Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
&gt; * från 2: 5 0 pr mtr; hvarförutom vi rekommendera vårt stora • § § " Ö M e r v e i l l e u x eleganta underkjolar från i såväl ylle som siden med ylle-flanellfoder, paraplyer de enklaste till de mest eleganta o. moderna billigast hos för-2 ra M • * * I Basaren å Norrbro A N S T E I N $ K.ni Stockholm Husmödrar!
CARL JOHANSONS B£oblerings-a i t S V 45 LDrotfcxiin.gga.tan, en tr. S t o r u t s t ä l ning af Möbler i moderna och antika mönster.
Lactoserin-Cacao, Broby Mejeri Försöken Th. Winborg C — «v- (©) &lt; &amp; Cris 9 i Stockholm tillverk ni si gar af 12582] förordad af professorerna C.
Berg- strand och Olof Hammarsten; Coneentrerad Ä t t i k a pä flaskor för ut- spädning.
S e n a p, blandad som engelsk o. fransk, flere sorter.
EN TOLFÅRIG FLICKA i förra numret står » en MATSKED morgon och afton », hvilket bör vara en TESKED morgon och afton.
o S v a r t a T j o c k a, H e l y l l e Biffstekssås, S o j a, Malda kryddor (garanteras oblan- dade) på bleckdosor med genomborrade lock.
pr A r n e b e r g a säljer g a m m a l h e l f e t O S t, lik- nande schweizerost, g a m m a l, fullt halffet o s t.
Dessa ostsorter rek.
särskildt.
: H o l l ä n d s k k r y d d o s t af l:.iia beskaffenhet och till nedsatt pris.
[2929] (G.
25260) Direkt fr. produktionsorten X X CEL SIÖE C EL T SIOE T IXCEI.SIOB.-T E 1 Emalj 1 kärl, erade Kok-i I gEmaljerade kittlar, Fisk-f Ospritadt Portvin, gEmaljerade | tiskokare.
Pota-f F. 0.
Lindblom Leffler &amp; K:ni, 65 Drot ninggatan - 65, Flere prismedaljer erhållna, och äro fabrikaten fullt jämförliga med de bä- sta utländska.
Tillhandahållas hos hrr specerihandlars.
(2228] imuorteratlt, oförTalsMt K I N E S I S K T TE med fin arom försäljes i flere utmärkta o. prisbilliga kvaliteter gen.
EN GROS LAGER hos Otto D a h l s t r ö m &amp; Co ADOLF BONNIERS förlag: [2856] WACHTER, kvinnans själfhjälp vid u n d e r l i f s l i d a n d e n, öfvers.
med 10 träsn.
75 öre E R I C S S O N, B l o m - s t e r o d l i n g i b o n i n g s r u m.
4:deuppl., med 43 träsn.
2: 50, inb.
3:50.
A n l ä g g - ning o c h skötsel af sötvattens- a k v a r i e r af O.
, med 31 träsn.
ej beredt för Londonskeppning, å 1: 50 och 2: 50 butelj.
rabatt, 6 Hötorget 6.
Vinbolaget Brages efterträdare.
[2697] Hörnet af Kungsgatan.
WMmmmmmmmMwmi GRUND AF DEN OERHÖRDA OMSÄTT- NING MIN EXAMINATOIT rönt, SITTJES den TILL 1,50 PR st. SVENSKA TIDNINGAR HAFVA GIFVIT DEN DE VACKRASTE VITSORD.
Erbjuder ÄF- VEN HÄRMED EN aodti;, ÖPSUPPLAGA, BENÄMND ZILZA JSXAMIXA- TOJRN.
DENSAMMA ÄR ÖFVER D Ä- DIR / t FIN, MEN SÄLJES det, OAKTADT TILL 1 KR.
PR ST. LIKVID TORDE IN- SÄNDAS PR POSTANVISNING.
VID PARTIKÖP LEMNAS RABATT.
PARTI- OCH MINUT FÖRSÄLJ ARE I STOCKHOLM HRR A.
JACOBSSON &amp; K:NI, DROTT- NINGGATAN 39 A.
J o h n F r ö b e r g, Finspong.
[2948]
SVAR.
N; r 749.
Ett tillförlitligt; rad är att i mars månad afskära fikueen omkiing ett par al- nar från jorden.
