Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
(1860 års Rev. ber. sid. 51, 1861 års ber. sid. 54, 1862 års ber. sid. 68.
— Fullmägt. ber. sidd. 31, 32.)
Enligt den för åren 1858, 1859 och 1860 gällande riksstat, borde för hvart och ett af nämnda år genom Kongl Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret Uih. till It.
Sl. Prol. IS6S & 1863. i Sami. i Afd. 9 Haft. 1 2 Slals-Ulskottets Utlåtande No SS.
»Hemnäs en summa af 966,200 R:dr, för att användas till bestridande af depå sistnämnda Verk anvisade stats-utgifter; utgörande således detta Riksgälds-kontoret tillkommande belopp för berörde 3 år tillhopa 2,898,600 R:dr R:rnt.
Af denna summa hade likväl, oaktadt derom frän Riksgälds-kontoret gjord framställning, ännu icke något blifvit till Riksgälds-kontoret inbetaldt vid den tid 1860 års revisions-berättelse afgafs.
Då detta förhållande syntes Revisorerne desto mera anmärknings värd t, som jemväl svårighet under sednare åren mött för Kongl.
Stats-kontoret att liqvidera de belopp, som, enligt lrqviderna om öfverskott, besparingar och brister, bort Riksgälds-kontoret tillgodokomma; hafva Revisorerne tillkännagifvit, att de uti sin angående Statsverket afgifna berättelse sökt dels utreda orsakerna till ett förhållande, som, ifall icke
Riksgälds-kontoret egt andra tillgångar till bestridande af de på Kontoret anvisade utgifter, kunnat för Statens kredit medföra ganska betänkliga följder, dels angifva de åtgärder, hvilka, enligt Revisorernes åsigt, borde vidtagas för att sätta Stats-kontoret i stånd att vid alla tillfällen verkställa de utbetalningar, som af detta Verk böra bestridas.
Enär Stats-Utskottet uti sitt utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelser, angående granskningen af Statsverkets förvaltning, afgifvit yttrande öfver de af Revisorerne i detta ämne gjorda framställningar, anser sig Utskottet här endast böra anmäla, att det ifrågavarande årliga bidraget från Statsverket till Riksgälds-kontorets utgifter blifvit å nedanstående tider till sistnämnda Verk inbetaldt, nemligen: i December 1860 för år 1858 med R:dr 966,200: — och under år 1861 för åren 1859 och 1860 med tillhopa » 1.932,400: — R:dr 2,898,600:
— Dessutom har det vid sistförflutna riksdag för innevarande statsreglerings-period anvisade, lika beskaffade bidrag, utgörande för hvartdera af åren 1861, 1862 och 1863 R:mt 2,059,790 R:dr, blifvit för år 1861 i November och December månader samma år, samt för år 1862 under Oktober, November och December månader detta år till Riksgälds-kontoret till fullo liqvideradt. 2:o.
Angående anskaffningen af del till bestridande af kostnaderna för Statens jernvffgsbyggnader erforderliga lån.
(1860 års Rev:s ber. sidd. 53 — 62.
Fullm.-s utlåtande sidd. 9—18.)
I afseende på den af Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag beslutade upplåning af de till Statens jernvägsbyggnader anslagna medel, hafva Revi - Slals-Ulskotlcls Ullålande N:o 22. 3 sorerne uti 1860 års revisionsberättelse icke blott lemnat en noggrann redogörelse för lånefrågans behandling, utan ock derom uttalat sin egen åsigt.
Stats-Utskottet, som tagit en fullständig kännedom icke blott om Rcvisorernes ifrågavarande redogörelse och derpå grundade omdöme, utan ock örn Fullmägtiges, i anledning deraf till Rikets Ständer afgifna och den tryckta berättelsen bifogade utlåtande samt Fullmägtiges i ämnet förda protokoll, anser sig böra här återgifva det hufvudsakligaste af hvad såväl Rcvisorerne, som Fullmäktige i denna vigtiga fråga andragit..
