Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
» afstånd » Framåt, dock framåt Det vårböljor, dem lifsödet likt h i m m e l e n s v i n d a r satte i e n e v i g vågrörelse under d e n j o r d i s k a e x i s t e n s e n s alla färgskiftningar.
Nu började det r e g n d u g g a, n å g o t s o m ku- då han iklädt sig vax- o c h l i k n a n d e h a t t, s o m helt hufvudets form.
för dolde T y s t o c h orörlig s o m en staty s t y r d e h a n sitt s p a n n, u p p m ä r k s a m t passagerarombyte, utan att stannande v ä n d a p å huf- vudet.
Vid en tvärgata d e t s å g ut, höll han åter in hästarne; s o m s k u l l e v i b l i e n s a m m a p å ta- ket, när åter satte sig i g å n g, lätt o c h elastiskt en ung kvinna, just då omnibusen ilade u p p f ö r t r a p p a n o c h f ö r b i o s s f r a m till k u s k e n, mot hvilken hon sig m e d ett ömt leende lutade n e d, b ö r j a n d e e t t l å g m ä l d t, lifligt med honom.
intagande dräkt H o n var rödblond ansikte; utvisade behagfulla Den hennes omsorg, samtal m e d ett enkla hennes fint, promenad- rörelser voro o c h h e n n e s v ä s e n fullt l a d y l i k e.
unga brytande kvinnan talade sig Däremellan med strök obehandskade hand.
vi längs h v i l a n d e lif.
m ö t e m e d sin a n d r a m a k a, Arabella N a g y den 75 årige Jökai sin största varmt rullade m o t H y d e Park corner.
sken t y d l i g e n förutsett, trikolor tacksamt fram ej m y c k e t af örikets konventionella helgdags- s l ö t m e d a t t U n g e r n s g e n i u s fatta- frihetssångarens f å g e l p e r s p e k t i v från D e t var söndag, m e n p å denna plats märktes grepp sär: Här finns ej slafvar mer, vår träldom är förbi!
Fritt är vårt folk, vår jord, o c h anden, pressen fri!
I vanmakts raseri vår fiende försvinner o c h h o p p e t s morgonglans i österled re ' n brinner o c h bådar lyckans dag — — — — — — — — Prologen i hälft omnibustak, Piccadilly Street dukskappa uppslagna mest, ibland af- ett lågt, m e l o d i s k t skratt.
hon hand kragen.
hastigt m e d sin fina, kuskens kind under Det låg i hennes den lifliga sätt p å e n g å n g n å g o t af en m o r s ö m h e t o c h ett barns Som denna kärlek.
en lots v i d styret i n b l a n d a n d e ett ord d å o c h d å s a m t n i c k a n d e så underligt ligen, om missnöjd m e d partiet Jökais andra hustru, likasom d e n f ö r s t a, är e n v a c k e r, t a l a n g f u l l oförvitlig n n g o c h i allo firades i de att visa, kunde man att han att han lyssnade.
tömmar, Emellertid af hållningen o c h tonfallet märka, k ä n d e sig m y c k e t intresserad V i började sinsemellan disputera den 14 sistlidne september.
b r u d g u m m e n tillhör trosbekännelsen och bruden den vida den eller d o t t e r.
den och be- » u n g a t u » äro n u på wedding-trip kommit, på Italien.
o m, huru- unga kvinnan var mannens hustru S l u t l i g e n, efter ä n n u e n l ä t t s m e k - ning, steg israelitiska.
Och för sina låten.
Vigseln var civil, t y reformerta och är v ä l i c k e d e t, m i s s n ö j e t n ä m - ock Bröllopet — sköta att barn djupt uppmärksamt kusken lugnt — och fortsatte g å n g ej onklar o c h tanter, utan barn o c h barn- Stefansorden o c h triumfens händerna domsväns i fängelse, fick sin e g e n d o m konfiskerad o c h f r å n d ö m d e s sitt den minnesvärda femtioett S fon- s k y n d a d e p r o l o g e n s författare in p å s c e n e n o c h erhöllo — under där stjärna öfver Sån- s o m s k y m t a d e fram i var nämligen hon, som framsade i sitt b e k a n t a ar- seder » scenen, blott en en ljusstrimma alla o c h p å så sätt r ä d d a d e h o n m a k e n s lif u n d a n i andra i D å ridån u n d e r publikens bifallsjubel sänkts, de honvéd- o c h sin m a k a s m o d i g a dande därvid — Makarna har Nationalteatern med händer.
