Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Pehrsson, Håkan Pettersson och Nils Svensson Bih. till R.
Fröt. 1350 «f 1851. 4 Sami, 1 Åld., 2 Band., 26 Väft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande) R:o 241. från Blekinge län, deruti anföres, hurusom de dryga afgifter, hvilka vid eganderätts•ller åbo-ombyten å kronoskatte- och krono-rusthåll samt vissa till bålsmans-rotering indelta hemman af afträdaren erläggas till Wadstena krigsmanshus- och amiralitets-krigsmans-kassorna, visserligen i äldre tider, i anseende till dåvarande låga fastighetsvärden, kunde utan svårighet utgå, men numera, sedan hemmanens pris uppdrifvits och täta åbo-ombyten egde rum, blifvit för allmogen i högsta måtto betungande; att då i allmänhet rustnings-skyldigheten vore den mest betungande af alla indelningsverket åtföljande bördor, den högre afgiften vid försäljning af rusthåll vore obillig, helst ryttaren vid afskedstagandet icke erhåller från krigsmanshus-kassan högre underhåll än rothåilssoldaten, att dertill kommer, att kavalleristen vanligen icke tjenar så länge, som infanteristen, så att ganska få af manskapet vid kavalleriregementerne uppnå den för pensions erhållande erforderliga åldern.
Med afseende härå och då kassornas räkenskaper utvisa, att de äro i en god sållning, samt, älven om de i framtiden skulle behöfva förstärkning, en dylik utgift bör drabba staten, som har en gemensam fördel deraf, och icke en viss del af nationen, hafva motionärerne föreslagit, att ifrågavarande afgift måtte nedsättas till likhet med hvad aom vid försäljning af andra hemman är stadgadt eller till en per milie.
I afseende härå får Utskottet upplysa, att motioner af enahanda syftning flerfaldiga gånger vid föregående riksdagar utgjort föremål lör Rikets Ständers pröfning, men städse blifvit lemnade utan afseende, och har dervid blifvit upplyst, att merberörde afgifter utgöra de ifrågavarande pensions-inrättningames hufvudsakligaste inkomster; att, ehuru betydliga dessa inrättningars fonder än äro, desamma likväl, i anseende till pensions-tagarnes talrikhet, icke äro i tillfälle att lemna mer än högst otillräckliga pensioner, samt att någon nedsättning uti ifrågavarande algifter icke kunde ega rum, med mindre än att kassorna medelst statsanslag godtgjordes för den minskning dem tillskyndades i deras påräknade inkomster.
Hvad åter beträffar den öfverklagade tungan af ifrågavarande afgift, så förekommer härvid, att vid indelningsverkens upprättande vanligen utsågos till rusthållshemman de bästa hemman, som voro att tillgå, och att desamma blifvit befriade från hemmantalsräntan samt att, i händelse denna icke uppgick till viss bestämd summa, som ansågs motsvara rustningsbesväret, räntan af så kallade augmentshemman blifvit dem anslagen; hvarförutan de äro i åtnjutande af åtskilliga andra förmåner. Stats-Utskottels Utlåtande, N:o Sif. H
Del synes således, som skulle hvarken rättvisa eller billighet påkalla, det någon skattelindring företrädesvis borde tillkomma rusthållshemmanen, helst det alltid måste vara betänkligt, att göra förändringar i beskattningen på det sätt, att skattebördan lyftes från en klass af medborgare på en annan, hvilket vore oundgängligt, om bifall lemnadcs till ofvanberörda motioner, enär kassorna icke kunna utan motsvarande ersättning beröfvas den betydliga inkomst, de af den nu öfverklagade afgiften åtnjuta; hvartill kommer, att bland de skattebesvär, sora trycka jordbruket, detta lärer kunna anses såsom ett af de minst betungande, enär den ifrågasatta afgiften endast utgår vid vissa tillfällen, och således, beräknad i medeltal för hvaije år, måste uppgå till ett mindre betydligt belopp.
På dessa skäl anser Utskottet sig bora afstyrka Rikets Ständers bifall till hvad uti ofvannämnda motioner blifvit framstäildt och yrkadt.
Reservation: af riksdagsfullmäktige!!
Slah-USikollelt Utlå Äo N:o 212. i Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Juli 1851, kl. 10 f. ». Utlåtande, i anledning af väckt motion om Wisby Hospitals öfverskottsmeåels ingående till samma hospital3 i stället för till Allmänna Hospitalsfonden. (L A.)
