Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ätt, som alla Församlingar och Tjenstemän in extenso erhålla Handlingarne, någon vidare utdelning till dem icke borde ske. 6;o Att Manuscriptet skulle upvisas inför Konungens JustitiaeCanizler och Riksens Ständers JustitiäeOmbudsman, hvilka derå tecknade ett Vidi. 7:0 Att Aibetet bolde utgifvas föi‘ hvarje halft år och inom de fyra, näst efter förloppet deraf, infallande månader. 8:0
Att för sådan orsak alla de i första punäen upräknade Werk skulle inom dan lista 576 Stats. och Lag-Utskottens Eetilnkandert* Augusti och den lista Februarii till Redadeuren insända ett exemplar af Författningarne, och de, söm endast äro skrifne, vara behörigen styrkte. 9:0 Att Redaöeuren för hvart är borde bilägga ett fullständigt Register. 10:0 Att dä Redaöeuren ej erhölle något Arfvode, Arbetet ock skulle blifva hans egendom, men att, till understöd vid utgifvandet, han borde, emot laga .Borgen, undfä ett räntefritt Län af Nionde HufvudTituln, och 11:0
Att om Redafteuren ej skulle svara e>mot det honom visade förtroende, han derifrån skulle skiljas och vara skyldig, att det upburne Länet inbetala; dock att sädane hinder, dem han ej kunnat afvärja, icke blefvo honom tillräknade.
Lagutskottet har i öfvervägande tagit hvad Herr von Engeström i ofvanberörde måtto till antagande framställt; och, ehuruväl Utskottet anser nyttan och jemväl nödvändigheten af Samlingar i fullständige
Sammandrag utaf de uti hvarjehanda ämnen utkommande Författningar vara ostridig, finner dock Utskottet, att det för Allmänhetens uplysning icke skulle blifva tillfyllest att blott hädanefter få emottaga så beskaffade Samlingar af de Författningar, hvilka komma att utfärdas, utan att dertill jemväl fordras, att Allmänheten tillika äger tillgång af dylika Samlingar utaf dem, som hittills äro utgifne och ännu gällande.
Utskottet tror det vara af erfarenheten bestyrkt, att Allmänheted haft en betydlig fördel af den, på Kongl. Majtts Nådiga Befallning, författade och år 1807 utgifne Samling - Stats- och Lag-XJtskottens Betänkonden. 5 7 jr lirig af då gällande Författningar och Stadgarj hvilka antingen ändra eller förklara sjelfva Lagen i åtskillige rum, eller ock angå ämnen, sorn. med dem äga ett närmare sammanhang, hvilken.
Samling likväl, så vidt för Utskottet är veterligt, utan något biträde af Staten Utkommit; men, då efter berörde tid flerfaldige ändringar i Låsens föreskrifter af Konungen och Rikets Stan O O der blifvit beslutade och antagne, äfvensom åtskillige Förklaringar öfver setskildte Lagens rum äro vordne af Kongl.
Majit meddeldte, hvarigenom nämnde Samling nu mera icke är i alla delar tillräcklig och tillförlitlig; så visar sådant förhållande beiiofvet deraf, att denne Samling fortsattes.
Enär nu åter ingen sådan Samling gifves utaf dea märigd Författningar, hvilka äro uti alla serskildte Oeconomiska ämnen utfärdade och ähnu tjena till rättelse, är det, efter Utskottets tanka, lika nödvändigt, att den, med sammanförande af hvad till hvarje af desse ämnen hör, blifver författad och utgifvenj och, då allt detta arbete blifver af mycket större omfattning och vidlyftighet, än att det skulle kunna af en enda dertill utsedd persön bestridas och fullkomnas, tror Utskottét det blifva af af ringa nytta, otn det nu för en kömrtiande tid. skulle åt en utnämnd Itedaäeur anförtros art företaga och utgifva Samling af hädanefter vidtagande Författningar, utan att tillika de,, sorn under deri förflutna tiden dein föregått sämt äro gällande, ingingo Uti Samlingen. X öfrigt finner ock Utskottet sig böra anmärka följande härvid förekommande omständigheter: att Kongl. Bihang till Riks-St.
