Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Befallningshafvande till uttagande fastställd, hade Kongl. Maj:t, i anledning af häröfver anförda underdåniga besvär och tillika gjord ärhällan om befrielse från eller lindring i den retroaktivt beräknade afgiften, genom nådigt Bref den 23 Juli 1842 förklarat, vidkommande yrkad befrielse från berörde vakansafgift, så vidt den icke blifvit inom den för kraf af kronoutskylder bestämda tid af tre år affordrad, att frågan härom borde serskilt i laga ordning utföras, samt hvad anginge klagandernas anhållan, att den vakansafgift, som skulle utgöras, icke måtte på en gång hos de skattskyldige uttagas, utan få utgå på det sätt, att ett års resterande afgift efterräkningsvis kunde, jemte det löpande årets, få erläggas, att Kongl. Majit funnit godt förunna samtlige de skattskyldige en sådan lindring, med vilkor likväl att deras under egande- eller bisittningsrätt innehafvande jord blefve för resterne i ansvar; hvarefter Kammarrätten, uppå derom från Kongl. Majits
Befallningshafvande i länet fullföljd talan, genom utslag den 19
December 1844 ogillade den lill utbekommande af samma afgift för år 1835 meddelade utmätningsåtgärd, enär afgiften icke nom Ire år från uppbördsårets utgång blifvit för nämnde år affordrad.
Då sedermera vid 1844 och 1845 årens Riksdag framställning hos Rikets Siänder blifvit gjord om förändrad beräkningsgrund för båtsmansvakansafgiften af nyrolerad jord inom Blekinge län, ansågo Rikets Ständer det icke kunna bestridas, att påföringen af vakansafr gifter för de nya ordinarie båtsmansrotarne lill ett den verkliga rustningskostnaden motsvarande belopp, så vidt preeskription för en sådan påföring varit öppen, skett i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers gemensamma beslut, dertill komme, att en dylik beräkningsgrund för vakansafgifter i allmänhet vore stadgad för de rotar och rofeandelar, med hvilka den nya ordinarie soldat- och båtsmansroteringen öfver hela riket redan blifvit tillökad eller ytterligare komme att ökas; hvadan Rikets
Ständer väl funno vederbörande rusthållare icke vara berättigade till åtnjutande af den lindring vid vakansafgiftens utgörande, som blifvit föreslagen, men då likväl åtskilliga omständigheter förekommo, som?
e nligt Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 272. 17 enligt Rikets Ständers tanka, gjorde lindring i berörde hänseende af billigheten påkallad, såsom: att vakansafgiften för gamla båtsmansindelningen i Blekinge utginge med 8 r:dr banko för hvarje nummer och att förhöjning deri, enligt Kongl, brefvet den 14 Juli 1835, icke ansetts lämplig; att denna olikhet i rustningsbördan emellan de gamla och nya ordinarie båtsmansrotarne varit för de sednare så mycket mer betungande, som rusthållarne icke fått uppbära tillskottsräntorne efter markegånsförvandling under den tid af 10 år, den förhöjda vakansafgiften varit till utgörande påbjuden; att denna afgift, sedan densamma genom sistnämnde Kongl, bref bestämdes, icke blifvit såsom andra kronoutskylder debiterad för hvarje år, i hvilket fall den icke torde hafva känts i väsendtlig mån tryckande, utan först år 1841 eller 6 år efter dess påbjudande, och retroaktivt för denna tid de rustande påförts till utgående, enligt Kongl, brefvet den 23 Juli 1842, för 2 år i sender; samt slutligen, att meranämnde vakans-afgift, som blifvit anslagen till understöd för den gamla båtsmansindelnin' gen, icke ännu kommit densamma tillgodo; så ansågo Rikets Ständer sig vid berörde förhållanden och i anseende till det serdeles betungande i den dubbla vakansafgiften, böra j underdånighet anhålla, bland annat, att Kongl. Maj:t, efter föregången undersökning, huruvida och lill hvad belopp ifrågavarande vakansafgift från de nya ordinarie rotarne i Blekinge varit behöflig till betackande af den brist, som genom bevilljad nedsättning i räntorne för en del räritegilvande hemman under gamla båtsmansindelningen uppkommit för tillskottstagande rusthållare, måtte meddela Rikets Ständer förslag till den nedsättning i beloppet af vakansafgiften för de intill 1845 sednast förflutna 10 år, hvilken utan förlust för räntetillskottstagare kunde de nya rotarne förunnas.
