Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition, N:o 66. enklingens utförande i Stora Kopparbergs län; om. upphörande af den inom vissa delar af nyss berörda län, under benämning af Fahlu Kungsgårdslijelp, utgående serskilda ränta, emot samtidigt upphörande af derför medgifven lindring i bevillningen; om afskalfande af den byggnads-skyldighet till öfverste-bostället vid Dal-regementet, som nu åligger allmogen i Näsgårds fögderi; om förvandling m. m. af den, vissa hemman åliggande, dagsverksskyldighet, så vidt den är i hemmanens ränta inbegripen; om serskilda iakttagelser vid ränteförvandlingen i afseende på den i Färentuna härad af Stockholms län] utgående s. k. dränge-spanmål, och i allmänhet för hemman, hvilkas räntor äro till större eller mindre del indeldta; om framdeles skeende skattläggningar och om upphörande deraf för tullmjölqvarnar, som hädanefter anläggas eller icke redan blifvit grundränta åsätta; om förvandling af de till ordinarie ränta hänförlige afgifter, som utgå af städernas jord; samt slutligen om upphörande af den i Skåne utgående såkallade lialmstädje-afgiften; hvarvid
Departementschefen likväl, hvad beträffade frågorna om osträntan i Herjeådalen, ränteförvandlingen i St.
Kopparbergs län, upphörandet af Fahlu kungsgårdshjelp och förvandlingen af de af vissa hemman utgående dagsverksskyldigheter, serskildt tilläde: att med vederbörande menigheters hörande och förslags uppgörande angående beloppet af den penningeskatt, som i stället för förslnämnde ränta skulle af hvarje hemman utgå, lämpligen syntes kunna anstå, intilldess Rikets Ständer varit i tillfälle att såväl härom, som angående i’änleförenklingsförslaget i dess helhet fatta beslut; — att de närmare bestämmelserne i afseende på ränteförvandlingen i Kopparbergs län borde uppskjutas, intilldess frågan om upphörande af Fahlu bergslags dispositionsrätt öfver kolräntorna derstädes blifvit, efter derom till Rikets Ständer aflåtande serskild proposition, slutligen afgjord; men emellertid den af kommitterade uppgifna grund för nämnde förvandling nu till godkännande af Rikets Ständer föreslås; — samt att, under afvaktan af Rikets Ständers beslut i hufvudfrågan, nuvarande tjensteinnehafvares hörande angående ersättning för den, Landshöfdingen i Stora Kopparbergs län anslagna, andel i Fahlu kungsgårdshjelp likaledes borde tills vidare uppskjutas.
Hvad serskildt beträffade frågan om sättet för framtida godtgörande af den dagsverksskyldighet, som icke är i hemmanens ränta inbegripen, ansåg
Departements-chefen lämpligast, att beslut härom fattas i sammanhang med frågan om upphörande af dylika tjenstbarheters fullgörande in natura, hvilken sednare fråga ankomme på serskild nådig pröfning i anledning af de förslag i detta hänseende, som blifvit hos Kongl. Majit framställde.
Martis Nåd.
Proposition, N:o 66. 27 Angående dispositionen af ordinarie räntor j kronotionde och boställen.
