Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna kommitté afgaf den 9 Juli 1810 förslag till inrättandet af ett garnisonssjukhus i hufvudstaden och i samband dermed ett institut för bildande af fältläkare.
Maj:! beslöt den 5
December 1810 inrättandet af ett sådant institut, hvilket äfven snart derefter kom till stånd, inympadt på den skola, som tillhörde dåvarande Collegium Medicum, en fortsättning af ofvannämnda Collegium Medicorum.
Först den 6 December 1815 utfärdade Kongl. Majit Reglemente för, såsom det i ingressen heter, ”det här i staden inrättade Carolinska Medico-Kirurgiska Institutet, hvars föremål är att undervisa i läkarekonstens såväl theoretiska som praktiska delar med särdeles afseende pä tilldanande af läkare för arméen och flottorne.”
Institutets sålunda utstakade verksamhet fortgick under 7 år, hvarefter Kongl. Majit den 11 December 1822 utfärdade nytt reglemente för detsamma, och yttrade i inledningen till detta reglemente följande : ”Sorn egentliga föremålet med det här i hufvudstaden år 1815 inrättade Carolinska Medico-Kirurgiska Institutet varit, alt genom undervisning derstädes uti läkarekonstens såväl theoretiska, som praktiska delar, tilldana skicklige läkare för arméen och flottorne, och ett sådant ändamål numera blifvit uppfyldt, samt då, under inrättningens fortgång, erfarenheten ådagalagt nyttan deraf, att Institutet i förening med härvarande sjukhusinrättningar må erhålla en sådan organisation, ali pålitlige och tillvande praktiske läkare för alla grenar af medicinalverket lill Statens tjenst vid samma Institut kunna danas etc.”
Skilnaden emellan dessa tvänne akter, den af 1815 och den af 1822 är ganska Ivdlig ; den förra regleinenterade ett Institut med hufvudsakligt ändamål att tilldana skicklige läkare för arméen och flottorne, den sednare uttalar detta ändamål uppfyldt och bestämmer derföre åt Institutet en vidsträcktare verksamhet, den alt dana pålitlige och tillvande praktiske läkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst.
Alt Institutet äfven var vuxet denna vidsträcktare verksamhet blir tydligt, om man granskar omfattningen af de examina vid Institutet, hvilka 1822 års Kongl. Reglemente bestämmer, dervid man finner, alt dessa examina redan då voro vida mera omfattande, än motsvarande examina vid universitetsfakulteterna.
Dessa examina voro trenne, hvaraf den första motsvarade den lidens medicine kandidatexamen vid Universiteten, den andra licentiatexamen och den tredje utgjorde en vidsträckt pröfning af läkarens kännedom i praktisk kirurgi och obstetrik samt hans förmåga att för statsbehof använda sina kunskaper.
Denna sista examen blef genom Kongl. Brefvet af den 8 Oktober 1828 förändrad så, att vissa ämnen öfverflyltades till andra examen, statspröfningen skulle göras inför Kongl.
Sundhets-Kollegium, och såsom föremål för tredje examen qvarstodo blott operativ kirurgi och obstetrik.
224 Motioner i Bonde- Ståndet 1862.
Denna förändring skedde emedan universiteternas licentiater, för vinnande af kompetens lill vissa läkarebefallningar, måste undergå ifrågavarande examen.
Vid Institutet bestämdes 11122 ett lärareantal af 6 professorer med hvar sin adjunkt, och till dessa hafva sedermera genom Rikets Ständers lid efter annan, på grund af Kongl. Majlis framställningar eller enskilde motioner, fattade beslut tillkommit följande lärarebefattningar; nemligen: en lärare i Medicina legalis (1841), en profession i Pediatrik ( 1845), en profession i Pathologisk anatomi och en adjunkt i Kirurgi (1854), en lärare i Syphililogi (1858), en adjunkt i Pediatrik samt en i Psycbiatri (1860), hvarjemte vid samma riksdag beviljades 6,000 R:dr IV.mt lör iordningställande af Institutets kemiska laboratorium.
I samma proportion som lärareantalet ökats, liar undervisningen vid Institutet blifvit utsträckt och examensfordringarne höjda samt enligt tidens kraf ändrade, efter medgifvande af Institutets dåvarande öfverstyrelse, Kongl. Sundhets-Koilegium.
