Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Be tän lea n deni genom de sedermera Sfagne mantalspenningar blifvit förvandlad, att verban af de genom 1627 och 162g årens qvarntullsordningar meideldte reglementariske föreskrifter försvunnit; så hafva Utskotten icke kunnat finna, huru af förenämnde Författningar någon gällande grund kunnat hemtas för de i sednare tider vidtagne förordnanden om sådane Husbehofs qvarnars skattläggning till viss årlig ränta, efter hvarje orts olika skattläggningsmethod, som icke förut vid hemmanens skattläggning blifvit beräknade; äfvensom Utskotten funnit en sådan skattläggning destomera, både obillig och olämplig som Husbehofsqvarnar torde kunna hänföras till de smärre förbättringar, hvilka lika litet böra blifva föremål för särskild beskattning till staten, som deraf kan påräknas någon stadig inkomst, enär deras nedläggande och förstörande lika så väl beror på en egares enskilda välbehag, som deras nybyggnad och begagnande.
På dessa grunder och då Utskotten vid fästad uppmärksamhet å den statsbrist, som genom Husbehofsqvarnarnes befrielse från skattläggning kan uppkomma, trott sig finna, dels att denna minskning i statens inkomster blefve mindre betydlig, dels ock, att då Riksens Höglofl.
Ständer redan bifallit deras StatsUtskotts tillstyrkan om anvisning å RiksgäldsContoiret för möjlig brist uti beräkningen af Statsverkets inkomster, någon olägenhet i detta afseende af ifrågavarande befri - else Stats-UtskottetS Betänkanden.
377 ehe ipke kan uppstå, hafva Utskotten, som ansett någon viss tid böra bestämmas, hvarifrån denria befrielse må tillgodonjutas, och Ett i detta afseende det vöre lämpligast antrgi d. 4 April 178g, då Kongl. Maj:ts
Nåd ga försäkran på allmogens fri och rättigheter meddeltles, innefattande bland annat, att de å hemmanen en gång gjorde och i ■laga ordning fastställde skattläggningar och tiondeSättningar skola i evärdeliga tider ega bestånd och aldrig någon ändring eller rubbnirg deri tillåtas, trott sig Bora vördsamligen tillstyrka Riksens Ständer, alt med deft afgörande rätt Riksens Ständer enligt 57 §. i Regeringsformen uji frågor om beskattning, tillkommer, besluta, att ali den skatt, som efter det 1789 års Kongl, försäkran utkt»m kan hafva blifvit åsatt Husbehofs mjölqvarnar an. norlunda än vid skattläggning vid hemman och lägenheter, hvartill de höra i enlighet m*d hvarje orts skattläggnirigsmethod, böra försvinna, samt särskild skatt eller skattläggning å sädane qvarnaE hädanefter icke ega ruin.
Hvad åter Husbehofs sfgqvarnar angar; så, emedan 34 J. af 1756 års Kongl. Resolution på allmogens besvär stadgar, dels att Husbehofs-sågar skola vara frie frän all afgift, dels ock a tt sådnre sigar må emot öfverenskommen skälig betalning fritt och obehindradt få betjena grannarne deromkring med söndersågande af den skog och virke, som de till 4 Samt. 4 Band. gf8 S t at* •
U t * k ott et 4 Be tän ka n den. ”! husbehof kunna behöfva, samt detta stadgande, hvarken genom 1793 och 1805 årens Skogsordningar eller någon sedermera utkommen författning blifvit ändradt eller upphäfvet; så tillstyrker Utskotten, att den husbehofssågar sålunda (illagäe befrielse från skattläggning, äfven hädanefter4må fortfara, och anse den genom motionerne väckte fråga om upphäfvande af skattläggningen å desse qvarnar, desto heldre böra förfalla, som skattläggning å dylikg inrättningar hittills icke egt rum.
