Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
56 § infördes, yttrade detsamma: ”Då alla ståndens enhälliga röst är nödig till grundlags-stadgande, har "XJ skottet varit sorgfälligt att så ställa formerna, att det ylteista beslutet ge’’n«m proposition, stäld på ja eller nej, måtte kunna fattas.
Dertill föredra des, att ali sammanjernkning af meningar, i fall de, vid pröfningen af Bih. tili R.
St Fröt 1S47 och tS4$i 3 Samt. :a Haft. 1 2 Konsli utions-Uiskottets Memorial, tV.o sr. ”det första förslaget, skulle hos R i ks-st ån deri blifva skiljaktige, borde föregå ”det definitiva beslutet, hvilket ej kunde innehålla annat än ett fullkomligt ”gillande eller rent alslag.
Utskottet har derföre trott, all denna jemkning ”borde ske vid samma riksdag, då frågan väckes och iägges på bordet, så att ’den lill afgörande med ja eller nejj vid den nästföljande, måtte vara ”fullkomligen beredd.
Den förstärkning af Konstitutions-uskottet, sorn till "jemknings förrättande blifvit föreslagen, är således af en helt annan beskaffenhet, än de nämnder, som lör de andra Utskotten i regeringsformen finnas ”föreskrifna.
En lika afgörande rätt, som de ega, kunde ej denna tillegnas, ”enär yttersta afgöranderätten i dessa frågor måste tillhöra stånden sjelfva, ”hos hvilka allenast ett stånds veto gör tillfyllest att hindra ett förslags an”tagandp.
Deremot, om, efter Ulskottets försök att förena Riks-stånden till ”ett enahanda utlåtande, sådant ej lyckades, borde ett medel finnas att ge*nom omröstning' per capita uppgöra ett sådant bestämdt förslag, som utan ”förändring kunde antagas eller förkastas.
På detta sätt har Utskottet trott ”sig bereda alla möjliga tillfällen till frågornas granskning, meningarnes jem”förande, sinnenas förening och liågans slutliga rediga framställning, så att "ett bestämdt beslut måtte kunna fattas.”
På dessa grunder föreslog Utskottet, alt innehållet af 56 § regeringsformen, som ursprungligen var affattadt i följande ordalag: ”allmänna frågor, ”sorn uti Riksens Ständers plena väckas, må ej till ett omedelbarligt afgörande der upptagas, utan skola öfverlemnas till behörigt Ulskott, som ege att ”dem utreda och deröfver sig yttra.
Utskottens förslag skola först i ståndens ”plena framställas till antagande eller förkastande, utan förändringar eller till”satser.
Göras dervid i ståndens plena sådana anmärkningar, som hindra antagandet , erhålle Utskottet del al dessa anmärkningar, för att derefter förtlagen ytterligare granska och jemka.
När ett sålunda beredt förslag lill ”stånden återkommer, då ega de magt att detsamma oförändradt eller med ”förändringar antaga eller ock alldeles förkasta,” skulle, vidkommande behandlingen af förslag till grundlagsändringar, erhålla ett nytt moment af den lydelse, det nu, sedan förslaget på riksdagen år 1815 vunnit kraft af lag, uti regeringsformen eger: och då uti denna nya redaktion intogs, att, så väl då ”Konstitulions-utskottet tillstyrker hvad en riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit,” som ”då Utskottet utlåter sig med till- eller afstyrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord proposition,” samma förfarande, sådant det der utvecklas och bestämmes, borde uti alla de förutsätta fallen iakttagas, så skulle, vid öfvervägande häraf, i förening med reglorna för lagtolkning och de uppgifna, här ofvan anförda, motiverna, hvilka ej heller Kons'itutions-Utsioltets Memorial, N:o ut. 3 göra någon skillnad i afseende å de två olika initiativerna för grundlags-ändringsförslag, och derest hår det 2:a mono.
