Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län villkorligen, eller derest besittnings-rätten före år 1810 tillkommit genom kyrkoherdens städsmål eller antagnings-bref, blifvit förbjudne medelst Kongl. Brefven den 22 April och den 22 Maj 1819, samt att, enligt hvad Kongl. Brefvet af den 4 Maj 1833 stadgar, annex- och mensal-hemman inom Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län, med undantag af enkesäten och de hemman, som kyrkoherde, capellan eller klockare vanligen brukade, borde bortarrenderas på 30 års tid, äfvensom Consistorierna ega, att efter vederbörlig pröfning, stadfästa eller afslå de gjorda arrende-anbuden, —- vördsamt tillstyrka, att ofvanberörde motion, ej mätte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Be sv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, S:o i 24.
N:0 124.
Alik. till Exp.-Ulsk. den 13 Maj, kl. G e. m.
Utlåtande, i anledning af föreslagna förändringar i sältet för marke gängs-taxornas uppgörande och profan/ide.
Hederv. Bonde-Ståndet har till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottets handläggning remitterat en i berörde ämne af Riksdags-fullmägtigen Anders Nilsson från Östergöthlands
Län väckt motion, jemte åtskilliga med anledning deraf framstälda förslag och åfgifna anföranden; varande af motionären med hänsigt till de olägenheter, som räntegifvarne vanligen skola få vidkännas, i följd, af den nu gällande ordningen för markegångssättningen och serdeles af Kongl. Cammar-Collegii rättighet, att ändra och höja de af comiterade för markegångs-sättningen upptagne priser, yrkadt, alt den hitintills medgifna rättighet att öfverklaga de af comiterade inom länen fastställda markegångs-laxor måtte lill all kraft och verkan upphäfvas och samma taxor i oförändradt skick lända tili efterrättelse ; att vid markegångs-taxornas uppgörande icke, såsom nu skedde, endast det löpande årets varuvärden skola bestämma markegångs-prisen, utan att dessa må antagas efter medelberäkning af hvad räntepersedlarne gällt under de 9 sistförflutne åren, jemförde med hvad de gälla det år för hvilket taxan sättes; och att Landshöfdingarne, hvilka såsom ordförande i comiteerne för markegångssättningen vore i tillfälle alt, ehuru ej röstegande, indirect inverka på comiterades beslut, måtte från denna befattning befrias och comiterade likasom annan commuual-nämnd lemnäs öppel att en ordförande bland sig sjelfve utse.
Uti föreslående yrkande och hufvudsakligen hvad angår upphöran - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 124. clet af Kammav-Collegii rätt att ändra markegångs-taxorne, hafva flere Ståndets ledamöter sig förenat; i sammanhang hvarmed föreslagits: af Petter Pehrsson från Jönköpings Län : att, då, vid markegångssättning, votering skall ega runi, sådan måtte ske i samma ordning som vid Riksdagar inom Rikets Ständers Utskott iagttages, eller så alt deputerade af Ridderskapet och Adelli rösta först, och Bonde-Ståndets deputerade sist. af G.
Län, alt då åtskilliga olägenheter vore förenade med liu gällande omröslningssält uti markegångssättningscomiteerne, effei* att Bonde-Ståndets Ledamöter rösta först, Utskottet måtte förslag till ett förändrad t omröstningssätt afgifva; och af Bengt Gudmundsson från Hallands Län: att, med upphäfvande af Kammar-Collegii rätt att ändra markegångs-prisen, ett annat forum måtte bestämmas, hos hvilket ändring kunde sökas uti deputerades för markegångssältningen beslut; varande, enligt Bengt Gudmundssons tanke, pröfnings-comitéerne härtill mest lämplige.
Slutligen har motionären Anders Nilsson till sin motion gjort det tillägg och förtydligande, att afsigten med densamma vore den, att Kammar-Collegii rättighet, alt, utan klagan från räntegifvarnes sida, ändra markegångs-taxan, måtte upphöra; men att räntegifvarne ändock skulle ega, alt, om de dertill funne sig befogade, söka ändring uti den markegångssättning, som af Länens deputerade förrättas.
