Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
A t t få n å g o n v i d a r e g l ä d j e af p o r s l i n s g u b b e n i det skicket — nej, den g u b b e n gick inte!
» V i l a g a d e n i alla f a l l, » a f g j o r d e m a m m a, » s å g e r d u d e n åt d e n f a t t i g e F r i t z, s o m lig- ger sjuk. » Sagdt och gjordt.
D e n fattige gossens glädje öfver d e n ovän- t a d e g å f v a n v a r så s t o r, att d e n l i k s o m s m i t - t a d e af s i g p å d e n r i k a g o s s e n s s i n n e.
M e d strålande ö g o n berättade K a r l för sin m a m m a o m o c h o m igen, hvilken fröjd porslinsgubben väckt.
D e t b l e f alltså v e r k l i g e n » i n t e d e t s a m m a » m e d porslinsgubben.
D e t blef n å g o t m y c k e t f ö r m e r: i stället f ö r b a r a en h a d e n u två g l ä d j e af d e n.
V i v e t a alla, h v i l k e n s t o r a r t a d v ä l g ö r e n h e t under växlande och förståndiga former på s e n a r e t i d e r så att s ä g a t a g i t fart i n o m v å r t land o c h synnerligast i de större samhällena, där n ö d e n o c h lidandet företrädesvis koncen- trera sig.
D e n n a v ä l g ö r e n h e t har icke blott tagit sig uttryck i direkt hjälp för lifvets materiella nödtorft, utan den har äfven på m å n g a h a n d a s ä t t a f s e t t att s p r i d a s j ä l s o d l i n g e n s, f ö r s t r ö - elsens o c h nöjets s o l s k i m m e r öfver fattiga, hårdt pröfvade existenser.
V i erinra oss t. e x.
, h u r u s e d a n flere år e n m ä n g d l ä s t a tidningar dagligen samlas i en stor breflåda p å C e n t r a l s t a t i o n e n f ö r att s e d a n s p r i d a s bland patienterna på våra sjukhus.
Allmän- heten omfattade strax idén m e d verklig v ä r m e — från d e n b r e f l å d a n h a r till s j u k a, s o r g s n a s i n n e n s t r ö m m a t u t m e r s o l l j u s ä n från n å g o n annan här i staden!
S å h a v i d e n s t o r a a r m é n af s j u k a, v a n - föra, fattiga o c h m i s s v å r d a d e b a r n!
Såväl k o m m u n e n s o m de enskilda utöfva såsom be- k a n t ett s t o r a r t a d t b a r m h ä r t i g h e t s v e r k g e n t e m o t d e s s a s t a c k a r s s m å.
D ä r o m finnes i c k e » t u t a l », m e n l i k a fullt är d e t a l d r i g u r v ä g e n att p å p e k a n y a eller d e l v i s m i n d r e b e a k t a d e s y n p u n k t e r f ö r d e n p r a k t i s k a utöf- n i n g e n af v ä l g ö r e n h e t.
v i n t e r n k a s t a s p å s k r ä p v i n d e n eller i s o p - t u n n a n — trots deras kanske största » mis- sion i lifvet » n u b o r d e fyllas!
Har ni hört talas o m » m a g a s i n e r a d t », » b u n d e t » s o l l j u s, s å d a n t s o m lär finnas i stenkol?
D e gamla leksakshögarne innesluta m a s s o r af » m a g a s i n e r a d t » s o l l j u s, s o m b e r utsläppas i d e n fattiga, l i d a n d e barnavärlden i n o m hela vårt land.
Kasta icke bort » skräpet », utan skänk det åt d e f a t t i g a s m å, d e s s a m å t i l l h ö r a u t b l o t t a d e f a m i l j e r eller i n r ä t t n i n g a r o c h h e m!
D e n d ä r d o c k a n, s o m v r a k a t s » d ä r f ö r att t o?
l e t t e n är s o l k i g o c h e n a b e n e t a f b r u t e t », v o r e ä n d å i e n liten f a t t i g o c h s j u k n i c k a s ö g o n så p r ä k t i g s o m e n l i l l e p u t t - f u r s t i n n a, o c h b e n e t l a g a s så flinkt af ifriga, t a c k s a m m a fingrar.
