Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Esta liufvudtiteln : 000: 2:dra dito o. s. v 000: 9:de dito 000: samt 10:de dito: anslag att af Riksgälds-kontoret disponeras till riksgäldens betalande 000:
Summa 0,000:
Derjemte bör ovilkorligen stadgas, att anslaget under denna 10:de hufvudtitel skall, enligt de föreskrifter, Rikets Ständer meddela, af Stats-kontoret å lämpliga tider årligen hållas Fullmäktige i Riksgälds-kontoret i främsta rummet oförryckt tillhanda, och icke något deraf under någon förevändning få dragas till andra ändamål, det sednare verket tillika förbehållet, att bekomma hela det öfverskott, som, enligt rikshufvudboken, å statsinkomsterna uppstår.
Stats-kontoret, efter en sådan förändring, finge uppbära den allmänna bevillningen, så och då derjemte större utbetalningar blefve detta verk ålagda, skulle det icke destomindre möjligen kunna inträffa, att någon tillfällig svårighet kunde uppstå för bestridandet af dessa utbetalningar, i det fall att de extra ordinarie statsinkomsterna och hufvudsakligen, såsom år 1858, tulluppbörden infiöte till ett belopp, högst betydligt understigande det af Rikets Ständer påräknade.
Huruvida något kreditiv för sådant fall må vara behöfligt för Stats-kontoret, beror helt och hållet af det sätt, på hvilket statsregleringen uppgöres; men om stats-inkomsterna ej beräknas allt för höga och deremot förslagsanslagen ökas till ett belopp, som någorlunda motsvarar det verkliga behofvet, bör det kunna antagas, att något kreditiv ej blifver erforderligt.
Uti underdånig skrifvelse, N:o 181 af den 22 Oktober 1860, angående indragning af Kongl.'Konvoy-kommissariatet samt handels- och sjöfarts-fondens öfverflyttande till Stats-kontoret, hafva Rikets Ständer yttrat, att en förenklad förvaltning af statsverkets medel erfordrades; att sådana medel ej böra förvaltas af serskilda styrelser, emedan derigenom ådrages statsverket större kostnader än som är behöfligt, och mycket förloras i den enkelhet, reda och ordning, som är ett af penningeförvaltningens första och nödvändigaste vilkor; att på ett ställe bör samlas spridda delar, som böra vara förenade, och att derigenom vinnes en nöjaktig öfversigt af det hela.
Hvad Rikets Ständer sålunda den 22 Oktober 1860 yttrat i fråga om Konvoykommissariatet samt handels- och sjöfarts-fonden torde med ännu större skäl äga till— lämpning på förevarande fråga.»
Thure, Herrar Kuylenstjerna, Carl Johan Gammal, och von Francken, Georg Wolfgang, Herr Doktor Forssell, Herr Kyrkoherden Rabe och Herr Nettelbladt.
2:do vid berättelsen angående Harta-sigillataverket. af Herr Ryding: »Ehuru jag anser mig förhindrad att i öfrigt ^ deltaga uti öfverläggningen och beslutet rörande denna fråga, anhåller jag dock att få fästa uppmärksamheten derå, att anledning till fortfarande anmärkning antagligen blifvit undanröjd genom Rikets sednast församlade Ständers beslut, att betydligt nedsätta stämplade pappersafgiften, på sätt inhemtas af nämnde Ständers Bevillnings-utskotts betänkanden N:ris 22 och 48 samt 1860 års, i hufvudsaklig öfverensstämmelse dermed utfärdade, förordning angående denna afgift.» 3:0. vid berättelsen angående K«ngl. Itrilies-departemeitet. a) Transsumt af Protokollet, hållet hos Rikets Ständers Herrar Revisorer, den 3 September 1861, kl. 10 förmiddagen.
