Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Litt. B; Ank. till Exp. Utsk. den 1 Oet. kl. 10 f. m.
Majlis Nådiga Proposition om upphörande af den sä kallade Husmans-skatten i Bohus Län. CL A) I sammanhang med pröfningen af ett utaf Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Götheborgs och Bohus Län samt Kongl.
Kammar-Rätten atdömdt och genom besvär hos Kongl. Majrt i underdånighet fullföljdt mål, angående förment oriktig debitering och uppbörd af den i Bohus Län utgående så kallade Husmans-skatten, har Kongl. Majrt, efter att i ämnet hafva inhemtat Dess och Rikets Kammar-Collegii underdåniga utlåtande, med afseende å de uti frågan iorekomne serskilde förhållanden, genom Nådig Proposition af den 5 sisllidne Augusti, (intagen under N:o 18, uti 1 Sami. 1 Afd. af Bihanget lill Riks-Ståndens protocoll vid innevarande Riksdag), föreslagit Rikets Ständer, alt berörde skattebidrag måtte för framliden helt och hållet upphöra.
Af högstberörde från samtlige Riks-Stånden till Slals-Ulskotlet remitterade Proposition, jemte öfrige till ärendet hörande handlingar, har Utskottet inhemtat: att tillkomsten af ifrågavarande skatt härleder sig från en redan under den tid, då Bohus Län var lill Norrige hörande, utfärdad Förordning, enligt hvilken torp skulle af kronobeljeningen anmälas vid tinget, för att af Härads-Rälten få sig åsatt en årlig ränta, husrnans-skalt kallad; ali undervisningen för Bohus Län, hvilken föréskrifver, att Sölf - Stats-IJt skottets Utlåtande, N:o 33, Litt.
B. 3 skatt eller Contribution skulle af alla Skatte-, Knape-, Krono-, Castelieoch Frälse-slrögods samt
Adels frälsehemman betalas med 7 daler 16 öre silfvermynt af hvarje hemman, tillika bestämmer, att dylik afgift borde af husmän och strandsittare efter deras förmåga, såsom de vid tingen blefve taxerade, erläggas, dock med befrielse för de under Adelns sätesgårdar och veckodags- eller insockne-frälsehemman hörande torp; att, sedan Bobus Län blifvit till Sverige afträd!, husmans-skatten i allmänhet utgått af husmän och strandsittare i Inlands, Oroust och Tjörns, Sunnervikens samt Norrvikens fögderier, hvaremot nämnde skatt uti Hisingens fögderi redan år 1725 upphört att debiteras och utgå; att skattens belopp under serskiide tider och i olika orter betydligt omväxlat, så att t. ex. år 1836 densamma uti Sunnervikens fögderi erlagts med 1 å 2 skilling för hvarje lägenhet, men uti de öfrige fögderien uppgått till 4 sk., 36 sk., 40 sk., å 1 R:dr; samt alt uti Norrvikens fögderi endast de torpare och strandsittare, som bebo egna lägenheter, blifvit för meranämnde skatt debiterade, hvaremot uti andra fögderier äfven sådana lägenheter, hvilka blott under besittningsrätt innehafvas, vid skattens erläggande tagits i beräkning.
Då nu oftaberörde i och för torplägenheter inom Bohus
Län utgående husmansskatt, hvilken saknar motsvarighet uti Rikets öfriga provinser, icke eller är förenlig med de uti Kongl. Förordningarne af den 3 Augusti 1731 och 25 November 1740 jemte sedermera utfärdade Författningar ineddelte stadganden, angående nyodlingars befrielse från skatts utgörande, samt härtill kommer, dels alt denna afgift, ehuru af grundskattsnatur, likväl icke, på sätt i afseende på andra grundskatter tillgår, bestämmes genom ordentlig skattläggning, ulan hufvudsakligen beror af godtycke, helst föreskriften om taxeringslängdens uppläsande vid tinget icke alltid tillämpats, dels ock att nämnde afgäld uti vissa delar af Bohus
Län alldeles icke erlägges, och uppbörden, der den eger rum, verkställes efter o1 ika och obestämda grunder, så och enär bibehållandet af merberörde inkomst, hvars belopp år 1836 utgjort allenast 178 R:dr 9 sk., är för Statsverket, af ingen betydenhet, anser sig
Utskottet ega skäl hemställa, att den så kallade husmans-skatten i Bohus
Län eller den del af Sölfskatten, hvilken erlägges af husmän och strandsittare, må ifrån och med 1845 års början helt och hållet upphöra; dock utan att härigenom åsyftas någon rubbning uti den ränta, som utgår af sjelfva hemmanen, å hvilkas e - 4 Stats-Utskotlets Utlåtande i N:o 33, Litt.
