Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
H o n fäste det kring halsen utanpå klädningen och stod hänryckt inför sin egen bild.
Sedan frågade hon, ängslig och tvekande: » Kan du låna mig detta — endast detta? » » Ja, så gärna! » Hon föll sin väninna om halsen, slöt henne häftigt till sig och skyndade sedan bort med sin skatt.
Festdagen var inne.
Fru Loisel väckte allmän beundran.
H o n var vackrare än alla andra, elegant, behaglig, strålande af glädje.
Hon var föremål för alla herrarnes blickar, de frågade, hvem hon var, och täflade om att få bli presenterade.
Alla ville dansa med henne.
Hon väckte äfven ministerns upp- märksamhet.
Hon dansade med ifver och hänförelse, be- rusad af nöjet, utan att längre ha tanke för någonting, krönt med skönhetens segerkrans, omgifven af den glans, som framgången för- länar, liksom insvept i en sky af lycka genom all denna h y l l n i D g och beundran, alla dessa vaknande begär, hela denna fullkomliga seger — så ljuf för ett kvinnohjärta.
Vid fyratiden på morgonen for hon hem.
Sedan miduatt hade hennes man sofvit i en liten salong tillsammans med några andra herrar, hvilkas fruar roade sig grundligt.
(Forts.) " Over Evne ", den berättelse, som begynner i detta nummers romanark, är endast skjutit för att få börja den nya intressanta romanen » Gullvifva » af C. von ffahn jämnt med oktoberkvartalets första nummer.
H j o r t 5 Klara N.
h &amp; C Stockholm o.
De två arken » Over Evne » ha vi ej ansett nödigt eller lämpligt att illustrera.
» Gullvifva » där- emot kommer alt förses med vackra teckningar af fru Jenny Nyström-Stoopendaal. "
P R I M U S Pris, 12 en koiiare novell, som redan i nästa ark afslutas, och hvilken vi in- 75 förekommer absolut M A T T A N " öre st. all öfverkokning &amp; vidbränning.
IDUN 1894 ärmar gratis till Iduns romanbibliotek för hela årgången 1894 erhåller hvar och en af våra läsarinnor, som åtager sig den helt visst ganska ringa mödan att anskaffa en enda ny prenumerant för si- sta kvartalet (oktober — december) af Idun för i år.
V i hoppas äfven, att ingen af våra läsarinnor skall försumma bi- stå redaktionen i denna sak, lika visst som ingen af dem är i den ställningen, vit hon ej kan värfva en ny prenumerant för de sven- ska hemmens organ.
För den ringa kvar- ta / safgiften af kr.
1: 50 erhåller hvarje prenumerant en så afsevärd valuta, att den måste anses vida öfverträffa prenumerations- afgiften.
Se för öfrigt härom de t utförligare tUlkännagifvandet i n:r 37!
305 Penningeförhållandena äro då alltid den vik- tigaste frågan, men det är icke nog, att den unga damen kan uppvisa en tillfredsställande årlig ränta.
Hon bör också vara af god fa- milj, ha fått en god uppfostran (hvilket i en fin fransk familj betyder det samma som att hon skall ha haft så litet som möjligt berö- ring med den yttre världen) och naturligtvis helst också ha ett intagande yttre och ett be- hagligt väsen.
Den gamla damen tvekar i valet mellan två eller tre och anger för den unge mannen de olika fördelarne, som en hvar af de unga da- merna har att bjuda på.
Hos den ena är kanske förmögenheten det öfvervägande, hos en annan äro familjeförbindelser af värde, om det är fråga om, alt den unge mannen önskar framgång i det officiela lifvet, hos den tredje äro kanske de personliga förtjänsterna de mest tilltalande.
Dock fordras, att vid hvarje af partierna en sådan hemgift medföljer, att del unga pa- ret kan lefva ett angenämt och obekymradt lif.
När de två förtrogna således ha kommit till etf resultat, om hvilken af de unga da- merna i fråga, som man bör föredraga, börja underhandlingarna, ledda af den gamla er- farna och ansedda damen.
