Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skälet till ett sådant uppflyttande af 0} myndiges företrädesrätt ligger i de omyndig ges brist på förmåga eller tillfälle att sjelfve bevaka sin ratt och sörja för sin säkerhet, hvilket skäl ej är lika gällande i afseende på Kyrkor och Fattiginrättningar samt Kronan och Frälseman eller Räntetagare, emedan dessas rätt kan och bör , Kronans af vederbörande ansvarige Myndigheter och Embets-} män, Kyrkors och Fattiginrättningars af de Menigheter till hvilka de höra , samt Räntetagares af dem sjelfve, medelst vidtagande af hvarjehanda försigtighets-åtgärder, skyddas och försäkras» Vidare och hvad beträffar Herr Lande, grens yrkande, att den formonsrätt ? som LagVtskotteis Betänkande N:o 4g; ai nyssberÖrde lagrum tillägger b arna-arj , md utsträckas till all en Myndlings egendom, som är ställd under förmyndares vard och förvaltning; sl finner Utskottet destomindre betänkligt att detta yVkande biträda , sorn Lagstiftarens mening utan tvifvel varit enlig med Herr Landegrens härutinnan yttrade Isigt , hvarföre ock lagbudet alltid blifvit i öfverensstämmelse dermed tillämpadt.
Utskottet tillstyrker således,' att denna Motion måtte bifallas.'
Likaledes och då Herr Crons förslag; att 9 §. af ifrågavarande Capilel må erhålla ett sådant tillägg, som utmärker, att den förmånsrätt , hvilken tillkommer innehafvare af inteckning i fast egendom, sträcleer sig äfven till den intecknade egendo. mens afkastning, efter Utskottets tanka, jem: väl instämmer med Lagens mening samt
Ie« der till en saknad tydlighet, finner Utskottet sig böra äfven detta förslag med sitt tillstyrkande understödja.
I anledning af allt detta, och till sam-, manfattning af de serskildta förslag, hvilkas 2? Z/Gg Utskottets Betänkande N:o~49* antagande Utskottet ansett sig befogadt att häc ofvan tillstyrka , föreslår Utskottet, att 17 Cap.
HandelsBalken måtte, från och med S §, erhålla följan ■ de , dels till innehållet och dels i afseende på $$:s inbördes ordning , förändrade redaction, 8 §.
Efter dessa komma de , som hafva klara skuldebref och pantförskrifningar i den skyldiges fasta gods, eller hus i staden , och dem I HäradsTing, eller Rådstufva, offentliga inteckna låtit, rå den ort, Härad eller Stad, dér egendomen ligger; och tage hvar betalning utur sin pant, med dess afgäld intill betalningsdagen.
Är en pant til! flera förskrifven , och räcker den ej till för alla håfve den företräde, sorn äldsta inteckning viser. 9, io och il §§. erhålla den lydelse, som io, ii och i?
§§. hittills haft.
LagUiskotlels Betänkande N:o 49. *3 12 $.
Sadan t ages omyndigs fordran hos f oriildrar eller förmyndare ut.
Ar den fordran intecknad i deras lasta gods, njute den då inteckningen till godo, såsom z g , i o och 11 //. sägs. *8 §•
Efter de fordringar, som nu nämnde äro , skola , utan förmånsrätt sig emellan, gäldas Kyrkors och Fattighus' fordringar hos deras fö. resiånclare, sd ock skuld till Kro. nan eller Frädseman, för uppbörd, Om belalningsrätt för dessa fordringar , der de i föreståndares eller uppbordsmans fasta egendom intecknade blifvit, vare lag, som i 12 §., om omyndigs intecknade fordran , sagdt än 34, 15, 16 och 17 §§. blifva lika med 13, 14, 15 och 16 §§. i gamla lag-redactionen. 2-J LagVls&oltets Betänkande N:o 4g.
Vidkommande slutligen de af Herrar Cederschjöld och Landegren väckta frågor , angående tillägg till ao Cap.
