Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, der öfverskott förefinnes å ett annat, hvilket otvifvelaktig! skulle inträffa, om, på sätt ofvan omförmaldt är, afgiften från vissa district bestämdes att directe ingå lill och uteslutande användas år 1 831 af personer Summa personer 16,626, 4 Be vill ning,-i-Utskottets Betänkande, N :o 11. lör de inom samma districl befintliga serskilda Curhus, samt i afseende på Curtius- och Lazaretts-medlens förvaltning af en gemensam styrelse, något hinder deraf icke möter för bibehållandet af serskilda styrelser inom de Län, der flere Curhus blifvit inrättade, enär annat vilkor vid berörde medels gemensamma förvaltning icke blifvit fästad!, än att Curhusens och Lazareltens inkomster och utgifter böra i räkenskapen åtskiljas och serskildt redovisas, finner Utskottet sig föranlåtet, hos Rikets llögloflige Ständer vördsamt föreslå, alt en årlig afgift till veneriska smittans hämmande och botande må fortfarande utgå till och med det år, då näst härefter infallande Riksdag slutas, med högst fern och minst en skilling för hvarje mantalsskrifven person, med i öfrigt bär nedan uppgifne hufvudsakligen enahanda vilkor, som vid sista Riksdag fastställdes; äfvensom, att Styrelsen och Förvaltningen af Lazarettet* och Curhusen inom hvarje Län må blifva gemensam, der icke locala hinder eller andra orsaker deremot förekomma, såsom uti Stockholms, Östergöthlands, Södermanlands, Wermlands och Gefleborgs’ Län m, fl.; dock att hvardera inrättningens inkomster och utgifter noggrann t åtskiljas, samt ovilkorligen serskildt redovisas; hvar jemte Utskottet, som, med hänseende till viglen och angelägenheten deraf att i möjligaste mått» söka förekomma vener iska smittans spridande, anser ökade- cuntrofler vara af behofvet påkallade,, får tillstyrka-, att Rikets Högloflig.*; Ständer måtte hos Kongl. Majit föreslå vidtagandet af de ytterligare åtgärder och anstalter, som för ändamålets befrämjande kunna pröfva» nödige och lämplige, såväl till smittans hämmande i' allmänhet, sorn i afseende på från utrikes orter ankommande skeppsbesättningar, om hvilkas behöriga besigtning mera bestämda föreskrifter synas erforderlige, ärr de, sorn innefattas uti Kongl. Commeree-Col— legir, på Kongl.
Majrts Nådiga befallning, under den 6- M..j iR3p> derom utfärdade Kungör else.
I sammanhang härmed förekommer till handläggning en af Ilen- Möllerhjelm, .
Axel, inom Högloft Ridderskap.-1 och Adeln, Väckt samt till Utskottet remitterad motion, att, då Curhus-afgift, till- det nu gällande maximum af fem skillingar på hvarje mantalsskrifven person, ingalunda vore för behofvet inom hufvudstaden ändamålsenlig eller tillräcklig, den rättig - Bevillnings-Utslottels Betänkande, i\r.-o ir. het för Stockholms stads invånare målte af Rikets Höglofl.
Ständer bestämmas, att, äfven till belopp utöfver det för Länen i allmänhet fastställda maximum af 5 sk. för hvarje mantalsskrifven person, öfverenskomma om alt åtaga sig en efter behofvel lämpad Curhus-afgifl, hvilken bestämmelse motionären ansett desto iner nödvändig, sorn i annat fall vederbörande Kmbetsmyndighels li amsiä 11 ning skulle mötas med den erinran, alt någon högre afgift, än den af Rikets Ständer till Cm linsén åtagna, icke kunde, med afseende på ärendets beskaffenhet af beskattuingsfråga, göras till föremål för öfverläggning och beslut; hvaröfver Herr von Hartmansdorff, August, och Herr Rosenblad, Bernhard, sig yttrat.
Utom det att medgifvande! af en så obegränsad beskattningsrätt i förenämnde afseende, som motionären föreslagit, vore stridande mot ordalydelsen i 57 §.
