Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:ts befallningshafvandes och Kammarrättens i målet meddelda utslag betalningsskyldighet ålagda skattskyldige måtte varda derifrån befriade; och hade E. K. M:t emedlertid nådigst förordnat, att, under afbidan af det beslut, som utaf Rikets Ständer kan varda i ämnet meddeladt, med indrifvandet af de ifrågavarande utskylderne må anstå.
Rikets Eospeditions- U(skottets Förslag till undt.
Skrifvelse, N:o 151. 329 Rikets -Ständer hafva tagit detta ärende i öfvervägande; och då Rikets
Ständer begärt aflåtande af nådig proposition i förevarande ämne, samt den af E. K.
M:t i nåder föreslagna eftergiften desto hellre synes af billighet påkallad, som utaf den omständighet, att här ifrågavarande skattskyldige icke vid allmänna upphördsstämmor, utan sedermera, efter restlängd och på kronofogdens ordres, till hans underordnade erlagt utskylderna bör dragas den slutsats, att den ålagda dubbla betalnings-skyldigheten komme att hufvudsakligen drabba de mindre förmögne och således klefve för dem ganska kännbar; så och enär genom den ifrågasatta eftergiften kronans rätt till ersättning af kronofogden Öhbom ingalunda förminskas, och de vederbörande, hvilka det åligger att i detta afseende föra kronans talan, icke lära underlåta att, i hvad }\å dem ankommer, vidtaga nödiga åtgärder, att ersättning för den återstående uppbördsbristen må utaf Ohboms möjligen blifvande tillgångar kronan beredas, hafva Rikets Ständer, med ytterligare stöd af de utaf E. K.
M:ts nådigst anförda skäl, bifallit hvad E. K.
M:t uti Dess i förevarande ämne aflåtna nådiga skrifvelse föreslagit; hvarjemte Rikets Ständer beslutat, att den vederbörande tillkommande aktorats-procent skall oafkortad och med förmånsrätt utgå, så långt de af Öhboms tillgångar indrifna eller framdeles inflytande medel dertill förslå.
Hvilket Rikets Ständer få, till svar å E. K.
M:ts förevarande nådiga framställning, härigenom i underdånighet anmäla.
Pral. 1850 & 1851. 10 Sami. 1 Afd. 42 330 Expeditions-Utskotleis Förslag lill und.
Skrifvelse, N:o 152.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Aug. 1851.
Preste-Ståndet den 12 — — Borgare-Ståndet den 13 — — Bonde-Ståndet den 13 — —- Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, om antagande af ny vexellag.
(Lag-Utskottets Bet:de N:o 39.) S. A. K.
Efter det Rikets sednast församlade Ständer till E.- Ii.
M:ts nådiga pröfning i underdånighet öfverlemnat en af dem, för deras del, beslutad lag för utrikes vexlar, hvilken E. K.
M:t likväl, i anseende till åtskilliga förekomna anmärkningar, och deribland jemväl den, att den föreslagna lagen, i flera väsendtliga delar, skiljde sig från de grunder för lagstiftningen om inrikes vexlar, som uti lagen den 20 Maj 1835 blifvit följda, funnit sig förhindrad att antaga; så bar E. K. M:t, medelst nådig proposition af den 22 April innevarande år, föreslagit Rikets Ständer alt, med upphäfvande af ej mindre lagen för inrikes vexlar af den 20 Maj 1835, än äfven vexelstadgan af den 21 Januari 1748, jemte alla öfrige hittills gällande författningar rörande den utrikes vexelhandel, i hvad de icke angå sjelfva ordningen för köpslut af utrikes vexlar och kontrollen derå, antaga den för både inrikes och utrikes vexlar gemensamma vexel-lag, hvilken i högstberörde nådiga proposition innefattas.
Rikets Ständer hafva den föreslagna författningen i öfvervägande tagit och dervid funnit, alt densamma skulle hafva ett välgörande inflytande på Sveriges utrikes vexelrörclse, hvaruti komme att råda mera frihet, än deri nu eger rum, hvadan och med öfvertygelse, att den förbättring i vexel-lagsliftningen, som med det nådiga förslaget är afsedd, och sorn under flere föregående riksmöten utgjort föremål för Rikets Ständers bemödanden, ej utan olägenhet i handels- och alfärs - Expeditions-Utskotlets Förslag till und.
331 lifvet torde kunna uppskjutas, Rikets Ständer antagit E. K.
M:ts ifrågavarande förslag till ny vexel-Iag.