56 § regeringsformen ensamt finge afses, det tyckas, sorn hade Utskottets mening varit, att ej mindre Kongl.
Ma j:ts propositioner om grundlags-ändringar, än Konstitutions-ulskottets derom väckta förslag, borde på enahanda sätt behandlas.
Likväl, hvarken den allmänna uppfattningen eller tillämpningen deraf blef emelleitid sådan.
Uraktlåtenheten att emellan det nya momentet i 56 och 81 §§ regeringsformen, hvilken serskildt bestämde följderna, då Konslitutions-utskoLtet tillstyrkt, äfvensom då det afstyrkt Kongl. Maj:ts förslag till grund lags-ändring, införa Öfverensstämmelse eller uttrycka ett erforderligt samband, hade detta till följd, och det så mycket mer, som de hithörande föreskrifterna uti 81 § tillkommit vid sjelfva stiftandet af regeringsformen, alltså redan vunnit den praktiska tillämpningens helgd, och således förblifva utan ändring i bokstafven, och omfattande blott de förslag till grundlagsändringar, som utgått från Kongl. Maj:ts initiativ, ansågos, ur synpunkten af speciallag, ega anspråk på oförändradt bindande kraft äfven för framtiden.
De olika meningarne härom gåfvo redan åt Konslitutions-utskottet af år 1823 anledning att, med afseende å en af de i följd häraf uppkomna tvistefrågor, uti memorial af den 3 September, N:o 46, till Rikets Ständer öfverlemna förslag till annan redaktion af 56 och 81 §§ regeringsformen.
Vid noggrannare jemförelse af dessa §§ hade nemligen Utskottet ”funnit dera med hvarandra stridiga i så måtto, att, då förstnämnde § förbjuder Riksens Ständer att, äfven i händelse Konslitutions-utskoLtet afstyrkt en Konungens proposition rörande ändring i grundlagarna, derom vid samma riksdag besluta, den sednare deremot lemnar Riksens Ständer fritt val, att antingen genast afslå propositionen eller ock uppskjuta afgörande! till nästa riksdag.” ”För att afhjelpa denna uppenbara, till olikhet eller åtminstone villrådighet i tolkningen ledande, motsägelse,” som förmodades vara uppkommen dymedelst, alt vid beredningen af det på riksdagen 1815 godkända forslaget till 2:a mom.
56 § föreskriften i 81 § blifvit förbisedd, och för att med återställande af det äldre stadgandet af år 1809, tillika gifva det nyare af år 1815 en mera behörig och af sjelfva grundlagen tydligen anvisad plats, föreslog Utskottet fördenskull, att detta nyare stadgande, erforderligen ändradt och till redaktionen jemkadt, skulle inflyttas i 81 §, sorn redan förut afhandlade sättet för grundlagsfrågors behandling.
I anseende dertill, att detta till nästföljande riksdag hvilande förslag af Riks-stånden då icke samfäldt godkändes, blef det af Konstitutions-utskottet 4 Konstilia ons-L tskoltels Memorial, N.o a',' vid nyssnämnde riksdag, uli memorial af den 16 December 18-9, N:o 63, ånyo inför Rikets S änder framlagdt.
Utskottet säger sig anse det som en oeflergifl g pligt alt äler upplifva det, oell tillägger, att det funnit S'g dertill ytterligare uppmanadt af ”de meningsstiider, som sammanblandningen i behandlingssätt al Konungens propositioner och Utskottets egna förslag, tid ef"ter annan, foranledt oell underhållit, samt af den allt mer belastade öfvertygelse, att 1809 års grundlagsstiflare icke velat hafva erkänd någon annan ”form for proceduren med Konungens propositioner i grundlags-frågor, änden* ”på en gång enkla och fullständiga, hvilken i 8t §:ns 2 mom. innefattas, och ”att ej heller 1812 års Konstitutions-utskott, vid hemmingen af det sednare försla'get, möjligen kunnat åsylta någon förryckning af berörde procedur, emedan säkerligen, i motsatt lall, 8l § undergår förändring, och åtminstone hänvis”ningen lill samma § i 29 § riksdags-ordningen blifvit utesluten, eller ock ”utbytt mot den till 56 § regeringsformen.”