C. gor nämnde husmän och strandsittare äro boende.
Slockholm den 27 September 1844.
Jfg 33.
Litt. c. Ank. till Exp. Ulsk. den 1 Oct. kl. 10 f. in.
Utlåtande, i anledning af väckte motioner om upphörande af eller nedsättning uti den för tackjern st ilIverkn in gen utgående tionde-afgift.
Af Genom serskilde remisser från Borgare- och Bonde-Stånden har Stats-Utskottet fått emottaga följande inom bemälde Riks-Stånd väckte motioner : l:o af Herr De MaréB., som, — jemte framställning af det obilliga och tryckande af den beskattning, tackjernstillverkningen i Riket, oberäknadt egande-rätts-bevillning och ålskiiiga communala utskylder, för närvarande måste vidkännas genom den, på grund af Rikets Ständers beslut och Kongl. Förordningen den 21 Juni 1831, med hvarje 30:de lispund lillverkadt tackjern utgående tionde-afgift samt under åberopande af så väl de lör nämnde handtering nu lådande ofördelaktiga conjuncturer, då idkarens behållne inkomst ofta icke motsvarade berörde Stats-Verket förbehållne tionde-afgift oell näringen flerestädes bedrefves med förlust, som ock den hotande utsigt, hvilken i detta hänseende visade sig för framliden, — föreslagit, att, såsom den lämpligaste utväg till afhjelpande af tackjerns-producentens nödställde belägenhet, Rikets Ständer mätte medgifva, det ali så kallad masugns-tionde eller afgift af tackjerns-tillvevkning linge, från och ined innevarande års början, helst alldeles upphöra eller åtminstone nedsättas till
En procent och sålunda till likhet med hvad, sedan nästlidne Riksdag, af stångjernslillverkningen utgjordes; 2:o af Riksdagsfullmägtigen Johannes Samuelsson från Jönköpings Län, som andragit: att, enligt Kongl. Bergs-Collegii Resolution af den 9 Febr. 1742, lionde-afgiflen för de inom Tabergs bergslag privilegierade bergsmanshyttor blilvit bestämd lill 10 lispund för hvarje blåsningsdvgn, Stats-Utskottets UtlåtandeN:o 33, Litt.
C. 5 de Irenne kalldygnen oberäknade; att af Tabergsmalmen, hvilken vid nämnde tid i allmänhet lemnade 31 till 32^ procent jern, numera ej kunde påräknas mera än 25 procent; att brytningen, som tillförene, då malmen lanns i myckenhet liggande vid bergets fot, kunnat med lätthet verkställas, nu åter, enär malmen mäste sprängas uti bergets högre klyftor, medförde vida större svårighet; alt, ehuru bergsmännen med betydliga ansträngningar sökt att genom införande vid sina masugnar af sednare liders förbättrade inrättningar och arbetsmethoder nedsätta tackjernels tillverkningskostnad, deras bemödanden i dessa hänseenden misslyckats, i följd al den ofördelagliga conjunclur, sorn förorsakat tackjernsprisets fall från 9* lill 5* R:dr banco per skeppund, till hvilket nedsatte pris bergslagets hela lackjernstillverkning likväl icke kunnat afyltras; samt att då, på sätt en bilagd specificerad räkning utvisade, kostnaden för åstadkommandet af 1 Skeppund tackjern uppg inge, utom lionde-afgiften, till 8 R:dr 25 sk. 4 rst.