Hvad först beträffade de så kallade ordinarie afkortningarneinstämde
Departementschefen till alla delar i det af kommitterade härom afgifne yttrande och tillstyrkte alltså i underdånighet: att Kammar-kollegium må i nåder förständigas att så påskynda pröfningen af hvad som rörer utredningen af sådane ordinarie afkortningar, om hvilkas framtida upphörande Kongl. Maj:t redan i nåder förordnat, att deraf härflytande förändringar kunna, vid upprättande af nya jordböcker å den tid, kommitterade serskildt föreslagit, iakttagas, samt att, med antagande såsom allmän grundsats, att jemväl öfrige ordinarie afkortningar böra försvinna och andra räntor icke i räkenskaperne debiteras, än som af de skattskyldige skola erläggas, med undantag endast för de fall, då befrielsen för vissa räntors utgörande innefattar anslag för ändamål, hvilkas alla kostnader anses böra af räkenskaperne utvisas, nådigt förordnande måtte meddelas derom; alt de räntor och den tionde, som afkortas för: adeliga och säterisamt bergsfrälsefriheter, äfvensom under uppodling varande lägenheter, samt ödeshemman och lägenheter, skola ur räkenskaperne uteslutas; om hvilket stadgande Kammar-kollegium borde, till egen och vederbörandes efterrättelse, i nåder förständigas; alt erforderlige åtgärder må genom bemäld te Kollegium vidtagas, för alt få utröndt, huruvida donationerna till Grisbacks arfvingar, af 5 tunnor i kappe kronolionde-spanmål uti Kopparbergs län, samt till Nyköpings lazarett, af tvänne fisken i Södermanlands län, äro af den lagliga beskaffenhet, alt de fortfarande böra bibehållas; i hvilket fall förslbemälde arfvingar borde genom kollegii föranstaltande höras, om och emot hvad lösen de voro villige att från den innehafvande donationen afstå; börande kollegium härefter med underdånig anmälan om förhållandet, för frågornes vidare pröfning, till Kongl. Majit inkomma; alt Kammar-kollegium likaledes borde undersöka, i hvad mån afkortningar för förpantade hemman och räntor afse sådan förpantning, att återlösen kan ega rum; i hvilket fall kollegium skulle ega att angående beloppet af sådan lösen, efter vederbörandes hörande, sig i underdånighet yttra; men att alla öfrige afkortningar af omförmälda beskaffenhet böra 28 Kongl. Maj:ts Nåd, Proposition, N:o 66. från räkenskaperne uteslutas och ränlorne i jordeboken endast inom kolumn antecknas; och att på sistnämnde sätt jemväl bör förhållas med de räntor, som afkortas för förläningar på bestämd tid, kongl, slott och kungsgårdar jemte förarrenderade hemman och lägenheter, med undanlag af de räntor, som äro upplåtne åt Sala silfververk,
hvarom serskildt förordnande komme att meddelas; dock att i de fall, då räntor och tionde af utarrenderade egendomar, enligt nu gällande kontrakter, utöfver arrendeafgiflerna erläggas, debitering deraf enligt serskilda förteckningar verkslälles; om hvilket sednare stadgande Kammar-kollegium jemväl borde, Lill egen och vederbörandes underdåniga efterrättelse, förständigas.
Vidkommande dernäst frågan om indragning lill statsverket, emot derifrån utgående ersättning af indehla räntor och tionde, så kunde det, i Departements-chefens tanke, icke bestridas, hvad som äfven blifvit af Rikets Ständer vid serskilda tillfällen och sednast vid sistförflutne riksdag erkändt, att det sedan äldre tider begagnade sätt att tillembels- och tjenslemäns aflönande eller vissa inrättningars underhåll m. m. anvisa kronans räntor att af vederbörande sjelfve uppbäras, icke allenast i betydligare mån invecklar räkenskaperne, ulan ock, under tillämpning af nu gällande stadganden angående sättet för grundskalternes utgörande, vore för ränlegifvaren serskildt betungande, enär det berodde af indelnings-innehafvaren att, genom begagnande af deri uppsägningsrält, staten numera för sin del frånträdt, tvinga den förre, eller ränlegifvaren, att antingen forsla persedlarne flere mil, eller ock, för undgående af alla de olägenheter, som dels äro en följd af dylik forsel-skyldighet, dels kunna uppkomma genom stränghet i fråga om persedlarnes beskaffenhet och deraf föranledda tvister, för räntorne erlägga en i möjligaste måtto uppdrifven lösen; hvarförutan förekommer att indelningshafvaren äfven å sin sida egde flere anledningar till missbelåtenhet derigenom, att dess ränte- och tionde-anslag icke u iföl le förr, än flere månader efter utgången af det år, för hvilket de voro beräknade och att lefvereringen deraf ofta kunde, vid bristande tillgång hos den skattskyldige, än längre fördröjas eller alldeles uteblifva m. m.
— Om det alltså vore ovedersäg - Kongl. Majus Nåd.
Proposition, N:o 66. 29 ligt, att, genom indelningarnes indragning, håde enkelhet i statsförvaltningen och lättnad för den skattskyldige skulle uppkomma, äfvensom att det indeldta löningssältet vore förenadt med olägenheter äfven för indelningshafvaren, så borde dock tillses, att förändringen, under behörigt afseende på statens tillgångar, utfördes på ett sätt, som innefattade full rättvisa håde mot räntegifvaren och indelningshafvaren, och hvarigenom icke nya olägenheter i de förut befinLligas ställe framkallades.
