Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mits och Rikets Kammar-rätt, medelst utslag den 21 Mars 1853, Slagt numera Direktören vid det i Norrköping inrättade straff- och arbets-fängelse för qvinnor, August Leopold Hård af Segerstad, att med 985 R:dr 7 sk. 6 rist banko ersätta Kongl. Majit och Kronan den brist, som uppkommit i Norra Korrektions-inrätlningeiis i Stockholm, under inrättningens Kamererares förvaltning ställda proviant-förråd från den 30 September 1840 till den 1 April 1841, under hvilken tid Hård af Segerstad, som då var material-bokhållare, innehaft förordnande att Assessoren Anders Wallbergs Kamererare-befattning vid korrektions-inrättningen bestrida, bemälde Fängelse-direktör, jemte underdånig klagan öfver detta beslut, deruti E. K. Mils Högsta Domstol, genom utslag den 16 Januari 1855, förklarat sig ej finna skäl att göra ändring, tillika och för sådan händelse i underdånighet anhållit, att, då förenämnde Wallberg, ehuru tjenstledig under liden från den 30 September 1840 till den 1 April 1841, likväl skulle, i följd af Styrelsens öfver fängelser och arbets-inrätlningar i Riket särskildt gifna tillstånd, fortfarande, emot. åtnjutande af dermed förenad afskrifnings-procent, innehaft vården och tillsynen öfver korrektions-inrätiningens proviant-förråd, hvarmed Hård, såsom tillförordnad Kamererare, sålunda ej tagit någon befattning, få af gunst och nåd njuta eftergift af den ifrågakomna ersättnings-skyldigheten, till hvilken anhållan 356 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skri/velse N:a 151.
Kammar-rättens Advokat-fiskal, i målet hörd, underdånigst tillstyrkt bifall, enär under ärendets handläggning förekommit sådana förhållanden, som gåfvo anledning att antaga, det Assessoren Wallberg under sin tjenstledighet, vid tiden emellan den 30 September 1840 och den 1 April 1841, af Fångvårds-styreisens dåvarande Chef och Ledamöter, hvilka alla numera aflidit, muntligen fått tillstånd att med proviant-förrådets förvaltning fortfara.
Och som Kammar-rätten, uti afgifvet underdånigt utlåtande, jemväl instämt i denna tillstyrkan, har E. K. M:t, efter öfvervägande af hvad i detta ärende förekommit, i nåder föreslagit Rikets Ständer, det skyldigheten alt gälda ofvauomförmäida ersättningsbelopp, Nio Hundra Åttiofem riksdaler sju skillingar sex runstycken banko, måtte Fängelse-direktören Hård af Segerstad cftergifvas.
Sedan vid flera föregående tillfällen och jemväl under innevarande riksmöte Rikets Ständer uti så beskaffade fall, då ett strängt fullföljande af Kronans rätt ansetts stridande emot billighetens fordringar, efterskänkt
Statsverkets lagligen grundade fordringsanspråk mot vederbörande tjenstemän, så hafva, med afseende å de uti förevarande
Nådiga proposition anförda bevekande omständigheter, Rikets Ständer nu velat bevilja den af E. K. M:t till förmån för Direktö ren Hård af Segerstad föreslagna eftergift af ofvan uppgifna ersättnings-summaj^dock att detta beslut ej inverkar på den rätt lill aktorats-arfvode, som kan tillkomma allmänna åklagaren.
Hvilket, till svar i ämnet, Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer &c. Stockholm den 19 September 1857. *:o 131.
Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 16 Sept. 18S7.
Preste-Ståndet den 19 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om försäljning of i Landskrona gamla stad befintliga, Kronan tillhöriga byggnads-tomter.
(Stals-Ulsk:s Uti.
N:o 120). S. A. K.
Enligt hvad hos Rikets Ständer blifvit omförmäldt, hade, samtidigt med det i förra århundradet förehafda, men år 1788 afbrutua utförandet af en mera omfattande be - Expeditions-Utskottets Fö?'sla(j till underd.