ÄrfdaBalken samt stadgande af åtskilliga serskilda föreskrifter i afseende på Förmyndares tillförord.' nande, m. m.; så enär, efter hvad Motioj jiairerne antydt, deras i detta ämne framställdta förslag egentligen åsyftat beredande af möjlighet att vinna säker underrättelse; om en person är eller varit Förmyndare, samt om beloppet och beskaffenheten af den egendom , han , i sådan egenskap , tagit om händer} men behofvet af en dylik underrättelse skulle, i fall den af Utskottet här ofvan föreslagna förändrade ordning i förmons-' rätten till gäldenärs fasta egendom blefve antagen, komma att upphöra, hemställer Utskottet, om icke, vid sådant förhållande; dessa frågor må anses hafva förfallit och något utlåtande deröfver således ej vara af noden.
Åtskilliga Ledamöters serskilda menin* gar bifogas.
Stockholm den 8 April 1829» LagXJtskottets Betänkande.
N:o 4g. 251 Reservationer: iso. Af Herr Professor Bexell:
Jag liar redan under öfverläggningarne inom H.
Lagutskottet bestämdt uttalat min öfvertygelse emot nedflyttning af vu gällande förmånsrätt för omyndigs egendom.
Efter att sorgfälligt hafva gjort mig bekant med saken, liar jag samvetsgrannt öfvervägatalla de skäl, som dels tala för nedflyttning, dels äfven för undanrodjande af de så kallade tysta förmonsrätterne.
Men jag kan aldrig lemna min röst för stadgandet att utr ur nu gällande hypotheks-lag partielt lösrycka den fader- och moderlöses, den värnlöses formonsrätt, ty hypotheks-lagen väntar att icke sönderstyckad, utan såsom ett sammanhängande helt blifva i Lagstiftningsväg framlagd och behandlad.
Jag bestrider ej, att de tysta förmonsrätterne någon gång ega ett menligt inflytande på allmänna crediten; att de stundom tillintetgöra den säkerhet, som i en pant torde böra vara förvarad ; att de ofta försvåra nödige penninge lransactioner, och att lagstiftningen bör trygga och underlätta möjligheten för medborgare, att sins emellan i så utvidgad scala, som ske kan, begagna ömsesidig credit; roen jag kan aldrig medgifva, att andra af Lagen godkända rättsförhållanden härvid hvarken böra underordnas eller förbises.
Det förhållande, hvaruti d§3 26 Lr.gUtskottets Belänkande N:o 4g. omyndige slår till samhället , berättigar honom att blifva observerad.
Oförmögen att sjelf vidtaga några förs>g'ighetsmått för sitt större eller minde arf, måste han, öfverlåtande och förtröstansfullt, sluta sig intill de garantier samhället lofvar.
Lagarne bestämma ovilkorligt, att omyndigs egendom skall öfverlemnas i Förmyndares hand; men Lagarne böra icke härvid stanna.
De miste, såsom en följd häraf, äfven stadga tryggande vilkor för förvaltningen , — oell härifrån den tysta förmonsrätt, sorn garanterar omyndigs arfsmedel.
Denna förmonsrätt stödjer sig således på ett moraliskt skäl -t— den omyndiges värnlösa, svaga tillstånd.
Lagstiftare förmådde uppfatta det.
Det qvarstår ännu oför* ändradt, och det yrkar att stå eller falla, endast i sammanhang med hela hypotheks-systemet.
De första försöken alt föryngra deri gamla, visserligen i flera afseenden bräckliga, hypotheks-lagen böra, efter min öfvertygelse, alldeles icke utmärkas afen offerfest, der de värnlösas rätt offras , och der faderoch moderlösas jämmer klagande förföljer Lagstiftningen.
