Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning deremot af Herr Falkmans erinran, att, då Utskottet, i Betänkandet N:o 5y, pag. 4, beräknat Tidningsslämplings- Skatterätts- och Observations - Medlen till 24,000 Rdr, det undfallit Utskottets , uppmärksamhet, att, af dessa medel, 18,000 B.dr redan vore serskildt ealculerade bland Riksgälds-Contoirets inkomster, får Utskottet upplysa, att denna uppgift så vida öfverensstämmer med ver kbga förhållandet, att Ilögloflige Stats-Utskotlet, i dess Memorial N:o 335, vid beräknande af tillgångarne till Statsbnsten. s fyllande, väl å ena sidan, utom Be* villningen, äfven upptagit förstnämnde medel, men också, å den andra, aldragit 18,000 Rdr, såsom serskildt disponerade, bvai igenom således en motsvar ande br ist, eller felaktighet, måste finnas i Bevillnings Utskottets häröfver uppgjorda calculer; men då erfarenheten sedan i8a3 visat, att Bevillningen, år från år, gifvit ett progressivt öfverskott af omkring 20,000 Rdr, och då ett 6 Bevilln.-Utslits TJtlcitande, N:o 66. ■ungefärligen lika förhållande hädanefter torde vara att påräkna, enär de nu gjorda beräkningar grunda sig på förhållandena, i enlighet med 1828 års uppbörd, förmodar XJtskottet, att redan år 182g, eller åtminstone år i83q, en sådan brist torde finnas fulleligen betäckt, samt hyser således den öfvertygelse, att någon egentlig förändring i resultatet, genom ifrågavarande omständighet, icke är att befara.
I afseende på Utskottets vilkor liga förslag om en fylInadsafgiftA lill betäckande af den i och för ersättning af Salpetergärden erforderliga högre Bevillning af 124,000 Rdr, liar väl Utskottet fått emottaga åtskilliga anmärkningar; men då Utskottet ännu icke blifvit satt i tillfälle att fullständigt utröna, huruvida, på sätt Utskottet, i Betänkandet. 3NT:o 87, ifrågaställt, af Tull - Bevillningen och Brännvins.afgifterna må kunna beredas en större tillgång, än den, hvaf till dessa titlar blifvit af Rikets Högloflige Ständer beräknade, samt ofvannämnda bristsumma deraf betäckas; torde Utskottet, så snart de ännu hvilade frågorna om åtskilliga Tulibe-, stämmelser blifvit inom Högloflige förstärkta Stats-Utskoltet afgjorda, få i ett sammanhang å nyo sig utlåta om fyllnads-afgiften samt alla dermed gemenskap egande ämnen ecb anmärkningar.
B ev ill n.-Vt. slits VHatande, N:o 66.
7 Då Utskottet härefter öfvergår till de mera partiela anmärkningarne, liar Utskottet ansett lämpligast, att, liksom i Betänkandet N:o 5y, hänvisa till pag. — i i8a3 års Bevillniogs-Förordning, men tillika åberopa ifrågavarande §. §. af nya Förslaget.
Pag. 6 (<$‘. 2.)
Sedan så väl inom Högvördige Preste-Ståndet, som Välloflige Borgare-Ståndet, blifvit yrkadt, alt, i stället för den fördelning af Bevillning å Löner, som Utskottet föreslagit, en annan måtte framställas, i öfverensstämmelse roed Herr Prosten Astrands i förra Betänkandet omrörde Förslag, så har Utskottet å nyo tagit detta ämne i noggrann! öfvervägande.
Utskottet redan godkänt rigtigheten af de principer, hvarpå nämnde förslag var byggdt, har Utskottet insett, att beräkningen af Procent i brutna tal, ända till fjerdedelar, skulle medföra vid debitering mycket besvär, samt vid redovisning och conlroll mycken vidlyftighet och svårighet, hvarföre Utskottet trott, att en något förändrad, enklare fördelning, med bibehållande af samma liuf■vudgrunder, skulle vara mera lämplig.