Regerings-Formen, skulle en förhöjning i Curhus-afgiften, utöfver det hittills bestämda maximi-beloppet för hvarje mantalsskrifven person, tungt drabba den fattigare foik-classen; hvadan och då af föreskrifterna om Curhus-afgiftens utgörande icke förefinnes något hinder för hufvudstadens invånare att på lämpligt sätt inom sig öfverenskomma och besluta om de tillskott, som för allmänna sjukvårdens besörjande finnas behöflige, Utskottet anser sig icke kunna tillstyrka bifall å Herr Möllerlijehns ofvannärnnde motion.
I händelse Rikets Höglofl.
Ständer täckas gilla de af Utskottet, för Curhus-afgiftens utgående, uppgifne förutnämnde hufvudgrunder, torde, i svar å Kongl.
Majrts Nådiga Proposition, jemväl tillkännagifvas, det Rikets Ständer funnit lämpligt, att, i och för verkställigheten, bestämma följande allmänna studganden, nemligen: 1:0
Till veneriska smittans hämmande och utrotande, utgöres årligen ifrån och med år ,84. till och med del år , då nästa Riksdag slutas, af hvarje mantalsskrifven person, en Cmhus-afgift med högst fem och minst en skilling
Ra co, lika lör alla betalande inom hvarje Län, efter dess behof; hörande afgiften bestämmas antingen Lill ettdera af dessa belopp, eller deremellan, trien må icke, utan vid serdeles tvingande omständigheter, faststallas till det högsta 2:0
Denna afgift skall utgå, användas och redovisas inom hvarje Län serskildt, så att den blifver alldeles skiljd ifrån Hospitalens och Lazaretlens fonder och räkenskaper, med förbehåll, att de härigenom inflytande medlen icke begagnas lill andra ändamål än Cur-anstalterna, efter behof 6 Bevillrnngs-Utskottels Betanlancle, JV.o ii. och öfverenskommelse inrättade på ett eller flera ställen inom Länen; reen skulle icke nämnde medel för veneriska smittans hämmande till fulla beloppet åtgå, må öfverskotta, efter bestämmande af de i 3:dje planeten omförmälde Commitlerade, under nedannämnde Läne-Direetioners inseende, användas för allmänna belsovården inom Länet, serdeles lill Lasarettens allmänna utgifter i och för svårare yttre skador, och sådane sjukdomstillfällen, som påfordra chirurgisk behandling. 3:0 Ofördröjligen efter Riksdagsbeslutets kungörande ber, genom utsedde sockne-fullmägtige, hvilka sammankallas af K rono-fogden,, inom hvarje Tingslag väljas en deputerad, samt af Borgerskapet -inför Magistraten likaledes en, hvilka deputerade sammanträda på den tid och det ställe, Konungens Befallningshafvande utsätta, för att, under Landshöfdingens ordförande, besluta, genom öfverenskommelse eller votering per capita,, deruti Landshöfdingen eger deltaga om sammansättningen till form och personer af den Comité med nödige suppleanter, sorn skall årligen, intill nästa Riksdag, såväl revidera och granska räkenskaperne jemte styrelsen och förvaltningen af Curhus-Inrällningen, som ock derefter, ej mindre Lili beloppet bestämma bidraget till Lazarettet af tilläfventyrs varande öfverskott, än stadga för följande året den afgift, som kan erfordras; hvilka befattningar, om deputerade så för godt finna, äfven kunna till Pröfnings-Comileejn öfverleranas.
Städerna Stockholm och Götheborg anses likväl, i dessa hänseenden, såsom serskilde Län. 4:o De från Hospitals- och Lazarells-fonderne inom hvarje Län skiljde Curhusmedlen användas af en, jemlikt Kongl.
