Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betraktad i detta ljus blir vår kärlek till det sköna samt vår smak saker af verklig vikt, som det skulle vara orätt att försumma, förslösa eller illa använda.
Ruskin, den store engelske tänkaren o c h estetikern, som talar med stämman af en profet om dessa saker, säger: » Skönheten har af försynen anordnats att vara ett af de element, hvarigenom själen ständigt u p p e h ä l l e s; » o c h vidare, att ingen sann föreställning om skönhet är möjlig förutan sinnets renhet, att skönhets- känslan hvarken är sinnlig eller intellektuel endast, utan beroende både för sin sanning och innerlighet af hjärtats rena, öppna o c h rätta tillstånd.
O c h åter, att vår moralis ' ka natur i dess fullkomning endast kan erfara nöje af cle högsta möjliga materiella källorna, och den egenskap, hvarigenom vi mottaga sådant nöje, är en fulländad smak.
Att omsorgsfullt vårda denna skönhetskänsla ocb att odla den rätta smaken är således nöd- vändigt för utvecklingen af vår natur i all- mänhet såsom menskliga varelser med andliga behof, hvilka fordra näring lika väl som de F. I. dessa dagar, då så mycket talas o c h skrifves, höra vi äfven mycket om skönheten i alla dess olika former.
V ä r t tidehvarf har stundom blifvit kallad nyttans tidehvarf; vi tro dock icke att det rätteligen förtjänar detta namn allenast.
Skönheten, såsom den äldre och vack- kroppsliga.
I skönhetens universalrike hafva män o c h kvinnor olika uppgifter att fylla.
A t t skapa och De frambringa tillkommer i hufvudsak männen.
hafva varit o c h komma troligen alltid att blifva de stora mälarne, skulptörerna, poeterna och kompositörerna.
M e n o m männen äro de skapande, så äro kvinnorna de förvaltande.
D e m R i n g a r, A r m b a u d, K e d j o r, Silfverarbeten, Modernast!
B r o s c h e r, K e d j e a r m b a n d, N å l a r, Bordsilfver.
Solidastl Billigast!
SDUN 342 tillkommer det i allmänhet — icke att sitta ensam i ateliern eller vid skrifbordet, ägnande hela sin personlighet åt att framställa rena skönhetstyper — utan att bringa resultaten af detta trägna arbete in i hvardagslifvet, att göra det bästa inom konsten kändt, samt sprida så mycken skönhet- som möjligt öfver alldagliga föremål o c h sålunda höja hela lifvet för sin omgifning.
Männen gräfva i de djupa schak- ten af naturens skönhet efter hennes dolda ädel- stenar; det är kvinnorna som skola infatta dem, där de kunna synas, s o m skola göra ett ädelt bruk af dem för deras rätta ändamål och af d e m hämta deras fulla värde.
Männen äro mera sysselsatta med den all- varliga, sträfva sidan af lifvet, kvinnorna äro mera ställda i dess lugua skyddande lägen, gynnsamma för odlandet af skönhet.
E n kvinna som förestår sitt hem är en drottning i spetsen för ett litet rike; det är hennes företrädesrätt att lifva o c h försköna allt som där innefattas — huset, möblerna, trädgården samt sitt eget och sina undersåtars klädsel o c h utseende.
O c h utanför detta ligger en annan plikt, nära för- bunden m e d denna — plikten att lifva o c h försköna hvad som tillhör hennes mindre lyck- ligt lottade medmänniskor, som allt för ofta äro okunniga o m själfva begreppet skönhet.
I detta stora departement för skönhetstjänsten finna vi äfven särskilda privilegier o c h plikter för de unga flickorna.
Deras högsta intresse är j u nära förbundet med allt s o m rör kvin- nans höjande o c h utveckling, eftersom » flickan är kvinnans m o d e r ».
I det följande hoppas jag kunna framställa några reflexioner o c h vinkar till bådas hjälp.
I n o m vår medelklass saknas allt för ofta en viss förfining i smak o c h uppfattning såsom motvikt till det praktiska sunda förnuft, hvaraf vi berömma oss.