Den unga damens Till hvar och en, som alltså anskaffar föräldrar kunna ha olika konsiderationer vid en ny prenumerant på sista kvartalet giftermålet.
Äro deras förmögenhetsvillkor glänsande, för i år, sända vi gratis och porto- fritt vackra klothpärmar till Iduns roman- men deras namn icke af särdeles gammal bibliotek för i år, försedda med guld och klang, föredrar man en grefve- eller vicomte- svartsirningar och i färg efter eget val: rödt, krona framför en oadlig millionär.
Är det grönt eller brunt.
Den af Eder anskaffade däremot en gammal adlig familj, som det har nya prenumeranten bör snarast möjligt verk- gått bakut för, bekvämar man sig kanske till ställa prenumerationen å närmaste postanstalt.
att taga en oadlig friare för att kunna repa- I Iduns annonsbilaga till n:r 37 finner Ni en rera upp familjens affärer med svärsonens hjälp.
Det är icke någon flyktig underhandling, urklippsblankett, som ni ifyller och — med bi- fogande af den nyanskaffade prenumerantens som b,; höfves för att bestämma förlofningen, postkvitto — insänder till: Redaktionen af Idun, utan en lång och grundlig undersökning af Stockholm, hvarefter pärmarne med första till- alla för och emot, tills de ungas målsmän å båda sidor blifvit ense om, att det är bäst sändas Eder.
för bägge familjerna, att partiet blir af, och Stockholm i september 1894. man tillåter då de unga tu alt se hvarandra.
Den unge mannen har ju hela (iden vetat, hvarom fråga var, och med lifligt intresse följt förhandlingarna.
Den unga damen har stått mera utanför saken, men af en viss oro i luften har hon dock anat, att det var fråga om intet mer eller mindre än att välja henne N å g r a b e t r a k t e l s e r f ö r I d u n en man.
af Octave Feuillet skildrar i sin roman: Un Helena N y b l o m.
mariage dans le monde, huru en ung förnäm (Forts.) dam länge har förstått, att hennes familj låg Hos oss är det genomgående det afgörande, i giftermålsunderhandlingar för henne, och blir att de unga själfva göra sitt val och hålla fast underrättad om, att en viss ung herre, som hon aldrig förr har sett, skall göra familjen därvid; — undantag finnas ju alltid.
I de romanska länderna, i synnerhet i visit på landet, där de bo.
Frankrike, är det däremot regeln, att föräldrar Då dagen kommer, klär hon sig med stor och målsmän knyta förlofningen mellan de omsorg för att vara så mycket som möjligt unga, som ofta alldeles icke känna hvarandra till sin fördel och gömmer sig nere i träd- förut.
gården för att, dold bland buskplanferingarna, I den fina världen äro så godt som alla kunna iakttaga, när den omtalade unge man- Ett dammoln på partier stiftade af alla andra än just kontra- nen kommer ridande.
henterna själfva.
landsvägen antyder hans ankomst, och då han En ung man eller en man, som redan strax därefter galopperar förbi på sin häst, har lefvat en munter ungdom, kommer till tittar hon nyfiket ut mellan grenarne och sä- sin mor eller till en gammal fru, som han ger med en suck: känner, och säger henne, att han har i sinnet » Voilå mon mari! » alt » faire un fin » och slå sig till ro i äkten- Lika obekanta äro ofta de flesta franska skapets hamn från sina mer och mindre vilda unga flickor med den friare, som redan är irrfärder på ungdomens haf.
utsedd åt dem.
Sedan får den unge mannen Den gamla damen blir genast intresserad, gärna tillåtelse att infinna sig i familjen en som alla både gifta och ogifta kvinnor äro, gång om dagen och i vittnens närvaro tala när det gäller en förlofning, och hon börjar med sin tillkommande.
Att någon vidare öm strax tänka efter, hvilka unga damer i hennes eller djupsinnig konversation under sådana umgängeskrets som skulle passa som en lämp- omständigheter skulle kunna komma i fråga, lig hustru för den unge mannen i fråga.
