Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Brefvet d. 12 April 1753, hvilken Författning dock, sedan Ilikets Stander vid dess öfverseende funnit sig foranlåtne att, till förekommande af uppehåll med brottmåls afgörande och på det Kongl. Majit ej mätte blifva dermed för mycket besvcirad, i underdånighet tillstyrka en och annan ändring deruti, ge» norn Kongl. Brefvet den 11 December 1756, i åtskillige delar jemkades; äfvensom Kongl, Majit slutligen uti Nådig Skrifvelse af dea 25 Febr. 1762, i anledning af Rikets Ständers ytterligare hemställan, stadgade, att leuteration icke i andra händelser 'eller annorlunda finge ske, än der något vid granlaga pröfning funnes tvifvelaktigt eller brista i gerningens fulla qvdlification efter Lagen, hvilken grund i synnerhet i blodssaker borde iakttagas, hvaremot i andra brott, på hvilka väl lifsstraff vore i Lagen utsatt, roen deruti dock, sedan Lagen utkom, alltid blifvit
Ieutereradt och de brottslige fått lifvet be® hålla, Lagen borde enligt vedertagen tolkningsgrund, mer efter gillad t och alltid vanligt bruk, än efter bokslafven, följasi — I delta skick förblefvo
LeuterationsFörfattningarne till år 1803, da Kongl, Majit, i anseende till XjdgUtskottets Betan kand* N:o 3. 17 till åter befunnen olikhet i deras tillämpning, fann nödigt att, till beredande af likstämmighet i detta ämne, gifva ytterligare föreskrifter, hvilka meddelades genom Kongl. Maj-ts den 2a Mars nyssnämnde år till Hofoch OfverRätterne aflåtne Bref, hvars första och andra punkter innehålla*. ”1:0
Att uti alla mål, hvilka uppräknas i 8 Cap. 2 §. 5, 6 och 9 punkterne RättegångsBalken samt si Cap. 1, 2, 3, 4 och 5:te §§•
MissgerningsBalken, såsom ock de, hvilka angå mord, dråp, myteri och uppror, förgöripg genom förgift, mordbrand , posts röfvande, mynts förfalskande af den, myntning förtrodd är, blodskam emellan föräldrar och barn eller syskon, slag å egna föräldrar, förfalskning af Baneooch Riksgälds-sedlar, får OfverDomaren ej skrida till leuteration, utan bör den brottslige fällas till det i Lagen stadgade straff. a:o Att ÖfverDomaren deremot tillätes Ieulerationsrätt i alla öfriga lifssaker, då synnerligen lindrande omständigheter förekomma.”
Bih till Riks.
St, Brot. lJzS och 1819, 7 Sami. 2 lidra H:t, S LagXhskotttts SetHnJiandt N:o 3.
Dl, genom denna begränsning af Ieuterationsrätten, de ofvanomförmälde Kongl. Bref» ven af åren 1753, 1756 och 176a upphörda att vara till efterlefnad gällande, med undan-" tag blott af det formulaire för Utslag i leutererade mål, hvilket åtföljile förstnämnde Bref,' lärer det egenteligen vara endast 3 punkten af 1803 års Författning, som, så vidt den angår HofRätterne, är föremål för Herr Lindqvists motion, och för det utlåtande Utskottet åligger att afgifva.
Utskottet har genom förestående framställning om upphofvet och utvecklingen af HofRätternes leuterations-rätt velat antyda grunden för sitt omdöme i förevarande fråga.
Det är visadt, att leuterationsrätten var en Majestätsrätt, en del af Regentens benådningsinagt, hvilken en enväldig Konung uppdrog åt Domare, som utgjorde dess högsta Nämnd och dömde Konungens dom.
