Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom understödda omedelbart med statslån under perioden få omförmälas: år 1857 sänkning af Fäbodstjern i Söderala 480 R:dr R:mt, » » d:o af Östanbäck- och Wijsjöarne i Tuna socken 6,240 » », o » 1858 d:o af Al- och Teljesjöarne i Söderala socken 27,600 » » »Genom föranstaltande af Hushållnings-Sällskapet har en särskild, för länet antagen och aflönad, Agronom varit under fjerde och femte året af perioden kostnadsfritt för reqvirenterne sysselsatt hufvudsakligen med afvägning och planers uppgörande egentligen för smärre odlingsföretag inom enskilda hemmans områden.
Deraf Gefleborgs län.
Hushållnings sällskapets yttrande om jordbruket.
Jordmån.
Brukningssätt. 3 må nämnas Nyängsmyran i Söderala socken, omkring 25 tunnland, Stormyran omkr. 20 tunnland å byn Svarfveri ägor i Norrala, Bölesjöns sänkning i Enångers socken till torrläggning af omkr. 300 tunnland och till förbättring omkr. 80, Woxna socken vid Woxna bruk omkr. 20 tunnland, Fernebo socken af en enskild hemmansägare 5 tunnland, Loos socken omkr. 15 tunnland, Ofvansjö socken Högbo bruk, Hille socken Oslättfors bruk, Ugglebo socken Wij bruk, med flere andra bruk, jemte flere dylika å andra ställen förekommande företag, som utgjort föregångare till de många, hvartill planer efter periodens slut blifvit af Länsagronomen för hvarje sommar utarbetade.» »I närmaste öfverensstämmelse med, men dock med någon ändring af uppgiften till Finans-Koinitén, antages jordmånen af länets 48 socknar, städerne inberäknade, vara: god uti 10, medelmåttig uti 30, svag uti 8.» »Den till Finans-Komitén år 1859 meddelade uppgiften, att jorden efter areal beräknad vore god å 3,500 tunnland, medelmåttig å 75,000 » och svag å 31,500 » torde i förhållande efter föregående antagande böra rättas sålunda, att den anses vara god å 10,000 tunnland, medelmåttig å 70,000 » och svag å 30,000 » »Det bör härvid anmärkas, att ifrågavarande grader hänföra sig till den allmänna beskaffenheten inom länet, då jordmånen endast undantagsvis består af lerblandad matjord på leralf, ofta nog, isynnerhet i Gestrikland, af fin glimmer på alf af samma urämne, hvilken jordmån underhåller en god växtlighet, men mestadels, isynnerhet i Helsingland, af fin, föga lerblandad sand, som efter landets sed benämnes sandmölja, på alf af samma ämne eller ock af gröfre grus; i följd hvaraf jordmånen inom detta län, jemförd med de provinsers, der leran utgör grundämnet både uti alf och för den genom odling bildade matjorden, i allmänhet torde rätteligen vara att hänföra till den medelmåttiga, om ej den svaga klassen.
Såsom undantag från det sålunda beskrifna allmänna förhållandet torde få nämnas slättbygderna i Delsbo, Bollnäs, Alfta, Ofvanåker, Jättendal, Ofvansjö och Thorsåkers socknar samt andra mera spridda trakter, hvarest jordmånen torde kunna, äfven absolut betraktad, kallas god.» »Under den period, som med denna berättelse afses, kan man väl ej påstå, att en allmän förbättring inträdt i det brukningssätt, som af ålder ägt rum.
Om det i andra landsorter iakttages, huru betänksam landtbrukaren är att lemna det af ålder tillkomna brukningssättet, lärer det med största fog, och i kännedom om befolkningens skaplynne, kunna antagas, att äfven i detta län nya åsigter och derå grundade förbättringar i brukningssättet endast småningom bana sig väg till erkännande och efterföljd.
Så ensidigt, som i de egentligen sädesproducerande orterna af Upland och Westmanland, hvilka tillstöta detta län, är tvåskiftesbruk visserligen här icke tillämpadt, undantagne dock de sydligaste delarne af länet, som stöta till nämnde provinser och dermed äga en temligen lika slättlandsnatur.
