Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den yttrade åsigten, att Riks-Banken borde inträda i enskilde Banker såsom delegare, kunna Utskotten icke biträda, dels emedan Statsverket derigenom skulle invecklas i de enskilde Bolagens affärer och blottställas för förluster, som det hvarken kunde förutse eller förebygga, och dels emedan Riks-Bankens reglemente och instructioner vid hvarje Riksdag förnyas, hvarigenom densamma år underkastad sådane förändringar i dess functioner och förvaltningssått, att desamma kunde för de enskilde Bankerne medföra osäkerhet och förluster. 24 Hör till Banco- och Lag-Ul*kottem Utlåtande, N‘.o 5. sjelf bedöma resultaten af redan befintlig* Bank-Inråltningar och likaså, att göra sina slutsatser för framtiden af de facta, sorn ligga öppna lika för alla; att Utskotten icke borde befatta sig med att fålla individuella omdömen i förra afseendet och ån mindre att spå eller varna för resnltater af någonting, som ännu icke blifvit och kanske aldrig blir ett fullt utveckladt system; vidare, att Utskottets skyldighet icke år att ingå i speeulativa opinionsyttringar, emedan det icke år opinioner, som i Utskotten skola förberedas, utan lagförslag — och slutligen: att
Utskotten genom att tillstyrka ett efter båsta öfvertygelse utarbetadt förslag till lag för enskilde Banker både bast uttrycka sin opinion om nyttan af sådane Inrättningar, åfvensom bast förebygga de vador man borde undvika, hvilket allt icke afhjelptes genom pathetiska varningar, utan genom beståmda lagbud. —•
Jag har altså åberopat berörde undertryckta och visserligen, i afseende på loforden för Privat-Bankerne, oskyldiga redaction, endast för att bevisa, att åfven hos större delen af mina öfrige Ulskotts-kamrater — hvilka eljest onekligen bona fide bemödat sig att åstadkomma ett godt lagförslag — reactionsprincipen till en viss hög grad gjort sig gällande mot ett system, hvilket, j flen händelse det icke redan fått ett visst insteg, svårligen torde hafva blifvit omfattadt med mycken bevågenhet på sådane recommendafioner det nu erhållit.
Detta ominösa förhållande, som ty värr inträffar hos många fosterlandets upprigfiga vånner utom Utskotten, synes mig lått kunna förklaras såsom beroende egentligen på följande omständigheter.
Den Järsta: att man befarar, det en rörelse, som missgynnas af Regeringen, svårligen i längden kan undgå att bli underkastad vådor och vanskligheter.
Den andra: att då ingen lagstiftning vid sistförflutna Riksdag kom till stånd, utan de sist inrättade Bankerne, isynnerhet i afseende på utsträckning af Sedel-utgifningsråtten, fått privilegier, som icke kunna försvaras under sunda Bankprinciper i en lag; så anse delegare i desse Banker sig påkallade och berättigade, att öppet motsätta sig all lagstiftning, hvarunder nya Banker kunde uppstå, vål vetande, att otn Rikets Ständer icke, medelst ett nytt, någorlunda enhålligen beslutadt, lagförslag försöka, i hv*d de förmå, inverka på Regeringens opinion och åtgärder, så tillåtas intill nästa Riksdag inga nya Banker, de der möjligen kunde lemna exempel på mera vigtiga grundsatser, elier concurrera med de redan varande om c.irculationen af deras credit-sedlar.
I den mon dessa motiver åro gällande hos många bland representationen, fastän de blott af en och annan öppet utta - Tior till Banco- och Lag-Utskollens Utlåtande, N'.o 5. 25 uttalas, kan man draga deraf tvånne säkra corrolarier: 1:0 att ju längre Bank-lagstiftning uppskjutes, ju omöjligare blir den oell 2:0 att når olika Bank-prineiper i serskilde inrättningar utvecklat sig till flerfaldiga practiske olägenheter, då faller liela systemet.
