Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
3 Som, under tiden ifrån nuvarande Förvaltarens tillträde till befattningen till dess inventeringen i Januari månad innevarande år egde rum, omkring 2,300 famnar ved blifvit från förrådet utlemnade, i allmänhet i poster af 1 ä 2 famnar, och den till afskrifning nu anmälda bristen sålunda uppgått till ungefärligen 3 procent å nämnde belopp, har Förvaltaren, uti en till Utskottet ingifven skrift, särskildt anhållit att för framtiden en årlig afskrifning af 5 procent å det hvarje år från förrådet utlemnade ved-belopp mätte medgifvas, samt till stöd derför åberopat åtskilliga personers, på grund af vunnen erfarenhet, meddelta intyg, att den af Förvaltaren begärda afskrifnings-procent icke vore för högt beräknad.
Då det alltid lärer vara med förlust förenadt att emottaga ved i större och utlemna samma ved i mindre partier, huru noggrannt sådant än må verkställas, och det jemväl är obestridligt att upphuggen ved, som någon längre tid förvaras, undergår icke obetydlig förminskning, dels genom intorkning, beroende af vedens större eller mindre mognad, och dels genom bark—afFaII, hvilket, isynnerhet på äldre träd med tjock bark samt å ved, som flera gånger omtrafvas, är ganska stort, har Utskottet funnit billigheten tala derför att afskrifning af den nu uppkomna bristen medgifves, äfvensom att för framtiden en viss afskrifnings-procent å utlemnad ved bestämmes.
Utskottet, som likväl, under förutsättning att tillbörlig noggrannhet iaktlages vid vedens emottagning och utlemnande, anser en något lägre procent än den af Förvaltaren nu begärda böra blifva tillräcklig att betrygga den redovisande mot förlust, får, i följd häraf, hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, det måtte dels ofvannämnde i Tumba Bruks ved-förråd uppkomna brist af 117 famnar få i Brukets räkenskaper afskrifvas efter 3 B:dr 39 sk. 3 r:st.
Banko per famn, med 447 R:dr 3 sk. 9 r:st. samma mynt, och dels en afskrifning af 3 procent beviljas å all den ved, som hädanefter från förrådet utlemnas.
Stockholm den 27 November 1837.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 18S7. Banko-Utskottets Uttalande N:o 66. 1 Ank. lill Exp.-Ulsk. den 21 Dcc. 1I1S7, kl. 412 f. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:Is Nådiga Proposition om åtgärders vidtagande för att underlätta penn inge-ställningen och rörelsen inom landet.
Majit har i nyssberörda den 14 innevarande månad till Rikets Ständer i Nåder aflåtna Proposition anfört, hurusom den förlägenhet och oro, som redan någon lid uppenbarat sig i aflägsnare länders Gnanciela förhållanden, med fruktansvärd styrka u,tbredt sig älven till vårt fädernesland och indröge med hvarje dag i sin hvirfvel allt flere af dem, som genom handels- och kredit-förhållanden stöde i beröring med den utländska marknaden.
De förbindelser, hvarpå gemenskapen emellan de olika folken likasom hvarje särskildt lands inre rörelse i väsentlig mån hvilade, måste, till följd af närvarande tids fordringar, bero på förtroende, och om delta, såsom nu vöre fallet, i någon högre grad rubbades, blefve verkningen deraf olycksbringande, ej blott för alla de affärsmän, hvilka grundat sin rörelse på en öfver höfvan utsträckt kredit, utan äf ven för dem, som i sådant afseende iakttagit en lofvärd försigtighet och i sjelfva verket egde en stor och obestridlig förmögenhet.
Under ett sådant tillstånd af allmän oro och misstro samt deraf föranledd fara för våldsamma omstörtningar eller afbrott i nästan alla grenar af näringslifvet, blefve den iråkade förlägenheten ej längre endasten hämnande vedergällning för vinningslystnadens öfverdrifter, utan den hotade alt öfvergå till en allmän olycka, som drabbade den oskyldige med den skyldige, och som snart skulle sträcka sina verkningar tili alla delar af samhället; och då framträdde äfven anspråket alt Statsmakterna måtte mellankomma för att afvärja den skada, hvaraf allmänna välfärden hotades, och till den störda jemn vigtens återställande vidtaga sådana mått och steg, som öfvers tege den enskilda verksamhetens krafter.
