Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste-ståndet den 24 — — Borgare-ståndet den 24 — — Bonde-ståndet den 24 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förhöjning i Kronans lösningspris för inom Riket tillverkad salpeter, till likhet nied priset å utländsk vara.
(Stats-LJtsk:ts Utl:de N:o 123.) S. A. K.
Då, under behandling af en vid innevarande riksdag förekommen fråga rörande salpeter-näringen, Rikets Ständer erfarit, alt bland den del af den jordbrukande befolkningen, sorn idkar denna näring, allmänt gjort sig gällande den föreställning, att varan icke i någon händelse kan af Staten betalas högre än lill det fastställda inlösnings-priset, hafva Rikets Ständer ansett lämpligt, att någon åtgärd koninie att vidtagas, hvarigenom denna oriktiga uppfattning blefve undanröjd; och få Rikets Ständer, i sådant afseende, underdånigst anhålla, att E. K.
M:l täcktes uti Nådig Kungörelse till vederbörandes kännedom låta meddela, att om priset för utländsk salpeter öfversliger det gällande inlösnings-priset, i sådant fall äfven inhemsk salpeter med motsvarande förhöjning i priset af Kronan inköpes, i den mån denna vara för Statens behof erfordras.
N:o 140 Expeditions-1] Isko Hets Förslag till anderd.
Skrifvelse N:o 440 409 $:<> 140.
Uppläsl och godkändt hos Ridd. och Adeln deri 21 Okt. 18K7.
Preste-slåndet deri 24 — — Borgare-slåndet den 24 — — Bonde-slåndet den 24 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om kostnads-ersättning lill militäre, civile och ccklesiastike tjenstemän för en del resor i tjenste-ärenden.
(Stats- samt Allmän.
Besvärs- o. Ekon.-Utskis.
Uti:de N:o 18.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit föreslaget, att skjuts-ersättning enligt rese-reglementet måtte indelta arméens Ofver- och Under-befäl samt civil-stat tilldelas för sådana resor i tjenste-ärenden, som icke orsakats af föreskrifven tillsyn å de underlydande, nemligen vid följande tillfällen: de syner och ekonomiska besigtuingar, som anbefallas uti E. K.
Mits förnyade Nådiga militie-boställs-ordning af den 23 Januari 1836; soldat-torp-sjner; landtmäteri-förrätlningar; skogs- och jord-ransakningar; rättegångar om jord, tillhörande boställen eller soldat-torp; samt alla andra sammankomster, dit ombud, efter reqvisition af Embetsmyndigheter eller eljest, för bevakande af regementets rätt och fördel varder beordradt, hvilka nu uppräknade förrättningar skulle utgöra omkring hälften af de befattningar, hvarigenom befälets resor påkallas; — vid öfvervägande hvaraf Rikets Ständer visserligen funnit det vara ganska betungande för indelta arméens befäl alt af egna medel nödgas bestrida utgifterna för resor icke allenast i och för den egentliga tjenstgöringen, utan ock för förrättningar, hvilka icke stå i omedelbart sammanhang dermed eller äro deraf föranledda; men då dera embels- och tjenstemanna-klasser likaväl som den indelta arméens befäl hafva sig ålagd t, alt utan ersättning företaga resor i tjensteärenden, och billigheten fordrar att deras måhända icke mindre grundade anspråk ej lemnäs utan afseende, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K.
M:t läcktes, efter ärendets behöriga utredning, lill Rikets Ständer, vid deras nästa sammankomst, göra Bih. lill R.
1856 & 1857. 40 Sami. 4 Afd. 52 410 Eiepeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:0 144.
Nådig framställning, dels om och i hvilka fall ersättning må tillerkännas militäre, civile oell ecklesiastike tjenstemän för resor vid förrättningar inom deras tjensle-distrikter, dels ock om de kontroll-föreskrifter, som i berörda hänseenden kunna finnas erforderliga.
Rikets Ständer framhärda ele.
