Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande de under rubriken: oliqviderade äldre lån, upptagna dels 2,691 R:dr 6 sk. på ÖfversteLöjtnanten Rappes konkursmassa och dels 3,674 R:dr 15 sk. 9 rst., såsom lån till fartygs-byggnader, allt härrörande från f. d.
StrömrensningsKommittéens förvaltning, så beror dessa summors afskrifning allenast på de åtal, som Kongl. Kammar-Rättens Advokat-Fiskal, i följd af från f. d.
Stor-Amirals-Embetets 3:dje Afdelning gjorda anmälanden, anställt emot f. d.
Strömrensnings-Kommitteens Ledamöter, i och för åtgärder i afseende på utlemnandet oell bevakningen af ifrågavarande poster; ty Öfverste-Löjtnanten Rappe är död och dess konkursmassa annars längesedan utredd, och af de personer, nemligen Nellzon, Miitzell, Åkerberg, Strandberg, Sedelin, Silvander, Bjuhr, Hammarén, Aberg Gran & komp., hvilka häftade för lånen till vedtransporter, dels såsom låntagare, dels såsom kautionister, hafva nästan alla gjort konkurser, sorn redan äro utredda.
Gäldenärerne äro äfven till större delen döda och de trenne', som ej afträdt sin egendom till borgenärernes förnöjande, hafva varit så alldeles utfattiga, att f. d. Strömrensnings-Kommittéen ej ens lagsökt dem.
A- E. VON SYDOW. M. F. Åberg. — 398 — Direktionens öfver Arméens Pensions-Kassa. undeTdåniga Utlåtande, i anledning af 4845 års Revisorers Berättelse rörande nämnde Kassa.
Stormäktigste Allernådigste Konung/ Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts, genom nådig Remiss å härhos återgående utdrag af Rikets Ständers Revisorers Rerättelse om den år 1845 förrättade statsrevision, Direktionen öfver Arméens Pensions-Kassa, under den 19 December sistlidet år, gifna befallning, får
Direktionen härmedelst öfver samma Rerättelse, i hvad den rörer nämnde Kassa, afgifva följande underdåniga Utlåtande.
I 1 §. hafva Revisorerne anmärkt, att, efter reqvisition af ' Arméens Pensions-Kassas samtliga räkenskaper för åren 1842 och 1843, hafva från Direktionen erhållits endast så kallade ”utdrag” af hufvudböckerna för nämnde år, så vidt desamma angå Stats-Yerkets bidrag till afskedade, pensipns-berättigade, militäre och Arméen tillhörande civile embets- och tjenstemäns pensionering; hvilka utdrag, innehållande endast spridda summor, saknat annan verifikation, än tvänne tryckta exemplar af Direktionens Kungörelser om pensions-utdelningen under åien 1842 och 1843; thvadan Revisorerne förklarat sig icke hafva varit i tillfälle att öfver Kassans förvaltning och användandet af statsbidragen för dessa tvänne år något utlåtande meddela.
Till besvarande häraf får Direktionen anföra: att, sedan 1841 års Stats-revision framställt yrkande derom, att Arméens Pensions-Kassas räkenskaper måtte till Rikets Ständers Revisorers granskning öfverlemlias, har Eders Kongl.
Maj:t, med gillande af de skäl, Direktionen för sin vägran härtill anfört, under den 23 November 1841, låtit meddela det nådiga förklarande, det Eders Kongl. Maj:t icke funnit anledning vara för .handen att låta
Direktionen förständigas att tillställa Revisorerne fullständig redovisning för förvaltningen af alla under
Direktionens vård ställda medel; hvarefter och sedan 1843 års Stats-revision hemställt, att någon åtgärd af Rikets Ständer måtte vidtagas, hvarige - — 399 — norn
Direktionen kunde förpligtas att på ett fullständigare sätt, än hvad ditintills ägt rum, inför Rikets Ständer och deras Revisorer redovisa för de allmänna medel, dem Kassan fått sig anslagna och! uppburit, denna fråga hos Rikets åren 1844 och 1845 församlade Ständer fére var it,, men då förfallit; vid hvilket förhållande det icke lärer vara erforderligt att vid detta tillfälle ånyo upprepa skälen för den åsigt, som i detta hänseende sålunda gjort sig gällande.