Häröfver afgåfvo
Förvaltningen af Sjöärendena, Kammar-kollegium och Stats-kontoret under den 2 Mars 1848 gemensamt underdånigt utlåtande, deruti upplystes, éj mindre att, enligt de genom Kongl, brefvet den 11 Juni 1842 gillade indelningslängder, inom Blekinge län blifvit efter indelningsgrund af emellan 18 daler 20 öre och 21 daler på båtsman bildade 20 nya hela rustningsnummer och att spridda hemmansdelar, som ej kunnat till hela nummer sammansättas, öfverblifvit med en ränta af 296 daler 27 öre 22 penningar eller 98 r:dr 45 sk. 9 rst., motsvarande efter 20 daler på båtsman nära 15 hela nummer, än äfven att det af Rikets Ständer åberopade förhållande, att vakansafgiften för gamla båtsmansindelningen i Blekinge utginge med endast 8 r:dr för hvarje nummer, dåmera upphört; hvarjemte kollegierna i underdånighet anförde» att sedan Kongl.
Maj:ts befallningshafvande i) Biå. till B.
Prot. 1850 $ 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 33 Häft. 3 \ 8 Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 272 länet afslagit all derstädes sökt förmedling eller nedsättning uti räntorna för de hemman, som höra under gamla båtsmansindelningen, så att någon brist för tillskottstagande rusthållare icke uppkommit eller behöfl med de för de nya rotarne influtna vakansmedlen godtgöras, hade väl besvär öfver Kongl. Maj:ts befallningshafvandes beslut härutinnan blifvit hos Kammar-kollegium anförde och vore på dess pröfning beroende, men att de rusthållare, hvilka i denna del klagat, voro så få, att, om än deras besvär skulle vinna afseende, sådant icke kunde inverka på bedömandet af frågan i dess helhet; vid hvilket förhållande Kollegierne, på sätt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande äfven yttrat, ansett någon förlust för räntetillskottstagarne icke uppkomma, ehvad nedsättning i beloppet af den ifrågavarande vakansafgiften må de nya rotarne förunnas; men jemväl, utan afseende derå, om någon så beskaffad förlust skolat inträffa eller ej, funne Kollegierne skäl icke vara för handen att i underdånighet tillstyrka någon nedsättning uti ifrågavarande vakans-afgift, helst den nyberustade jorden inom Blekinge län stöde i samma kategori, som den nyroterade jorden i öfrige delar af riket, eller att den nu blifvit belagd ined ett onus, hvarifrån densamma förut, af en eller annan anledning obehörigt njutit befrielse, samt i följd häraf stadgandena för den ena äfven borde gälla för den andra, på det att ett motsatt förfarande ej måtte föranleda antingen lill obillighet för den, hvilken icke hnge någon eftergift, elier ock till rättighet för denne att äfven deraf komma i åtnjutande.
Majit, som, efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, ansett det böra tagas i betraktande å ena sidan, att genom beviljandet af den ifrågavarande nedsättningen i vakans-afgiften för den nyberustade jorden i Blekinge, större förmåner skulle dessa rusthåll tillgodokomma, än sorn den öfriga nyroterade jorden i riket fått åtnjuta, som å den andra, att, 0111 full vakans-afgift efter markegång af de nya rusti)"rilen uttages för nu ifrågavarande förflutna tid, desamma skulle komma att i berörde afseende ridkännas en vida större tunga, an de gamla rusthållet), hvilka till och med 1843 fått erlägga både vakansafgift och öfverskotts-ränta efter den lindriga beräkningen af 24 daler eller 8 r:dr årligen för hvarje nummer, har, uti nu allåten från samtlige Riksstånden till Stats—Utskottet remitterad nådig skrifvelse (N:o 43 i Irsta sami. af Bihanget till Rikets Ständers Protokoller) täcktes gifva Rikets Ständer del af dessa förhållanden, samt till Rikets Ständers afgörande i nåder öfverlemna!, huruvida och i hvilken mån Rikets Ständer, i anledning af de upplysningar, som till förevarande ämnes närmare utredning .vunnits, må finna skäl att den önskade förändringen i sättet för utgörande af vakans-afgiften för den nyindelade Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 272.
19 jorden i Blekinge län för deras del medgifva ; hvarjemte Kongl. Majit i nåder meddelat, att den för aren 1835 till och med 1844 debiterade vakans-afgiften utgjort samman räknadt g-ko R;(jr 22,185: 47.