Banco, vore häraf en följd, att näringens utöfning tillskyndade dess idkare en verklig lörlust.
Med afseende å berörde förhållanden har motionären hemställt, att tionde-afgiften af blåsningarne uti bergsmanshyltorna inom
Tabergs bergslag mätte nedsättas till 5 lispund för hvarje blåsningsdygn, kalldygnen oberäknade, eller ock att tills vidare och intilldess en allmän reglering af tionde-afgiften för hyttorna kunde komma att ega rum, denna afgift för meranämnde bergsmanshyttor måtte, i öfverensstämmelse med stadgandet i Kongl. Förordningen af den 21 Juni 1831, utsättas till en trettiondedel af medel ti 11 verkningen vid alla dessa hyttor under sistförflulna tio år; 3:o af Riksdagsfullmägtigen Anders Johansson från Wermlands Län: som anfört att, då det aftynande tillstånd, hvaruti lackjernsliiiverkningen inom Riket för närvarande sig befunne, icke med skäl kunde tillskrifvas Bergsmännens eget förvållande, helst dessa med rastlös omtanka och känbara uppoffringar under de sednare åren sökt och tili en del jemväl lyckats att genom biåsverkens förbättrande och anskaffande af varm-apparater m. m. bereda handteringens utveckling och lullkomnande, det syntes billigt, att Staten, medelst lindring i den af nämnde handtering utgående och under väsendtligen olika förhållanden tillkomne dryga beskattning, bidroge till bergsmännens räddning från en eljest hotande undergång; aLt, oberäknad! den af bergslagen utgående tionde-tackjerns-skatt, hvilken grundade sig på frivilligt åtagande samt genom Kongl. Förordningarne af den 10
Maj 1686 och 13 Aug. 1721 bestämls att utgå med vissa lispund per bläs - 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 33.
C. ningsdygn, hade berörde näring, oagtadt det uti nyssnämnde Författningar gifna löfte, att någon ytterligare skatt icke skulle densamma åläggas, se-* dermera blifvit med flerfaldiga onera betuligad, såsom bevillning, afgifler till Presterskapet, Bergs-Statens aflönande, o. s. v.; att. i de äldre tider, då ifrågavarande skatt fastställdes, kostnaden för malmbrytningen varit jemförelsevis högst ringa, hvaremot numera, sedan de största och mest malmgifvande grufvorna nått ett djup af flera hundra alnar, för malmens och vattnets uppfordring måst anläggas kostsamma inrättningar, samt att härvid jemväl borde i betraglande tagas, att beskattningen af tackjerns-till verkning, hvilken t. es. för hyttorna inom
Philipstads bergslag i medeltal utgjorde omkring 1'7 lispund per dygn eller något mer än af productions-beloppet, öfverstege den för stångsjerns-smidet bestämde hammarskatt, numera uppgående till en procent af tillverkningen; under åberopande af hvilka omständigheter motionären föreslagit, att för alla hyttor inom Philipstads Bergslag tionde-tackjerns-skatten måtte nedsättas till lika proportion med hammarskatten, nemligen en procent, eller till 6i lispund per biåsningsdygn.
Uti sistnämnde motion hafva Riksdagsfullmäktige Anders Ericsson och Pehr Pehrsson från Örebro Län, Lars J.
Län och Anders Jansson från Westerås Län förklarat sig instämma
Den ofördelagtiga ställning, hvaruti Svenska tackjerns-till verkningen för närvarande sig befinner, är så allmänt känd, att någon vidare framställning härom från Utskottets sida icke torde erfordras.
Förhållandet i detta hänseende ådagalägges ock nogsamt deraf, att priset å tackjérnet i sednare tider så nedgått, att detsamma nu icke kan antagas till mera än omkring 5 R:dr B:co per Skeppund, utan att, sådant oagtadt, afsättning af varan städse står att erhålla.