Nog blir den till en början ful, men om ett par tre månader är den full med grenar och återigen vacker.
Har själf gjort så tre gånger, och alltid med godt re- sultat, dock bör man lägga ympvax pä det afskurna stället.
N:r 7 5 6.
Syltad Ingefära.
425 gram (- ett skålpund) torr ingefära, helst den s. k. ostindiska, utbredes i en träbunke.
Ren kalk, upplöst med litet vatten, hälies däröfver och måste öfverallt väl betäcka ingefäran, som bör stå orörd i 14 dagar, men efter denna tid vändas med en trfispade.
När detta skett, upplöses kalken med sä pass mycket vatten, att den kan bortrinna, och ingefäran lägges i ett såll, sköljes sedan några gånger i kallt vatten oeh får ett par timmar ligga i sådant, hvarefter den lägges i ett djupt lat oeh tunn sockerlag hälies däröfver.
I denna får inge- färan förblifva i 2 dagar, hvarefter sockeila- geu afhälles, uppkokas och ånyo öfverbälles varm.
Under 14 dagar furnyas detta behand- lingssätt minst 5 gånger.
Slutligen kokas lagen, tills den som stora droppar faller från skumskeden.
Ingefäran ilägges då oeh får d i uppkok.
Förvaras * sedan i den flytande soc- kerlagen på lerkrukor.
N:r 7 6 0.
För att innemta konsten att själf bränna in målningar på porslin torde - Gu- nilla » kunna vända sig till Herr B.
Harm ston, Wasa, Finland, som antagligen gärna står till tjänst.
En praktisk, för ändamålet lämplig, flyttbar, brännugn, vare sig för gas eller räkol, erhålles efter brefvexling med Messrs.
Stearns, Fitck&amp;Co., Spiingfield,Ohio, U.
S A, Karl.
N:r 7 7 0.
Om Hulda köper för 10 öre saff- ran och lägger det i en tunn lapp, alldeles som blåkula, och blandardeti vatten eller stär- kelse samt däri doppar de hvita öf verkas ten, blifva de utmärkt vackert crémefärgade; starkt eller svagt beror på egen smak.
Emy.
N:o 7 7 3.
Hos fru Magnusson 44 B, Gicfgatan kan Ni få lära att själf förfärdiga s. k. smyrna-arbeten, såsom kuddar, fönster- dynor, divans-, salongs-, skrifbords-, och sungmattor.
— När ni måste vända eder till Iduns lä- sarinnor för att fä råd i en sådan sak, råda vi eder att gifva eder fästman en ny fästmö i julklapp.
Eörlofrade flickor.
H.r 8 0 4.
Köp till en början för 25 öre Mastix-käda, pulvrisera den lin, glödga en liten eldskyffel eller annat järn af ungefärli- gen samma storlek eller tag några glödande kol på dy], skyffel.
Strö litet pulvr.
mastix därpå och uppfånga röken däraf med en strut, gjord af papp, hvilken hålles nära glöden, utan att antändas.
Köken skall andas in och ut samt bör icke sväljas.
Stockholm, N:r 28 (343) Prenumerationspris pr år: Idun ensam kr.
5: — I d u n s M o d e t i d n i n g jämte k o - lorerade p l a n s c h e r _ » 4: 50 I d u n s Modet, utan kol.
_ » 3: — Fredagen den 13 juli 1894.
K y r k o g a t a 7, 2 t r.
Eva f jugrt minuters järn- vägsresa från Kristi- ania, på västbanan helt nära Lysaker station, ligger det landtliga hem, som en af vårt broder- lands mest bemärkte män kallar sitt, Fritiof Nansens hem, den djärfve upp- täcktsresanden, hvilkens storslaget planlagda, äfven- tyrsfyllda färd mot Nord- polen nu sysselsätter hela den civiliserade världens intresse.
Det var en strålande sommardag helt nyligen jag på Iduns uppdrag be- gaf mig dit ut för att uppsöka den hemmava- rande unga makan.
Omgif vet af härligt dof- tande barrskog speglar sig detta norska hem i den norska fjordens vatten.
I en ljusblå sammetsdräkt och ljusblå h a t t stod fru E v a Nansen ute vid dörren.