Detta anspråk hade också blifvit uttaladt ej blott genom väckta förslag i dylik riktning inom representationen, utan äfven i en nyligen utaf åtskilliga handlande och större näringsidkare inom Hufvudstaden lill Kongl. Majit ingifven underdånig hemställan om vidtagande af de åtgärder, som, med afseende å nuvarande betryckta penningéställning, kunde finnas lämpliga och verkställbara; och då Kongl. Majit, i betraktande Bih. lill B.
Prof. 1856 & 1851. 6 Samt. 1 A/d. 50 Haft. 2 Banko-Utskottets Utlåtande N.-o 66. af den utsträckning, som förlägenheten inom landet redan vunnit och ytterligare hotade att erhålla, trott alt snar och kraftig hjelp från Statens sida måste mellankomma, för att vid ett så utomordentligt undantagsfall som detta, söka, så vidt som möjligt, afböja de menliga följderne häraf för de flesta af landels vigtigaste näringsgrenar, har Kongl. Maj:t tillika ansett, att sättet för en sådan Statens medverkan till näringarnes bistånd borde vara enkelt till sin grund och i utförandet stödja sig på de medel och inrättningar, hvilka redan förefunnes, men som för tillfället behöfde förstärkas, för alt kunna utveckla en ökad verksamhet och för att i en tid, då enskildes krafter vore otillräcklige, så vidt ske kunde, ersätta den brist pä förlag, som eljest till många näringars och hela folkklassers oberäkneliga skada måste uppstå.
En dylik bepröfvad och stark inrättning egde också landet redan i Rikets Ständers Bank, hvars dubbla bestämmelse vore att upprätthålla myntvärdet och att befordra handelns och alla nyttig a näringars uppkomst och förkofran.
Maj:t trodde derföre, att den lämpligaste utvägen för ändamålets vinnande bestode deruti, att Riks-bankens kraft till näringarnes understödjande vid detta tillfälle, såsom ett undantagsfall, för viss tid förhöjdes, hvarigenom icke någon ny, blott en ökad verksamhet för densamma uppkomme.
Härvid måste den första och angelägnaste omsorgen blifva att tillförsäkra Banken en ökad tillgång på silfver.
Rättigheten att genom lån eller kreditiv anskaffa silfver till ett belopp af högst 3 millioner R:dr Specie, vore redan, eldigt gällande föreskrifter, Banko-fullmäktige medgifven vid de fall, då Bankens säkerhet sådant krälde; och ansåg Kongl. Maj:t att. i öfverensstämmelse med hvad sålunda för eli annat ändamål vore föreskrifvet, en dylik åtgärd nu borde vidtagas, icke för att, såsom afses i nyssnämnde stadgande, hvilket med oförminskad giltighet qvarslode, bereda en större fasthet åt Banken, hvars ställning för närvarande ej syntes fordra förstärkning, utan för att till näringarnes underhjelpande bereda tillgång till en ökad utlåning.
På grund häraf har Kongl. Majit föreslagit: l:o att Rikets Ständer, för alt bereda en af behofvel påkallad tillfällig; förökning i förlags—kapital för handel och näringar, måtte bemyndiga sina Fullmäktige i Banken att, med Kongl. Maj.ts Nådiga garanti och under den form, sorn för ändamålet kan finnas mest lämplig, å utrikes ort skyndsamt upptaga lån eller bereda kreditiv till belopp, motsvarande 3 millioner R:dr silfver, hvilket lån eller kreditiv skall till fullo vara slutligen liqvideradt sednast inom slutet af år 1860; och ville Kongl. Maj:t, i händelse denna åtgärd blefve af Rikets Ständer beslutad, härvid lemna all den bemedling och medverkan, som på Kongl. Majit kunde ankomma.
På det att denna tillökning i landets rörelse-medel och förlags-kapital, som sålunda skulle beredas, måtte så skyndsamt sorn möjligt komma näringarne och den allmänna rörelsen till godo, hemställde Kongl. Majit vidare: 2:o att, så snart pä fullt säker hand och med Kongl. Maj:ts garanti, aftal om lånet eller kreditivet blifvit träffadt, Riks-banken må, efter behof och eldigt Fullmäktiges bepröfvande, genast utgifva ett deremot svarande belopp i sedlar; hvarefter, likaledes i mån af behof, genom försäljning af vexlar eller indragning af silfver, den metalliska kassan skall beredas en mot den ökade sedelutgifningen svarande förstärkning.