Sedan Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet för handläggning af ofvanberörde motion och anföranden med Stats-Utskollet sammanträdt, hafva Utskotten ärendet till öfvervägande förehaft; och hvad först beträffar frågorne, dels om upphörande af Kammar-Collegii rätt att ändra markegångstaxorne, dels om bestämmandet af forum för ändringssökande i depulerades för markegångssältningen beslut, så enär Rikets Ständer i anledning af Ståls-Utskottets utlåtanden, N:s lil och 237, för sin del beslutat att, utan rubbning i öfrigt af hvad nu gällande Författningar stadga, i afseende på sättet för sökande och erhållande af ändring uti deputerades beslut, angående markegångsprisens bestämmande, besvär öfver dessa beslut må af Kammar-Collegium och Stats-Contoret gemensamt pröfvas och af - 6 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-UtskotUns Utlåtande, IV:o 125. göras; att förhöjning af en utaf deputerade vidtagen prisbeslämmelse der densamma kan ifrågakomma, grundas på verkställd jemnförelse mellan prisen så väl inom länet som uti nästgränsande
Län, samt alt de förändringar uti den af deputerade upprättade markegångstaxa, hvilka slutligen varda fastställda, skola gälla för så väl kronan som samtliga ränte-tagare och räntegifvare inom samma markegångsdislrict; alltså och då omfönnäldte tvenne frågor redan blifvit af Rikets Ständer behandlade och afgjorde, hemställa Utskotten, att desamma måtte förfalla.
Vidkommande åter förslagen att markegångs-prisen måtte bestämmas efter 10 års medelvärden å ränlepersedlarne, att Landshöfdingarne icke vidare må vara ordförande i comileerne för markegångssättningen, utan valet af ordförande på comiterade sjelfve ankomma, samt all ordningen vid omröstningar inom berörde comileer måtte ändras; så enär Stats-Ulskotlet uti utlåtandet, N:o 287, tillstyrkt förändrad reglering at sättet för indeldta räntors och tiondens utgörande och uppbärande, samt det beslut Rikets Ständer i afseende härpå fatta, mycket inverkar på grundel ne och ordningen för markegångstaxornes upprättande; kunna Utskotten icke anse tjenligt att nu afgifva något vidare yttrande i afseende på raotionärernes ofvanberörde förslag, utan hemställa, att samma förslag för närvarande icke måtte ..till någon Rakets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 13 Maj 1845. 125.
Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Maj, kl. C e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om krono-t ionclens, inom IVesteräs och Örebro Län, lösande med penningar.
Bonde-Ståndet ingifvet samt till Allmänna Be - Stals- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 125. 7 svärs- och Ekonomi-Utskottet remitteradt memoria], har Riksdagsfullmägtigen Eric Ericsson från Westerås Län anfört, alt då det för krono-liondegifvare inom nämnde Län, hvilka utgöra sin tionde till ecclesiastike- och andre statens tjenstemän, vore i hög grad tryckande, att indelningshafvarne egde rättighet att fordra krono-lionde in natura med 6 mils forsling och i följd häraf vore i tillfälle att å tionde-spanmålen bestämma ett alltför högt lösningspris, motionären ansåge sig böra föreslå att krono-tionde inom Westerås
Län måtte hädanefter af vederbörande indelningshafvare emoltagas i penningar efter Länets markegångspris med 16 sk.
B;co förhöjning på hvarje tunna såsom forsellön.
Denna motion, hvaruti Riksdags-fullmägtigen A. Andersson från Örebro Län instämt under anhållan att den deri yrkade förmon för krono-tioiulegifvare jemväl måtte lillgodokomma de skattdragande inom sistnämnde
Län, hvilka utgöra tionden lill Nerikes och Wermlands Regementen, har Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet ansett sig böra gemensamt med Slats-Ulskottet handlägga; och sedan Utskotten, af sådan orsak, sammanträdt, få de nu lill motionens besvarande vördsamt tillkännagifva alt Slals-Utskottet i sitt utlåtande, N:o 287, i anledning af väckta motioner, föreslagit, att alla de indeldte räntorne måtte ingå till kronan, emot anvisande åt vederbörande Verk, Inrättningar samt embets- och tjenstemän af motsvarande contante anslag.
Stats- samt Ailm.
Best»»- och Ekon.-UUkotitns Utlåtande, N:o ISS. jn 126.
Ank. till Exp.-Utsk. deD 13 Maj, kl. 6 e. ni.
Utlåtande, angående väckt fråga om förstärkning af T ullbe vakning s-per sonalen samt om ökade och till en del efter förändrad grund beräknade aflöning sfär möner för Tull-staten.
