Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Befallningshafvande bestämd, kostnads-ersättning, och sökanden detta tillhandahålla; men att, i annat fall, ansökningen communicerades gäldenären, som hade, att, inom viss förelagd tid, deröfver sig förklara; och då detta, endast i afseende på ringa fordrings-anspråk vedertagna bruk, ehuru hittills i lagen ej uttryckligen medgifvet, dock icke syntes hafva oskäl med sig, utan tverlom vore fördelagtigt, så väl för borgenären, genom den ökade skyndsamligen, som äfven för gäldenären, i anseende till minskade utsöknings-umgälder, hvilka eljest, då utslag gåfves, åtminstone ökades med utslagslösen samt de kostnader, communicaliontn förorsakat; så ansågo Rikets Ständer sig destomindre hafva orsak att ogilla omförmälde behandlingssätt, som detsamma hittills, efter hvad erfarenheten visat, högst sällan gifvit anledning till klagan; men för att likväl ytterligare afvärja all sådan, i afseende på ovisshet, huruvida gäldenären verkligen lemnat krafvet utan invändning, föreslogo Rikets Ständer i underdånighet det stadgande: "att, innan utmätning, jemlikt af Konungens Befallningshafvande meddelad resoluticn af ifrågavarande beskaffenhet, må verkställas, det åligger ntmälnings-förrätlaren att taga skriftligt bevis, det gäldenären, ernet krafvel icke gör invändning, antingen af gälde - Expeditions-Vtshottets
Skrifvelse j N.-o 20S. 4? i närén sjelf, eller, derest han ej är skrifkunnig, eller ej vill beviset meddela, af två ojiifvige män; och alt omförmälde behandlingssätt icke i något fall och således ej eller i den händelse, att gäldenär emot krafvel gör invändning och målet förthy kommer att fortgå, på sätt eljest är i allmänhet föreskrifvet, må för gäldenären medföra någon ökad kostnad utöfver den, som skolat uppslå, derest ofvanberörde utmätnings-resolution icke varit gifven”.
Då detta lagstadgande likväl icke blef af E. K. M. i Nåder antaget, på den grund, att detsamma endast kunde blifva en följd af en föregående förändring i 2 Gap. 1 och 2 §. §.
Utsöknings-Balken, sådane de lyda i Kongl. Förordningen den 29 November 1823, derom något förslag ej blifvit af Rikets Ständer framställdt, har vid denna Riksdag blifvit yrkadt, att Rikets Ständer måtte ånyo fatta och till E. K. M., med begäran om Dess Nådiga stadfästelse, öfverlemna beslut uti ifrågavarande ämne, i likhet med hvad omförmälde underdåniga skrifvelse innehåller.
Detta hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och ehuru, på sätt här ofvan är anmärkt, en sådan behandling af utsöknings-ärenden synes medföra väsendtlig» fördelar, skulle det likväl, efter Rikets Ständers tanka, icke vara välbetänkt, att genom lag godkänna densamma för andra än ringa fordringar, och till hvilkas bestyrkande handlingar företes, som äro af mera offentlig beskaffenhet och således ega anspråk på trovärdighet, emedan, då fråga är om fordringar, som uppgå till större belopp eller grunda sig på mera enskilda, ofta invecklade förhållanden, ej mindre gäldenärens än fordringsägarens säkerhet, klafver iagttagan.le af de i lagen föreskrifne försigtighetsmått emot förhastade åtgärder, hvartill den lägre kronobe!jeuingen, som vanligen begagnas vid utmätningar, skulle kunna göra sig skyldig; och då till fordringar af förra slaget förnämligast kunna hänföras sådane, som härleda sig från auclions-inrop, hvilka ske offentligen, upptecknas uti dervid förda protocoll och, serdeles å landet, ofta äro så obetydliga, att värdet deraf ej ens motsvarar beloppet af de med en lagsökning förenade kostnader; samt uppmärksamhet jemväl bör fästas derpå, att vilkorliga utn ä nings-resolutioner hitintills vanligen i n last varit i afseende på så beskaffade fordringar bruklige; anse Rikets Ständer ett godkännande, å lagens sida, af berörde resolutioner böra Lill dessa fordringar inskränkas; äfvensom ett stadgande af dylikt inskränkt omfång ej fordra ändring af ofvannämnde lagrum, utan kunna, såsom ett undantag från hvad i dem föreskrifves, erhålla rum i en serskildt föi fällning.
