Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvilket ansvar skulle dessutom drabba de tillförordnade i alla sådana fall, för hvilka mistning af Rådgifvare-embetet är lagstadgad? 2:o Förhållandet mellan de regerande och de öjriga ledamötérne af Stats-Rådet är obestämdt.
Om inga Stats-Råds-ledamöter behöfva skickas till Norrige^ under det att Konungen är på resor eller i fält, och om ingen gemensam Regering af 10 elier 6 ledamöter för
Rikenas gemensamma angelägenheter nedsättes i Slockholm: så finnas 2 Svenska Stats-Råds-ledamöter lediga.
Om desse skola begagnas att ömsom aflösa dem, som åtfölja Konungen eller sitta i Conslitutions- Utskottets Utlåtandej N.-o .tjj S Regeringen, och derigenom förskaffa ledighet omgångsvis åt alla: så få de, under tiden, något att göra; eljest blifva de sysslolöse, med mindre de skulle, såsom Departements-Chefer, föredraga i Regeringen.
Men sådan synes meningen icke vara, enligt de föreslagna ordalagen angående föredraganderne, hvarom i nästa punkt skall talas. 3:o.
De föredragandes befattning förekommer dels obestämd> dels alltför inskränkt och äfven grundlagsvidrig.
Det föreslagna stadgandet lyder sålunda; ”Om Departements-Chefs-be'ffattningarnes fördelning ibland de Stats-Rådets ledamöter, som i Regeringen deltaga, samt om ärendernas beredning, föredragning och expedieran”de, genom serskildt tillförordnade föredragande, meddele Konungen föreskrift &c. Med de mål, Konungen då sjelf afgör, förhålles på det sätt, •"som 8 § stadgar; Konungen dock obetaget att fördela föredragningen af ”dessa mål mellan de ledamöter af Stats-Rådet, hvilka Konungen åtfölja, "eller ock, der så nödigt finnes, annan Svensk man, —■ — till föredragande serskildt förordna.”
Ordställningen föranleder lill den förmodan, att föredraganderne hos Regeringen alltid skulle vara tillförordnade.
Men blifva de i denna egen O o O skap fullständiga Stats-Råds-ledamöter, som ega öfvervara alla mål? eller blifva de sådana, som de förra Stats-secreterarne, hvilka blott undantagsvis voro öfver andra mål, än dem de sjelfva föredrogo och följaktligen förblefvo okunniga om alla öfriga, intill dess de, genom enskilda berättelser, tidningar eller allmänna kungörelser derom underrättades?
Det sednare förhållandet synes vara grundlagsvidrigt; ty, efter Stats-secreterarnes och de serskilda General-Adjutanternes afskaffande, känner Regeringsformen inga föredragande, som blott till | eller eller något ringare andel, äro ledamöter af Stats-Rådet. 5 § R.F. säger uttryckligen, att de skola vara 10, och ega att alla der förekommande ärender öfvervara.
Ännu mindre känner grundlagen sådana föredragande i Stats-Rådet, hvilka, likasom RevisionsSecreterare, föredragande brottmål i Högsta Domstolen, icke hafva någon egen mening att till protocollet anföra, hvarigenom föreskriften i 38 § Regeringsformen om föredragandes rättighet och pligt att i vissa fall vägra contrasignation, blifver utan betydelse.
Likväl visa icke de af mig lästa protocollen, hållna inför den Regering, som förde styrelsen under Konungens resa detta år, att de Expeditions-Chefer, som då voro föredragande, yttrat någon egen mening, ännu mindre att de öfvervarit hvarandras mål.
De hafva icke ens, såsom andra närvarande Stats-Råds-Ledamöter, under - 6 Cifhstitutions-Utskottets Utlåtande> N.o 20. tecknat protocollen öfver de mål, som de sjelfve föredragit.
Regenterne skulle således sakna alla andra råd, än hvarandras, hvaremot de, före 1840, äfven hade föredragandernes att tillgå.
Den då gjorda grundlagsförändringen, som åsyftade att i rådslag och beslut bringa en större enhet, genom aila rådgifvarnes närvaro, har således, i verkställigheten, ledt till motsatsen.
