Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sammalunda ock de öfverste Presterna gjorde spe af honom emellan sig, med de Skriftlärda, och sade: Androm hafver han hulpit, sig sjelfvom kan han icke hjelpa.
Christus, Israels Konung, stige nu neder af korset, att vi måtte det se, och tro.
Och de der korsfäste voro med honom, försmädde honom ock.
Och i sjette timman vardt ett mörker öfver allt landet, till nionde timman.
Och i nionde timman ropade Jesus med höga röst, sägandes: Eloi, Eloi, Lamma Sabachthani?
det är uttydt: Min Gud, min Gud, hvi hafver du öfvergifvit mig?
Och somlige, de der när stodo, och hörde det, sade: Si, Eliam kallar han.
Så lopp en till med en svamp, uppfylldan med ättiko; den satte han på en rö, och böd honom dricka, och sade: Håll, låt se, om Elias kommer, till att taga honom neder.
Då ropade Jesus med höga röst, och gaf upp andan.
Och förlåten i templet remnade i tu stycke, ifrån öfverst och neder igenom.
Då höfvitsmannen, som stod der när gentemot honom, såg att han med ett sådant rop gaf upp andan, sade han: Sannerliga var denne mannen Guds Son.
Och voro ock qvinnor der, som långt ifrå detta skådade; ibland hvilka var Maria Magdalena, och Maria, litsle Jacobs och Jose moder, och Salome.
Hvilka ock, medan han var i Galileen, hade följt honom, och tjent honom; och många andra, som med honom uppfarit hade till Jerusalem.
Då aftonen kom, efter det var tillredelsedagen, den som går före Sabbathen,
Kom Joseph, bördig af den staden Arimathia, en ärlig rådherre, den ock vänte efter Guds rike; han tog sig dristighet till, och gick in till Pilatum, och beddes af honom Jesu lekamen.
Då förundrade Pilatus, att han allaredo var död; och kallade till sig höfvitsmannen, och frågade, om han länge sedan död var.
Och då han det förnummit hade af höfvitsmannenom, gaf han Joseph lekamen.
Och han köpte ett linkläde, och tog honom ned, och svepten uti linklädet, och lade honom ned uti ena graf, som uthuggen var uti ett hälleberg; och välte en sten för grafvenes dörr.
Men Maria Magdalena och Maria Jose sågo till hvart han lades.
Och då Sabbathen framgången var, köpte Maria Magdalena, och Maria Jacobi, och Salome, välluktande krydder, på det de skulle komma och smörja honom.
Och på den ena Sabbathen kommo de till grafvena, ganska bittida, då solen uppgick;
Och sade emellan sig sjelfva: Ho skall välta oss stenen ifrå grafvenes dörr?
Och då de sågo till, sågo de stenen vara afvältad, den ganska stor var.
Och när de ingångne voro uti grafvena, sågo de en ung man sittandes på högra sidon, klädd i ett sidt hvitt kläde; och de vordo förfärada.
Men han sade till dem: Varer icke förfärada; I söken Jesum af Nazareth, som korsfäst var; han är uppstånden, han är icke här; si rummet, der de hade lagt honom.
Men går bort, och säger hans Lärjungar, och Petro, att han går fram för eder uti Galileen; der skolen I få se honom, såsom han eder sagt hafver.
Och de gingo hasteliga derut, och flydde ifrå grafvene; ty dem var bäfning och häpenhet påkommen; icke heller sade de något för någrom, ty de räddes.
Men när Jesus uppstånden var om morgonen, på första Sabbathsdagen, syntes han först Marie Magdalene, af hvilka han sju djeflar utdrifvit hade.
Hon lopp bort, och bådade dem som plägade vara med honom, de der sörjande och gråtande voro.
Och de samme, när de hörde att han var lefvandes, och var sedder af henne, trodde de intet.
Derefter, då två af dem vandrade ut åt landsbygden, syntes han dem uti en annor skepelse.
Och de gingo ock bort, och bådade det dem androm; och de trodde icke heller dem.
