Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer under innevarande riksdag ville undanskjuta frågan om banans rigtning emellan Christinehamn och Frykerud, och sålunda inga medel för ändamålet anvisa, samt det visat sig, att den förnyade undersökningen af banans sträckning emellan Christinehamn och Carlstad föranledt dertill, att denna bandel blifvit öfver 10,000 fot kortare än första undersökningen gifvit vid handen, men bandelen öfver Norum —Nilsby icke synes hafva undergått lika grundliga undersökningar, på hvilka likväl i väsendtlig mån ett omdöme måste grundas, har jag inom Utskottet föreslagit, att frågan om rigtningen af nordvestra stambanan emellan Christinehamn och Frykerud, eller den omtvistade delen af denna bana, måtte undanskjutas för innevarande riksdag och inga medel till dess byggande anvisas, på det att åsigterua om de olika bansträckningarne må få tillfälle att stadga sig och för nästkommande riksdag blifva tillgängliga.
Jag föreställer mig, att, då arbetet på banan emellan Arvika och Norska gränsen nog tager i anspråk alla de krafter, som i Wermland för ändamålet kunna åstadkommas, ett års uppskof med ifråga - 40 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54. varande rigtuingens bestämmande är af ingen betydelse i jemförelse med den ohjelpliga olägenhet, som måste blifva följden af ett misstag vid banans anläggande, och föreslår alltså: att Rikets Ständer ville afslå Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, för så vidt den afser att bestämma rigtningen af nordvestra stambanan genom Wermland emellan Christinehamn och Frykerud och anvisandet af medel till byggande af denna bandel; samt i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes till nästa Riksdag genom jernvägsbyggnads- och trafikstyrelserna närmare undersöka och utreda de tekniska förhållandena på Norum—Nilsby-banan och de ekonomiska fördelarue med afseende å hvardera af båda bansträcknin garne.
Under tiden må det ock visa sig, om aktieteckningen för Filipstad— Norums-banan blir så fullbordad, att man deraf kan draga någon säker slutsats, om denna bana kommer till utförande eller icke;“ Och hafva i denna reservation Riksdagsfullinägtige Jonas Andersson från Östergötlands och P. O. Hörnfeldt från Wester-Norrlands län sig förenat.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1866. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 55. 1 SS.
Alik. till Exp.-Utsk. den 19 Mars 1866, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af motion om anvisande af medel till ett vägarbete i Jemtlands län och beredande derigenom af arbetsförtjenst åt den derstädes, i följd af missvext, nödställda befolkning. (R. A.)
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion (N:o 17) har Herr Lagercrantz, C. G., anfört, hurusom den frostskada, hvilken i början af September månad sistlidet år hemsökt provinsen Jemtland, varit så svår och så omfattande, att inom hela provinsen icke funnes någon socken, som icke mer eller mindre, och de flesta ganska betydligt, blifvit lidande af den missvext, som denna frostskada förorsakat.
Genom sin storlek och sin allmänna utbredning vore denna olycka redan i och för sig sjelf egnad att ingifva allvarliga bekymmer för den nödställda befolkningens utkomst under nu ingångna år, men svårigheterna ökades ytterligare genom den utomordentliga penningebrist, som under det sistförflutna året gifvit sig tillkänna genom ett antal af lagsökningar, vida öfverstigande det högsta, som under något föregående år inom Jemtland förekommit, äfvensom genom den brist på arbetsförtjenst, som i följd af de tryckta trävarukonjunkturerna vore för handen.
Då nu de tvänne nästföregående årens skördar jemväl varit ganska svaga, måste följderna af 1865 års alldeles felslagna skörd kännas ännu svårare.
I anledning af nu omförmälda förhållande, hade motionären, i sin egenskap af t. f.
Landshöfding i Jemtlands län, till Kongl.
Maj:t ingått med underdånig anhållan, att af dertill disponibla medel måtte anvisas dels ett lån å 150,000 R:dr och dels ett anslag utan återbetalningsskyldighet af 16,000 R:dr; men då det understöd, som berörda ansökning afsåg, måste blifva otillräckligt, hade i förevarande motion framställning blifvit gjord att, genom anvisande af anslag till allmänna arbeten, bereda tillfälle till inkomst åt provinsens arbetsföra befolkning.