1 följd häraf hafva Rikets Ständer, för deras del, beslutat samt få hos \ 473 Éxpcditions-Utskottcts Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 20S. E. K.
M. underdånigst anhålla om utfärdande af en författning, hvarigenom, såsom ett undanlag från lagens föreskrifter i 2 Gap. 1 och 2 §. §.
UlsökningsBalken, stadgas sorn följer:
'I utsökningsmål, der fråga tir om fordrings-anspruk, som härleder sig från inrop af varor på offentlig auction och är grundadt på ordentligen förd t auctions-protocoll, ege Konungens Befallningshafvande magt förständiga vederbörande nnder-execulor alt, i händelse gäldenären, då sökandens påstående, enligt hvad i 2 Cap. 1 §.
Utsöknings-Balkcn sägs, varder honom delgifvet, icke bestrider rigiiglieten af krafvet, eller deremot något invänder, uttaga beloppet, jemte af Konungens Befallningshafvande bestämd ränta och koslnads-ersättning, samt sökanden delta tillhandahåller; dock att utmätning, enligt så beskaffadt beslut, ej må verkställas, innan utmätnings-förrättaren tagit skriftligt bevis, det gäldenär emot krafvet ej gör invändning, antingen af gäldenären sjelf, eller, derest han ej är skrifkunnig eller ej vill beviset meddela, af två ojäfvige män; äfvensom ett sådant behandlingssätt icke i något fall och således ej eller i den händelse, alt gäldenär emot krafvet gör invändning och målet förthy kommer att fortgå, på sätt eljest är i allmänhet föreskrifvet, må för gäldenär medföra någon ökad kostnad utöfver den som skolat uppstå, derest ofvanberörde utmätnings-resolution icke varit gifven”.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 27 Januari 1841.
N:o 206. Expeditions-Utskottets Forslag till und.
Skrifvelse, N.o[ioB. 473 N:o 206.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Fehr. 184*•
Preste-Slåndet den 6 — — Borgare-Ståndet den 10 — — Bonde-Ståndet den 13 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om rotering af utsockne frälshemmannen i Halland.
N:o 84.) S. A. K. Ilos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord derom, alt rättelse måtte beredas i de åtgärder, som blifvit vidtagne för utsockne frälsehemmanens i Halland indelning till ordinarie rotering; i afseende hvarå nedannämnde förhållanden förekommit, att i öfvervägande tagas.
Sedan provinsen Halland blifvit år 1645 förpantad till Sverige, och sedermera, tillika med Skåne och Blekinge, genom Roeskildska freden 1658 till Svenska Kronan afträdd, så bestämdes i Malmö Recess den 18 September 1662, äfvensom genom hand fästningen till Ridderskapet och Adeln af samma dag, huruledes nämnde provinser ”skäligen måtte blifva regerade,” äfvensom de föreskrifter, hvarefter ”Kongl.
Maj:ts Ministrar och Betjente, å den ena, och Kongl. Maj:ts trogne undersåtare i landet, å den andra sidan, liade sig att rätta.”
Dervid stadgades ock, att ”Ridderskapet och Adeln skulle oturberadt förblifva vid sine gamla privilegier äfvensom vid sitt vanliga sätt och manér angående rust-ljensten och knecktehållet.”
Då Konung Carl XI fattade beslut att, i stället för de vanliga utskrifningarne i landet, inrätta den redan förut under Drottning Christinas tid påtänkta ordinarie roteringen, ville han icke pålägga invånarne densamma emot deras vilja, och ingick derföre, vid Riksdagen 1683, öfverenskommelse med Fullmägtige från de fleste af Sveriges provinser, i kraft hvaraf de åtogo sig att, enligt de afslutade hneckte-contracten, uppsätta vissa regementen; men Skåne, Halland och Blekinge voro icke inbegripne i denna anstallt, i stället hvarför de förut öfliga ulskrifningarne inom dessa provinser fortforo och utgjordes antingen in natura eller med penningar eller annan tunga, allt efter som de utfärdade utskrifnings-instructionerne innehöllo.
ex. förekommer i ett contract ”med allmogen utaf skatte- och krono-heraman i Bih. till R.
Prof. 184’• to Sami. 1 Afd. 60 4?
Expe dit iöns- Ut s k ottcts Förslug till und.
Skrifvelse j N.o 206.