Med ledning af de, efter Bevillningssammandragen gifna förhållanden, af så väl Beviilningens belopp, som antalet af betalande Embets- och Tjenstemän, har man, nied ail möjlig noggrannhet, sökt beräkna, 8 Bevilln.-Utsk:s Utlåtande, N:o 66. huruvida afgifterna af löner, efter nedannämnde fördelning, skulle gifva den deiaf påraknade inkomst; och då resultatet blifvit, alt densamma äfven, efter dessa nya grunder, skulle fullt uppgå till samma belopp, som efter de närvarande deraf inflyter; så bär Utskottet icke ansett längre böta tord i öjas med antagandet af en billig jemkning i detta afseende, hvilken undanrödjer de missförhållanden, som uti Betänkandet N:o 5^, pag. 14, äro anförda, samt får således, med ändring af sin förra hemställan i ämnet, härmed vördsam! föreslå, det Beyillningen af Löner måtte u‘gå på följande sätt, nemligen: af alla löner, från och med 200 Rdr till och med 3oo Rdr en afgift af 2 Rdr 4oo • • • . 3 — 5oo • • • . 5 — 6oo • • 7 — 700 • • • .10 800 • • • . 13 — 9°° • • • • 17 — 1000 .21—- 1100 ... . 26 — 1200 • t • . 32 samt af alla löner derutöfver, såsom hittills, tre för hundrade; kommande, om denna hemställan af Rikets IlöglofiigeSländer gillas, stad - B evilla.-U t sk: s Utlåtande, N:o 66. g gandet härom i Bevillnings-Förordningen att, i enlighet härmed, förändras.
Pag. 8 to.') Plös Plog!.
Ridderskapet och Adelö har Utskottets förslag, att för Ångfartyg skulle utgöras en Bevillning af 6 för ioo:de, inberäknad I^ästetals afgilten, och hvad för näringsrörelsen serskildt skulle erläggas, blifvit klandradt, på den grund, att denna industri-gren, såsom ännu icke nog för sig kommen, icke borde med afgifter betungas; och inom Borgare-Ståndet har blifvit yrkadt, att för sjelfva fartygen blott borde erläggas Lästetals-afgift, samt för restaurationen antingen utgöras 5 procent af behållningen, eller den, som håller densamma, aldeles befrias från bevillning, då en dryg afgift till fartygets egare ofta snarare medförde förlust, än vinst.
Utskottet, som icke kan medgifva, att förhållandet med Ångfartyg är enahanda, som med vanliga fartyg, helst de förra merendels gifva en ganska betydlig behållen inkomst, får dock, i betraktande deraf, dels att restaurationen ofta icke besörjes af fartygsegarne, och dels att Ångfartyg finnas, hvarest icke någon dylik anstalt är inrättad, härmed hemställa den förändring, i sitt förra förslag, att för Ångfartyg må erläggas bevillning efter 5 för ioo:det af behållna inkomsten, 3q Bevilln.-'Utsk:s Utlåtande, N:o 66. inberäknad Lästetals-afgiflen, men för restaurationen, eiler näringen, utgöres skatt efter de härvid i allmänhet gällande grunder.
Pag. g och to (\$\ 12.")
Uppå de grunder, som anföras i Betänkandet N:o 57, anser sig
Utskottet icke kunna tillstyrka den inom Välloflige Borgare-Ståndet yrkade förändring i förslaget, att Mäklare och Skeppsclarerare mätte uppföras i första Classen vid den här förekommande classification.
Hos Högloflige Ridderskapet och Adeln har Herr Cederschjöld anmärkt, att, då Utskottet, p. ig, tillstyrkt, det en viss minimiafgift skulle vara bestämd för egare af Skeppsvarf och Fabrikörer, det vore orimligt, om detta skulle tillämpas, såsom hittills skall skett, att, när många delegare vore i en Fabrik, aila dessa, sorn stundom, utom sin fria vilja, genom arf, eller dylikt, blifvit delegare, skulle skatta såsom Fabrikörer.
Då, i fråga om Skeppsredare, finnes i Förslaget, p. 10, infördt ett stadgande, att en flufvudeller Correspondent-Redare skall för Bevillningen debiteras; men deremot för Fabrikers beskattning gäller den allmänna föreskrift, att de skola beläggas med afgift efter 5 för ioordet af behållna inkomsten, och miiiimi-afgiflen nu, likasom tillförene utan olägenhet skett, endast blifvit bestämd såsom ett correctiv härvid, Revilln.-U tslc.s Utlåtande, N:o 66.