Stockholm den 13 Aug. 1851.
Preste-Ståndet den 14 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 14 — — Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, angående ersättning, i vissa Jall, af allmänna medel lill vittnen i brottmål.
N:ris 44 och 265.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har i betraktande förekommit att, ehuruväl genom Kongl. Kungörelsen den 20 November 1845 blifvit stadgadt, att den, som, åberopad till vittne i brottmål, inställde sig vid domstol, belägen på minst tre mils afstånd från vittnets hemvist, bör, desest vittnet det äskade och domaren pröfvade sådant skäligt, tilläggas ersättning af allmänna medel för dess resekostnad och uppehälle för hvarje dag, som i och för resan samt vistandet vid domstolen erfordrades, i de händelser, då den tilltalade icke kunde till ansvar dömas eller sakfalld saknade tillgång att ersättningen utgifva, har dock den fördel, som med högstberörde kungörelse åsyftats, hufvudsakligen förfelats genom de omvägar och kostnader, som äro förknippade med utbekommande af ifrågavarande ersättning, för hvars erhållande, i enlighet med derför nu fastställda sätt, vittnet måste antingen sjelf begifva sig till läns-residenset eller anlita ombud, på landskontoret förete utdrag af domstolens utslag, anskaffa och förevisa intyg, efter föregången undersökning af vederbörande 332 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 153. kronobetjent., derom att den sakfallde saknar tillgång, samt afbida brottmålets slutliga afgörande i högre instans, derunder tiden för ersättningskrafvets anställande ofta kan tilländalöpa; varande, då vittnet är boende aflägse eller utom det län, hvarest ransakningen försiggått, så väl svårigheterne som kostnaderne så ökade, att desse sednare lätt kunna, om ej öfverstiga sjelfva ersättnings-beloppet, åtminstone medtaga största delen deraf.
Af sådan anledning och på det afsigten med omförmälde nådiga kungörelse må kunna verkliggöras, hafva Rikets Ständer beslutat, att den ersättning af allmänna medel lill vittnen i brottmål, hvilken af första domstol bestämmes, må, oberoende af målets fullföljd i högre rätt, eller skedd underställning af underrätts utslag, till vittnet uppå dess anmälan förskottsvis utbetalas, å landet af kronofogden i det fögderi der ransakningen hållits, samt i städerna, utom Stockholm, af magistraten $ hvarefter sedan genom slutligt utslag blifvit bestämdt, hvem gäldandet af denna kostnad åligger, vederbörande exekutor har att, derest någon varder skyldig känd att förskottet till staten återgälda, detsamma hos denne uttaga, men, om tillgång saknas, kommer den redan utbetalda ersättningen alt af Konungens Befallningshafvande, författningarne likmätigt, under behörig titel uti statsräkenskaperne afföras; skolande, hvad Stockholms stad angår, ersättningsmedlen direkte af E. K.
M:ts och rikets Slats-kontor utbetalas.
Och fa Rikets Ständer, som anse, att E. K. M:ts Befallningshafvande kunna berättigas, alt uppå kronofogdes och magistrats reqvisition, från landtränteriet till dem utlemna, emot framdeles afgifvande redovisning, ett lämpligt förskott, att till utbetalning af ifrågavarande, till obetydliga belopp uppgående, ersättningar användas, i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes, för verkställigheten af detta Rikets Ständers beslut, i nåder meddela de föreskrifter, som af omständigheterna kunna påkallas.
Expeditions-Utskottc/s Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 154. 333 N:o 154.
Preste-Slåndet den 12 — — Borgare-Ståndet den 13 — — Bonde-Ståndet den 13 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående upphörande af vakans- och för slag s-liggetids- samt begrafningshjelps-bespa ringar.
(Stats-Utsk:s Uti:n, N:ris 81 och 266.) S. A. K. Sedan, med anledning af E. K.
M:ts den 12 November 1847 till Rikets dl församlade
Ständer gjorda nådiga framställning om upphörande af de, under benämning af vakans- eller forslags-liggetids- samt begrafningshjelps- eller nådårs besparing, föreskrifna löne-innehålluingar samt om uppförande å riks-staten af erforderliga anslag, såsom ersättning till vederbörliga pensionsinrättningar för de till deras kassor anslagna och påräknade inkomster, hvilka genom ifrågavarande löneinnehållningars upphörande skulle förloras, Rikets Ständer, i anseende till en i vissa delar af målet erforderlig ytterligare utredning, samt inskränktheten af statsverkets dåvarande tillgångar, uti underdånig skrifvelse af den 2 Juni 1848, förklarat sig, ehuru erkännande nyttan och ändamålsenligheten af den förenkling i redogörelseverket, som med ifrågavarande förändring åsyftades, samt giltigheten af de till stöd för nådårs- och begrafningsbjelps-besparingarnes upphörande af E. K.
