Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
500: — » lärare i mathematik och fysik .
. » » » arfvode åt föreståndaren » 2:ne'amanuenser å . » » f 600: — ' ( 400: — » lön åt en vaktmästare » underhåll af laboratorium, anskaffande af materiel för laborations-öfningarne, drogue- och boksamlingarnes förfullständigande, samt inköp af fysikaliska instrumenter » ved, lysningsämnen och vatten samt utgifter för egendomen R:dr R:mt 3,500: » » 3,500: 3,000 1,500 500 1,000: — 500: — » » 3.000 1.000 500 Jag anhåller om remiss till Stats-Utskottet.
Summa R:dr R:mt 18,000: — F. A.
Cederschjöld. liih. till R.
Prot. 1802 & 1803. 11 Sami. 1 Afd. 50 394 Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862.
ÄT:© 153.
Af Herr Cederschjöld, Fredrik August, angående förhöjning af anslaget till Barnmorske-undervisningen.
En bland de vigtigare frågorna angående allmänna helsovården är obestridligen den, om ett väl ordnadt barnmorske-väsende.
Uti vårt på många ställen glest befolkade land och med de stundom långa afstånden till läkare, måste behofvet af skickliga barnmorskor vara mera kännbart än annorstädes.
Detta gäller i synnerhet med afseende på svårigheten att erhålla tillräckligt antal barnmorskor; ty hvad angår deras skicklighet, så vägar jag tro, att man i detta afseende har föga att önska, då våra barnmorskor kunnat erhålla en rättighet, som intet annat land vågat tillerkänna qvinnor, att nemligen vid förekommande fall få begagna förlossnings-instrumenter.
Förtroendet till barnmorskor är också uti ett jemt stigande; svårigheten är blott att erhålla ett emot behofvet svarande antal, helst omkring 80 ansökningar om inträde vid läroanstalterna för barnmorskor årligen blifva afslagna, till följd af bristande utrymme.
För att afhjelpa denna brist, inrättades derföre år 1854 en läroanstalt för barnmorskor i Göteborg, sedan Direktionen för Allmänna och Sahlgrenska sjukhuset upplåtit lokal med 15 å 20 sängar för den praktiska undervisningen.
En lärare förordnades med 1,000 R:dr R:mt i lön, som vid sistlidne riksdag ökades till 1,500
R:dr, en förestånderska antogs och 6 lärlingar erhöllo s. k. friplats eller månatligt understöd af 20 R:dr R:mt.
Under 8 års tid har denna läroanstalt fortfarit med sin verksamhet och har derifrån årligen utgått omkring 30 examinerade barnmorskor, hvilka i synlighet blifvit spridda uti de vestra provinserna, der stor brist på barnmorskor i allmänhet är rådande.
Sedan denna läroanstalt alltså visat sig i väsendtlig mån motsvara det dermed åsyftade ändamålet, torde det vara tid att så ordna barnmorske-undervisningen, att den må erhålla sin naturliga utveckling och dess verksamhet icke af en eller annan anledning må inskränkas eller afstanna.
De brister, som hufvudsakligen vidlåda denna undervisning, och hvilka, enligt mitt förmenande, nödvändigt böra afhjelpas, äro:
Hvad angår läroanstalten i Göteborg; l:o.
För liten lön åt barnmorskeläraren.
För den nuvarande, ringa lönen lärer man svårligen kunna erhålla en lärare, som uteslutande kan egna sig åt denna befattning eller någon längre tid bibehålla densamma.
Man har derföre nödgats tillgripa en utväg, som i längden icke lärer kun - Motioner hos Ridderskapel och Adeln 1862.
395 na vara förenlig med läroverkets sanna fördel, nemligen att tillåta läraren, jemte denna sin befattning, äfven innehafva annan, ordinarie tjenst.
Sålunda är den nuvarande barnmorskeläraren i Göteborg tillika Bataljonsläkare vid Kongl. Göta Artilleri-regemente.
Ehuru medgifvas måste, att undervisningen hittills icke synes hafva lidit af detta oegentliga förhållande, så får detta helt säkert endast tillskrifvas den nuvarande innehafvarens af denna plats ovanliga arbetsförmåga och sällsporda intresse för så vidt skiljda sysselsättningar.
Emellertid kan han naturligtvis, i sin egenskap af bataljonsläkare, när som helst kommenderas ifrån sin nuvarande station, då läroverket blefve beröfvadt sin lärare.