Institutet bar ock tvänne gånger, på anmodan af denna sin öfverstyrelse, nemligen åren 1856 och 1856, afgifvit förslag till nytt reglemente för ordnande af sin verksamhet i öfverensstämmelse med sina ökade resurser och den medicinska bildningens behof, men begge gångerna ulan alt vinna Regeringens sanktion, oaktadt förslagen alltid strängt hållit sig till gällande författningar och icke berört Universiteternas företrädesrättigheter.
Det var vid det förra tillfället, således redan 1856, som Berzelius uttalade, icke blott nödvändigheten af en medicinsk akademi i Stockholm, utan förklarade Institutet redan moget ali blifva en sjelfständig medicinsk skola.
Utom att ofvannämnda lönean.slag till nye lärare vid Institutet utgjort föremål för Rikets Ständers öfverläggningar, halva under tiden uppstått åtskilliga andra anledningar lör Rikets Ständer att uttala sig rörande Carolinska Institutets ställning.
Då vid riksdagen 3 840 Rikets
Ständer besiölo en förhöjning i lönerna för lärarne vid Institutet, så fästade Rikets Ständer vid denna förhöjning ”det vilkor, att nämnda Institut” — — — hvilket utöfvat elt väsendtligt inflytande på den medicinska undervisningen inom fäderneslandet —- — — i öfverensstämmelse med Kongl. Reglementet af den 3 3 December 3 82 2, erhåller en sådan organisation, att pålitlige och tillvande praktiske läkare för alla grenar af medicinalverket tili Statens tjenst derstädes kunna danas” (Rikets Ständers Skrifvelse af den 25 December 3840).
Den af Rikets Ständer här påpekade och till rättelse åsyftade bristen i orga nisationen iåg ensamt deruti, att de ai Institutet examinerade Kirurgie
Magistrar saknade en tili alla grenar af medicinalverket utsträckt kompetensrätt, tili följd hvaraf blott få elever genomgingo alla examina vid Institutet.
Vid riksdagen 3 847—1848 begärde Rikets Ständer, på grund af enskild motion, hos Kongl.
Maj:t, att en kommitté af sakkunnige män måtte blifva nedsatt, med uppdrag alt utarbeta förslag till den medicinska undervisningens ordnande, samt att Kongl.
Maj;t derefter täcktes vidtaga de åtgärder, hvartill delta förslag kunde föranleda, Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
225 föranleda, och hvilka kunde anses för ändamålet tjenlige (underdånig Skrifvelse af den 19 Augusti 1848).
Denna underdåniga Skrifvelse föranledde ej till någon åtgärd.
Vid 1858 —1858 årens riksdag förekommo flere enskilda motioner angående den medicinska undervisningens förbättring.
Med anledning af dessa och med en särdeles utförlig, för Institutet högeligen hedrande motivering, föreslog Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, ”alt Dikets Ständer hos Kongl. Majit mätte i underdånighet anhålla om åtgärders vidtagande till beredande af den vid Universitetet i Upsala nuvarande medicinska fakultets förening med Carolinska Medico-kirurgiska Institutet till ett medicinskt undervisningsverk i Stockholm”, samt likaledes i underdånighet anhålla, ”att intilldess denna föreslagna förening blifvit verkställd, de personer, hvilka vid Institutet genomgått fullständig examen, må på grund af denna förklaras för Medicine och Kirurgie
Doktorer med samma rätt lili anställning i Statens Ijenst, som åtnjutes af de från Universiteternas fakulteter utgångne Medicine Doktorer, hvilka tillika äro Kirurgie Magistrar” (den 28 Juni 1857).
Rikets Ständer, som nnsågo del vara af vigt, att en så fullständig läkarebildning som möjligt, måtte kunna åvägabringas, men icke voro i tillfälle att föreslå sättet härför, anhöllo (den 10
December 1857) i underdånighet, ”att Kongl.
Maj:t måtte täckas, genom en kommitté af sakkunnige män låta uppgöra förslag till den medicinska undervisningens ordnande samt, efter nådig pröfning deraf, vidtaga de åtgärder, som för vinnande af delta ändamål finnas lämpligast.” ”1 sammanhang härmed och då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, de läkare, som genomgått lärokursen vid Carolinska Institutet, icke äro tillerkända enahanda kompetens lill läkaretjenster, som de, hvilka vid Universiteterna blifva examinerade, få Rikets Ständer, enär den vid bemälda Institut meddelade undervisning måste anses icke allenast motsvarande, utan ock i flera delar fullständigare, än flen, som vid Universitetens medicinska fakulteter kan åstadkommas, i underdånighet hemställa, alt de läkare, hvilka genomgått alla vid Institutet föreskrifna examina, mätte tillerkännas lika befordringsrätt med dem, som, efter aflagd Medicine-licentiat-examen vid ettdera Universitetet undergått den så kallade operationsexamen och erhållit Kirurgie-magisterdiplom.