kapitulationen o c h teatrarne på scenen Jökais ord, m e n lagda i mun- ungrarnes vid höllos arbetare- ljödo kapitulera, J ö k a i själf ära nius, 20-åriga officerare, och h ö g v ä x t ädel kvinnogestalt f r a m: ty lejdebref år tempel, inberäknade, sammanträde, öfver Liksom Komoru, bland landets akademier staty, sentationen i b e g r e p p att upptaget I ofvan Petöfis sin namn 50 frihet.
låg från o c h hit l y c k a d e s R o s a Jökai s m y g a in o c h få mans för f ö r sitt f o s t e r l a n d s alla v. skald, hvilken, dag festrepresentationer.
tryckte Fästningen bollverk, samma striden hade (FÖRF.
TILL » E N PASSIONSHISTO- Hela Ungern hon sålde skaffa FAEL.
B u d a p e s t inledde sin föreställning m e d en p r o - dem s m y c k e n o c h m ö b l e r för att penningar.
till e t t höll sig dold, m e d a n Budapest, sin största på synagogorna föreningar Jökai s i g d å till h e n n e, g å e n d e till f o t s t i o m i l, smygande af Molnår.
skulle riskera göra detsamma, rummet gaf Josef b r e d v i d o c h sköt sig.
sig att i sedan af österrikarne på Österrike o c h g å en vanärande utväg rummet v ä r d s h u s till- Csånyi o c h general hängda af minnesgudstjänster, hand.
ett fullkomligt obefläckadt rykte — föga i vardande räckte och med med föll af möte en ovanlig talang Jökai år FIGURER UR SKISSBOKEN.
AF RA- insat- RIA ».)
31 juli 1 8 9 9.
gammal, detta år ja!
den 26 giftermål ehuru var begick årige Maurus Jökai sin Genom Det förfat- efter deputeradekammaren, den forne r e b e l l e n!
— n ä m n d a den veckor år, i 1 8 9 7, i m a g n a t k a m m a r e u, dit han d e n store u n g e r s k e skildrar sitt nationalkokarden.
trettio IDUN 1899.
— tes s å s o m k o n u n g a v a l d m e d l e m.
således lyckad, o c h s o m gästspelshonorar hem- förde j a g den dyrbara och 3 h o n u p p, ilade förbi oss, s o m h o n o c h b l a n d a d e sig, m e d leendet läpparna och h o p e n, s o m flöt i ö g o n e n, in uti kvar människo- undan.
N u h a d e v å r n y f i k e n h e t n å t t sin h ö j d p u n k t, och JSvartalsprenumeranter min reskamrat frågande artig honom satte sig närmare kusken, m e d blid röst o c h under ursäkt, o m d e n u n g a damen, som en gått, erinras om nödvändigheten att nu oför- förnya prenumerationen för det stundande oktoberkvartalet.
Priset för detta sista kvartal år 2 kr., då i detsamma ingår var hans dröjligen såg ett ö g o n b l i c k forskande p å d e n Iduns synnerligen intressanta och rikt illustrerade julnum- nämt, mer, som 1 krona.
n a m n, iklädt sig o m n i b u s k u s k e n s b l y g s a m m a, i boklådspris ensamt betingar dotter.
Han lyfte u p p hufvudet o c h frågande.
D ä r v i d v i s a d e h a n e t t a n s i k t e, m ä r k t af å l d e r n, men ännu att kraftfullt, bankrutterade men vår o c h så v i ofrivilligt lorder, ansvarsfulla lättnad blef och han finskuret o c h för- tänkte på sägnerna o m hvilka, utbytande välbetalda alls ej sitt kall.
Till förargad öfver vår påflugenhet, m e n svarade i en lycklig ton
4 — VÅRA ILLUSTRATIONER.
