Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt verkställd uträkning, grundad på postverkets räkenskaper, hafva under år 1858 allmänna poster blifvit af posthemmans-innehafvare fortskaffade, efter en häst räknadt, 214,149 mil, för hvilka enligt nu gällande bestämmelser, i skjutslega sammanlagdt belöper 124,114 R:dr Runt.
Då afstånden emellan postgårdarne i allmänhet kunna antagas till samma medel-längd, som skjutshållen, och hvarje använd häst således skjutsat ll mil, hafva för denna skjutsning åtgått 142,766 hästar, eller i medeltal hvarje dag 392, hvilket antal, af ofvan omförmälde orsak, att en skjutshäst anses fordra hvila hvar fjerde dag, måste ökas med 3 eller till 523.
Enligt förut uppgifne grunder utgör årliga kostnaden för 523 hästar 17 ä 350 R:dr 183,050. och för 202 skjutsdrängar k 350
R:dr 91,700. eller tillsammans 274,750, hvarifrån afdrages nyssnämnda skjutslegobelopp 124,114, då återstoden blifver R:dr R:mt 150,636.
Denna summa torde likväl böra ytterligare minskas med värdet af de särskilda förmåner, som äro posthemmans-innehafvare beviljade.
Flere bland dessa förmåner äro dock af beskaffenhet, att icke kunna till något visst värde i penningar uppskattas, såsom friheterna från materialiers framskaffande till allmänna bus och byggnader, från inkvarteringsskyldighet, från kronobrefbäring samt från nämndemans-, fjerdingsmans- och sexmans- med flere befattningar, äfvensom den postförare med så kallade beställningsbref förunnade befrielse från beväringsskyldighet.
Den vigtigaste förmånen är utan tvifvel friheten från knekte- och båtsmanshåll, hvars värde kan mätas af de vakans-afgifter, hvilka, derest postförings-skyldigheten komme att upphöra, borde af roteringsfria posthemman till Kronan erläggas och uti ett af General-Post-Styrelsen den 4 September 1856 afgifvet underdånigt utlåtande för samtlige dessa hemman uppskattas till 18,862 R:dr 50 öre R:mt.
Om detta belopp från ofvannämnda 150,636
R:dr afdrages, uppkommer en årlig postföringskostnad af R:dr 131,773: 50.
Lägges härtill ofvan beräknade kostnad för gästgifveri-, liåll och reservskjutsen 720,516: — så blifver summan R:dr R:mt 852,289: 50 öre den kostnad, hvilken bestridandet af gästgifveri-, håll-, reserv- och postskjutsen, på det sätt den nu utgöres, för de skjutsningsskyldige årligen medförer.
Äfven utan att taga i beräkning kungs- och kronoskjutsnings-besväret, hvarom Komitén här nedan skall afgifva yttrande, anser Komitén den årliga kostnad af omkring 850,000 R:dr, som gästgifveri-, håll- och reservsamt postskjutsen för de skjutsningsskyldige medförer, redan uppgå till så högt belopp, att dess öfverflyttande på Statsverket icke bör ifrågasättas, helst de tillgångar, som af Staten kunna för ändamålet disponeras, torde företrädesvis böra användas att åstadkomma de förbättringar i vårt nuvarande ofullkomliga befordringsväsende och äfventyrliga postföringssätt, som af omständigheterna i hög grad påkallas.
Några Statsmedel lära således icke kunna påräknas till de skjutsningsskyldiges fullkomliga befriande från de med skjutsningsbesväret förenade kostnader, hvilkas betungande egenskap för öfrigt har sin orsak mera deruti, att de trycka särdeles ojemnt, Sel. örn skjutsn.-besvärel. 3 18 än i deras höga belopp, enär berörde kostnader, fördelade lika på all skjutsningsskyldig jord och på städerna i jemförligt förhållande, icke skulle drabba de skjutsningsskyldige hårdare, än att desamma, till stor del, kunde anses ersatte genom det billigare pris, hvartill skjutsningsskyldig fastighet förvärfvas.
