Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
| Å RUBRIKEN här ofvan skulle kunna gifva an- ledning till, alt en och annan af den h ä r lilla artikeln väntade någon ' vetenskaplig ' historisk undersökning, så tillkommer det oss först som sist att ' begränsa ämnet ', genom att angifva, det vi komma att inskränka oss till att låta hufvudsakligen den nu lefvande generationen af ätterna inom » ridderskapet och adeln » som hastigast passera revy för att därunder tillse, hvar vi påträffa i senare tid tillkomna förbindelser mellan svensk och utländsk aristokrati.
Vi kunna därvid kanske påräkna litet mera intresse, än om vi hängifvit oss åt genealogiska utsväfningar, hoc est historiska undersök- ningar rörande dylika förbindelser af sekelgammalt ur- sprung, hvilka som sagdt egentligen kunna intressera blott h r r genealoger ex professo.
Men en del notiser rörande t. ex. representativa svenska högättade damer i utlandet och vice versa: döttrar af utländska adels- familjer, som i vårt land intaga en mera framskjuten plats — några dylika notiser torde kanske kunna in- tressera litet hvar.
ELGHAMMAR: STORA SALONGEN.
Af det sagda framgår, att det hufvudsakligen måste bli äktenskapliga liaisoner under jämförelsevis nyare tid, som h ä r komma att beröras.
IDUNS JULNUMMER ' Måns Bock '; direktören frih.
Langenskiöld i Stockholm; brukspatron Wasastjerna å Nolinge i Södermanland; prof. Tigerstedt; — för att nu ej tala om något äldre dylika återflyttningar: von Qvanten, vår nu världsbe- römde ' Vega-farare ' frih.
Af svenska grefliga ätter från vår storhetstid, hvil- kas namn dött ut h ä r hemma, men ännu i Tyskland bäras af den svenska stamfaderns ättlingar, må näm- nas grefvarne och friherrarne Mellin, Schlippenbach och Stralenheim-Wasaburg, m.
; det sista namnet minner om en härstamning, som för svenska sinnen bör vara särskildt dyrbar!
Att grefvarne Bielke, sedan den tappre Nils Bielke deltog i turkkrigen vid 1600- talets slut, h a r » romersk-tysk riksgreflig » värdighet, må anföras som ett kuriosum; samma värdighet h a r visser- ligen också en gren af friherrliga ätten Rehbinder, men denna gren ä r sedan flere led tillbaka expatrierad.
» Romerska riksfriherrar » kalla sig bl.
a. herrarne Stjernblad och Hohenhausen, o. s. v. Mera reelt värde och aktuelt intresse h a r det emellertid t. ex., att i Baden lefver en under namnet von Sparre-Kroneberg i grefiigt stånd upphöjd gren af friherrliga ätten Sparre; vidare att som bekant badensisk greflig vär- dighet sedan 1848 innehafves äfven af de svenska gref- varne Douglas, af hvilka emellertid blott den ny- ligen afgångne utrikesministern är svensk undersåte; att samtliga svenska baroner Wachtmeister nu äro bosatta i Preussen, där ättens äldre gren " erhållit greflig ELGHAMMAR: SANGKAMMAREN.
kanske också några små häntydningar på ett och annat, som dels icke h a r något med » Hymen » att skaffa, dels är af något äldre datum, kunna försvara sin plats u r kuriositetsintresse, trots den ofvan ut- stakade » begränsningen » af ämnet.
Så t. ex. torde det ju — fastän vi som sagdt ej kunna sysselsätta oss med de f. d. svensk-baltiska eller svensk-finska ätterna i Ryssland och Finland — likväl kunna vara af intresse att erinra om, att den högtstående ryska grefliga familjen Adlerberg blott är en expatrierad gren af den svenska ätten med samma namn och således i rätt ned- stigande fäderne härstammar från » långkatekesens » pappa, gamle ärkebiskop Swebilius.
Furstinnan af Mingrelien, född grefvinna Adler- berg och naturligtvis en rättrogen grekisk-ortodox dam, leder således sin härstamning upp till den ultra-lutheranske prelaten och dennes värmländska allmogeförfäder.