Halland,” af år 1648, att den, emot vissa utlagor i penningar, ibland annat blifvit befriad från utskrifnings-penningarne på manskapet; och i Kongl. Brefvet den 7 Januari 1662, att allmogen i Halland erhöll frihetfr ån utskrifning, men skulle deremot årligen af hemmanet derför betala 5 daler silfvermynt, en utlaga, som dock undergick förändringar.
Att utskrifningen, eller de i stället derför erlagde så kallade utskrifnings-penningarne utgingo af utsockne - frälsehemmanen i Halland vid dessa tider synes sålunda vara klart, och att äfven efter det Indelnings-verket hufvudsakligen var inrättadt, detta förhållande fortfor, kau man sluta af, bland annat, Kongl. Brefvet den 24 December 1692, angående förmedling af utskrifnings-penningarne i Halland, hvilket
Bref innehåller, att en af Konungen tillförordnad Comité upplyst, det, enligt 1648 ars contract, ”allmogen i provinsen utaf skatte- och krono, för utskrifnings-penningar på manskapet, Konungs- och malskatten,’’ m. m. skulle betala, en del Härader 20, en del 18 och en del 15 daler silfvermynt af gården, och deremot ”för allt ofvantalte vara befriade” — samt att de åtnjutit denna frihet intill 1675, ”då utskrifningen blef satt på manskapet, sorn sedermera anno 1680 pä penninge-afgilt ankom och törst Lill 5 daler, sedan til! 4 daler och ändtligen till 3 daler värdi modereradt, men frälset till 2 daler, undantagandes veckodags- och insockne-frälset, som derför alldeles har vant befriad t”; hvarjemte Commitlerade tillstyrkte utskrifnings-penningarnes nedsättande för skatte- och kronohemman och till och med upphörande för frälset; hvarvid Kongl. Maj:t dock, jern Le Utlåtande om de förra hemmanen, sig sålunda förklarade: ”än mindre skäl och orsak hafva Wi att bifalla Commissariernes mening derutinnan, att antingen utskrifnings-penningarne på Adelns gamla fia 1- segods måtte upphäfvas, eller ock till 1()-| öre på hvar person modereras, äfvensom de intet äro begripne under 1648 års contraet, ej eller äro de med större utskrifningspenningar besvärade, än deras grannar uti Skåne.”
Tillika nedsatles utskrifnings-penningarne för allmogen af skatte- och kronohemman till 2 daler, så att de blefvo lika med dem, sorn erlades af frälsehemmanen, hvarförutan förordnades, att ulskrifniugarne helt och hållet skulle afskalfäs och i sLället nämnde penningar utgå, i enlighet med de 'Voterings-längder,” som efter mantals- längderne upprättades.
Rotering af provinsen Halland hade dock sedermera blifvit anbefalld och af Kongl. Brefvet den 27 Januari 1721 inhemtas, att krono- och skattebönderne i norra Halland sökt att, ”äfvensom ulsockne-frälse, slippa den anbefallda roteringen”, hvaröfver Kongl.
Maj:t förklarade, att, ehuruväl hvarken utsockne frälse eller desse krono- och skattebönder i norra Halland med skäl Expcditions-TJtskoltets Förslag till and.
Skrifvelse, N. o 206.
47^ och fog borde sig en sådan rotering undandraga, hvilken deras vederlikar i andra landsorter äro undergifne, helst deni detta mycket lindrigare faller, än dem, sorn indeldte blifva, och de derigenom skulle komma att slippa de 2 daler silfvermynt utskrifnings-penningar af hvarje mantal, som de eljest årligen utgöra, — — — icke dess mindre ville Kongl. Maj:l i Nåder lemna slika krono- och skattebönder uppskof och anstånd härmed och med sjelfva manskapets utgörande till nästa Ständernes sammankomst.
Sedan härefter Ridderskapet och Adeln den 16 October 1723 erhållit sine privilegier, deruti de försäkrats om ett orubbadt bibehållande af deras rättigheter, så inrättades den 16 Januari 1739, enligt derom slutadt contract, den så kallade Båtsmans-roteringen i Halland å de krono- och skattehemman, hvilka varit underkastade utskrifning eller utskrifnings-penningar, men denna rotering sträckte sig ej till de utsockne-frälse-hemman , hvilkas egare ej ville åtaga sig densamma.