Vid reglering af skjutsnings väsendet måste dessutom icke allenast de skjutsningsskyldiges, utan äfven det allmännas fördel afses, och för vinnande af dessa ändamål gemensamt är det lika angeläget att, å ena sidan, öfverdrifna anspråk eftergifvas, som att, å den andra, billiga fordringar icke lemnäs utan tillbörligt afseende.
I betraktande hära! och på grund af det ofvananförda, har Komitén kommit till den öfvertygelse, att skjutsningsbesväiret för närvarande hvarken kan eller bör på det sätt från jordbruket skiljas, att de skjutsningsskyldige från särskilda utgifter för b ef or dr ing sväsendet befrias.
Om upphö-
Deremot anser Komitén de med gästgifveri-, håll- och reservskjuts \an% af. ningens utgörande in natura förenade och länge med skäl öfverklagade hålli och re- olägenheter, samt ibland dem synnerligen de af skjutsningen förorsakade servskjutsens mångfaldiga hindren för jordbrukets behöfliga skötsel och vidare utveckling, utgörande in äfvensom de af sättet för skiutsningens utgörande i viss mån föranledde TUXtWVCL OCit • • • • •
• hemmanens menliga verkningar på sedligheten, utgöra tillräcklig anledning för afskafindelning i fande af ifrågavarande natura-prsestation, hvilken dessutom, såsom varande skjulslag. jc]ce allenast en skyldighet, utan jemväl i så måtto en rättighet, att de skjutsningsskyldige under vissa förhållanden kunna förhindra tillkomsten af skjutsentreprenader, omöjliggör åstadkommandet af ändamålsenliga befordringsanstalter.
Om gästgifveri-, håll- och reservhemmanens skjutsningsskyldighet icke vidare komme att in natura utgöras, så skulle föröfrigt dessa hemmans nuvarande indelning i skjutslag icke blifva behöflig och de dermed närmast förenade hinder för en lämplig reglering af befordringsväsendet vara undanröjde.
Det är skjutslagsindelningen, som föranleder, att skjutsningsbesväret på olika ställen är och måste vara i hög grad olika tryckande; ty, om skjutsentreprenader vid alla gästgifverier inrättades, kunde kostnaderna derför lika fördelas på samtlige de skjutsningsskyldige hemmanen, såsom i ett län, nemligen Jemtlands, och i en del af Stockholms län redan eger rum, så att det ena hemmanet icke vore af detta besvär mera betungadt, än det andra; och gifvet är, att, så länge hvarje gästgifveri har sitt särskilda skjutslag, och skjutsningsbesväret vid det ena, i följd af obetydlig trafik eller besvärets utgörande af ett jemförelsevis vidt utsträckt antal skjutsskyldige, eller i anseende till andra omständigheter, icke medförer några väsentliga kostnader eller olägenheter, medan vid ett annat dessa kunna vara särdeles tryckande, skall icke heller ett allmänt entre - 19 prenadsystem kunna komma till stånd, med mindre Statsmagterna derom besluta.
Vid omreglering af skjutsningsbestyret, huru denna än må gestalta sig, bör således afseende fästas derå, att den skjutsningsskyldiga samhällsklassen i sin helhet må vinna lindring i skjutsningsbesvär et, om äfven en sådan lindring icke kan åstadkommas utan på en del individers bekostnad; och en sådan lindring kan ej tillvägabringas på annat sätt, än att skjutsningen vid alla gästgifverier på entreprenad upplåtes, samt att kostnaden härför derefter på de skjutsningsskyldige lika fördelas.
Huru ojemnt tyngden af skjutsningsbesväret hvilar på de skjutsningsskyldige, visar sig bäst vid jemförelse af de tillskott, som varit erforderlige der skjutsningen blifvit ställd på entreprenad.