D o c k a n k o m m e r att g ö r a s t o r a r t a d l y c k a — l y c k a åt e n a n s p r å k s l ö s b a r n a s j ä l.
H a r ni därjämte några g r a n n a tyglappar, t r a s i g a s p e t s a r o.
d., så f ö r all d e l låt d e m f ö l j a m e d — så v i d a n i i n t e s ä r s k i l d t ö m m a r för m å l e n s förkofring!
H v a d ser j a g — här har ni j u en hel v ä r l d af t r o l s k a ä f v e n t y r, r i d d a r e till h ä s t o c h s l o t t i g r ö n a s k o g a r att s k ä n k a b o r t, o m n i v i l l!
T ä n k, h v a d d e t v o r e f ö r e n liten f ö r b l e k n a d k r y m p l i n g att få ila u t p å ä f v e n - t y r e n, sitta u p p till h ä s t o c h l å t a s i g k r ö - n a s till k o n u n g i s l o t t e t i d e n g r ö n a s k o g e n!
H v a d n i g ö r, så f ö r m e n a e j p i l t e n all d e n n a härlighet — utan skänk h o n o m den g a m l a trasiga b i l d e r b o k e n!
Där ute p å landet skall n i g å o c h d r a u p p fln-flna m a r é c h a l - n i e l - r o s o r o c h g ö r a u p p e l d till t o d d y v a t t n e t el- ler kaffet — m e n s k y n d a er att f ö r s t p l a n - t e r a d e finfinaste n ö j e s r o s o r p å e t t p a r s m å insjunkna kinder och tända glädjens lusteld i ett p a r h a l f s l o c k n a d e g o s s ö g o n!
P a p p a o c h m a m m a h a k a n s k e i c k e så n o g a reda på sina barns kasserade leksaker, d ä r f ö r b o r d e d e låta b a r n e n s j ä l f v a l e t a f r a m d e m och intressera d e m för det g o d a ända- målet.
När medkänslan en g å n g väckts hos barn, känner den snart sagdt inga grän- ser, o c h d å k a n d e t j u v a r a b r a, att m a m - m a är m e d o c h s o r t e r a r d e o l i k a f ö r e m å l e n, p å s a m m a g å n g h o n d å får tillfälle att f ö r sina småttingar riktigt klargöra sakens inne- b ö r d, s å att d e t ä f v e n b l i r ett v i s s t » a l l v a r i leken ».
— D e t y m n i g a r e g n e t k o m m e r v ä x t e n att f r o d a s, m e n d e t är d e s o l m ä t t a d e d a g g d r o p - parne, s o m f ö r s k ö n a o c h förfriska dess b l o m - kalk.
H u r m y c k e t g o d t e n m o d e r g e n o m sitt personliga ingripande i en dylik fråga kan tillföra s i n a b a r n v i d d a n i n g e n af d e r a s k a r a k t ä r, är ö f v e r f l ö d i g t att f ö r d e ä l d r e u t v e c k l a.
M ä n n i s k o k ä r l e k e n är v ä l d e t star- kaste f u n d a m e n t e t för hela vårt samhällslif.
Må d e n därför tidigt v ä c k a s i barnahjärtat — sedan växer den sig merendels stark g e n o m s i n e g e n kraft.
H v a d särskildt Stock- h o l m beträffar, h a r u n d e r t e c k n a d p å n å g r a inrättningar för barn hört sig för, huru idén o m s m å g å f v o r af g a m l a l e k s a k e r s k u l l e af vederbörande föreståndare o c h föreståndarin- nor upptagas.
D e n r ö n t e ö f v e r allt d e n varmaste s y m p a t i o c h erkänsla.
Leksakerna m å g ä r n a v a r a illa å t g å n g n a, e n m ä n g d h ä n d e r ä r o g e n a s t v i l l i g a att n ö d t o r f t e l i g e n r e p a r e r a d e m; litet h v a r s t ä d e s finnas så t. e x, små snickarverkstäder.
D e n t i d är n u i n n e, d å d e v ä l b u r g n a d r a g a på landet.
