Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Å sistnämnde tvenne ställen gjordes tillika den anmärkning, att diarium icke innefattade några anteckningar, som utvisade, när och huruledes inkomna mål blefvo handlagda eller afslutade, hvarom således icke annorlunda, än genom jemförelse med protokoll och registratur kunde er - 126 hållas reda, hvilket åter försvårade möjligheten alt kontrollera ärendenas behöriga gång.
Olägenheten häraf insågs äfven af vederbörande sjelfva och skulle, efter hvad de yttrade, genom framdeles inrättande fullständiga diarier afhjelpas.
Beträffande åter akademiska konsistorium i Upsala, var det lika oväutadt, som anmärkningsvärdt att erfara, det hvarken diarium eller annan anteckning öfver inkommande ärenden, utom i afseende å de lill Rektors-embefet hörande lagsökningsmål, någonsin funnits, ulan hade alltid så tillgått, att inkommande handlingar, som emotlogos vanligen af Rektor eller ock af akademisekreleraren, sedermera ademnades tilt föred rasmin" vid 7 O O konsislorii näslpåföljaude sammanträde, hvarefter protokoll och registratur skulle gifva ledning, när upplysningar om ärendena och deras behandling ville sökas.
Det otillbörliga häri var uppenbart och folie utan tvifvel vederbörande sjelfva till last, genom besväret och svårigheten alt erhålla upplysningar, då dessa funnos af nöden; 1 anseende hvartill och då i all händelse det allmännas rätt och säkerhet fordrade, att hvarje offentlig myndighets förhandlingar må kunna behörigen redovisas, hvilket ej kunde ske, om den första och enklaste kontrollen, som ett diarium eller en annan dylik anteckning angående alla inkommande mål onekligen innefattade, skulle alldeles saknas, vederbörandes uppmärksamhet fastades på den högt bjudande nödvändigheten deraf, att ju förr desto heldre gå i författning om införande här, likasom annorstädes, af ordentliga diarier eller deremot svarande minnesböcker.
Börande slutligen, i afseende å samtliga Konsistorierna, nämnas, att deras arkiv voro, endast med ringa undantag, fullständiga och i allmänhet utmärkt väl vårdade.
Uti ofvannämnde släder, äfvensom i städerna Sala, Hedemora, Fahlun, Sundsvall, Hudiksvall, Söderhamn och Gefle öfversågos RådstufvuRätlens, Magistratens och, der KämnersRätter finnas, äfven dessa domstolars arkiver.
För synnerlig fullständighet och ordning voro de i Fahlun och Gelle utmärkta.
Den omsorg, öfriga vederbörande egnat åt vården af dem anförtrodda enskilda oell allmänna handlingar, lemnade, hvad de sednare åren » O 7 7 beträffade, icke rum för någon anmärkning af synnerlig vigt; men i afseende å äldre handlingar inträffade på flera ställen, att de dels saknades och dels funnos utan ordning sammanlagda.
Såsom orsak härtill kunde, hvad Sundsvall angår, åberopas den år 1803 staden öfvergångna vådeld, hvarvid arkivet lill stor del förstördes.
I allmänhet torde dock egentliga orsaken till de anmärkta bristerna igenfinnas i åsidosättande af nödig uppmärksamhet och ordning, samt uraktlåtenhet alt behörigen verkställa den i lag föreskri
Ina in - 127 venteiing, då arkiv ifrån en lill annan embets- eller tjensteman öfver-lemnäs.
Der ja» fann mig föranlåten att rörande detta ämne framställa anmärkningar, lofvade vederbörande alt skyndsamt vidtaga alla för ändamålets vinnande nödiga och verkställbara åtgärder.
Vid Stadsdomstolarna och Magistraterna bevistades deras sessioner, der sådana vid tillfället af min närvaro ägde rum.
Och granskades allestädes deras protokoll oell domböcker för innevarande året, äfvensom för det niislförutgångna, der dessa sistnämnda voro tillgängliga och icke lill renovation ullemnade.