7. samt att, om härtill lägges för 20 hela och 15 spridda eller tillhopa 35 nya rustningsnumrrer, förslagsvis efter 50 r:dr för hvarje nummer, årligen 1,750 r:dr, och således för åren 1845, 1846 och 1847 sammanlagdt summan af de uti landtränteriet för omförmälde år innestående vakans-medel utgör men att det verkliga beloppet af dessa medel först med visshet kan bestämmas, sedan de klagomål, som, på sätt ofvan omförmäldt är, blifvit anförde öfver Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes beslut i fråga om förmedling eller ränte-nedsättning blifvit slutligen afgjorde, äfvensom att vakans-afgiften för framtiden, i händelse effektiv rustning kommer att presteras för de nybildade 20 hela rustningsnumren, derefter inflyter blott för de 15 spridda numren til! ett belopp ärligen af endast omkring 750 r:dr efter den antagna grunden af omkring 50 r:dr för hvarje nummer; och har Kongl. Majit, i afseende å ifrågavarande vakans-afgifter, nu tillika till Rikets Ständer gjort nådig framställning derom, att desamma, i den mån de icke behöfvas för ersättningar åt den gamla båtsmansindelningen, må upptagas bland stasverkets inkomster, på sätt eger rum med enahanda afgifter af den nyroterade jorden i rikets öfriga län.
Hvad den nådiga propositionen med dertill hörande handlingar, äfvensom ett i anledning deraf inom Bondeståndet af Riksdagsfullmäktige från Blekinge län afgifvel anförande, innehålla, har Utskottet i öfvervägande tagit; och kunna, i Utskottets tanka, några skäl för den ifrågasatta nedsättningen af vakans-afgiften under de intill 1S45 sednast förflutna tio år, icke hemtas från det förhållande, som föranledt medgifvandet för öfverskotts-räntegifvarne af den gamla båtsmansindelningen att under nämnde tid fortfarande få erlägga den gamla räntan till oförändradt belopp, enär någon sådan rubbning af eganderätts-förhållanden, som genom berörde medgifvande velat förebyggas, icke kan i afseende å de nyroterade hemmanen sägas hafva uppkommit.
Dessa sednare måste, i likhet med hvad i öfrige delar af riket vid oroterad jords rotering eger rum, hafva varit förberedde på utgörandet af denna tunga i förhållande till de med den verkliga roteringen förenade kostnader, och dessutom har vid den så nyligen verkställda roteringen lägenheternés förmåga att bära den „ 5,250: „ 27,435: 47. 7. 20 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 272. ålagda afgilten kunnat behörigen afses; hvadan oek, då medgifvande af ifrågavarande nedsättning skulle, i stället för att åstadkomma jemnlikhet i beskattning, leda till ett motsatt resultat, genom att tillskynda den nyberustade jorden i Blekinge större förmåner, än som den öfriga nyroterade jorden i riket fått åtnjuta, Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer att för deras del besluta, det någon nedsättning eller restitution af den för den nyroterade jorden inom provinsen Blekinge utgångna båtsmansvakans-afgift icke må ega rum.
Beträffande derefter Kongl. SIaj:ts nådiga framställning, angående de redan influtna och framdeles inflytande vakans-afgifternes upptagande bland statsverkets inkomster, så, enär Utskottet, på sött nästföregående betänkande N:o 271 utvisar, ansett sig icke kunna tillstyrka Rikets Ständers bifall till det af enskilde motionärer framställda förslag, alt dessa medel måtte helt och hållet öfverlåtas till den gamla båtsmansindelningens understöd, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t föreslagit, besluta, att ifrågavarande vakans-afgifter, i den mån de icke behöfvas för ersättningar åt den gamla båtsmansindelniogen, må upptagas bland statsverkets inkomster, på sätt med enahanda afgifter af den nyroterade jorden i rikets öfriga län eger rum.
Berling, 1851. Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 273. 1 N:o 275.
Ank. till Exp.-Utsk. den 24 Juli 1851, kl. 2 e. m.
Utlåtande i anledning af väckt motion om rusthållarnes inom
Kungsöhrs fögderi befrielse från erläggande af nu utgående lösen för dagsverken, hvilka af deras stamhemman utgöras och rättighet att tillgodonjuta de dagsverken, sorn af deras augments-hemman utgå. (1. A.)
Uti etl frän Bonde-ständet till Stats-utskottets behandling remitterad!
