Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ocli ej blott för den af sin liandaslöjd existerande arbeterskan, nej, för kvinnor tillhörande den mest oberoende samhällsställning synes ' handarbetet vara ett lifsvillkor.
Och att så väl den ena so111 den andra bedrifver detta arbete ej blott stil lyst » visar arten af de handarbetsp~of, so111 äro utställda.
E j endast lättare stoff so111 silke, ylle, linne äro bearbetade, den svenska arbeterskan ryggar ej tillbaka för s&amp; omedgörliga material som läder, tra, glas och inetall och detta i allmänhet med goda resiiltat, livilket nogsamt damkoiniténs iitstK11- ning knnde uppvisa.
Hvad för öfrigt den konstnarliga sidan af kvinnoarbetena be- triiffar, ink väl med sanning sägas, att där, livarest de biista effekter Lstadkoniniits, är ej i de fall, då arbeterskan följt sin egen individu- ella smak vid frainbringandet af mönstret till sitt arbete, utan där hon förstått a t t tillgodogöra sig de förträffliga förebilder vi aga i vara iniiséer, konstsamlingar ocli al1mo; geliem.
A t t .denna D efterbild- ningskonst » fotad på konstnärlig grund och med ett pietetfullt akt- gifvande af så väl förebilden, som den stilart, den representerar, varit ' mäktig bilda en nationellt svensk textilkonst %r livad våra förniimsta skolor inom detta område sedail ett tiotal år tillbaka sökt visa.
Hvad som på danlkoiniténs textilafdelning i främsta riiminet till- drog sig konstkannares iippm~rksainliet voro de nihnga vackra prof ph gobeliwafrzad, den hade att iippvisa.
Det förträffliga satt, livarpå man förstått att &amp; teriipptaga denna den svbiaste inen afveii ädlaste bland väfnadskonster, ' förtjänar afven allt beröm.
Men det fordras i sanning den relief som en världsutstiilliiiiig kan ge, för att en så dyrbar och enastående konst skall komma till sin rätt.
T %rt lilla land kan näppeligen skänka tillbörlig iippmiintran å t en konstart, som ställer sh liöga anspr&amp;k på så val framställarens skicklighet soin konstälskarens kassa, livarföre d r a skolor ' i konstväfnad hittills nöjt sig ined att prestera ett och annat- paktstycke, livilket dock till fyllest visat, att inan lyckats aflocka den gamla gobelinvafvaren hans dyrbara hemlighet.
Bland föremålen af denna art intages första platsen af en af Hand.
Y&amp;z.
utställd porti&amp;re med: on bhl-d i gobeliwCifJ själfaa por- tieren .af giildbriin plysch.
Denua bård, utförd efter en i den kungl.
förrådskammaren befintlig gobelinvafilad frhn 1500-talet, kopierad af f m .Kerstin Clnsoqz, född Petre, vafd af Hamn Person, återger på det lyckligaste satt mönstret, frukter och blonimor, i ' dessa injiika samman- smältande fargnyanser, som tillhöra, le grand art » inom väfnadskonsten.
Utom denna portiere exponerar Hand.
i ' damernas utställning.
en miwlre gobelh, qfsecld till eldsktirnz, afveii den ett bquilclraiisvardt fint utfördt frukt- ocli blominijnster, komponeradt af flöken A p e s Bmntiqzg och vafdt af föreningens skickligaste vafverska, Kanza Nikon.
Men äfven inom andra afdeliiingar af den svenska utställningen kom- ma Hand.
gobelinvafnader att tala högt om våra konstvafverskors skicklighet.
.Har bör då i främsta rummet nämnas de praktfulla stolsöfvwdrage~z till de förgyllda .s.
k. Malsåkersstolarna, beställda för Nordiska museets rakning och afsedda för det s. k. Carl den tolftes- rummet i svenska utställningsbyggnaden.
Motivet till.
dessa gobeliner a r direkt kopieradt från ett mönster från 1600-talet.
Det .framställer riksvapnet jämte kiinglignt nanmchiffer i silke och guld mot en matt broilsfärgad botten.
- SoJ ' a ' y1 i det af Stockholms Handtverks- förening exponerade skrifruininet prydes likaledes af Hand.