Det lan då icke vara lämpligr, att, under ett lagbundet regeringssätt, under en constitutionel Konung, hvars i Regeringsformen stadgade magt, att i brottmål göra Nåd och mildra lifsstraff, hvarken kan öfverlåtas eller ens af Konungen sjelf annorledes utöfvas, än i den ordning Regeringsformen föreskrifver, det vill säga uppå gjord nådansökning och uti StatsRådet, sedan Högste
Domstolen blifvit öfver ansökningen hörd, Ieuterationsrätt elles £,agUt skottets Betänkande N:o 5, a g magt att I vissa Iifssaker mildra det straff, som i Lag är bestämdt skall fortfara att utöfva® af HofRätterne, hvilka dessutom numera ' ej äro Konungens högsta Nämnd eller döma Konungs dorn , utan sjelfve äro underordnade den Domstol, åt hvilken Konungens domsrätt nu är uppdragen, men som ändå icke har leuterationsrätt.
Utskottet tvekar derföre så mycket mindre, att understödja Motionairens yrkande, som Utskottet fastmer är af den tanka, att Hof- och Öfversätters magt att leuterera, i och med antagandet af 1809 års Regeringsform, bordt upphöra att vaxa gällande.
Också har den sedermera inrättade HofRätten öfver Skåne och Blekingen, efter hvad dess Ordförande och en dess Ledamot, hvilka nu äro Ledamöter af Lagutskottet, under öfverläggningarne härom t i 11- lännagifvit, aldrig tillämpat a punkten af 1803 års Kongl, Bref eller ansett sig dertill behörig.
Vid detta förhållande torde det vara Öfverflödigt, att fästa någon uppmärksamhet dervid, att ett af skälen för leuterationsmagtens öfverlemnande åt Hof- och ÖfverRätter, det nemligen, att Kongl.
Maj:t ej måtte blifva med hemställningar i brottmål för mycket besvärad , nu mera förlorat all vigt.
— Utskottet får dock anmärka, att, i följd af de inskränkningar leuterationsralten tid efter an - ao LagUtskottets Betänkande N:o 3. nan, och senast genom Kongl. Brefvet år 1803 undergått, antalet af de mål, i hvilka de aine äldsta HofRätterne årligen leuterera, är, efter de underrättelser Utskottet inhemta!, i allmänhet så ringa, att dessa måls dragande under Kongl. Majits
Egen pröfning i Nådeväg så obetydligt kommer att öka den jemförelsevis stora tnängden af Nådansökningar, hvarmed Kongl. Majit, i allt fall besväras, att denna tillökning ej förtjenar tagas i beräkning.
Således, a) då leuterationsrätten är en benådnings magt; b) då benådningsmagten är en Majestäts rätt, som ej kan öfverlåtas eller ens af Konungen annorledes, än i den uti Regeringsformen föreskrifna ordning, utöfvas; c) då HofRätternes Ieuterationsrätt följ aktligen i sjelfva verket är grundlagsvidrig; d, ) då HofRätterne dessutom numera icke äro Konungens högsta Nämnd; och LigUtskottets Betänkande N:o j-. ai e.) di antalet af mai, i hvilka HofRätterne leuterera, är ganska inskränkt; föreslår Utskottet: att den i 3 punkten af Kongl; Brefvet den 22 Mars 1803 HofRätterne tillagde leuterations-rätt mitte förklaras hafva upphört, samt, i följd deraf, berörde punkt jemte alla äldre dermed öfverensstämman. de Författningar upphäfvas; hvarigenom föreskriften i 7 punkten af nämnde Kongl. Bref, angiende HofRättemes skyldighet, att hvarje halft år till Kongl. Maj:t insända förteckning pi leutererade mål, äfven för-, faller.
Detta förslag varder likväl Rikets Högloflige
Ständers närmare bepröfvande vördsamligen underställdt.
Stockholm den 20 December 1838* STOCKHOLM, Elmina och Granborg» Tryekeri, >819» Lagutskottet s Betänkande N;o 4. 1 N:o 4.
Betänkande, öfver Riksdags-Fullmägtigen från Stockholms Län, Nils Insulins motion om stiftande af en lag , hvarigenom mäförekommas, c.tt gäldenär, medelst digtade köpeafhandlingar , undanhåller sina borgenärer de tillgångar, han kan ega till betalning af sin skuld.