Exempel finnas, att vid vissa stationer hemmansinnehafvare måst till entreprenörer erlägga kontanta bidrag till följande belopp på helt hemman, nemligen: i Gefleborgs län 480 R:dr, i Norrbottens 400 R:dr, i Wester-Norrlands 360 R:dr, i Örebro 200 R:dr, i Kopparbergs 186 R:dr, i Elfsborgs 180 R:dr och i Blekinge 120 R:dr.
I vissa orter, synnerligast i de nordligare länen, förekomma temligen allmänt entreprenader med icke obetydliga afgifter, såsom i Wester-Norrlands län, der, bland 40 landtgästgifverier med entreprenad, blott 17 finnas med lägre bidrag af helt hemman, än 35 R:dr, under det bidragen i öfrigt uppgå vid 13 stationer till 35 ä 54 R:dr och vid 10 stationer till 74 R:dr och deröfver; i Kopparbergs län, hvarest, bland 45 landtgästgifverier med entreprenad, endast 10 finnas, der bidragen af helt hemman ej öfverstiga 30 R:dr, utan att dock vid någon station gå lägre än till 24 R:dr, under det bidragen i öfrigt utgöra vida högre belopp och vid 7 gästgifverier öfverstiga 100 R:dr; i Gefleborgs län, hvarest, bland 41 landtgästgifverier, 19 hafva bidrag, för helt mantal räknadt, af 20 ä 42 R:dr och 7 andra till belopp af 54, 60, 98, 123, 125 och 480 R:dr; äfvensom i Örebro län, der, bland 37 landtgästgifverier med entreprenad, 8 hafva bidrag af hvarje helt hemman med 20 ä 50
R:dr, och 9 andra till ännu högre belopp.
Deremot finnas, ehuru blott till ett antal af emellan 30 och 40, stationer, der entreprenader bära sig utan särskildt bidrag af de skjutsningsskyldige, äfvensom dels i andra län, än de här ofvan omförmälda, dels ock vid sidan af de stationer, der förutnämnda höga entreprenadbidrag förekomma, andra stationer finnas, hvarest bidragen uppgå till ganska ringa belopp, såsom af helt hemman i Norrbottens och Hallands län 5 R:dr, i Stockholms 4 R:dr 50 öre, i Elfsborgs 4 R:dr, i Westmanlands 3 R:dr 50 öre, i Gefleborgs, Södermanlands och Östergöthlands 3 R:dr, i Upsala 2 R:dr 50 öre, i Calmar 2 R:dr, i Örebro och Skaraborgs 1 R:dr 75 öre och i Wester-Norrlands 1 R:dr 50 öre.
I städerna förekomma enahanda skiljaktigheter, så att, då skjutsinrättningarne i Göteborg, Malmö, Christi - *20 anstad och Norrköping medfört högst betydliga kostnader, entreprenadanstalter i åtskilliga andra städer, der skjutsåtgången likväl är ganska stor, kunnat tillvägabringas, dels utan och dels med helt obetydliga tillskott.
Bidragen vid sådana entreprenader, som, med beräkning af den högre skjutslega, hvilken sedan förlidet års början varit gällande, blifvit förnyade, visa naturligtvis andra ziffror; men detta har icke någon särdeles anmärkningsvärd inflytelse på olikheten af bidragen vid särskilde gästgifverier.
Af förestående upplysningar, hemtade utur Eders Kongl. Maj:ts vederbörande
Befallningshafvandes förr omnämnda uppgifter för år 1855, befinnes sålunda, att skjutsningsbördan högst ojemnt tynger, ej allenast i olika delar af riket, utan äfven inom samma ort, allt efter som förhållandena i orten, hvilka ofta äro tillfälliga förändringar underkastade, derå utöfva inflytande.
För bedömandet, huru skjutsningsbesväret anses inom olika kommuner å samma ort mer eller mindre tryckande, kunna jemväl åberopas de skiljaktiga belopp, som, enligt hvad förut är uppgifvet, blifvit för befrielse från detta besvär af de skjutsningsskyldige erbjudna.
