Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådana oexaminerade personer kunna i följd deraf till lärare i småskolorna erhållas på betydligt billigare vilkor, än de vid nuvarande Seminarier bildade och examinerade skollärarne.
Men äfven för lärareplatser vid de fasta skolorna torde icke vara nödvändigt eller ens lämpligt, att nu stadgade fordran, det lärarne skola hafva genomgått Seminarium, såsom ovilkorligt qvarstår.
Genom detta stadgande går folkskolan i mistning af mången med håg för lärarekallet, skicklighet och erforderliga kunskaper utrustad person.
Rikets Ständer anse deremot såsom ett hufvudvilkor för den blifvande lärarens antaglighet böra stadgas, alt han någon tid biträdt vid undervisningen i dessa skolor, men, der fråga uppstår om antagande af en lärare, som, i öfrigt af Skolstyrelsen ansedd lämplig för uppfyllandet af lärarens kall, icke genomgått en lärokurs vid något Seminarium, torde denna fordran lämpligen kunna ersättas genom ett vid Seminarium undergånget prof.
Yrkandet alt qvinnan, med afseende på hennes dels vanligen inskränktare lefnadsbehof, dels äfven ofta öfvervägande fallenhet att väl behandla och undervisa barn, äfven skulle kunna användas att bestrida lärarekallet i folkskolorna, synes Rikets Ständer vara tillämpligt på småskolorna, äfvensom på flickskolor och möjligen också på de lästa skolor, der annan examinerad lärare tillika är anställd.
På grund af hvad sålunda blifvit yttradt få Rikets Ständer bos E. K.
M:t i underdånighet anhålla, att stadgas måtte, dels att vid de skolor, der examinerad lärare erfordras, denna bör hafva aflagt prof på sina insigter vid Seminarium samt dessutom hafva minst ett år tjenstgjört vid folkskola, dels ock att qvinnor må såsom lärarinnor få anställas såväl i småskolorna, som ock vid sådana skolor, der annan examinerad lärare är anställd, och slutligen vid alla flickskolor.
För bestridande af erforderliga kostnader för vissa* bland dej nu omförmälda föremålen, hafva Rikets Ständer till E. K.
Mös nådiga disposition af den för folkskoleväsendets befrämjande afsalia andel i personliga skyddsafgiften anvisat följande anslagssummor att ärligen utgå, nemligen: a) lill seminarierne efter den fördelning E. K. M:t anser lämplig R:mt R:dr 26,000: — b) till understöd för seminarie-elever ,, „ 20,000: — c) till förbättrande och tillhandahållande af undervisningsmateriel, samt till understöd för utgifvande af lämplige läroböcker, kartor m. m. för folkskolorna ,, „ 12,000: — Bill. till Ii.
Fröt. 1856—1858. i0 Sami. i Afd. 2 Band. Supp/. 27 210 Expeditions-(Jl^koltcls Förslag lill underd.
Och få Rikets Ständer härvid i underdånighet anmäla, att hvad af det till folkundervisningens befordrande anslagna personliga skyddsafgiflens halfva belopp icke genom ofvan omförmälda beslut blifvit för vissa bestämda behof anvisadt, ställes till E. K.
M :fs nådiga disposition för alt till folkundervisningens befrämjande användas.
I den vid innevarande riksdag aflåtna nådiga proposition angående Statsverkets tillstånd och behof har E. K.
M:t, i anseende dertill att de vid flera föregående Riksdagar för folkundervisningens befrämjande anslagna medel vore fortfarande behöfliga, föreslagit, att desamma måtte (ill enahanda belopp för nu ingångna slalsregleringsperiod anvisas, nemligen: till understöd för folkskole-lärares aflönande inom de socknar, der, enligt E. K.
M:ls pröfning, Statsbidrag för sådant ändamål, i följd af serskilda förhållanden kunde erfordras 30,000: — till seminarier för bildande af folkskole-lärare, efter E. K.
M:ts pröfning 13,650: — samt till elever vid nämnde seminarier, alt af E. K.
M:t efter behof disponeras 18,000: — tillsammans R:dr R:mt 61,650: — eller för 3 år 184,950 R:dr, med rättighet för E. K.
M:t alt till folkundervisningens befrämjande använda de besparingar, som å dessa anslag kunna uppkomma.
Då, enligt hvad här ofvan blifvit i underdånighet anmäldt, Rikets Ständer för folkundervisningens befrämjande anslagit den personliga skyddsafgiflens halfva belopp, beräknadt alt uppgå till omkring 250,000 R:dr och deraf för uppgifna bestämda föremål, hvaribland jemväl de i E. K.