Skrifvelse N:o 151.
357 fästningsplan för staden Landskrona, äfven företagits anläggningen af Landskrona nya stad, emedan gamla staden, jemlikt fastställd plan, borde till större delen raseras, för hvilket ändamål 75 byggnadstomter för kronans räkning inköptes, bland hvilka tomter 34 uppgifvits nu vara bebygda och innehafves af enskilda personer, likväl med skyldighet att vid tillsägelse genast borttaga derå uppförda byggnader.
Delta förhållande medförde flera olägenheter, i det att egarne till husen icke vågade verkställa större reparationer, ännu mindre någon nybyggnad, äfvensom derigenom alt så beskaffade lägenheter icke heller kunde intecknas, eller annan säkerhet deri meddelas, utan måste betraktas såsom lösören, hvartill komme att Landskrona, som, i likhet med öfriga städer i Skåne, betydligt tilltagit uti rörelse och folkmängd, helt och hållet saknade byggnadstomter, icke allenast för så beskaffade fabriker och handtverkerier, hvilka, enligt gällande byggnadsordning, icke finge bedrifvas i nya staden, utan äfven lill uppförande al bostäder för en mängd årligen lill staden inflyttande arbetare.
Och som en väsentlig fördel alltså skulle staden beredas genom tillåtelse att emot lösen få öfvertaga ifrågavarande så kallade krono-tomter, har jemväl föreslagits, att Rikets Ständer, i hvad på dem ankomme, måtte härtill medverka.
Af de, för vidare upplysning i detta ämne, Rikets Ständers Stats-Utskott delgifna handlingar har iuhemtats, att Landskrona stad redan är 1847 hos E. K.
M:t gjort underdånig ansökning om tillåtelse för staden eller enskilde personer att emot lösen erhålla dispositionsrätt öfver ofvanberörda krono-tomter.
1 anledning häraf infordrades underdåniga utlåtanden af vederbörande embetsmyndigheter, dervid Chefen för Ingeniör-korpsen, med åberopande af E. K.
Mös den 26 Januari 1822 meddelta Nådiga beslut, alt Landskrona ej borde såsom landfästning bibehållas, men då hamnens försvar deremot vore af vigt, de dertill nödiga befästningar skulle bringas i stånd och förslag i sådant afseende uppgöras, underdånigst anförde, att, ehuru dessa befästningar ännu icke, i anseende till bristande medel, kunnat blifva verkställda, de likväl förr eller sednare måste komma att utföras; och då i sådant fall icke allenast de flesta af nu ifrågavarande tomter för utrymmet kring befästningarne erfordrades, utan äfven flere af de staden eller enskilde tillhöriga tomter sannolikt för sjelfva befästningsplanen blefve behöfliga och torde komma att af Kronan inlösas, syntes det icke vara skäl alt egande-rätten till de förstnämnda slaten afhända; uti hvilket yttrande Krigs-kollegium jemväl i underdånighet instämde.
Sedan E. Ii.
M:l derefter, före frågaus slutliga pröfning, ytterligare i Nåder anbefallt bemälda Kollegium att, efter inhemtande af nödiga upplysningar från Chefen för Ingeniör-korpsen, till E. K.
