Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit den 27 April 1840 i nåder förklarat sig vilja vara betänkt på beredandet af de till brons framtida ombyggnad erforderliga medel, samt, vid slikt förhållande, liäradsboerna icke kunna anses vara till uppoffringar för detta brobyggnads- och deraf föranledda väganläggnings-företag beredde, hvadan det af Styrelsen för Allmänna Väg- och Vattenbyggnader väckta förslag om lmradsboernes åläggande att med en tredjedel af vägbyggnads-kostnaden deri deltaga, äfvensom att arbetet borde genom en af dem vald Arbets-direktion utföras, icke synes vara lämpligt, vill Kongl. Majit, — som anser ifrågavarande brobyggnad och dertill hörande väganläggning böra i sin helhet med statsmedel åstadkommas genom bemälde Styrelses försorg, — med fästadt afseende å den större varaktighet, som en bro af jern erbjuder, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att, på sätt i Kongl. Majits nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof redan tagits i beräkning, till ifrågavarande allmänna arbetens utfö - 20 Kungl. Maj:ts Nåd.
Proposition JY; 44. rande bevilja en summa af Femtiotvåtusen Etthundra R:dr, samt att, med afseende å förliandenvarande fara för brons rasande, hela anslaget må anvisas till utgående under loppet af år 1864.
Sedan brobyggnaden blifvit fullbordad och efter behörig afsyning godkänd, bör, med afseende å den framtida obetydliga underhållskostnaden, hinder icke möta för dennas bestridande af Asunda häradsboer, om hvilkas förpligtande härtill, derest de icke godvilligt sig sådant åtaga, Kongl.
Maj:t anser talan böra på föranstaltande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet i laga ordning väckas; hvarjemte Kongl. Maj:t, med afseende å det hinder för trafiken, som genom den nuvarande bropenningeuppbörden uppstår, för Sin del finner lämpligast vara att vid arrendetidens slut, midfastan 1873, densamma, i hvad fall som helst, kommer att upphöra.
De till detta ärende hörande handlingar, kartor och kostnadsförslag skola tillhandahållas det Utskott, till hvars handläggning detsamma varder af Rikets Ständer öfverlemnadt; och Kongl.
Proposition M 44. 21 Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 25 November '1862.
Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Ststsråden: Herr Friherre Gripenstedt.
Grefve von Platen, f.agerslråte, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld.
Chefen för Civil-departementet, Statsrådet Lagerstråle, föredrog i underdånighet frågan om allåtande af nådig Proposition till Rikets
Ständer angående anvisande af medel till ombyggnad af Nyqvarns bro öfver Sagån i Tillinge socken och Åsunda härad af Upsala län, jemte deraf föranledd vägomläggning.
Hvad Statsrådet i detta mål sålunda tillstyrkt, behagade Kongl. Maj:t i nåder gilla; och skulle i följd häraf nådig Proposition, af den lydelse bilagan Litt.
A vid detta Protokoll utvisar, till Rikets Ständer afgå.
Ex protocollo Ollo W.
Seippel. 22 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition M 45.
Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Nov. 1862, kl 2 e. m. Kongl.
Majlis Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående statspension åt Chefen för Statens jernvägsbyggnad er, Öfversten m. m.
Friherre Nils Ericson; Gifven Stockholms Slott den 25 November 4862.
Chefen för Statens jernvägsbyggnader, Öfversten m, ni.
Friherre Nils Ericson, som alltifrån dessa arbetens början haft sig anförtrodd högsta ledningen deraf, har nu till Kongl. Maj:t inkommit med underdånig ansökning att vid utgången af innevarande år varda från sin berörda Chefsbefattning entledigad.
Ericsons förtjenster vid fullgörandet såväl af detta uppdrag, som af andra föregående arbeten till utveckling af kommunikations-anstalterne inom riket, hafva blifvit allmänt insedda; och Kongl.
Maj:t har funnit jemväl
Statsmagterne böra lemna ett offentligt bevis på deras erkännande af den utmärkta skicklighet, den oegennyttiga uppoffring af tid och krafter samt den omfattande förmåga, hvarmed Friherre Ericson ordnat och utfört de honom af Staten anförtrodda vigtiga och ansvarsfulla arbeten.
Majit har fördenskull velat härmed föreslå Rikets Ständer att åt Friherre Ericson, som redan uppnått en ålder af öfver 60 år, bevilja för hans återstående lifstid en mot
Två tredjedelar af hans nuvarande aflöning svarande statspension af Tio Tusen Riksdaler årligen, att från och med år 1863 utgå från allmänna indragningsstaten.
