Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta ögonblick afgör öfver allas vårt öde.
Kom till din mor.
(Han tar henne vid handen och leder henne till kejsarinDu älskar mig, så lyd mig.
Den man älskar, den
Vera faller snyftande på knä vid hennes stol.
Salvator hviskar.)
Säg bara det enda ordet: min mor!
VERA (snyftande).
Hon är inte min mor.
(Kejsarinnan faller ned afsvimmad, man bär bort henne.)
DE FÖRRA, utom kejsarinnan med följe.
SUVERÄNERNA, SÄNDEBUDEN, KEJSARENS FÖRSTA MINISTER.
(Festmarsch.
Processionen inträder genom de stora por1) Drabanter. -- 2) Pager. -- 3)
Två härolder af kej-
tarna till vänster, som slås upp på vid gafvel.
sarens kansli. -- 4) Kejsarens första hofmarskalk med staf.
-- 5) Artilleristaben. -- 6)
Kejserliga flottans stab. -- 7) Kejsamt kammarherrar. -- 9)
Statsråden. -- 10) Fyra härolder
serliga generalstaben. -- 8) Ceremonimästaren vid kejsarens hof
38 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
af kejsarens kansli. -- 11) Rikshärolden. -- 12) Riksmaromgifna till höger och vänster af kejsarens stora lifvakt. -- 14) Folkens representanter.
skalken, förande riksmarskalksstafven. -- 13) Suveränerna,
skrudar, med krona, spira och äpple.
En liten kung, buren af sin amma och en fem, sex års gammal drottning, förd af sin
Suveränerna bära alla sina respektive nationers krönings-
guvernant, är ibland dem.
Amman haller den lille kungen på
framsträckta armar, hofdamema niga och herrarna buga sig djupt för honom.
Lilla drottningen ser föraktligt på den lille kungen af hoffolket.
Kejsaren tar emot alla på tronens första trappsteg.
Vera står nedanför tronen.
Sedan kejsaren hälsat alla och vägrar att kyssa honom, men låter sig nådigt kyssas på hand
suveränerna, tar han Vera vid handen och för henne upp till sin sida på tronen.
Salvator intar sin plats på andra sidan made, förgyllda stolar, rundt omkring kejsaren, alla under om henne.
Alla de främmande suveränerna sitta på högkartronhimmeln.
Fortunio, som prins af blodet, har äfven sin
plats under tronhimmeln.
Folkens sändebud nedanför och på reser sig riksmarskalken och äskar ljud genom tecken med stafven, hvarefter kejsaren håller ett tal.)
KEJSAREN. enade furstar och alla de förenade folkens sändebud har jag i dag den glädjen tillkännagifva, att den för sessan Speranza, min högt älskade dotter och hela några dagar sedan så hemlighetsfullt försvunna prinEuropas hopp, genom Guds nådiga och outransakliga Inför denna ädla församling af alla Europas för-
sidorna.
Då festmarschen spelats slut och alla intagit sina platser
styrelse blifvit oss återskänkt, och jag uppmanar eders
ANDRA AKTEN 39 --------------------------------------------------------
majestäter och de ärevördiga sändebuden att hälsa henne välkommen.
Det är helt visst ej blott åt mina faderskänslor,
som jag ger uttryck, då jag uttalar att i dag lycka
och jubel råda i hvarje hem i hela mitt vidsträckta
rike och att hvarje hem, från slottet till kojan, med fulla dag.
oss fira denna, för hela mänskligheten så betydelse(Räcker handen till Vera och reser sig med henne; alla de
andra resa sig äfven.
Riksmarskalken utbringar ett: lefve prins e s s a n Speranza! som upprepas af alla.
Vera, blek och af lefveropen.) upprörd, försöker att säga något, men hennes stämma kväfves KEJSAREN (då dessa tystnat).
Låt nu folket komma in.
FOLKET. yrken och handtverk.
Stor procession af folket, klådda i alla (En ny festmarsch spelas upp, hvilken imiterar diverse
yrkens och handtverks dräkter.
