Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M., MAKRAMÉ, FILET-GUIPURE, MÄRKNING (FLERE SORTER), HÅL- bör hos herrar handlande efterfråga " SÖM OCH FORNNORDISKA SÖMNADER, MONTERINGAR AF FÄRDIGGJORDA ARBETEN SAMT UPPRITNINGAR A PLYSCH, SIDEN, KLÄDE M.
MODELLER TILL PÅSEENDE.
FRITT VAL AF ARBETEN OCH LEKTIONSTID.
Benj.
G. Mollen &amp; C:os i Lysekil och BRAHEGATAN 4, 2 TR. UPP.
i synnerhet Mollens » Victoria-Anjovis », [1785] hvilken är non plus ultra.
STÄRKELSE, V svenskt fabri- kat, gifver lin- net, utan att för- störa det, en bländande hvit färg.
[1487] (G.
2093) W 1 R E N &amp; Co, Angenäm och vederkvickande hvila efter arbetet erbålles uti Hjalmar Peterson [^49] &amp; C:nis N Y A FÄLLSTOL SISRA.DDAREGRA.ND 2, fullt jämförliga med de engelska.
kraf från Hjalmar Peterson &amp; C:nis Bokhandel, Karlstad.
Till förekom- mande af förvexlingar är vår Nya Fällstol alltid stämplad på de båda kortstyckena som uppbära armstöden O S J 3 R.
O IST, extra fina å 1:50 pr duss.
; vid köp af minst 50 st. är priset 10 kr.
— Eekvirera pr post, telegraf, telefon.
(gul eller brun) äfven kan begagnas som Chäslong F FIRT^T JY 0 Fåtölj, och Säng och som erhål- les frakt / ritt mot 10 kr.
järnvägsefter- CAKES OCH BISCUITS STOCKHOLM.
Försälja till billigaste priser alls sorter • \ Höns, Kyckling, Ankor, Gäss, Kalkoner, T * • ILVLJ_ / J_Y^ Hummer, Ostron, Löjrom, färsk och rökt Lfi \ .A-^ färsk Saltsjöfisk, rysk Kaviar, Elbe-Kaviar, färska och rökta Ren- stekar, Ila norsk Istersill, norsk Fetsill, Delikatess-sill o. Anjovis.
som UTFÖRLIG PRISKURANT lemnas på begäran.
T C. W. Schumacher, Kongl.
Hofleverantör, STOCKHOLM, Telegraf adr.
: Wiréns, Stockholm.
— Telefon 22 59 o.
396. med vår firma Hjalmar Peterson &amp; C:ni, Karlstad.
(1548] 17 [1658] Kronor 4 0, 0 0 0, 2 5, 0 0 0, SKODON, för ALINFSÅS HUSHÅLLS- OCK SPRÅK Obligationerna säljas äfven på månatliga afbetalningar på följ.
; Fem Obligationer mot-16 in- betaln.
På afbetalning köpt obligation deltager äfven i de under afbetalningstiden infallande dragningar, såvida minst två månaders in- betalning är gjord före den 25 april.
Tvänne utlottningar årligen: den 1 maj och den 1 november.
Full- ständig beskrifning sändes mot 10-öres porto.
30 till kr.
Vexelkontoret, {1511] Skeppsbron 36, Stockholm.
Nilsson l Mlbeck A. Williamson, Stockholm.
(1375) NORDFORS, 46.
[1694] J GUSTAF HOLMBLOM 1 | 38 VESTERLÅNGGATAN 38 N Nedra botten, I o. 2 tr. upp.
J L [1352] JIL Kongl.
N:r 45 (360) Fredagen den 9 november 1894.
Byrå: kvartal: kr.
1: 60 K l a r a S ö d r a K y r k o g.
I d u n s M o d e t i d n i n g jämte k o - lorerade planscher.
1: 50 P r e n u m e r a t i o n s k e r å a l l a post- I d u n s Modet, utan kol.
— » 1: — a n s t a l t e r 1 riket.
Prenumerationspris Idun ensam pr Redaktör FRITHIOF och utgifvare: HELLBERG.
tösnummerpris I 5 öre (lösn:r endast för kompletteringar.)