För det tredje befarar jag, att stråfvandet efter alltför stor vinst hos de Bank-Inrättningar, sorn redan uppstått, väckt någon afund; äfvensom att antingen den alltför klena och otillräckliga grundfonden hos en eller till— bakaliållen inbetalning af tecknings-fonden hos en annan åstadkommit frugtan att vingleri åter skulle få fart.
Man har då icke insett att det var genom en strång lagstiftning endast, som allt vingleri kunde förebyggas.
För det fjerde, har obelåtenhet med Privat-Bank-sedlar i allmänna rörelsen ganska naturligen uppstått i alla de orter, der Banker ännu icke blifvit inrättade.
Och det lider intet tvifvel att denna obelåtenhet blifvit vederbörligen bearbatad på senare åren, helst den alls icke eller föga förspordes intill de sista 5:ue åren och långt efter det de första Bankernes sedlar spridt sig kring alla landsändar.
Landshöfdingarne gjorde sig derförinnan möda att befordra sedlarnes gångbarhet; åtminstone motarbetade de den icke; naturligtvis uppbördsmånnen likaså; men bladet har lin vändt sig och efiecten år, att hos våra Riksdagsmän af Bonde-Ståndet liela systemet nu har ganska få vänner att påräkna.
Detta år i hög grad bedröfligt och nedslående för alla dem, som med innerlig önskan att kunna bidraga genom ändamålsenliga lagstiftningsåtgärder till ökadt välstånd hos denna talrika dass af medborgare, finna dess representanter motarbeta sitt eget intresse och att de, under en lått förlåtlig okunnighet om hvad som år möjligt eller icke möjligt att uträtta lör Rikets Ständers Bank, sluta sig åter till centralisations- och fastighets-lånesystemet, hvilket i sin inon under fordna tider bidragit att utarma allmogen.
Hvilka classer af Svenska folket skulle draga större fördel af capitalernes jemnare spridande, lättare tillgänglighet och successiva ökande till stegring både i producters och arbetslöners värde, ån deras, sorn ega största delen af landets fastigheter och de fleste armarne?
Ån möjligheten då, att en gång kunna åstadkomma mera jemnhet i spanmålsprisen, genom upplag från ett godt år, till de säkert efterföljande missvåxtåren ?
Månne denna möjlighet kan vinnas för den stora mängden genom fastighets- eller discont-lån i Rikets Ständers Bink?
Månne det år tänkbart -— äfven om Regeringen upphörer att med vacklande Tull-lagstiftning förstöra all fortgående stadig spanmålshandel — att en sådan kan uppkomma utan locala credit-anstalter, beroende af orlernes egna resourser?
Eller att manufacturer och fabriker, såsom Bih, till R.
St, Prot, i8jo och 1841, G^Saml, 2 Jfd. 4 Haft. å 26
Hör tilt Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande j N:o 5. afnämare af landtbrukaren producter, kunna uppstå och blomstra — äfven under de mest artificiella och orättvisa skyddsmonopolier — derest inga andra capitalister inledas i näringarne, än Rikets Ständers Bank?
Alla dylika fördelar, erkända verkningar af och bevis på en ökad civilisation, hvilka kunna tillflyta alla samhällets classer i ett lagbundet samhälle, dem skulle Bonde-Ståndet vid 1840 års
Riksdag motarbeta endast för det en öfvergående svårighet visat sig i vissa landsorter att få vexla Privat-Bankernes sedlar?
Det vore i sanning hård t!
Måtte Bonde-Ståndet besinna sig innan, det täger på sitt moraliska ansvar att bidraga till förqväfvande af ett system, som detta Stånd förnämligast säkerligen skulle påyrka till allmännare utbredande örn i detta afseende, så väl som i andra, allmogens sanna intresse af dess representanter insåges.
Det må anses ovanligt af en Utskottsledamot att sålunda i en reservation tilltala ett belt Riks-Stånd; men nöden har ingen lag och vår fyrdeldta representation gör det nödvändigt, i fall man afser annat, än en pur formalitet med sine yttringar.
