Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stridande med ltufvudgrunden, delade och försvagade den dess kraft, och förledde endast till misstag! vidare: att der saknades säkra och be-tämda föreskrifter för uppgörandet af liemmansvärden, sorn slumpvis häriförde till vissa classer och, till större delen beroende på Taxeringstnäns olika omdöme, måste utfalla olika i särskildta Taxerings district och Btviilningi-Utikoilttt Betäniandtit» Län, hvarigenom ojemnhet uppstod i fördelnin. gen af den bevillning, sörli egentligen hviladå på jorden i att alla ringare tillgångar voro frii från beskattning, då deremot, om för de samma erlades inkomst afgift, ert betydlig Summa skulle inbringas till fullkomlig ersättning för skuldena afdrag: alt alla Tjenstemän med indeld lön voro öfver billighetens gränsör skonade: att hus i Städerne, hvaraf behållen inkomst borde påräknas, blifvit från afgift befriade : och att denna Beviilningsiag var i föreskrifterne för verkställigheten, så obestämd och invecklad, saint organisationen af TaxeringsCornmittéerrie deruti si felagtig, att Sådant allt, i förening med Systemets nyhet, oivifvelagtigt skulle, i synnerhet höä mindre erfaime Taxeringsman, föranleda tilt hinder, oreda och missbruk:
Men oagtadt alla dessa betydande afvikelser och brister, och utan allt biträde af en Capitations afgift, hvilken, ensam utkräfvatide nära en Million, med skäl kart
Sägns utgöra grundpelaren för säkerheten och beståndet af nu gällande Bevillningsmethod, ifl* bragte likväl 18 tö års författning nära det belopp af Två Millioner årligen, hvarefter Bevillhings Taliellerriri Voro Uträknade, hvilka icke blefVO förhöjde, fastän Bevillnings-Summart ökades med en half Million derutöfver, Utaf hvilken Vid Tabellernes Upprättande icke beräknade, mell Sedan Vidtagne åtgärd, brist till ett deremot svarande belopp var ert lika naturlig, som oiindvik* lig följd.
Då nu alla desse med flere bristof Och fei i l8|o års Bevillning?
Stadga blifvit uti Herr Von^Tötnes f örslag med sorgfällighet Bevillning» Utskottitg IS et ankan den. rättade, hvarom d< ss, fbrslrigot bifogade B< tankande, fur hvarje del noggrant redovisar, och da den i nu v irande Bevillning» Förordning införde Cap!tati<>ns afgift hir blifvit ofi randrad behållen, sa borde val, vid en oväldig och f.rdonsf i granskning, alli fa>hagor emot Systemets användbaihit försvinn i.
Den ator, corn känner Herr vört Törnes förslag endast till minnet, eller sinn ntai a t lufva med uppmärksamhet endast domme r det efter ingifvelsen hågor iHio års Forf.ttning tlierlt mnat. en omständighet, som i siri en enot Forslaget hittills med s>å myck ti fr miga tig blifvit af dios motstån. liarp begagnad, oell lill allmänt åskådande fr.wn stahl, hatt läse och profva du.
— Med ali ehn förtjenst Fnrsl.tgf-I än egir, skall man vissell g* n dir annil Sakna ali den fullkorn låghet, som i < tt så granh.ga amne endast af fl; res förenade bentodan ieli kati t.llfni I |< ligt n vinnas, n en man sk..11 oi k. jag k .n iele tvifa d« rp;:, blifva i,fviny:; il deiom, att dilta F.rsl.g, iliuiu till < n dt 1 utgående ft; ti samma gm rulidt e, som i S i o fr* Författning, l.kval ar btliiadl fr;’n dt hufvuds.,kyligaste af dilma sednares brister, tuli au <h t igtr i, sitt sammansättning alla in.diga beståndsdel..r f, r Siatins sakiihit, att fullt lii nh.il.i den Itvil jäde billno an, lika .‘Orri f. r de skattdragande» deli möjligaste rättvis i o« 1» billighet i diss f. rdelning.