Då nu till behandling företogs första afdelningens å bordet hvilande förslag till skrifvelse till Hans Excellens Herr Justitie-statsministern, med begäran om upplysning, af hvad anledning en del af de å 3:dje kufvudtiteln till skrifmaterialier och expenser samt extra utgifter anvisade medel endast inför H. M.
Konungen i detalj redovisas, — — — — — — — — anställdes omröstning — — —; i följd hvaraf skrifvelse skulle aflåtas.
Emot detta beslut aflemnade Herr v. Francken, G. IF., en så lydande reservation: »Mot förestående skrifvelse får jag anmäla min reservation på den grund, att jag ej vet hvartill en dylik skrifvelse skall tjena, i synnerhet som i skrifvelsens början svaret lemnäs å hvad man i skrifvelsens slut önskar få veta.
Detta svar, eller Kongl.
Maj:ts nådiga instruktion af den 27 April 1858, innehåller nemligen, att de medel, hvarom fråga nu är, i detalj skola endast inför Kongl. Majit redovisas, och jag skulle föreställa mig att vederbörande
Kameral-chef har att ställa sig till efterrättelse den för honom af Kongl. Majit utfärdade instruktion.
Skulle Kongl. Maj:ts instruktion på något vis stå i strid med Rikets Ständers skrifvelse, så tillkommer det Konstitutions-utskottet, men ej Rikets Ständers Revisorer, att deröfver yttra sig, och denna instruktion har, enligt hvad upplyst blifvit, redan varit föremål för Konstitutions-utskottets granskning, utan att der föranleda till någon anmärkning.»
Bruno Johansson. b) rid § 2 af berättelsen rörande Kongl. Utrikes-departementet. af Herr Stråle, G. II,: »Ehuru jag hufvudsakligen instämmer uti det beslut, hvaruti Herrar Revisorers pluralitet i denna fråga stadnat, finner jag mig likväl otillfredsställd med det, efter min tanke, ofullkomliga skick, hvaruti densamma blifvit inför Rikets Ständer anmäld.
I sådant afseende förekommer att, oaktadt den vidlyftiga utredning ärendet erhållit, saknas likväl all redogörelse för förhållanden, hvilka, efter mitt förmenande, icke allenast på frågans fullständiga uppfattning och bedömande väsendtligen inverka, utan — 280 — äfven äro af beskaffenhet att desamma icke bordt med tystnad förbigås. ^Sedan nemligen Revisorerne, genom skrifvelse till H. Ex.
Herr Justitie-statsministern, på anförde skäl, anhållit om upplysning, af hvad anledning verifikationer saknats för en del utgifter å Utrikes-departementet, under titlar: »rese- och kurirkostnader, expektans-löner samt extra utgifter», så har bemälte Herr Justitie-statsminister, uti skrifvelse af den 10 September detta år, jemte omförmälan, att Revisorernes skrifvelse blifvit inför Kongl. Maj:t föredragen, till Revisorerne öfverlemnat en af H. Ex. Herr Statsministern för utrikes ärenderne afgifven, inför Kongl. Maj:t jemväl föredragen promemoria, af hufvudsakligt innehåll: att det Statsrådsprotokoll, hvaruti den instruktion för Kamereraren uti Utrikesdepartementet, på grund hvaraf omförmälde verifikationer undandragits Revisorernes granskning, blifvit beslutad, redan vid sednaste riksdag varit föremål för Konstitutionsutskottets granskning, utan att lemna rum för någon anmärkning; att i alla tider och i alla länder äfvensom under alla olika styrelseformer, Utrikes-ministeren till sin disposition ägt större eller mindre anslagssummor, för hvilka re~ do visning i vanlig ordning aldrig varit ifrågasatt;, och slutligen att sjelfva beskaffenheten af en del af dessa utgifter vanligen utesluter möjligheten och lämpligheten af deras bekräftande medelst qvittenser eller andra verifikationer.