Här är det dessutom uppenbart, aLt örn Bonde-Ståndets Fullmägtige från de orter, der inga Banker ännu uppstått, och iler följaktligen inga Invexlings-Contor finnas — motsätta sig stiftandet af en lag, under hvilken nya Banker kunna inrättas; så erhålla de icke den befrielse från Prival-Banks-sedlar, sora de nu eftersträfva, utan komma i alla fal! fortfarande att få vidkännas denna olägenhet, sora allmogen, i de orter der Banker finnas, icke afveta.
Förhållandet härom blifver troligen närmare utredt af Stats- och Banco-Utskotten i serskildt afgifvande Betänkande.
Slutligen och till dem , som vilja göra det troligt, att jag, genom den. utveckling och utsträckning af Privat-Banks-systemet, sorn jag i min utgifne Broch»r förordat, uppväckt en större farhåga och loljagtligen en större obenägenhet hos lagstiftningen deremot, än sorn eljest varit att förmoda — ber jag att fä lemna det svar: att det aldrig varit och aldrig kan bli min politik, att med tiilbakahållande af en del af åsigt er och det verkliga ändamålet, inleda lagstiftningen så småningom i förhållanden, dem man efteråt, då man insåg hela deras vidd, kunde ångra; afl jag derföre, såsom systemets primitiva förfäktare i detta land, ansett mig skyldig utveckla detsamma fullständigt, sådant jag tänkt mig detsamma, och att min Öfvertygelse ännu är, att i den nion irra o icke undanrycker från detta system stödet af de grundsatser, dem jag sökt bevisa vara. nödvändiga att vidhålla och icke tillåter dess undergräfvande genom sådane tillsatser, hvilka aldrig utgjort delar af mitt, så är ingen anledning att nu, mera än för 10 år sedan, då systemets nytta allmänt erkändes, förmoda, att det för framtiden skall medföra stora vådor.” é STOCKHOLM, ho» A. G, milsten, 1811, 'Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande, N.-o 6.
Ank. till Exp. TJtsk. d. 8 Febr. 18^1, kl. 12 mield.
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 4, öfver väckta frågor, dels om uppiiäf vande af nu gällande stadgande, att 3:dje uppbudet icke må meddelas å i Bankett pantsatt fastighet, förrän lånet blifvit slutbetaldt eller omsatt, dels ock om åläggande för Banken att till vederbörande
Emot delta Betänkande, sorn blifvit af Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet bifallet, af Ilöglofl.
Ridderskapet och Adeln återremilteradt i sin helhet saint af Vällofl. Borgare-Ståndet afslagel, i fråga om upphäfvande af stadgandet, att 3:dje uppbudet å i Banken pantsatt last egendom icke må meddelas förr, än lånet blifvit omsatt eller betaldt; men återförvisadt i hvad det angår motionen om Bankens skyldighet att tillsända Domare uppgift om Bankens inteckningar, hafva blifvit framställde anmärkningar , hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln: af Herr Rosenblad, Bernhard, Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, och Herr Stuart, Carl Gustaf, hvilka hufvudsakligen anfört: att det vore betänkligt fråntaga Banken rättigheten att erhålla underrättelse om skeende lagfarter med der belänade fastigheter, emedan inträffande ombyten af egare till de pantförskrifne egendomarne eljest icke skulle komma till Bankens kännedom.
Om det vore nödvändigt för fordringsegare i allmänhet att känna sina gäldenärer, så voro nämnde underrättelser för Banken desto angelägnare , som för återbetalning af de lån, den mot intecknings-säkerhet lemnar, åtgår en tid af 28 år, under hvilken många förändringar i eganderätten kunna ega rum, och den personliga ansvarigheten för lånen icke, utan serskildt åtagande , på de nya egarne öfvergår.
Stats-Utskottets Memorial A? 210.
3 Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Slåndets beslut, beviljat det ifrågaställda anslagsbeloppet, 1,900 R:dr, att under instundande statsregleringsperiod årligen utgå till Artisten N. Mandelgren, pä det han må komma i tillfälle att verkställa de resor inom landet, som för fortsatt afteeknande af ännu utaf honom ej undersökta kyrkliga monumenter kunna vara af nöden, dock med skyldighet för Mandelgren att vid slutet af hvarje år till Fria Konsternas akademi inlemna de afteckningar, han under året gjort.
