Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Återstoden, 16,531,070 tunnland, hvaraf på kustlandet belöper 1,731,208 och på lappmarkerne 14,799,862 tunnland, skulle således f. n. vara kronans odisponerade mark inom länet.
Att uppgifva skogens areal å det ena eller andra af förenämnde slags ägovälden kan i brist af fullständiga mätningar icke ske.
Så mycket är dock gifvet, att ganska betydande vidder måste afräknas för myror, berg, sjöar, floder och mot Norska gränsen obeväxta fjelltrakter, för att den skogbärande arealen skall kunna erhållas.
Af samma orsak och då någon uppskattning af så stora skogsvidder, som inom länet finnas, icke skett eller ens lärer kunna komma i fråga med utsigt att medföra praktiskt resultat, förr än landet vunnit en mångdubblad kultivation, är det icke heller möjligt att beräkna skogarnes afverkningsförmåga.
Frågan om skogarne intager icke desto mindre ett det vigtigaste rum uti Norrbottens hushållning, och sådant icke blott ur den allmänna synpunkten om skogshushållning, utan förnämligast emedan de utgöra vilkoret för det redan varande jordbrukets bestånd samt för möjligheten af landets vidare kultivation och deraf beroende befolkning.
Sättet för kronomarkernas användande och skogens behandling utgör således en lifsfråga för Norrbotten.
Det lärer derföre så mycket mera anses vara Landshöfdinge-Embetets pligt att här framlägga de på dessa ämnen inverkande omständigheter, som föreskrifterne om berättelsens föremål dertill gifva anledning.
Otvifvelaktigt var det landets allmänna beskaffenhet, dess läge emellan mängden af de från fjellen till Bottniska viken rinnande betydliga floderne och deruti inflytande större och mindre snart sagdt oräkneliga vattendrag, med omvexlande fjärdar, sjöar, myror, rödningsland och andra odlingsbara vidder, som framkallade de äldsta författningarne om landets uppodling.
Men genom Kongl. Kammar-Kollegii cirkulär den 14 April 1824 stadgades den grundsats, att som kronans marker i länet, i anseende till bristande befolkning och kommunikationer vore af föga värde och icke kunde till större nytta för det allmänna än till nya hemmans anläggning, för att befordra landets uppodling och befolkning, användas, så borde författningarne om sådan uppodling fortfarande tillämpas.
Sedan nämnde tid har visserligen skogarnes värde stigit.
Men näppeligen lärer detta värde stiga så högt, äfven om skogarne kunde tillbörligen vårdas, att det kan uppväga statens fördelar af landets uppodling och befolkning genom anläggning af hemman, hvars odling på föreskrifvet sätt kontrolleras.
Efter insyning och vunnet tillstånd af Kongl. Majits Befallningshafvande hafva de flesta hemman från början blifvit med bestämd odlingsskyldighet anlagda.
Genom ytterligare anläggningar och klyfningar synas nu, der fordom ett enstaka nybygge uppstod, stora byalag om 30 å 80 grannar och derutöfver.
Många hemman äro ock i senare tider genom afvittring från kronans marker utbrutna, så att numera jemförelsevis ringa vidd eller 231,208 tunnland af dessa marker i de afvittrade Neder-Luleå, Öfver-Luleå, Råneå, Neder-Calix och Carl Gustafs socknar återstå odisponerade, men hvarå likväl en myckenhet hemmanslägenheter efter afvittringens slut äro uppfunne.
Såsom under kameralafdelningen finnes anmärkt, hafva å mar - Norrbottens län.
Skogshushållning. 9 kerne under ifrågavarande period tillkommit 251 nybyggen och 6 kronotorp, hvaremot det likvisst sällsynta fall inträffat, att tvenne krononybyggen fallit i ödesmål.
Kronans skogsområde blifver sålunda genom hemmansanläggningar visserligen förminskadt, men deraf följer icke, att sådant leder till skada för skogarne.
Ty den iakttagelsen är allmän, att i oskiftade byalag och å kronans marker eller allestädes, der skogen icke utgör enskildes afrösade område, framträder den starkaste skogsförbrukningen.
