Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De cga att såsom biträdande kommissarier (additional) välja ett lika antal af i distriktet bosatte personer, som cga fastighet eller inkomst till halfva det förenämnda beloppet.
Likaledes välja de en sekreterare med erforderligt biträde samt äfven skatletjenstemän (assessors) och uppbördsman (collecfors) af inom kommunen boende personer.
Generalkommissarierne hafva att öfvervaka lagens tillämpning i hvad som rörer schedulae .4, B och IJ, samt E, med undantag af de fall, då specialkommissarierne och nedannämnde, af embetsverken valde kommissarier, för schedula E, hafva att verkställa beskattningen.
De äro skiljedomare vid uppstående tvister mellan biträdande kommissarierne och surveyorn eller inspektera och vid af de skattskyldige mot biträdande kommissariernes taxering anförda besvär.
De äro berättigade att, i händelse af taxeringens överklagande o. s. v,, förordna om särskild uppskattning af fastigheter genom sakkunnige män.
De kunna med hänseende till inkomst enligt schedula D, antingen då den skattskyldige anfört besvär öfver honom påförd skatt eller då de finna skäl att fästa afseende på af inspektorn gjorda anmärkningar mot någons beskattning, till den skattskyldige öfversända frågor rörande dess egendom, yrke, fabrikshandtering &c., äfvensom rörande deraf vunnen nettoinkomst, hvarefter den skattskyldige eger att med ed bekräfta sina uppgifter, om generalkommissarierne det yrka.
De kunna förekalla och höra vittnen med undantag af den skattskyldiges tjenare eller personer, som förestå dess göromål, och som äro förpligtade till edgång vid högst 20 pund böter.
Skattskyldig, som nekar eller uraktlåter att afgifva svar å de af generalkommissarierne skriftligen framställda frågorna eller att inställa sig inför dem och med ed bekräfta de gifna svaromålen, är förfallen till böter ända till 20 pund och tre gånger beloppet af den skatt, som han bör erlägga.
Biträdande kommissarierne fördelas af generalkommissarierne uti distrikts-taxeringskomitéer med högst 7 och minst 2 ledamöter.
Dock äro gcneralkommissarierne berättigade att i fråga om schedulae A, B och D 'sjelfve deltaga i första beskattningsåtgärderna.
I sådant fall skola två af dem tjenstgöra såsom biträdande kommissarier, men desse äro då uteslutne från deltagande i generalkommissariernes pröfning af till dem inkomna besvär.
Skattetjenstemännen (assessors) insamla föreskrifna uppgifter för schedulae A, B och D, uppgöra längder öfver inom kommunen befintliga beskattningsbara personer och föremål, jemte förteckning öfver de personer, hvilka icke aflemnat uppgifter eller önska att af specialkommissarierne blifva, för schedula D, beskattade.
(De möta inför taxeringskomitén till upplysningars meddelande.)
De hafva sålunda att bereda den taxering och beskattning, hvilken kommissarierne sedermera verkställa.
I afseende å beskattning af de i schedula C upptagna skatteföremål, äro guvernören och direktörerne af bankerna, ostindiska och söderhafskompanierna &c. att anse såsom generalkommissarier eller ansvarige O - 209 rige för skattelagens tillämpning vid utbetalande af från nämnda verk utgående lifräntor, räntor, dividender etc.
Likaledes hafva, i och för beskattningen enligt schedula E, alla civila och militära embetsverk att bland dertill hörande tjenstemän utse kommissarier.
Alle kommissarier och öfrige skattetjenstemän äro edsvurne och derigenom äfven förpligtade till hemlighållande af inkomna uppgifter.
General- och biträdande kommissarierne erhålla ingen aflöning; deras befattningar äro hederstjenster; men sekreterare, assessors och collectors åtnjuta såsom aflöning, de förra 2 pence, de sednare 1 ä pence per pund sterb (| procent) af skattebeloppet.
Sedan inkomstskatten år 1853 äfven införts i Irland, hvarest saknas elementer till bildande af sjelfständiga lokalskattekomitéer, är taxeringen derstädes öfverlemnad till specialkommissarierne och deras biträden, skatteuppsyningsmännen (surveyors).
Grundsatsen vid beskattningen är, såsom förut blifvit antydt, att beskatta inkomsten vid dess källor.