11 anser sig Utskottet häruti icke höra tillstyrka någon förändring.
Sedan i Borgare-Ståndet anfördt blifvit, dels att det bär föreslagna stadgandet, att Fartyg borde, såsom Skeppsdocument, medföra styrkt utdrag af föregående årets Debetsedel, syntes mindre fattligt, öfverflödigt och föga verkställbar!, då, efter en föregående §, Lästetalsafgiften icke erlägges serskildt, utan ingår i utskylden af behållna inkomsten, och dels att Stapelstädernes Fartyg skulle från stadgandet om denna controll undantagas, och densamma endast tillämpas på Uppstädernes, har Utskottet trott sig finna, att förstnämnde påbud skulle i verkställigheten mota åtskilliga svårigheter, samt att till beredande deraf, att TaxeringsComileerne, i och för beskattningens behöriga åläggande, må komma till kännedom om fartygens Egare och Lästetal, ett stadgande om ett alfvarsamt ansvar för underlåten uppgift härutinnan skulle vara mera lämpligt; j följd hvaraf Utlskottet härmed hemställer, att vid 86 §. måtte intagas ett serskildt moment± af följande lydelse: ”Egare af fartyg i Staden eller på Landet, hvilken icke kan i bevis leda, att han, för hvarje år, hos vederbörande Comité’ uppgifvit sig till Bevillnings • erläggande för egund® 12 B ev ilin. - UtsÅU XJtidt an de, I^Tro 66. fartyg, eller andel deruti, nied uppgift å Lästetal; bote, för slik försummelse, tredubbla beloppet af den derigenom försnillade B en lil ningen, och tillfälle ena hälften af böterna angifvarén, samt den andra Larsa! ni in gensfattige; hvarförutan Bevillningsajgiften skall i behörig ordning erläggas.
Om delta stadgande skall erinran införas i Konungens Befallningshafvandes Allmänna Kungörelse, angående Mantals- och Skattskrifningen.
Utskottet får derjemte hemställa, alt vid 12 må intagas en hänvisning till ofvannämnda 86 §.
Pag. i3 i/;f Emot de här föreslagna tillägg, att Handlande eller Handtverkare, hvilken i och för rörelsen begagnar Handelsbetjent, Gesäll, Lärling eller Arbetare, icke skulle få tillgodonjuta nedsättning under minimi-afgift, äfvensom att borgen skulle ställas för utskylderne, då deri, som blifvit taxerad under minimiafgiften, vill hos sig mantals- och skattskrifva Handelsbetjent, Gesäll eller Lärling, bar hos Välloflige Borgare-Ståndet blifvit anfördt, att dessa stadganden icke vore med rättvisa och billighet förenlige, då Handlande och Handtverkare, äf - Bevill"n.-TJtsTcts Utlåtande, N:o 66. i3 ven med en Handelsbetjent, eller en Gesäll, sjelf fattig och sjuklig, kan vara i den belägenhet, att han icke bör till minimiafgiften uppföras, och att skyldigheten till förenämnde borgens ställande ingalunda vore enlig med den princip, att en handlerings utvidgande bör snarare uppmuntras, än genom ålagde band qväfväs Utskottet, sorn tror, att elt eller annat möjligt undantag icke bör förändra ett annars lämpligt stadgande, samt att hvarje Handlande eller Handtverkare, Som i och för rörelsen behöfver Handelsbetjent, Gesäll, Lärling eller Arbetare, bör vidkännas och kunna utgöra, åtminstone den ringaste minimi-afgiften, anser derföre, att hvad härom i §:s i:sia afdelning är stadgadt bör bibehållas; men att Enka, som fortsätter rörelsen efter Handlande eller Handtverkare, hvilken varit taxerad under minimi afgiften, bör få i och för rörelsen begagna biträde af ert Handelsbetjent, Gesäll, Lärling eller Arbetare, Och ändå, efter Taxeringsmännens godtfinnande, kunna påföras Bevillning, under minimiafgiften; i grund hvaraf Utskottet hemställer, att näst efter orden ”icke ega rum,” må tillsättas: dock undantages härifrån En - i4 Bevilln.-Ucs-Å:s TJtlåtande, N:o 6ö. lea efter Handlande eller, Handtv erkare, sorn 'varit taxerad wider minimiafgift> hvilken Enka må, i och för rörelsen, begagna en Handelsbetjent, Gesäll, Lärling eller Arbetare, och likväl, efter T axeringsmännens pröfning, påföras Bevillning under minimiafgiften ; äfvenså anser Utskottet, och föreslår härmed, att hela Stadgandet om horgens ställande, på de hos Välloflige Borgare-Ståndet anförde, ofvan intagne skäl, må ur Författningen utgå.