» TjiTT M Ö N S T E R R U M F Ö R B I L L I G H E T O C H S M A K » fanns skildradt i ord o c h bild i I d u n n:r 33 f ö r i år, m e d anledning af den rumsinteriör, s o m i våras efter fullkomligt n y a möbleringsprin- ciper var anordnad härstädes i Arbetarinstitutets hus, Klara norra Kyrkogata n:r " 8.
Ett liknande rum, ehuru m e d något finare prä- gel öfver möbleringen, är n u åter tillgängligt att bese i samma lokal — o c h äfven i spalterna i Iduns dagsnummer.
Samtliga af grönlaserad furu förfärdigade m ö b l e r, till hvilka ritningarna uppgjorts af arkitekten C.
W e s t m a n, äro hållna i förfinad allmogestil o c h för- läna det lilla r u m m e t en behaglig gammaldagsstäm- ning, s o m ytterligare starkes af d e på väggarna i enkla listramar infattade kopparsticken o c h af den hvita kakelugnen med sitt gröna bladverk.
Nu kan det j u vara, att mången ej tilltalas af den gröna färgen eller anser materielet allt för då- ligt för att uthärda tidens åverkan.
I så fall kunna naturligtvis lika stilenliga m ö b l e r beställas af soli- dare träslag o c h i annan kulör; syftet m e d det nu anordnade rummet är emellertid att visa, huru ett enkelt, m e n i formen stilfullt o c h i färger harmo- niskt h e m kan ordnas till jämförelsevis billigt pris.
1 Ä NNU ken ett e n k e l t e n v å n i n g s h u s, s o m af bil- den synes, m e d fyra brödersgatan.
porten, ringer af en liker, hvilka en store skald.
Först hit, som den här kans ni stolthet: med här m i n dotter.
med vördnad o c h pietet Och stannar i hvilka verk sågo dagen.
jag lyckats diktarkungens bord författade försörjda.
saga, Nattvardsbarnen få Ett par äro gifta.
Det här var e n af M e n mitt yrke mig träffa från dem an- kommer hon söndag och gör Det kan Iduna, inflöto stift, äfven Vi lyckönskade afsked, inne han o c h t o g o ett skrif- Frithiofs att Tegnér utnämning i tidskriften egen kära saga.
1 8 2 4, s å l e d e s f ö r 7 5 år flyttade rum, och yppersta skalden nämnas, tidning, Den till b i s k o p ö f v e r Växjö LUNDABO.
höll 25 sedan, emot- 1826. hjärt- för vår räkning betraktar och Axel.
m i g o c h pratar o m v e c - honom innan arbetsrummet.
största n a m n e till v å r dit han por- Innanför samt först delar af Frithiofs februari tog en möble- d e t t a lilla l å g a nämligen vår man med V i d detta svartmålade uppfostran och därför hvilket besökaren händelser. » ligt enkelt fullsatta ligger det egentliga Och j a g har f e m sådana, nyss sågo, hvar turen helt re- tillhört inkommer detta r u m att sällan; sal, väggarna » Y e s, ladies, h o n hindrar mycket med gång het o c h dem.
än men genom de dyrbara t r ä t t e r af T e g n é r o c h h a n s s a m t i d a.
skaffa L i n a Jonn foto.
rad, vårda s o m s t r å l a d e af ö m - är nat min, in på, o c h dörren ö p p n a s att större med går e n g a m m a l g u m m a, s o m fått sig anförtrodt och f ö n s t e r åt G r å - Man EN BILD F R A N K E J S A R J A K T E R N A, h v i l - vi anse hafva tillräckligt intresse för att ej undanhållas våra läsarinnor, ehuru den k o m m i t oss något sent tillhanda, meddelas här nedan.
Det är en bild från Skabersjö gård m e d jaktsällskapet samladt kring det för dagen v u n n a jaktbytet.
I midten synes kejsaren gemytligt leende, bred- v i d h o n o m, m e d ryggen v ä n d m o t åskådaren, står k r o n p r i n s e n; den i jaktdräkt klädde mannen b a k o m kejsaren är herren till Skabersjö, grefve Tage Thott.
TJiN A F V A R L A K A R E K A R S mera bemärkte män, lifmedikus Gerhard Westfelt, afled för några dagar sedan å Drottningholms slott i en ålder af nära 71 år.
Gerhard Westfelt var ett barn af det fagra Södermanland, där han föddes 1828 i Allhelgona socken.