Sedan, när de ellofva såto till bords, syntes han dem, och förekastade dem deras otro och hjertas hårdhet, att de icke trott hade dem, som hade sett honom vara uppstånden;
Och sade till dem: Går ut i hela verldena, och prediker Evangelium allom kreaturom.
Den der tror, och blifver döpt, han skall varda salig; men den der icke tror, han skall varda fördömd.
Men dem, som tro, skola dessa tecken efterfölja: genom mitt Namn skola de utdrifva djeflar; de skola tala med nya tungor;
De skola fördrifva ormar; och om de dricka något det dödeligit är, skall det dem intet skada; på de kranka skola de lägga händerna, så varder det bättre med dem.
Då nu Herren Jesus med dem talat hade, vardt han upptagen i himmelen, och sitter på Guds högra hand.
Men de gingo ut, och predikade allestäds; och Herren verkade med dem, och stadfäste ordet med efterföljande tecken.
Efter månge hafva tagit sig före att beskrifva de ting, som ibland oss aldravissast äro;
Såsom de oss sagt hafva, som af begynnelsen det med sin ögon sågo, och sjelfve en del voro af det de sade; Syntes ock mig, sedan jag af begynnelsen all ting granneliga utfrågat hafver, ordenteligen skrifva dig till, min gode Theophile; Att du må förfara vissa sanningen om de stycker, der du om undervister äst.
Uti Herodis, Judee Konungs, tid, var en Prest, utaf Abie skifte, benämnd Zacharias; och hans hustru, af Aarons döttrar, benämnd Elisabet.
De voro både rättfärdige för Gud, vandrande i all Herrans bud och stadgar ostraffeliga.
Och de hade inga barn; ty Elisabet var ofruktsam, och både voro de framlidne i sin ålder.
Så begaf det sig, då han i sitt skifte skulle hålla sitt Prestaämbete för Gudi,
Efter Presterskapets sed, och det föll på honom, att han skulle upptända rökelse, gick han in i Herrans tempel; Och allt folket var utantill, och bad, så länge rökelsen skedde.
Så syntes honom Herrans Ängel, ståndandes på högra sidon vid rökaltaret.
Och Zacharias vardt förskräckt, då han såg honom, och en räddhåge föll öfver honom.
Så sade Ängelen till honom: Var icke förfärad, Zacharia; ty din bön är hörd, och din hustru Elisabet skall föda dig en son, hvilkens namn du skall kalla Johannes.
Och dig skall varda glädje och fröjd; och månge skola fröjdas af hans födelse;
Ty han skall varda stor för Herranom; vin och starka drycker skall han icke dricka; och skall straxt i moderlifvet uppfylld varda med den Helga Anda; Och han skall omvända många af Israels barn till Herran, deras Gud.
Och han skall gå för honom, med Elie anda och kraft, till att omvända fädernas hjerta till barnen, och de ohöriga till de rättfärdigas snällhet; och göra Herranom ett beredt folk.
Då sade Zacharias till Ängelen: Hvaraf skall jag detta veta?
Ty jag är gammal, och min hustru är framliden i åldren.
Ängelen svarade, och sade till honom: Jag är Gabriel, som står i Guds åsyn, och är utsänd till att tala dig till, och båda dig denna goda tidenden.
Och si, du skall varda mållös, och skall intet kunna tala, intill den dagen, då detta sker; derföre, att du icke trodde minom ordom, hvilke skola fullkomnad varda i sin tid.
Och folket förbidde Zachariam, och förundrade sig, att han så länge dvaldes i templet.
Men då han utgick, kunde han intet tala med dem; och så förmärkte de, att han hade sett någon syn i templet; och han tecknade dem, och blef mållös.
Och det begaf sig, då hans ämbetsdagar ute voro, gick han hem i sitt hus.
Och efter de dagar vardt hans hustru Elisabet hafvandes; och fördolde sig i fem månader, och sade:
Så hafver nu Herren gjort med mig, i de dagar, då han såg till mig, på det han skulle borttaga min försmädelse ibland menniskorna.