Van: s go- beliner, ett i grönt hållet särdeles stilrent mönster med frukter och f iglar.
Gobeliiivafveriet liar dock ej många frainstallare i vårt land, desto egendomligare ar det, att man finner en sådan i folkets led.
En mindre golielinvlif afsedd till en skärm eller stol ined ett i rika blom- ornament Iikllet mönster, utsökt t.ill sk väl utfiirande so111 fargbeliand- ling, tilldrog sig på utställningen mycken uppmarksanihet.
Intresset ökades då nian erfor, att en 20-årig bondflicka från Skåne på egen hand åstadkommit den vackra duken.
Bengta Olsson, så ar den iingn konstvafverskans namn, tillhör en faiiiilj, dar väfnadsskickligliet har gamla anor, mormodern var sin tids skickligaste vafverska af flainsk (en art gröfre gobelin), och den unga Bengta har förstiitt iitvecklti, den nedärfda fardiglieten till en ganska högt drifven skicklighet.
Utan skola liar hon dock ej varit, Bengta Olsson är en af kultur- historiska museets i Lund protegéer, denna.
fosterliiiidska stiftelse, hvilken med sin nitiske chef, doktor Karlin, i spetsen, utöfvar ett i så hög grad väckande ocli bildande inflytande på konstslöjden inom Sve- riges sydliga provinser.
Af Iialfgobelin eller finaste rödlakan äger utstiilliiingen afven prof; denna slags väfart har en skicklig fraiiistallarinna i fru Tora Kulle, från hvars väfskola det vackert utförda niönstret med riksvapnet var utgånget, föriitom en stolsits iii.
Och liarnied ha vi öfverghgen lätt funnen till de öfriga kolut- vaf) taderna, Iivilka på utstiilliiingen äro niycket rikt representerade.
V2ifi~zdustrien, både idkad som tidsfördrif och som lefvebröd liar på de senare åren tagit ofantlig fart i vårt land.
Vafstolen, förr ett hus- geråd, förvisadt $eslataiide till pigkammaren, innehar numera ofta en
hedersplats i den förniinin dainens arbetsriiin, ocli do större väfskolor, som appstktt på olika platser i landet, besökas af kvinnor a r alla sam1iällsklasser.
Bland de iner beinarkta väfskolor, so111 insändt prof på siil konst- f akdighet inarkas iitoin Hand.
V&amp;z., fru Torn li ' z~lle och fi-öken Bruns- son, Stockholm, fröken von Engeström, Upsala och WickbonzJ Jön- köping.
utställer ett par präktiga vQfnacler i allmoge- mönster, rödl.akan och dukagång, afsedda till dörrdraperier, fru Tora Kulles clrlittndzck (liangklade) efter inöiister från kultiirliistoriska inuseet i Liind, är all beundran värd., afvensh från.
sainma väfskola ut- gkngna Borddukar ocli dörrförlcdngen i dukagång in.
konstvafnader.
Fröken Brunssoii utställer i blått och h i t t väfda ltnncldukar, praktiska och rackra gn !rdiqzer,, förkltidstyger, allt af denna nationella priigel, som ger dessa synbart anspråkslösa väfnader både ka.rakter och varde.
Frii Wickboni exponerar jiossavtifizader ocli gardintyger.
Den så mycket omtyckta vackra ' goZf ' mnttan i blått ined inöiister i gult, som prydde Handt- verksföreningens eleganta lilla skrifriiin, ä r utförd i fröken v. Eiige- ströms vafskola.
- Det ar dock ej iitesliitande skolors som lainnat prof pil konstvafveriets ståndpunkt i vårt land, afven bland folket har denna vackra Iiandaslöjd skickliga atöfvare, isynnerhet är detta fallet i Skåne, dar, soiii vi redan anmärkt, inom bondfamiljerna väfskick- ligliet ghtt i arf genom in5ng.a sliilitled.
En bondkvinna frlin Sk %ne, j h Cilluf Olsson iitställer således flere väfnader, däribland en präktig d ~ ~ ~ t t c d d i z ~ rödt k och bliitt efter gammalt inönster, allt vittnande om sinak och ett iitveckladt färgsinne.