— Andra i vår tid ryktbara ryska stats- mannanamn med gamla svenska anor äro Giers — rikskansleren — och Kaulbars, den bulgariske diktatorn.
Af de baltiska eller finska ätterna h a r det emellertid på allra sista tiden händt att grenar åter- flyttat till det gamla moderlandet: så t. ex. nuv.
hufvudmannen för grefliga ätten Stenbock (Gottenvik i Östergötland), ättling af den tappre HEDENLUNDA.
värdighet; att en medlem af grefliga svenska ätten Mörner bosatt sig i Köln och förklarats äfven för preussisk grefve; samt till sist att vår bekante riks- heraldiker h r C.
A. Klingspor genom adoption är preussisk friherre.
Att hufvudgrenen af ätten De Geer för sekler sedan återflyttat till det ursprungliga hemlandet och där f. n. intager en framstående social ställning, in- tresserar oss mindre, då denna gren numera ej kan sägas ha annat än namnet kvar, som erinrar om för- bindelsen med Sverige.
Däremot är det ett kuriosum, att Sveriges riddarhus verkligen fått lämna en tribut äfven till den exklusiva britiska aristokratien, där baronet-ätten de Robeck i själfva verket är hufvudgren af svenska friherrliga ätten Fock n:r 304.
Här ä r emellertid, som synes, ej ens namnlikheten kvar.
Där- emot träffa vi inom den franska aristokratien äldsta grenen af svenska friherrliga ätten Sparre, som redan i 200 år innehaft fransk greflig värdighet och sedan detta sekels början kan anses alldeles » expatrierad », äfven den.
De svenske baronerna Gedda påstå sig vara äfven franska baroner, hvilket emellertid är af mer så att säga platoniskt intresse, — då det där- emot ju är rätt pikant att ända så långt ned som i Portugal påträffa en där baroniserad gren af en svensk ätt, friherrliga ätten Kantzow; det portugisiska baron- ELGHAMMAR: BIBLIOTEKET.
•&gt; ()
IDUNS JULNUMMER d ' Otrante (den nuv.
hertigens^far ' .var förmäld med först en friherr- inna Palmstierna, sedan en fröken v. Stedingk; den nuv.
hertiginnan är född friherrinna v. Stedingk; hertigens syster är grefvinnan Bielke på Sturefors och hans dotter i förra giftet med en friherrinna Bonde h a r äktat kammarherre Fredrik Peyron); nämnda hertigfamilj ä r att betrakta såsom nu fullt naturaliserad.
Detsamma gäller numera om den mecklenburgska adelsfamiljen von Mecklenburg, hvilken som be- kant på flere sätt befryndats med ätterna von Rosen, Lagerberg, De Geer, o. s. v. — äfvensom om tyske riksgrefven v. Hallwyls och hans svenska makas med svenska adelsmän gifta döttrar.
För att emellertid börja närmast » hemmavid » anteckna vi nedan först en del äktenskapliga liaisoner mellan svenska adelsfamiljer och aristokratin inom våra s. k. broderland.
I Norge äro emellertid nu såväl fru Stäng, född grefvinna Sparre, som fru Sommerhjelm, född grefvinna Lewenhaupt, och fru Vogt, född grefvinna Frölich, aflidna.
Såsom af namnen synes, var det ' den norska » statsrådsafdelningen » i Stockholm, som i allmänhet gaf uppslaget till dessa förbindelser.
Norska öfverstinnan Due, född Peyron, och fru Holtermann, född grefvinna v. Rosen, äro visserligen gifta med norrmän, men äro med sina män GREFVINNAN MARIA VON ROSEN, FODD ADELSVÄRD.
namnet är S:t Georges de Kantzow, men baronen h a r återflyttat till Sverige och ä r bosatt i hufvudstaden.
De h ä r små notiserna ha emellertid som sagdt närmast gällt enstaka » kuriosa ».
Vi öfvergå nu till den lilla ' revy ', som ä r vår egentliga uppgift: en revy af äktenskapliga förbindelser mellan svensk och utländsk aristokrati.
