Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ej må utträde beviljas, eller större än fastställda årliga afbetalningar å hufvudstolen rnedgifvas, utan så är, att Styrelsen, under noggrannt iakttagande deraf, att den säkerhet i jordegendom, som för de å föreningen häftande lån och deraf bärdytande förbindelser utlofvad blifvit, ej må förminskas, finner sig kunna de till inbetalning erbjudna medlen utan ränteförlust emottaga, eller mot enahanda vilkor, som tillförene, använda. § 17- Önskar delegare, som lån ej sökt, från den förening han tillhörer, utgå tidigare, än i § lä sägs, gore derom tillsägelse hos föreningens Styrelse ett år förut, och ege sedan sina insättningar med derå till utträdesdagcn upplupna, i räkning påförda räntor, utbekomma.
Stats- och flanho-Vtskoltets Utlåtande M 24.
Försummar sådan delegare att föreskrifven inbetalning på bestämd lid fullgöra, varde det så ansedt, som hade han om utträde tillsagt. § 18- Delegare vare för föreningens förbindelser ansvarige, en hvar i mån af sin delaktighet; dock må af delegare, som endast insättningar gjort, denna ansvarighet ej kunna, utkräfvas utöfver det kapitalbelopp, som, då sådan ansvarighet skulle ifrågakomma, för en hvar af dem finnes vara i föreningen insatt. § 19- Hypotheks-förening. som efter utfärdandet af denna Förordning bildas, vare pligtig att såsom deltagare i allmänna Hypotheks-banken ingå och, i fråga om sina upplåningar, sig i alla delar till efterrättelse ställa bvad derom uti den angående nämnde bank utgifna nådiga Förordning af denna dag finnes stadgadt.
Detsamma gällö ock för redan befintliga Hypotheks-föreniugar i afseende å de upplåningar, som hädanefter af deras ändamål påkallas. § 20.
Hy po theks-förening, som hädanefter bildas, ege ej rätt att annan utlåningsrörelse bedrifva, än den, som består uti de för dess rökning af eller genom allmänna Hypotheks-banken upplånta medlens fördelning på föreningens lånsökande delegare, äfvensom den, hvilken af bvad i sista mom. af § 16 i Förordningen angående allmänna Hypotheks-banken sägs, kan blifva en följd.
De medel, som till Hypotheks-förening af dess delegare i och för erhållna lån eller såsom insättningar inbetalas, skola till allmänna Hypotheks-banken insändas, att der i räkning föreningen tillgodo föras och, så vidt omständigheterna det medgifva, förräntas § 21 Hvad i nästföregående § är sagdt gäile ock för redan bildad Hypotheks-förening, som i allmänna Hypotheks-banken såsom delegare ingått, i hvad angår föreningens verksamhet i sådan dess egenskap.
I fråga deremot om de medel, sorn till sådan förening Summans.
Slats- och Uanku-Utslcoltets Utlåtande JVI 24.
29 inflyta i och för liqvider af eller såsom inbetalningar på äldre lån, dem föreningen i eget namn upptagit och för hvilka den allena ansvarar, äfvensom i fråga om medel, som af i föreningen redan befintlige icke-låntagande delegare inbetalas, samt medel, som till dess reservfond höra, må det förblifva vid hvad i sådant afseende i det för föreningen gällande reglemente nu är stadgadt. § 22.
Af det lörvaltningskostnads-bidrag, som, enligt § i3, låntagande delegare i Hypotheks-förening bör till föreningen erlägga, skall till Hypolheks-banken, för bestridande af dess förvallnings-kostnader, årligen inbetalas af hvarje Hypotheks-förening, som i banken undfått lån, en åttondedels procent, beräknad på det lånebelopp, föreningen från banken erhållit.
