Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
42 ning bets ning 7185| 5j 5| 2—i 1211 47 1,1121 35j 25| 14j —j 8471 60j 8 205 de 245 sed tjen sed 325 nare stc narc 100 å 90 ren mäns af ren 10 ägt 600 rum. ning. rum. 1,303 2,045;11,00014,348; 42^25 245 325 1,276 3,381 3,384 14,876121,641 99 72 960 460 100 9010 600 195 24 1,471 125 125 1,960 2,275 500 630 1,960 2,275 500 630 60 3,000 603,000 492 6,782 3,120 925 1,354 138 9,097 215 215 470 600 18 1; 3 128 160 120 Uppskattadt värde. 879,205 879,205 40 40 308,645 308,645 4 127,790 17 127,790 17 106,087 106,087 128 (500 115 600 160 520 600 1,230258 958988 237,826 237,826 182,000 83,497 .-e 2. 7? T? - « O ? o a C fts 3 § 5 35,400 11,562 6,666 53,629 2,500 1,000 3,500 83,497 i 32.000 10 182,000 — 1,607,676 44 452,000 Sfi va 1 879,205 127,790 35,400 11,562 6,666 1,060,625 17 — 308,645 106,087 2,500 1,000 418,232 237,826 83,497 Sfi Stats 15 i <1 i* a Bevillning efter 1845 års Förordning.
Efter l:sta Art. 363 363 — 218 218 321,323 56 769,375 57,129 182,000 452,000 634,000- 2,434,181 12 158 Sfi Sfi 24 158) 24 Efter 2:dra Artikeln. Efter 2 §. 1,647 1,647 190 190 313 18 12 331 1,071 12 258 50 50 44 44 12 258 12 Jord, Hus och Tomter. 1,758 255 2,014 607 204 812 418 24 418 58 58 5,515 29 475 166 642 364 004 51 1 1,268 44 Div.Lägenheter, Verk och lur.
70 23 13 107 12 7!-!- 32 4- 9 6 — 49 — 4,737 51 163 1,989 1,989 779 52 779 52 - 786 24 — 7 8 6 24) Efter 55 och 56 §§. 41 IG 41 14 Personer, ej hörande till viss näring.
482 8 4821 s 490 490! 53 196124 196 84;- Efter 3:dje Art.
Karak tcrsfull magter.
Bränvins brännings afgift. 1,011 1,011 227 227 24 12 12 24 713 682 40 682j 40!- 12 5 4,238;— 864 27 864 27 905 41 390 10 2 6 413 52 1,583 —j 713] 42 fij 2,846 Summa. 5,010 1,758 255 70 23 13 482 7,614 i3| 9 1,680 607 432 2,726 so|- 2,154 475 166 32 4 2 5 6 27 Ständiga Räntor.
Boskapsoch Åkerskatt. 287 13 287 is i 288 43 4288] 43 Mantals penningar. 531 12 531 325 325 Tionde och Räntor af Bruk, Verk och Inrättningar. 12 Summa. 531 287 12 13 818 27 6- 65 65 21 21 231 12 6| 231 12 325 288 43 613 43 — 296 296) 22!- 2,249 2,670 364 1,201 23 10 2 6 4,276 24 17,464 1 ii i— 641 454 23 56 I 231 12 65 21 — 296 33 « 13,683 3.3 477 36 1,565 12 - 13,683 23 10 454 23 13,683 10 14,161 56 11 10 10! 13,683 23 10 15,890 2tl 5 Kléreciets Underhåll.
Arre me nd( del 1_ S Batsmans- underhåll.
