Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med erinran hurusom vid sednast församlade riksdag Rikets Ständer, uppå derom af Kongl. Maj:t gjord framställning, medgifvit, att tillförordnade Kamereraren i Kammar-kollegii första provinskontor, Kammarrätts-rådet Paul Roland Ferlin, som då i öfver 40 år varit i rikets tjenst anställd samt derunder i närmare 4 år med synnerlig drift och skicklighet bestridt ofvanberörda mödosamma kamererarebefattning, skulle, ehuru Ferlin endast på förordnande innehade sistnämnda tjenst, vid entledigande derifrån på Allmänna Indragningsstaten undfå skilnaden emellan det pensionsbelopp, som då kunde vara för pensionsberättigade Kamererare i Kammar-kollegium faststäldt, och den pension af 750 R:dr, han vore berättigad att från Civilstatens Pensionsinrättnig uppbära, har uti en inom Ridderskapet och Adeln väckt motion (N:o 50) Herr Charpentier, R., anhållit, att Rikets Ständer ville åt hvardera af numera aflidne Kammarrätts-rådet
Ferlins efterlemnade tre ogifta döttrar, Augusta Eugenia Amanda, Hildegard Lovisa och Augusta Wilhelmina, anslå en årlig pension af 200 R:dr.
Till stöd för denna framställning har motionären hufvudsakligen åberopat dels Kammarrätts-rådet
Ferlins under en lång tjenstemannabana ådagalagda utmärkta skicklighet, dels ock den omständigheten, att Ferlin, som, ehuru 68 år gammal, stått qvar vid tjeusten till sin död, således icke kommit i åtnjutande af den honom förunnade särskilda pensionsförmån.
I anledning häraf och då Ferlin vid sin död icke efterlemnade enka, har motionären uttalat den förhoppning, att Rikets Ständer skulle vara benägna att låta Ferlins tre oförsörjda döttrar, hvilka, enär skulderna i fadrens bo öfverstigit tillgångarne, saknade annat undersöd för sitt uppehälle än de obetydliga belopp, 27 R:dr årligen för hvardera, sorn de från Civilstatens Enke- och Pupillfond erhölle, i någon mån tillgodonjuta den välvilja Rikets Ständer mot fadren visat, men hvaraf döden betagit honom frukten; och får Utskottet, med afseende å de af motionären sålunda anförda förhållanden, tillstyrka, att Rikets Ständer åt Kammarrätts-rådet
Ferlins efterlemnade tre ofgifta döttrar, Augusta Eugenia Amanda, Hildegard Lovisa och Augusta Wilhelmina Ferlin, måtte bevilja en pension å Allmänna Indragningsstaten af 100
R:dr, att till hvardera årligen utgå så länge hon ogift förblifver. 67:o.
Uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 193) har Riksdagsfuilmägtigen Josef Smedberg från Elfsborgs län, — under anförande, hurusom aflidne Länsmannen i Kinds härad Jakob Bånge, som år 1818 tillträdt berörda tjenst, den han sedermera intill sin i April månad 1863 inträlfade död och således i 45 år innehaft, vid sitt frånfälle efterlemnat en ålderstigen enka jemte fem oförsörjda Stats- Utskottets Utlåtande N:o 74. 4?
döttrar i de mest torftiga omständigheter, enär enkan, som, på sätt motionen bilagda handlingar utvisade, efter mannens död måst till borgenärer afträda boet samt vore oförmögen att genom eget arbete bidraga till sitt uppehälle, icke dertill egde annan tillgång än en årlig pension från Civilstatens Pensionskassa af 150 R:dr, — anhållit, att Rikets Ständer ville bevilja länsmannen Bånges enka Johanna Brita Bånge, född Bulander, ett årligt understöd af 150 R:dr; men då länsmannen Bånges verksamhet ej torde på något mera framstående sätt kunnat gagna det allmänna, samt dertill kommer, att, enligt hvad vid motionen fogade handlingar utvisa, samtliga Bånges efterlefvande harn uppnått den ålder, att de böra kunna sig sjelfva försörja, hvadan några särdeles bevekande förhållanden i sådant afseende icke förefinnas, hemställer Utskottet, att Riksdagsfullmägtigen Smedbergs ifrågavarande motion ej må af Rikets Ständer bifallas. 68:o. Genom remiss från Prestc-Ståndet har Utskottet fått emottaga en derstädes väckt motion, (N:o 92), hvari Doktor Nordlund anhållit, att Rikets Ständer måtte tillägga aflidne t. f.