Skulle Hypotheks-bankens förvaltnings-kostnader något år icke kunna genom detta bidrag och öfriga, för andra ändamål ej afsedda, tillgångar betäckas, aligge det samtlige i banken delegande Hypotheks-föreningar att, i förhållande lill hvarderas lånebelopp, genom förhöjd t förval tnings-bidrag, fylla bristen. § 23. f)e närmare föreskrifter, som vid förvaltningen af Hypolheksförenings angelägenheter skola till efterrättelse lända, upptagas i det reglemente, föreningen, enligt hvad i § I sägs, eger uppgöra och Kongl. Maj:t till nådig pröfning oeh stadfästelse underställa; och svaren ledamöterne i Hypolheks-förenings Styrelse, en för alla och alla för en, för de beslut rörande föreningens förvaltning, till hvilka de med sin röst bidragit.
I)å Utskottet i det föregående tillstyrkt Kikels Ständer att, lill Hypotheksbankens betryggande, anvisa en grundfond af 8,000,000 R:dr uti Riksgälds-kontorets obligationer, har detta skett under förutsättning af ett noggrannt framtida iakttagande af såväl de bestämmelser för Hypotheks-bankens inrättande och för åkning, som de allmänna grunder för Hypotheks-föreningars bildande och verksamhet, hvilka af Utskottet blifvit föreslagna.
Det är nemligen klart att ändring i dessa 50 Sammans.
Stats- och Banko-Utskottets Utlåtande M 24. bestämmelser och allmänna grunder kan komma att, i mer eller mindre man, inverka på Statens förhållanden med afseende å den garanti, Staten skulle för Hypotheks-banken sig ikläda, och i betraktande häraf har det synts Utskottet vara i sin ordning att Rikets Ständer nu,-vid meddelande af omförmälda garanti, fästa det förbehåll, att alla frågor om dylik ändring, i afseende å hvilka frågors behandling af Hypotheks-bankens delegare särskild föreskrift blifvit i § 20 uti förslaget till Förordning angående denna bank lemnad, skola underställas jemväl Rikets Ständers pröfning, så att ingen ändring må ske med mindre Rikets Ständer dertill gifvit sitt samtycke.
Med anledning häraf hemställer Utskottet, del Rikets Ständer måtte besluta att ändring i Förordningarne, angående
Hypotheks-banken samt de allmänna grunderna för Hypotheks-föreningars bildande och verksamhet, ej må kunna ske utan att äfven Rikets Ständer sitt bifall dertill meddelar.
Utskottet har slutligen att yttra sig öfver Kommitlerades i bilagan Litt.
A. framställda förslag om öfver flyttning till allmänna Hypotheks-banken af den i Rikets Ständers Bank till utlåning mot pant af fast egendom d landet anvisade fond, 7,500,000 R:dr, hvilken öfverflyttning är vorden af Kommitterade tillstyrkt hufvudsakligen på följande vilkor, nemligen alt Hpotheks-banken skulle till Riks-banken afgifva sin hufvudförbindelse att för beloppet erlägga 5 för hundra om året, deraf 4 för hundra skulle godtgöras såsom ränta och återstoden afföras å kapitatet intill dess delta blifvit till fullo betaldt; att Hypotheks-banken derjemte skulle till Riksbanken öfverlemna partial-obligationer till ett emot del föreskrifna svarande belopp, hvilka obligationer, löpande med 4 procent ränta, borde lyda å så väl Mark Hamburger Banko som Svenskt Riksmynt samt ställas till innehafvaren att efter uilottning i bestämd ordning infrias, och att för den kapital-afbetalning, som af Hypoteksbanken årligen verkställdes, Riks-banken skulle till den förra återställa så stort belopp af partial-obligationer, som deremot svarade.
Irågan om Riks-bankens befriande från den utlåning mot inteckning i fast egendom, som af denna bank bedrifves, har, såsom Kommitterade jemväl anmärkt, under flere föregående riksdagar utgjort föremål för Rikets Ständers pröfning.
Från många håll lifligt förordadt och understödi har förslaget dock icke lyckats att vinna Rikets Ständers bifall.
