sedeförderf och sättet att detssmma förebygga betraktadt i ett sammanhang med hvad Betänkandet i öfrigt innehåller och de Motioner som derföre legat till grund, långt ifrån, att hafva bordt gifva Herr
Doctor Palm anledning till de tillvitelser han gjordt Utskottet, böra, såsom sanna och till ämnet lämplige godkännas, få derföre, efter att nu hafva besvarat hvad emot Betänkavdet blifvit anmärkt, detsamma cförändradt till Riksens Högloft.
Ständers pröfning öfverlemna, dervid Utskottst såsom ytterligare stöd för dess yttrade i fvertygelse åberopar de skäl, sorn blifvit anförde i 3 §. af Kongl. Resolutionen den 20 November 1786, uppå Presterskapets Allmänna Besvär.
Slutligen får Utskottet tillkännagifva, att Betänkandet, enligt ankomne Protocolls* Utdrag blifvit af Vällofl. Borgare- och He« 222 Lagutskottet!
Bctånkanden. dervärda BondeStåaden bifallet; Och bifogas en Ledamots särskilda mening.
Stockholm den 4 November l823* Utdrag af Protocollei hållet hos Rik* sens Häglof.
Ständers Lagutskott den 4 November 1823 - Herr Häradshöfdingen Ribbing yttrade:
Det tillkommer nu Riksens Höglofl* Ständer att bedöma hvilkens mening varit den rätta, den Utskottet försvarat, eller den iag vågat ftamSiälla* men rätt kan det aldrig hafva varit att med klyf ighetens bevisning möta, då oskulden och värnlösheten påkallat ömhet och behjertande, När emedlertid för Utskottet blifvit framlagdt det förhållande, som Tabellverket visar, att efter I778 års Fcfattnings utfärdande hvart 14 barn födes oäkta, i stället för förut hvart 33Jije och, att af dessa Faderlöse vida öfver gtdjedelen under deras lista lefnadsår med döden afgår; så talar Utskottet andast om Barnhuset i Stockholm , der Mortaliteten beklageligfD är ännu större, huru som inrättningen borde göras ändamåUenligare; om underlåtenheten af gifna stadgandens verkställande och bristande tillsyn å Styresmännens sida m. m., Lagutskottet!
Betdnkaridcit.
223 likasom stadg3nden och
Directioner kunde ersätta moderlig vård och likasom eländet vore hulpet dermed, att Mortaliteten blott å härvarande Barnhus minskades.
Utskottet anser 177a års Författning såsom mycket rigtig böra bibehållas.
Utskottet har här likväl icke kunnat vederlägga att Författningens i;a Punkt rakt upphäfver och tillintetgör Allmänna Lagens stadgande!) om blodsbandets kränkning, äktenskaps och slägtsksps jäf m. m.; att i 2:dra Punkten otukt undantages från de laster emot hvilka Presterskapet i allmänhet eger att använda de medel, dem Ämbetet och Kyrkan tillkommer; att 3:dje, 4:de och 5:te Punkterne innehålla för liderliga
Qvinnor och deras oäkta barn särsk i 1 d te ganska öfverflödige skyddsbref och påbud, att Domare och Presterskap icke få emot deni uppföra sig kittslig t eller Ämbetet ovärdigt; att i 6;te och 7tde Punkterne, Föräldrar, Husfäder m. fl. förbjudas att störa eller efterfråga Qvinna, som å ökänd ort vill framföda foster, ehuru en annan gällande
Författning ålägger dem att vid äfventyr, att anses qelaktige i mordgerning upptäcka hennes belägenhet och hindra henne från att söka enslighet vid födseln; att 8:de Puokten kungör ett Kongl, löfte till oäkta barnaföderskor, att åt deras afkomma skall byggas Barnhus, emedan de uti sine foster ega ett talande bevis pä sm 224"
LngUtskottcts Beiänknndén* förbrytelse, sorn jämväl kan vara hinderligt för deras äktenskap; att sluteligen i 9:de Punkten gifves en befallaing till Prestersfeapet, att från Predikstolarne göta allvarsamma föreställningar emot barnamord , så o‘ta Forfattuingen om barnamord uppläses, ehuru någon Författning härom icke är bland dem, som från Pre* dikstolarne skola oltare kungöras.