Uti sjette månaden vardt Gabriel Ängel utsänd af Gudi, uti en stad i Galileen, benämnd Nazareth;
Till en jungfru, som förlofvad var enom man, hvilkens namn var Joseph, af Davids hus; och jungfrunes namn Maria.
Och Ängelen kom in till henne, och sade: Hel, full med nåd!
Herren är med dig; välsignad du ibland qvinnor.
Då hon såg honom, vardt hon förfärad af hans tal, och tänkte uppå, hurudana helsning detta var.
Då sade Ängelen till henne: Frukta dig icke, Maria; ty du hafver funnit nåd för Gudi.
Si, du skall afla i ditt lif, och föda en son, hvilkens Namn du skall kalla JESUS.
Han skall varda stor, och kallas dens Högstas Son; och Herren Gud skall gifva honom hans faders Davids säte;
Och han skall vara en Konung öfver Jacobs hus i evig tid; och på hans rike skall ingen ände vara.
Då sade Maria till Ängelen: Huru skall detta tillgå?
Ty jag vet af ingen man.
Ängelen svarade, och sade till henne: Den Helge Ande skall komma öfver dig, och dens Högstas kraft skall öfverskygga dig; derföre ock det Helga, som af dig födt varder, skall kallas Guds Son.
Och si, Elisabet, din fränka, hafver ock aflat en son i sin ålderdom; och detta är sjette månaden åt henne, som hetes vara ofruktsam;
Ty för Gud är ingen ting omöjelig.
Då sade Maria: Si, Herrans tjenarinna; varde mig efter ditt tal.
Och Ängelen skiljdes ifrå henne.
Uti de dagar stod Maria upp, och gick i bergsbygdena med hast, uti Jude stad;
Och kom uti Zacharie hus, och helsade Elisabet.
Och det begaf sig, då Elisabet hörde Marie helsning, sprang barnet uti hennes lif.
Och Elisabet vardt uppfylld med den Helga Anda;
Och hon ropade med höga röst, och sade: Välsignad du ibland qvinnor, och välsignad dins lifs frukt.
Och hvadan kommer mig detta, att mins Herras moder kommer till mig?
Si, då rösten af dine helsning kom i min öron, sprang barnet af glädje i mitt lif.
Och salig äst du, som trodde; ty all ting varda fullbordad, som dig sagd äro af Herranom.
Och Maria sade: Min själ prisar storliga Herran;
Och min ande fröjdar sig i Gudi, minom Frälsare; Ty han hafver sett till sine tjenarinnos ringhet: Si, härefter varda all slägte mig saliga kallande.
Ty den Mägtige hafver gjort mägtig ting med mig, och hans Namn är heligt;
Och hans barmhertighet varar ifrå slägte till slägte, öfver dem som frukta honom.
Han hafver bedrifvit magt med sinom arm, och förskingrat dem, som högfärdige äro uti deras hjertas sinne.
De mägtige hafver han satt af sätet, och uppsatt de ringa.
De hungriga hafver han med god ting uppfyllt, och de rika hafver han låtit tomma blifva.
Han hafver upptagit sin tjenare Israel, tänkande på sina barmhertighet;
Såsom han sagt hafver till våra fäder, Abraham och hans säd, till evig tid.
Och Maria blef när henne vid tre månader; och gick så hem i sitt hus igen.
Så vardt då Elisabet tiden fullbordad att hon skulle föda, och hon födde en son.
Och hennes grannar och fränder fingo höra, att Herren hade gjort stor barmhertighet med henne, och fröjdade sig med henne.
Och det begaf sig, på åttonde dagen kommo de till att omskära barnet; och kallade honom, efter hans fader, Zacharias.
Då svarade hans moder, och sade: Ingalunda; men han skall heta Johannes.
Då sade de till henne: Uti dine slägt är ingen, som hafver det namnet.
Så tecknade de hans fader, hvad han ville kalla honom.