Denna votering har, sedan en sedel såsom dubbel blifvit kasserad, utfallit med 44 ja och 73 nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med .Vy-propositionens innehåll. 4:de Voteringen:
(Enligt Stats-Utskottets Memorial N:o 180).
Den, som, med bifall till Kongl. Maj:ts af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet godkända nådiga förslag, vill, att Rikets Stander till Kongl. Theaterns och Hof-kapellpls pensionskassor anvisa ett årligt bidrag af 3,000 R:dr åt dem hvardera, att utgå för åren 1862 och 1863 af Sjunde Hufvudtitelns allmänna besparingar och för framtiden såsom särskildt anslag på Riks-statens Nionde Hufvudtitel, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med Borgare-Ståndets mening, beslutat, att på Nionde Hufvudtiteln ställa till Kongl.
Maj:ts förfogande ett anslag af 18,000 R:dr, för att under instundande statsregleringsperiod med 6,000 R:dr årligen anvisas såsom bidrag till Kongl.
Vid voteringssedlarnes öppnande hafva befunnits 59 ja och 59 nej, i följd hvaraf den förseglade sedeln måst brytas; och som denna utvisat ett Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med JVe/~propositionen. 5:te Voteringen:
Don, som, i enlighet med Stats-Utskottets af Borgare- och Bonde-Stånden godkända hemställan vill, att Regementsläkaren vid Konungens f. d. Eget värfvade regemente, Öfver-fältläkaren m. m.
Doktor Fredrik Bågenholm förklaras berättigad att, jemte bibehållande af sin pension såsom Regementsläkare från Arméens pensionskassa, vid afskedstagande! ur rikets tjenst, på allmänna indragningsstaten uppföras till åtnjutande för återstående lifstid af en årlig pension, stor 1,100 R:dr, motsvarande bans nu innehafvaride aflöning såsom andre Bataljonsläkare vid Vendes artilleri-regemente, röstar Ja; 4 Slats-Utskoltels Memorial M 210.
Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, med bifall till Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition, beslutat, att Öfver—fä I lia ka ren Doktor Fredrik Bågenholm, med frånträdande af regementsläkarelönen vid Konungens f d.
Eget värfvade regemente, må, efter erbal let entledigande från de tvänne öfriga af honom nu innehafvande beställningar, nemligen andre bataljonsläkaretjensten vid Vendes artilleri-regemente, samt läkarebefattningen vid lästningsfängelset i Landskrona, uppföras å Rikets allmänna indragningsstat att derifrån, i likhet med andre afskedstagande Regementsläkare, såsom pension uppbära ett belopp, svarande emot skilnaden emellan nuvarande regementsläkarelönen och pension från Arméens pensionskassa, eller i,400 R:dr årligen.
Vid voteringssedlarnes öppnande befunnos dessa utgöra 60 ja och 58 nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med ,/a-propositionen. 6:te Voteringen:
Den, som, i enlighet med Stats-Utskottets af Borgare- och Bonde-Stånden godkända hemställan, anser Kongl. Maj:ts nådiga framställning om rättighet för Kammarrätts-rådet Carl Printzensköld, hvilken för närvarande uppbär endast den lägre kammarrättsråds-lönen, eller 4,500
R:dr, med pensionsrätt till 3,600 R:dr, att, elter afskedstagande! från Kammarrättsråds-embetet, för återstående lifstid å allmänna indragningsstaten åtnjuta årlig pension till ett emot 80 procent af den för hvarje af de tre äldste Kammarrätts-råden å Kammar-rättens stat uppförda lön svarande belopp, eller 4,000 R:dr, icke böra af Rikets Ständer bifalias, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är, i öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns samt PresteStåndets beslut, Kongl. Maj.ts ifrågavarande nådiga framställning af Rikets Ständer bifallen.
Voteringen har utfallit med 61 ja och 57 nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med ,/a-propositionens innehåll. 7:de Voteringen:
Den, som vill att en årlig pension af 800 R:dr uppföres på allmänna indragningsstaten för förre Kamereraren Johan August Furstenhoff, att för hans återstående lifstid derifrån utgå, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Stats-Utskotlets Memorial Jtä 210.