Revisorernes pluralitet, det oaktadt, ansett sig böra öfverlemna till Rikets Ständer, ehuru, enligt min tanke, skyldig uppmärksamhet emot den myndighet, eller Kongl. Maj :ts Regering, hvarifrån de äskade upplysningarne utgått, i förening med den inverkan å frågans bedömande dessa upplysningar tvifvelsutan äga, bordt mana Herrar Revisorers pluralitet, att ej lemna Rikets Ständer uti okunnighet om hvad sålunda förekommit.
För min del vill jag hvarken förbise eller underskatta ofvanbemälde af Herr Statsministern för utrikes ärenderne lemnade upplysningar, men finner desamma ej tillfyllestgörande, enär, äfven om oftaomförmälde instruktion »genom den af Herr Statsministern omnämnde decharge» må anses medföra inskränkning uti Revisorernes granskningsrätt, och utan att anse mig vid detta tillfälle böra ingå uti pröfning huruvida verifikationer för oftaomförmälde räkenskaper lämpligen böra Revisorerne tillhandahållas eller icke, det förhållande, att Rikets Ständers skrifvelse af den 20 Januari 1858 icke innehåller bifall till eller ens omnämner det förvaltnings- och redovisningssätt, som numera blifvit vidtaget, likväl utgör tillräcklig grund för mig att anse Revisorerne hafva ägt anledning att för Rikets Ständer anmäla hvad uti denna fråga sålunda förekommit.» c) af Herr Doktor Sandberg: »Uti revisionsberättelsen anmärkes, att för åt skilliga utgifter, till ett belopp af omkring 65,200 R:dr, som utgått af anslagen under 3:dje hufvudtiteln, någon specifik redovisning icke blifvit Revisorerne meddelad, och uti en reservation omförmäles omständligen, hurusom Revisorerne, på begäran, från Utrikesdepartementet deröfver erhållit en förklaring af det hufvudsakliga innehåll: att i alla länder sådana medel finnas ställda till Regeringens disposition, som icke äro underkastade offentlig granskning, samt att sista riksdagens Konstitutions-utskott icke haft något att anmärka vid den serskilda instruktion, på grund af hvilken dessa medel blifvit — 281 — från vanlig redovisning undantagne, hvaraf alltså skulle följa, att hvarje erinran, som derpå kunde hafva afseende, vore från Revisorernes sida obehörig och grundlagsvidrig.
Sedan alltså innehållet af detta från Utrikes-departementet erhållna utlåtande uti en reservation, som ingår uti den tryckta berättelsen, frainlägges för nästkommande Rikets Ständer, torde mig tillåtas att, äfven uti en reservation, deröfver yttra min enskilda mening.
Maj:ts oinskränkta förfogande, med den uttryckliga föreskrift, att en sådan, för hemliga utgifter afsedd, anslagssumma är undantagen från all offentlig granskning både af Kongl. Kammar-rätten och Ständernas Revisorer — en föreskrift, som i förevarande fall icke igenfinnes uti Ständernas underdåniga skrifvelse.
Det kan väl icke rimligtvis vara meningen att 76 § Riksdagsordningen skall stå i någon slags strid med förherörde instruktion, som är grundad på 30 §. 2 morn. uti samma Riksdagsordning.
Efter min öfvertygelse har Konstitutions-utskottet det vigtiga förtroende-uppdrag att samvetsgrant pröfva beskaffenheten af de egentliga Regerings-åtgärderna, som under en viss tid blifvit vidtagne, men att det för samma Höglofliga Utskott är omöjligt, vid Statsråds-protokollernas genomgående, att så noga som vederbör kontrollera förvaltningen af alla statsmedel, ej ens såvidt densamma på Statsråden ankommer, ännu mindre tillse huruvida Regeringens föreskrifter härutinnan blifvit riktigt uppfattade och tillämpade, hvartill fordras en närmare kännedom om de vidlyftiga statsräkenskaperna.