Ni medger väl emellertid, värdaste läsarinna, att prins Bernadotte trots sitt » luxemburgska » grefskap af Wisborg näppeligen kan rubri- ceras såsom utländsk aristokrati.
Hans äktenskap med en svensk adelsfröken får således anses h a helt och hållet en särställning.
— I viss mån liknande ä r förhållandet med de förbindelser, som ingåtts mellan svenska adelsfamiljer och den napoleonska hertigfamiljen Fouché HEDENLUNDA: INRE SALONGEN.
bosatta h ä r i Sverige (Helsingborg och Stockholm).
— Af norska damer, som » ingifts » i svenska adelsfamiljer, lefva grefvinnan Ehrensvärd, född Vogt, generalskan och amiralskan Peyron, födda Due, fru Planting-Gyllenbåga (i Stockholm), född baronessa Wedel-Jarlsberg; aflidna äro bland andra friherrinnan Akerhielm (mor till f. d. stats- ministern), grefvinnan Sparre (mor till första kam- marens talman), födda Anker, och grefvinnan v. Ste- dingk, född v. Haxthausen.
Danska öfverhofmästarinnan grefvinnan Bille- Brahe är född Hochschild och syster till framl.
f. d. utrikesministern; andra systrar giftes Gravenkopf-Casten- skiold och baronessa Löwenskiold.
Änkegrefvinnan von Scheel-Plessen är född grefvinna Lewenhaupt, och inom ätten Löwenskiold var äfven en nu afliden syster till den nye utrikesministern Lagerheim förmäld.
En dansk kammarherre Collet h a r äktat en fröken v. Geijer, o. s. v. — Sveriges aristokrati h a r fått » i utbyte » bland andra friherrinnan v. Blixen-Finecke på Näsbyholm i Skåne, som ä r född grefvinna Krag- Juel-Wind-Friis; vidare friherrinnan Axel v. Blixen- Finecke, född Castenskiold (detta p a r ä r emellertid bosatt i Danmark), fru Palsemona v. Geijer, född Treschow, m. fl.
I samband med familjen v. Blixen bör väl emeller- tid ej glömmas familjens förnäma liaison med huset Hessen och danska konungahuset genom den bekante » skandinaviske » politikern frih.
v. Blixen-Fineckes andra äktenskap med den danska drottningens syster, prin- sessan Augusta af Hessen-Kassel, numera afliden.
Dy- lika förbindelser mellan svensk aristokrati och ut- ländska furstliga h u s hade då knappt förekommit, se- dan under den s. k. storhetstiden herrar Brahe, De la Gardie, Gyllenstjerna, Wrangel, Baner, Vasaborg, Lewen- haupt, Oxenstjerna äktat döttrar af husen Braun- schweig, Pfalz, Nassau, Baden, Wied, Leiningen, Hohen- HEDENLUNDA: SALEN.
IDUNS JULNUMMER förste hofstallmästare cTOrchimont är gift med en finsk friherrinna v. Bonsdorff, gamle kabinettskammarherre Reuterskiöld å Gimo (far till den nyligen aflidne ministern i Petersburg) med en finsk fri- herrinna Aminoff, att två finska friherrar v. Troil äktat en svensk grefvinna Gyldenstolpe och en fröken v. Troil, o. s. v. Polsk-svenska liaisoner af ifrågavarande slag äro ganska talrika.
Främst härvidlag går grefliga ätten Engeström, hvilken, som bekant torde vara, redan för öfver hundra å r sedan erhöll polsk » indigenatsrätt » till tack för svenske ministerns vid polska hofvet Lars v. Engeströms (till sist svensk utrikesstatsminister) polskvänliga hållning under Polens dödskamp.
Ministern hade för öfrigt äktat en polsk adelsdam, hvil- ket exempel följts af h a n s afkomlingar i tre led, hvilka i regeln varit bosatta i f. d.
Polen; så t. ex. bor den nuvarande grefven i Polen.
Hans son, gift med en Zablocka, h a r emellertid, åtminstone tills vidare, bosatt sig å det till familjefideikommisset hörande Göksbo i Upland.