Jag nämner detta, ej för att göra anmärkningar öfver det förflutna, hvartill tiden nu är förbi, då jag vid decharge-betänkandets afgifvande var sysselsatt i Unions-Comitehi, utan i ändamål att för framtiden förekomma grundlagsvidriga fel i formaliteterna.
Orden: ”Departements-Chefs-befattningarnes fördelning bland de Stats”Rådets ledamöter, som i Regeringen deltaga”, visa, att en skillnad skulle göras emellan befattningen af föredragande och Departeinents-Chef.
Grundlagen har förut icke kännt någon sådan skillnad; och de rättigheter, som blifvit Departemeuts-Chefen, genom särskilda instructioner, tillagda, har han erhållit för att kunna rätteligen fullgöra sitt kall af föredragande och väktare öfver Kongl, befallningars verkställighet.
En tillförordnad föredragandes myndighet blifver, i alla fall, ringare än en ordinaries; hvarföre skall man då ytterligare kringskära den och förlama hans verksamhet?
Månne det dessutom är lämpeligt att åt Regentén förbehålla Vaktmästares till-och afsättande, tjenstledighets beviljande och hvarjehanda
Departemental srnåbestyr, hvilka dels draga Regerings-ledamöternes uppmärksamhet från vigtigare värf, dels kunna blifva ämne för klagan hos den Kongl. Regeringen, och på hvilka den Departements-Chef, som det åstundar, nog kan, under Konungamaktens utöfning, bibehålla önskadt inflytande, utan att stadgande derom införes i grundlagen. 4:o Befattningen af Rådgifvare i Commandomål synes kunna skiljas från den af Militaire Departements-Chef.
Det vid 6 § föreslagna tillägget skulle lyda sålunda: ”Förekommer hin”der häremot (annan Stats-Råds-Ledamots förordnande till
Departementschef) i afseende på Rådgifvarebefattningen i Commandomål, för Armeen ”eller Flottan, må annan Svensk man med de egenskaper, 4 § omförmäler, dertill serskildt förordnas”.
Hvad betyder ordet dertill? syftar det på Rådgifvarebefattningen i Commandomål allenal eller i förening med militaire Departements-Chefs-befattning.
I sednare fallet är intet att erinra ; i förra fallet, som är det troligaste, emedan ordet serskildt tillkommer, och emedan för tydlighetens skuld Departements-Chef eljest bordt begagnas, i stället för ordet dertill: så återvänder man tili den söndring i före - Conslitutions-Utskotlets Utlätandej N.o 10. 7 dragningen af krigsväsendets personella och materiella angelägenheter, hvilken man fann vara så menlig, under det de miiitaire förvaltningsgrenarna voro delade emellan Stats-Secreterare och tjenstgörande General-Adjutanter.
För att undanrödja förenämnde olägenheter finnas, efter min tanke» 2:ne utvägar, hvilka gemensamt böra användas, nemligen a) att mindska antal af de Stats-Råds-ledamöter, som mindst skola vara tillstädes, hos Konungen på resor eller i fält, och i den regering, som under tiden förer styrelsen hemma; samt 6) att öka Stats-Råds-ledamöternes antal i det hela.
Låtom oss taga en hvar af dessa utvägar i särskildt öfvervägande.
För Sveriges och Norriges gemensamma angelägenheter, har UnionsComitén redan föreslagit ifrågavarande utväg, och ansett mindst 2:ne StatsRådsmedlemmar från hvartdera riket vara nog, för att åtfölja Konungen i fält eller p.å resor; likaså för att utgöra den gemensamma regeringen hemma.
För Sveriges särskildta ärender synes mig samma antal äfven vara tillfyllestgörande hos Konungen på resor eller i fält, och i Regeringen hemma, då hon halen Kongl. Prins till Ordförande; ty äfven om denna Regering dessutom består af 3 Stats-Råds-Ledamöler, behöfver hon blott hafva en af dem med sig, för att bestämma pluraliteten.