Det är denna rad af lagstridiga och skadliga orimligheter, hvaraf bela den sålunda genomgå igne Författningen är en sammanhängande kedja; det år denna som LagUtskottet försvarar, och till fortfarande recommenderar.
Jag vill till öfverflöd icke vidare anföra eller omtala de onyttiga och tnot all sedekänsla vidrige grund satser, h var* på denna Författning hvilar och de ömmande omständigheter, som högt påkalla en förändring härutinnan.
Nog sf om det rent af Lagstridiga klart är ådagalagdt.
I afseende på Utskottets uppgift att barnamorden de 5 åren räst före 1778 vörö 4.1 och sedan 20, får jag hänvisa till Tabeflerne som innehålla att detta antal blott i Sverige de 3 sista åren, som der upptages, varit 281 oberäknadt de barnamord, som skett hemliga och i enslighet der nu ingen efterfrågan får ske.
Ständer åt det anförde lämna en uppmärksamhet, sem jag icke saknat anledning att af Utskottet begära, så torde Kongl, Brefvet den 17 Octo ber - Lagutskottets Bctänkandtn. toS feer 1778 varda upphäfvet och derigenom till Föraldrar, Husfäder och Presterskap å* terlemnas de rättigheter som för dem utgöra nödvändiga vilkor, att kunna vaka öfver sedlighet och ordning i Samhället, äfven dervid icke förbiseende det ändamål j att en mängd oäkta barn, hvars fäder kabske hade god tillgång att föda dem ! fall man fått efterfråga hvilka de varit, icke matté falla Församlingarnes Fattig Inrättningar tilt last, hvilket nu gemenligen är förhållandet; tit Supra.
Ex Protocollo, Joh. Jac. Klemans : . N:o 220; Ankom den 12 Nov. 1823; Riksens Högloft.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotts Utlåtande, i anledning af gjorda Anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 184 i angående utfärdande af en Författning, sorti bestämmer ordningen för jast ställe L LagUtskottets Betänkande/n i£ S2&
LagUtskottets BetånkandtH. se och ändrings sökande i afseende pH af Landtmätare verkstälde Gärdes» gärds delningar.
Hedervärda BondeStåndet har genoul Protocolls Utdrag den go:de nästlidne September till Utskottens förnyade handlägg» »ing återremitterat ofvannämnde Betänkan* de, med de dervid gjorde anmärkningar* Att Utskotten väl föreslagit , att Härads»
Rätt skall vara rätter
Domstol» att med» dela fastställelse å gärdesgårdsdelningar och pröfva tvister derom; men att icke någon bestämd föreskrift blifvit uppgifven, inom hvilken tid Förrättniogsmannen eller vederbörande jordegare böra uppte sådane del» ningsförrättningar till fastställelse, eller då de skola anses Daga kraftvundne; äfvensom tid och sätt, som af den missnöjde bör iakttagas, för klanders anmälande i dylika fällt eamt att Kongl: Majus Befallningshafvande lämpeligare borde pröfva tvister om gärdesgårdsdelningar, än HäradsRätt: hvarförutan hemstäldt blifvit, huru förhållas bör, då stängseldelning blifvit förrättad antingen inom Byelag, sorti förut undergått Storskifte, hvilket blifvit vederbörligen faststäldt, eller t Råskillnad emellan Byar, samt hvarest och inom hvilken tid då en sådan delning bör uppvisas till fastställelse, och hvad den missnöjde har att iakttaga, om han emot förrättningen skall ega talan öppen.
Utskotten hafva vid afgifvande af sitt Betänkande tillstyrkt, au ofvannämnda frå* Lag Utjkotttts BetånkandtH. gor böra af HäradsRätt i orten upptagas ooh pröfvas i den ordning, som får dylika frågor är bestämd; och då föreskrifter härom icke saknas i någon af de delar, som anmärkte blifvit, hvarom ibland annat 8l §.
Uti 1783 års Författning, om Landtmäteriet i Riket, lemnar upplysning, hafva Utskotten ansett öfverflödigt att närmare desamma upprepa.