7: de år g. Annonsprls: 35iöre pr nonpareillerad.
F ö r » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 ö r e f ö r hvarje påbörjadt t i o t a l stafv.
M r s M a y W r i g h t Sewall.
' k främlingar af någon ryktbarhet eller be- tydenhet, hvilka förra som- maren bevistade världsut- ställningen i Chicago och särskildt de lysande kon- gresser, som voro för- bundna därmed, undgingo kvinnokongressens ordfö- rande, mrs Wright Se- watts skarpa ögon.
Di- rekt eller indirekt motto- go de vanligen ett kort med inbjudan till hr och fru Sewalls onsdagsmot- tagningar i deras tillfäl- liga bostad vid Maple Street å Chicagos nordsida, och deras aftonsamkväm voro ett stående och fram- stående nummer på Co- lumbiasäsongens program.
I detta jämförelsevis enkla hem möttes kärn- truppen af den lefvande här, som bringat » Hvita staden » andlig och ma- teriel seger.
Här lyste turkens röda fez och Brali- ma-Somajens gula turban, här trippade isländskan omkring i sin höga huf- vudbonad och den svart- ögda syriskan i sin skira, österländska skrud, buddh- isten svepte med tillbaka- dragen värdighet sin hvita mantel omkring sig, och kommissionärer, målare, poeter, uppfinnare och kvinnosaks-kvinnor utgjor- de glansfullt staffage.
I egentlig mening var det ingen » salon », därtill voro växlingarna för starka, och dessutom förstå ame- rikanarna ännu icke kon- sten att hålla » salon ».
Deras oroliga rastlöshet, deras utätvändhet sätter sin prägel äfven på säll- skapslifvet.
Det var en plats, där man möttes, trängdes, presenterades, åt glace och hörde en massa af brutna fraser på diverse tungomål.
Medelpunkten i denna samling var alltid värdin- nan, hon var det ej blott som sådan, utan såsom personlighet.
Hennes ståt- liga, fylliga gestalt var vtterst präktigt klädd; i släpande brokaddräkt och med sitt gråa, lockiga, högt uppsatta hår och sina svarta, penslade ögon- bryn erinrade hon om en fransk dame från roccoco- tiden.
Blicken i de kvic- ka, glänsande ögonen var genomträngande, stundom vänlig, stundom satirisk, och hon rörde sig ung- domligt.
Man mottogs med en på en gång upp- riktig och hjärtlig hand- tryckning och alltid med några charmanta, afpassa- de ord.
Hennes konver- sation, ehuru tämligen af- bruten, var full af öf- verraskande vändningar, hennes uppfattning ytterst snabb och svaret ögon-
IDUN 868 1894 I l l u s i o n e r äro l ä r p e n n i n g a r, s o m v i b e t a l a v å r j o r d i s k a s k r ö p l i g h e t; i d e a l e r äro f ö r s k o t t, s o m v i l y f t a p å v å r t h i m m e l s k a arf.
Gerok.
blickligt och träffande samt utmärkt för en smidig artighet, som angaf världsdamen — men utbildad ej endast i nya världens luft.
Mrs Sewall är dock mer än världsdam.
Hon är en af Amerikas rikast begåfvade kvinnor, med omfattande och grundliga kunskaper, glän- sande talförmåga, stor erfarenhet i allmänna företag, kännare i frågor rörande kvinnlig upp- fostran.
Mer än något annat amerikanskt kvinnonamn är hennes förenadt med nationela organisationer, och hennes makalösa exekutiva talang har gjort henne ryktbar äfven utom Förenta staterna.
Hon är född ledare, ett sant fältherreämne, och af instinkt och val har hon hängifvit sig åt publika ärenden, hvilka om- fatta de mångas intressen.
Född i Wisconsin af nyengländiska för- äldrar, är hon till sin karaktär en » väster » - kvinna, — och detta vill i allmänhet säga att besitta viljekraft, beslutsamhet, arbetsförmåga och frisinthet i uppfattningen.