Försök blefvo likväl gjorda att få äfven dessa hemman roterade, ty Amiralitets-Collegium hade uti den till 1756 års Riksdag afgifna Berättelse, angående det i Halland befintliga utsockne-frälsets rotering till båtsmanshåll, hemställt, att detsamma måtte dertill indelas; men sedan upplyst blifvit, att förhållandet angående så väl de Halländske som Skånske utsockne f rä lsehe m man nen, jemte deras förbindelse att erlägga utskrifnings-penningar, så länge icke, vid påträngande nöd, verklig utskrifning försigginge, härledde sin upprinnelse från de rättigheter, som efter desse provinsers återgång till Svenska Kronan varit Ridderskapet och Adeln derstädes förundte och genom en derefter förordnad Indelnings- och Skattläggnings-Commission fasställde, samt att detta frälse således varit undantaget så väl från det der i Länet tillförene inrättade ryttarehåll, som vid dess förvandling först till indelning och sedan till rotering af båtsmän, vid hvilken förmon och rättighet
Adeln alltsedan bibehållits; så förklarade Kongl. Majrt, uti Nådig Skrifvelse af den 7 September samma år, af anförde orsaker: ”Ty kunna Wi icke bifalla att till den påsyftade förstärkning af båtsmanshållet låta Hallands ulsockne-frälse inroteras, utan pröfve i Nåder skäligt, att samma frälse måtte efter förra vanligheten vid utskrifnings-penningarnes utgörande, i stället för rotering, lör nu och framtiden bibehållas.”
Sådant var förhållandet med de Halländske utsockne-frälsehemmanen, då, vid lölO års Riksdag, Rikets Ständer fattade det beslut, att, såsom det första medel till Rikets ökade försvar, all då inom dess gränsor varande oroterad jord, af hvad namn och beskaffenhet den vara kunde, (militise-boställen endast undantagne) så snart Riket med krig hotades eller oroades, skulle ge - Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 206. nast uppsätta och nied beklädnad förse det emot samma jord svarande för* svars-manskap.
Denna extra rotering försiggick snart derefter äfven å de utsockne frälsehemmanen i Halland, hvilka icke destomindre fort foro med ulskrifningspenningars erläggande uti 3:ne fögderier lill och med år 1812, men uti det fjerde fögderiet endast till och med är 1811, då desamma upphörde, i anseende dertill, att extra roteringsmanskapet utgick i och för Sveriges dåvarande krig.
Sedan härefter Landshöfdinge-Embetet i Hallands Län hos E. K. M. i underdånighet hemställt, ”om icke de i Länet varande utsockne-frälse-hemman, hvilka, såsom i ordinarie båtsmanshåll ej inroterade, årligen utgjort rote- eller utskrifnings-penningar med 32 sk. för hvarje å hemmanet befintlig mansperson, öfver 15 år, derefter och sedan hemmanen blifvit med extra rotering belagde, mätte, i likhet med roterade kronohemman, från berörde afgift frikallas”, så har Kongl.
Majit, genom Nådigt Bref den 25 Maj 1813, uppå Rikets Ständers den 3 Juni 1812 gjorda underdåniga hemställan, samt i betraktande af de förändringar, Statens ordinarie inkomster undergått, anbefallt, att nämnde afgift skulle upphöra.
Efter det Rikets Ständer, genom underdåniga skrifvelse!- af den 10 Aug. 1812 och den 8 Aug. 1815, fästat E. K.. M:s Nådiga uppmärksamhet på den olikhet, som, vid verkställighet af Rikets Ständers, vid 1809 och 1810 årens Riksdag, fattade beslut, angående all dittills oroterad jords indelande, tili utgörande af extra rotering under krig, inträffat i fördelningen af detta onus emellan de dertill skyldige hemman, samt Rikets Ständer på sådan grund anhållit, att, genom E. K. M:s Nådiga föranstaltande, denna nya rotering måtte undergå en billig jemkning, för hvilken Rikets Ständer jemväl uppgifvit vissa grunder; så har, vid 1823 års Riksdag, E. K. M., som funnit de för rotejemkningeu af Rikets Ständer utstakade grunder icke vara med fullkomlig tydlighet bestämde, till Rikets Stander öfverlemnat alla till ärendet hörande handlingar, med förklarande, att, efter det Rikets Ständer sig deröfver i underdånighet utlåtit, E. K.
M. ville lalla Sitt Nådiga beslut i ämnet och låta utfärda nödige föreskrifter för roterings-jemkningens definitiva fullbordande.
I anledning häraf, och i afseende å frågan om hvilken jord borde uti extra roteringen ingå, och hvilken derifrån borde befrias, utläto sig Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse till E. K.