Diverse etc onera Summa Stats-Bidrag. 300 46 10 4,755 12 380 486 600 1,466 6,565 9^ 2.850 2,942 578 21,505 5,100 4,116 70 23 13 482 6 10 4C0! 1 . 7 8 60 9 1,120 213 IS 1,333 16 19 8 1 ,uuu ÖS 9 aa 3 h 16 a •in 11 „ 1 2 4,755 A2 1,500 700 600 2,800 1 6,565 27 6.370 31,311 — 20 g.tJSUl — -— — — 35 C 136 23 11 2,507 1,100 20 468 23 10 250 1,818 43 10 900 100 5,060 12,528 10 23 V 3 10 16 3 1,000 10 16 3 136 23 11 2,507 9 * 1,100 20 468 23 10 250 1,818 43 10 900 100 — 1,000 — 5,060 23 7 12,528 10 3 2,998 7,1 301 33 197 146 645 . 1,220 2,155 9,405 475 4,992 32 4 2 .)« 9 2ä ' 9 — ~~ 0 11 28 11 101 14 3,406 426 . 119 41 3,952 158 13 33 31 4 Ty i " * .o 33 5 / *>4/ aB 10 - 0 6 1 101 14 2,998 7,1 3,7081 24 „ 623 . 266 4,598 1,378 26 -/7 ss!— 2,155 14,922 7 ■* - 13 4 — — 04/ 2 11 41 1 3,767 2,100 250 150 2,500 2,013 42 238 8 1,200 2,590 15,434 364 9 41 1 42 6 18 8! 46 1 1,119 6 1 14,802) 10 1 1 10 2 6 1 1 1 1,119 8 _| 1 -! 3,767 4 9 2,100 -!
250 150 2,500 — 2,013 42 9 238 « -1 1,200 2,590! 41 1 31,866 43 1,129 24 3 599 8 14,028 10 4 8,408 44 2 2,041 28 10 1,266 32 11,717 9 10,857 21 i 365 28 6 4,747) *»! 16,176 19 7 90,029 36| Westerås Slott i Lands-Iiontoret den 24 December 1849.
Et E l iJHS TOEM* E.
Berättelse öfver Hestman lands
Län för aren 1844—184 T. J. 0. Högström.
KONGL. MAJ:TS BEFALLNINGSMAFVANDES uti Stora Kopparbergs Cän till HOJfGL. MAJ: T i ti n fl t> i- a d n i fi /i c t affjifne FEMÅRSBERÄTTELSE för åren 1843, 1844, 1845, 1846 oell 1844. <^tro(Jg(SbcY^>— STOCKHOLM, 1850.
Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Stora Kopparbergs län åren 1843, 1844, 1845, 1846 och 1847.
Slöra Kopparbergs län, begränsadt af Norrige, Herjeådalen, Helsingland, Gestrikland, 'Westmanland, Örebro län och Wermland, har sitt läge emellan 59 grader 50 minuter, och 62 grader 14 minuter nordlig bredd samt 29 grader 42 minuters och 34 grader 20 minuters längd, samt beräknas innehålla 288 qvadratmils vidd.
Detta, öfver hafsytan betydligt upphöjda, land består till en större del af berg, samt af steniga, sandiga åsar och kullar, hvilka endast kunna bära skog, äfvensom till en icke obetydlig vidd af deremellan, förnämligast i de öfre socknarne, belägne, sumpiga myrtrakter, hvilka, i anseende till deras ofruktbara grund och beskaffenhet antingen icke förtjena eller i följd af kostnaden för vattnets afledande icke kunna af den fattiga befolkningen i dessa orter med odling beläggas, men till en mindre del af sådana höjder och dälder, som kunna odlas och redan blifvit bragte till fruktbarhet, eller blifva det genom jordbrukets ständiga utvidgning, såväl medelst de små uppbrytningar, egentligen till åker, hvilka allmänt äga rum i sammanhang med den redan odlade jordens häfd, som ock genom de vidsträcktare myrodlingar, hvilka Statens bidrag till vattenaftappningar framkallat.
Däldformerna bilda af länet fyra hufvuddelar: l:o Österdalarne, omkring
Dalelfvens nordöstra gren, består af Ofvan- och Nedan-Siijans fögderier, samt Gagnefs socken af Säters läns fögderi. 2:o Vesterdalarne, omkring nordvestliga grenen af Dalelfven, utgörande Vesterdals fögderi, hvaraf likväl den vestligaste delen eller de såkallade Finnmarkerna mot gränsen af Wermland egentligen tillhör en annan dalformation, hvarifrån valtensamlingarne afrinna mot Wenern.