Granskas de skäl, som mot förslagets antagande blifvit anförda, befinnes det förnämsta och egentligen talande hafva varit att, genom ifrågavarande lånerörelses upphörande i Riks-banken, den mindre jordegaren skulle utestängas från möjligheten att vid någon allmän låneinrättning inom riket kunna å sin egendom undfå amorterings-lån, enär minimum för dylika lån i allmänhet vore vida högre i Hypotheks-föreningarne, än i Riks-banken.
Att detta skäl egt sin giltighet torde icke kunna hestridas, och sålunda är det lätt förklarligt att, Sammans.
Stats- och Banko-Utskottets Utlåtande M 24. 51 ehuru fastighets-belåningens afskiljande från Riks-banken ur mera än en synpunkt kunnat vara önskvärd!, dt-, upprepade framställningarne om öfverlålande tili Hypotheks-föreningarne af den fond, som är anvisad till utlåning mot pant af landtfastigbeter, lemnats å sido under afvaktan på en nedsättning i minimum af egendomsvärde, som berättigade till inträde i nämnde föreningar.
En sådan nedsättning i minimivärdet å jordegendom för vinnande af delaktighet i Hypotheks-föreningarne kommer för framtiden ali ega rum, derest Rikets Ständer godkänna Utskottets här ofvan afgifna förslag, att berörde värde mätte bestämmas lill 600
R:dr efter taxering och till 1,000 R:dr efter särskild uppskattning, med bibehållande af nuvarande grund för delegare- och belånings-rälten, eller två tredjedelar af taxerings- och hälften af uppskattnings-värdet.
Härigenom skulle nemligen Hypotheks-föreningarne komma att utgifva lån till så låga belopp, som 400
R:dr i förra och 500 R:dr i sednare fallet.
Det minsta lånebelopp mot pant af fastighet, som af Riks-banken meddelas, utgör 300 R:dr.
Detta belopp understiger visserligen med 100 R:dr det för Hypolbeks-föreningarnes utlåning på grund af taxering föreslagna minimum, men härvid måste anmärkas, att grunden för lånesummans bestämmande i Riks-banken är 1850 års taxeringsvärde och att endast hälften af detta värde får såsom lån mot inteckning i landtfastighet der beviljas, hvaremot delaktigheten i Hvpotheks-förening, enligt Utskottets förslag, skulle kunna utgöra två tredjedelar af det egendomen sednast åsätta taxeringsvärde.
Då ett egendomsvärde af 600
R:dr, efter 1850 års taxering, i Riks-banken medför en lånerätt af 300 R:dr, skulle enahanda värde, efter ett sednare års taxering, i Hypotheks-förening berättiga till ett lån å 400 R:dr; och då den mindre jordegarens lördel, hvad angår minimum för låns erhållande, sålunda för framtiden blifver bättre tillgodosedd i Hypotheks-föreningarne än den för närvarande är i Riks-banken, så förfaller ock det skäl, som af ett motsatt förhållande hittills hemtals för ifrågavarande lånerörelses fortsatta bibehållande i Riks-banken.
Men äfven i andra afseenden skulle jordegarens fördel bättre befrämjas derigenom att belåningen af landtfastigheter upphörde i Riks-banken och den dertill anslagna fond, i enlighet med Kommilterades förslag, till Hypotheks-banken öfverflyttades.
Redan länge har erfarenheten nogsamt visat huru ytterst otillräcklig denna fond i Riks-banken är i förhållande till det ständigt vexande lånebehofvel för jordbruksnäringens understödjande och utveckling.
Endast i allt för ringa mån skulle Riks-banken kunna förmå att med sinn tillgångar fylla den stora brist på låneförlag, som i detta afseende förefinnes. Hos Rikets Ständer har ock den åsigt allt mer och mer börjat göra sig gällande, att faslighets-belåningen icke är förenlig med det för hela landet vigtigare ändamål, Riks-banken har alt i främsta rummet uppfylla.