Medan råskilnader mellan kronans marker och byarne saknades, betraktades det som en häfdvunnen rättighet för allmogen, att från de förra hemta afytterliga produkter till salu, för att derigenom afhjelpa den brist uti lefnadsförnödenheter, som jordbruket ej mäktade fylla.
I den mån odlingen fortgick samt allt flera byar fingo bestämda områden, fanns det dock nödigt, att genom lag närmare reglera denna allmogens sjelftagna försörjningsrätt.
Det var likväl först 1830 och följande sju årens svåra missväxter, som klart ådagalade kronoskogarnes oumbärlighet för allmogen, emedan det derunder visade sig, att oaktadt de rikliga undsättningar, som staten för orten disponerade, skogarne ändock, på samma gång de höllö irmebyggarne i verksamhet, beredde den naturligaste utvägen att ersätta hvad skördarne nekade, och till följd häraf utkom på Rikets Ständers hemställan Kongl.
Brefvet den 11 April 1844, hvarigenom jordbrukaren berättigades från krononybyggen och hemman samt kronans marker emot afgift, hvilken utgått efter markegång, till salu hemta skogsprodukter.
Det synes likväl som i en ort, der spanmålsproduktionen jemväl i goda år sannolikt ännu länge blifver otillräcklig för befolkningens behof, och der missväxter mer än annorstädes äro att befara, att fasan af sju missväxtår icke bordt afbidas såsom bevis, att skogarne äro jordbrukarens naturliga hjelp och undsättningskälla.
Ett enda sådant år vore, utan dylik näringsutväg, nog att sätta befolkningen i största förlägenhet, hvarpå 1856 års missväxt leinnar ojäfaktigt vittnesbörd, i det att oaktadt förtjensten från skogarne var jemn och betydande samt allmogen undsattes med in- och utländska gåfvor äfvensom med statslån, utskylderna, såsom kameralafdelningen närmare upplyser, till stor del dock blefvo utestående.
Häraf synes den slutsatsen böra dragas, att
Norrbottniska skogarnes ändamål väl kan vara att förädlade ingå uti allmänna rörelsen och exporten, men förnämligast att fylla de behof, som genom jordbruket icke kunna afhjelpas, och i öfrigt tjena som medel till landets uppodling.
Från sådan grundsats har ock nyssnämnda lagstiftning utgått, då allmogen tillägges den omedelbara afverkningsrätten och sålunda såsom skogsförsäljare kommer i besittning icke blott af arbetarens tillfälliga dagspenning, utan ock af verklig undsättning, genom den behållning utöfver afgifter och arbetskostnader, som försäljningen medför.
Exempel saknas icke, att den erhållna hyggesrätten af en eller annan orsak blifvit på annan eljest dertill oberättigad person öfverlåten.
Men om deruti ligger något ondt, drabbar det ingen annan än allmogen sjelf, och lärer tvifvelsutan regleras af det värde, sjelfva rättigheten äger uti allmogens hand.
Deremot om man ville gifva afverkningsrätten allmän utsträckning, vore deraf en ofelbar följd, att den fattigvården redan hårdt tryckande inhysesklassen komme att taga en fruktansvärd tillväxt och än mer aflägsnas från jordbruket.
Sjelfva rättigheten synes ock med afseende på sitt ursprung vara föga afundsvärd, och lyckligare måste den allmoge skattas, som af en sådan icke göres behof.
Om åter afverkningsrätten gjordes till föremål för täflan emellan högstbjudande, är det gifvet, att den icke medelstadde allmogen eller jordbrukaren deraf ginge förlustig och från skogarne ej finge annan undsättning, än den dagspenning, som kunde erbjudas; hvarförutom skogarne sattes i det stadium, der de voro synnerligen blottställda för de från afverkningen uteslutnas af behofven framkallade begär.
En olägenhet, och den ganska betydande, har likväl rättigheten till följd, och denna består deruti, att en myckenhet för jordbruket, särdeles om våren dyrbara dagsverken gå förlorade under dess utöfning.