Efter att år 1862 i Upsala ha af slutat sina medicinska studier, blef han påföljande år prak- tiserande läkare i hufvud- staden,hvarmed han fort- for till 1895, då han upp- hörde m e d sin praktik.
U n d e r samma tidsföljd hade han delvis varit amanuens i dåvarande sundhetskollegium och underläkare v i d A l l m ä n - na barnhuset, tills han 1867 kallades till läkare hos änkedrottning Jose- LIFMEDIKUS G. WESTFELT.
fina med titeln af lif- medikus.
Å r 1876 utnämndes W.
till läkare vid stiftelsen Oscar I:s minne o c h kallades 1878 till tjänstgörande läkare h o s drottning Sofia, i hvilket ämbete han kvarstod till 1898, då han o c k utnämn- des till förste lifmedikus.
V i d den i Upsala 1893 hållna jubelfesten till m i n n e af Upsala m ö t e kre- erades han till m e d i c i n e hedersdoktor.
hästarne.
Kastande en blick omnibusen, öfver efter hvars den tak hatt t e c k n a d e sig i skarp bortrullande kuskens vaxduks- silhuett, tänkte j a g på m i n g a m l a kära, g o d a Dickens, s o m fyllde min ungdom mästerliga med sätt glädje skildra genom att på familjeinteriörer, sitt som b i l d a d e tjufliga o a s e r i m ä n n i s k o ö k n e n L o n d o n.
ETT E nér, TT JÄMNT sedan tal vid i d a g förrunnit, g å n g e n a n l ä n d e till L u n d.
1799. student årligen S E K E L har Sveriges störste skald, Esaias T e g - första på hösten som SEKELMINNE.
firas Det var D e n 4 oktober inskrefs han v i d universitetet — en dag, s o m af L u n d s studenter m e d sång o c h hans b y s t, h v i l k e n är r e s t i n v i d mångbesjungna det Lundagård.
H e l t säkert skall det intressera I d u n s m å n g a läsarinnor att få en b i l d af d e t h u s, d e n store skalden bebodde vistelse i under senare delen den gamla lärdomsstaden.
af Det sin är C.
R o i k j e r foto.
KEJSAR WILHELM OCH KRONPRINS GUSTAF BESIKTIGA JAKTBYTET Å SKABERSJÖ GÅRD.
— 5 — IDUN 1899. lösa skuggor vandra omkring därinne; slafveriets ok har böjt deras skuldror; men det har ej förmått utsläcka elden i onaturligt glänsande ögon.
Frivilligt ha de låtit fjättra sig, därför vilja de ej känna, att bojorna tynga.
D e ha lärt, att jordelifvet b ö r vara en vandring på törnen o c h en ökenfärd, o c h de ha dragit in g e n o m de höga fängelseportarna af fruk- tan att därutanför träffa rosor bland törnena, sprin- gande källor i sanden.
Säg d e m e j, att detta är oförnuftigt.
Väktarne, s o m förde d e m öfver den dystra boningens mask- stungna trösklar, förstodo att dessförinnan blända det klarseende ögat m e d ett ljus, fladdrande o c h förrädiskt som irrblosset i det bottenlösa träsket.
B e d hellre en tyst b ö n för d e arma, en b ö n o m att deras ö g o n måtte ö p p n a s och o m att de måtte få kraft att befria sig från fjättrarna för att lefva lifvet fullt o c h helt.
Ja, b e d, att d e måtte föras från skuggornas värld till verklighetens.
* Det nya hotellet, hvars arkitektur företer något slags amerikaniserad villastil, är b e k v ä m t o c h tids- enligt inrättadt m e d 40 rum för resande, flere rym- liga verandor o c h balkonger åt parksidan samt bu- tiker i bottenvåningen.
t MÖNSTERRUMMET » I ARBETARINSTITUTET.
Lifmedikus Westfelt, hvilken åtnjöt anseende s o m en synnerligen skicklig läkare, var en ifrig motståndare till rusdryckerna, d e m han b e k ä m p a d e såväl i tal s o m skrift.
Jämte sin läkareverksamhet skötte han äfven åtskilliga allmänna förtroende- uppdrag, bland hvilka förekommo ledamotskap i direktionerna för flere af hufvudstadens skolor o c h välgörenhetsinrättningar.