Bönder i nationaldräkter, arminarbelare, skorstensfejare, fiskare med toppmössor eller med
betare i blå blusar, italienska kvinnor med bördor på hufvudet, sydvest, skräddare, sjåare, smeder, snickare, sömmerskor, tvätmed ombundna kindben och så vidare.
terskor, ammor med dibarn, glädjeflickor, tändsticksarbeterskor
Först afsjungas några karakteristiska yrkessånger.
följer en stor balett af alla yrken och handtverk med danser, som karakterisera de olika yrkena.)
40 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
VERA (som iakttager allt med Salvator). osunda ut?
spänd uppmärksamhet; till
Hvarför se så många af dessa så bleka och SALVATOR.
yrken och dålig aflöning.
De äro offren på civilisationens altare.
Osunda VERA.
Dessa flickor till exempel med ombundna kinder?
af fosforförgiftning.
Det är svafvelsticksarbeterskor, som fått benröta VERA.
Och sådant tillåter den store kejsaren?
första grundlag.
Det kan han icke hindra, ty frihet är hans rikes VERA.
kurrensen.
Sedan krigen upphörde har industriens utveckling blifvit så oerhörd och konkurrensen så ursinnig, att arbetslönerna oupphörligt nedtryckas.
Hvartill tjänar då freden, som ni så mycket lofprisa?
Men då är ju den store kejsarens rike ihåligt.
Det är de oundvikliga följderna af den fria kon-
ANDRA AKTEN 41 --------------------------------------------------------
SALVATOR. utveckling med arbetarnas bästa, men vi ha ej funnit det ännu.
Det är därför, som alla hoppas på dig. skorna den lycka som ännu fattas dem.
VERA. vänta på ett underverk, måste så många förgås i elände.
Men det är ju en lögn.
Och medan ni gå och Du och din son är det ju, som skall bringa männiVi söka alltjämt ett medel att förena industriens
nu fram till tronen och nedlägga vid Veras fot en krans af rosor.
Den flicka som går i spetsen är mycket blek, med VERA (springer upp).
Hvarför skall jag ha denna af er?
DEN BLEKA FLICKAN. dig för att bli befriade från ett lif, som sliter ut oss och förstör vår hälsa och vår lycka.
Du är hoppet, Och i alla våra arbetssalar ha vi din byst, som vi kransa dig själf.
För att du är Speranza, vårt hopp.
Vi vänta på
(En skara fabriksarbeterskor, som uppfört en dans, komma
insjunkna kinder och hoptryckt bröst, men ser intelligent ut.)
och din son skall bringa lyckan.
Därför älska vi dig. kransa vid alla våra fester.
Tillåt nu att vi en gång VERA.
Speranzas byst, kan ni då inte se, att det inte är jag.
(Stor uppståndelse i församlingen,)
Jag kan inte lofva er någon lycka, stackars arbetsträlar.
Jag kan tvärtom
Men det är ju inte jag.
Om ni dagligen sett
42 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
säga er, att så länge den store kejsaren härskar och hans dotter Speranza fortfar att nära er med sina vackra amsagor, skall ert tillstånd bara bli värre och värre.
Tro inte på dessa bedrägliga löften om lycka som skall skänkas eder från höjden, se hellre san-
ningen modigt i ögonen; den fullkomliga lyckan skall aldrig härska på jorden, men era villkor kunna förbättras, om ni tar ert öde i era egna händer och
inte förlorar tiden med att lyssna till falska profetior. har rest sig och vill hindra Vera att tala, men hon går ned det hon säger:) (Stort allarm bland furstarna och bland folkel.
Kejsaren
för tronens trappsteg, tar upp kransen och håller den högt i Ser ni, jag förtjänar inte er krans.
hellre gifva den åt dig, du arma, låt mig gifva den trötta ögon.
(Sätter kransen på den bleka flickans hufvud.) er ring, så skall jag söka vara en syster för er.
som en hyllning åt dina bleka kinder och dina kloka, Själf är jag ingenting.
Men om ni vill ta upp mig i (Springer ner från tronen och ställer sig i ringen af arRÖSTER BLAND FOLKET.
