Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sl. Prot. 1844.. 7 Sami., / Af cl. 19 Haft. 2 ia Lag-Uiskotlels Utlåtande N--o 65. myndlingen samt dennes anhörige, livilket förhållande genom en förmyndarekammares mellankomst och den myndighet, denna institution måste få sig tillerkänd, kunde komma att lida en rubbning, som ingalunda godtgjordes af den möjligen säkrare förvaltningen af omyndiges reda medel.
Den af Herr Berg von Linds föreslagna anstalt erbjuder nöjaktiga säkerhetsmått emot förmyndares vanvård af sitt kall och fränders liknöjdhet, utan att, på sätt med förmyndarekamrar kunde inträffa, inkräkta något på det naturliga och lagliga inflytande, skyldskapsförhållandena i dessa hänseende böra ega. fter nedanstående förslag skulle antingen de redan organiserade Soeken-Nmnderne, eller serskilde inom hvarje socken dertill utsedde Gode
Män öfvertaga den granskning af förmyndares räkningar, som enligt lag tillkommer skyldeman, men desse antingen icke vilja eller icke äro fallne att utöfva. å det ett sådant bestyr icke må blifva alltför besvärligt, i anseende såväl till antalet af förmynderskap, som till möjligheten alt om personers ställning och förhållanden ega kännedom, torde det blifva nödigt, alt befattningen icke sträckes utom socknen eller åtminstone pastoratet.
Med en sådan inskränkning åter kan den ej blifva för Socken-Nämnden eller serskilde Gode Män mera betungande, än åtskillige andre bestyr, som nu villigt uträttas inom församlingarne; hvaremot svårligen åt dylika communalinstitutioner kan anförtros något åliggande, som, mera än detta, skänker tillfredsställelse, då verkningarne af en förståndig och nitisk vaksamhet för omyndige icke kunna vara annat, än välgörande och tacknämlige.
Förslaget tillägger fränder, eller dem, som i deras ställe äro sallé, en rättighet, hvilken väl förut i lag icke varit dem oelagen, men ej eller uttryckligen medgifven.
En sådan rättighet finnes i åtskilliga utländska lagar bestämd; och då inteckningens beviljande ankommer på Domstolens pröfning al omständigheterne, kan den ej anses stridande emot vilkoren lör förmynderskapskallet, eller detsamma oljenligen försvårande.
Men emedan angeläget är, att från Socken-Nämnderne eller Gode Männen afskilja hvarje anledning till omedelbar inblandning i penningeförvallningen, hvilken, om den skulle ega rum, nödvändigt måste förknippas med en personlig ansvarighet, som ej bör dessa inrättningar åläggas, innehåller förslaget det uttryckliga stadgande, att icke någon annan, än en lagligen tillsatt förmyndare, må ega omyndigs fordran utsöka.
Slutligen och då, vid den hu föreslagna åtgärd, åtskillige reglementart - Il Lag-Ulskotte ts Utlåtande N.o 65, ska bestämmelser blifva erfordeilige, bvilka ej kunnat få rum i en lag-pagragraf, hafva vi derom tillstyrkt en underdånig skrifvelse till Kongl, Maj:l.
I afseende på 7 § i 20 Gap. Ärfda-Balken äro vi med Utskottets plu - ralitet ense.
På grund af hvad bär ofvan blifvit anfördt, tillstyrkes vördsamt, att Rikets Ständer måtte för deras del besluta följande förändrade redaction af 23 Gap. 1 § Ärfda-Balken:
Förmyndare skall för hvarje år författa riktig räkning öfver det han under händer häfver, att deraf skönjas må,huru han den omyndiges egendom förvaltat.
Jf den räkning gifve han den omyndiges nästa fränder del, om sä fordras; vare ock skyldig att hvart tredje år tillställa dem en sluten räkning, deri jemväl visas bör, huru och emot hvad säkerhet den omyndiges penningar förräntade äro, och hålle desslikes fränderne tillhanda de bevis, som till räkningen höra.