Sedan hon 1867 utexaminerats med beröm från Nordvästerns universitet i Evanston, Illinois, undervisade hon några är i skolor, blef sedan efter hand före- ståndarinna för högskolor i Michigan, Franklin etc. samt hamnade slutligen i Indianapolis, staten Indiana, där hon 1880 gifte sig med Theodor Sewall, en framstående lärare.
Här har hennes hem alltsedan varit.
Här- ifrån har hennes rykte gått ut öfver Amerika och längre, ty vidsträckta europeiska resor ha bragt mrs Sevall sammau med en mängd kän- da personligheter, och hon har öfverallt gjort sig gällande genom sitt ljusa hufvud, sina sä- kert gripna uppslag till sammanslutningar och sina friska, frigjorda idéer.
Bästa frukterna af sitt oemotsägliga snille nedlägger May Sewall tvifvel.sutan i sitt lifs- verk: Indianapolis klassiska flickskola, öppnad af de båda makarna år 1883, och hvilken re- dan vunnit ett storartadt anseende.
Dess upp- gift är dels att grundligt förbereda flickor till direkt inträde vid universiteten, dels att för- skaffa dem, som icke kunna genomgå sådana, tillfälle till högre klassiska kurser, än hvad som i allmänhet bestås i skolor och seminarier.
Den går ut på att harmoniskt utveckla den unga kvinnan, och icke blott grekiska och tri- gonometri, utan äfven gymnastik, fäktning, dans och ettikettspörsmål stå på programmet.
Konst, föreläsningar, literatur och verklig hvila intaga framstående platser.
Bredvid skolhuset reser sig en storartad boning, där de unga, om så önskas, kunna få sitt hem, och där en s. k.
» governess » leder deras privata lif samt mrs Sewall själf öfvervakar det hela.
Lördags- kvällar skänker hon eleverna sin tid till sam- tal i literära ämnen, och söndagsaftnar tagas sådana från de olika predikningar, som åhörts under dagen, och man tillämpar religionen på samhälls- och hvardagslifvets problem.
Mrs Sewalls eget ämne är högre literatur och retorik.
Kvinnliga lärare med akademiska examina och erfarenheter användas till allra största delen.
Men det är dock icke såsom lärarinna jag förnämligast önskat göra May Sewall bekant för svenska kvinuor.
Hennes inflytande och verksamhet sträcka sig — som ofvan sagts — vida utom skolrummet.
Tron på kvinnans rätt till högre uppfostran och till större andel af den ära oeh penningvinst, som kan fås ge- nom yrkes- och affärsverksamhet och genuin tillträde till allehanda befattningar och publika rättigheter, närdes redan i hennes barndom.
I tjugu år har hon varit en stark och värde- full bundsförvandt till hvarje rörelse, som tjä- nat att främja kvinnosaken.
Och som dessa kvinnosaksrörelser i Förenta Staterna öfver- flöda och svälla af intensiv lifaktighet, så för- stås lätt, att hvarje minut af hennes lif är dyrbar och hennes brefväxling oerhörd.
Hon har varit ordförande i Nationella kvinnoröst- rättsföreningens verkställande komité, ett makt- påliggande åliggande, hon var en af de kraf- tigaste befrämjarna af det internationella Kvin- nokonsilium, som samlades i Washington 1888, och i hennes hjärna föddes tanken att stad- fästa dess inflytande genom stående internatio- nella och nationella kvinnokoncilier.
Hon val- des sedermera till president för dessa.
I ota- liga andra föreningar och klubbar är hon dess- utom president eller medlem.
T. ex. » Natio- nella kvinnoklubbsföreningen », » Föreningen för kvinnosakens befrämjande », » Amerikas histo- riska sällskap », » Sorosis », akademiska förenin gar, konstföreningar, kvinnoblubbar och lokala rösträttsföreningar, hvilkas namn kunde fylla en half spalt.
Delegerad till kvinnokongressen i Paris 1889, höll hon där ett föredrag på franska, hvars vältalighet framkallade höga lof- ord af Julcs Simon och andra, och hon kal- lades sedermera till ledamot af » LTJnion In- ternationale des Sciences et des Arts » där- städes.