Prot. 1S1.7— 1818. /pde Sanih K:r 73.* 74-.- 5^8 Stats- och Lag-Utskottens BetänJtanden.
Majit för flere år tillbakars i Nåder anbefalt ve» derbörande Collegier och andre EmbetsWerk, att$ genom Utsedde Eedamöter derstädes, hvar för sig författa Sammandrag af gällande Oeconomiska Författningar uti dfe ämnen, som hvart och ett af bernälte Collegier och EmbetsWerk i synnerhet ägfer att handhafva, hvarå verkställighet till någon del följt och till de öfrige delar bör •vara att vänta, samt att Kongl. Majit i anledning af Riksens Ständers vid 1809 oell 1810 årens Riksdag i underdånighet framstälde anhållan, det måtte alla uti allmänna Husbällningsmål hittills utfärdade Förordningar blifva sammandragne uti fen enda Författning uti hvarje serskildt ämne, förständiga!
Rikets Collegier att vid verkställandet af ofvanomförmäldte förut anbefaldte Sammandrag, tillika tillse, huruvida der; vid i mfer eller mindre inolin kunde iakttagas hvad Riksens Ständer önskat: att behöfvet icke synes kräfva att så ofta, söm Herr von Engeström föreslagit, eller för hvarje halft år utgifva Samling af dé Under sådan förfluten tid tillkomne Författningar, hälst, då fullständiga Samlingar af de föregående ftinnos, det ej bör blifva svårt för en hvar att samla eller till innehållet än; teckna de blifvande förändringar eller nya Stadgandenj Utan anser Utskottet det vara tillräckligt, örn fortsättningen af de förUt skedde Samlingar förfetages efter någon längre tids förlopp* då de hyarfe
Författningames myckenhet eller andre omständigheter göra verkställigheten deraf nödig: och att sluteligen någon allmän Samling af de Förordnanden* dem UfverStåthållaren Och Konungens öfrige Eefallningshafvahde kunna Stäts. och Lag.
Utskottens Betiinkanden.
5^ finna lämpligt att, livar och en för sitt Län hieddela, destom i ndre kan vara behöflig, soni desse Förordnanden nödvändigt måste afse Loenia förhållanden, hvilka icke röra andre orter.
I följd af allt detta finner LagUtskottet sig sakna skäl, att tillstyrka bifall af Herr von Engest roms ifrågavarande Förslag på det sätt, han det Samma frarristält, utan förmodat Utskottet, att det ändamål, Herr von Engeström dermed åsyftat; skall närmare vinnas genom de åtgärder, här för ut af Utskottet äro tifigifné.
StafsUtskottet, sorn till dess Utlåtande ansett endast höra det af Herr von Engeström uti louie och ii;te punfterne af dess Memorial föieslagne iäntefria Fart af 9'de HufvudTitulns medel åt en Redadeur af ifrågavarande Lag Samling, har åter för siri del skölat yttra, att, då Lag-Utsköttet ej funnit skäl tillstyrka bifall af Heir von Engeström!; förslag, så vidt det angår arbetets utförande, så bör ock frågan örn beiörde Lånbidrag af allmänna medel förfalla; hvilket allt vördsamligen öfverlemnas tiil Rik Sens Höglofl.
Ständers bepröfvande; StdckhbluA den 18 Martil 1818- N:r 151; Riksens Höglofl.
Ständers Staisoch LagUtskotts Betänkande, i anledning af väckte Motioner om Lönförbättring för Häradshöfdingarne.
W altof!.'
BörgaréStåndet har till Stats-och Läge £8o Stats■ och Lag-UtskottenS Betcinkandert, Utskottens Utlåtande remitterat det af RiksdagsEullmäktigen för Arboga Stad, Herr Häradshöfdingen och Radmannen C. IV.