Pag. 16 rf).
Då det varit Utskottets mening, alt för Billander på inrättade Sällskap, hvilka Billarder icke kunna anses jemförlige med enskilde personers, en serskild afgift borde ega rum, ehvad der erlägges partipenningar, eller icke, kan Utskotlet således icke biträda det hos Borgare-Slåndet framställda yrkande, det uttryckas borde, att sådana Sällskaps-BiJlafder, der partipenningar icke erläggas, skulle vara från afgift frie. Pag. 20.
Herr il lunek af Rosenschöld har hos llöglollige Ridderskapet och Adeln yr - Bévillft.-Utsltls Utlåtande, N:o G6. i5 hat, att utländska Handels-Expediter, hvilka ofta här i Landet skola drifva en icke obetydlig handel, borde derföre erlägga någon serskild bevillning; men då en sådan handel merendels är otillåten , anser Utskottet, att densamma icke bör genom beskattning erhålla ett slags laglighet, samt att det för öfrigt icke tillkommer Bevillnings-Utskottet att föreslå utvägar lill förekommande af en så beskaffad handels-rörelse.
Och har af Utskottet, genom det här förekommande, nu något förändrade, stadgande, att ”Judar och Utilindning ar” som med tillstånd kringresa i Landet och afyttra Kippel- eller drifva Diversehandel, skola erlägga 5o Rdr, samt att dessa personer, då de i Rikets Städer äro bosatts, skola för sin rörelse taxeras lika med andra Handlande, allt lämpligt afseende blifvit fästadt å dessa förhållanden.
Krögare _, K röger shor, m. fl. Härvid är hos Välloflige Borgare-Slåndel anmärkt: j:o att minimiafgiften, utan skäl, blifvit furhöjd, från 6 Rdr 32 sk. till io Rdr, hvilket i synnerhet vore olämpligt, då Krögerirörelsen ofta diifves af fattiga Enkor med flere barn, och då derföre dessutom skall erläggas minuteringsafgift, m. m , samt att minsta felsteg bereder Näringens förlust; 2:0 nit snarare en ytterligare, högre Glass borde 16 Bevilln.-U tshs Utlåtande, N:o 66. tillsältas, än den minsta förhöjas; och 3:o, att stadgandet i 1823 års Författning, att detta hade tillämpning på de Spisqvartersidkare och Tracteurer, hvilka ej äro Borgare, borde bibehållas, helst de, i annat fall, skola komma att erlägga både den här stadgade afgiften, och tillika Bevillning, med 5 procent af inkomsten.
Enär, i Utskottets tanka, Krögerier IC' ke äro bland de Näringar, som böra uppmuntras, det lönande i krögerirörelsen alltid bör tagas i betraktande, samt erfarenheten visat * alt, af det stora antalet Krogar, Spisqvarter och Värdshus i Hufvudsladen, få blifvit ålagde högre afgift, än den lägsta, eller 6 Rdr sk., ehuru många onekligen gifva ganska goda inkomster, samt dels stadgandet om Taxeringsmännens skyldighet, att serskildt, efter 5 procent af inkomsten, taxera dem, som hafva en förtaonligare rörelse, torde vara ganska lämpligt, och dels i Brännvins Författningen stadgas, att Krögare, som tillika äro Borgare, utan att drifva någon annan rörelse, äro fritagne från den der påbjudna minuteringsafgift; så anser Utskottet skäl icke förefinnas till förändring af Utskottets, i dessa delar framställda förslag, om hvars antagande
Utskottet i stället härmed gör förnyad hemställan.