Då Biksdags-Fullmägtigen Nils Håkansson från Kronobergs
Dan, i afseende på de för valkning af allmogens ylleväfnader inrättade stampverk icke ifrågaställt någon utvidgad frihet för dessa inrättningars anläggande, upphörande föregående undersökningar, eller befrielse från skattläggning, utan med motionen endast åsyftat, att de måtte befrias från drygare skattläggning än i äldre tider egt rum, inen någon förhöjning i afgifteme för sådane stampverk, eller förändrad skattläggningsgrund icke blifvit i sednare författningar påbuden; så finna Utskotten något vidare yttrande öfver denna motion icke erfordras, så mycket mindre, som en rubbning i nu vai ande förhållande med redan anlagde stampar efter Utskottens tanka skulle vara skadlig ej mindre för deras egare, än för dem som s:g deraf begagna B«toaffande vidare den yrkade rättigheten för en Ståts-Utskottets B e tän kand en. 379 och hvar, att obehindradt, 'samt utan föregången häradssyn på stället få anlägga, så väl Husbehofs mjöl och sågqvarnar, som andra mindre vattenverk; si, emedan Utskotten anse det helt och hållet böra få ankomma på den, som dylika vattenverk bygga vill, att af sin egande rätt till vattnet göra det bruk han för sig nyttigast 'inner, utan att behöfva derom förut rådfråga sina grannar, hvilka med hans inrättningar icke hafva att skaffa, så länge de ej kunna visa sig vara i någon måtto förnärmade, samt lagen ej bör lägga hinder i vägen för den, som vill förkofra sin egendom, utan andras förfång; men ett sådant förrång ostridigt uppstår, om han skall vara pligtig bekosta en ordentlig embetsmanna undersökning, och i fall af uppstående tvister fullfölja sin rätt
Instantierne igenom innan någon ännu kan klaga öfver lidande; alltså, och då Utskotten anse, att någre hinder icke må ligga vägen för anläggning nf Husbehofsqvarnar och andre mindre vattenverk, än den skada, som genom vattenuppdämning kan andras egor tillskyndas, hvilken skada åter icke kan tillförlitligen inses och bedömas förr än vattenverket är fullbordadt; finner Utskotten skäligt tillstyrka, att, ggenom utfärdande författning må stadgas: att hvad 20 Cap. 4 §.
ByggningaBalken föreskrifver, angående syn af Häradshöfding och Nämnd å den lägenhet, der vattenverk anläggas vill, icke bör tillämpas då fråga är om Husbehofs
Qvarnar och mindre vattenverks inrättningar, Ijvil 380 Stafs-IT t* kottets Betänkanden kas anläggning rnS vara hvar och en egare eller innehafvare af jord obetaget, utan annat vilkor dervid, än att annans egor som ofvan eiler nedan ligg t, eller äldre vattenverk, som lagligen bygdt är, icke af uppdämning, men lida, i hvilket fall vattenverks egaren är underkastad den påföljd ? i ao Cap. BvggningaBalken utsätter.
Hvad slutligen angår Herr Reutersvärds särskildta yrkande, att hvar och en må få sitt vattenverk skattlagdt om han så åstundar, och jemn. väl till flere par stenar obehindradt utvidga redar skattlagd mjölqvarn; 6a anse Utskotten inga skäl hafva förekommit, att uti de härom nu gällande författningar tillstyrka någon ändring, eller att motionen i denna del bifalla.
Dock varder detta allt, tillika med någre .Ledamöters särskildta yttranden, Riksens Höglofl.
Ständers vidare bepröfvande vördsamligen hem* etaldu Stockholm den sti Augusti 1823.
Bet änka rid en. 381 Utdrag af Protocollet, hållet Uti Rikets Höglollige Ständers sammansatta Stats, Lag, samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi- Z/tskott den 21 Julii 1823.
S- D. Till Protocollet anförde: Herr Hjerta, G. att §r 180g desto heldre bordt, i stället fiir 178g, tagits till grund vid bestämmandet af tiden för skattläggningens upphörande å Husbehofsqvarnar, som det var genom 180g års .Regeringsform
Svenska folket fick rättigheten att beskatta sig sjelft, samt äldre missbruk i den vägen här ej borde komma i fråga.