Äro ej f ränder, eller vägra de att räkningen granska, då skall förmyndare, hvart tredje år, sin räkning aflemna till Socken-Nämnd eller Gode Män, som dertill af stad eller socken förordnade äro, att de räkningen öfverse måga Socken-Nämnd eller sädane Gode Män haj ven, der f ränder ej finnas eller äro fjerran boende, tillsyn huru förmyndare sitt kdllföreslår, och egen öfver hans räkning samma granskningsrätt, som fränder tillagd dr.
Finna fränder, eller de, som sålunda i deras ställe satte äro, att omyndigs säkerhet sådant kräfver, söken de, för hvad af omyndigs medel hos förmyndaren innestår, inteckning i dennes fasta gods, och pröfve
Domaren, efter förmyndarens hörande, om skäl är att den inteckning bevilja.
Fränder, eller de, som i deras ställe satte äro, hafven dock ej magt omyndigs hos jörmyndaren innestående fordran att utsöka Tarfvar det, eller finnes förmyndare icke haf va den omyndiges egendoms rätteligen förvaltat, varde sådant anmäldt hos Rätten, som då annan förmyndare förordrar.
Är omyndig till de år kommen, att han sjelf finna kan, det förmyndaren ej väl hans egendom förestår, stånde ock honom fritt det hos Domaren att angifva och sin rätt utföra. äfvensom Rikets Ständer måtte besluta en underdåni skrifvelse till Kongl.e Maj:t, hvaruti anhålles om ett Reglemente för Socken-Nämnderne 12 La^-TJiskotlets Utlåtandej IV.o 65. eller de i förslaget omnämnde Gode Män, upplagande stadganden i nedannämnde hänseenden: 1:0 att då dödsfall inträffar i sådant bo, der omyndige finnas, hvilka behöfva med förmyndare jörses, Socken-Nämnden eller de utsedde Gode Männen skola hafva tillsyn derå och, om så tarf vas, gorå anmälan derom, på det att förmyndare för den eller de omyndige måtte varda tillsatte; 2:0 att Domare är pligtig, å landet, efter slutadt Ting, i stad, för hvarje månad, samt Hof-Rätt vid hvarje års slut, att meddela Socken -Nämnden i den församling, till hvilken den amyndige hörer, uppgift på hvilken, som blifvit till dennes förmyndare förordnad; 3;o att då omyndig flyttar från en församling till en annan, Socken-Nämnden i den förra skall underrätta SockenNämnden i den sednare om hvilken, som innehar förmynderskapet för den omyndige; 4:° att om den utnämnde förmyndaren ej är inom församlingen boende, Socken-Nämnden skall om det utfärdade förmyndareförordnandet gifva underrättelse till Socken-Nämnden 1 den församling, till hvilken förmyndaren hörer, och att kostnaden för den brefvexling, som härutaf blifver en följd, skall af den omyndiges medel gäldas, samt 5:o att dä någon, som innehar förmynderskap, flyttar från en församling till en annan, Socken-Nämnden i den förra skall gifva Socken-Nämnden i den sednare uppgift på de förmynderskap, som den ur församlingen afflytande personen, enligt Socken-Nämndens vetskap, innehar, hvarigenom den ordning skulle vinnas, att hos Socken-Nämnden tillförlitlig upplysning kunde erhållas om alla de förmynderskap, hvarmed hvarje person inom socknen är besvärad Herr Doctor Säwe, hvilken ej öfreiTarit ärendets afgörande i Utskottet, föiklaiade, vid justeringen af -Betänkandet, alt lian förenade sig u*i den af Herr Grefve Mörner in. fl. afgifna reservation.
Herr Giinther åberopade sin emot Utskottets Betänkande JN:o 14 afgifna reservation.
Herr Lector Wallman har jemväl emot förestående Betänkande sig reserverat. ° Lag-Utskottets Utlåtande, N.o 66.
N:o 66. i3 Ank. till.
Exp.-Ulsk. den 16 Jan. kl. i e. in.