är det naturligtvis icke läl om.
Flossa-apparaten ^i^^^^^^x^s^.
Den unge mannen presenterar sin utvalda vid det första besöket, efter det att förlofnin- gen är afgjord, en bukett, som bör vara snö- hvit: » chaste et pure. » Så länge förlofnin- gen varar, öfverlämnar han hvar dag en ny bukett, som efter hand tilltager i färgglöd, tills den, dagen före bröllopet, brinner som en flamma.
En fransk dam, som beskrifver, huru en il faut » förlofning bör gå till i Frank- rike, nämner, att alla trädgårdsmästare kring Paris veta så noga, i hvilket färg-crescendo en sådan bukett bör sammansättas, att man blott behöfver beställa en serie förlofnings- buketter på en månad, på sex veckor o. s. v. för att blommorna skola bli valda efter en pariser Amors strängaste etikett.
En förnäm, fransk dam, som besökte Sve- rige, frågade, huru länge en svensk för- lofning kan räcka.
Man svarade henne, alt det alldeles beror på de yttre förhållandena, att ett och två år var ganska vanligt, och att de unga till och med kunde vänta en fem — sex år.
» Fem, sex år! » utbrast hon förfärad.
» Sex veckor anse vi i Paris vara det längsta möj- liga för en passande förlofning! » Under denna förlofningstid är det, som sagdt, icke tillåtet, att de två unga någonsin tala ensamma med hvarandra.
Den unge man- nen blir också knappt inbjuden att deltaga i en måltid hos sin tillkommandes familj, och i så fall får han icke sin plats vid hennes sida annat än vid något ytterst sällsynt till- fälle.
I Octave Feuillets bok: » Un mariage dans le monde » beskrifves, huru ett par unga förlofvado dagen före bröllopet befinner sig i en salong på brudens fäderneslott, där en gammal tant, en änkefru, är satt att vaka öfver dem.
Brudens mor kommer in och ber samma gamla dam att ändtligen icke lämna rummet, där de två förlofvade befinna sig.
Hon själf är så upptagen af alt arrangera allt för bröllopet, att hon icke vidare kan vara förkläde för dem.
Då modern har gått, börja de två förlof- vade att musicera tillsammans, medan de för- söka hviska ett och annat ömt ord till hvar- andra, och den gamla damen betraktar dem deltagande, och så säger hon ungefär så här: » Jag har också varit ung, jag vet, att lif- vet aldrig ger en hvad man suckar efter.
Äktenskapet är inte ett sådant paradis, som man föreställer sig.
Det bästa är inte, hvad som kommer efter bröllopet.
Det bästa är dagarne förut.
— Se!
Jag öppnar dörren för er.
Flyg ut tillsammans!
Fly ut i skogen och njut er frihet denna enda dag! » Och de unga se på en gång längtansfulla och för- skräckta på hvarandra och på den gamla da- men!
Så mycken förbjuden frihet är nästan öfverväldigande.
Men tanten öppnar sakta trädgårdsdörren, den unge mannen tar sin fästmö i handen, och som två lössluppna fåglar springa de ut i trädgården, bort öfver gräset, in i skogen.
De flyga åstad i lycksalighet med hvaran- dra, talande, leende, jublande öfver att ändt- ligen en gång vara ensamma med hvarandra.
Sedan visar boken, huru denna frihetsdag blef den enda fullt lyckliga dagen i deras lif.
Huru strängt fransmännen hålla på, att al- drig två förlofvade få vara ensamma med hvarandra, visa alla deras romaner och skåde- spel och äro häri sanna bilder af verklig- heten.
I farsen: » Den hvita halsduken » upplöses hela knuten därigenom, att den unge mannen M j o m m e Liedberg &amp; Bäckgrens maskinaffär ° » w i « v o V T T t r i - l r r i c r a.
t a Stnnkhola
I D U N Iduns skollofskoloni Sedan flere år tillbaka bar undertecknad varit van att lämna en kortfattad rapport öfver hälsotillståndet hos deltagarne i Iduns skollofskoloni, hvarför jag äfven i år därom vill nämna några ord.