H o n såg så älsklig ut, där jag först fick se henne, sysslande med sin lilla dot- ter, den 1 Vs år gamla Lif, klädd i en mörkröd babykjol och hvit hatt.
Om hon kände igen m i g?
J a, visst!
F ö r tre år till- baka hade jag haft det nöjet att se henne och hen- nes man hos hennes mor, fru Sars i Kristiania.
Hon förde mig in i salongen med en ursäkt, att lilla Lif var med, men jungfrun Redaktör oeh FRITHIOF utgifvare: HELLBERG.
: J. Särs Nordling.
Iduns Tryckeri Aktiebolag 7:de årg.
Ainionspris: 35 ö r e p r n o n p a r e i l l e r a d.
F ö r » P l a t s s ö k a n d e » o. » Lediga platser » 25 ö r e för hvarje p å b ö r j a d t tiotal stafv.
Lösnummerspris 15 öre (lösn:r e n d a s t för k o m p l e t t e r i n g a r) U t l ä n d s k a a n n o n s.
Utgifningstld: hvarje helgfri fredag.
skulle strax komma öch afhämta den lilla.
Jag var glad att få n ä r m a r e se barnet, som mycket liknar sin far.
Hans blåa stora barnaögon — man kan icke misstaga sig på hvems b a r n e t är.
Jag sade detta till fru N a n s e n, och hon syntes glad där- öfver.
J a g frågade, om jag fick lof att begära några notiser i min egen- skap af korrespondent.
Så gärna, det var hon » van till » I J a g tillade, att jag tog mig friheten komma för hennes egen skull, icke för hennes mans.
» Desto bättre, » svarade hon leende.
J u n g f r u n kom in med » brus » och selters och lilla Lif togs bort.
Jag kastade en flyktig blick på r u m m e t omkring mig.
E n byst af Nansen i ena hörnet vid fönstret, taflor på väggarne, fotografier på borden rundt om, mö- bler, draperier, allt så artistiskt och smakfullt.
Härskarinnan själf så vacker och älskvärd, där hon satt midt emot m i g på en låg stol, litet all- varlig och reserverad i början, men snart h e l t liflig och värmd af ämnet.
F r u E v a Sars Nansen är född i Kristiania 1858 och yngsta dotter af pro- fessorn i zoologi Sars och
IDUN 218 Hvem 1894 b e t ä n k e r, a t t h a n h v a r j e ö g o n b l i c k m e d en o e m o t s t å n d l i g n ö d v ä n d i g h e t grund- l ä g g e r i s i g själf sitt e v i g a ö d e?
hans maka, född Welhaven, en syster till dik- taren Welhaven.
E n af hennes bröder, Ossian Sars, är fa- drens efterträdare som professor i zoologi, både far och son ansedda, framstående vetenskaps- män.
Professor E r n s t Sars, historikern, en ryktbar man, som kändt, äfven h a n, är en an- nan bror till henne, och en syster är gift m e d den utmärkte sångaren och sångläraren L a m m e r s i Kristiania.
Själf är E v a Nansen också väl känd som både sångerska och lärarinna.
F r u Nansen sade sig h a att tacka sin syster och sin svåger L a m m e r s för hela sin musika- liska utbildning.
I fem år hade hon varit deras elev, och n ä r hon k o m till Berlin för att fortsätta sina studier, v a r hon redan riästan färdigbildad.
H o n studerade likvisst där en hel vinter hos fru A r t o t, Mignon och Carmen.
D e t var först meningen a t t hon skulle utbilda sig till operasångerska, men det blef aldrig af, hon tyckte ej om a t t uppträda, man måste » puffa » henne därtill, sade hon leende.
I Berlin hade hon lärt mest af a t t höra så mycket musik, mera än af fru A r t o t direkte.
» O, det var en så skön tid! » K o m m e n tillbaka till Kristiania, begynte hon att gifva sånglektioner, och hon gifver sådana ännu.
P å konserter h a r h o n sjungit oändligt många gånger, » allt för många, » sade hon.
Men alla komma och önska, a t t hon skall assi- stera, både fru Nissen, pianisten K n u d s e n och komponisten Sinding.
D e t var så svårt a t t säga n e j.
J a g berättade henne, att jag i Kristiania hört, a t t hon denna sista vinter sjungit vackrare än någonsin förut, och a t t hon isynnerhet öf- verträffat sig själf med en sång som skulle h e t a: » När två hjärtan skiljas ».