Jag har framlagt min Reservation; Ehuru ofullständig, torde den likväl icke sakna all betydelse för detn, hvilka, lika med mig, icke förbise den framför oss liggande öfvergångspeiiod , der de nu omyndige uppträda i LagUisAvttets Betänkande N:o 49. 27 handling, der de intaga de lediga rum deras värdare lemnade, och der de i fäderneslandets och inensklighetens tjenst tacksamt fortsätta de bortgångnes ofullbordade mödor. 2:0 Af Herr Landegren:
Enär jag ej kunnat instämma i Höglofl.
LagUtskottets åsigt om nedflyuning af förmonsrätten hos Förmyndare för omyndiges tillgångar, äfven efter de inteckningar, som beviljats senare än förmyndare-förordnandet, måste jag emot Utskottets berörde beslut anmäla min Reservation.
Den grundsåtts, att Dagen bör vårda och bevara dens rätt, som antingen i följd af dess belägenhet eller i följd af Lagens föreskrift sjelf är oförmögen , att några åtgärder till sin säkerhet vidtaga, bar ej blifvit bestridd, men den föreslagne postpositionen af myndlingars hittills inr.ehafda förmonsrätt har motiverats deraf, att Lagen , i dess nu varande skick, kunde eluderas och således det dermed åsyftade goda ändamål ej vinnas, samt af den omständigheten, att den nu existerande förmonsrätten vore af ett menligt inflytande vid penninge-försträckningar mot inteckning.
Det medgifves, att den nu gällande prioritets-lagen för omyndige någon gång kan eluderas och blifvit eluderad, men den delar samma öde med flere andra delar af Lagstiftningen, och det har ej derföre blifvit i fråga satt att dem upphäfva.
Ej eller torde ett iyckadt försök af lagbrytaren, att emot g8 LagUtsbotlets Betänkande N:o 49. sig tillintetgöra Lagens verkan, böra medföra leageris upphäfvande, utan endast uppmana lagstiftaren till bemödandet, att genom Lagens förbättring borttaga möjligheten att göra den. overksam.
Att olägenhet och osäkerhet vid penninge-försträckning, mot inteckning, orsakas af nu varande prioritets-system bestiides ej eller, men då denna olägenhet och osäkerhet kunna borttagas, utan alt förmonsrätten upphäfyes, torde ock
Lagstiftaren böra inskränka sig till endast förstnämnde åtgärd; och jag har , uti till LagUtskottet remitteradt
Memorial föreslagit utvägar emot både förmonsrättsLagens eluderande och olägenheterne vid penninge-försträckning å intecknade skuldförbindelser; men i följd af det beslut TJtskottgt fattat hafva dessa mina framställningar ej kunnat blifva föremål för Utskott tets granskning.
För öfrigt åberopar jag de skäl för den ifrågavarande förmonsrättens bibehållande, som blifvit anförde af Lagutskottet vid sistlidne Riksdag i dess Betänkande N:o 186.
Oberäknelige skola följderne blifva j om den af Lagutskottet föreslagné föränr ändring bifalles; ty oredlige och samvetslöse
Förmyndare skola derigenom få tillfället för dem lättadt, att förskingra deras Myndlingars tillgångar, och föräldrar, som genom flit och sparsamhet beredt utvägar, att förskaffa äfven de deras barn, h vilkas uppfostran de ej sjelf - Lag Utslottcis Betänkande N:o 49.
a 9 Va kunnat besörja , bildning och undervisning för att blifva nyttige samhällsmedlemmar, skola med skäl frukta, att desse i framtiden blifva rof för armodet, samt dermed ofta följaktige laster och brott.
Jag anser mig derföre uppfylla en helig förbindelse, da jag, så vidt af mig beror, söker motverka upphäfvandet af on Lag, som under en mångårig tillämpning visat sig vara gagnelig, och hvilkens af fortfarandet uppkommande olägenheter kunna afhjelpas , utan att Lagen uppliäfves.