Jag anser följagteligen 3 Stats-Hådsmedlemmar i Sveriges serskilda regering erforderliga blott då» när en af dem är ordförande.
O Före 1840 voro Konungens Rådgifvare, utom Justitiae-Råden och Justitire-Canzleren, 15, nemi. 2 Stats-Ministrar, 6 Stats-Råd, t Hof-Canzler, 4 Stats-Secreterare och 2 General-Adjutanter.
Förmindskningen till eller till 10, som Stats-Rådets medlemmar för närvarande utgöra, var för stor, såsom erfarenheten redan visat, då Konungen varit stadd på resor, eller Hans Rådgifvare insjuknat, eller, af annan orsak, behöft tjenstledighet.
Om de nu ökades med 2:ne, eller till 12, såsom Constitutions-Utskottet ifrån början föreslog samt Preste- och Borgare-Stånden biföllo : så kunde, bland de eonsultativa Stats-Råden alltid finnas 1 General och 1 Amiral, för att, vid behof, inträda i de miiitaire Departements-Cbefernes ställe, 1 lagfaren, för alt öfvertaga Justiliae-Departementet och 2:ne i civila Förvaltnings-ärender kunnige män, för de öfriga Departementen.
I fält kunde då Konungen hafva med Sig 1 Stats-Råd af Landt- och 1 af Sjöfors va ret, utan att rub - 8 Constitutions-Utskottets Utlåtande, N.-o 20. ba Statsförvaltningens gång hemma.
Han derjemte befatta
Sig med civila ärender: så kunde 1 civil Stats-Råds-ledamot därjemte desto häldre göra tillfyllest, som, i vår Regeringsform, utan tvifvel bör införas ett lika stadgande med det, hvilket redan finnes i Norriges grundlag, nemi. att den hemmavarande
Regeringens yttranden skola beledsaga målen eller inliemtas, därest ärenderne ej fordra så skyndsamt afgörande, att dylika utlåtanden ej kunna afbidas.
På resor kunde 1 civil och 1 militär ledamot vara nog, om den sistnämnde föredroge både landt- och sjöförsvarets ärender, hvilket vi sett lyckas hos Konungen i hufvudstaden.
Om 3:ne Stats-Råds-ledamöter åtföljde Konungen: så vore 9 hemma.
Sutte af dem 2 i Regeringen jemte en Kongl. Prins: så funnes 7 öfriga, eller 1 för hvarje förvaltnings-gren, och ingen extra ledamot behöfde förordnas, med mindre 3:ne ordinarie sutte i Regeringen.
Då komrne ock alla öfriga Stats-Råds-ledamöter, såsom föredragande och rådgifvare, i ett rigtigt förhållande till Regerings-ledamöterne, ty hvarföre skola dessa, mindre än Kongl, personer, vara utan behof af sakkunniga rådgifvare* under Konunga-magtens utöfning?
Månne en jurist, som aldrig commenderat en troupe, förstår krigsväsendet bättre, än en deri öfvad Kongl. Prins? eller kan en krigare, utan sakkunnig vägledning, bedöma ecclesiastika ärender, derföre att han är Stats-Råd?
Om ingen Amiral sitter i Regeringen, kan en civil Expeditions-Chef med säkerhet förstå ärender, som höra till tjenstgöringen vid Flottan?
Unions-Comiten har icke trott det, och fördenskuld föreslagit, att alla de stadganden, som äro bestämda för regeringsärendernes behandling under Regents utöfning af Konungamakten, skola gälla äfven för en af flere Stats-Råds-ledamöter sammansatt Regering.
På alla förenämnde skäl nödgas jag afstyrka den Kongl. Propositionens antagande.” H:o 21.
Constitutions-Utskotlets Utlåtande N.o 2 ti N:o 21.
Ank. till Exp. Etsk. den 3/ Dec., kl. 12 ni.
Utlåtande till Riksens Ständer, i anledning af Kongl. Maj:ts Proposition3 angående ett tillägg vid 1 § g mom.