Jag anser det derföre vara alldeles nödvändigt, att barnmorskeläraren lönas så, att han dermed må anses belåten ochjfmna intresse att vid läroanstalten qvarstanna.
Då läroverket i Göteborg dessutom, genom årligen ökadt antal lärlingar, numera kan anses till sin verksamhet vara likartadt med det i Stockholm, och lärarnesjarbetegoch' göromål vid båda dessa läroverk äro fullkomligt desamma; så lärer det icke kunna vara med rättvisa och billighet förenligt, att den ena läraren skall hafva j nant hälften så stor lön som den andra.
Jag anser derföre barnmorskelärarens i Göteborg lön böra höjas ifrån 1,500 R:dr till 3,000 R;dr R:mt; men med fästadt vilkor, att han icke må innehafva annan ordinarie tjenst. 2:o.
En sällsam tillfällighet synes det mig vara, att läroanstalten kunnat fortgå 8 år, utan att afbrytas af sjukdomsfall eller andra hinder för läraren att fullgöra sina skyldigheter.
Emellertid kan sådant
Sätt inträffa, då undervisningen måste på längre eller kortare tid afstanna.
För att förekomma detta anser jag det nödvändigt, att vid läroanstalten för barnmorskor i Göteborg anställes en amanuens med 1,000
R:dr i lön, hvilken går läraren tillhanda vid undervisningen och, i händelse af sjukdomsfall, kan uppehålla densamma.
Detta är så mycket mera af behofvet påkalladt, sorn, i samma mån lärlingarnes antal ökas, en enda person icke kan, pä ett fullt ändamålsenligt sätt, bibringa de nödiga kunskaperna. 3:o.
Som ingenting i så hög grad befordra tilloppet till läroverken af lärlingar ur allmogens egen klass, som förmånen af friplatser, alldenstund många, af brist på tillgångar, måste derifrån afstå; så tror jag att en oberäknelig fördel skulle tillskyndas läroanstalten i Göteborg, om Rikets Ständer ville bevilja anslag till ytterli gare 6 frilärlings-platser, så att nämnde läroanstalt, i detta hänseende, kom att åtnjuta samma förmåner, som den i Stockholm.
Hvad. åter beträffar läroanstalten i Stockholm, så tror jag att den, för att oafbrutet kunna fortsätta sin verksamhet, endast har behof af att en amanuens anställdes såsom biträde vid undervisningen.
Dylika befattningar torde för öfrigt vara så mycket nödvändigare, som pä detta sätt duglige lärare lämpligast kunna bildas.
På grund af dessa i korthet anförda skäl, vågar jag alltså vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte, för barnmorske-undervisningen i Stockholm och Göteborg, bevilja en årlig förhöjning i nuvarande anslag med 4,580 R:dr R:mt, enligt följande fördelning: 396 Motioner hos Bidderskapet och Adeln 1862.
Förhöjning i barnmorskelärarens i Göteborg lön .
Hulr 1,500:
— Löner åt en amanuens vid hvardera af läroanstalterna i Stockholm och Göteborg, 1,000 ll dr åt hvardera, » 2,000: — Månatligt understöd af 20 R.dr under 9 månaders tid åt 6 lärlingar vid läroanstalten i Göteborg ...» 1,080 — Summa R.mt R:dr 4,580: — Jag anhåller om remiss till Stats-Utskottet.
Stockholm den 29 November 1862. F. A. Cederschjöld.
M:o 154.
Af Herr Cederschjöld, Fredrik Allgust, angående inköp af Medicine-doktor N. P.
Det är en af alla numera erkänd sak, att vär tid i fråga om bildning, företrädesvis utmärker sig genom det stora inflytande naturvetenskaperna utöfva.
I samfundslifvet ingripa de mägtigt genom dessa förvånande upptäckter, som i hastig följd på hvarandra öppna nya banor för den menskliga tanken eller verksamheten och förändrande gamla förhållanden, införa nära nog en ny tingens ordning; inflyttade i den allmänna undervisningen bidraga de att åt densamma gifva en praktisk rigtning, som alltmera iörverkligar den gamla, förr ej alltid sanna satsen, att «vi lära för liivet ej för skolan».
Ja, man har till och med till den grad erkänt vigten af insigt uti naturens fenomer och bekantskapen med dess alster, att Regering och Ständer i vårt land, bestämt, det skola de första grunddragen af naturläran vara föremål för undervisningen i folkskolorna.