Af sådana arbeten ansåg motionären väganläggningar vara för ändamålet företrädesvis tjenliga, likasom med provinsens behof bäst öfverensstämmande, och bland dylika arbetsföretag synnerligen de tvänne, som voro afsedda, den ena, att i länets norra del Bih. till R.
4 Sami 1 Afd. 23 Häft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 55. åstadkomma en förbindelse mellan Hammerdals, Fölinge och Offerdals socknar, och den andra en omläggning af den nuvarande backiga vägen mellan Brunflo kyrka och Pilgrimsstads skjutsstation, å stora landsvägen mellan Ostersund och Sundsvall.
Förslag rörande kostnaden för dessa vägarbeten hade vid tiden för motionens afgifvande icke hunnit att utarbetas, men samma kostnad antogs att uppgå för det förra arbetet till omkring 150,000 II:dr, och för det sednare till 90,000 R:dr; hemställande motionären, att Rikets Ständer, äfven om tiden icke medgåfve framläggandet af några fullständiga kostnadsförslag innan motionen till handläggning förekomme, likväl måtte finna sådana omständigheter vara förhanden, att, oberoende af ett detaljeradt kostnadsförslag, till Kongl.
lVIaj:ts disposition måtte af redan disponibla statsmedels-tiligångar anvisas 100,000 R:dr, för att genom vägbyggnadsarbeten i Jemtland, efter Kongl.
Maj:ts nådiga pröfning och närmare bestämmelser i afseende på vilkor och användningssätt, bereda länets genom missvext nödställde innevånare tillfällen till arbetsförtjenst.
Sedermera har, uti skrifvelse den 23 sistlidne Februari, Chefen för Kongl. Civil-departementet gifvit Utskottet tillkänna, att Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i Jemtlands län, för beredande af arbetsförtjenst åt den behöfvande befolkningen inom länet, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att anslag till belopp af 60,900 R:dr, motsvarande två tredjedelar af den beräknade kostnaden, måtte genom nådig Proposition hos Rikets Ständer äskas för omläggning af vägen mellan Brunflo kyrka och Pilgrimsstads skjutsstation; samt att Kongl. Maj:t, vid det kända förhållande att genom motion af t. f. Landshöfdingen i länet, frågan redan blifvit gjord till föremål för Rikets Ständers pröfning, funnit Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes underdåniga framställning icke erfordra annan åtgärd, än att handlingarne i målet skulle öfverlemnas till Stats-Utskottet, för att vid motionens pröfning vara tillgängliga.
Jemte sjelfva den underdåniga framställningen, utgjordes dessa handlingar af: ett af Kapitenen E.
Nordbeck upprättadt kostnadsförslag, slutande sig å en summa af 91,365 R:dr för en till 71,722 fot beräknad vägsträcka; plankartor med profilritningar öfver såväl den tillämnade nya, som den gamla landsvägen; en förklaring, afgifven den 31 nästlidne Januari af fem personer, hvilka dels å Jemtlands kommunikations-aktiebolags och dels å åtskillige Lockne socknemäns vägnar förbundit sig att, i fall ett statsbidrag af 60,900 R:dr beviljades, så att arbetet kunde få börjas tidigt instundande vår, öfvertaga och sålunda bedrifva företaget, att detsamma, efter två års förlopp, kunde varda fullbordadt i afseende å brytning, planering och dikning; samt slutligen Kongl. Styrelsens öfver Väg- och Vattenbyggnader i ämnet infordrade underdåniga utlåtande.
I sin ofvanberörda underdåniga framställning hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förklarat, att något anslag icke vidare ifrågasattes för utförande af den Stats-Utskottets Utlåtande N:o 55. 3 utaf motionären föreslagna nya vägen mellan Hammerdals, Fölinge och Offerdals socknar, enär för samma företag någon arbetsplan eller kostnadsförslag icke hunnit uppgöras, men deremot, hvad beträffade vägomläggningen mellan Brunflo kyrka och Pilgrimsstads skjutsstation, hemställt, att, då genom denna vägförbättring en stor fördel skulle vinnas för den med betydliga bidrag från Statens sida åstadkomna nya kommunikationsleden genom Jemtland samt tillståndet inon^ provinsen gjorde nödvändigt, att bereda någon arbetsförtjenst åt den nödlidande befolkningen, Kongl. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer äska, att för detta arbetsföretag ett mot ®:delar af den beräknade kostnaden svarande belopp af 60,900 R:dr, måtte af disponibla statsmedel anvisas.