Derjemte har Kongl. Majit ansett sig böra gifva Rikets Ständer tillkänna, att Friherre Ericson, uppå derom gjord framställning, förklarat sig benägen att äfven efter erhållet afsked tillhandagå med sådana upplysningar, utlåtanden och förslag, som i frågor rörande jernvägarne kunna komma att från honora infordras; och då det för jernvägs - Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition Ni 45.
23 arbetets fortsatta bedrifvande på ändamålsenligt sätt är af synnerligt värde att kunna framgent anlita Friherre Ericsons mångsidiga erfarenhet och insigter i ämnet, har Kongl, Maj:t för afsigt att, så länge dylikt biträde i dessa angelägenheter är att från Friherre Ericson påräkna, årligen å de anslag, sorn för jernvägsbyggnadens fortsättande äro afsedda, anvisa ett belopp af Fem Tusen Riksdaler.
Utdrag a/ Protokollet öfver Civiiärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådel å Stockholms Slolt den 25 November '1862.
Grefve von Platen.
Malmsten.
Bredberg.
Thulstrup och Reuterskiöld.
Chefen för Civil-departementet, Statsrådet Lagerstråle, föredrog i underdånighet: 24 Kongl. Maj:ls Nåd.
Proposition M 46.
Slutligen uppläste Föredragande
Departeraents-chefen likaledes till justering följande, i enlighet med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, förut fattade beslut, uppsatta förslag till nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: 2:o. angående statspension åt Chefen för Statens jernvägsbyggnader, Öfversten m. m Friherre Nils Ericson; Och behagade Kongl. Majit, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla ofvanberörda förslag, samt förordna att, i enlighet dermed, nådiga Propositioner, af den lydelse bilagorna Litt. — — och D. vid detta Protokoll utvisa, skulle till Rikets Ständer afgå.
Ex protocollo Ollo W. Seippel.
Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Nov. 1862, kl. 2 e. m. A angi.
Maj.ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, om anskaffande af medel till jernvägsbyggnader; Gifven Stockholms Slott den 25 November 1862.
I den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof har Kongl. Majit antydt, att, sedan alla af Kongl.
Majit för nästa statsregleringsperiod då äskade anslag blifvit af Statsverkets påräkneliga tillgångar bestridda, dessa sednare komma att lemna ett Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition JY! 46.
25 ett icke obetydligt öfverskott, sorn bör användas till, bland annat, ränta och amortering å en ny upplåning för jernvägsarbetenas fortsättande.
Då Kongl. Maj:t nu framställer till Rikets Ständer sitt förslag i detta ämne; torde först böra tillses, huru stor summa lämpligen må kunna anvisas till fortsättniag af arbetena på Stålens stambanor.
Yid sistlidne riksdag anslogo Rikets Ständer till dessa jernvägsarbeten 25,000,000 R:dr.
Dä denna summa skulle fördelas på fyra år, eller åren 1860—1863, belöpte sig på hvarje år 6* millioner R:dr.
Den arbetsstyrka, som härtill erfordrats, har, efter hvad erfarenheten ådagalagt, med lätthet och utan olägenhet för jordbruk och andra näringar kunnat anskaffas.
Skulle derföre medel blifva tillgängliga till ett förökadt årligt anslag för jernvägsarbetenas fortsättande, så anser Kongl. Maj:t, att något hinder af berörde omständighet icke möter för dessa arbetens bedrifvande äfven i något vidsträcktare skala än hittills.
Men härmed torde dock icke böra förbises, dels att större omvexlingar i detta hänseendo icke kunna vara önskliga, dels ock att en förhöjning i arbetsstyrkan kräfver en motsvarande tillökning af arbetsbefäl och ingeniörer, och att, derest arbetet sedermera under en påföljande period å Statens jernbanor blefve inskränkt, denna per sonal måhända icke lika lätt som den vanliga arbetaren skulle kunna finna tillfälle till utkomst på annat sätt.
Kongl. Maj:t anser derföre, att ehuru Statens tillgångar nu, efter hvad här nedan skall visas, kunde medgifva en förhöjning i årliga anslaget för arbetena å Statens stambanor, detta anslag likväl icke bör ökas till mera än omkring 7{- millioner Rdr.
Redan vid sistlidne riksdag anslogo Rikets Ständer medel för jernvägsbyggnad under år 1863.