M:ts nådiga proposition omförmälda anslagsbehofven för seminarier och till understöd för seminarie-elever, anvisat vissa belopp, uppgående lill sammanlagdt 182,000 R:dr, så att af de anslagna medlen en summa af 68,000 R:dr återstår, alt af E, K.
M:t för andra hithörande föremål disponeras, hvadan tillgång såmedelst blifvit beredd jemväl för det i högstberörda nådiga proposition omförmälda behof af medel till understöd för folkskole-lärares aflönande inom de socknar, der sådant understöd i följd af serskilda förhållanden erfordras, samt berörda anvisningar böra med innevarande års början tillämpas, sä har vid detta förhållande någon vidare åtgärd å Rikets Ständers sida, i anledning af E. K.
M:ts högslberörda nådiga framställning, icke funnits böra ega rum.
I afseende på sättet för de anslagna medlens tillhandahållande hafva Rikets Ständer, då den allmänna bevillningen icke inflyter förrän i början af året efter det, för hvilket Rikets Ständer densamma sig åtagit, funnit den lämpligaste utvägen i detta hänseende vara, att under de år, den nya slatsregleringen omfattar, eller intill dess Rikets näst sammanträdande Ständer komma i tillfälle att härutinnan närmare besluta, de under såväl detta som följande två år erforderliga medlen af Statskontoret förskottsvis utbetalas, emot ersättning af Riksgäldskontoret.
Någon svårighet för Statskontoret alt lemna dessa förskott bör icke komma alt ega rum och, skulle någon betänklighet i berörde hänseende kunna uppstå, synes den blifva undanröjd, derest det medgilves Statskontoret att, i händelse af behof, för de förskjutna beloppen från Riksgäldskontoret utbekomma ersättning äfven för den tid, då bevillnings-medlen dit ingå, samt om de besparingar å de anvisade medlen, som under ett år uppkomma, få ett följande år för ändamålet användas. Expeditions-Utskottets Förslag lill anderd.
Skrifvelse N:o 346. 211 Rikets Ständer anhålla alltså i underdånighet, det E. K.
M:t täcktes bemyndiga Statskontoret att under de tre år, den nya slatsregleringen omfattar, af under händer varande medel förskottsvis utbetala de belopp, som under dessa år blifva af E. K. M: t anvisade utaf de vid innevarande Riksdag, lill utgående af den personliga skyddsafgiften, anslagna medel för folkundervisningens befrämjande, emot rättighet för Statskontoret att eller hvarje år, sedan bevillningen till Riksgäldskontoret influtit, eller ock förr, om sådant finnes behöfligt, derifrån erhålla godtgörelse för de förskjutna medlen; äfvensom Rikets Ständer medgifva, att de besparingar å de anslagna medlen, som under ett är uppkomma, må under ett följande är för ändamålet användas.
N:o 940.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den l Mars 1858.
Presle-ståndet den 2 — — Borgare-ståndet den 2 •— — Bonde-ståndet den 2 — — llikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition om ändring aj 5 och 6 §§ Regeringsformen.
(Konst.—Utsk:s Mern.
N:o 52.) S. A. K.
Ender den 6 Oktober nästlidne år har E. K. M:t behagat till Rikets
Ständer aflåta nådig proposition om ändring i 5 och 6 §§ Regerings-Formen, i afseende å Statsrådets sammansättning; och hafva Rikets Ständer, i den ordning 81 § RegeringsFormen stadgar, förklarat detta nådiga förslag hvilande tili grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Hvilket Rikets Ständer Tå i underdånighet anmäla, framhärdande etc.
Stockholm den 2 Mars 1858. 212 Expeditions-Utshotlels Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 241. i\:u
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i Mars 1858.
Preste-ståndet den 2 — — Borgare-ståndet den 2 — — Bonde-ståndet den 2 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majtts nådiga proposition om upphörande af Jourage-passevolance-afgiften vid beridna Rusthålls-regemcnlen.
(Stats-Utsk:s Llkde N:o 73.) S. A. K.
Uti adalen proposition al' den 28 Oktober 1856, har E. K.