D e t r a s i g a l e k s a k e r n a från D e h e m och föreningar, m e d hvilka j a g h u n n i t s ä t t a m i g i f ö r b i n d e l s e o c h som på Till dessa h ö r en, s o m säkerligen icke behj artats i m å n af dess obestridliga humani- tetsvärde: leksaker o c h d ä r m e d jämförligt f ö r s t r ö e l s e m a t e r i a l åt d e s m å!
D e b e h ö f v a icke blott kläder, föda, hus o c h h e m, barna- sinnet behöfver lekens uppfriskande nöje.
förhand sända den gifmilda allmänheten ett innerligt tack — ä r o Eugeniahemmet, Norr- backa, Föreningen för sinnesslöa barns vård, Norrtullsgatan 16, Stockholms stadsmissions barnhem, Norrtullsgatan 20, o c h Malmqvistska barnuppfostringsanstallen, lorkelknutssonsgatan 22.
D e s s u t o m finnas j u m å n g a a n d r a d y - lika välgörenhetsanstalter, hvilkas n a m n o c h adresser m a n p å kalender-afdelningen un- der rubriken » Välgörenhetsinrättningar » lätt finner i S t o c k h o l m s a d r e s s k a l e n d e r.
Stockholms stadsmissions barnhem har enligt föreståndarens upplysning just aldrig g y n n a t s m e d leksaksgåfvor, härpå t y c k e s i n g e n h a t ä n k t, d ä r f ö r ä r o s ä d a n a så m y c - ket välkomnare.
Skall d e n ö d m j u k a b ö n, s o m nu h ö j t s o c h s o m, ännu outtalad, sväfvar på tusen- tals barns läppar, blifva en » r o p a n d e s röst i öknen »?
tror för sin del Erny.
På jiaga.
A f Ina Stockenstrand.
Hvad gudomlig lust att röna Inom en så Ijvflig park.
* Luftigt, hvitt och deliciöst, en riktig rococojuvel, lyser H a g a slott i m o r g o n s o l e n.
D e t m å n g b e s j u n g n a står d ä r b o r t g l ö m d t o c h ö f v e r g i f v e t i s i n v å r l i g a i n f a t t n i n g af b l o m - m a n d e hägg o c h lind.
En vindil bryter Brunnsvikens fosforescerande yta, och vågor- na s m y g a sig u p p m o t stranden.
D e t hviskar o c h susar i vassen.
Hör: Opp, Amaryllis!
Vakna, min lilla, Vädret är stilla Luften sval.
Vakna, Amaryllis, lilla, vakna: Låt mig ej ditt glada sällskap sakna- Låt oss fara till det lilla grundet, Eller dit bort till det gröna sundet.
* * Solen stiger högre, parkens åldriga almar s k ä n k a e n ljuflig s v a l k a.
En slingrande g å n g s t i g leder in uti s k o g e n, d e n tysta, ensliga skogen, s o m hört Bellman sjunga, Schröderheim skämta och det glada hofvet h v i s k a des persiflages.
G r ä s e t är m j u k t o c h l e n t; d e t är s o m att h v i l a p å e n b l o m s t e r - matta.
Gullvifvor, konvaljer o c h styfmors- b l o m m o r l y s a i n n e i snåren, träden stå höga, ranka o c h kraftiga s o m i urskogen, ett k ä l l s p r å n g g l i d e r s a k t a f r a m mellan lingonrefvor o c h m o s s i g a stenar; förbi tufvor o c h t r ä d r ö t t e r b a n a r d e n s i g v ä g till s k o - g e n s m e s t d o l d a g ö m s l e n, där P a n håller sitt h o f.
Ä r d e t v a t t n e t s p o r l a n d e s o m h ö r e s, eller är d e t e n låt u t a f flöjter o c h z i t t r o r?
Hvila vid denna källa Ljuftigt där löfven susa.
I svarta hvirflar, grå och ljusa, Träden en skugga krusa, Inunder skyars fläkt och drag * * * Aftonen den och sänker sig ned öfver skogen; sjunkande solen målar himlen i guld aska.
D e t är r e d a n s k y m n i n g i d e långa, kungliga alléerna.
Å t e r skymtar slottet f r a m, t ä c k t o c h l j u s t, k r i n g s k u g g a d t af lin- darnas h ö g a kronor.
Från v i k e n höras lätta årslag, kristallklart skratt o c h b o r t d ö e n d e * Bcllmän.