Då förbättringen af vägen mellan Brunflo till Pilgrimsstad kunde betraktas såsom en komplettering af den under arbete varande kommunikationsleden mellan Bräcke och Sundsvall, hade, i sitt ofvanberörda underdåniga utlåtande, Styrelsen för Allmänna Väg- och Vattenbyggnader förklarat ifrågavarande arbete förtjent af uppmärksamhet.
Vid de till Styrelsens granskning öfverlemnade handlingarne hade likväl blifvit hufvudsakligen anmärkt, att kostnaden för detta vägomläggningsarbete, såväl med hänseende till expropriationer som arbetsutgifter, blifvit mycket högt beräknad; — att ehuru, vid vägomläggningar inom rikets starkast befolkade orter, man ansett sig, der så erfordrats, kunna medgifva lutningar af 1 till 20, denna väg icke vore beräknad för större höjningar än 1 till 46 men i allmänhet 1 till 70 å 1 till 92, en profilering som genom ökade gräfningar och större fyllningar naturligtvis måste icke obetydligt öka kostnaden; samt slutligen att vederbörande menigheters yttranden saknades om företagets lämplighet och nytta; varande af Styrelsen, i samma utlåtande, erinradt, att, derest det med detta arbetsföretag afsedda särskilda ändamål att bereda arbetsförtjenst åt länets genom missvext och rubbad affärsverksamhet nödställda befolkning skulle kunna vinnas, det anslag, som kunde beviljas, borde anvisas att utgå så tidigt, att företaget redan detta år, så snart väderleksförhållandena sådant medgåfve, kunde påbörjas.
Utskottet, som tagit under öfvervägande den i detta ämne sålunda gjorda framställning, finner, lika med Styrelsen öfver Väg- och Vattenbyggnader, samma framställning såväl i och för sig sjelf, som jemväl med särskildt afseende å behofvet af Statens mellankomst för beredande af nu saknad arbetsförtjenst åt länets fattigare befolkning, vara förtjent af Rikets Ständers synnerliga uppmärksamhet.
Men i fråga om beloppet af det anslag, som för ifrågavarande företag lämpligen må anvisas, har Utskottet icke kunnat förbise hvad bemälda Styrelse haft att anmärka mot den alltför högt beräknade kostnaden, i hvilken nedsättning, på sätt Styrelsen antydt, skäligen torde kunna åstadkommas icke allenast genom medgifvande af något större lutningar än den nu framlagda planen upptager, utan jemväl genom ett i förhållande till ortens arbetslöshet, jemltadt dagsverkspiga, hvilket, nu i kostnadsförslaget upptaget till 2 R:dr R:mt, icke synes böra åsättas ett så högt belopp.
På grund häraf anser Utskottet, att det af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande till 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 56. 60,900
R:dr ^föreslagna bidrag skulle kunna nedsättas till 50,000 R:dr, utan att. genom en sådan nedsättning, arbetets utförande behöfde äfventyras eller det tillfälliga ändamål förfelas, som afsåge att åt ortens nödlidande befolkning bereda behöflig arbetsförtjenst; och får Utskottet alltså vördsamt tillstyrka, att utaf de för undsättningar vid missvexter eller felslagna O O skördar afsedda, i Riksgälds-kontoret innestående och till Kongl. Maj:ts disposition ställda medel må, till beredande af arbetsförtjenst medelst omläggningen af vägen mellan Brunflo kyrka och Pilgrimsstads skjutsstation i Jemtland, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet till utgående under innevarande år anvisas ett belopp af Femtiotusen Riksdaler; äfvensom att Rikets Ständer, under förbehåll att behörig säkerhet ställes för vägomläggningsarbetets fullbordande, måtte öfverlemna åt Kongl. Maj:t att meddela de föreskrifter i öfrigt, som i afseende å berörda anslags användande kunna finnas erforderliga och med anslagets ändamål öfverensstämmande.
Stockholm den 19 Mars 1866- N:o 56.
Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Mars 1866, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående anslag till beredande af arbetsförtjenst åt den genom missvext lidande befolkningen inom Pajala socken af Norrbottens lån. (R. A.)