Uti Nådig Proposition till Riksens Ständer af den 10 näsllidne October, som genom samtlige Riks-Ståndens remisser af den 9 i denna månad blifvit Constitutions-Utskottet meddelad, har Kongl. Maj:t behagat anföra: att den under sednare åren inträdda allmännare litterära gemenskap serskilda nationer imellan, på samma gång den åt författare och förläggare af tryckta skrifter beredt en rättvis uppmuntran medelst ökad afsättning, framkallat det författare-rätten förnärmande bruk, att i ena landet blifvit eftertryckte böcker och skrifter, dertill förlags-rätten tillhört annan makts undersåtare; att, till förekommande häraf, andra länders lagstiftare redan varit betänkte att serskilda stadganden härom utfärda, i hvilket afseende så väl i Konungariket Danmark, genom Kongl. Förordning af den 7
Maj 1828, som ock i Norrige, genom Lag af den 13 September 1830,eftertryck af skrifter, hvartill främmmande Staters undersåtare äga förlags-rätt, förbjudits vid det för dylikt ingrepp i egna landsmäns rätt, förut stadgade ansvar, under uttryckligt bestämmande, att tillämpning häraf äger rum för undersåtare endast i de Stater, der eftertryck af skrifter, förlagde af Danska eller Norrska undersåtare, är eller blifver förbjudet, äfvensom i åberopade Norrska lagstadgande från förbudet undantagits så väl de före år 1814 ut« komne samlingar af lagar och förordningar, hvilka angå Norrige, som ock de till bruk i Rikets kyrkor, skolor och andra läro-anstalter fastställde böcker; — att visserligen 1 §. 9 mom. af nu gällande Tryckfrihets-förordning, med antagande såsom grundsatts, att hvarje skrift är författarens eller hans rätts laglige innehafvares egendom, innehåller de lagbestämmelser, som till skyddande af denna egendoms-rätt ansetts lillräcklige; men att dessa föreskrifter äga tillämpning endast på de fall, när förlags-rätten tillhörer Svensk undersåte, och eftertryck af skrift här i Riket skett.
— Då imellertid med allmänt rätts-begrepp är ofverenstämmande, att förlags-rätt, likasom annan egendom, ehvad den tillhörer eget eller annat lands undersåtare, bör af lag skyddas, har Kongl. Maj:t, så väl af denna anledning, sorn Bih, till R.
Prot. l844- 3 Sami. 10 Haft 2 Consttiulions-Utskotlets Utlåtande, IV.o ai. ock för att bereda dem af sina undersåtare, hvilka en sådan rätt äga eller framdeles erhålla, tiilgodonjutande af det hägn, som genom serskildta länders lagar dels, på sätt ofvanberördt är, redan blifvit, dels ock hädanefter kan varda dem, under villkor af reciprocitet, tillförsäkrad t, ansett de i Tryckfrihets-förordningen intagna stadganden emot eftertryck böra erhålla den fullständighet och utsträckning, som för uppnående af detta ändamål erfordras; och Kongl. Maj:t har fördenskull till Riksens Ständers antagande i Nåder föreslagit följande tillägg till slutet af T'ryckjrikets-Förordningens S *•
Vid samma ansvar, som här ojvan för eftertryck af skrift, utan författarens eller harn rättts-innehafvares skriftliga tillstånd, blifvit stadgadt, vare ock förbjudet att, utan erhållen sådan tillåtelse, trycka eller eftertrycka skrift, dertill andra Staters undersåtare äga förlagsrätt, sd vida i dessa Stater Svenske undersåtares förlagsrätt enahanda skydd genom lag åtnjuter.
Constitutions-Utskottet får med anledning häraf yttra, alt Utskottet jemväl för sin del finnér de i den Kongl.
Propositionen åberopade rättsskäl vara i och för sig sjelfva så talande, att de böra äfven hos oss göras gällande genom lag, fastän fullt motsvarande fördelar ej kunna påräknas för Sverige vid jemförelse med de länder, hvilkas litteratur är vidsträcktare spridd, än den Svenska.