Utom i ofvanantydde olägenheter af skjutsbördans ganska ojemna betungande, röjer skjutslagsindelningen sin olämplighet jemväl i det afseende, att den är särdeles hinderlig för indragning och flyttning af gästgifverier.
Indragning af en, med hänsigt till resandes fortkomst, obehöflig skjutsstation, — och sådane finnas till icke obetydligt antal, — måste föranleda antingen tillökning i utgående hästantal eller längre skjutshåll från närbelägna gästgifverier, mången gång till stort mehn för dessa.
Den inverkan åter, som flyttning af gästgifvaregårdar utöfvar på skjutslagen genom nödvändigheten, att omreglera dessa, samt att frånskilja förut dertill indelade och underlägga andra hemman, leder ofta till sådana förvecklingar och omgångar, att en eljest af behofvet högeligen påkallad så beskaffad flyttning antingen alldeles icke, eller först efter en längre tids förlopp, kan tillvägabringas; och att både i ena och andra fallet skjutslagens rätt lätteligen kan trädas för nära, torde de många rättegångarne i dylika frågor få anses utmärka.
Skjutslagsindelningen står icke heller rätt väl tillsammans med de företagtill befordringsväsendets underlättande, hvilka, genom öppnande af vattenkommnnikationsleder och jernvägsanläggningar, dels redan kommit och dels framdeles kunna komma till utförande.
Det ligger i sakens natur, att alla befordringsanstalter af större omfattning måste förr eller sednare så ordnas, att de i möjligaste måtto ställas i förbindelse med hvarandra.
Att erhålla skjuts vid jernvägs- och ångfartygsstationer är en billig fordran.
Dertill erfordras dock skjutsinrättningar; och, då sådane, under närvarande förhållanden, icke kunna tillvägabringas utan tillhörande skjutslag, hvilka i flera trakter äro omöjliga att åstadkomma, visar sig äfven deraf, att tid - punkten är inne för vidtagande af förändrade, med tidens kraf mera öfverensstämmande, anordningar i afseende på skjutsningens uppehållande.
Den förändrade rigtning rörelsen antager genom anläggning af jernvägar, — ett ämne, som längre fram skall vidare beröras, — har till ovilkorlig följd, att skjutsningsbördan på en gång öfver flyttas från skjutslag, som förut deraf varit mycket tryckta, till andra, som haft ingen eller föga känning af detta besvär; och i denna omständighet företer sig ett ytterligare skäl för införande af en, utaf skjutslagen oberoende, grund för skjutsningsbesvärets utgörande.
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit yttradt, är Komitén af den åsigt, att skjutsningsbesväret, för~ så vidt dermed afses gästgifveri,- håll- oell reservskjutsens utgörande in natura, bör från jordbruket och de skjutsning sskyldige skiljas samt så väl skyldighet, som rättighet för dem att bestrida sådan skjutsning upphöra, äfvensom att de gästgifveri-, håll- och reserv-skjutsskyldige hemmanens indelning i skjutslag icke bör bibehå,lias.
Ett hinder för tillvägabringande af skjutsentreprenader och för ett Om. gäsigifändamålsenligt ordnande af skjutsstationernas lägen förefinnes äfven deruti, ^ri-bestyrci, • • • . •
SdSOftl fcistddt att å landet gästgifveri-bestyret hålles fästadt vid vissa hemman.
Erfaren-' vid vissa heten har nämligen ådagalagt, att skjutsentreprenad-anbud endast undan- hemman. tagsvis kunnat göras af andre, än gästgifvare, emedan dessa vanligen äro egare af de vid gästgifvaregårdarne befintliga byggnader och vägra upplåtande deraf till andra, för att sjelfva kunna tilltvinga sig fördelaktiga entreprenadvilkor.
Detta har äfven gifvit anledning till förklarandet i det nådiga cirkuläret den 11 December 1857, att tillses bör, det entreprenör, som ej sjelf är gästgifvare, icke må sakna tillfälle att vid gästgifvaregården erhålla nödigt utrymme för hästar och formän.