De återfinnas i Direktionens till Hans Excellens Justitie-Stats-Ministern, under den 9 November 1841, aflåtna skrifvelse i ämnet, hvilken, intagen till hufvudsakliga innehållet sednast i Direktionens, den 29 Februari 1844, afgifna underdåniga förklaring öfver 1843 års Stats-revisions anmärkningar, Direktionen härvid i underdånighet åberopar.
I likhet med hvad 1843 års Stats-revisorer anmärkt, har, i 2 §., jemväl nu blifvit erinradt, att Pensions-Kassans andel af Krigsmanshusmedlen icke är upptagen i utdraget af 1843 års hufvudbok, af uppgifvet skäl, att sorn räkning öfver Wadstena Krigsmanshus-Kassas äldre inkomster för år'1843 ännu icke från Kongl.
Krigs-Koliegium inkommit, beloppet af den Arméens Pensions-Kassa med adelar tillkommande andel i berörde inkomster icke kunnat i räkenskaperna upptagas.
Sorn orsaken till det anmärkta förhållandet sålunda igenfinnes i sjelfva anmärkningen, och den ytterligare förklaring, Direktionen afgifvit öfver en lika beskaffad erinran af 1843 års Revisorer i afseende å utdraget ur 1841 års hufvudbok, utan tvifvel, funnits tilifyllestgörande, enär anmärkningen, underställd Rikets Ständers pröfning i sammanhang med den i föregående §. här ofvan omförmälda, förfallit, får
Direktionen, vid sådant förhållande, nu endast i underdånighet åberopa förrberörde, under den 29 Februari 1844, afgifna underdåniga förklaring.
. Vidare förmäla Revisorerne, hurusom Revisorerne hvarken af Arméens Pensions-Kassas eller Wadstena Krigsmanshus-Kassas räkenskaper för åren 1842 och 1843 kunnat inhemta, om någon liqvid uppgjorts öfver de under denna tid förstnämnde Kassa tillkommande anparter af Krigsmanshus-me dien; samt att Revisorerne, i saknad af sådan liqvid, icke kunnat kontrollera beloppet af den, uti utdraget af Arméens Pensions-Kassas hufvudbok för år 1842, såsom utgörande |:delar af Wadstena Krigsmanshus-Kassas äldre inkomster, upptagna summa 57,263 R:dr 43 sk. 2 rst.
Med anledning häraf, får Direktionen erinra, det just den omständigheten, att
Krigsmanshus-medlen kunnat till en bestämd summa uti det från Arméens Pensions-Kassa aflemnade utdraget för år 1842 utfö - — 400 ras, ådagalägger, det liqvid för nämnde år Kassorna emellan blifvit uppgjord, samt tillika, i afseende å uppgörandet af dessa liqvider, i underdånighet upplysa, att sedan Stats-Kontoret till Krigs-Kollegium aflemnat liqvid för året emellan Stats-Verket och Wadstena Krigsmanslius-Kassa, upprättas af Krigsmanshus-Kontoret en derpå grundad liqvid med Armeens Pensions-Kassa, hvilken till sistnämnde Kassa öfverlemnas och, efter undergången behörig granskning, bland Kassans ' öfriga räkenskaper förvaras; men då dessa räkenskaper, af anledning ofvan är visadt, icke varit för Rikets Ständers Revisorer tillgängliga, och de utdrag derur, hvilka på vanligt sätt blifvit till Revisorerne aflemnade, enligt sakens natur, icke kunnat lemna fullständig ledning för den ifrågaställda kontrollen, lärer, vid sådant förhållande och då det deremot synes, som hade räkenskaperna från de Statens Verk, genom hvilka medlen kommit till Armeens Pensions-Kassas disposition, • bordt kunna lemna ali den upplysning, Som för en sådan kontroll varit erforderlig, det icke vara Direktionen öfver Armeens Pensions-Kassa,sorn har att öfver hvad i detta hänseende blifvit anmärkt förklaring afgifva.