Memorial, har Riksdags-fullmäktigen Carl Ersson fran Westmanlands län, under åberopande af sin vid 1844 års riksdag i samma ämne väckta motion, anfort, hurusom 144 inom det fordna Ulfsunds, numera Kungsöhrs län eller fögderi, belägna rusthåll, af hvilka 125 äro indelade på lif-regementets grenadi er-korps och 19 på dess bussar-korps, under långliga lider måst, utom rustnings-tungan, vidkännas ej blott den direkta pålagan af 30 dagsverken årligen å hvarje rustningsstam, anslagne till afbergning af stallängarne vid Kungsöhr, utan och den indirekta, att icke få åtnjuta de dagsverken, som bordt af augmenten utgöras till stamhemmanen, men hvilka dagsverken likaledes, såsom kronan behållne, kommit statsverket, ej rusthållarne, tillgodo; anhållande motionären nu ånyo om rusthållarnes befrielse från dessa båda pålagor.
Af motionen och öfrige tillgängliga handlingar bar Utskottet inhämtat, att, sedan Rikets Ständer, i anledning af väckt motion i ämnet, uti underdånig skrifvelse den 15 Maj 1845 anhållit, att, efter det vederbörande blifvit hörde, och så framt den ifrågavarande befrielsen för bemälde rusthållare från skyldigheten Bih. till R.
Erot. 1850 & 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 34 Höft. 1 9 Stais-Utskottets Utlåtande, N:o 273. att utgöra dagsverken, äfvensom den sökta rättigheten att oafkortadt uppbära de dem anslagne augmentsräntor, befunnos af rättvisa och billighet påkallade, Kongl. Maj:t täcktes, vid en blifvande riksdag, i ämnet aflåta nådig proposition, så bar, efter det Kongl.
Maj:ts befallningshafvande i Westmanlands län tillstyrkt nådigt bifall till den sökta befrielsen, men Kongl. Krigs- och Kammar-kollegierne ansett befrielse endast från dagsverksskyldighet för stamhemmanen böra ega rum, Kongl. Majit, uti till Rikets år 1847 församlade
Ständer aflåten nådig proposition, funnit godt i nåder föreslå, att rusthällarne måtte från sistberörde skyldighet varda befriade, med förbehåll likväl, att i vederlag åt öfver-stuteri-slyrelsen, som, för Strömsholms stuteris räkning, uppbär lösen för berörde dagsverken, borde beviljas ett årligt statsanslag af 2,012 r:dr 25 sk. 1 rst. banko, motsva rande det belopp, hvartill värdet af nämnde dagsverken, enligt medelberäkning af tio års markegång, för året uppgått, hvaremot, af den hemmanen i Kungsbarkarö socken, i ersättning för räntedagsverkena, förunnade kronotionde-spanmål, 13 tunnor, så stor del, som af rusthållsstammarne nu uppbäres, i stället borde till statsverket åter indragas.
Sedan Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 2 Augusti 1848 förklarat sig icke kunnat bifalla, hvad Kongl. Majit i högstberörde nådiga proposition föreslagit, ingick Ronde-ståndet, uti skrifvelse den 10 Oktober samma år, med underdånig anhållan, att Kongl. Majit åt rusthållarnes inom Kungsöhrs fögderi af Westmanlands län framställda begäran om befrielse från dem åliggande dagsverksskyldighet till
Kungsöhrs kungsgård måtte bereda önskad framgång genom verkställande af Rikets Ständers, redan vid 1810 års riksdag, fattade beslut om allmogens befrielse från dagsverken till kronoängar.
Öfver denna underdåniga anhållan hördes samtlige vederbörande, dervid Kongl. Majits Befallningshafvande i Westmanlands län, med vidhållande af sitt förut i ämnet afgifna underdåniga ut låtande, tillstyrkte bifall till den sökta befrielsen; hvarefter Krigs- och Kammarkollegierna, uti gemensamt underdånigt utlåtande af den 22 December 1849, för frågans närmare utveckling och undanrödjande af de inkast, hvilka efter det ärendet förra gången hos kollegierna behandlades, blifvit framställde, i underdånighet andragit följande: ”l:o har blifvit anmärkt, att frågan redan år 1815 varit under noggran skärskådning samt alt då blifvit utredt, det räntedagsverkena för hvarje rusthåll i Åkerbo härad icke blifvit indelade, utan kronan förbehållne, emot det att rusthållet augmentsräntor blifvit till ett derefter lämpadt högre belopp bestämda och anslagna, hvilket håde Kongl. Majits Befallningshafvande och Kammarkollegium då Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 273. 3 intygat och i följd hvaraf Kongl. Maj:t äfven genom nådigt Bref den 13 Fehruari 1816 afslagit rusthållarnes då gjorda underdåniga ansökning i ämnet; hvilket rörhållande icke skall vara genom de af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande samt Krigs- och Kammar-kollegierna sednast afgifna underdåniga utlåtanden vederlagdt.