Men äfven om en entreprenör kunde tillförsäkras ett så beskaffädt utrymme, är i allt fäll skjutsentreprenads öfvertagande af person, som ej är på stället boende, förenadt med så stora olägenheter, att utsigterna för vinnande af det afsedda ändamålet äro ganska ringa.
Om deremot gästgifveri-hållningen finge i sammanhang med skjutsningen upplåtas åt entreprenör, och det medgåfves, att gästgifveriet finge till annat ställe förflyttas, när sådant kunde ske, utan att afstånden till närmaste gästgifvaregårdar blefvc obehörigt långa, så skulle ofelbart lifligare täflan uppstå vid entreprenad-auktionerna och förmånligare anbud erhållas, ty derigenom skulle för hvar och en, som hade tjenliga och lämpligt belägna byggnader, tillfälle beredas, att kunna åtaga sig entreprenaden, hvilken, i förening med rättigheten till gästgifverihåUning, kunde blifva vida mer begärlig, i synnerhet om den gästgifveriet tillhörande bränvinsutskänkningsrätt icke förut blifvit uppsagd eller förverkad; och, derest gästgifverihållningen sålunda, samtidigt med skjutslagsin - 22 delningens upphörande, ställdes på en rörligare fot, blefve det jemväl lättare att, med uteslutande afseende å trafiken, förlägga skjutsstationer på företrädesvis tjenliga ställen.
På sådane grunder borde den person, hvars vid entreprenadauktion gjorda anbud, efter pröfning af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, antoges, alltid vara berättigad att gästgifveribestyret öfvertaga.
Om sålunda entreprenör får gästgifverihållningen åt sig upplåten, skulle det åligga förutvarande gästgifvare att, jemte gästgifverihållningen, äfven afstå de förmåner, som dermed kunde vara förenade och hvilka under entreprenadtiden borde tillkomma entreprenören samt efter honom den, som blefve till gästgifvare förordnad, så att nämnda förmåner alltid komme den till godo, som uppehöll gästgifveriet.
Tillika med bränvinsutskänkningsrätt, der sådan finnes bibehållen, utgöras de förmåner, som gästgifvare af kronan åtnjuta, hufvudsakligen af roteringsfrihet samt anslagna räntor och s. k. gästgifvarelön.
Det är endast ett jemförelsevis mindre an tal gästgifveriet-, som äro i besittning af dessa sednare förmåner, om hvilkas värden uplysning inhemtas af bifogade, länsvis uppgjorda, sammandrag, N:o 4.
Om jmifö- Beträffande vidare postföringens bestridande genom vissa dertill an ringens bc- slagna hemman, så är denna anstalt, om än tjenlig för den tid, då den un/n" vtsm' inrättades, likväl nu mera olämplig ej mindre derföre, att den icke lcmnar hemman, utväg till posternas förskaffande ens halfva det miltal, som af dessa tillryggalägges, utan äfven derföre, att den motverkar de förändringar i sättet för posternas befordran, hvilka för beredande af önsklig säkerhet dervid och ökadt tillfälle till paket-försändning äro af behofvet påkallade, samt dessutom förhindrar ett ändamålsenligt ordnande af posternas gång och deras förbindelse sins emellan.
De äfventyr af lifsfarlig beskaffenhet och de, mången gång oersättliga förluster, som ofta förekommande poströfverier medföra, torde böra föranleda väsendtliga förändringar af ett postföringssätt, som i sig sjelf innebär lockelser för måhända eljelst för samhället oskadliga personer, att beträda brottets bana.
Att postföringen jemväl är för posthemmanen i flera orter tryckande, lärer genom de ofta upprepade klagomålen öfver detta besvär fä anses ådagalagdt.