Slutligen hafva Revisorerne, uti 3 §., åberopat ett vid' Berättelsen om Stats-Kontoret och allmänna indragnings-statens utgifter afgifyet yttrande, deruti Revisorerne fästat Rikets Ständers uppmärksamhet å det förhållande, att åtskilliga militäre embetsmän af högre grad hafva, efter erhållet afsked med pension ur Arméens Pensions-Kassa, ingått i civil tjenst och åtnjutit dertill hörande lön, äfvensom att, ehuru de, vid upphunnen 65 års ålder, blifvit tillagde pension å allmänna indragnings-staten till belopp af den sednast i civil befattning innehafda lönen, Arméens Pensions-Kassa ändock fortfarande fått vidkännas utbetalning af den pension, hvartill rättighet under krigstjensten blifvit grundlagd; hvaremot när en delägare i Civil-statens Pensions-inrättning vid afskedet tillträder pension å allmänna indragnings-staten han i och med detsamma för egen person förlorar ali delaktighet i Pensions-inrättningen, fastän han hela tjenstetiden dit erlagt afgifter.
I afseende å denna anmälan, får
Direktionen, för sin del, endast åberopa den i 50 §. af nu gällande Pensions-Reglemente af den 15 Februari 1840 befintliga föreskrift, rörande den pen sion srätt, sorn tillkommer den delägare i Arméens Pensions-Kassa, hvilken, efter uppnådd fullårighet, erhåller sådan tjenst, hvars innehafvare icke vid afskedstagandet kan komma i åtnjutande af pension ur nämnde Kassa, äfvensom för öfrigt i underdånighet anmäla, att, då ändringar i detta Reglemente, enligt dess 10 och 12 §§., endast kunna till vägabringas af 401 — Krigsbefälet eller Armeens Fullmäktige under Eders Kongl. Ma]:Ls nådiga fastställelse, Direktionen fördenskull anser sig obehörig att öfver Revisorernes ifrågavarande yttrande, enär detsamma åsyftar en förändring i gällande Pensions-Reglemente, vid detta tillfälle något utlåtande afgifva.
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter , jllvtu. LEWENHAUPT. 11.
Kalmberg. G. Hjelm. C. Åkerhjelm.
Gust. Schurer v. Waldheim.
Johan O, Jonson. 51 — 402 — Kongl.
Styrelsens för Fängelser och Arbetsinrättningar underd.
Utlåtande, i anledning af 1845 års Revisorers Berättelse om granskningen af räkenskaperna för anslagen till Fångvården.
Genom nådig Remiss den 16 nästlidne Januari, liar Eders Kongl.
Maj:t befallt Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättningar i Riket att afgifva underdånigt Utlåtande öfver de af Rikets Ständers Revisorer gjorda anmärkningar vid fångvårds-förvaltningen under åren 1842 och 1843; men då af Styrelsens nuvarande personal endast undertecknad Kansli-Ledamot deltagit i de åtgärder, hvilka blifvit vidtagna under den tid, revisionen omfattat, samt enär, i afseende på den af Revisorerne ifrågaställa tillökningen i Styrelsens tjenstemannapersonal, underdåniga framställningar dels redan blifvit gjorda och dels torde komma att afgifvas i sammanhang med det under utarbetning varande förslag till Instruktion för Styrelsen, anser Styrelsen sig vid detta tillfälle kunna inskränka sig till att endast i underdånighet öfverlemna ett från Styrelsens Kammar-Kontor infordradt Utlåtande i ämnet, jemte det af undertecknad Kansli-Ledamot afgifna yttrande, som i bifogade protokoll innefattas.
Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, E. v. TROIL. R.
Cederschiöld. E, A. F.
Lindencrona, Stockholm den 3 April 1846.
— 403 — Utdrag af Kong/.
Styrelsens öfver Fängelser och Arbet s-inrättningar i Riket Protokoll, hållet i Stockholm den 3 April 1846.
S. D. Sedan Kongl. Maj:t, genom nådig Remiss af den 16 sistlidne Januari, anbefallt Kongl. Styrelsen att afgifva underdånigt Utlåtande i anledning af de utaf Rikets Ständers Herrar Revisorer, vid granskning af Kongl. Styrelsens förvaltning och räkenskaper för åren 1842 och 1843, framstäida anmärkningar, samt Kongl.
Styrelsens Kammar-Kontor denna dag med infordrad förklaring i ämnet inkommit, så företogs nu detta ärende till slutlig handläggning; hvarvid KansliLedamoten Cederschiöld utlät sig sålunda:
Styrelsens nuvarande Ordförande och Kameral-Ledamot först efter den tid, som de ifrågavarande anmärkningarne afse, tillträdt sina embeten i Kongl. Styrelsen, anser jag mig, som Fyra månader år 1842 och Åtta månader år 1843, i Herr General-Auditören och Riddaren Netzels ställe, hestridt Kansli-Ledamots-befattningen i detta Embetsverk, höra förklara, att orsaken dertill, att de af Herrar Revisorer omnämnda, på Kongl.
Styrelsens pröfning beroende, anmärkningsmålen under loppet af de ifrågavarande 2:ne åren icke blifvit afgjorda, varit den, att, sedan Kongl. Maj:t, dels, genom nådiga Bref af den 23 och 30 November 1841, på Kongl. Styrelsen öfverflytta! befattningen ej allenast med Länsfängelsernas förvaltning och redogörelseverk, utan äfven med samma Fängelsers nybyggnad och reparationer, dels ock, genom nådigt Bref af den 8 Augusti 1842, åt Kongl. Styrelsen uppdragit Krono-Arbets-Corpsens organisation och fortfarande förvaltning, detta Embetsverks åligganden, från och med sistnämnde år, blifvit till den grad ökade, att dess Ledamöter och öfrige tjenstemän, oaktadt alla ansträngningar, knappast medhunnit att med erforderlig skyndsamhet och noggranhet handlägga den ständigt tillväxande massan af löpande göromål, så att en stor del af de vidlyftigare ärenderna, till hvilkas behandling erfordrats en längre tid, blifvit dels helt och hållet hvilande utan handläggning och dels i mer eller mindre mån efterliggande.
Då Rikets Ständers Herrar Revisorer sjelfve behagat vitsorda, att orsaken till detta, visserligen ganska bekymmersamma, förhållande borde tillskrifvas göromålens betydliga tillväxt i förhållande till tjenstemanna-personalens fåtalighet, så synes hvad Herrar Revisorer i afseende härå yttrat, icke kunna betraktas såsom någon anmärkning emot — 404 — Kongl. Styrelsen för åsidosättande af sin pligt, utan endast innefatta en erinran om nödvändigheten att snart vidtaga kraftiga åtgärder till afhjelpände för framtiden af de anmärkta olägenheterna; och då jag i allo delar den af Herrar Revisorer uttalade åsigt, att den förlust, som Staten tillskyndas derigenom, att de emot vederbörande Redogörare anhängiga anmärkningsmål, m. fl. lika magtpåliggande ärender, hvilkas utarbetande medtaga en längre tid, komma att, för de löpande göromålen, blifva efterliggande, är i flera hänseenden kännbarare, än den kostnad, som skulle erfordras för aflönandet af ett tillräckligt antal tjenstemän; så anser jag Kongl. Styrelsen, med hemtadt stöd af den grundsats, som Rikets Ständers Delegerade sålunda sjelfve framställt, böra i underdånighet föreslå en sådan tillökning uti tjenstemanna-personalen, att ej allenast samtliga anmärkningsmålen och öfriga vidlyftigare ärender 'må kunna jemnt handläggas utan afbrott i de kuranta göromålen, utan äfven Ledamöterne äga någon tid öfrig, för att, medelst läsning af utkommande arbeten angående fångvårdens förvaltning inom andra länder, erhålla kännedom om deruti skeende förändringar, och således icke varda med göromålen inom Kongl. Styrelsen så betungade, att de i förtid blifva till Statens tjenst oduglige, samt af fruktan derför finna sig föranlåtne att, då tillfälle dertill yppas, söka transport till annan befattning, helst ett tätt ombyte af Ledamöter inom ett