Gref- vens enda dotter är gift med en polsk grefve v. Szembek i Posen.
Af andra svensk-polska aristokratiska äktenskapsförbindelser må anföras den gamle » riksdagsveteranen » frih.
v. Klinckowströms äkten- skap med en dotter af den polska familjen de Labensky; äfvensom generalmajoren frih.
Stjernstedts båda fruar (Ciechanowiecka); hvar- GREFVINNAN EBBA MÖRNER, FÖDD MÖRNER.
lohe, Löwenstein.
Från vårt århundrade kunde före det Blixenska äktenskapet blott antecknas en dylik tilldragelse, dä en dotter af huset Schönburg äktade först kammarherren grefve Gustaf v. Duben, sedan excellensen, statsrådet och serafimerriddaren m. m. grefve Karl Axel Löwenhielm, » den siste gustavianen », död 1861.
Mellan Finland, vårt gamla trogna dotterland eller systerland (hur man nu vill » genealogiskt » definiera den historiska frändskapen mellan nationerna.
), och vårt eget land äro af lätt förklarliga or- saker sambandet och förbindelsen ännu så starka och lifliga, att vi nära nog ha svårt att karaktärisera de finska namnen i adelskalendern såsom » utländska ».
Vi nöja oss också därför med, att h ä r erinra om, att frih.
Nordenskiölds fru är född finsk friherrinna Mannerheim, THORONSBORG.
jämte erinras om, att en syster till grefve Bonde på Säfstaholm och grefve Trolle-Bonde äktat nuvarande ryske generalkonsuln i Geneve grefve Prozor af en polsk greflig ätt.
Hufvudmannen för adliga ätten Burenstam h a r helt och hållet öfverflyttat till Ryssland, där han bliMt generalma- jor samt han och hans barn ingått äktenskap; de torde kunna få anses såsom definitivt expatrierade (förre svensk-norske ministern i Bruxelles och Haag kammarherre Burenstam å Tjälfvesta är den ryske generalens yngste bror.)
— Ett liknande förhållande råder med hufvudmannen för adliga ätten Krusen- stjerna, hvars äldsta gren dock ännu längre tillhört Ryssland.
Hufvudmannen är son af en rysk general- major och gift med en rysk furstinna Barclay de Tolly, men bor med sina båda döttrar i Wien.
Släkt- grenen kan dock ej anses helt expatrierad, alldenstund den nämnde hufvudmannen bland annat äger hus i Stockholm (n:r 19 Västra Trädgårdsgatan).
Fru v. Krusenstern (den ryska namnformen), född furstinna Barclay de Tolly, ' är så till vida märklig såsom för närvarande den enda bärarinna af ett furstligt namn, hvilken är förmäld med en nu lefvande svensk ättling, — om det än måste med- gifvas, att i Ryssland den furstliga värdigheten näppe- ligen kan anses stå au niveau med densamma i an- dra länder.
Vi hafva redan omnämnt de enda lik- artade fallen förut under innevarande århundrade — (Löwenhielm och Blixen-Finecke) — såvida vi ej också skola räkna dit det kortvariga äktenskap — snart upplöst genom skilsmässa — som på 1820-talet före- nade en nu länge sedan afliden svensk grefve Posse med den excentriska prinsessan Christine Bonaparte, Luciens dotter och den store Napoleons niéce.
I detta samband torde emellertid lämpligast kunna annoteras de likaledes få äktenskapliga förbindelserna THORONSBORG: SALONGEN.
IDUNS JULNUMMER i senare tid, där den kvinnliga kontrahenten varit af svensk adlig börd, medan den manlige varit en utländing med furstlig eller her- tiglig titel.
Af redan antydda skäl förbigå vi emellertid prins Berna- dotte och hertigfamiljen d ' Otrante.
Det återstår blott att nämna her- tiginnorna de Broglie (uttalas Bröj!