A l l t eftersom kvinnans uppfostran blir mera sund och gedigen, uppstå ibland farhågor för att hon skall blifva allt för vetenskaplig, prosaisk o c h emanciperad.
Detta kommer aldrig att blifva en verklig fara, så länge hon i sin skönhets känsla betraktar ett anförtrodt pund att förvalta o c h ett medel till ökad vederkvickelse under kampen för allvarliga lifsmål.
I några följande uppsatser ämna vi betrakta vårt ämne: » D e t skönas b e t y d e l s e », från föl- jande olika synpunkter: Det sköna i naturen.
Det sköna i konsten.
Det sköna i litteraturen.
Det sköna i hemmen.
Personlig skönhet Det sköna gentemot det fula.
V i d kaffet.
Botad.
f a, käraste, vi skola väl till med hushållsräk- ningarna då, » sade vice häradshöfding A x e l o c h sköt den blott till hälften uppskurna boken ifrån sig, torkade pincenezen o c h beredde sig m e d en illa dold gäspning att fullgöra sin plikt.
Man vet ej, hvarifrån han fått den fasliga vanan eller rättare ovanan att vilja, s o m en rik- tig revisor i ett fallfärdigt aktiebolag, granska sin hustrus räkenskaper — säkert är emellertid att han ansåg det s o m sin ovillkorliga skyldig- het, o c h att han gjorde det m e d en grundlighet o c h en klandersjuka, s o m voro odrägliga.
Ej för att han inte hyste det allra största för- troende för sin lilla söta, förståndiga hustru — det k o m aldrig i fråga, o c h o m något par i värl- den lefde s o m turturdufvor, så var det just de — men hur det är, så måste det finnas ett moln, o m än aldrig så litet, på den äktenskapliga him- len, o c h i detta fallet var det revisionen af räkenskaperna.
Om han vetat, livad ett kilo smör kostat eller haft en svag aning o m priset på sjötungan, hade det gjort mindre, m e n nu kände han mindre o m dessa saker än o m seder o c h bruk bland invånarne på Mars eller nästa års midsommarväder, o c h då är det nog bra hårdt för en ung fru att höra anmärkningar både på det ena o c h det andra, o c h det var också därför, som det var med en liten trumpen min hennes herre o c h man fick sig räkenskaperna öfverlämnade till granskning.
H o n tänkte på, hur trefligt de kunde hafva haft, o c h hur hon längtade att få höra slutet på Daudets bok — men det var ej lönt att fundera öfver, o c h därför drog hon sin stol intill bordet o c h beredde sig att svara för sina synder under den förflutna månaden.
Det gick tämligen en o c h en half sida.
M e n så fingo de skarpa juristögonen syn på en gruf- lig p o s t: 11 kronor — o c h det bara för kött!
» ä l s k a d e Lisen, det var då orimligt! » &gt; Lilla du, det var ju, då vi hade majorens hos oss — vi voro j u rätt många till middagen o c h godt kött är ej det billigaste. » » Låt det vara, » sade han m e d sin djupaste domareröst, » men säkert är, att vi måste iakt- taga mera sparsamhet.
Det här bär sig inte — jag tror då alldeles visst, att det kan göras b e.
tydliga besparingar, o c h vore bra tacksam, o m - du ville gå mig till mötes.
Nu fortsätta vi väl m e d Daudet. » H v a d brydde hon sig o m den där d u m m a ro- manen.
H o n hoppades varmt, att Alphons måtte få korgen af sin Criquette, s o m då verkligen var den banalaste kvinna, hon någonsin hört talas om.
Och medan häradshöfding A x e l m e d melo- disk stämma bemödade sig att göra rättvisa åt den store fransmannens deliciosa prosa, virkade den unga frun på sin kudde, med mörka o c h dystra hämndetankar i sitt lilla oskyldiga hufvud.
Det var dagen därpå.
A x e l hade druckit sitt té o c h ätit sin kotlett m e d g o d aptit o c h satt nu på sitt ämbetsrum i sitt bästa lynne o c h rökte tankfullt på sin morgoncigarr, medan han funde- rade på ett s. k.