Under omförmälande, hurusom de inkomster, hvilka från fordna tider tillhört Wisby hospital, blifvit derifrån dragne och numera ingå till allmänna hospitalsfonden, har riksdagsfullmäktigen Ingemund Odin från Gottlands län, med hvilken riksdagsfullmäktigen Jakob Lindby från samma län sig förenat, uti en fran Bonde-ståndet till Stats-utskottets behandling remitterad motion, anhållit, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånig skrifvelse begära, det dispositionsrätten öfver Wisby hospitals tillhörigheter måtte länet återgifvas samt hospitalet få behålla alla sina inkomster oafkortade, för att användas till de uti 1532 års Kongl, bref bestämda ändamål; till stöd hvarför motionären anfört, att Wisby hospital, som vore en af äe äldsta Stiftelser i norden, blifvit tryggadt till sitt bestånd genom gåfvor och te - Stats-U[slottets Utlåtande, 'N:o 242.
, 13 stamenten af fromma menniskor, hvilka under kalholska tiden ansågo för en reti— gionspligt, att egna en betydlig del af sin förmögenhet till kyrkor, kloster och fromma stiftelser; att då vid reformationstiden klostren öfvergåfvos af sina innevånare och de öfvergifna boningarue med deras tillhörigheter anslogos till nyttiga ändamål, Wisby stads innevånare och menige allmogen, genom ett Kongl, bref af år 1532, erhållit icke allenast Gråbrödraklostret i Wisby till ett hospital, utan äfven alla de jordar, åkrar, ängar, beten och egendomar, som tillhört Helgeandshuset och andra öde kyrkor, för att med alla deraf utgående räntor till evig tid tillhöra hospitalet, under vilkor, „att hvad förberörde egendom, åker, äng och jord kunde afkasta skulle endast uppbäras och komma till de arma fattiga och sjuka menniskors underhåll, nytta och behof uti förenämnda hospital och icke förändras eller förkommas, eller blifva till någon annan mans nytta i någon måttodenna hospitalets rätt hade sedermera, under den tid Gottland hörde till Danmark, ytterligare blifvit genom Kongl, förordningar och resolutioner bekräftad och stadfästades jemväl genom fredstraktaten i Brömsebro 1645, då Gottland till Sverige afträddes, äfvensom derefter genom Svenska kyrkolagen, Svenska konungars försäkringar och presterskapets privilegier.
Oaktadt allt detta hade likväl
Gottlands uråldriga rättigheter i berörde hänseende under den s. k. frihetstiden gått förlorade, hvarefter Wisby hospitals rika inkomster med omkring 2000 r:dr banko årligen ingått till Serafimer-ordens-gillet; och då hospitalet deraf erhåller endast 400 r:dr, hafva detsammas beklagansvärda innevånare befunnit sig i den rysligaste fattigdom och elände, hvilket i sednare tider till någon del måst afhjelpas genom en på Gottlands innebyggare taxerad hög kurliusafgift, hvilken icke till sitt egentliga ändamål, nemligen botande af veneriska smittan, utan till lasarettets behof måst användas.
För vinnande af rättelse härutinnan hade flera gånger klagomål blifvit, utan framgång, i underdånighet anförde, sednast den 8 Oktober 1826, å hvilken framställning Kongl. Majit, efter det Serafimer-ordens-gillet blifvit hördt, under den 29 Oktober 1828 meddelade nådigt afslag.