Slockholm den 24 Oktober 1857. %io 141.
Preste-ståndet den 24 —- — Rorgare-ståndet den 24 — — Bonde-ståndet den 24 — — Rikets Ständers underdåniga.
Skrifvelse, angående förtydligande af Rong!.
Kungörelsen den 41 Augusti 1854, i fråga om ersättning lill Nämndemän och Fjerdingsman för extra förrättningar.
(Stats- samt Allin.
Besvärs- o. Ekon.-Utsk:s Uti. N:o 27.) S. A. K.
Enär de uti Kongl.
Kungörelsen den 11 Augusti 1854 meddelade föreskrifter derom, att Nämndemän, vid sådana boställs- och torp-syner samt andra extra förrättningar, för hvilka de dittills icke varit till någon ersättning berättigade, ega tillgodonjuta skjutsersättning enligt gällande rese-regiemente för den i och för förrättningen tiliryggalagda väglängd, sorn öfverskjöte en half mil, från Nämndemannens hemvist räknadt, äfvensom att de i allmänhet för dem åliggande syner och öfriga extra förrättningar finge beräkna dagtraktamente efter rese-reglementet, skola orsakat villrådighet vid tillämpningen, i det att de sålunda omförmälda “andra extra förrättningar" icke blifvit närmare uppgifna, hvaraf ock skall inträffat, att Nämndemän för biträde vid urtima ting, indrifvande af Krono-utskylder och hemmans-räntor samt värderingar icke erhållit någon ersättning, ehuru nyssberörda förrättningar, lika med boställs- och torp-syner, icke lämpligen kunde hänföras till annan benämning än “extra", Ilar, med anledning häraf, hos Rikets Stan - Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse N:o i42.
411 der blifvit föreslaget, det mätte ifrågavarande Kongl. Kungörelse erhålla sådant förtydligande, att med orden “andra extra förrättningar'1 skall förstås all annan, utom ordinarie ting och väg-svner, redan förekommande eller möjligen framdeles blifvande förrättning, der Nämndemäns eller Fjerdingsmans ijenste-biträde äskas.
Och som det synes vara med billighet öfverensstämmande, att Nämndemän och Fjerdingsman undfå rese- och traktaments-ersätlning för deras inställelse vid dem åliggande extra förrättningar, men Rikets Ständer icke äro i tillfälle att med erforderlig noggrannhet antyda alla de förrättningar, hvilka äro till extra hänförliga, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K. M:t täcktes, efter ärendets behöriga utredning, till Rikets näst sammanträdande Ständer göra nådig framställning om och i hvilka fäll rese- och traktaments-ersättning må tillerkännas Nämndemän och Fjerdingsman för extra förrättningar i Kronans ärenden.
Stockholm den 24 Oktober 1857. t\:o 14».
Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 21 Okt. 1857.
Presle-ståndet den 24 —■ — Borgare-ståndet den 84 — — Bonde-ståndet den 24 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning aj Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående ■understöd af allmänna medel för uppehållande af gästgif veri vid Malmagens by i Jemtlands län.
Besvärs- o. Ekou.-Utsk:s Uti:de N:o 28.) S. A. K.