Embetsverk i längden måste högst menligt inverka på ärendernas gång inom detsamma; men då Kongl. Styrelsen, redan för längre tid tillbaka, erhållit nådig befallning att afgifva underdånigt förslag till ny Instruktion för Embetsverket, och Herr
Ordföranden är sysselsatt med utarbetandet deraf, så synes det icke vara lämpligt att nu gå nämnde förslag i förväg; utan torde mitt yttrande i afseende på detaljerna böra uppskjutas intilldess samma förslag skall underställas Kongl. Majrts nådiga pröfning.
Beträffande åter de af Rikets Ständers Herrar Revisorer i öfrigt framställda anmärkningar, så har jag trott mig i afseende derå endast böra åberopa de af Kammar-Kontoret meddelade upplysningar, och tillstyrka, att underdånigt Utlåtande i hufvudsaklig öfverensstämmelse med dem må afgifvas.
Herr General-Direktören och Riddaren von Troil förklarade härefter, att, då af Kongl. Styrelsens nuvarande personal endast KansliLedamoten deltagit i de åtgärder, hvilka blifvit vidtagna under den tid revisionen omfattat, och då, i afseende å den yrkade tillökningen af Kongl.
Styrelsens tjenstemän, underdåniga framställningar dels redan blifvit gjorda och dels, i sammanhang med det under utarbetning — 405 — varande förslaget till Instruktion för Kongl. Styrelsen, torde komma att framställas, Herr General-Direktören ansåg Kongl. Styrelsen vid detta tillfälle kunna inskränka sig till att endast i underdånighet öfverlemna Kammar-Kontorets förutnämnde utlåtande jemte Kansli-Ledamotens nu afgifna yttrande.
Efter Kongl. Styrelsens befallning, Carl Olof Brink.
Kongl. Fångvårds-Styrelsens Kammar-Kontors yttrande, i anledning af 1845 års Revisorers anmärkningar vid räkenskaperna rörande långvården.
Sedan Kongl. Maj:t, genom nådig Remiss den 16 sistlidne Januari, infordrat Kongl. Styrelsens underdåniga Utlåtande i anledning af Rikets Ständers sistlidet år församlade Revisorers anmärkningar vid räkenskaperna och förvaltningen af fångvården i Riket under åren 1842 och 1843, har Kongl. Styrelsen anbefallt Kammar-Kontoret att häröfver yttrande afgifva; hvilken föreskrift Kontoret nu går att fullgöra.
Bcmälte
Revisorer hafva först fästat uppmärksamheten dervid, att göromåien inom Kongl. Styrelsen under sednare tiden i så betydlig mån ökats, att den der anställda tjenstemanna-personalen svårligen kunnat medhinna att med tillbörlig noggranhet besörja alla densamma tillhörande åligganden, hvaraf skulle blifvit en följd, att behörig kontroll öfver underlydande icke kunnat i allo nöjaktigt åstadkommas, samt att, då mot vederbörande redogörare anhängiga anmärkningsmål m; fl. lika maktpåliggande ärender, hvilkas utarbetande medtoge en längre tid, komme att för de löpande göromålens behandling blifva efterliggande, anmärkta oriktigheter, år ifrån år, obehindradt finge fortsättas, hvarigenom redogörarne lernnades tillfälle att ådraga sig betydligare ersättningsbelopp, i händelse anmärkningarne vid deras slutliga afgörande skulle dertill föranleda; hvilket förhållande kunde för Stats-Verket blifva i hög grad äfventyrlig!; med anledning hvaraf och då Staten såmedelst tillskyndades förluster, i flera hänseenden kännbarare, än den kostnad, som skulle erfordras för aflönandet af tillräckligt antal — 406 — tjenstemän, Revisorerne icke ansett sig sakna skäl till den hemställan, att förvaltningen af fångväsendet måtte på ett mot ärendernas mängd och vigt svarande sätt varda ordnad.