Nu skulle derföre penningar egentligen blott behöfvas för de tre åren 1864, 1865 och 1866, och den summa, som för dessa 3:ne år erfordras, efter beräkning af 7} millioner om året, skulle således utgöra 22\ millioner R:dr.
Genom arbetenas påskyndande under de två sista åren blifva emellertid de för jernvägsarbetenas fortsättning under nästkommande år beräknade medel redan under Januari månad minskade med 2,850,000 R:dr, hvilka, enligt från Jernvägs-styrelsen meddelad upplysning, åtgå för godtgörande dels af ett från Stats-kontoret, på grund af Kongl. Maj:ts förordnande, meddeladt förskott, dels ock till liqvid af uppköpta och hufvudsakligen för stambanan mellan Stockholm och Göteborg använda materialier, rörelse-materiel och effekteh Om dessa 2,850,000 R:dr afräknas från de i Riksgälds-kontoret innestående 4,750,000 R:dr, äro endast 1,900,000 R:dr öfriga att för arbetena under 1863 använda.
Yid sådant förhållande och då det icke kan vara förenligt med klok hushållning, om arbetet på Statens jernvägar skulle under ett år så betydligt inskränkas för att sedermera under de påföljande än ytterligare utvidgas, samt ett dylikt förfarande dessutom tilläfventyrs kunde komma att menligt inverka på arbetslöner och arbetstillgång åtminstone inom de orter, der jernvägsarbetena påginge; anser Kongl.
Maj:t att en del af de medel, som skola anskaffas för jernvägsarbetenas fortsättande, bör användas till förstärkning af befintliga tillgångar för arbetenas bedrifvande under nästa år.
Då nu, efter hvad nyss bemäldt är, tillgången för Dill. till 11.
Prot. i 862 & 1863. 1 Sami. 1 Afd. 2 Dand. 2 Iläft. 4 26 Kongl.
Proposition M 46. nästa års arbeten utgör endast 1,900,000 R:dr, skulle för att böja denna tillgång till det belopp, sorn ursprungligen varit afsedt för samina arbeten, eller 6J millioner, ett tillskott af 4,350,000 R:dr erfordras.
Hela behofvet för arbetena å Statens stambanor intill slutet af nästa statsregleringsperiod, eller slutet af år 1866, blefve således efter dessa beräkningar mellan 26 och 27 millioner R:dr.
De tillgångar, som härtill kunna användas, äro följande:
Riksgälds kontorets räkenskaper öfver de för Statens jernvägsbyggnader upplånade och utbetalade medel ådagalägga att sedan hela den summa af 25,000,000 R:dr, som Rikets Ständer vid sistlidne riksdag anvisade för jernvägsarbetena, blifvit af Riksgälds-kontoret utbetald, å räkningen öfver jernvägsmedlen ändock innestå i Riksgälds-kontoret en odisponerad behållning af 1,315,001 R:dr 69 öre.
Denna behållning har uppkommit dels derigenom, att 400,000 R:dr af de vid 1858 års riksdag upplånade jernvägsmedel icke blifvit för ändamålet utbetalde, dels ock genom ett kapital-öfverskott af 120,000 Thaler å 1860 års jernvägslån, föranledt deraf, att en del af samma lån, på begäran af långifvarne, förvandlades till premie-lån, dels ock slutligen genom räntevinst och utlånade jernvägsmedel.
En annan tillgång finnes ock, som härmed eger sammanhang och derföre jemväl torde böra anvisas till fortsättning af jernvägsarbetena, ehuru densamma icke, i likhet med nyssnämnda behållning, är för närvarande disponibel, eller nu kan till siffran uppgifvas.
Vid sistlidne riksdag beslöto nemligen Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förslag, att den vid 1859 års slut återstående obetalde delen, 9,000,000 R:dr, af 1858 års tillfälliga statslån skulle af Riksgälds-kontoret liqvideras med de medel, som år 1860 upplånades för fortsättande af Statens jernvägsanläggningar, och i sammanhang dermed stadgades äfven, bland annat, att den räntevinst, som möjligen kunde uppkomma å statslånefondens utlånade medel, skulle tillfalla Riksgälds-kontoret, hvaremot möjligen uppkommande förluster å samma utlåningar borde af Riksgälds-kontorets tillgångar ersättas.