Man skall t'å icke, lika ned hvad i Afdelning/ns
In tänkande blifvit framsialdt, fi.tkla. ra lietta
Lc skuttlings*yste m ii.dast (dr eli vackt it Ideal, som fdrst thel tu oLt^rau&atl tidnjniJ Hevillningt- Vtiiatteis Bétåikan&tn, kin anviindaS; i c* I< o e'!c” skill min fia misskärt* na, livirkf-ii Svenska Foakf-ts [tirniäga, att kuuna uppgöra hvad sort nr behållen inkomst, ellef dess redHglhi, att vilja uppgifva flen, Den hafi beskattnings meth iden efter synbar fiirmii' gtnltft genom eri flerårig utöfning siges lufva vunnit, »lull icke ela mer åheropis, såsom ett skal fur desi vidare behåll inde, sedan en ännu icke nog synbar öfvertvgelsen» oell tänkesättens migt en gång uppstått och gjort sig gaII.inde; emedan den häfd, sorn icke är grunda 1 pil rättvisa, alldi ig bor vinna burskap, — ''Det är rättvisan'' — »ägtr en '.ed nirot af tSt» års Bevillnings-frtskott.
Herr S nite Sson, i dess med så unnlukt sakkännedom och insigt letnrude forsvar at i H11 års Kevillningsg-u i ler, 'hiet är lion, sini skill tjena säkerheten till gnn lvd, sorn stall ger1, att lif skattningen utgår, att ingen N g otn än aftynande, krossas, fich att lyngc!erne, ehuru kanh ira for alla, baras med nöje".
Ja åtminstone med tfilatnod.
Min afven denna säkerhet i berä kr ingeri, hvarföre man så mycket hylLt det nu antagne Besk hitting';.Systern, lur understundom svikit dess f. rfäkt ires hopp, och denna BaviUningsLag lur v klan le emellan oc rh irda öfverskott och icke ohtty iliga brister, äfven till. — .
Och flin skall gora alet än.
Det äf kändt, att Bevillningen för Sr iSi? inbragte 57“ i 3 B: r 40 sk. 7 r-t. utöfver behofvet och, oigudt all ilen prunkande framställningen i 1815 lars Bevillning» förslag, uppkom likväl fot fucsia
Siel en brist lif B dr 171,774 *3 5* jBtpfHnfng*- UttHonttt Betänka^dtn, Au afdelningen delar samina farhåga fö? ilen kommande liden, derom vilnar dess förslag, ^tt åt Riksens Ständers Rullmägtige i Ranquen pch Riksgälds Cqnloiret uppdraga, alt till envis? prpcent oka beyillningen, i händelse ilen påträk® nade Summan ej skulle utgå, Hvad i öfrigt epiot Herr van Törnes pur® ?Tag blifvit inom delta Utskott anmärkt, är af Herrar von Rkrenheims och Arnells yttrande så tillräckligen vederlagdt, att det skulle leda till en allt för tröttsam vidlyftighet, att samma anmärkningar ti|l vidare besvarande nu åter upptaga.
J\fen, i afseende på deri af Afdelningen gjorde anmärkning att för utgörandet af den Bevillnings Summ?, som eflc-p deri Herr von Tornes förslag vid foga de Ryckta tabel 1 borde påräknas, skulle, pfter afdelningens förmenande, fordras en behållen årlig inkomst till ett belopp af 119,036,350 R:dr, får jag 1 likhet med hvad Herr von Turne ■yid 1815 års Riksdag, öfver enahanda anmärkning, förklarat, upplysa, att denna uppgift är origtig, och lärer hafva-uppkommit derigenom,, att den bi|agde calculen icke blifvit jemförd med Tabellen.
Om man gör darina jemförelse, finnér man latt, att sedan vissa afdrag vid de \
Tabeller? uppförde personer och summor blifvit gjorde, återstår sedan endast 1,700,000 R:dr att påräkna Inkomst afgift, hvilken summa åter blott förutsätter en Nationalinkomst af 34 millioner R:dr, i stället för den vida mer än treduhbH Summa man utan anledning påstått vara upps gifven. —r General-sammandraget öfver 1810 |rs Bevillning utvisar ock, att den beräknade åslida inkomsten för hela Riket verkligen utgjards Bevillning*- Utskottets Bet&nkanden.
JS 33 973-483 Hulr.
Dsnna anmärkning lärer sale* des nu fa samma öde, sorn år 1815, att flit* falla.