M:t behagat i nåder meddela Rikets Ständer, att då, i afseende på hästarnes vid indelta Kavalleriet underhåll vid möten och mönstringar, vare sig att detta underhåll besörjdes in natura af rustbållarne sjelfva eller att bestyret dermed öfvertoges af Kronan emot viss afgift af rusthållarne, onekligt vore att i begge fällen både kostnad och besvär derigenom tillskyndades ruslhållarne, E. K. M:t, som, i betraktande af' Statens i allmänhet ökade tillgångar, funnit skäligt, att någon lindring bereddes i rustningsbesväret, hvars tyngd vid mänga tillfällen blifvit öfverklagad, velat föreslå Rikets Ständer, alt en sådan lindring mätte rusthållarne beviljas medelst Statens öfvertagande af kostnaderne för nummerhästarnes underhåll vid möten; i hvilket hänseende E. K. M:t vidare gifvit Rikets Ständer tillkänna, att fourage-passevolaneo-afgiften, som de rustande vid indelta kavalleriet erlägga till Statsverket, emot befrielse att vid möten och mönstringar samt under marscherna dit ryttare-hästen underhålla, utgår, jemlikt Kongl. Kungörelsen den 27 Mars 1830, med 25 Lispund hö, 1 tunna hafra och 5 Lispund råghalm, antingen in natura eller i penningar efter länens markegång, hvarom öfverenskommelsen sednast blifvit förnyad genom Kongl. Brefvet den 3 September 1844, ehuru ett mindre antal Ex})editions-Utsi'atleis Förslag lill anderd.
Skrifvelse, N:o 247.
213 rusthåll, som då vägrade ingå på denna passevolance, sjelfve besörja hästens utfodring vid dessa tillfällen; att ifrågavarande afgift, som förut med sin verkliga uppbörd ärligen ingick till anslaget å 4:de Hufvud-Titeln för indelta Arméens möteskostnader, numera, till följd af Rikets Ständers beslut vid 1850—1851 årens riksdag, blifvit ersatt med ett efter tio års medel-markegängspris förslagsvis beräknadt anslag af 33,940 Ridr banko, att om fourrage-passevolancen eller den deremot svarande natura-praestationen komme att upphöra samt ryttarehästens utfodring att af Statsmedel bestridas, E. K.
M:t ansåge en lika lättnad i ruslningsbesväret vid de beridna Kavalleri-regementena böra tillgodokomma både effectivl rustande nummer och sådana nummer, hvilka dels erlägga vacance-afgift antingen för karl eller häst eller för beggedera, och dels, i stället för rustning, utgöra hingsthållning, enär fourrage-passevolancen påtagligen ingått i beräkning vid bestämmandet af vacance-afgiflen eller hingslhållnings-praestalionen; alt antalet af nummer, för hvilka en sådan lättnad i följd häraf skulle ifrågakomma, blef - ve följande, nemligen; vid Lifregementets Dragon-korps 505 rusthåll, — dito Hussar-korps 500 ,, — Smålands Hussar-Regemente 500 ,, — Skånska Hussar-Regementet 1,000 „ — dito Dragon-Regementet 1,000 „ tillhopa 3,505 rusthäll; att hvad anginge Jemtlands Hästjägare-korps, der i likhet med hvad vid de indelta kavalleri-regementena och korpserna fortfarande komme att ega rum, hästarne endast under marchen till möten och mönstringar utfodras af de roteringsskyldige, men på sjelfva mötes- och mönstringsställena af Kronan, och hvartill ett särskildt anslag af 1,940 R:dr årligen, som innefattades i ofvannämnda anslag af 33,940 R:dr, funnes anvisadt, E. K.
Mit ansåge någon Ytterligare lättnad i fourragerings-skyldighelen vid denna korps för vederbörande rotehållare icke påkallas, i synnerhet som väsendtliga bidrag till rustningen derstädes utginge från Jemtlands roterings-kassa; att, enligt skedd berä kning, medelvärdet under de 10 sislförflutna åren å fourrage-persedlarne uppgått för år till 10 R:dr 41 sk. 5 rist. banko per nummer, hvadan för nu ifrågavarande 3,505 nummer uppkomme en kostnad för Statsverket af omkring 38,074 Ridr 13 sk. 5 rist. samma mynt, motsvarande 57,111 R:dr42 öre Riksmynt, hvilken dock. i anseende lill ärligen omvexlande pris å fourrage-arliklar, hlefve underkastad någon förändring;— och har E. K.
M:t i nåder föreslagit Rikets Ständer, att ifrågavarande kostnad för ryttarehästarnes underhåll v id möten och mönstringar, jemte de ersättningar, som skulle tillkomma regementenas och korpsernas löningsfonder och musik-kassor för minskning i dit anslagna vacance-algi fler, äfvensom de rustande för nummer, hvilka åtagit sig hingsthållningen, finge bestridas af det förslags-anslag på 4:de Hufvud-Titeln, som, enligt E. K.