Herr Huldberg:
Då skattläggningen af Husbehofsqvarnar synes mig till sin grund orättvis, påstår/ jag att befrielsen derifrån icke må räknas från någon viss tid, utan komma alla när som heldst skattlagde dylika qvarnar till godo; erne. dan det är icke först från år 1789 man bör började att'göra rättvisa.
Herr Nordstr öm: att häri reserverade sig emot flertal de grunder Utskotten i denna fråga 38ä Stats-Ufskottet* Betänkanden. fastställt, samt anhölle att få skriftligen inlemna sin reservation så lydande: linder förklarande af den lankan, att ganska indifferent är frågan om bevillning bor åläggas Husbehofsqvarnar särskildt eller i och vid hemmanet, såsom i bägge fallen detsamma, kan jag icke förena mig deruti, att vid eftergift för framtiden af all, äfven enlgit gällande Författningar och i laga ordning, ålagd skatt för Husbehofs mjölqvarnar, året 1789 skall utgöra en gräns, hvarutöfver denna jag må kalla återgåi g för framtiden af hvad som lagligen är påbudet, verkstäldt och flere åren utbetad, icke får sträcka sig derföre, att samma år den 4 April gifne Konungaförsäkran uti z §:n säger, att de å hemmanen gjorde skattläggningar och tiondesättningar skola i evärdeliga tider ega bestånd' och aldrig någon ändring eller rubbning deruti tillatas.
Icke utan mycken tvekan om rättsprincipen för beslutet i det hela, hvarom vidare 'åberopas Kongl.
KarnmarCollegii, till följe af4Kongl.
Maj:ts befallning, den 16
December 1818 utfärdade omständeliga circulair till Herrar ILandshöfdingac»- ser jag åtminstone ej minsta anledning, hvarföre, om den är riktig, den icke skall få gälla tså väl för, som efter 178g, heldst ingen författning måtte kunna hindra rättvisan, så långt hon kan se fram eller tillbaka.
Till stöd för denna skiljolinea qvarnegare ntellan åberopas förenämnde Konunga ^försäkran» S (ats-Ut*kette tå Betän kanden.
383 men jag frågar om densamma och det året den 8 3 Februarii gifne försäkran om alla borgerliga fri och rättigheter, aro för öfrigt så i helgd hahne eller om detta allt nu är lika gällande efter 1809 ars revolution och Regementsförändring.
Härpå lemna Riksens Ständer samma års con cessioner, extra roteringen, utvidgandet af gar ningsmäns antagande på landet, hvarigenom stä' dernes rättigheter förminskats, Skråordningen och Handelsreglementets samt en åldrig gårdfariehandels sökte upphäfvande, jemte den så högt omtalade näringsfriheten tillförlitligaste bevis, hvarvid jemväl mätte komma i betraktande den kraft och verkan den ena Riksdagen, lemnar föregående Ständers, ja äfven Konungens tillförene beslut, hvilket sistnämnde, enligt ofvannämnde GammarCollegii circulaire var, att da ansökte befrielse från beskattning för Husbehofs mjölqvarnar, uppå derutinnan omständeligén anförde skäl borde för. falla.
I följe häraf kan jag icke anse åberopandet af denna, om icke genom 1809 års nya constitution indirecte upphäfne, åtminstone nu mera alldeles söndersplittrade Konunga försäkran för annat än nödhjelp till det verkliga skäl, att en total framtida återgång eller eftergift torde göra för stark choqve på Statsintraderne, hvilken sistnämnde omständighet onekligen bör behörigen »lss», 381 Stats •
Utskottet» Betänkanden. men icke kan verkan af en sak sätta bomm för dess rättvisa, eller denna stadna vid en viss fide. punct, för att ej göra för mycken skada eller kanske rättare rubbning, utan är i min enfaldige tro, bättre lata förblifva vid hvad en gång är befaldt och tillgjordt, än tillstyrka en partiell eftergift» hvarigenom skulle göras skilnad emellan, nu i alldeles lika predicament varande Husbehofs mjölqvarnsegare, derföre än att den enas qvarn blifvit skattlagd en eller flere dagar förr eller sednare, ehuru alltid i laga ordning efter hvarje tids gällande påbud.
