Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N;o de sådana Bankens fordringar mot lös pant» för hvilka Skuldsedlar icke af Låntagarne a flem nas, utan endast så beskaffad anteckning sker i Bankens böcker, att vid lånets inbetalning panten icke må till obehörig person utlemnas, någon skyldighet för Banken, att desamma bevaka, så mycket mindre kunde upstå, som Banken i detta fall egentligen vore Gäldenär, och ensam afgifvit Skuldförbindelse; men då det vore en verklig omöjlighet för Banken, att bevaka en fordran hos Gäldenär, den Banken icke känner, och Banco-Fiscals-Embetet jemväl medgifvit, att påstående om en sådan bevaknings-skyldighet aldrig skett, trodde Lag-Utskottet, emot Banco-Utskottets tillstyrkande, det vara öfverflödigt att, genom ett serskildt stadgande, befria Banken från en bevakning, som icke i någon Lag vore Banken ålagd, — som aldrig blifvit Banken affordrad , — och som det icke stått i Bankens magt att någonsin fullgöra/’ (dBih. till Riks. St. Prot. ^tde Sami. 2 Band. pag. 1022.) ”Stundom har det likväl händt, alt pant-sedel-innehafvare så bestämdt uppgifvit både lånet och panten , att bevakning kunnat ske; och ej mindre vid dessa tillfällen, än när uppgifter så ofullständigt lemnats, att någon ordentlig anmälan derefter ej varit möjlig, hafva
Domstolarne utfärdat serskilda kallelser till Banken, hvars Commissariat derpå uppmana,t Fi - Banco-Utskottcts Memorial.
No 3j. 3 scals-Embetet till antingen formlig bevakning, eller blott reservation, under farhåga , att Dornstolarne, hvilka icke i vanlig ordning blifvit kungjorda om nämnde af Rikets Ständer allena meddeladeLagtolkning, möjligen kunnat hysa andra tankar uti ämnet, och Banken, i följd deraf, äfventyra sin panträtt/’ ”Banken, som efter sin Lagstiftning emottager pantgodset, utan ringaste förbindelse eller bevis om fordran afpant-egaren, är väl icke dessmindre långifvare, men äfven under denna egenskap verkligen utur stånd att anmäla någon fordran, med annat vilkor, än att Domstols-kallelsen banar väg dertill genom uppgift af Sedelhafvarens namn, utlåningstiden, och sedelns numer, eller allt hvad som behöfs för en pålitlig bevakning.
Vid detta förhållande, oberäknadt att sedeln kunnat löpa i flere bänder från pantsättaren eller Bankens rätte Gäldenär, blir borgenärs-eden, så helig den borde vara, en besvärjelse på Domarens blotta uppgift i kallelsebrefvet, — och följden af hela bevaknings-anstalten endast en belastning å panten med kostnader, hvilka alls icke togos i beräkning vid pantsättningen.
Härigenom kan ock, i fall äf transport, pantutlösaren blifva narrad, emedan någon anledning till låns-påkostnad icke röjes af pantsedeln.” # 4 Banco-Utskottet t Memorial N.-o 3~. Baneo-Utskotttts Memorial N.o 3j. ”Detta Fiscals - Embetets andragande beledsagas nu af hemställan, om icke Höglofl.
Utskottet skulle finna nödigt att utverka befallning från Kongl. Maj:t till Hof-Rätterne om kungörande för Under-Domare af Rikets Ständers ofvannämnde beslut; hvaraf följer, att någon serskild kallelse icke behöfs för Banken, i föranledande af uppgifna pantsedlar vid Cessionsoch års-stämnings-ansökningar.” Banco-Utskottet tror, i likhet med hvad Bankens Fiscals-Embete utredt, att, då det stundom inträffar, att Innehafvare af en Bankens pantsedel å derstädes beländt gold eller silfver så bestämdt uppgifver både lånet och panten, att bevakning, i följd deraf, kan ega rum, och då Banken, oak,' tadt dess gäldenär icke afgifvit någon skuldförbindelse, likafullt är att betrakta sorn långifvare, det ej lärer kunna , såsom säkert och ovilkorligt, antagas, att, vid skeende tillämpning af allmänna Lagens föreskrift om fordringars bevakning, Banken, i sakernas närvarande skick , skulle förklaras fritagen från åliggandet att hafva bordt så beskaffade fordringar bevaka; och att således ett bestämdt stadgande härom verkligen är för Bankens trygghet af nöden.