Ty det har nu blifvit en trodd sanning att dessa vetenskaper ej allenast fylla det behof menniskan känner att begripa de naturens ienomener och lagar, som verka alltid och allestädes, utan ock bibringa åt iakttagelseförmågan och eftertankeu en utveckling och mognad, som i alla andra rigtningar visar sitt inflytande.
Men för uppnåendet af dylika resultater är det af nöden, att undervisningen i dessa ämnen göres åskådlig, d. v. s. att kunskapen inhemtas mera genom uppfattning
397 af föremålen än genom blott läsning om dem i böcker.
Derför har man sträfvat allvarligt för att i skolor, så lägre som högre, anskaffa sådant undervisningsmateriel, hvarigenom studiet kan blifva lika lefvande som lifvande, erfarenheten lika verklig som varaktig.
Det gifves dock bredvid den ungdom, som «strömmar till våra läroverk», en stor massa personer, som antingen ej åtnjutit en sådan uppfostran att de känna allt detta, eller ock fortfarande behöfva ha tillgång till de medel, genom hvilka deras insigter förökas, deras intresse underhålles.
För dem äro offentliga samlingar lika nyttiga, som nödvändiga, och det är här de kunna vinna alla de kunskaper och njutningar, som betraktandet och förklarandet af naturens rikedomar förmår meddela.
I de flesta af Europas åtminstone hufvudstäder finnas också dylika anstalter i större eller mindre fullständighet, och framför allt är det i England, som man sedan länge gjort kraftiga ansträngningar att upprätta sådana samlingar.
Der finnas muséer, dit man bragt allt, som kan hänföras till föremål för menskligt arbete, och hvarest man dagligen ser tusentals åskådare taga kännedom om de ämnen, hvarpå deras tillvaro i så väsentlig mån är beroende, och om sätten att för sig tillgodogöra dem.
Afven i vårt land saknas visserligen ej materialier till dylika samlingar.
Yi ega i hulvudstaden några inrättningar, hvilka, för allmänheten tillgängliga, i någon mån afse en utbildning af det slag vi här omnämnt.
Men mot dem torde man kunna anmärka, att de mera äro hopbragte för speciela studii-rigtningar än för den stora allmänhetens behof, att de mera utgöra vetenskapliga institutioner, än för folkets praktiska nytta särskildt afsedda anstalter.
Det gifves dock ett sätt att afhjelpa denna brist och åt vårt land förskaffa en fördel, hvilken jag vågar antaga är allmänt insedd.
En enskild person, Medecine-doktor N. P. Hamberg, började för mera än 10 år sedan att dels här hemma, dels under resor i främmmande länder, hopbringa en samling af alla sådana naturprodukter, som af menniskan begagnas, vare sig i nativt, förändradt eller förädladt tillstånd, till dess gagn eller nöje.
Inom kort ökades denna samling så att den kunde sommaren 1853 på Carolinska institutet här i Stockholm offentligen exponeras, och intresset för den samt insigten i dess gagn för publikens bildning föranledde till ett af Professorn och Kommendören Palmstedt framstäldt förslag, att i Stockholm skulle upprättas ett museum för naturvetenskap, slöjd och konst der jemväl populära föreläsningar skulle hållas öfver de föremål, hvilka, med Doktor Hambergs samlingar till kärna, här skulle inrymmas.
Ehuru detta förslag ej då kom till stånd fortfor doktor Hamberg att ständigt öka sina samlingar, så att de nu befinna sig så rikhaltige och ordnade att de alltmera hän tyda på möjligheten att förverkliga den idé, som i så hög grad afser folkets och det uppvexande slägtets bildning och upplysning i ämnen, deri insigten blifver nu tuera nödvändig än tillförene. 398 Motioner hos Riddershapet och Adeln 1862.
Doktor Hambergs samlingar bestå, utom åtskilliga föremål af ethnografisk beskaffenhet, företrädesvis af ämnen från naturens 3:ne riken, ordnade efter deras samband med det yttre praktiska lifvet.
Man ser der bredvid hvarandra de rudimaterier, såsom mineralier, djurdelar, vextämnen o. s. v., hvilka fylla våra dagliga behof antingen sådana de äro i och för sig sjelfva eller såsom de i industriens tjenst förädlas.
De utgöra således prof på alla procedurer de genomgå från sitt ursprungliga till sitt förädlade skick och derjemte grundlag för den kännedom af handelsvarorna, hvars vigt blir alltmera erkänd, ju mera lättade kommunikationer utvidga den verksamhet, genom hvilken äfven den Svenska handeln och den Svenska konstfliten söker åt vårt Iand bereda allt större välmåga och utveckling.