, hvilken som enskild person var en synner- ligen fin, älskvärd o c h n o b e l personlighet, afled ogift o c h sörjes närmast af syster samt syskonbarn.
T) E T L I L L A I D Y L L I S K A S Ö D E R T E L J E har nu- mera ryckt u p p i ledet bland d e stora bador- terna o c h är särskildt, s o m bekant, en tillflyktsort för rekreationssökande hufvudstadsbor.
D e flesta stockholmare känna tvifvelsutan det täcka stadssamhället, där det speglar sina vackra villakomplexer i den förbiglidande kanalen eller dväljes inom de röda, af lönn o c h lind beskuggade trähusen, hvarest d e ryktbara kringlorna blifva till; m e n vi förmoda, att det allra nyaste draget i sta- dens fysionomi — det i dagarna färdigblifna bad- hotellet — ännu är tämligen okändt för dess flesta sommargäster, h vadan vi i detta n u m m e r meddela en afbildning af detsamma.
T) E T K R I G S H O T A D E T R A N S V A A L utgör ett af ~ de mera uppmärksammade kapitlen i den poli- tiska dagskrönikan.
Som våra läsarinnor säkerligen ha sig bekant, vill England undertrycka den lilla sydafrikanska republikens själfständighet, hvilken dess president Paul Krtiger eller, s o m han därnere af boerna m e d ett smeknamn benämnes, » onkel Paul », af all kraft söker häfda.
H a n fordrar ihärdigt, att boerna, s o m sedan länge tillbaka varit transvaal republikens staminvånare, skola få blifva i okvald besittning af sina politiska rättigheter, något s o m England söker vägra d e m till förmån för sig själf t o c h för uitlanders, hvilken be- folkning först långt senare vunnit fast fot därnere.
Huruvida konflikten skall lösas på fredlig väg eller genom blodsutgjutelse är ännu oafgjordt.
Englands kolonialminister, J. Chamberlain, söker af alla kraf- ter locka den engelska regeringen att gripa till offensiven, m e n han motverkas af drottning Viktoria, s o m icke vill se sin lefnadsafton förmörkad af ännu en sammandrabbning mellan det mäktiga öriket o c h den lilla republiken — en batalj, v i d hvilken England n o g skulle få segern, m e n ej rätten på sin sida.
V i meddela i vårt dagsnummer en karaktäristisk porträttgrupp af Transvaals-republikens ledande män: presidenten Krtiger, omgifven af medlemmar af folk- rådet.
Det vore s y n d att säga, att den gamle presiden- ten företer någon hofmannatyp, groflemmad s o m han är o c h m e d grofhuggna anletsdrag, inramade i en krans af hvitt skägg.
Men så som han ser ut är han en favorit h o s de rättframma o c h kraftiga boerna — en urbild af seghet o c h gammaldags rätt- skaffenshet.
M E D E L T I D S B I L D E R.
L. II.
BORTOM HAFVET.
V Olffa Olsson foto.
SÖDERTELJE NYA BADHOTELL.
D u o n d e ande, du d e m o n från afgrunden, hvi h ö r du ej u p p att hviska dina djäfvulska spörsmål i mitt öra?
H v i slutar du ej att intala mig sådant, som d u måste ha lärt därnere i mörksens o c h d ö d - sens rike.
Och jag, arme dåre, hvi lyssnar j a g till dina ord, hvi söker jag ej undfly ljudet af ditt tal, s o m j a g skulle söka rädda mig undan h u g g o r m e n s bett?
D o c k, hvart skall jag fly?
— O m jag ser ut g e n o m gallerfönstret, skåda mina undrande blickar den blåa, ändlösa vattenytan, o c h jag h ö r din fråga, medlid- sam o c h på samma gång g ä c k a n d e: &gt;Hvad vet du, okunniga jordevarelse, o m det, s o m finnes där bortom? » Lägger j a g mig på mitt läger, sluter mina ö g o n o c h söker m e d gudeliga tankar bringa den onda rösten till tystnad, så g ö r du, lede frestare, själfva skriftens ord till en snara för min fot.