Ärendenas behandling föranledde icke till några hufvudsakliga anmärkningar, utan syntes fast mera ådagalägga, alt vederbörande i allmänhet med nit och omsorg fullgjort deras tjenståligganden.
Afvikelscr häi ifrån bemärktes likväl vid tvenne domstolar i så målto, som uti deras protokoll, hvad förebafda brottmål angar, undersökning och beslut merendels funnos alltför summariskt uppfattade samt oftast icke ens de lagrum och författningar anförda, hvarå besluten grundades; ett förfarande, som vore oförenligt med lag och stadgad ordning, samt derföre påkallade rättelse, den vederbörande äfven, uppå erinran derom, utläste sig att iakttaga.
Hvarförutan bos RådslufvuRätten i Söderhamn upptäcktes, alt
Rättens protokoll icke blott för innevarande året, utan äfven för åren 1841 och 1842, ännu voro ofullständiga samt i vissa delar endast beslodo uti de vid sessionerna föida an O teckningar; i anseende hvartill ock då tillika upplystes, att bemälde Rätt ledan blifvit bos Kongl.
Svea HofRält tilltalad för dröjsmål alt lill Kongl. HofRätten insända renoveradl exemplar af protokoll och dombok för år 1841, vederbörande allvarligen anmanades att skyndsamt om uppsättning och beliöi ig expedition af alla nu ofullständiga protokoll gå i författning.
Beträffande slutligen domstolarne å landet, inhämtades äfven förhållandena med dessa i följande fall.
Uli Tuhundra, Siende och Snefringe häraders domsaga inom Westmanlands län uppvisade domhafvanden derstädes domböckerna jemte öfiiga protokoll för de sednast förflutna fem åren, hvilka, så vidt liden medgaf, granskades.
Domhafvanden i Österdalarne företedde innevarande årets handlingar för den del af domsagan, der domare-embetet af honom sjelf förvaltas.
1 Medelpads domsaga inspekterades arkivet, som, inrymdt i Sundsvalls stads kyrkotorn, syntes fullständigt och viii ordnadi, hvarjemte de af domhafvanden förevisade domböcker och öfriga handlingar för innevarande året öfversågos.
For Norra Helsinglands domsaga befanns bela arkivet i synnerligt god ordning samladt uti tingshuset inom Forssa härad, der jemväl HäradsRätleus session vid det då började lagtima höstelinget 128 bevistades; äfvensom domhafvanden till granskning aflemnade innevarande årets domböcker för alla lingen i domsagan.
De hos domhafvanden i Westra Helsingland förvarade, denna domsaga tillhörande handlingar, blefvo likaledes aflemnade och genomsedda.
Inom Södra Helsingslands domsaga befuunos, O O O uti en dertill i Mo sockens kyrka utsedd lokal, insalta och särdeles välordnade domböcker och öfriga handlingar icke blott för den sednare Liden, utan ock för den äldre, då hela Helsingland var under en domsaga förenad.
Af domhafvanden i Gestrikland öfvei lemnades domböckerna, jemte särskilda protokollen för både innevarande året och det nästförutgångna.
Vid sålunda inhämtad kännedom om domare-embetels utöfning i ofvannämnde domsagor, kunde jag, till egen och det allmännas tillfredsställelse, icke erfara annat, än att vederbörande i allmänhet, hvar i sin stad, med nit och urskiljning förvaltade sina vigtiga embeten.
Enligt hittills iakttagen ordning hade nu, i fortsättning af hvad sista embetsberättelse!! pag. 83 och följande innehåller, bort meddelas en allmän öfversigt af domstolarnes och öfriga judiciela embetsnyyndighelernas göromål efter år 1840; men då nödiga upplysningar härom hufvudsakligen mäste hämtas utur de lill Kongl. Maj:l al Hans Exellens Hr JustitieStatsministern afgifna berättelser om Justitieförvallningen i riket, och sådan berättelse ännu icke för sednare tid än år 1841 till Kongl. Maj;t inkommit, har jag trott mig befogad att lemna detta ämne alldeles å sido, helst framställningen deraf icke kunde omfatta längre tid än ett år och således ej skulle i allo uppfylla sitt ändamål, i saknad af tillfälle till jemförelse emellan de resultat, åtminstone tvenne års förvaltning gifvit.