Sedan den under sednare liden påbörjade väg-auläggning från Långå by i Hede tingslag af Herjeådalen till riks-gränsen mot Norrige, i sträckning åt staden Rörås, numera blifvit fulländad, har E. K. M:ts Befallningshafvande i Jemtlands län, under förmälan, hurusom nyttan af denna kommunikations-linie i väsentlig mån berodde på vägens ständiga hållande i godt skick och på anordnandet af ändamålsenliga skjutsniugs-anstalter 412 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 142. derinvid, men att de åtgärder, hvarpå E. K. M:ts Befallningshafvande, för uppfyllande af dessa kraf, varit betänkt, hindrades af lokala förhållanden i förening med det mindre goda ekonomiska tillstånd, hvaruti ortens fåtaliga och i flera hänseenden vanlottade innevånare sig befunne, hos E. K. M:t i underdånighet hemställt, att som underhållet af ifrågavarande väg, utgörande i längd 7f mil, hvaraf 3 mil från Funnäsdalens gästgifvaregård till riksgränsen ginge öfver kala obebodda fjelltrakler, vore särdeles tryckande för Hede tingslags-boer, E. K. M:t mätte, till lindrande af den tunga, hvilken det utöfver gamla väghållnings-skvldigheten för 5§ mil tillökta väg-underhållet komme att dem förorsaka, i nåder tillåta bemälde tingslags-boer alt, intilldess möjligen framdeles inträdande fördelaktigare förhållanden kunde göra sådant öfverflödigt, eller åtminstone under en tid af tio år, för färder emellan Funnäsdalen och Norrska gränsen, i likhet med hvad som egde rum för resor öfver Norrska fjell-rvggen på vägen emellan Östersund och Troudhjem, få af vägfarande uppbära afgifler enligt ett af E. K. M:ls Befallningshafvande uppgjordl förslag till taxa; hvarjemte E. K. M:ts Befallningshafvande, i fråga om skjuts-regleringen, i underdånighet anfört, bland annat, att, före tillkomsten af den nya körvägen emellan Långå och Norrska gränsen, på samma sträckning voro inrättade två skjuts-stationer för resandes fortskaffande vintertiden och vid andra årstider, då de färdades ridande, nemligen i Tännäs kyrkoby och Funnäsdalen, från hvilket sistnämnda ställe till närmaste skjuts-ombyte i Norrige, Skolgaarden eller Bräcken, afslåndet utgjorde 4-J- mil; alt fråga hos vederbörande myndighet i Norrige varit utan framgång väckt om icke skjulsningsbeslyret vid Skolgaarden kunde förflyttas till en närmare Svenska gränsen belägen by; att, vid undersökning inför Härads-rätten, tingslags-boerne förklarat det vara oundgängligt, att ett nytt gästgifveri inrättades på vägen emellan Funnäsdalen och Skolgaarden, dertill lägenhet ansågs kunna beredas vid Malmagens hemman på ett afstånd af 2 mil från Funnäsdalen och 2-J- mil från Skolgaarden, men att de icke förmådde bekosta ordnandet och upprätthållandet af detta gästgifveri, samt att behofvet af denna anstalt vitsordades af Härads-rätten, som jemväl ansåg,en af vederbörande föreslagen ersättning för skjutsningen från Malmagen samt ett ifrågastäldt. årligt stats-anslag utgöra lämpligaste medlen för ändamålets ernående; vid hvilka med flera uppgifna förhållanden E. K. M:ts Befallningshafvande underdånigst anhållit,
att för upprätthållandet af ett ständigt gästgifveri i Malmagen måtte anvisas ett årligt anslag af 200 R:dr banko, att från och med innevarande år utgå i enahanda ordning, som genom Kongl. Brefvet den 17
Mars 1841 blifvit stadgadt i fråga om öfriga så kallade gästgifvare-löner i Herjeådalen, äfvensom att skjutslegan vid gästgifvaregården Malmagen finge beräknas och uppbäras efter 40 sk. banko för hvarje mil.
Efter del E. K.
M:ts och Rikets Kammar-kollegium öfver E. K. M:ts Befallningshafvandes berörda framställning afgifvit inlordradt underdånigt utlåtande och till densamma i så väl ena som andra afseende! tillstyrkt nådigt bifall, har E. E. M:t, uti till Rikets nu församlade
Ständer allåten nådig proposition af den 23
Maj delta är behagat tillkännagifva, ali E. K. M:t tagit detta ärende i öfvervägande och dervid, enär, jemlikt hvad E. K. M:ts Befallningshafvande upplyst och vitsordat, ifrågavarande nya väg löpte genom föga bebodda trakter, samt de menigheler, hvilka det ålåge att vägen underhålla, i allmänhet befunne sig i sådana omständigheter, att de voro i behof af det understöd, som genom de föreslagna vägafgifternas tillgodonjutande kunde dem beredas, funnit skäligt i Nåder tillåta, att af dem, som för resor till eller ifrån Norrige begagnade vägen emellan Funnäsdalen och Skolgaarden, vägafgifter mätte af Hede tingslagsboer uppbäras till de uti det insända taxe-förslagel upptagna belopp, samt alltså å samma förslag meddelat nådig fastställelse för tiden till slutet af år 1866; alt, beträffande E. K.