Om jag också ordfäster mig vid meranämnde Konunga försäkran, finner jag deruti intet hinderligt ålägga någon skatt för en efter hemmanet* skattläggning tillbygd qvarn, mindre förklara det orätt, sorn i laga ordning redan skett, ty annat är au egendoms melioration genom förbättring af hvad jag verkligen eger, och annat är dess me. lioration på det sättet att, enligt med hvad författningarne föreskrifva, söka och få tillåtelse, att vid samma egendom uppföra en inrättning till eget begagnande, och ehuru stridande detta kan vara emot en naturlig rättighet, måste väl Författningarne lika fullt efterlefvas, så länge de förefinnas, de må vara mer eller mindre billiga, och egentligen att säga, monne det är mindre obilligt, att utan Stats-Uts kottets Betänkanden.
385 utan särskildt tillstånd och afgift icke få förädla sin säd till brännvin för eget hushåll, än att cga densamma söndermala; men naturliga rättigheter måste vika för Statens kraf i ett samhälle, hvadan äta och dricka förr genom Husbehofsaccisen och sedan genom nyttjande af öfvetflödsvaror verit skattlagd, i stället hvarföre andra grunder blifvit godtagne för skatternes utgörande, dock alltid i det hela och aldrig partielt, hvilket sednare detta Betänkande nu först föreslår och utgör hufvud* sakliga ämnet för denna min ödmjuka reservation; som jag anhåller få detsamma åtfölja, utan att bestrida eftergiften af all husbehofs qvarnskatt, då nödvändigt fordras, att på annat sätt ersätta den bristen i Statsbehof vet.
Mig förefaller det obetänkt och vådligt, att tillstyrka fullkomlig befrieb se från bevillning å Husbehofsqvarnarne, innan först, dels blifvit undersökt till hvad belopp skatt af dylika qvarnar hittills ingått till Staten, dels medel blifvit påfundne till ersättning af den brist Statsverket genom bevillningens upphörande måste vidkännas; och jemte det jag alltså reserverar mig emot Utskottens beslut härutinnan, får jag afven förklara, att odal tullqvarnarne böra, enligt min tanka, desto heldre hädanefter vara berättigade till förmedling af deras ränta och skatt, som 4 Samt, 4 Bani. 25 38G Stats-Utskottets Betänkanden: det är otvifvelaktigt, att de i afseende på HusbeJ hofsqvarnarne föreslagne åtgärder skattfrihet och obegränsad rättighet till anläggning skola framlalla ett ökädt antal af dylika inrättningar, hvarigenom tullqvarn arne ovilkorligen måste lida minskning i de påräknade mäldelagen och följaktligen äfven löpa fara för sitt bestånd.
Herr Ehrenborg, Casper, instämde i hvad Herr Henning anfort, rörande skälen till förmedling för tullqvarnarne.
Ex Protocollo JOIL JAG. KLEMAN.
Protocoll, hållit hos Riksens Högloflige Ständers Sammansatta Stats- Lag- och St a t s-Ut s kott ets B e tän leanden. 337 EkonomiUtskott den 21 Augusti 1833. s. D.
Till justering upplästes och godkändes Protocollet för den 33:dje sistlidne Julii i frågan om Husbehofs qvarn ars befrielse från skattläggning samt rättighet, att sådane qvarnar samt andre vattenverk obehindradt anlägga, tillika med förslag till Betänkandet; hvarvid Herrar Gyllensvahn och Cederborg instämde uti Herr Hennings i förenämnde Protocoll intagne reserva* tion.
Ex Protocollo. JOIL JAG.
KLEMAN. N:o 445.
Änkom den 3 Sept. 1833.
Berättelse och £/tlåtande, angående Götha Canal Bolags 388 Stats-Utskottets Betänlcanden.
Göthehorgs- och Malmö f. d.
Discontlnrättningars Tillstånd och förvaltning.