» vattenmål » af hemsk o c h fa- sansväckande natur.
Han hade just inte varit gift så länge, vår lärde jurist, o c h därför var det ej underligt, o m han såg en krusig lugg o c h ett par klara, bruna ögon g e n o m den blå cigarröken, allt under det han öfvade sitt juridiska skarpsinne på » oskift fiskevatten » och » lägger man mjärde eller not i annans fiskevatten » o c h jämförde m e d fiskeri- stadgan o c h strafflagen o c b hade all möda ospard för att få en stackars arrendator d ö m d till det högsta o c h grymmaste straff, lagen megifver.
Då knackade det på dörren, o c h in trädde en vaktmästare m e d viktig min o c h byråkratiska rynkor i pannan.
Han lämnade ett par kort, o c h glad öfver att få någon omväxling bad A x e l h o n o m bedja herrarne stiga in.
Och när vår hä- radshöfding sedan kastade en blick på korten, såg han till sin förvåning o c h glädje, att det var ett par studiekamrater, s o m han ej sett på många år, o c h det blef ett lif däruppe i det allvarsamma ämbetsrummet.
Det blef ingen ände på berät- telser o c h anekdoter från Upsalatiden, o c h man hörde i hvarje minut » kommer du ihåg o c h » minns d u », endast afbrutet af Axel, som på ett ögonblick skulle telefonera till lilla frun o m mid- dagen.
» Pingeli ping.
A r det du, L i s e n?
Ja, visst är det jag.
Jo, kära du, ett par gamla kamrater hafva helt apropos k o m m i t till staden, o c h jag tar d e m m e d mig h e m till middagen kl. 5.
I all enkelhet, sa ' du.
Ja visst — sparsamhet o c h trefnad kunna lätt sämjas.
K l 5, ja.
Adjö, adjö. » Så var det ett pratande o c h ett berättande o c h den stackars arrendatorn o c h hans fiskevatten fingo tills vidare vara i fred.
Och klockan half fem skildes de tre vännerna åt för att kläda sig o c h träffas o m en halftimme hos häradshöfdin- gens.
Glad o c h belåten k o m A x e l h e m o c h mötte sin hustru, strålande o c h fager.
Och strax före fem k o m m o de ned för att tillsammans kasta en sista blick på middagen.
A x e l blef helt förvånad, när hans unga fru öppnade dörren till hans ar- betsrum o c h där visade sin herre o c h man ett dukadt middagsbord.
» Men hvarför i all världen? » 1895 » Jo, vet du, jag tycker, att matsalen är väl pretentiös för sådana här enkla tillställningar, o c h då det j u bara var ett par gamla kamrater, så — &gt; » Kamrater ja.
Men kammarrådet och expeditionschefen äro just hvad de äro, o m de också varit mina kamrater aldrig så m y c k e t — o c h så har du inga b l o m m o r på bordet, o c h hvar är vår stora borduppsats — mammas pre- sent — o c h Lisen, Lisen ursäkta mig, m e n är det inte en gammal d u k?
» » Jo, m e n kära A x e l, duken är ju ren o c h du vet, att tvätt o c h blommor, det kostar pengar o c h vi böra vara så sparsamma. » En blixt till misstanke genomfor hans hufvud.
» H v a d ger du oss till middagen, barn, » frågade han oskyldigt.
» Ja, något kött det har jag då inte — det är så förskräckligt dyrt, m e n stekta aborrar o c h återstoden af den där puddingen, s o m du inte tyckte o m i går, o c h — » » Nej, m e n älskade Lisen, » utbrast han nästan gråtfärdig, » du gör vårt hus till — » Pang — nu ringde det o c h herrskapet måste in i salongen för att göra les honneurs.
U n g A x e l satt s o m på nålar, o c h han beundrade sin hustru, s o m talade o m Tolstois sista b o k o c h kronprinsessans hälsa lika lugnt, s o m o m hon haft den ståtligaste middag i stället för stekta aborrar o c h — kronan på eländet — den för- skräckliga puddingen sen gårdagen.