Pag. 21. ti rint In.- TJliiiS TJtlati tidé , Nid 66. if Pais. 9.1.
MlnrrpJskor.
O “ Utskottet finner icke eller någon anled» hing att, på satt i Borgare Ståndet blifvit ifrågasatt, borttaga de har tillsatte tvänne högre Classer, helst det alltid står Taxerings* män öppet att, efter ed och öfvertygelse , hänföra dem till de qvarvarande lägre classerna.
Mätare , Packare, m. fl. Likaså anset Utskottet, oansedt hvad i BorgareStåndet, ' om dessa personers ringa förtjenst o s. v., blifvit än förd t, att* då en dass med endast 2 Bdrs afgift finnes, någon ändring i fråga om deras beskattning desto* O C» D mindre är behöflig, som icke sällan de fall torde inträffa, då den högre afgiften af /j.
Bdr med skäl kan påföras.
Paff. 93.
Med biträdande af den äfvenledes hos Välloflige Borgare-Ståndet gjorda framställning, att
Trädgårdsmästare finna sig i en mindre lycklig belägenhet, genom den förminskning i deras rörelse, hvilken de lida genom en fri försäljning af sådana Producter, som af dem af* O ... yttras, får Utskottet så vida förändra hvad som förut om deras beskattning blifvit hem ställdt, Bih. till It.-St. Prat. i ,S?8-1 Rio , 5 Sami. i djd. 3 Band. 6:te Häjc. 2 i8 Bevilln.-TJtsh:s Utlåtande, Nio 66. att Utskottet föreslär: det för deni mätte i stället bestämmas 5 Classer, af hvilka den lägsta är lika med den för Arbetskarlar, på följande sätt, nemligen: i:sta Classen 15 Rd. 2:dra dito 10 — 3:dje dito 5 — 4:de dito 3 — och 5:te dito 1 — 24 sk.
Akare.
Härvid får Utskottet, med hemtad anledning af erinran inom Välloflige Borgare Ståndet, att Akare skola af deras yrke hafva en ringa inkomst, endast tillstyrka tillägg af en ytterligare 5:te Glass af 5 Rdr för Akare i Götheborg och Stockholm, men anser för öfrigt, och i fråga om öfrige Städer, någon förändring icke vara behöflig.
Pag. 24 (\§. 20.4
Då Utskottet ansett för gifvet, att denna §, som handlar om Salu-accis af Städerne, skall redigeras i öfverensstämmelse med Rikets Högloflige Ständers Beslut i denna fråga, hvilket ännu icke blifvit definitivt fattadt, har Utskottet icke nu kunnat föreslå någon förändrad Bevilln.-Utshs Utlåtande, N:o 66.
19 redaction för denna §, utan får endast vördsamt anmärka, att densamma kommer att erhålla en med nämnde beslut instämmande ordalydelse.
Ibid. (§. 2/.)
Det inom Välloflige Borgare-Ståndet härvid yrkade tillägg) att, såsom icke undantagne, äfven borde utföras, ej blott Hospitals-, utan äfven Domkyrko-, Academie- och Wadstena Krigsmanshus-Hemman, tror Utskottet icke vara nödigt, då ordalydelsen är, att den i denna §. föreskrifna Bevillning utgöres ”af ulla linnman och Lagenhetersom med äganderätt inne1 lafvas”.
Inom Högvördige Preste-Ståndet hav dessutom, i afseende på sjelfva afgiften, af Herr Prosten P. G. Svedelius blifvit anmärkt, att densamma, beräknad till 2 för iooo:de, då fråga blir om Fastigheter af mindre värde, utfaller högst ojemn, och exempelvis anfört, att den för 100 Rdrs värde utgör 9 skill. 7 5 runst., samt för 10 Rdr ni-?- runst.