Uti hvilken Reservation RiksdagsfuIImägtigen Börje Borjesson i så måtto instämt, som han, på de af LagUtskottet, vid 1823 års Riksdag, rörande detta ämne anförde skäl, och med då föreslagne,utiRiketsStänders här ofvan införda underdåniga Skrifvelse upptagna, tillägg till Lagens stadgande om Förmyndares förordnande, yrkat bibehållande af den förmonsrätt omyndig, enligt nu gällande Lag,’ eger för hvad han af pupills egendom har otn händer.
Äfvensom Herr Borgmästaren Alund, som vid ifrågavarande ämnens afgörande, varit af dess arbeten i Rikets Höglofl.
Stän-> ders Bevillningsutskott hindrad att i LagUtskottet tillstädesvara, vid Betänkandets justering förenat sig i Herr Borgmästaren Län« degrens Reservation. 30 LagUtskottets Betänkande Nia 56.
Antom till Kxped.
Ulskottet den i5 April 1829» N:o 50.
Betänkande öfver Herr Biskoppen Doctor Carl Fredr, af Wingårds Motion om stadgande, att Consistorii-Notarie skall, för den uppbörd, som till dess tjenst hörer, stå i lika ansvar, som Kronans Uppbördsman för Krono-Uppbörd, samt Domcapitel ega förmånsrätt, framför enskilde fordringsegare , till ersättning af ConsistoriiNotaries tillgångar för Uppbördsmedel, som af honom förskingras, derest DomCapitlet icke åsidosatt den tillsyn, som detsamma åligger.
Hos Högvordige Preste-Ståndet har Herr Biskoppen Doctor Carl af Wingård anfort, att, fastän stadgandet i Kongl. Brefvet den 1 Junii 1791, att ”Consistorii-Notarier ma*’ga antagas pd Constitutorialer med får”bindelse att för uppbörden såsom Upp - LagUtskottets Betänkande N:o 50. 31 ”bordsmän ansvara, hvarvid det likväl a”ligger Consistorierne att, efter deras em”hetspligt, dera haj va den nogaste tillsyn , ”att redovisning för medlen alla är sker pd ”rätt lid,” m, m., syntes utmärka, det Lagstiftarens mening varit, att Consistorii-Notaries ansvarighet för den uppbörd, han, å t jenstens vägnar, besörjer, borde vara lika med en Krono-Uppbördsrnans ; samt Consistorii-Notaries egenskap af egentlig, allmän Uppbördsman ännu bestämdare antyddes deraf, att han liar nästan endast allmän uppbörd om händer, att för densamma till större delen redovisas inför Kongl.
Kammar-Rätten, — att han, i likhet med Kronans Uppbördsman, måste ställa uppbördsborgen, __ och att han endast på Constitutorial antages : af hvilket allt skulle följa, att, då uppbördsbrist och concurs hos denne tjensteman yppas , och Consistoriel embetspligt , att å hans redovisning hafva tillsyn, ej blifvit åsidosatt, hanä till borgenärer afträdda egendom borde, med de undantag Lagen uttryckligen bestämmer, först användas till betäckande af lagligen styrkt cassabrist, och Consistorium således, efter lagligen verkställd bevakning, erhålla förmonsrätt till betalning framlör andre, enskilde fordringsegare; så, enär likväl ofvanberörde Kongl. Bref icke blifvit så tillämpad!, och förtydligande deraf således vöre af nöden, yrkade Herr Biskoppen ”en sådan förklaring 32 LagUtskottets Betänkande N:o 50: ’’a/ samina Kongl. Bref, att Consistorii”Notarierne mätte får siri tjenste-uppbord rställas i samma ansvar som Kronans Upp”bordsmän, och DomCapitlen, i följd deraf, ”sa vidt de i sin tillsyn icke brustit, vid yppad cassa-balance, förmånsrätt framför ”enskilde fordringsägare alltid tillerkännas.”
Denna Motion, hvilken Högvordige PresteStåndet, den 17 sisth December,'till Lag-, Utskottet hänvisat, har Utskottet till öfvervägande förehaft.