Dessa tvänne hufvuddelar kallas inom länet »Dalorten» och dess invånare »Dalfolk». 3:o
Den rymliga sydöstra dalen nedanför Gagnefs 4 socken omkring den, efter föreningen derstädes af nämnde dess grenar, vidgade
Dalelfven, omfattande återstoden af Säters läns samt hela Näsgårds läns och Kopparbergs fögderier med Falu, Hedemora och Säters släder. 4:o
Den sydöstra dalen, omkring de vattendrag, sorn genom sjön Barken derstädes fortsätta sitt lopp emot Mälaren, innefattar den så kallade vestra Bergslagen och utgör ett särskildt fögderi.
De omnämnde 7 fögderierna äro för det närvarande fördelade i 3 Domsagor, 7 Kontraktsprosterier, 37 Socknar, 1 Annex och 15 Kapellslag, hörande lill Westerås stift, hvarförutan någon del af Orsa socken i Österdalarne är i ecklesiastikt hänseende derifrån afsöndrad och förlagd till Loos socken i Helsingland af Erkestiftet, likasom en del af Äppelbo socken uti ecklesiastikt och juridiskt hänseende är förenad med Räms kapellslag af Carlstads län och stift.
Stora Kopparbergs län utgör för öfrigt ännu tvänne bergsfögderier och, i förening med Westmanland, ett bergmästaredöme utom bergmästare-jurisdiktionen vid Stora Kopparberget.
Klimatet är inom särskilda delar af länet högst olika, äfven i angränsande socknar, eller på särskilda ställen inom samma socken, till följd af landets olika höjd öfver hafvet, närheten af fjellen, däidernas mer eller mindre sammanträngda, öppna, eller sumpiga läge samt llerehanda andra naturförhållanden.
Ehuru med nordligare läge har Österdalarne sålunda ett mildare luftstreck, än Yesterdalarne, och så är äfven förhållandet söder om den berg-ås, som afskiljer de tvänne sydligare socknarne af vestra Bergslagen från länets här ofvannätnnde tredje hufvuddel, der klimatet dock, med få undantag, är mildare än inom den egentliga Dalorten.
1 anseende till landets starka lutning uppkomma flerestädes i Dalelfven forssar och fall, som icke allenast hindra den vidsträcktare sjöfart, hvilken dess sträckning genom länet samt vidare inom Westmanland och Gestrikland eljest skulle erbjuda ända till Östersjön, utan äfven åstadkomma skadliga öfversvämningar å de invid elfven samt vid dermed gemenskap ägande sjöar och vattendrag befintliga lågländta ägor.
Sjöfarten i och för varutransporter är i följd deraf hufvudsakligen inskränkt till Orsa sjön och Siljan samt en del af Dalelfven till Gråda by i Gagnefs socken, äfvensom vidare å nämnde eif från Gagnefs kyrka lill Båtsta i Stora Tuna socken, till någon obetydlig del å sjön Runn, men vigtigast å sjön Barken genom Strömsholms kanal till Mälaren.
Undersökningar hafva ägt rum och arbetsplaner blifvit uppgjorda för nämnde kanals fortsättning till sjön Wessman i Grangärdes socken, samt för en kanalsträckning emellan Barken och Siljan, men utförandet, som, åtminstone hvad den sistnämnde kanalen angår, i kostnad öfversliger den för - 5 del, som deraf för det närvarande kan påräknas, torde icke förr än i en långt aflägsen framtid kunna ifrågakomma, likasom fullbordandet af det började, men redan 1828 inställde kanalarbetet vid Grådafallen i Gagnefs socken.
Vanligen stiga
Dalelfvens flöden tvänne gånger årligen öfver flodens bräddar, i följd af snöns olika tidigt skeende smältning å fjellen och i dalarne, men äfven någon gång dessutom på vissa ställen vid ymnigt regn under sommaren och hösten.
Vesterdalarne, der flodbrädden är trängre, lida mest af dessa flöden, som dock hastigare afrinna, der rensning af forssarne kunnat verkställas, såsom sednast ägt rum uti Wåbecks-forssen i Gustafs socken med dertill af Rikets Ständer vid 1840 års riksdag anvisade 5,000 R:dr Banko.