Men när de reglementerade fem minuterna gått och gongongen rullade i tamburen, lade hon m e d ett gladt leende sin hand på expeditionschefens arm o c h gick m o t de uppslagna matsalsdörrarna.
Med nedslagna ögon o c h darrande knän följde A x e l efter m e d kammarrådet, o c h höll nästan på att skrika till af glädje o c h häpnad, då han såg sig vara inne i sin egen trefliga, o m b o n a d e matsal, m e d tennstopen o c h porslinet kring väg- garne o c h middagsbordet m e d ljus o c h silfver o c h b l o m m o r midt på golfvet — så inbjudande som ett middagsbord någonsin varit.
» Men söta Lisen — » » Sch — sch — sköt o m dina gäster, » o c h han började så småningom begripa, medan han lade en delikat rökt laxskifva på sin smörgås.
Han drog Lisen m e d sig in i fönstersmygen.
» Få vi så ' na där — aborrar? » » Aborrar, » svarade h o n o c h spärrade förvånad upp sina vackra, bruna ögon, » jag har helge- flundra.
» » Ah, » sade han m e d en lättnadens suck, » och den där af sky värda p u d d i n g e n?
» » Det tror jag ej finns någon, men vi ha and- ungar o c h kronärtskockor o c h gåslefver o c h — » H a n tillslöt hennes mun m e d en kyss — trots de främmande — o c h så sade han: » Tack för läxan, Lisen, jag skall inte lägga mig i dina hushållsräkningar vidare. » Och det löftet höll han.
Kronprinsessan afreste i tisdags afton m e d ordinarie snälltåget till Malmö för att öfver K ö - penhamn fortsätta till Baden o c h därifrån till Italien.
Kronprinsen skulle möta sin gemål i K ö - penhamn för att vara henne följaktig till Baden.
Hennes k. höghet åtföljes dessutom på sin resa af hofmarskalken Lilliehöök o c h hoffröken W e i - denhielm.
Den 14 dennes afled, efter en längre tids sjuklighet, fröken Jakobina Charlotta Lovisa Augusta Ehrensvärd å sin egendom Munkernöllan, i en ålder af 57 år.
Den aflidna, hvars vinnande väsen o c h m o t underlydande eller behöfvande, minst sagdt, stor- artade o c h uppoffrande hjälpsamhet o c h omtanke voro allmänt bekanta, efterlämnar ett stort tomrum på välgörenhetens fält, hvilket svårligen kan fyl- las.
Mången .tacksamhetens o c h saknadens tår skall ' därför, säger Ystads-P:n, k o m m a att fällas vid den bortgångna ädla kvinnans bår.
Fröken Augusta Ehrensvärd var född 1838 o c h dotter af öfversten grefve Gustaf Carl Albert August Ehrensvärd o c h hans maka i andra gif- tet, friherrinnan H e d v i g Eleonora Liljencrantz, i hennes andra gifte; h o n var halfsyster till ättens hufvudman, grefve Albert Ehrensvärd å Tosterup.
Sedan flera år lidande af en ytterst smärtsam, obotlig sjukdom, som det sista året band henne vid sängen, k o m för henne döden såsom en länge efterlängtad befriare.
Svårast var för henne in
1895 IDUN _ i det sista tanken på skilsmässan från hennes många skyddslingar: de sjuka o c h fattiga.
Inför utlandet.
I den ansedda engelska dam- tidningen » The Gentlewoman » har vår i New- castle o n Tyne bosatta landsmaninna fröken Hil- degard Werner skrifvit en kort resumé öfver skan- dinaviska tonsättarinnor o c h deras kompositio- ners framförande vid kvinnornas utställning i Köpenhamn.
Där framhålles särskildt, att det var de sven- ska tonsättarinnorna, s o m vid musiktäflingen hade den största framgången, o c h omnämner fröken W.
särskildt Lagos (professorskan Netzel) Berceuce för violin samt fröken V a l b o r g Aulins körer o c h fröken Elfrida Andrées stråkkvartett.