M:t inkomma med uppgift, hvilka af ifrågavarande tomter kunde, med afseende på det för Landskrona tilltänkta hamnförsvar, blifva för Kronan behöfliga, och hvilka deremot, sedan staden upphört att vara landfäslning, skulle kunna utan afsaknad för Kronan afvttras, jemte upplysning om de sednares värde; så och efter det Chefen för Ingeniör-korpsen i detta hänseende meddelat, bland annat, alt största delen af krono tomterna inom gamla staden hade den belägenhet, att deras bebyggande skulle blifva i hög grad (underligt för eitadellets försvar och att endast 9 stycken tomter kunde utan särdeles skada till enskilde med egande-rätt öfverlåta.?, vid hvilket förhållande och då på dessa få tomter icke funnes några enskilde tillhöriga hus-materialier, på hvilka någon billighetsgrund för tomternas lösande kunde stödjas, så väl bemälde Chef, som Krigs-kollegium fortfarande i underdånighet afstvrkt bifall till sökandernes anhållan; har E. K. M:t slutligen, genom Nådigt Dref den 10 Januari 1851, med afseende å hvad sålunda förekommit, i Nåder förklarat, alt all fråga om berörde tomters afvltiande från Kronan borde för det dåvarande förfalla. 358 Expeditions-Utskottels Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 132.
Ehuru således förevarande fråga tillförene utgjort föremål för E. K. M:ts Nådiga pröfning och afgörande, har den nu gjorda framställningen likväl synts [likets Ständer icke böra lemnäs utan allt afseende, 'enär redan flera år förflutit från det högstberörda Nådiga beslut i ämnet meddelades, och under denna lid någon fortsättning af fästningsarbetena vid Landskrona ej ifrågakommit, men deremot behofvet af byggnadstomter för staden, i anseende till dess tillvexl under de sednare åren, blifvit ålit mera kännbart.
Dock som Rikets Ständer icke funnit lämpligt att, emot hvad E. K.
M:t förut i Nåder be slutat, lör sin del obelingadt medgifva de ifrågavarande tomternas afytlrande från Kronan, få Rikets Ständer, jemte underdånig hemställan, huruvida ej E. K. M:t, med afseende å numera befintliga förhållanden, täcktes taga denna fråga i förnyadt öfvervägande, endast i underdånighet anmäla, alt derest E. K. M:l, efter ärendets ytterligare utredning och sedan sig visat om behofvet af mark till Landskrona stads utvidgning ej kan på annat sätt lämpligen afhjelpas, skulle finna skäl att i Nåder medgifva, det oftanämnda byggnadstomter i den så kallade gamla staden finge till större eller mindre del åt staden eller enskilde försäljas, Rikets Ständer, i sådant fall, äfven för sin del dertill lemna bifall.
M:O. lif - Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 16 Sept. 1857.
Preste-Ståndet den 19 — —- Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändringar i Kongl. Förordningen om Expedition s-lösen den 30 November 1855.
Utsk:s Bet:de N:o 30.) S. A. K. Hos Rikets Ständer hafva under pröfning förevarit åtskilliga förslag till ändringar uti Kongl.
Förordningen angående expeditions-lösrn den 30 November 1855, åt hvilka framställningar, så vidt de afsett nedannämnda ämnen, Rikets Ständer lemnal uppmärksamhet, på sätt derom i underdånighet förmäles. Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o i52. 359 Härvid har nemligen i betraktande kommit, hurusom protokoll, rörande förordnande eller entledigande af förmyndare, ehuru dessa handlingar sällan innefatta mer än några rader eller äro af någon svårare beskaffenhet alt uppsätta, draga efter nu gällande taxa, en lösen af en R:dr 16 sk. banko eller två R:dr Riksmynt,, i stället för den efter förra taxan bestämda, som var 36 sk. banko.
Skillnaden emellan gamla och nya lösen är, efter Rikets Ständers åsigt, alltför betungande för obernedlade omyndige, helst utfärdandet af ifrågavarande handlingar ofta kan flera gånger förekomma i afseende å en oell samma myndling.
En nedsättning i denna lösen torde derföre hafva lika mycket skäl för sig, som deri i expeditions-taxan utsatta lindrigare lösen för protokoll öfver aflagd borgenärs-ed.