Oansedt någon förhoppning icke vidare kan äga rum, att derigenom öppna någon vigtigare segelled, vore det dock önskligt, att genom dylika arbetens tillhandahållande vid inträffande behof af understöd, i följd af timande missväxter, Staten kunde på sådant sätt tillika afhjelpa den fattigare befolkningens behof och minska verkningarne af Dalelfvens skadliga flöden.
Länets odlade jord utgöres allmännast af en finare, eller gröfre, sand, flerestädes blandad mer, eller mindre, med en vanligen jäsande lera, samt bildar i däldbottnarne stenfria slätter, hvaraf de sydligare äro af ansenlig vidd.
På lågländta ställen förekommer äfven svartmylla, men de odlingsbara höjderna innehålla merändels grusjord, som, på Sollerön i sjön Siljan samt uti en del af Mora, Orsa, Ore och Rättviks socknar är kalkhaltig och derigenom bördigare, än sådan jord i allmänhet inom länet.
I och för undersökningar angående lämpligheten att med arbete belägga uppgifne odlings-lägenheter har Agronomen, Direktören A. Johnson under åren 1843, 1844, 1845 och 1846 fortfarande besökt detta län, och efter hans anvisningar äro betydliga myrutdiknings- och sjösänknings-arbeten med statsbidrag förelagne och till större delen fullbordade, så att lian vid sednare O O ' besök funnit (öfvande skördar växa å den mark, som han förut med möda kunnat öfvervada.
Vidden af den jord, som Direktören Johnson sålunda undersökt och funnit odlingsbar, utgör inberäknadt hvad i sista berättelsen af den 6 Juni 1844 blifvit omförmäldl, omkring 12,000 tunnland.
Största delen deraf har med understöd af Staten blifvit till odling beredd och någon del jemväl, på sätt ofvanberördt är, odlad, men, sedan statsbidragen för sådant ändamål upphört, öfverstiga kostnaderna för dylika större arbeten förmågan hos den fattigare delen af länets befolkning, så att vid flera till odling tjenliga lägenheter sådana förberedande åtgärder icke kunna företagas, än mindre desamma bringas till fruktbarhet, och odlingshågen finner sig åter 6 inskränkt till de mindre, med enskilde, ohemedlade jordbrukares förmåga öfverensstämmande odlings-arbeten, som med odaljordens häfd stå i ett mera omedelbart sammanhang.
De vidsträcktaste myrodlingarne förefinnas uti Nås och Jerna socknar i Vesterdalarne, Mora socken i Österdalarne, samt stora Schedvi och Vika socknar i Kopparbergs fögderi, och de vigtigaste sjösänkningarne äro företagne med Toftan i Sundborns och Svärdsjö socknar af sistnämnde fögderi, samt Svärdsjön i sistnämnde socken.
Bergen innehålla i länets nedra och vestra delar åtskilliga metaller, deraf jernet mest förekommer, dernäst koppar och så bly, med mer eller mindre silfverhalt, samt obetydligt guld.
På flera ställen finnas kalk, sandsten till slip- och qvarnstenar, samt en stenart, tjenlig till murning af bröst i masugnar, och i sednare tider har tillgodogörande af zink- och nic kelmalm äfven ifrågakommit.
De vidsträckta skogarne, som äro af högst olika beskaffenhet, bestå till det mesta af tall.
Granen förekommer nästan endast på mera fruktbärande jord samt aflägset från de större flod-dalarne.
Af löfträd är björken allmännast, men äfven förekommer mycket den så kallade grå-alen, äfvensom aspen i de nedre och sälgen i de öfre delarne af länet.
Rönnen är jemväl i vissa trakter allmän. §.
Enligt 1848 års mantalslängder utgjorde folkmängden vid slutet af år 1847, eller vid utgången af den tidrymd, som denna berättelse skall omfatta, 144,825 personer, eller, med tillägg af befolkningen i Särna socken, hvarest mantalsskrifning, i anseende till medgifven beskattningsfrihet, icke äger rum, beräknad till 940 personer, tillsammans 145,765.
Mantalsskrifne mankön 38,821. » qvinkön 43,423.