Återupplifvande förslaget af' år 1823, föreslog Utskottet fördenskull, i sammanhang dermed, att, sorn samma förslag blott skulle afse de inom Konstitutionsutskottet väckta grundlagsfrågor, 2:a punkten 2:a mom. 81 § skulle lyda: ”tillstyrker Utskottet Konungens förslag, hvite detsamma oförändradt, till nästa riksdag, då Rikets Ständer skola sitt beslut derom latta.”
Då, likväl äfven dessa förslag, oaktadt de antogos alt hvila på bordet, under den näst derefter sammankomna riksdag icke af alla Riks-stånden godkändes, ingick ånyo
K onslilutions-utskoltet, uti memorial af den £7 Januari 1835, N:o 84, med nytt fotslag i frågan till Rikets Ständer, och yttrade dervid, bland auust, det stridigheter inom
Riks-stånden uppkommit om formen för beredningen af grundlags-ändringsförslag.
Tvistefrågan, ”redan utförligen och mångsidigt afhandlad och nästan till obehag uttömd, skiljde sig i tväune delar”: den ena, om Riks-ståndens förmenta rättighet att förkasta en grundlagsändring å samma riksdag, hvarunder den blifvit framstäld: den andra, om rättigheten alt anmät kningsvis uppgifva nya och alldeles motsatta förslag.
I ena fället hade man, emot bokstaflig lydeon, förklarat meningen af ordet "besluta” innebära ”besluta till antagandeI det andra hade man, vid sidan af forbudet mot grundlagsfrågors vackande i ståndens plena, yrkat den mest utsträckta frihet, att, utom förslaget göra anmärkningar, och skyldighet lör Konslitutioris-utskottet att inrymma dem alla så väl i sammanjemkningen, som i omröstnings-propositionerna.
Det af 1835 års
Konstitutions-utskott uppgjorda förslag hade likväl egentligen afseende på den förra delen af tvistefrågan, eller ett klart bestämmande af ståndens veto mot de af Konstitutionsutskottet föreslagna grundlagsändringars ovillkorliga ii\ ilande till nästa riks - Konslitutions-Utskotlcts Memorial, N.o 2t. 5 dag.
Den andra delen af frågan deremot, eller ståndens anmärkningsrätf, bade blilvit lernnad å sido, emedan, bland annai, äfven del i 1 morn. 81 § regeringsformen förekommande stadgande:
'Vj må frågor derom lili ståndens plena väckas’* Scc., al ståndens talmän behörigen vårdadt, ansågs emot det anmäi kla roissbi uket innefatta tilliyllestgörande korrektiv.
I afseende å förra punkten liade Utskottet, stadgat sin öfvertygelse, att den i grundlagarna nedlagda konservativa princip skulle snarare loi böjas än lörsvagas af Riksstånden lemnadt fritt val att, genom deras pluralitet, omedeibait vid lörsta riksdagen, i dess helhet underhyeka ett af Konstitutions-utskollet afgifvet grundlags-ändringsförslag; hvaremot, der denna pluralitet ej vunnes, och alltså, när tre stånd gillade lörslaget, eller två stånd stannade mot två, samma föislag borde hvila till afgörande på nästa riksdag.
I öfverensstämmelse med dessa grunder, föreslog Utskottet: ali 2:a momentet 56 § regeringsformen, i enlighet härmed ändradt, skulle öfvei flyttas till 81 §: alt den i 56 § Riksstånden medgifna rätt till öfverläggning om yttrande, som Konstilutious-utskotlet afgifvit öfver Konungens propositioner i grundlagsfrågor, skulle genom ett tillägg till 81 § ytterligare fastställas, oell att med afseende å de fullständiga föreskrifter, 8l § regeringsformen komme att innefatta, hänvisning till denna § uti 29 § riksdags-ordningen skulle införas.