Uti skrifvelse af den 6 Mars 1860 hade dåvarande Stats-Utskott för Fullrnägtige tillkännagifvit, bland annat: att Rikets Ständer, till beredande af tillgång för Statens järnvägsbyggnader, beslutat, att ett fonderadt amorteringslån finge upptagas emot Svenska statsobligationer, lydande å utländskt mynt och utfärdade å utländskt språk: att den summa, som sålunda för nämnde byggnaders fortsättande under åren 1860 med 1863 skulle upplånas, blifvit bestämd till 25,000,000 Rulr Riksmynt, med tillägg af de med upplåningens verkställighet förenade kostnader; att Fullinägtige, med iakttagande af hvad Rikets Ständer angående lånets belopp och derföre utgifna obligationer beslutat, egde upptaga lånet på det sätt, Fullmägtige funne lämpligast och ändamålsenligast för beredande af de för Svenska Staten såsom låntagare mest fördelaktiga vilkor; att upplåningen skulle ske emot fonderade, till innehafvaren ställda och å dennes sida icke uppsägbara, räntebärande obligationer, hvilka å Rikets Ständers vägnar af Fullinägtige skulle utfärdas; att åt
Fullinägtige öfverlemnades att vid lånets afslutande bestämma det utländska språk och mynt, derå obligationerna komme att utfärdas, den ränta, som i obligationerna skulle förskrifvas, och den kapitalrabatt, som, då sådan ansåges böra medgifvas, finge antagas och fastställas; att till lånets förräntande och amortering komme att anvisas ett särskildt årligt anslag, hvars belopp skulle motsvara ej allenast deri för lånet, enligt derför utgifna obligationer, årligen belöpande ränta, utan äfven minst en procent af det i samma obligationer förskrifna kapital, hvilket anslag skulle utgå från och med det år, hvarunder obligationerna blifvit till långifvarne utlemnade, saint med oförminskadt belopp fortfara, tilldess hela lånet blifvit i stadgad ordning betaldt; att. ränte- och amorterings-anslaget borde ingå till en särskildt redovisad liqvidations- och amortisations-fond, hvars behållning skulle för sitt ändamål oförryckt tillhandahållas och användas, så att ränteliqviderna och återbetalningen blefve i föreskrifven ordning fullgjorda, och att de till denna fond hörande medel städse, så vidt ske kunde, på ändamålsenligt sätt skulle göras fruktbärande; 4 Stals-Utskollels Utlåtande N:o S3, att Fullmägtige egde bestämma sättet och ordningen för länets årliga amortering; samt att Rikets Ständers Bank borde, onder de vilkor, som i kontraktet med de utländske långifvarne bestämdes, i samma lån deltaga för en summa af 4,000,000 R:dr R:mt, som, emot erhållande af för lånet utfärdade obligationer, af Bankens sedan 1857 års början upplupna, disponibla vinst skulle utbetalas med Jolel årligen vid slutet af hvartdera året 1860, 1861 och 1862.
Vid emottagandet af Stats-Utskottets ofvanberörda skrifvelse beslöto FuIImägtige att genom ej mindre Svenska, än Tyska och Engelska tidningar tillkännagifva, att de, som önskade öfvertaga det belopp utaf den fastställda lönesumman, hvilket öfversteg hvad som komme att af Rikets Ständers Bank tillskjutas, egde till Fullmägtige inlemna sina anbud derå samt dervid uppgifva de af dem äskade, bestämda vilkor för lånets öfvertagande; men på det Fullmägtige icke skulle, i afvaktan på sådana anbuds erhållande, vara förhindrade att under hand oell när som helst kunna ej allenast underhandla, utan äfven afsluta Öfverenskommelse med de långifvare, som sig anmälde, och hvilkas föreslagna lånevilkor kunde finnas antagliga, blef någon viss tid för anbudens mot tagande icke bestämd, utan uppmanades hugade låne-öfvertagare att desamma skyndsamligen aflemna.