Utskottet tillstyrker alltså vördsamiigen antagandet af Kongl. Maj;ls ofvananförda grundlags-förslag, i den ordning, 81 § Regerings-formen bestämmer.
Constitutions Utskottets Memorial, N.o 22.
Vtsk. den 3/ Dec., kl. 12 mi dd.
Memorial, till Riksens Ständer, med jörslag angående tillägg till 72 $ Regeringsformen.
Hedan vid föregående Riksmöten hafva frågor i grundlagsenlig ordning blifvit väckta om ändringar och tillägg i 72 § Regeringsformen., åsyftande icke blott en tydligare bestämning af Riks-bankens på Riksens Ständer beroende garanti och vård, utan äfven en säkrare borgen för Baukförskrifningaruas enahanda giltighet med det motsvarande metalliska myntet, samt i allmänhet en ökad trygghet för bevarandet af Bankens credit.
Det förslag, som i della hänseende från 1834—1835 årens Riksdag hvilade till slutlig behandling den påföljande, och hvarigenom man, för Bancosedlarnes erkännande såsom mynt, velat stadga villkoret, ”så länge de, efter deras lydelse, af Banken med silfver inlösas’', blef sistlidne Riksdag af samtlige Riks-Stånden antaget; men Kongl. Maj;t behagade, på anförda skäl, vägra Sitt Nådiga bifall dertill.
Nuvarande Constilutions-Utskott anser, lika med sina föregångare, det vara af stor vigt, att, för det ofvan anförda syftemålet, i Grundlagen inrym mes ett stadgande, som, genom egenskapen att icke kunna utan alla Riks-Slåndens beslut och Konungens samtycke förändras, må vara egnadt att stärka det allmänna förtroeudet till Riks-banken och dess mynt-representaliver.
Regeringsformens ofvannämnde § ställer Banken under Riksens Ständers egen garanti och vård, så att den ostörd må förvaltas genom deras Fullmäktige, och förbehåller derjemte Riksens Ständer uteslutande rätt att genom Banken utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännas.
Förtroendet till dessa myntförskrifningar beror väsendtligen på beskaffenheten af Bankens förvaltning och de föreskrifter, som för densamma utfärdas.
Alla farhågor för sådana förändringar i förvaltningen eller lagstiftningen, som i en framtid möjligen kunde blifva menliga för Bankens fullkomliga upprätthållande och allmänna credit, bora fördenskull, så vidt sig göra låter, undanrödjas.
Med anledning af serskilda i ämnet gjorda motioner, har Constitutions-Utskottet alltså trott sig böra, för den i Grundlagen anvisade behandling, vördsamligen föreslå följande 2;ne tillägg vid Regerings - Fo r m en $ 72.
Riksens Ständers Eank — — — göras kunna. \1 ConsHtutions-Vlskotlets MemorialN‘.o s3.
Ständer allena äga rätt att, genom Banken, utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännas.
Dessa sedlar skola vid anfordran efter deras lydelse, af Banken med silfver inlösas.
Ytterligare tillägg, att serskildt pröfvas, för den händelse, att det ofvanstående varder antaget. inlösas.
Skulle, emot förmodan, Banken någon sin brista i fullgörandet af denna inlösen, må, utöfver beloppet af dess då befintliga sedelstock, nya sedlar genom Banken icke utgifvas.
Ank. till Exp. Etsk. den 3t Dec. kl. 11 widd.
Memorial till Bonde-Ståndet, angående dess återremiss å me morialet, JY:o 16.