Välsignelsen och nyttan af en dylik välgö- renhet äro så slående och uppenbara, ej minst för den, hvilken flere år varit i tillfälle att följa de stackars fattiga barnens utveckling under deras vistelse på landet, att därom icke torde råda mer än en mening; denna form af välgörenhet lämnar också edra skyddslingar ej blott glädje och trefuad för sommarens korta dagar, utan nyttan däraf sträcker sig mycket längre och står kvar, äfven sedan bar- 16 BARN: 6 N a m n OCH 1 0 John Viklund, 10 år Oskar Larsson, 12 år.
Hilmer Eriksson, 11 år.
Gustaf Gustafsson, 10 år.
August Karlsson Per Gustafsson 29 30 30 Lotten Lindström, 15 år.
Ester S rand, 9 år Hulda Nilsson, 9 är Alma Lagerström, 9 år Karin Eriksson, 9 år Jenny Lodin, 8 år Ester Wijk, 7 år Anna Samuelsson 10 år.
Henriette Eriksson, 11 år Hildur Hansson, 12 år 56 19,5 21 22 ö 23 28.5 27,5 27 20,5 23.5 FLICKOR.
vid åter- komsten Anmärkningar hg- 30,5 0 32 31, 50 30, 50 29 28 63,5 0 20,50 23 26 25 22 26 25 25, 50 37,5 «0 46 42 Ur Bröstbredd vid vid åter- vid af resan komsten afre.-an kg- 1894. nen återvändt till fattigdomens koja och ar- modets ofta bittra nöd.
Liksom förut varit fallet, har jag äfven i år låtit uppsätta en tabellarisk sammanställ- ning, hvaruti barnens tillökning uti vikt och bröstvidd särskildt är angifven.
Hvarje barn har i medeltal ökat 2, 3 kilo i vikt och 2, 5 cm.
i bröstvidd, hvilket måste anses som ett synnerligen godt resultat.
Till sist ber jag att på det varmsste få rekommendera Iduns skollofskoloni uti all- mänhetens benägna åtanke och välvilliga håg- komst.
Carl F / ensburg.
GOSSAR Vikt.
1894 Gi 60 62 62 64 62 65 63 63 63 65 64 77 54 52 56 57 56 59 54 64 63 87 57 54 60 59 56 60 57 Blodbrist, tydligt förbättrad.
JSkrofulöst ögonlidande; frisk vid \ hemkomsten.
Blek och mager; betydligt förbätt- rad.
f Dans-sjuka; alldeles frisk vid hem- \ komsten.
66 Af dessa äro 7 barn från Kungsholmen, 2 från Adolf Fredrik, 2 från Jakob, 3 från Katarina, 1 från Maria, 1 från Oitermalm
några ögonblick skaffar sig tillfälle att vara ensam med den flicka han vill ha.
Efter detta kunna icke föräldrarne neka honom sin dotter, utan att kompromettera henne.
Hvilken motsats till förhållandena i nya värl- den!
En amerikansk författare skildrar, huru en ung man kommer åkande i släde med en ung dam, som han älskar.
Det är sent om kväl- len, nära midnatt.
Då han har följt den unga damen upp i hennes hem, har hennes far redan gått till sängs, men de unga göra eld i kaminen för att ännu i ro kunna prata ett par timmar tillsammans.
(De bli senare man och husfru.)
Författaren har vid denna skildring tillagt en not, hvari han säger, att om hans bok skulle bli läst i Europa (det är » A modern instance » af Howell), vill han upplysa om, att ett sådant uppförande två unga människor emellan ingenstädes i Amerika skulle anses stötande; ja, att till och med i en sådan små- stad som den, där berättelsen försiggår, skulle det icke ge minsta anledning till skvaller, om en ung man följde en dam sent hem och sedan tillbragte ett par timmar att spraka med henne.