Den af jänitlandskan Eleonora Perssola vafda jiossamattaiz förtjiinar afven att frainliållas.
Ifrån väfnaderna vilja vi nii öfvergå till brodoienza, de med ii %len %stadkoiiina handarbetena - ett område, där kvinnan sedan evarldeliga tider varit sk godt soiii alienaliärskande - och vi skola finna, att Iioii afveii liar vet att frambringa föremål af konstnärligt värde.
Frainst faller då i ögonen den af Hand.
utställda fidkt&amp;a- cliga altarbekliidnadclm, koinponerad af, fiölcen Bran.tiqzg.
Bland allt, livad damkomitdn af textilkonst utställer, * torde detta bast vitna oin den svenska arbeterskans konstskickligket.
Motivet till det ståt- liga antependiet ar liemtadt fr %n en ~antiinensalea af förgylld koppar från 1100-talet, fordom tillhörande Broddetorps kyrka i Vestergötland,
nu förvaradt i atatens historiska museum.
Det i påläggssöm af siden med förgylda skinnkonturer i en mängd olika sömnadsarter iitförda arbetet framställer i midten en slilajestas Dominb, omgifven af de fyra evangelisternas sinnebilder, alla figurerna inneslutna af sirligt arbetade bokstäfver, utgörande en ur Uppenbarelseboken liemtad iiiskrip- tion.
Såsom ett helt betraktadt gör arbetet en storartad effekt, på samma gång det in i de minsta detaljer tål att studeras.
Äfven ha ej mindre än åtta af föreningens konstsömmmerskor under flere mana- der darpk nedlagt all sin flit och skicklighet.
Utoni antependiet utgöres altarbeklädnaden af en bokdywc (pulviiiai.)
af rödt siden med kontursöm af förgyldt skinn, på inidten en infatt- ning af Alfa ocli Omega, samt en hvit ch7c (palla) af linne med en bred li&amp;lsöin (plinto tirato) och en kantspets.
Bakom antependiet ses en vliggbonad, en vafnad i gult och blått ylle, kopia efter en i statens liistoriska museum befintlig tapetvafnad från 1 loo-talet, hvarå möii- stret förestaler fhglar p&amp; ömse sidor o111 lifstradet, liljor och rosor.
Denna bonad, livars värde den oinvigde ej torde fullt ' kunna uppskatta, iiger för kännare ett sarskildt intresse därigenom, att man här för f örsta g %ng aiivändt en gainmal, ytterst svår väfart, livars hemlighet man ända tills nu förgafves brydt sin hjarna med att utflindera: Hand.
utställer äfven andra broderier.
En afcleZni~zgssk~rm, schattersöm i silke i växlande färger, ined infa.ttniizg af grön plysch, mönstret efter allmogemotiv komponeradt af fru Clason, beundras mycket, och ej mindre en af fröken Braiiting kompoiierad förtjiisande so$7cu.dde af hvitt kläde med solrosmönster.
Bland prydnadsarbeten intaga för öfiigt de från fröken Zicker- manm konstsö~iisskolc?, i Sköfde iitg %iigna en mycket bemgrkt plats.
Däribland ses en präktig portiere af blågrölit kläde med en bård i applikationssöm efter egypti ski motiv, ett lika originelt som eff ektfiillt mönster, vidare ett so$-öfverkast af blekgrönt klade nied silkesbroderi, ett förtjusande lätt ocli luftigt hållet möiister i rococco-stil, herntadt från en gammal sideiistubb från 1800-talets början, en bordatck, röd botten med en rik bård, utförd af s i enkelt material soni livit liniie- tråd, men icke desto mindre af god effekt, flere andra vackra och prak- tiska arbeten att fortiga.
Afdelningsskärmen är ett slags möbel, som numera tyckes vara lika oundgänglig för den " nioderna våningen, som trymån och emma- stolarna för våra mormödrars.
Äfven liar atstallningen att uppvisa flere af dessa graciösa husgeråd.