Mits till Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, skulle uppföras till indelta arméens vapenöliiingar i allmänhet, hvaremot, såsom följd af rusthållarnes befrielse från samma kostnad, den bland Statsverkets inkomster upptagna “fourrage-afgift af indelta kavalleriet" komme att försvinna, — dock att, såsom ett uttryckligt vilkor härvid, berörda förändring, om den jemväl af Rikets Ständer bifölles, komme att fortfara endast så länge, sorn nödiga medel å 4ide Hufvud-Titeln funnes för ändamålet anvisade; hvarjemte E. K.
Mit nådigst förklarade, hvad serskildt beträffade de afsutna kavalleri-regementena och korpserna, att dessa icke borde af den för de beridna ruslhålls-regementena nu föreslagna lindring blifva delaktiga, enär de förra genom förmånen af afsittningen redan ålnjöte all den lättnad, som skäligen kunde dem beviljas. 214 Expeditions-UIskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse., N:o 247.
Efter öfvervägande häraf, och då ostridigt är, att, till följd af de under de sednare åren ökade pris å remonl-hästar, äfvensom å beklädnads- och bevärings-persedlar, hvilka rusthållaren skall anskaffa och underhålla, rustnings-besväret numera mäste medföra betydligt större kostnader, än förr, hafva Rikets Ständer funnit billigt, att den ifrågaställa lindringen i afseende ä fourragerings-skyldighet vederbörande rusthållare förunnas, hvilken förmån Rikets Ständer likväl, vid de af E. K.
M:t nådigst framställda förhållanden rörande de afsutna kavalleri-regementerna äfvensom Jemtlands Häsljägarekorps, ansett icke böra till dessa delar af Arméen utsträckas.
Beträffande åter de af E. K.
M:t föreslagna grunder för verkställandet af denna förändring med fo uria gerin gsbestyret, så enär deremot kan erinras, att som detta bestyr blefve bekostadt af Kronan endast å mötes- och mönstrings-platserna, men skulle besörjas af rusthållarne under marcherna till och ifrån möten och mönstringar, fourrageringsbesväret, hvars utgörande medelst passevolance ej vidare kunde ifrågakomma, alltså skulle serdeles ojemnt drabba rusthållen, hvilka äro belägna på ganska olika afstånd från mötesplatserna, hafva Rikets Ständer ansett, att hästarnes underhåll bör af rusthållarne bestridas endast under marchen till och ifrån sqvadronernas samlings-platser.
I öfverensstämmelse med dessa åsigter hafva Rikets Ständer medgifvit, att de rustande vid indelta kavalleriet, med ofvan ouiförmälda undantag, må från och med innevarande år befrias frän skyldigheten att, in natura eller medelst passevolance-afgift, underhålla ryttare-hästarne såväl vid möten och mönstringar, som under marcherna emellan mötes- och mönstringsställena samt sqvadronernas samlingsplatser, och att detta bestyr i stället må öfvertagas och bekostas af Statsverket; — och blifver deraf en följd, att den i nu gällande
Riksstat förekommande inkomst-titeln “fourrage-afgift af indelta kavalleriet*4 ej vidare bland Statsverkets inkomster upptages.
Hvad serskildt beträffar den ersättning, som vid detta förändrade förhållande, skulle, enligt hvad E. K.
M:ts nådiga proposition innehåller, tillkomma såväl Regementernas och Korpsernas löningsfonder och musik-korpser för uppkommande minskning i dit anslagna vacance-afgifter, som de rustande för nummer, hvilka åtagit sig hingsthållning, hafva Rikets Ständer ansett att, i sammanhang med frågan om fourrage-passevolance-afgiftens upphörande, äfven borde afgöras, huruvida denna ersättning skall utgå med en gång för alla bestämdt penninge-belopp eller efter markegång; och då vacance-afgifterna vid ifrågavarande regementen och korpser i allmänhet erläggas med visst belopp i penningar, hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat, alt den ersättning, hvarom nu är fråga, bör på samma sätt utgå samt, i öfverensstämmelse med de vid ränteförenklingen tillämpade grunder, beräknas efter fourragerings-persedlarnes medelmarkegångspris för de 20 åren 1834—1853.