I Memoria! , sorn H eilervarda
Bon deStå.ndet den 8 sistlidne December lill Lagutskottet remitterat , har rtiksdagsFuIlmägtigen från Stockholms Län Nils Insulin anfort, huruledes erfarenheten skall visat , att gäldenärer, för att undvika betalning af ostridiga och faststälda skulder, företagit sig att , genom digtade afhandlingar , försälja all sin egendotn , dervid de dock förbehålla sig rättighet att , emot viss hyres afgift , egendomen innehafva, hvarefter de vä! qvittera Bihang till Riks-St, Prat. tSrS 1829, Sami. 1, 3 Haft. 2 LctgTJt slottets Betänkande.
Nio 4; köpeskillingen , som sålunda äfven blifver oåtkomlig, men deremot af den föregifne köparen tilläfventyrs undfå en motförbindelse, att köpet, efter öfverstånden fara, skall återgå; till förekommande af hvilka be* drägliga tillställningar, jemte de för allmänna och enskilda crediten menliga följder sorn deraf måste uppstå, Motionairen föreslagi t, att antingen ali dylik handel ma. vid ansvar förljudas, eller ock det stadgande göras, att köparen bor, sd framt köpet skall anses lagligt , genast afhemta hvad han sig tillhandlat, samt att bade köpare och säljare ändock skola vara pligtige med ed styrka , att köpe-af handlingen är verklig och ej tillkommen, för att uppehålla betalning af godkände fordringar, eller i afsigt att förnärma andras rätt.
Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande, och dervid, lika med Motionairen , visserligen funnit , att missbruk och underslef af den art, Motionairen omförrnält, kunna, till förfång för borgenärers rätt samt hinder öch uppehåll vid utmätningar, föröfvas , äfvensom Utskottet ansett lagstiftningen böra söka motarbeta dylika företag samt bereda utväg att deni upptäcka och beifra.
Men Utskottet , efter hvars omdöme något uttryckligt förbud mot digtade köpe-afhandlingar och svekfulla aftal till förnärmande eller up - LagUtskottets Betänkande N:ö 4i 3 pehållande af fordringsegards rätt icke är af nöden , enär allt svek emot borgenärer af lagen ogillas, kan hvarken tillstyrka det yrkade stadgandet, att köpare af lös egedom skall vara skyldig att det köpta godset ifrån säljaren genast afhemta, eller understödja förslaget om Köparens och säljarens ovil— korliga förpligtande att med ed bestyrka köpets verklighet-, ty det förra skulle, innebära inskränkning i den frihet , hvar och en bör ega , att efter behag förfara med siri egendom , och således att kunna , huru lärtge och på hvad vilkor han för godt finner, lata köpt egendom förblifva i säljarens vård; och det senare vore stridande mot lagens allmänna grundsatts i fråga om edgång i egen sak, nemligen, att sådan edgång ej må åläggas t annat fall , än då antingen ett vittnes intygande eller bindande omständigheter och liknelser äro för handen.
Deremot och då bestämdt ansvar ej är stadgadt för den händelse , sou) bär är i fråga , eller att gäldenär svikligen uppgifver annan såsom egare till gods, hvaraf gäldenären är i besittning , och lagen , ehuru den i 7:de Gap. 3 §.
UtsökningsBalken förordnar, att, när vid utmätning eller i cöncurs tvist uppstår, huruvida gods, som finnes L gäldenärens bo, men påstås vara annan tillhörigt , må undantagas eller ej , sådan tvist bör, der skäl till jäf äro, förvisas till Do - 4 LagUtskottets Betänkande N:o 4: maren och godset emedlertid i qvarstad sättas, likväl hvarken föreskrifver hvilkendera af de tvistande skall den andra till domstol instämma och hafva bevisningsskyldigheten sig ålagd , eller innehåller de närmare bestämmelser , som härutinnan synas vara af nöden , har Utskottet ansett dessa brister i lagen böra fyllas, hvarigenom det ändamål, Motionairen åsyftat, skulle, efter Utskottets tanka , lämpligast beredas.