Kamereraren vid f. d. General-assistans-kontoreJ Gustaf Erik Grundens enka, Wilhelmina Mariana Grundén, född Falk, en årlig pension af 300 R:dr.
Till stöd för denna framställning har motionären anfört att Grundén, efter det han i IG år på det mest berömliga sätt tjenstgjort vid det under Rikets Ständers styrelse stående General-assistans-kontoret, vid samma verks indragning år 1832 utan eget förvållande blifvit skiljd från den syssla han derstädes efter förordnande bestridt, men först flera år derefter vid 1856—1858 årens riksdag erhållit en årlig pension af 600 R:dr.
Med denna ringa tillgång hade han, som haft hustru och en ogift dotter att försörja, icke kunnat göra någon besparing för sin familjs framtida bergning eller bereda någon pension åt sin enka, som nu med en af sjukdom försvagad helsa, jemte en oförsörjd dotter, vore i de mest behöfvande omständigheter.
Efter Grundéns i April månad sistlidna år timade frånfälle hade nemligen befunnits, att tillgångarna i boet icke ens varit tillräckliga att gälda skulderna, hvadan enkan nödgats till borgenärer afträda boets egendom.
Af motionen bilagda handlingar äro de af motionären uppgifna förhållanden om enkan Grundéns nödställda belägenhet vitsordade; och får Utskottet, i betraktande af de ömmande omständigheter, som i förevarande fall äro förhanden och då Grundén i lifstiden utan eget förvållande blifvit betagen det tillfälle till utkomst, han i det allmännas tjenst förvärfva!, tillstyrka, att Kamereraren Grundéns enka, Wilhelmina Mariana Grundén, född Falk, måtte å Allmänna ludragningsstaten uppföras till åtnjutande af en årlig pension af 300 R:dr. 69:o.
Hos Preste-Ståndet har (i motion N:o 88) Kontraktsprosten Janzon, med hvilken Domprosten Sondén i afgifvet yttrande sig förenat, anhållit, att Rikets Ständer måtte bevilja aflidne Kongl.
Hofpredikanten, Kontraktsprosten och Kyrkoherden i Kettilstads och Tjärstads pastorat af Linköpings stift, Ledamoten af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-orden, Theologie Doktorn Anders Jakob Onattingii efterlemnade enka, Ulrika Mathilda Sofia.
Cnattingius, samt ogifta dotter Carolina Emilia, född år 1838, och son Jakob Daniel Johan, född år 1851, en årlig pension af 300 R:dr; varande till stöd för berörda framställning hufvudsakligen anfördt, hurusom Cnattingius dels genom egen lärareverksamhet och isynnerhet medelst utgifna läroböcker gjort sig i hög grad förtjent om folkskolan, dels ock genom sin författareverksamhet i öfrigt gagnat det allmänna. / 48 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 14.
Utskottet, som villigt erkänner, att Doktor Cnattingius genom sin verksamhet, företrädesvis i afseende å folkundervisningen, gjort sig särdeles förtjent af Statens erkänsla, har likväl, vid det förhållande att motionären icke lemnat någon upplysning om de tillgångar, utöfver den, enligt motionen bilagdt bouppteckningssinstrument, till något öfver 7,000 R:dr uppgående behållningen i Cnattingii bo, som kunnat hans qvarlefvande familj tillfalla derigenom, att enkan fått under de henne efter all sannolikhet beviljade ett eller flera nådår åtnjuta inkomsterna af det pastorat, Cnattingius i lifstiden innehaft, icke ansett sig böra den gjorda framställningen i dess närvarande skick biträda utan hemställer Utskotttet, att Kontraktsprosten Janzons ifrågavarande motion icke må af Rikets Ständer bifallas. 70:o.