Utoni de redan nämnda, förekoin- mer en, utgången f r h fröken Giöoels atelier, en särdeles vacker pjes,
mönster efter isländskt nxotiv med skinn och guldbroderi, komponeradt af fröken Maria Adelborg, infattadt i en rikt snidad ram.
*:) Pröken Maria Nordenfelts » skola för hemslöjd?
i Göteborg exponerar likaledes en afdel ' ~~ingssk2irnz med ett i rikt scliattersömsbroderi utfördt mönster.
Bland silkesbroderier märkes för öfrigt en kudde pli blekbltitt atlas, och en s. k. sac7~et schattersöm i rococco, båda utförda ocli kom- ponerade af fröken Elsa Niorclenfalk.
Härmed tro vi oss i det närrnaste lin genomgatt, livad som kom- mer under rubriken broderier.
Dock hterstår a t t omtala ett arbete, som bör räknas till utställningens kuriositeter.
Det a r en kischck i filzt Avitbroderi, utförd af en 72-åring, fru Matldda Sc) izLbert, f. d. kungl.
hofbrodös, om vi s % få uttrycka oss, ty det var frii Schuberts konsterfarna hand, som levererade kung Oscar 1: s broderade skjort- veck.
Hvitbroderiet, ett arbete, Iivari våra mormödrar och mödrar excellerade - till stort förfång, a r jag rädd, för s&amp; val rygg son1 ögon - ä r i vår tid så godt som nedlagdt, tack vare de vackra och billiga inaskinbroderier, nian numera har a t t tillgå till sina toilett- artiklar.
Äfven ägde denna tidsödande söinkonst ingen annan expo- nent iin denna åldriga d m, hvarföre den af henne utställda nas ' duken väckte de besökandes stora undran ocli beundran, en hyllning, som agnades såviil det skickliga arbetet som arbeterskans höga ålder.
All slags heiiislöjd, allra helst då den är af utpräglad nationell art, kan i vår tid p %rakna den lifligaste iippinuntran.
Så Ila de ' ge- m i n a allmogearbetena iifven kommit till sin ratt.
Sådana saknas ej heller på utställningen.
D i t höra i franista rummet de s. k.
» Delsbo- arbetma », ett slags broderier, utförda med rödt bomullsgarn på linne, shdana hvarmed man ser sängar och bord prydda i de förmögna bond- stugorna i Norrland.
Utan phverkan utifrån har denna säregna a r t konstsöm frisk och ursprunglig sedan iner an 200 å r tillbaka utveck.
l a t sig bland bondfolket i .Helsingland, hvarföre den väl kan beteck- nas som en äkta folkteknik.
Isynnerhet äro familjerna Svensk ocli ' *) Det torde ha viickt förvihing, att damkoniith ej haft ett uppvisa detta har emelleï- n8gra fler förema friiii fröken Giöoels konstslöjdutstdtni~~; tid sin grund.
d k i, att fröken Giöbel ansett det med sin fördel mer förenligt, att iipptriida h v&amp;rlclsespositionen med siu egen utstiillning.
Den s l d e l e s rika och priiktigo saiiiling konstslöjclserbeten, som denne iitstjillning inne- höll, togs före afsiindandet till Amerika i betraktande af k0nnare och konst- iilskare och viickte allmmli erkännande och beundran.
h ' zcdolJi i Delsbo bekanta för sin skicklighet i denna slags hemslöjd.
Arbeterskan utför sitt Broderi alltid efter egen ritning, efter ett af lieiine sjalf på fri Iiand uppritadt mönster, och på detta satt ä r äfven den prydnadsduk tillkoniinen, som inan hade tillfälle att se påutställ- ning-en.
Äfveii en annan äk.ta folkteknik förtjänar att oinnäiniias.
Det ett inveckladt flatarbete, ntfördt af iiro de knzctna 7~~~~zcldzck: sfra~~sa~~~za, en vallkulla från Värinland (däraf benämningen vallk kulle trä^).
Dylika knytarbeten, vid Zivilkas istadkommande arbeterskan begagnar sig af den efter väfvens nedtagande vidlzangande varpen, förekomma afven bland bonclkvinnorna i flere af vara provinser utoni TTarn~land, sasom 81nålaiid, Da.larne, Bestergötland och Skåne.