Då nu Bankens förrberörde pantsedlar i och för sig sjelfve icke äro att anse annorlunda, än så - som löpande depositions-bevis; då bevakningen är i de flesta fall för Banken omöjlig, alldenstund låntagaren eller pant-egaren icke är känd; och då, såsom ofvan anmärkt blifvit, bevaknings-kostnaderne oftast komma att stå i ett högst olämpligt förhållande till liela pantens värde, och till och med någon gång kunde öfverstiga detsamma; så har Banco-Utskottet af dessa förenade skäl och anledningar skolat hos Rikets Ständer vördsamt föreslå :
Alt en Lag-Förklaring må, i Grundlags-enlig ordning, blifva utverkad, af innehåll: Att Lagens föreskrifter om fordringars bevakande i Concurs och efter års-stämning icke må lämpas till sådana , från Banken mot pant utgifne, af serskild beskaffenhet varande, Lån, för hvilka Gäldenär icke aflemnar någon förbindelse , utan deremot sjelf af Banken erhåller ett bevis , eller så kallad Pantsedel.
Hvilket vördsamt underställes Rikets Ständers bepröfvande.
Stockholm den 25 April 1829. s Baneo-Utskottels Memorial N.o 38.
Ank. till Exp.Utsk. d. 27 April 1S29.
Memorial, angående en serskild Gratification för den förflutna tiden till Bankens Ombud i Directionen öfver Götheborgs Läne-Contoir.
Bankens Ombud vid Låne-Contoiret i Götheborg, Bokhållaren vid Småsedels- och Afräknings-Contoiret i Banken, f. d. Kamereraren vid Filial-Discont-TJtredningen i lviks— gälds-Contoiret, Johan Wallmo, har uti en till Herrar Banco-Fullmägtige ställd skrift, anhållit om någon förhöjning uti det Löneanslag, R:dr 1,333: 16 sk.
B:co årligen, som, i följd af Piikets Ständers Beslut vid sista Riksdag, bestämdes för Baneo-Ombuden, sä vida Fullmägtige skulle för godt finna att än framgent bibehålla honom vid berörde befattning.
Och har Wallmo, efter anförande af de skäl och omständigheter, hvilka lian, till stöd för denna dess anhållan ansett böra komma i betraktande, slutligen, i sammanhang dermed, underställt, huruvida Banco-Utskottets Memorial N.o 38. 7 icke en slik Löne-förhöjning kunde få beräknas årligen, alltifrån Låne-Contoirets början.
Denna ansökning hafva Herrar BancoFullmägtige öfverlemnat till Banco-Utskottets ompröfvande, och dervid ansett sig böra, enligt sanna förhållandet, lemna det vitsord, att Kamereraren Wallmo, hvilken äfven förut gjort sig känd som en utmärkt skicklig, pålitlig och nitisk Tjensteman, ytterligare i egenskap af Bankens Ombud vid Låne-Contoiret i Götheborg på sådant sätt motsvarat det honom lemnade förtroende, att Banco-Styrelsen ej kunde annat än högligen önska, det han matte finna sigiståndsatt att på samma plats än vidare fortfara i sin gagnande verksamhet, och att han vore den, som från början uppgjort och föreslagit för Låne-Contoirens arbeten och bokföring den plan, genom hvars antagande, deras temligen betydliga rörelse hittills kunnat skötas och controlleras med en, i jemförelse till förut varande Låne-Inrättningar, ej ringa besparing i Tjenstemanna-personalen; hvarjemte Herrar Fullmägtige uppgifvit, att Wallmo, då han vid 1824 års början utsågs till Banco-Ombud vid Götheborgs Låne-Contoir , innehade jiå Bankens Stat
R:dr 4^°» och nu för tiden innehar R:dr 525 i årlig lön, derutaf hälften tillfallit och tillfaller honom sjelf, och andra hälften den 8 Banco-Utskottets Memorial N.o 38. i sysslan vicarierande; deremot Banco-Ombudet i Malmö, såsom varande i en högre Tjenstegrad, fått ifrån Banken uppbära R:dr 45o årligen, eller half Casseurs-lön för bela tiden.