» O, den af N o r d r a a k », af bröt hon mig hastigt.
» Jag tycker så om den sången I » H e n n e s uttryck blef så allvarligt, a t t jag nästan ångrade, hvad jag sagt.
J a g fortsatte, a t t jag själf visste, h u r u vac- kert hon sjöng, jag h a d e j u hört henne samma afton jag såg henne hos hennes mor.
J a g minnes så godt den aftonen.
H o n sjöng flere visor af Grieg och Sinding och flere duetter tillsammans med sin syster, fru L a m m e r s.
E v a Sars Nansen är säkert Norges mest framstående romanssångerska.
H e n n e s sång är som h o n själf, u t a n ett spår af sentimentalitet, naturlig, sann och s t a r k i känslans djup och allvar.
Man bör ej t ä n k a sig, a t t hon n u sitter och sörjer öfver sin mans farliga resa.
J a g sade henne, a t t jag icke kunde känna med- lidande med henne, jag tyckte, a t t hennes lott ingalunda var sorglig.
D e t var bättre att vara lycklig en kort stund, med en sådan man som hennes, och mista honom för alltid, om det så skulle vara, än a t t lefva e t t helt lif med en herr hvem som helst.
O c h hon instämde af fullt hjärta.
H o n ville icke vara gift med en » allmindelig » m a n, hon ville hafva någon a t t se u p p till, att beundra.
H o n trodde så fast på, att hennes make skulle komma till- baka, trodde- lika fast som h a n själf, att h a n skulle nå sitt mål.
D e t var j u allt så väl öfverlagdt, h a n kunde j u icke hafva tagit fel.
J a g frågade, n ä r hon skulle börja a t t vänta honom.
Efter fyra år ville hon begynna a t t vänta.
Det var så tungt a t t vänta förgäfves-, därför ville hon börja därmed så sent som möjligt.
Så hade vi så småningom kommit från mu- siken och henne själf till Fritiof Nansen, hennes m a n.
H o n blef gift m e d honom kort efter hans hemkomst från den sista stora resan.
De voro på bröllopsresa d e n gången h a n höll föredrag i London, P a r i s och Stockholm.
När h a n nu gaf sig i väg på nytt, var d e t icke skilsmessan, som varit m e s t pröfvande, utan fastmera förberedelserna till resan.
D e räckte så länge, flere månader.
H a n var själf så ansträngd, och a t t se detta fann hon så svårt.
Men därvid fick h o n dock en inblick i, huru h a n skulle hafva det p å färden, t ä n k a på alla och sörja för allting.
H a n var j u själen i det hela.
Svårt var det också a t t först träffa människor, sedan h a n var rest.
Alla frågade, om hon icke kände d e t svårt.
Alla hade medlidande med h e n n e, som om hon icke visste, hvad h o n gjorde, n ä r hon blef Fritiof Nansens hustru.
I Kristiania hörde j a g sedan berättas, a t t hon 14 dagar efter mannens resa varit instängd hemma, och a t t h o n icke på den tiden tog emot vare sig sin mor eller sina syskon eller någon annan.
N ä r hon så blef synlig igen, var hon blekare, m e n det var ingen, som hörde henne klaga.
H o n v a r som Nansens hustru bör vara, en vikingakvinna, lik dem i den gamla tiden.
F ö r s t hade det som bekant varit meningen, att hon själf skulle följa m e d, m e n så kom den lilla flickan till världen, och henne kunde hon j u icke lämna allena.
Men den dagen engång, då h a n åter kommer hem.
D e t är svårare a t t bära en stor glädje än en stor sorg!
» Det krafs visst mera kraft därtill, » sade hon.
» J a g är r ä d d för hvad d e t blir af mig, det ögonblick h a n är h e m m a igen! » H e n n e s ögon fingo en sådan glans, och jag mötte samma djupt allvarliga blick, som n ä r jag talade m e d henne om N o r d r a a k s visa.
J a g förstod, a t t hon visste hvad skilsmässa var, och att det skall stor kraft till, trots k a r a k t ä r och själfbehärskning, a t t vänta honom åter från den färden.
Men modig och stolt satt hon framför mig, och jag fick ett intryck af, a t t bättre hade Nansen ej k u n n a t välja sin m a k a.