Men denna olägenhet lärer icke kunna afhjelpas förr än med sjelfva rättighetens nödvändighet.
Den medför likväl utom undsättning det goda, att den temligen jemnt öfver länet sprider en afverkning, som bör vara till Landsh. -Emb. uti Norrbottens län und. ber. för åren 1856—1860. 2 10 Norrbottens län.
Trädvaruexport. räckiig; för att utöfver stockfångsten från egna hemman och skogar fylla sågverksägarnes och trädvarurörelsens billiga anspråk på skogarnes afverkningsförmåga.
Följande tabell
E utmärker med undantag af den i första kolumnen förekommande afverkning af skadade träd, som uteslutande äro af sågverksägare hemtade från privilegierade stockfångstskogar, hela det allmogen under femårsperioden beviljade afverkningsbelopp och derför belöpande stubbören.
Enligt tullkamrarnes uppgifter, hvilka böra angifva rätta beloppet, äro per medium under fem åren utförda från länet: _ Plankor, tolfter.
Bräder, tolfter.
Bjelkar, st.
Sparrar, st.
Spiror, st. motstående skogsprodukter, nemligen 50,889. 80,711. 46,392. 114,646. 950.
Då man reducerar plankorna till bräder, synes, att från länet blifvit exporterade 233,378 tolfter bräder, hvilket utgör ungefär enahanda belopp, som erhålles af den tillåtna sågtimmerafverkningen eller 233,592 tolfter per år, hvaraf tyckes böra följa, att någon anmärkningsvärd åverkan af sågtimmer icke under perioden ägt rum, som icke blifvit upptäckt och kronan ersatt.
Deremot synes, att 33,652 bjelkar, förutom hela antalet sparrar eller 114,646 st., årligen blifvit exporterade utöfver det från kronans område medgifna hygge.
Huru mycket häraf må vara hemtadt från enskildt skogsområde eller hvad af sågtimmer, som möjligen blifvit till bjelkar och sparrar biladt, kan icke angifvas.
Vill man åter jemföra ofvanberörde på grund af Kongl. Brefvet den 11 April 1844 och sågverkens privilegier tillåtna, samt efter verkställda beslag försålda afverkningar 1,167,961 träd med arealen å kronans odisponerade marker inom länet, 16,531,070 tunnland, så blefve resultatet, att ett träd vore afverkadt på hvart 14:de tunnland, en afverkning, som visserligen är ringa i förhållande till vidden.
Det bör dock bemärkas, att en betydlig del af berörde areal icke är skogbeväxt, att skogens återväxt är långsam, samt att ännu, likasom uti femårsberättelsen af år 1822 finnes anmärkt, de närmast vattendragen belägna och lättast tillgängliga skogarne blifva mest anlitade och derföre äro betydligen medtagne.
Tullkamrarnes uppgifter upptaga exporten af nedannämnde trädvaror sålunda:
Bjelkar och sparrar, Plankor och bräder, stycken. tolfter. för perioden 1851—1855 520,296. 463,619. » » 1856—1860 805,192. 657,450.
Exporten under senare perioden öfverstiger således den förres med 284,896. 193,831. Tal).
Litt. E. Uppgift ä beviljade skogsafverkningar under åren 1856—1860, på grund af Kongl. Brefvet den 11 April 1844.
År 1856 » 1857 Sågtimmer af skadad skog.
Sågtimmer eller klossar.
Skepps- rötter.
Lass tjäru- ved.
Hustimmer eller skepps- plankor.
Mast- spiror.
Kastved.
Kolved.
Stubböres- afgift enligt markegång. 16,924 19,712 18,200 40,225 156,868 235,000 123,060 174,592 236,940 11,469 17,618 11,427 11,600 11,586 1,595 2,485 958 195 4,220 2.445 3.445 3,082 3,075 2,380 4,815 2,880 1,189 1,394 10 9 2 1 100 lass. 4 500 stafrum. 666J 60 1,866 R:dr R:mt. 27,058,33 55,733,41 28,762,16 36,374,14 70,466,12 » 1858.