Uti en likaledes inom Preste-Ståndet väckt motion (N:o 69) har Doktor Ternström förmält hurusom Prosten och Kyrkoherden i Balkåkra pastorat af Lunds stift, Magistern m. m.
Christian Gissel Berlin vid sin under loppet af nästlidna riksdag inträffade död i behöfvande omständigheter efterlemnat enka jemte tre ogifta döttrar och en son.
Tillgångarne i boet hade nemligen, på sätt af motionen bilagda handlingar inhemtades, i stället att lemna öfverskott, icke ens varit tillräckliga att betänka skulderna, hvadan desamma måst till borgenärers förnöjande afträdas.
I anledning häraf har motionären föreslagit, att Rikets Ständer ville, såsom ett erkännande af Prosten Berlins verksamhet såsom riksdagsman, åt hans enka, Anna Catharina Berlin, född Nordström, å Allmänna Indragningsstaten anslå en pension af 600
B:dr att från och med innevarande år utgå.
Då Utskottet, i likhet med hvad under nästföregående punkt blifvit anmärkt, jemväl i förevarande fall af motionären lemnats utan all upplysning om de tillgångar, som kunnat för Prosten Berlins enka och oförsörjda barn uppkomma derigenom, att enkan under henne förunnade nådår egt uppbära inkomsterna af det, enligt motionärens egen uppgift, förmånliga pastorat, hvilket Berlin i lifstiden innehaft, har Utskottet ej heller funnit skäl att till nu ifrågavarande motion tillstyrka bifall, utan hemställer, att densamma må af Rikets Ständer afslås. 71:o.
Med anförande hurusom det vore samhället värdigt och äfven läge i dess välförstådda intresse att med sin hjelp understödja familjen efter en man, som iifvad af nit för mensklighetens högsta angelägenheter, egnat sina krafter åt en verksamhet, derigenom lian varit urståndsatt att tillförsäkra sina efterlefvande en bekymmerfri utkomst, hafva inom Borgare-Ståndet Herr Trybom (i motion N:o 88) samt, inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen Jonas Andersson från Östergötlands län (i motion N:o 268) föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja aflidne Komministern Nils Ignells efterlemnade enka, Sigrid Florentina Ignell, född Lindmark, en årlig pension af 600 R:dr.
Utskottet har, med afseende å aflidne Komministern Ignells genom den framstående författareverksamhet, han utöfvat, ådagalagda förtjenster, icke tvekat tillstyrka Rikets Ständer att anslå något understöd åt hans enka, som, på sätt ett motionen bilagdt intyg utvisar, icke åtnjutit något extra nådår vid den komministersbeställning, Ignell i lifstiden innehaft; men då enkan för sitt eget samt en fosterdotters uppehälle dock icke saknar alla medel, enär, enligt hvad af handlingarne inhemtas, behållningen i boet, uppgående till öfver 7,900 R:dr, på grund af testamente - Stats- Utskottets Utlåtande N:o 74.
49 mente odelad henne tillfallit, har Utskottet ansett det af motionären äskade belopp skäligen kunna något nedsättas; i följd hvaraf Utskottet hemställer, att Komministern Ignells enka, Sigrid Florentina Ignell, född Lindmark, måtte tilläggas en årlig pension å Allmänna Indragningsstaten af 400 R:dr. 72:o. Från Preste-Ståndet har Utskottet jemväl fått emottaga en af Biskop Björck derstädes väckt motion (N:o 63), deri motionären, — med omförmälande af det utmärkta sätt, hvarpå numera aflidne Tbeologie-lektoren vid högre elementarläroverket i Göteborg, Theologie Doktorn Niklas Beckman uppfyllt det lärarekall, han vid läroverket i 35 år beklädt, föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja hans enka, Albertina Elisabeth Beckman, född Höök, en årlig pension af 300 R:dr.