Efter pröfning af Riksdagsfullmäktigen från Westerås Län Carl Ers~ sons till Conslitutions-Utskottet remitterade anmärkning, i afseende på behandlingen af skedda arrende-auctions-anbud å vissa till Strömsholms Kungsladugård och Stuteri hörande lägenheter, har Utskottet uti Memorial N;o 16 den 8 nästlidne November, jemte anmälan af hvad Stats-Rådsprotocollet för den 7 Mars innevarande år härom innehåller, hufvudsakligen sig utlåtit: att det visserligen vore ådagalagdt, att det af Öfverdirekteuren Hörstadius å ifrågavarande lägenheter gjorda arrende-anbud, efter vanliga värdeberäkningar, i någon mån understigit hvad af Bonden Anders Ersson i Hagelsberga blifvit erbjudet; men enär Kongl. Maj:t, uti Nådigt bref af den 8 December 1820, med hänsigt till Strömholms lägenheters utarrendering, uttryckligen förklarat Dess Nådiga vilja vara, att afseende ej endast skulle göras på högsta anbud, utan förnämligast på arrendatorernes och borgesmännens vederhäftighet, — en grundsatts, hvars riktighet för dylika fall erfarenheten i allmänhet bekräftat, — ansåg Utskottet Kongl. Maj:ts Rådgifvare hafva egt giltiga skäl för deras tillstyrkande af Nådigt bifall till Stuteri-Öfver-Styrelsens och Kongl. Kammar-Collegii förslag om anta - Constitutions-Utskoltets Memorial^ N-o 2 3. antagande af Hörstadii anbud, samt1 Riksdagsfullmägtigen Carl Erssons till Utskottet remitterade framställning följaktligen, i åsyftadt hänseende, ieke föranleda någon åtgärd.
Genom Protocolls-utdrag af den 4 innevarande December, bar BondeStåndet behagat till Constitulions-Utskottet återremittera berörde memorial, med hvad dervid blifvit skriftligen och mundtligen inom Ståndet erinradt; i anledning hvaraf Utskottet anser sig böra hemställa, om icke Hederv.
Ståndet vid Utskottets redan meddelade utredning och yttrande i ämnet må täckas desto hellre låta bero, som, enligt från de öfriga Riksstånden ankomna Protocolls-utdrag, det omförmälda memorialet blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet gilladt samt hos Preste-Ståndet lagdt till handlingarne.
Till följd af hvad vid återremissen blifvit inom Bonde-Ståndet anfördt, får imellertid Utskottet upplysa : att Kongl. Majits Befallningsbafvandes i Westerås rörande de gjorda arrende-anbuden under den 26 Februari detta år till Kammar-Collegium afgifna yttrande blifvit af bemälde Collegium jemte dess eget utlåtande af den 4 Mars till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnadt, med anhållan alt med första möjliga få emottaga Kongl. Maj:ts Nådiga beslut, på det något binder för lågenheternas tillträdande vid Midfasta icke måtte ega rum, — att samme Kongl.
Majits Befallningsbafvandes serskilda underdåniga skrifvelse af den 9 Mars, angående Anders Erssons arrende-anbud, icke till Kongl. Majit inkommit förrän den 11 i samma månad, eller 4 dagar efter, sedan målet blifvit af Kongl. Majit i Nåder afgjordt, — samt slutligen att Utskottets beslut i afseende på Riksdagsfullmägtigen Carl Erssons anmärkning, efter ärendets fullständiga föredragning, fattats enhälligt af Utskottets dervid närvarande 23 ledamöter.
Prot. 1844. 3 Sami10 Haft. 3 * STOCKHOLM, Ecksteinska boktryckeriet, 1845. --- i . - ■— Constitiitions-UtsJiOttcts Memorial, rV.-o 24. 1 M S4.
Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Jun. 1845, kl. 12 midd.
Memorial till Riksens Ständer_, angående ett tillägg i 4< $■ Riksdagsordningen.
Enär, vid särskildta tillfällen, fråga blifvit väckt, huruvida Landshöfdingar, såsom stående i ansvar för rigtigheten af landsböckerna, hvilka granskas af Riksens Ständers delegationer, må vara behörige att i Stats-Utskottet eller i Stats-revisionerna såsom ledamöter anställas, bar Constitutions-Utskottet, till förebyggande af vidare tvist i detta hänseende, trott det vara angeläget, att ett närmare bestämmande derom inflyter i Riksdags-Ordningens 41 §•, sorn bland annat handlar om vissa embetsmäns uteslutande från valbarhet vid utskottstillsättningar, och hvartill 70 §., i fråga 0111 val till Revisorer för granskning af Statsverkets, Bankens och Riksgälds-Contorets tillstånd, styrelse och förvaltning, jemväl hänvisar. — Constitutions-Utskoltet anser Landshöfdingarne, genom det förhållande, hvari de befinna sig till Stats- och Riksgälds-Contoren, vara, åtminstone ur moralisk synpunkt, jäfvige att deltaga i granskningen af Statsverkets räkenskaper och förvaltning, och tror det dessutom icke vara fullkomligen lämpligt, att bemälde förtroende-embetsmän förordnas till medlemmar i det Utskott, hvilket tillhörer att uppgöra regleringen af Statsverkets inkomster och utgifter.