), född svensk friherrinna Staél von Holstein, och de Filz-James, född svensk grefvinna Löwenhielm, af hvilka emellertid den förra, den ryktbara » Madame Staéls » dotter, redan länge hvilar vid moderns sida, — samt dessutom prinsessan Albrecht af Solms-Braunfels, född Lavonius.
Visserligen är den sena- res fädernesläkt finsk adel, men familjetraditionerna äro emellertid svenska och prinsessans fader gjorde sin första karriere i vår huf- vudstad, dit också efter hans död familjen öfverflyltade och där hennes systrar (fruarna Linder-Ekman och Palme) blifvit gifta, lik- som lysning till prinsessans äktenskap ock afkunnades h ä r i Stockholm.
Prinsessan, som bär det i den svenska aristokratiens äktenskaps- krönika fräjdade namnet Ebba, residerar i Braunfels, Rhenprovinsen, där hennes gemål utöfvar förmyndareskapet för sin äldre brors nio- årige son, » regerande » fursten af Solms-Braunfels, hvars moder — prinsens och prinsessans svägerska — gift om sig med yngste sonen till tyske rikskansleren furst Hohenlohe.
För ö f r i g t v a r prins Al- brechts farmor född prinsessa af Mecklenburg-Strelitz och syster till hvilka dessutom genom gifte blifvit spanska hertigar af Alba, me- dan yngre sonen iick ärfva titeln hertig de Fitz-James och är stamfar till grefvinnan Löwenhielms gemål.
Hans frände den nuv.
hertigen af Alba^är systerson till änkekejsarinnan Eugénie, Den a n d r a " af dessa båda nu nämnda lysande representanter för svensk aristokrati inom Frankrikes högadel, hertiginnan de Broglie, född Staél v. Holstein, hade äfven som ung besökt Sverige, bland annat vintern 1812 — 13, då hon var en af Stockholms balstjärnor, Liksom hertiginnan de Fitz-James hade hon litterära intressen, hvil- ket ju för öfrigt var så godt som själfklart hos madame Staéls dotter.
Hon skattades högt af både Tysklands och Frankrikes med henne den fräjdade drottning Louise af Preussen, hvarigenom till prinsens sysslingar nöra framlidne kejsar Friedrich och storhertiginnan af Baden.
Hvad åter hertiginnan Fitz-James, född Löwenhielm, angår, så ä r hon dotter af framlidne excellensen grefve Gustaf Löwenhielm, vår bekante minister i Paris under ' re- staurationen ', borgarmonarkin och i början af Napoleon lll:s kejsardöme.
Den spirituelle grefven, som till mor haft en af » Kellgrens tre gracer » (Augusta von Fersen), gjorde som sin ofvannämnde bror, » den siste gustavia- nen », och äktade en utländsk dam; grefvinnan Gustaf Löwenhielm var född de Baguet, dotter af en fält- marskalk i Louis XVIILs armé.
Hans dotter, hertig- innan Fitz-James, som nu ingått i sitt 70:de år, är född i Paris, men h a r i faderns sällskap besökt släktens hemland.
Hon h a r ärft sin fars spirituella kynne och litterära intressen samt publicerar ofta uppsatser äf olika innehåll i franska revyer, senast en charmant skrifven skildring af lifvet och förhållan- dena i Paris strax före, under och efter februarirevolu- tionen.
Genom de äktenskap, som hennes och her- tigens barn ingått inom Frankrikes högsta familjer, ha de band ytterligare stärkts, som sedan tvänne sekel knyter den ursprungligen engelska familjen vid den franska aristokratin.
Som bekant torde vara och nam- net Fitz-James anger, nedstammar familjen från den siste stuartske konungen James II genom dennes son med den ryktbare Marlboroughs syster James Fitz- James, längre fram en af Louis XIV:s berömdaste marskalkar, » marskalken af Berwick ».
Titeln hertig af Berwick (B. är namnet på en plats i Skotland) hade den kunglige fadern året före sitt förjagande förlänat åt sin då 17-årige son, som dessutom under lands- flykten i Frankrike blef » hertig de Fitz-James ».
Från dennes äldre son nedstämma hertigarne af Berwick, 28
IDUNS JULNUMMER och Adel ».