Majlis Nådiga instruction för Curhus- och Lazaretts Inrältningarne af den ay December 1817, tillförordnad Direelion, och redovisas årligen inför de, enligt 3:dje pu nelen, utsedde Commitlerade, hvilka, om de tillika äro Ledamöter, af Pröfnlngs-Comiteen, skola i de, rörande deras sammanträden, utfärdade allmänna kungörelser, förut erinras om detta deras serskilda ofvanomförroäldte åliggande; börande icke allenast en serskild berättelse om nämnde revision årligen tryckas, utan oek, genom Läne-sty relsens försorg, ett exemplar deraf till hvarje kyrka sändas, att från predikslolarne kungöras, samt Serafimer Ordens-Gillet, Sundkets-Collegium och Riksgälds-Coutoret deraf undfå hvar sitt exemplar, det sistnämnde för att Rikets Ständers Revisorer och Bevillnings-Ulskotlet tdlhandahållas.
I dessa tryckta berättelser skall äfven utsättas till hvad belopp
Cornmitterade bestämt afgiften för det följande året, hvarefter debitering och uppbörd af oftanämnde afgift Bevillnings-Utskotlcts Betänkande, JY:o 11, 7 kommer att, på förr vanligt sätt, tillika med de öfriga Krono-utskylderna, verkställas. 5:o Räkenskaperna öfver Cuihus-medlen skola upprättas, i enlighet med det härjemte bifogade formulär, men må icke afslutas förr, än Committerade på ofvannämnde sätt bestämt det bidrag, som må kunna lemnäs till den öfriga helsovården.
Reservation, af Herr von Post: ”Då Bevillnings-Utskottet, under åberopande af 57 §.
Regeringsformen ”afstyrkt bifall” lill Herr Möllerhjelms motion, synes det mig hafva uttryckt, att Rikets Ständer borde neka Stockholm, att frivilligt åtaga sig personella afgifter utöfver 5 sk. för veneriska smittans hämmande, hvadan jag, som hyser den öfvertygelse, alt nämnde Grund lags-paragraf icke omfattar frivilliga communal-afgifter, alt den icke lemnar Rikets Ständer magt att hindra dylika frivilliga beskattningar, och alt den, om så vore, tvertom snarare tillåter än förbjuder, i fall eljest skäl dertill förefunnes, medgifvande al den beskaffenhet, som Utskottet, men icke jag anser Herr Möllerhjelm hafva begärt, mäste mig reservera, i anseende till Betänkandets tvetydighet, eller, så vidt detsamma kan tydas, på sätt jag ofvan anfört; hvaremot jag i allo biträder den motsatta meningen, som ock rätteligen lärer vara Utskottets, men synes mig ligga i Betänkandet så dold, att den svårligen kan upptäckas, hvarföre jag önskat detsamma så redigeradt, alt det klart uttalat, hvad jag tror Herr Möllerhjelms motion åsyfta, nemligen: att, enär Utskottet funne ostridigt, att 57 §.
Regerings-Formen icke betager Stockholm eller någon annan commun rättigheten, att frivilligt och utan serskild auctorisalion (eller med andia ord, ulan det medgifvande, som Utskottet, efter min tanka, origtigt förmenar Herr Möllerhjelm hafva begärt och nu af Utskottet är afstyi kdt), äfven för omförmälde ändamål efter godtfinnande åtaga sig personella utgifter utöfver de 5 sk., som Rikets Ständer lemnat Pröfnings-Comiteén rätt att tvångsvis ålägga, så ansåge Utskottet Herr Möllerhjelms motion icke föranleda någon åtgärd af Rikets Ständer.” Stockholm den 3o April 1840.
Bevillnings-Utskottets Betänkande, IV:o lii 9 Form u laire till Räkning öfver Curhusmedlen uti N* iV.
Lån för år 18 * •
Prat. 1840- 5 Sami. 1 J/d. 5 Haft. Bevillnings-Ulskottels Betänkande, ZY:o 1i.
IM. N. Debet, Balancc f rem år 18 . .
Contant behållning i Landt-Ränteriet .
. 000 — — Dito hos vederbörande För- valtare ..... 00 — — Utlånte medel 000 — — Resterande Cnrhus-afgift 000 — —- Obetalde underhålls-ersältningar . . . 000 — — Inventarier | 000 — Debiterad Cnrhus-afgift, för detta år af ooo personer, å o sk ooo Ränta a Capital » . ... . . .