Oc ian de vid 1820 samt 1822 arens Revisioner af Stars- Banco- och Riksgäldsverken afgifne Berat, leiser, rörande desse Disconters förvaltning och Räkenskaper, blifvit i följd af de från samtlige RiksStånden Stats- och BancoUtskotten tillhandakornne Remisser af desse bägge Utskott samfäldt granskade, på sätt deras derom, under den 31 si* h
Maj msddeidte Utlåtande till Riksens Högloft
Ständer omständligen innehåller; så lärer någon vidare undersökning för den tid densamma blifvit af Herrar Revisorerne och derefter af för. enade Utskotten verkställd, icke erfordras.
StatsUtskoffet, hvars åtgärd det tillhörer, att till Rikets Högloft Ständer inkomma med yttrande om befunne förhållandet med Herrar Fullmagtiges förvaltning i det hela, har, såsom deltagande i granskningen af ofvannämnde Berättelser, för nyssberörde ändamål ansett en för den derefter förflutna tiden fortsatt granskning af Herrar Fullmägtiges åtgärder, tillfyllestgörande; Hvarföre ock Utskottet med noggrannhet genomläst de hos Herrar Fullmägtige i Discontärender haline Protocoll ifrån och med den ig Sept. sistl. år till och med April månads slut detta år; tillika med de St at s-Utskottets Betan k anden.
389 särskilde Berättelser, som för hvardera Discontverket, ej allenast Herrar Fullmägtige, utan ock vederbörande Ombudsmän afgifvit; vid hvilket allt något det ringaste icke varit att anmärka.
Tvärtom har Utskottet erfarit, att Herrar
Full rrägtiges förvaltnings åtgärder alltid varit rigtade derhän, att med iakttagande, ä ena sidan af Di‘ scontverkets säkerhet oell sanna fördel, å elen andra tillika lata Gäldenäreme vederfaras en så skonsam behandling, som af desse skäligen bordt kunnat påräknas.
Med förbigående af desse allestädes i Protocollen förekommande frågor, hvilkas anförande endast skulle medföra en tröttande vidlyftighet, har Utskottet deremot ansett stg icke böra obemäld lemna en af Herrar Fullmägtige vidtagen förvaltningsåtgärd, som, tillskyndande Discont-Utredningsfonden en betydlig besparing, länder Sty' reisen till särskild förtjenst.
Fullmägtige hafva nemligen med slu tet af nästlidet år, då omsättningarne, i följd af de i afseende på tiden för utdredningens fortfarande då gällande föreskrifter, ansågos böra alldeles upphöra , ej allenast såsom öfverflödige upp. löst Utrednings-Contoiren i Malmö och Götheborg, för hvilka ifrån den 1 October 18x8 , och till den 31 December 1822 , kostnaden uppgått till 33,566 R:dr 26 sk., och deraf för sistnämnde år till 4,300 Btdr, utan ock genom indragningar bland 390 Stats-Utskottets
Be tänkanden Betjeningen vid Bäkenskaps-Contoiren i Stockholm reglerat aflöningen derstädes på det sätt, att utom arfvodet för de 3:ne Ombudsmännen, hvilkas befattningar hittills icke kunnat umbäras, aflöningen för den öfrige Betjeningen, som enligt iSä? års Stat uppgått till 6,200 Bd.
Banco, räknadt för år, ifrån och med den i sisth Februarii, hvarförinnan denne indragning icke kunde taga sin början, na endast utgår med 1,800 Bd., äfven räknadt för år.
Denna Betjening utgöras för närvarande af g:ne personer; nemi. 1 Kamererare och 1 Bokhållare, och ehuru, jemnlikt Bikets Höglofl.
Stänc. ers Beslut vid innevarande Biksdag, Discontutredningstiden blifvit ytterligare förlängd och oissättningarne i FilialDisconterne åter tagit sin början, har dock BäkenskapsContoiret icke blifvit i den vägen ålitadt, i den man, ait någon tillök, ning i denna tjen9temanna personal hittills ansetts behöfTg, och torde, efter ali sannolikhet, icke heller hädanefter komma i fråga.