Till stöd för denna sin framställning har motionären vidare anfört, att Lektor Beckmans enka, som efter mannens i Maj månad 1859 timade död icke åtnjutit något extra nådår vid det af honom i lifstiden iunehafda prebende-pastoratet Lundby på Hisingen, nu vid 78 års ålder befunne sig utan annan tillgång för sin utkomst än hvad af den vid Beckmans frånfälle i boet varande behållning omkring 4,800 R:dr och hvilken genom testamente henne odelad tillfallit, kunde återstå; och får, i betraktande af de utaf motionären sålunda om förmälda samt af motionen åtföljande handlingar styrkta omständigheter, Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte bevilja aflidne Theologie Doktorn Beckmans enka, Albertina Elisabeth Beckman, född Höök, en årlig pension af 300 R:dr. 73:o. Inora Preste-Ståndet har vidare Professoren Bibbing, med hvilken Doktor Ljunggren instämt (i motion N:o 55), föreslagit, att Rikets Ständer måtte åt aflidne Rektorn vid Tyska national-lyceum i Stockholm, Professoren U. W. Dieterichs enka, Maria Margaretha Dieterich, född Kullman, bevilja en årlig pension af 500 R:dr.
Till stöd tor denna framställning har motionären erinrat, hurusom Rikets Ständer, till fullo erkännande värdet och betydelsen af lärarens obemärkta och mödosamma kall, icke begränsat sitt deltagande till allenast de lärare, som varit vid Statens skolor anställde, utan så vid sistlidna som vid flera föregående riksdagar utsträckt sin välvilliga hjelp äfven till förtjente ålderstigne lärare vid privata läroverk eller deras i behof stadda efterletvande.
Detta hade gifvit motionären anledning att påkalla samma välvilja för Rektor Dieterichs enka.
Under en särdeles lång tid hade Dieterich med utmärkt nit och skicklighet såsom lärare handledt ungdomen i ofvannämnda skola, till hvars rektor han år 1851 blifvit befordrad.
Hans lönevilkor hade varit särdeles knappa, utgörande 700— 1,000 R:dr om året, och först år 1864, då
Dieterich för sjuklighet nödgats taga afsked, hade han erhållit i eineritilön 1,500 R:dr.
Utom sin berömliga lärareverksamhet hade Dieterich derjemte sysselsatt sig med språkliga forskningar och arbeten, hvilka tillvunnit sig den uppmärksamhet, att han år 1856 hugnats med professors namn, heder och värdighet samt några år derefter blifvit nämnd till Riddare af Nordstjerne-orden.
Benämningen på det läroverk, Dieterich tillhört, angåfve visserligen, att detsamma uteslutande besöktes endast af ungdom, tillhörande den i hufvudstaden varande
Tyska församling samt derföre äfven borde betraktas helt och hållet såsom en denna församlings ensak, men verkliga förhållandet vore dock helt olika, ty af den talrika ungdom, Dieterich under sin oafbrutna 37-åriga lärareverksamhet vid nämnda lyceum handledt, hade fem sjundedelar varit Svensk och tillhört andra församlingar.
St. Prat. 1
SHo Sf t HG fl. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 6 Häft. 7 50 Stats- Utskottet?
Utlåtande ,V:o 74.
I betraktande af den väl vitsordade verksamhet.
Dieterich under en särdeles lång bana såsom lärare till det allmännas nytta utöfvat, samt med fästadt afseende å öfriga af motionären anförda förhållanden, tvekar Utskottet icke att, biträdande motionen, hos Rikets Ständer hemställa, att åt
Dieterich» enka, hvilken med en oförsörjd dotter befinner sig i torftiga omständigheter, måtte beviljas något understöd, hvilket dock, enär hon, på sätt motionären uppgifvit, af den i hufvudstadcn varande Tyska församling åtnjuter en årlig pension af 500 R:dr, torde kunna bestämmas till något lägre belopp, än det af motionären föreslagna; tillstyrkande Utskottet, att Rikets Htänder måtte tillägga Professor Dieterichs enka.