M:t åberopade grunder, likväl icke kunna för det då närvarande till högstberörde framställning lemna bifall, så har, efter det, med föranledande häraf, ej mindre E. K.
M:ts och Rikets Stats-kontor, än äfven Direktionerue för Arméens pensionskassa och Amiralitets-krigsmanskassan till E. K.
M:t i underdånighet afgifvit fullständiga uppgifter å de medel, som under namn af vakans- och liggetids- samt 334 Expeditions-Utskottels Förslag lill und.
Skrifvelse, N:o 154. begrafningshjelps-besparingar för åren 1836—1845 tillfallit Civil-statens pensionskassa och öfrige förrbemälde kassor, E. K. M:t, vid det förhållande att, äfven om ifrågavarande kassor erhölle anslag i stället för vakans- och liggetids-besparingar, hvilka för alla tre kassorna i medeltal, efter hvad nu upplyst vore, utgjort 20,484 R:dr 34 sk. 1 r:st. årligen, statsverket dock för betydligaste delen deraf skulle blifva godtgjordt medelst sådana besparingar, som uppstodo, innan lediga tjenster hunno att återbesättas, samt då, beträffande det ersättningsanslag, som borde åt förrberörde 3:ne kassor anvisas, i stället för nådårs-besparingarne, hvilka, jemlikt ofvanomförmälde uppgifter, under deri beräknade tid, tillfallit kassorna med ett sammanräknadt belopp af 24,780 R:dr 1 sk. 2 r:st. årligen, E. K.
M:t trodde sig kunna förvänta att, ehuru detta anslag komme att utgöra cn uppoffring å statens sida, Rikets Ständer likväl, då de erkänt giltigheten af de utaf E. K.
M:t till stöd för en sådan förändring redan framställda skäl, icke skulle draga i betänkande att härtill lemna bifall, uti aflåten nådig proposition behagat, på dessa jemte de tillförene i ämnet nådigst anförda skäl, till Rikets Ständer, vid innevarande riksdag, göra förnyad framställning derom, att de genom nu gällande författningar, under namn af vakans- eller förslags-liggetids- samt begrafningshjelps- eller nådårs-besparing bestämda innehållningar af embets- och tjenstemäns löner måtte upphöra, så alt alla i statens tjenst anställda personer må ifrån och med månaden näst efter den, hvarunder de blifvit utnämnde eller förordnade, tillträda och uppbära de löner, arfvoden eller andra löningsförmåner, hvartill de, på grund af erhållna fullmakter, konstitutorialer eller förordnanden, äro berättigade, med undantag endast af sådana inkomster af boställen, som äro af fardag beroende $ varande uti den nådiga propositionen derjemte tillkännagifvet, att E. K. M:t ansåge, alt, vid förekommande frågor om utbetalning till aflidne embets- och tjenstemäns sterbhus af löneinnchållningar, sorn, i egenskap af nådårs-besparing, redan iakttagits, eller ytterligare, intilldess skyldigheten att aftjena begrafningshjelp förklaras hafva upphört, varda iakttagne, nu gällande föreskrifter böra fortfarande tjena till efterrättelse, samt de utgifter, hvilka i sådant hänseende komma att ega rum, böra af statsverket förskjutas, emot ersättning från Rikets Ständers Riksgälds-kontor på det sätt att de gjorda utbetalningarne upptagas i de föreskrifna årliga liqviderna med nämnde kontor angående öfverskotten å statsverkets inkomster m. m.
Beträffande serskildt frågan om begrafningshjelp för åtskillige lägre betjente, såsom länsmän, gevaldiger, fångvaktmästare och fångknektar, äfvensom kammardrängar m. 11., hvilka hittills varit från nådårs-besparings aftjenande befriade, ehuru deras sterbhus, sådant oaktadt, egt att sex månaders lön, såsom be - Expeditions-Utskottets Förslåg till und.
