Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stockholm den 9 Januari 1854. 6 Expeditions-Utskottets Memorial, JYi 6, JW 6.
Memorial till Rikets Stander, angående fårdndradl tryck ä Bihanget till Riks-Slåndens Protokoll.
Med anledning of fler faldiga anmärkningar, som under innevarande Riksdag blifvit gjorda mot de vid tryckningen af Bihanget till Riks-Ståndens-Protokoll begagnade stilar, såsom varande, särdeles för äldre personer med mindre skarp synförmåga, mera svårlästa och mindre rediga än de, hvilka vid föregående Riksdagar varit för sådan tryckning använde, har Expeditions-Utskottet genom den Tjensteman, som har närmaste tillsynen öfver Bihangets tryckning, låtit uppgöra ett öfverslag af skillnaden i kostnaderne för det förra trycket och det nuvarande, hvaraf sig visat, att denna skillnad, till fördel för det sistnämnda, ej syntes, i alla förekommande fall vara nog betydlig för att kunna uppväga de flere väsendtliga olägenheter, som med det finare trycket voro förenade; hvarefter Expeditions-Utskottet, med tillkännagifvande, att de fleste boktryckare, med hvilka, genom Full— mägtiges i Riksgäids-Kontoret försorg kontrakter om Bihangstryckets verkställande blifvit upprättade, redan under hand förklarat sig villiga att till det förra tryckningssätlet återgå, anmodat bemälde
Fullmägtige alt låta förekalla dessa boktryckare och föreslå dem att, vid tryckningens verkställande, begagna cicero-stilar, i likhet med hvad under föregående Riksdagar skett, emot ett till samma belopp,^ som då betaltes, nedsatt pris af 13 R:dr pr ark, i stället att, i de nu afslutade kontrakten, betalningen för tryck med corpus-typer är betingad till 20
R:dr arket.
Till svar härå hafva Fullmägtige meddelat, alt, sedan de, på sätt “Rikets sednast församlade Ständer förordnat, låtit infordra anbud å oftanämnde tryckningsarbeles verkställande samt härom sedermera upprätta och afsluta särskilda kontrakter, ansåge Fullmägtige sig hafva fullgjort sitt uti ifrågavarande hänseende af Rikets Ständer erhållna uppdrag, vid hvilket förhållande någon ytterligare åtgärd till följd af samma uppdrag hvarken borde eller kunde af Fullmägtige vidtagas, hvaremot och då det egentliga bestyret med eller uppsigten öfver Bihangets tryckning under riksdagarne, enligt grundlagens uttryckliga stadgande, tillhörde Expeditions-Utskottet, det svntcs ankomma på Utskottet att, utan hinder af den bestämmelse i afseende på st ilar nes och tryckets beskaffenhet, som finnes meddelad i de genom Riksgälds Kontoret med vederbörande boktryckare afslutade kontrakter, låta för tryckningen af de handlingar, deraf Bihanget utgöres, begagna andra stilar och annat tryck, under vilkor likväl, att härigenom hvarken någon enskild, på dessa kontrakter grundad, rätt förnärmas eller ökad kostnad för det allmänna förorsakas.
Expeditions-Ulskollels Memorial, M 6.
Expeditions-Utskottet, som villigt medgifver, att ett berömvärdt bemödande om besparing i kostnaderna för det s. k.
Bihangstrycket föranledt antagandet af finare stilar i stället för de under föregående riksdagar begagnade gröfre, finner likväl den härigenom uppkommande vinst kunna beräknas olika efter särskilda beräkningssätt och alt en sådan vinst onekligen skulle uppstå, framförallt genom mindre åtgång af papper, om Bihanget vore ett arbete, hvari alla ark blefve fulltryckta och priset beräknades efter jemna ark; men då, i de häften af större eller mindre omfång, hvaraf detta bihang utgöres, icke sällan förekomma toma sidor, samt det sålunda stundom inträffar, att ’/> eller 'A ark åtgår, utan afseende om tryckningen sker med gröfre eller finare stilar, så uppstår i sådana fall ingen Besparing af papper; men den högre arbetslönen af 20 R:dr arket för det finare trycket, då för det gröfre endast betalas 15 R:dr, gör det förra dyrare och dylika tillfälligheter måste alltså i sin mån bidraga att minska kostnadsskillnaden.
Då emedlertid denna icke kan på förhand med fullkomlig visshet beräknas, har Expeditions-Utskottet icke ansett sig berättigadt att vidtaga en åtgärd, hvarigenom ökad kostnad möjligen kan uppstå, etan har funnit sig böra underställa denna fråga Rikets Ständers pröfning samt får, i sådant hänseende, vördsamt anföra, att, enligt Utskottets tanka, uppstå genom begagnandet af ett finare tryck för ett arbete af den beskaffenhet, som Bihanget till Riks-Slåndens Protokoll, sådana olägenheter, alt de synas böra föranleda en återgång till det förra trycket, utan afseende på kostnadsskillnaden, hvilken för öfrigt, då alla tillfälligheter tagas i betraktande, ej torde blifva särdeles betydlig.
Boktryckarne äro nemligen i allmänhet bättre försedda med de gröfre stilar ne och kunna alltså, för en brådskande tryckning, hvilken under Riksdagens fortgång ganska ofta erfordras, använda flere arbetare och följaktligen verkställa arbetet skyndsammare, än om de finare typerne begagnas.
Ett korrektur med dessa är alltid svårare att läsa, än ett med gröfre stilar, upptager således längre tid och kan bidraga dertill, att ett häfte ej hinner blifva färdigt inom en äskad kortare tidrymd, äfvensom tryckfel der blifva svårare att undvika.