Och han äskade ena taflo, der han uti skref, sägandes: Johannes är hans namn; och alle förundrade sig derpå.
Och straxt öppnades hans mun, och hans tunga; och han talade, lofvandes Gud.
Och stor fruktan kom öfver alla deras grannar; och ryktet om allt detta gick ut öfver alla Judiska bergsbygdena.
Och alle de, som det hörde, sattet i sitt hjerta, sägande: Hvad månn varda utaf detta barnet?
Ty Herrans hand var med honom.
Och hans fader Zacharias vardt uppfylld med den Helga Anda, propheterade, och sade:
Lofvad vare Herren, Israels Gud; ty han hafver besökt och förlossat sitt folk; Och hafver upprättat oss salighetenes horn, uti sins tjenares Davids hus; Såsom han i förtiden talat hafver, genom sina helga Propheters mun; Att han skulle frälsa oss ifrå våra ovänner, och utur allas deras hand, som hata oss; Och bevisa barmhertighet med våra fäder, och minnas på sitt helga Testamente; Och på den ed, som han svorit hafver vårom fader Abraham, att gifva oss; Att vi, frälste utur våra ovänners hand, måtte honom tjena utan fruktan; I helighet och rättfärdighet, för honom, i alla våra lifsdagar.
Och du barn skall kallas dens Högstas Prophet; du skall gå för Herranom, till att bereda hans vägar;
Och gifva hans folke salighetenes kunskap, till deras synders förlåtelse; Genom vår Guds innerliga barmhertighet, genom hvilken uppgången af höjdene hafver oss besökt; Till att uppenbaras dem, som sitta i mörkret och dödsens skugga, och styra våra fötter på fridsens väg.
Och barnet växte upp, och stärktes i Andanom; och vistades i öknene, till den dagen han skulle framkomma för Israels folk.
Det begaf sig i den tiden, att af Kejsar Augusto utgick ett bud, att all verlden skulle beskattas;
Och denna beskattning var den första, och skedde under den höfdingen öfver Syrien, Cyrenio.
Och de gingo alle, hvar uti sin stad, till att låta beskatta sig.
Så for ock Joseph upp af Galileen, af den staden Nazareth, in uti Judiska landet, till Davids stad, som heter BethLehem; ty han var af Davids hus och slägt;
På det han skulle låta beskatta sig, med Maria, sin trolofvada hustru, hvilken hafvandes var.
Så begaf sig, medan de voro der, vordo dagarna fullbordade att hon skulle föda.
Och hon födde sin förstfödda Son, och svepte honom i lindakläder, och lade honom neder i en krubbo; ty dem var icke rum i herbergena.
Och i den samma ängden voro någre herdar, de der vakade, och höllo vård om nattena öfver sin hjord.
Och si, Herrans Ängel stod när dem, och Herrans klarhet kringsken dem; och de vordo storliga förfärade.
Och sade Ängelen till dem: Varer icke förfärade; si, jag bådar eder stor glädje, hvilken allo folkena vederfaras skall;
Ty i dag är eder födder Frälsaren, som är Christus Herren, i Davids stad.
Och detta skall vara eder för tecken: I skolen finna barnet svept i lindakläder, nederlagdt i en krubbo.
Och straxt vardt med Ängelen ett stort tal af den himmelska härskaran, de der lofvade Gud, och sade:
Ära vare Gud i höjdene, och frid på jordene, och menniskomen en god vilje.
Och det begaf sig, att Änglarna foro ifrå dem upp i himmelen, och herdarna begynte säga emellan sig: Låter oss nu gå till BethLehem, och se det som vi hafve hört skedt vara, det Herren oss uppenbarat hafver.
Och de gingo hasteliga, och funno Maria, och Joseph, och barnet nederlagdt i krubbon.
Och då de det sett hade, beryktade de ut hvad dem sagdt var om detta barnet.
Och alle, de det hörde, förundrade sig på de ting, som dem sagd voro af herdarna.
Men Maria gömde all dessa ord, betraktandes dem i sitt hjerta.