Hvad nu angick kommitterades förslag rörande indragning till statsverket emot bestämda ersättningsbelopp i penningar af de indeldta löneanslag, sorn direkte äro för vissa tjensler anvisade elier afsedda samt de löneanslag vid indeldta armeen, hvilka af lönings-direktionerna disponeras till fördelning emellan löntagare, så vore detta förslag utan tvifvel ändamålsenligt för beredande af en bättre ordning och större enkelhet i afseende å såväl uppbörd som räkenskap; men dervid förekomme emellertid, att lönerne, serdeles inom militiae-staten, redan nu äro för de fleste tjenstemän otillräcklige, och att hvad som blifvit anmärkt, i fråga om förvandling till penningar af statens behållna räntor, äfven vore gällande i afseende på em hets- och tjenstemäns löner.
Om nemligen den del deraf, hvars belopp hittills varit beroende af varuvärdet, bestämdes till viss penningesumma, såsom kommitterade föreslagit, och varuvärdena sedermera stiga, skulle lönerna blifva än mera otillräckliga för lefnadsbehofven.
För att på en gång både undvika berörde olägenhet och ändock i möjligaste måtto vinna den önskade ordningen i räkenskaps-verket, ansåg, med tillika hemtadt stöd af Rikets Ständers vid sistförflutna riksdag i förevarande ämne fattade beslut, Departements-chefen att, jemte uppsägnings-rättens föreslagna upphörande, någon annan förändring i hittills gällande stadganden i afseende å indelningarne vid såväl militice- som klereci-staterne, hvilkas löner äro slutligen reglerade, för närvarande icke borde komma i fråga, än att berörde indelnings-anslag hädanefter må, i sammanhang med kronans behållna räntor och tionden samt efter samma beräkningsgrund, som i afseende å dessas utgörande blifvit af kommitterade föreslagen och tillstyrkt, eller efter ett för 5 år i sender gällande medium af nästföregående 10 årens markegångspris, af kronans egne uppbördsmäll uppbäras och redovisas, samt beloppet häraf för hvarje år, jemte forsel-lön tili vederbörande indelningshafvare från stats-verket ulbetalas; — samt att, först då och i den nion omreglering af lönerna vid dessa stater kan komma att ske, på sätt, i afseende å landt- och skolstaterna nu 30 Kongl. Majlis Nåd.
Proposition, Nio 66. är förhållandet, det må ankomma på pröfning i hvarje serskildt fall, om, vid verkställighet af sådan reglering, förändring hör ega ram, så att löneanslagen en gång för alla bestämmas tili visst belopp i kontant, enligt de utaf kommitterade i detta afseende föreslagna grunder; äfvensom att, hvad angår sådane utarrenderade boställen, hvilkas arrenden äro anvisade tili aflöning, frågan om indragning deraf likaledes må blif va beroende, på pröfning i sammanhang med de serskilde iöneregleringarne; börande på sätt Rikets Ständer för deras del beslutat och äfven synes vara lämpligt, de tili regementerne anslagne utarrenderade boställen, intilldess en slik lönereglering i afseende å indelta armeen egt rum, eller åtminstone tills vidare, förblifva under vederbörandes disposition och alltså regementslöningsdirektionerna fortfarande ombesörja uppbörden och fördelningen emellan vederbörande löntagare af de inflytande arrendeafgifterne.
För öfrigt skulle iakttagas, att hvaije skeende förändring med de indelte lönerne för de ordinarie embets- och tjenstemän, uti hvilkas fullmakter eller konstitutorialer serskildt förbehåll ej blifvit gjordt, först vid deras afgång från tjensten verkställes, så vida de icke sjelfve förklara sig nöjde, att den dessförinnan försiggår; i hvilket afseende yttrande borde hvar och en affordras; att uti regleringen härmed icke inbegripas sådane tjenstebefattningar, hvilka åtnjuta aflöning af de till serskilde inrättningars disposition ställde anslag; samt att de] anslag, hvilka framdeles kunna | varda anvisade i stället lör indragne indelningar, erhålla lika helgd som indelningsverket, så att de icke utan Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut må kunna förändras.