Af guvernören öfver staten Indiana utnämn- des hon till kommissionär vid världsutställnin- gen i Chicago, men tog icke egentlig del i detaljarbetet som sådan, emedan hennes mål var ett annat.
» Människorna intressera mig mer än tingen, » yttrade hon en gång i fjol somras — » jag valde att lefva med hela min själ i kongressalarna. » Såsom ordförande vid den » Världskongress af representativa kvinnor », hvars tillkomst hon haft så stor del uti, visade hon äfven detta tillfullo.
Aret innan utställningen företog hon en resa genom Europa, i ändamål att förklara för gamla världens kvinnor kon- gressens omfång och betydelse.
I Berlin höll hon många sammankomster med framstående damer, i Hamburg förunnades hon en timmes audiens hos kejsarinnan Fredrik, hvilken myc- ket intresserade sig för planen, i Bryssel ta- lade hon offentligt och likaledes i Paris, där hon åhördes af ett stort antal ledande män och krinnor.
Detta hennes tal genomgick pressen i Ryssland, England, Italien och Frankrike.
Och när målet hunnits och den märkliga veckan 15 — 21 maj var inne, visade hon sig i hela sin styrka såsom ledare.
Den ypperliga sammanhållningen inom Chicagos kvinnokongress kan till stor del tillskrifvas hennes energiska och inspirerande anda, hvilken tyckes vara alle- städes närvarande.
Hon tycktes fylla alla luc- kor med sin kvicka, gripande vältalighet och sin humana personlighet.
I sin gröna, korta reformdräkt dök hon upp här och hvar på de olika platformerna, höll publiken vid godt lynne och räddade situationen mångenstädes genom sin opartiskhet och sin snabba uppfattning.
Mrs Sewalls publika arbete är således med ett ord främjandet af sammanslutning bland kvinnor, försoningen af skilda intressen, byg- gandet af gemensam grund.
Hon har en för amerikanare sällsynt vid syn på tingen och för- hållandena, hennes verksamma själ omfattar så att säga det stora hela i dess vidsträcktaste betydelse.
I motsats mot en så stor del af förkämparna för kvinnans sociala rättigheter och högre uppfostran, äger hon denna ljusa, stora, fria blick, som uppfattar det hela och ej endast delar af det hela.
Hon är fördoms- fri i ovanlig grad, hon vill icke omskapa åsik- ter oeh karaktärer efter sina egna, utan hon vill ha fram det individuela hos hvar och en, och hennes lifsidé är att få dessa lefvande krafter att verka samman: d. v. s. med full kännedom och uppskattning af hvarandra.
Hon betonar, att hennes afsikt med det stora, enande bandet kvinnor emellan visst icke är att göra kvinnor lika, utan att tvärtom låta olika åskåd- ningar, anlag, lynnen och begåfningar komplet- tera hvarandra.
Liksom för henne bokstafven betyder intet, där andan kan fås, så är nato- nalitetcn likgiltig, tillfälligheter såsom yttre egen- domligheter aldrig hinder, tvärtom — människan allt!
Hon var under utställningssommaren en out- tröttlig påpekare för sitt lands kvinnor af främ- lingarnas många fördelaktiga sidor gentemot svagheter hos dem själfva, — en idkelig ned- brytare af ensidig nationalitetskänsla.
Dock uttrycker hon i ett föredrag sin tro om den blifvande amerikanen (och naturligtvis äfven amerikanskan) sålunda: » Då den slutligc amerikanen är färdig, skall han framstå som frukten af den märkligaste sammansmältning af folkracer, som historien känner.
Han kommer att äga vikingens djärf- het, teutonens filosofiska djup, saxonens sunda förstånd,- spanjorens värdighet, mildrad af frans- mannens graciösa liflighet.
Han kommer att behålla sitt puritanska samvete, men det kom- mer att beklädas med italienarens yttre blid- het och paras med italienarens underliggande, vulkaniska eld. » Mrs Sewall är en eftersökt och trägen före- läsare i literära, sociala, uppfostrings- och re- formämnen.
Bland numren på hennes program finna vi: » De skandinaviska moderna novel- listerna ».
Men bäst ä r.
hon, då hon extem- porerar.