^ Mantalsfrie mankön, äldre 4,575. d:o minderåriga 24,189. tjenstgörande soldater 1,105. qvinkön, äldre 8,255. d:o minderåriga 24,457. ^^2 581 144,825 7 Särna sockens ofvannämnda befolkning af alla åldrar, mankön 453. qvinkön 487.
Q.ft -V4U;„. 145,765 Inberäknadt Särna sockens invånare utgjorde länets befolkning vid 1843 års mantalsskrifning 139,440 personer och har under ifrågavarande 5 år sålunda blifvit ökad med 6,325 menniskor.
Fortfarande fredslugn, skyddskoppympningen och uteblifne farsoter, samt allmogens förbättrade ekonomiska ställning, i följd af flere års gynnsamma skördar, torde kunna antagas såsom gemensamt verkande orsaker till denna betydliga tillväxt, hvartill dock fortfarande bidragit den särdeles under sådana förhållanden bland den arbetande klassen rådande sed, att, utan beräkning på nödig bergning, äfven under mindre gynnsamma förhållanden, tidigt ingå äktenskap, om ock för sådant ändamål föräldrar skola till barnens vård sin egendom i förtid anförtro.
Genom sådana mindre väl beräknade förtidiga bosättningar ökas behofven hastigare, än jordbruket och tillgängliga biförtjenster kunna utvidgas.
Den folkmängdens tillväxt, som sålunda uppkommer, kan i följd deraf vid inträffande missväxt, eller menliga konjunkturförhållanden, blifva en börda för fattigvårdssamhällena och dess omtänksammare medlemmar.
Antalet af qvinnor, i synnerhet af äldre qvinnor, visar sig fortfarande betydligt öfvervägande.
Ehuru qvinnorna äfven i barnåren äro flera samt männernes äfventyrligare arbeten, hvaraf en del äfven äro för helsan skadligare, otvifvelaktig! föra mången af dem till en förtidig död, torde dock det anmärkta förhållandet i någon mån kunna härledas från en del arbetares oordentliga lefnadssätt och begifvenhet på starka drycker, hvartill männernes sysselsättning samt flera tillfällen till dåliga sällskaper genom kroglif kunna gifva anledning och hvilket sedan lätt blir en vana, som alltid undergräfver helsan, och icke sällan leder till sådana brott, hvilka skilja dem från samhället.
Begäret efter starka drycker samt förbrukningen deraf kan visst lyckligtvis sägas i allmänhet vara i aftagande, och då den anmärkta skillnaden emellan personernes antal af olika kön inom länet nu är något mindre än den tillförene varit, torde detta förhållande kunna få antagas såsom ett bevis, att ofvan anmärkta mindre ordentliga lefnadssätt bland en del arbetare är minskadt, ehuru ännu visserligen icke alla af ifrågavarande arbetare kunna sägas hafva upphört att begagna sig, på ett för sedligheten menligt sätt, af den ymniga tillgång på bränvin, som tillförseln deraf från andra orter lemnar till mycket lågt pris, och oansedt det beklagligen ännu måste medgifvas icke 8 allenast att bland dem, för hvilka omåttlig bränvins-förtäring blifvit en vana, bibehåller sig oförminskad denna last, hvarförutan få brott och lagöfverträdelser skulle vara till; utan äfven att förbrukningen af kaffe bland en del qvinnor och andra dyrare drycker hos åtskilliga af den arbetande klassen tilltager.
Ett minskadt användande af dessa ^utländska varor vore, åtminstone vid menliga handelskonjunkturer, lika mycket att önska, som en inskränkning i tillförseln och gårdfarihandel med bränvin från andra orter otvifvelaktigt skulle blifva för orten gagnelig.
Då arbete hos andra inom eller utom orten är att räkna såsom en huf vudsaklig binäring för en betydlig del af länets befolkning, borde tillgång på arbetsfolk icke kunna här saknas.
Efter gynnsammare skördar, eller vid eljest god tillgång på lefnadsmedel till lågt pris, inträffar dock någon gång ett sådant förhållande på ett eller annat ställe, der personer understundom finnas, som icke f förr mottaga dylikt arbete, än nöden tvingar dertill, och vanligen bänder det, att, vid rikligare tillgång å födoämnen, en högre dagspenning af arbetaren fordras, än då lian dyrt måste betala sina lifsförnödenheter.