Af de motionen bilagde handlingar har Utskottet inhemtat, att, sedan Serafimer-ordens-gillet under den 19 Januari 1825 förordnat, att från och med samma års början större eller mindre del af hospitalets inkomster cj finge till länets lasaretts behof användas, hade Ilospitals-rådet och Lasaretts-direktionen i Wisby i underdånighet anhållit om ändring uti berörde förordnande, enär detsamma skulle medföra 14 Slals-Uhkollets Utlåtande, iV:o 242. icke mindre än lasaretts-inrättningens fullkomliga upplösning samt lasarettet dessutom egde en obestridlig företrädesrätt till användande af hospitalets öfverskottsmedel för att fylla lasarettets behof: hvaröfver Serafimer-ordens-gillet under den 6 Februari 1826 afgaf i n ford rädt underdånigt utlåtande, deruti hufvudsakligen anfördes, att efter det Kongl. Maj:t den 21) Mars 1773 i nåder förordnat en öfverstyrelse vid hospitalerne och denna, i följd af dess instruktion, den 27 September samma år förklarat, det Wisby hospitals öfverskottsmedel borde till öfverstyrelsen öfversändas, hade hospitalets föreståndare deröfver 1774 i underdånighet anfört besvär och dervid sökt visa, att samma hospital, som i äldre tider haft namn af Heleg-Gejst hospital, tillkommit af själagåfvor och sålunda vöre att anse för en på enskild fond grundad inrättning, deröfver öfverstyrelsen, jemlikt 19 § af dess instruktion, ej skulle ega något inseende; i anledning hvaraf öfverstyrelsen. uti häröfver den 29 September 1777 afgifvet underdånigt utlåtande, förklarade, att du klosteregerulomarne vid reformationen kommit under Kongl. Maj:ts och kronans disposition och sedan blifvit till hospital anslagne, dessa inrättningar, genom erhållandet af dylika donationer, ej kunde lill privata stiftelser hänföras, och att för öfrigt, då llikets Ständer år 1756 upptagit hospitalet i Wisby såsom varande ett kronohospital, frågan om egenskapen af denna inrättning sålunda vore afgjord; hvarefter Kongl. Maj:t, under den 23 Oktober 1777, i nåder förklarade, det styrelsens ofvannämnde beslut om insändandet af hospitalets öfverskottsmedel vore på billighet och författningar så väl grundad t, att Kongl. Maj:t ansåg de anförde besvären ej kunna till ändring deruti föranleda.
Uppå derefter gjord anmälan om behofvet af någon kuranstalt på Gottland, biföll Kongl. Maj:t, den 5 Mars 1782, att ett lasarett i Wisby linge inrättas och i samma månad förordr.ade Serafimer-ordens-gillet, att rum i hospitalshuset skulle få användas för 6 och 8 sjuksängar och att lasarettets behof finge af hospitalets medel förskjutas.
Då fråga sedermera jrppades om sammanskott af länens innevånare till veneriska smittans hämmande, gjordes från Gottland den underdåniga hemställan, om icke Wisby hospitals öfverskottsmedel kunde få användas till sjukvården inom länet, hvilket Kongl. Maj:t den 10 September 1817 afslog; hvarefter lasaretts-direktionen ytterligare i underdånighet anhöll, att för lasarettet få disponera hospitalets öfverskottsspanmål, men hvarå Kongl. Majit den 6
Maj 1819 meddelade det beslut, att samma »nderdåniga ansökning ej kunde bifallas, helst Serafimer-ordeus fond, deraf utgifterna Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 242.
15 för hospitalerna bestridas, funnes grundad på hvad till detta behof från samtlige länen inflöte och hvilket jemväl genom flera Kongl, författningar vore stadgadt.
Serafimer-ordens-gillet meddelat dessa upplysningar i ämnet samt i underdånighet afstyrkt nådigt bifall till hvad lasaretts-direktionen i ofvanberöide måtto i underdånighet begärt, förklarade Kongl.
Majit under den 16 Mars 1826, det Kongl.
Majit så mycket mindre funnit skäl att någon ändring uti Ordens-gillels öfverklagade förordnande i nåder bevilja, som detsamma grundade sig på Kongl. Majlis förut i detta afseende fattade nådiga beslut och någon anledning icke förefunues alt bibehålla Gottlands läns lasarett vid en förmån, af hvilken de öfriga länen i riket, hvilka i likhet med nämnde län deraf tillfälligtvis varit i åtnjutande, numera, i anseende till hospitalernas behof af deras egna medel, kommit i mistning: hvarefter och sedan hospitalsföreståndarne och lasaretts-direktionen inkommit med en ytterligare underdånig framställning i ämnet, åtföljd af en historisk berättelse om Wisby hospitals uppkomst, dess förvaltning och öden från äldre tider tillbaka, hade Kongl Majit, efter det Serafimer-ordens-gillet blifvit hördt, under den 29 Oktober 1828 i nåder förklarat, det Kongl. Majit ansett någon sådan bevisning icke vara åstadkommen, hvarigenom länets rättighet att hospitalets tillhörigheter disponera och förvaka blifvit ådagalagd, utaD då detta hospital, så i öfrigt, som i afseende på dess fonder, befunne sig i enahanda förhållande, sorn öfrige hospitalsinrättningar och följaktligen vore underkastadt den reglering och styrelse, som Kongl. Majit i nåder täcktes anbefalla, funné Kongl. Majit icke skid att i nåder bevilja någon serskild och från det vanliga afvikande förändring i styrelsen och förvaltningen af detta hospital; hvarvid Kongl. Majit likväl, på sätt af Serafimer-ordens-gillet blifvit hemstäildt, meddelade nådig tillåtelse, att lasarettet i Wisby, tills vidare och intilldess Kongl. Majit annorlunda förordnade, finge af hospitals-öfverskottsmedlcn dersammastädes årligen utbekomma 4GO ridr banke.