Med anledning af denna Rikets Ständers Skrifvelse, nedsatte Kongl. Majit den 4 Februari 1859 en kommitté, bestående af en professor från hvartdera af de tre medicinska läroverken, samt två praktiska läkare under ordförande af dåvarande Chefen för Ecklesiastik-departementet.
Denna kommitté af sakkunnige män afgaf den 30 Juni samma år ett underdånigt Betänkande, hvaruti fyra af de kommitterade föreslogo: alt med indragande af såväl de vid Universiteterna i Upsala och Lund befintliga medicinska fakulteter, som af Kongl. Medico-Carolinska Institutet, ett enda medicinskt läroverk inrättas i Bih. till R.
Prot. 1862 & 1863. 11 Sami. 4 Afd. 29 226 » Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
Stockholm, för hvars behof således alla de vid ofvannämnde undervisningsanstalter befintliga inrättningar och materiella hjelpmedel, såvidl möjligt är, skulle komma att användas.
Jemte detta hufvudlörslag och ”med afseende på de möjliga svårigheter eller oförutsedda hinder, som kunde komma att verka fördröjande på verkställigheten af detsamma”, framställde kommilterade eli interims- ingalunda eli ”alternativt” förslag, enligt, hvilket kommitlerade ansågo medicinska undervisningen, ‘'sä godt sig göra låter”, om ock ofullkomligt, genom alt förena de tre befintliga medicinska läroverken til! enig och ordnad samverkan ”kunna provisoriskt ordnas för tillfället och intilldess kommitterades förutnämnda hufvudförslag, hvilket kommilterade framställt såsom otvilvelaktigt det enda rätta, hvarigenom medicinska undervisningen i vårt land på eli fullt ändamålsenligt sätt kan ordnas”, blefve till verkställighet befordradt.
Sundhels-kollegium, bordt öfver kommitterades Betänkande, afstyrkte hufvudförslaget samt yttrade, efter en utförlig kritik af interimsförslaget såsom sin öfvertygelse: ”att det vore bättre att förkasta hela förslaget och lemna alla de befintliga läroanstalternas organisation och verksamhet hufvudsakligen oförändrad, med bibehållande af den samverkan, sorn redan dem emellan eger rum genom den, fakulteternas alumner ålagda tjenstgöringsskyldighet vid de med Carolinska Institutet förenade kliniker, på ett lämpligare sätt än hittills bestämma läroverkens inbördes förhållande och rättigheter, samt ordna lärokurser och pröfningar så, att de i möjlig mån må blifva på en gång fullständigare och enklare.
I sådant afseende föreslog derföre Kongl. Sundhets-kollegium i underdånighet följande grunder för den medicinska undervisningens ordande: ”I:o Samtliga nu befintliga undervisningsanstalter för läkare bibehållas vid hufvudsakligen enahanda organisation som hittills, med den tillökning i lärarekrafter, som Kongl.
Majit, efter sig företeende omständigheter, vid den ena eller andra bland dem pröfvar nödig;” ”2:o Carolinska Institutet, som benämnes ”Medicinska fakulteten i Stockholm” ställes under det för båda Universiteten gemensamma Ivanslersembetets öfverstyrelse, med nådigt fasthållande af det år 1856 för Institutet föreslagna reglemente i alla de delar, hvilka ej genom bär meddelade stadganden ändras eller upphäfvas;” ”5:o Såväl undervisningsämnen som lärokurser och examina bringas, så vidt ske kan, till likstämmighet vid alla undervisningsverken, och lägges kommitterades förslag till studieplan i dessa afseenden tili grund, i den mån lärarnes antal vid de olika läroverken det medgifver;” ”4:o Utan föreskrifven Medicio—lilosotisk examen vid ettdera universitetet, blifva de för vinnande af legitimation såsom läkare erforderliga kunskapsprof vid alla tre läroverken:
Medicine-kandidatexamen, innefattande den theoretiska och licen tiat-examen den praktiska delen af lärokursen;” ”5:o Tredje afdelningen af Kirurgie magister-examen indrages och dertill Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
227 nu hörande ämnen intagas såväl vid fakulteterna som vid läroverket i Stockholm uti licentiat-examen, till hvilken äfven hörer genomgående af praktiska prof, under ledning af vederbörande professorer vid det läroverk, der examen aflägges;” ”6:0
De i Universitets-städerna befintliga sjuk vårds-inrättningar likasom allmänna garnisonssjukhuset i Stockholm, anlitas för tillvägabringande af förberedande klinisk undervisning för Medicine-sludiosi, hvilka löre admissionen till Medicine kandidat-examen, under bestämd tid böra vid någon af dessa kliniker hafva tjenst— gjort;” ”7:o Den i Kongl. Maj:ls nådiga skrifvelse H. K. H.