Och om något felaktigt eller oriktigt, i afseende på statsmedlens disposition eller förvaltning, skulle vid deras granskning förekomma, under det år revisionen omfattar, bör väl sådant rimligtvis icke genom stillatigande eller förbigående godkännas och vinna sanktion såsom rätt och tillbörligt, endast och allenast af den orsak, att det icke blifvit bemärkt uti Köustitutions-utskottets decharge-betänkande vid föregående riksdag.
Med någon olikhet i ordställningen väcktes det åter och bordlädes vid 1856—1858 årens riksdag med enahanda utgång vid den påföljande, att det af samma Riksstånd, som förut, förkastades, men godkändes af de 3:ne öfriga, hvarvid en af Konungens rådgifvare på Riddarhuset anförde de kraftigaste skäl för bifall.
Konstitutions-utskottet vid föregående riksdag lemnat ett mål oanmärkt, icke gällande i afseende å en fråga, hvilken Stats-utskottet, på grund af anmärkning, framställd af Riksens Ständers Revisorer, anmäler enligt 30 § 2 mom.» — — Detta förslag antogs af alla fyra Riksstånden att hvila till grundlagsenlig behandling ; det ligger nu på samtlige Ståndens bord och väntar på näst sammanträdande Ständer för att lika enhälligt erhålla en grundlagsbestämmelses gällande kraft, hvarigenom en bokstaflig och oförtydbar öfverensstämmelse emellan dessa båda Riksdagsordningens stadganden blefve tillvägabragt och all möjlighet att uti här omförmälde hänseende gifva dem en olika tydning för framtiden fullkomligen undanröjd.» d) af Hr von Francken, som ansåg frågan om sättet för berörde medels redovisning numera ligga utom gränsen för Revisorernes befogenhet samt någon anmälan i detta hänseende följaktligen icke eller böra ifrågakomma, enär Rikets Ständer, efter hvad upplyst blifvit, redan meddelat
Statsrådets ledamöter decharge för den tidrymd anmärkningen afsåge; en åsigt, den äfven Herr Doktor Mahlstedt förklarat sig biträda. 4:o.
Vid berättelsen angående Kongl. Krigs-kolleglum §§ 6, 7 och 8. af Herr Grefve Gronstedt, Fred.
Joli,: »Jag reserverar mig emot pluralitetens beslut uti 6:te, 7:de och 8:de §§, emedan jag icke anser det vara rätt lämpligt att
Revisorerne ingå uti organisationsdetaljer rörande Krigsförvaltningen, eller i pröfning af samma förvaltnings mera speciella behof, då, efter min åsigt, det tillkommer Konungen, såsom högste Befälhaf-varen öfver rikets försvarsstyrka, att, på grund af de utaf Krigsförvaltningen framställda och af Konungen erkända behof, fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på deras afhjelpande».
Cronstedt hafva uti denna reservation sig förenat Herr Doktor Sandberg samt Riksdagsfullmäktige Måns Månsson från Kalmar och Lars Olsson från Kopparbergs län; och skulle derjemte antecknas, att Herr Doktor Forssell reserverat sig emot 6:te och 8:de §§ i berättelsen angående bemälte embetsverk. — 283 — 5:o. vid berättelsen angående Elektriska telegrafTerket. af Herr Sylvander: »Då, vid granskningen af Elektriska telegrafverkets räkenskaper, det visar sig, att denna inrättning under en följd af år fortgått med betydlig förlust, till följd af de många stationer, der inkomsterna icke betacka utgifterna för den der förlagda tjenstepersonalens aflöning, och att följaktligen statsverket får vidkännas omkostnader för underhållet af en dylik station, som endast kommer kommunen på stället till godo, så vore det ej mer än billigt och skäligt att hvarje kommun, der en dylik brist i inkomsterna för telegrafverkets bedrifvande ä platsen uppstode, ersatte statsverket denna brist, så vida samma kommun ville fortfarande begagna sig af förmånen att äga telegrafstation; i annat fall indroges stationen.