SIci'ifvelse, N:o 154. 335 grafningshjelp, åtnjuta, hade E. K. M:t väl, uti Sin vid sista riksdagen aflåtna proposition i förevarande ämne, med afseende på dessa personers knappa lönevilkor, i nåder föreslagit, att nämnde förmån måtte för dem bibehållas, men då förbättring uti lönevilkoren för bemälde personal dels sedermera blifvit tillvägabragt, dels, i sammanhang med nya löneregleringar, torde komma att beredas, har E. K. M:t, på det att, om begrafningshjelp i allmänhet upphörer, nyssberörde undantags-stadgande jemväl må kunna undvikas, nu i nåder föreslagit Rikets Ständer att äfven förstnämnde stadganden måtte upphäfvas, dock så att sterbhusen efter de personer, hvilka dessförinnan erhållit befattningar, hvarmed följt förmånen af begrafningshjelp utan nådårs-besparings aftjenande, varda vid åtnjutande af en sådan förmån bibehållna.
Som emedlertid upphäfvande al nu gällande föreskrifter om ofvanberörde löneinnehållningar icke kunde bringas till verkställighet med mindre, än att vederbörande pensions-kassor tillförsäkrades ersättning för de till dem anslagna och till uppfyllande af deras förbindelser påräknade inkomster, hvilka genom vakans- och förslags-liggetids- samt nådårs- eller begrafningshjelps-besparingarnes upphörande skulle förloras; så och med afseende på de närmare utredningar, hvilka, på sätt förut nämndt är, numera blifvit verkställda, har E. K.
M:t nådigst föreslagit, att berörde ersättningar måtte bestämmas: för Civil-statens pensions-kassa, som, efter afdrag af hvad som influtit i vakanser inom Statsrådet, per medium åtnjutit 10,498 R:dr 27 sk. 11 r:st., till 10,500: — — för Arméens pensions-kassa, som, efter den förnyade utredningen, hvarvid blifvit urskiljdt hvad af de i äldre uppgift summariskt upptagna anmärkningsmedel tillhört ifrågavarande inkomsttitel, i medeltal uppburit 31,346 R:dr 9 sk. 4 r:st., till . . 31,400: och för Amiralitets-krigsmanskassau, hvars ifrågavarande inkomster, efter det nådårs-besparingarne beräknats för samma tid, sorn vid de öfriga kassorna, men vakans-hesparingarne, hvilka först ifrån och med år 1841 till kassan influtit, efter förhällandet under de följande åren, utgjort i medeltal 3,419 R:dr 46 sk., till. 3,400: eller således tillsammans, för alla tre kassorna, 45,300: Rikets Ständer hafva tagit delta för hela embets- och tjensteinanna-personalen vigtiga ärende uti noga öfvervägande; och hvad först angår upphörandet af 336 Expeditions-Utskottets Förslag till and.
Skrifvelse, N:o 154. de så kallade vakans- och förslags-liggetids-besparingarne, hafva Rikets Ständer väl funnit att de utgifter, sorn statsverket derföre skulle komma att vidkännas, såsom ersättning till pensions-kassorna för deras minskade inkomst, till en stor del blefve godtgjorda derigenom, att besparingarne fi hufvudtitlarne betydligen ökades, men då statsverket, genom ersättningen till pensions-kassorne, skulle vidkännas en direkt kostnad af omkring 20,500 R:dr, och den godtgörelse, som derför skulle tillfalla detsamma, kommer besparingarne till godo, hvaröfver E. K.
M:t eger dispositionsrätt, hafva Rikets Ständer, som dessutom icke varit i tillfälle att på förhand beräkna det belopp, hvartill ifrågavarande tillökningar kunna uppgå, ansett sig icke böra å stat uppföra förenämnda, utaf E. K. M:t till detta föremål äskade betydliga anslag; hvaremot Rikets Ständer, jemte medgifvande, för sin del, att de vakans- och förslags-liggetids-löne-innehållningar, hvilka hittills, vid inträffande ledigheter, tillfallit Civil-statens pensions-kassa, Arméens pensions-kassa och Amiralitets-krigsmanskassan, må upphöra, beviljat, såsom bidrag till ersättning för den förmån, hvaraf dessa kassor genom förändringen skulle gå i mistning, ett årligt anslag af Femtusen R:dr, att på riks-statens 9:de huf vudtitel uppföras till E. K.
M:ts nådiga disposition, så vida E. K.
M:t finner för godt att af de på hufvudtitlarne härigenom uppkommande ökade besparingar anvisa de summor, hvilka utöfver dessa 5,000 R:dr erfordras såsom ersättning åt förenämnda pensions-kassor.
Vidkommande derefter de så kallade nådårs- och begrafningshjelps-besparingarne, i hvilken fråga, utom hvad E. K.