Ullålande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottetf Betänkande IV:o i5, öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående ändring af 8, g och to SS i 1J Cap. Handels-Balken samt förklaring af 2 S i samma Cap. och Balk.
Berörde Betänkande, hvilket den 23 sist!.
Octobcr blifvit af Hederv B mde-Ståndel afslaget, Iml va öfrige Riks-Slåndeii, Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, under den 26 i sam ma månad, samt Hög v. Presle-Ståndet och VälIcifl.
Borgare-S:åndet, under den 2 och 4 péfoljdé November, till Lag-Utskottet återförvisat, på grund af framställda anmärkningar och yrkanden,., dem Utskottet anser lämpligast alt i följande ordning upptaga och besvara : ad) Vid Utskottets tillstyrkande, att inteckning i gäldenärs fasta egendom ovilkorligen skall medföra företrädesrätt till betalning ur samma egendom framför omyndigs fordran för medel, som gäldenären i egenskap af förmyndare förvaltat, utan afseende d tiden då förmynderskapet tillträddes, har hufvudsakligast blifvit anmärkt: alt om än, ä ena sidan, det icke kunde förnekas, att omyndiges nu ägande tysta förmånsrätt i viss mån menligt inverkade på allmänna krediten, så måste dock, å den andra, medgifvas att, enär det är Statens pligt att vårda sig om de värnlöse, som ej sjelfvé kunna bevaka sina angelägenheter, onaföruiälde rätt borde bibehållas intill dess annan säkerhet sättes i stället emot förskingring af omyndiges medel; — alt, äfven om denna rätt, enligt hvad Utskottet sökt ådagalägg», för närvarande ej innefattade fullkomlig säkerhet, den likväl utgjorde någon trygghet och garanti, som hittills oftast räddat omyndige för förluster, hvilks, derest den föreslagna nedflyttningen korn att äga rum, säkerligen alltför ofta skulle inträffa ; — att emedlertid denna dolda förmånsrätt borde förvandlas
Lill en öppen, för hvilket ändamål förordtus skulle, det den förmyndare, som äger fastighet, ovilkorligen är pligtig att låta inteckna sin myndlings kapital, dermed den tysta förmånsrätten ock kunde upphöra, isynnerhet om tillika biöfve stadgadt, all den förmyndare, som beträdes med underlåtenhet, i berörde hänseende skall straffas såsom oredlig ombudsman; •— att Utskottets ifrågavarande förslag i allt fall innefattar icke en utbildning, utan en fullkomlig omhvälfning af bypolheksväsendet, och vore stridande mot sjelfva grundbegreppen af hy - i4 Lag-Utskottets Utlåtande Nio 66. pothek, till stöd för hvilken af Herr Grefve Sparr ', E, gjorda anmärkning hlifvit an för dt, att då gällande lag. som sammanställt de olika slagen af hvpothek, nemligen de offentliga med de lagliga, egentligen felat deri, att den icke .sökt bereda dessa sednare deri för hy po thek nödvändiga offentlighet, så borttoga förslaget den, af främmande lagar bibehållna, rättigheten för den omyndige, a t vinna hypothek i förmyndarens egendom, och satte honom efter hypotheksinnehafvare, ehuru en förmånsrätt icke kunde ega rum, ulan till följd af eu gifven laglig orsak, som just vore hvad man kallade hypothek, ifrån hvars begrepp förslaget gjorde det afsteg, att, enligt detsamma, tiden för dess uppkomst icke finge tagas i beräkning; derjemte förslaget allenast tillerkända omyndig förmånsrätt vid konkurs och ej vid utmätning; — att, vid bedömande af denna fråga, jemväl måste tagas i betraktande, att myndige långifvare sjelfve kunna se sig före och således härvid hafva ett företräde för de omyndige, livilkas rätt alltjemt af lagstiftaren betraktas såsom helig, och ingalunda borde uppoffras för Statens materiella interessen; — samt slutligen att Utskottet, såsom motiv för