— I följd af hvad jag sålunda anfört, och med elen öfvertygelse jag eger, om rättvisan orda nödvändigheten deraf, att , för framtiden en gräns sättes för det djupa, redan allt för långvariga lidande, sorn en tryckande på origtiga grunder byggd och ojemt fördelad Bevillning medfört för Jordbruket, Naringarne oell de arbetande Folkclaisernc, kan jag icke godkänna deri föreslagna, bevillningsgrunden efter synbar förmögenhet.
Till dess hufvudgrunder antager jag deremot Herr von Törnes förslag, som, lämpat efter hvarje medborgares beli dilna inkomst, i förhållande till dess förmögenhet och rörelse, i möjligaste målto förenar döra skatfdrpgarides väl med Stittens rätt, Det är efter rpitt begrepp endast under delta vilkor, som eit folk, utan att blifva tryckt, kan äfven med frikostighet lemna hvad Statsinrättningen för sitt bestånd krafver.
Lyckligt det I.and, der ej en från Natia nal viljan af,kihl magt enväldigt bjuder och frar> denna arbitraira magt vinner styrka, till ny omfattning, utan eit fritt och sjelfständigt Folk, gen* om s na ombud beviljar skatt lill Statens under» håll.
Dessa ombud skola da visst alldrig glömma. att de inför Folket äro ansvarige för sina åtgärder, och att detta Folk icke utan en känsla af djup srairta skall en gång återföras till min* nät af de offer man af det fordrat, — Den enskilde Med orgaren i en Constitutionell
Stat livija* således med lugn vid den Lagstiftand© magt®»® 5 6 ISivillningg^Utsiöttets Bettin)anden. beslut; Och i allmen Medborgerlig frihet, och deraf väckt n ed borgerlig atula ligger hvarje Simhalls. medlems säkerhet förvarad; i detta St tens inre helga lif, sorn ingen ostraffad förnärmar I händelse Hbglofl.
Urskottets plurdtet skulle stanna i motsatt öfvertygelse med mits, linh..lier jag vördsamt, att detta mitt yttrande ma till Riksens Högloft.
Stander åtf.lja Utskottets Betänkande i ämnet.
Eric Svenson, uthät sig: Jag Ilar i forsta Afdelningen reserverat mig mot bihr haltandet af nu varande Beviilningsgrunder, och deremot ansi tt de år 1S10 antagne, för tic lämpligaste, såsom med rättvisa och billighet mest f renligt, och till stud fbr denna mitt tanka forrtedt itt Utdsag af Stockholms Stads Taxeringslängd*-!-, so-n upplyser, att en person, hvilken efter sistnämnde Bevillningsgrunder erlagt 95 Rulf, snltrmeri ef. *er i8n års och sednare B-villnincs Förordningar erul ist utgjort 1 R:dr 2? sk.
De tta h r stadgat min öfvertygelse, örn 'företrädet af tHio års JSeviUningS grunder; och jag forenar mig de rföre till alla delar med He"t Uggla G. G., oi h anhåller att mitt anförande till Protomllet, på Forsta afdelningen den alide nästlidne Martti måtte jemte närvarande utdrag af Taxeringslängd dente biläggas Utskottets Betänkande:! till Standerue. * Herr von Ehrenheim förenade sig med Herr TXgglfcl G» Htvillningt TJtdottets Titiilr.ianden. 57 1 en 1 gide Apiil.
H< rr liedman förenade sig, under tillägg, att då Sparbankame sa nyligen vunnit inträde när i Landet, och amågos vara af den nytta neli sa nnclit bidragande atl befrämja sedlighet lins de ringare Folk-c.lasserne, att de sturi åtagit sig d< ras fbrvabning. gjort rict af medborgerligln t oc h allmän välvilja, borde dessa fonder icke t-lltr kunna komma i kriga till beskattning. — — — Så komina alla funder och Cassör i hvad ändamål s-m brist, att erlägga Bevillning, å dt ras inkomst af inlät te Cap täler.
Kmut del sålunda lättade bi slutt t reserverade -ii:
H« TVi/kilian Hultin, nilenius, l.nmi1', Sundius, lein' di ruth, Fryckstedt, Herlitz, unior anhållan, ..tt de Siirskilde amor ni len, son i detta ämne af åt skill.ge bland dc-sse H. rrar ledamöter blifvit ; fleron ide, rn hte f.i åtfölja lindlöf!.