Och har Kongl. Majit, på anförda skäl, härförulan föreslagit: 3:o att af den sålunda beredda tillgång bildas en särskild diskonterings- och utlånings-fond och att, jemte ränta för de i denna fond beviljade lån, erlägges en provision till det belopp, som Banko-fullmäktige, efter sig företeende omständigheter och behof, finna skäligt alt bestämma och som vid lånens meddelande förskottsvis afdrages; 4:o att den föreslagna nya fondens tillgångar måtte till utlåning fördelas mellan Bankens olika låne-distrikter, på det sätt som Fullmäktige, tinder ett samvetsgrann! Banko-Utskottets Utlåtande N:o 66. 3 afvägande af de olika orternas och näringarnes billiga anspråk och behof, kunna finna för ändamålet tjenligasl; och 5:o att utlåningen af omförmälda medel, hvilka, i den ordning, som af Fullmäktige närmare bestämmes, ovilkorligen skola dragas ur rörelsen inom den tid, då Banken skall återgälda sin för detta ändamål åtagna skuld, må, under Fullmäktiges tillsyn och kontroll samt enligt af dem meddelade föreskrifter, utan hinder af de bestämmelser, som äro gällande för andra delar af Bankens lånerörelse, besörjas af vederbörande Diskont-direktioner, hvilka, i den män Fullmäktige finna sådant erforderligt, böra förstärkas med personer, kända för redbarhet och kunskap om ortens rörelse- och affärsförhållanden ; Öfverlemnande Kongl. Maj:t slutligen åt Bikets Ständer, såsom Bankens högsta Styrelse, att, i kraft af 72 § Begerings-Formen, meddela de närmare bestämmelser, som för öfrigt må kunna för förslagets genomförande, vare sig i afseende å upp- eller utlåning, finnas nödiga.
Denna Nådiga Proposition är af samtlige Biks-Stånden till Banko-Utskottet remitterad, af Borgare-Ståndet med anmodan till Utskottet alt afgifva 2:ne Utlåtanden, det ena om nödvändigheten af ifrågavarande låns eller kreditivs upptagande och det andra om sättet för de upplånade medlens användande.
Dä Utskottet funnit detta sätt för ärendets behandling vara desto mera lämpligt, som frågan huruvida del föreslagna lånet eller kreditivet bör beredas eller ej, företrädesvis påkallar största skyndsamhet och synes kunna pröfvas och afgöras oberoende af de närmare bestämmelser, som, med afseende å sättet och vilkoren för utlåningen, kunna blifva af nöden, har Utskottet ansett sig nu till en början böra afgifva Utlåtande endast öfver den del af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, som i de 2:ne första punkterna af förslaget innefattas.
Körande den närvarande förlägenheten lemnar den Nådiga Propositionen en skildring, som torde höra här återgifvas.
Det heter deri alt, då de stora utländska pcnningemarknaderne och i synnerhet den Hainburgska, enligt dagligen ingående underrättelser, befinna sig i eli tillstånd af nära nog redjöshet, den Svenska industrien, som från samma marknader hemtat största delen af sitt förlags-kapital, icke derifrån har att för närvarande påräkna något sådant; att det redan gifna, med anlitande af alla lagliga medel, älerkräfves och detta nästan på en gång, emedan förfallotiden är beroende deraf att förlagen hufvudsakligen utgått under form af vexlar på högst 90 dagar; alt de, som hafva all betala sådan utländsk skuld, under nuvarande osäkerhets-tillstånd ytterligare hotas eller redan träffats af nödvändigheten att betala samma skuld två eller ilera gånger; att den så kallade stora handeln, hvilken sålunda i främsta rummet lider af ett plötsligt afbrott i den utländska krediten, sjelf nödgas i nästa rummet indraga de förlag i penningar och varor, som hon lemnat det större bergs- och jordbruket, läbriksnäringarne samt minuthandeln, hvilken sednare åter indrager sina fordringar; att Biks-bankens utelöpande eller bos Privat- och Filial-bankerne deponerade sedlar uppsamlas till betäckande af den utländska skulden; att i samma mån rörelse-kapitalet inom landet sålunda minskas, äfven låne-utvägarne och medlen att upprätthålla de inhemska stads- och landtmanna-näringarne utsina; att deras produkter härigenom skola falla i vanvärde, särdeles jordbrukets alster, hvilka, i saknad af förlag för spanmåls-handeln, finna afsättning endast i mån af förbrukning för dagen, samt slutligen att den skuldbelastade fasta egendomen, i följd häraf, måste komma att lemna en otillräcklig afkastning, för att betäcka löpande räntor och fastigheterna vid blifvande försäljningar sålunda torde bortgå för ytterligt nedtvingade pris.