Under läsningen af Protocollen öfver ärenden rörande Götha Canal Bolags £. d. Discontverk, har jemnväl af särskild anledning följande ämne till närmare skärskådande förevarit.
Sedan den af faillerade Handlanden P. W. Berg hos Herrar Fullmägtige gjorde ansökning, att fä liqvidera dess skuld till Götha Canal Ben Stats-Utskottets Betänkanden. 391 lags f. d.
Discontverk, utgörande i återstående capital 32:545 Bd. 1 sk. g rst., samt upplupne räntor 25:318
Bd. allt banco, på det sätt, att öfverräntorne derå skulle eftergifvas och arfvodet t 11 massans Curatorer af Creditorerne samfälldt bestås, blifvit, på sätt Protocollet d. 10 Oct. nästl. år innehåller, af Herrar Fullmägtige afslagen, så har Berg, uti en till Kongl.
Majit ingifven skrift, den han i underdånighet anhållit att Kongl. Majit täcktes till Bikets nu församlade Ständer förvisa, förnyat sin ansökan om eftergift af öfver-räntan å Discontverkets fordran, emot det Berg förbunt dit sig, att af de hans Hustru tillagde Boskilnadsmedel, betala hela Capitalet jemte 6 för hundradel derå i ränta från Skuldebrefvens förfallodag till dess penningar erlades.
I anledning af denna ansökning, den Kongl.
Maj# funnit sig icke böra vägra, att till Stafs-Utskcllct öfverlemna, har Utskottet gjort sig om förhållandet närmare undcrrätfadt, och inhemtat bland annat, att utom det, i följd af underlåtet bestridande vid bevakningen i Bergs Concours, Berg emot
Discontyerket vunnit förmånen att ej ansvara med hvad han ian framdeles ärfva och förvärfva, har jemnväl, genom Kongl.
HofBättens af Kongl. Majit gillade dom, blifvit för lii rädt, att de Borgenärer, hvilka yrkat att med förmåns rätt utbekomma bevakade fordringar, men tillika icke beetridt boskilnad för Hustru Berg, vöre att gga Stats-Ut skot t ets Betänkanden; anse såsom de der bifallit hennes ansökning der? om: att ehuru Discontverket, sorn för en del af sin fordran innehafver pant af 16 st. actier i .Lisebergs
Sockerbruk blifvit uti alla domarne ovilkorligen berättigadt att njuta betalning ur de pantsatte actierne, så långt de räcka, Curatorerne i Concoursen likväl, med anledning af den Hustru
Berg i ofvanberörde måtto tillerkände Boskilnad, förment henne berättigad till sådan förmån för allt hvad äfven de förmånsrätts egande Borgenärer som boskilnaden icke bestridt kunde komma att på sine fordringar uppbära, samt derföre, och då något sådant bestridande å
Discontverkets sida icke blifvit gjordt, till Hustru
Berg utbetalt half, ten af de hos Disconten pantsatte och till ao,000 Rd.
Banco försålde sctier i Riseberga sockerbruk samt vägrat att till
Discontverket utgifva mera än andra hälften 10,000 Rd:: att Herrar Fullmägtige, sorn ansett boskilnadsrätten emot Discont, verket icke böra gälla för mera än hvad, som af Discontverkets fordran återstår, sedan den Disconten tilldömde företrädesrätt till betalning ur panten så långt den förslår, kommit Discontverket tillgodo, anbefallt Ombudsmannen att genom anställande rättegång söka desse obehörigen utgifne ie,ooo Rd. af vederbörande återvinna.
Nu, ock som Ombudsmannen vid handen gifvit, att om än i följd af berörde rättegång, företrä - desrätt S tats - U ts ko 11 e ts Bétänkandcn.