Hon behärskar fullständigt sitt ämne, är klar, hur långt hon än vågar sig ut, och därtill egendomligt vältalig.
Hennes konversa- tion är lätt och lysande, kanske är hon star- kast, där det gäller att fyndigt fatta och be- svara en poäng.
Hon är en varm vän och en högst ädelmodig motståndare.
Hennes literära stil är förträfflig, individuel, klar, kraftig och rask, ehuru hennes arbeten äro svåra att ka- talogisera, all den stund de mest bestå af pam- fletter, tidningsledare, korrespondenser och adres- ser i olika ämnen.
För närvarande är hon sysselsatt med en historisk resumé öfver kvinno- kongressen.
Kanske finnes ingen bättre representant för den moderna — låt oss säga: amerikanska — kvinnan med sin makalösa kretsgång af göro- mål och plikter.
Mrs Sewall är förkroppsli- gandet af tidens praktiska idéer.
Hon är en utmärkt husmor, som tillser sitt hems minsta detaljer, och hemligheten till hennes fenome- nala framgång och arbetsförmåga torde till stor del vara att söka i det strängt, systematiska i alla hennes företag, små och stora.
Hon tar en pedantisk vård om sin hälsa.
Som nygift uppfostrade hon sig till en fullkomlig husmor
1894 genom att under två år göra allt husligt arbete själf, och resultatet är, att hennes hushållsaf- färer gå som ett väluppdraget urverk, och hen- nes tjänare äro praktexemplar.
Hon är ytterst punktlig, äfven i sin ofantliga brefväxling, och hvarje breflapp besvaras genast.
Mrs Sewall är en spirituel sällskapsmänniska, och hennes veckomottagningar i det eleganta hemmet i Indianapolis äro vidt beryktade.
Hon klär sig luxuöst i societén och ytterst enkelt i skolsalen, är en porslinsvurm och stor beun- drare af konst.
För sin idé att sammanbinda all världens element kan hon bruka alla medel.
Lik en Napoleon underordnar hon allt sin stora tan- ke.
Då hennes salonger fylldes af utländ- ska dignitärer och kardinaler, hvilka hon visade, ett smickrande intresse, beskylldes hon ibland för världsliga svagheter, förlåtliga hos andra dödliga, men ovärdiga mrs Sewall.
Hon en- dast log.
» Min idé tränger sig fram på mån- ga vägar » — det var hufvudsuniman af hen- nes genmäle.
1 grunden är hon en enkel na- tur, snabb att erkänna det goda och sanna hos människor, hur anspråkslöst infattadt det än må vara.
Snillrik tänkare, författare, arbetare — är hon därjämte en lefvande personlighet, genom- strömmad af lifvets fullhet, som omöjliggör all torrhet eller ensidighet.
Hvarje äkta lifsyttring möter en » förståelsens » blick ur dessa lysande ögon.
Men kring munnen står att läsa, att kritiken vakar.
Och i likhet med all ameri- kansk filosofi, hvars tillvaro kanske just för den skull förnekas, mynnar äfven hennes ut i praktikens böljande haf.
Hilma Angered-Strandberg.
" Om du min brud ej bli / ver, Vacklar mitt rikes grund.
Bort jag min krona gifver Blott för din röda mund.
.. » Så har Hviskat Diktat — Allt han många gånger i slottets sal, i kärlekssånger åt sitt hjärtas val.
Hviskat, kallade Segrar Faller tills landets lycka på sin kung.
nu hjälten smycka.
en längtan tung.
# Duken Duken Farligt Tiden hon åter sömmar, med kungens bild.
att gömma drömmar.
är föga mild!
Sömmar med blyga fingrar, Sömmar så bråd, så bråd.
Bilden sig snor och slingrar.
Brist icke, sköra tråd!
Fredrik Nycander.
Dialog o m Quldkonung. '
(piller försänkt i- drömmar Ebba Brahe allén.
Gyllene duk, hon sömmar, Glänser i spiselns sken.
Sjunka Tanken Duken livilar de fina händer: flyr långt, långt hän.
med bildens ränder i hennes knän.
* Guldhårig konung ser hon: Strider i Lifland nu.