Men då, äfven om med siffror uppställdes en gräns emellan sådana sterbhus, sorn kunna anses vara i verkligt behof af lindring i denna lösen och dem, sorn utan olägenhet kunna densamma vidkännas, del skulle medföra svårighet alt för olika bemedlade omyndiga tillämpa olika lösen i alla de fall, der, vid förmyndares förordnande, instrument öfver bouppteckningen icke är eller kan vara tillgängligt, såsom i städerne, der första förmyndare-förordnandet nästan alltid utfärdas innan bouppteckning i ett sterbhus förrättats, hafva Rikets Ständer ansett lämpligare alt alla dessa handlingar böra tillgodonjuta enahanda lindring, hvilken billigt vis kunde åstadkommas, om den nu stadgade lösen för protokoll rörande förmyndares förordnande eller entledigande nedsättes till enahanda belopp, som för bevis om aflagd borgenärs-ed i expeditions-taxan finnes utsatt; och lå Rikets Ständer, i enlighet med dessa åsigter, underdånigst anhålla, det E. K.
M:t täcktes i Nåder göra den ändring i expeditions-taxan, att lösen för protokoll rörande förordnande eller entledigande af förmyndare nedsättes till enahanda belopp, som nu finnes för bevis öfver aflagd borgenärs-ed stadgadt.
Såsom en följd af stadgandena i expeditions-taxans 10 och 11 §§, med hvarandra jemförda, och af hvilka den sednare § innehåller alt expedition, begärd af annan, än den, som enligt författningen har skyldighet att den uttaga, skall ullemnas mot den för afskrift fastställda lösen, är svarande eller förklarande part berättigad att, då han begär lösa expedition, densamma erhålla mot lägre lösen än den, som kärande, klagande, eller sökande part måste för enahanda rättegångs-handling erlägga.
Någon skälig anledning till olikheten härutinnan hafva Rikets Ständer ej kunnat inse; och torde det jemväl få antagas, att en villrådighet, som i detta fall gjort alt expeditionshafvande för svarandens exempelar af en expedition beräknat lösen endast efter härofvan anmärkta 11 § i författningen, härleder sig derifrån att, sedan särskilda kommitterades underdåniga förslag till expeditions-taxan, i 10 §, om skyldighet för svaranden att i vissa fall lösa expedition, icke vunnit E. K. Mits Nådiga godkännande, 11 § fått qvarstå med enahanda lydelse, som kommillerade deråt i del underdåniga förslaget gifvit, hvarigenom denna § ansetts hafva fått en af kommilterade icke afsedd utsträckning, — hvilket ytterligare bekräftas deraf, att författningen ger lika mycket skäl för den tolkning, att svarande och förklarande part åligger att betala lika lösen, som kärande eller klagande.
3:dje § stadgar nemligen, alt "med de undantag, §§ 5, 12 och 13 innehålla, beräknas lösen till de för hvarje afdelning här nedan bestämda belopp för följande expeditioner, nemligen afsked etc.”, hvarefter sjelfva taxan följer.
Rikets Ständer få fördenskull i underdånighet anhålla, att E. K.
M:t täcktes genom utfärdande författning i Nåder stadga, det skall 11 § i nu gällande expeditions-laxa erhålla denna lydelse:
''Svarande eller förklarande part, som under målets handläggning, elfer innan deruti meddeladt utslag vunnit laga kraft, begär att utlösa expedition, erlägge lösen derför efter samma grunder, som för kärande, klagande eller sökande stadgade äro.
Expe - 360 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 433. dition, som eljest begäres af sökande eller förklarande, eller af annan, som icke, enligt denna författning, har skyldighet att expedition utlaga, skall utlemnas mot den för afskrift lastställda lösen.” Rikets Stander framhärda &c. Stockholm den 19 Srplember 1837, x o isa Uppl,ist och godkändt hos Ridd. och Adeln den 16 Sept. 1857, Presle-Slåndet den 19 — — Borgare-Ståndet den 19 — — llonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående dels förhöjning i resekostnads-ersuttning och dagtraktamente för särskilda sä väl silin diga sorn extra domare i brottmål, dels skjuls- och tråklaments-erslitlning lill Häradshöfdingars skrifvare-bilräde vid extra förrättningar.
