Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande åter Revisorernes anmärkningar, att den å varfvet använda personal synes vara alltför stor i jemförelse med det ringa antal fartyg, hvaraf örlogsflottan för närmaste framtid kommer att bestå, samt att antalet ordinarie timmermän och handtverkare skulle kunna mycket minskas och i stället extra arbetare vid förefallande behof tillfälligt antagas, får jag, — med erinran derom, att indragning af timmermän redan, enligt Kongl. Maj:ts nådiga bref den 3 Juni 1862, eger rum i mån af skeende afgång, men att deremot den å varfvet anställda smedpersonal, hvaraf flere, i brist af erforderligt antal maskinister, användas vid skötandet af varfvets och de hemmavarande ångfartygens ångmaskiner, hittills visat sig otillräcklig, i följd hvaraf extra smedgesäller måst antagas, för att de på sednare åren tilltagande metallarbetena skolat kunna medhinnas, samt att alltså det redan kända behofvet af en tillökning i smedernas antal blir större i samma mån som smidesarbetena komma att tillvexa, äfvensom att, då det sannolikt skulle blifva förenadt med största svårighet att vid behof för tillfället erhålla sistnämnda slags arbetare med nödig vana och skicklighet i yrket, det i allmänhet erforderliga antalet metallarbetare således, i motsats till hvad Revisorerne antydt, bör på ordinarie stat antagas, — särskilt, hvad båtsmansstyrkan vidkommer, meddela, att det väl understundom för någon kortare tid, då båtsmän blifvit uppfordrade för att utgöra besättningar å till expedition anbefallde fartyg eller när dessa från expedition återkommit, kan inträffa, att, i förra fallet, innan fartygen från varfvet utlagt och, i det sednare, innan de till hemlof berättigade båtsmännen hunnit heinförskaffas, en större styrka finnes tillstädes, än som för varfsarbetena oundgängligen är behöflig, men att full sysselsättning för det öfverflödiga antalet dock alltid beredes, i likhet fued hvad som vid Revisorernes besök härstädes var förhållandet, samt att uti den för varfstjenstgöringen vanligen uppfordrade båtsmansstyrkan inbegripas artilleriexercis-skolans manskap, nattvakare, bodkarlar och vid kompanierna tjenstgörande rapportkorporaler samt de i sjukhus, bageri, magasiner och kaserner anställde, eller med ett ord alla på stationen varande uppfordrade båtsmän, hvarigenom, och då dessutom afdrag göres för sjuka, medicinanter, permitterade och arresterade, de vid varfsarbetena verkligen tjenstgörande båtsmännen icke uppgå till ett så stort antal, sorn man föreställer sig.
För den händelse båtsmännen, i enlighet med den af Revisorerne uttryckta åsigt, icke skulle användas till släpsysslor eller till handtlangare i verkstäderna m. m., skulle såsom en följd deraf uppstå att annat för Kronan vida dyrare arbetsmanskap till förrättande af sådana sysslor måste, vare sig å ordinarie eller extra stat, antagas.
Då jag redan under den 9 Juni 1859 föreslagit inrättandet af en varfspolis, får jag biträda Revisorernes förslag om antagandet af en poliskår i så måtto, att den inre bevakningen inom varfvet, hvartill hittills båtsmän varit använde och hvilken hufvudsakligen består uti utöfvandet af tillsynen öfver dockportarne och fartygens förtöjningar, utgörandet af pumpvakt i Flottan, upprätthållandet af föreskrifven ordning, upptäckandet af uppkommen eldsfara äfvensom tillsynen deröfver, att tillgrepp ej föröfvas. skulle, för den del sådant vore lämpligt, uppdragas åt poliskåren, och vore en sådan kår för varfvet af stor fördel, äfven om den komme att medföra en högre kostnad än den nuvarande bevakningen; men den inre bevakningen i öfrigt äfvensom den yttre vid varfvets stränder, hvilken sistnämnde fordrar en större personal, i anseende till varfvets vidsträckta område, samt hittills till en del bestridits af marinregementet och för öfrigt å de platser, der marinsoldater, i följd af deras otillräcklighet eller andra omständigheter, icke alltid varit använde, måst åt båtsmän anförtros, anser jag fortfarande kunna och böra åt båtsmän öfverlåtas, helst som deras begagnande för en sådan bevakning tillhör deras tjenst göring samt till nattvakare utses sådane pålitlige båtsmän, som i följd af högre ålder icke kunna till exercis eller sjötjenst eller vid svårare arbeten användas.