Nyberg till bemalte RiksStand ingifna Memorial, hvaruti han anmärkt, att, då nyligen de fleste Rikets Embetsoch Tjenstemän .fått åtnjuta förhöjning af deras på Stat anslagne Köpevilkor, halva, ibland andre, UnderDomare på Eander, dermed icke blifvit hugnade, hvilka vid deras vidsträckta, ansvarsfulla och högst trägna göromål, i årlig lön blott undfå 75 R:d, samt äga att upbära den vid HäradsRätterne fallande ExpeditionsLösen, som, ehuru af många ansedd såsom en betydlig inkomst, likväl, efter afdrag af de dermed förenade utgifter, lemnade ringa eller ingen behållning och i vissa fall icke blefve tillräcklig till berörde kostnader hvilket förhållande Herr Häradshöfdingen jemväl, genom en af honom upgjord uträkning, sökt ådagalägga; i anledning hvaraf, och då de så kallade Tingsgästningspenningar samt TingshusHyresmedel af de Härader, som icke verkstält Tingshusbyggnad, dem Häradshöfdingarne i öfrigt fått sig tillagde, icke till hälften skola förslå att bestrida Rese. och Tingsutgiftérne till och under alla Lagtima och Urtima Ting, hvilka, i anseende till roedhafvande oundgängeligen nödig Skrifvare-hjelp, upgå till betydligt belopp, samt i betraktande tages, så väl den märkliga skillnad som vöre i beskaffenheten af de lloställen, hvilka uti en del af de under Svea HofRätt lydande Domsagor voro Häradshöfdingarne tilldeldte, hvaraf någre kunde anses jemngode, men en del äro usle Hemman, hvilkas ålagde Rotering och öfrige Kronoutskylder Stats- och Lag-TJtsliOttens Betänhanden.
581 upgå till och ofta öfverstiga de arrenden, som för dem högst kunna erhållas, som ock, att de fleste Häradhöfdingar äro aldeles i saknad af [Boställen, utan i stället, såsom ersättning derföre undfå 26 Rtd 32 sk., som på långt när icke förslå till KronoUtlagornes betalande, här Herr Häradshöfdingen förmodat, att desse olika förhållanden för UnderDomare å .Landet, hvilka alla hafva enahanda ansvar för deras befattning och lika vigtiga samt öfver en mans förmåga trägne göromål, höra förtjena Riksens Höglofl.
Ständers upmärksamhet till den någorlunda jein1 ika ändring och rättelse som kan leda till förbättring af de flestes nu innehafvande knappa Lönevilkor, uti hvilket ändamål är vordet föreslaget, att all Expeditions-lösen borde försvinna eller åtminstone icke upbäras utaf
Domaren, utan snarare af en eller 2:ne Ordinarie TingsNotarier, som tillika lönades af Häradet och svarade för all Expedition, då
Domaren endast fick sysselsätta sig med målens afgörande och pröfning, hvarföre han af Staten borde få en anständig
Lön jemte Boställe fritt från utlagor, samt att TingsgästningsPenningarne förökades till minst tredubbelt och utgingo i Spanmål, hvilket Herr Häraoshöfdingen trott kunna verkställas om alla onyttige Tjenster indrogas och vissa öfverdrifvet stora Löner minskades, hvarigenom genast en tillräcklig Fond till förbättring af de nödvändige Lönvilkor kunde erkållas.
Högvördige PrestStåndet har ock på lika sätt till förenämnde Utskott remitterat de serskild te af Herr Riskoppen och Ledamoten af [Kongl. Nordstjerneorden Doftor E. A. Almqvist 382 $ta*s-^ och Jjag-Utsbottens Betäniandeii. pcb Hprr Prosten O- A.