Speranza, som är återfunnen.
Man har velat narra oss.
Ned med kejsaren!
Vi vill ha krig.
Bättre krig än denna fred.
Man har bedragit oss.
Du är inte prinsessan
beterskor.
Alla ha rest sig från sina platser; stor bestörtning.)
drottningen och den lille kungen börja gråta.
Kejsaren står förskrämd på sin tron, mot hvilken folket stormar fram.)
(Suveränerna öfverlägga bestörta sig emellan.
Den lilla
ANDRA AKTEN 43 --------------------------------------------------------
ANDRE HOFMANNEN. Speranza.
Jag sade ju strax att hon inte liknade prinsessan FÖRSTE HOFMANNEN. mors instinkt misstar sig minsann inte.
Det kunde man ju se på moderns hållning.
En ANDRE HOFMANNEN. brudgummen, han sa ju strax: hon liknar inte Speranza mer än en hind liknar en kvittrande fågel, sa han.
FÖRSTE HOFMANNEN. ligtvis är det honom profetiorna menat.
Mycket fint sagdt, låt oss gå till honom.
Natur(Gå till Fortunio, som omringas af flera.)
BIKTFADERN (till ett par andra). första ögonblicket, då hon fördes in i klostret, att hon var en djäfvulens dotter.
FOLKET (med knutna händer och andra hotande åtbörder omkring tronen).
Gif oss åter Speranza!
Herrans röst bedrager aldrig.
Jag såg det från Och prins Fortunio, som tydligen är den rätte
Speranza, gamle gråskägg ?
Och han där, prins Salvator.
Han är inte den rätte brudgummen.
Kan en brudgum taga miste på sin brud?
FÖRSTE HOFMANNEN (ropar). detta ej var Speranza.
Prins Fortunio är den rätte.
Han sade strax, att
Hvar har du gjort af
44 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
Ned med de andra allesammans.
Prins Fortunio är den rätte!
Lefve prins Fortunio! (Suveränerna ha slutat sin öfverläggning; de göra en
komplimang för kejsaren och gå sin väg i hast.
Folket stormar tronen, som faller i spillror; hela slottet störtar samman med ett brak.)
Scenförändring för öppen ridå. och i trasor, sitta på en tufva vid hvarandras sida.)
(Man ser en öde, vild skog.
Vera och Salvator barfota VERA (stryker Salvators panna).
Du är trött, min vän!
SALVATOR (drömmande).
Trött!
Ha vi vandrat länge?
VERA. jämt lika tät, jag ser ingen utväg.
Natt och dag ha vi vandrat, men skogen är alltSALVATOR (med en suck).
Jag ser heller ingen utväg.
Om du åtminstone hade en bössa.
Och jag hör alltjämt vargarnas tjut i närheten.
SALVATOR (som förut).
Vargarna är inte det värsta.
ANDRA AKTEN 45 --------------------------------------------------------
Och min skuld är det att du mistat allt.
SALVATOR. tronen och riket.
Jag sörjer inte det jag mistat, det vill säga inte VERA.
Men du sörjer Speranza.
SALVATOR. i mitt eget inre.
Hur kunde jag taga miste så!
VERA (bittert). skade mig.
Ja, hur kunde du ett ögonblick tro, att du älSALVATOR. sant att jag älskar dig.
Men hur kunde jag förväxla dig med henne?
VERA (som förut). bringa dig lyckan, med den som skulle fördärfva allt för dig.
SALVATOR. ord?
Jag vill hellre gå barfota i denna vilda skog Hvarför ger du alltid en dålig tolkning åt mina Ja, hur kunde du förväxla den kvinna som skulle
Det är inte det som var ett misstag.
Ty det är Inte heller henne.
Jag bara grubblar öfver mörkret
Din modlöshet är det värsta, det vet jag nog.
med dig, än lefva i lycka och glans med Speranza.
46 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
VERA. ansikte, sedan du blef ensam med mig.
Dyster, tungsint, försjunken i dig själf går du vid min sida.
de knutna händerna mot himlen).