M:ts nådiga proposition derom in nehåller, jemväl och genom de till densamma hörande handlingar upplyst blifvit, att under åren 1841—1845 begrafningshjelp lill embets- och tjenstemäns sterbhus är vorden utbetald i medeltal årligen, från Stats-kontoret, Landträn terierna, Regementena (direkte) samt Förvaltningen af Sjö-ärendena, med tillsammans 21,727 R:dr 42 sk. 4 r:st., hafva Rikets Ständer funnit de i detta hänseende skeende löne-innehållningar för medellösa tjenstemän, eller otvifvelaktig! de fleste af dem, som i statens tjenst inträda, vara dels i ekonomiskt hänseende högst tryckande, serdeles då flyttnings- eller bosättningskostnader i följd af tjenstetillträdet, jemte fullmaklslösen m. m. måste bestridas, dels ock orättvisa, i de fall då tjenstemän föranlåtas att lemna statens tjenst före den tid då de kunna med lönen i pension ä indragningsstat öfverflytlas, i hvilka fall för den aftjenta begrafningshjelpen någon godtgörelse icke eger rum.
Ur administrativ synpunkt är förevarande fråga derjemte af icke mindre hufvudsaklig vigt, enär den åsyftade regleringen - Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 154.
337 ringen skulle hafva till följd en ganska väsendtlig förenkling genom upphörandet af alla de vidlyftiga bestyr med begrafningshjelpens bokförande, redovisning och ulanordnande, jemte de dermed förknippade kontroller, äfvensom af alla de tvister och utredningsfrågor, som af nuvarande förhållande i detta afseende föranledas; och då ersättningen till slerbhusen af de till begrafningshjelp gjorda löne-innehållningarne endast innefattar ett återställande af de medel, som staten till vård och förvaltning emoltagit,, hafva, efter inhemtande af förhållandet med de tillgångar, och deribland serdeles hesparingarne å allmänna indragningsstaten, som ingå i årliga liqviderne emellan Stats-kontoret och Mikels Ständers Riksgälds-kontor, af hvilka tillgångar så väl berörde ersättning som godtgörelsen till pensions-kassorna höra utgå, Rikets Ständer, i betraktande af allt detta och på de skäl i öfrigt, som E. K.
M:ts nådiga proposition upptager, funnit godt, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med högstberörde proposition, besluta: l:o alt de, genom nu gällande författningar, under namn af hegrafningshjelpseller nådårs-besparing bestämda innell ålin ingar af embets- oell tjenstemäns löner må upphöra, så att alla, som, efter den nya statsregleringens inträdande i verkställighet, mottaga ordinarie beställning å stat, eller som derefter lill annan tjenst förflyttas, må, ifrån och med månaden näst efter den, hvarunder de blifvit utnämnde eller förordnade, tillträda och uppbära de löner, arfvoden elier andra löningsförmåner, hvartill de, på grund af erhållna fullmakter, konstitutorial eller förordnanden, äro berättigade, med undantag endast af sådana inkomster aT boställen, som äro af fardag beroende5 samt att ej heller sådana innehållningar må ega rum å lönetillökningar, som embets- och tjenstemän genom förrberörde statsreglering eller framdeles tillfalla; i följd hvaraf sterbhusen efter dylika löntagare icke skola ega att så kallad begrafningshjelp af de i nämnde ordning tillträdda löner eller lönetillökningar utbekomma; 2:o att, vid frågor om utbetalning till i tjensten afliden embets- och tjenstcmans sterbhus af de löne-innehåilningar, som i egenskap af nådårs-besparing redan iakttagits eller ytterligare, intilldess skyldigheten alt aftjena begrafningshjelp upphört, varda iakttagne, nu gällande föreskrifter böra fortfarande tjena lill efterrättelse, samt de utgifter, hvilka i sådant hänseende komma att ega rum, af statsverket förskjutas, emot ersättning från Rikets Ständers Riksgälds-kontor, på det sätt att de gjorda utbetalningarne upptagas i de föreskrifna årliga liqviderna med nämnde kontor, angående öfverskotten å statsverkets inkomster m. m.
Fröt. 1850 & 1851, 10 Sami. 1 A/d. 43 338 Expeditions- Uiskol tels Förslag till tind.