Ohrvall dit ingifneMepiorialer, hvarigenom bemälte Herr Doåor och Piskopp, i afseende dertill att Häradshofdingar* ne, pä sätt här ofvan är förmäldt, blifvit uteslutne frän den Lönförbättring, sorn tillagts de fleste öfrige Pepningg-Löntagare, samt deras lörpt innehafde inkomster äfven äro vordne förminskade derigenom att dem förment' att utfärda ProtocollsUtdrag öfver andra och Tredje Upbuden och att Käranden befriats i forliktp mål pflösa Expedition, hemställer: 1:0 att åt Häradsö höfdingarne, jemte den dem förut anslagne iiögst ringa Pennjngelön, må beviljas något anständigt tillskott vare sig i Penningar eller
Spanmab eh ler efter enahanda grund som blifvit iakttagen, da andre Penninge-löntagare vid sista Piksdagen erhöllo en skälig Lönförbättring; o«h 2to att, på det Domares pågon gång mahanda tryckande behof förlikningar uti de vid
DornStolarne anhängige mål ej matte hindras eller motygrkas, i stället att befrämjas, Domaren må vara tillåtet pcb obetpget att utfärda ProtocollsUtdrag afven ofver forlikte mål, emot enahanda lösen, som är faststäld för Utslag i andre civile mål; och Herr Prosten Ohrvall åter, med framställande af de enahanda omständigheter, hvilka af Herr Häradshöfdingen Nyberg och Herr Piskpppen Dodor Ahnqvist blifvit andragne samt den förminskning uti förut tillcjeldte inkomster, fdäradshöfdingarne tid efter annan iriåst vidkännas, yrkat, att desses Lönvilkor ina så förbättras, att de ickp behöfva ljda nöd, utan aga tillräcklig utkomst Ofver dessa Motioner får nu Lagutskottet Stats- och Lag-Utskottens Betänkamlen. för sia del i ett sammanhang afgifya följande yttrande :
Utan att inga uti någon historisk ut. redning om förhållandet med HäradshöfdingeErnbetets inrättande och de förändringar, som i afseende å de Lönvilkor, hvilka för dem sorn. detta Embete bekläda, tiel efter annan sig tilldragit, har Lagutskottet {rott det göra tillfyllest anmärka, att, dä år 1G96 LöningsStaten för Em. bets- och Tjenstemän i allmänhet uprättades, anslogs för Häradshöfdingarne i årlig Penniqgelön 300 Daler Silfverrnynt, hvilken lön, efter den 1776 verkstälde valvation, bort utgå med 100 R:d årligen, igen icke destomiqdre nedsattes till dess nuvarande belopp 75 R:d; att den lösen, hvilken Häradshöfdingarne vid förstnämnde tid ägde att upbära för de Expeditioner, sorn af dem utfärdades, ehuru i afseende på numeraira beloppet, ringa mot den, som sedermera tid efter annan blifvit faststäld, ändock vid jemförelse af då varande förhållandet emellan Penninge- och Waru-värdet, yida öfverstiger den som nu ät' stadgad, fastän samma lösen åren 1733, t8oi pch 1811 är vorden till dess belopp hvarje gång ansenligen förökad: att, då för Häradshöfdingarne uti eri del Domsagor, Boställen anslogos, somlige af bättre, somlige af sämre beskaffenhet, dg öfrige, åt hvilka några Boställen icke blifvit tillde1 dte, till ersättning derföre erhöllo BoställsPenningar, för det närvarande utgående med 36 R:d 32 sk. årligen, hvilken ersättning, den tid den gafs, kunde vid då yttrande myntvärde anses svarande mot den inkomst, sorn af berörde Boställen innehafvarne tillkom, men nu icke på långt när upgår emot hvad de 5 § 4 Stats- och lyng.
Utskottens Betänkanden - Häradshöfdingar, som hafva de sämsta Bostnf. Jen, deraf åtnjuta; att Tingsgä'stningsPenningarne, fastän sedan 1776 års valvation, utgående i beräkning efter 3 Daler Silfvermynt på Riksdalern, icke i någon mohn för det närvarande utgöra en jemförlig inkomst emot den sorn af dem påräknades vid den tid, då de till Häradshöfdingarnes aflöning anslogos; att en betydlig förlust uti Häradshöfdingarnes jLönvilkor deraf dera tillskyndades, att genom år 1779 vidtagen förändring af Lagens stadgande i 32 Cap. 2 §, RättegångsBalken, de Böter, hvilka, enligt samma §. verfo Rättens ensak, dem frångingo och nu till StatsWerket ingå, för hvilken förlust någon ersättning icke är vorden dem tillerkänd; och att, sedan år 1812 Expeditionslösen förhöjdes, Häradshöfdingarne blifvit betaget, att, mot Lösen utfärda ProtocollsUtdrag öfver beviljade sudra och 3telje Upbuden å Fastighetsköp samt ofver genom förlikning bilagde instämde tvister i Civile inål.