Visserligen synes detsamma, enligt de i ämnet afgifhe yttranden af posthemmansinnehafvarne, vara af några bland dessa betraktadt såsom en förmån; men sådant torde vara föranledt deraf, att de mera fästat afseende å den kontanta inkomsten af postskjutsen och å de öfrige fördelar, som postföringsskyldigheten för dertill anslagne hemman medförer, än efter verkliga förhållandet uppskattat de olägenheter, hvilka äro med postskjutsningsbestyret förknippade.
Visst är åtminstone att posternas tyngd, så väl som antal, i högst betydlig grad tilltagit, äfvensom att skjutsersättningen för den postföring, som för posthemmanen utgöres, ehuru samma ersättning tid efter annan och sed - 23 nast vid slutet af nästlidna år blifvit förhöjd, ännu är, i jemförelse med entreprenad-skjutslegan på landet, så ringa, att ifrågavarande ersättning, som utgår olika för olika slags poster, öfver hufvud taget icke uppgår till mycket mer, än hälften af nämnde lega.
Ett skäl för postföringens bibehållande vid posthemmanen synes väl derföre kunna hemtas från den besparing i kostnad för postverket, som derigenom herodes; men att denna fördel i sjelfva verket är af jemförelsevis mindre vigt, visar sig deraf, att under det Postverkets årliga utgift, enligt sednast fastställde stat, dock utan beräkning af paketpost-inrättningen, upptages till R:dr
Runt 1,440,000 så belöper den vinst, som postverket tillskyndas derigenom, att för något mindre, än halfva skjutsade postmils-längden, erlägges postförings-, i stället för gästgifvareskjutslega, endast till omkring R:dr R:mt| 90,000.
Nämnde summa är visserligen icke obetydlig, men måhända mindre afsevärd om, med uppoffring deraf, ett statsvigtigt ändamål må kunna befordras; Och då denna för Riket särdeles maktpåliggande angelägenhet, eller postinrättningarnes fullkomnande i jemnbredd med landets fortgående uppodling, befolkningens tillvext samt handelns och näringarnes utveckling, icke kan på ett tillfredsställande sätt ordnas, med mindre skjuts- och postbefordringen förenas öfver allt, der så lämpligen må kunna ske, samt att poststyrelsen i öfrigt får fria händer att lämpa den sednare efter hvad omständigheterna påkalla, tvekar Komitén icke att uttrycka den åsigt, att postföring sskyldigheten bör från jordbruket skiljas emot åliggande för posthemmanen att fullgöra de onera, från hvilka de nu äro befriade, samt, såsom följd deraf, posthemman tillförbindas, att, i likhet med annan skjutsskyldig jord, deltaga i det allmänna skjutsningsbesväret på, det sått detta kommer att utgöras.
Enligt § 6 i Kongl. Förklaringen den 11 December 1766 äro alla aUa till reservskjutsning indelade hemman fria från utgörande af kronoskjuts, ^Imgehem och i öfverensstämmelse dermed åtnjuta gästgifvare för sina hemman ena- mans deltahanda befrielse.
Att grunden härtill varit den, att gästgifvare och reserv- gande ikroskiutsskyldige icke genom annan skjutsning skulle förhindras att, när helst " de påkallades, med sina hästar vederbörligen betjena resande, synes uppenbarligen deraf, att till hållskjutsning indelade hemman, hvilka endast hafva att på vissa förut bestämda dagar med längre mellantid hålla hästar i beredskap, icke kommit i åtnjutande af samma förmån.
Om, i enlighet med Komiténs liär ofvan yttrade mening, gästgifveri-, håll- och reservskjutsningens utgörande in natura kommer att upphöra, blifva alla till dessa slags skjutsningar indelade hemman försatta i lika ställning, och då bortfaller grunden för ofvanberörde befrielse.
På anhållan af Rikets Ständer har ock, genom Kongl. Kungörelsen den 4 Maj 1852, redan blifvit stadgadt, att reserv - 24 hemman, som gemensamt mecl hållhemman i skjutsentreprenad ingått, skall, så länge entreprenaden fortfar, utgöra kronoskjuts i likhet med liållhemman, derest reservhemmanet ej bidrager till entreprenadkostnaden i högre mån, än hållhemmanet.