Genom förstärkt
Koushtulions-utskolt antogs förslaget att hvila till nästa r iksdag, dock med följande förändringar (Konstitulions-utskottets memm. 1835, Ntris 107, 125): att, då ”Konstitulions-utskottet inkommer till Rikets Ständer med förslag till grundlagsändring, skulle detsamma, efter öfverläggning derom i ståndens plena, först framställas endast till gillande eller ogillande”: att ’’oui det ogillas af alla fyra Riks-stånden, frågan borde förfalla”: att deremot, ”om det gillades af samtlige Riks-stånden, det då borde hvila att oföräudradl antagas eller förkastas å nästföljande riksdag”: att, om ”i något eller några stånd vid förslaget gjordes anmärkningar, som hindrade dess hvilande, de, hvilka hvarje Riks-stånd föt klarat utgöra dess gemensamma tankar, skulle hänvisas till Konstitulions-utskottet, sorn borde desamma till ett förslag i möjligaste måtto sammanjemka”: och att, om derefter ”något eller några Riksstånds tankar i någon eller några delar blefve skiljaktiga, eller om förslaget ogillades af något eller några stånd, men gilladps af de öfriga, förstärkt Konslitutions-utskolt egde med Rikets Ständers rätt afgöra, hvilketdera af förslagen borde hvila, eller huruvida frågan finge alldeles förfalla”.
Men äfven dessa förslag vunno ej godkännande på den näst derefter hållna riksdagen, och Konslituiions-utskoltet af år 1840 upptog dessa frågor blott i sammanhang med det då uppgjorda r.ya icprestntalious-forslagel.
6 Konsiilutions-UIskottets Memorial, N.o ar.
Konstitutions-utskottet vid sistförlidna riksdag fann sig af sakens vigt och fceliof al noggrannare bestämningar föranlåtet att åter till Rikets Ständer öfverlemna ett förslag i ämnet, och anmärkte uti sitt memorial derom af den 27 Februari 18+5 N:o 33, bland annat att, sedan rätiighéten å Riks-ståndens sida gjort sig gällande att förkasta Konstitutions-utskottets grundlags-förslag å samma riksdag, hvarunder de blifvit framställda, man jemväl erfarit behofvet af nu sakuadt bestämdt stadgande i grundlagen, angående dels huruvida för ett sådant förkastande gjorde till fyllest, att tre stånd vore derom ense, dels hvilken behandling, som borde ega rum, när blott ett eller två stånd förkastat, men de öfriga godkänt förslaget.
De förslag, Utskottet, till afhjelpande af denna och här förut uppgifna tvistepunkter, framlade, blefvo dock af tre stånd återremitterade och, i följd deraf, till en del omarbetade (Konstitutions-utskottets mein.
N:o 43), samt derefter, på grund af derom yttrade skiljaktiga meningar inom Riks-stånden (Konstitutions-utskoLtets mern.
N:o48), bänskjutne till förstärkt Konstitutions-utskott, som till afgörande å nästa riksdag antog följande förslag (mern. 51): att 2:a mom.