5 Vinner
Nej, har frågan om pension för bemälde Furstenhoff förfallit.
Enär omröstningen utfallit med 69 ja och 49 nej, hafva Rikets
Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Ja propositionen. 8:de Voteringen:
Den, som godkänner Stats-Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet gillade hemställan, att någon pension å allmänna indragningsstaten icke bör uppföras för Regementsläkaren Doktor Gustaf Wilhelm Beckers efterlemnade enka, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner
Nej, hafva, i enlighet med Preste- och Borgare-Ståndens beslut, Rikets Ständer beviljat Regementsläkaren Gustaf Wilhelm
Beckers efterlemnade enka för hennes återstående lifstid en ärlig pension å Rikets allmänna indragningsstat af 300 R:dr.
Vid voteringssedlarnes öppnande hafva befunnits 68 ja och 50 nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Va-propositionen. 9:de Voteringen:
Den, som, i öfverensstämmelse med hvad Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet beslutat, anser pensions-understöd å allmänna indragningsstaten icke böra tilläggas Adjunkten vid elementarläroverket i Calmar Abraham Kjölströms erika, Hilda Maria Kjölström, född Elfving, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att för bemälda enka skall å allmänna indragningsstaten uppföras en årlig pension af 200 R:dr.
Som denna votering utfallit med 43 ja och 75 nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat enligt Nej-propositionens innehåll. 10:de Voteringen:
Den, som, i likhet med hvad Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Slåndet beslutat, anser ett för Privatläraren Abraham Dahls enka, Fanny Maria Dahl, född Chatillon, föreslaget pensionsunderstöd af 300
R:dr årligen icke böra å allmänna indragningsstaten uppföras, röstar Ja; 6 Stats-Utskottets Memorial JM 210.
Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer å allmänna indragningsstaten tillagt bemälda enka, för hennes återstående lifstid, en årlig pension af 300 R:dr.
Som denna votering utvisat 43 ja och 75 nej, hafva Rikets
Ständer beslutat i öfverensstämmelse med
Nej propositionen n :te Voteringen; Den, sorn, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, vill, att Rikets Ständer å allmänna indragningsstaten för de fyra nästkommande åren anvisa ett årligt belopp al 375 R:dr, alt utgå till aflidne Konrektorn Jacob Eberhard Lyths efterlemnade trenne barn, sönerne Per Gustaf ocb Johan Axel samt dottern Emma Carolina, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, jemlikt Borgare-Ståndets beslut, å allmänna indragningsstaten beviljat aflidne Konrektorn Jacob Eberhard Lyths efterlemnade trenne barn, sönerne Per Gustaf och Johan Axel samt dottern Emma Carolina, följande årliga pensioner, nemligen sönerne 125 R.dr hvardera, att utgå tills de uppnått 18 års ålder och dottern en lika summa, att utbetalas intilldess bon fyllt 25 år och såvida hon ej derförinnan triidt i äktenskap
Denria votering har utfallit med 40 ja och 72 nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med A'e/’-propositionen. 12:te Voteringen:
(Enligt Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande JY° 40 och Memorial JV2 45, i fråga om skjutsningsbesvärets ordnande.)
Den, som vili alt, med b i fa I lill det beslut, hvaruti Boigare- och BondeStånden förenat sig. uti Riktis Ständers ifrågavarande underdåniga hemställan till Kongl. Majit skola, på sätt Utskottet föreslagit, inflyta orden »och entreprenader ej på annat sätt kunna åvägabringas» röstar Ja; Den, det ej vili, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i enlighet med hvad Ridderskapet och Adeln ansett, och deruti sistnämnda Stånd understödjes af Preste-Ståndets afslag å hela momentet, beslutat att ifrågavarande förbehåll skall utgå. Stats-Ulskoltets Memorial M 210.