Bland alla vackra handaslöjder har äfven spetsknypplingen kom- init till sin frilla, rätt.
Främst bland » svensl&lt;a spetsar, stå af gam- nia1 liiifd vaclstenaspetsarn~c.
Cliicagoutställningen koiiimer af ven att uppvisa särdeles vackra prof p i denna vår inhemska spetsindustri i tvenne inontrer, utstälda af j3-u Rnndel och flöken Azwore Iq~gelotz, de två företagsamma dainer, som inlagt s i stora förtjänster om den grur&amp; vadstenaknypplingens bevarande och utveckling.
Pk tal on1 spetsar må vi ej förbigå Hand.
Van: s spetsalbzon, iiineliållande knypplade spetsar från Skåne och Dalarna, en spetstek- iiik, afvikande fran vadstenaspetsariies, smakfullt uppsatta i små profver pli blad af röd atlas inon1 ett silkesbroderadt oinslag.
Till de spetslikiiandb arbetena kunna vi afven inrangera dem, soul gå under namn af Jilet-gzcipwe.
Några utsökt fina prof af denna vackra liandaslöjd förekoinina ock i form af dukar, öfverkast och gar- diner, utförda af fiïc Å7wberg från Upsala.
, Ltiderplastiken hör till en art konstslöjd, soin både kan kallas ytterligt gaiiiinal och ultra modern.
Vi tro oss nämligen ej taga mi- ste däri, att det först är på cle senare h e n det af &amp; Ider till så stor konstnärlighet uppdrifna läderarbetet, blifvit återupptaget.
Äfven har liar den kvinliga arbeterskan pröfvat sin förmåga.
Fröken Gzsstafva Jlezckow exponerar en bibel i läderplastik, hvarföriitoin det ståtliga musikal bi im et^, inrymmande celebriteter fran inusikens värld, så val porträtt som biografier, a r utfördt af henne.
Det vackra laderalbu- met med inskription ~Portraits of swedish litterary womeils är dar- emot ritadt och arbetat af frökert von Diiben på fröken Giöhels.
Detta album innehkller af fru ' Selma Jakobson konst- närligt utförda fotografier, 14 till antalet, af svenska författarinnor, jiimte en textad innehållsförteckning, och htföl ' jer den lilla samling af svenska författarinnors verk, bestämd a t t @ fö~lifvas nied det inter- nationella kvinnobiblioteket i w The Woinan ' s Building P.
Tvenne andra arbeten i läderplastik, en portfölj och ett a l h m, ganska skickligt ut- f örda, bara fröken Norclquists namn.
Till läderplastiken .Iiör äfven den af, fröknarna Wrede i Vexiö utstälda präktiga gyllenliidersstolen, färgerna troget kopierade efter en utsökt gammal gyllenläderstapet frhn kultiirhistoriska museet i Lund.
Hvad som kanske väckt förvåning hos dem, som tagit damkomi- t6ns utställning i närmare betraktande är, a t t triisnideriet, denna slöjd- art, för hvilken wslojdensw hemland vunnit sitt rykte, a r .s % litet re- presenteradt.
Utställare skulle dock ej fattats, om tiden varit mindre knappt tillmiitt.
E n inängd anmälningar a t träskulptur hade inghtt, inen blott få af de aiimälda föremålen hiinno blifva färdiga.
E t t och annat prof på denna vackra konst förekommer dock.
Fröken Mmia Monthan utställer en s7czci !pte~-nd stol i ljust.
päronträ.
E t t litet mycket originellt vtiggskdp, måladt och skuret i allmogestil, ä r insändt af frzc Emy Å9na72, Linköping; f&gt; * öken Netzel liar lainnadt ett litet fint i ljust trä utskuret skrin, hvarförutoiii musikafdelningen uppvisar ett i aii- inogestil skiilpteradt s t a s i f ö r sitt albnni och sina musikalier.
Men om träsnideriet ej .ar sil rikt och val företrait, som inan @ rna skulle önskat, förekornino p % utställningen inhnga andra Iianda- slöjder, förr ej af kvinnohand $förda.