Ehuru, enligt Komiténs tanke, någon väsentlig förändring i afseende på utgörandet af kronoskjutsningsbesväret nu icke bör ifrågasättas af skäl, bland annat, att det företrädesvis angelägna ordnandet af skjutsningsbesväret i öfrigt skulle derigenom i hög grad försvåras, torde likväl de kronoskjutsskyldige böra komma i åtnjutande af all den lindring, som lämpligen kan dem beredas, och en sådan af icke ringa betydenhet blefve dem tillskyndad, om de till gästgifveri- och reservskjutsning indelade hemman, tillsammans 10,714 mantal och således ungefär
Udel af hela antalet skjutsskyldige hemman i riket, hvilka, enligt Bilagan N:o 5, utgöra 53,617 mantal, tillförbundos att deltaga i kronoskjutsning.
Fördenskull, och under förutsättning, att gästgifveri- och reservhemman icke vidare komma att bestrida skjutsning in natura, anser Komitén så beskaffade hemman, så framt de icke af annan orsak äro helt och hållet eller i viss mån från kronoskjutsning fria, framdeles böra sådan skjutsning, i likhet med annan skjutsning sskyldig jord, utgöra.
Omjord,som, Af de frågor, som böra behandlas, innan Komitén öfvergår till dess 'wilu/istyldig förslag» huru skjutsväsendet för framtiden må ordnas, återstår den, huruicke är till vida jord, som enligt lag och författningar är skjutsskyldig, men, såsom icke åtgörande a/'underlagd någon skjutslag, eller af annan anledning, för närvarande icke V/iäu-^och’ hager i gästgifveri-, håll- och reservskjutsningsbesväret, fortfarande bör få reservskjuls åtnjuta en sådan förmån.
Enligt upprättadt sammandrag (Bilagan N:o 5), indelad, grundadt på Eders Kongl. Majts Befallningshafvandes sednaste embetsberättelser, uppgår hela rikets förmedlade hemmantal till 66,225 mantal; och, så vidt Komitén af Författningarne kunnat inhemta, äro häraf 53,617 af skjutsskyldig natur.
Utaf dessa sednare äro indelade: till gästgifveri- och reservskjuts 10,714, till hållskjuts 20,406 och till posthemman 494 eller tillsammans 31,615, så att hemman, icke deltagande i annat skjutsningsbesvär, än förefallande kungs- och kronoskjutsning, återstå till ett antal af icke mindre än 22,002 hela mantal, oberäknadt sådane till skjutsning redan indelade, som tilläfventyrs äro i åtnjutande af den tillfälliga frihet från dylikt besvär, hvilken, enligt författningarne, är medgifven dem, som uppfunnit mineralstreck, nämndemän för de hemman, sorn de under tjenstgöringstiden bebo, kronofjerdingsman under den tid, som kronofjerdingsmansbestyret utgöres, samt kyrkovärdar i Skåne.
Den skjutsningsffihet, som uppfinning af mineralstreck medför, torde numera sällan ifrågakomma; och, om skjutsningsskyldigheten in natura upphör, lärer någon egentlig anledning icke förefinnas till befrielse för nämndemän, kronofjerdingsman och kyrko - 25 värdar från deltagande i ett besvär, som icke vidare utgör något hinder för utöfningen af deras befattningar.
Bland det stora antalet hemman, som icke utgöra skjutsning, förekomma äfven sådana, hvilkas innehafvare besörja kronobrefbäring; men dessas frihet från skjutsningsbesväret måste hafva tillkommit genom särskilda i orterna träffade öfverenskommelse!-, emedan brefbäring, jemlikt Författningarne, synes medföra frihet endast från kronoskjuts, hvarmed den förklarats vara ett jemförligt besvär.
— För öfrigt kan någon allmängiltig orsak dertill, att så många hemman af skjutsskyldig natur icke i skjutsning deltaga, näppeligen utfinnas.