Redan den 19 Mars samma år inlemnades till Fullmägtige, å Bankirhusen M. A. von Rothschild &
Söners och Salomon Heines vägnar, ett af förslag till lånekontrakt åtföljdt anbud å ett fonderadt 4J procents lån till det belopp, som, enligt Rikets Ständers beslut, borde utom riket upptagas; hvilket anbud dock, af orsaker som i revisions-berättelsen finnas närmare uppgifna, icke ansågs antagligt.
Samtidigt, med det från Bankirhusen von Rothschild och Salomon Heine gjorda anbudet hade baron Raphael von Erlanger i Frankfurt arn Mayn, uti telegram af den 19 Mars, begärt att genast erhålla underrättelse om Kongl.
Majrts sanktion å länet samt tillkännagifva, att derefter ett befullmägtigadt. ombud komme att skickas till Stockholm för att göra ett sådant anbud å samma lån, som förmodades blifva tillfredsställande.
Uti telegram af den 22 Mars tillkännagaf baron von Erlanger, att han förenat, sig med general-konsul Merck i Hamburg, i fråga om det nya svenska statslånets öfvertagande på de för 1858 års jernvägslån antagna grunder, dock utan beräkning af någon slags provision.
Jemte det tili svar härå meddelades, att de uppgifna vilkoren icke voro antagliga, funno Fullmägtige sig böra, med anledning af Rikets Ständers beslut, att det för nu ifrågavarande lån anvisade ränte- och amorterings-anslag skulle öfverstiga den årliga räntans belopp med minst en procent af det fö inskrifna kapitalet, anmoda von Erlanger att i det låncanbud, som från honom förväntades, beräkna en återbetalningstid af något mer än JS år, under hvilken Siats-UlskoUets Utlåtande K:o 22. 5 tid ett 4| procents lån genom årligt ränte- och amorteringsanslag af 5t procent biefve liqvideradt.
Den 26 Mars fingo
Fullmägtige medelst telegram emottaga ett af bankirhusen R. von Erlanger och bröderna Bethmann i Frankfurt arn Mayn samt H. J.
Merck & komp. jemte Nordtyska Banken i Hamburg gjordt anbud, deruti 92f procent erbjödos för ett i Preussisk kurant beräknadt lån å 21,000,000 Riksdaler
Riksmynt med ränta af 4‘ procent och en procents amortering samt halfårsvis skeende liqvider, hvilket anbud dock endast för sagde dag skulle vara gällande.
Fullmägtige funno väl icke heller detta anbud antagligt, men beslöto dock på grund af åtskilliga anförda skäl, erbjuda baran von Erlanger och hans medintressenter att öfvertaga lånet mot 94 procent, eller 6 procents kapitalrabatt och för öfrigt samma vilkor, som det sednast erhållna anbudet omfattade, samt utan andra väsendtliga förändringar i de uti 1858 års kontrakt meddelade bestämmelser, än dem sorn de nu beslutade skiljaktiga lånevilkoren föranledde.
Detta erbjudande blef enligt telegram af nästpåföljde dag eller den 27 Mars, af bankirhusen Erlanger, Beth namn och Merck samt.
Nordtyska Banken antaget, och var således lånet att anse såsom med dem afslutadt.
Då, i fråga om lånets belopp, Rikets Ständer, såsom ofvan är nämndt, beslutat, att detsamma skulle motsvara 25,000,000 R:dr R:mt, utom de med upplåningens verkställighet förenade kostnader, fastställde Fullmägtige lånebeloppet tili 10,000,000 Thaler Preussisk kurant, motsvarande, efter antagen kursberäkning af 2§ R:dr för hvarje Thaler, 26.666,6663 Rulr R:mt eller, efter afdrag af 6 procents kapitalrabatt, 25,066,666| Rulr R:mt.
Häraf skulle 8,400,000 Thaler, svarande, efter sagde rabatts iakttagande, mot 21,056,000 R:dr, upptagas utom riket och återstoden 1,600,000 Thaler eller, sedan rabatten afräknats, 4,010,666| Rulr Runt, erhållas från Rikets Ständers Bank.