Det vore visserligen af oberäknelig nytta om här kunde upprättas ett Museum, omfattande alla slags dylika alster af konsten och naturen från det enklaste till det mera fulländade, ämnadt att förena vetenskapliga och konstsamlingar med expositioner af industriens produkter i en gemensam institution, hvarest af erfarne vetenskapsidkare kunskap om dessa ämnen och produkter kunde spridas.
Men det gifves mot detta förslag åtskilliga praktiska svårigheter.
Om nu i stället Doktor Hambergs värdefulla med synnerlig sakkännedom hopbragte och ordnade samlingar för Statens räkning inköptes samt fördelades mellan Riks-museum och den Svenska Slöjdföreningens skola, så skulle de utan tvifvel göras för allmänheten i högsta grad fruktbringande, utan att hvarken nu eller för framtiden åstadkomma andra omkostnader, än den ringa summa deras inlösen nu erfordrar.
Det naturhistoriska Riks-museum eger redan början till samlingar i denna riktning, och då genom Rikets Ständers frikostighet åt detsamma gifvits anslag, hvarmed icke allenast en behöflig utvidgning af lokalen för dessa dyrbara samlingar kunnat åstadkommas, utan äfven den ständiga förökningen af dem befordras, så gifves genom öfverflyttandet hit af hithörande föremål tillräcklig garanti, att de erhålla både plats för att instruktivt uppställas och medel att småningom förökas.
Genom en dylik förening erhålla jemväl de vetenskapliga skatterna, som här förut finnas för allmänheten, ett mera tydligt intresse och användbar nytta, och ej allenast den som theoretiskt forskar i naturens väsenden, utan affärsmannen, industri-idkaren och handtverksmannen skulle klarare fatta betydelsen och vigten af dylika samlingar af naturens mångfaldiga produkter.
Vårdade af intendenten för denna afdelning är det större anledning att tro det deras beskaffenhet blir fullt tillfredsställande och att de ej blott för handlande, industriidkare och handtverksman, utan jemväl för de theoretiske studerande bli af värde och nödvändighet.
Hvad deremot den delen af dessa samlingar angår, som företrädesvis består af en mängd alster, sådana de genom menniskans arbete göras för oss användbara, så böra de helt säkert förenas med en inrättning, som har till sin uppgift att leda och Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
399 befordra insigten i dylikt arbete.
Det är företrädesvis Svenska slöjdföreningen, som genom upprättandet af sin skola, har till ändamål att bibringa handtverksmän, särdeles i hufvudstaden, de kunskaper utan hvilka arbetet blir routin, men genom hvilka sådan verksamhet förädlar och förädlas.
Och att undervisningen i de särskilda yrkena vid denna inrättning endast då kan med hopp om gagn bedrifvas, när der finnes tillgång till sådana föremål, genom hvilkas betraktande theorierna och methodena göras begripliga är klart; hvarföre de materialier till ett Industri-museum, som förefinnas i Doktor Hambergs samlingar, för denna undervisningsanstalt äro lika önskvärda som ovärderliga.
Hvarför jag föreslagit en delning af dessa samlingar emellan Riks-museum och Slöjdskolan är dels derför, att de i sjelfva verket bestå af 2:ne skiljda elementer, nemligen vetenskapliga eller theoretiska och den på tillämpning mera beräknade, dels emedan dessa samlingar hvar på sitt håll, äro af natur att så vexa, att de förenade, snart skulle erfordra en lokal, som knappast utan stora omkostnader står att anskaffa; dels derföre att de, vårdade af nitiske män med insigt och intresse för hvardera af de 2:ne rigtningarne, lättare kunna vinna den beskaffenhet och förökning, som ger anledning till det hopp att de kunna blifva rätt gagnande.
Utom hvad jag redan anfört finnas tvänne skäl derför, att sådana samlingar, på grund af de ifrågvarande, inrättas.
Vill man med något hopp om framgång i våra elementar-läroverk, eller i våra folkskolor framgent meddela lärjungen undervisning i begripandet af naturens fenomener och i beskaffenheten eller gagnet af dess alster, så måste denna undervisning, för att bli sann och fruktbärande, till hufvudsaklig del, stödja sig på åskådande af föremålen.
I Englands folkskolor saknas derföre sällan sådana samlingar, och man kan ej utan glädje se, huru barnen, äfven de spädaste, genom betraktandet af dessa alster lifvas och lära; huru deras iakttagelseförmåga skärpes, deras vetande ökas, deras insigt uti många lifvets förhållanden blir bättre, och deras vördnad för en allvis och allgod skapare renare och högre.