Stolt vid, den tanken ler hon: Segrar alltjämt ännu • .. Trånar hans Men, Kristina Skilja hon Drifva ur Grånade, JVicka tvänne, rosengård- om Kungen, Aktar ej Sol, som Aktar ej henne.
hård.
de drotsar mot ef till är vill vise Kungen, Fattar håg himmelrik: här han trotsar, politik / han deras miner stort uppå: om våren skiner, vinter grå.
* uppfostran.
— K a n s k e jag skall hjälpa er att ropa?
L i l l a Ferdinand tycks trifvas bra där nere vid sjön, och sin mammas röst kanske han är för van vid.
— Å h, han kommer nog, han vet mycket väl, att han måste.
— N å det var roligt att höra.
J a g som gammal lärare, gammal uppfostrare således, jag tycker det tilltalar mig, när jag hör, att ännu i våra slappa tider ungdomen här och där får lära sig, att det finns ett måste, som kräfver obetingad underkastelse.
— Jaså, ska ' vi komma in på uppfostrings- frågan, nå låt g å!
J a g har inte så noga tänkt mig in i saken och följer kanske mera min instinkt än några bestämda principer, men så mycket har j a g klart för mig, att det där måste, som ni talar om, det kan allt drifvas för långt.
— N e j, det v a r.
, eller hörde jag o r ä t t?
var det inte ni, som sa ' om Ferdinand, att han måste.
.1 — Ja, i så fall menade jag, att han vill gö- ra sin mamma till viljes.
— Jaså, det var så ni mente.
Ursäkta, då missförstod jag er.
— F ö r j a g hyllar principen: dressering i frihet.
— E r instinkt hyllar den principen?
— N i rider på ord.
— Förlåt mitt skämt!
Jag " menar ingenting oartigt, då j a g säger, att j a g tror mera på er instinkt än på era principer.
Och nu är jag redo att höra, hvad ni har att invända mot mitt måste.
— D e t är den där obetingade underkastelsen, den där blinda lydnaden, som j a g tror inte för något godt med sig.
(Ropar: » Ferdinand lilla, hör du inte, att mamma säger du ska ' komma upp genast ' ») J a g minns väl, hur det var i mitt föräldrahem.
Riset och rottingen — riset för oss flickor och rottingen för brö- derna — fingo ersätta skäl och förmaningar.
L y d a, det var hufvudsumman af alla budor- den, lyda utan betänkande, utan besinning, framför allt utan att fråga: hvarför?
Och nog lydde vi också i allmänhet, åtminstone sedan karbasen varit framme; men hur lydde vi?
Ovilligt, med bitterhet i sinnet, med en känsla af att ha blifvit skymfade och föröd- mjukade och med tysta, rufvande anklagel- ser mot far och mor att ha gifvit efter för en oädel lust att förtrycka oss stackars makt- lösa barn.
J a, nog är det ohyggligt, men det, är fullkomligt sant, jag får tårarne i ögonen, hvar gång jag tänker på, hur j a g kände det.
N i kan inte föreställa er, hur elaka vi blef- vo, och hvad det dröjde lång tid om, innan vi lärde oss inse, att det låg välmening un- der strängheten, och att våra kära föräldrar nog ändå i grund och botten ville — och uteslutande ville — oss väl.
Emellertid, när jag så blef mamma själf och fick en liten gosse att uppfostra, då tänkte jag: du skall inte behöfva lida, hvad j a g led; blind lydnad skall j a g aldrig fordra af dig, och ändå hoppas j a g med Guds hjälp kunna göra dig till en bra och god och duktig karl.
J a, så tänkte jag, och den tanken har sedan alltid varit mitt rättesnöre.
Med kärlek och förtroende kom- mer man långt.
(Ropar: » Ferdinad min gosse, kom opp nu snällt till mamma, så får mam- ma tala vid dig! ») J a g tyckte, att det var någonting ni ville säga?
— N e j, jag bar ingenting att säga.
U p p - fostringsteorier, spekulationer, hvad säga de mot en moders erfarenhet och en moders för- tröstan.