Akademi-kanslern den 22 April 1855 för Medicine kandidater bestämda tjenstgörings-skyldighet vid de särskilda klinikerna i hufvudstaden, blifver oförändrad, med tillägg af skyldigheten, att jemväl deltaga i de vid fakulteten derstädes förekommande rättsmedicinska undersökningar samt bevista psykiatriska kliniken, ,och skola vederbörande lärare öfvertjenstgöringarne meddela graderade betyg, och ingen till licentiat-examen vid någotdera undervisningsverket admilteras, som icke minst erhållit betyg om godkänd flit och skicklighet;” ”8:0
Vid ettdera läroverket aflagd Medicine kandidat-examen må, efter vederbörande fakultets pröfning, antagas såsom gällande för lärokursens afslutande vid annat läroverk, der kandidaten för sådant ändamål sig anmäler;” ”9:o
På grund af genomgången godkänd licentiat-examen, eger hvart och ett af de Irenne läroverken alt, efter aflagd läkareed tilldela dem, som sålunda der blifvit utexaminerade, rättighet till läkarekonstens utöfning i hela dess vidd, och dem för legitimerade läkare förklara;” ”10:o
För vinnande af kompetens lill publika läkareplatser, bör licentiat, vid hvilketdera undervisningsverket lian än sin lärokurs afslutat, inför Medicinal-Styrelsen aflägga det genom Kongl. Majtts nådiga Bref den 8 Oktober 1828 bestämda prof på skicklighet alt i den medicinska embetsutöfningen använda och tillämpa sin kännedom i medicina legalis och politia medica;” ”ll:o Medicine och Ghirurgie
Doktorsgrad må vid det undervisningsverk, der lärokursen blifvit afslutad, tilldelas licentiat, sedan han förlättat och offentligen vid samma läroverk försvarat en af vederbörande fakultet godkänd, om högre lärdom vittnande afhandling i något till läkarevetenskapen hörande ämne; ”Skulle utdelandet af
Doktorsgrad betraktas såsom en endast universiteten tillkommande rättighet, härflyter ingen särdeles olägenhet deraf, att de vid fakulteten i Stockholm utexaminerade licentiater vid endera fakulteten i Upsala eller Lund densamma förvärfva, på sätt kommilterade äfven föreslagit;” ”12:o Medicine och Ghirurgie
Doktorsgrad erfordras endast för att å underdånigt förslag till ordinarie läraretjenst vid någoldera läroverket uppföras;” Slutligen tillägger Kongl.
Sundhels-kollegium: att såsom koramitterades hufvudförslag förutsätter, indraga universitetens medicinska fakulteter, vore ur allmän ve - 228 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 153. tenskaplig synpunkt betraktadt, elt betänkligt steg, och ett för läkarebildningen ännu betänkligare vore det, om, såsom kommitterades s. k. interimsförslag i dess oförändrade skick åsyftar, den enda medicinska läroanstalt i riket, som någonsin kan komma alt fullt oberoende af de öfriga uppfylla alla vilkoren för en fullständig medicinsk undervisning, och som redan genom framfarna Konungars nådiga omvårdnad, genom Ilikets Ständers frikostiga understöd och genom egen vetenskaplig verksamhet, redan står nära detta mål, söndersplittrades för alt bilda en underordnad länk i ett undervisningssystem, till hvars ändamålsenlighet det, till följd af sjelfva systemets felaktiga beskaffenhet, endast ofullkomligt kunde bidraga.”
Qfverblickar man nu alla dessa förhandlingar såväl hos Rikets Ständer som inom ofvannämnda kommitté och hos Kongl. Sundhets-kollegium, så finner man tydligen att på intet håll ifrågasältes någon inskränkning af Carolinska Institutets verksamhet, om man undantager kommittéens förslag, hvilket vill upphäfva alla tre läroverken för att låta dem samtlige ingå i ett enda nytt sådant.