Man beskattar sålunda inkomsten af fastighet eller yrke i sin helhet, utan att taga hänseende till, om den qvarblifver på en hand eller delas på flera.
Sålunda betalar arrendatorn såväl den skatteandel, hvilken enligt lagens mening jordegaren skulle utgöra, som ock den, hvilken arrendatorn såsom sådan åligger.
Om innehafvaren är egare eller blott arrendator, och hvem som i sednare fallet är egaren, utgör, såvida det ej är af vigt för inkomstens bestämmande, icke föremål för undersökningen.
Likaledes tages vid bestämmande af skattebeloppet icke i betraktande om fastigheten är intecknad eller ej.
Samma förhållande eger rum för köpmän och fabrikanter, som hafva främmande kapitaler nedlagda i sitt yrke; men hvilka deremot äro berättigade att vid betalandet af arrenden, räntor etc. derifrån afdraga det motsvarande skattebeloppet.
Den borgenär, som härtill nekar, är förfallen till 50 pund sterb böter, och alla öfverenskommelser till eluderande af ett dylikt afdrag äro ogiltiga.
Då, enligt schedulse C och E, skatten för lifräntor, statsräntor och loner äfven tages vid sjelfva källan, hvarifrån den beskattningsbara inkomsten härflyter, komma uppgifter för dylika inkomstarter icke i fråga, och sålunda kan aldrig den skattskyldige komma att framlägga en uppgift eller en tabell öfver sin totalinkomst eller hela förmögenhet, såsom i de tyska staterna; ej heller kunna skattetjenstemännen komma i tillfälle att uppställa en dylik öfversigt.
Härigenom kan äfven ofta hända, att en person, som har flera på olika händer fördelade inkomster, understigande 100 pund sterb, för dessa beskattas efter en lägre skatteqvot, än händelsen blefve, om dessa voro sammanslagna i en post.
Deremot är, här som öfverallt, den synliga förmögenheten, fastigheters egande eller innehafvande, samt särdeles utöfvandet af yrke och rörelse föremål för en strängare granskning, medelst infordrande af uppgifter.
Fastighetsegaren eller yrkesidkaren är väl berättigad att afdraga skatten å innehafvande främmande kapitaler; men erfarenheten har, åtminstone i andra länder, visat, att en dylik rättighet ofta eluderas, när tillgången på kapitaler är ringa eller låntagaren i större behof deraf. Bev.-Kom.
Bet. 27 240 Fastighetsegaren och yrkesidkaren synas äfven i vissa fall vara ganska strängt behandlade.
Så får, t. ex. då det rätta arrendebeloppet utgör beskattningsgrunden för jordegendom, någon afkortning icke ega rum, om arrendatorn skulle blifva insolvent; ej heller åtnjutes afdrag för de med byggnadernas brandförsäkring och underhåll förenade kostnader etc.
Endast för skada genom storm eller vattenflöde medgifver lagen lindring i skatten.
Likaledes synes den stipulerade beskattningsgrunden för arrendatorn, i England hälften och i Skottland tredjedelen af arrendebeloppet, i sig sjelf orättvis.
Väl blef det, som ofvan är nämndt, år 4 852 medgifvet, att nedsättning fick ega rum, om visas kunde, att inkomsten vöre ringare än beräknadt varit.
Men denna förmån var i sjelfva verket ringa.
Här föreskrifver lagen således en detaljerad bevisning såsom vilkor för befrielse från en godtyckligt ålagd beskattning.
Huru högt denna rättighet värderas, visar sig deraf, att den år 1853 icke begagnades af flere än 1,200 arrendatorer (1856 utgjorde de beskattade arrendatorernes antal 623,949), bland hvilka endast 756 vunno nedsättning till belopp af 3,419 pund sterl.
Vid beskattning af yrkesidkare få endast sådana utgifter afdragas, hvilka erfordras för sjelfva yrkets drifvande, men icke, såsom vid vanlig beräkning, vissa procent för nötning eller slitning.
Sålunda få till maskiners, fartygs etc. ålder, slitning o. s. v. icke tagas någon hänsyn vid beräkningen af vinsten för delegare eller bolagsman.
Vid fastställandet af inkomsten af ett yrke få förluster, som den skattskyldige lidit å ett annat af honom bednfvet yrke, icke afdragas, utan måste vinsten af det förra beskattas, äfven om innehafvarens totalinkomst, genom förlusten på det sednare yrket, reducerats till ett deficit.