Sålunda hafva Rikets Ständer icke allenast lemnal utan afseende tid efter annan väckta förslag om fastighets-lånefondens förstärkning, utan äfven vid sednaste riksdag beslutat en minskning af fonden, hvilken åsigt nuvarande Ranko-Ulskott 32 Sammans.
Stats- och Banko-Utskottets Utlåtande JYi 24. jemväl omfattat, i det Utskottet tillstyrkt fortsatt innehållning å denna fond.
Blefve nu Riks-bankens land(fastighets-fond till Hypotheks-banken öfverflyttad — en åtgärd, som visserligen utgör något nödvändigt vilkor för Hypotbeks-bankens uppkomst, men som skulle medföra den väsendtliga fördel, att denna bank desto snarare kunde begynna sin gagnande verksamhet — så synes, vid betraktande af de utvägar, hvilka blifvit
Hypotheks-banken lemnade att bereda sig erforderliga medel för rörelsens bedrifvande, det kunna med temmelig säkerhet antagas att jordegaren skulle förr få sina anspråk på låneunderstöd tillfredsställda, än i Riks banken, der, i följd af faslighels-lånefondens otillräcklighet och inskränkta belopp, hvaruti för framtiden snarare minskning än tillökning torde vara alt emotse, lånen från denna fond oftast utfalla först långt efter deras beviljande.
Vid jemförelse af lånevilkoren i öfrigt synas dessa äfven blifva för låntagarne fördelaktigare i Hypolheks-' föreningarne än i Riks-banken.
Uti Hypothcks-föreningarne erlägges ranta, kapitalal bet al ning och förvaltnings-bidrag med sammanlagdt 6 procent för året.
Arliga inbetalnings-skyldigheten till Riks-banken är deremot bestämd till 7 procent.
Af dessa belopp godtgöres såsom ränta i Hypotheks-föreningarne visserligen 5 och i Riks-banken endast 4 procent; men det synes vara föga antagligt att denna låga ränta för bankens fastighetslån skall komma att bibehållas; fast heldre är det sannolikt att en förhöjning i räntefoten skall inom en måhända icke aflägsen tidpunkt varda af Rikets Ständer beslutad.
Från Riks-bankens synpunkt betraktad t torde nyttan och gagnet af förevarande förslag ej eller kunna ifrågasättas eller betviflas.
I så väl Kommilterades Betänkande, som Kongl.
Maj:ts nådiga Skrifvelse, är redan anmärkt dels att Riksbanken, emot de inteckningar i landtfastigheter, som den nu eger men icke, om så erfordrades, skulle kunna utan stor förlust realisera, komme, genom den föreslagna anordningen, i besittning af obligationer, hvilka, i händelse af behof, säkerligen när som helst kunde afyttras och förvandlas i klingande valuta, dels alt förändringen borde leda till minskning i Riks-bankens förvaltnings-koslnad.
1 sistnämnda afseende får Utskottet nu meddela, att tjenstemanna-personalen i den afdelning of Banko-verket, som verkställer utlåningen mot inteckning i fast egendom, eller Låne-kansliet, utgöres af 4 Kommissarier, en Registrator, 1 Notarie och 2 Kanslister; att, genom landtfastighets-fondens afskiljande och öfverlemnande lill IIypotheks-banken, denna personal till aldra största delen skulle blifva öfverflödig, och att förändringen äfven måste föranleda indragning af åtskilliga tjenstebefattningar inom andra bankens afdelningar, hvarigenom en tvifvelsutan ganska betydlig årlig besparing i förvallnings-utgifter skulle vinnas, under det att Riks-banken för det till Hypotheks-banken aflemnade beloppet undfinge enahanda ränte-afkomst, som den för närvarande åtnjuter.
I betraktande af alla dessa förhållanden och då Rikets Ständer, oaktadt de, uppå Sammans.