En betydlig del af jorden är nemligen anslagen till höproduktion.
Sålunda förekommer vanligen i gårdens närmaste grannskap och, jemförelsevis med hemmanen i hela deras omfång, en mindre del odalmarb, hvilken i det närmaste uteslutande användes till alstring af strid säd och något rotfrukter, och åt hvilken derför äfven den hufvudsakligaste omsorgen egnas.
Detta är den egentliga, öppna åkern.
Men den öfriga, under bruk varande, aflägsnare från bostäderna liggande, betydligare delen, i Gestrikland kallad vret- och i Helsingland svaljord, egnas i vida större mån åt frambringandet af hö, hvilket landtbruksalster dels mera öfverensstämmer med härvarande mera kalla, fuktiga och för 4 Gefleborgs län.
Hushållnings-Sällskapets yttrande.
Utsäde. gräsväxt gynnsamma klimat, än de torra slättlandens, dels ock af ålder erfordrats, tyvärr icke för ladugårdarnes hufvudsakliga utfodring, utan för hästarne, hvilkas underhåll i sin ordning påkallats för en vidsträckt forsling, hufvudsakligen af skogs- och bergsprodukter, hvadan ock den i sig sjelf magra jorden, medan hästspillningen stannat på landsvägarne, gått miste om en stor del af den värderika ladugårdsspillningen.
Dock hvarken på odaljorden eller på omnämnde vret- och svaljord är det två-åriga omloppet af säde och träde allmänt, knappt ens brukligt i hela länet.
På odaljorden är omloppet vanligast fyra-årigt, nemligen träde, råg, ärter, gödsladt korn, och på vret- och svaljorden sju- å åtta-årigt: lin eller hafre, hafre, gödslad t korn samt gräs till hö 4 å 5 år.
Följaktligen är omloppsbruket å nämnde utsträckning, långt ifrån okändt, här sedan länge antaget, ehuru, hvad växtodlingen i allmänhet beträffar, mycket återstår att vinna i brukningssättet, dels medelst en bättre dikning, — hvilket äfven gäller orri odaljorden, — dels medelst val och sådd af verkligen beredda och rena frösorter i stället för sjelfsådd eller på sin höjd utsäde af orena affallet efter i öfvervägande mån ogräsblandadt hö, dels ock medelst god gödseltillgång i sammanhang med en högst behöflig förbättring i ladugårdsstillningen.» »Att i siffror uttrycka förhållandet mellan brukningssättens olikhet efter areal, är under ofvanantydde förhållanden så osäkert, att man måste afstå från ett försök dertill, enär sådant, icke ens i antaglig mån, kunde medföra en tillförlitlig uppgift; man torde i detta afseende dock våga uttrycka, att tvåskiftesbruket utöfvas på den jemförelsevis minsta delen; att ett rent vexelbruk förekommer allenast undantagsvis vid en och annan gård, som disponeras af ståndspersoner, hvilka öfvertygat sig om ett ordnadt, all brukad jord omfattande, vexelbruks fördelar; och att den allra största delen är att hänföra till koppelbruk, hvaruti, såsom redan är anfördt, den närmast belägna odalåkern användes till cirkulation mellan 4-årigt sädesomlopp, men vret- eller svaljorden upplöjes för 3-årigt sädesomlopp, hvilket efterträdes af mångårig gräsvall.» »I afseende å årligt utsäde per tunnland af hvete, råg, korn, hafre, blandsäd, trindsäd och rotfrukter, åberopas Tabellen N:o 2, hvarest uppgift lemnäs derom, på grund af insamlade primär-uppgifter från HushållsGillena, jemkade efter 1859 års uppgift till Finans-Komitén och andra upplysningar, som stått att erhålla.» »Hvad beträffar hufvudsädet, så torde för Gestrikland råg och korn i temligen lika mån få anses intaga de främsta rummen, och för Helsingland till öfvervägande del kornet.