Om nu den ringa bristen af ~ rst. i sistnämnde fall tillädes, blefve afgiften för 10 Rdrs värde 1 sk., för 100 Rdr 10 sk., och för 1000 Rdr en summa af 2 Rdr /j. sk.; och jemte det, om sådant antoges, derigenom, i Herr Prostens tanka, skulle vinnas mycken reda vid de - 9,0 Brvilln.-Uts/cs TJtlåtatbdfi, N:o (io, bitering och uppbörd, kunde denna, ingalunda betydliga tillökning af endast j. 4 i eganderättsafgiften, hvilken, i allmänhet, icke skall kunna kallas dryg, eller serdeles tryckande, bereda en tillgäng, antingen för betäckande af Salpetergärden, hvarifrän jorden nu blifvit befriad, eller till nedsättning af den personela skyddsafgiften.
Dä likväl den nu föreslagna egandetättsafgiften, af 2 pä loootde, under mänga är utgått, utan att någon egentlig olägenhet, vid debitering och uppbörd, deraf uppstått, och sådant hädanefter än mindre bör befaras, samt Utskottet funnit, att en sådan tillökning, hvilken skulle träfFa fastigheter m. m. till omkring fyra procent af den nu utgående Bevillaingen, eller med ett samtnanlagdt belopp af circa 28,000 l\dr, h varken skulle förslå till ersättande af Salpetergärden, eller till skyddsafgif tens förminskande i någon märkbar mon, kan alltså Utskottet icke undgå att, med vidhållande af sin förra hemställan, i ämnet härmed af styrka bifall till Herr Prosten Sveclelii omnämnde förslag.
Pag. 26. (\$\ 25.)
Emot det här föreslagna tillägg, att, för den åtskillige Städer donerade Kronojordäfven borde utgöras flevilln.-TJ tshts Utlåtande, IV:o 66. 21 Bot- frVietsafsift. har hos Vällollige Borgare StSmlet blifvit anmärkt, att det icke skall tillhört Bevillnings-Utskottet att yttra sig oin Städernas donerade jord, enär Städerne skola frän Rotefrihetsafgift derå vara frie, samt Städerne, för denna jord, betungas med Båtsmanshåll, och dessutom, frågan om Båtsmanshållets reglering för närvarande berodde på Konungs och Ständers profning; i grund hvaraf bestriddes allt upptagande i Bevillning*-Förordningen af hvad som rörer ifrågasatta Rotefiihetsafgift lör Städernas jord.
Härvid får Utskottet först lemna den, äfven inom Yällollige Ståndet, afgifna upplysning, att ofvannämnde tillägg varit föranledt af etf Kongl. Kammar-Rättens, den tzj.
Februarii 1827, i enlighet med berörde princip, gifne Utslag, samt derefter tillkännagifva, att Utskottet om rätta förhållandet härmed sökt skaffa sig tillförlitlig kännedom , och dervid inhemtat, att sådan jord, som med den ifrågavarande å Landet är jemförlig, verkligen i åtskilliga
St der finnes, ehuru ännu icke är definitivt afgjordt, huru dermed skall förhållas; ooh har Utskottet trott stadgandet härom böra erhålla en mera all* män egenskap, samt : lifva sådant, att, om den Städernas jord, hvilken kan hänföras under denna cathegori, på det i Borgare.
Ståndet anförda sätt deltager i Båtsmans - 22 Bevilln.-Utsk:s Utlåtande, N:o 66. hållet, någon Rotefrihetsafgift icke kommer att erläggas; af hvilken anledning vördsamt föreslås: att det klandrade tillägget, ”samt äfven den ådskillige Städer donerade Kronojord,” må alldeles utgå, och §. erhålla följande lydelse: ”Dtl all annan i Riket befintlig, Rotering underkastad jord af Kronoskatte- och Frälse - natur, enligt Rikets Ständers Beslut, borde vara till Kneckte- och Båtsmanshåll et indelad, men Hemman och hemmansdelar, eller jord, likväl gifvas, som ännu ej kommit att vidkännas ett säd, ant onus, utan att unrot motsvarande dem ahrndt O O är j skola dessey utan af seende derpå, antingen de tillhöra L and eller
Stad, för en sådan rote frihet, så länge de den åtnjuta, årligen betala 12 Rd. för helt Hemman, och, i lika förhållande, för mindre delar, eller jord-lotter, etc.
(Se redactionen i FörfattningsFörsiaget. ) $. 26.