Hvad Revisorerne sålunda anmärkt, rörande bristande kontroller, ärendernas skyndsamma afgörande m. m., kan, enligt Kontorets tanke, svårligen jäfvas; men anledningarne dertill torde icke endast böra sökas i tjenstemanna-personalens fåtalighet, utan ock, till en del, i de ringa förmåner
Staten bestått denna personal i förhållande till tjenstemän i andra förvaltande Verk.
Genom Kongl. Maj:ts, den 30 Januari sistlidet år, i nåder fastställda Interims-stat för Kongl.
Styrelsen, blef väl personalen tillökt med 3:ne tjenstemän inom Kameral-Afdelningen samt ett Byggnads-Kontor inrättadt, hvars tjenstemän dock jemväl förut voro viel fångvården anställda; men då i betraktande tagas de mångfaldigt fördubblade göromål, som genom öfverflyttningen af förvaltningen vid Läns-och Kronohäktena, organisationen af flera Kompanier och fördelningen af Krono-Arbets-Corpsen samt uppförandet af åtskilliga Länsfängelsebyggnader varit en följd, lärer personalen ännu finnas för fåtalig för de så kallade löpande göromålens noggranna och skyndsamma behandling och ännu mera för af behofvet så högt påkalladt ordnande af räkenskaps-verket och ekonomien vid fångvårdsanstalterna i allmänhet.
Hvad åter angår embets- oell tjenstemännens inom Styrelsen löneförmåner, så blefvo väl dessa genom ofvan åberopade nådiga Interims-stat jemkade till nära likhet med hvad för motsvarande befattningar i andra Verk bestås; men Styrelsens embetsoch tjenstemän sakna likväl ännu icke endast fördelen af att vara på ordinarie stat, utan ock all pensionsrätt.
Om man, å ena sidan, väl bör antaga, att hvarje tjensteman med nit och drift är pligtig att fullgöra sina skyldigheter, utan afseende å de störi’e eller mindre ekonomiska fördelar, han derför åtnjuter, så förekommer deremot, å den andra, den ganska vigtiga omständighet, att ingen tjensteman utan tvekan vågar uteslutande egna hela sin verksamhet åt en befattning, hvarifrån han, utan eget förvållande, när som helst kan blifva skiljd, och som för honom och hans familjs bergning i framtiden icke lemnar den ringaste garanti.
Följden häraf visar sig också tydligast i det förhållande, att hela Styrelsens embets- och tjenstemanna-personal, med undantag af 4 personer, innehafva andra befattningar, hvilken omständighet otvifvelaktigt i större eller mindre mån måste hafva ett menligt inflytande i afseende på förvaltningen af tjenstebefattningarne hos Kongl. Styrelsen, — 407 — Rikets Ständers Revisorer hafva derefter erinrat, hurusom fångvårdskostnaden alltid komine att synas större, än den i sjelfva verket vore, så länge vid fångars användande till allmänna arbeten, fästningsbyggnader m. m., arbetsförtjenst icke linge, på sätt tillgår vid arbeten för enskilda bolag och personer, tillgodoräknas anslaget för fångars vård och underhåll.
Och har Kammar-Kontoret, i afseende härå, trott sig böra endast upplysa, att Kongl. Styrelsen, uti skrifvelse den 22 Juni 1844, hos Kongl.