Till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens gemensamma behandling, hav Högloft.
Ridderskapet och Adeln öfverlemna! en af Herr Rosenbladj Bernhard^ väckt motion, deruti anföres, alt, ehvad man beslutade om systemet för tull-lagstiftningen, stöde den grundsats fast, att gällande lagar borde efterlefvas och den redlige köpmannen skyddas emot intrång af lagbrytaren.
Sålunda hade, sedan kuslbevaknings-corpsen i Skåne inrättats, inkomsterne vid tullkamrarne i denna provins blifvit fördubblade och lurendregeriet från Seland i betydlig mon aftagit, hvaremot insmugling af bränvin från Jutland åt Götheborgska kusten väsendtligen ökats, hvilket förhållande påkallade utsträckning i användandet af nämnde corps.
För några år tillbaka infördes i Finland ett nytt tullbevaknings-system, som baft den påföljd alt tullinkomsterna fördubblats och äfven för Sverige medfört en ökad afsättning å vissa endast härifrån till införsel Jofgifna varor.
I Norrige, der man antagit den grundsats att väl aflöna tullpersonalen och att till betydlig del ställa aflöningen på procent af tullinkomsten, tjenade en tjensteman i 2:a classen ofta för 5,333| ibdr Banco, och, äfven med afdrag för spanmåls- och export-tull, vore Norriges tullinkomst relatift vida större än hos oss.
Med anledning häraf och då genom upphörandet af stadgandet att vissa varor, som utöfver ett bestämdt belopp fördes landvågen från en till annan Slats- samt Allm. Barv.- och Ekon.-Utsholtens Utlåtande, N:o 126. 9 annan inrikes ort, borde åtföljas af förpassning, motionären ansåge en vådlig lättnad vara lemnad smugglaren, som, derest lian lyckats inpraclisera gods inom visst afstånd från kusten, tryggt kunde trotsa hvarje åtal, har motionären föreslagit: l:o, alt Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet an* hålla, att Kongl. Maj:t täcktes bestämma Tull-statens löner i mera öfverensstämmelse med hvad vigten, ansvaret och mödan af dess kall fordrade och på sådant sätt, att en del af denna aflöning utginge i procent af behållen tullinkomst, olika vid serskilda stationer, äfvensom, att Kongl. Maj:t måtte, till vinnande af ökad säkerhet för den laglydige köpmannen och för inhemska industrien, dels i skärgårdarne och på kusterne låta införa en ändamålsenlig sjöbevakning, dels på närmaste landstrand låta anställa en landkustbevakning, der sådan icke redan funnes; och 2:o, alt förslagsanslaget för Tull-verkets omkostnads-stat måtte med en lämplig summa tillökas och beräkningen af brutto-inkomsten å tullintraderna med samma belopp förhöjas.
Denna motion hafva Utskotten lill öfvervägande förehaft; och hvad först angår frågan om förbättring i tull-tjenstemännens aflöningsförmoner samt att dessa måtte till en del bestämmas i viss procent af tullinkomsten, så få Utskotten upplysa, att Pvikets sednast församlade Ständer, med hänsigt till de olägenheter, sorn visat sig åtfölja de till tullverkets tjenstemän och betjente, af trafikerande utgående sportelafgifter, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att de dittills påbjudna sådane afgifter måtte upphöra och tullverkets personal i stället tilldelas bestämda löner af tullmedlen, lill belopp, som för hvarje befattning kunde anses motsvara behofvet; och att Kongl. Maj;l derefter, enligt Nådig Kungörelse af den 3 December 1842, fastställt en på sporlel-systemets upphörande grundad reglering af tullverkets aflöningsstat, i följd hvaraf de uii förut gällande sportel-taxa för egentiiga tjensteåligganden beräknade afgifter kornme att försvinna.
Efter hvad sålunda förekommit, och då det af motionären föreslagna förändrade aflöningssätt för tullljenstemännen till äfventyrs skulle medföra enahanda olägenhet, som i väsendtlig mon föranledt det förra aflö - Bih. till R.