Blandsäd, mestadels utgörande 1 ä i korn och | a | hafre, odlas äfven öfver allt.
Hvete, odladt i båda provinserna, synnerligen i Helsingland, men icke med den utsträckning, att det i någondera af dem kan för ett hufvudsäde anses, gifver äfven i sistnämnde provins under tjenlig behandling och gynnsamma väderleksförhållanden rätt god skörd.
Uti linodling, som tillförene betydligt idkats i Helsingland, har under perioden minskning inträffat och synes den för hvarje år aftaga i samma mån som säd- och foderodlingen tagit allt större rymder i anspråk.
Af rotfrukter är potates den ojemförligtvis mest använda, ehuru dels dess under alla fem åren mer och mindre framträdande vanliga sjuklighet, dels en stigande insigt om rofvans odling i större skala i någon, om än ringare mån än önskligt vore, tagit i anspråk en del af potatesens utrymme.» »Ungefärliga proportionen af åkerjord, som år 1860 användts till odling af hvete, råg, korn, hafre m. m.
Hvete 2.
Råg 15.
Korn 35.
Hafre 30.
Ärter och vicker 10.
Potates 5.
Rofvor 2. öfriga rotfrukter 1.» Blandsäd »Sådan synes ifrågavarande proportion böra, förhållandet likmätigt, uppställas inom ett antaget fördelningstal af 100.» »Beträffande årliga behofvet till utsäde af hvete, råg, korn, hafre m. m., som således måste reserveras för nästa utsäde, åberopas Tab. N:o 2.» Gefleborgs län.
Missväxt.
Kreatur. 5 »Uppskattning af årliga förbrukningen inom länet af hvarje särskildt hufvudsakligt sädesslag, enligt i medeltal beräknade behof för hvarje person, är likaledes utförd i Tab.
N:o 2, som anvisar hvad i detta hänseende efter flere insamlade uppgifter och efter kollationering med uppgifterna till Finans-Kornitén torde få anses utgöra behöriga medeltalet.» »En år 1856 inträffad missväxt, särdeles inom en del af de vestra socknarne i Helsingland, föranledde undsättnings beviljande åt Öjungs kapell-lag med ett genom Kongl. Brefvet af den 30 Januari 1857 bestämdt undsättningslån af 2,700 R:dr; detsamma återbetaldes med ^ inom den 1 November hvartdera af åren 1857, 1858 och 1859, hvarefter intet sådant lån finnes i länet beviljadt. eller utestående.» »Under perioden hafva ej några nya sädesslag blifvit försökte eller till bruk införde.
Ty ehuru odlingen af vicker betydligen tilltagit, kan densamma icke räknas såsom ett nytt sädesslag, enär detta utsäde förut icke var okändt.» »Att spridda bemödanden med trädgårdsskötsel och fruktträds-plantering under perioden förekommit är kändt; ännu är hågen och omtanken derför dock långt ifrån allmän.» »Beträffande antalet vinterfödda kreatur, uppgafs till Finans-Kornitén år 1859:
Oxar och Tjurar.
Svin. 14,066. 2,232. 47,715. 11,860. 74,876. 9,653.» »De uppgifter, som nu inkommit derom till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ifrån Städernas Magistrater och ifrån Kronofogdarne, visa detta förhållande betydligt olika och lägre.
Enligt sammandrag deraf skulle nemligen finnas endast:
Svin. 10,553. 1,688. 35,777. 9,404. 62,410. 7,635.»
n »Uti en af Löjtnanten L. E. Ahrman jemte karta öfver Gestrikland utgifven, som det vill synas omsorgsfullt utarbetad beskrifning, upptagas beloppen för nämnde provins sålunda: Hästar.
Ungboskap.