V å g a d e jag ej nyss, då jag p å m i n d e mig psalmens o r d: » T o g e j a g m o r g o n r o d n a d e n s vingar o c h uppsloge • mitt tjäll ytterst i väster, så skulle också där din hand leda m i g », låna ett villigt öra till din stämma, s o m ville intala mig, att j a g ej b e h ö f d e i n o m dessa väggar söka den Gud, s o m är öfverallt o c h i allt.
I L D, O B Ä N D I G, full af hänsynslös kraft dra- ger nordanstormen öfver stad o c h land.
H ö g a furor böja sig i stoftet för den mäktige, stolta böljor skria i vanmäktigt raseri för hans gisselslag, o c h mörka m o l n jaga hvarandra i skoningslöst krets- lopp.
Endast ett förmår luftens h ö g a majestät ej störa i dess lugna ro, ej väcka ur dess hundraåriga sömn.
Detta ena är ett fängelse, ett fängelse för tanke o c h känsla, vilja o c h gärning.
Tunna blod- » ONKEL PAUL » ^ OCH DET TRÄNS VA ÄLSKA FOLKRÅDET.
Ja, t. o.
m. under sömnens timmar plågar du mig, du ställer dig vid min hufvudgärd, antager en älskad faders drag o c h talar g r y m m a ord o m saknadens tårar, gjutna af den bästa bland mödrar.
Såsom du frestade Kristus, så frestar du o c k mig m e d G u d s ord o c h m e d vänners lockelser, m e n såsom H a n bjuder o c k j a g d i g: » V i k ifrån mig, satan! » Täta falla gisselslagen öfver blottade skuldror; brådskande o c h rastlösa gå inlärda b ö n e r öfver fe- berheta läppar.
Så lägges gisslet n e r; ö g o n e n lysa svärmiskt, kinderna betäckas m e d en skarp rodnad, o c h något liknande ett leende upplyser d e tärda dragen.
» K a m p e n var hård, » hviskar en svag stämma, » m e n segern är vunnen.
Snart skall jag ha hunnit målet, ha eröfrat det himmelska Kanaan, mina dröm- mars, min längtans förlofvade l a n d ».
S:t Laurentii kloster skall mottaga en gäst i dag, en gäst, som man här städse sträfvar att mottaga på ett värdigt sätt.
Också hälsas han af klostrets flesta invånare m e d glädje.
Endast få af dem se h o n o m i ögat m e d ångest i blickar o c h fasa i åt- börder.
Men icke är det i allmänhet m e d jublande fröjd han mottages, n e j, han hälsas oftast m e d en dämpad glädje.
En uttröttad och utsliten själ ser ändtligen tillfredsställd sin årslånga trängtan efter hvila o c h ro.
Det är på d o n e n till b r o d e r Sigfrids cell han i dag klappar.
Stilla träder han öfver tröskeln, går fram till bädden o c h stannar v i d munkens hufvud- gärd.
Därpå lägger han sin kalla hand på dennes feberheta panna.
Broder Sigfrid ser u p p, känner igen befriaren, s o m k o m m e r för att lyfta oket från hans sargade skuldror o c h hälsar h o n o m m e d ett lycksaligt leende.
Men plötsligt s k y m m e r det för hans ögon, o c h m ö r k a gestalter, liknande dimfigurer från afgrunden, omgifva hans bädd.
D e trycka oket hårdare n e d på hans skuldror, o c h de tälja h o n o m dystra sann- sagor o m en ynglings felsteg, en m o g n a d mans synder.
Så förändras synen.
Skuggorna vika, o c h b r o d e r Sigfrid ser framför sig endast det ändlösa hafvet, hvars andra strand det spanande ögat aldrig skådat, men tanke o c h fantasi utmålat s o m ett undrens och sagornas land.
Och hans själs längtan att k o m m a ditöfver blir allt starkare; han vet ej hvad det är han väntar finna på den andra stranden, men han känner, att det måste vara något oändligt myc- ket härligare, än han skådat i sina skönaste dröm- mar.
Drifven af en obetvinglig längtan, kastar han sig i hafvet för att s i m m a ditöfver.
Men, o ve, d e blåa vågorna draga h o n o m ned, o c h bränningarna omgifva h o n o m.