Då berörde näring, hvars föremål är beredandet af rudimalerien för Rikets förnämsta export-artikel, följaktligen tvifvelsutan innefattas bland dem, hvilkas upprätthållande och befrämjande äro för Staten af synnerlig vigt, anser Utskottet de af molionärerne i ofvannämnda fråga gjorde framställningar och förslag serdeles förljenté att af Rikets Ständer behjertas.
Bland öfriga skäl, som tala för en sådan äsigt, företer sig jemväl den omständighet, alt, sedan, i följd af Rikets Ständers vid sistförflutne Riksdag fattade beslut och Kongl. Maj:ts i öfverensstämmelse dermed under den 18 Febr. 1843 utfärdade Nådiga Kungörelse, den vid stångjernshamrar utgående hammarskatt blifvit fastställd till 1 procent af privilegierad eller, vid begagnande af derutöfver medgifven smi - Stals-Utskottets UtlåtandeN:o 33 Litt. C. 7 des-rält, eljesl åstadkommen tillverkning, tackjerns-productionen sålunda i allmänhet är underkastad en vida drygare beskattning än den, stångjernstillverkningen måste vidkännas.
De, uti ofvanberörde inom Bonde-Ståndet väckte motioner, framställde yrkanden om beviljandet af vissa nedsättningar uti tionde-tackjerns-afgiflen serskildt till förmon för Tabergs och Philipstads Bergslager kan Utskottet emedlertid icke understödja, helst så beskaffade partiella nedsättningar otvifvelaktigt skulle från andra orter framkalla anspråk på motsvarande förmoner; utan anser Utskottet den ifrågaställde lindringen i nämnde skatt böra tillgodokomma alla de orter af Riket, hvarest dylik afgift är till utgörande fastställd; och får Utskottet i sådant afseende föreslå, att tionde-tackjerns-afgiften mätte varda nedsatt till hälften al det belopp, hvartill den, efter de i serskilda delar af landet gällande olika grunder, för närvarande uppgår.
Härvid torde likväl icke böra förbises , att tackjerns-producenternes nu iråkade förlägenhet hufvudsakligen härleder sig från conjunctur-förhållanden, hvilka, fastän utsigten för en blifvande förbättring ingalunda synes lefvande, måste betraktas såsom af öfvergående beskaffenhet; och skulle Utskottet derföre tro lämpligast vara, att den af Utskottet föreslagne skatte-nedsättning endast medgålves för tiden, intilldess den vid nästkommande Riksdag blifvande Stals-reglering träder i verkställighet, vid hvilken reglerings uppgörande Rikets Ständer blifva i tillfälle alt, med hänsigt till de för tackjerns-tillverkningen rådande conjunclurer, bestämma, huruvida ifrågavarande näring må anses fortfarande ega behof af den medgifne lindringen i tiondelackjerns-afgiften eller nämnde afgift dädanefter bör till dess förra belopp utgöras.
I öfverensstämmelse härmed har Utskottet alltså skolat hemställa, det Rikets Ständer ville för deras del medgifva, att den för tackjernstillverkningen till Siats-Verket utgående lionde-afgift må, från och med näslkomm inde år 1845, intilldess den vid nästa Riksdag blifvande Stals-reglering träder i verkställighet, erläggas med hälften af det belopp, hvartill samma afgift, efter de på serskilda orter gällande olika grunder, för närvarande utgöres; och torde, i händelse af bifall härtill, Rikets Ständers beslut i ämnet till Kongl. Maj:ts JNådiga sanclion i underdånighet anmälas.
Stockholm den 27 September 1844. 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 33, Litt.
D. Jll 33.
LiL D.
Ank. till Exp. Utsk. den 1 Oct. kl. 10 f. in. Utlåtande, i anledning af väckt motion om ändring uti Kongl. Kungörelsen af den 13 Februarii 1843, angående nedsättning af den till högre belopp än ett Skeppund för Hundrade bestämde Hammarskatt af stångoch ämnes-Jernt ill verkningen i Riket. (1. A.)