Denna ersättning, ehuru i sig sjelf högst billig, då kommunen uteslutande har gagnet af stationens underhåll på stället, kan icke i någon mån bli betungande för städerna, då Riksens Ständer öfverlemnat åt städerna den högst betydliga inkomsten af utskänknings- och utminuterings-rättigheten, hvilken inkomst uppgår flerestädes till dubbla beloppet af stadens förra inkomster och egentligen bort tillfalla statsverket, men bortskänktes till städerna för befrämjandet af kommunens bästa, och hvilka nya inkomsters årligen stigande belopp "sida öfverskjuter den ersättning, samma städer borde tillförsäkra statsverket för telegrafstationens fortfarande underhåll åt kommunen.
Då inom 2:dra afdelningen af statsrevisionen, der, under granskningen af telegrafverkets räkenskaper, frågan om denna ersättning af mig framställdes, mitt förslag icke vann afdelningens bifall, får jag reservationsvis föra till protokollet min ofvan utvecklade åsigt om saken: att de städer eller kommuner, der telegrafstationens inkomster ej betacka tjenstgöringskostnaden, skulle förpligtas ersätta statsverket bristen, så vida de ville fortfarande njuta förmånen af den ifrågavarande telegrafstationens underhåll, men i vidrigt fall att stationen indrogs.» 6:0. rid berättelsea angående Strömsholms stuteri, § 4.
S. D. Vid uppläsning af 4:de §, innefattande anmärkning deremot, att den vid de öfriga stuterierna, såsom kostsam och mindre ändamålsenlig, redan frångångna method att till kringliggande landsort utsända s. k. vandringshingstar, vid ifrågavarande stuteri ännu användes, — — — Yid framställd proposition på bifall till nämnde förslag — — , i anledning hvaraf votering, på begäran, anställdes — —•
— •—• — ■—• — samt sålunda 9 ledamöter röstat ja och 7 nej, var nämnde § af Herrar Revisorer godkänd. — 284 - Emot beslutet anmäldes reservation af Herr Grefve Cronstedt, Doktor Forssell samt Riksdagsfullmäktige Muns Månsson och Lars Olsson, hvarförutan här skulle antecknas, att Herr Doktor Sandberg ej deltagit i omröstningen.
'Enligt protokollet:
Bruno Johansson. 7:o. rid berättelsen angående Ultima Landtbrnks-institnt. af Herr Kuylenstjerna, Carl Johan Gammal,: «Mot Revisorernes yttrande rörande Ultuna måste jag reservera mig: 1:0. vill jag ej tillvita styrelsen bristande omtänksamhet, äfven om åtskilliga misstag blifvit begångna; 2:o. de ogynsainma resultaterna af 1858 och 1859 årens skördar anser jag ej utgöra skäl nog, att'så strängt bedöma ställningen vid Ultuna; ty missvexter och öfriga sammanstötande ogynsamma förhållanden, såsom stor sjuklighet bland folket m. m„ kunna för hvem som helst inträffa, Resultaterna af alla årens behållningar från Institutets stiftelse visa dock en medelafkastning, som med 50 procent öfverstiger hvad Kronan förut hade i arrende af Kungsgården.
Betänker man ytterligare, att vid Ultuna måste göras experimenter äfvensom redskap med ovana lärlingars arbete samt födas ett stamschäferi, som ingen menniska ville hafva utan särskild betalning; att en mejeriskola är inrättad vid gården och att således mjölken, som förut såldes i Upsala till 14 ä 16 skilling per kanna, nu måste förädlas till ost och smör, hvilket gör en ovilkorlig förlust; att vid Kungsängen saknas nödiga byggnader, hvadan brukningen af denna jord blifver alltför kostsam och ofullständig.
Hufvudafsigten med Institutet måste vara att skicklige elever utgå derifrån.