Dit rakna vi bland annat den lika vackra som ' fordrande glasetsfiingma.
Denna fina och graciösa konst äger i v %rt land en skicklig och bepröfvad framställarinna i Hilda Pettersson, f. Böös, en snart 70 krig dam, livars verk är cZamkon2itd~u utstlillningqokal, en glasbägare på fot med lock, hvarpt.
drottningens namnchiffer sam t centalkomiténs damers monogram äro inristade, ytinönstret efter ritning af fröken Gisberg.
PorslinsmI " cleriet ä r på utställningen representeradt af fröknarna HolckJ hvars skola för porslinsinålning, läderplastik m. m.
' ar fördel- aktigt känd.
De utställa ett par särdeles originella vaser i assyrisk stil samt ytterligare ett par vaser, hvartill form och motiv hemtats fr %n ett pk Gotland funnet karl; förskrif vande sig f r h järnhldern.
- Metallarbetena Frö- saknas, so111 nänmdt, ej heller bland damernas exposi.onsartiklar.
7cen ' Jzclie Grafström visar, att äfven kvinnorna kunna ernå skicklig- het i den svåra ciseleringskonsten.
E n perm till Nya Testanzentet med linnearankor och förgat-mig-ej i drifvet silfver, särdeles fint utförd,.
är heiiiies verk, sanit en .bagare, äfvenledes i drifvet silfver.
-- .Fru Juels vatte~acistem af drifven och cicelerad koppar är .ett duktigt arbete, som mycket uppmärksammats, och den af fröken A m a Meukow utförda stå ?tkafi jämte bagare af förkoppradt tenn med graverad ornering ha med rätta ådragit sig beundran.
', Men innan jag anser det långa programet genomgånget må det tillåtas mig at^ säga ett par ord om den afdelning af kvinnoarbetena, som ej kan inrangeras under någon konstart, utan måste rubriceras till %det nyttiga&gt;.
Dit höra åtskilliga prof p&amp; Ziwnedamast och duk- tygsvilf, utgångna f r h frökelt v.
E~zgeströtns väfskola i Upsala, solida och vackra, som endast.
adet lie ini nav af da^ kan vara.
E n silkesdanznst- schal, väfd af fru Cervin-Eqvist, .likgot i sitt slag ovanligt, väckte äfveii uppmärksamhet.
- Tirigarn, spunnet för hand af grefv.inlzorna Sparre och af en utsökt finhet förekomnier ock, vidare prof p&amp; $mre lime- söm, stickade arbeten, så väl schalar som täcken, reformu ?zderk&amp;der m. ii.
praktiska, och nyttiga artiklar.
Utom fröken Bettiqza Lezoyso7m, en af våra kvinlign bokbindare, som levererat banden till litte- raturkomiténs böcker, ha yrkena inom kviniioafdelniiigeii blott eqz re- presentant, fru Svensson, hvilkeii utställer vackra slzörwzakwiarbeten, utförda h hennes verkstad.
.Vi aga likväl fnllt upp med ansedda yrkesfirmor, ledda af kvinnor.
Dessa Iiafva dock ansett det mer nied sin fördel förenligt att ingå i den allmänna svenska afdelningen, dar täflan står öppen för kvinnor lika väl som för män.
Skolslöjden har en välkänd och framstående representant i vår skickliga slöjdinspektris fiöken Hulda InV11di92, hvars tvenne skåp, hvari folkskolans modellsamling är utställd, ger en fullt åskådlig bild af det af fröken Lundin i Stockholms folkskolor införda handarbetssyste- met.
Denna utställning kommer säkert att tilldraga sig mycken upp- märksamhet af män och kvinnor af facket i Amerika.
Och så till sist ett par ord om daldockoma (iitställarefi.ökn.ar~za Krcepelin och Svedems), de trefliga, nätta och på samma gång ba- stanta daldockorna, till hvilken gren af kvinnoarbetet hänföra dem?
Till det konstnärliga?
Till det nyttiga?
Det återstår då adet nöjsamma,, en bransch, som väl äfveii har sitt be- rättigande här i världen.