Tvärtom röjer sig i dessa handlingar, att Statsmagterna konseqvent understödt och utvidgat delta läroverk, samt att den fullkomning det vunnit blifvit på alla håll erkänd.
— Ar 1815 göres Institutet till en anstalt, som har till ändamål alt dana läkare för arméen och flottorna. 1822 förklarade Kongl. Majit detta ändamål fvlldt och organiserar läroverket för danande af läkare för alia grenar af medicinalverket; 1840 bevilja Rikets Ständer förhöjda löner åt lärarne, men med det uttryckliga vilkor, att
Institutet må sättas i tillfälle uppfylla den år 1822 åt detsamma gifna bestämmelse; för Institutets utveckling i samma riktning bevilja Rikets Ständer löner till nya lärarebefattningar vid de flesta påföljande riksdagar; 1857 finna slutligen Rikets Ständer att den vid Institutet ”meddelade undervisning måste anses icke allenast motsvarande, utan ock i flera delar fullständigare, än den, som vid universitetens medicinska fakulteter kan åstadkommas”, och begära på grund deraf lull kompetensrält för Iustitutets utexaminerade elever; och 1859 gilver Kongl.
Sundhets-kollegium, landets högsta medicinska myndighet, ofvan intagna vackra vitsord om Institutets ställning och verksamhet samt föreslår att detsamma måtte blifva elt sjelfständigt läroverk vid sidan af de andra.
En syftning af belt annat slag framträder i regeringens beslut af den 20 April 1861, om den medicinska undervisningens ordnande, på hvilket grunda sig stadgarne för Carolinska Institutet af samma dag.
Detta beslut går uti en helt annan rigtning än alla föregående åtgöranden från Statsmagternas sida och afviker, så vidt jag kunnat finna, från alla de förslag till medicinska undervisningens ordnande, hvilka blifvit gjorda.
Före denna Kongl. Förordning var Institutet elt fritt och sjelfständigt läroverk, med rätt till att meddela en fullständig såväl theoretisk som praktisk medicinsk lärokurs och alt genom motsvarande examina pröfva lärjungarne.
I anseende till inskränkt kompetensrätt genomgingo visserligen ganska få fullständig kurs vid Insti - Motioner i B onde-Ståndet 1862.
229 tutet, men å andra sidan undervisades vid detta läroverk fakulteternas alla lärjungar; åtminstone på något, flere på alla stadier af sin studiebana.
Förordningen utgafs hade Institutet, såsom det ännu har, de största resurserna af alla Svenska medicinska läroverk, såväl med afseende på materiel, som ock i lärareantal.
Om man jemför de tre läroverkens lärarepersonal vid 11(60 års slut så finner man:
Professor i anatomi, fysio- 1 logi och renhet.
Professor i theoretisk praktisk medicin.
Professor i anatomi. medicinallagfa - ocli | Professor i praktisk medicin.
Professor i kirurgi och obsletrik.
Professor i allmän palhologi och pathologisk anatomi samt allmän helsovård.
Professor i medicinsk och fysiologisk kemi.
Lärare i psychiatri.
Professor i theoretisk och forensisk medicin.
Adjunkt i anatomi.
Adjunkt i theoretisk och praktisk medicin.
Adjunkt i medicinsk natunalhistoria och kemi.
Adjunkt i kirurgi och obsletrik.
Adjunkt i theoretisk praktisk medicin. och Carolinska Institutet.
Professor i anatomi och fysiologi.
Professor i medicin.
Professor i kirurgi.
Professor i obstelrik.
Professor i pathologisk anatomi.
Professor i kemi och farmaci.
Professor i materia medica och medicinsk naturalhistoria.
Professor i pediatrik.
Lärare i rätts och statsroedicin.
Lärare i sy fil ilogi.
Adjunkt i anatomi och fysiologi.
Adjunkt i medicin.
Adjunkt i kemi och farmaci.
Adjunkt i materia medica och medicinsk naturalihsloria. 230 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
; Carolinska Institutet.
Adjunkt i kirurgi Adjunkt i obstetrik. ' i Adjunkt i pediatrik. således: i Upsala 10, i Lund 7, och vid Carolinska Institutet 18 lärare; hvarjemte Bibliothekarien vid Institutet föreläser medicinens historia, enligt Rikets Ständers bestämmelse år 1857.