Utskrs Bet:de N:o 31.) S. A. K.
Vid förehafd pröfning af väckt fråga om förhöjning i dagtraktamente till extra domare i brottmål hafva Rikets Ständer funnit, att den ersättning i sådant afseende med en riksdaler banko om dagen, som dem nu enligt Kongl. Förordningen den 10 April 1810 bestås, är alltför ringa och icke ens tillräcklig för bestridande af de nödvändigaste lefnadskostnaderne; äfvensom Rikets Ständer, i sammanhang härmed, fästat uppmärksamhet derå, att, enligt Kongl.
Brefven den 1 Mars och 28 Juni 1815, utgår lill de i vissa domsagor tillförordnade ständige brottmåls-domare dagtraktamente med två riksdaler banko om dagen.
Och då något giltigt skäl icke förefinnes dertill, alt personer, sorn hafva ena - Expeditions-Utskottets Förslag lill unden!.
Skrifvelse N:o 135.
361 enahanda embets-beslyr, skoja derföre åtnjuta- olika ersättning, fa Rikets Ständer, för vinnande af enhet i beräkningen af ersättning för lika beskaffade enibels-förrältningar, i underdånighet anhålla, att E. K.
M:t i Nåder läcktes genom utfärdande författning bestämma, att så väl de extra domare, hvilka, då ordinarie domare är hindrad, förordnas alt hälla ransakning i brottmål, sorn de i vissa domsagor tillförordnade ständiga brottmålsdomare skola åtnjuta resekostmids-ersätlning och dagtraktamente lill lika belopp, som för Häradshöfding i gällande rcse-reglemente stadgadt blifvit.
Vidare, och med kännedom derom, att Kongl.
Kungörelsen den 13 April 1850 bibehåller Häradshöfdingar vid deras rättighet alt erhålla ersättning för skjuts och dagtraktamente til! ett skrifvare-bilräde sid extra förrättningar, hafva Rikets Ständer likaledes tagit i betraktande, alt, da dagtraktamente lill sådant skrifvare-bitriide efter 1821 års numera upphäfda expeditions-taxa beräknades till 16 sk. banko, bestämmer Rese-reglemenlel den 31 Oktober 1851 i iO:de klassen för ''skrifvare, ej särskildt nämnde", under hvilken kategori Häradshöfdingars skrifvare-biträden äro att hänföra, traktamentet lill 40 sk. banko om dagen; och då sådant kan förorsaka villrådighet om det belopp, som rätteligen bör utgå i dagtraktamente lill Häradshöfdingars skrifvare-bilräde, få Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, det E. K.
M:t, genom utfärdande,af Nådig författning, täcktes förklara, att den Häradshöfdingar, enligt Kongl. Kungörelsen den 13 April 1850 tillkommande ersättning för skjuts och dagtraktamente lill skrifvare-biträde, skall beräknas enligt gällande rese-reglemenle.
Prat. 1856 & 1857. 10 Sami. i ylfd. 46 362 Expeditions-Utskottets Förslag tili no der d. k hr i/veise N:o 434.
Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 9,5 Sept, 1857.
Preste-Ståndel den 24 -— — Borgare-Ståndet deri 23 — -— Bonde-Ståndet den 24 — — Rikets Stunders underdåniga Skrijvelse, angående Riksstyrelsens jfirande under Hans Majit Honungens sjukdom.
(Konst—Ulskis Meni. JN!:o 46.) S. A. K.
Medelst nådig skrifvelse af den I! innevarande månad har E. K.
Mil behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, alt E. K. M:t., sorn af fortfarande sjukdom vore förhindrad att för närvarande Riks-slyrelsen vårda oell jemväl i oundgängligt behof af en längre tids oafbruten ledighet från regerings-omsorgerna, sett sig föranlåten att öfverieninaVStvreisen öfver de förenade Rikena att i E. K.