M. af den 17 December ,1823 , Liand annat: ”'Vidare, och i betragtande deraf, att, efter hvad, genom Rikets Ständers år 1810 fattade beslut, varit åsyftad t, extra roteringen endast borde träfFa så kallad privilegierad jord, samt att derifrån således äfven böra skiljas alla hemman och lägenheter af kronoskatte- och frälse-natur, hvilka, en Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N-o 206.
477 ligt för fa ttningarne, äro underkastade ständig rotering, anse Rikets Ständer” &c. Sedan, med anledning af denna Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, E. K. M. låtit den 20 December 1825 utfärda Nådig Instruction, hvarefter de tillförordnade Committerade, till förrättande af den beslutade extra roteringsjemkningen, hade sig att rätta, så afläto Rikets Ständer vid 1829 års Riksdag tili E. K. M. en underdånig Skrifvelse, deruti Rikets Ständer, i afseende ä den ordinarie roteringsskyldighet, som
Committerade föreslagit att utgöras af de hemman och lägenheter, hvilka, enligt sin natur, borde draga en slik tunga, anhållit, att, då, emot 73 och 80 §. §.
Regerings-Formen, en sådan tillökning i ordinarie knecktebållet, icke kunde till verkställighet befordras, innan Rikets Ständer derom beslutat, den af Committerade föreslagna tillökning i ordinarie knecktebållet genom en del kronoskatte- samt frälsehemmans oell läeenhetérs åläggande af ett ordinarie roteringsbesvär, derifrån de dittills varit O C O # O befriade, såsom blott innefattande den förberedande åtgärd, som af Rikets år 1823 församlade Ständer varit åsyftad, icke måtte till någon slags verkställighet befordras, innan Rikets Ständer, efter emottagande af E. K. M:s Nådiga Proposition, fått tillfälle sig derom utlåta, med den beslutande-rätt, som voie Rikets Ständer, genom omförmälde §. §. i Regerings-Formen förbehållen oell försäkrad; med anledning hvaraf E. K.
M. täcktes i Nådig skrifvelse till Rikets Ständer af den 18 Januari 1834, tillkännagifva, bland annat, att, då de af E. K.
M. förordnade åtgärder för oroterad jords indelning till ordinarie rotering, endast afsågo ärendets ordentliga behandling innan detsamma till Rikets Ständer öfverlemnades, hade någon verkställighet af den föreslagna tillökningen i ordinarie roteringen icke kunnat inträffa, hvarföre någon sådan icke eller vore att återkalla.
Emedlertid hade bemälde Committerade redan 1826 företagit extra roteringsjemkningen i Halland, samt dervid funnit, att extra rotering borde utgöras äfven af utsockne frälsehemman i provinsen ; hvarjemte Committerade öfverlemnat ämnet till E, K. M:s vidare
Nådiga pröfning: varande derefter öfver ärendet hörde, Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Kammar-Collegium , hvilka, uti underdånigt Utlåtande af den 3 November 1828, förklarade, att de väl ansågo
Committerade icke hafva saknat anledning att åsätta utsockne-frälsehemmannen extra rotering, men trodde sig dock böra hemställa, huruvida icke dessa hemman, äfvensom uppräknade lägenheter af utsockne- fralse-natur, borde ordinarie rotering påföras på den grund, att 14 §:n i Riksdagsbeslutet den 3 Januari 1683 föreskrefve, alt fiälse-hemman i Riket, utan undantag, voro rotering underkastade, och Kongl. Resolutionen den 27 Januari 1721 478 Expeditions-Ulskottels Forslas, lill und.
Skrifvelse iV.-o 206. förklarade utsockne-frälse-hemman uti Halland skyldige att draga rotering:, ehuru uppskof dermed då lemnades, samt slutligan 2 §:n af Kongl. lnstructiolien den 20 December 1825 stadgade, att frelsehemman, hvilka, enligt förfatlningarne, äro underkastade ständig rotering, skulle från extra roleringen uteslutas och ordinarie rotering åläggas, deruti undantag för Halland icke skilt.