. 000 — — Xmderballs-ersätlning ....... | 00 — — Verific.
Banco. Bevillnings-Uteloltels Betänkande, JV-0 ir.
C u r h u s. I T Credit.
Afkortningar, enligt Längder . . .
Afskrifning af undei hälls-ersättningar, ra. ra.
Aflöning för Läkarevård oo „ „ Sjukskötsel o o Underhåll för oo patienter med ooo portioner (0111 bestämdt pris derå är utsatt) a O sk. , . a a a a a a a a a a Medicamenter Yed, Ljus och Olja ........
Beklädnad Inventarier Reparationer Skrifmaterialier Begrafningskostnad .
Diverse utgifter, enligt Specilication Öfverskott, att,enligt Coramitterades beslut, användas tili allmänna Sjukvården i Länet Bulance till år 18 . . Behållning i Ränteriet „ hos Förvaltaren .
Utlånta medel, med upplupen ränta Obetalda Underhålls-ersättningar Inventarier, enligt Instrument deröfver I 000 Yerific Pag. 0 000 — — 0 — — 0 000 — — 0 000 0 000 — — 0 €00 — — 0 000 — 0 000 — — 0 €00 — — 0 00 — — 0 00 — — 0 0© — — 0 060 00 — — 000 — — 000 — — 0 000 — — © 1 Banco, 000 STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckerietj 1840. Bevillnings-Utskoltets Betänkande, N:o 12. 1 N:o 12.
Ani;, till Exp. Utsi;, den 1 Maj, kl. 9 f. ra.
Betänkande, angående grunderne för den blifvande Allmänna Beviltningen, samt före skrift erne för tillämpningen deraf.
Då Bevillnings-Utskottet, till följd af föreskrifterne uti 70 § Regerings-Formen och 31 § Riksdags-Ordningen, nu går att lill Rikets Höglofl.
Ständer afgifva förslag till grunder för Allmänna Bevillningen, har Utskottet ansett sig böra vördsamt anmäla, det Utskottet, så väl till tidens vinnande, sorn med alseende på beskaffenheten af åtskillige utaf Utskottet vidtagne förändringar uti föreskrifterne för tillämpningen af berörde grunder, funnit nödigt att, i sammanhang härmed, äfven föreslå de reglementariske stadganden, som, efter antagen ordning, utgöra 4:de och 5:te Artiklarne af Bevillnings-Stadgan, så att Utskottets vid detta betänkande fogade förslag följagtligen omfattar denna Stadga i sin helhet.
Vid handläggningen af de från respective Riks-Stånden till Utskottet remitterade motioner, rörande Allmänna Bevillningen, har Utskottet ansett sig böra sammanföra och, så vidt möjligt varit, i ett sammanhang till besvarande upptaga sådane, som äro af enahanda eller likartad syftning, hvaraf likväl blifver en gifven följd, att, då motionerne angå flera ämnen, eller olika §§ i Bevillnings-Stadgan, deras behandling icke alltid kan ske i den ordning, som §§ i Författningen förekomma; hvarjemte Utskottet, lill undvikande af onödig vidlyftighet, funnit lämpligast att, dels såsom utlåtande öfver vissa motioner, endast hänvisa till förslaget i de delar, der förändring uti nu gällande Författning egt rum, dels icke upprepa sådane mindre förändringar, som blott afse föreskrifternes förtydligande.
Bland motioner af en mera allmän omfattning förekomma:
Herr Friherre Nauckhoffs, Carl Johan, till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln ingifne, med project till ny Bevillnings-Stadga; Herr Munck af Rosenschölds, Nils Rudolph, hos samma Riks-Stånd väckte förslag om förändrade grunder för Bevillningen, samt Herr C. C.