Maria Margaretha Dieterich, född Kullman, en årlig pension af 300 R:dr. 74:o.
Uti särskilda inom Riks-Stånden väckta motioner hafva hos Ridderskapet och Adeln Herr Grefve Mörner, C., (i motion N:o 124), inom Preste-Ståndet Kontraktsprosten Palmlund (i motion N:o 75) och inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen C. I.
Bengtsson (i motion N:o 349) anhållit, att Rikets Ständer ville åt aflidne Provincialläkaren i Sunnerbo härad af Kronobergs län, Riddaren af Kongl. Wasa-orden, Medicine doktorn David Julius Billengrens enka, Fredrika Dorothea, Wilhelmina Billengren, född nahlberg, å Allmänna Indragningsstaten anslå en årlig pension, hvilken de båda förstnämnde motiortårerne önskat bestämd till 300 R:dr, hvaremot Riksdagsfullmägtigen Bengtsson föreslagit ett belopp af endast 200 R:dr.
Till stöd för dessa framställningar hafva motionärerne anfört, hurusom Doktor Billengren, som i nära 30 år innehaft berörda provincialläkarebefattning samt under sin 60-åriga lefnad utöfvat en i flera rigtningar gagnande verksamhet, vid sin i Juli månad 1862 inträffade död etterlem nät ofvanbemälda enka samt tre barn, en ogift dotter och två söner i ekonomiska omständigheter, som visst icke kunde kallas goda.
Då emellertid, på sätt motionen bilagda handlingar utvisa, Doktor Billengrens enka, utöfver de medel, som af den till omkring 9,700 R:dr uppgående behållningen i boet henne tillfallit, för sin bergning äfven har att tillgå en årlig pension från Civilstatens Pensionskassa af 400 R:dr, samt härtill kommer att Doktor Billengrens efterlefvande barn alla redan uppnått den ålder, att de böra kunna sig sjelfva försörja, saknar Utskottet skäl motionärernes framställning understödja, hvadan Utskottet tillstyrker, att ifrågavarande motioner icke må vinna Rikets Ständers bifall. 75:o. Från Bonde-Ståndet har Utskottet fått emottaga en derstädes väckt motion (N:o 269), hvaruti Riksdagsfullmägtigen Nils Olsson från Malmöhus län, — med omförmälande att Veterinärläkaren vid Flyinge stuteri-inrä tning Johan Söderberg, hvilken under en tid af 40 år, mot åtnjutande af en ringa lön, med utmärkt nit och skicklighet bestridt nämnda tjenst, vid sin i November månad 1863 timade död, i knappa omständigheter efterlemnat enka jemte fyra oförsörjda barn, — föreslagit, att Rikets Ständer måtte åt Söderbergs enka, Vivica Wilhelmina Söderberg, född Sjöberg, bevilja en årlig pension af 500 R:dr.
Men då Söderbergs verksamhet icke på något mera framstående sätt gagnat det allmänna, samt derjemte alla närmare upplysningar om bemälda enkas ekonomiska belägenhet saknas, hemställer Utskottet, att Riksdagsfullmägtigen Nils Olssons förevarande motion icke må af Rikets Ständer bifallas.
Stats- Utskott et8 Utlåtande N:o 74. 51 76:o.
Uti en hos Preste-Ståndet väckt motion (Nio 43) har Prosten Eurén föreslagit, att Rikets Ständer måtte åt framlidne Professoren, Doktor Johan Hedenborgs enka, Elise Hedenborg, född Danelon, bevilja en årlig pension af 800 R:dr.
Till stöd för denna framställning har motionären erinrat, hurusom Hedenborg, efter ett verksamt, hufvudsakligen åt vetenskapliga sysselsättningar eguadt lif, på sin ålderdom träffats af de svåraste motgångar.