4 Banko-Utskollets Utlåtande N:o 66.
Delina skildring af förhållandena, allt för väl kända att behöfva närmare utvecklas, innefattar, enligt Utskottets tanke, talande skäl för nödvändigheten att vidtaga verksamma åtgärder, för att söka afböja de olyckor, hvaraf samhället hotas.
Vidden af den fara, som sålunda måste hämmas i sin uppkomst, om den ej i sin utveckling skall åstadkomma ytterst menliga och störande verkningar på landets hela näringslif, torde inses genom en hänlydriing å storleken af den förlust på förlagsmedel för den in dustriela rörelsens bedrifvande, som landet måste lida i följd deraf, att hittills bestående affärs-förhållanden blifvit på ett så plötsligt och våldsamt sätt rubbade.
Den nästan fullkomliga upplösning af alla på förtroende grundade affärs-förbindelser, som inträffat å den stora utländska handelsplats, der Sverige företrädesvis verkställer sina för varubytet mellan eget land och utlandet nödiga liqvider, har förorsakat att högst betydliga belopp af de vexlar, hvilka, om ej förtroendet blifvit dem undandraget, skolat såsom allmänt gångbart bytesmedel tjena att, under minst ett fjerdedels är, bemedla de för både importoch export-handeln erforderliga liqvider, på en gång förlorat allt sitt värde och nu måste ersättas med det metalliska myntet, eller den dermed lika gällande Banko-sedeln; och då på samma gång den svenska industrien gått förlustig det förlag, hon af ålder varit van att söka och erhålla på den utländska penninge-marknaden och detta just under en tidpunkt, då förlaget som bäst behöfdes för att befrämja produktionen för det stundande årets skeppning, sä föranledes härigenom naturligtvis en så stark efterfrågan pä penningar, att den icke inom landet kan fyllas.
Då sålunda en allmän förlägenhet här inträdt och denna redan förorsakat våldsamma rubbningar i näringslifvet, måste verkningarne deraf, om ej skyndsam och kraftig hjelp mellankommer, icke ensamt träffa vissa individer eller folk-klasser, utan efter hand, i större eller mindre mån, sträcka sigfid samhällets alla delar samt genom näringarnes aftynande och förfall, genom en förlamad industri, hämmad produktion, arbetslöshet och deraf härflytande menliga följder, sprida och rotfästa ett ondt, hvars botande skall försvåras i samma mån, som bjelpen fördröjes.
Att förebygga och undanrödja detta onda, att icke blott i möjligaste måtto afvärja ögonblickets stora öfverhängande fara och söka återställa det rubbade förtroendet, utan äfven genom nödiga förlag bereda näringarue i deras särskilda grenar det bistånd, hvaraf de, i brist på erforderliga rörelsemedel, äro i så oundgängligt behof, för att kunna återvinna det lif, den verksamhet och ändamålsenliga utveckling, sohl utgör ett oeftergifligt vilkor för det allmännas väl, lärer, vid den utsträckning penningeförlägenheten nu uppnått, icke utan Statens medverkan blifva möjligt; och Utskottet delar således Kongl. Majits i detta afseende uttalade åsigt.
Utskottet således anser det allmännas mellankomst vid detta utomordentliga tillfälle vara af tvingande nödvändighet påkallad t, synes det Utskottet likväl vara lämpligare, att det nu ifrågasätta lånet eller kreclitivet upptages af.Kongl. Maj:t för Statens räkning, än af Banken.
Då förslaget uttryckligen innebär, att större sedelutgifning från Banken ej skulle få ega rum, än som motsvarade det erhållna lånets eller kredilivéts belopp, och att metalliska kassan alltid skulle förstärkas med så mycket, som i sedlar utlemnades, är det visserligen klart, att åtgärden, sådan den af Kongl. Majit blifvit tillstyrkt, icke borde kunna leda till något äfventyr för Banken, emedan denna för de utgifna sedlarne egde lill sin fria disposition en fullt motsvarande tillgäng i metallisk valuta.
Men det må ej förbises, att ett af Rikets Ständer under närvarande tidsomständigheler vidtaget beslut att skuldsätta Banken på utrikes ort möjligen kunde hös en eller annan väcka den föreställning, att någon lära för Bankens realisationsförmåga vore ä färde och sålunda skapa ett misstroende, som, oförtjent till sin grund men eftertänklig! till sina följder, ej ens i afiägsnasle mån bör få vinna insteg eller finnas till.