Hadings inom Vällofl. Borgare-Ståndet gjorde framställning: att i främsta rummet skydds-afgiften efter 1 Art., som drabbar alla lika, må nedsättas till 24 sk. för man och 12 sk. för qvinna; att, i ordning derefter, afgiften efter 2:dra Art. 17 och 26 §§ i Bih, till R, St. Prot, l8f.o, 5 Sami, 1 Afd, 6 Haft, 1 2 Bevillnings-Ulskottets Betänkande, N-o 12.
Bevillnings-Förordningen för arbetsfolk i städerne och på landet borde försvinna, och att slutligen lindringen, som vidare skulle kunna påräknas, pro rata parte, må tillgodokomma en hvar af alla öfrige Stånd och Classer uti den dem, enligt sistherörde Artikel, för inkomst, rörelse, fast egendom, verk och inrättningar, åliggande bevillning.
Då Herr Friherre Nauckhoffs omförmälde project, hvaraf Utskottet liemtat ledning för den förändring uti 21 § af nu gällande BevillningsStadga, i afseende på bevillning af hemman och lägenheter under eganderätt, som i Utskottets förslag 19 § förekommer, på sätt motionären sjelf antydt, egentligen utgör en omarbetning af 1835 års författning, med en alldeles ny uppställning oell indelning, utan att likväl innehålla några nya eller förändrade grunder för bevillningens utgörande, har Utskottet, som, med noggrann uppmärksamhet granskat berörde project, funnit betänkligt att derå fästa vidare afseende, dels emedan en så ingripande förändring i sjelfva redactionen, som, efter UlskotteLs åsigt, icke varit af behofvet påkallad, torde förorsaka osäkerhet vid tillämpningen, innan närmare kännedom af de förändrade föreskrifterne hunnit inhemtas och verkan deraf utrönas, dels, i anseende dertill, att projectet, som indelas uti 12 Artiklar, synes vida mer sakna sammanhållning och lättfattlighet, än BevillningsStadgan, äfven i sitt närvarande skick, och dels ändtligen af den anledning, att Utskottet föreslagit åtskillige af motionären icke afsedde förändringar, som skulle föranleda en omarbetning af sjelfva projectet i flera delar, innan det, såsom bidrag till Utskottets förslag, kunde tagas i beräkning; hvadan Utskottet anser sig böra afstyrka Rikets Högloflige Ständer, att Herr Friherre JSauckhoffs förslag till ny Bevillnings-Stadga antaga.
Beträffande dernäst Herr Munck af Rosenschölds förslag; så, enär Utskottet ännu saknar kännedom af de åsigter, som motionären, till grund för förslaget, förmält sig vilja vidare utveckla, finner Utskottet Herr Munck af Rosenschölds motion icke föranleda till någon åtgärd.
Hvad åter angår Herr Hallings ofvan omförmälde motion, i sammanhang hvarmed till pröfning förekomma nedannämnde motioner, nemligen: inom Hedervärda Bonde-Ståndet, af Nils Persson från Södermanlands
Län, med hvilken större delen af Ståndet instämt; af Anders Jonsson från Östergöthlands
Län, hvarmed flera Ledamöter sig förenat; af Petter Pehrsson från Jönköpings
Län, med hvilken flera Ledamöter instämt; af Olof Carlsson från Wermlands Län, samt af Ephraim Larsson från Elfsborgs Län, Bevillnings-U,tskotlets Betänkande , IV.-0 12. 3 att skydds-afgiften efter 1 Art. måtte alldeles försvinna; af Lars Larsson från Elfsborgs Län, att personlig bevillning efter Irsta Art., den uti 2 Art. 17 och 26 §§ arbetsfolk och backstugusittare, samt i 25 § arrendatorer, påförda serskilda bevillning, måtte i första rummet afskaffas; af .Söne Persson från Malmöhus Län, att Bevillilingen för arrendatorer, enligt 25 §, må försvinna; hvaruti åtskillige Ledamöter instämt; af Niclas Jönsson från Christianstads Län, att alla fattiga backstugusittare, små-torpare, och de, som bebo afsöndrade ringa jordlägenheter, deraf en viss afgäld till stamhemmanet utgår, serdeles de som hafva många barn, måtte, efter Berednings-Comiteernes bepröfvaude, varda befriade från all personel skatt, hvarmed Häkan Nilsson från Christianstads och Sone Pehrsson