Då sedermera Rikets Ständer, med anmälan att deras uppmärksamhet blifvit genom väckta motioner fästad å angelägenheten att en ny iasaretlsbyggnad i Wisby skyndsamt måtte varda uppförd i stället för den nu befintliga, som vore alldeles obrukbar, i underdånig skrifvelse af den 3 Juli 1829 anhållit, att, utan afseende å Wisby hospitals mer eller mindre lagliga rätt att för Gottlands helsovård allena hospitalets alla tillgångar använda och sålunda utan hinder af den nådiga resolutio - 16 Slats Utskollels UHålanda, N:o 242. ncn af ilen 29 Ok obcr 1828, Kongl. Maj:t matie i nåder tillåta, att Wisby hospitals af ålder donerade inkomster måtte få för uppförandet af en ny lasarettsbyggnad derstädes, tills vidare, till oförmiuskadt belopp under vissa uppgifna vilkor användas, samt Wisby hospi alsföreslåndare och lasarettsdirektionen uti ingifven skrift i underdånighet anhållit om nådigt bifall till hvad Rikets Ständer sålunda hemställt; så har Kongl. Majrt, under den 30 December 1830, i nåder förordnat, att från och med 1831 års början Wisby hospitals öfverskottsmedel finge till den nya lasarettsbyggnadens uppförande användas under vissa bestämda vilkor, samt att, sedan kostnaden härför blifvit godtgjord, liospitals-öfverskottsmedlen skulle derefter oafkortadt till Serafimer-oi dens-gillets disposition insändas; hvarefter och sedan ordens-gillet, uti underdånig skrifvelse af den 25 Maj 1839, förmält, hurusom den ifrågavarande byggnaden då vore uppförd, hvartill vid 1837 års slut åtgått 29,853 r:dr 1 sk. 8 r:st banko, utom hvad sedermera blifvit utbetaldt och hvartill blifvit använda dels flera års öfverskottsmedel å hospitalets inkomster och dels af ordens-gillet lemnade serskilda bidrag till ett belopp af 8,000 r:dr, utom för berörde ändamål upptagna lån, hvarå till betalning återstode 9,675 r:dr, dels i underdånighet anhållit om nådig föreskrift, huruvida, sedan kostuaderne för ifrågavarande byggnad blifvit godtgjorde, det till lasarettet anslagna årliga understöd af 400 r:dr borde upphöra, Kongl.
Maj:t under den 21 September sistnämnde år i nåder förklarat, det lasarettet i Wisby tills vidare borde vid åtnjutande af berörde 400 r:dr årligen bibehållas.
Då af hvad sålunda förekommit synes, det frågan angående hospitalets i Wisby rätt till merberörde öfverskottsmedel vid flera tillfällen, efter förutgångne utredningar, utgjort föremål för Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och beslut, och dertill kommer, att under de sednare åren betydliga belopp af för hospitalsvården tillgängliga medel kommit lasarettet till godo för bekostande af ny lasarettsbyggnad, har Utskottet, vid sådant förhållande, ansett sig icke ega skäl att tillstyrka någon förändring uti hvad sålunda blifvit i nåder förordnadt; hvadan Utskottet hemställer, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Ko Slats-Ulskottels Utlåtande, N:o 243.
N:o 243. 17 Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Juli 1851, kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion i fråga om bestämmande af rusthålls-afgiften, när rusthåll försäljas tillsammans med annan egendom.