Hvad åter angår den gjorda Invändningen, att Kongl. Majna Befallningshafvande lämpligare tillkom, att pröfva tvister om Gärdesgårdsdelningar» än Härads Rätt, så är detta stridande både emot Stad* gandet i Allmänna Lagen och i särskilda Författningar, hvaribland Kongl. Majus Nådiga Stängsel-Förordning den 9 Februarii I802 alltid antager såsom princip, att åt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande öfverlemnade åtgärder, som honom i egenskap af Executor tillkomma, men hänskjoter till
Domarens pröfning de tvistigheter, som i an^ ledning af Gärdesgårdsdelningar kunna Hemmansinnehafvare emellan uppkomma; och som dessa, enligt Utskottens omdöme äro af den natur, att de tydligen böra till Rättsfrågor hänföras, kan Utskottet icke finna någon anledning att frångå sitt härom förut meddeldle Utlåtande, hvilket af Höglofl.
Preste* Ståndet samt Vallöf!.
BorgareStåndet blifvit utan anmärkning bifallet.
Stockholm den 4 November 18*3* 228 LagVt skottets Retänkanditt.
N:o ssi. * Ankom den 12 Nov, 1823* Riksens Högloft.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskotts
Utlåtande i anledning af gjorda Anmärkningar vid Utskottens af gifne Bestänkande N:o 163, angående ändring uti Kongl. Brefvet den 13 April 1791 samt Förordningen om Landtmäteriet i Riket den 12 Augusti 178?, t hvad rör er föreskriften om Skiftens antal vid Storskiftesförrättningar.
Hedervärda BondeStåndet har genom ProtocollsUtdrag den 18 nasti.
September återremitterat ofvannämnda Betänkande på grund af dervid gjorde anmärkningar:
Att det ifrågavarande Förslaget icke på sått Utskotten yttrat* voré stridande emot Enskiftes-Förordningens anda, enar denna icke innebår något som har inflytande på Storskiftes förråttningarnes beskaffenhet; samt att Utskotten kommit att förbigå frågan* huru och af hvilka personer den föreslagna aftösningen skall verkställas, enar EnskifteS Stadgan öfverlemna!* detta åt gode Män* Ulen sådane icke skola finnas vid Storskiften* Till besvarande häraf få Utskotten anföra, att om redighet och enhet vid skiftlåggningen utgöra våsendtliga föremål för en vål utförd Enskiftes-förråttning, så måsta det var?
stridande émot Enskiftes-Förordnin'1 I agUt skottets Betänkandeti. gens anda, att utsträcka skiftens antal så långt, att ofvanoåmnde ändamål derigenom motarbetas eller förfelas; hvadan Utskotten äfven, med fåstadt afseende å denna omständighet, velat på annat sätt söka på de ställen, der Enskifte icke kunnat tillvägabringa*, i möjligaate måtto förekomma de olägenheter, som i Motionen öfverklagas och Utskotten hafva ansett tillämpningen af föreskrifterne uti Enskiftes-Förordningens 4 och 5 § till ifrågavarande fall lämpligast bereda hvad sålunda blifvit åsyfcadt.
Den ovisshet som skall möta i afseende på verkställigheten af den derstädes förekommande afrösning, hafva Utskotten vid afgifvande af sitt Förslag icke delat, enär, oaktadt hvad blifvit anmärkt, det gode Män icke skola finnas vid Storskiften, 1783 års Kongl. Förordning om Landtmäteriet i Riket, som i 74 och 79 §. §. tydligen omnämner gode
Mäns tillkallande vid åtskilliga tillfällen då Storskifte pågår; Och då således något hinder icke möter, att i fråga om afrösnicgar vid Storskiften, förfara på samma sätt som då de vid Enskiften förekomma, hafva Utskotten ansett någon särskild föreskrift härom icke vara af nöden , hvilken tanka Utskotten anse aig så mycket mindre böra frångå , som deras först afgifne Betänkande blifvit af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, Högvördige PresteSiåndet samt Vällofl.
BorgareStåndet antaget och gilladt.
Stockholm den 4 November 1825* 35o LtgUtskottets Betånhndin, N:o 222 af LagUtskottets Betänkande, innehållande Förfrågan om ett Vållofl.
BorgareSiåndets beslut rörande N:o 120» om för sslagen ändring i 9 Cap.