Mits Befallningshafvandes underdåniga hemställan att, för upprätthållande af ett ständigt gästgifveri vid Expeditions-Utskottets Förslog till underd.
Skrifvelse IS:o lå2. 413 Malmagen måtte beviljas ett årligt anslag af 200 R:dr banko, äfvensom att legan förden derifrån utgående skjuts finge beräknas till 40 sk. samma mynt milen för hvarje häst; så enär ett skjuts-ombytes-slälle på ifrågavarande öfver fjellen gående 4£ mil långa väg emellan Funnäsdalens och Skotgaardens skjuts-stationer vore oundgängligen nödigt, samt ådagalagdt blifvit, alt åboerne å nämnde hemman icke förmådde att, ulan bidrag, gästgifveri-hållningen och skjutsningen ensam bestrida, men ortens i allmänhet mindre bemedlade innevånare icke skäligen borde helt och hållet betungas med den härtill ertorderliga utgift, E. K.
M:t funnit sig böra medgifva att, så snart gästgifveri för resandes fortskaffande och herbergerande blifvit vid Malmagen inrätladt, legan för den derifrån utgående skjuts dels till Skotgaarden och dels lill Funnäsdalen må uppbäras med fyratio skillingar banko milen (ör hvarje häst; hvarjemte E. K. M:t uti högstberörda Nådiga proposition föreslagit Rikets Ständer, att från och med nästkommande år anvisa ett årligt anslag af två hundra riksdaler banko eller tre hundra riksdaler riksmynt, såsom understöd för upphällandet af ifrågavarande gästgifveri.
1 betraktande af hvad rörande detta ämne sålunda blifvit i Nåder framstäldt, hafva Rikets Ständer pröfva!, skäligt att, för uppehållande af ett gästgifveri i Malmagens by i Jemtlands län, anvisa ett anslag att årligen utgå med tre hundra riksdaler riksmynt, med vilkor alt detta anslag skall upphöra om och när förändrade omständigheter göra detsamma umbärlig!.
Hvilket, lill svar å E. K. M:ts Nådiga Froposition, Rikets Ständer få härigenom f underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer.
Stockholm den 24 Oktober 1857. 414 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 143.
A:o 143.
Uppläst och godkänd! hos Kidd. och Adeln den 21 Okl. 1837.
Preste-ståndet den 24 — — Borgare-ståndet den 24 — — Bonde-ståndet den 28 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående åtgärder till ordnande af skjulsnings-besväret.
Besvärs- o. Ekon.-Ulsk:s Beltde N:o 110.) S. A. K. Hos Rikets Ständer hafva, vid innevarande riksdag, förekommit framställningar, hvilka i likhet med hvad under åtskilliga förulgångna riksmöten, i fråga om skjuts-väsendet, varit förhållandet, hufvudsakligen egt till syftning, att jordbruket mätte helt och hållet befrias från skjutsnings-besväret, eller, derest detta icke kunde åvägabringas, lättnad i samma besvär beredas.
Under den, med anledning häraf, hos Rikets Ständer förehafda utredning af tillkomsten och beskaffenheten af berörda åliggande, hvilket, efter hvad allmänt torde vara insedt, uti så väl stats-ekonomiskl som moraliskt hänseende medfört menliga följder, har blifvit utrönt, alt ifrågavarande besvär redan i äldre tider och allthittills varit föremål för befogade och allvarsamma klagomål från de skjuts-skyldiges sida, äfvensom att, sedan skjutslegan vid en och annan tidsperiod samt lill följd af försämrade myntvärden blifvit förhöjd, åtgärder år 1844 vidtagits för entreprenaders lillvägabringande.