Medelpriset å ett mansdagsverke utgör, enligt bifogadt utdrag af länets markegångs taxor för åren 1843 till och med 1847, likasom tillförene 25 sk.
Maj:ts nådiga pröfning beror ett i underdånighet afgifvet förslag till stadga om ordnandet af allmogens rätt att utvandra till andra orter för att söka arbete, försedde med betyg af församlingarnes pastorer, i stället för pass, och det är otvifvelaktigt, alt mera bestämda föreskrifter i sådant afseende skulle blifva af ett välgörande inflytande på de utvandrandes sedlighet och ordentlighet. §. 3.
I särskilda delar af länet begagnas ännu olika brukningssätt.
I vissa trakter nyttjas åkern ständigt öppen, efter tillgång å gödsel fördelad i tre, fyra till fem års skiften, då ett är träde, ett efter gödsling besådt med råg, korn eller blandsäd, samt ett, två eller tre med bafra, eller svagare blandsäd.
I de flesta socknarne af länets medlersta och sydligare delar om vexlas med säd och gräs, allmännast efter det vexelbruk, sorn från trakten af Falun sprid t sig sedan början af 1750 talet; men äfven med andra växtföljder - 9 följder, hvarunder en mindre del af åkern ännu användes för den efterhand dock mer och mer tilltagande foderväxtodlingen.
Der nämnde vexelbruk är ordnadt, sås vanligen höstråg efter träde och gödsling, hvarefter gräs skördas i två till fem år och sedermera bafra, eller blandsäd två till tre år, så att omloppet, efter jordmånens beskaffenhet, är fulländadt på åtta till tio år.
I allmänhet är jorden med några undantag icke tjenlig för rent korn och det sås egentligen allmänt endast å kalkgruset i Rättviks, Ore, Orsa och Mora socknar samt på Sollerön.
Blandsäd af korn ocb bafra brukas i några af de öfre Dalsocknarne såsom ett bättre vårsäde på gödslad eller starkare jord, der råg och rent korn föga nyttjas.
Korn, hafra, vårråg och gråärter sås blandade i några socknar, såsom andra och tredje sädet, efter gödslingen, eller gräsvallens upplöjning.
Omförmälde gråärter sås äfven oblandade, förnämligast i de socknar der koin mera allmänt odlas.
Hafra är länets huf vudsäde i det hela taget, men är för det mesta grofskalig och mindre vigtig.
Odlingen af potates har med hvarje år i sednare tider tilltagit och betydligt bidragit att minska länets behof af spanmålstillförsel, men under de sisla åren har äfven till denna landsort, ehuru mindre än i andra delar af Riket, sträckt sig den förstörande sjuklighet, som hotar att tillintetgöra denna för hela befolkningen och förnämligast den fattigare delen deraf så vigtiga rotfrukt.
Äfven höst- och vår-hvete börjar att allmännare än tillförene odlas i länet, ehuru jordmån och klimat med några undanlag synas derför mindre gynnsamma.
I den mån klimatet medgifver och behofven för dem, hvilkas lefnadssätt det fordrar, dertill föranleder, odlas flera slag af trädgårdsväxter.
På de ställen, der ädlare fruktträd i de sydligare trakterna blifvit anskaffade, hafva de äfven, åtminstone till någon tid, visat trefnad, men deras varaktighet torde i allmänhet få antagas kortare än i flera andra delar af Riket, och mången gång erfar man, att dessa träd under vintrarne och vårarne taga skada.
Linodlingen torde i det närmaste svara emot allmogens och den öfriga arbetande folkklassens behof, och på tjenlig jordmån odlas äfven något hampa; men behofvet af humla torde icke fyllas af den, som inom länet växer, ehuru sådan från några socknar föres till salu äfven utom orten.
I mån som åkerbruket genom odlingar utvidgas och förbättras ökar sig spanmåls-afkastningen, utan att likväl, åtminstone hvad öfre länsdelarne beträffar, mera än tillförene närma sig till motsvarighet afspanmåls-behofvet, hvilket ökas genom befolkningens tillväxt, så att en tiondedel af den i vanliga år erforderliga spanmål sannolikt måste från andra orter fortfarande hitförskafBerättelse öfver Stora Kopparbergs
Län för åren 1843—1847. 2 10 fas.