Maj:t i underdånighet hemställt om ersättning till fångvårds-anslaget för fångars användande vid ifrågavarande arbeten, äfvensom Kongl. Styrelsen, uti underdånig skrifvelse den 29 sistlicLne Augusti, härå fästat Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet.
De högst betydliga summor, hvartill kostnaderna förfångtransport och fångbevakning uppgått, hafva ådragit sig
Revisorernes synnerliga uppmärksamhet, i anledning hvaraf Revisorerne hemställt, det åtgärder måtte blifva vidtagna, hvilka, så vidt görligt vore, kunde bidraga dertill, att Statens utgifter under dessa titlar icke måtte uti fortsatt stigande uppgå till allt för höga belopp.
Såsom en allmän erinran i afseende å denna anmärkning, får Kontoret framställa, a^tt ifrågavarande kostnader för åren 1842 och 1843 torde hafva synts högre, än för de föregående åren, af den anledning att, sedan Kongl.
Styrelsen, från och med förstnämnde år, fått öfvertaga förvaltningen af Länshäktena, hafva de i nämnde hänseenden för hela fångvården i Riket belöpande kostnader i Kongl.
Styrelsens hufvudbok på ett ställe blifvit sammanförda; hvarförutan, i afseende på transportkostnaderna, förekommer, dels att deruti jemväl ingå, utom sjelfva fångskjuts-kostnaden, som, genom stadgandet i Kongl. Cirkuläret den 7 Juli 1841, att ej mer än en person, utom den skjutsande, må få åka efter en bäst och ej mer än 4 personer, den skjutsande likaledes oberäknad, efter 2:ne hästar, blifvit förhöjd, aflöning till fång-gevaldiger, traktamente till extra fångförare, underhåll till fångarne under transporten m. m.
Och lärer någon minskning i dessa kostnader under nu gällande brottmålslagstiftning icke vara att motse, helst skjutslegan, till följd af Kongl.
Brefvet den 30 sistlidne Januari, i allmänhet blifvit än ytterligare okad.
Beträffande deremot bevakningskostnaderna, så har, för att åtminstone i någon mån minska fångvårdens utgifter under denna titel, Kongl. Styrelsen, uti underdåniga skrifvelser den 5:te och 19:de innevarande Mars, hos Kongl. Maj:t gjort framställningar om en förändrad organisation af bevakningen vid Korrektionsinxättningarne å Långholmen och i Malmö samt vid Krono-Arbets - — 408 — Corpsen, hvarigenom en elei af den ur indelta Arméen till fångbevakning kommenderade styrka skulle komma att indragas.
Under granskningen af räkenskaperna för Norra och Södra Korrektions-inrättningarne, hafva Revisor er lie förmält sig funnit åtskilligt att anmärka, hvaraf Revisorerne ansett sig böra upptaga: alt för åtskilliga mindre betydliga reparationer och för tillverkningen af enklare redskap m. m.
Inrättningarne blifvit påförda kontanta utgifter, ehuru dessa arbeten bordt kunna af fångpersonalen verkställas; att för renhållningen utgått icke obetydliga summor, de der hade bordt kunna besparas, örn tångarne dertill blifvit använde; att de för Södra Ivorrektions-inrättningens räkning upphandlade varuartiklar i allmänhet kostat Inrättningen vida mer, än hvad de gångbara priserna utgjort, hvarpå såsom exempel blifvit anfördt, att ett större parti bomullsgarn blifvit uppköpt efter ett pris af 1 R:dr 8 sk.
Banko gfidet; att de för Inrättningens stenhuggeri begagnade verktyg, varit så dyra, att kostnaden för dem öfverstigit lillverkningsbeioppet, samt att till Postverkets tjenstemän blifvit utbetaldt ett årligt arfvode af 20 R:dr Banko, hvilken utgift syntes helt och hållet kunnat undvikas.