56 § regeringsformen skulle, med godkäuda ändringar, ingå under 81 §: att grundlags-förslag, väckt af Konstitutions-utskottet antingen sjelfmant, eller i följd af riksdagsmans motion, skulle, då intet deremot från något Riks-stånd anmärktes, förblifva hvilande för att afgöras på nästa riksdag: att de anmärkningar mot förslaget, som af något stånd kunde göras och förklaras vara dess gemensamma tankar, skulle hänvisas till Konstitutions-utskottet, sorn å dem finge ”fästa det afseende, hvartill deras pröfning föranledde*’: att det förslag, Konstitutions-utskottet vid återrcmissens besvarande framlade, kunde af stånden antingen förkastas, eller, med eller utan förändring, godkännas: att, om förslaget godkändes af alla stånden, det borde blifva hvilande: att det, ogilladtaf alla, borde förfalla: att, då ''samtlige stånden om förslagets godkännande eller ogillande icke blefve ense,” förstärkt Konstitutions-utskolt egde afgöra, huruvida förslaget borde hvila eller genast förkastas: att, då samtlige stånden vore ense om förändring i en eller flere delar af förslaget, detsamma, sålunda föränd rädt, skulle hvila till nästa riksdag: att, då stånden vore af olika tankar om de förändringar, som borde göras, och dessa ej kunde sammanjemkas på KonsLitutions-utskottets framställning, förstärkt Konstitutions-utskott egde genom omröstning bestämma, hvilken förändrad ordalydelse borde blifva hvilande, eller, om ingen sådan godkändes, att ali ändring i förslaget komme att förfalla: och slutligen att Konungens propositioner om grund lags-ändring skulle behandlas så, som 2 mom. 81 § regeringsformen nu stadgar. Konslitutions-Uskottets Memorial, Ar:o 21.
Vid innevarande riksdag hafva emellertid äfven dessa förslag förfallit, oell de motsägelser, som i 56 och 81 v^d deras jemförelse med hvarandra, förekomma, jemte den villrådighet vid tillämpningen, som deraf blifvit en följd, qvarstå således ännu med alla deraf härflytande olägenheter och anleduingar till meningsstrider.
Konstitutions-utskottet har derföre, äfven för sin del, tagit dessa vigtiga frågor under öfvervägande och får nu i korthet, sedan tviste-punkterna, och hvad i afseende å deras afböjande hittills blifvit föreslaget, äro framställda, redogöra för sina förslag, hvarvid Utskottet först får anmärka, att det ansett lämpligt skilja frågan i tvänne delar: den ena, angående behandlingen af grundlags-förslag, ehvad de af Konungen eller af Konstitutions-utskottet afgifvas: den andra, endast om behandlingen af Konungens propositioner i grundlags-frågor. I.
I afseende å behandlingen af grundlags-förslag, som inom
Konstitutionsutskottet väckas och af detsamma till Rikets Ständer afgifvas, förekommer först den omtvistade och nu af grundlagarne oafgjord lemnade frågan, huruvida grundlags-förslag, som Konstitutions-utskottet framställt, må kunna, då de af stånden ogillas, förfalla å samma riksdag, hvarunder de väcktes, eller om de, oaktadt sådant ogillande, ovilkorligen böra underställas nästkommande riksdags pröfning: och anser Utskottet, lika med det af år 1845, att, då, i följd af 81 § regeringsformen, Konungens grundlags-förslag, genom tre stånds sammanstämmande beslut, genast kunna afslås, samma rätt likaså bör medgifvas stånden, i fråga om de inom Konstitutions-utskottet väckta och af detsamma framställda förslag.
Beträffande frågan, huru förhållas bör, då stånden i sina beslut afvika från hvarandra vid afgörande!, huruvida Konstitutions-utskotlets förslag i dess helhet må godkännas, eller icke, till slutlig pröfning å nästa riksdag, saknas ock nu bestämd föreskrift deiom, då, bokstafligen taget, hvad i sista punkten 2:a morn.
56 § regeringsformen angående hänskjutande till förstärkt Konslitulions-utskolt förekommer, rätteligen afser endast de händelser, då ”något stånds tankar i någon eller några delar äro skiljaktiga från de öfrigas,” och förstärkt
Utskott för den skull bör 'genom samfäld omröstning skiljaktigheterna förena”.
Att, när frågan gäller förslagets godkännande elfer ogillande i dess helhet som förslag, och ett eller flere stånd derom omfatta olika tankar, äfven låta de olika meningarna bringas till enhet genom omröstning i förstärkt 8 Konslitutiöns-Uiskottets Memorial, N.o af.