Genom inrät 42 - — 330 tandet af en varfspolis skulle tilläfventyrs, såsom Revisorerne funnit önskligt, manskapets visiterande vid utgåendet från varfvet kunna afskaffas, ehuru berörde visitationer äfven på sednare tiden beklagligen visat sig vara behöflige.
Vid Revisorernes besök å stationen uppgick den bevakning å varfvet, som utgjordes af båtsmän, till endast 59 man, hvaraf 3:ne voro tillfällige och sedermera, såsom icke vidare behöflige, indragits, hvarjemte utom varfvet voro, utöfver den af särskilt kommenderadt manskap bestående bevakningen i sjukhuset och kasernerna, anställde såsom nattvakare dels vid stängselflottarne och dels vid tillfälliga materialupplag å Stumholmen och vid nya sjukhusbyggnaden, till hvilka ställen varfspolisens verksamhet icke skulle komma att sträcka sig, 9 båtsmän, som dock, när bevakningen derstädes blir obehöflig, komma att till tjenstgöring å varfvet återgå.
Med afseende på hvad Revisorerne andragit angående dels varfvets ordnande såsom ett rustnings- och reparationsvarf och dels vindbryggors och mastkranars m. m. ersättande af tidsenligare, lättskötta mekaniska inrättningar, torde det böra nämnas, att den Kapten-mekanikus E.
Sasse nu i nåder anbefallda utländska resa har till ändamål inhemtandet af erforderliga upplysningar till ledning ej mindre för uppgörandet af plan och förslag till metallverkstädernas förändring och ordnande, på det att uti dem jemväl svårare maskindelar och större ångpannor m. m må kunna tillverkas och repareras, än äfven för anskaffandet af till sagde verkstäder behöfliga maskiner, verktyg och mekaniska inrättningar samt för uppförandet å varfvet af en mastkran, hvadan alltså förberedande åtgärder i den af Revisorerne angifna syftning redan blifvit vidtagne.
Karlskrona, Varfs-chefens kansli den 5 December 1865.
ADOLF PRINTZENSKÖLD. A. Östergren.
Statious-befålliafvarens i Stockholm underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers framställningar, sä vidt de röra flottans station i Stockholm och depöt i Göteborg.
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning i remiss den 20 sistlidne Oktober, meddelad genom Kongl.
Förvaltningens af sjö-ärendena kommunikations-resolution den 21 nästpåföljde November å transsumt af Rikets Ständers Revisorers underdåniga berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863, får jag, efter det stationens Kammar-, Sjömilis- och Yarfs-kontor blifvit hördt, härmed, jemlikt Kongl. — 331 — Förvaltningens af sjö-ärendena skrifvelse den 23 dennes, i underdånighetafgifva utlåtande, för såvidt
Revisorernes framställningar röra stationen samt Göteborgs depot.
I § 1 hafva Revisorerne, delande de asigter, som uttalats af Rikets Ständers år 1860 församlade Revisorer, fästat uppmärksamhet på behöfligheten af ett så förändradt bokföringssätt, att åtminstone hvarje fartyg, hvars nybyggnad uppgår till 20,000
Riksdaler eller derutöfver,“ finge sitt särskilda konto för nybyggnads- och underhållskostnad, samt i sådant afseende framställt såsom önskvärdt, att i det formulär till hufvudböcker, som må komma att fastställas för Kongl. Förvaltningen af sjö-ärendena och Kongl. Flottans stationer, kunde inrymmas sådane särskilda konti.
Det af Rikets Ständers Revisorer åsyftade ändamål, att hvarje, åtminstone dyrbarare fartygs såväl nybyggnads- som underhålls- eller med andra ord totalkostnad när som helst skulle kunna af räkenskapen inhemtas, är utan tvifvel högst önskvärdt; men huruvida ett sådant ändamål lämpligast vinnes genom den föreslagna åtgärden om inrymmande i hufvudboken af särskilda konti för fartygen, synes mig icke vara klart, så vida nemligen hufvudboken skall, såsom hittills, vara en sammanfattad redovisning å ena sidan af anvisade anslag samt å den andra af deras användande under den tidrymd, hufvudboken omfattar.