Af denna åsigt föranledt, och på de skäl; t ' ' 1 * a) Alt den, som vill tillegna sig gods, son» vid utmätningsförrättning eller vid inträffande concurs finnes i gäldenärs bo, bör åligga i laga ordning bevisa sin rätt dertill; b) Att, till undvikande af de olägenheter, sorn en långvarigare ovisshet om eganderätten till sådant gods måste medföra, lämplig praescriptionstid bör stadgas, inom hvilken anspråket skall , vid talans förlust, hos Domaren göras anhängigt; c) Att, på det borgenärer, som erhållit rätt till utmätning, eller till hvilka gäldenär sin egendom afträdt, rr,å vara skyddade mot den förlust, som af obehöriga arisprik kan blifva en följd, sökanden bör Lagutskottet,s Betänkande N:o 5 vara skyldig ställa borgen för den kostnad och skada borgenäreme kunna kom: nia att vidkännas ; d) Att gäldenär, sorn sanningslöst föregifver i hans vård befintligt gods höra annan till, bör för sådan oredlighet vara ansvar underkastad J samt e) Att detta ansvar bör bestämmas efter den grund, lagen i allmänhet antagit vid stadgande af påföljd för falska uppgifter eller sanningens döljande , i egennyttig afsigt att förhålla någon dess lagliga rätt; Finner Utskottet sig bora tillstyrka , att 7 Cap. 3 §.
UtsökningsBalkeu måtte ändras till följande lydelse: f,SÖker någon tillegna sig gods, som i gäldenärs bo finnes, och menar borgenär, att det honom till förfång sker: bjuder sökanden bevis för sig, och ställer han hos utmätningsman borgen för den kostnad och skada, som af hans anspråk komma kan\ varde godset satt i qvarstad, intill dess tvisten om eganderätten af Domstol prof vad blifvit; stämme dock sökanden, i thy fall, vederpart en i staden inom en och på landet inom tre månader sedan godset i 6 LagVtskoltets Betänkande N:o 4,’ qvarstad sattes, eller håfve sin talan emot honom förlorat.
— Anmäler, vid utmätningstillfället, gäldenären, att godset hörer annan till; varde det och med qvarstad belagdt: borgenären underrätte härom den uppgifna egaren; och stämme han, inom den tid ofvan sagd är, räknad från den dag, dä underrättelsen honom meddelas, eller vare sin talan qvitt.
Finnes gäldenär hafva svikligen uppgifvit annan såsom egare till godset, gälde all skada, och bote godsets halfva värde'. ■—•
Vill, i dessa fall, borgenär sjelf stämma , stärn de det honom fritt.
Samma lag vare der borgenärer söka f öreträde hvar för annan.”
Dock varder detta förslag, hvilket hufvudsak* ligen är hemtadt ur Lagcomiténs senaste förslag till Allmän Civil-lag, Rikets Högloflige Ständers ompröfvande vördsamligen understäldt, Stockholm den 31 December i8?8« LagUtskottets Betänkande.
N:o 5. 7 N:o 5, Betänkande, öfver Riksdagsfullmägtigen från Östergöthland Botvid jonssons förslag till ändring i 26 Capitlet i§.
ByggningaBalken, I ledervärda BondeStåndet liar den 10 sist» lidne December till LagUiskottet remitterat, ett af Riksdagsfullmägtigen frän Oster-göthland Botvid Jonsson väckt förslag till ändring af 26 Capitlet 1 §.
ByggningaBalken, som handlar om Socknemäns skyldighet att deltaga i byggande och uppehållande af Kyr. ka och hvad dertill hörer: såsom Kyrkostapel, Kyrkomur, Socknestulva och Fattighus.