Efter det Hedenborg sett sin bostad på ön Rhodos två gånger förstörd af jordbäfning samt hvad deraf ännu återstod helt och hållet tillintetgjordt genom en förfärlig af åskeld föranledd krutexplosion, gick han, nödsakad att söka ett nytt hem, med sin familj och återstoden af sin förmögenhet ombord på ett turkiskt fartyg, men blef under resan genom sjöröfveri fråntagen alla sina öfverblifna tillgångar.
Genom dessa hopade olyckor förvandlades hastigt hans förut bekymmerfria ställning i en belägenhet, som ådrog sig ej mindre den Svenska allmänhetens än äfven Rikets åren 1859—1860 församlade
Ständers uppmärksamhet och behjertande.
På föranstaltande af några Sveriges förnämsta vetenskapsmän insamlades åt Hedenborg frikostiga bidrag, hvarjemte Rikets Ständer åt honom anslogo ett belopp af 4,000 R:dr.
Men hvad som sålunda kom honom till godo, kunde endast mildra de tryckande behofven för dagen, och efter Hedenborgs i Augusti månad sistlidet år timade död befunno sig nu hans enka jemte en oförsörjd dotter i högst behöfvande omständigheter.
I betraktande af ej mindre Professor Hedenborgs ådagalagda vetenskapliga förtjenster, hvilka redan förut vunnit Rikets Ständers erkännande, än äfven de af motionären anförda och allmänt kända, särdeles bevekande omständigheter, som i detta fall äro för handen, har Utskottet icke tvekat tillstyrka Rikets Ständer, att åt Professor Hedenborgs enka, Elise Hedenborg, född Danelon, bevilja en årlig pension af 800 R:dr. 77:0.
Hos Preste-Ståndet har vidare Doktor Söderberg (i motion N:o 10), — med erinran om de stora förtjenster, framlidne Professoren vid Kongl. Musikaliska akademien, förste Konsertmästaren vid Kongl. Hofkapellet, Riddaren af Kongl. Wasa-orden Andreas Randel såsom tonkonstnär ådagalagt, — anhållit att Rikets Ständer ville åt hans efterlemnade enka, Mathilda Gecilia Randel, född Laurent, anslå en årlig pension af 500
R:dr; varande till stöd för berörda framställning af motionären vidare anfördt, hurusom Randel under sin 57-åriga lefnad i 35 år tillhört Kongl. Hofkapellet, der han åtnjutit en aflöning, som, först under sednaste åren något ökad genom den inkomst hans anställning såsom lärare vid Musikaliska akademien medfört, ingalunda satt honom i tillfälle att genom besparingar betrygga sin familjs framtida bergning, hvadan äfven, efter Handels i Oktober månad 1864 inträffade död, hans enka, jemte fyra oförsörjda barn, deraf det yngsta 10 år gammalt, befunne sig i behöfvande omständigheter.
Med hänseende till Professoren Handels stora förtjenster om den inhemska tonkonsten samt den nödställda belägenhet, hvari hans efterlemnade familj “ig befinner, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer måtte för Professoren Randel» enka, Mathilda Cecilia Randel, född Laurent, uppföra å Allmänna Tndragningsstaten en årlig summa af 500 R:dr. 78:o.
Med erinran hurusom Rikets Ständer vid sistlidna riksdag åt aflidne Konrektorn vid Wisby högre lärdomsskola Jakob Eberhard Lytke och hans jemväl aflidna hustru Ghristina Eilisabeth Anna Lyths efterlemnade tre barn, två söner och en dotter, å Allmänna Indragningsstaten beviljat en årlig pension af 125 R:dr för hvardera, hvilka pensionsbelopp, jemlikt Kongl. Maj:ts i nådigt Bref af den 11 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74.
December 1863 derom i enlighet med Rikets Ständers beslut, meddelade föreskrift, skulle utgå åt sönerna tills de uppnått 18 års ålder och åt dottern intill dess bou fvllt 25 år, så vida hon ej dessförinnan trädt i äktenskap, har uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion (N:o 129) Friherre Alströmer, J., föreslagit, att Rikets Ständer måtte, utöfver hvad sålunda blifvit bestämdt, utsträcka den Konrektorn Lyths två söner Per G-ustaf och Johan Axel tillagda pensionsrätt intill den tid då de uppnå myndig ålder.