(The income tax 1842.
Berichte des sta tistischen Centrai-Archives v. Hiibner, Leipzig 1858; Esquiron de Parieu, Histoire des impöts géneraux, Paris 1856; Kreis, Grundziige der Englischen Einkommensteuer i Zeitschrift f. Staatswissenschaft., Tubingen 1854.)
Stockholm, Maj 1859. P.
Sammandrag af de från Kongl., Hofr ätterna till Bevillningskomitén inkomna uppgifter å köpeskillingar för sålda och till lagfart under nedan nämnda år uppbjudna egendomar, med uteslutande af dem, som blifvit f örsålda af f öräldrar till barn, eller vid hvilkas försäljning enligt sagda uppgifter s. k. undantag eller andra på köpeskillingens belopp i väsendtlig mån inverkande särskilda vilkor blifvit betingade; varande i dessa Pä grund af uppgift för år 1849.
På grund af uppgift för år 1857.
Köpeskillings-belopp enligt år Enligt bevillnings-taxering Köpeskillings-belopp enligt år j Enligt bevillnings-taxering 1849 utfärdade fastebref. ar 1837 18S7 utfärdade fastebref. ar 1857.
Banko. i ) Stockholms län 803,558 47 1 582,635 — — 4,066,479 47 1 1,802,137 40 — Upsala dito 554,771 57 4 238,886 — — 1,350,286 54 — 644,194 52 — Södermanlands dito 555,828 16 — 133,888 — — 1,439,153 52 — 503,956 — 574,762 — — 209,251 — — 2,624,540 41 9 795,144 16 — Wermlands dito 682,512 16 — 404,561 — 2,345,848 11 9 1,105,459 — — 490,440 10 4 515,635 — 878,157 29 8 377,619 52 — 7,416 52 — 2,505 — — 595,033 16 184,648 — 150,441 52 64,602 — — 372,861 41 10 157,144 16 — 57,185 52 — 21,916 — — 262,239 16 — 116,571 — 410,685 25 i 522,107 — 459,133 28 1 172,091 — 16,566 52 — 8,840 — — 45,645 16 — 23,247 — 9,600 — 5,013 — — 124,455 16 — 91,257 52 — Gotlands dito 15,780 10 8 9,312 — — 150,414 — 41,865 — — Summa 5,889,526 — 6 2,316,933 — — 14,512,047 42 2 6,015,535 24 — Från Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge. 1,239,648 51 4 685,827 — — 2,036,902 1 4 620,180 — — Kristianstads dito 519,456 42 — 150,462 — — 2,168,725 59 4 448,086 — | 574,046 42 6 239,551 — — 687,682 56 10 296,606 — Summa 2,133,152 20 — 1,075,640 — — 4,893,310 29 6 1,364,872 — — Från Kongl.
Göta Hofrätt.
Skaraborgs län 1,028,298 5 11 534,457 52 — 2,755,546 10 5 707,953 18 — Kronobergs dito 582,145 25 — 192,734 — — 1,024,399 51 10 524,150 — — Jönköpings dito 853,578 52 9 298,335 — 1,659,290 25 10 417,113 — — Östergötlands dito 2,009,740 o 8 882,315 — — 4,485,293 54 6 1,282,592 16 — Elfsborgs dito . 655,745 8 571,712 — 1,675,053 46 7 753,071 — — Kalmar dito 557,695 7 5 218,146 — 1,997,932 19 10 488,358 — Hallands dito 434,258 7 5 261,566 — 482,853 58 8 180,625 — Göteborgs och Bohus dito 424,152 — 240,349 — — 1,017.549 10 8 325,344 — — Tillägg för“Skaraborgs dito • — — — — — 257,858 10 8 76,515 — Summa 6,325,610 51 6 2,999,592 | 52 j — | 15,353,777 | 54 | io | 4,555,681 54 | — Summa Summarum 12,348,289 j 4 I -1 6,392,165 j 52 | — J 34,759,136 10 | 6 j 11,935,889 | 10 — STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN. 1859.
Litt. E. Sammandrag aj de från Hypoteksförening ärnäs Direktioner genom Bevillning skomitén infordrade uppgifter å de värden, hvartill hos berntilda föreningar belånade egendomar vid de i sådant afseende derå under åren 1850, 185!, 8852, 1853, 1854, 1855, 1856 och 1851 anställda värderingar blifvit uppskattade, jemte de samma egendomar för år 1856 åsätta bevillningstaxeringsvärden.