Slats- och Banko-TJIskottets Utlåtande M 24. 35 uppå Banko-Utskottets i Betänkandet M 25 afgifna förslag, vid innevarande riks dag redan meddelat förordnande i afseende å fastighets-lånerörelsens fortsatta besörjande i Riks-banken, desto hellre måste vara oförhindrade att nu besluta i frågan om landtfaslighets-fondens öfverflyttning till Hypolheks-banken, sorn i BankoUtskottets berörda Betänkande Jfcs 25 blifvit uttryckligen förutsatt, att Kommitlerades omförmäida förslag skulle, sedan Stats- och Banko-Utskottet deröfver sig utlåtit, blifva föremål för Rikets nu församlade Ständers pröfning och afgörande, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte bifalla nyssnämnde förslag, så lydande:
Den i Rikets Ständers Bank till utlåning mot pant i fastighet på landet nu anvisade fond, stor 7,500,000 R:dr R:mt, öfverföres på allmänna Hypotheks-banken med följande vilkor: l:o.
Alla i Svensk jordegendom intecknade, nämnde fond tillhörande skuldförbindelser öfverlåtas till Hypotheks-bauken med rättighet för denna att, antingen vid sitt kontor i hufvudstaden, elier vid de särskilda, i Hypotheks-banken delegande, Hypotheks-föreningars kontor i landsorterna, emottaga och uppbära alla enligt de öfverlåtna förbindelsernas innehåll ingående ränte- och kapital—inbetal— gar, under iakttagande dervid af den ordning, som vid medlens utlåning från Riks-banken blifvit bestämd. 2:o.
För det emottagna beloppet, 7,500,000 R:dr R:mt, afgifver Hypotheks-banken till Riks-banken sin derå lydande hufvudförbindelse, deruti den utfäster sig att till Riks-banken erlägga fem för hundrade om året å hela det ursprungligen förskrifna och emottagna beloppet, till dess detsamma på nedannämnda sätt blifvit återbetaldt. 3:o.
Af nämnda fem för hundrade om året beräknas vid liqvidens verkställande fyra procent såsom ränta å det kapitalbelopp, som å liqvidationsdagen qvarstår oguidet, och hvad derefter af samma för hela den ursprungliga kapitalsumman beräknade fem för hundrade om året återstår, afräknas såsom afbetalning å den oguldna kapitalskulden, hvilken sålunda år efter år i stigande förhållande minskas. 4:o.
Jemte ofvannämnda hufvudförbindelse afleninar Hypotheksbanken till Riks-banken ett motsvarande belopp partial-obligationer, ställda till innehafvaren, iöpande med fyra procent ränta och lydande å olika valörer, minst 200, högst 3,000 R:dr R:mt, att efter utlottning i bestämd ordning inom 00 år till fullo infrias; Bih. till R.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 2 Afd. 12 Haft. 5 54 Sammans.
Stats- och Banho-Uiskottets Utlåtande M 24. börande dessa partial-obligationer vara skrifna på så väl Tyska som Svenska språken, och lyda på såväl Riksdaler Hamburger Banko, sorn Svenskt Riksmynt, samt åtföljas af vidhäftade ränlekuponer, ställda att inlösas antingen i Rikets Ständers Bank eller hos denna banks ombud i Hamburg. 5:o.
För beloppet af den kapital-afbetalning, som af Hypotheksbanken tili Riks-banken, enligt.
3:dje punkten, årligen verkställes, skall till den förra återställas ett så stort belopp i dess till Riksbanken aflemnade partial-obligationer, som mot den sålunda verk ställda kapital-afbetalningen svarar. 6:0 Riks-bankens
Styrelse vare obetagel att, när den finnér sådant med bankens säkerhet och fördel förenligt, dessa partial-obligationer inom eller utom landel försälja lill det pris, som derför högst kan erhållas; men vare på andra sidan förpligtad att, när Riks-bankens ställning det åter medgifver, de sålunda försålda eller andra af Hy polheks-hanken utgifna obligationer till motsvarande belopp åter inlösa; börande de medel, som genom de från Hypotbeks-banken årligen ingående kapital—afbetalningar inflyta, till sådant inköp, så vidt ske kan, anslås. 7:o.