Mits namn lilis vidare föras af ett utaf Svenska och Norrska ledamöter, till lika antal å ömse sidor sammansatt Stats-råd, under benämning af Sveriges och Norriges Interiuis-regéring, pä sätt genom 7 § i Riks-Åkten, jemförd med 40 § i Svenska Regerings-formen och 41 § af Norrska Grundlagen vöre stadgadt.
I samma nådiga skrifvelse har E. K.
M;t derjemte förklarat, att då E. K.
M:t icke förbisåge de med en så beskaffad form för Riks-styrelsen förenade olägenheter och lätt uppkommande vådor, hvilka jemväl allmänt blifvit erkända, men E. K. M:t, enligt Dess läkares intyg, för sin helsås återställande borde från regerjngs-omsorgerna befrias under minst eli år, elier den tiderymd, efter hvars förlopp de förenade Rikenas grundlagar, i händelse Konungen under så lång tid vore af sjukdom hindrad att med regeringen sig befatta, öfverlemnade åt Rikets Ständer och Storlhiuget all taga den författning om Riksslyrelsen, som de nyttigast finna, hade E. K. M:t, som under för handen varande förhållanden ansåge hinder icke böra möta att nyssnämnda åt båda Rikenas representationer förvarade rättighet må, med Konungens samtycke, utöfvas utan afbidan af den tidpunkt, grundlagen ytterst bestämt, funnit sig af sin Konungsliga pligt och den omtanke för de förenade Rikenas väl, som städse legat tiil grund för E. K.
M:ts handlingssätt, uppmanad Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvei- -'54. 363 alt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på beliofvet och nödvändigheten deraf, alt, för den lid E. K. M:t af Sin iråkade sjukdom förhindrades att Sjelf Riks-styrelsen föra, densamma mätte varda ordnad på eli salt, sorn bättre än den så kallade Interims-regeringen uppfyllde omständigheternas kraf och öfverensstämde med de förenade Rikenas så väl inre sorn yttre, förhållanden; och ville E. K.
M:t för sådant ändamål, under fullt förtroende all hos Rikets Ständer finna den samverkan för ett älskadt fäderneslands orubbade välgång, som E. K.
M:t ansåge sig alltid kunna påräkna, samt under förutsättning, att den framställning i enahanda syftning, sorn E. K. M:t lill Norriges Storlhing aflåtit, varder af Storthinget bilällen, i nåder föreslå Rikets Ständer att åt E. K.
M:ts kärälskelige Herr Son, Hans Kongl. Höghet Kronprinsen uppdraga att i E. K.
M:ts namn föra Riks-styrelsen enligt Regeringsformen, intill dess E. K. M:t sjelf kan med den Hogstes mägtiga bistånd blifva i tillfälle alt regeringen åter Öfvertaga.
Rikets Ständer, som med djupt deltagande erfarit det för de förenade folken smärtsamma förhållande, hvilket förhindrar E. K.
M:t att tills vidare sjelf föra Riks-styrelsen, och i det de tacksamt erkänna den omvårdnad för båda folkens bästa, hvarom E. K.
M:ts nådiga skrifvelse i detta ämne vittnar, hafva, i enlighet med högstberörda nådiga framställning, beslutat att ål Hans Kongl.
Höghet, Sveriges och Norriges Kronprins Carl Ludvig Eugéne uppdraga att, i E. K.
M:ls namn, med full Konungslig magt och myndighet enligt Regeringsformen, lora Riks-styrelsen till dess E. K. M:t sjelf kan, med den Högsles m äg tig a bistånd, blifva i tillfälle all regeringen åter öfvertaga.
Rikets Ständer framhärda &c, Stockholm den 24 September 1857, 364 Expeditions-Utskottets Förstatj tilt underd.
Skrifvelse N:0 135. M: o 135.
Uppläst och godkändi hos Kidd. och Adelil deri 5 Okl.