Enligt hypoteksvärde- Enligt bevillningstaxe- Bruksegares Hypotek skassa.
Inom Wermlands län ring.
Banko. ring för år 1SS6.
B:ko. 190,804 l 4 40,310 — » Östergötlands dito 403,918 6 2 66,060 — — » Nerikes dito 437,092 8 — 54,668 56 — » Westernorrlands dito 299,732 27 4 46,425 — — S:gr 1,333,316 42 10 207,465 56 — Östgöta Hypoteksförening, (inom Ostergötlands län) 5,988,273 16 1,770,567 3 — Dito dito (inom Kalmar dito) . . 1,758,966 52 — 521,078 — — S:gr j 7,747,242 - 2,291,645 5 — Smålands m. fl. provinsers Hypoteksförening.
Inom Kronobergs län 1,464,878 51 9 372,834 — » Jönköpings dito 2,694,865 19 8 553,326 — — » Blekinge dito 1,566,004 19 11 443,097 — — » Kalmar dito 1,040,036 14 9 255,838 — — » Hallands dito 1,101,667 46 — 260,575 — — » Skaraborgs dito 1,388,343 16 2 400,199 — — S:gr 9,255,816 4 5 2,285,869 - — Skånska Hypoteksföreningen 6,303,380 27 7 1,903,026 — — Wermlands Hypoteksförening. 1,033,319 Inom Wermlands län 3,297,794 52 — — — » Elfsborgs dito 252,941 52 — 71,694 — — S:gr 3,550,736 16 — 1,105,213 — — Örebro läns särskilda Hypoteksförening ....
4,139,120 29 5 916,015 — — Elfsborgs samt Göteborgs och Bohus läns Hy- poteksförening 5,036,846 19 1,599,453 40 Målareprovinsernas Hypoteksförening. 146,448 Inom Upsala län 429,501 21 « — » Stockholms dito 1,457,375 14 11 559,875 — » Södermanlands dito 1,252,308 51 — 298,810 — » Westmanlands dito 651,006 9 — 180,657 — » Örebro dito 1,433,708 16 — 217,330 — S:gr 5,223,899 44 1 1,403,120 — Summa Summarum 42,590,588 59 11,711,805 31 STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1859.
F. Utdrag af efternämnda års
T ax ering släng der för nedanstående städer öfver den bevillning, som, blifvit påförd Enskilda Banker.
Be VI 1 1 n i n g i B a n k o. År 1855.
Ar 18S6.
Linköping 2,448 44 5 2,505 25 8 5,767 9 — Westerås 2,417 24 — 4.250 29 1 7,053 8 6 Jönköping 6,394 59 6956 58 — 7,919 39 — Orebro 3,254 25 8 4,276 28 8 5,527 28 6 Ystad 4,350 12 8 4,416 20 — 4,960 — Göteborg 4,797 22 — 6,709 31 6,932 46 — Karlstad 3,064 47 8 3,551 19 — 4,007 41 — Falun 1,164 28 5 2,675 17 6 2,790 30 — Summa Banko R:dr 28,075 1 6 35,542 11 . 44,959 7 — STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. RECKMAN, 1859.
K . ■ tl« *<Mv ml' l ■ \
I i ,f,S # ! • *V«. : 0 ,'i# ,i ?.t l%;i.
,■ -it., ..1 i-M • * .. < Litt. G. S a m tn anfält n i n g a f u p p g i f t e r n a a ugne n d e E n s k i Ida B a n k e r n a s v 1 ti l l n i n g d e n Ii 1 De c ernber 18 5 8.
S k u 1 d e r. T i 1 1 g å n g a r. p- 3 -r c® ® E. 7 3 3 £. C E* ^ o » _ 2. ar. cd ? a — 09 3 —» 09 a Esa 2, ? -o 09 S* 3 3 2 a - ® O ~ -o 5; yo 22.