Svin. 4,956. 1,108. 14,933. 4,446. 15,072. 7,291. 3,175.» »Det vill häraf synas, som vore de tvenne första uppgifterna för hela länet något för låga, likasom det på det hela af jemförelse framgår, huru svårt det är att samla dylika uppgifter, äfven i fråga om sådant, som kan stycketals räknas.» »Vid bestämmandet af höskördens och andra foderväxters tillräcklighet eller otillräcklighet, jemte inflytelsen deraf på kreatursantalets ökning eller minskning, måste tagas i betraktande, dels att några jordbruksalster af nämnde egenskap icke inköpas från andra orter, dels att visserligen på en del orter inom länet icke obetydliga qvantiteter hö försäljas till andra (äfven inom länet).
Med visshet kan sägas, att hötillgången öf verhufvud taget och i allt fall icke är tillräcklig.
Ty under en rådande, allt för stor sparsamhet på hö till ladugårdarne, enär i allmänhet stallen äga företrädet, användes halm till de förra mer än som med en god ladugårdsskötsel vore förenligt.
Utan att derföre säga, att kreatursantalets minskning deraf betingats, helst det tvertom kan antagas, att det fortfarande ökats jemte de nya fodertillgångar, som en vidsträcktare odling deraf framkallar, bör man likväl beklaga, att det ökade antalet icke i jemnt förhållande med sig fört förbättringen af kreaturens utstillning, och att följaktligen den afkastning icke erhållits, som kan påräknas allenast uti öfverskottet utöfver kreaturens behof för organismens uppehälle och utveckling.» »I fråga om ungefärliga beloppet spanmål i medeltal, använd till kreaturs utfodring, ansåg Kongl. Hushållnings-Sällskapet sin till Finans-Komitén på grund af infordrade upplysningar lemnade uppgift af 50,141 tunnor vara för hög, enär sannolikt slösäd dertill räknats, men fann 25,000 tunnor kunna närma sig rätta beloppet.
Från denna åsigt förekommer icke anledning att afvika.» 6 Gefleborgs län.
Hushållningssällskapets yttrande.
Priser.
Djurracer.
»Att en del ladugårdar, särdeles herregårdarnes och dernäst allmogens närmast städerna belägna, lemna, de förra ett större, de senare ett mindre öfverskott till afsalu, är intet tvifvel underkastadt.
I de från städerna aflägsnare bygderna tillverkas väl äfven något smör till afsalu och i vida mindre mån ost, hvilken senare knappt kan anses för en allmänneligen tillgänglig handelsvara.
Om man afser sammanlagda beloppen smör, som från andra län och Finland, samt ost, som från Holstein, äfvensom från Stockholm, Hamburg och Lybeck införas, så torde likväl länet i sin helhet ännu icke kunna anses lemna något öfverskott öfver egen förbrukning O O Q Något smör från detta län torde väl afsättas uti Stockholm, men detta förändrar icke det ofvananförda förhållandet.
» Tab.
Litt. a. »Hvad beträffar handélspriserne å spanmål och vexlingarne deri meddelas härnedan i tab. Litt.
A. de af Konungens Befallningshafvande i länet för hvarje år af perioden uppgifne, i medlet af September gällande stadspriserne.
Då länets ofvannämnde trenne städer äro på ungefär lika afstånd från hvarandra belägne, hvar i sin ort, torde dessa derifrån uppgifna priser få anses representera de i landet allmänneligen gällande.» »Om ladugårdsprodukternas prisvesclingar för hvarje år saknas anteckningar, men såsom ett antagligt medelpris derå för hela perioden torde följande uppgifter uttrycka allmänna förhållandet: häst 200, ko 60, oxe 120, får 6, get 6, svin 75, smör L® 11, ost Ls 3: 50, ull L« 20, talg L« 10 R:dr, allt R:mt.» »De inhemska landtracerna äro utom all fråga så allmänna, att endast spridda undantag finnas på en och annan herregård.
Hästen är vanligen mera starkt byggd, än genom smärta former egnad för ett hastigt lopp; och hvad Helsingland särskildt beträffar äro dessa djur mycket uthålliga.
Denna kroppsbyggnad erfordras ock för de tunga godstransporter, som af ålder hört och ännu, dock i förminskadt förhållande, höra till länets väsentligaste binäringar.