(I. A ) Uti en från Bonde-ståndet till Stats-utskottets behandling remitterad motion liar riksdags-fullmäktigen Lars Rasmusson från Götheborgs oell Bohus län anmärkt, hurusom föreskriften i 5 § af Kongl, förordningen den 9 Maj 1826, att vid försäljningar eller öfverlåtelser af rusthålls-hemman köpesumman eller värdet noga skall af&kiljas från annan fast eller lös egendom, sem samma köpebref omfattar, samt att lagfart icke får beviljas utan att så blifvit iakttaget, icke skulle kunna tillämpas, när rust- och båtsmanshåll varit gemensamt intecknade och på utmätnings-auktioner försäljas, emedan exekutorn icke kunnat underlåta att utbjuda panten under gemensamt utrop: af hvilken anledning motionären föreslagit, “att då rusthåll säljas i förening med andra hemman och köpesumman för hvarje ej är serskildt utförd, en-procents-afgiften för rusthåll och per-mille-afgiften för andra hemman beräknas efter den gemensamma köpe-sutnman till *:del för rusthåll och till § för andra hemman, fördelad efter hemmantalet, som den omfattar.8
Då för tillämpningen af stadgandet i 5:te § af Kongl, förordningen den 9
Maj 1826 större svårigheter icke möta vid rusthålls-hemmans försäljning tillsammans med andra fastigheter å exekutiv auktion, än då en sådan försäljning vid frivillig auktion eller andra tillfällen ifrågakommer, och föreskrifterne för dylika fall i ofvan åberopade Kongl, förordning äro tydliga, hemställer Utskottet, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 10 Juli 185t.
Eib. till R.
IS50 f 185L 4 Sami., i Afd., 2 Band., 26 Eäft. 3 18 Slats-Utskoltels Utlåtande, N:o. 244.
Ank. till Exp.-Ufsk. d. 12 Jall 1851, kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion i afseende å kontroller öfver vården af det stämplade papperet, m, m. (I. A.)
Uti en från Preste-ståndet till Stats-utskottei remitterad motion har herr doktor Sandberg, med fästad uppmärksamhet å den i vårt lands förvaltningsgrenar sorgliga företeelsen, att bristaude redlighet och verklig försnillning så ofta skola förekomma, föreslagit, att en undersökning om karta-sigil!ata-tAverkningen måtte anställas, föl utrönande af tillverknings-kostnaden, det inlevererade kartabeloppet, qvantiteten af hvad som användts och hvad som finnes i behåll; samt att likaledes utredas måtte, om de stadgade kontrollerne öfver vården af stämplade papperet både inom Kongl. Statskontoret och annorstädes äro så beskaffade, att de gifva statsverket tillförlitlig säkerhet emot förluster, samt att, om så icke är, de förändringar derutinnan måtte vidtagas, som motsvara ändamålet; hvarjemte, för den händelse, att efter dessa undersökningar det skulle befinnas, att karta-sigillata-tillverkningen är utomordentligen dyr samt att underslef eller förfalskning svårligen kunna förekoramas, motionären hemställt, huruvida icke karta-tillverkningen borde upphöra och stämplade pappersafgiften, utgående till enahanda belopp som nu, kunde på annat sätt uppbäras och redovisas bland statsverkets öfriga inkomster.
Vid besvarande af denna motion får Utskottet till en början anmäla, att, utom de kontroller öfver vården af det i hufvudförrådet i Stockholm befintliga stämplade papperet, hvilka tillförene varit stadgade, Kongl. Maj:t., i anledning af Statskontorets underdåniga framställning, genom nådigt bref af den 28 December 1850, Slals-Vlskottets V/.låtande, N;o 24-4.
19 föreskrifvit, bland annat, att kammarförvandt en i bemälde embetsveik skall kafva närmaste tillsynen å karta-sigillata-kassörens uppbörd, med skyldighet att ställa borgen till belopp af 1500 r:dr: att kassören icke må under sin vård innehafva större qvantitet stämpladt papper än som motsvarar vanliga utlevereringsbehofvet för ea månad ^att det öfriga förrådet förvaras uti serskilda magasiner med 2 olika lås, hvartill kassören skall innehafva den ena och kammarförvandten den andra nyckeln, samt att inventeringar skola af Statskontorets ombudsman anställas hvarje månad af den uppbörd, som befiunes under karta-sigillata-kassörens egen vård, och minst vid hvarje års slut af det större förrådet, vid hvilka inventeringar den stats-komraissarie, som föredrager karta-sigillata-ärenderne, bör vara närvarande.