Efter svagare skördar eller missväxt är behofvet af spanmål från andra orter fortfarande så stort, att statens undsättning är oundviklig, om icke annorledes genom tillhandahållandet af allmänt nyttiga arbeten, för att genom inkomsten dervid lemna de behöfvande medel att åt sig anskaffa lifvets oumbäi ligaste förnödenheter, då det icke kan få åt den enskilda omtankan och vinningslusten anförtros, att bestämma huruvida den större och fattigare delen af befolkningen skall kunna få tillräckliga lifsförnödenheter mot skälig betalning, eller icke.
Nya mekaniska inrättningar till besparing af arbetskraft vid åkerbruket hafva, med undantag af tröskverk, under dessa år icke blifvit allmännare antagne, och icke heller några förändrade bruknings-metoder, med undantag af foderväxtodlingen på åkern, hvartill allmogen allt mer synes egna håg och uppmärksamhet efter dertill fortfarande lemnad uppmuntran, på sätt här nedan vidare förmäles, genom nedsatta priser å det frö, som dertill erfordras.
Agronomen Direktören A. Johnson har, såsom ofvan är omförmäldt, fortfarande under kortare tider besökt länet samt derunder lemnat allmänheten råd och upplysningar i afseende på jordbrukets utvidgning och förbättring i allmänhet.
Behofvet af en ständigt bär tillgänglig
Agronom har under tiden låtit sig alltmer förmörkas, och sedan det lyckats att för sådant ändamål få en elev anstäld vid Ultuna landtbruks-institut, är'det förhoppning derom, alt, när hans studier hunnit fullbordas, få om några år se denna brist afhjelpt.
Boskapsskötseln åtnjuter ännu i allmänhet icke den uppmärksamhet, hvarförutan jordbrukaren ej kan bereda sig de vigtiga fördelar, hvilka deraf för hans näring kunna vara att upphemta.
Yäl bidrager den ökade foderväxtodlingen till kreaturens bättre underhållande och boskapsafvelns förökande, men dessa fördelars bibehållande är fortfarande beroende på höfångsten från allmogens i skogarne spridda och vanligen aflägsna samt svagt bärande skogar; hvarförutan brist på tjenliga närbelägna och tillräckliga betesmarker är för en utvidgad och förbättrad boskapsskötsel ett hinder, hvars undanrödjande torde böra blifva föremål för den anställande Agronomens första omsorg och tillgöranden inom länet, för hvilket ändamål ofvannämnde aflägsna skogar borde, i mån, som genom den tilltagande foderväxtodlingen höet från desamma kan blifva umbärligt, till betesmarker förvandlas.
Under sommartiden hafva fortfarande tillhandahållits beskällare från Strömsholm till hästafvelns förbättrande, i den mån sådant kan äga rum i en landsort, der brist å tjenliga betesmarker på de flesta ställen är ett hinder för fölens uppfödande, och der äfven den förbättrade tillgången å foder genom 11 odling deraf i omvexling med säd behöfver användas åt de dragare, som i och för orlens näringar måste underhållas med så stark utfodring, som tillgångarne kunna medgifva.
Skogarne i länet äro ännu i de liesta socknarne tillräckliga att fylla alla deraf påräknade behof, ehuru de flerestädes obetänksamt förödas, äfven genom en ofta nog illa beräknad afsättning till några i andra orter belägna större sågverk.
Så länge icke brist på skogs-förnödenheter och enskild äganderätt till skogsmarken tvinga och uppmuntra till ändamålsenlig sparsamhet med skogen, torde bland allmogen några anstalter i sådant afseende icke kunna vara att emotse.
De för storskiftes-förrättningarne under sednare åren beviljade ökade anslag lemna nu tillfälle till desammas skyndsammare behandling, så att förr, än eljest varit att påräkna, skogarnes fördelning till enskild ägo och vård i länets alla socknar kan blifva verkstäld.
Byggnads- och stängselsätt äro i allmänhet ännu oförändrade samt användandet af bräntorf okändt.