Fröt. 1845. 4 Sami. 2 Afd. 25 Haft. 2 10 Stats- samt Allm, Bcsv- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 126. ningssättets förändrande, nemligen att, då inkomsten icke kan på förhand bestämdt beräknas, aflöningen icke alltid kan afmätas efter behofvet, finna Utskotten, som i allt fall anse det vara olämpligt att Rikets Ständer, sedan, i öfverensstämmelse med den af dem uttryckta åsigt, en förnyad reglering af tullstalstjenstemännens aflöningsförmoner så nyligen vidtagits, häruti föreslå förändring innan angelägenheten af en sådan förändring blifvit tillräckligen ådagalagd, sig böra tillstyrka, alt förevarande fråga måtte förfalla.
Beträffande dernäst motionärens framställning om kuslbevakningspersonalens tillökande; så enär det till Kongl. Maj:ts disposition ställda anslag af tullmedlen, hvilket vid nu pågående Riksdag blifvit förhöjdt från 562,000 R:dr till 800,000
Maj:t följagtligen har sig öppet lemnadt att af tullmedlen disponera hvad som erfordras för tullbevakningens vidmagthållande, jemte andra tullverkets behof; alltså och emedan Rikets Ständer, enligt Bevillnings-Utskottets tillstyrkan i betänkandet, N;o 12, redan beslutit att uttrycka underdånig önskan om förstärkande i allmänhet af tullcontrollerna och bevakningen, derest Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, finnér sådant af behofvet påkalladt; ty få Utskotten hemställa, att motionen i denna del icke mätte till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
1 afseende slutligen å motionärens förslag, att anslaget för Tullverkets omkostnads-slat måtte förhöjas, så och då denna fråga, genom Rikets
Ständers beslut om ett tillökadt förslagsanslag för tullverkets utgifter, redan blifvit afgjord, tillstyrka Utskotten, att frågan måtte förfalla.
Stais- samt Allm, Besv>- och Ekon.-Vtshottcns Betänkande, N:o 127. 1[
Ank. till Exp.-Utsk. elen 13 Maj, kl 6 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion dels om ändring uti Joreskrifterne, angående de tull-afgifter, sorn inflyta i följd af anmärkningar vid godsegares tull-angif/ungar, samt dels om anställande af en Statens Ombudsman vid packhusen i stapelstäderne.
Uli en inom Hederv.
Bonde-Slåndet väckt motion har Riksdags-fullmägtigen Fredric von Zweigbergk andragit, att, ehuru det i 34 § af Seglations-ordningen den 28 November 1835, befintliga stadgande, ätt ”den, 'genom Ilvars åtgärd, felaglig angifning blifvit upptäckt och rättelse vun”nits, åtnjute tio procent af den enkla och hälften af den dubbla tull, ”sorn sålunda inflyter utöfver hvad eljest hade egt rum”, väl blifvit uteslutet ur den förnyade Seglations-ordningen af den 15 Maj 1843, detsamma likväl, till följd af serskildt
Nådigt beslut under samma dag, förklarats böra vara tills vidare gällande; och har motionären, som anser detta stadgande leda till obehörig minskning af kronans inkomster, yrkat, att det mätte antingen upphäfvas, eller ock att, i fall det komme att fortfarande gälla, följande tillägg dertill mätte göras: ”hvilka tillika med öfriga tull”af gifter, af godsegarne skola betalas”.
Härlörutan har motionären föreslagit, att för statens räkning en ombudsman eller controllör borde anställas, om icke i hvarje stapelstad, åtminstone i Stockholm, hvilken tjensteman det skulle åligga tillse, att alla varor, som icke tillhöra fabriks-societelernes yrken, blifva rigtigt vägda och tull-behandlade; och vore sådant, efter motionärens förmenande, desto nödvändigare, som den ende nuvarande controllören vid Stockholms packhus omöjligen kunde medhinna att utöfva nödig conlroll vid varu-vägningen.
Denna motion, som af Bonde-Ståndet först remitterats till Bevilinings-Utskottet men, enär samma Utskott ansett sig icke kunna dermed taga befattning, sedermera blifvit öfverlemnad lill Allmänna Besvärs- och 12 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.'Utskottens Betänkande, N-o 127.
Ekonomi-Utskottet, har hos sistnämnde Utskott, i sammanträde med StatsUtskottet, till handläggning förekommit; och få Utskotten sitt utlåtande i ämnet nu vördsamligen afgifva.