Utskottets Betan k.inde lill Siauderne.
Ve~i siste April. S. 15
Utskotttts. vid"'sista sammanträdet, fattade beslut, angående visse grunder för dea allmänna Bevillnin - Bevillnings-Utskottets Betänkanåtn# gen, anförde Ordföranden, Herr Grefve Lager bjelke, skriftel igen:
Med all aktning för pluralitetens beslut, ined ali skyldig misstro till ofelbarheten af mitt egen mening, måste jag likväl, föranledd af min öfvertygelse, reservera mig emot Höglofl-Utskottens Beslut, att fastighetsegare må af sin egendoms värde afdraga bevislig skuld, samt fordringsegare deremot förpligta?, att på heder och Samvete Uppgifva inkomsten af sine utlante penninge cäpitaler.
Grund idéen för detta nya stadgande, har Uppstått af den ofverklagade olägenheten, att gäl denären icke af sin fordringsegare fått till godo njuta bevillningsafdrag enligt nu gällande Författning.
Visserligen kan gäldenär hädanefter uppgifva deri i hans egendom intecknade skulden, då fordringsegaren icke kan fördölja sin fordran; dén skyldige skall åtnjuta afdrag, och hans borgenär deremot debiteras, men huruvida den forre skall undgå, att sådant ersätta den sednare, Jean hvarken theoretice eller practice förekomma?, Fan hända föreställer man sig, att en skuldsatt, sorn af fruktan för uppsägning nu icke vågar, att af sin fprrjfingsegare yrka Bevillningsafdrag, skall med mindre risque kunna för Taxerings fommi. féen uppgifva siri ointecknade skuld; men dådet nödvändigt hör till bevisningsskyldighefen af denna skuld, att lian sk 11 tillika namngifva långifvaren, fruktår jag att ändamålet icke vinnes, utan fast häldre öfverenskommelse förut sier, att å ii inse håll åsidosätta desse uppgiftet-, hvilken urIgtlåtenhét begge lära anse som oskyldig, enäi SUltef? deruppå intet förlorar.
— Hvad de all* jlevittntngf.Utstatttii Bitänlandtn, manna Cassorna beträffar, sif torde ingen lar»'» tagare kunna beklaga sig ofver, att icke fått beräkna Bevillningsafdrag, sa villa lian eljest för sitt Ian betalt sett procent; igenom det fiya Stadgandet är således för låntagaren in-i genting vunnet, men af det nya förhållandet, att då å ena sidan gäldenären vid Taxering njuter afdrag å sin skuld, nödvändigt å andra sidan fordrhigsegaren derföre skall debitetas, pra eljest Staten icke skall förlora, uppstår den oumgängliga omständigheten, att alla fon, der oell Cassör, till hvad ändamål som hälst, sko a af sina Kantor contribuera, pcb att Be-: villnings-Utskottet icke ens kar; undantaga Försatnlingarnes Fattig-cassor oph Sparbankarne.
Jag förbigår vidlyftigheten af debiteringarne och flera olägenheter, sorn inom Uf skottet blifvit omnämnde.
Mig synes framför allt annat anmärkningsvärd^ att vid denna Lagtima Riksens Ständers Sammankomst, bshofvet alt återställa de rubbade credit foihåb landerne blifvit allmänt erkänclf, borde mart icke genom nya pcb i intet annat Land bur-, skap egande tvångsmedel å Capitalisterne, motverka det man önskar vinna, Oell icke elle? desse medborgare varit lottlpse, enär den drygaste BeviUningen i synnerhet drabbat »lern, förmedelst den stora Sedel-emmisipoen år Penna i min tanka rigtiga erinran, lärer med ett visst anspråk på oväldighet kunna fram* ställas af hvar och en, hvilken lika sorn |ag jipke kominer att för egen del vidkännas em* C» r*vlUningS'Vtikatleta BetanHanäeri. sorgen, att uppgifva räntor af fruktbärande G., pi i a I ■ r. Herr Kuylenstjerna, Hrrr Tham.
Herr Friherre Manderström, Herr Uggla, Garl, Herr Sjöcrona.
Herr Fryckstedt, Herr [Amathus, Herr Daiiitlson och Herr Hernberg, förenade sig med Hert Grefven och Ordföranden.