Stadgandet i detta lagrum, att byggnings virke, körslor, och annan kostnad till sådan bygg. nåd skall utgöras efter hemmantalet, men dagsverken ef Ter matlagen, har Motionairen ansett i senare delen obilligt och orättvist, enär deraf följde, att egare af flera hemman, som brukas af tjenstehjon, de der af egaren njuta stat eller kost, och hvilkas antal kan uppgå till 50 och derutöfver, ej är skyldig att utgöra flera dagsverken , än ett matlag, som består af endast 2 arbetsföra perso - 8 LagUtskotleis Betänkande N:o 5. ner; hvarföre Motionairen föreslagit den ändring i berörde att byggningsvirke, körslor och all annan kostnad kall utgöras af alla hemman efter deras oförmedlade hemmantal och af serskilda lägenheter efter deras Extraroterings hemmantal, men dagsverken efter antalet af Mantalsskrifne personer emellan 15 och 60 års ålder; och borde, hvad Bruk och Qvarnar angår, förhållas på sätt derom förut är serskildt stadgadt.
Utskottet, som tagit detta förslag i öfvervägande, finner visserligen att sa. kalladt matlag eller röktal i allmänhet icke är en tjenlig eljer billig måttstock för allmänna besvärs och utskylders fördelning; men sorn i förevarande fråga de skäl och omständigheter förekomma: a) Att ej allenast flera serskilda författningar bestämma matlags-beräkningen till grund för utgörandet af åtskilliga ständiga utskylder, såsom Lagmans- och.
Härads hofdinge-räntan, Tingsgästriings-penningar och Djeknepenningar m. m. ; utan ock allmänna Lagert på andra ställen i ByggningaRalken, såsom i 23 Gap. 3 §. om Häradsskall, och i 15 Cap. 4 om Skogseld, stadgar enahanda grund för 1"LagUtskottets Betänkande N;o 5. 9 för fördehungen af den arbetsskyldighet, som i dessa fall är ålagd; k) Att stadganden,' som hvila på en och sam» ma, fastän tilläfventyrs origtig, grund- ^ satts, efter Utskottets tanka, ej böra partielt förändras, utan alla förblifva beståndande intill dess grundsattsen upphäfves och förändringen kan blifva allmännelig ; t) Att dessutom, vid granskning af det stadgande, mot hvilket anmärkning nu är gjord, ur sigte ej må lemnäs, att de prrestationer, som utgå efter hemmantalet, nemligen byggnads-materialier , körslor och annan kostnad, äro, i de flesta fall, så ojemförligt större och mera betungan. de, än den efter matlag utgående dagsverksskydigheten, att den lindring en egare af flera mantal möjligen får i sist-' nämnde afseende till godo njuta, hvarken kan anses obillig eller förtjenar synnerlig uppmärksamhet; d) Att då, genom serskild författning, Kongl. Brefvet den 4 Maj 1759, redan är förIdaradt hvad med hemmantal i detta Bagens rum förstås, nemligen oförmedladt mantal, samt hvad Bruk och Qvar» Bihang till Rikt-St.
Prat. I$z8-I8i9> T-de Styl. a - io LagUtskottéts Betänkande N;o 5. nar angår, deras kyrkobyggnads-skyldig; het är bestämd genom Kongl. Resolutionen på Allmogens Besvär den 1 September 1741, något ytterligare stadgande härutinnan ej är af noden; och e) Att, enär Extraroteringen, i och för sig sjelf, icke innebär skattläggning eller utgör grund för utskylders bestämmande, inga andra extraroterade lägenheter, än de, hvilka mantal verkligen är åsatt, kunna anses skyldige att efter hemmantal i kyrkobyggnad deltaga; Så finner Utskottet sig ej kunna till Botvid Jonssons ifrågavarande motion tillstyrka bifall.
Dock varder detta utlåtande till Rikets Högloft.
Ständers pröfning vördsamligen hemstäjdt.
Stockholm d. 31 December 1828. STOCKHOLM, Elmuns och Granbergs Tryskeri, ijiy.
LagUtliotttts Betänkande N:ö 6.’
Sr N:o <5.
Betänkande, öfver Herr Fredric Leonard Rosenqvists förslag om tillägg till 27 Capitlet p §.
RättegångsBalken, "Under den ig innevarande December har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln till LagUtskottet remitterat ett af Herr Fredric Leonard Rosenqvist afgifvet Memorial , deruti han anfört, att, da afsigten med stadgandet i 27 Cap. g §.