Utskott; skulle visserligen dermed vara i visst afseende analogt.
Men, utom det alt, då flere om hufvudsaken förenat sig, ehuru de äro oense om en eller annan del, sådant är något olika med forhållandet, då sjelfva hufvudsafcen ännu ej tillvunnit sig flertalets bifall, bör en annan synpunkt härvid ej heller glömmas.
Den är, att, i händelse ståndens pluralitet, eller, med andra ord, Irenne stånd förena sig uii alt ogilla förslaget, detta ar, enligt parlamentarisk princip, ett bevis, att den allmänna meningen ännu icke uppfattat eller godkänt dess nytta och vigt.
I hvatje annan kombination deremot af ståndens olika beslut, må det vara skäligt, att förstärkt
Konstitutions-utskott uppliäder som skilj-domare.
Iva stånd mot två, uppväga väl de hvarandra, men Konstilutions-ulskoltels tillstyrkande är derigenom icke undanröjlt.
Godkännes förslaget af Irenne stånd, men ogillas af det fjerde, är det öcken följd på en gång af sjelfbeslämningens frihet och den öfvervägande, allmännare meningens rätt, att i detta fall låta skiljedomaren afgöra.
De gemensamma tankar, hvarom 2:a moni. 56 § regeringsformen talar, och som skola utgöra sammanfattningen af de anmärkningar, om hvilka pluraliteterna inom stånden förenat sig, då Konstitutions-utskottets förslag återförvises för alt undergå önskade ändringar, torde i sjelfva verket, derest d« ock i hvarje händelse finge antagas som ett klart uttryck af pluralitetens bestämda öfvertygelse, icke behöfva föreskrifvas som ett ovillkorligt moment af återförvisnings-akten, hvarken för ståndet att afgifva, eller för Utskottet att obetingadt iakttaga.
Det synes vara nog, att de vid förslaget gjorda anmärkningar åtfölja återremissen, och att Utskottet må pröfva dem aila och behålla deraf det bästa.
Skiljaktigheters oförenlighet kan sålunda lättare undvikas och sammanjemkningurs möjlighet i högre mån befordras.
Slutligen, och på det tvifvel ej må finnas, det ju öfverläggningar och menings-yttranden må kunna ega rum, då Konungens af Konstitutions-utskottet tillstyrkta, giundlags-förslag första gången i stånden föredragas, har Utskottet derom uti 2:a mom. 81 § regerings-formen gjort ett tillägg.
I afseende å motiverna för de delar af detta förslag, som i öfrigt angå Konungens propositioner i grundlags-frågor, åberopas hvad här nedan sub N:o II yttras.
Till Rikets Ständers pröfning o h gruridlagsenliga behandling får Konstitutions-utskottet alltså, på nu anförda grunder, vördsamt öfverlemna följande förslag till ändringar och tillägg uti här nedan uppgifua grundlags-paragrafer:
Hege - Konstilutions-Ulskottets Memorial, Atio 21. 9 Regeringsformen. § 56.
Allmänna frågor, sorn uti Riksens Ständers plena väckas, må ej till omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfverlemna» till behörigt Utskott, som eger att dem utreda och deröfver sig yttra.
(Det återstående af § skulle utgå), § 81.
Denna regeringsform — •— — — möjliga att verkställa.
Riksdagsmans förslag till grundlagsändring, det Konstitutionsutskottet ogillat, förfalle.
Förslag till ändring i grundlag, som Utskottet antingen sjelfmant, eller, uppå derom af riksdagsman väckt fråga, till Riksens Ständer öfverlemnar, skall, om intet deremot från något Riks stånd anmärkes, förblifva hvilande till nästföljande riksdag och då af Riksens Ständer afgöras.
Varder förslaget af ett eller flera Riksstånd ej oförändradtgodkändt, skall det till Konstitutions utskottet återförvisas med de anmärkningar, som dervid inom stånden blifvit gjorda.