Hvad af de till fastighets-lånefonden hörande medel under årens lopp inflyter, eger Hypotheks-banken för sina ändamål såsom sin tillhörighet använda.
Genom sitt nu afgifna utlåtande anser Stats- och Banko-Utskottet sig äfven hafva besvarat en af Herr Professoren Agardh inom Preste-Ståndet väckt och till Stats-Ulskottet remitterad samt derifrån för gemensam behandling med BankoUtskottet öfverlemnad motion, hvaruti blifvit föreslaget att, för åstadkommande af ett inhemskt fondsystem, Riksgälds-konloret skulle bemyndigas alt, mot Hypotheksföreningarnes till Kontoret utfärdade förbindelser, till föreningarnes
Direktioner utlemna vare sig amortabla stnts-obligationer, utställda i Svenskt mynt och på Svenska språket samt löpande med 4, 4V2 eller 5 procent ränta, eller ock det belopp i reda penningar, som genom sådana obligationers försäljning af Kontoret kunde erhållas.
Stats- och Banlco-Utskotlets Utlåtande M 24. 3S Reservationer: af Herr Professor Agardh: »Då jag i de Sammansatta Utskotten deltagit i behandlingen al »Förslaget lill Förordning angående en allmän Hgpotheks-bank för riket», innehållet i Bilagan Litt.
B, utbeder jag mig att i en särskild reservation få nedlägga de anmärkningar, hvartill jag anser detta förslag föranleda.
/ Nyttan, att ej säga behofvet, af en centralisering utaf Hypotheks-föreningarne vill jag för ingen del bestrida, men jag anser fördelarne af denna centralisering icke vara sä bevisade eller kunna sä ådagaläggas, att man, såsom Kommitterade i §§ 2 och 5 föreslagit, bör helt och hållet tillintetgöra alla de hittills varande Hypotheks-föreningarnes sjelfverksamhet.
Hypotheks-föreningarne hafva tillkommit och existera på grund af den ena Statsmagtens uttalade önskningar och genom af den andra sanktionerade reglementen.
Dessa på laglig och konstitutionel väg erhållna rättigheter skulle nu på en gång upphäfvas genom ett af båda Statsmagterna uttaladt magtspråk. ty något annat kan man väl ej kalla föreskriften i <§ 5, »alt ifrån den dag, denna förordning blifvit offentligen kungjord, må ingen, vare sig nu befintlig eller framdeles tillkommande Uypotheks-förening. än allena den allmänna llypotheks-banken, utgifva tryckta eller graverade räntebärande obligationer, i hvilka för upplåningen säkerhet i jordegendom på landet ullofvas.»
Ett sådant stadgande lemnar ett nytt bevis till de mångå pä den ytterlighet, hvari den Svenska lagstiftningen så lätt slår öfver.
Ifrån att halva lemnat en samhiiIls-institution för stor frihet och låtit den röra sig med för lösa tyglar kastar man på en gång tvärt om och tillintetgör helt och hållet denna frihet, derföre alt den i ett eller annat afseende af bristande insigt blifvit mindre vä! begagnad.
Blir Uiks-hypotheks-banken organiserad på ändamålsenligt sätt och med insigt förvaltad, så lära de enskilda föreningarne finna med sin fördel förenligt att i densamma ingå.
Är eller blir förhållandet ett annat, så böra de väl ej tvingas dertill genom att rent af förbjudas att sjelfve få taga hand om sina angelägenheter under af Statsmagterna utstakade kontroller.
Ledumöterne af Kommittéen inom Utskottet påstodo dessa tvängsstadganden vara rent af vitala för Riks-hypotheks-bankens bestånd.