Wid betragtande häraf: anser Lagutskottet det vara ostridigt, att, enär Häradshöfdingarne icke å deras Penningeloner fått tillgodonjuta den förbättring, som vid sistförflutne Riksdag blifvit de fleste Embets- och Tjenstemän, hvilkas Löner i Penningar utgå, tillerkände, i allmänhet äro synnerligen vanlottade och mest de Häradshöfdingar, som dels hafva inga Boställen, dels så svaga, att någon förmånligare afkomst af dern ej åtnjutes.
Beräknas hvad en Häradshöfding, som ej äger Boställe, i årlig
Lön innehafver, utgör der»: tito PenningeLönen 75 R:d, 2
585 ningarne 26 R:d 32 sk., 3:0 TingsgästningsPenningarne, sällan öfverstigande ett belopp af 100 ]R:d ; och 4:0 den honom tillkommande ^:del i TreskiftsBöterne.
Dä allt detta sammanlagt icke upgår till mer än omkring 250 R:d, skall således återstoden af hvad Häradshöfdingen för dess eget och dess Familles samt Hushålls underhåll tarfvar, hämtas af Expeditionslösen.
Om än det må medgifvas, att berörde Hösen i de större
Domsagor kan utgöra ett betydligare belopp, måste dock deraf dragas alla de kostnader, Häradshöfdingarne i och för deras tjenster nödgas bestrida, bestående uti flere Skrif» vares lön och kost, desses jemte Häradshöfdingens eget underhåll vid Lagtima Tingen, hvarest de längre tid blifva uppehållne, för att upsätta och renskrifva de Expeditioner, hvilka innan Hära.dshöfdingens afresa från Tingsstället, skola till Parterne utlemnas, utgifter vid resor till desse , ting, Urtima Ting i Brottmål, Militisoclr Capel lans- JJoställsSyner, ■ samt andre lönlöse förrättningar, Kronoutskylder och Skrifmaterialier, hvilka sistnämnde utgöra en kännbar utgift, enär till ConceptDomböcker, deras renovation, till ransakningars utskrifvande med mycket mera, ett större belopp deraf årligen åtgår, och kan efter desse afdrag för säkert antagas, att behållningen å Expeditionslösen oftast blifver ringa, men altid så måttlig, att den, sammanlagd med ofvanberörde LöneFörmoner, icke ens till den mäst tarfveliga utkomst blifver tillräcklig; hvarförutan häraf synes böra i öfvervägande komma, att Berginästarne, hvilka både uti värdighet och Embetsbefattningen närmast äro Hä - 5S6 Stats- och Lag-Utskottens Betänhanden, radshöfdingarnes vederlikar, meri icke äro be, svarade med sä trägna göromål som Häradshöf, dingarne, likväl åtnjuta vida större Peqningelöner och dessutom till det mästa blifvit förseddQ med Boställen samt upbära Tingsgästningspenningar och Expeditionslösen, trien ej måste vidkännas så dryga Utgifter, som Häradshöfdingarne, enär för Bergmästarne sällan inträffat så beskaffade resor och förrättningar, hvarföre någon betalning ej åtnjutes.
På grund af allt detta önner LagUfskotte£ det icke allenast billigt, utan ock högst nödvändigt, att Häradshöfdingarne erhålla förbättring a deras Löner, så att de vid sine ansvarige, trägne och magtpåliggande göromål, hvartill fordras ej mindre pröfvad skicklighet än oväld, och hvilkas handlingssätt medföra en så betydlig inflytelse på Menighetens lynne och moralitet, icke rnå sakna en anständig utkomst.