Revisorerne hafva äfven yttrat, att någor, missväxt 1859 ej inträffat, då sädesafkastningen var cirka 7:de kornet; men som upplyst blifvit, att sarängen sker med maskin och cirka I tunna utsås på ett geometriskt tunnland, blifver skörden knappt 4 tunnor på tunnlandet, hvilket är skörd, mycket under medelmåttan».
285 — Kongl. Stats-Rontorets underdåniga utlåtande, angående Rikets Stiinders Revisorers berättelse om verkställd granskning af statsverkets förvaltning år 1859.
I följd af nådig befallning, uti remiss den 18 nästlidne Oktober, får Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor härmed afgifva underdånigt utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers berättelse om den innevarande år verkställda granskning af statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1859, uti de delar; samma berättelse till yttrande från Stats-kontorets sida föranleder, hvarjemte bifogas Ofvor-direktörens för Myntoch Kontroll-verken underdåniga utlåtande öfver hvad Revisorerne beträffande dessa båda verk anfört.
Jemte redogörelse öfver fortgången af det Kamereraren härstädes J. T. Spongberg gifna nådiga uppdrag att upprätta formulärer för de förvaltande verkens räkenskaper, hafva Revisorerne, utan att vilja ifrågasätta att icke berörda arbete, på sätt detsamma nu är ordnadt, bedrifves med ali skyndsamhet, hemställt att, så vidt möjligt är, verksamma åtgärder måtte vidtagas för arbetets bringande till slut.
Revisorerne yttrat rörande behofvet af förslagsamlagens höjande, får Stats-kontoret destoheldre instämma, som det under sådana år, då öfverskott å statsverkets inkomster ej uppkomma, eller äro mindre betydliga, svårigheter för Stats-kontoret kunna möta att för bristerna i nämnde anslag ligga i förskott tilldess de, efter uppgjord liqvid, varda af Riksgälds-kontoret ersatta.
Att, såsom Revisorerne förmodat, några förslagsanslag skulle kuuna förvandlas till reservationsanslag, betvifiar deremot Stats-kontoret och anser, att, dä utgifternas natur är sådan, att desammas belopp för året icke kan till viss siffra beräknas, Rikets Ständer välbetänkt förfarit, när de förslagsvis i riksstaten samma anslag uppfört.
Denna grundsats var äfven i afseende å stats - — 286 — medelsförvaltningen fordom gällande, såsom äldre instruktioner visa, och ett återgående dertill, om sådant kunde genomföras, skulle otvifvelaktigt leda till förenkling, — ett mål, hvartill Rikets Ständer och deras Revisorer i sednare tider synas vilja komma.
En någorlunda fullständig utredning af detta vigtiga ämne blefve emellertid för vidlyftig att här intaga, utan får Stats-kontoret, med hufvudsakligt ininstäinmande i Revisorernes åsigt, nu, särskildt beträffande skogsplanteringskassan, i underdånighet upplysa, att densamma tillkommit på grund af Skogsordningen den 1 Augusti 1805 och består af medel, som inflyta för försålde skogseffekter, bete å krono- i parkerne, böter för skogsåverkan o. s. v., samt att dessa inkomster påräknats till utgifter för planteringshagar med flere anstalter till parkernas vård, men ansetts såsom statens medel, hvilka, jemlikt Kongl, brefvet den 25 April 1826, borde från länsslyrelserne insändas till Stats-kontoret och såsom särskild fond bokföras och Kongl. Maj:t tillhandahållas för de dispositioner, som för berörde ändamål kunde ifrågakomma.