Nu visa räkenskaperna för Rikets Ständers Bank, hvilket Verk ombesörjt utlåningen af statslånefondens tillgångar, att behållna läutevinsten på denna fond vid medlet af sistlidne September utgjorde 413,479 R:dr 10 öre, och det torde derföre kunna antagas, att samma räntevinst vid slutet af innevarande år, vid hvilken tid alla försträckningar från denna fond böra vara betalda, sedan möjliga förluster blifvit afdragna, kommer att uppgå till åtminstone 400,000 R:dr.
Då denna tillgång egentligen uppkommit derigenom, att, sedan Riksgälds-kontoret vid 1860 års slut infriat då oguldna del af statslånefondens utländska skuld, Banken från början af år 1861 varit befriad från ränteutgift för samma del af skulden, och tillgången följaktligen kan anses såsom en ytterligare räntevinst på de år 1860 upplånade medel till jernvägsanläggningar, lärer den ock rätteligen böra användas till det härmed afsedda ändamålet, för så vidt samma tillgång vid slutlig utredning af statslånefonden icke behöft anlitas för betäckande af möjligen uppkommande förluster vid indrifning af fondens ännu utestående fordringar, utgörande för närvarande endast omkring 650,000 R:dr.
Propositon JVs 46. 27 Vidare anser Kongl. Maj:t, att Rikets Ständers Bank nu likasom vid sistlidne riksdag lämpligen kan af sina vinstmedel under tiden från och med nästkommande år intill slutet af nästa statsregleringsperiod till fortsättning af Statens jernvägs-arbeten lemna ett bidrag, som Kongl. Maj:t föreslår till 5,000,000 R:dr.
Örn nu för samma ändamål derjemte upplånas 20,000,000 R:dr, så skulle tillgångarne för fortsättning af arbetena å Statens stambanor blifva: l:o.
Behållningen i Riksgälds-kontoret 1,315,000: — 2:o.
Bidrag från Rikets Ständers Bank 5,000,000: — 3:o.
Statslån 20,000,000: — eller tillsammans 26,315,000 R:dr, förutom det ännu ej till siffran kända, men sannolikt till omkring 400,000 R:dr belöpande öfverskott, som vid slutlig redovisning för statslånefonden kan uppkomma; och om häraf ansloges 71 millioner för hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866, skulle återstoden kunna användas till fyllnad i anslaget för nästa år, hvilket anslag derigenom komme att i det närmaste motsvara den summa, som från början varit afsedd för jernvägsarbetena under nästa år.
Så vidt fråga är om Statens egna stambanor, skulle således jernvägs-arbetenas fortsättande intill slutet af nästa statsregleringsperiod icke påkalla större upplåning, än 20,000,000 R:dr.
Majit af skäl, som finnas utvecklade i särskild denna dag aflåten nådig
Proposition angående understöd af allmänna medel för anläggning af särskilda bibanor till Statens jernvägar, ansett lämpligt föreslå Rikets Ständer att till belopp af omkring 5,000,000 R:dr mot 3 procent ränta och skyldighet att bestrida amorteringen efter arbetstidens slut bevilja låneunderstöd åt bolag, som bildat sig för anläggning af bibanor; torde det vara nödvändigt att för anskaffande af denna summa förhöja upplåningen med motsvarande belopp eller till 25,000,000 R:dr.
Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof utvisar, att, sedau alla såväl ordinarie som tillfälliga anslag, hvarom Kongl. Majit då gjort framställning, äfvensom räntor och amorteringar å förut upptagna jernvägslån blifvit jemte
Riksgäldskontorets öfriga utgifter från tillgångar och inkomster afdragna, Riksgälds-kontoret likväl skulle hafva ett årligt öfverskott under nästkommande statsregleringsperiod af 1,887,000 R:dr, hvaraf ränta och amortering för ett nytt statslån kan bestridas.
Då nu räntan och amorteringen å de 25 millioner, som upplånades 1860, utgör 1,466,000 R:dr, och närvarande förhållanden i afseende på penningetillgång och räntefot icke gifva anledning antaga, att de årliga utgifterna för ett under nästa år upptaget nytt amorteringslån skulle blifva högre, utan man fastheldre har skäl förmoda, att lånet skall kunna erhållas på billigare vilkor, torde årliga utgifterna för ränta och amortering af de 20,000,000 R:dr, som nu skulle erfordras för Statens stambanor, efter samma grunder böra beräknas till 1,172,800 R:dr.