Lagutskottet anser väl, att, om, på sätt Herr Häradshöfdingen Nyberg föreslagit, Häradshöfdingarne annorledes aflönades, än till en del genom upbärande af Lösen för de Expeditioner, sorn af dem, å Embetes vägnar och från TingsRätterne, utfärdas, skulle sådant vara mera öfverensstämmande med ordning och DomareErnbetets värdighet; men, då den tidpunft ännu icke är för handen, att ett sådant förslag kan komma under pröfning till antagande, finner ock Utskottet öfverflödigt, att deröfver sig vidare yttra; hvarföre ock Utskottet tror, att något Utlåtande icke erfordra^ öfver Herr Häradshöfdingen Nybergs, i sammanhang med den nysshemälte, väckte Motion, att Expeditionen vid HaradsRätterne må ombesör» Stals- och Lag.Utskottens Betänkanden, 587 jas af en eller 2:ne TingsNotarier, mot hvilka Tjensters inrättande hvarjehanda svårigheter skola, efter LagUtskottes tanka, möta.
Men, då äfven med Häradshöfdingajnes bibehållande vid Expeirionslösen, deras Lönevilkor, enligt hvad Utskottet här ofvan sökt ådagalägga, äro knappa och för deras bergning otillräcklige, finner LagUtskottet sig böra tillstyrka, att Häradshöfdingarne i allmänhet och i synnerhet de bland detn, som antingen helt och hållit sakna Boställen eller äro försedde med dylike af så svag beskaffenhet, att af de samina mindre betydlig afkomst är att påräkna, må, i likhet med andre PenningeLöntagare, njuta den elem tilldelte Lönförjtöjning, eller ock någor; anstalt vidtagas, hvarigenom H ä ra d sl( o f cl i n g a r n e annorledes varda forhjelpte till så beskaffade Löneförmåner, som med deras Embetens vigt kunna vara förenlige; och, då för denna förbättring behofvet påkallar en skyndsammare åtgärd, än i afvaktan af den indragning af tilläfventyrs befintelige öfverflödige Embeten och Ejenster, som framdeles kan komma under pröfning, synes densamma ock genast böra verkställas.
Sluteligen, pch i anledning af Herr Biskoppen Doftor Almqvists derom väckte fråga, finner Lagutskottet sig icke kunna undgå att fästa sin upmärksarnhet dervid, att, sedan Kongl. Majit på Riksens Höglofl.
Ständers vid sistledne
Riksdag derom i underdånigliet gjorde hemställan, uti Nådig skrifvelse till Hess och Rikets HofRätter af den i6:de Augusti 1815 ansett
Lag och Författningar, utan förtydning och missbruk, icke gifva anledning, att låta kärande Parter ut - 588 Stats- och Lag-Utskottens Betänkanden. lösa serskildt ProtocollsUtdrag öfver förlikte mal och Kongl. Maj:t således i .Nåder anbefallt HofRäfrerne, att derom de under dem’ lydande
Domstolar förständiga, den följd deraf velat dragas, att utom de händelser, då kärande Parter vid HäradsRätten tillkännagifva eller låta anmäla sig afstå från de af dem instämde käromål, samt någon egentlig handläggning med berörde mål således ej behöfver af HäradsRätten vidtagas, det icke skulle vara Häradshöfdingarne tillåtit, att emot lösen, utfärda ProtocolisUtdrag öfver förlikningar uti instämde mål, sorn af Parter inför
Domstolen antingen genom dess bemedlande eller annorledes träffas, samt hvarvid den åtgärd af Domstolen, efter det Parterne blifvit hörde, vidtages, att dels förlikningen varder gillad, dels att instämde målet anses böra förfalla; och som Lagutskottet anser, att sådant innefattar ett missförstånd af hvad uti berörde ämne på sätt omförmäldt är, blifvit af Riksens Höglofl.
Ständer föreslagit och af Kongl.