SALVATOR (springer upp och skakar
Och ändå har jag ej sett ett enda leende i ditt
älska hvarandra, hvarför äro vi då inte lyckliga?
Hvarför är hvarje ditt ord som en stickande dolk i mitt hjärta, i stället för att skänka mig glädje och uppmuntran ? VERA (reser sig och säger hårdt).
Gå och sök upp Speranza!
Du visar mig själf till henne?
VERA. skänka dig.
Det är ju det förfärliga, det outgrundliga.
Ja, ty den lycka du åstundar, kan jag icke SALVATOR.
bränt sig in i min själ, jag kan inte bli fri, om jag också ville det.
VERA. du af hemlig längtan till henne?
Du ville det alltså?
Äfven vid min sida drages SALVATOR. lan oss?
Hvarför uppkallar du ständigt hennes bild emel-
Vera, jag älskar dig.
Din bild har för alltid
ANDRA AKTEN 47 --------------------------------------------------------
VERA. skulle det då vara, om du en gång återsåge henne?
SALVATOR. med flit ville förstöra din egen tjusning.
VERA. inte annat.
Jag vet ju, att jag aldrig skall förmå dig de lyckliga stunder du lefvat med henne.
SALVATOR. dessa tvifvel försvinna af sig själf.
VERA. fiber af min varelse bäfvar vid tanken på att mista
Om jag älskade dig!
Jag älskar dig så, att hvarje
Om du blott älskade mig verkligt, så skulle alla Jag plågar dig -- jag vet det -- men jag kan Bra!
Fortsätt bara så där.
Det är som om du
Så orolig du blir, blott man nämner henne.
att utplåna ur ditt minne, aldrig förmå att ersätta
(Kastar sig i hans armar.)
Å, du vet inte hur jag fruktar den ensamhet, som jag känner mig vara dömd till.
SALVATOR. då du vet dig älskad?
Hvarför plågar du dig själf och mig med så många onödiga tvifvel?
VERA. ej förmå göra någon lycklig.
Å, men det är grymt att vara född till att lefva ensam och ändå ha detta Sådana som jag bli alltid ensamma, emedan de Du dömd till ensamhet!
Hvarför tänker du så,
48 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
oändliga, tärande behof af samlif och sympati.
sådan som Speranza, hon är aldrig ensam.
Hon finner för hvarje steg hundrade som följa henne.
Men Vera är ensam äfven då hon är älskad.
Å, den förfärliga, och gråter.) den förfärliga ensamheten!
(Slår händerna för ansiktet SALVATOR (orolig). du själf kan skilja oss åt.
Det är endast din egen oroliga ande, som skapar dessa murar mellan oss.
VERA (häftigt uppfarande).
Med öppna ögon måste du välja mellan mig och Jag kan icke bygga vårt hela lif på en lögn.
Älskade -- lugna dig -- jag är ju här, och endast
Å ena sidan lycka och glädje -- å den andra ett evigt, oroligt sökande, som aldrig för till något mål.
Du måste välja -- men jag ber dig --jag bönemot honom.)
Välj mig!
faller dig!
(Faller på knä i gräset och sträcker armarna (I detta ögonblick hörs Speranza sjunga i skogen på SALVATOR. grunden) Speranza!
Det är hennes röst!
(Springer bort åt skogen mot bakMin Speranza!
VERA (med ett skri). händer, kastar sig därefter snyftande ned på marken.)
Å, det blir så mörkt omkring mig!
Salvator!
(Kryper på knä efter honom med knäppta
långt afstånd.
Salvator står som förstenad och lyssnar.)
TREDJE AKTEN 49 --------------------------------------------------------
Tredje akten. ningarna vid gränsen mellan Serbien och Bulgarien.
När ridån går upp är bakgrunden höljd i dimma.
Scenen föreställer ett bergigt landskap på Balkanslutt-
DANSANDE ÄLFVOR.
SPERANZA. i zigenarkostym dansar med dem.
Slutligen sjunka de alla sitter i midten.) (Sång af älfvorna medan de dansa i ring.
trötta ned på tufvorna, omringande älfvadrottningen, som EN ÄLFVA (visande på Speranza). af oss.