Och herdarna gingo tillbaka igen, prisade och lofvade Gud öfver allt det de hört och sett hade, såsom dem sagdt var.
Och då åtta dagar voro framgångne, att barnet skulle omskäras, kallades hans Namn JESUS; hvilket så kalladt var af Ängelen, förr än han aflad vardt i moderlifvet.
Och då deras renselsedagar voro fullkomnade, efter Mose lag, hade de honom till Jerusalem, på det de skulle bära honom fram för Herran;
Såsom skrifvet är i Herrans lag: Allt mankön, som först öppnar moderlifvet, skall kallas heligt Herranom; Och på det de skulle offra, såsom sagdt var i Herrans lag, ett par turturdufvor, eller två unga dufvor.
Och si, i Jerusalem var en man, benämnd Simeon, och den mannen var rättfärdig och gudfruktig, och vänte efter Israels tröst; och den Helge Ande var med honom.
Och han hade fått svar af den Helga Anda, att han icke skulle se döden, utan han hade sett tillförene Herrans Christ.
Och han kom af Andans tillskyndelse i templet.
Och föräldrarna båro in barnet Jesum, att de skulle göra för honom, såsom sedvänja var i lagen.
Då tog han honom i sin famn, och lofvade Gud, och sade:
Herre, nu låter du din tjenare fara i frid, efter som du sagt hafver; Ty min ögon hafva sett dina salighet; Hvilka du beredt hafver för allo folke; Ett Ljus till Hedningarnas upplysning, och ditt folk Israel till pris.
Och Joseph och hans moder förundrade sig på det, som sades om honom.
Och Simeon välsignade dem, och sade till Maria, hans moder: Si, denne är satt till ett fall och uppståndelse mångom i Israel, och till ett tecken, hvilko emot sagdt varder.
Ja, ett svärd skall ock gå igenom dina själ, på det mång hjertans tankar skola uppenbaras.
Och der var en Prophetissa, benämnd Hanna, Phanuels dotter, af Assurs slägte; hon var kommen till en stor ålder, och hade lefvat i sju år med sin man, ifrå sin jungfrudom;
Och var nu en enka, vid fyra och åttatio år; hon kom aldrig bort utu templet, tjenandes Gudi, med fasto och böner, natt och dag.
Hon kom ock dertill i samma stundene, och prisade Herran; och talade om honom till alla dem, som i Jerusalem vänte förlossning.
Och då de all ting fullbordat hade efter Herrans lag, drogo de in i Galileen igen, uti sin stad Nazareth.
Men barnet växte upp, och förstärktes i Andanom, och uppfylldes med vishet; och Guds nåd var med honom.
Och hans föräldrar gingo årliga till Jerusalem, till Påskahögtiden.
Och då han vardt tolf åra gammal, och de uppfarne voro till Jerusalem, efter högtidenes sedvänjo;
Och de fullkomnat hade dagarna, och gingo hem igen, blef pilten Jesus qvar i Jerusalem, och Joseph och hans moder visste der intet af.
Men de mente, att han var i sällskapet, och de gingo ena dagsled, och sökte honom ibland fränder och vänner.
Och då de icke funno honom, gingo de till Jerusalem igen, och sökte honom.
Så begaf det sig, efter tre dagar funno de honom i templet, sittandes midt ibland de lärare, hörandes dem, och frågandes dem;
Och alle, de honom hörde, förskräckte sig öfver hans förstånd och svar.
Och då de sågo honom, förundrade de sig; och hans moder sade till honom: Min Son, hvi gjorde du oss detta?
Si, din fader och jag hafve sökt efter dig sörjande.
Och han sade till dem: Hvad är det, att I sökten mig?
Vissten I icke, att uti de stycker, som min Fader tillhöra, bör mig vara?
Och de förstodo icke ordet, som han med dem talade.
Och så for han ned med dem, och kom till Nazareth, och var dem underdånig; men hans moder gömde all dessa ord uti sitt hjerta.
Och Jesus växte till i visdom, ålder och nåde, för Gud och menniskor.