Utskottet skall dessa anmärkningar pröfva och, der de antaglige är o, förslaget efter dem rätta och jemka.
Det förslag, Utskottet, i följd deraf, framlägger, ege Stånden antingen förkasta, eller med eller utan förändring godh än., na Godkännes förslaget oförändradt af samtlige Riks-ständen; förblifve det hvilande till nästpåföljande riksdag Förkastas det af samtlige Riks stånden, eller minst frenne bland dem, för falle.
Varder det af trenne Riksstånd godkändt, men af det fjerde förkastadt, och detta sig icke, på Utskottets framställning, efter de andra fogar; då, äfvensom då förslaget af tvenne stånd godkännes och af tvenne förkastas, skall Konstiiutions-utskotlet, genom val af Kaks-ståndens plena förstärkt till ett anta! af tjugu personer af hvarje stånd, medelst samfäld omröst ning afgör a, huruvida förslaget må till nästföljande riksdag hvila, eller genast af slås.
Förena s'g samtlige Miks-stånden om förändring i en eller flere delar af Utskottets förslag; hvile detsamma, sålunda förändradt, till nästa riksdag Aro Stånden af olika tankar om de förändringar, som göras skola, och kunna dessa olika meningar, Bilt tilt R St.
Prot. 184-; och 1848, 3 Sand. 12 Haft. 2 10 Konstilutions-Utskoitcts Memorial, N.o 21. på Utskottets framställning , ej sammanjemkas ; af göres genom omröstning, som af Utskottet föreslås, uti förstärkt Konstitutionsutskott, hvilken förändrade ordalydelse skall hvi/ande jörblifva, eller, om ingen sådan godkännes, att ali ändring i förslaget må förfalla.
H vilande förslag till grundlags ändring ege Biks-stånden vid näst påföljande riksdag antingen ogilla, eller oförändradt antaga, jintages förslaget, varde drt, genom ståndens talmän, öfverleirrnadt till Konungen, som, sedan
Han deröfver inhemlal Stats-rådels tankar, tager Sitt beslut och meddelar Riksens Ständer å rikssalen Sitt samtycke, eller ock orsakerna till Sin vägran.
Vill Konungen hos Riksens Ständer — — — afgifva.
Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile förslaget till nästa riksdag, då Riksens Ständer skola sitt beslut derom faita; oförkränkt deras rätt att om förslaget genast sina tankar yttra.
Afstyrker — — — — — sammanstämmande beslut. Riksdags-Ord ningen. § 29. 1 morn.
Konstitutions-utskoltet, som— — — — förklaringar deraf; och förhålles dermed, såsom i regeringsformens 81 § stadgadt är.
Då Utskottet ansvara. 2 och 3 morn. oförändrade. § 49. 3 mom.
Vid pröfningen — •— — ej må ega rum.
Om grundlagsfrågors behandling är i 81 $ regerings formen serskildt stadgadt. § 73.
Stanna Riks-stånden — — — rätt afgöra.
Om behandlingen, i dessa fall, af grundlagsfrågor, är i 81 «$* regerings formen serskildt stadgadt. II.
Hvad angår de af Kongl. Majrt till Rikets Ständer öfverlemnade förslag till grundlags-ändringar, gäller redan nu i afseende å dem, att de, uian alt Konslitulions-Ulskotteis MemorialN;o 21. 11 prasliminära diskussioner om dem kunna ega rum, genast böra af Riks-stånden till Konstitutions-utskottet insändas, ehuruväl, derest från stånden utgående modifikationer eller ändringar vid dem vore medgifna, sådane helst redan vid frågans början naturligen borde kunna framställas.
Det är ock Konstitutions-utskoltet betaget att, vid deras pröfning, föreslå några modifikationer eller ändringar; ty icke allenast 81 § regeringsformen, utan ock 56 § innehålla, att Konstitutions-utskottet om dem skall utlåta sig endast med tilleller afstyrkande.