» 1859 » 1860 Summa Per medium 95.061 19,012,2 926,460 185,292 63,700 12,740 5,233 1,046,6 16,267 3,253,4 12,658 2,531,6 22 4,4 100 20 4,500 900 2,592J 518* 218,394,16 43,678,83
Med afdrag af tjärutillverkningsämnen och ved utgör summan af ofvanstående afverkning 1,103,134 träd.
Om dertill lägges den afverkningsrätt från kronans marker, som tillkommer 15 sågverk med egen stockfångstskog 34,957 » , samt å kronans marker åverkade i beslag tagne 29,870 » ; så blir femårsperiodens afverkning å kronans hemman och områden 1,167,961 » , hvilket för år gör 233,592,2 träd, svarande med afräkning af bjelkarne emot 445,704 sågblock, som efter vanlig beräkning gifva 233,592,2 tolfter enkla bräder.
Priser å trädvaror. 11 Stubbören, påförda för den förra perioden, uppgå till 68,589 R:dr, men deremot under ifrågavarande till 218,394 R:dr R:mt.
Då förökningen i exporten således icke står i något jemförligt förhållande till förökningen i stubbören, torde deraf äfven den slutsats böra dragas, att olofliga afverkningar minskats i samma mån som stubbörenas belopp tilltagit.
Men detta är lätt förklaradt af den odelade omsorg åt skogarnes bevakning, som den på grund af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 10 Juni 1855 vid periodens början anställde jägeribetjening varit i tillfälle egna.
Att såvidt åverkan skett, träd, tjenliga till sparrar, synas hafva egentligen utgjort föremål för olofligt hygge, lärer förklaras deraf, att averkningen af så späda träd icke å kronans jord varit tillåten, hvaremot och under antagande, att enskildes skogar för exporten jemväl blifvit ålitade, afverkningen i öfrigt synes hufvudsakligen grunda sig på sökt och erhållet tillstånd dertill.
Oberäknadt de stubbören och den skogsränta, hvilka såsom ständig afgift utgå från förenämnde 15 sågverk, som på grund af privilegier äga stockfångst från kronans marker, utgöras kronans inkomster från skogarne under perioden af omförmälda stubbören 218,394 och köpeskillingen för försålde i beslag tagne effekter 19,435 eller tillsammans 237,829 R:dr R:mt.
Af sagde 15 sågverk äro trenne belägna inom Westerbottens län vid mynningarne af Skellefteå, Byske och Aby elfvar, hvilka under början af sitt lopp rinna genom sydvestra delen af Norrbottens län, men de öf o riga tolf äro alla belägna vid länets floder.
Atgärderne till afvittring af skogsmark för dessa verk hafva endast sträckt sig till trenne af dem, nemi. l:o
Hvitåfors inom Råneå socken, till betäckande af hvars stockfångst 3,559 träd och dermed förenade kolfångst för Afvafors masugn äro afsatte 27 st. nybyggen om 17J| mantal, innehållande:
Tunnland duglig mark. impedimenter.
Summa. 44,389. 22,978. 67,367. samt emot skogsränta enligt Kongl.
Brefvet den 29 Maj 1852 10,475. 5,856. 16,331; 2:o Töreforss inom Neder-Kalix socken, som med en stockfångst af 1,000 träd mot skogsränta erhållit inom samma socken, utom område för 3:ne nybyggen om U mantal, 9,771. 10,547. 20,318. motsvarande denna mark endast en årlig afverkning af 691 träd, hvarföre för återstående privilegierade 309 träd utrymme skulle meddelas inom Öfver-Kalix socken; 3:o Björkfors, äfven i Neder-Kalix socken, som derstädes för betäckande af 304 träd af sin stockfångst, som hel utgör 3,283 träd, bekommit 8,001. 3,384. 11,385.
För återstoden 2,979 träd skall mark afsättas inom andra socknar.
Summa 72,636. 42,765. 115,401.