Uti femtonde årena af Tiberii Kejsaredöme, då Pontius Pilatus var landshöfding i Judeen, och Herodes var Tetrarcha i Galileen, och Philippus, hans broder, Tetrarcha i Itureen, och i den ängden Trachonitis, och Lysanias Tetrarcha i Abilene;
Under de öfversta Presterna Hannas och Caiphas, kom Guds befallning till Johannes, Zacharie son, i öknene.
Och han kom i alla den ängden vid Jordan, och predikade bättringenes döpelse, till syndernas förlåtelse;
Såsom skrifvet är i den boken af Esaie Prophetens ordom, den der säger: Uti öknen är en ropandes röst: Bereder Herrans väg; görer hans stigar rätta.
Alla dalar skola uppfyllas, och all berg och backar skola förnedras; och det krokot är, skall rätt varda, och det ojemnt är, skall vändas i släta vägar;
Och allt kött skall se Guds salighet.
Så sade han då till folket, som utgick till att döpas af honom: I huggormars afföda, ho hafver eder föregifvit, att I undkomma skolen den tillkommande vrede?
Görer fördenskull tillbörlig bättrings frukt; och tager eder icke före att säga vid eder sjelf: Vi hafve Abraham till fader; ty jag säger eder: Gud är mägtig uppväcka Abrahe söner af dessa stenar.
Och nu är allaredo yxen satt till rotena på trän; hvart och ett trä, som icke bär goda frukt, varder afhugget, och kastadt i elden.
Och folket frågade honom, sägande: Hvad skole vi då göra?
Svarade han, och sade till dem: Den der två kjortlar hafver, han gifve den som ingen hafver; och den der mat hafver, göre sammalunda.
Så kommo ock de Publicaner, till att döpas, och sade till honom: Mästar, hvad skole då vi göra?
Sade han till dem: Kräfver icke mer ut, än eder förelagdt är.
Frågade ock krigsmän honom, sägande: Hvad skole då vi göra?
Sade han till dem: Görer ingom öfvervåld och orätt, och låter eder nöja åt edor lön.
Så begynte då folket hafva en gissan, och alle tänkte i sin hjerta om Johanne, om han icke var Christus.
Då svarade Johannes, och sade till alla: Jag döper eder i vatten; men en varder kommandes, som starkare är än jag, hvilkens skoremmar jag icke värd är att upplösa; han skall döpa eder med den Helga Anda, och med eld;
Hvilkens kastoskofvel är uti hans hand, och han skall rensa sin loga, och församla hvetet uti sina lado; men agnarna skall han uppbränna uti evig eld.
Och mång annor stycke förmanade han, och predikade för folket.
Då Herodes Tetrarcha vardt straffad af honom, för Herodias, sins broders Philippi hustrus, skull, och för allt det onda, som Herodes gjorde;
Öfver allt detta lade han Johannem i häktelse.
Och det begaf sig, då allt folket lät sig döpa, och Jesus vardt ock döpt, och bad, öppnades himmelen.
Och den Helge Ande kom ned i lekamlig hamn, såsom en dufva, på honom; och en röst kom af himmelen, som sade: Du äst min älskelige Son; uti dig behagar mig.