I fråga om medels anvisande till bestridande af de utgifter, hvilka genom de sålunda af Rikets Ständer fattade besluten för statsverket uppkomma och äro uti den nådiga propositionen, efter medelberäkning för de 10 åren 1846—1855, upptagna till en summa af 57.111 R:dr 42 öre riksmynt, hafva Rikets Ständer inhemtat, alt detta kostnads-bejopp blifvit beräknadt efter nu gällande grunder för rusthåliarnes fourrageringsskyldighet och således innefattar underhållskostnaden för hästarne ej allenast å mötes- och mönstringsställena. utan jemväl under marcherna till och från sqvadronernas samlingsplatser, äfvensom att uti kostuadssumman likaledes inbegripes ersättningen till de 385 vacanta numren, deraf 50 äro anslagna till musikens underhåll, 280 tili löningsfonderna samt 55 lill hingsthållning, hvadan omförmälda summa bör för ändamålet blifva tillräcklig; med antagande hvaraf Rikets Ständer medgifvit att, hvad E. K.
M:t ock ansett lämpligt, dessa kostnader må bestridas af det å 4:de Hufvud-Titeln till Expeditions- U tsko t tels Förslag till anderd.
Skrifvelse ]S\o 2å8.
215 arméens vapenöfningar uppförda förslags-anslag, vid hvars bestämmande ifrågavarande kostnader fördenskull blifvit tagna i beräkning.
Slutligen och dä E. K.
M:t vid sin nådiga framställning om fourrageringsbestyrets öfverlagande af Statsverket fästat del uttryckliga vilkor, att denna förändring skulle komma att fortfara endast så länge som nödiga medel å 4:de Hufvud-Titeln finnas för ändamålet anvisade, bar detta förbehåll äfven blifvit af Rikets Ständer godkändt.
Hvilket allt, till svar i ämnet, Rikets Ständer få i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer etc.
Jlso &4§.
Upplöst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i Mars las*.
Presle-slåndet den 2 — — Borgare-ståndet den 2 — Bonde-ståndet den 2 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående väckta frågor om statens medverkan för fullbordande af jer n c äg, v a n lugg ningen mellan Koping och Hult.
(Stats-(Jlsk:s Ulfden Niis 260 och 279 samt Först. Stats-Ulsk:s Mein. N.o 286.) S. A. K. 1 en den 28 November 1856 aflåten nådig skrifvelse bar E. K. M:t behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, huruledes Direktionen öfver Aktie-bolaget för jernväg mellan Köping och Hult hos E. K.
M:t i underdånighet anfört, att enär, i följd af flere inträffade missgynnande förhållanden, det icke blifvit för bolaget möiligt att inom 1855 års slut fullborda och för allmän trafik öppna vägbanan mellan Örebro och Köping, på sätt föreskrifvits såsom vilkor för den vid sistiidne riksdag medgifna förlängning af ett år uti tiden för hela vägbjggnads-arbelets fullbordan, vore, i följd deraf, möjligheten för bolaget all fullborda hela anläggningen icke försäkrad, alldenstund det uti §§ 4 och 13 af det för bolaget den 13 November 1852 utfärdade nådiga privile - 216 Expedilions-Utskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 24-8. gium om förmälda fall inträffat, elior att all förbindelse till ansvarighet från statens sida för ränte-garantien förfallit och bolaget lill staten förverkat det belopp af den uti Stats-konloret nedsatta Kapital-summa, som vid 1855 års slut innestod.
Vid dessa förhållanden och på anförde skäl i öfrigt, hade Direktionen i underdånighet anhållit, att E. K.