Utvägen att, tili metalliska kassans förstärkande, utom landet upptaga lån Banko-Utskottets Utlåtande N:o 66. 5 eller kreditiv till belopp af högst 3 millioner R:dr silfver, bar, enligt Rikets Ständers vid föregående Riksdagar meddelade förordnande, sorn älven vid innevarande Riksmöte bibehållits oförändradt, blifvit inedgifven endast för de fall, alt Bankens säkerhet det kräfver.
Ett sådant fall är lyckligtvis nu icke för handen, då metalliska kassan uppgår till omkring 5,800,000 R:dr Silfver, som med circa 3*300,000 Ridr Silfver öfversliger det för densamma stadgade minimum; och enär det till penninge-ställningens och allmänna rörelsens underlättande nu behöfliga lån eller kreditiv kan på annan väg än genom Banken beredas, bör, enligt Utskottets tanke, Banken undvika att vidtaga en åtgärd, som blifvit afsedd all anlitas endast till betryggande af realisationens bestånd.
Det synes ock vara otvifveiaktigl, att ifrågavarande läne-operation, verkställd af Kongl. Maj:t, skall med större skyndsamhet, sorn här är af så bjudande vigt, kunna bringas till önskadt mål, än om den inledes och utföres af Banko-fullmäktige; och i förra fället skulle äfven förebyggas att Fullmäktige i Rikets Ständers båda penninge-verk komme att uppträda i täflan med hvarandra om anskaffande å utrikes ort af medel till ökadt förlag åt näringarne och rörelsen i landet — en tällan, som tilläfventyrs kunde motverka ändamålet och jemväl försvåra tillfället för Riksgälds-konloret att erhålla det till
Statens jernvägs-byggnader för närvarande erforderliga låne-understöd.
Deremot bör från Bankens sida hinder ej möta att, sedan aftal om lånet eller k red ili vet blifvit af Kongl- Maj:t träffadt, Banko-styrelsen indrager detsamma och besörjer liqviden derför, äfvensom ali, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förslag, de erhållna medlen genom utlåning från Banken användas till handelns och näringarnes understödjande, i afseende hvarå Utskottet, enligt dess redan gjorda förbehåll, kommer att uti särskildt Utlåtande hos Rikets Ständer föreslå de närmare bestämmelser, som må linnas vara af nöden.
Då emellertid merberörde lån eller kreditiv icke erfordras för Bankens hufvud-ändamål eller realisationens upprätthållande, utan skulle upptagas för Statens räkning och derefter ställas lill Banko-fullmäktiges disposition, har det synts Utskottet vara i sin ordning och äfven ledande till att stärka förtroendet till Banken, om denna af Staten hålles skadeslös för de förluster, som i förevarande afseende tilläfventyrs kunna uppstå; och får Utskottet, med stöd af hvad nu anfördt blifvit, vördsamt hemställa, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl.
Maj ts derom framställda förslag, må för sin del besluta, att ett län eller kreditiv till belopp, motsvarande 3 millioner R:dr silfver, skall å utrikes ort skyndsamt upptagas, i ändamål att genom utlåning från Rikets Ständers Bank bereda en af behofvet påkallad tillfällig förökning i förlags-kapitalet för handel och näringar; börande detta lån eller kreditiv vara till fullo slutligen liqvideradl sednast inom slutet afår 18B0; alt Rikets Ständer, i sådant afseende, må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit läcktes under den form, som för ändamålet kan linnas mest lämplig och på de vilkor, som kunna betingas, förSvenska
Statens räkning upptaga ifrågavarande lån eller kreditiv, samt ställa detsamma till Fullmakt ;,,es i Rikets Ständers Bank disposition, att af dem användas och inom ofvanuppgifna lid liqvideras i enlighet med de föreskrifter som af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag varda meddela . ;; samt att så snart på fullt säker hand aftal om lånet eller kreditivet blifvit träffadt, Rikets Ständers Bank må, eliev behof och enligt Fullmäktiges beprölvande, genast utgifva ett deremot sva - 6 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 66. rande belopp i sedlar; hvarefter genom indragning af silfver, på sätt Fullmäktige finna lämpligast, den metalliska kassan skall beredas en mol den ökade sedelutgifningen svarande förstärkning, allt under vilkor, att Banken för härvid tilläfventyrs uppkommande förluster varder af Staten till fullo godtgjord.