Och hvad först anglr
Mo« tionairens yrkande, att Consistorii-Notarier måtte, för sin tjenste-uppbord, ställas i enahanda ansvar, som Kronans Uppbördsmän 5 så enär ej allenast stadgandet i ofvanberörde Kongl.
Bref af den 1 Junii 1791, att Consistorii-Notarier skola / ">r sin uppbörd ansvara såsom Uppbördsman, efter Utskottets tanka, är klart och tydligt, utan ock Kongl. Förordningen den 29 November 1825 , hvarigenom öfverskriften_a 4stte Cap. MissgerningsBalken erhållit följande lydelse: ”Om den, som svikligen drager till sig Kronans ingäld; så och om Uppbördsman eller annan Embetsoch Tjensteman förskingrar medel, som LagUtsköltets Betänkande N:o 50.
35 som han i och får embete eller tjenst emottagitundan röd jer allt tvifvel, att ju Consistorii-Notarie, sorn tillgriper och förskingrar medel, dem lian, i och för sin tjenst, till förvarande, förvaltning, eller redovisning emottagit, är. lika med Krono-Uppbördsman , förlallen till det straff, sorn i 2.dra §. af berörde Capitel, sådan den, enligt sist åberopade Författning, nu lyder, finne» utsatt , anser Utskottet den i detta afseende yrkade Förklaringen af omförmäldte Kongl. Bref ej vara af nöden.
■Beträffande åter den föreslagna förmonsrätten för DomCapitlen; så enär i detta afseende förekommer, a) att Consistorii-Notarie» uppbörä uti göres af medel, hvilka tillhöra Allmänna Verk och Inrättningar, såsom Collect-, Stamboks- och Lazaretts-medel, afgifter vid ecclesiastique befordringar, nemligen Krigsmans EihangtiUvR.
Proc. 182S och 1S29, T.äc Sami. 3 15.de Hit.
LagUtsiottets Betänkande Njo 50. hus-afgift, Cancellie-gebiihr och dylikt, de tiil serskilda publika Cassör ingående inkomster af lediga Pastorat , Vederlag och Prost-tunnor, samt i allmänhet räntor å alla under Consistorii vård ställda fonder för fromma Stiftelser, hvilkas rätt Consistorii-Notarien åligger att, genom inteckningars tagande och förnyande m, m-, förvara och bevaka; b) att dessa medel, med lika skäl som Kronans samt Kyrko- och FattigCassors, böra tryggas mot förskingring ; c) att Consistorii-Ledamöter, äfven med iakttagande af den dem åliggande tillsyn, icke kunna förekomma, att,' emellan de årliga revisionerne, uppbördsmedel af Consistorii-Notarien obehörigt användas, eller genom hans vårdslöshet eller försummelse förfaras eller förloras; och d) att, då Consistorii-Notaries person redan är, i afseende på den honom anförtrodda uppbörd , ställd i lika belägenhet med Krono-Uppbördsmans samt Kyrko- och Fattigföreståndares , Lagens fordran på en-l LagXJtskottets Betänkande N:p 50.
55 het och likstämmighet) bjuder att äfven deras egendom , i fråga om ersättning för uppbördsmedel , anses och behandlas efter enahanda grund ; finner Utskottet sig böra, på dessa skäl, i sås måtto tillstyrka bifall till Motfonairens yrkan^ de i denna del, att Utskottet föreslår \ det måtte , genom serskild Författning, varda stadgadt som folier:
Lör medel, som Consistorii- Notarie, i eller får sin tjenst, till förvarande, förvaltning, eller redovisning emottagit, ege vederbörande Dom-Capitel, i denne Tjenste mans egendom, enahan da förmånsrätt, som den, hvilhen, efter Lag, tillkommer Uppbördsman^ skuld till Kronan samt Kyrkors och Fattig-Inrättningars fordringar hos deras Föreståndare; sä framt ej Dom.
Capitlet brustit i den tillsyn eller efterlätit det lagliga förfarande, som Kongl. Brefvet den 1 Junii 17g!
DomCapitlet älägger.