Skrifvelse, N:o 154. 3:o att, livad serskildt beträffar frågan om begrafningshjelp för åtskilliga lägre betjente, såsom länsmän, gevaldiger, fångvaktmästare och fångknektar, äfvensom kammardrängar m. 11., hvilka hittills varit från nådårs-besparings aftjenande befriade, ehuru deras sterbhus, sådant oaktadt, egt att sex månaders lön, såsom begrafningshjelp åtnjuta, stadgandena härom må upphäfvas, dock så, att sterbhusen efter de personer, hvilka dessförinnan erhållit befattningar, hvarmed följt förmånen af begrafningshjelp, utan nådårs-besparings aftjenande, varda vid åtnjutandet af en sådan förmån bibehållna 5 och 4:o att, till ersättning åt pensions-kassorna för de lill dem anslagna och för uppfyllandet af deras förbindelser påräknade inkomster, hvilka, genom nådårs- och begrafningshjelps-besparingarnes upphörande, skulle förloras, anvisa ett årligt statsanslag, motsvarande, efter uppgjord beräkning, tio års medeltal af hvad berörde kassor under sådan titel uppburit, med ett till 24,800 R:dr jemnadt belopp, deraf årligen tilldelas:
Civil-statens pensionskassa R:dr 4,360: — •— Arméens pensionskassa ........
» 18,720: — — Amiralitets-krigsmanskassan » 1,720: — — under dervid fästadt vilkor, att något vidare rättsanspråk från kassornas sida, i och för ifrågavarande reglering, icke må ega ruin.
Hvilket allt, till svar i ämnet, Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla.
Eorpedilions-Utskottels Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 155. 339 N:o 155.
Preste-Ståndet den 12 — — Borgare-Ståndet den 13 — — Bonde-Ståndet den 13 — — Rikets Stunders underdåniga skrifvelse, angående utbetalning af del vid 1847 och 1848 årens riksdag beviljade bidrag till en pensionsfond för Borgmästare i städerna, utom Slockholm, samt
Kommissions-landlmätare jemte deras enkor och barn.
(Stats-Utsk:s Uti., N:o 209.) S. A. K.
Uti nådig skrifvelse af den 9 sisllidne Maj har E. K. M:t behagat gifva Rikets Ständers Stats-utskott tillkänna, alt, sedan E. K. M:t, medelst nådig proposition den 11 Februari 1848, Föreslagit
Rikets då Församlade Ständer, att de vid 1840 års riksdag, under förutsättning af Borgmästares i rikets städer, utom Stockholm, samt
Kommissions-landtmätares upptagande till delaktighet i Civilstatens pensionsinrättning beviljade anslag af tillhopa 8,800 Riksdaler, deraf beräknats 4,000 R:dr för Borgmästare och 4,800 R:dr för Kommissions-landtmätare, måtte, oaktadt så beskaffad delaktighet icke kunnat bemälde tjenstemän medgifvas, likväl för framtiden få utgå, och, såsom en serskild fond, ulan all sammanblandning med Civilstatens pensionsinrättnings tjenstemanna- samt enskilda enke- och pupillfonder, ställas under direktionens öfver samma inrättning förvaltning, och Rikets Ständer till svar härå, uti underdånig skrifvelse den 2 derpåföljde Juli meddelat sitt beslut, alt såsom bidrag till en sådan serskild pensionsfond, å Riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af 8,800 R:dr, att till direktionen öfver civilstatens pensions-inrättning årligen utbetalas, emot skyldighet
För direktionen, alt af de å nämnde, genom dess försorg förräntade, anslag inflytande ränteme - 340 Expedit!ons-Vtskottels Förslatj lil! und.
Skrifvelse, N:o 155. del, jemte de från fondens delegare ingående afgifter, ombesörja ifrågavarande pensionering, på sätt och efter de grunder, som i sådant afseende kunde blifva af E. K. M:t i nåder bestämda, dock att utbetalningen af ofvanberörde årliga anslag icke skulle beräknas och vidtaga förr än från och med det år, hvarunder meranämnde serskilde pensions-inrättning af E. K.
M:t förklarades vara i det skick, att densamma ansåges kunna, utan behof af vidare statsanslag än det då beviljade, uppfylla de med inrättningen åsyftade ändamål, så och efter det E. K. M:t, i anledning af Rikets Ständer sålunda fattade ,beslut, under den 30 Augusti samma år anbefallt direktionen öfver Civilstatens pensions-inrättning att, med hänsigt till ifrågavarande serskilda pensionsanstalts bringande i verksamhet, vidtaga de åtgärder, som kunna finnas erforderliga, hade bemälde direktion, jemte öfverlemnande af ett upprättadt förslag till reglemente för ofvanberörde pensionsanstalt, uti underdånig skrifvelse den 30 November sistlidet år, fästat E. K.