Sr Q. T •g 3 > O *■
CD_ “ Ox ca »3 o 5 Q. g 39 Q- y ro aq -i «^ 3 09 ~ S 3
Pr “* 09 __ M 09 “* 1 CD 'Ö ÖT 09 — o5 era -s 093 CL 3 -! era r “ era 09 "1 2 i ? i c« a cr 5» O
Kopparbergs dito . . . — 1,023,840 — 298,350 1,034,000 — 14,422 50 669,527 47 43,200 114,000 — 728,060 — 3,370 62,400 — — — 101,697 5 199,112 55 Mälareprovinsernas dito . . 3,897,800 — 3,498,585 — 985,300 — 82,369 — 2,923.350 — 112,434 — 888,479 58 446,065 — — — 1,908,750 — 3,400 2,176,275 — —• — 80,095 — 2,564,040 42 Norrköpings dito 1,000,000 — 741,965 851,150 — — — — 750,000 — — — 335,988 74 87,807 — — — 1,234,987 75 — 62,600 — — — 121,731 55 318,169 26 1,950,000 2,999400 2,642,546 3,505,544 510,208 506,325 362,830 10 1,462,500 131,575 w 861,685 87 146,462 40.000 1,474.477 47,200 807,245 45 376,639 46 118,000 1.594.398 15 Smålands dito SO — 126,000 — 2,249,550 — 920,156 2! 845,930 55 173,969 50 — — 1,325.173 47 49,900 67 1,267,378 85 281,260 11 — 2,485,644 67 Stockholms dito 1,000,000 — 1,148,100 — 9,423,113 2 1,061,000 1,074,603 20 600.500 — 556,220 40 2,180,408 65 25,500 — — — 9,540,308 7 — — 812,200 — — — — — — 1,000,000 2,000,100 999,295 2,302,557 30,150 319,490 _ 357,800 1,268,500 _ 748,350 __ _____ 435,553 55 61,865 _ ___ 979.518 75 153,550 , 8,049 __ 34559 16 501.876 47 Wermlands dito — 50 — — — — 1,500,075 — 508,500 904,356 97 81,539 — — — 1,701,300 — 30,420 — 972,030 — 247,292 59 40,807 50 1,316,661 55 2.290.000 1.486.000 2,386,877 1,747,702 50 945,485 _ 1,687,500 __ 366,731 _ 1.031,754 70 405,778 , - 1,268,520 54.650 820,730 13.169 55 8,425 6 949.344 80 Östergötlands dito 50 633,460 783,250 — — 1,114,500 — 30,000 — 673,505 97 143,670 — — 2,218,921 15 76,874 84 510,370 930,526 55- Summa 24,987,300 — 25,260,018 — 15,495,671 2 3,596,550 — 1,519,804 38 18,300,325 — 3,012,609 11 10,038,974 25 1,838,376 50 471,566 5 26,582,186 17 245,815 51 9,340,459 96 926,410 49 560 085 8 14,385,392 45 STOCKHOLS!, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, I 859.
Förordning, indcholdende najrmere Bestemmelser angaaende Fremmedes Handelsbereltigelse.
Kjöbenhavn, den 8de Juni 1850.
Vi FREDERIK den Sjette, af Guds Naade Ronge til Danmark, de Venders og Gothers, Hertug til Slesvig, Holstéen, Stormare, Ditmarsken, Lauenborg og Oldenborg, ' Gjöre vitterligt:
For at lorebygge, at der gjöres de i Vort Kongerige bosatte Handlamde Afbraek ved Fremmede, som indfinde sig ber i Landet for at söge Afsaetning paa Varer, ville Vi efter derom at bave modtaget allerunderdanigst Betänkning fra begge Församlingen af Vore troe danske Provindsialstasnder, allernaadigst havé anordnet som fölgen: § 4.
Fremmede Handlende eller Handelscommissionairer, der indfinde sig i Kongeriget, skulle vsere uberettigede til at falbyde eller afhaende Vaner andetsteds, end i Kjöbenhavn og i Kjöbstaederne udenfor Hovedstaden.
Do maae derhos ikke falbyde eller afhaende Varén til andre, end dem, der ere berettigede til at drive Kjöbmandshandel en gros eller en delail, saa og til Fabrikanter, Huandvmrkere og andre Naeringsbrugere.
Ligesom de dog til Kjöbmaend kun maae afhaende saadanne Varer, hvormed enhver af disse er berettiget til at handle, saaledes maae de til Fabrikanter, Haandvaerkere og andre Naeringsbrugere kun afhaende saadanne Varer, som enhver til sin Naeringsdrivt behöver.