Uti en hos Bonde-Ståndet väckt oell lill Stats-Utskottet remitterad motion har Riksdagsfullmägtigen Hans Pehrsson från Gefleborgs
Län hemställt, att, då den uti Kongl. Kungörelsen af den 18 Februari 1843 meddeldte föreskrift, enligt hvilken samtlige jernverk blifvit för deras slångjernssmide underkastade enahanda algifter, utan afseende, huruvida det ena årets tillverkning öfverstege det andras, elter motionärens tanka vore hvarken med billighet eller rättvisa öfverensstämmande, nämnde Författning måtte undergå den förändring, att skatten linge utgå i moa af den produetion, som vid jernverket eger rum.
Medelst underdånig skrifvelse af den 2 Juni 1841, N:o 357, anhöllo Rikets då församlade Ständer, på anförda skäl, att, i fråga om beskattningen å stångjernstillverkningen i Riket, mätte bland annat i Nåder förordnas, dels att hammarskatten borde utgöras med en viss andel af den ärliga tillverkningen, utan afseende å tillverkningsorten och de olika methoder, som begagnades; dock att bruk med frälsefrihet tillgodonjöte dittills fastställdt afdrag, och att den tillverkning, som åstadkommes med begagnande al undersmide, hvarför hammarskatt, enligt dittills gällande Författningar, blifvit erlagd, icke vidare med sådan skatt belädes, dels ock att skatte-andelen måtte bestämmas till en procent af tillverkningen och utgöras med minst fyra skeppund för hvarje härd, utom för de verk, hvilka redan vore privilegierade för mindre smide än 400 Skeppund per härd, der minimi-beskattningen borde bestämmas till en procent af privilegii-beloppet, så vida brukets egare ville underkasta sig dittills gällanda inskränkning Stats-Uiskottets Utlåtande, N:c> 33, Litt.
D. 9 inskränkning af smides-friheten.
Vid föredragning af ofvannämnde underdåniga skrifvelse, har Kongl. Majit, enligt högslberörde
Nådiga kungörelse af den 18 Februarii förlidet år, med godkännande af Rikets Ständers, i afseende å smides-skallens reglering, anmälde beslut, så vidt det åsyftade en för alla bruk utgående lika beskattning, ej öfversligande en procent af privilegierad eller, vid begagnande af derutöfver medgifven smidesrält, eljest åstadkommen tillverkning, funnit godt att, i enlighet med Bergs-Collegii underdåniga tillstyrkande, i Nåder förordna, att den hammar-skatt, som dittills varit till högre belopp fastställd, skulle ifrån och med smides-året 1842, till ett skeppund för hundrade nedsättas.
Enligt denna Nådiga Författning, har följaktligen, i strid mot Rikets Ständers ofvannämnde underdåniga begäran, den årliga hammar-skatten blifvit bestämd till vissi ständigt belopp för hvarje bruk, utan afseende å qvantiteten af det ena eller andra årets tillverkning; men då ifrågavarande nyligen utfärdade kungörelse ännu endast en kort tid hunnit tillämpas samt erfarenheten således icke lemnar tillförlitlig ledning för bedömande af deruti stadgade beskattnings-grunders ändamålsenlighet och inverkan på beloppet af den utaf' stångjerns-tillverkningen härflytande Stats-inkomst, anser Utskottet, skäl desto mindre vara för handen att tillstyrka den af motionären isamma grunder yrkade förändring, som Kongl. Majit, uti meranämnde kungörelse i Nåder förklarat
Sig hafva för afsigt alt med Rikets nu församlade Ständer ytterligare samråda, angående de för jerntillverkningens befrämjande erforderliga åtgärder.
Utskottet hemställer följaktligen, att Hans Pehrssons omförmälde motion för närvarande icke må lill någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
Jiih, till R St.
4 Sami. i Afd. 9 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 33, Litt. E. Jtä 33- Lil t. E. Auk. till Exp. Utsk. d. 1 Oct. kl. 10 f. m.
Utlåtande, i fråga om upphörande af de bland Ståts-Verkets Ordinarie Inkomster upptagne Gerningsören. CL A.)