Hvad först beträffar frågan om upphäfvande eller förändring af ofvanberörde, i 1835 års Seglationsordning intagne och genom General-tull-styrelsens circulaire af den 8 Juli 1843 till fortfarande eften al telse meddelade stadgande om gäldandet, af vissa procent å de medel, sorn inflyta i följd af anmärkningar vid godsegares tullangifningar, så få Utskotten upplysa: att, sedan Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag, uti underdånig skrifvelse den 5 Juni 1841 (N:o 371), fästat Kongl. MajUs Nådiga uppmärksamhet derå, att packhus-inspectionen i Stockholm i dylika procent åtnjutit högst betydliga inkomster, hvilka hade varit i ständigt tilltagande, samt anhållit att Kongl. Majit läcktes låta öfverse och granska Seglations-ordningen den 28 November 1835 och deruti låta införa de förändringar, sorn, till före kommande af missbruk och lill befrämjande af nödiga controller öfver tullinkomsternas utgörande, vore af nöden, Kongl.
Maj t häröfver infordrat General-Tull-styrelsens utlåtande, sorn blifvit afgifvet den 29 September samma år, och derefter under den 25 Januari 1842 i Nåder anbefallt Dess och Rikets Commerce-Collegium samt General-Tull-styrelsen att inkomma med gemensamt underdånigt utlåtande och förslag till förändrad Seglationsordning, jemte vissa andra Tull-författningar.
Ett sådant förslag har äfven blifvit ingifvet lill Kongl. Majit den 8 Augusti närande år, och ny Seglationsordning i Nåder utfärdad den 15 Maj 1843, hvaruti, på sätt motionären anfört, det ifrågavarande stadgandet icke blifvit upplaget.
Seglations-ordningen af den 28 November 1835 innehåller i 32 §, alt, när gods stiger till högre antal, mått, mål, vigt eller värde, än hvartill det uti angifnings-inlagan blifvit uppfördt, må för 10 procent och derunder af öfverskoltet, någon förhöjning i tull ej beräknas och all för hvad deröfver är, tull-afgifterne skola till dubbelt belopp utgå; samt i 33 §, att, då någon angifver en vara med lägre tull i stället för den verkliga, som är högre lull underkastad, afgifterna skola å den sednare varan erläggas till Stats- samt Allm. best:.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 127.
Af dessa äfvensom af förberörde stadgande uti 34 § af 1835 års Seglationsordning hafva således uppkommit inkomster för packhus-inspectionerne under 2:ne serskilda titlar, nemligen:
Packhus-procent och B osiana re-an dela r, de förra utgörande 10 procent af infiutne enkla umgälder för varu-öfverskolt och de sednare 50 procent af infiutne dubbla umgälder för varu-öfverskott.
Af dessa bar Packhus-procenten icke tillvuxil i högre grad än som motsvarat tillökningen i tull-uppbörden, men deremot
Beslagare-andelarne år från år betydligen ökats ända till år 1842, då, vid regleringen af den från nämnde års början gällande nya Tull-taxan, de förändringar deri skedde, att dels tullberäkningen för alla tullbara väfnader skall bestämmas efter vigt, hvarigenom traficanten föranledes att begagna tillåtelsen att låta quantitets-uppgiften bero på undersökning i packhuset; dels, enligt 7 § af Tulltaxe-underrättelserne, rörande controll å tull-angifningarne af varor, som förtullas efter värde, förhöjningen i värde-uppgifterne icke vidare blifver af packhus-föreståndarnes pröfning beroende, hvaraf uppstått den nödvändiga följd, att de Tull-tjenstemännens extra inkomster, som utgått under benämning af beslagare-andelar, alldeles försvunnit.
— För att närmare ådagalägga detta förhållande, få Utskotten upplysa att packhus-procenten i Slockholm vanligen under de sednare åren utgjort omkring 4,500 R:dr årligen, då deremot beslagare-andelarne uppgått för samma tid årligen från 0,000 ända till 8,000 Rdr.
Detta upphörde med 1841, hvarefter de till packhus-föreståndarne utbetalde medel för af dem gjorda anmärkningar vid godsegares angifningar utgjort, för år 1842 4,813: 8. 6. — 1843 ...... 5,767: — 6. samt — 1844 4,361: 7. — Häraf synes, alt den ifrågavarande af motionären öfverklagade extra aflönings-utgiften till större delen redan försvunnit, och således det genom Rikets Ständers framställning vid sista Riksdagen i detta afseende åsyftade ändamål hufvudsakligen redan vunnits.
I afseende på frågan om bibehållandet af packhus-procenten, hafva liih.till R.