Bet. 28 212 Ligeledes skulle de vajre uberettigede til at afhaende Varer i ringere Partier, end dem, som det efter Förordningen af 4de August 4 742, Förordningen af 23de April 1817 og Placaten af lode October 1830 er tilladt Grossererne at steige. § 3.
I Henseende til Indkjöb, sorn her i Landet gjöres af Fremmede, saavelsom Forbudet imod at de her i Landet steige Yarer, som de her havé tilforhandlet sig, skal det havé sit Forblivende ved de gjaeldende Anordninger, ligesom ved de i §§ 1 og 2 anförte Bestemmelser ingen Förändring skeer i den Udsalgsret, som ved Förordningen af 4de August 1742 er tilstaaet fremmede Skippere. § i Den fremmede Handlende eller llandelscommissionair, der vil udföre de i § 1 ommeldte Ilandelsforretninger ber i Riget, skal for vedkommende Toldembedsmand paa det förste Toldsted, hvortil han fra Udlandet ankommer, ved Attester fra Övrigheden paa hans Hjemsted oplyse, om det er for egen eller for andres og i sidsta Fald for hvilke Handlendes eller Fabrikanters Regning han agter att handle.
Af Toldkammeret paa bemeldte Sted meddeles harn derefter et Adgangsbeviis, der, forinden det afbenyttes, hör forevises for vedkommende Politieembedsmand, som uden Betaling har at paategne samme.
Adgangsbeviset gjaelder i eet Aar fra Udstedelsens
Dato og kan efter Aarets Udlöb ombyttes med et nyt, der ligeledes gjaelder for eet Aar, og meddeles af Told- eller Consumtionsstedet der, hvor den Paagjaeldende da opholder sig.
For et saadant Adgangsbeviis, og hvergang det fornyes, erlaegger den Paagjteldende, saafremt han vil udföre Handelsforretninger alene for egen eller kun för eet Handelshuses eller een Fabrikants Regning, en Kjendelse til Vor Kasse af 80 Rbd.
Sölvmynt, men reiser han for flere Handlendes eller Fabrikanters Regning, da skal for hver af disse cndvidcre betales 40 Rbd. Sölvmynt.
De Adgangsbeviser, som fremmede Handlende eller Handelscommissionairer i Overeensstemmelse med den for Yore Hertugdomme Slesvig og Holstéen under 24-de October 1837 udgivne
Forordning § 4 maatte havé erhvervet nogetsteds i bemeldte Vore Hertugdomme, skulle havé samme Gyldighed, som om de i Medför af § 4 vare udfterdigede i Kongeriget. 313 § (i Medförer den Paagjmldende Varepröver, da bär disse paa anordnet Maade fortoldes.
Derhos skulle saavel disse, som do Pröyeböger eller Mönsterkort, den Handlende maatte medbringe, ligeledes forevises paa det förste Toldsted, hvortiPhan fra Udlandet ankommer, og om Prövernes Beskaffenhed og Msengde gjöres Bemmrkning i Adgangsbeviset.
Ved Afreisen fra en Kjöbstad skal den llandlende lade Pröverne og Prö- j vekortene toldforsegle, og maae Seglene ikke aftages förend ved Ankomsten til ! en anden Kjöbstad, hvor saadunt skeer af vedkommende Told- eller Consum- ( ophsevet. tions-Inspecteur.
For Forseglingen og Seglenes Fratagelse erlaegges efter Toldanordningerne ingen Betaling.
I enhver Kjöbstad, hvor den Fremmede vil udföre Handelsforretninger, skal han forevise det meddeelte Adgangsbeviis saavel for Toldkammeret, eller, hvor et saadant ikke er, paa Consumtions-Hovedcontoiret, som for vedkommende Politieembedsmand, og skal samme saavel af denne som af vedkommende Told- eller Consumtions-Embedsmand uden Betaling viseres.
Denne sidste Embedsmand har derhos i en sserlig Protocol at optegne det Vresentlige af Adgangsbevisernes Indhold, hvilken Protocol ved hvert Aars udgang bör vaere til de Handlendes Eftersyn. § 8- De foranförte Bestemmelser skulle ligeledes vaere anvendelige paa Indlaendige, forsaavidt de omreise for at falbyde og afhaende Varer for Fremmedes Bogning, og skal det fornödne Adgangsbeviis af dem erhverves ved det Told- eller Consumtionssted, hvor de ere bosatte. § 9.