H o n steg så u p p och visade mig hans sista bild, i r u m m e t invid, ett pastellporträtt i kropps- storlek af Wa3renskiold, taget kort före Nan- sens affärd.
H o n fann det själf » så lifslef- vande ».
D ä r v a r e t t u t t r y c k i dessa djupa, allvarliga ögon, som v a r rent af gripande, e t t uttryck som hos någon, hvilken för alltid tager farväl.
Alla bilder och fotografier, som fru Nansen senare visade mig, förlorade i jämförelse med detta.
I samma r u m, e t t litet kabinett, låg en stor isbjörn som m a t t a på golfvet.
Nansen hade själf skjutit den under lifsfara.
H o n visade mig också taflor på väggen, som h a n själf må- lat.
Dessutom voro d ä r Waerenskiolds original- teckningar till Nansens böcker.
Norska möbler i fornstil och liknande draperier äfven h ä r.
N u skulle vi bese hela huset.
F ö r s t in i hans arbetsrum.
D ä r stod en stor äkta norsk » pejs » i hörnet, ett skrifbord fullt med min- nen från hans resor och fleré fotografier.
En visade hon mig specielt, föreställande » Fram » och Nansen själf på kommandobryggan med kikarn för ögat, hufvudet vändt hemåt.
Den bilden var tagen af en vän, i samma ögonblick han passerade sitt hem h ä r i Lysaker.
H o n var icke med på skeppet och följde honom, som flere a n d r a; h ä r h e m m a på verandan såg hon honom draga förbi.
D e t är omöjligt a t t räkna upp alla de olika föremålen i detta r u m, minnen från Nansens resor och tillbehör till dessa.
D e t var som ett litet museum.
Också h ä r låg en isbjörn som matta.
Allt var i stil utom e t t: en stor flygel midt på golfvet.
H u r u kom flygeln h i t i denna Grönlands- och I s l a n d s r a m?
H o n log.
» H a n är så k ä r i mu- sik, » sade hon, » och h a n arbetar mycket bättre, när jag sitter hos honom och sjunger. » Dörren ut till verandan stod öppen.
Fjor- den låg så blå framför oss, glittrande i solen.
D e t hela var m ä t t a d t af stämning och skön- het.
J a g kunde icke betvinga underliga, be- klämmande tankar.
Denna härliga sommardag med ljus och hopp, denna modiga kvinna, så ung, så älskvärd, d e t lilla barnet, hans fagra h e m — och så h a n själf där borta, i arktisk köld och is, kämpande för lifvet kanske i detta samma ögonl lick.
D e t v a r en sådan ironi i detta!
N u hade jag så gärna velat säga några pas- sande ord, hon måste j u dock tröstas, hon kunde icke vara så lugn, som hon syntes.
Men jag hade själf sagt, a t t jag intet medlidande hyste.
O c h dock grep denna känsla mig allt mer.
D e t v a r förnimmelsen af, att denna unga kvinnas lif dock innerst v a r så likt vårt allas: det bästa och käraste vi äga, det ha vi ingen m a k t öfver, det kommer och det går, och vi veta aldrig, om vi få det igen.
V i gingo så u p p å öfre våningen och in i sofkammaren.
Sängen v a r gjord efter ritnin- gar af Nansen själf, konstnärligt snidad i t r ä med en gammal saga som motiv.
Så barn- k a m m a r e n m e d utsikt åt fjorden.
Den lilla fröken h a r det godt däruppe.
D ä r kan hon få lära sig: den vägen kommer far hem, h ä r kommer h a n förbi.
Men tiden ilar, jag måste bort med nästa tåg.
J a g kastar än en sista blick på detta sällsamma h e m, icke möjligt att skildra med några få och fattiga ord.
H o n följer mig ett stycke p å vägen.
» Farväl och på gensynI » Och full af tankar och underligt mäktiga känslor skiljes jag från Fritiof Nansens maka.
§ud i nafaten.
cfvÅs makt fran eviqhet ar uppenbar, nar af nans gärningar den ratt beaktas.
När Skaparns verk i skapelsen betraktas, man om hans nåd och vishet vittnen har.
Himlar förtälja hans ära för jorden, därom ett vittne ock natten är vorden.