Herr Hultin uppläste följande Kescrva» tion : E> beskattning, som fantes vid en persons synbara förmögenhet, nr i allt for manga afseende» felagtig och »päliiiig.
Ju nammie
Sia sh. idune träffi hvar och en Medborgares vei klism förmåga att detri bära, ju fulIkom 1 i(i ie blir beska 11 n ings-Sy sterne».
Den, som iner eger, är i tillstånd att till Staten mer utgöra.
Att Stikå en inkomst for 'Maten af vis-a I utgifvare , sorn först räcka behöfvande Ihåniagire penniogar, emot en laglig ranta, katt val synas hillig och rättvis, inett de mangi utvägar, sotn vinn ingid y st ne långifvare vidtag'. att lika fullt ockri pä sina debitorer, kunna för ingen <i 1 forekommas och hiodias.
J.agstiftatt le magiens o msorg, att af ätliga creditoiers lägliga ränta draga någon foule! till St ater», ingifver den tilltagsne penningö vinglare» tusende specuhriotier, att lika fullt preja ilen behöfvande låntagaien, livilka fotr «l er sednare skada honom iner, än det antagna äiliga sätt, sorn all nänna L g n nu tnedgifver.
Om aftjlet ettella» IA»gifvare och Laotagaie får vara fritt, sä jemkar sig all tins; bäst af sig sjeift.
Maugtu fattig Bevillnings UnlnittTs Bftäntcnden. 61 långifvare, såsom enkor och pupiller. livi
Ika knappast kunna lefva af fulla niman, äro I sämre belägenhet, än såfianc- långifvare, sorn lina fi.r <‘H vinna (lerpå.
Lemnäs endast ra I ler::iren rättighet,’ art afräkna Ilevilliiings afdr.get, orri hill sä finner, synes trilla med el vägen vara tagen.
Fordringst garens frivilliga behandlingssätt kan genom lågt väng och ukadt ansvar icke hindås, nog af, om Lagen stadgar, att, i händelse I,intagaren r fi kar i Cone ours tillstånd, Långifv.irtn ovillkorligen fdrpligias, att hista Bevillningsaftlrigel, dock utan bakräkning. utan endast ifrän installel-edagen.
— JSiätot Förmynderskap för giihlentirer i Samhället kunna val Riksens HogItifi, Ständer i-ke åtaga sig.
Hvad den helufvinde Läntagiven IVi vi Ilo t ingall, hor han tvifvelsutan lika fiivilligt uppfylla, eijist sattes lian utur tillstånd, att fä
Ian, och äfventyra!- att räka ut för ett vingleri af J,angifvare, som mer skadar, tio gagnar.
Statens forl genhet kin ej vari sä stor, att ilen af svagt lönade Tjensteman, af f Ilig cassör* små utlänte C.ipitaler, äf Kostalls jördens högre beskattande, un dt n sjelfcgande jorden, skall söka si 11 inkomst.
Min lanke ar, ;ut de Cassör, sorn hora lill Forsaml.ng.nies fa’t ig försörjnings anstalter, fattige birn* undervisning.
Curhus Iniäitningar, Sparbanker, Stipendier vid Läroverken sjö t Kyrkornas medel, hora Infrias i fr. n Hevi I Ininga eilaggande.
Alla inteckuide fordringar, som dylika Cassör ega, hvilka icke till deras liela Inlopp uppgå till iooa iR:dr ILnco, ina ingalunda förpligta» t.II någon Uevillnings godtgörande.
JJäxigentMO {»svara» 4# é> Beviiinings-Utskottei»
Éetäniåndem ringare Capitaler och Fonder, af hvilka den nödlidande och obérrieri tade njuter understöd, ofUbbade öch titan ali minskning.
Ingen Tjenste* tnan, sorn har mindre ali 3°ö R:dr ldh, bni: bära någon Bevillning.
Denna ringa inkomst» sorn han i ock för siii tjenst njuter tili bärgning öch lifsuppehälle är Visserligen icke störte» ari lian tnycket välj äfven thed tifell hästa sparsam» het, densamma för sine nödvändigaste behof bilf hafVa rätt att fullt få påräkna Och använda; Herr Fellenius fofheilull sig, att framdeles skriffel igen få afgifva sin reservation, men före* hade sig emedlertid med Herr Grefven och Ord» förandet) deruti, att Fattig Cassör och ändra ad pios UsUs ansiagne foiidef bora Vara fria fråri Bevillning; Herr Lnlnér yttradei Såsom .Ledamot uti Höglofl.