Den på sin tid h ä r hemma i Stockholm allbekante grefve Krister Horn, som nyligen slutade sin skiftande bana, äktade 1869 i Paris en dotter af en nyadlad bankir, baron de Haber.
Såsom man kan- ske torde erinra sig, omkom grefvinnan Horn vid den hemska basarbranden våren 1897.
Hennes och grefvens enda dotter, grefvinnan Ebba Horn, är gift med en fransk baron de Linsingen.
— I Paris ä r äfven definitivt bosatt yngsta grenen af friherrliga ätten Adelswärd.
Änkan efter den äldre af framlidne envoyén Adelswärds brorsöner är född fransk grefvinna de Pourtalés, tillhörande en af Frankrikes » finaste » famil- jer.
Friherrinnan Adelswärd h a r nyligen låtit tala om sig å propos hertigen af Orleans och » den legitimi- stiska komplotten », som på sista tiden gjort Frankrikes statsmän och jurister så mycket hufvudbry; hennes familj har alltid varit » ultralegitimistisk ».
Hon är barnlös, men änkan efter hennes mans yngre bror, äfven bosatt i Paris, h a r en son och två döttrar.
Framlidne utrikesstatsministern grefve Karl Wacht- meisters änkegrefvinna är född m:lle de Bourbel, äfven af en gammal fransk adlig familj.
Grefvinnan Wacht- meister h a r gjort sig känd som intim väninna till teosofernas nu aflidna öfversteprästinna, madame Bla- vatsky, samt är själf en framstående teosof.
Då hon icke är ute på sina vidsträckta resor, vistas hon hos sin ende son i Skåne.
samtida ädlaste män, och fastän hon alltid förblef protestant, intog hon obestridt platsen som Paris-societetens förnämsta grande dame näst efter damerna af Louis-Philippes egen familj.
Som bekant fun- gerade äfven hennes gemål hertigen upprepade gånger som nämnde konungs premierminister, och äfven deras äldste son h a r senare, under den nuvarande republiken och Mac Mahons regering, stått i spetsen för konseljen.
Den yngre sonen, som ägnade sig åt kyrkans tjänst, föll för ett par å r sedan, såsom kanske en och annan torde erinra sig, offer för ett lömskt mord.
A propos de båda grefvar Löwenhielm, hvilkas utländska allian- ser vi omnämnt, kan h ä r i förbigående antecknas, att äfven deras kusins son, generalen och envoyén grefve Karl Gustaf Löwenhjelm (vår representant vid Wienkongressen) ingick utländskt gifte, nämligen med en rysk riksgrefvinna von Buxhöwden; deras dotter ä r general- skan Rosensvärd, änka efter framl.
statsrådet general Rosensvärd.
Men för att återgå till Frankrike och dess aristokrati ha vi utom de högadliga namnen Broglie och Fitz-James ännu ett par andra namn att anteckna, som stå i samband med Sveriges » Ridderskap Ännu en svensk diplomat i Paris h a r i våra dagar i Frankrike ingått äktenskap, nämligen nuv.
legationssekreteraren därstädes grefve Herman Wrangel, hvilkens grefvinna, född Baour, dels nedstammar från, dels är befryndad med flere franska adliga ätter.
Innan vi nu lämna Frankrike, kan i förbigående antecknas, att i dess lilla republikanska grannland Schweiz numera är bosatt en hel gren af en svensk adlig ätt, nämligen kabinettskammarherre v. Dardels yngre b r o r med barn och barnbarn, äfvensom en af kabinettskammarherrens söner, som äktat sin farbrors yngsta dotter.
— Vi taga nu ett språng öfver Kanalen för att tillse, hvad det britiska örikets stolta aristokrati h a r att bjuda för material till de h ä r små anteckningarna.
Vi karaktäriserade nyligen vid tal om » baronet-famil- jen » de Robeck (alias Fock) samma aristokrati såsom » exklusiv », och i själfva verket ser den engelske lor- den gärna med en slags öfverlägsenhet ned på utlan- dets adel, — ja, föredrager förvisso ur » äktenskaps- synpunkt » Amerikas yankeefamiljer eller de semitiska » börsfamiljerna ».