Till stöd för denna framställning har motionären anfört, att bemälde ynglingar, som, enligt motionen bilagdt prestbevis, ftro födde, Per Gustaf den 6 Mars 1848 och Johan Axel den 28 Maj 1849, ännu båda åtnjuta undervisning vid Upsala högre elementarläroverk.
För den äldre har sålunda pensionstiden tilländalupit redan innan han, hvad dock snart förestode, utgått från läroverket och börjat sina studier vid universitetet, för den yngre skulle sådant inträffa ungefär samtidigt, såvida icke hans afgång från skolan genom mellankommande orsaker fördröjdes, hvilket dock till följd af hans klenare helsa lätt kunde inträffa.
Derest ej pensionstiden för dem utsträcktes, skulle således dessa ynglingar, hvars ringa föräldraarf emellertid till aldra största delen åtlgått till deras underhåll, befinna sig utan all hjelp just då de som mest beböfde den, eller då de stöde i begrepp att börja sina studier vid universitetet.
1 anledning häraf och med afseende å ej mindre Konrektorn Lyths ådagalagda förtjenster, än äfven de goda anlag, hans ifrågavarande söner sjelfve visat, ville motionären för dem ytterligare påkalla Rikets Ständers välvilja, öfvertygad att ynglingarne i en framtid skulle såsom gagnande samhällsmedlemmar med sina förvärfvare kunskaper rikligen återgälda den hjelp, som af Staten dem nu räcktes; och får, på grund af hvad sålunda blifvit af motionären anfördt, Utskottet tillstyrka, att aflidne Konrektorn
Lyths ofvanbemälde söner, Per Gustaf och Johan Axel, må berättigas att fortfarande, intill dess de uppå myndig ålder, uppbära de dem förut å Allmänna Indragningsstaten tillagda årliga understöd, 125 R:dr för hvardera. 79:o.
Beträffande de af Utskottet uti föregående punkter föreslagna pensioner för åtskilliga emhets- och tjenstemäns efterlemnade enkor, får Utskottet hemställa. att dessa pensioner må beviljas att utgå endast för den tid pensionärerna förblifva i enkostånd. 80:0.
Då riksmarkegångspriset, för åren 1863, 1864 och 1865, enligt hvad Kongl. Majit i nåder meddelat, utgjort i medeltal 2 Riksdaler 3 öre per kubikfot, motsvarande 12 Riksdaler 77 öre per tunna spanmål, eller 2 Riksdaler 27 öre per tunna utöfver det värde, hvartill spanmålen vid 1841 års statsreglering beräknades, äro, jemlikt då stadgade grunder, de, som före vidtagandet af berörda statsreglering tillträdt och ännu bibehålla löner med derunder beräknad spanmål, försäkrade om tillgodonjutande af en lönefyllnad, hvilken Kongl. Majit ansett böra af Rikets Ständer bestämmas efter nämnda prisskilnad å spanmålen, 2 Riksdaler 27 öre tunnan, till utgående af Allmänna Indragningsstaten.
Yid det af Statskontoret upplysta förhållande, att den spanmål, som inbegripes under lönerna för dylika äldre, före år 1841 utnämnde löntagare, nu utgör 1,872 tunnor eller 11.793 kubikfot 6 kannor, skulle således till omförmälda spanmålsersäftning erfordras ett anslag i jcrnnt tal af 4,000 Riksdaler eller 4,000 Riksdaler mindre, än i nu gällande stat är för ändamålet beräknadt.
I Anled - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. 53 I anledning häraf får Utskottet hemställa, att för de tjenstemän, hvilka äro berättigade till spanmålstillökning utöfver det i staterna beräknade pris af 7 Ridr Banko, denna tillökning måtte för hvarje tunna under lönerna beräknad spanmål bestämmas till 2 Ridr 27 öre. 81:o.