Vid betraktande af allt detta, och enär Kamereraren Wallmo eger en talrik famille att försörja, hafva Herrar Banco-Fullmägtige, ehuru betänkligt de i allmänhet funnit alt, vid frågor sådana som denna, fästa afseende på Individuers mer eller mindre fördelaktiga oeconom iska ställning, dock ansett sig böra, såsom en billig gärd åt den mera utmärkta personliga förtjensten, till Utskottet hemställa, 0111 icke Kamereraren Wallmo personett, från och med innevarande år 1829, och så lunge han vid Befattningen, såsom Banco-Ombud med dfen år i8a3 bestämde
Lön, bibehålles, kunde få åtnjuta en extra Löne-förhöjning eller Gratification af 187 R;dr 24 sk, B :co, eller samma belopp, sorn Baneo-Oinbudet i Malmö eger, till följe af högre Tjenstegrad inom Banken, att, mera än han, i årlig Löne-inkomst påräkna; samt huruvida icke, efter enahanda grund , ersättning äfven för den förflutna tiden med tillhopa R:dr 919: 27 B:co, jemlikt en vidfogad jemförelse-uppgift, finge blifva Kamereraren Wallmo af Götheborgs Låne-Contoirs Expence-Räkning tillagd. Banco-Utskottets Memorial N.o 38.
9 Pröfningen af den fråga, huruvida någon Löne-förhöjning för kommande tiden må tillstyrkas för Bankens Ombud vid LåneContoiret i Götheborg, har Banco-Utskottet funnit lämpligast uppskjuta till dess, genom Rikets Ständers förordnanden om Låne-Contoirens rörelse och befattning, göromålens mängd och beskaffenhet blifvit bestämda.
Hvad åter angår den åt samma Banco-Ombud tillstyrkta Gratification för den förflutna tiden, så har Banco-Utskottet ej ansett sig böra dervid taga i betraktande de mindre fördelaktiga Lönevilkor, hvaraf Ombudet i Götheborg, jemförelsevis med Ombudet i Malmö, är i åtnjutande inom BancoVerket, utan finner Utskottet härvid egentligen böra afses, å ena sidan, möjligheten att af den anslagne Löne-inkomsten kunna lefva, och å den andra, mängden och trägenheten af de med Banco-Ombudets befattning förenade göromål.
Då nu den för båda Banco-Ombuden till enahanda belopp af t ,333 R:dr 16 sk, B:co årligen bestämda Aflönings-summa icke kan i Götheborg, som är en dyrare ort än Malmö, anses yara tillräcklig till oundgängliga lefuads-behof för en Tjensteman med famille, hvars befattning hindrar honom från all annan bi-förtjenst; då Lånerörelsen vid Götheborgs Låne-Contoir, dit to Banco-Utskotlets Memorial N.o 38. utlåning på Jern oell Exportabla Effeeter dessutom hörer, drifves med dubbelt större Summa än i Malmö, hvaraf trägnare göromål oundvikligen måste blifva en följd; och då, af sådan anledning, Aflönings-Staten för Tjenstemän och Betjening också är högre vid det förra än vid det senare Contoiret; får Banco-Utskottet vördsamt tillstyrka:
Att Bankens Ombud i Götheborg, Kamereraren Wallmo, hvars utmärkta förtjenst och gagnelighet som Tjensteman Banco-Fullmägtige vitsordat, må erhålla en Gratifieation för den förflutna tiden, motsvarande den af Banco-Fullmägtige föreslagna Löneersättning, med 9K)R:dr27 sk.
B:co, att af Götheborgs Låne-Contoirs Expence-Räkning utbetalas.
Stockholm den 25;te April 1829, Banco-UtskoUets Betänkande N.-o 3g. 11 N:o 39.
Betänkande, i anledning af Herr J. P.