RättegåugsBalken, att lagvadda och instämda saker skola i Idof Rätt genom lott utdelas till HojRättens Ledamöter, skall varit ej blott att pä sådant sätt ordna sakerne till föredragning
Ledamöterne emellan, utan jemväl att hindra, det någon Ledamot, som hemligen eller uppenbarligen vore förtrolig vän med någondera parten, måtte blifva föredragande af saken; men erfarenheten skall visat, att detta ändamål helt och hållet förfelades, enär Ledamöter i ÖfverRätt företagit sig att, sedan den i
Lag föreskrifna lottning för sig gått, sig emellan by Bihang till P, St. Prot. 18*8 och ig 19, -j\it Samt. 1 *:de a LagUtskbttets Betänkande N
Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande; och som i ofvanberörde lagrum är uttryckligen stadgadt, att sedan parter i Hof Rätt slutat skrif ivexlingen i de saker, som lagvadda eller instämda äro, HofRätten då skall genom lott utdela sakerne till dess Ledamöter, att skrif t eliga berättelser deruti författa; så, ehuru ändamålet med detta JjOgUtsiottets Betänkande N:o 6. 3 stadgande synes egentligen hafva varit endast att emellan Ledamöterne fördela föredragnings-skyldigheten, utan afseende på sakernes större eller mindre vidlyftighet, samt mer eller mindre invecklade beskaffenhet, men icke att förebygga det någon sak må tillfalla en föredragande, som tilläfventyrs vore endera partens förtrogne vän, helst vänskapslörhållanden icke utgöra laga jäf, och slumpen i allt fall ej kan hafva ansetts för ett tjenligt medel alt utröna och urskilja hvar sådana förhållanden äro förhanden ; likväl och då lagbudet om lottning är bestämdt och. ovilkorligt, och deraf, efter Utskottets tanka, otvifvelaktigt följer, ej mindre att ett redan, lottadt mål ej får emot ett annat godtyckligen utbytas, utan ock att, i händelse vid lottning, någon sak tillfaller Ledamot, som af laga jäf hindras att sig dermed befatta, annan föredragande bor genom ny lottning utses, finner Utskottet något uttryckligare förbud i detta hänseende ej af behotvet påkallas.
Men sona den af Motionairen yrkade offentlighet vid lottningsförrättningen, om den än tilläfventyrs icke är af synnerlig vigt eller har inflytande på parters rätt, likväl kan tjena till controll på iakttagandet af »len ordning, Lagen härutinnan anbefallt; så, och enär lottning af till HofRätt ingifne skrifter, ansökningar och besvär i mål, der vederparts förklaring blifvit infordrad, icke är annorledes 5 XägUislottets Betänkande N:o 6, påbuden, h'n genom Kongl, Majus den 6 Februarii ->799 endast till Kongl. Svea HofR ätt aflåtne Nådiga Bref, samt lottning L Kongl. Majas Nedre Justitiae-Revision, äfven som i de RådstufvuRätter, der föredragning af iagvadda eller instämda saker är emellan Ledamöterne fördelad, ej eller finnes i allmänna Lagen föreskifven, föreslår Utskottet följande tillägg i nedannämnde X,agens ium nemligen: i slutet af 27 Cap. 9 Rättegångs Balken : ”Inlagor och Besvär » andra tvistemål, så ock i de brottmål, som ej äro HofR ätten till skärskådande understälde, skola ock, om de till förklaring utställas, emellan Ledamöterne till föredragning lottas, sedan förklaringen inkommit.
Då lottning ske skall, läte HofRätten det kungöra, genom anslag å dess dörr, dagen förut ; och varde lottningen offentligen förrättad.” och i slutet af i3 Cap, 5o §.