Från den kvinnliga affärsvärlden.
Frö- ken Gunilla Viléns välkända handarbetsatelier har flyttats till Nybrogatan G A, n. b.
— Till samma hus har o c k flyttat fru Agnes Sjöbergs damfrisering, hvilken nu öfvertagits af fröken E. Lundström.
ingen o c h den fyndiga dialogen skulle nog ej ensam hafva beredt stycket framgång, o m den ej understödts af ett förträffilgt utförande.
Och här står s o m så ofta numera hr Personne i allra främsta rummet.
A f den afsigkomne grosshand- laren Winkler har han skapat en figur, s o m i sin lagom uppsluppna o c h saftiga komik är af den dråpligaste verkan.
En dylik roll kan lätt fresta till att slå öfver; men detta behöfver man ej här befara.
Ingen af våra skådespelare be- finner sig i så stadigt f ramåtgående s o m hr Per- sonne.
H a n finner som oftast det rätta lagom o c h förstår att få fram de mest karaktäriska si- dorna hos den person, han skall framställa.
Hans Winkler blef o c k en fullständig succès o c h fram- kallade de mest intensiva applåder från den nära fullsatta salongen.
Bland de öfriga förtjäna sär- skildt att nämnas hr Palme s o m den unge Wink- ler, den sorglöse, sangviniske författaren, s o m ständigt d r ö m m e r o m guld o c h gröna skogar, samt fru Sandell s o m hans älskvärda hustru.
H r Olsson var äfven bra s o m den gamle kontoristen, som i sista stund räddar den Winklerska famil- j e n; o c h de öfriga, hrr Bgdgren, Grunder, Hed- lund o c h Envall, fyllde väl sina platser i några mindre betydande biroller.
H r Personne fram- kallades flere gånger under aftonens lopp o c h efter styckets slut äfven författaren.
343 ta — ' rad äfventyr o c h skildringar från lif o c h verksamhet.
Doktor Janet, roman af Arabel a Kenealy, Kungl.
operan gaf i lördags sin första symfoni- konsert för innevarande säsong under förste ka- pellmästare O Nordqvists säkra ledning samt ef- ter ett särdeles intressant program.
Främst på detta stod Berlioz ' Symphonie fantastique, en ton- målning af synnerligt verkningsfull art. Visser- ligen förekomma här o c h där bizarrerier, men det hela bär prägeln af genialitet, särskildt hvad instrumenteringen beträffar, i hvilken konst Ber- lioz står så godt s o m oupphunnen.
Mest anslå- ende,, föreföllo andra o c h fjärde afdelningarna.
Orkestern, s o m var betydligt förstärkt — äfven m e d kvinnliga violinister — förtjänar stort be- r ö m för sitt utförande af det maktpåliggande verket.
— Ej mindre målande, ehuru i annan riktning, var det följande numret, Waldvveben ur musikdramat » Siegfrid » af B.
Alltigenom poetiskt o c h stämningsfullt kan detta nummer ej förfela att göra djupt intryck på åhöraren.
Så var o c k nu förhållandet, i det utförandet af det- samma väckte så lifligt bifall, att det måste om- tagas.
Och dock gör det, lösryckt ur sitt sam- manhang, ej alls det rent af oförgätliga intryck, som framkallas af detsamma vid åhörandet af hela operan från scenen.
Äfven här var utföran- det högst förtjänstfullt.
— - Programmets slutnum- mer utgjordes af Chopins härliga e-molls-konsert för pianoforte, hvari pianostämman utfördes af fröken Astrid Andersen.
har redan förut dokumenterat sig som en rätt lofvande pia- nist, o c h utförandet af Chopins konsert gaf tyd- ligen vid handen, att de goda löftena redan hålla p å att infrias.
Hennes föredrag utmärkte sig för fin musikalisk uppfattning o c h g o d teknik.
H o n hälsades ock af den fulltaliga publiken m e d lika lifligt s o m välförtjänt bifall o c h framkalla- des flere gånger.