Hembergs
Motion j rörande eftergift af Inteckningssäkerheten för återstoden af det Banco-Lån j som vid 1812 års
Riksdag beviljades Uddevalla Stad för dess afbrända publika Byggnaders iståndsättande, till belopp af s5/joo R:dr.
Uti ett inom Vällofl. Borgare-Ståndet uppläst och den lista förlidne December till Banco-Utskottet remitteradt Memorial har Herr J. P. Hemberg såsom Representant för Staden Uddevalla, begärt att för det åt nämnde Stad till dess publika byggnaders islåndsättande utgifne
Lån, hvarå, vid i8a3 års slut, Bankens Capital-fordran utgjorde 20,000 R:dr, efter hvilken återstod , jemlikt Rikets senast församlade Ständers beslut, årliga betalnings-skyldigheten från samma tid fått till nedsatt belopp af 1200 R:dr beräknas , Bankens intecknings-rätt 12 Ban co-Vt skol tels Betänkande N.o 3g. mi mätte blifva eftergifven , och Banken anse sin säkerhet bevarad genom Borgerskapets gemensamma ansvarighet för nämnde
Lån; till stöd för hvilken begäran blifvit anfördi, att det vid 18f8 års Riksdag meddelade serskilda Lånet till Uddevalla Stads Kyrka är vordet beviljadt utan någon intecknings-säkerhet, och att ett lika förhållande skall ega rum med alla öfriga Lån , som till Städer och andra publika Verk från Banken utgått; äfvensom alt Borgerskapet, vid den år 1824 skedda intecknings-förnyelse, fått vidkännas en kostnad af t)3 R:dr 3o sk.
Banco, som blefen följd af Höglofl.
Götha Hof-Rätts åtgärd, att af sin betjening förordna en extra Rådstufvu-Rätt; hvarföre, och då det icke vore billigt, att
Borgerskapet vidare utsattes för €11 lika beskaffad utgift, enär Banken, genom
Borgerskapets ingångna ausvarighet bade fullkomlig säkerhet för sin fordran , Motionairen gjort sig förvissad om bifall till sin anhållan.
I enlighet med hvad Bankens Commissariat, häröfver bordt, till upplysning i ämnet meddelat, får Banco-Utskottet först nämna, att det, vid 1818 års Riksdag, åt Uddevalla Kyrka anslagna lån , stort 16,666 R:dr 32 sk.
Banco , väl blifvit beviljadt utan förbehåll af inteckning, blott Banco-Utskottets Betänkande N.O 3g. i3 mot pantförskrifning af Kyrkans årliga inkomster och personlig ansvarighet afKyrkoRådet och Församlingens invånare; hvilket äfven var förhållandet med de då beviljade lånen till Dom-Capitlen i Skara oell Calmar; men att deremot för de lån, hvilka, enligt Rikets Höglofl.
Ständers vid samma Riksdag tagna beslut, blifvit meddelade släderne Götheborg och Landscrona, de enda städer, hvilka, utom Uddevalla, innehafva så beskaffade lån, intecknings-säkerhet blifvit både förbehållen och gifven samt ännu fortfar att vara gällande.
Och hvad angår en visserligen mindre väl beräknad åtgärd af Kongl. Götha Hof-Rätt, att till Ordförande uti den för intecknings-förnyelsen begärda serskilda Rådhus-Rätt, förordna en af sina egne Tjenstemän, samt beni ä Ide Ordförand es sedermera, på eget bevåg, vidtagne anstalt, att låta tvänne sina kamrater, såsom Ledamöter i Rätten åtfölja, hvarigenom Rese- och Tractamentskostnaden onekligen blef större än behofvet påkallade; så har Banco-förvaltningen häruti ej haft den ringaste del; men Commissariatet har, efter denna inträffade händelse, låtit vid ansökningar om serskild Ordförande, uttryckligen fästa Kongl. HofRättens uppmärksamhet på angelägenheten, att dertill utse någon närboende skicklig och ojäfvig person; hvilket också haft dea 14 Banco-tjtskottets Betänkande.