På grund af Kongl. Brefvet den 29
Maj 1852 hafva således förenämnde sågverk, i stället för dem enligt privilegier tillkommande rätt att från kronans marker hemta 4,554 träd, dels till anläggning af hemman, dels emot skogsränta erhållit ett område sig upplåtet och afrösadt å 115,401 tunnland duglig mark och impedimenter eller vid pass 25 tunnland för hvarje träd.
Denna tilldelning har naturligtvis varit beroende ej mindre af markens beskaffenhet än den method, som vid uppskattningen blifvit följd.
Dessutom funnos vid periodens slut 27 salusågverk, som grunda sin tillverkning dels på inköpta, dels på anlagda hemmans skogar, men förnämligast på timmer köpt af allmogen.
Häraf hafva 8 under perioden tillkommit, deribland 2:ne äro ångsågar.
Medelpriset å trädvaror har under perioden utgjort för ett st. bjelke 5 R:dr, ett st. sågtimmer 1 R:dr, en tolft handsågade plankor 9 R:dr, en tunna tjära 12 R:dr|samt ett st. sparr 1 R:dr 25 öre.
Ett så lågt pris å sparrar tyckes icke böra uppmuntra till afverkning.
Antagandet att större delen af dem om våren 12 Norrbottens län.
Rofdjnr.
Binäringar. på skarföre dragés till flottleder af personer särdeles bland inhysesklassen, soin från kronans mark icke erhåller afverkning, torde derföre vara temligen berättigadt.
Skogarnes härjning af eld har under perioden icke uteblifvit.
Men skogseldarnes antal och vidd uti de icke afmatta stora markerne är icke möjligt att angifva, likasom deras dämpande är med största svårighet förenadt, i anseende till befolkningens glesa bosättning.
Deremot är svedjande icke brukligt inom länet.
En Jägmästare och tvenne Öfverjägare hafva under perioden ägt hvar sitt af de trenne revier, hvaruti länet indelats, att vårda, biträdde af tvenne ordinarie och tvenne extra skogstillsyningsman hvardera. Tabb.N:is5o.6.
Förhållandet, med rofdjur och af sådane dödade husdjur upplyses genom tabellerne N:is 5 och 6.
Jagtkassa finnes icke inom länet.
Dock utdelas af menigheterne inom vissa härader af Norra domsagan vid tingen för dödade rofdjur belöningar, som utgå jemte öfriga kommunalutskylder.
Tab. N;0 7. E. Bergs- och brukshandtering samt F. fabriker, manufakturer och handtverk.
Antalet häraf jemte dervid sysselsatte arbetspersonalen äro upptagne i tab. N:o 7. Tab. Litt. f.
Hvad särskildt jernhandteringen vidkommer, så utvisar nedanstående tabell Litt.
F tillverkningen dervid.
En stor myckenhet koppar- och jermnalmsanledningar äro dessutom inmutade särdeles inom Juckasjärwi och Gellivare lappmarker, men hviloståndstiden är för många af dem redan under perioden tilländagången.
Utsigterna för jernhandteringen synas blifva allt mer och mer mörka och såsom orsak dertill bidrager icke allenast det menliga inflytande, som allt sedan handteringens början inom länet derpå utöfvats till följd af landets ringa uppodling, utan jemväl bristen på kommunikationsmedel samt de i senare tider genom trädvarurörelsens liflighet stegrade arbetspriserna.
Fabriker, manufakturer och handtverk bedrifvas hvarken med tillräcklig kapitalstyrka eller i allmänhet med erforderliga tekniska insigter, för att kunna uthärda allmän täflan.
Föreningar till deras bedrifvande äro allenast i få fall ingångna.
I öfrigt synes hit hänförlig rörelse likasom handeln i städerna vara i aftagande i samma mån som båda äro i tilltagande å landsbygden.
Litt. g.
Såsom föremål för binäringar förtjena att upptagas fiske, tjärutillverkning, pottaske- och salpetertillverkning samt limkokning.