Särskildt är det ytterst ondt om exempel på, alt britiska ädlingar äktat damer ur den svenska aristokratin.
Alltsedan salig Helena Snaken- borg (af Bååt-ätten) på 1500-talet äktade markisen af Northampton och dymedels blef befryndad med själfve HYBY: BIBLIOTEKET.
IDUNS JULNUMMER kung Henry VIII Blåskägg, gruflig i åminnelse, — kunna vi knappt erinra oss någon liknande tilldragelse, förr än 1858 friherrinnan Thérése v. Stedingk (nuvarande hertiginnan d ' Otrante) i Stockholm firade bröl- lop med sin förste man, dåvarande engelske chargé d ' affaires här- städes sir " William Grey, längre fram förflyttad till Paris.
Ett par månader senare vigdes en annan ung engelsk diplomatisk ämnessven m:r Gosling (nu storbritannisk minister i Chili) med grefvinnan Ida Gyldenstolpe, men familjen Gosling torde ej, strängt taget, kunna anses tillhöra Englands » nobility ».
Deras dotter har emellertid för ej länge sedan återbördats åt moderns hemland såsom gift med kap- tenen grefve Emil Lewenhaupt (Svea Lifgarde).
Oftare, än att britiska adelsmän sökt sig gemåler i Sverige, h a r det förekommit, att bärare af svensk-aristokratiska namn hemfört engelska brudar.
Såsom ett af de första exemplen härå anteckna vi, att 1710 i London dåvarande svenske ministern därstädes grefve Karl Gyllenborg (till sist svensk kanslipresident efter Arvid Horn) vigdes vid Sara Wright, antagligen tillhörande samma skotska adliga familj, hvaraf längre fram en gren blef introducerad på vårt riddarhus.
Grefvinnan Gyllenborg hade förut varit gift Derith, och hennes dotter i första giftet blef adopterad af styffadern samt längre fram gift med riksrådet friherre Karl Gustaf Sparre.
Det dröjde mer än ett sekel, innan någon liknande aristokratisk svensk-engelsk alliance ingicks Det skedde 1844, då i Paris frih.
FRIHERRINNAN ANNA TROLLE, FODD LEIJONHUFVUD.
religiös och synes ej ofta ute i societeten.
Hon h a r sju egna barn, utom de nio styfbarnen.
Två svenska, nu framlidna diplomater, ministern i Konstantinopel Selim Ehrenhoff och chargé d ' affaires i Athen K.
P. v. Heidenstam äktade engelska damer, hvilka åtminstone på mödernet voro af adlig börd; fru Ehrenhoff var född Reade och hade till mor lady Augusta Glögg, medan fru von Heidenstams, född Skene, moder var dotter af sir William Forbes, baronet.
Ministern Ehrenhoffs döttrar äro gifta Knut Filip Bonde — farbror till den nuvarande herren till Eriksberg och särskildt bekant såsom » förste direk- tör för h. m:ts hofkapell och spektakler » — vigdes vid lady Augusta Fitz-Clarence, hvilkens far, earlen af Munster, var naturlig son af den sju år förut aflidne konung William IV och således kusin till den både då och nu regerande drottning Victoria.
Friherr- innan Augusta Bonde afled emellertid redan efter två år på Gimmersta i Södermanland vid sitt enda barns födelse, sedermera nuvarande hertig d ' Otran- tes första gemål.
Bonde hämtade äfven sin andra gemål från England, miss Florence Robinson dotter af sir Richard Robinson och dotterdotter till earlen af Mountcashell; hon är numera såsom änka bosatt h ä r i Stockholm.
Hennes dotter, nu afliden, var gift von Horn och mor till grefvinnan Reinhold v. Rosen härstädes.
— Dotterdotter åter till frih.
Bonde och lady Augusta Fitz-Clarence är kammarherre Fredrik Peyrons fru, född Fouché d ' Otrante, hvilken genom sin engelska mormor kan bland sina sysslingar räkna prinsens af Wales måg, hertigen af Fife.