IV-o 3$. följd, alt Stads-Notarier å hvartdera stället blifvit förordnade till Ordförande i de serskilda Rådstufvu-Rätter, som tagit befattning med förnyande af Inteckningarne för lånen till städerne Götheborg och Landscrona ; och bar Intecknings-lörnyelsen för sistnämnde Lån, hvilken redan inkommit, efter afdrag af hvad den hos ordinarie Rådstufvu-Rätten skolat kosta, utgörande i R:dr 44 > icke vållat större utgift än 5 R:dr i4 sk.
Hvad dernäst angår sjelfva hufvudfrågan, så kan Banco - Utskottet, äfven under förutsättande, att den åtagna personliga ansvarigheten af Borgerskapet möjligen skulle kunna anses för Banken innebära nöjaktig säkerhet, att lånet blifver vederbörligen återbetaldt, likväl för dess del, ej tinna något giltigt skäl, hvarföre Banken skulle vid alldeles oförändrade omständigheter frånträda en, från början som erforderlig ansedd, och i behörig ordning vunnen ytterligare garantie i detta hänseende; helst sådant ej allenast blefve ett praejudicat till enahanda förmons medgifvande för städerne Götheborg och Landscrona, utan äfven, derest i allmänhet anspråk på reel pant för dylika lån skulle anses öfverflödigt, kunna inleda Banken i hvarjehanda äfventyr och förluster; på grund hvaraf, och sedan, Banco-Utskotlets Memorial.
N.-o 4°' lå efter hvad ofvan är nämndt, farhågan för betydliga kostnader vid framdeles skeende inteckningsförnyelser kan anses undanröjd, Banco-Utskottet finnér sig icke kunna tillstyrka bifall å II err Hembergs ifrågavarande motion om eftergift af inteckningssäkerheten för Uddevalla Stads Banco-lån.
Stockholm den 25 April 182g.
Antom till Exp.Utsk. den 27 April 1829.
Memorial, angående afskrif ning s under vissa vilkor _, af ett till Directeuren G.
Steffens _, år 1818 , ut gifvet Odlings-Lån.
TJnder den 18 Januarii och a5 Martil 1818 utgafs från Banken, i tvänne serskil - lig Banco-Utskotlets Memorial.
No 40. da poster, ett Odlingslån, stort 600 R:dr, till Directeuren George Steffens emot borgen af Qvarterrnästaren O. J. Brummer och Bonden Anders Jonsson i Hönsebo, inom Skaraborgs och Elfsborgs
Län boende* I October månad 1822 måste samma
Lån , i anseende till uteblifna inbetalningar, remitteras till lagsökning.
— Under verkställigheten deraf upplystes, att hufvudgäldenären, redan i September berördé år, lemnat Riket och begifvit sig till sitt fädernesland Skottland , utan att qvarlemna någon, för Bankens godtgörande användbar, tillgång; att ena Löftesmannen , Anders Jonsson j före erhållen communication af Lagsöknings-Memorialet, deruti äfven qvarstad blifvit yrkad , hade forså111 till sin broder all sin egendom, så i fast sorn löst; och att hos andra Löftesmannen, Qvartermästaren Brummer s vid anstäldt utmätnings-försök, icke den ringaste tillgång funnits.
I anledning häraf vidtogs, i afseende på hufvud-gäldenären, den åtgärd, att, medelst erforderliga handlingars öfverlemnande till Hans Excellence Herr Siats-Ministern för Utrikes Ärendena, anhålla att, genom Kongl. Svenska Beskickningen i Lon - Banco-Utskottets Memorial N.o 40. 17 London, om möjligt, få upplyst, hvarest Steffens inom Skottland sig uppehölle, för att derefter kunna söka ministerielt biträde till utbekommande af Bankens fordran.
Löftesmannen
, Qvarterrnästaren Brummer 3 som också, enligt ingångna underrättelser, på en gång föryttrat både fast och lös egendom korrt före den anställda utmätningen , blef af sådan anledning inmanad i bysättnings-häckte, hvarest han qvarhölls för Bankens räkning, utan att dermed något uträttades, intilldess han, sedan kostnaden härföre fanns hafva uppgått till i36
R:dr 3 a sk.