Geuoin dcuua åtgärd har otvifvelaktig! en icke ringa fördel vunnits.
Vid några, om ock ganska få, gästgifveriet der skjutsen af entreprenör utgöres för den stadgade skjutslegan, utan bidrag af de skjuts-skyldige, har denna reglering uppfyllt det ändamål, hvartill, efter Rikets Ständers mening, all sådan reglering bör syfta, nemligen de skjutsnings-skyldiges fullständiga befrielse från detta onus.
På öfriga ställen, hvilka utgöra det öfvervägande flertalet, der bidrag lemnäs af de skjuts-skyldige, äro desse åtminstone befriade från denna för sedligheten och för landtbrukets ostörda förkofran menliga naturaservitut, hvilken icke i penningar ens kan uppskattas, och det har blifvit möjligt att till Exp a d ilio ns- fj Isko Hets härslag lill underd.
Skri fralse N:o i 43.
415 ett visst penninge-belopp beräkna den börda, som ännu återstår, ehuruväl den stigande trafiken år från år bidrager alt föröka denna börda, så länge kostnaden icke af trafiken sjelf återgäldas.
Hvad särskildt rörer förhållandet med skjulsnings-besväret under året 1855, hafva, i vederbörlig ordning, Rikets Ständer lillhandakommit upplysningar, bland annat, derom: att entreprenader blifvit, åvägabragta vid de Hesla gästgilverier i städerna och vid 529 bland rikets 1,387 gästgifvare-gårdar å landet; alt i två städer och vid 3(5 landtgästgifverier, der skjuls-skyldige iiro befriade från alla bidrag, enär entreprenören åtnöjts med den ersättning, skjutslega!) lernnar, hvaremot, i öfrige släderne, entreprenörerne till folie större eller mindre bidrag, stundom af stadsjord, stundom i kontant ersättning; att vid de laridtgästgifverier, der de skjuts-skyldige bekosta bidrag till entreprenad, utgöras dessa bidrag på ett eller annat ställe af hö eller spanmål, men i allmänhet af kontanta penningar, med minst 75 öre och högst 480 R:dr riksmynt på hvarje hemman; att summan af de bidrag, som af skjuts-skyldige lemnades, uppgick, i städerna, till 117,401 R:dr och på landet till 391,558 R:dr riksmynt; att, likasom bidragen af de skjuts-skyldige på särskilda orter och vid särskilda gästgilverier inom samma ort äro sinsemellan ganska olika, så befinnes äfven den största olikhet ega rum i afseende på den ersättning, en entreprenör erhåller för hvarje mil, som han med en häst skjutsat, då härvid, förutom skjutslega!), Ingés i beräkning de bidrag, som af de skjuls-skyldige utgöras; att denna ersättning för en häst per mil vexlar emellan 72 öre och 4 R:dr 20 öre riksmynt; ali medelvärdet af en mils skjuts med en bäst utgjorde, för hela riket, ä landet 1,21 och i städerna 1,46 R:dr riksmynt; samt att åtskilliga E. K. M:ts Befallningshafvande uppgifvit alt förnyade entreprenader sannolikt icke skulle kunna lillvägabringas ulan betydligen förhöjda bidrag af de skjuts-skyldige.
Rikets Ständer, Sorn tagit förevarande fråga i sorgfälligt öfvervägande, hafva dervid funnit skäl för biträdande af den åsigt, att jordbruket bör, så snart sig göra låter, från skjulsnings-besväret fullkomligen befrias.