Efter föregångna underhandlingar mellan de af Fullmägtige utsedde deputerade samt låne-öfvertagarnes ombud, baron von Erlanger och generalkonsul E, Merck, hvilka för slutliga uppgörelsen af öfverenskommelsen angående det afslutade lånet hitkommit, blef, vid Fullmägtiges sammankomst den 26 April, kontraktet angående ifrågavarande lån afslutadt och undertecknadt, hvarefter Kongl. Majit påföljde dag, genom påskrift å begge de utfärdade original-exemplaren utaf samma kontrakt, å lånet meddelade Sin nådiga garanti, hvarjemte Rikets Ständer, genom bifall till Stats-Utskottets memorial
Nio lil af den 29
Maj 1860 beviljade en mot den i lånekontraktet till 550,000 Thaler bestämda annuiteten ungefärligen svarande anslagssumma af 1,466,000 Ruir, att utgå^frän och med den 1 Maj s. å. och intilldess lånet blifvit till fullo återbetaldt.
Sedan lånekontraktet sålunda blifvit afslutadt och lånet af Kongl. Majit i nåder garanterade väcktes af långifvarne fråga derom, att en del utaf den lånesuimna, 8,400,000 Thlr, sorn de genom det ingå-ngna kontraktet åtagit sig att G SlaU-Ulskotlets Utlåtande A:o 22. aflemna, matte förändras eller konverteras tili ett så kalladt premielån, flir hvilket skulle utfärdas särskilda, endast å 10 Thaler hvardera lydande obligationer, deraf en del vid utlottningen komme att för innehafvarne medföra vissa bestämda premier eller vinster; och som så beskaffade obligationer inom Tyskland skulle vara företrädesvis begärliga och alsättliga, förklarade långifvarne att, om den af dem ifrågaställa konverteringen medgåfves, ville de för den lånesumma, denna konvertering komme att omfatta, beräkna mindre rabatt, än den, som blifvit i kontraktet bestämd.
Enligt en till Fullmägtige aflemnad plan för dessa obligationers utlottande, skulle det konverterade beloppet, 2,000,000 Thlr, komma att tili fullo liqvideras med den till utgående under 38-J år anvisade annuiteten af 5 l procent, utgörande för denna summa ett årligt belopp af 110,000 Thlr.
Dock skulle, i likhet med hvad som medgafs vid upptagningen af 1858 års Svenska jernvägslån, obligationernas sammanlagda nominalbelopp få öfverstiga den låneandel, för hvilken de blifvit utfärdade.
Sålunda komme för den ifrågasatta summan af Två millioner Thlr att utgifvas 240,000 stycken obligationer å 10 Thlr hvardera, eller å ett sammanlagd! kapital af 2.400,000 Thlr.
Utaf dessa obligationer skulle hvar och en, sedan den blifvit, utlottad, infrias med ett visst bestämdt, af ordningen vid utlottningen beroende belopp, dock alltid öfverstigande 10 Thlr; och skulle den bestämda annuiteten lemna full tillgång för alla de premier och amorteringar af obligations-beloppet, som af de halfårsvis skeende utlottningarne komme att bestämmas.
Efter tagen närmare kännedom om ifrågavarande förslag, förklarade Fullmägtige att, derest för det sålunda föreslagna lånet fastställdes sådana vilkor, att en betydlig fördel för Svenska Statsverket derigenom bereddes, och såvida Kongl. Majit lemnade sitt nådiga bifall till deraf föranledda förändringar i de föreskrifter, sorn det med Kongl. Majits sanktion försedda lånekontraktet innehöll, Fullmägtige för sin del ville antaga det framställda förslaget.
Men med afseende å de ingalunda obetydliga kostnaderna för förfärdigandet och utfärdandet saint bokförandet af det stora antal obligationer, som för ifrågavarande låneandel komme att utgifvas, gjorde Fullmägtige, såsom uttryckligt vilkor för denna konverterings medgifvande, det förbehåll, att icke någon kapitalrabatt för det konverterade lånebeloppet skulle få beräknas.