Banco, vid medio af Julii 1820, på Fiscals-Embetets framställning, åter frigafs.
Och hvad Löftesmannen Anders Jonsson beträffade , så och efter det ett ytterligare fruktlöst försök blifvit gjordt, att hos hans broder vinna ersättning för
Bankens fordran utur köpeskillingen för den försålda egendomen, hvilken denne ej kunde behörigen styrka sig hafva betalt, vidtogs också den utväg, att i bysättnings-häckte låta inmana Anders Jonsson; men han kunde då ej anträffas, utan hade korrt förut afvika t från orten, der någon underrättelse om hans tillhåll ej stod att vinna.
Bili. till Riks. St, Prot. 1828, 1829. 6;t-e Sami. 2 13:de Häftet. 18 Banco-Utskottcts Memorial N.o 4°- I Julii månad 1820 erhöll Bankens Fiscals-Embete, utaf Hans Exc. Stats-Ministern Herr Grefve af Wetterstedt, commupication af en skrifvelse från Envoyén Herr Friherre Stierneld_, innehållande,"att, så vida Gäldenären icke kunde upptäckas, och godvilligt afbördade sig sin skuld, de åtgärder, som då måste vidtagas emot honom, Liefve alltför kostsamma och troligen skulle öfverstiga hela Capitalets värde, enär öfversättningen allena, af de medföljande Acterne, som borde förrättas af en Notarius Publicus, komme att kosta åtminstone 5 Pund Sterling.”
Efter sålunda erhållen upplysning, anmäldes hos H. E.
Herr Stats-Ministern, att, i anseende till de, med indrifvandet i laglig väg af Bankens hos Directeuren Steffens egande fordran förenade dryga oro* kostnader, samt ovissheten om tillgång till gäldande deraf hos honom slutligen kunde finnas, Banco-Styrelsen icke ansåge någon så beskaffad åtgärd böra påyrkas; men deremot önskade att, enär någon utsigt till godvillig betalning af Hr Steffens möjligen kunde förete sig, derom blifva underrättad.
Hvaruppå Hans Excellence, jemte Skrifvelse till Bankens Fiscals-Embete af den i3 Junii 1826, behagade insända ett från Envoyén Hr Friherre Stjerneld med - Banco-Utskottets Memorial N.o 4°' *9 deldt bref af Vice-Consuln i Leith, Robert Wight, till Consulu C.
Tottie i London med åtföljande copia af en skrifvelse, deruti Directeuren Steffens hos förstbemälte Vice-Consul erbödsigatt, såsom betalning för sitt af Svenska Banken erhållna Odlings-lån, erlägga i ett för allt Tjugu Pund Sterling, emot vilkor, att både han och hans löftesmän blefve helt och hållet fria från Bankens vidare kraf för denna skuld.
Banco-Fullmägtige yttrade, i anledning häraf, uti Protocolls-Utdrag till Bankens Fiscals-Embete af d. i5 Junii 1826, att, enär Skuldens belopp så betydligt öfverstege den föreslagna betalnings-summan, och följaktligen antagandet af Steffens anbud i hela dess vidd, skulle innefatta en afskrifnings-åtgärd; funne Fullmägtige sig tillsvidare blott kunna sträcka deras medgifvande derhän, att, sedan de erbudna 20 Pund Sterling blefve Banken godtgjorde , alla Lagsöknings-åtgärder, så väl mot Steffens som dess Cautionister, finge inställas och upphöra, intilldess Fullmägtige komme i tillfälle att till Banco-Utskottets pröfning öfverlemna frågan, då Fullmägtige ville densamma med deras förord understödja.
Enligt hvad Bankens Fiscals-Embete ytterligare härutinnan upplyst, och enär, å 20 Banco-Utskottcts Memorial N.o 4°' ena sidan, ett itererande af de åtgärder, som förut mot Löftesmännen blifvit försökte, skolat blott ådraga Banken nya kostnader, utan att det ringaste dermed vunnits, samt, å den andra, det blifvit af Directeuren Steffens uttryckligen förbehållet, att full och laglig frikännelse från allt vidare kraf, så väl å Gäldenären som Löftesmännen, skulle från Banco-Styrelsens sida lemnäs i och med detsamma det erbudna beloppet erlades, men Fullmägtige , såsom ofvan nämndt är, ej ansett sig kunna bestämdt och ovilkorligt härtill samtycka, befinner sig saken ännu i samma oförändrade skick, endast att Bankens bokförda fordran årligen ökes genom tillägg af upplöpande Räntor.