H v a d ni berättade om, hur det gick till i ert föräldrahem, väckte äfven hos mig till lif barndomsminnen.
J a g tror ni gör rätt, då ni hoppas mycket af kärlek och förtroen- de.
Men hur gick det med lilla Ferdinand?
V i glömma alldeles bort honom.
Går han ännu nere vid sjöstranden och väter ner sina små fötter?
— J a, det var då en märkvärdig unge, att han inte hör.
(Ropar i kärleksfull ton: » Fer- dinand!
H a r inte Ferdinand hört, att mam- ma har ropat på honom?
Hvarför kommer inte Ferdinand då?
V i l l Ferdinand, att m a m - ma skall bli ledsen?
Mamma gråter, om Fer- dinand inte kommer snällt.
L i l l a Ferdinand, var nu l y d i g!
V i s a mamma, att Ferdinand kan vara en snäll gosse!
V i s a den här far- brorn, att Ferdinand är en snäll gosse!
N å, Ferdinand lilla!
Välsignade unge, j a g skall lära dig att lyda, jag! » D e sista orden med skarp stämma.)
Som en hvirfvelvind rusar hon ned från ve- randan och kommer ögonblicket därpå upp- släpande med en grinande och sparkande fyraåring, som till straff för sin olydnad sät- tes i arrest på en särskild skamstol i en sär- skild skamvrå.
— J a g begagnar endast ambitionsstrafi ".
H v a d ler ni åt?
— N i begagnar inte det straff, ni har hotat med.
— H v a d har j a g hotat med?
— A t t bli ledsen, att gråta.
N å, den hotel- sen tycktes inte bekomma honom mycket, så att hade ni också satt den i verket.
— V e t ni hvad j a g börjar tycka.
— Jaha?
— Ert sätt.
— N å å?
V a r så god och fortsätt!
— Neej, j a g skall inte säga, hvad j a g tänkte.
— För all del, säg ut!
N i tycker, att j a g något närgånget blandar mig i.
jo, jag
I D U N 360 inser det j u mycket väl, och j a g erkänner min förseelse.
V i äro inne på ett ömtåligt kapitel, j a g vet det af gammal erfarenhet.
Talar j a g med en fru om barnauppfostran och därvid utvecklar andra åsikter än dem hon hyllar, fattar hon det gärna så, som hade jag förklarat henne oduglig att uppfostra sina barn - — och det vore ju det värsta man kun- de säga en moder.
— Så lätt sårad är inte jag åtminstone, och jag skall med nöje lyssua till en ogift skol- lärares tankar i fråga om barnuppfostran.
Därtill skall jag gärna medge ', att ni har fått se ett mycket misslyckadt prof på effekten af min uppfostringsmetod.
H a n brukar vara så snäll annars, lilla Ferdinand.
— Å h, det är en liten rar gosse, fast han tycker om att råda sig själf.
Men nu skall jag begagna mig af er tillåtelse och säga, hvad jag menar med mitt måste.
N i hade så fullkomligt rätt i era invändningar mot den blinda lydnaden, den absoluta underka- stelsen, indresserad med ris och rotting.
Barn kunna blifva totalt förstörda af en sådan be- handling.
Antingen så, att deras viljekraft förslöas, deras mod och lifslust lida afbräck, eller också, hvilket kanske är ännu vanli- gare, att hårdhet och trots bli uppfostringsre- sultatet.
Och dock är det j u så nödvändigt för en människas både fortkomst i världen och förmåga att blifva lycklig, att största möjliga mått af kraft och mod bevaras, och att sinnet hålles friskt och varmt och öppet.
N i ser således, att den slafviska lydnaden inte i mig har någon anhängare.
Så ofta det är möjligt, tror j a g man bör gifva barnet skäl för det ena och det andra och i allmänhet med kärlek och förstående söka vinna dess fulla tillit.
V i äro således, ni och jag, af alldeles samma åsikter.
Men skälet, hvarför jag ej kan förlika mig med den blinda lyd- naden, vet ni hvad det är?
J o, det är, att barnet på den vägen aldrig lär sig det starka, det afgörande » du måste », utan hvilket en människa är ett redlöst flarn på lifvets ström.