Kan likväl ej denna Bank, utrustad som den är med en grundfond af Staten och således uppträdande med nära nog hela Statens kredit, förskaffa sig förtroende ulan att derjemte förskansa sig inom privilegier och monopolier, så är att befara att den slutligen kommer att utöfva samma hämmande och förlamande inverkan på den enskilda företagsamheten som privilegierade samhälls-inrättningar i allmänhet.
Som stöd lör sitt förslag att förse den nya Banken med en grundfond af Staten, hafva Kommitterade åberopat
Norges exempel.
Men samtidigt med den af 56 Sammans.
Konung och Storthing under den 18 September 1881 oktrojerade och med en grundfond af 2 millioner R:dr försedda Hypotheks-banken, utkom den äfven af båda Statsmagterna antagna »Loven angaaende Forrettigheder for Hypothekforeninger, hvis Planer af Kongen ere stadfcestede.
Den nya stats-institutionen ansågs således här kunna cga bestånd i bredd med medtäflare från den enskilda företagsamheten.
Statsmagterna böra, i min tanke, gå ganska varsamt till väga vid beviljande af privilegier; det har sig lätt att bevilja sådana, men att blifva dem qvitt, när man börjar inse deras skadliga inverkan, är ingen lika lätt sak. II.
När stora kredit-inrättningar, sådana som de närvarande Hypotheks-föreningarne, i ett eller annat hänseende blifvit satta ur stånd att röra och utveckla sig i öfverensstämmesle med deras ursprungliga ändamål, bör man noga undersöka grunden till ett sålunda uppkommet ofördelaktigt förhållande och för en ny likartad inrättning söka undvika de klippor, hvarpå föregångarne gjort haveri.
Granskar man de för Hypotheks-föreningarne utfärdade reglementen äfvensom föreningarnes förvaltning, så skall man lätt finna, alt hufvudgrunden till föreningarnes iråkade betryck får sökas i saknaden af ett stadgande, som förbjuder föreningarne att utlemna förbindelser, vare sig till ränta eller förfallotid, annorledes beskaffade än de föreningarne emottaga af sina delegare.
Den solidaste affärsman, med tillgångar vida utöfver sina skulder, kan blifva satt ur verksamhet, så framt de förra först efter längre tid kunna indrifvas, men de sednare inom kort lid förfalla.
Grunden till Hypotheks-föreningarnes iråkade betryck ligger just i ett sådant förhållande.
De hafva utgifvit förbindelser, uppsägbara efter ett eller annat år eller ändå kortare tid, men deras fordringar inflyta först småningom under loppet af 40 år.
Damoclessvärdet hänger öfver föreningarne, så länge de ej lyckats förvandla sina uppsägbara obligationer uti å Iångifvarens sida ouppsägbara.
Ett positivt stadgande i nu antydda syftning anser jag vara af öfvervägande vigt för Hypotheks-bankens framtida solida bestånd.
En annan förde! af en så beskaffad öfverensstämmelse emellan Bankens fordringar och dess skulder blir den, att dess verkliga ställning med lätthet kan utrönas, hvilket deremot ej är händelsen, då de obligationer, Banken utfärdat, äro till ränta eller amorteringstid olika med de förbindelser, Banken emottager af sina delegare.
Ett bevis härpå lemnar en af de nuvarande Hypotheks-föreningarne, som just till följd af denna sednare omständighet är söndrad i 2 partier rörande föreningens ekonomiska ställning. lil.
Stadgandet i sista momentet af 7, ratt lån till föreningarne ej annorledes än i kontanta penningar böra utlemnas», bör, i min tanke, uteslutas och i stället föreskrifvas, att de enskilde delegarne ega, om de anse sådant för sig lördelaktigt, uppbära de af Banken erhållna lån i Bankens obligationer, hvaremot Banken endast bör hafva skyldighet att, om låntagaren så önskar, försälja obligationerna och till honom utlemna det härför erhållna beloppet.