sitt tillstyrkande, blott framhållit olägenheterne af de omyndiges företrädesrätt och bemödat sig visa hvilken ringa säkerhet den medför, hvilket dock endast vore att betrakta saken från den ena sidan; — hval förutan flere framställningar blifvit gjorda i afseende på vilkoren, hvarunder oftanämnde tysta förmånsrätt ansåges kanna upphöra, hvilka alla åsyfta tillvägabringande af anstalter, derigenom omyndiga kunna beredas annan säkerhet, dervid inrättande af förmyndarekamrar samt den redan anmärkta inteckningsrätten ömsevis gifvits företräde; hvaremot en talare ansett olägenheterne af den tysta förmånsrätten undanrödja*, om det stadgades,, all den som på hypothek upptager lån borde,
vid äfventyr alt straffas såsom bedräglig gäldenär, uppgifva om han innehade förmynderskap eller ej. * Efter öfvervägande af hvad sålunda blifvit anfördt och närmare utveckladt under diskussionen inom Riks-Stånden, får Utskottet erinra, att frågan angående förmyndarekamrars inrättande, vården om omyndiges gods samt lämpligaste och osvikligaste medlet att bevara detsamma mot föiskingring och försäkra de omyndiges rätt vid förmyndares iråkade obestånd, rörer ett ämne, som serskildt utgjort föremål för Utskottets öfverläggningar, och derför redogörelsen innefattas i Utskottets, under N:ris f4 och 65, afgifna Utlåtanden.
Vid denna frågas förehafvande har emedlertid Utskottet icke kunnat förbise, hurusom ett inre sammanhang emellan densamma och den nu förevarande i viss mån eger rum; — men ehuru Utskottet ej funnit anledning tillstyrka de anstalter och föreskrifter, hvilkas införande af åt - Lag-Utskottets Utlåtande, No 66. i5 sliillige ledamöter inom Riks-Slånden ansetts utgöra nödvändiga vilkor för den föreslagna nedflyltuingen af omyndiges omförmälda, i gällande lag bestämda, förmånsrätt, kan likväl icke
Utskottet frånträda sin härutinnan redan yttrade åsigt.
Om i denna förmånsrätt läge sådan säkerhet, att den endast kunde uppvägas af den, som berörde anstalter och föreskrifter medförde, skulle Utskottet icke vidare fasthålla sin nyssnämnde åsigt; men de skal, som grundat Utskottets öfvertygelse om olillföi litlighelen af den med förmånsrätten förenade säkerheten, aro ännu icke vederlagde, och Utskottets öfvertygelse i denna del qvarstår således oförändrad.
Denna olillföi Ullighet har likväl icke ensam utgjort full anledning för Utskottet alt föreslå nedflyttningen; men Utskottet har icke kunnat undgå att inse den, under en lång följd af år öfveiklagade, menliga inverkan på allmänna krediten, som oflanämnde lysta förmånsrätt utöfvat — en inflytelse den icke ens någon sökt bestrida.
Då således denna förmånsrätt, å ena sidan, ofta blott medför en illusorisk fördel, men, å den andra, ostridigt bar ett för det allmänna skadligt inflytande, synes giltiga skäl för bibehållande af samma rätt äfven saknas.
En och annan talare har väl yttrat betänkligheter i afseende på fördelen af kredit, såsom blott ledande till skuldsättning; men det lärer dock vaia otvifvelaktigt, att med den allmänna crediten står det allmänna välståndet i nära förbund, samt att, der den förra saknas, del senare lätt går under.
Då frågan betraktas ur denna synpunkt, kan Utskottet icke tveka att vidblifva sin åsigt om nödvändigheten af den förändring, Utskottet i denna del tillstyrkt, helst olägenheterne af nu gällande lagstiftning i detta ämne ingalunda, på sätt en talare förmenat, kunna undanrödjas medelst det af honom föreslagna stadgande, att den, som mot inteckning upptager lån, bör, vid äfventyr att straffas såsom bedräglig gäldenär, uppgifva om han innehar förmynderskap eller ej.