Dagen, som flyr, säger det inför den dagen, som gryr.
B Kom.
1: ao.
P s.
IDUN 1894 Och det är icke tal och icke ord, hvars ljud.
ej kan förnimmas eller höras, ty deras röst till världens ända föres och blifver öfver hela jorden spord.
Folken Guds härlighet kunna beskåda.
Herrens rättfärdighet himlar bebåda.
Och uti dem gaf han den strålande solen ett hem.
97: e.
An komma de med köld och frost från norden, än såsom vårens glada sändebud.
Regnvattnets droppar i skyn du tillreder.
Bjuder dem falla Ull jordytan neder skur efter skur, vattnande marken, dess växter och djur.
P s 19.
Och denne ur sin kammare med fröjd såsom en brudgum uti skönhet träder; och som en segerhjälte han sig gläder att löpa vägen i den vida höjd.
Praktfullt han där uppå himmelen glänser ifrån dess ände allt intill dess gränser.
Icke ett grand blifver fördoldt för hans strålande brand.
Så lyser också hela himlens här uti omätlig rymd, och stjärnor klara Guds majestät för folken uppenbara.
Han hvar och en sitt kretslopp lärt och lär.
Ljus är hans mantel, den väfts af dess strålar.
Himmelens tält, som han utspänt, han målar ännu i glans skönt med sin regnbåges lysande krans.
104 — Syr.
43: 12 13.
Han sina salar nti rymdens värld samt uppå jorden timrat har med vatten.
På molnets vagn han far i mörka natten, på vädrets vingar går hans snabba färd.
Årones Gud öfver vattnen hörs ryta.
Väldig är rösten, den cedrar ses bryta.
Bergen därvid hoppa som kalfvar och darra som kid.
104 P s.
Och blixtens låga klyfs af Herrens röst, och öknen vid den starka stämman skakar.
Hör, huru i den djupa skog det brakar!
Den klädes af som i den kulna höst.
Allt i hans tempel med tusende munnar skaparens under och allmakt förkunnar.
Hvar med sin ton lägger sitt lof för hans härlighets tron.
Han grundat jorden, därför fast hon står.
Med djupa vatten henne han betäcker.
Högt öfver bergen det sig stundom sträcker, men endast till utstakad gräns det går.
Rinnande strömmar i dalen uppvälla.
Vatten tillfyllest har skaparens källa.
Och därutur släcka sin törst alla vildmarkens djur.
36: 27, 28.
Och jordens fåror vattnas af din hand.
Du huldrikt hennes gröda vill välsigna.
Du låter träden utaf frukter digna och ängar springa upp ur öknens sand.
Kullar och höjder med fröjd du omgjordar, marken beklädes med betande hjordar, grönskande dal böljar af ax uti tusendetal.
Du sänker mörkret uppå nattlig stig, och skogens alla vilddjur därvid vakna.
De unga lejon, som sin föda sakna, gå ut att den begära utaf dig.
Solen går upp, — och ej mera de jaga, till sina kulor tillbaka de draga.
Människan går ut till sitt verk, till dess kvällstimman slår.
Dig lyda vädren, Herre!
de ila snabba öfver hela På ditt jorden.
bud Fanny 50: IO.
Snobberi.
sin världsberömda » The book of snobs » b a r T h a c k e r a y m e d sin ud- diga satir ocb träffande h u m o r teck- n a t o c h f ö r l ö j l i g a t o l i k a t y p e r af d e t m å n g s k i f t a n d e, öfver hela j o r d e n ut- bredda släkte, som h a n b e n ä m n t » snob- bar ».
T h a c k e r a y gaf åt d e t t a ord en v i d s t r ä c k t sfer.
» Den som på ett lum- p e t s ä t t b e u n d r a r l u m p n a ting » — se d ä r h a n s d e f i n i t i o n o c h k a r a k t ä r i s t i k af » snobben », och som kännetecken på detta individuum angaf h a n inbilskhet, afund- sjuka och låghet.
» T h e b o o k of s n o b s » ä r och blir e n af d e m e s t m u n t r a n d e böcker, som bokvärlden äger.