Också är det hos välsinnade skoleföreståndare hos oss en allmän klagan att dylika samlingar här saknas och en allvarlig önskan att sådana måtte anskaffas.
Nå väl, om nu i hufvudstaden sådana samlingar, som de här föreslagna förefun nos, så skulle de kunna betraktas såsom mönster, der nitiske skolmän kunde erhålla kännedom om huru de skulle vara beskaffade och huru de skulle anskaffas.
En enda blick i dessa muséer skulle medföra mera insigt uti hvad som för skolorna i detta hänseende är att göra, än långa afhandlingar och vidlyftiga meddelanden i böcker.
Dessutom bör nämnas, att de samlingar, hvilkas inköp från Doktor Hamberg, jag har tagit mig friheten föreslå, äro så rikhaltiga att, om de blefve offentlig egendom, mycket och lill och med ganska fullständiga duplettsamlingar kunde utläggas för att till skolorna meddelas.
Doktor Hamberg har också redan lemnat samlingar till flera undervisningsverk, der man snart insett deras stora vigt för undervisningen.
Då, enligt medföljande intyg, Doktor N. P.
Hambergs samlingar af rudimaterier 400 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1802.
M:o 155. och förädlade naturprodukter, tjenande att förtydliga det industriel arbetet, dels såsom samlingar i och för sig, dels med tillhörande förvaringsmedel, äro af ett så högt värde, att deras anskaffande ät de institutioner, mellan hvilka jag tror dem böra delas, skulle erfordra betydliga summor, hvilka af nämnda inrättningar hvarken nu eller framdeles utan utomordentliga ansträngningar kunna anskaffas; då deras förvarande dels såsom tillägg till Riks-musei naturhistoriska skatter, dels såsom undervisningsmedel vid Svenska Slöjdföreningens skola tillförsäkrar derom, både att de på bästa sätt vårdas och förökas samt lämpligast komma den bildningssökande allmänheten till gagn; och då Doktor Hamberg i och för dessa ändamål hembjudit dem för en summa, som måste anses ringa i jemförelse med de omkostnader och uppoffringar han gjort lör deras åvägabringande, så föreslår jag, att Rikets nu församlade Ständer ville besluta, att de af Doktor Hamberg till offentligt gagn hembjudna samlingarne af natur- och konstprodukter måtte för en summa af 9,000 R:dr Runt inlösas för att fördelas mellan det naturhistoriska Riks-museum och Svenska Slöjdföreningens skola i hufvudstaden, att der till allmänhetens och undervisningens gagn uppställas, värdas och förökas.
Stockholm den 29 November 1862. F. A.
Cederschjöld. X-m 155.
Af Herr ©e«5erst*h.§i»Mj I rnSrili August; angående de t
Stålens tjenst anställde läkares uppflyllnmg till samma klasser i Resereglementet, hvartill Statens militäre tjenstemän i motsvarande grader höra, m. m.
Då jag vid 1856 års rikdag hade äran fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på Fältläkare-korpsens löneförhållanden, hade jag den tillfredsställelsen, icke allenast att Stats-Utskottet beslöt göra denna fråga till föremål för särskild behandling, utan äfven Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
401 äfven att Rikets Ständers slutliga algörande kom att till Arméens fromma fylla en lucka, som i det till Rikets Ständer öfverlemnade lönereglerings-förslaget blifvit lemnad öppen.
I sammanhang med den dä af mig ifrågasatta lönetillökningen berörde jag äfven det abnorma förhållande, som eger rum med hänseende till Arméens läkare, hvilka bilda ett undantag från alla Statens öfriga tjenstemän, icke allenast i så måtto, att så snart Resereglementet skall på deras tjenstgöringsförhållanden tillämpas, tiller— kännes dem alltid lägre traktaments-ersältning, än deras vederlikar i tjenstegrad, utan äfven deruti att de, ehuru i gällande författning tillerkända rätt till inqvartering i Kronans hus lika med officerare af motsvarande tjenstegrad, likväl icke komma i åtnjutande af sådan förmån, så snart de för inqvarteringen uppbära kontant ersättning, hvilket sednare vid alla garnisoner utan undantag eger rum.