Utskottet har dock icke förgätit Statens pligt, att vårda sig om de omyndige.
Deras säkerhet synes snarare förökas, genom den företrädesrätt dem blifvit tillagd framför Kronan och allmänna kassor, verk och inrättningar, i förening med den ytterligare vaksamhet och kontroll öfver förmyndaren, Uiskctlet sökt bereda uti sitt serskilda, under N:o 65 afgifna, Utlåtande.
Derest denna vaksamhet rätt utöfvas, böra alla farhågor i förevarande hänseende försvinna, i synnerhet som något hinder icke möter för vederbörande, att söka och erhålla inteckning i förmyndares fasta gods till säkerhet för omyndigs medel, i händelse en sådan ytterligare säkerhet skulle anses nödig.
Att ovilkorligen föreskrifva en sådan åtgärd, synes mindre lämpligt, helst den i många fall vore overkställbar, såsom då förmyndaren saknar Lag-Utskottets Utlåtande, IV.o 66. faslighet, samt i andra kunde befinnas obehöflig.
Men af hvad anledning det kunnat tillvitas Utskottet, att hafva borttagit rättigheten att söka inteckning, kan Utskottet lika litet inse, som Utskottet kan fatta, det nedflyttningen af omyndiges företrädesrätt efter inteckningar står i strid emot sjelfva grundbegreppen af hjpothek.
Denna stridighet, delta afsteg från begieppet skulle bestå deri, att tiden för hypolhukels uppkomst ej finge tagas i beräkning; men om häri skulle ligga något orätt, synes sådant destomindre böra falla Utskoltet till last, som Utskottet blott följt den väg stiftar ne af 1734 års lag anvisat, då de bland annat i 4 § af Ilandels-Balkeiis 17 Gap. stadgat förmånsrätt för åtskillige fordringar framför inteckning, änskönt inteckningen är äldre än fordringarne, och således, vid förmånsrättens bestämmande, ej tagit tiden i beräkning.
Genom detta exempel tror Utskottet sig hafva ådagalagt, att
Utskottets förslag ej afviker från grundbegreppen i den lag, hvars förändring är i fråga, och alt Utskoltet således, genom en sådan afvikelse, ej gifvit anledning till anmärkningar, som dessutom föranleda till den allmänna erinran, att, i fråga om hvilka fordringsegare böra njuta företräde för hvarannan, lära andra principer ej böra gälla än de, som öfverensstämma med rättvisan och det ändamålsenliga; och derpå har Utskottet oaflåtligen haft ögonmärke vid bedömande af ifrågavarande förslag, hvilket ej, enligt hvad en talare påstått, inskränker de omyndiges företrädesrätt till endast de fall, då konkurs inträffat. b\ I anledning af föreslagna stadgandet: att om förmynder skapen äro flere, egen de omyndige sig emellan lika rätt, har blifvit anmärkt, all
Utskottet väl till stöd för samma stadgande anfört, att, enär ett sednare förmynderskap i allmänhet måste anses öka de tillgångar en förmyndare har om händer, och såmedelst säkerheten för en hans förre myndling, det skulle vara obilligt att så gynna den sistnämnde på den andres bekostnad, att denne ej ens finge dela hvad han sjelf infört; men då en förmyndares ekonomiska ställning kunde hafva varit vida fördelaktigare, då han emottog det förra förmynderskapet, än den sedermera blef, i följd af inträffade missöden, syntes det icke rätt, alt den första myndlingen i någon mån skall lida intrång till sin rätt, genom ett sednare åtaget förmynderskap, enär det vore klart, att, om delta ej tillkommit, den förre myndlingens rätt varit ostridig och aldrig blifvit ifrågasatt.
Härå svaras: att då det icke rimligen kan antagas, att en förmyndares ekonomiska ställning försämrats derföre, att han emottagit ett sednare förmyndarskap, eller att, derest delta förmynderskap ej tillkommit, den förra mynd - Lag-Utskottets Utlåtande, N-o 66.