* * Bellman.
i-wr- B H.
e man rop.
D e t prasslar u n d e r träden; genom dunklet skymta underliga skuggor.
Ä r det den uppstigande aftondimman, s o m tecknar s i g m o t b o s q u é n, eller är d e t e n s k ö n h e t från e n f ö r g å n g e n t i d, s o m l u t a r s i g n e d öfver källan, s p e g l a n d e sin fägring i d e s s b r u t n a y t a, e n S o p h i e F e r s e n eller U l l a Höpken?
H v e m har icke en afton på H a g a dröjt v i d m i n n e t af G u s t a f d e n t r e d j e s g l i m r a n - de o c h t a n k e v ä c k a n d e tidehvarf, m e d dess t i l l s p e t s a d e e p i k u r i s m o c h finslipade a n d l i g a b i l d n i n g; h v e m h a r i c k e i i n b i l l n i n g e n sett det gustavianska hofvet vandra fram öfver dessa s a m m e t s m j u k a gräsmattor m e d sina g a m m a l d a g s stela blomsterrabatter o c h klipp- ta h ä c k a r, l ä n g s d e s s a s t å t l i g a alléer, d ä r mellan träden skymta oändliga perspektiv af a r k a d i s k a ä n g a r, l e e n d e v i k a r o c h i d e a - liska stränder!
L å n g a t å g af praktfulla och fängslande syner draga förbi.
D e t är d a m e r från ett f a n t a s t i s k t k ä r l e k s h o f, u p p - v a k t a d e af p a g e r o c h u n g a k r i g a r e; d ä r är den l y s a n d e k o n u n g e n, d e n n e Proteus, hvil- ken uppväckte den djupaste kärlek o c h det l i d e l s e f u l l a s t e h a t, o m g i f v e n af s i n a m i g n o - ner, s o m hviskande likna h o n o m vid A n - gustus, v i d solen, j a, v i d själfva d e n olym- p i s k e — E s s e n, A r m f e l t, M u n c k, alla d e s o m önska att vara skuggan af sin konung och mönstret uti modets värld, att tänka blomster, tala honung och lysa som en himmelsfärd.
~ ' D ä r är fru S c h r ö d e r h e i m m e d ett u d d i g t e p i g r a m p å d e satiriskt krökta läpparne, — d e n m o d i g a, s o m e n s a m v å g a d e att s ä g a härskaren s a n n i n g e n, att b e m ö t a h o n o m s o m m ä n n i s k a; d ä r är B e l l m a n m e d A n a k r e - ons blick under de penslade bryn, Fersen, den sköne, och de odödliga gracerna: Augusta, Ulla o c h Lovisa.
Hvad tjusning att dem se!
Så lekande, behagliga och täcka.
* * O c h Malla Rudenschöld, h o n m e d en drottnings hållning, en gudinnas g å n g o c h e n g u d i n n a s p r i v i l e g i e r att b r y t a m o t d e dödliges lagar.
M e d p u d r a d e lockar, i siden- rober o c h h ö g k l a c k a d e skor trippa de fram u n d e r trädens m ö r k a löfhvalf, d å o c h då g l i m t a r en ä d e l s t e n — l y s e r ett k v i n n o ö g a.
Cest Vage roeoco, seduisant et délicat!
Lenngrens, Leopolds och Kellgrens lysande tidehvarf, d e sirliga frasernas, d e utsökta l a t e r n a s, d e t fina v e t t e t s t i d e h v a r f, d å m o - det doldes under skämt och löje, då m a n v å g a d e lifvet för k u n g o c h fädernesland, eller f ö r e n k a p r i s, m e d s a m m a ö f v e r l ä g s n a s o r g l ö s h e t, d å bel air g ä l l d e m e r ä n m y n t i fickan, o c h d å snillet b e s k j ^ d d a d e s af d e höge.
D e t s k y m m e r m e r o c h m e r, p a r k e n in- höljes i dunkel, m e n majaftonens trolska stämning vill ej vika.
V i d horisonten födes en sällsamt strålande glans, o c h u p p ur g l a n s e n s t i g e r n y m å n e n s s p e t s i g a h o r n — e n s k ä r a af d i a m a n t.