Emellertid och då det af flera skäl torde finnas af vigt att känna slutliga utgången af de under sistförflutna åren afgjorda brottmål, uti hvilka de brottsliga blifvit, enligt lag, förklarade skyldiga lill dödsstraff, och angående hvilka mål jag derföre särskildt inhämtat nödiga underrättelser, bör jag derom i korthet nämna, att sedan, på sätt i min ofvanåberopade berättelse pag.
93 förmäles, åren 1830 till och med 1839 årl igen, i medeltal räknadt, visat 60 personer till döden dömda och, af dessa, 17 afrättade och 43 benådade, men år 1840 upptagit ett antal af 51 dömda, af hvilka, då 49 blifvit benådade, endast 2 undergått dödsstraff, så har under de efterföljande trenne åren, i nära öfverensstämmelse med året 1840, 129 1840, de dömdes antal hvarje år föga öfverstigit 50, ibland hvilka de flesta af nåd erhållit eftergift af dödsstraffet, och icke flera än 2 år 1841, 3 år 1842 och 2 år 1843 sådan bestraffning utstått.
Såsom ägande nära gemenskap med Justitieförvaltningen, finnes i de flesta af tillförne afgifna Embetsberättelser, jemte allmänna öfversigten af denna förvaltning, en samtidigt dermed gående, utförligare uppgift af förhållandet med de för brott eller såsom vanartiga och försvarslösa å fästningarne och allmänna arbetsinrättningarne förvarade fångar, slutande sålunda äfven denna uppgift, i sednaste berättelsen, med året 1840.
Då af redan angifven orsak förstnämnda hufvudsakliga ämne för närvarande icke vidare afhandlas, skulle, genom särskild fortsättning af det sednare, ett dem emellan bitti lis iakttaget och, i följd af deras beskaffenhet, naturligt sammanhang afbrytas, utan att något vigtigt ändamål, genom detta afbrott och en tidigare fortsättning af ämnet, torde kunna afses eller vinnas.
Men ehuru, enligt denna åsigt, sådan utförligare uppgift om fång väsendet, som i förra berättelserna förekommit, nu uteblifver, bör jag likväl icke underlåta att rörande detta ämne i allmänhet meddela upplysning derom, att de förbrott till fästningsarbete eller längre tids fängelse dömda och till bestraffnings undergående insalta fångar successive under de sistförflutna åren, likasom tillförne, årligen ökats, så att ifrån slutet af år 1840, då de voro 1620, till slutet af år 1843 deras antal uppgått till 1864; såsom ock att de för vanart eller försvarslöshet till arbete på viss eller obestämd tid dömda personer, ibland hvilka af mankön räknas pionnierer å Carlsborgs fästning, och hvilkas hela antal vid 1840 års slut vore 2283, vid slutet af år 1842 uppstigit lill 2356; hvarefter förhållandet undergått förändring i så målto, att, till följd af Kongl. Maj:ts under den 8 Augusti sistnämnda år fattade beslut, om inrättande af en ”krono-arbetskorps” i fyra särskilda klasser, fångar af mankön blifvit vid denna år 1843 organiserade korps anställda till ett antal af 1151; och då härtill räknas dels öfrige vid den tiden qvarvarande fångar af mankön 1082, dels ock fångarne af qvinnkön, hvilka år 1840 voro 32'7, men vid sistlidna års slut minskats till 308, har sålunda personalen i det hela befunnits ytterligare ökad till 2541.
Under den af mig företagna embetsresa, borde äfven allmänna fångvården utgöra föremål för min uppmärksamhet.