Härmed förhåller sigo så, att år 1815 sökte dåvarande Riksdagsfullmäktigen för Bondeståndet inom Åkerbo härad hos Kongl.
Maj:t i underdånighet befrielse för rusthållarne derstädes från dagsverkens utgörande såväl ined penningar som in natura, endast af det skäl, att alltifrån indelningsverkets första början alla skatterusthållare i riket fått tillgodonjuta sina egne rusthållsdugsverken, utan att hetungas med andra, än sådana, som för allmänna byggnader voro nödvändiga.
Dä åberopades således icke ens den handling, som utgör sjelfva grunden för rusthållarnes anspråk, nemligen Kongl.
December 1680, hvari Kongl.
Maj:t yttrat sin benägenhet att förskona rustningshållarne i Ulfsunds län för ordinarie och extra ordinarie dagsverken af deras gårdar, men emedan dagsverken icke kunde umbäras från gården Ulfsund, förklarat sådant för den gången icke kunna ske; dock med nådig försäkran, att Kongl.
Maj:t ”forderligst ville så laga och förordna, det de i stället för dagsverken skulle med något annat soulagement verkligen blifva ihagkomna och ansedda.”
Ej heller anfördes då, att rusthållarne i Kungsbarkarö socken äfven verkligen kommit i åtnjutande af ett dylikt ”soulagement,” dymedelst att genom Kongl. Brefvet den 25
Februari 1685 en tunna kronotionde spanmål på mantalet blifvit dem i ersättning för dagsverkena tillagd, och att således häruti låg ett ytterligare skäl för rusthållarne i den öfriga delen af Åkerbo härad att fö uppfylldt hvad dem blifvit lofvadt.
På denna underdåniga ansökning svarade dåvarande Landshöfdinge- embetet i Westmanlands län endast, att genast vid första upprättandet af indelningsverket inom Westmanland för Kongl. Lifregementet blefvo såväl de så kallade jordeboks- som hemmantals-dagsverkena å hvarje rusthåll i Åkerbo härad Kongl. Maj:t och kronan förbehållna, alt till stuteriängars afbergande användas, och att dessa dagsverken således aldrig derstädes varit inbegripna under rusthållens öfriga hemmansräntor, som till rustningens upprätthållande varit anslagna, utan hade, med afseende på detta undantag, augmentsräntorna för rusthållen blifvit derefter lämpade.
Hvarifrån Landshöfdinge-embetet tagit denna uppgift, syntes icke af handlingarne; den antogs emedlertid utan vidare undersökning, för riktig af Kammar-kollegii l:sta provinskontor, som i sitt den 19 Augusti 1815 afgifna memorial endast yttrade: ”att som Landshöfdinge-embetet anmält rusthållens augmentsräntor blifvit till derefter lämpadt högre belopp bestämda och anslagna;” och vid dessa yttranden hvilade såväl Kammar-kollegium uti dess underdåniga utlåtande 4 Stals-Utskoltets Utlåtande, JV.-o 273. den 20 December 1815 och Kongl.
Maj:t i Dess nådiga Bref den 13 Februari 1816, som äfven nämnde kollegii president uti dess yttrade särskilda mening den 16 Oktober 1847 samt Rikets Ständers Stats-utskott vid sistlidne riksdag uti dess sednare memorial i frågan, N:o 243; och slutligen Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-stånden.
Att saken kunnat erhålla en sådan utgång har sin grund endast deri, att tillräcklig uppmärksamhet ej fastats vid de upplysningar, som blifvit meddelade.
För att kunna påstå att ett rusthäll åtnjuter högre augmentsränta, än ett annat, måste man rådfråga antingen indelningsverket, jordeboken eller kronoräkenskaperne och efter dessa källor jemföra augmeUtsränterna med hvarandra.