Beträffande lämpligaste utvägen härtill hafva Rikets Ständer fästat uppmärksamhet derå, att, dä vid de gästgilverier —och dessa utgöra ännu flertalet inom riket — der skjutsen utgöres in natura, saknas ali ledning för ett omdöme om hvad skjutsen verkligen kostar, deremot genom förhållandet, der entreprenader ega rum, till fullo blifvit ådagalagdt, att den blott i få fall har kunnat åstadkommas för den lega af 24 skillingar banko eller 75 öre riksmynt, som nu för detta fäll är beviljad.
Jemte det alt en allmän förhöjning af sä väl denna som af den ännu ringare lega, hvilken beslås, der icke entreprenader finnas, är af behofvet påkallad, synes det, för att åtminstone i en framtid kunna bringa denna vigliga angelägenhet till önskvärdt slut, vara af högsta vigt alt fortgå på den sedan år 1840 beträdda banan och medelst entreprenaders befrämjande befordra frågans lösning genom den enskilda företagsamheten.
Skulle ock det önskade målet — att befria jordbruket frän skjutsnings-beSväret, på samma gång sou) resandes fortkomst och beqvämlighet ej lemnäs å sido, — icke kunna på detta sätt tillfullo uppnås, så synes dock endast på denna väg nödvändig er farenhet och behöfliga upplysningar kunna vinnas för frågans vidare utredning.
Då således, enligt Rikets Ständers tanke, det närmaste syftemålet bör vara att, jemte skjutslegans lämpliga förhöjning i allmänhet, kraftigare än hittills befordra skjutsnings-besvärets öfvertagande på entreprenad, hafva Rikets Ständer funnit sig böra hos E. K.
M:t i underdånighet föreslå utvägar till undanrödjande, så vidt möjligt är, af de orsaker, hvilka hittills dels hindrat entreprenaders uppkomst, dels bidragit att göra dem för de skjuts-skvldige betungande.
Deribland må först nämnas det jemförelsevis med be - hofvet öfverdrifna häst-antal, hvilket entreprenör blifvit förpligtad att ät resande tillhandahålla.
Då afseende så uteslutande fästes vid resandes skyndsamma fortkomst, att eutre - 416 Expeditions-Ulskottels Förslag till undmi.
Skrifvelse N:o 143. prcnör genast eller inom en Ijerdedels limma mäste halva i beredskap eli mångdubbelt större häst-antal, än det, som vanligen utgår, och han således blott sällan genom skjuts får förtjenst, måste entreprenaderna blifva dels ganska dyra, dels omöjliga att åstadkomma.
Vidare förekommer den nuvarande skjuts-legans alltför ringa belopp, hvilket tydligen ådagalägges af de mer eller mindre betydliga bidrag, hvilka till entreprenadernas uppehållande måste af de skjuts-skyldige utgöras, och som, fördelade per mil, för hvilka en skjutshäst blifvit begagnad, uppå för landlskjuts till 46 öre och för stads-skjuls till 57* öre milen.
En förhöjning i skjuls-Iegan är fördenskull nödvändig, så vida entreprenader skola mera allmäut kunna komma till stånd.
Afven rättvisan och billigheten tala för en sådan åtgärd.
Af den hos Rikets Ständer åstadkomna utredning rörande skjutsnings-besväret har det visat sig, alt legan borde utgöra full ersättning för nämnde besvär.
Efter år 1819 halva emellertid dagsverks-prisen stigit så betydligt, att markegängs-priset å ett öke-dagsverke, som åren 1815—1819, under hvilket sistnämnda år legan ieke allenast för gästgifveri-, håll- och reserv-skjuts, utan jemväl för kungs- och krono-skjuts, blifvit bestämd till 20 skillingar banko i stad och 16 skiilingar samma mynt å landet milen för hvarje häst, i medeltal utgjorde 1 R:dr 46f sk. riksgäld, under åren 1852— 1856 i medeltal uppgått till 3 R:dr 2?- sk. samma mynt.
En sådan förhöjning af legan, alt berörda besvär derigenom blefve fullt godtgjordt, skulle dock, om den finge af de skjulsskvldige uppbäras, otvifvelaktigl verka derhän, alt skjutsnings-bestyret blefve än mera fästadt vid jorden.