:0 CÎ m 2 g öfvers.
Ti ö " S fr. engelskan; Malmö, Envall &amp; Kulls förlagsex- pedition.
— Boken gör intryck af verklighets-: C5 Q, ca ™ skildring samt vittnar o m god iakttagelseförmåga.
Då den dessutom uppbäres af äkta humor o c h o god stil, bör den kunna läsas m e d intresse.
Vasateatern Teater och musik.
nihilisternas gifver fortfarande hvarje afton för fullsatt salong Pineros skådespel » Tanquerays an- dra hustru », i hvars titelroll fru Håkansson allt- jämt skördar det mest entusiastiska bifall.
(H o o När ett hjärta mött ett annat hjärta, Binga blir då hvad förut var mycket, Jord och himmel, hemland, fader, moder, Mer än jorden sluts dä i ett famntag, Mer än himlen ses då i ett öga, Mer än moders råd och faders vilja Hörs då i en suck, som knappast höres.
Hvilken makt kan tjusa så som kärlek, Hvilken boja hålla dem, som älskar?
L. RUNOBERG.
Heliga flamma, Växlande ständigt och dock densamma!
Lifvets skaparord, Tingens hjärta, Högsta fröjd och högsta smärta Uti himmel och på jord.
Kärlek, kärlek, sjung den fritt och svärma, Ingen konst kan dina toner härma.
a o - 1 — i * M " s Q O Pi W IQ H Pi Öl Fru Lili an Sandersson gifver, s o m vi förut med- delat konsert i m o r g o n lördag i Vetenskapsaka- demiens hörsal m e d biträde af pianisten fru Käthe Huttig.
äger rum nästkom- mande torsdag den 31 dennes i Musikaliska aka- demiens stora sal m e d biträde af fröken Astrid Andersen, operasångaren Lundqvist m. fl.
Fröken Esther S d i ners konsert Marguerite.
Skiss för Idun af A d a Allén.
o (Forts. o.
» H o n bad att få ledigt en stund för att gå hem o c h hämta en del saker.
H o n k o m direkt hit från att hafva vakat hos en annan sjuk hela natten.
Doktorn hade uttryckligen önskat, att just denna syster skulle k o m m a hit, sade upp- I hafva nyligen utkommit följande passerskan.
Jag är förvånad öfver, att en så ung arbeten: flicka kan hafva vunnit en sådan erfarenhet som h o n tyckes äga.
Hon har kanske lidit mycket. » Stockholm Vilh.
Billes Bokförlags Ak- » Mamma, tala ej så mycket.
Du måste för- tiebolag.
— Detta i sann mening populära arbete, söka sofva nu.
Vill du att jag skrifver eller te- som nu föreligger färdigt i sex häften, borde legraferar till Sverige o m din s j u k d o m?
» kunna påräkna en talrik läsekrets.
Det lämnar Fru D. bestämde, hur hon ville hafva det, o c h i klar framställning en fullständig kunskap om Rikard gick åter in i sitt rum för att afsända vår egen kropp o c h dess förrättningar o c h utgör bref till hemlandet.
Han hade ställt dörren öp- sålunda ej blott en välbehöflig hjälpreda i hem- pen till moderns rum, o c h vid hvarje ljud lyss- men, utan kan o c k tjäna s o m lärobok i våra nade han m e d klappande hjärta efter Marguerites goss- o c h flickskolors högsta klasser.
Texten be- steg.
lyses af mer än ett hundratal illustrationer.
Syster Marguerite hade gått hem, icke blott för att ordna för sin nya tjänstgöring, utan också andra förbättrade o c h förökade upp- för att få samla sina tankar, för att sätta sig in lagan; Stockholm, C.
Lundholms förlag.
i händelsernas oväntade utveckling.
H o n hade — Denna redan förut välkända b o k talar i sin j u sökt för alltid begrafva minnet af Rikard, den ende, s o m h o n kände skulle kunna göra henne nya upplaga för sig själf hos alla dem, s o m in- lycklig, hon hade hängifvit sig åt arbete i tjä- tressera sig för vår svampvärld, ur hvilken man nande kärlek, o c h detta hade fyllt hennes lif med kan få så många välsmakande anrättningar.
intresse o c h tillfredsställelse.