Uii en hos Presle-Slåndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion har Herr Doctor Björkman föreslagit, att de bland Stats-Verkets ordinarie Inkomster upptagne, vid sistlidn-e Riksdag lill allenast 1,700
R:dr beräknade så kallade Gerningsören, hvilka, efter hvad motionären förmodade, numera helt och hållet inginge till Stats-Verket och icke, såsom tilliörene, äfven till någon del uppbures af vissa städer i Riket, måtte, tili beredande af lättnad vid uppbörden och förenkling i räkenskaperne, från ordinarie inkomst-beräkningen uteslutas, och Stats-Verket för derigenom uppkommande förlust godlgöras medelst förhöjning uti den af Gerningsmän och Sockenhandtverkare på landet utgående bevillning, Den under benämning af Gerningsören utgående skatt, om hvars upphörande nu är fråga, har sedan äldre tider tillbaka erlagls med En Daler, eiler 16 sk.
Banco, af hvarje å landet bosatt gerningsman eller sockenhandtverkare.
Efter Utskottets tanka skulle det otvifvelagligt leda till ordning och förenkling uti uppbörds- och redovisnings-väsendet samt jemväl möjligen innefatta en säkrare controll å skattemedlens behöriga ingående, derest de så kallade Gerningsören, i stället att, såsom nu är förhållandet, upptagas under en serskild rubrik bland Statens ordinarie intrader, blelve debiterade och uppburne i sammanhang med de bevillnings-afgifter, handtverkare å landet i allt fall, enligt gällande Bevillnings-Förordning, äro underkastade.
Emot verkställigheten af en sådan åtgärd företer sig likväl hinder i den omständighet, att vissa bland Rikels städer, genom de lör dem utfärdade privilegier och sednast medelst Kongl.
Resolutionen på Städernas hesvärden 12 Julii 1731, § 25 samt Kongl. Kungörelsen af den 19 Julii 1815, fått sig tillerkänd rättighet alt åtnjuta serskildta andelar af Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 33j Litt. E. 11 berörde Gerningsöre!!, hvilka andelar ock, emot hvad motionären förmodat, ännu komma dessa städer till godo.
Sålunda hafva under år 1842 nedannämnde släder utaf Gerningsö - ren uppburit följande belopp: Alingsås 5: 32. Askersund 5: 32.
Borgholm 15: 32. Calmar 48: — Eksjö 20: 8.
Hedemora 12: —•
Jönköping 14: 8.
Lindesberg ...... 25: 16.
Linköping 14: 32.
Nora 31- — Nyköping 14: 8.
Piteå 6- 32.
Sala ........ 84- 16.
Sigtuna 9: — Sundsvall 24: — Södertelje ...... 7: 16.
Ulricehamn 7: 32.
Umeå 7: — Wexiö 45- — Wimmerby ..... 6: 32.
Örebro 25: 32, Hvarförutan till Malmö Lands-Contor, för de inom Länet varande städers räkning le- vererats tillsammans ..... . . . . 149- 32.
Summa R:dr 572: 24.
Det torde derjemte ieke böra förbises, alt jemväl andra städer kunna vara tili Gerningsörens uppbärande berättigade, ehuru någon så beskaffad inkomst under nyssberörde år af en eiler annan anledning icke till dem influtit.
För öfrigt förekommer härvid, att ifrågavarande afgift å vissa orter tillfaller städerne odeladt, på andra åter mellan kronan och staden fördelas, samt slutligen å andra ställen helt och hållet ingå till Stats - 12 Stats-Ulskotlets Utlåtande, N:o 33, Litt E.