Och Jesus begynte vara vid tretio år; och han vardt hållen för Josephs son, hvilken var Eli son;
Hvilken var Matthats son; hvilken var Levi son; hvilken var Melchi son; hvilken var Janna son; hvilken var Josephs son; Hvilken var Mattathie son; hvilken var Amos son; hvilken var Naums son; hvilken var Esli son; hvilken var Nagge son; Hvilken var Maaths son; hvilken var Mattathie son; hvilken var Semei son; hvilken var Josephs son; hvilken var Juda son; Hvilken var Johanna son; hvilken var Rhesa son; hvilken var Zorobabels son; hvilken var Salathiels son; hvilken var Neri son; Hvilken var Melchi son; hvilken var Addi son; hvilken var Kosams son; hvilken var Elmodams son; hvilken var Ers son; Hvilken var Jose son; hvilken var Eliezers son; hvilken var Jorims son; hvilken var Matthats son; hvilken var Levi son; Hvilken var Simeons son; hvilken var Juda son; hvilken var Josephs son; hvilken var Jonans son; hvilken var Eliakims son; Hvilken var Melea son; hvilken var Mainans son; hvilken var Matthatha son; hvilken var Nathans son; hvilken var Davids son; Hvilken var Jesse son; hvilken var Obeds son; hvilken var Boas son; hvilken var Salmons son; hvilken var Naassons son; Hvilken var Aminadabs son; hvilken var Arams son; hvilken var Esroms son; hvilken var Phares son; hvilken var Juda son; Hvilken var Jacobs son; hvilken var Isaacs son; hvilken var Abrahams son; hvilken var Thara son; hvilken var Nachors son; Hvilken var Saruchs son; hvilken var Ragua son; hvilken var Phalegs son; hvilken var Ebers son; hvilken var Sala son; Hvilken var Cainans son; hvilken var Arphaxads son; hvilken var Sems son; hvilken var Noe son; hvilken var Lamechs son; Hvilken var Mathusala son; hvilken var Enochs son; hvilken var Jareds son; hvilken var Maleleels son; hvilken var Cainans son; Hvilken var Enos son; hvilken var Seths son; hvilken var Adams son; hvilken var Guds.
Sedan gick Jesus ifrå Jordan igen, full med den Helga Anda, och vardt hafder af Andanom uti öknena;
Och frestades i fyratio dagar af djefvulen, och åt intet i de dagar; utan då de ändade voro, sedan hungrade honom.
Då sade djefvulen till honom: Äst du Guds Son, så säg till denna stenen, att han varder bröd.
Då svarade Jesus, och sade till honom: Det är skrifvet: Menniskan lefver icke allenast af bröd, utan af hvart och ett Guds ord.
Och djefvulen hade honom på ett högt berg, och viste honom all rike i verldene, uti ett ögnablick.
Och djefvulen sade till honom: Dig vill jag gifva all denna magten, och deras härlighet; ty de äro mig i händer gifven, och hvem jag vill, gifver jag dem.
Vill du nu falla ned, och tillbedja mig, så skola de all höra dig till.
Jesus svarade, och sade till honom: Gack bort ifrå mig, Satan; ty det är skrifvet: Din Herra Gud skall du tillbedja, och honom allena skall du dyrka.
Och hade han honom till Jerusalem, och satte honom uppå tinnarna af templet, och sade till honom: Äst du Guds Son, så gif dig här nedföre.
Ty det är skrifvet: Han skall befalla sina Änglar om dig; att de skola förvara dig;
Och bära dig på sina händer, att du icke stöter din fot emot stenen.
Då svarade Jesus, och sade till honom: Det är sagdt: Du skall icke fresta Herran din Gud.
Och sedan djefvulen hade fullkomnat all frestelsen, for han ifrå honom till en tid.
Och Jesus kom, genom Andans kraft, in i Galileen igen; och ryktet gick ut om honom i all den ängden deromkring.
Och han lärde i deras Synagogor, och vardt prisad af allom.
Och han kom till Nazareth, der han uppfödder var; och gick om Sabbathsdagen in i Synagogon, som hans sedvänja var, och stod upp, och ville läsa.
Då vardt honom fången Esaie Prophetens bok; och då han lät upp bokena, fann han det rummet, der skrifvet står:
Herrans Ande är öfver mig, derföre att han hafver smort mig; till att förkunna Evangelium dem fattigom hafver han sändt mig, till att läka de förkrossada hjerta; till att predika de fångar frihet, och dem blindom syn, och dem sönderslagnom förlossning; Till att predika Herrans behageliga år.
Sedan lade han boken tillhopa, och fick tjenarenom, och satte sig; och allas deras ögon, som i Synagogone vore, aktade på honom.
Då begynte han till att säga till dem: I dag är denna Skrift fullbordad för edor öron.