Då vidare de bolag, som komme att erhålla låneunderstöd af Staten^ till anläggning af bibanor, skulle på dessa lån erlägga 3 procent ränta jemte amorterings - 28 Kongl. Maj:ls Nåd.
Proposition M 46. procenten efter arbetstidens slut, och den förlust, eller skilnaden emellan räntan å en upplåning af 5,000,000 R:dr å ena sidan, samt ränteinkomsten från jernvägs-bolagen efter 3 procent på samma belopp å den andra, som härigenom drabbade Statsverket, följaktligen icke uppginge till fullt 2 procent eller 100,000 R:dr; så skulle
Riksgälds-kontorets hela årliga utgift för en ny upplåning af 25 millioner R:dr, deraf 5 millioner åter utlånades till enskilda jernvägs-bolag, blifva omkring 1,270,000
R:dr med tillägg likväl för tiden då bibanorna byggas, elier under de första två åren, af amorterings-procenten för sistnämnda 5,000,000 R:dr eller 50,000 R:dr för hvartdera året.
Sedan Riksgälds-kontoret bestridt dessa utgifter, återstår således i allt fall tillsammans för de tre åren under nästa statsregleriugsperiod en summa af omkring 1,750,000 R:dr att använda till andra statsbehof.
Beträffande sättet för anskaffande af statslånet förbiser icke Kongl. Maj:t den fördel, som skulle vinnas, om lånet kunde erhållas inom riket och räntan således komma att stadna inom landet.
Denna fördel skulle emellertid icke kunna ernås under annan förutsättning än att obligationerna, sedan de en gång blifvit i penningemarknaden utsläppta, åtminstone till större delen qvarstadnade inom riket.
Då emellertid statsobligationer äro af sådan beskaffenhet, att de, hvad ock erfarenheten hos oss redan torde hafva visat, snart nog söka sig väg till de platser, der penninge-tillgången är störst och räntan följaktligen lägst, och då det vidare är nogsamt kändt, att räntefoten inom riket är högre än på flera utländska platser, så lärer man icke få antaga, att statsobligationerna skola qvarstaana inom landet blott derföre, att statslånet här afslutades.
Det är visserligen sannt, att man kanske skulle kunna, åtminstone för någon tid, lyckas qvarhålla de sålda obligationerna inom riket, om Staten icke, på sätt hittills skett, afslutade kontrakt med vissa personer om hela lånet, utan sjelf öfvertoge omsorgen med deras successiva försäljande på flera spridda ställen inom landet, och obligationerna i sådant fall utställdes på jemförelsevis låga belopp.
Men då penningarne måste, för bestridande af dermed afsedda utgifter, vara att tillgå till vissa belopp på bestämda tider, lärer en sådan utväg för lånets upptagande, äfven om dervid ej mötte andra väsendtliga svårigheter och betänkligheter, icke nu kunna begagnas.
Dessutom skulle ett statslån, som afslutades inom riket och utställdes i obligationer på svenskt mynt och språk förmodligen blifva dyrare, bland andra orsaker derföre, att obligationer af nyssnämnda beskaffenhet ej kunde betinga sig lika vidsträckt marknad, som andra statsobligationer; och i betraktande af allt detta, anser Kongl. Majit att någon bestämd föreskrift i afseende på stället för lånets upptagande vare sig till hela beloppet eller någon del deraf ej bör meddelas, utan att Riksgälds-kontorets Fullmägtige må erhålla uppdrag att afsluta lånet på de för Statsverket förmånligaste vilkor, detta må nu ske inom eller utom riket; men att i sednare händelsen till lättnad för de obligations-innehafvare, hvilka äro i Sverige boende och sådant åstunda, det bör stadgas, att ränteutdelning äfvensom liqvid för amorterade obligationer, vid behöriga tider utbetalas äfven i Riksgälds-kontoret.
Kongl. Maj:ts Nöd.
Proposition M 46. 29 Det återstår nu att afgöra, på hvad vilkor Rikets Ständers Bank må lemna de 5,000,000
R:dr till jernvägsarbetena, hvarom Kongl.
Maj:t här ofvan framställt förslag.