Enär denna omröstning utfallit med 87 ja och 29 nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med ^a-propositionen. 13:de Voteringen :
Den, som vill att, på sätt Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet be~ slutat, med bortfallande af förut framställda vilkor, ett reservations-anslag, 70,000 R:dr R:mt årligen, må å Sjunde Hufvudtileln anvisas till Post-styrelsen, för att användas till postdiligensernas förskaffande på sådant sätt, att de skjutsskyldige ej dermed betungas, röstar Jä) Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat att, i enlighet med Preste-Ståndets och Bonde-Ståndets åsigt, ett reservations-anslag af 70,000 R:dr R:mt må ställas till Kongl. Maj:ts disposition, för att genom Post-styrelsen användas dels till postdiligens-inrättningens underhållande och utvidgande, der så lämpligen ske kan, dels till legans höjande för de postsk jul ssky Idige, hvilka icke genom sådan diligens-inrättning kunna från si t tryckande onus befrias.
Omröstningen har utfallit med 71 ja och 46 nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med ^a-propositionen.
Stockholm den 30 Oktober 1863. stockholm, tryckt hos jon. beckman, 1863.
Stats-Vtskottets Memorial N:o 2ti, \
Ant, tili Exp.-Utsk. den 4 Nov. 1863, kl. 10 f. ra.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å 26 te punkten af StalsUtskottels Utlåtande N:o iOO, angående utgifterna under Riksstatens 7:de Hufvudtitel. (U. A.) Af Stats-Utskottet tillstyrktes uti 26:te punkten af dess Utlåtande N:o 100, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 7:de Hufvudtitel, alt Rikets Ständer måtte bifalla Kongl. Maj:ts nådiga framställning derom, att då det särskilda anslag å 70,000
R:dr, som vid sistlidna riksdag uppfördes såsom »ersättning till Postverket för ökad kostnad i följd af postskjutslegans böjande», icke hittills behöft anlitas, och, med afseende å tillräckligheten af postmedlens öfriga tillgångar, ej eller för framtiden syntes behöfligt, detsamma måtte med innevarande statsregleringsperiod från Riks— staten utgå och besparingarne under denna tid af tre år, tillsammans 210,000 R:dr, till Riksgälds-kontoret öfverlemnas.
Denna punkt, som godkändes af Preste- och Borgare-Stånden, återremitterades deremot af Ridderskap! och Adeln samt BondeStåndet; och, enär til! stöd för denna återremiss hufvudsakligen anfördes, att det syntes mindre lämpligt att ifrågavarande nådiga framställning bifölles, innan frågan om skjutsningsbesvärets ordnande, hvars behandling vore åt Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet öfverlemnad, blifvit af Rikets Ständer definitivt afgjord, ansåg Utskottet sig böra fästa afseende å hvad sålunda blifvit inom sist— bemälda tvänne Riks-Stånd anfördt och beslöt att, i enlighet med nämnda Stånds åsigt, uppskjuta med afgifvandet af det svar, som af berörda återremiss påkallades.
Då emellertid, enligt hvad uti Förstärkta Stats-Utskottets Memorial Nio 210 är vordet anmäldt, nämnda Utskott numera den 23 nästlidne Oktober med Rikets Ständers rätt beslutat att ett reservationsanslag å 70,000 R:dr årligen skall å 7:de Hufvudtiteln anvisas till Post-styrelsen, för att användas till postdiligensernas förskaffande på sådant sätt, att de skjutsskyldige ej dermed botungas, har Stats-Utskottet ansett sig böra, med förnyande af sitt förut uti 26:le punkten af Utlåtandet N:o 100 meddelade yttrande, hemställa, titti, till II St.
Vrot. 1862 8 1863. 4 Sami. 1 Afd. 4 Rand. 18 Haft. I 2 Stats-Utskottets Memorial N:o 212. att Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet måtte, i likhet med öfriga tvänne Riks-Stånden, medgifva, att, på sätt Kongl. Maj:t begärt, det särskilda anslag å 70,000 R:dr, som vid sistlidne riksdag uppfördes såsom »ersättning till Postverket för ökad kostnad i följd af postskjutslegans höjande», måtte med innevarande statsregleringsperiod från Riks-staten utgå och besparingarne under denna tid af tre år, tillsammans 210,000 R:dr, till Riksgälds-kontoret öfverlemnas.
Stockholm den 3 November 1863. 212.