Med anledning deraf att Pajala socken inom Norrbottens län under åren 1862, 1863 och 1864 mer eller mindre lidit genom felslagna skördar, samt under sistlidet år i följd af missvext fått vidkännas ännu större förluster, hade uti underdånig skrifvelse af den 5 sistlidne December, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämnda län, med öfverlemnande af handlingar, som utvisade att församlingen befunne - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 56. 5 ne sig i utblottadt tillstånd och behöfde understöd af allmänna medel, såsom det lämpligaste sättet för åstadkommande af detta understöd hemställt att Staten måtte mellanträda för beredande af tillfälle till arbetsförtjenst åt den derstädes nödlidande befolkningen och i sådant afseende, efter inhemtande af socknemännens yttrande, i underdånighet föreslagit att, då en väganläggning mellan Pajala by och Junosuando samt Pajala och Kengis bruk, hvarom undersökning på kommunens bekostnad redan egt rum, skulle blifva af allmänt gagn samt framför andra arbetsföretag lemna tillfälle till arbetsförtjenst åt de fleste deraf i behof varande, enär denna vägsträckning genomginge just de byar, som genom missvexter mest blifvit lidande, Kongl.
Maj:t, med afseende å den nöd, som sålunda vore för handen, täcktes i nåder bereda Pajala socknemän ett understödsbelopp af 56,790 R:dr, med vilkor att socknemännen byggde och framdeles underhölle väg mellan Pajala kyrkoby och Junosuando samt emellan nämnda by och Kengis bruk.
Enligt den plan för ifrågavarande vägbyggnadsarbeten, som upprättats af Löjtnanten vid Väg- och Vattenbyggnads-korpsen J. F. Cornell, skulle kostnaden för vägen mellan Pajala och Junosuando, ined en längd af 5 mil 16,270 fot, uppgå till samma summa som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande begärt, eller 56,790 Ridr samt väganläggningen mellan Pajala och Kengis bruk, med en längd af 24,760 fot, komma att kosta 8,850 R:dr, eller tillsammans 65,640 R:dr; och hade Kongl. Styrelsen för Väg- och Vattenbyggnader, hvars granskning denna plan med dertill hörande kostnadsförslag varit understäldt, förklarat sig mot samma handlingar icke hafva funnit någon anledning till anmärkning.
På grund af de omständigheter, som sålunda förekommit och då det allmännas mellankomst för afhjelpande af den för handen varande nöden inom nämnda socken vore af behofvet påkallad, samt lämpligaste sättet dervid syntes vara, att, på sätt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hemställt, åt den genom missvext lidande befolkningen bereda arbetsförtjenst, hade uti högstberörda nådiga Proposition (intagen under N:o 72 i lista Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll), Kongl. Majit, jemte tillkänna gifvande att Pajala socknemän inför Häradsrätten i orten förklarat sig villige att mot erhållande af ett statsanslag å 55,000 Ridr ifrågavarande tvänne vägarbeten utföra och dem derefter för framtiden underhålla, föreslagit att för anläggande, enligt ofvanberörda plan, af allmän häradsväg mellan Pajala by och Junosuando samt farväg mellan Pajala by och Kengis bruk, ett anslag utan återbetalningsskyldighet af Femtiofem Tusen Riksdaler måtte anvisas att utgå under innevarande år, med vilkor att socknemännen icke blott verkställa anläggningen af omförmälda vägar, utan jemväl för framtiden dem underhålla.
Då de skäl, som föranledt denna nådiga Proposition, äro af beskaffenhet att påkalla Rikets Ständers synnerliga behjertande samt genom de ifrågasatta väganläggningarne skulle vinnas, icke allenast det närmast afsedda ändamålet, att lindra Bih. till R.
Prot. 1865 &l 1866. 4 Sami. 1 Afd. 23 Häft. 2 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 56. den inom Pajala socken nu rådande allmänna nöd, utan äfven att för dervarande ort åstadkomma ett arbetsföretag af stadigvarande nytta, finner Utskottet sig böra tillstyrka, att utaf de för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar afsedda och i Riksgälds-kontoret innestående, samt till Kongl. Maj:ts disposition ställda medel må, till beredande af arbetsförtjenst medelst anläggande af en allmän häradsväg mellan Pajala by och Junosuando samt en farväg mellan nämnda by och Kengis bruk inom Pajala socken af Norrbottens län, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet beviljas och till utgående under år 1866 anvisas ett belopp af Femtiofem Tusen Riksdaler Riksmynt, med skyldighet för Pajala socknemän att, utan vidare statsbidrag, fullborda anläggningen af ifrågavarande tvänne vägar och dem derefter för all framtid underhålla; äfvensom att Rikets Ständer måtte öfverlemna åt Kongl.