UtsökyingsBalken ete. har aldrig kommit ExpeditionsUtskottet tillhanda, hvadan Betänkandets Rubrik äfven felas i Utskottets Diarium.
Likaledes saknas detta Betänkande i Riddarhusets Archiv , i anledning hvaraf man sett sig nödsakad att Öfverhoppa denna Nummer.
Nio C23..
Ankom d. 23 Nov. 1823.
Lag samt Allmänna Besvärs och Ekonomiutskotts Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens afgifne Betänkande N:o 174 angående yrkadt utvidgande af de så kallade Privilegia Exclusiva.
Håglofl.
Ridderskspet oeh Adeln samt Valloflige BorgsreStåndet hafva till Utskottens förnyade handläggning återremitterat ofvannämnde Betänkande, sorn af de öfrige arne RiksStånden blifvit bifallet; varande deremot anförde följande anmärkningar :
Att rubriken å Utskottens Betänkande, såsom, icke utmärka, det ifrågavarande Privilegia excjusiva endast angå nya uppfinningar* LagVtskoittts Bttänhindin, 231 kan, genom användandet af orden uteslutande Privilegier , hvarvid man vant sig att fästa förhatligt begrepp, bereda motvilja för en sak, som förtjenar ett allmänt deltagande; hvarförutan och då Kongl. Förordningen, afgående uteslutande privilegier, ovilkorligen kräfver en förändring, så vida man vill att den skall vara bygd på samma liberala grund, som Näringsfriheten, och ega en åsyftad inflytelse på Näringarne, hemställes:
Att enär den ene Medborgaren kan erhålla ett patent på en ny Uppfinning, då den andre
Medborgaren under samma förhållande kan gå miste om ett sådant Patent, i händelse
CommerceCollegium ej skulle finna detsamma lämpe ligt ^ och detta sednare ord uti Förordningen skall upphäfva all säkerhet och ali jemnlikhet Medborgare emellan, ordet lämpe ligt måtte ur meningen utgå.
Att då Staten lemnat en person Patent på vissa år, för upptäckande af sin konst, borde Uppfinnaren under denna tid oafkortadt få begagna sin uppfinning på sätt han bäst förtnär och för sig tjenligast finnér, men icke, i händelse han ej är i stånd att sätta sin uppfinning i verkställighet så ha« stigt honom ålägges, dömmes förlustig den honom tillagde förmån: hvadan således hela 3 §. i nämnde Författning borde komma att utgå; och har i öfrigt blifvit yrkadt, att Herr Ekenstams först efgifne Motion i defta Imnemåtte antagas såsom endast ya - 23?
LigUtskottcts Betänkanden. rande grundad på fria äsigter af de inre Nåringarne och åsyftande att freda en Upp.
Rånare för godtycklig behandling.
I anledning af hvad sålunda blifvit an» märkt och då Utskotten, efter meddelandet af sitt först afgifne Betänkande i detta amne, inhemtat sådane upplysningar, aom |ör Utskotten yi&at nyttan och nödvändigheten af vissa förändringar uti yjongl.
Maits Nådiga Förordning af den 28 APr*l ,8I9 angående hvad iakttagas bör vid förekommande frågor om Privilegia Exclusiva för nya i Riket förut okända Sfqjdelnrättcingar, Konster eller väsendtligt konstförbättringar, hafva Utskotten, efter ytterligare pröfning af denna fråga, trott sig böra vördsammeligen föreslå: l:o Att enär opinionen lätteligen kun. de missledas, genom det mindre fördelaktiga begrepp den under en längre tid vant sig fästa vid benämningen af Privilegia exclusiva , Förordningens rubrik hädanefter kunde blifva:
Maj:ts Nådiga Förordning angående hvad iakttagas bor vid förekommande frågor om Patenter iller frihetsår för nya i Riket förut okända Sköjde Inrättningarj Konster eller väsendtliga konstför bättringar; samt att äfven inuti För fattningen benämningen Privilegia Exclusiva grunde utbytas emot ordet Patent, såsom vakande mera lämpeligt och äfven i Sverige iplräckeligeii kändt. e:o Att det i 1 §. af ofvanberörde N^- &P Förordning förekommande stadgande LagUiskottett Betinkanden.