BeviliningS» Utskottet har jag thed verkelig ledsnad funnit» det mari, vid uppgörandet af grunderne för deri Alimätinä Bevil in ingeri, ansett nödigt föreslå Bfl Vilirting äf alla pttbliqUe Cassör» tittin att dervid alise sig böra undantaga F örSä tn I i tiga fries små f.Utrg-cassor» ellef sådané smärre fonder» sorn för fattige harns Undervisning genom priVatofUtri Välgörenhet och Föfsamlingarnes bidrag tillkommit.
Jag har icke kunnat underlåta» att lika med de fleste af mine Herrar Stånds Broder uti Samilia Utskott flere gånger yttra miné tahkaf mot fett sådänt Förslag, samt tillika visa det Obilliga bell i mitt tycke småaktiga derutinnan; meri alltid förgäfves.
Det förekommer hlig, sorn skullfe fnan vilja, på detta sätt» åtkomma dett iilla» fö# Bevillninga-Utstoitets BeiUniandtn. é| att Jpreftc-r så mycket säkrare komma åt det stora, och man har icke otydligéri låtit förstå, att om titan på sätt, sorn ini förra BevillningFörordningen skedt, Ilai vid gjorde ett undantag af så kallade fromma stiftelser, hade man att lie fara, det vid Bevillningens utgörande* allt för myckel skulle komma lindet denna benämning.
Vinsten, sorn det Allmänna gör genom förstnämnde små Cassors beskattning, Mifver i sanning icke betyd nde och forlusten af Bevilliiings procenten, som fdr dem kommer att frambäras, kan fdr hvardera af de samma icke blifva synneé? ligt kännbar; trien det obehagliga, ja — jag ma säga, sårande, är härvid lietta i att då vid de Bevillningar och gärdet* sorn i uddens tid under Konung Carl Xlldes Regering fdréskrefvos
Och utgjordes, alltid ett undantag skedde af fattigfdrsorjningsfonderne.
Men nu — då Cud ske lof ingen nöd eller fara är å färdd, skall man villja i BeskatiningsVägen åtkomma sådane srnå beredda tillgångar for de fattige.
Jag anhåller derföre bdmjUkast att denna mili reservation* tillika med hvait jag förut anfort uti ämnet* må genom Protocolls utdrag få åtfölja flög Respective Utskottets utlåtande Om BeVil liiingsgitlriderne till Samtlige Hdglofl.
Riks Stånden.
Herr von Qvanten förenade sig i frågan om Fattigcassor med Medlemmarne af Högvördige Prest-Ståndet, i så måtto, att harl ansåg dylikä Cassör, sorn ej hade en fond, af Étt TusendU Riksdaler, böra vara fria fru il Bevillning, Herr von Ehrenheim anmärkte, ätt då* ibland åhdre skal fdr ded gjorde reservation emot dl» 64 Bevillning*- U:$Hotlets Betänkan'm. rr-rt beskattning af
Cl !j>!la!<r-r. afven blifvit anfort, alf nan ti< ri finner rit lii in! c-r att kunna befria f utif C.issfir och sparliatikt r, emedan Stater! deci genom skulle förlora ersättning for (ht afdrag lantag iren ejon, f, r jag <rinra, att rt nom »linet beskattning af capitaine vinner Staten 50 pio » nt. emot hvid af fastiglnti-u -ingår. hv.tforc m g synes, att ffngt ifrån att hind» r f r i fr g »varan» de undantag af denna kr skattning u| plou m» r, torde den snarare bereda. möjligheten, att n e Irifva vis^a undantar, utan ali dt rigel om sorn hitintills skult, Inga orättvisa mot neron enskildt, sorn hift 1j n i sadan»- Caesor.
Or h f; r j g härjemte* bifoga en e.dcu'e (' it.
A k sorn upplys r f til iII.»odet, samt aulia!!» r att hvad j g ntt anfort nftte f.i åtfölja reservationen ti'l Riksens Hoglofl.