Med anledning af derom inom Constitutions-Utskottet väckt motion, och i stöd af 8r §.
Regeringsformen, får alltså Utskottet härmed, till grundlagsenlig behandling, vördsamligen öfverlemna följande redaclionsförslag: Riksdags-Ordningen. §.
4i. (sista perioden). — ”Ej må Landshöfding, eller någon i öfrigt, af hvilken Riksens Ständer kunna fordra redo och ansvar, inväljas i Ut Bih. till R.
Prot. 1845, 3 Sami. U Haft. 1 2 Constitutions-Utskotlels Mentor ia.1, N.-o 24. skott, der redovisning för hans egna göromål oell embetsåtgiirder kan förekomma; börande derjemte i allmänhet iakttagas — — —. — — öfvervara.
’ Härvid anser dock Utskottet sig böra bifoga den anmärkning, att, såvida, i sammanhang med frågan 0111 nalioual-representationens ombildning, en sådan förändring af Riksdags-Ordningen skalle varda föreslagen och å nästföljande riksdag slutligen godkänd, hvarigenom stadgandet i sista perioden af 4 1 §• korinne att försvinna, ofvanstående redactions-förslag såmedelst jemväl förfaller.
Af Herr Petre, Th. ”Jag har icke deltagit i förestående beslut och har deremot ingenting annat att erinra, än att jag anser det
ConstitutionsUlskotlet bordt gifva detsamma en mera omfattande betydelse.
Vore det af 79 §.
Riksdags-Ordningen en följd, att de Landshöfdingar och öfrige embetsman, hvilka hos Konungen begära permission, för att, i egenskap af Riddersman, Riksdag bivista, skulle vara oförhindrade, ej blott alt, enligt berörde lagrums föranledande, hugnas med en dylik permission, utan ock att för hela den långa tid, under hvilken de af omförmäld te anledning försumma sina embeten, dels oafkortad! åtnjuta löner och emolum en ler, dels åbringa staten serskilda kostnader till aflöning lör deras, under vistelsen vul Riksdag möjligtvis begagnade vicarier, så skulle också samtlige Ridderskapet och Adelns Riksdags-ledamöter, utan undantag, ega ostridig rätt att för deras uppehåll vid Riksdag erhålla aflöning eller ersättning af Stnts-verket.
Då nu förhållandet icke är sådant, inses också lätt, att det är en misstydning af ofvannamnde 79 §., att vissa statens embetsman, på statens bekostnad, dellaga i Riksdag.
Det är visserligen i sin ordning, att Riksdagsmannarätten hålles i helgd, men det är icke mindre angeläget att statens tjenare, så länge de icke kunna såsom valde representanter inställa sig vid Riksdag, icke af slaten understödjas såsom sjelfskrifne Riksdagsmän; och då det uppenbarligen innefattar ett missbruk, att de statens embetsmän, hvilka på grund af sin sjelfskrifna representationsrätt utverka sig tillstånd, att i månader och kanske åratal öfvergifva statens tjenst och vistas vid Riksdag, under tiden behålla sina löner på stat, hade Constitutions-Utskottet egt desto större anledning att derpå fästa uppmärksamhet, som missbrukets olägenheter, enligt hvad innevarande Riksdagsförhandlingar utvisa, utvecklat sig Cons!,!utions-U/skot!cls Memorial, IV.o 24. 3 på etl för Konungamakten betänkligt sätt.