Det vissa ar, att litet hvar vid åsynen af de trefliga och prydliga masarna och kullorna, ovillkorligt måste känna sig liksom litet varm och ungdonilig om hjärtat, och vi våga med
säkerhet förutsph, att de skola göra lika mycken lycka bland sina landsmän pil andra sidan bafvet.
Harmed tror jag mig i det närmaste ha uttömt v %r utställnings- katalog.
J a g liar sökt, s i vidt möjligt, taga med allt, äfven med risk att blifva 18ngtr&amp;dig, ty livad som, ej intresserar en, kan ju möj- ligen vara af intresse för en annan.
Och nu vid det här laget äro alla dessa föremhl, vackra och nyttiga, konstnärliga och praktiska, stadda på den långa resan öfver Atlanten, inneslutna i bastanta trä- 18rar af olika dimensioner, försedda med inskriften r Swedish ~ a d i e s r jämte den för alla svenska utstallningskollis geinensaninia stämpeln, den blågula flaggan.
*) En del af dessa föremål, de som kunna gara ansprhk på att aga ett mer utpragladt konstnärligt värde, eller sor- tera ander rubriken musik, litteratur, vetenskap, aeducationa eller hvad det nu m&amp; lieta, skola f å sin plats i rThe oma an ' s Bni1ding.r Det öfriga kommer att utställas i den &gt;) svenska utställilingsToyggningenr, där det ar mintjre ondt om utrynimet ocli, dar i synnerhet de arbeten, som äro afsedda för dekorativa ändaniål, d. v. s. broderier, yafnader, draperier o. s. v., böra komma till sin rätt.
Så kunna d8 äfven vi sagas ha dragit vårt strå till den kolos- sala jättestacken därute.
Någon illusion om att detta lilla str&amp; skall medföra nhgon betydande materiell vinst för oss själfva eller åstad- komma hvad man kallar effekt bland dessa skatter utan tal från värl- dens alla kanter, som komma att hopas i Chicago, göra vi oss natur- ligen icke.
Den tillfredsst~llelsen att » ha varit med, Iiafva vi dock, att ej lia saknats, då det galler .att läinna sin insats till det geinen- samma verket, ocli redan däri ligger en vinning.
Och m&amp; det ej anses förmätet, om vi till slut uttala den för- hoppningen, att vårt deltagande i världsutstöllningen i Chicago skall visa - bkde våra landsman därute i, the far Vest, och en och annan skeptiskt anlagd här hemma - att den svenska kvinnan ej är ovär- dig att st % vid den svenska niannens sida, då det gäller a t t Iiafds vårt älskade fosterlands anseende och ära.
- L: D %.
p %) För de respektive utstlillame, som sökert med ett ömt intresse följa hvar och en sitt bidrag till det gemensamina verket, bör det ramliignsnde att erfars, det inpackningen skett med al1 möjlig omsorg och försiktighet, under ledning af en i inpackningskonsten erfaren person, och att samma, person Atföljer godset för att i Amerika Kfven öfvervrtka dess nppackning.
Om forslaget till vigselformul&amp;r.
D&amp; vi i föregkende häfte meddelat SH väl det niii gallaride vigsel- formuläret som handbokskomiténs förslag till ett nytt, torde det in- tressera våra läsare a t t kasta en blick tillbaka p&amp; den svensk-luther- ska kyrkans första vigselformulär af &amp; r 1529.
Professor A. Winiot säger i sitt * nyligen utkomna arbete om äktenskaps ingkende (Lund 1893 *) aatt sjiilfre vigseln länge efter reformationens genomförande i Sverige fortfor att hafva samma karak- ter som förut.
» Det första protestantiska vigselformuläret rar för vartland det som intagits i den af Olaus Petri, 1539 förf.
och ntgifna kyrkohand- boken.
I sjalfva verket ä r det ett af de iildste!
inom hela denluther- ska kyrkan, oin ej det allra Udsta.
Lutliers eget vigselritizal ar f r h 1534 och kan sáledes ej liafva tjänat till förebild.
De källor, som begag- nats, äro i hufvudsak den äldre inhemska ritnalen.
bearbetningen är för öfrigt i %tskilligt gjord med ganska stor sj2eEfstiiodighet~.