I8H7.
Preslc-SlAndét den s — ■— Borgäre-Siåndet den s -— — Bonde-Slåndet den s — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Mans Majit honungen, angående Riksstyrelsens förande under Hans Maj:ts sjukdom. S. A. K. Genom E. K.
Mits nådiga skrifvelse af den II näst lid ne September hafva Rikets Ständer, med känslor af djup smärta och det innerligaste deltagande erfarit, hurusom E. K.
M:t af fortfarande sjukdom är förhindrad, att för närvarande föra Riks-s!vrelsen och jemväl i oundgängligt behof af en längre tids oafbruten ledighet från regeringsomsorgerne, om hvilkas öfverlemnande under liden lill il. K. H. Kronprinsen E. K.
Mit af sådan anledning behagat göra nådig framställning lill Rikets Ständer.
Uti denna framställning hafva Rikets Sländer fått emottaga ett förnyad! bevis på E. K.
Mits aldrig hvilande omsorger för befrämjande a!
Rikets sannskyldiga bästa och för ett varaktigt betryggande al dess välgång.
Och då Rikets Ständer härföre till E. K.
M:t frambära uttrycken al deras underdåniga tacksamhet, uppfylla Rikets Ständer en för dem dyrbar pligt emot en älskad Konung, genom att härmedelst i underdånighet anmäla, det Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med E. K.
Mits nådiga förslag, ät H. K. H.
Kronprinsen uppdragit att med full konungslig magt och myndighet, enligt Regeringsformen, föra Riks-styrelsen, lill dess E. K. ålit kan, med den Högstes mägliga bistånd, regeringen återtaga.
Till Honom, som ensam har helsan och lifvet i sin magt, höja sig Svenska folkets böner, att dess älskade Konung matte långt före den tidpunkt, som af vetenskapen kunnat beräknas, blifva] i tillfälle att egna sina omsorger åt delta folk, hvars sällhet städse utgjort deras enda syftemål och som med varm tacksamhet erkänner, att det, under E. K.
Mits milda, Iridsälla styrelse, vunnit en välmåga, hvilken mer än under nå - Expeditions- U(skottet* Förslag till underd.
Skrifvelse N:o {56. 365 gou föregående lid är spridd lill aila samhälls-klasser och hvaraf verkningarne äro i samma man mera lyckliga och välgörande.
Derföre har ock E. K.
M:t resi sig en oförgänglig thron i sina undersålers hjertau och följes i det enskilda, så väl sorn i del offentliga iifvet al deras tacksamma välsignelser.
Rikels Ständer framhärda &c. Stockholm den 3 Oktober 1857. • 136- Uppläst och gmlUitndt Inis Kidd. och Adeln den 21 Okl. 1837.
Preste-Ståndet den 24 — — ilorgare-S,landet den 24 — . — Bonde-Ståndet den 24 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående stämplade pappersafgijlcn.
(Bev. Fiskis Betiden ro. m.
Niis 8, 15, 18, *25 samt Försl.
Utskis Meni.
Nio 22). S. A. K.
Till upplysning och ledning vid uppgörandet af den nya författning, angående stämplade pappers-afgiflen, om hvilken Rikets Ständer egde alt besluta, har E. K.
Mit under den 30 sisllidne
December aflålit nådig skrifvelse, med ett utarbetad! förslag i della ämne; och hafva Rikels Ständer, efter pröfning al såväl nämnda förslag, som åtskilliga hos Rikets Ständer gjorda framställningar rörande detta ärende, funnit, utom den ändring i afgifls-bestämmelserne, sorn föranledes af det antagna nya mynt-systemet, samt några smärre redaktions-lorändi ingar i ändamål ali tillvägabringa mera enkelhet och tydlighet i föreskrifterna om afgifternas utgörande, nu gällande stadgande!! angående stämplade pappersafgiftens utgörande och redovisning böra i nedannämnde delar förändras, nemligen: § 2.