Hvad åter angår det tili länen utlcmnade stämplade papperet, så innehåller gällande karta-sigillata-förordning, att förrådet skall, lika fned den öfriga ränteri-upnbörden, inventeras de sista dagarne i Juni öch December månader.
Beträffande kostnaden för det stämplade papperets tillverkning, får Utskottet upplysa, att, enligt ett emellan Kongl.
Statskontoret och Rikets Ständers Bauk upprättadt kontrakt, för skrifkartorna erläggas 33 r:dr 16 sk. banko för 1000 stycken, hvilket utgör 1 sk. 7-J- rist för hvarje karta, och att för biläggningskartorna betalas 7 r:dr 16 sk. för 1000 stycken, hvilket för hvarje karta utgör rist.
Sied tillägg af utgiften för falsning, skärning och stämpling uppgår kostnaden för en skrifkarta å 3 sk. till 1 sk. 9^ rst, och för en biläggningskarta af samma valör lill 6 % rst.
Att ingå i några vidare undersökningar i den syftning, motionären antvdt, har Utskottet funnit hvarken lämpligt eller erforderligt; och då tillfyllestgörande kontroller i afseende å det stämplade papperets förvarande m. m. blifvit, såsom ofvan» berört är, af Kongl.
Majit nyligen stadgade, samt något tillgörande derutinnan från Rikets Ständers sida således icke erfordras, hemställer Utskottet, att doktor Sandbergs ofvanberörde motion må lemnäs utan afseende..
Stockholm den 10 Juli 1851. STOCKHOLM, f. T Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 245.
\ \:o 245.
Alik. till Exp.-Utsk. d. 13 Juli 1851, kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående förändring, dels i 1827 års Hese-reglemente, dels i de å Riksstatens åtskilliga hufvud
Hilar uppförde anslag till rese- och traktamentsp enning ar.
IV. i.)
Uti en hos Vällofliga Borgareståndet väckt och till Stats-utskottet remitterad motion, har Herr vice Talmannen Halling anfört, att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 20 Januari 1841, i sammanhang med underdånigt förslag om förhöjning i skjutslegan, gjort framställning derom, att, till förekommande af alltför stor tillökning i statens och enskildes kostnader för embetsmäns resor, den förändring i 1827 års Rese-reglemente vidtoges, att de deri upptagne tolf klasser inskränktes till fem på så sätt, att för den hittills varande lista klassen ansloges , 5 hästar, 2:dra och 3:dje klasserna d:o 4 d:o 4:de och 5:te d:o d:o 3 d:o 6:te, 7:de och 8:de d:o d:o 2 d:o 9:de, 10:de, llite och 12:le dlo 1 häst; att Rikets Ständer tillika, med afseende derå, att den sålunda föreslagna nedsättningen i häst-antalet icke torde komma att motsvara den tillökade utgift, som Liefve en följd af förhöjningen i skjutslegan, bifallit, att årliga anslaget lill rese- och traktaments-kostnader, förut uppfördt till bestämdt belopp, erhölle egenskapen af förslags-anslag; att sedan Rikets sednast församlade
Ständers uppmärksamhet blifvit fästad, så väl å de förändrade förhållanden, hvilka genom den stadgade förhöjningen i skjutslegan uppstått, som å de deraf Bi/i. till H. St.
Prof. 1850 §• 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 27 Häft. \ 2 Statsutskottets Utlåtande.
N:o 245- föranledda större kostnader, hvilka icke allenast staten, i följd af för dess räkning skeende resor, utan ock de enskilde, som af statens embets- och tjenstemän nödgades anlita biträde, komma att vidkännas, förnyade uti skrifvelse den t April 1848 Rikets Ständer deras förut gjorde underdåniga begäran om sådane förändringar i 1827 års Rese-reglemente, som af omständigheterna påkallades; att emellertid statsverket fått vidkännas betydliga förluster, emedan de till rese- och traktaments-kostnader uppförde förslags-anslag, tillsammans 22,000 r:dr, blifvit öfverskjuta: år 1846 med 29,065: 29. 5. „ 1847 „ 36,622: 6. 11. och „ 1848 „ 29,245: 35. 8. eller tillhopa 94,933 r:dr 24 sk., uti hvilken beräkning icke inginge kostna derne för General-Tull-, Post- och Fång-Direktörernes jemte underlydandes resor; och slutligen att frågan om Rese-reglementets ändring vore på Kongl. Maj:ts pröfning beroende.