I Kongl. Majrts nådiga Skrifvelse af den 19 Juni 1845, hvilken, bland annat, fastställer inqvarteringsersättningen för alla garnisonen i Göteborg tillhörande militäre och civile embets- och tjenstemän, stadgas t. ex. att den kontanta ersättningen skall utgå till lika belopp för innehafvarne af de militära tjenstebefattningarne och för deras »vederlikar», men icke destomindre uppbär t. ex. Regements-läkaren vid Göta Artilleri-regemente, som, enligt Kongl.
Maj:ts nådiga Rref af den 5 Juli 1855, innehar Majors värdighet, inqvarterings-ersättning endast i likhet med Kapitener, d. v. s. 183 R:dr 75 öre i stället för 397 R:dr 50 öre.
Förenämnda begge frågor kommo emellertid icke att vid ofvanförmiilda riksdag blifva föremål för Utskotts behandling och Rikets Ständers beslut, förmodligen derföre att de i sammanhang med löneregleringsfrågan blefvo remitterade till Statsutskottet, der de tilläfventyrs ansågos tillhöra annat Utskotts behandling, utan att likväl detta Utskott blef satt i tillfälle att dem handlägga.
Vid den derpå följande riksdagen underlät jag att påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet härpå, emedan jag antog att vederbörande Utskott skulle vid Rese-reglementets och Inqvarterings-ordningarnes behandling tillvägabringa rättelse i nu af mig anmärkta hänseende.
Då likväl detta icke kom att ega rum samt frågan äfven vid denna riksdag kan komma att förbises, har jag äran föreslå, att Rikets Ständer måtte besluta: l:o.
Att i Statens tjenst anställde, såväl militäre som civile läkare, skola i Rese-reglementet uppföras i samma klass, som de Statens militäre tjenstemän med hvilka de innehafva lika tjenstegrad, nemligen:
General-fältläkare med General-adjutanter; Ofver—fältläkare med Ofverstar; Fältläkare med Ofverste-löjtnanter; Regementsläkare jemte deras vederlikar Sjukhusläkare och Provincialläkare med Majorer; Förste Bataljonsläkare med Kapitener och Andre Bataljonsläkare med Löjtnanter.
Befvet den 5 Juli 1855.) lith. till R.
Prof. 1862 & 1863. 11 Sami. 1 Afd. ät 402 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 156. 2:o.
Att den Fältläkare-korpsen författningsenligt tillagda rätt »att erhålla inqvartering i Kronans hus efter de dem tillagde militär grader», (se Tibells Författningssamling, sid.
597) skall utsträckas jemväl till sådan inqvartering, för hvilken kontant ersättning tillgodonjutes.
Jag anhåller vördsamt att denna min motion måtte till vederbörligt Utskott remitteras, samt, för den händelse Ridderskapet och Adeln skulle anse de begge föreslagna punkterna tillhöra olika Utskotts handläggning, att mig måtte medgifvas få så fördela motionen, att hvar punkt för sig varder till behörigt
Utskotts behandling remitterad.
M:o 156.
Af Herr Cederschjöld, Fredrih Ausust, angående förhöjning af Regements-läkaren C. A. Opphoffs pension.
Rikets Ständer, som alltid visat varmt intresse för medicinalväsendet och genom frikostiga anslag sökt ordna detsamma i öfverensstämmelse med landets behof och tidens fordringar, samt genom ökade löner velat bereda läkarekonstens idkare en för deras utkomst betryggad ställning, beslöto vid 1856 års riksdag en förhöjning af Regements-läkarnes löner och pensioner ifrån 1,200 R:dr till 2,000 R:dr R:mt.
Kort innan nämnde riksmöte börjades, hade Regements-läkaren vid Kongl. Andra Lifgardet och Riddaren af Kongl.
Nordstjerne-orden, Herr Doktor C. A.
OpphofF, efter nära 50 tjensteår, begärt och erhållit afsked med pension af tillsammans 1,200 R:dr R:mt.
För den allmänt aktade och värderade gamle mannen var det således ett stort missöde att icke ännu någon kort tid vänta med sitt afskedstagande, då han naturligtvis kommit i åtnjutande af den högre pension, som nu är för Rege ments-läkare bestämd.
Om man besinnar att han, som nu är 75 år gammal, redan tjenstgjorde under fälttågen 1805, 1806 och 1807 i Tyskland, 1808 och 1809 mot Ryssland och 1813 och 1814 i Tyskland och Norrige, samt öfver 35 år varit Regements-läkare vid Kongl. Andra Lifgardet, största tiden med endast 530 R:dr Banko i lön; så synes det mig vara en lefnadsbana, så rik på arbete i Statens tjenst och så aktningsbjudande, Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.