"7 myndlingen utfått, sin fidla fordran, utan faslheldre synes ostridigt, ett förmyndarens tillgångar okats genom seduaie befattningen, lärer ifrågavarande anmärkning « j förringa giltigheten af otuformälda stadgande, för hvars rättvisa och billighet de a1:
Utskottet anförda skäl synas tillräckligt talande. c) E not stadgandet:
Har någon fått inteckning i gäldenärs fasta egendom, ege förmånsrätt i samma egendom och i den afgäld, som under concurstiden deraf faller &c. ar den anmärkning framställd, att enär 17 , U kiandeis-balken i allmänhet handlade om borgenärers lätt och företrade för hvarannan till gäldbunden egendom och således vore tillämpligt både hos Domare och Executorer, om än concurs icke inträffat; så ledde deremot berörde uttryck: som under concurstiden deraf faller, dertill som skulle omförmälda stadgande blott afse den händelse, da concurs iatiallat och således ej vara lika vidsträckt, som sjelfva Capitlet, Då förevarande stadgande blott har till föremål att gifva’ett förtydligande åt lagens bestämmelser för det fall det afser, om hvilkas rätLa tydning olika asigter vant rådande, och då dessutom berörde fall endast synas kunna intratta derest galdenären afstär sina tillgångar till borgenären,es'förnöjande, dervid den intecknade egendomen längre tid varder for bo.«enäl er nes rakning brukad, finner UtskotteL anmärkta uttrycket, såsom nmtsvarigt meningen tlermed, vara ändamålsenligt. d) I afseende på förklaringen af 17 Cap. 2 § Handels-Balken, alt omrndtg för faddergåfva, som blijvit förvandlad, eger lika förmånsrätt i förmyndares egendom, som för annan dess fordran, har blifvit erinradt att denna förmånsrätt ej borde ega rum, derest icke gåfvan hade blifvit intecknad tillika med myndlingens öfriga medel; men samma skäl, som hindrat Utskottet att gorå förmånsrätten för dessa medel beroende af inteckmng, hindra jemväl
Utskottet att stadga ett sådant vilkor för nu ifrågaställa da lull
Da faddergåfva^ blifvit förvandlad, uppstår eu fordringsrltt hos foi myndaren, den der sa vä till grund som beskaffenhet är lika giltig med myndlings ofrige anspråk.
Af samma anledning och under enahLla ^förbindelse! emottager förmyndare faddergåfva och annan omyndigs egendom* eiiDSe' *“ ,,äs°"skil,,ad e) Slutligen har den anmärkning blifvit gjord, att den tid af ett är efter föreslagna författningens utfärdande, som ansetts bör afbi-r Bih ZTn d™°a™n“fttes i vet'ke^ ™re alltför kort och borde utBih, till R.
Prol, 1845, 7 Sami. 1 Afd. 19 Haft. 3 l8 Lag-Utskoltets Utlåtande, N.o 66. sträckas till tre år, samt att det vore vådligt att tillerkänna denna författning retroactiv kraft.
I anledning häraf får Ulskoltet förklara, alt den tid af ett år, som Kong!.
Maj:t i Nåder i förstberörde hänseende föreslagit, efter Utskottets öfvertygelse, är fullt tillräcklig för det med anståndet afsedda mål, att nemligen öfverförmyndare och andre vederbörande må komma i tillfälle att vidtaga de försigtighetsmått, som i anledning af lagförändringen kunde anses nödige, innan den varder gällande; och då det faller af sig sjelf t, att föreslagna författningen måste utan undantag tillämpas på ifrågavarande förhållanden ifrån den tid, den kan blifva gällande, finner Utskottet oinförmälde anmärkning ej föranleda till vidare åtgärd.
Flere hufvudsakliga anmärkningar emot Utskottets Betänkande hafva icke Llifvit framställde; och som
Utskottet af berörde anmärkningar ej funnit skäl alt frånträda den åsigt, Utskottet i Betänkandet yttrat, ocb som grundat Utskottets tillstyrkan att Kong!.