Och just g e n o m Programmet » Hans o c h Greta » samt » På Si- detta arbete skulle hon nu ställas ansikte m o t Gleerupska cilien », s o m måst uppskjutas en vecka på grund ansikte m e d h o n o m.
Men Marguerite visste, att af hr Morellos opasslighet, gafs i onsdags.
H r universitetsbokhandeln, Lund (H j.
Möller), i di- hennes framtid hvilade i Guds hand, o c h att stribution.
— Det är en synnerligen omfångsrik allt s o m mötte henne var den allsmäktiges led- M. utförde Turiddos parti i Mascagnis opera, o c h utförlig monografi förf.
här bjuder på.
Och hvarjämte Santuzza återgafs af en belgisk sån- ning.
Därför kände h o n sig manad att genast gerska fröken Gherlsen.
V i få återkomma här- för d e m s o m älska litteratur- o c h kulturhistoriska vid inträdet i den lilla enkla, men smakfulla bo- studier o c h forskningar, torde arbetet erbjuda stad hon nu kallade sitt hem utgjuta sitt hjärta till i nästa nummer.
I » Carmen » har fru Linden nu ett par gånger mycket af intresse, helst s o m föremålet för mo- i tack till Gud, s o m låtit henne på detta sätt få nografien är en mer än vanligt intressant o c h tjäna Rikard o c h hans moder, o c h att bedja Gud återgifvit titelrollen o c h detta på ett sätt, s o m förskaffat henne det intensivaste bifall o c h säker- talangfull kvinna.
Måhända kan man anmärka, alltfort leda henne efter sin viljas goda behag.
ligen en hel h o p nya beundrare af hennes ge- att en hel del onödiga smådetaljer medtagits; de På den utsatta tiden var h o n åter på hotellet, digna konst till de många hon redan förut för- bidraga dock att fullständiga den kulturhtstoriska och steg m e d klappande hjärta in till den sjuka.
skildringen från skaldinnans tidehvarf.
värfvat sig.
Huru tyst h o n än k o m m i t hade dock Rikard » Valkyrian », B.
W a g n e r s ståtliga opera, lär märkt henne, o c h han gick så sakta s o m möjligt k o m m a att gifvas första gången härstädes tors- ut i sjukrummet.
Fru D. hade somnat, o c h sy- Stockholm, P.
A. Huldbergs Bokförlags- dagen den 7 november.
aktiebolag.
— Så välkänd är denne författare o c h ster Marguerite gaf h o n o m en varnande vink att Efter de senaste mer litteraturforskare, att det endast torde behöfva ej väcka henne.
påpekas, att en ny samling minnen utkommit » K o m in o c h sätt er här, syster Marguerite, » eller mindre misslyckade nyhetsprogrammen har af h o n o m, för att en hvar skall bereda sig till- hviskade han.
» H u r underbart hafva vi ej blif- Dramatiska teatern nu fått upp ett stycke, s o m, vit sammanförda!
Jag har sökt er öfver hela o m än ej af någon större betydenhet i dramatiskt fälle att få läsa desamma.
Lika outtömligt som förf.
minne synes vara, lika lättläst är o c k hans stil.
Paris dessa sista veckor! » hänseende, dock förmår hålla publiken vid godt humör från början till slut.
K o m m e r så härtill, Marguerite satte sig ned bredvid h o n o m i en att stycket är svenskt original, är det så mycket liten soffa, från hvilken de kunde se, o m den hugnesammare att få gifva det sitt erkännande.
sjuka rörde sig.
fr. engelskan; samt » Guld o c h gröna skogar », lustspel i 3 akter af » Säg m i g nu, hur Ni blifvit sjuksköterska! » lika- Tor Hedberg, gafs i tisdags för första gången o c h » Ni vet de händelser, som timade kort ef tet- framkallade g e n o m sin kvicka o c h roliga dialog ledes öfvers.