Skulle nu de särskilda fartygs konti upptaga summor, som tillhöra andra tidsperioder eller andra anslag än de, för hvilka sjelfva hufvudboken redovisar, så komme i afseende å de ifrågasatta konti att följas en annan grund, än för uppställningen af öfriga hufvudboken tillhörande konti; — ett förhållande, som möjligen kunde åstadkomma oreda i räkenskapen.
Hvad underhållet beträffar, har redan genom Kongl.
Förvaltningens skrifvelse den 27 Mars 1863 föreskrift blifvit meddelad om insändande af uppgifter å årliga underhålls- eller reparationskostnaden för hvarje viss cert eller klass tillhörande fartyg, med inventarier m. m., hvilken föreskrift jemväl blifvit iakttagen.
Vidkommande framställningen om tryckning af blanketter till hufvudbok och kassaräkning. sä synes den af en sådan åtgärd förmodade lättnad i göromålen blifva af ringa betydenhet, enär det mesta skrifniugsarbetet, synnerligast i kassaräkningen, består af sådant, som ej förut kan bestämmas, hvilket inhemtas vid en jemförelse emellan olika års kassaräkningar, hvaraf visar sig, att uti utgiftsförteckningarue, som erfordra det drygaste arbetet, föränderliga benämningar städse förekomma Lägges härtill att, åtminstone vid härvarande station, ofta förefalla oförutsedda utgifter, att framdeles af främmande verk eller inrättningar ersättas, hvilka utgifter erfordra särskilda titlar, sä skulle följden af den föreslagna tryckningen blifva, att i samina räkenskap förekomme en del rubriker tryckta och en annan del skrifna, hvilket icke skulle bidraga hvarken till prydlighet eller redighet.
Då härvid tillika bör ihågkommas, att de ständiga titlar i hufvudboken, som kunde tryckas, äfven äro underkastade förändringar i så måtto, att en titel, hvilken ena året har fordran, kan vid det påföljande komma att utvisa skuld, hvaraf måste följa, för att ej åstadkomma förvillelse, att antingen på debet- eller kreditsidan den sålunda obehöfliga titeln finge öfverstrykas, hvilket ej heller skulle befordra den i en räkenskap så gerna önskade ordentlighet och ett snyggt utseende, samt härvid slutligen ej bör förbises, att en del titlar i hufvudboken, genom de specialrubriker, som derunder skola införas, erfordra olika utrymme det ena året emot ett annat, hvaraf måste betingas en utvidgning i utrymmet emellan de tryckta rubrikerna, som stundom vore onödig; sa är det, af sålunda anförda skäl, som den redan i reglementet för styrelsen och ekonomien vid Flottans sta - / — 332 — tioner, § 282, eifna föreskrift om tryckning af blanketter till handlingar med kolumner och titlar ansetts ej vara tillämplig på hufvudboken och kassaräkningen.
Hvad slutligen beträffar Revisorernes framställning om upphörande af den årliga kommenderingen af båtsmän till handräckning vid krigsskolan på Karlberg, anser jag mig i underdånighet böra deruti instämma.
Stockholm af Kongl Flottans Stations-befälhafvares kansli den 29 December 1865.
Styrelsens öfver statens jernvägsbygnader underdåniga utlåtande, i anledning af de framställningar om statens jernvägsbyggnader, som förekomma i Rikets Ständers Revisorers år 1865 afgifna berättelse angående statsverket.
Till åtlydnad af Eders Kongl. Maj;ts genom remiss af den 20 sistlidne Oktober meddelade nådiga befallning, får Styrelsen öfver statens jernvägsbyggnader härmed i underdånighet afgifva utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers underdåniga berättelse om den innevarande år af dem verkställda granskning af räkenskaperna vid statens jernvägsbyggnader för år 1863.