Produkterna häraf äfvensom fjäder och renhudar hafva under perioden från länet blifvit exporterade med nedanstående qvantiteter, tab- Litt. G. Salpetern har blifvit af staten inlöst med ett värde efter rabatt af 118,789 R:dr 66 öre R:mt.
Tillverkningen af denna produkt har i senare åren likväl varit i aftagande.
Litt. F. Jerntillverhling. 1856. 1857. 1858.
Jernmalmsbrytningen 17,242 20,363 13,180 15,613 18,189 84,587 Tackjernstillverkningen » 21,548 24,593 16,963 9,204 12,955 85,263 Stångjernstillverkningen » 22,435 22,282 23,384 19,943 16,487 104,531 Manufakturtillverkningen » 3,011 2,934 2,019 2,190 2,388 12,542 Tab. Litt. G.
Lax tunnor.
Tjära tunnor.
Pottaska lispund.
Salpeter lispund.
Fjäder lispund.
Lim lispund.
Renhudar stycken.
Under åren 1856—1860 15,667 f34,226 30,643 11,905,29 142 11,247 22,107 Norrbottens län.
Angbätar.
Lotsverk m. m. Kameralförhållanden. 13 4.
Koiiuniiiiikatioiis-anstalter oell varubyten.
Länge fanns ingen annan väg inom detta län, än den invid kusten löpande åt Finland ledande allmänna landsvägen.
Men i senare tider äro vägar anlagda från kustlandsvägen, vid Piteå eif 4^ mil, vid Luleå eif 5 mil, vid Kalix eif 7 mil, grenad å ömse sidor elfven, och vid Torneå eif 7 mil.
Vid Råneå eif saknas ännu väg.
I början af perioden äro dock undersökningar hällne samt planer med kostnadsförslag upprättade för dessa sidovägars utdragande till Lappinarkernes kyrkoplatsen
Der bruten väg slutar, vidtager allmogens skyldighet att sommartiden medelst båt befordra den resandes fortkomst å elfvarne, och der båtfart är omöjlig’ att genom bärande fortskaffa den resandes saker samt vintertiden att efter brukliga vintervägar skjutsa den resande.
Flottning äger visserligen rum å alla hufvudelfvar och en del af dessas sidogrenar på längre eller kortare afstånd från utloppen, men dessa flottningar äro förenade med mycken kostnad, besvärlighet och fara för lif och gods, så att vanligen flere menniskolif årligen spillas i de strida och våldsamma forsarne; och annan utväg finnes likväl icke att från det inre af landet till kusten transportera ortens produkter, hvaraf tjäran bland andra varor förbi forsarne måste köras och för sådant ändamål ofvan forsarne uppdragas på land samt nedanföre desamma åter nedläggas i elfven.
Särdeles kännbar är saknaden af ändamålsenlig kommunikation efter länets hufvudflod Luleå eif med dess breda dalbotten.
Aflidne Baron Hermelin var derföre betänkt att redan på sin tid, vid innevarande århundrades början, kanalisera samma eif förbi de väldiga Hedensoch Edeforsarne, hvarigenom denna majestätiska eif, som numera af sakkunnige anses vara rikets största flod, blifvit segelbar 14^ mil från Luleå samt 161 mil från dess utlopp.
Men med Hermelins patriotiska lif slocknade denna idé för den gången; och flere hundra tusen tunnland odlingsbar jord äro ännu icke af plogen vidrörda, millioner träd lemnäs till förruttnelse och bergens outtömliga malmtillgångar ligga ännu obegagnade — allt i saknad af användbar kommunikation efter detta af så rik natur onwifna vattendrag: O CD Emellan hufvudstaden och hamnarne vid Piteå, Luleå, Råneå, Kalix samt Haparanda underhålles jemn kommunikation med ängfartygen Chapman, Njord, Berzelius, Thule och Volontaire, hvaremot kustfarten med seglande fartyg nästan upphört.
Loisväsendet handhafves af en Fördelningschef samt 33 lotsar, hvilka under året 1860 lotsat 812 fartyg^ som erlagt tillsammans 18,728 R:dr R:mt i lotspenningar.