Vi befinna oss i en ganska lycklig medel- väg mellan dessa två ytterligheter.
I alla goda familjer i Frankrike hör det ill undantagen oeh betraktas som ett uppror,) m en man gifter sig utan att ha fått sin nors tillåtelse därtill.
Jag vet till och med &gt;tt exempel på en änkling, som, då han ön- ikade gifta om sig, med fruktan och bäfvan framställde saken för sin mor och väntade hennes afgörande ord i saken, och detta fastän han i allt annat var en fullkomligt själfständig man.
Fransmännen äro, som bekant, ett prak- tiskt och ekonomiskt folk, och de anse all familjelycka böra ha en god basis af ekono- misk säkerhet.
Detta, tror jag, är en genom- gående åskådning, så väl hos dc högre som de lägre klasserna.
Dock är naturligtvis icke denna bevekelsegrund den enda, oeh i allvar- liga familjer taga naturligtvis föräldrarne icke blott hänsyn till yttre fördelar, utan anse sig också samvetsgrant böra undersöka den mans karaktär, åsikter och lefnadssätt, till hvilken de skänka en dotter.
Franska föräldrar äro så öfvertygade om, att de på grund af sin större erfarenhet också ha större garanti för ett godt val, än hvad en ung flickas böjelse kan ge, och därför hör det genomgående till sällsyntheterna, alt en ung kvinna där bestämmer sin utkårade själf.
— En annan sak är, att goda föräldrar, lika litet i Frankrike som i något annat land, tvinga sina barn att förlofva sig mot deras egen bestämda önskan.
Det mesla af den franska litteraturen, som kommer i våra händer, behandlar historier om olyckliga äktenskap och passioner, som uppstå efter äktenskapet.
Deraf ha många dragit de slutsatser, att de flesta franska äk- tenskap äro olyckliga, och att orsaken därtill är, alt de för det mesta arrangeras af familjerna.
(Forte) notisboken.
Dom prostinnan Mathilda Wieselgren, P. Wieselgrens efterlämnade maka, samlades den 13 dennes hädan i en ålder af 78 år.
Idun skall i nästa nummer närmare återkomma till den bort- gångnas föredömliga lifsgärning och då äfven med- dela hennes porträtt.
Grefvinnan Stephanie von Plåten för- lofvad.
En inom den högre societeten sedan någon tid förebådad remarkabel förlofning är nu ingången.
Grefvinnan Stephanie von Plåten, född Hamilton, bar nämligen förlofvat sig med förre tyske ministern härstädes grefve Carl von Wedel.
Bröllopet är ämnadt att firas redan näst- kommande november.
Grefve Wedel lär vara de- signerad till den tyska ministerposten i Paris.
Grefve Carl von Wedel tillhör en gammal ätt, hvars gods äro belägna i Hannover, Westfalen och Oldenburg, och är yngste son af generallöjtnanten och generaladjutanten i Oldenburg, grefve Wilb.
Wedel, samt född 1852.
Ursprungligen i hannove- ransk tjänst öfvergick grefve Wedel efter Hanno- vers annektering till preussiska armén, där hau 1876 avancerade till kapten i generalstaben.
Samma år utnämndes han, ehuru endast 34- år gammal, till major och året därpå till militärattaché vid tyska legationen i Wien.
Sedan 1889 är grefve Wedel general ä la suite och sedan 1892 general- adjutant.
Redan 1879 utnämndes han till flygel- adjutant hos kejsar Wilhelm I, hos hvilken han emellertid aldrig kom att göra personlig tjänst, hvilket däremot sedan hans återkallande från Wien varit händelsen hos nuvarande kejsaren.
Efter någon tids tjänstgöring i tyska utrikesdepartemen- tet blef grefve Wedel 1892 utnämnd till minister i Stockholm.