från Malmöhus Län sig förenat; af Sven Isacsson från Öland, att föräldrar, hvilka afstå hemman åt sina barn, måtte vid 60 års ålder vara från alla utskylder till Kronan frikallade; inom Högvördiga Preste-Ståndet, af Herr Doctor Björkman, att i nya Bevillnings-förordningen mätte tydligen uttryckas, det afgiften för arbetsförtjenst, enligt 2:dra Art. 26 § i nu gällande författning, ej må tillämpas förr, än afgiften efter 1 Art. vidtager, eller vid fyllda 17 år; inom Ridderskapet och Adeln, af Herr Sandelhjelm, Paul, att den lindring i skattebördorna, som vid innevarande Riksmöte kan egarum, måtte lemnäs genom nedsättning i Bevillningen efter 1 Art., samt att dernäst, om ej företrädesvis, Bevillnings-afgiften, efter 2 Art. 17, 26 och 31 §§, för dagarbetare, daglönare och deras vederlikar, må jemkas och nedsättas, uti hvilket förslag Herr Bogeman, Carl Adolf, och Herr Friherre Raab, Adam Christian, instämt; hvaremot Herr von Hartmansdorff, August, yrkat den grundsats, att genom någon skatt, huru lindrig som helst, så kallade lösdrifvare borde erinras om deras skyldighet att genom arbete förtjena sitt uppehälle, och bidraga något till det samhälles bestånd, hvilket af dem lider så, mycken skada; så har Utskottet, delande motionärernes åsigt, att den personliga skydds-afgiften efter 1 Art. kännbarast träffar de minst bemedlade och fattigare samhällsclasserne,
väl varit betänkt att företrädesvis föreslå nedsättning deruti, eller till och med afgiftens upphörande, i händelse Stats-Verkets ännu icke utredda behof sådant möjligen kunde medgifva; men emedlertid, och innan, vid Bevillningens fördelning, sig visat, i hvad mindre nion berörde afgift kan finnas nödig eller ej, har Utskottet för sin del skolat hos Rikets Höglofl.
Ständer tillstyrka skydds-afgiftens bibehållande tills vidare, med vilkor, att densamma icke må öfverstiga 24 sk. för man och 12 sk. för qvinna, att utgå ifrån fyllda 18 år, då personer i allmänhet först kunna anses vara fullt arbetsföre; 4 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 12. hvaremot, enär de, som afstått hemmansbruk, mot undanlagsbeling, ofta hunna anses vara i fördelagtigare belägenhet, än innehafvaren af hemmanet, sorn med undantaget graveras, Utskottet funnit sig icke böra tillstyrka bifall å Sven Isacssons från Öland förenämnde motion, utan åberopar vördsamt, hvad förslaget i Irsta Art., angående inkomst-beloppet af undantaget, innehåller.
Och har Utskottet, vid betragtande deraf, att serskild beskattning å arbetsförmågan är både obillig och tryckande, då den träffar den fattigaste folkciassen, hvars ringa arbetsförtjenst vanligen och med få mera sällsynta undantag måste påräknas och användas för de oundgängligaste lefnadsbehofven, jemväl ansett sig böra vördsamt tillstyrka, att de uti Bevillnings-Stadgans 2 Art. 17, 26 och 31 §§ för arbetsfolk och öfrige, som med dem blifvit jemförde, så i städerne, som på landet, bestämde serskilde afgifter måtte alldeles få upphöra; äfvensom, med afseende derå, att ehuru jordegare erlägga bevillning efter fastighetsvärdet, serskild bevillning af arrendatorer, landtbönder, hälftenbrukare och de, som bruka arrenderad jord, samt arrendatorer af qvarnar och sågar, likväl, enligt 25 och 34 §§, skall utgöras, hvarmedelst, i sjelfva verket, en dubbel beskattning af vissa fastigheter utginge, destomer obillig, som Staten icke rättsenligt kan påräkna högre inkomst af utarrenderade, än andre fastigheter, samt den för arrende af ladugårdar eller andra föruioner stadgade afgift jemväl, på lika origtig grund, drabbar jordegaren, Utskottet vördsamt tillstyrker, att ifrågavarande, uti 25 § af BevillningsStadgan, bestämde afgifter för alla arrendatorer, landtbönder och ladugårds-arrendatorer m. 11., må helt och hållet försvinna.