Hon gör framsteg.
Snart kan hon dansa som en EN ANNAN.
Kanske stannar du då bland oss.
DEN FÖRSTA. gum.
Inte sant, Speranza?
Hon vill tillbaka till sin brudSPERANZA. mig, skall jag hjärtligt tacka er för all er vänlighet; men stanna ibland er -- nej!
Jo visst.
När min brudgum kommer och hämtar
50 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
FÖRSTA ÄLFVAN.
Du tror då ännu på att han älskar dig?
SPERANZA. inte inom mig själf?
-- När man älskar, älskar man för alltid.
ÄLFVADROTTNINGEN.
Ja, när man älskar den rätta.
SPERANZA. rätte, den ende för mig?
Och är inte jag den rätta för honom -- han den ÄLFVADROTTNINGEN.
Och när du insett ditt misstag, skola vi strax föra dig åter till din faders borg.
Och då skall jag träffa min Salvator?
Salvator borta.
Och ändå skall du där finna lyckan sannare och skönare än du drömt den.
Men hur skall jag finna lyckan utan min brudgum?
ÄLFVADROTTNINGEN. Du skall finna din brudgum.
Ack, älfvadrottning, jag ville så gärna tro dig.
Du skall finna din faders slott i spillror och din Ännu denna natt skall du vakna ur din villa.
Hur skulle jag kunna tvifla?
Känner jag det
TREDJE AKTEN 51 --------------------------------------------------------
SPERANZA. de andra älfvorna.)
Kom låt oss dansa igen.
(De taga åter i ring, sjungande.
Speranza sjunger med.)
Lifvet är skönt, Sommarn är lång, Ser du!
Hvarför vill du då bedröfva mig!
Och älfvorna de känna inga sorger.
Dansen bland grönt Vid älfvors sång,
Natten är så fager.
Och fjärran äro människornas sorger.
Gå du, människobarn, och blanda dig bland dina likar. som fira midsommarnatten här.
Här skall ändtligen sanningen uppenbaras för dig. dimman i bakgrunden sjunker.)
Nu är det emellertid tid för oss att försvinna.
Går till ljusan dager,
(Sträcker sin trollstaf; älfvorna försvinna alla i dimmor,
SPERANZA. ZIGENARE.
ALLMOGE. där i bakgrunden, för öfrigt utgöres landskapet af en äng, (Man ser en sträckning af Balkan kal, med snö hår och
full af vilda blommor med några enstaka grupper af lågväxta tråd.
Solen är ännu uppe vid horisonten.
Rundt omkring i grupper högtidsklädd, serbisk och bulgarisk allmoge i national-
52 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
dräkter; ett zigenarläger.
Man dansar en långdans, sjungande
en folksång.
Speranza närmar sig långsamt zigenarlägret.) ZIGENARHÖFDINGEN (som sitter utanför tältet med några andra).
Se där ha vi henne.
Hvar har du varit nu igen?
SPERANZA (med ett yrvaket uttryck).
Jag har legat och drömt där under träden. ZIGENAREN (skrattande).
Du har väl drömt om dina skyddsandar?
Ja -- mina skyddsandar ha varit hos mig.
ZIGENAREN. nar, ty här är mycket folk i rörelse och något att Det kunde jag tro.
Men nu är det bäst du vak-
förtjäna, för en flicka som du.
Om du berättar dina ska hagla om oss i natt.
Godt folk!
drömmar för folket här, så ska du få se att slantarna det någon, som har lust att höra sagor, så är här en flicka, som kan berätta så det är en lust och fröjd.
(En mängd allmoge samlas nyfiket omkring Speranza.) EN YNGRE BONDE. en riktig zigenerska.
Hon ser just inte ut som ZIGENAREN.
Fråga henne själf skall ni få höra på stort.
SPERANZA. zigenarflicka.
Men om natten är jag en bortförd prinOm dagen bland människor är jag bara en fattig
TREDJE AKTEN 53 --------------------------------------------------------
sessa, den store kejsarens dotter och prins Salvators brud.