Rätte gångsBalken : LagUtskotteis Betänkande N:o 6. j ’’De saker, som nu nämnde äro, sä ock andra mai, i hvilka Konungen sökes, skola emellan dem, sorn till föredrag.' ning satte äro, genom lott utdelas, att till föredragning beredas.” samt att första punkten i 22 Cap. 1 //„'
RättegängsBalken matte ändras till följande lydelser >'I HofRätt och RadstufvuRätt i de Stä« der, der KämnersRätt är, skall någon! af Rättens Ledamöter, på sätt i 27 Cap. 9 §. om HofRätt sägs, genom lott utses att, i lagvadda eller till rätten instämda saker, skriftlig Berättelse om deras sammanhang upp.' sätta innan de till dom företagas.” Dock varder detta Utlåtande till Rikets Höglofl.
Ständers bepröfvande vördsamligen hemstäldt.
Stockholm den 31 December 18389 6 LogUtskottels Memorial N:o 7. N:o 7. < Memorial om arfvode för en Cancellist.
I enlighet med a4 §. i Riksdagsordningen, har .Lagutskottet, vid sitt första sammanträde den a4 sist 1 idne November, antagit en Secreterare och endast en Cancellist, men som antalet af de till Utskottet redan ankomne remisser otvifvelaktigt ådagalägger, att den antagna Betjeningen omöjligen kan medhinna expedierandet af de Betänkanden och Utlåtanden, sorn till Rikets Högloft.
Ständer från Utskottet komma att afgifvas, tillika med öfrige Utskottets Cancelli^ åliggande göromål, helst Capcellisten är nästan uteslutande sysselsatt med förande af Utskottets Protocoll ; så får Utskottet till Rikets Högloft.
Ständer vördsamligen hemställa, om det icke må vara Utskottet tillåtet att antaga ännu en Cancellist och att hans arfvode må från och med denna dag beräknas, Stockholm den st Januari» 1829, LagUtskoltets Utlåtande N:o 8. 7 N:o 8- Utlåtande i anledning af Herr Domprosten H, O. Holmströms, Herr Prosten Jacob Dedekinds samt RiksdagsFullmägtigen från Carlscrona Herr Joh. Jac. Klemans Motioner, dels om öfverseende af den för Rikets Ständers Justitieombudsman utfärdade Instruction och dels om tillägg deruti.
Enl igt serskildte den 30 sistledne December till Lagutskottet ankomne Utdrag af Högvördige PresteStåndets samt Välloflige BorgareStåndets
Protocoll för den 17 i samma månad hafva till Utskottet blifvit remitterade, Från Högvördige PresteStåndets Herr Domprosten Holmströms
Memorial om införande af det tillägg i 24 §■ af Instructionen för Rikets Ständers JustititeOtnbudsman , att JustiticeO/nbudsmanne/is Expedition, som alltid bär finnas i hufvudstadens skall ega att under JustiticeOmbuds - mannens frånvaro, Öppna till Embetet ankommande bref och genom nödiga åtgår - 8 BagXTtshottels Utlåtande N:o 8. » ' ders vidtagande Jerelomina, att ingen Målsegandes lagliga talan md gd förlorad j och 2;do Herr Prosten JJedekinds Memoria! om den föreskrift, att JustitioeOmbudsmannen, sorn, enligt 14 § af Instructionen, har sig ålagdt att vid hvarje Riksdag för Rikets Stander uppgifva , hvilka af deras vitt sist föiflutne
Riksmöte fattade beslut och gjorda hemställningar, blifvit af Konungen gillade, utfärdade och i verket ställde, äfven bor meddela sina Principaler fullständig kännedom om sädana vid sist hällne Riksdag beslutade önskningar och framställningar, hvilka ännu icke blifvit fåredragne och äfgjorde-, samt Frän Vällojlige BorgareStandet:
Herr Joh, Jac. Klemans Memorial innefattande anhållan, att, dd den nu gällande Instructionen för JustitiasOmbudsmannen, så framt JustitiasOmbudsmansEmbetet skall motsvara det ändamål, som med dess inrättande. blifvit afsedt, syntes behöfva i åtskilige delar öfverses, detta ämne måtte förvisas till vederbörligt Utskott, der Motionairen hunde få sina åsigter framdeles vidarp utveckla.
LagUtshottets Ullatandi N:o 8.