Viljande Utskottet, som, på sätt här nedan omförmäles, i vissa fall föreslagit
Hildring i heviiiningsafgifterne, vid bevilluingens fördelning, taga i närmare öfvervägande, hvad Herr Halling, i afseende på en allmän nedsättning deruti, anfort.
Ilos Jiöglofi. B.idderskapet och Adeln har blifvit föreslaget: af Herr Stuart, Carl„ dels att den efter 2 Art. utgående allmänna bevillning af embets- och tjenstemän måtte hädanefter upphöra, dels ock att, med undantag af enskilda Banker, hvilkas bevillningsbidrag borde serskildt bestämmas, bevillningen af Actie-Bolag, hvilkas utdelning öfverstiger Sex för hundrade, måtte nedsättas från 10 till 5 procent af utdelningssumman; af Bevillnings-Utskottets Betänkande, A”:o 12, 5 Herr Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel, att den i 2 § af Bevillnings-Förordningen omnämnde centonal-afgift må helt och hållet upphöra, samt att Statens embets- och tjenstemän samt betjente, hvartill räknas såväl de i 7 § upptagne personer, som embets- och tjenstemän m. fl., anställde vid Rikets Ständers egna Verk, eller i något serskildt Riks-Stånds tjenst, skola 1 bevillning för innehafvande lön endast erlägga ? af det belopp, tariffen i 2 § af samma förordning nu utsätter; af Herr Stuart, Fredric, att centolial-afgiften å löner måtte försvinna, och, i följd deraf, sista momentet i 2 § af 2 Art.
Bevillnings-Förordningen utur den blifvande nja författningen uteslutas; samt inom Vällofl. Borgare-Ståndet: af Herr C. G.
Fristedt, genom 2:ne serskilda motioner, att en modifieation i föreskriften uti 4 § af Bevillnings-Stadgan, alt med löneinkomster äfven skall förstås hushyra och värdet af fria husrum i städerne, inqvarteringspenningar och procenter, måtte ega rum, samt att Landl-Räntmästares remisslage, såsom innefattande ersättning för omkostnader vid penninge-remitteringar, och godtgörelse för origtiga och falska sedlar, samt missräkningar, må befrias från bevillning.
Vid öfvervägande häraf, har Utskottet, som ansett embets- och tjenstemän icke kunna undgå, att, i likhet med andre samhällsclasser, bidraga till statsbehofvens fyllande, lör närvarande och innan vid bevillningens fördelning hunnit utrönas, huruvida någon lindring å lönebevillningen möjligen kan medgifvas, funnit sig å berörde motioner, i hvad de angå lönebevillningen, icke kunna fästa annat afseende, än att, då den så kallade cenlonal-afgiflen å löner, för hvilken, sedan den i sammanhang med allmänna bevillningen uppbäres och redovisas, motsvarande belopp finnes å Riks-Slaten uppfördt, icke utgår af alla löner, och vissa tjenstemän icke synas mer än andra vara skyldige att samma afgift vidkännas, samt debiteringen deraf ofta föranleder misstag och oreda i räkenskaperne, Utskottet vördsamt tillstyrker, att den i 2§ stadgade centonal-afgift af löner må upphöra; hvaremot Utskottet, enär hushyror och värdet af fria husrum, inqvarteringspenningar och procenter icke kunna annorlunda än såsom andre extra löneförmoner betraktas, ansett sig icke böra tillstyrka befrielse från bevillning deraf; men då vid Herr Fristedts ena motion finnes fogad styrkt afskrift af en Kongl.