V i k e n häfver sig plötsligt, oroligt s m e k a n d e under m å n e n s hemlighetsfulla m a k t; fantastiskt lysande strålar l e k a u t e f t e r v a t t e n y t a n.
Månljusets k y l i g a p r a k t g e r åt p a r k e n e n n y o c h oför- liknelig skönhet.
Allt insvepes i denna hvita, underbara glans, hvilken k o m m e r gräs o c h b l o m m o r att l y s a s o m b e s t r ö d d a m e d r i m f r o s t o c h.
l u f t e n att d a l l r a af m y r i a d e r ljusatomer.
* Kellgren.
• * Kellgren.
Som framtrolladt af ä l f v e h ä n d e r, för att d ö l j a e n m a j n a t t s k ä r l e k s l y c k a, står s l o t t e t där v i d d e n v a s s b e v u x n a stranden, min- nande o m den praktälskande konungen, hvars k o n s t s k a p a n d e l u s t o c h s k ö n h e t s k ä n s l a gåf- v o sig uttryck i sådana älskvärda n y c k e r som det intagande Haga.
Vårstök.
Y / vindar, garderober och skåp.
id rengöring i sofrummen vädras, piskas o c h sopas sängbottnar, sofforna ställas uppslagna o c h sängkläderna utsättas för så mycket luft o c h sol s o m möjligt, hvilket sedermera ofta upprepas eller ständigt b ö r ske på soliga dagar, då o c h då, året o m.
Garderoberna tömmas, hyllor o c h hörn torkas m e d fuktiga trasor, så att intet d a m m kvarligger åt mal o c h mott för att där bygga o c h bo.
När träverket o c h golfvet äro väl torra in- flyttas kläderna, ej förr.
E u m o c h lådor i lavoarer, k o m m o d e r, tvätt- ställ o c h nattduksbord i sofrummen skuras, o c h där lösa bleckrum för tvättporslinet förekomma, tvättas hvarje sådan fördjupning o c h torkas.
Rullgardinerna nedfällas samt borstas o c h dammtorkas å ömse sidor Fönstertvättning b ö r aldrig försiggå, medan solen ligger på fönstren, ty glaset blir då Sam- migt o c h mångskiftande.
V i d garderobstädning, vår o c h höst, gör en matmoder klokt i att vara närvarande.
Många saker, h o n nästan glömt, k o m m a då fram o c h kunna finna sin användning.
Så m y c k e t s o m möjligt är bäst att afskilja sådant, som ej vidare k o m m e r att nyttjas.
Allt som.
man ej har omedel- bart bruk för o c h d o c k likväl ej vill ge eller kasta bort, b ö r skyddas m o t mal g e n o m att noga sammanvikas o c h göras paket af, s o m hvart o c h ett förses m e d en vidfäst lapp, som anger hvad paketet innehåller.
Skall man b o på landet o c h ej valt ett alltför fashionabelt grannskap, är det bra att taga m e d sig o c h nöta på gamla saker, som ännu äro i brukbart skick, m e n blifvit undan- lagda o c h undanskymda af nya plagg o c h nu k o m m a i åtanka igen, då de tagas ur garderoben.
V a r m a koftor o c h schalar, » herrns » gamla vinter- öfverrock för kalla roddturer eller ruskiga dagar o c h andra sådana plagg är ej skäl att oöfverlagdt göra sig af m e d eller låta förfaras, ty b o r man o m somrarne på landet, är det till stor nytta att ha m e d sig en del äldre kläder, som man ej be- höfver vara rädd o m.
På streck på gården upphängas vinterplagg, garderobernas innehåll o c h sängkläder, täcken och filtar för att luftas o c h göras damfria.
Man har då ett stadigt sämre bord, hvarpå plaggen utbredas, medan de borstas o c h sedermera hop- läggas o c h med ordning nedläggas i klädkorgar för att bäras u p p till sina respektive förvarings- rum.
När allt är Vädradt o c h luftadt, yllegardiner, dukar o c h vinterplagg, lägges allt m y c k e t slätt o c h jämnt tillhopa m e d iakttagande af släta li- nier, fason, rynkor o c h veck.
Yllegardiner läg- gas midt uti, längs efter först o c h sedan i jämna delar, o c h dukar o c h filtar o c h dylikt sammalunda.