Författarinn?
n fru Hilma Angered-Strandberg, för några år sedan bosatt i Fjellbacka o c h hvars namn ofta förekommit under intressanta korrespondenser från Amerika i de dagliga tidningarna samt nu senast under den själ fulla novellen » En moder » i Iduns spalter, har i dagarne återvändt till Sverige, efter att i flere år ha varit bosatt i Chicago.
Närmaste orsaken till att fru Angered-Strandberg nu lämnat Amerika är att hon här hemma tänker hvila sig o c h stärka sin hälsa, som blifvit hårdt medtagen af det sträf- samma lif hon fört därute.
Kvinnlig lärare vid Karolinska institu- tet.
Medicine kandidaten fröken Anna Stecksén, stockh., har förordnats att såsom a m a n u p n s vid den patologisk-anatomiska institutionen biträda de vid Karolinska institutet studerande vid de pato- logisk-anatomiska öfningarna och vid liköppnin- garna.
För kvinnliga gymnaster.
En byrå för anskaffande af plats åt kvinnliga gymnaster är härstädes öppnad af den bekanta lärarinnan vid Gymnastiska centralinstitutet i Stockholm, fröken Mathilda Öhman, som därigenom trott sig gå en från flere håll uttalad önskan till mötes.
Äfven sådana som på längre eller kortare tid önska kvinnliga gymnaster kunna vända sig till denna byrå.
Fröken Öhmans namn är den bästa borgen, för att man med förtroende kan anlita byrån.
operan uppförde i måndags för första gången under innevarande säsong » Lohengrin » med delvis ny rollbesättning.
Reprisen af den populära operan hade förskaffat direktionen en till sista plats fylld salong.
Åhörarne hade ock denna gång skäl att vara ganska belåtna, ty ope- ran gick under hr Hallens ledning nu betydligt bättre än vid någon af de senaste repriserna.
Elsas parti utfördes för första gången af fru Östberg.
Och om den framstående sångerskan ej i yttre måtto kan förkroppsliga det skära och ungdomliga, det poetiska och hängifna hos Elsa, sä fyller hon i stället så mycket bättre i vokalt Mattor, Möbeltyger, Gardiner, Portierer ^^nSS N Y H E T E R I S T Ö R R E U R V A L O E H TILL B I L L I G A S T E P R I S E R H O S J-^Wt^r V 72 J S U&amp;li t / y^i I
I DU N 1894 hänseende de högsta anspråk.
Hon bjuder med ett ord här på det bästa af sångkonst och välljud.
Hr Ödmanns Lohengrin är känd sodan förr.
Tyd- ligen ej fullt disponerad i början af operan, sjöng hr Ö. sedan upp sig och ätergaf i sista akten Graals-recitativet förträffligt.
Telramunds parti hade öfvertagits af hr Söderman, som här hade ytterligare tillfälle att dokumentera sig som cn god dramatisk sångare med lif och karaktär i föredra get.
Hr Sellergren förtjänar erkännande för sitt utförande af konungens parti.
Däremot räckte ej br Vallenius till som härroparen.
Ortrud lämpar sig väl för fröken Almatis naturell, men sånger- skan bör noga akta sig för att alltför mycket for- cera rösten, då den, som nu var fallet, blir skä- rande och skrikig.
— Orkestern skötte sig särde- les förtjänstfullt.
I sceniskt hänseende hade åtskilliga förändrin- gar vidtagits, ländande till båtnad för det hela.
Bland annat hade andra aktens dekoration delvis ommålats och gjorde nu bättre verkan än förut.
Under inöfning att med det snaraste gifvas är » Mignon », i hvilken opera en ung sångerska frö ken Cederborg lär komma att debutera.
Södra teatern har nu fört fram sitt första nya program för säsongen.
Det inledes af en liten enaktsoperett » Modellerna », en ganska behaglig bagatell med musik af G. Douay.
En ny debu- tant, fröken Andersson, ådagalade rätt mycken säkerhet och liflighet i sitt spel o c h sjöng ej oäf- vet, då däremot hennes motspelande, hr Änder, som bekant bättre rör sig på det dramatiska än det musikaliska området.