393 desrätt till de ifrågavarande 10,000 Rd. icke skulle
Discontverket tillerkännas, utan
Discontverket sålunda komme att så väl för dessa 10,000 Ed. som för öfrige återstående fordringar dela mark om mark med oprioriterade Borgenärer, det i alla fäll vore att förmoda att massan kornmer att lemna full tillgång till
Discontverkets förnöjande, finner StatsUtskottet för sin del ingen anledning vara att nu efterskänka 6 procent af dc n genom Kongl. Majus dom till 12 procent fastställde ränta 5 Bergs skuld, genom hvilken eftergift skulle förorsakas en säker minskning i Discontens inkomster af mera än 12,000 Ed.
Räkenskaperne, så inbemtas af 1S22 års Herrar Revisorers Berättelse, att de vid alla tre
Discontverken för åren 1820 och 1821 afslutade Hufvudböcker, jemte alla dit hörande särskilde räkenskaper, blifvit af Hemar Revisorer, ne granskade.
Sedermera äro väl äfven 1822 års Hufvudböcker afslutade; men då hvarken dessa, eller låneomsättningsböckerne för nämnde år med dithörande särskilde räkenskaper hunnit att i I-ievisionscontoiret härstädes undergå ordentl g granskning, har den slutliga handläggningen i afseende på dessa räkenskapers controderande icle kunnat af Utskottet företagas, i synnerhet som
Utskottett tid varit af andre göromål så upptagen, att en 4 Samt. 4 Baud, 394 St sts-Ut sk ottets Be tä n ka n den; granskning af alla dessa räkenskaper dock icke kunnat bringas till fullbordan; deremot har Utskottet genomsett och undersökt sjelfva lånereversalen med dertill hörande hypothek samt andre säkerhetshandlingar; hvilket allt befunnits i den bästa ordning.
Hos Ombudsmannen har Utskotten likaledes anstäldt inventeringar och granskat de hos dem förde Diarier; Och så vidt Utskottet kunnat utröna, äro Discont-Verkens Uagsöknings ärender med omtanka och vaksamhet besörjde.
Till upplysning om Discontverkens ställning i anseende till deras skulder och tillgångar d. i October 1818 då utredningen öfvertogs af Riksgiildscontoiret samt d. 31 Dec. 182a, för hvilket sistnämnde år hufvudböckerne äro ordentligen afslutade, får Utskottet meddela nedanstående för hvardera Discont verket särskildt sammanfattad q utredning nemi. 1:0 Götha Canal Bolags f. d. Discont.
Enligt räkenskaperna inbalanceras den 1 October 1818 denne Disconts tillgångar till ett belopp af Bd. 4>94o
Och således blir ett öfverskott af 158,147: 31- 4« Stats-Utskottets Betan leanden. 395 Till följd af Bitets Ständers Beslut blef Di, iscontens fordran hos Canalbolaget uti räkenskap perne vid Riksgälds-Contoiret afskrifves med 1,0835877: 38. 2* Hvadan ock när härifrån afdrages ofvanberörde öfverskott 158,147: 31.
4- yar bristen den 1 Oct. 1818 då, utredningen begyntes uti Riksgäldscontoiret ■ Rd. 925,730: G. 10.
Influtne räntor och öfrige inkomster ifrån utredningstidens början och till 1822 års slut hafva, sedan utgifterne för alla åren blifvit bestridde, lemnat en behållning af 317,896: : 4.
Hvilka afdragas från ofvanberörde Brist-Summa, då bristen f vid nämnde tid alitsa utgjorde 607,834: 6. 6'
TJtlåningssumman deruti icke inberäknad.
Discontverfeets hos Canalbolaget egde, men sedermere afskrifne fordran 1,083,877: 38. 2 var den 1 October 1818 35095,241: 36 5.
Men utgjorde den 31 Decemb. 1822 864,973: 44. 2.
Pch har således genom influtne Capitaljjctalningar, blifvit yiy 396 Stats-Utskottets Betänkanden; der Utredningstiden förminskad med Bd. 2:230)267: 40. 3.
Utaf nyssnämnde återstående utlåningssumma 864:973 Bd. 44 sk. 2 rst. voro under indrifning genom Ombudsmannens åtgärd Bd. 6*4:072