Sedan låneöfvertagarne ingått på detta vilkor, förklarade Fullmägtige, vid sin sammankomst den 5 Juni, det framställda förslaget, såsom särdeles fördelaktigt för Svenska Statsverket och icke i något afseende stridande mot de af Rikets Ständer beslutade samt af Kongl. Majit fastställda stadgandin, rörande den af Rikets Ständer föreskrifna upplånings verkställande, vara af Fullmägtige antaget, under vilkor att Kongl. Majit lemnade sitt nådiga bifall till den derigenom föranledda förändring i betalningssättet; och blef underdånig skrifvelse till Kongl. Majit expedierad, innefattande anhållan att Kongl. Maj :t täcktes i nåder medgifva, att Fullmägtige, såsom tillägg tili det afslutadc Stats-Ulskotlels Utlåtande N:0 22. 7 och med Kongl. Maj:ts nådiga sanktion försedda kontraktet, finge med låne-öfvertagarne träda den öfverenskommelse, att för 2,000,000 Thlr skulle utfärdas premie-obligationer, sorn, enligt uppgjord utlottningsplan, skulle med ett årligt anslag af 110,000 Thlr infrias under 38j år.
Genom nådigt bref af den 15 Juni 1860 behagade Kongl. Maj:t förklara, att berörde förändring i låneaftalet, derest densamma komme till stånd, ej föranledde till rubbning af den garanti, som Kongl. Majit å sjelfva lånet under den 27 April meddelat; dock att behörig anteckning om förändringen borde genom Fullmägtiges försorg ega ruin å båda original-exemplaren af lånekontraktet.
Efter erhållande af detta nådiga svar och sedan förberedande underhandlingar föregått, biel en särskild afhandling, såsom tillägg till lånekontraktet, upprättad samt under den 4:de påföljde Juli afslutad och vederbörligen undertecknad.
Enligt planen för den del af länet, i afseende å hvilken låne-öfvertagarne betingat sig 6 procents kapitalrabatt, utfärdades obligationer lydande å ett sammanräknadt belopp af 8,000,000 Thaler, fördelade i 4 serier, nemligen:
Serien A, bestående af 3,000 obligationer, hvardera å 1,000 Thaler 3,000,000: — ,, B, ,, 6,000 dito, hvardera å 500 Thaler 3,000,000: — ,, C, „ 5,000 dito, hvardera å 200 Thaler 1,000.000: — , D, ,, 10,000 dito, hvardera å 100 Thaler 1,000,000: — Summa Thaler 8,000,000: — varande hvarje obligation åtföljd af 77 halfårsräntekuponcr.
Å hvarje obligation finnas 6 namn, deribland 4 äro tryckta i fac simile, men 2:ne egenhändigt undertecknade.
För den återstående låneandelen å 2,000,000 Thaler utfärdades 240,000 stycken premie-obligationer, hvardera å 10 Thlr, eller tillhopa 2,400,000 Thaler, hvilka obligationer hafva fortlöpande nummerföljd; varande samtliga namnteckningarne å dessa sednare obligationer tryckta i fac simile.
Af hvartdera slaget obligationer finnes ett aftryck bifogadt 1860 års revisions-berättelse, till upplysning om deras innehåll och utseende, äfvensom om de fastställda utlottningsplanerna; varande premie-obligationerna i Svensk öfversättning af följande lydelse: »Innehafvaren af denna obligation eger att af den del utaf det, i öfverensstämmelse med Kongl. Förordningen af den 13 Mars 1860, kontraherade Svenska »jernvägslån, hvilken är utfärdad i premie-obligationer och består af 240,000 »st. sådana obligationer å 10 Thaler hvardera, erhålla den premie, som, enligt »de, till följd af härvid tryckt utlottningsplan, under åren 1860 till och med »1898 skeende utlottningar, faller på förevarande obligation.