Hvad först angår Revisorernes anmärkning, att å flera medikamentsräkningar bevis saknas derom, att de blifvit för författningsenlig granskning i Sundhets-kollegium uppvisade, får Styrelsen upplysa att, till följd af Eders Kongl Maj:ts och rikets Kammarrätts vederbörande Revisions-kontors vid 1862 års räkenskaper gjorda anmärkning i berörde hänseende, Styrelsen redan den 3 Januari detta år anbefallt vederbörande arbetschefer att tillse, att inga sådana räkningar må hädanefter till betalning godkännas, utan att desamma förut undergått behörig granskning hos Sundhets-kollegium.
Vidkommande derefter hvad af Revisorerne blifvit yttradt om den skillnad, som visat sig i beräkningarna af försäljningsprovision vid de för jernvägens räkning på olika orter hållna auktioner, får Styrelsen underdånigst anföra, att sådant lika litet hädanefter som hittills torde kunna förekommas, enär beräkningen af dylik provision - der den icke är, såsom i städerna, fastställd, och då till ganska olika belopp i olika städer — icke finnes genom något allmänt gällande stadgande bestämd, utan är beroende på öfverenskommelse med auktionsförrättaren, som stegrar eller nedsätter sina anspråk i mån af den risk, som han anser sig löpa i följd af den längre eller kortare anståndstid, som lemnäs med de gjorda inropens inbetalning.
Om Styrelsen skulle föreskrifva, att auktionsinropen skulle vid varans afhemtning kontant liqvideras, skulle sådant visserligen verka derhän, att auktionsprovisionen i icke obetydlig mån kunde nedsättas, emedan auktionsförrättaren i så fall icke kunde få vidkännas någon förlust i följd af osäkra och — 333 — mindre vederhäftiga inropare, men säkert är att en dylik åtgärd skulle genom det mindre pris, hvartill varan i följd af den kontanta betalningen skulle uppgå, komma att verka en förlust för jernvägsanslaget, långt större än hvad besparingen i auktionsprovisionen kunde inbringa; hvadan ock Styrelseu underdåuigst anhåller, att fortfarande få ombestyra och uppgöra om blifvande auktioner på det sätt, sora Styrelsen anser vara för jernvägsbyggnaderna förmånligast.
Med afseende på Rikets Ständers Revisorers i ifrågavarande berättelse uttalade åsigt om önskvärdheten deraf, att den årsberättelse, som det ålåge Styrelsen att afgifva, innehölle upplysningar derom, huru stor del af den under hvarje särskildt år anskaffade jernvägsmateriel blifvit inom landet tillverkad och huru mycket deraf blifvit från utlandet infördt, äfvensom om priset å hvarje persedel, skall Styrelsen, som, till följd af från Revisorerne derom framställd anhållan, meddelat Revisorerue de af dem i deras underdåniga berättelse omnämnda uppgifter för den förflutna tiden, hädanefter i sin underdåniga arbetsberättelse för hvarje år intaga de i förevarande hänseende önskade uppgifter.
Beträffande slutligen Revisorernes i den underdåniga berättelsen gjorda hemställan, i fråga om den rättighet att bestämma en utgiftsstat för Styrelsen, som Revisorerue ansåge vara Rikets Ständer genom grundlagen tillförsäkrad, anser Styrelsen, utan att inlåta sig i bedömande af de skäl, som må hafva föranledt Eders Kongl. Maj:t att icke förelägga Rikets Ständer en sådan utgiftsstat hvad Styrelsen angår, sig böra i underdånighet anföra, att, då Styrelsen har sig uppdragna ledningen och förvaltningen af statens jern vägsbyggnader ensamt, dess verksamhet och utgiftsstat således äro i viss mån beroende på storleken af de särskilda anslag, sorn Rikets Ständer till stambanornas fortsättning tid efter annan bevilja; att dess utgiftsstat icke kan anses annorlunda, än såsom en byggnadskostnad, helst som den utgår direkt af de för jernvägsbyggnaderna anslagna medel och, på grund häraf, är inbegripen i det för hvarje särskild stambana uppgjorda kostnadsförslag, samt äfven blifvit vid hvarje års bokslut påförd de särskilda under byggnad varande stambanorna i förhållande till deras utgifter för året; att ifrågavarande kostnad utgjort en ganska ringa procent af de särskilda banornas årsutgifter, hvilken under åren 1863 och 1864 icke uppgått till fullt j^dels procent af samtliga byggnadskostnaderna; att Styrelseu således, enligt sitt eget underdåniga förmenande, såväl i nämnde afseende som med hänsyn till sin af jernvägsbyggnadernas fortsättning helt och hållet beroende tillvaro, utgör ett undantag från öfrige förvaltande verk och styrelser; samt att någon utgiftsstatens särskilda granskning af Rikets Ständer, utöfver deras granskning af kostnadsförslaget i dess helhet, svårligen kan ske utan under den förutsättning, att de anslag, som för stambanornas fortsättning af Eders Kongl. Maj:t äskas, äfven blifva både till belopp och till tiden, hvarunder de äro påräknade att utgå, af Rikets Ständer beviljade.