1 sådant afseende besöktes och Just.-Ombudsmans Enib.-Derätt. för åren 1842 och 1848. 1 ^ 130 inspekterades Läns- och Stadsfängelserna.
Uti de mindre städerna, der endast personer, som vid Stadsdomstolarne undergå ransakning, hållas i förvar och der arresteringar mera sällan inträffa samt ofta ingen fånge finnes, syntes följaktligen häktena i allmänhet uppfylla behofvet, helst fångarne, sedan underdomstolen dömt, antingen lösgifvas eller förflyttas lill länets allmänna häkte.
Stadshäktena må särskilt nämnas det i Gefle, såsom innehållande flera rymliga och väl inredda rum, som lemnade utväg att iakttaga en lämplig fördelning af dervarande flera fångar.
Hvad åter angår Länshäktena, torde de tvenne inom WesterNorrlands län befintliga, det ena nära intill Hernösand och det andra en åttondedels mil ifrån Sundsvall, kunna räknas ibland de få, som motsvara behofvet, enär fångarnes antal vanligtvis icke är större, än att, såsom vid besöken derstädes äfven var händelsen, merendels blott en, högst tre i hvarje rum förvaras och flera rum ändock stå alldeles obegagnade.
Länshäktet i Upsala, hvartill alla våningarne i ena Slottstornet äro upplåtna, syntes äfven, i afseende å utrymme, vara tillräckligt, om, genom en lämplig indelning af de nu varande större rummen, deras antal blefve ökadt och tillfälle sålunda beredt att, mera än hittills kunnat ske, med urskiljning iakttaga den klassifikation af fångarne, som, i afseende å olika förhållanden med dessa, må finnas nödig, och ofta är af största vigt.
A Länshäktet i Westerås, bestående af nio rum i särskilda våningar af Slottet, befunnos, vid besöket der, icke mindre än 13 så kallade transportfångar, hvilka, förutgångna dagen ankomna, skulle till andra orter vidare försändas.
Sådana, i flera häkten ofta inträffande, ehuru snart öfvergående, tillökningar i fångpersonalen förorsaka, såsom nu äfven bemärktes, att andra fångar, som förut varit ålskiljda, under liden blifva sammanförda i färre rum.
Detta menliga förhållande skulle likväl vid nämnde häkte, efter hvad vederbörande tillkännagåfvo, framdeles affi jelpas, genom byggnad och inredning af nya fängelserum, hvarmed början redan var gjord.
Alt Länshäktena i Fahlun och Gefle befinnas alldeles otillräckliga och äfven i öfrigt mindre lämpliga, är allmänt bekant; i följd hvaraf och sedan Rikets Ständer vid sistföriidna Riksdag anslagit betydliga medel till uppförande af fängelser, der sådana må vara af nöden, byggnad af nya större fängelser å bägge omförmälda ställen var företagen och ännu fortgår.
Någon anledning till anmärkning eller någon klagan öfver fångarnes underhåll förekom hvarken i Städernas eller i Länens fängelser.
Fångarnes behandling i öfrigt syntes äfven öfverallt tillbörlig och ändamålsenlig.
På ett ställe klagade likväl tvenne fångar, hvar för sig deröfver, att de skola 131 blifvit af fångvaktmästare» misshandlade; men vid det af vederbörande härom anställda förhör, återkallade den ena sitt klagomål, såsom ogrundadt, och någon anledning till den andres klagan kunde ej heller ådagaläggas eller utredas.
Om allmänna Sjuk vårds-anstalterna har jag likaledes, under ofvannämnda resa, ägt tillfälle att göra mig underrättad, genom besök å Lasaretterna och Kurhusen i städerna Westerås, Fahlun, Hernösand, Hudiksvall och Söderhamn, der en ny, emot behofvet fullkomligt svarande, byggnad var uppförd och till begagnande färdig, samt vidare i Gefle och Upsala.
Allestädes syntes ordning och snygghet rådande samt Läkares och Föreståndares åligganden tillbörligen iakttagna.