Utlottningarne »verkställas i Stockholm, och betalningen sker kostnadsfritt, tre månader efter »verkställd lottning, i Frankfurt arn Main hos herrar bröderna Bethmann och »herr Raphael Erlanger, i Hamburg hos Nordtyska Banken.» 8 SlaH Ulskoltels Utlåtande N:o S<S.
Efter att sålunda hafva framställt de hufvudsakligaste omständigheter och förhållanden, som antyda beskaffenheten af ifrågavarande lån, hafva Rikets Ständers år 1860 församlade
Revisorer för egen del afgifvit följande yttrande: »Vid bedömandet af det sätt, hvarpå Fullmägtige fullgjort det vigtiga upp»draget att afsluta ofvanberörda län, har det icke undgått Revisorernas upp»märksamhet, att Rikets Ständer lemnat Fullmägtige tillstånd att '•upptaga lånet »på det sätt, Fullmägtige funne lämpligast och ändamålsenligast flin beredande te af de för Svenska Staten såsom låntagare mest fördelaktiga vilkor.»
Ehuru »vidsträckt detta bemyndigande onekligen är, synes det likväl Revisorerne, som »hade de af Rikets Ständer i sammanhang dermed lemnade föreskrifter bort »noggrannt tillämpas, samt för öfrigt i afseende på lånet intet aftal träffas, som »ej stöde i fullkomlig och obestridlig öfverensstämmelse med gällande lagar och »författningar.» »Härvid få Revisorerne först erinra, hurusom de af Rikets Ständer, enligt »Stats-Utskottets ofvanomförmälda skrifvelse af den 6 Mars, meddelade föreskrifter »innehålla, bland annat, att upplåningen skulle ske mot räntebärande obliga»tioner; att åt Fullmägtige öfverlemnades att vid lånets afslutande bestämma den »ränta, som i obligationerna skulle förskrifvas; att till lånets förräntande och »amortering skulle anvisas ett årligt anslag, motsvarande ej allenast den för »lånet enligt derför utgifva obligationer årligen upplöpande ränta, utan äfven »minst en procent af det förskrifna kapitalet; samt att ränteliqviderna borde »i föreskrifven ordning fwtlgöras.» »Af alla dessa föreskrifter synes det Revisorerne uppenbart, att Rikets »Ständers beslut afsåg ett så beskaffad! lån, der hvarje obligation skulle inne»hålla förskrifning å ett visst kapital, jemte en viss årlig ränta, eller, med andra »ord, ett sådant län som det, hvilket ömhandlas i ofvan om förmälda lånekon»trakt af den 26 April, innan deruti gjordes det sedermera beslutade tillägget »af den 4 påföljde Juli.
Att den del af lånet, örn hvilken berörda tillägg hand»lar, eller det så kallade premie-lånet, icke i detta hänseende är fullt öfverens»stämmande med de lemnade föreskrifterna, torde vid blotta genomläsandet af »obligationsformuläret vara lätt att inse.
Uti premie-obligationerna finnes nem»ligen hvarken något visst kapital, ej heller någon viss ränta förskrifven.
»Sjelfva rubriken innehåller visserligen orden:
Obligation å 10 Thaler, men »kontexten ger ingen försäkran att återfå Tio Thaler, ännu mindre att derå er»hålla en årlig ränta, utan tillförsäkrar i stället innehafvare» derom, att, när »det nummer utkommer, hvilket finues obligationen åtryckt, skall han, i enlighet »med en å baksidan tryckt utlottningsplan, erhålla en vinst eller så kallad pre» mie, utgörande minst 11 och högst 25,000 Thaler, men hvilkens belopp i öfrigt helt »och hållet är beroende af den ordning, i hvilken den utlottade nummem utkommit, »eller med andra ord af lyckan.
Att ett dokument af sådan beskaffenhet, om det Slals-Utskotlets Utlåtande N:o 9 ”det ock benämnes obligation, i sjelfva verket icke är något annat, än en lott”sedel, i det allranärmaste af samina beskaffenhet, som de vanliga klass-lotte”riernas, torde vara obestridligt.