(Skratt bland allmogen.) BONDEN. sedan prinsessan kom bort.
Jag har redan hört flera, som ge sig ut för henne.
Men den här är den vackraste af alla.
Nå, låt oss höra vidare.
Det är inte den första flicka, som blifvit kollrig
går du och ströfvar omkring i skog och mark som med en krona på hufvudet?
en annan trasunge i stället för att sitta på din tron SPERANZA. andar säga, att en stor fara hotade mig i slottet och att de därför fört mig bort.
Och jag skall inte bli mig öfver allt på jorden. fri igen förrän jag lärt mig förstå, hvem som älskar
Det är det som jag inte förstår.
Mina skydds-
VERA. emot henne.)
(Vera kommer barfota öfver fjället.
Hunden far skållande SPERANZA (ropar hunden tillbaka och går emot Vera).
Vindsnabb! -- Hvem är du, som kommer så VERA. skydd i världen.
En stackars öfvergifven är jag, utan huld och
ensam bland vilda fjällen?
54 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
SPERANZA. hur gärna skulle jag inte dela det med dig.
Men hvar kommer du ifrån?
VERA. fötter blöda.
Med knapp nöd har jag undkommit
Nätter och dagar har jag vandrat, så att mina Du stackare.
Om jag själf ägde huld och skydd,
vargarna, som ständigt tjutit omkring mig.
Sist var jag i den store kejsarens slott, men därifrån fördref man mig.
SPERANZA. min fader och min moder -- du har kanske sett min brudgum?
Jag är kejsarens dotter, Speranza.
Salvators brud är jag.
VERA. var hans brud.
För ett par dagar sedan var det jag som (Folket brister ut i skratt.)
BONDEN. har ordentliga kläder på kroppen och inte far eller Hvad var det jag sa'.
Hvarenda flicka som inte I den store kejsarens slott?
Och du har sett
TREDJE AKTEN 55 --------------------------------------------------------
mor att hålla sig till, ger sig nu ut för kejsarens förrymda dotter.
SPERANZA. älskar mig.
Hvad du säger kan inte vara sant.
nu på vandring för att finna dig.
Därför har han också öfvergifvit mig.
Han är SPERANZA.
VERA. sjungande fram i skogen.
Han går efter ljudet af din röst, när du drar SPERANZA. hur glad jag är, han kommer!
Han kommer! ZIGENAREN. spå, efter du är så styf i att prata tokerier.
(Lågt.)
Pass på och förtjäna.
Jag vet allt godt och lyckligt, som skall hända en annan människa -- endast olyckorna vet jag aldrig något om, dem ser jag inte, de gå som lätta moln förbi, men för min syn är himlen alltid klar och blå.
EN UNG BONDFLICKA.
Kan du då säga mig hur det skall bli för mig.
Spå -- jag kallar det inte spådom, men profetia.
Här är folk som frågar, om du inte också kan Så skall jag alltid sjunga när vi vandra.
Å, Gud, Salvator
56 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
Du skall lefva i många år.
Och du skall bli lycklig, Gif mig din hand!
Lifslinien är lång och stark.
ty du skall älska mycket och bli mycket älskad.
Du på jorden -- du skall äga ett troget hjärta, som
skall nå den bästa, den enda sanna lycka, som finnes klappar bara för dig, utan en tanke på någon annan,
utan ett tvifvel.
Du skall äga denna lifvets enkla storhet FLICKAN (förlägen och belåten, sneglande på en ung bonde).
Så vackert det låter.
gå bort tillsammans, hviskande.)
och helhet, som är ett rent hjärtas hela hängifvenhet.
(Den unge bonden kommer fram och tar hennes hand, de EN ÄLDRE BONDE (ger pengar till Speranza, hvilka denna naren). strax lämnar zigeJag skall väl betala för flickan min, då hon fått
en så vacker spådom.
Och nu kunde jag ha lust att kan bli så där grant, så kan det kanske vara värdt att höra ändå.
SPERANZA (tar bondens hand och ser i den).
Du har en stenig torfva, som nästan ingenting
höra, hvad du kan lofva mig.