Majl:s ifråga varande Nådiga Proposition malle antagas, får Uskoltet till förnyad profning af de Riks-Stånd, som återremitterat oftanämnde af Bonde-Ståndet afslagna Betänkande, vördsamligen detsamma oförändradt återlemna.
Stockholm den 7 Januari 184-5.
Reservationer: af Herr Grefve Morner, C. G.
'Under åberopande af min vid Utskottets Betänkande N:o 15 fogade reservation, får jag äfven emot detta Utskottets sednare beslut mig reservera, helst Utskottet medelst åtgärdeu att med frånträdande af sitt uti Betänkandet N:o 14 framställda förslag till skärpta controller å förmyndare och utan afseende å de, enligt min öfvertygelse, grundade anmärkningar, hvilka uti berörde Betänkande funnos gjorda emot Kong].
Maj;ts Nådiga Proposition i ämnet, helt enkelt tillstyrka Rikets Ständer antagandet af samma Nådiga Proposition, föreslagit godkännandet af stad ga n den, hvarigenom de omyndigas säkerhet för deras egendom skulle blifva ännu mindre betryggad, än genom de förra, icke eller i detta hänseende efter mitt omdöme tillfyllestgörande, förslagen.
Vid Utskottets Betänkande N;o 65 har jag jemte flere andre af Utskottets Le - Lag-UtskoUets Utlåtande , N-o 66, >§ damöter fogat en reservation, deruti vi uttryckt vår åsigt om lämpligaste sättet att under närvarande förhållanden, så vidt ske kan, bereda omyndige ökad säkerhet för deras hos förmyndaren innestående medel.
O u detta förslag vunnit Utskottets och sedermera Rikets Ständers bifall, skulle jag trott den tysta förmånsrätten för de omyndige halva, utan fara för serdeles menliga följder, kunnat borttagas, men nu måste jag för min del helt och hållet afstyrka detta.
Endast deruppå anser jag mig dock böra fästa uppmärksamheten, att, om Rikets Ständer vid pröfningen af ft ågan om skärpta controller å förmyndarnes förvaltning skulle stadga några njra sådana, hvilka ansågos så tillfyllestgörande, att den tysta förmånsrätten för de omyndige kunde afskaffas, Rikets Ständer då måtte gorå sitt beslut i detta sednare hänseendet beroende derutafhuruvida beslutet om de skärpta controllerne antages.
Då det alltid är en fördel, om några af de flere nu existerande tysta förmånsrätter kunna borttagas, öcli några anmärkningar hvarken uti de respective Riks-Stånden eller inom Utskottet förekommit emot öfrige delar af K ongl.
Majjts Nådiga Proposition, än i fråga om omyndiges företrädesrätt till förmyndarens egendom, har jag, för den händelse att plnraliteten inom Riks-Siåuden skulle stanna dervid att fortfarande bibehålla de omyndige vid den dem nn tillagde tysta förmånsrätt, men dock vilja i öfrigt bifalla den Kong!.
Propositionen, ansett ett »lternalift förslag i sådan syftning bota uppställas.
Det har väl vid votering inom Utskottet blifvit underkänd!, men då sådant skett endast med en rösts pluralitet, liar jag ej trott mig höra låts af denna motgång afskräcka mig från att underställa detsamma Rikets Ständers pröfning* Förslaget lyder sålunda: att Rikets Ständer förklara, det de funnit sig förhindrade fintaga Kong!.
Maj:ts Nådiga Proposition, och i stället för deras del beslutat, att, med upphäfvande af Förordningen den 22November 1791, angående städernas förmånsrätt hos deras uppbördsman, och 3 mom. i Förordningen den 18 December 1823, angående enskildes förmånsrätt för medel, som uppbördsman enligt tjenstepiigl emoltagit, 8, 9 och 10 §§ i 17 Cap.