Maj:t att meddela de föreskrifter i afseende på dessa medels lyftning och användande, som kunna finnas erforderliga och ledande till det åsyftade ändamålets vinnande.
IIumstedt, 1866. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 57. 1 Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Mars 1866, kl. 10 f. m.
Utlåtande, angående vädd fråga om statsanslag för vidtagande af åtgärder till hämmande af boskapspesten, om den skulle inom landet utbryta. (U. A.)
I detta ämne hafva motioner blifvit väckta dels hos Ridderskapet och Adeln af Friherre Hermelin, C. A. (motion N:o 36), som hemställt, att Rikets Ständer måtte anvisa ett anslag af 50,000 R:dr att ställas till Kongl. Maj:ts nådiga disposition för att användas till ersättning åt egare af de djur, hvilka på vederbörande auktoriteters befallning blifvit nedslagtade till förekommande af boskapspestens spridande inom landet, och dels hos Preste-Ståndet at Kyrkoherden Wennerström (motion N:o 78) samt inom Bonde-Ståndet af Riksdagsfulltnägtigen L. M. Carlsson från Stockholms län (motion N-.o 134), hvilka i enahanda syftning, som förstnämnde motionär, föreslagit anvisande af ett statsanslag å 100,000 Ralr, hvilket Kyrkoherden Wennerström ansett böra såsom förslagsanslag uppföras.
Såsom stöd för dessa framställningar hafva motionärerne hufvudsakligen anfört, hurusom i Ryssland redan under flera år rasat en kreaturspest, som jemväl visat sig i andra länder, såsom i Holland, England och Skottland, i hvilka tvänne sistnämnda länder sjukdomen anställt stora förödelser, synnerligast ibland hornboskapen.
Tusentals kreatur hade dels dukat under för sjukdomen, dels, då man ännu icke lyckats upptäcka något säkert botemedel, blifvit nedslagtade, på det att den ytterst smittosamma sjukdomen ej vidare skulle spridas.
Då Sverige är beläget emellan det Ryska riket och Storbritannien, kunde med skål befaras, att sjukdomen lätt kunde i vårt land inkomma vare sig genom de djur, som ifrån England införas, eller genom de kreatur, som ifrån Finland afyttras till icke obetydligt antal i hufvudstaden och till jordbrukarne i dess grannskap.
Infunne sig boskapspesten i Sverige, så saknades annan utväg för dess hämmande, än att samtliga kreatur Bih. till JR.
Prot. 1865 $■ 1866. 4 Sami. 1 A/d. 24 Häft. 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 57. uti de ladugårdar, hvarest sjukdomen uppträdt, måste nedslagtas.
En dylik åtgärd, då den af auktoriteterna anbefalldes, borde dock icke verkställas, utan att skälig ersättning tillkomme kreatursegaren för den förlust, som derigenom uppstode.
För en utgift af denna beskaffenhet bade dock Regeringen inga medel anvisade, hvilket dels kunde hos auktoriteterna väcka tvekan att anbefalla och låta verkställa nedslagtning, som, så vidt hittills kändt vore, utgjorde enda medlet att förhindra sjukdomens utbredande, dels skulle göra kreatursegaren mindre benägen att genast delgifva sjukdomens utbrytande.
Stats-Utskottet, till hvars behandling förenämnda motioner blifvit från de särskilda Riks-Stånden remitterade, har detta ärende till pröfning förehaft och, med hänseende till frågans vigt, ansett sig böra, utan vidare uppskof för afvaktande af den nådiga framställning i ämnet, som må vara att från Kongl. Maj:t förvänta, öfver motionärernes förslag afgifva utlåtande.