Aldrig skall det förlofvade landet bli hans, aldrig skola hans ö g o n skåda dess härlig- het, aldrig skola dess skatter fröjda hans hjärta.
Så tar han nya tag.
Han måste smaka o c h se dess ljuflighet.
H a n vill ej stanna kvar därnere i det stora djupet.
M e n det k o m m e r öfver h o n o m en hemsk, förlamande känsla af trötthet.
Det mörk- nar för t a n k e n; känslan domnar o c h viljan blir slapp.
» Det är slut, » hviskar han sakta.
Men det är icke slut.
E n stor våg lyfter h o n o m upp, o c h han föres framåt; han vet ej själf hur.
H a n vet blott, att han är outsägligt lycklig, o c h en känsla af djup frid g e n o m s t r ö m m a r hans själ.
En- dast en gång förr har han förnummit något lik- nande detta, o c h det var, när han för länge, länge sedan s o m barn låg i sin m o d e r s sköte, o c h h o n sjöng h o n o m till s ö m n s m e d sin milda, rena röst.
6 — Men hans känsla af lycksalighet är nu mera full och rik o c h tillika mera medveten.
H a n känner dess g r u n d: han nalkas den andra stranden.
Ej g e n o m egna ansträngningar, men buren på d e n eviga barmhärtighetens armar föres han dit.
Han h ö r jubelsången därifrån; händer sträckas för att väl- k o m n a h o n o m, o c h han får skåda landet b o r t o m hafvet, hans längtans, hans d r ö m m a r s förlofvade land.
EN ENLEVERINGSHISTORIA FORNA AF DAGAR, IDUN MARI MIHI.
FORTS. O. SLUT FRÅN FÖREQ.
O M m o r g o n e n i ottan drog herr Erik ifrån Svärds- bro m e d moster fru Malin, o c h följde henne fru Cecilia, grefvinnan, o c h jungfru Malin Björns- dotter samt Lucia, amman, såsom förr skrifvet står, hvilka blefvo h o s henne, till dess hennes bröllop var skedt, så o c k de hundrade hofmännen, hvilka hans furstliga nåde hertig Karl hade lånat herr Erik.
O c h dröjde han ingenstädes på vägen, så att han i n o m få dagar var på V i s i n g s ö, utan tvifvel i den me- ning, att han fruktade, det m o r m o r skulle sända någon efter d e m.
Men m o r m o r var j u allena hemma, och hennes magar o c h u n g e söner voro intet så när, att h o n kunde hafva något bistånd af d e m.
Herr Ture Bjelke o c h herr Hogenschild Bjelke voro i Västerås h o s k o n u n g Johan.
När gref Erik k o m till Visingsö, v o r o gref Per o c h fru Beata på Sund- h o l m.
Dit förde han h e n n e o c h k o m dit annandag påsk, o c h tisdagen före palmsöndagen förde han h e n n e ifrån h e n n e s moder.
Då han h a d e levererat h e n n e sin syster, drog han strax andra dagen dädan upp till Stockholm.
D o c k k o m han intet dit förr än k o n u n g Johans brc-f mötte h o n o m på vägen, att han skulle oförsummeligen u p p o c h svara för rätten för den våldsverkan han hade tillfogat Märta gref- vinnan, alldenstund min m o r m o r, dagen efter den olyckliga afresan var skedd, skrifvit k o n u n g e n till och bekUgligen gifvit h o n o m tillkänna den stora sorg o c h våld, herr Erik hade h e n n e tillfogat, s o m kopian af k o n u n g e n s bref till h o n o m, o m h e n n e blef sänd, utvisar.
När han då k o m till Stockholm blef han inmanad i sitt härberge, afsatt af sitt kall och miste sin förtjäning det året.
Så mor, gingo många bref mellan konungen o c h mor- o c h förmådde h e n n e s klagan så mycket h o s 90 ö r e till k r.
16: 45 p r m e t e r från mina fabiker Doktor Fr. HILLER, Floragatan 1 0.
26 Sept.
9 — 11 f. m., 3 — 4 e. ra.
tel. 347.
89285) Professor G. Cederschiöld har flyttat till EngelbrektNgRtRn 5.
64764) DamMrarbeten.
Peruker, Benor, Flätor, Län- kar m. m. i tusental bos Herr och Fru S.