Till förvaringsrum är bäst, ifall ej stora rym- liga kistor finnas, att skaffa simpla, vanliga trä- lårar m e d passande lock, s o m böra förses m e d gångjärn, haspe o c h märla.
Så reder man till ett vanligt hvetmjölsklister o c h kläder hela låren inuti m e d dubbla lager tidningspapper o c h tillser noga att inga hål uppstå i h ö r n e n; locket invändigt beklädes likaledes med tidningar.
Trycksvärtan är ej målen i smaken, o c h tryckt papper tjänar fördenskull s o m skydd m o t mal.
Som malmedel framhållas olikartade ämnen, kam- fer i bitar, inlindade i gamla linnelappar är ett godt medel.
Malpapper äfven.
Naftalin har en för många vidrig lukt o c h förpestar luften för kringboende, ty så väl från öfver s o m bred- vid liggande våningars garderober intränger den skarpa naftalinlukten o c h gör sig obehagligt känd af grannarne.
Gardiner o c h dylikt läggas ned i låren o c h kamferpaket stoppas n e d här o c h hvar.
Rent linne lägges omkring o c h ofvanpå, o c h loc- ket tillslutes, hvarefter låset tilläses.
Innan den dagen kommer, att man ämnar börja bära u p p mattpapp o c h lägga undan vinter- sakerna, b ö r storstädning försiggå af vinden, sop- ning o c h damning o c h ordnande af allt däruppe,
IDUN så att när de rena, vädrade sakerna föras dit upp, det är rent o c h putsadt till deras emot- tagande.
Det är många saker, s o m man på våren tän- ker sig » till hösten » böra undergå någon änd- ring, komplettering eller s o m ett eller annat b ö r företagas m e d.
Sådana artiklar böra läggas så, att de äro lätt åtkomliga o c h kunna framtagas, utan att man behöfver plocka upp allt från bot- ten.
M y c k e t systematiska människor anteckna skriftligt sig till minnes dylika förestående o c h nödvändiga reparationer o c h mönstringar, för att vara säkra o m att ha dem gjorda i tid o c h in- nan handtverkarne äro allt för m y c k e t öfverlupna med arbete till följd af våningsbyten o c h ord- nande af rum litet hvarstädes.
Skåp o c h skänkar hållas naturligtvis städade o c h prydliga året o m, men en generaldamning böra äfven de underkastas o c h på samma gång en inventering.
Duktyg o c h sänglinne böra ej få ligga år efter år, utan att begagnas.
Linne blir mera hållbart, o m det får en tvätt då o c h då.
O m linne blifvit m y c k e t gulnadt g e n o m långvarig liggning på skåp- hyllan, kan man låta det undergå en behandling, g e n o m att under en kvarts t i m m e koka det i en lösning gjord af * / j kg.
silkestvål, s o m, sönder- skuren i fina skifvor, lägges i 7 k 8 liter mjölk i en kittel, s o m sättes på elden och får koka.
När tvålen är fullkomligt upplöst, ilägges linnet o c h får, såsom redan är sagdt, koka under en kvarts timme.
Sedan tvättas det i såplödder o c h sköljes i tvänne rena vatten, hvarefter det lätt blånas (o m man så vill) i ett tredje.
Den tycklige ägaren af en gräsvall kan bleka sitt linne- förråd g e n o m att rätt o c h slätt skölja u p p det i såplödder o c h lägga ut det ett par tre dagar på gräset; det tvättas därpå samt sköljes o c h klappas i rent vatten o c h får torka i vanlig ord- ning, då det blir vackert o c h hvitt o c h behagligt.
Om under servering kaffe o c h te spillas på duken, bli däraf m y c k e t svårt uttagliga fläckar.
Tar man genast o c h doppar fläcken i en bland- ning, gjord af kokande vatten, socker o c h grädde, o c h därefter sköljer i rent vatten, så går en så- dan fläck bort i nästa tvätt.
L a m p o r n a k o m m a mindre i bruk m e d vårens ljusa kvällar, o c h de skola nu rengöras o c h undan- ställas.
Slipade kupor bli rena o c h klara, o m de bestrykas m e d i vatten upplöst målen krita, s o m får intorka, o c h sedermera rengöras kuporna på vanligt sätt.