Maj:t i Nåder bifallit och stadgadt, i följd hvaraf uti den kärande Parter i allmänhet åliggande skyldighet, att vid UnderDomstolar utlösa Protocoll och Utslag, endast den inskränkning blifvit gjord, att i de fall då käranden antingen icke tillställt sin vederpart en å honom utverkad stämning, eller låtit sin talan emot honom förfalla, men dock är pliktig infinna sig vid Domstolen, för att derom göra anmälan, icke någon emot sin vilja och begäran må förpligtas, att öfver berörde anmälan, hvarigenom för Domaren all handläggning af det instämda målet uphört, något Utdrag af Protocollet utlösa; finner LagUtskot - Stats- och Lag~TJtskottens Betqnkanderi.
589 tet nödigt att, till undanrödjande deraf, tillstyrka, att Biksens Högloft., Stander iros Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, det vederbörande må om detta förhållande varda underrättade.
StatsUtskottet, till hvars åtgärd egenteligen hörer, frågan orri den föreslagne förbättring i aflöning för Häradshöfdingarne, får härvid uplysa, att vid den utaf Biksens Ständer sista Urtima Biksdag, enligt deras underdåniga skrifvelse den 23 Julii 1815, beviljade Tönfcrhöjning för Civile Embets- och Tjenstemän i allmänhet, funno Biksens Ständer sig böra som principe antaga, att ej någon med indeld Ton, Boställe, Töningsjord eller ränta försedd Tontagare, skulle af samma tillökning blifva delaktig, på hvilken grund, och då Häradshöfdingarne, hvilka i allmänhet åtnjuta någondera af berörde Töneförmåner, dessutom upbära Expeditions-Iösen, som år 1812 med 50 Procent förhöjdes, ifrågavarande Embetsman icke uptogos till någon Tönförhöjnings undfående, utan ansågos icke dessmindre vara aflönade i jemförligt förhållande med hvad Statens öfrige Embets- och Tjenstemän då tillädes.
Uti ett sådant förhållande i.anseende till afiöningen befinnas Häradshöfdingarne ännu.—-
I den nu väckte frågan om sådan förändring i deras Töningssätt, att Expeditions-lösen för dem skulle uphöra och de i stallet undfå en förbättrad och tillräckligare aflöning, jemte Skattfrie Boställen m. m. förekommer åter, att i Statens närvarande förlägenhet det icke är möjligt, att påtänka någon sådan Tönereglering, utan synes den tid bara . afvaktas, då, såsom i Herr Härads - t, g o Stats- och Lag-Utsiotlens Betätikanäetl. höfdingen Nybergs beräkning och förslag äfvert ingått, genom indragning eller besparing af of. verflödige Sysslor och Löner, tillgångar måga kunna yppas, att, utan Statens ytterligare betungande, tillvägabringa ett annat Löningssätt för Häradshöfdingarne, om det af Riksens Högloft.
Ständer skulle nödigt anses.
StatsUtskottet finnér altså för sin del sig nu icke kunna tillstyrka någre anslag af Riksens Högloft.
Ständer till ifrågavarande ändamåls befordran f hvilket allt Vördsamligen hemställes Riksens Högloft.
Ständers närmare bepröfvande; hvarvid en Ledamots serskildte tanke, genom Utdrag af Protocolleb bifogas.
Stockholm den 18 Mart ii 1818.
Utdrag af Protocollet$ hållet hos Riksens Högloft, Ständers Statsutskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 11 Martii 1818* S. D. W id justering af Stats- och Lag Utskottens gemensamma Utlåtande öfver väckte Motioner om Lönförbättringar för Häradshöfd i ög^rrie, förnyade Herr Lagmannen ööh Riddaren Noreus dess under denna frågas afgörande hos StatsUtsköttet yttrade serskildta tanka, att nemligen, orri ock Herr Lagmannen skulle medgifva, att de Häradshöfdingar ägde ert, möt deras många och magtpåliggande göromål någorlunda svarande Utkomst, hvilka jemte Pehningelön äro försedde ined Boställen, Bohemman eller annan Löningsjord; så ansåg Herr Lagmannen likväl afseende härvid med skäl böra göras å dem; sam endast Stats- och Lag-Utskotttns Betänhanden. 591 åtnjuta PénningeLön, i allmänhet utgörande blott 75 R:d; men i Stora Kopparbergs
Län för 3tne