Uti Hospitalerna i Upsala och Hernösand funnos intagna, å förra stället 165 och å det sednare 26 mer eller mindre sinnessjuka personer.
Såsom Centralhospital för norra delen af Riket, är det i Upsala anvisadt; utmärkande sig denna Inrättning, ej mindre för ordning och renlighet, än äfven för dervarande Styrelses och Läkares osparda bemödanden och omsorgsfulla tillsyn i afseende å de beklagansvärda sjuklingarnes vårdande.
Hvad åter angår Hospitalet i Hernösand, var ej heller der något att erinra vid sjuklingarnes behandling, så vidt den i nuvarande lokal kunde äga rum; men denna lokal syntes hvarken tillräcklig eller ändamålsenlig.
För att afhjelpa dessa olägenheter samt till förekommande af alltför stort tillopp till Cenlralhospitalet i Upsala och till undvikande af de längre transporterna dit ifrån nordligaste delen af Riket, är ock författning vidtagen derom, att i Hernösand anlägga ett större Hospital, hvartill nödiga byggnader å en staden angränsande lägenhet redan voro under arbete.
Sedan, på sätt i sednaste Berättelsen förmäld t är, den af Kongl. Majit, i anledning af Rikets SLänders skrifvelse den 3 Mars 1841 , förordnade Lagberedning, som skulle äga att ytterligare öfverse och granska upprättade förslagen till ny civil- och kriminallag, trädt i verksamhet med begynnelsen af år 1842, har, till följd af Kongl. Majits särskilda nådiga Remisser, denna Lagberedning under den 16
December 1842 affaltat och sedermera till Kongl. Majit i underdånighet insändt sina Betänkande» dels angående Domstolarnes organisation, dels angående de straff, sorn i ny allmän kriminallag borde 132 bestämmas, äfvensom sitt underdåniga utlåtande uti den hos Rikets Ständer väckta fråga om inrättande af Förliknings-kommitleer; varande handlingarne rörande dessa ämnen, med Kongl.
Majrts nådiga tillstånd, till trycket befordrade och på sådant sätt till allmänhetens kännedom meddelade.
Lagberedningen företagit och fulländat den speciela granskningen af förslaget till kriminallag eller, såsom den kallas, Straffbalk, så att i denna del nu mera endast återstår slutlig justering af den förändrade lagtexten jemte dertill hörande motiver, hvarmed början redan är gjord.
Stockholm den 30 April 1844. C. L.
Landi n. J. 2V. Söllscher.
HANDLINGAR angående de inför #! i k s R ä 11, i följd af Rikets Ständers KonstitutionsUtskotts vid Riksdagen år 1840 fattade beslut, af Rikets Ständers Justitieombudsman emot /lera Ledamöter af Konungens Stats Råd anställda åtal.
Till trycket befordrade för att biläggas JustitieOmbudsmannens afgifvande EmbetsBerättelse. #€©€£$ ©g:JM, NORDSTRÖMSKA BOKTRYCKERIET, 1841.
JustitieOmbudsmannens ansökningar till RiksRättens Ordförande, aflemnade den 11 November 1840.
A. Till Herr Presidenten i Kongl. Maj.ts och Rikets Svea HofRätt.
Ständers vid innevarande Riksdag förordnade KonstitutionsUtskotts serskilda, under den 9 sistlidna Juni aflåtna och den 4 derpåföljde Augusti mig tillhandakomna skrifvelser meddela underrättelse derom, att Utskottet, efter läsning af de inför H. M. Konungen i StatsRådet förda protokoll och pröfning af dervid rörande nedannämnda mål förekomna anmärkningar, funnit skäligt ställa under tilltal inför RiksRätt de Ledamöter af StatsRådet, i följd af hvilkas, efter Utskottets tanka, i strid emot Regeringsformens föreskrift uti 87 §. gjorda tillstyrkande, Kongl. Maj:ts nådiga beslut äro fattade: l:o angående det af Rikets Ständer vid Riksdagen åren 1834 och 1835 stadgade och till Kongl. Maj:ts gillande öfverlemnade förslag till ny VexelLag; 2:o angående Rikets Ständers vid samma Riksdag till Kongl. Maj:ts stadfästelse hemställda förslag till
Lag för enskilda Banker; och 3:o om utfärdande af Kongl. Förordningen den 30 Juni 1838, rörande Mosaiska trosbekännares rättigheter och skyldigheter här i Riket, tillika med den serskilda Ordningen om hvad de dädanefter i afseende å deras religion m. m. hade att iakttaga; äfvensom 4:o Konstitutionsutskottet, angående Kongl.