Utaf Utskottet från vederbörande Stats-departement delgifna handlingar har Utskottet inhemtat, att ej mindre Landtbruks-akademiens Förvaltnings-komité den 31 sistlidne Januari i underdånigt memorial hos Kongl. Majit gjort hemställan, att Kongl. Majit täcktes anbefalla, att, om boskapspest inom riket utbryter, den smittade orten genast måtte cerneras samt all der befintlig såväl sjuk som frisk boskap nedslagtas mot godtgörelse härför af allmänna medel; samt att, till vinuande af nödig skyndsamhet såväl för anmälan om sjukdomens utbrott som för nedslagtningen, i förening med de försigtighetsmått, hvilka vid den sednare borde iakttagas, äfvensom för närmare bestämning af såväl djuregarnes och veterinärläkarnes som kommunal- och polismyndigheternas åligganden och befogenhet uti förenämnda och andra dylika fall, Kongl.
Majit efter pröfning af det förslag till förordning angående hvad iakttagas bör till förekommande af smittosamma sjukdomar bland husdjuren, hvilket uti särskildt underdånigt betänkande den 24 Maj 1865 afgifvits af den komité, som med afseende å veteriuärväseudets ordnande varit tillsatt, täcktes i nåder meddela de föreskrifter, som Kongl. Majit kunde finna för ändamålet nödiga och lämpliga, än äfven Malmöhus läns Hushållningssällskap, uti en den 6 sistlidne Februari inkommen underdånig skrifvelse, anhållit, att Kongl. Majit måtte så skyndsamt, som omständigheterna kunde medgifva, låta nödiga föreskrifter utgå till vederbörande myndigheter, huru förfaras skulle för händelse att boskapspesten inom landet utbröte, och att Kongl. Majit måtte af allmänna medel bevilja full ersättning för de kreatur, som för meranämnda sjukdoms hämmande blefve på vederbörande myndighets befallning nedslagtade, likasom för alla öfriga åtgärders vidtagande, som för ifrågavarande ändamål kunde blifva behöfliga.
Uti gemensamt afgifvet underdånigt utlåtande öfver den af Landtbruksakademiens Förvaltnings-komité gjorda hemställan, hafva Kommers- och Sundhetskollegierna, efter att i ämnet hafva hört Föreståndaren för Veterinär-inrättningen i Stockholm, hufvudsakligen anfört, att, jemte det boskapspesten, efter dess utbrott sistlidne Juli månad i Storbritannien, der allt sedermera fortfarit samt vore i ökad och stor utsträckning härjande, hade samma sjukdom, hvilken äfven under loppet af sistlidet års sommar uppstått i Holland, uti detta land efter hand utbredt sig och åstadkomme der stor förödelse.
Sedan denna sjukdom jemväl i Belgien utbrutit under September månad nästlidet år, men, enligt rapport till Kommers-kollegium från Svenske och Norske konsuln i Antwerpen af den 30 sistlidne December, då ansetts hafva inom landet helt och hållet upphört, hade bemälde konsul under den 15 nästlidne Januari inberättat, att sjukdomen åter utbrutit icke Stats-Utskottels Utlåtande N:o 57. 3 allenast bland fåren i Flandern, utan ock bland hornboskapen i Antwerpen och närliggande orter, hvarest sjukdomen hittills icke varit gångbar.
Enligt från vederbörande Svenske och Norske konsuler ingångna rapporter, hade visserligen inom
Frankrike under hösten sistlidet år uti det till Belgien angränsande departementet Nord förekommit några enstaka fall af boskapspest, men, sedan i följd af de utaf Regeringen vidtagna stränga åtgärder sjukdomen då genast blifvit häfd, hade anmälan om något förnyadt utbrott af denna sjukdom inom Frankrike icke blifvit gjord.
Så vidt Kollegierna kände, vore likaledes Danmark, Tyska Östersjöstaterna samt de närmast
Östersjön liggande provinser af det egentliga Ryssland äfvensom Finland för närvarande från ifrågavarande sjukdom fria.
Af en utaf Svenske och Norske konsuln i Königsberg till Kommers-kollegium med skrifvelse den 2 Januari innevarande år insänd, kort förut publicerad berättelse, som den af Preussiska Regeringen, för undersökning af förhållandet med kreaturspesten i Polen, utsedde veterinär afgifvit, inhemtades deremot, att nämnda sjukdom der vore å flera skiljda orter gångbar.