Herr Cederschjöld har väl här förnyat den af Herr von Qvanten gjorda framställning, att serskild Bevillning af Arrendatorer vore en dabbel beskattning, men Bevilln.-Utsk:s Utlåtandej, N:o 66.
Utskottet har icke kunnat förändra sina åsigLer i ämnet, och får vördsamt åberopa hvad härom’, i Betänkandet N:o 57, pag. 29, anföres.
Pag. 9.J. Äfvenså har Utskottet icke trott sig böra förändra, hvad Utskottet, i fråga om Läns- eller Häradsbyggmästares beskattning, föreslagit, oansedt den mening inom Yälloflige Borgare-Ståndet blifvit yttrad, att sådant torde leda till lindrigare bevillning för Sockenbyggmästare, hvilka sällan oller aldrig begagna egne arbetare.
Utskottet, som i det klandrade momentet äfven uptagit Gerningsmän och Sockenhandtverkare på Landet m fl. personer, anser nemligen, att Sockenbyggmästare sällan torde linnas, och att deras befattning då är så litet magtpåliggande, att de kunna med skäl hänföras till minsta Classen.
Pag. 3o.
I afseende, ej mindre på hvad inom Borgare-Ståndet, under åberopande af Herr Brovallii reservation, blifvit anfördt emot Bevillnings utgörande af Spannmålshandlare å Landet såsom olämplig, då sådan handel ej skall vara tillåten, än på den i Bonde-Ståndet gjorda framställning, att de, som, ifrån östra delarne af Skåne, tillbyta sig virke emot spannmål, ej måtte såsom Spannmålshandlare beskattas, får Utskottet 34 B nvilln,-Utslits Utlåtande, N:o Cfj, blott erinra, att handeln med Spannmål år fri, samt, rinder åberopande af hvad Betankandet härom innehåller, yttra sin öfvertygelse, att Taxerings Comitéerna nog lära urskilja och till Bevillning uppföra den, som tan anses såsom verklig Spannmålshandlare på Landet.
I-ml.
Med hänsigt till den förändring, sorn bär ofvan tillstyrktes, i fråga om Trädgårdsmästare i Städerna, hemställer Utskottet, att i stället för de bär, i förslaget för Trädgårdsmästare på Landet, införda Glassér, måtte bibehållas förra ordalydelsen ; eller ”ii* ka ined dem i Städerna.” Pri". 3o (i$\ 29).
Som hvad i denna §. är Stadgadt om Masugnar ordagrannt öfverensstämmer med hvad den, al Rikets Högloflige Ständer antagna, 1,4 Bevillningsgrundeq derom innehåller, kan Utskottet icke deruti föreslå det uti Högvördige Preste-Ståndet af Herr Prosten Svedelius här yrkade tillägg derom, att
Masugnar icke måtte ingå i värdet af annan egendom, än den, som är belägen inom samma Taxerings- eller Pröfnings-distrjct m, m., utan torde Utskotj, tet, vid den 7Ö:te §, härom närinaie få sig utlåta. / \ llavilln.-Ulsh:s Utlåtande', N:o 66. 25 Pag. 34 ($■ Utskottets förslag, om förhöjda afgifter för Gruf Fogdar, har blifvit hos Yällollige Borgare-Ståndet klandradt, emedan ingen annan grund till denna förhöjning skall förelinnas, än att de, som litet ega, skola betala mera än de, som hafva stor förmögenhet.
Då likväl kändt är, att Fogdar vid beiydligare Grufvor hafva ganska goda vilkor, och ofta kunna jemföras med Bruks- och Gårds Inspectorer, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka någon ändring i denna del. Pag. 3y (\$\ 35.j) Vid Utskottets förslag, att vid hvarje skattlagd Mjölqvarn, äfvensom vid hvarje dylik Såg, skulle, på sätt närmare i denna §. bestämmes, vara en person, såsom Mjölnare eller Sågare, skattskrifven, är vordet uti Välloflige Borgare-Ståndet erinradt, att på många ställen behöfs blott en person både för Mjölqvarnen och Sågen, samt att således grundadt skäl saknades att föreskrifva ovilkorligen, det 2:ne personer skulle vara der en behöfdes.