I anledning af Hikets åren 1844—1845 församlade Ständers underdåniga anhållan, att vederbörande måtte i nåder anbefallas att om de då befintlige medlens (omkring 72,000 R:dr B:ko) utlånande mot ränta gå i författning, yttrade Stats-kontoret, i ämnet bordt, den 9 September 1845, att, ehuru i detta embetsverks bestämmelse och organisation från början icke ingått någon befattning med- penningars utlånande, Stats-kontoret likväl, under förutsättning att uppdraget egentligen blefve tillfälligt, intill- dess en definitiv reglering af jägeristaterne och förvaltningen utaf kronoskogarne kunde äga rum, icke borde ifrågasätta att besörja örn skogsplanteringsmedlens förräntande, så vidt sig göra lät; hvarefter Kongl. Maj:t den 4 påföljande
December i nåder förordnade, att medlen skulle ttUsvidare af Stats-kontoret göras fruktbärande.
Lika med Revisorerne, får Stats-kontoret nu i underdånighet tillstyrka, att, till undvikande af de förvecklingar ooh den omgång, som nu äga rum vid anordnande och ( förvaltande af de för skogs väsendets ordnande afsedda tillgångar, Chefen för Skogsstyrelsen måtte, såsom ordningen också synes fordra, få disponera nämnde kassa och för öfrigt från Stats-kontoret, efter reqvisitioner, emot redovisning, erhålla de kontanta anslag, som å 7:de hufvudtiteln finnas för skogsväsendet uppförde.
Revisorerne hafva vidare,' af anförde skäl och för att undvika förluster af statens medel genom poströfverier, tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att de genom Kongl, förordningen den 9 September 1857 meddelade föreskrifter, angående vederbörande embetsroyndigheters skyldighet att, vid penningeförsändningar, begagna anvisningar af Rikets Ständers Bank och dess Lånekontor, måtte erhålla sådan utsträckning, att det må vara allmänna verk och inrättningar samt myndigheter, hvilka äga fribrefsrätt, tillåtet att, der sådant utan särskild kostnad eller olägenhet kan ske, vid penningeförsändningar begagna s. k. postremissvexlar, utgifne af enskilda banker eller filial-banker samt ställde att vid uppvisandet å den ort, dit vexeln skall afgå, betalas till den person eller den myndighet, til! hvilken 1 vexeln är af-edd att öfversändas, dock under vilkor, att i fråga om penningeförsändningar emellan sådana orter, som afses uti ofvanberörda Kongl, förordning, Rikets Ständers Banks och dess Låne-koutors anvisningar böra begagnas.
Fråga om postremissvexlars begagnande vid leverering af statsmedel väcktes jemväl af Rikets Ständers år 1860 församlade Revisorer, dock utan nu skedda inskränkning till endast sådana vexlar, som af enskilda banker eller filial-banker utställas; och uti det underdåniga utlåtande, sorn af Stats-kontoret den 10 Januari innevarande år deröfver afgafs, faun sig Stats-kontoret, af anförda orsaker, förhindradt att Revisorernes — 287 — berörde förslag understödja.
Räntekammaren, an om kontanta penningar försändas, den erinran göras, att det är af ringa eller ingen vigt, om vid de tillfällen, när större penningeremisser från landsorterne äro i fråga, hela penningebeloppet på en gång kommer Kongl.’Räntekammaren tillhanda eller örn levereringen, såsom för närvarande någon gång äger rum, successivt sker under 2 å 3 postdagar.
Beträffande derefter sjelfva frågan, så, utan att ingå i bedömande, huruvida, såsom Revisorerne anfört, de enskilda bankerna och filial-bankerna, på grund af delägarnes solidariska ansvarighet samt till följd af sättet för bankernas förvaltning och kontrollen derå, erbjuda ali den säkerhet, som i afseende å deras postremissvexlars begagnande må anses erforderlig, får Stats-kontoret allenast framhålla den omständigheten, att, på sätt af Revisorerne äfven medgifvits och uti de för omförmälda banker utfärdade oktrojbref jemväl antages, bankerna kunna drabbas af sådane förluster, att de måste ställas' under utredning och bank-bolagen upplösas.