Res erval joner.
Af Herr Doktor Sandberg: ’’Då Kongl. Maj.t aflåtit en Nådig Proposition att Rikets Ständers Bank skulle ä utrikes ort upptaga ett lån i silfver på 3 millioner R:dr Specie eller 12 millioner R:dr R:mt och derför genast till rörelsens underlättande utgifva eli motsvarande belopp i sedlar, förekom mig detta skola inverka på Bankens reela fond och således äfven kunna hafva inflytande på dess förmåga, alt, under när varande betänkliga penninge-stälining, med trygghet upprätthålla myntvärdet.
Al sådan orsak yrkade jag, att Banko-fullmäktiges utlåtande härutinnan skulle, före frågans afgörande, skyndsamt inhemtas.
Sedan-nu Banko-Utskottet tillstyrkt den förändring uti den Kongl. Propositionen, alt icke
Banken skulle upptaga detta lår,, utan att det skulle genom Regeringens försorg konlraheras såsom ett statslån och Statsverket vidkännas alla omkostnader och möjliga förluster, så rörer det väl icke sä omedelbarligen Riks-banken; men det kan dock icke nekas, att all utländsk skuld, både fonderad och sväfvande, antingen dea blifvit åsamkad af Staten, af Hypotheks-föreningar och Privat-bauker eller af enskilda personer, är af den beskaffenhet, at*#. när den ej kan betäckas med exportvaror och fraktförtjenst, måste
Bankens silfverblad få en påkänning för utgående räntor och kapilal-afbetalningar.
Detta är utan tvifvel orsaken till hvad som nu händt, att ifrån näsllidet års början har Bankens metalliska valuta lidit en förminskning af ej mindre än 8 millioner R:dr Specie eller 32 millioner R:dr Runt, som blifvit attague och utförde ur riket.
Och då nu Utskottet tillstyrkt, i enlighet med den Kongl. Propositionen, att, så snart lånet blifvit konlraheradt, ett motsvarande belopp sedlar genast skall i rörelsen utsläppas, så kan man verkligen hysa den farhågan, att, så nedsänkt som landet är uti skuld till utländningen, dessa nya sedlar skola strax begagnas för alt uttaga en stor del af den silfverfond, som ännu finnes qvar i Banken och som enligt veckorapporten den 4 dennes icke uppgick till större belopp än 5,600,000 R:dr Specie eller omkring 22$ millioner R:dr R:mt.
Bankens sedelstock utgör 54$ millioner R:dr Banko-Utskottets Utlåtande N:o 66. 7 R:mt.
Deraf kunna nu blott 22J millioner R:dr inlösas med klingande mynt.
Således äro utsläppte 32 millioner R:dr R:mt i sedlar, för hvilkas inlösen icke finnes en enda silfvernagel i Bankens hvalf.
Uti den metalliska valutan äro dock inberäknade, hvad sorn bör märkas, (enligt Banko-Reglemenlets 106 § mom. h) alla uppköpta och oliqviderade vexlar, hvilkas lulla silfvervärde i denna stund af mången torde dragas i tvifvelsmål; och det hade sannerligen varit behöfligl alt känna dessa vexlars hela belopp samt deras större eller mindre säkerhet, för alt riktigt kunna bedöma Bankens närvarande verkliga ställning.
— Härtill kommer åliggandet för Fullmäktige att genom Bankens tjenstemän ombesörja utlåning oell förvaltning af de medel, om Ilvars upplåning nu är fråga.
Af alla dessa skäl syntes mig, ehuru brådskande än saken ansågs vara, att en loflig omtanka för realisationens betryggande emot alla möjliga händelser var tillräcklig anledning, alt, då afgörande! på en dag blef uppskjutet, böra Banko-fullmäktige uti omlörmälda hänseende.
— Uti underlåtenheten häraf kunde jag för min del icke instämma.
Vidare får jag reservera mig emot den åtgärden, att åtskilja frågan om lånets upptagande ifrån frågan om de upplånta medlens fördelning och användande.
Dessa frågor hade, efter mitt förmenande, bordt behandlas uti eli oskiljaktigt sammanhang.
Ty sättet huru medlen skola fördelas och användas kommer i betydlig måll alt öka eller minska betänkligheterna emot förslaget att belasta vårt gäldbundna
Rike med en ytterligare utländsk skuld.