Genom Nådigt Bref den 2 November 1S33, förklarade sedermera E. K . M., att Committerade origtigt förfarit, bland annat, då de, emot nyssnämnde Instruction, påfört hemman, lägenheter och qvarnverk af utsockne-frälse-natur extra, i stället för ordinarie rotering; hvarföre så väl af denna, som andra orsaker, E. K. M., med ogillande af hvad Committerade tillgjoit, i
Nåder fann för godt alt till förnyad handläggning af Committerade återförvisa ämnet i hela dess vidd, samt derjemte ålägga Committerade att, utan hinder af förut vidtagne åtgärder och beslut, i vederbörlig ordning ånyo rotera *'så väl den privilegierade, som icke privilegierade, af ålder oroterade, jorden”, sedan likväl förut vidtagits de förberedande anstalter, och infordrats de upplysningar, som för ärendets fullständiga behandling och oförhindrade afslutande tilläfventyrs kunde finnas nödige, hvar emedlertid prestation af ti Hokt ordinarie rotering hvarken in natura eller med annan rotefrihets-afgift, än den Bevillnings-stadgan föreskrifver, skulle ega rum, innan E. K.
M. derom vidare förordnat.
I anseende härtill företogo
Committerade åter extra rolerings-jemkningen i Halland; men då härvid flere utsockne frälsehemmans-egare iugåfvo skriftliga protester emot dessa hemmans åläggande af ordinarie rotering, ansågo Committerade sig böra, innan roteringen verkställdes, underställa frågan E. K. M:s Nådiga pröfning och afgörande; hvarefter Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Kammar-Collegium, af berörde anledning ånyo hörda, i afgifvet Utlåtande den 16 September 1837 sökt utveckla de skäl, på grund af hvilka de ansågo ifrågavarande hemman böra ordinarie roteras; och har E. K. M. sedermera, genom Nådig Skrifvelse af den 24 October 1837, anbefallt Committerade att, i afseende å fråga om rotering å jord af utsockne fräisenatur, ställa sig till underdånig efterrättelse de klara och tydliga föreskrifter, som i Kongl. Brefvet den 2 November 1833 blifvit meddelade; — till underdånig åtlydnad hvaraf roteringsjemkningen ock numera är verkställd, på det sätt, att ordinarie rotering påförts de utsockne frälsehemmannen i Halland, men hvaröfver åtskillige af dessa hemmansegare hos E. K.
M. sig i underdånighet besvärat. Expeditions-Utskoitets Förslag till und.
Skrifvelse> N.-o 206. 479
Af livad här ofvan sålunda blifvit anmärkt hafva Rikets
Ständer funnit det vara tillförlitligen ådagalagdt, att de Halländske utsockne frälsehemmanlien frän äldre tider varit underkastade den då vanliga utskrifningen, samt alt de sedermera erhållit rättighet att, i stället för denna utskrifning, erlägga så kallade utskrifnings-penningar, äfvensom att de blifvit år 1813 befriade från utgifvande af denna afgift, sedan de redan år 1810 blifvit ålagde extra roteling; hvaremot Rikets Ständer icke kunnat igenfinna någon öfverenskommelse, derigenom desse hemmansägare åtagit sig någon ordinarie rotering, eller någon förordning, som ålagt dem en sådan tunga.
Den enda författning, som möjligen kunde förmenas ligga Lill grund för ett sådant förhållande, vore den här förut omförmälda Kongl.
Resolutionen af den 27 Januari 1721, deruti förekomma orden: ”så, ehuru hvarken utsockne-frälset eller dessa Krono- och Skatte-bönder i Norra Halland, med skäl och fog borde sig en sådan rotering undandraga;” men Rikets Ständer hafva ansett, att, dä berörde utsockne frälse-hemman, före denna Resolution, icke voro ordinarie rotering underkastade, nämnde uttryck nu icke kan skäligen läggas till grund för påförande deraf, helst, genom Kongl. Brefvet af den 7 September 1756. ifrågavarande hemman erhållit rättighet att allt framgent fä, i stället för rotering, erlägga utskrifnings-penningar, hvilka, enligt hvad ofvanföre är upplyst, redan år 1813 förklarats skola upphöra.
Rikets Ständer äro derföre öfvertygade, att de Halländske utsockne frälsehemmanen icke äro skyldige att utgöra ordinarie rotering; och ehuru Rikets Ständer anse otvifvelagtigt, att E. K. M., på sätt Dess åberopade Nådiga Skrifvelse till •Rikets Ständer af den 18 Juni 1834 innehåller, icke utan Rikets Ständers medgifvande lärer i Nåder anbefalla utgörandet af den ordinarie rotering, sorn blifvit de Halländske utsockne frälse-hemmannea påförd, äfven for de hemmans-egare, hvilka uragtlåtit alt, i föreskrifven tid, anföra klagan öfver roterings-åtgärden; likväl, och som de af E. K. M. i Nåder utfärdade, här ofvan omförmälde författningar, nemligen Kongl.