Stockholm den 8 April i8ag* 36 Lo^Ulskattus Betänkande N:o 51.
Utskottet ilen 15 April 1829- N:o 51.
Betänkande efver Herr Grefve Johan Henning Gyllenborgs Motion, att jordegare må får fordran hos sin Landbo erhålla förmånsrätt till Landbos gäldbundna egendom. fl dglofl.
Ridderskapet oell Adeln har till LagUtskottet remitterat ett af Herr Grefve Johan Henning Gyllenborg inlemnadt skriftligt anförande, deruti Herr Grefven förnyat en af honom vid 1818 års Riksdag väckt, men då afslagen Motion , om företräde för jordegare till säkerhet i hernrnansbrukares lösa egendom.
I anledning af denna remiss har Utskottet i 1818 års Riksdagshandlingar' sökt närmare underrättelse om denna fråga , och inhemtat, huruledes Herr Grefven anmärkt, dels att , då hernrnansbrukares för hemmanets skötsel oumbärliga kreatur, dragare och redskap kunna, utan jordegarens bifall eller vetskap j till gäldande af brukarens skuld utmätas, jordegaren derigenom äfventyrar ej Lagutskottets Betänkande N:o 51. 37 allenast förlust af de förskott, han brukaren meddelat , utan äfven hemmanets försättande i ödesmål, och dels att, i fall brukare af skattehemman underlåter att betala den ränta , jemte krono- och tertial-tionde samt andie utskylder, sorn at hemmanet bör årligen utgå , och han sedermera antingen kommen på obestånd eller affiyttar, jordegaren, i följd af Lagens stadgande i 17 Cap. 3 §.
JordaBalken , att skattejord är Underpant för trs> års ränta , sättes i nödvändighet att betala dessa brukarens skulder, så framt han vill .undvika jordens tagande i mät; att Herr Grefven i anledning deraf föreslagit, i förra afseendet , att, enär 5 Cap. 2 J.
UtsökningsBalken föreskrifver , att hvad Gäldenär minst umbära kan , såsom det , hvarmed han sin näring idkar, skall sist utmätas, genom Lag måtte stadgas, antingen att kreatur, samt köroch åkerredskap , som höra till hemmansbruket och böra anses derifrån oskiljaktige , ej skola kunna, utan jordegarens bifall , bos åboen utmätas, samt att jordegaren skall till åboens omförmälda egendom hafva företrädesrätt, äfven för de förskott han åboen lern.’ nät, eller ock, att öfverenskommelser emellan jordegare och landbo, angående så beskaffad företrädesrätt , böra , sedan de blifvit hos HäradsRätten anmälde och i Protocollet intagne , trygga jordegaren för utmätning af förrberörde lösören till betalning af landbo* 38 LagXJtskotVets
Betänkande Nio 5i - öfriga skuld , samt i senare afseendet, att föreskrifvas måtte, det skyldighet för cgare af Skattehemman att ansvara för de hemmanets utskylder, dem det åligger brukare eller arrendator att utgöra, ej skall sträcka sig till längre tid, än det löpande året, äfvensom , att korrt tid må bestämmas , inom hvilken , efter den dag , då afraden bör vara hetald , alla fordringsanspråk i grund af hernmansskyldigheter skola hos Exsecutorn göras gällande, så vida liqvid icke mellankomma eller jordegaren ansvaret sig åtagit ; — och ändtligen , att EagUtskottet vid nämnde Biksdag olver detta förslag afgifvit följande utlåtande : ”Sorn det ankommer på hvar och en j ”hvilken upplåter sitt hemman till brukare , °att, före dennes antagande, göra sig tillförlitligen underrättad otn hans förmögen5, het , eller huruvida han är i den mon ”med gäld behäftad , att jordegaren kan äf”ventyra , det de af brukaren innehafvande ”kreatur och redskap , sorn för hemmanets ”skötsel äro oundgängelige, kunna till godtgörande af hans skuld blifva tillgripne, hvarom ”jemväl, vid anställandeforskning, upplysning ”oftast ej bör kunna saknas; så måste jordegaren skylla sig sjelf, om förlust honom för”orsakas , antingen genom det han icke iakttagit omförmälde försigtighet, eller genom Lagutskottets Betänkande N:o 51. 