Majrts, i nådig skrifvelse till Kongl.
KammarRätten af den 1 Februari 1836, meddelade beslut, om bemälde Rätts behörighet att upptaga och afdöma tvister emellan Götha KanalBolag och dess Direktion eller Staten, ett ärende, som äfven bordt enligt förråberopade Grundlagsbud behandlas, på enahanda sätt förordnat åtal emot Föredraganden, f. d. StatsSekreteraren för Handels och finansärendena, såsom den der underlåtit att likmätigt 38 §.
Regeringsformen sin kontrasignation å omförmälda beslut vägra.
Af sådana anledningar och till fullgörande af KonstitutionsUtskottets derjemte mig gifna uppdrag att talan angående omförmälda mål emot veder - IV börande i laga ordning utföra, får jag härigenom, ä embetes vägnar, likmätigt 102 och 106 §§.
Regeringsformen samt 5 §. af Rikets Ständers för Deras JustitieOmbusdman fastställda Instruktion, hos Herr Presidenten, såsom RiksRättens Ordförande, äska laglig kallelse å de Ledamöter af Konungens StatsRåd, hvilka, enligt hvad de inför Konungen i StatsRådet förda, uppå min begäran utbekomna protokoll, vitsorda, deltagit i tillstyrkande af de angående ofvannämnda ärenden eller någotdera af dem fattade beslut, nemligen: H. E., f. d. JustitieStatsMinistern, R. o. K. af K. M. O., OrdensKansleren, m. in., Herr Grefve Mathias Rosenblad, uti de tre förstnämnda punkterna; II. E., StatsMinistern för Utrikes ärendena, R. o. K. af K. M. O. m. m., Herr Friherre Gustaf Nils Algernon Adolf Stjerneld, uti 3:dje punkten; II. E., f. d. StatsRådet, R. o. K. af K. M. O. m. m., Herr Grefve Carl Axel Löwenhjelm, uti Irsta, 2:dra och 3:dje punkterna; f. d. StatsRådet, R. o. K. af K. M. O. m. m., Herr Friherre Gustaf Fredric Åkerhjelm, uti Irsta och 3:dje punkterna; f. d. StatsRådet, Presidenten, K. af K. N. O. m. m., Herr Gabriel Poppius, uti Irsta punkten; f. d. StatsRådet, numera Presidenten i Kongl. BergsKollegium, K. af K. N. O. m. m., Hei’r Friherre David vonschulzenheim, uti irsta, 2:dra och 3:dje punkterna, samt f. d. StatsSekreteraren, nu mera Presidenten i Kongl. KommersKollegium, K. af K. N. O. m. m., Herr Carl David Skogman, uti 2:dra och 3:dje punkterna, och derjemte angående hvad serskilt emot honom i 4:de punk ten är anmärkt, för att inför RiksRätten svara uti dessa af Konstitutionsutskottet till åtal förvista mål och äga tillfälle till förklarings afgifvande öfver hvad jag fidner mig befogad att, vid åtalets fullföljd, andraga; i hvilket hänseende öppen talan uti allt, som med denna sak har gemenskap, förbehålles.
Stockholm den 2 November 1840. C. L.
Lit. B. l ill Herr Presidenten i Kongl. Majrts och Rikets Svea HofRätt.
, Rikets Högloft.