Med bästa vilja alt befria de skjuts-skyldige från all tunga af skjut sen, måste likväl tillse, att icke trafiken genom allt för högt stegrade kostnader komure att hämmas, hvilket, derest legan vid hvarje gästgifveri uteslutande finge bero af entreprenörs anbud, skulle i ganska många och måhäuda de flesta fall inträffa.
Del är derför nödigt alt söka så ordna saken, att hvarken legan eller bidragen af de skjuts-skyldige uppgå till ett obegränsadt belopp, och en utväg all vinna detta ändamål erbjuder sig om E. K. M:t täcktes, efter verkställd auktion, med afseende å för handen varande omständigheter, förhöja legan, eller ock tilläfventyrs hellre, om E. K. Mils Befallningshafvande erhölle rätt att bevilja sådan förhöjning, likväl under vilkor att entreprenören till de skjuts-skyldiges förmån afstår ett belopp, motsvarande den vinst han derigenom erhåller.
Såmedelst blefve del till oell med möjligt att göra legan och de skjuts-skyldiges bidrag så beroende af hvarandra, ali högre lega erhölles endast der högre bidrag al de skjutsskyldige erfordrades, hvarigenom det komme att ligga lika mycket i det skjuts-skyldiges som i de resandes intresse att tillse, det entreprenörens anspråk icke blefve alltför högt uppdrifua.
Såsom här ofvan blifvit anfördt, har under ärendets behandling vunnits den upplysning, att skjuts-ersättningen för hvarje häst per mil utgår till helt olika belopp, och någon utväg att ulan skjutsandes eller resandes obilliga betungande bibehålla eller jemna legan till lika belopp per mil för alla orter inom riket lärer svårligen under sådana förhållanden kunna upptänkas.
För den hårdt betungade dal-allmogen, som af egna medel måste bekosta omkring 85 öre lör hvarje mil, som resande genom detta landskap med en häst färdas, vore det ingen lindring om än skjutsen betalades med 1 R:dr 25 öre milen, då deremot i rikets medlersla landskap derigenom uppkomme ett öfverskott af 15 å 20 öre milen.
Flera gäslgifvaregårdar, särdeles vid mindre vägar, äro så belägna att någon konkurrens vid entreprenad-auktionerne svårligen kan uppslå, och mångenstädes är en gästgifvaregårds läge sådant, alt knappast någon, utom gästgifvaren sjelf, kan öfvertaga skjuts-skyldigheten.
Exp editions-U ts k otte ts Förslag till underd.
Skrifvelse N.-o '145. 417 len.
I sådana sällsynta fall, der hvarken gästgifveriet kan indragas eller lill annat tjenligt ställe förflyttas, torde statens mellankomst finnas nödig, på satt å ett eller annat ställe vid riksgränsen redan skett.
Då det torde vara att emotse att, i händelse den förhöjning i tegan,h’som pRikets Ständer ansett böra ega rum, vinner E. K. M:ts Nådiga bifall och entreprenader således mera allmänt blifva tillvägabragta, diligenser med reguliera turer komma att å åtskilliga orter inrättas, kan det förhållande inträda, att en entreprenör, som dessförinnan uti kontrakt. lörbundit sig att tillhandahålla ett visst antal hästar, blefve nödsakad all fortfarande fullgöra detta åliggande, ehuru skjutsuingen, i följd af nämnda omständighet, minskades.
En ännu mycket större förminskning i rörelsen mäste uppkomma vid de gästgifveriet der jernväg kommer att gå förbi, utan att station på stället inrättas.
Detta skulle tvifvelsutan jemväl bidraga till försvårandet af entreprenaders ingående, och enda sältet att afhjelpa detta hinder vore, enligt Rikets Ständers, förmenande, att föreskrifva, det entreprenör må kunna erhålla nedsättning i det bestämda häst-antalet i den mån diligens-inrättning eller ångvagn fyller behofvet för de resandes fortkomst.