Förutom en myckenhet spirbåkar och andra sjömärken finnes endast en fyrbåk inom länet, nemligen å Malören utanför inloppet till Haparanda.
Minsta djupet i länets hamnar och lastageplatser, med undantag af Salmis hamn, der fartyg endast lasta till 10 fot, är 13 fot.
Men de flesta mäta större djup.
Luleå stad omgifves af 30 å 36 fots djupt vatten.
Förhållandet med kommunikationer och sjöfart belyses i öfrigt af tabb.
Tabb.N:is8 Hufvudsakliga föremål för handel äro skogsprodukter, spanmål och mjöl, smör och lax, kläden, bomullsgarn och tyger, kaffe och socker samt flerehanda specerier, äfvensom produkter af härförut nämnda biförtjenster.
Transporten af skogsprodukter, som merändels utskeppas direkte till utländska orter, verkställes med seglande, till största delen utländska fartyg, men i öfrigt af ångfartygen och några mindre seglande.
Varuomsättningen försiggår i städerne och handelsplatser å landet samt å marknader, som hållas i nästan alla änets socknar. 5.
KamcralforliållaiMlen.
Tab. N:o 10 visar antalet hemman och lägenheter, dessas natur och brukningsdelar jemte upp- Tab. N-.o skattningsvärde vid periodens slut.
Hemmantalet uti kustlandet, som vid periodens böljan utgjorde mantal 613HIJ och vid dess slut » 628H3, hade således vunnit en tillökning af » 143st§, 14 Norrbottens län.
Skiftes- och afvittringsverk.
Statsinkomster. -i\ 128M, och i Lappmarken vid periodens början uppgick till mantal 122T och vid dess slut till » är der således ökadt med >: eller tillsammans » 21 -nreVi hvilken förökning härleder sig dels från i skatt ingångna krononybyggen och några frälsehemman efter tilländagångna frihetsår, dels ock derifrån, att kronohemman, som efter det trefjerdedelar af frihetstiden tilländalupit, skattat för halfva räntan, efter den öfriga inträdt i full skattskyldighet.
Under femårsperioden hafva tillkommit:
Krononybyggen.
År 1859 91. 4.
» 1860 54. 2.
Summa anlagde 251. 6; Krononybyggen.
År 1856 31. — » 1857 62. — » 1858 13. — hvarförutom 1,081 smärre lägenheter blifvit till redan varande hemmans och nybyggens förmering upplåtne.
Beloppet af det till nybyggare utgifna odlingsunderstöd uppgår till 13,353 R:dr 23 öre Runt.
Under perioden äro dessutom tillkomne 11 tullmjölqvarnar, hvaraf tvenne drifvas för ånga och äro förenade med förut omförmälda sågverk.
Jordafsöndringarnes antal utgör 58 st., hvarför afgälden i allmänhet är bestämd i dagsverken, men der emot mera sällan i spanmål, hvilket, för att öka arbetskraften vid jorden, iakttagits.
Hemmansklyfning ar, som i mån af folkökningen samt fortgången och afslutandet af laga skiften ökas, äro allmänneligen icke hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anmälde.
N:o ll o. Litt. h.
För fortgången af göromålen vid skiftes- och afvittringsverket redogöres i tab. N:o 11 och Litt.
H här nedan.
Kronans andel i kostnaden för afvittringen utgör för perioden 128,452 R:dr 8 öre R:mt.
Enligt den uti Riks-hufvudboken följda indelning upptages här Statsverkets ordinarie inkomster, hvilka redovisas af Kongl. Stats-Kontoret samt i detta län utgöras af hemmansräntor, kronotionde, arrendemedel, tiondeoch hammarskattsjern, mantalspenningar, bötesmedel, båtsmansvakans-afgift, tillfällig rotevakans-afgift samt extra medel och uppbörder (kontrollstämpel-medel, skogs- och stubböres-medel m. m.), hvilka alla tillsammantagne under perioden enligt landsholmen utgjort de belopp, som finnas i å följande sida stående tab. Litt.