På grund af det sålunda utredde förhållande har Banco-Utskottet funnit sig böra hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka: att Herrar BancoFullmägtige nu måtte autoriseras, att i allo antaga det af Directeuren Steffens } i afseende på liqvid af sin skuld lill Banken, år 1826 gjorda anbud; så att, om och enär de af honom då erbudna 20 Pund Sterling varda behörigen inbetalda, återstoden af Bankens of - Baiico-Utskottcts Memorial N-o 41- 21 tanämnda fordran till capital, ränta och omkostnader, må, under frikännelse för allt vidare kraf, så väl å Gäldenären som Löftesmännen, utur Räkenskaperne afskrifvas och försvinna ; hvilket vördsamt öfverlemnas till Rikets Ständers upplysta bepröfvande.
Ank. till Exp.Utsk. den 27 April 1829.
Memorial, i anledning af Revisions-Berättelsen år 182gangående afskrifning af ett till Bonden Anders Andersson (Dahlin) pä Åttingsberg af Elf sborgs Län„ utgifvet Odlings-Lån.
Det ifrågavarande Odlings-Lånet utgick från Banken uti 3:ne Poster, den 10 Augusti 1816 samt den 12 Januarii och den 3i December 1818, med tillhopa 2,000 R:dr, till 22 Banco-Utskottcts Memorial N.o 4-t - Bonden Anders Andersson (Dahlin) på Åttingsberg af Elfsborgs Län, mot borgen af Capitainen G. A. Ridderbjelke och Bonden Anders Johansson på Karterud.
I Februarii år 1820 lagsöktes, i anseende till uteblifven betalning, så väl liulvudgäldenären sorn Löftesmän nen, hvilka af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ock ålades att betala Lånet, jemte Ränta och kostnadsersättning.
Vid utmätnings-försök hos Låntagaren i December månad samma år, uppgaf han sig sakna all tillgång, sedan hans fasta gods åtgått till Inteckningshafvare, och hans lösa egendom blifvit, under den 5 Maji, försåld till Bönderne Nils och Andreas Nilssöner i Ingelsrud.
Icke desto mindre upptecknades samma Lös-egendom, värd 875 R:dr, till Bankens säkerhet af Utmätningsmännen, som ansågo handeln derom vara falsk.
Maj:ts Befallningshafvande förklarade derpå, att talan om bättre rätt borde göras anhängig vid Domstol.
Lief emedlertid satt i qvarstad.
Hos Löftesmännen saknades all tillgång.
De bysattes och lösgåfvos åter, sedan det befunnits, att, genom fortfarande bysättning, ingenting kunde vinnas. Banco-Utskottels Memorial N.-o 4U 23 Stämning uttogs hos Kgl. Svea Hof-Rätt, som, genom Dom den i5 November 1822, förklarade det ofvannämnde köpet lagligt, och således ogillade Bankens anspråk; hvilken Dom sedermera blef af Kongl. Maj:t stadfästad.
Trettioåtta R:dr 20 sk. hafva i September 1823 i afräkning på Bankens fordran blifvit erlagde genom numera aflidne Herr Lagmannen F.
F- Flacka som uppburit detta belopp af Låntagaren.
Så väl uti Låntagarens som Löftesmännens Concurser har för öfrigt
Bankens rätt blifvit bevakad oeh fastställd; men, enligt infordrade underrättelser, finnes ej ringaste tillgång att påräkna.
Sedan ändtligen, i Julii månad 1826, på sätt Rikets Ständers Revisorers Berättelse af år 1827 (pag. 42) omförmäler, Kongl.
Götha Hof-Rätt befriat så väl Herr Lagmannen Flack som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Elfsborgs