Beträffande åter de indeldta anslag, som äro anvisade, dels till åtskilliga allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser, dels till enskilda inrättningar och personer, äfvensom räntor och tionde, som tillgodonjutas i följd af vissa hemman åtföljande besvär, så tillstyrkte
Departements-cbefen i underdånighet, att hvad kommitterade rörande grunderne och vilkoren för indragningen af dessa anslag i underdånighet hemställt, måtte af Kongl.
Maj.t i nåder gillas och till Rikets Sländers bifall föreslås, under förklarande, att, sedan vederbörande embetsmyndigheter blifvit hörde samt afgifvit den närmare och fullständigare utredning af förhållandena dermed, som med afseende å härvid förekommande flerfaldiga och af serskild beskaffenhet varande omständigheter voi’e af nöden, Kongl. Maj:t ville serskildt i nåder besluta angående Kongl. Majlis Nåd.
Proposition, N:o 66.. 3t de vidare åtgärder, som för tillvägabringande af nu omförmälda reglering erfordras.
Angående sättet för kronotiondens och hemmansräntornes utgörande.
Lika med köramitterade, ansåg
Departements-chefen en af de väsendtligaste olägenheterne af nu gällande grunder för hemmansräntornas och tiondens utgörande vara det missförhållande emellan skatte-beloppet och de skattskyldige egendomarnes afkastning, som uppkomme genom skyldigheten att antingen utgöra peserdelskatterna in natura eller lösa dem efter för året fastställdt, markegångspris och hvilket hade till påföljd, att skattebeloppet ökades i samma nion, som felslagna skördar eller missvext minskade tillgångarne till dess utgörande.
Så länge omständigheterne icke medgåfvo upphörande al all skatteberäkning i persedlarvore derföre i Departements-cliefens tanka, bland alla ifrågaställda förändringar i nuvarande beskattningssystem den, som åsyftade undanrödjande af förenämnda olägenhet, medelst fastställande af medelpris till grund för räntepersedlarnes och tiondens lösande, företrädesvis förtjent af uppmärksamhet; och Departements-chefen, som derjemte delade de af kommitterade yttrade åsigter, så väl i fråga om lämpligaste sättet för bestämmandet af ett dylikt medelpris, som angående nödvändigheten deraf, att de skattskyldige, för tillgodonjutande af de härmed förknippade fördelar, frånträdde rättigheten att utgöra persedelskatter ne in natura, hvilket dessutom utgjorde ett oeftergifligt vilkor för ej mindre den föreslagna ränteförenklingens tillvägabringande, än indelningarnes öfvertagande af statsverket, ansåg sig, på grund häraf, desto heldre bera tillstyrka Kongl. Maj:t att, utan omgången al de skattskyldiges hörande, för Dess del antaga och till Rikets Ständers bifall öfverlemna kommitterades i nu omförmäldta hänseende afgifna förslag, eller: att sä väl tionden, sorn de i hemmansräntorne ingående persedlar böra lösas med penningar\ efter, för 5 ur i sender bestämdt , fia nästföregående 10 års markegång grundadt medelpris, som de förändringar i afseende på sättet och tiden för markegångsprisens framtida bestämmande, dem
Departements-chefen ämnade att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med kommitterades härutinnan serskildt afgifne yttran - 32 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 66. de, i underdånighet tillstyrka, borde lemna ali erforderlig säkerhet derför, att någon förlust, vare sig för räntegifvare eller räntetagare, genom upphörande af skatte-persedlarnes leverering in natura icke uppkomme; hörande likväl, på sätt kommitteradej tillika i underdånighet hemställt, förrhevörde medelpris första gången bestämmas endast för tiden tili och med år i85o efter markegången för åren i836—1845; äfvensom det blefve en följd af hvad här ofvan i afseende j)å indelningarne blifvit i underdånighet liemstäldt, att enligt nu gällande stadganden koinme att tills vidare förfaras med utgörandet af de räntor och den tionde, som inneliafvas af indelningshafvare, hvilka uti fullmakter och konstitutorialer äro försäkrade om orubbadt bibehållande af samma räntor och tionde-ansla"
Q och icke villja åtnöja sig med deras godtgörande efter medelpris.