Dermed gjorde år 1815 hvarken Landshöfdinge-emhetet eller Kammar-kollegi första provins-kontor sig besvär; ty vid deras yttranden finnes hvarken utdrag ur någon af dessa handlingar eller ens något spår af undersökning deri, och att en sådan undersökning då icke heller skett, derom har fullkomlig visshet erhållits genom den granskning af förhållandet, som sedermera egt rum, medelst jemförelse af rusthålls- och augmentsräntornas belopp emellan Kungsöhrs och de tvänne öfriga i Westerås län förlagde kompanierne af lifregementet, enligt hvilken dessa räntor i kronovärdi sammanlagde utgöra för lifkompaniet 3,005 R:dr 12 sk. 6 r:st, för Östra Westmanlands 2,875 R:dr 46 sk. 3 r:st, men för Kungsöhrs kompani endast 2,619 R:dr 3 sk. 5 r:st.
Att Kungsöhrs kompani har lägre augmentsräntor, än de öfriga tvänne, är således ådagalagdt, och den motsatta uppgiften förvandlas följaktligen till en fullkomligt origtig, likasom den noggranna skärskådningen år 1815 till en löslig, hvars förment ovederlagda beskaffenhet nu mäste kunna till sitt rätta värde uppskattas.
' o 2:o har blifvit anfördt, att rusthåll arne uti Åkerbo härad en gång ingått kontrakt med kronan om rustningen, oberoende af den åtagna dagsverksskyldigheten, för hvilken de erhållit vederlag i högre augmentsräntor : att det af konung Carl XI år 1680 gifna och till stöd för den sökta hefrielsen, åheropade löfte om något ”soulagement” åt rusthåflarne vid Kungsöhrs kompani för de dagsverken, hvilka de måste till kungsgården utgöra, omöjligen kunde afse någon rubbning i den sju är sednare, eller år 1687, verkställda, på frivilliga kontrakter emellan kronan och rusthåflarne grundade, definitiva regleringen af rustnings-skyldigheten inom Kungsöhrs län, dervid berörde räntedagsverken blefvo kronan behållna, samt att försöket att bereda dagsverksskyldighetens upphörande följaktligen vöre ett försök att åstadkomma förhöjning i den genom kontrakt en gång bestämda rustnings-indelningen, en förhöjning, som Stals-Utskoilets Utlåtande, N:o 273. 5 billigtvis icke kunde ega rum under annat vilkor, än att de, såsom surrogat medgifna, förhöjda augmentsräntor blel've i utbyte deremot till statsverket återställda.
Om, från hvad sålunda blifvit yttradt, afräknas, hvad som förekommer om ”högre augmentsräntor,” hvilket i föregående punkt funnits utgöra en irring, återstå ändock andra origtigheter, med hvilkas vederläggning all verkan af denna argumentation förfaller.
Kavalleri-regementernas indelnings-verk grunda sig nemligen icke på något kontrakt emellan kronan och de rustande, utan vid indelningstiden utsågos helt enkelt vissa hemman till rusthåll, med skyldighet att uppsätta häst och karl, emot frihet från hemm ansrän tans utgörande och rättighet att, der sjelfva rusthållsstammen icke ansågs tillräcklig, af ett annat så kalladt augmentshemman uppbära dess ränta, hvarjemte uti rusttjenst-ordningar och andra författningar meddelades föreskrifter om rusthållarnes rättigheter och skyldigheter, ulan alt hvarken det ena eller andra lemnades att hero på rusthållarnes frivilliga begifvande.
De till rustning anslagne stam- och augmentshemman med deras räntor antecknades för hela regementet i så kallade indelningsverk och ett sådant är för lif-regementet det åberopade af år 1687, som dock sedermera undergått förändringar, hvarefter det nu gällande enligt Kongl, brefven den 29 December 1715 och den 26 Februari 17*17 tills vidare tjenar lill efterrättelse; men dessa indelningsverk, som endast utgöra anteckningar om hvad i hemman och räntor blifvit på rustning anslaget, upphäfva ingalunda verkan af de Kongl, bref och föreskrifter som för indelningen legat till grund, och sålunda antecknar, exempelvis för denna fråga, 1687 års indelningsverk det då och ännu förhandenvarande förhållande, att jordeboks- och hemmantals-dagsverkena af stam- och augments-hemman i Ulfsunds län äro från rustningen undantagne och Ulfsunds kungsgård förbehållne, men deraf följer på intet vis, att Kongl. Maj:ts vid indelningen genom det åberopade nådiga brefvet af den 16
December 1680 rusthållarne gifna försäkran om ersättning för dessa, för kungsgården då oumbärliga dagsverken, skulle hafva förlorat sin gällande och förbindande kraft.