M:t läcktes till Rikets Ständer göra framställning om statens fortfarande medverkan för fullbordande af jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hult, samt förnya det bolaget gillia privilegium med de förändringar deruti, som omständigheterna kunde påkalla; i afseende hvarå Direktionen i underdånighet föreslagit, antingen att fortfarande af den förverkade ränte-garantien med de tillförene derför gjorda bestämmelser måtte varda bolaget medgifvet, och bolaget, hvad beträffade dess förhållanden till staten, åter insättas i de rättigheter, hvaraf det före 1855 års utgång var i besittning, endast med en utsträckt lid för arbetets fullbordande, — eller alt, jemte oinskränkt besittningsrätt till jernbanan, åt bolaget måtte beviljas ny garanti under 25 år för 4 procent ränta ä anläggnings-kostnaden utan amortering, — eller ock att, mot upphörande af allt slags ränte-garanti å statens sida, men tillerkännande deremot ät bolaget af everldelig eller åtminstone till 99 år utsträckt besittnings-rätt till jernbanan, bolaget måtte undfå ett lån af 1,600,000
R:dr banko, med samma ränta och amortering, som för del Gefle-Dala-iernvägs-bolaget vid sistlidne riksdag beviljade lån blifvit föreskrifna, men i öfrigt med vissa af
Direktionen uppgifna förändringar i de för nyssnämnda lån stadgade vilkor, på sätt af den nådiga skrifvelsen närmare inhemtas: hvarförutan Direktionen ,i underdånighet hemställt, dels att bolaget mätte komma i åtnjutande af de förmåner, med hänsyn till tullfri införsel af vissa för jernvägen behöfliga varor, som blifvit Gefle-Dala-bolaget beviljade, samt i öfrigt fortfarande bibehållas vid alla de rättigheter och förmåner, som genom mom. a — g i § 13 af bolagets privilegium blifvit bolaget tillerkände; dels att, som ny lid för jernvägens fullbordande nu mäste bestämmas, denna tid måtte, med hänsigt till svårigheten att erhålla arbetsfolk, då flera jern vägs-anläggningar sättas i verket, utsträckas till 3 år eller liil 1859 års slut, med förbindelse likväl för bolaget att, om vestra stambanan lill
Svartå blefve fullbordad före nämnda års utgång, samtidigt dermed hafva banan mellan Köping och Svartå färdig för allmän trafik; dels och slutligen att bolaget måtte tillerkännas fortfaran de egande rätt till de i Stals-kontoret af bolaget nedsatta, nu förverkade, medel med rättighet alt lyfta en tredjedel af beloppet, då jernbanan mellan Orebro och Köping blifvit för alimän trafik öppnad, samt de återstående två tredjedelarne när hela sträckan från Köping till Svartå för trafiken öppnats.
Sedan den för jernvägsundersökningar af E. K.
M. förordnade Kommitté öfver denna underdåniga ansökning blifvit hörd, har vid nådig pröfning af detta ärende E. K.
Mit, enär, såsom Jernvägskommittéen erinrat, Köping-Hult-bolaget förverkat den rantegaranti, hvilken Rikets Ständer detsamma beviljat, men Staten derigenom icke förlorat sin rätt att, enligt § 11 i det för bolaget utfärdade privilegium, inlösa den färdiga delen af banan, hvilken inlösningsrätt ock numera vore af desto större vigt, som Rikets Ständer vid sistlidne riksdag bifallit E. K.
Mits förslag, att jernstambanorna böra af Staten utföras, förvaltas och underhållas, funnit sig icke böra för medgifvande af hvad bolaget alternativt begärt, vare sig i fråga om ny garanti under 25 år för 4 procents ränta ulan amortering, eller om enahanda lån, som Gefle-Dala jernvägs-bolaget af staten erhållit, vidtaga någon åtgärd, då begge dessa allernativer å bolagets sida vore förknippade med förbehåll om oinskränkt besittningsrätt till jernbanan.
Vidkommande åter bolagets alternativa anhållan om den förverkade ränlegarantjens återfående under samma bestämmelser, sorn Irån början blifvit meddelade, jemte lämplig utsträckning af tiden Exp edition s- UIs ho tinis Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 258.
217 tiden för jernvägsarbete^ fullbordan, har E. K.
M:t funnit sig icke heller böra bos Rikets Ständer förorda denna bolagets underdåniga anhållan.
Dock sorn den ränlegaranli, hvilken bolaget förut innehaft, varit omedelbart af Rikets Ständer beviljad, har E. K. M:t, sorn ansett frågan om ägande rätten till de af bolaget i Statskontoret deponerade medel icke kunna före hufvudfrågans afgörande till pröfning upptagas, till Rikets Ständer öfverlemna!, huruvida Rikets Ständer skulle finna ärendet i dess sålunda befintliga skick böra till något deras beslut föranleda.
Uti åtskilliga underdåniga Skrifvelse!’, hvilka blifvit lill Rikets Ständers Slals-Ulskolt i nåder öfverlemnade, har Direktionen sedermera gjort framställning dels att, jemte det arbetstiden förlängdes intill 1860 års slut, Svenska Statens garanti mätte beviljas Aktie-bolaget för en årlig nettoinkomst af dess jernvägs-anläggning under 40 år efter 6 procent å anläggningskapitalet, beräluiadt för 14|:dels mil till 11 millioner R:dr R:mt; i sammanhang hvarmed
Direktionen i underdånighet hemställt, huruvida icke, med anledning af E. K.