M e n allt u n d e r d e t h a n n a r r a r oss a t t s k r a t t a åt hvarje dråplig beskrifning, h v a r j e snär- t a n d e infall, g l ö m m e r h a n aldrig a t t p å s a m m a g å n g h å l l a f r a m för oss, a t t d e t j u s t ä r d e t lumpna, s o m vi b ö r a bele.
T h a c k e r a y h a t a d e djupt allt d e t t a ogräs i människohjärtat, som h a n sammanförde under benämningeu » snobberi », och då h a n väl visste, a t t löjet ä r det allra skar- p a s t e af v a p e n, s k r e f h a n i n g a l j u n g a n d e strafftal, u t a n i stället h v a s s t s k ä m t och bitande sarkasm.
Detta hans mästerliga arbete är därför icke m i n d r e uppfostran- de och tankeväckande än roande.
Därofvan himlens många fåglar bo.
Från trädens grenar de sin stämma höja.
Och ifrån molnens mörka, täta slöja han vattnar markens örter att de gro.
Gräset han låter för djuren uppskjuta.
Odlaren låter af skörden han njuta.
— Ja, dina spår drypa af fetma, o Gud, hvart du går!
104 - Ja, stora äro dina verk, o Gud!
Med kraft och vishet har du gjort dem alla!
Uti de stora haf, där böljor svalla, där vimla varelser uppå ditt bud.
Jorden och allt hvad sig därpå syns röra, djuren på tusentals berg dig tillhöra.
Allt uppå jord väntar sin mat från din hand, från ditt bord.
65: l o.
219 Sedan T h a c k e r a y skref detta arbete, hafva m å n g a år runnit hän.
Och m å n g a nya afarter af d e n världsbehärskande snobben hafva sedan dess uppstått.
Snob- b a r n e h a f v a f ö r ö k a t s o c h u p p f y l l a n u jor- den.
V i träffa d e m öfverallt, p å tillställ- n i n g a r och p å g a t a n, vi stöta t i l l s a m m a n med dem hos våra vänner och bekanta, v i finha d e m t a l r i k t r e p r e s e n t e r a d e i a l l a k l a s s e r af s a m h ä l l e t, vi b e r o af d e m, vi å t n j u t a deras sällskap, vi h ö r a talas o m dem, vi t a l a o m dem, ja, r a n s a k a vi noga, hafva vi s n o b b a r i v å r t h e m, äro själfva tilläfventyrs m e r eller m i n d r e snobbiga — k o r t s a g d t, h v a r t m a n v ä n d e r sig, vim- l a r d e t af s n o b b a r.
D e t är n ä s t a n trö- s t a n d e a t t v e t a, a t t s n o b b e n e j ä r e n fin- d e - s i é c l e - u p p f i n n i n g, u t a n e t t a r f f r å n fö- regående generationer, ty det skänker oss e n u r s ä k t för a t t vi ej l y c k a t s u t r o t a detta ogräs, u t a n stå så g o d t som makt- lösa inför snobbarnes stora, stolta, maje- stätiska härskaror — hvar och en k ä n - n e r till, h u r u svårt, j a, s t ö r t o g ö r l i g t d e t ä r a t t k o m m a till r ä t t a m e d e t t ogräs, som r o t a t sig fast och v u x i t sig starkt.
M e n h v a d s o m ej ä r u r s ä k t l i g t, d e t ä r o m vi b ö j a oss för s n o b b e n eller b e u n d r a honom.
O c h ä n n u m e r a f ö r k a s t l i g t är, om vi fostra eller l å t a fostra u p p v ä x a n d e släkten till snobbar.
D e t vore en snob- b i g f e g h e t, s o m g j o r d e oss l i k s t ä l l d a m e d snobbarne, ja, rentaf en missgärning.
Och j a g f r u k t a r, a t t vi i d e t h ä n s e e n d e t, ty- värr, hafva icke så litet a t t förebrå oss själfva.
Vår tids ungdom, den är inte litet snobbig den, m i n s a n n!
D e n slösar som yrkessnobbar, den röker och dricker finaste v a r o r p å finaste l o k a l e r o c h d y r - k a r snobbighet i alla former.
D e n idkar » förälskelse » som i d r o t t och h a r super- känsliga nerver.
D e n sportar vansinnigt och f å n b e u n d r a r rekordister.
D e n är ma- kalös och v e t också a t t till fullo u p p - s k a t t a sin e g e n förträfflighet.