Institutet saknade således jemförelsevis intet, som för meddelande af fullständig medicinsk undervisning var nödvändigt och i förhållande dertill kunde dess examina blifva omfattande och betryggande.
Det fanns blott en omständighet, som afhöll mängden af medicine-studiosi att begagna så rika tillfällen till undervisning, den nemligen, alt hvar och eu som utgick från detta läroverk
Jann sin kompetensrätt mera inskränkt, än deras, som utgingo från fakulteterna.
Enligt denna borttages tredje examen från Institutet, en examen, till hvilken Institutet meddelat nästan hela undervisningen och genom hvilken, med föregående klinisk tjenstgöring eller licentiatexamen, Institutet kom i tillfälle alt bedöma vederbörandes praktiska skicklighet, åtminstone i ett par ämnen.
Der betåges Institutet rätt alt bestämma utsträckningen och formen för licentiat-examen — den enda examen, som, enligt 1861 års Kongl. Stadgar, får vid
Institutet alläggas — ty hvad som är föreskrifvet för denna examen vid Universitetens fakulteter gäller (enligt nämnde Kongl. Stadgar) äfven för den vid Institutet, utan afseende derpå, att det sednare kan verkställa en fullständigare examen än de förra, till följd hvaraf och då Universiteternas fakulteter äro de bestämmande, denna examen, den vigtigaste för läkaren såsom praktikus och embetsman, icke kan blifva så fullständig och betryggande för det allmänna som den vid Institutet med dess större lärarekrafter kunde åstadkommas.
Men den mest skadliga åtgärden är stadgandet, att Medicine Kandidatexamen endast får afläggas vid Universiteternas medicinska fakulteter, och det är åtminstone för mig omöjligt att härför finna något giltigt skäl.
Det är en stympning af Institutet, det är en söndersplittring af läroverket, för hvilken Kongl. Sundhets-koliegium så tydligen och så varmt varnar.
— Derigenom blifva sex af dess lärare (5 professorer och 5 adjunkter) om icke försatta i overksamhet, åtminstone i icke ringa mån hindrade, alt, genom sin verksamhet gagna samhället, såsom de böra och kunna; och de rika resurser, hvilka stå dem till buds, förblifva till större delen utan användning.
Ifrån ett nära fullständigt medicinskt läroverk, det fullständigaste i norden, har Institutet blifvit i afseende på sin Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
231 verksamhet reducerad t till ett halft och detta, såsom allmänneligen kändt är, icke till följd af någon försummelse å detta läroverks sida, hvilket högeligen lofordas af Konung, llikets Ständer och Kongl. Sundhets-Kollegium.
Denna stympning kan icke heller föranledas af bristande lärareantal, ty detta antal är äfven för undervisningen, specielt till Medicine Kandidatexamen, större än vid fakulteterna.
Någon vinst för fakulteterna kan icke ligga deruti, ty lärarne vid dessa måste genom denna examens uteslutande förläggande till låkulleterne få ökadt arbete och ökadt ansvar i motsats till Institutets ofvannämnde lärare, hvilka få sin verksamhet in skränkt.
Någon vinst för medicinska undervisningen erhålles icke heller, tvärtom vållas deraf en positiv skada, ty ju mera ämnena hopas på få händer, desto ofullständigare måste undervisningen blifva i bvarldera ämnet.
Vid granskning af denna åtgärd framgår således ganska tydligt, att densamma långt ifrån alt medföra något godt för undervisning, lärjungar eiler lärare, tvärtom mäste inverka hämmande på den medicinska undervisningen inom landet då densamma beröfvar det fullständigaste medicinska läroverk, vi ega, möjligheten alt, såsom det eljest kunnat, gagna det allmänna med samtlige sina af staten aflönade lärare.
En sådan åtgärd som den af Regeringen vidtagna har icke heller blifvit af någon enda auktoritet föreslagen, såsom ofvan blifvit anmärkt, och står i strid med Rikets Ständers förut uttalade åsigter om Carolinska Institutets verksamhet och bestämmelse.
Hvad Regeringen i Brefvet till Kongl. Sundhets-Kollegium af den 26 April 1861 yttrar om ”de tre nuvarande medicinska läroverkens förening lili enig och ordnad samverkan,” synes' mig ieke heller genom Kongl, beslutet af samma dag, hafva blifvit verkliggjordt, ty någon bättre samverkan kan det väl icke kallas, alt medicine kandidat-examen blott får afläggas vid universiteterna och licentiat-examen afläggas vid hvart och ett läroverk, oberoende af det andra.