Då således borttagandet af omför malde ordinarie inkomst-titel komme alt medföra rubbning af städers på privilegier grundade rätt, ocii meddelandet af den ersättning, hvarpå, i sådant fall, städerne onekligen egde giltigt anspråk, möjligen blefve med svårighet eller olägenheter förenadt, hvilket Utskottet emedlertid, i saknad af närmare kännedom angående de grunder, hvarefter städernas andelar af meranämnde Gerningsören beräknas och uppbäras, icke är i tillfälle alt bedöma, anser sig Utskottet för närvarande icke kunna till de af Herr Doctor Björkman, i hänseende till omförmälde Inkomst-titel, yrkade förändringar tillstyrka Rikets Ständers bifall; hvaremot Utskottet hemställer, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande och sedan i behörig ordning utredt blifvit, dels hvilka städer ega laglig rätt till uppbärande af andelar utaf de så kallade gerningsören och efter hvilka grunder dessa andelar nu till städerne utgå, dels ock huruvida de af motionären ifrågaställde åtgärder kunna utan öfvervägande olägenhet bringas lill verkställighet, i sådant fall A7id nästinstundande Riksdag i ämnet aflåta Nådig Proposition och dervid tillika i Nåder föreslå det sätt, hvarpå, i händelse Gerningsören skulle såsom ordinarie Inkomst-titel försvinna, vederbörande städer må hållas skadeslösa för hvad de i följd häraf komme att förlora.
Stockholm den 27 September 1844. STOCKHOLM, elwén & granbergs tryckeri. 1844.
(Hur till Stats-Utskottets Utlåtande, 1844, N:o 33.) Tabell öfver Stats-Verkets Inkomster.
N:o Påräknade Inkomster för år 1842 Räkenskaperne upptaga för åren Medium för åren Kongl. Stats-Contorets Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition 1844 ars Stats-Utskotts Förslag. och följande åren. 1838. 1839- 1840. 1841. 1842.
L838—1842- Förslag beräkna r Ordinarie Inkomster. 1 jTndeldt .
Ordinarie Ränta t 1,762,000 568,000 — — 2,000,851 592,042 1,874,833 576,436 1,824,090 568,693 1,946,429 585,992 1,946,356 589,568 1,918,512 582,546 1,762,000 575,000 — - 1,762,000 575,000 — — 1,762,000 575,000 — — 2 40,000 T:r a 6 R:dr 240,000 — - 335,773 290,659 279,599 320,839 322,287 309,831 246,000 — - 246,000 — - 41,000 T:r å 6 R:dr 246,CK>0 — - flndeldt .
Tionde-Spantnal < , (Behållen.
105,695 T:r å 6 R:dr 634,170 — — 824,346 713,446 685,394 777,861 776,087 755,427 634,170 — — 634,170 — — 105,695 T:r å 6 R:dr 634,170 — - 3 19,000 T:r å 6 R:dr 114,000 — - 146,167 127,741 122,516 140,079 141,277 135,556 120,000 - - 120,000 — - 20,000 T:r å 6 R:dr 120,000 — - 4 4,800 — - 4,881 4,865 4,873 4,8.97 4,887 4,881 4,800 - - 4,800 — - 4,800 — - 5 (Penningar . Arrende-Medel (Span mål 10,700 T:r å 6 R:dr 42,000 64,200 — — 41,107 109,939 34,239 95,864 33,118 97,123 29.165 119,004 23,756 116,522 32,277 107,690 23.000 87.000 — ■— 23.000 87.000 — 14,500 T:r å 6 R:dr 23.000 87.000 — — 6 3,375 Specie R:dr å 128sk.
9,000 — - 9,539 9,904 10,478 9,912 10,605 10,088 10,000 — - 10,000 — - 3,750 Specie R:dr d 128 sk. 10,000 — - 7 300 Sm. å 133!
R:dr 40,000 — — 37,605 34,988 36,006 39,757 47,919 3.9,255 36,400 — - 36,400 — - 280 Sm. å 120 R:dr 33,600 — — 8 (Tack jern Tionde- och Hammarskatts-Jern s (.Stångjern 17.000 SkU. å 6 R:dr 6.000 Sm. å 15!
R:dr 102,000 94,000 — — | 223,555 266,286 269,099 253,474 186,196 239,722 f 80,000 [ 78,000 — — 80,OCK) 78,OCK) — — 8.000 Sm.