Stahult r. Herr Sundins instämde itc! Herr Grefven och Ördforan leii, samt Herrik Hul i' 1 och 1.1 1.111111, och resetveru'e
Sg dvrj inte ( irot b» sitt It t 011 beskattning al
Fr is milit garrn « Fattig ea-t sor och alla fromma stift» I-t r.
Ihrr IVr.khh.d c»u.form» rade sjg n ed H» rr Grefven och Ordf*.ratt t< n, men vtrade sig tikka finna incot.s» queitce i k» slutit 011 af r es le viljandet fi r skulde r, och bia» haltande
I ka fullt af dtn sii k — — — Oell sorn Ju således vun nit, så lömner
In täukand» t anga» tide cn ofverflod# afgift, tift anses såsom bifallet.
Emot Bevillnings-Utskottets Betänkanden. 65 Emot detta beslut reserverade sig Herr Strähle, Herr von Ehrenheim och Herr Vijkman, med begäran, att deras reservationer mätte bi-- fogas Höglofl.
Utskottets Betänkande till Respective Riksstånden.
Den 24 April* S- H.
Vid justeringen af protocollet förden. ig‘de dennes aflemnade Herr Fellenius en reserVation, som upplästes så lydande:
Ehuru jag vid inrättningen af den voterings proposition, hvarigenom det Högloll.
Utskottets beslut om förehafd fråga nu är afgjord, gjorde den anmärkning, att uti contra propositionen borde, i stället för Församlingarnes Fattig.Cassör, intagas Cassör för fromma Stiftelser, i stöd af förut af mig gjord framställning, att med fattigCassor borde förstås icke blott Kyrkornes eller Församlingarnes, utan ock de egentligen så kallade kyrko-cassorne, äfvensom Schöl cassör, Stipend i i-fonder, Hospitals, Lazaretts- och C urhus* fonder, Enke-cassor och Krigsmanshus-Fonder, och jag vågar tro denna anmärkning vara förenlig med 54 §. af Riksdags-Ordningen, förbigår jag dock, att dervid vidare något anföra, men det är vid sjelfva hufvudsaken, som jag vördsamt får reservera mig.
Jag har vid detta måls behandling yttrat, att någon sådan förlägenhet, hvarom eljest så mycket klagas, icke måtte vara Sjh*Kt till Rikt, St, Pr*t, XJJp 5'ts S*nlt k, 66 Bevillnings-Utskottets Betänkandtn. för handen, att fonder för Fattig-cassor, eller som jag den uppräknat, hörande till fromma stiftelser, nödvändigt böra beskattas; att
Bevillnings-sumnian med detta undantag har hitintills utgått, och att detta undantag icke kan verka någon felagtighet i Författningen, hälst de, sorn innehafva lån Utur dessa Cassör, icke lära kunna för ett nekat afdrag skull, hädanefter mera än förut, då de vid sin låne-förmån bibehållas, anse sig oförrättade.
— Kyrko-Cassor hafva dessutom, jemte Församlingarnes större och mindre bidrag, sin egentliga fond ifrån den vin- oeh byggnadssäd, Sorn Staten för dem anslagit; men om otillräckligheten deraf vittna de många collecter och stamböcker, sorn för kyrkobyggnader årligen öfver Iliket uppbäras.
De öfrige Cassornes till. stånd är äfven nogsamt kändt, att någon skärf derutur skulle kunna -synas böra fråntagas.
— Fattigvård är en upplyst och Välgörande Nations pligt, äfven vid detta Riksmöte anmanad och påkallad.
Uselheten behöfver sitt nödbröd, den meddellöse ynglingen sin penning, sjuklingen sitt läkemedel, den misslottade sin omvårdnad, enkan sin nödhjelp, och den vid fosterjordens försvar ledbrutne och bräcklige sin hugnad.
— Jag följer min öfvertygelse och min pligt och tror mig bäst ansvara inför de Committenter, som lemnat mig sitt förtroende, då jag förklarar mig högtideligen emot detta beskattnings-system, och i ödmjukhet anhåller, att denna min vördsamma reservation får det Höglofl.
Utskottets Betänkande till Riks-Stånden åtfölja. Bevillnings-Utskottets Betänkanden. 67
Den 28:ste Ap-‘il. S. D. Herr Arnell reserverade sig mot dea af Högloft.