Detta förhållande förklarar, att hästen fortfarande har att påräkna en öfvervägande del af husbondens frikostighet på foder och af omtanken för dess skötsel.
Ladugårdarne i allmänhet hafva det gamla blodet alldeles oblandadt.
För dess förädlande genom korsning med Ayrshire- och Voigtländer-race, hvartill spridda tillfällen icke saknats, har ingen märkbar håg försports, men väl ett och annat lyckadt försök att genom val af pålägg inom gamla landtracen samt genom en väl ordnad och bättre utfodring höja dess utseende och afkastning.» »Det för detta län af Staten bekostade stamholländeriet består af 20 Voigtländer-kor och 2 tjurar.
Förut stationeradt först vid Westerberg och dernäst vid kungsgårdens egendomar i Ofvansjö socken, har det nu mera blifvit till Sofiedal uti Walbo socken förflyttad t.
Ehuru mjölkafkastningen varit rätt god (7 a 800 kannor per medium af hvarje ko) och mjölkens gräddhalt ansenlig (13 ä 14 procent), har synnerlig efterfrågan ej förmärkts efter afveln.» »Sedan år 1859 har ett enskildt stamholländeri varit uppsatt med 17 kor och 1 tjur af Ayrshire-race vid Walls landtbruksskola och underhålles fortfarande derstädes.
Ehuru sådant ligger utom perioden, torde här få antecknas, att första auktionen hölls på hösten 1861 till försäljning af dess afvel.
Dervid såldes 7 full - Tab. Litt.
A. Handelspriser i städerne.
G e f 1 e. S ö (lerhamn.
Hudik sva 1 1. Hvete. w Korn.
Hafre och Blandsäd.
Hvete. w 5530 CP5 Korn.
Hvete. | 1 ss cp Korn. 1 .
Potates. kr 1856 24 14,06 13,33 8 20 6 — 16 13 7,67 16 4 15,33 13,33 9 5,33 * 1857 18,33 11 9 5 14.07 4,33 — 13,33 12 9 — 6 — 12 11 8 — 4 » 1858 21 13,25 10 25 6 16 3 — 14 12 8 — 6 — 14,50 12 7,50 — 4 » 1859 20,50 13,75 12,25 6 19 4,25 — 15 12 8 — 5,50 — 14,50 12,50 10 — 5 » 1860 28,50 16 14,50 10 18 5 — 20 13 9 — 6 — 17 13 10 — 5 Gefleborgs län.
Springorm.
Nyodlingar m. m. 7 växta tjurar och 3 qvigor, de förra till medelpris, mellan 416 R:dr och 203, af 262 R:dr, och de senare, mellan 240 och 209, af 226A R:dr.
Endast större jordbrukare och ståndspersoner voro afnämare.
I det bolag, som af intresse för dess syfte anlagt detta holländeri, är Hushållnings-Sällskapet delägare för 15 aktier å 100 R:dr Runt.» »Af tama fjäderfä äro höns af vanlig landtrace allmänt vårdade; gäss i mindre mån och hufvudsakligast i södra delen af Gestrikland; ankor ännu mindre.» »Biskötsel har under perioden likasom af gammalt icke förekommit i större skala, än att deraf dock kan slutas till, att hvarken klimatet eller brist på tjenlig föda göra densamma omöjlig.» »Några farsoter bland husdjuren hafva under perioden icke förekommit.
Deremot har inom största delen af Helsingland springormen beklagligtvis, numera fullt endemisk, fortsatt sina härjningar, ej heller okända inom provinsens städer.
De åtgärder, som för dess minskade utbredning ägt rum, tillhöra den nu ingångna perioden.» »Nyodlingar företagas dels genom uppbrytning inom odal-områdena ofta af backar, hvilkas rensning från sten fordrar utomordentlig ansträngning, helst detta vanligen företages af de minsta jordbrukarne med egna kroppskrafter, hvadan den odling, som deraf vinnes, ehuru vittnande derom, att man beräknar någon ersättning för mödan, dock icke utöfvar något synnerligt inflytande på den allmänna landskulturen.