Om det också inte
inbringar.
Och du har en sjuklig hustru, som inte är till någon nytta i huset.
Men du skall inte knota häröfver.
Om du är god mot din hustru, skall du
bli belönad på ett sätt, som du minst anar.
TREDJE AKTEN 57 --------------------------------------------------------
du flitigt arbetar på att bryta upp sten för sten ur borgad skatt.
din torfva, skall du sluta med att där finna en för(Bonden betalar, mycket belåten; man ser honom sedan gå
omkring och berätta spådomen för alla sina bekanta; man börjar trångas omkring
Speranza för att bli spådd.)
Vera, som står försjunken i tankar).
ZIGENAREN (ger en knuff i sidan åt
Nå, hvad duger du till?
Kan du också spå?
Men om folk vill höra sanningen, så kan jag säga dem den.
Säga lögner, menar du.
EN SERBISK BONDE (som stått i närheten, klifver beslutsamt fram).
Jo, du må tro, här finns de, som vill höra sanningen också.
Vill du säga sanningen till oss, så skall du ha tack.
Du skall veta, att har vi mött fram här i
Jaså, du menar, att du kan säga sanningen, du.
hundratal i natt, så är det just för att säga sanningen till våra så kallade bröder, bulgarerna, som inte just vill riktigt veta af sanningen, de.
Vill du säga till oss serber här hvad fel vi ha i de här oenigheterna med Bulgarien, så ska vi säga dig tack och heder för det, vi.
(Många serber och bulgarer samlas omkring dem.)
58 SANNINGENS VÄGAR ------------------------------------------------------
VERA. öfvermodiga och småaktiga på samma gång.
Ni äro Hvad fel ni kan ha, det är lätt att säga.
Ni äro
som hunden, som släppte köttstycket för skuggan.
Ni likna illa uppfostrade barn, som alltid grina öfver att store bror fått en större kaka...
nu ut i förbittrade rop och komma i slagsmål med bulgarerna.)
RÖSTER BLAND SERBERNA. sanningen och hon säger bara hvad bulgarerna tutat säga till oss.
Ned med bulgarerna!
VERA. om ni vill, att jag skall säga äfven bulgarerna sanningen, så skall jag gärna göra det.
Jag är hvarken bulgariska eller serbiska.
Och Ned med henne!
Hon ger sig ut för att säga
(Serberna, som begynt mumla vid hennes första ord, bryta
henne i öronen.
Sådant understår bulgaren sig att
EN BULGAR (i märuniform, träder fram, gör en ceremoniös bugning för Vera och säger):
på frökens förmåga, tycks fröken vara en mycket
Efter hvad jag kan döma af det lilla prof vi haft
begåfvad och skarpsynt ungdom.
Och det skulle därför vara synnerligen angenämt för oss bulgarer att höra, hvad fröken kan ha att säga oss.
VERA. så gamla de än äro.
Ni vill gärna spela högsta hönset Ja, ni har inte vuxit ifrån era stortidsminnen ni,
TREDJE AKTEN 59 --------------------------------------------------------
i korgen.
Edra krigiska framgångar ha stigit er åt hufvudet.
Edra....
(Förbittrade rop bland BULGARERNA, som afbryta henne.) med henne!
Det är så likt serbernas vanliga oförNed med serberna! bulgarer.)
Hon är ju en riktig serbisk bakdanterska.
skämdhet, att skicka en sådan budbärerska till oss.
(Ett häftigt slagsmål utbryter nu mellan serber och DEN SERBISKE BONDEN. men låt oss först ge den här hvad hon förtjänar.
(Griper Vera i armen.)
DEN BULGARISKE MÄREN. henne vid ett träd.
Ja, det kan vi då gärna enas om.
Låt oss binda (De släpa gemensamt Vera till en hög tall och binda Hör!
Jag är gärna med om att tukta bulgarerna,
henne där.
Därefter ryka alla ihop i vildt slagsmål.
Alla bakgrunden.)
de stridande draga sig så småningom öfver gränsen bort emot
Fjärde scenen. ZIGENARE.