Den enda skilnaden mellan dessa sednares ”lottsedlar och de så kallade premie-obligationerna synes vara, att dragningarne ”i spelet med premie-obligationerna äro utsatte att fortgå under en betydligt ”längre tidrymd (uti förevarande fall till 38J år) än i klass-lotterierna.
Men ”härigenom blifva ock de lottsedlar, som man benämner premie-obligationer, ”desto mera begärliga.
Det blir nemligen, i anseende till den långa tiderymd, ”sorn förflyter innan alla nurarorna blifvit utdragna, möjligt att, genom kapitalets förräntande, bilda vinster för alla deltagarne, och att utsätta den minsta vin”sten till ett belopp, som öfverskjuter lottsedelns nominella värde.
Då dessutom den sammanräknade summan af samtliga obligationerna i ett premielån ”vanligen är ganska betydlig, kan, såsom en frestande lockelse att köpa endylik ”obligation, utfästas en och annan vinst af stort värde.
Enligt den plan, som ”galler för nu ifrågavarande premielån, äro vinster för en lott å 10 Thaler, så”som ofvan är nämndt, utlofvade till ett belopp af ända till 25,000 Thaler, ”eller 2,500 gånger insatsen.
Att lockelsen till deltagande i ett sådant lotteri ”skall, äfven för den mindre bemedlade, blifva stor, i den män insatsen är ringa, ”faller af sig sjelf.
”Det torde svårligen kunna antagas, att Rikets Ständer, vid bestämmande ”af de föreskrifter, som vid ifrågavarande upplåning borde lända till efterrättelse, ”haft för afsigt att för Svenska Statens räkning begagna ett lånesätt, som har ”så nära likhet med ett vanligt klass-lotteri.
Det kan nemligen icke vara ”Svenska Staten värdigt att, så länge det genom Kongl.
Förordningen den 21 ”Mars 1844 stadgade förbudet emot lotteri-inrättningar samt emot försäljning af ”lotter för in- eller utländska lotteriers räkning eger gällande kraft, sjelf inrätta ”ett premie-lotteri, till hvilket dragningarne ske offentligen i rikets hufvudstad, ”och i afseende å hvilket vinsterna skola i Sveriges officiella tidning kungöras.
”Revisorerne hafva icke förbisett den omständigheten, att kontraktet om det ”ifrågavarande premielånet blifvit afslutadt med utländske män, i hvilkas hemvand lotterier är tillärna, samt att Fullmägtige, för sin del, icke gifvit något tillstånd till premie-obligationernas försäljning inom Sverige, ej heller utfästa! att ”i Sverige utbetala de vinster, som å obligationerna utfalla.
Det lärer dock vara ”en känd sak, att de ifrågavarande premie-obligationerna i tidningarne utbjudas ”till salu här i Stockholm, och att desamma till icke obetydligt belopp blifvit ”här föryttrade.
Att den offentliga åklagareinagten måste råka i tveksamhet, ”huruvida en sådan försäljning är laglig eller icke, må ej förundra, då Rikets ”Ständers egna Fullmägtige, på Riksgiilds-kontorets vägnar, utfärdat dessa så ”kallade obligationer och bekräftat dem med sina namn.
Eljest tyckes det väl, Bih. lill li.
Sl. Prut. iS62 & 1863, 4 Sami. t Afd. 9 Haft. 2 10 Slats-Utskollels Ullålande N:o SS. »sorn skulle åtgärden att här föryttra dessa papper svårligen kunna undgå att »såsom en lag-öfverträdelse beifras, då man erinrar sig, att 1 § i nyss åbero»pade Kongl, förordning har följande lydelse: »»Lotteri må ej af någon inrättas och öppnas för allmänheten; och vare ej »»heller tillåtet att, för egen eller annans räkning, utbjuda eller afyttra lotter till » »penningars eller annan lös eller fast egendoms bortlottande inom eller utom riket.»