39 J'det han sedermera, då brukaren tillträde ”hemmanet,lemnar honom försträckningar,utan ”att tillika, i likhet med hvad hvarje annan ”långifvare har att iakttaga , tillse sin säkerhet för återbetalningen deraf; och qmedan , *'om en så beskaffad rättighet skulle jordegare förunnas, att kunna från utmätning för ”brukarens gäld undanhålla och skydda den*’nes för hemmanets skötsel nödige kreatur ”och redskap , sådant onekligen skulle , icke *’allenast uti märkelig moa förnärma deras ”rätt, som derå , till gäldande af lagligen ”fastställde fordringar hos brukaren, ega ostri”diga anspråk, utan ock ej sällan lända till ”hemliga och mot verkliga förhållandet stri« ”dande ölverenskommelser och aftal emellan ”jordegaren och brukaren, till beredande af ”berörde förmon för denne sistnämnde; ty ”anser Utskottet något skäl icke vara att tillstyrka bifall af hvad Herr Grefve Gyllen”borg i denna del föreslagit; äfvensom, enär ”1 öfrigt för en skattehemmansegare , hvilken *’åt annan till bruk upplåter denna sin egen-* ”dom, är öppet att föreskrifva brukaren skyldighet, att årligen med qvittencer eller beavis styrka,
det alla de utskylder och för-] ”bindelser, som åtfölja hemmanet, och brukaren bör gälda eller uppfylla , aro i vederbörlig ordning erlagde och fullgjorde , ”samt bemälde hemmansegare jemväl kan, !’då brukaren häruti brister, honom dertill 4© LagUlzkoltets Betänkande N:o 51, ”lagligen forma , eller ock för hvad af bris. 'karen är åsidosatt, hos honom söka säkerhet , finner Utskottet , att , för ändamål att ”freda en skattejordegare från de förluster hos en antagen brukare, sorn den förre på ’ nämnde sätt lätteligen kan undanrödja, nå”gon ändring icke kan tillstyrkas uti den rätt **Lagen 117 Cap. 3 §.
Jorda-JBalken tillagt hen , sorn ränta af skattejord eger , till ut”fåendet deraf.’* Detta allt har Utskottet i öfvervägande tagit ; Och som
Utskottet ej funnit skäl att afvika från nu anförde yttrande; sä får Utskottet detsamma , såsom sin mening , åberopa , samt, i följd deraf , tillstyrka , att Herr Grefve Gyllenborgs ifrågavarande Motion ej må af Rikets Ständer bifallas.
Stockholm den 8 April 1829^ LagUtsftotlets Betänkande N;o 5a. 41 Ankom till Exped.
Utskottet den 15 April 1829.
N:o $2.
Betänkande öfver den af Herr Prosten C. f. Grevillius och Riksdags-Fullmägtigen Herr E. N. Memsen väckta fråga om stadgande, att inteckningar, beviljade till säkerhet för medel, som till fromma stiftelser äro eller blifva anslagtie, alltid skola bibehålla sin gällande kraft, utan att behöfva förnyas.
Uti serskildte Memorial hafva Herr Prosten C. J. Grevillius , hos Högvördige PresteStåndet, samt RiksdagsFullmägtigen Herr E. N. Memsen, hos Vällofl.
BorgareStåndet, yrkat, att fonder, för everdelig lid anslagne till fromma stiftelser , och såsom orubblig gravation nedsatte i fast egendom , må varda undantagne från påbudet om intecknings-förnyelse, så att de icke kunna, genom förnyelsens fötsummande , förverkas.
Till stöd för detta förslag bär Herr Prosten Grevillius uppgifvit följande skäl , i ^2 Lagutskottet$ Betänkande N:o 52.