Brännarne rengöras m e d sodalut; vill man taga vara på vekarne, kunna de ren- göras m e d ättika o c h torkas.
Alla d e särskilda delarne o c h glasen inlindas i papper o c h ställas på högsta hyllor i skåp eller garderober eller hvar helst för dem kan beredas plats under den tiden dagsljuset gör deras bruk öfverflödigt.
Så småningom, allt eftersom våren framskrider o c h sommaren nalkas, kan man ställa undan af rummens prydnadsföremål.
På så sätt får man litet hvila från damning o c h utrymme för Floras vackra barn, s o m glada oss i sommartid, o c h det blir mera som en särskild vintertrefnad se- dan att plocka fram ur skåpen de små prydnads- sakerna igen o c h göra våra rum så behagliga vi kunna för den långa mörka tiden, då vi ha att söka trefnaden uteslutande inom hus o c h att öka den g e n o m konstlade medel.
* Sekelslutets pingst.
Då vardt plötsligt ett dån från himlen såsom af ett fram- farande häftigt väder.
Och dem syntes såsom tungor af eld, hvilka fördelade sig.
A-postlagä rnbigariia.
Hvilken tung och kvalmig dag l Jorden suckar, mänskan lider Under brödbekymrens strider Och materiens Inmpna lag.
Gatubuller, marknadsvimmel, Säljarns rop och köparns prui, Krämarstrid, som ej lar slut.
Ångmaskiner, plumpt robusta, Stampa, gnissla, fräsa, pusta; Knappt en flik af vårljus himmel Skönjes mellan murars rader, Mellan svartnade fasader.
Redan töcknig atmosfär Tjock af stenkolsröken är.
189Ö Men en hop, som i Jerusalem, Där brutalt man korsfäst idealen, Vilsekommen är och utan hem, Samlas nu i stillhet uti salen I det fjärrbelägna, tysta hus Långt från industrialismens brus, Där de hoppfullt vid hvarandras sida På Messiasrikeis ankomst bida.
Att blifva sjuksköterska.
En praktisk vägledning för unga kvinnor vid valet af lefnadsbana.
På uppdrag af Idun utarbetad af Fru (Forts, och slut.)
Då — man vet ej hvar det kommer Hörs i tidens atmosfär ett dån.
från Diakonissanstaltens — ju Det Ej Ej Ej Ej Ej är ej larmet af maskiner,- sorlet från sniken krämarhop, hungrande skarors förbannelserop, slaj ' piskans ljud, som hvisslar och skrälet frän rusiga dryckeslag, körer till smutsiga lustars behag.
densamma det inom hvincr, Sa märkes pingstens under utaf dem, Som kommit samman i Jerusalem, Där evighetens tanke korsfäst blifvit Och släktet idealens dödsdom sknfvit.
I första stund när detta dänet ljöd, Hvem anade att anden däri bodde?
Ty såväl åldringar som unga trodde, Att anden var i tidehvarfvet död.
Men så kom tecknet: himlatungors lågor, Och inför dem förstummas alla frågor, Och intet nytt bevis man längre kräfver Därpå att anden än i släktet lefver.
Lyss!
Hör du ej, hur skalder åter sjunga Om mänsklighete^is vår den evigt unga, Om kärlek, obesmitlad, oskuldsren, Som vi trott död och graflagd längesen?
Den sången sjunges blott af andens tunga.
I diktens lund, där idogt arbetsfolk Med analysens yxa röjde vägen Och diktarn, för problemdebatt benägen, Lärd trädde fram som en tendensens tolk, Där susar som en vårfläkt anden äter, Och glädjen barnsligt ler och sorgen gråter En mänsklig tår, igenom hvilken lyser Det hopp, som innerst hvarje hjärta hyser.
Och vetenskapen, förr så stolt och dryg Och egoistiskt oigenomtränglig, Som kabalistiskt verkat uti smyg, För massans fikna blickar otillgänglig — / hennes väsen lifvets pulsar slå, Välsignande i världen vill hon gä, Af kärleksanden genombäfvad verka För det som brodrakänslans band kan stärka, Och som ett vänligt sinnelags symbol Hon valt att tala folkets tungomål.