Handlende eller Fabrikanter, der ere bosatte i Vore Ilertugdomme Slesvig og Holstéen, skulle, forsaavidt de paa den i denne Forordning omhandlede Maade her i Landet söge Afsaetning for egen eller fremmed Regning, ansees lige med Handlende eller Fabrikanter i Kongeriget. § 40.
Har Nogen udfört Handelsforretninger i en Kjöbstad, forinden Adgangsbeviset efter § 4 er foreviist for vedkommende Politieembedsmand, eller i det i § 7 ommeldte Tilfelde for Politiet og for Toldvaesenet, da ansees han med Mulet af 8 Rbd. 2.44 Gjör Nogen sig skyldig i anden Överträdelse af de i §§ 1, 2, 4, 5 og 6 indeholdte Forskrivter, skal den Paagjaeldcnde, foruden den Sträf, som lian for uberettigct Ilandel samt för Overtraedelse af Toldanordningerne maatte vcere ifalden, samt foruden at betale den ikke erlagte Afgivt, saafremt en saadan burde vaere erlagt, endvidere bode förste Gang 32 Rbd., anden Gang 48 Rbd., og tredie Gang 64 Rbd. Gjtir Noggn sig fjerde Gang skyldig i en saadan Overtraedelse, fortaber han, foruden paa nyt at ansees med Mulet af 64 Rbd., Ret til at reise for at falbyde eller afbeende Varer i Kongeriget og Hertugdommene, og bliver, saafremt han er en Udlaending, ved Politiets Föranstaltning at udföre af Landet.
Yarepröver, der ikke paa anordnet Maade ere foreviste eller ved Afreisen fra et Told- eller Consumtionssted toldforseglede, forfalde til Confiscation.
Confiscations-Belöbet saavelsom de ovenanförte Mulcter tilfalde i Kjöbsteederne Byens og paa Landet Amtets Fattigkasse, dog tilstaaes Angiveren paa Forlangende det Halve.
I Tilfaelde af Uformuenhed blive Mulcterne at afsone efter Förordningen af 4 öde November 4 836.
Om den idtiinte Sträf bliver hver Gang at gjöre Paategning paa det rneddeelte Adgangsbeviis.
Saa bör og Indberetning beröm skee til Vort Generaltoldkammer- og CommerceCollegium, som foranstalter saadant bekjendtgjort for vedkommende Toldsteder, for at disse, naar den Paagjaeldende melder sig om nyt Adgangsbeviis, kunne give samme den behörige Paategning, eller i fornödent Fald naegte dets Meddelelse. § H.
Sager angaaende Overtraedelse af denne Forordning behandles ved Politieretten. § 12- Denne Vor Förordning (raeder i Kraft den Iste Januar 4 840, og skulle de fremmede Handlende eller Handelscommissionairer, saavelsom de i § 8 omhandlede Indlae. ndinge, som paa den Tid allerede udföre de forommeldte Handelsforretninger i Riget, erhverve det fornödne Adgangsbeviis i den Kjöbstad, hvor de da opholde sig.
Hvorefter alle Vedkommende sig allerunderdanigst havé at rette.
Givet i Vor Kongelige Residentsstad Kjöbenhavn, dem 8de Juni 4839. linder Vor Kongelige Haand og Segl.
Bech. Kxmzen.
F R E D E R I K R. LOWZOVV ' _____ Lehmann.
Thonning.
n 5 Senere Bestemmelscr til nmrmere Förklaring, resp.
Modification af foranstaaende Forordning af 8de Juni '1839. ad § i.
En Placat af 16de April 4841 bestemmer Fölgendc: »I saadanne Tilfaelde, ilvor den af en fremmed Kjöbmand eller Fabrikant antagne Handelsreisende ikke kan benytte Adgangsbevisel for den hele Tid, hvori det er gjseldende, og naar det godtgjöres, at Omstaendighederne havé gjort Antagelsen af en anden Handelsreisende förnöden, da kan et nyt Adgangsbeviis för Resten af Aurel, lydende paa den senere antagne Handelsreisendes Navn meddeles tiden den befalede Kjendelses Erlaeggelse, imod Tilbagelevering af det tidligere Adgangsbeviis.»
Om saadanne nye Adgangsbeviser maa Ansögning, bilagt med de fornödne Beviisligheder, indgives til Finantsministeriet.