Hvad serskildt beträffade kommitterades i sammanhang härmed framställda förslag, i fråga om lösande efter medelpris äfven af den spanmål, som förj ständiga rcte-vakanser i Skåne utgår, äfvensom af häst-vakansspanmålen, ansåg
Departements-chefen, lika med kpmmitterade, sådant böra bero på vederbörandes eget begifvande, men trodde derjemte, att en del rust- eller rotehållares obenägenhet att afsäga sig rättigheten till nämnde spanmåls levererande in natura icke böra hindra medgifvande för de öfrige att sin spanmål med penningar efter medelpris liqvidera; hvadan Departements-chefen, i enlighet med det serskilda yttrande, en bland kommitterades ledamöter härom afgifvit, i underdånighet tillstyrkte, att förslaget angående räntornes och tiondespanmålens lösande efter medelpris må, äfven å rote- och hästvakans-spanmålen vinna tillämpning i den mon samtlige delegare i ett eller flere serskilda rust- eller rotehåll sådant medgifva.
I öfverensstämmelse med hvad här ofvan blifvit i underdånighet yttradt, i fråga om ingående till statsverket, emot bestämda ersättningsanslag, af åtskillige verks och inrättningars uppbörder, tillstyrkte Departementschefen, att den likartade reglering i afseende på till serskildta behof anslagna - Kongl. Maj:ts Nåd.
33 slagne krono-arrenden, kommitterade i denna punkt af deras betänkande i underdånighet föreslagit, må tili sina grunder af Kongl.
Majit godkännas och i sådant hänseende nu jemväl tili bifall af Rikets Sländer framställas; men att sättet och tiden för förslagets hringande till verkställighet må blifva föremål för ytterligare pröfning, sedan en närmare utredning af hit hörande förhållanden hunnit tili vägabringas; och tillstyrkte
Departements-chefen härjemte, i enlighet med kommitterades underdåniga förslag, att de till stats-verket ingående arrenden må, för framtiden, antingen bestämmas i penningar eller, då sådant icke anses lämpligt, utsättas i spanmål eller sådane persedlar, hvaraf hemmansräntorna komma att bestå, och hvilka persedel-arrenden derefter borde lösas med penningar efter det för hemmansräntor och tionde gällande medelpris; hvaremot
Departements-chefen ansåg kommitterades hemställan i fråga om utarrenderingsåtgärdernas förenklande åtminstone tillsvidare kunna förfalla, i följd af den förnyade författning om utarrendering af kungsgårdar och andra kronolägenheter, som under den 17 Juli innevarande år blifvit i öfverensstämmelse med Rikets sednast församlade Ständers beslut, af Kongl. Majit utfärdad.
Angående Marke gä n gs sä tillingen.
Härvid hade kommitterade, efter att hafva ådagalagt ej mindre olämpligheten af nu bestämda tid för markegångssättniugen, än huruledes hinder för förändring härutinnan hittills mött, i följd af det för uppsägningsrättens begagnande samt räntornas och tiondens derefter skeende debitering erforderliga rådrum, i underdånighet tillstyrkt; att de priser, som, för den händelse förslaget om indelningarnes indragning samt tiondens och andra persedelskatters lösande efter medelpris vunne bifall, borde ligga till grund för beräkningen af denna lösen, måtte bestämmas efter försäljningspriserne under de trenne sista månaderna af skatteåret och de irenne första månaderna af det följande; men att tillsvidare särskild markegång i nu stadgad ordning borde sättas till rättelse för liqvider emellan räntegifvare och räntetagare, så länge sådane ifrågakomma, äfvensom för alla öfriga liqvi - Bih. till B.
Pro t. 1847 & 1848 1 Sami.
I Afd. 18 Baft. 5 34 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 66. der, hvilka enligt nu gällande föreskrifter eller öfverenskommelse!’ skola på markegång grundas; att tiden för förstnämnda markegång måtte framdeles varda bestämd till April månad; men att, så länge den hittills vanliga markegångssättningen måste bibehållas, vid denna sistnämnda äfven först omförmälda prisbestämning må, till undvikande af dubbla förrättningar, försiggå efter de, rörande densamma stadgade grunder; hvarförutan kommitterade, jemte yttrande af den åsigt, att deputerade för markegångssättningen hädanefter borde blifva tvänne af hvarje Riks-stånd, som rösta per capita i stället för ståndsvis, samt att pröfningen af anförde besvär öfver deputerades beslut borde, så länge det tillhör Kammarkollegium att afgöra tvister om grundskatterne, fortfarande af detta embetsverk verkställas, i underdånighet öfverlemna! ett, i öfverensstämmelse med dessa hufvudgrunder utarbetadt, förslag till förnyad författning angående markegångssättningen, deruti kommitterade i öfrigt intagit sådana särskilda bestämmelser i afseende på prisuppgifters meddelande till ledning för markegångssättningen samt besvärsrätt och verkan af förd klagan öfver fastställda markegångspris m. m., hvarigenom, i kommitterades tanke, så väl de skattskyldiges som räntetagares rätt borde anses fullt betryggad.