Anmärkningsakten återföljer härhos, och Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter: CARL G. BEIJER.
Stockholm dan lo December 1865.
Alfred Grandinson. - 334 - Kongl. Styrelsens för statens jcrnvägstralik underdåniga utlåtande, i anledning af en utaf Rikets Ständers Revisorer år 1865 gjord erinran.
Stormäktigste, Allernådigste Konung! underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts, genom nådig remiss af den 20 sistlidna månad, Trafik-styrelsen meddelade föreskrift, att inkomma med underdånigt utlåtande angående hvad Rikets Ständers sednast församlade Revisorer i sin berättelse erinrat, beträffande vissa upplysningars meddelande i afseende å den vid statens jernvägar begagnade materiel, får Styrelsen i underdånighet meddela, dels att intet hinder möter för införande i Styrelsens årsberättelser af uppgift å huru stor del af den vid statens jernvägstrafik begagnade materiel blifvit under hvarje särskildt år inom landet tillverkad och huru mycket deraf måst från utlaudet anskaffas, äfvensom priset å hvarje persedel, dels att Styrelsen gått i författning om att ifrågavarande uppgift för år 1864 kommer att inflyta i nämnda års, nu under tryckning varande berättelse.
Den nådiga remissen återställes underdånigst, och Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter: C. O. TROILIUS.
Stockholm dea 18 November 1865.
C. Limnell. 33B — Stnteri-öfvei styrelsens underdåniga utlåtande, med anledning af Rikets Ständers Revisorers yttrande i fråga om stuteriernas verksamhet.
Uti afgifven underdånig berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863, hafva Rikets Ständers Revisorer, jemte anförande af tid efter annan vidtagna åt gärder för inhemska hästafvelns befrämjande, ifrågasatt, huruvida rikets stuterier i allo uppfylla deras ändamål, att förbättra hästafveln i hela landet genom spridande af goda afvelsdjur, med hufvudsakligt afseende fästadt å kavalleriernas behof.
Revisorerne hafva härtill föranledts af den omständighet, att under revisionsåret blifvit försålde från stuterierna 25 hingstar, deraf högst få inköpts för att begagnas till beskällare, och då desse, såsom outskurne, måste hafva varit till beskällare fullt tjenlige, anse Revisorerne en obe räknelig förlust hafva tillskyndats hästafveln genom deras försäljning, en förlust, som, enligt Revisorernes åsigt, kunde undvikas om stuterierna till nedsatt pris utlemnade sådane hästar åt hingstföreningar eller enskilde personer, hvilka deraf kunde vara i behof.
Genom nådig remiss den 20 nästlidne Oktober anbefalld att häröfver inkomma med underdånigt utlåtande, får Stuteri-öfverstyrelsen antora att, om med stuteri-inrättningarne endast afses kavalleriets behof, deras ändamål kan antagas vara uppfyldt, enär ej allenast sqvadrons-hingsthållningen, som från stuterierna till största delen remonteras, utan jemväl 84 stuteribeskällare, således tillsammans 152 hingstar, hållas tillgänglige för allmänheten uti olika delar af riket.
Den inverkan hästafveln häraf rönt är obestridlig och ådagalägges genom den lätthet, hvarmed kavalleriet numera remonterar med inhemska hästar.
Men ehuru stuterierna i afseende å kavalleriet förmå uppfylla deras bestämmelse, medföra de dock ej all den nytta för hästafveln, som af dem kunde dragas, och Stuteri-öfverstyrelsen ingår villigt på Revisorernes åsigt, att hvarje duglig stuterihingst, som ej bibehålies till afvelsdjur, blifver en förlust för landets industri och näringar; men denna olägenhet är oundviklig så länge inkomsten af hästförsäljning är behöflig för stuteriernas underhållande.