I den nådiga Proposition, som Kongl. Majit vid sistlidne riksdag aflat till Rikets då församlade Ständer angående samma ämne, hvarom fråga nu är, fästade Kongl. Majit uppmärksamheten derpå, att Rikets Ständers Bank, som vid slutet af år 1858 egde en kapitalförmögenhet utöfver skulder och förbindelser af 23,217,000 Ridr, redan då lemnade den fullkomligaste säkerhet för sin förmåga att, i händelse af utredning, uppfylla alla sina förbindelser; men att en särskild synnerlig uppmärksamhet måste egnas åt de medel, som Banken egde till sitt förfogande för att under alla omständigheter kunna fullgöra sitt åliggande sorn sedelutgifvande bank, eller skyldigheten att alltid vid anfordran inlösa sina sedlar med silfver.
För att bereda Bauken en ökad tillgång på dylika medel, föreslog derföre Kongl. Majit, att den summa, som Banken då kunde komma att lemna till jernvägsbyggnader, skulle utgå under form af lån, och att
Riksgälds-kontoret skulle i utbyte mot penningar till Banken lemna statsobligationer.
I öfverensstämmelse med detta förslag beslöto ock Rikets Ständer, att Banken skulle af sin räntevinst lemna 4,000,000 Ridr emot svenska på utländskt mynt ställda räntebärande statsobligationer.
I händelse de medel, hvilka Banken sålunda erhållit till förstärkande af metalliska kassan vid förekommande behof ännu vore för ändamålet otillräckliga, så borde enahanda åtgärd äfven nu vidtagas; men i annat fall vore densamma icke allenast öfverflödig, utan ock olämplig.
Det anses i allmänhet, att sedelutgifvande banker, under vanliga förhållanden, och såvida ej den i rörelse cirkulerande sedelmassan öfverstiger rörelsens verkliga behof, äro, i afseende på sin vexlingsförmåga, betryggade, om deras metalliska kassa uppgår till omkring 40 procent af den utelöpande sedelstocken.
Under de 10 åren 1850 —1859 utgjorde hela den i rörelse utelöpande sedelstocken i riket, privatbankssedlarne inberäknade, i medeltal 55,047,000 Ridr och Riksbankens metalliska kassa under samina tid 26,694,000 Ridr eller mer än 48 procent.
1 fall man emellertid anser, att denna period, hvilken omfattar äfven åren 1854, 1855 och 1856, då silfret af kända orsaker på ett ovanligt sätt hopades i Bankens hvalf, med anledning häraf icke lämpligen bör läggas till grund för en beräkning, utan att i stället, med mera tillförlitlighet, hänsyn bör tagas till de sednaste fem åren 1857—1861, då, till följd af den svåra handelskris, som derunder inträffade, ett motsatt förhållande i viss mån egde rum, så finner man, att under sistnämnda år den i rörelsen utelöpande sedelstocken, samtliga privatbankernas sedlar deruti inberäknade, utgjorde i medeltal 52,539,000 Ridr och Bankens metalliska kassa under samma tid 21,382,000 Ridr eller 40,V procent af alla utelöpande sedlar.
Vid slutet af sistlidet år utgjorde Bankens metalliska kassa 42 procent af hela den i riket utelöpande sedelstocken.
Om Riksbankens metalliska valuta deremot jemföres endast med dess egna utelöpande sedlar, blir naturligtvis förhållandet långt förmånligare.
Då det sålunda visar sig, att under en följd af år Bankens metalliska kassa hållit sig vid en storlek, som redan i och för sig sjelf kan anses i allmänhet betryggande, och då dertill kommer, att Banken vid slutet af innevarande år eger 4,000,000 Ridr af Riksgälds - 30 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition JH 46. kontorets på utländskt mynt ställda räntebärande obligationer, samt derutöfver innebar i andra räntebärande obligationer omkring 7,900,000
R:dr, af hvilka en icke obetydlig del, som bör kunna beräknas till åtminstone 1,000,000 R:dr, kan med lika fördel som
Statens obligationer användas till inköp af silfver på utländska börser; så torde man få antaga, att Banken nu mera är fullt konsoliderad jemväl i afseende på skyldigheten att under alla omständigheter med silfver invexla utelöpande sedlar.
Enär det således nu icke synes vara något behof att vidare tillhandahålla Riksbanken räntebärande obligationer för att derigenom betrygga dess vexlingsförmåga, och ett utbyte mellan Rikets Ständers Itiksgälds-kontor och deras Bank af räntebärande obligationer i öfrigt endast skulle föranleda en onödig bokföring samt ut- och inkassering af penningar mellan två penningeverk, som tillhöra samma egare; anser Kongl. Majit, att den summa af 5,000,000 R:dr, som under loppet af åren 1863—1866, enligt Kongl. Majits förslag, skulle tillhandahållas