Biträdande hvad kommitterade i omförmälda måtto i underdånighet yttrat och tillstyrkt i afseende på grunderna för markegångssättningen, utom i hvad som rörde frågan om markegångs-deputerades sammansättning och röstberäkning, hvilken sednare fråga i Departements-chefens tanke, med hänsigt till innehållet af Regerings-formens '75 §, innefattade egenskapen af grundlagsförändring och alltså borde i särskild ordning behandlas samt i öfrigt lämpligen kunde blifva föremål för framdeles, af samlad erfarenhet under tillämpningen af öfrige föreskrifter föranledd, pröfning, ansåg
Departements-chefen, för sin del, kommitterades ofvanberörda förslag till förnyad markegångsförordning, särdeles med hänsigt till deri meddelade stadganden om markegångssättningens grundande på prisuppgifter för tiden från och med Oktober månad det ena, till och med Mars månad det andra året, samt sättet för dessa prisuppgifters upprättande och granskning m. m. i hufvudsaklig måtto lemna säkerhet derför, att markegångsprisen varda satta i närmaste öfverensstämmelse med persedlarnes allmänna värden; men Departements-chefen trodde emellertid att ett ytterligare betryggande mot förlust å ena eller andra sidan, genom serskilda intressens inverkan på markegångssättningen skulle vinnas, om, Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 66. 35 i enlighet med hvad nu eger rum, fortfarande stadgades, att deputerade för markegångssättningen' borde, så vidt ske kan, utgöras till ena hälften af räntegifvare och till den andra af räntetagare eller sådane tjensteinnehafvare, på beloppet af hvilkas löner markegångssättningen egde inflytande, samt derjemte förordnades, att särskilda ombud så väl för de förre som för de sednare borde vid markegångssättningarne tillkallas för att höras, med rättighet att å egne och öfriges vägnar emot förrättningen fullfölja klagan.
Och tillstyrkte
Deparlements-chefen, i följd häraf, att kommitterades merberörda förslag till förnyad förordning angående markegångssätlningen måtte med ofvan omförmälda förändringar och tillägg af Kongl. Majit i nåder gillas och till antagande jemväl af Rikets Ständer föreslås.
Hvad i öfrigt angick de delar af kommitterades betänkande, som omfattade frågorna: om upprättande af ny jordebok, om mantals- och skattskriftungen, om kronoutskylder nas debitering, om uppbörden och redogörelsen, samt om prcescriptionstid för skattskyldiges och redogörares ansvarighet; så tillstyrkte
Departements-chefen till alla delar nådigt gillande af hvad kommitterade härvid i underdånighet föreslagit och hemställt, endast med de jemnkningar, som kunde blifva en följd af Departementschefens här ofvan afgifna, i vissa delar från kommitterades åsigter skiljaktiga yttrande, samt med den afvikelse, beträffande den af kommitterade, i sammanhang med förslaget angående mantals- och skattskrifningarne, väckta fråga om mantalspenningars erläggande först efter fyllda 18 år och om befrielse derifiån i vissa fall redan vid uppnådda 60 års ålder, att Departements-chefen, med hänsigt till den betydligare minskning, som härigenom skulle uppstå i de för stats-utgifterne vid nu förestående statsreglering påräkneliga tillgångar, ansåg någon framställning i detta ämne för det närvarande icke böra hos Rikets Ständer göras: hemställande
Departements-chefen deremot, att Kongl. Majit, i och för tiilvägabringande af den reglering med uppbörds- och redogörelse-verket, som
Departements-chefen nu i hufvudsaklig öfverensstämmelse med kommitterades förslag, i underdånighet tillstyrkt, måtte, jemte de framställningar, hvilka äro erforderliga i fråga om kronohemmans upplåtande under skattemannarätt utan lösen, grundräntornas och kronotiondens förenkling, dispositio - 36 Kongl. Maj:ts Nåd.