Prot. 1845. 4 Sami. 2 Afä. 25 Haft. 3 14 Stats- samt Allm.
Desv,- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 127. vederbörande embetsverk ansett densamma möjligen kunna, vid i öfrigt förändrade förhållanden, på ett fördelagtigare sätt regleras, men att, för närvarande, merberörde stadgande, hvarigenom denna extra inkomst tills vidare bar blifvit åt Tulltjenstmännen bibehållen, såsom bjgdt på en, under hänsigt till betryggande af statens rätt, administrativt vigtig princip, ickeborde upphäfvas.
Embetsverken hafva likväl äfven tillstyrkt, alt detsamma ej måtte uti Seglations-Ordningen upptagas, dels derföre, att ifrågavarande extra aflönings reglerande ej utgjorde något egentligt föremål för Seglations-Ordningen, samt dels på det att nämnde Författning ej måtte komma att lägga binder i vägen för en sådan reglering, dä den på ett lämpligare sätt framdeles torde kunna beredas.
Maj:t har ock, vid utfärdandet af den nya Seglations-Ordningen, enligt hvad här ofvan finnes anförd t, fästat Nådigt afseende å dessa af embets-verken framställda åsigter ,.
Utskotten anse sig, vid sådant förhållande, icke kunna tillstyrka, bifall till motionärens framställning i denna punkt.
Vidkommande derefter motionärens förslag, alt en ombudsman eller controllör, utöfver det nu fastställde antalet af Tulltjensteman, vid packhusen, måtte anställas; så och då Utskotten förskaffat sig kännedom derom, alt sådant ej är af behofvet för närvarande påkallad!, iå Utskotten vördsamt tillstyrka, att jemväl denna del af motionen må lemnäs utan afseende.
Slockholm deli 13 Maj 1845. STOCKHOLM, elmén & granbergs tryckeri,' 1845.
Besv. och Elon.
Arik. till Ex/j.
Utsi. den 13 Maj, 11. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner om åtgärders vidtagande till lindring i Båtsmansroteringens utgörande å landet.
Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har uti ingifna och till Utskottens gemensamma behandling öfverlemnade memorialer i berörde hänseende blifvit föreslaget: af Riksdags-fullmägtigen Matts Pehrsson från Stockholms Län, med hvilken J. A. Zetterberg, Johan Olsson och Olof Jansson från samma Län sig förenat, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att Båtsmanshållet öfver allt, der sådant må finnas lämpligt och med behofvet förenligt, varder stäldt på vacance-fot, emot det att rotarne erlägga samma contanta afgift i ett för allt, som för städerne funnes stadgad; men att, derest en sådan framställning icke skulle af Rikets Ständer beslutas, De åtminstone måtte göra underdånig anhållan om i:a och 2:a Roslags-Compagniernes försättande på vacance-fot, helst dessa oftare än de öfrige Båtsmans-Compagnierne till tjenstgöring uppbådades, och roterings-besväret för dem sålunda vore i högre grad tryckande; af Riksdags-fullmägtigen Lars Larsson från Gefleborgs Län: att Kongl. Maj:ts Nådiga förordning af den 21 Maj 1830, hvarigenom rust- och rotehållare vid] båtsmanshållet blifvit förpligtade att erlägga vacanGe-afgift för båtsmän, som under krig afginge, hvilken afgift efter nuvarande markegång utgjorde omkring 30 R:dr Banco årligen, måtte upphäfvas, samt rust- och rotehållarne varda bibehållne vid de rättigheter, som genom Kongl. Kungörelsen den 27 October 1812 blifvit dem tillförsäkrade; och af Riksdags-fullmägtige Ola Jeppsson, G. B.
Appeh/vist och Lars Pettersson, alla från Blekinge Län, att då, med stöd af äldre författningar, Båtsmans-vacanceafgiften inom samma
Lön utgått med 24 daler silfvermynt, beräknade, enligt Kongl. Brefvet den 2 November 1780, till 8 R:dr årligen, efter hvilken grund äfven öfverskottsräntorne liqviderats, samt Kongl. Brefvet den 14 Juli 1835 stadgade, att dessa räntor först från och med år 1844 skulle erläggas efter markegångs-förvandling, men Bih. till It.
4 Sami , 2 A/d., 26 Haft. 1 2 Stats- samt Alim.
Etl., N:o 128.