Då Rikets Ständers Revisorer sannolikt haft sig bekant, att Stuteri-Öfverstyrelsen, för att, så vidt möjligt varit, bibehålla duglige hingstar för afveln, redan medgifvit hingstföreningarne rabatt å auktionspriset för hingstar, som af dem köpas för att påföljande fyra år tillhandahållas såsom beskällare, måste Revisorernes förslag att sådane hingstar borde utlemnas till »nedsatt pris» afse en ytterligare prisnedsättning, än den redan medgifna.
En så beskaffad åtgärd mäste Stuteri-öfverstyrelsen afstyrka, emedan derigenom skulle föranledas minskning i inkomster, som åtminstone under närvarande förhållanden icke kunna umbäras, helst hingstföreningarnes förmånsrätt ej allenast medför uppoffringar genom den medgifna rabatten, utan derjemte menligt inverkar på auktionsprisen derigenom, att mången spekulant uteblifver då han vet, att de bästa å auktionslistorna upptagna hästar pa förhand äro för föreningarne ofsedda.
_ 336 — I anledning af Rikets Ständers Revisorers antydda, ehuru ej till afgörande upptagna fråga, huruvida de fördelar, som genom stuterierna tillskyndas landet, motsvara dermed förenade kostnader, bör den erinran göras, att stuteri-inrättningar alltid måste medföra sä betydliga omkostnader med motsvarande ringa vinst, att den enskilda industrien icke lärer vilja dermed taga befattning, och då dessa inrättningar utgöra enda kända vilkoret för upprätthållande af ett lands hästafvel samt. följaktligen äro oumbärliga, eger staten ej annat val än att sjelf åtaga sig de kostnader, som dermed äro förknippade.
Huruvida förvaltningen af våra stuterier är ordnad på ändaroålsenligaste sätt börStuleriöfverstyrelsen icke här afgöra, dock vågar Ofverstyrelsen antaga att, om jemförelse anställes med fremmande länders stuterivåsende samt dermed förenade kostnader, denna jemförelse icke skall lemna ett för Sverige ofördelaktigt resultat.
Stuteri-öfverstyrelsen framhärdar med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och underså ter; D. SILFVERSTOLPE.
Stockholm den 27 November 1865 J. A. Thundström.
Landtbrnk,s-akademiens underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Akademiens Experimentallälts räkenskaper för år 1863.
Sedan förvaltaren och räkenskapsföraren vid Landtbruk s-akademiens Experimentalfält, Intendenten C. Juhlin-Dannfelt, blifvit delgifven Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Experimental fältets räkenskaper för år 1863 samt deröfver afgifvit förklaring, som föredragits denria dag inför Akademien, får hon i underdånighet meddela, att samma anmärkningar, som gjorts af Revisorerne, hafva förut framställts från Kammar-rättens Öfverrevisions-departement, hvarefter af räkenskapsföraren förklaring redan den 9, i sistlidne November månad till Kammar-rätten afgifvit»; och som denna förklaring genom bifogade intyg styrkt, att de anmärkta felen uppkommit genom misskrifning af utställarne till tvenne räkningar, ej genom missräkning af redovisaren, samt att rättelse å dessa skriffel redan iakttagits, och som desamma dessutom uti Fältets kassaräk - — 337 — n’n§ ej återfinnas och de sålunda icke heller varit af något inflytande på Akademiens penningeställning, torde de ifrågavarande anmärkningarne, hvilka komma att i laga ordning utgöra föremål lör Kammar-rättens pröfning, icke vara af beskaffenhet att till någon särskild åtgärd föranleda.
De öfverlemnade handlingarne återställas underdånigst.
På Landtbruks-akademiens vägnar: CARL G, MÖRNER. J. Arrhenius. T. f. Chefens för Statistiska Central-byrån underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar rörande denna Bj'rås verksamhet under år 1863.
Till fullgörande af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning af den 20 sistlidne Oktober får, med anledning af Rikets Ständers herrar Revisorers anmärkningar, jag underdånigst upplysa: § 1. att, då den förklaring, sorn jag den 27