Deremot hafva i detta afseende stora företag ägt rum med de utdikade och torrlagda mossar, och förut såsom vattensjuka alldeles värdelöst liggande skogsinyror, hvilkas odlande, såsom förr är nämndt, icke obetydligt ökat länets fruktbärande jordvidd.
Den rikedom, som öfverallt i länet finnes på dessa förr så ringaktade eller rent af förbisedda fält för hägn och odling, har under perioden alltmera dragit uppmärksamheten till sig och låter antaga, hvad äfven erfarenheten bekräftat, att de många olägenheterna af deras frostbildande egenskap redan blifvit mycket förminskade i samma förhållande, som de skadliga vattensamlingarne blifvit afledde och deras bottnar redan bära ett kraftigt foder, samt vinsten deraf vidare lifvar till fortsatta nyodlingar.» »Grunddikning har äfven blifvit bekant, och, i samma mån dess fördelar påkallat uppmärksamhet samt, likväl ännu endast undantagsvis, tillämpning, har någon omtanke börjat vakna äfven för den i länet af gammalt ännu alltför mycket förbisedda beskaffenheten af den öppna dikningen.» »Afven ängsvattning har, om ännu ej allmänt tillämpad, hvarest lokala och öfriga förhållanden skulle hafva sådant medgifvit, dock blifvit föremål för kännedom af dess inflytelse på höafkastningen och för påtänkta anläggningar.» »Den i allmänhet magra jordmånen, som lika allmänt hvilar på en lätt genomsläppande alf, påkallar i detta län den största uppmärksamhet på gödsel-beredningen.
Detta länge insedda behof har af ålder framkallat mycken omtanke.
Mycket arbete nedlägges derföre på den alltför otillräckliga ladugårdsspillningens understödjande med tillblandningar af alfallet löf, hackadt granris, införd myrjord och dylikt; dock har man haft skäl beklaga, att detta myckna och tidsödande arbete vanligen icke åtföljes af insigt örn dessa hjelpgödningsämnens fördelaktigaste behandling; hvadan, om det ock bör anses såsom en brist, att guano och benmjöl eller deraf bildade sammansatta gödningsämnen hittills föga blifvit använda, det i ännu högre mån måste erkännas tillhöra de af behofvet högst påkallade medlen för landthushållningens framsteg, att ifrågavarande insigt utbredes och grundlägger en bättre behandling.» »Det är otvifvelaktig^ att afstängning en af ägor i de långa skiljelinier, som förekomma i detta län, hvarest afrösningsjorden isynnerhet upptager stora vidder, medtager en högst ansenlig mängd gärdselvirke och dagsverken; men det bör ej heller förbises, att tillgången på skog öfverallt lemnar tillgång på det förra, utan att detta behofs fyllande kan anses i synnerlig mån medföra skada.» 8 Gefleborgs län.
Vallgång.
Hushållsgillen m. m. »Vallgång med kreaturen är här i länet urgammal och har under den period, denna berättelse omfattar, icke förändrats.
Den är oundgänglig i anseende dertill, att kreaturen hvarje sommar hållas i bete på de ofta på flere mils afstånd belägna fäbodevallarne, hvilka egentligen äro byalagens gemensamma utmark och af den omfattning, att någon hägnad der icke är möjlig, hvaremot områdena med hänseende till äganderätten allenast utmärkas med råmärken och deremellan upphuggna rålinier.
Det är således egentligen till hemägornas fredande och till inhägnad af de smärre odlade landen vid fäbodarne, äfvensom ock i flere fall till hemskogarnes afstängning, som stängsel användes.
Hvad beträffar dess beskaffenhet, så utgöres den mestadels af gärdesgårdar af träd virke, men exempel saknas ej heller på stenmurar; dock förekomma de hufvudsakligen endast kring de till bostäderna närmaste och således mest vårdade ägorna och äro af jemförelsevis ringa utsträckning.