Det fransk * lustspel » Utan hemgift » af Albert Debelbj, s o m härefter följer, är ett temligen till- krångladt sammelsurium, som visserligen ej saknar sina lustiga pointer och situationer, hvilka dock kräfva äkta gallisk fart och esprit i framställnin- gen för att riktigt göra sig.
På premieren gick det hela alldeles för tungt.
Fullt i sitt esse var endast fröken Lindzén, som åt sin naiva unga fru förlänade mycken täckhet och naturlighet.
God kläm var det också delvis öfver hrr Lamberts och Hirschs spel, men de öfriga tycktes ännu ej vara riktigt varma i kläderna, o c h ej ens hr Gustaf Bergström hade någon af sina lyckligare dagar.
Teatern lär snart spela ut nya o c h bättre trumfer.
På Djurgårdsteatern rustar sig nu direktör Ranft att afsluta sin lyckosamma sommarsejour, men innan han lämnar oss, ville han med ett nytt pro- gram rikta minnet af en repertoar, som onekligen varit en smula enformig, tack vare » Ljungby horns » outslitliga framgång.
Sådana där sega säsongpjäser må vara aldrig så fägnesamma för hrr teaterdirektörer, för den konstanta platspubli- ken ställer sig saken nog litet annorlunda.
I måndags afton hade vi emellertid, som sagdt, mött till ett nytt slag.
Och kvällen var glad.
Feydeaus och Dcealliéres lustspel » J a g a r Cbampignol! » har i Paris gjort stor succés o c h gått sina 500 gån- ger i sträck.
Det är verkligen ock något riktigt friskt och roligt i sin genre, o c h den dråpliga sa- tir på militärlif, som ingår som en väsentlig be- ståndsdel, är tillräckligt allmängiltig att finna re- sonnans äfven i svenska » fosterländska » hjärtan.
Akta lustspelslynne hvilade öfver utförandet, o c h det erkännansvärdt goda samspel, som oftast kän- netecknar detta sällskaps prestationer, svek ej heller nu.
Fröknarna Rastan, Goitschalk o c h Borgström delade systerligt publikens hyllning, och båda herrarne Ranft samt hrr Eliason o c h de Wahl voro, en hvar, ypperligt på sin plats i de manliga hufvudrollerna.
Flere biroller utfördes också med verksam färgläggning, exempelvis hr O. Byströms stackars exerciskuschade » prince-&gt;.
Det glada programmet kommer helt visst att tillförsäkra det omtyckta sällskapet flere goda afskedhus.
Lilla finskan.
Skiss för ldun af Gerda Meyerson.
Mig föreföll hans b e t e e n d e b e s y n n e r l i g t, men ännu mer ö f v e r r a s k a d b l e f j a g, d å S i g r i d sprang fram o c h s l o g h o n o m p å a x e l n o c h han skrek till samt fick ett u t t r y c k a f verk- lig förfäran i sitt ansikte.
I nästa m i n u t skrattade han åt sig själf o c h b a n n a d e o s s, 307 Däruppe på gymnastiken skrattade man åt, att Sigrid tagit vid sig så öfver fadrens afresa, men jag kunde inte instämma.
Det var nog något värre, som händt, ehuru hon ej velat säga det.
» Prat, » menade de andra.
» Lilla finskan är ju alltid så öfverdrifven, helst när det gäller hennes pappa. » Jag hade ingen tid att grubbla, men en obestämd, olycksbådande aning förföljde mig, beständigt såg jag för mig Sigrids bleka an- » Champagne är det bästa jag vet, » jublade sikte och förtviflade blick.
Då jag gick hem på middagen, styrde jag hon — » du snälla rara pappa!
Ä r han inte snäll? » frågade hon mig.
» Tänk, han stan- ovillkorligen mina steg till hennes bostad.
nar visst flere dagar än hos mig, han säger, Hennes värdinna, en hygglig gammal fru, öppnade för mig.