Ständers vid innevarande Riksdag förordnade Konstitutionsutskott har, uti en den 9 sistlidna Juni beslutad och den 4 derpåföljde Augusti af mig emattagen skrifvelse, tillkännagifvit, det Utskottet, som under läsningen af de inför H. M.
Konungen i StatsRådet förda protokoll ibland annat anmärkt, huruledes, vid underdånig föredragning den 25 Maj 1835 af då församlade Rikets Ständers, uti skrifvelse den 22 i samma månad, gjorda anhållan om Kongl. Maj:ts nådiga bemedling i ministeriel eller annan väg, i fall utländskt kreditiv för R.
S. Banks räkning skulle upptagas, StatsRådets närvarande Ledamöter tillstyrkt Kongl. Majrts å denna skrifvelse meddelade svar, af sådan anledning och enär Utskottet funnit den i berörde tillstyrkande uttryckta mening stridande emot 72 §.
Regeringsformen, pröfvat skäligt att ställa under tilltal inför RiksRätt nedannämnde f. d. Ledamöter och Föredragande i StatsRådet, samt för detta ändamål anmodat mig att, efter äskad behörig kallelse, denna sak i laga ordning utföra.
Till följd häraf och likmätigt 102 och 10G §§.
Regeringsformen samt 5 §. af Rikets Ständers för Deras Justitieombudsman fastställda Instruktion, får jag härmed, å embetes vägnar, bos Herr Presidenten, såsom RiksRättens Ordförande, äska laglig kallelse å följande f. d. Ledamöter af Konungens StatsRåd, hvilka, enligt hvad det, efter begäran, erhållna StatsRådsProtokollet för of vanberörde dag bestyrker, deltagit i detta ärende, nemligen: H. E., f. d. JustitieStatsMinistern, R. o. K. af K. M. O., OrdensKansleren m. m., Herr Grefve Mathias Rosenblad; II. E., f. d. StatsRådet, R. o. K. af K. M. O. m. m., Herr Grefve Carl Axel Löwenhjelm; f. d. StatsRådet, R. o. K. af K. M. O. m. m., Herr Friherre Gustaf Fredric Åkerhjelm; f. d. StatsRådet, Presidenten, K. af K. N. O., Herr Gabriel Poppius; f. d. StatsRådet, numera Presidenten i Kongl. BergsKollegium, K. af K. N. O. m. m., Herr Friherre David von Schulzenheim, och Föredraganden, f. d.
StatsSekreteraren, nu mera Presidenten i Kongl. KommersKollegium, K. af K. N. O. m. m., Herr Carl David Skogman, för att inför RiksRätten svara i ofvanberörda till åtal förvista sak oell äga tillfälle att afgifva förklaring öfver hvad framdeles vid käromålets fullföljd varder anförd t.
Öppen talan i allt, som med saken äger gemenskap, förbeliålles.
VI Lit. C. Till Herr Presidenten i Kongl. Maj:ts och Rikets Svea HofRätt.
H. S:s vid innevarande Riksdag förordnade Konstitutionsutskott, genom en den 9 sistlidna Juni aflåten och den 4 derpåföljde Augusti mig tillhandakommen skrifvelse, med tillkännagifvande, att Utskottet, vid pröfning af hvad, under läsningen af de inför H. M. Konungen i StatsRådet förda protokoll, ibland annat blifvit anmärkt, aktat nödigt att, i afseende å Kongl.
Maj:ts nådiga beslut angående Idof Sekreteraren C. F. Bergs underdåniga ansökning att i hufvudstaden få anlägga en Teater till uppförande af allmänna skådespel, ställa under tilltal inför RiksRätt nedannämnde f. d.
StatsRådsLedamöter, såsom de der hafva den 16
December 1836, medelst underdånigt tillstyrkande i detta ärende, öfverträdt stadgandet i sista mom. af 60 §.
Regeringsformen, i följd deraf anmodat mig att, efter äskad behörig kallelse, detta mål i laga ordning utföra; alltså och likmätigt 102 och 106 §§.