Lefvande häckar och grafvar äro såsom stängsel nättopp kända.» »Hvad angår länets Hushållnings-Sällskap, så bevittnas dess tillvaro redan år 1814 af Sällskapets sedan dess befintliga handlingar.
De stadgar, hvarigenom dess verksamhet nu bestämmes, äro af Kongl. Maj:t under den 24 Juli 1857 fastställde.
Att med den uti denna berättelse afsedda period och med de nya stadgarne inträdt en lifligare verksamhet uti Sällskapets åtgärder torde med skäl kunna få antagas; och då matrikeln öfver dess ledamöter närmast efter nämnde periods utgång upptager: ståndspersoner 310, allmoge 221, summa 531, hvilket antal sedermera betydligt ökats; då Sällskapet fördelat sig i kretsar, benämnda hushållsgillen, till antalet 17, som, hvart på sitt håll under en särskild Ordförande, medverka för Kongl. Sällskapets syften; då Sällskapet allt efter de senaste mera genomgripande förändringarne af bränvinslagstiftningen ägt årliga deraf härflytande inkomster af ungefärligen 9,000
R:dr att disponera; och då dessutom ungefär 800 R:dr årligen influtit uti ledamotsafgifter, så är det lätt förklarligt, att en sådan större verksamhet kunnat utvecklas till afsedd förbättring af de allmänna hufvudnäringarne.» »Af Sällskapets tillgångar hafva anslagits till en för länet gemensam lägre landtbruksskola en summa af 37,500 R:dr, fördelade på 25 aktier uti ett för dess upprätthållande och under åtnjutande af 4,000 R:dr R:mt årligt statsanslag bildadt samt på 61 aktier ä 1,500 R:dr R:mt grundadt bolag.
Undervisningen har oafbrutet varit i gång uti denna skola, och eleverna enligt derom gällande bestämmelser fulltaliga.
Fyra aktier voro vid 1860 års utgång ännu icke af Sällskapet inlöste.
Landshöfdingebostället, kungsladugården Wall, der, på grund af ett 30-årigt arrende åt bolaget från och med midfastan år 1858, Landtbruksskolan har sitt läge, har i följd af de anordningar, som måst för dess nuvarande ändamål vidtagas, i en särdeles vacker trakt invid Gafle-ån och hardt nära Gefle stad, erhållit en ny, 1 mil från sitt gamla ställe belägen, ansenlig och ändamålsenlig åbyggnad.» »Kongl.
Sällskapets stadgar innehålla bestämmelser örn tvenne årliga allmänna sammanträden; ett på vintern, företrädesvis för dess inre och ekonomiska ärendens afgörande, och ett under sommaren, helst på landet, dervid praktiska förhandlingar ansetts böra äga främsta rummet.
Af dessa senare hölls år 1858 ett i Hudiksvall, år 1859 ett uti Söderala socken och år 1860 ett uti Hanebo socken, hvarförutom tvenne extra sammanträden sistnämnde (likasom påföljande) år af allmänna meningen fordrades och höllos (år 1860) i Delsbo och Ofvansjö socknar.
Ej mindre det stegrade intresse, som fordrandet af dessa frenne möten synes ådagalägga, och den talrika närvaron dervid af Sällskapets ledamöter, samt andra landtbrukets vänner, än ock den uppmärksamhet, hvarmed mötenas förhandlingar följdes, hvarvid äfven från allmogen höjdes stämmor för att utveckla åsigter uti öfverläggningsämnena, äfvensom den festliga karakter, dessa möten genom deras eget ändamål, så att säga, af sig sjelfve antagit, gifva grundad anledning till den förmodan, att dessa dagar icke varit förspillda för landet, utan att månget frö dervid blifvit utsådt, som så småningom skall bära goda frukter.» »Vid dessa möten utdelades, af vida större dertill afsedde anslag, priser för profplöjning och utställning af husdjur, landtbruks- och slöjdalster, samt dertill hörande redskap till följande belopp:
Prisutdelning.
Länsagronom.