Ett tätare sammanpackadt tryck slår alltid mera igenom papperet än ett gröfre samt erfordrar ett tjockare och således dyrare papper, om båda slagen tryck skola blifva lika läsliga.
Då tryckningen af Bihanget ofta måste verkställas med stor brådska och ej sällan nattetid, samt aftryck ningen följaktligen i dessa fall ej kan ske med den omsorg och varsamhet, som vid vanligt tryck, verkar sådant ofördelaktigare då trycket sker med finare stilar, än om gröfre nyttjas, äfvensom det förra trycket blifver svårläsligare derigenom, att, vid häftniiigen^ då de fuktiga arken beröra hvarandra, dessa beröringspunkter blifva flera, ju flera rader en tryckt sida har.
När slutligen ett så tryckt häfte kommer Riks-Stånden tillhanda, försvåras läsningen deraf genom de fina stilarne 8 Expedilions-Utskutlels Memorial, M 6. i förening med det af ofvananförde orsaker föranledda mindre tydliga trycket, och sådant kan möjligen förorsaka flere bordläggningar än som eljest blifvit fallet samt sålunda i sin mån bidraga till Riksdagens förlängande, hvilket, om det ock blott skedde med en eller annan dag, skulle sannolikt på det hela medföra större kostnad, än som genom det finare trycket kunnat besparas.
Af alla dessa skäl får Utskottet, som, för att sätta Rikets Ständer i tillfälle att jemföra båda trycken, efter det denna fråga blifvit väckt, låtit trycka en del häften med samma slags stilar sorn vid föregående Riksdagar begagnats, vördsamt hemställa, det Rikets Ständer måtte berättiga Utskottet att med de Boktryckare, som genom afslutade kontrakter åtagit sig under innevarande Riksdag verkställa tryckningen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll och som kunna finnas hugade att uppå förändringen ingå, träffa sådana aftal, hvarigenom ifrågavarande tryckning må kunna ske med samma slags stilar och emot samma hetalningsvilkor, som vid nästföregående Riksdag.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS .1011. BECKMAN, 1834. Espedition!-Utskottets Utlåtande, N:o 7. 1 \':o t.
Utlåtande, angående bestämmande af dag för Rikets Ständ&r-s nästa Lagtima sammanträde.
Ridderskapct och Adeln har Expeditions-Utskottet erhållit remiss å en af Grefve Lagerbjelke, Gustaf, väckt motion derom, att Rikets Ständer måtte bestämma den 1 November 1856 till den dag, då Ständerne nästa gång må till Lagtima Riksdag sammankomma, hvilken motion åtföljts af åtskilliga deraf föranledda yttranden, deruti, utom den af motionären föreslagna ofvanberörde dag, äfven andra tider, såsom den 1 Oktober, den 15 Oktober och den 15 November sagde år föreslagits, men af hvilka yttranden de flesta dock sammanstämt uti den mening, att den 15 November, eller samma dag, som varit utsatt för Ständernes sammanträde vid så väl den nu pågående Riksdagen, som den sednast förflutna, vore i detta afseende lämpligast.
Preste-Ståndet har, medelst Protokolls-utdrag, gifvit Utskottet tillkänna, det Ståndet för sin del ansåge dagen för nästa lagtima riksdags början böra bestämmas till den 15 Oktober 1856.
Borgare-Ståndet har till Utskottet remitterat en af Herr Wijh gjord framställning om bestämmande af tiden för nästa lagtima riksdags början till den 15 Oktober 1856, tillika med åtskilliga af denna framställning föranledda yttranden, hvari yrkats, att lämpligaste tidepunkten i de ta hänseende vore den 15 November sagde år.
Hederv. Bonde-Ståndet har genom Protokolls-utdrag underrättat Utskottet, om Ståndets förklarande, att det för sin del ansåg nästa lagtima riksdag böra taga sin början den 15 Oktober 1856. tn o
De skäl, som blifvit anförda för bestämmandet af den ena eller andra dagen, äro hufvudsakligen hemtade från de större eller mindre svårigheter, som Uih. till II.
Prot. 1833 & 1834. 40 Sami. 2 Afd. 2 IIafl. 1 ExptfUlicm&rUlskQlteif Utlåtande, !f.-o 7. förorsakas af deri sena Årstiden för resor tili riksdagen, af ofullåndadé landtmannagöromål, af tjensteiijons-flyttningen, af angelägenheten att kunna fa riksdagen afslutad så tidigt äret efter dess öppnande, att riksdagsmännen må kunna före. skördetiden återvända till sina hem o. s. v. Vid företagande af detta ärende hafva inom Utskottet betänkligheter blifvit framställda, huruvida Utskottet, hvars uti 36 § Riksdags-Ordningen utstakade verksamhet egentligen består uti att uppsätta de expeditioner, som under riksdagen af Stånden gemensamt utfärdas, äfvensom Riksdags-beslutet, må ega grundlagsenlig befogenhet, att utlåtande i ämnet afgifva; men då, ehuruväl de ärenden, hvilka, i stöd af grundlagen, tillkomma Expeditions-Utskottet att handlägga, i allmänhet icke äro af beskaffenhet, att förbereda något Rikets Ständers beslut och förthy erfordra Utskottets betänkande, det är Rikets Ständer obetaget att, utom de i 53 § R.
F. och 28 § R.
Ö. uppräknade beredande Utskott, förordna särskilda sådana, eller att till något af förstnämnda Utskott remittera sådana mål, som till visst Utskott icke höra, samt det i allt fall ankommer på Rikets Ständer att å Expcditions-Utskottets yttrande fästa det afseende detsamma kan anses förtjena, har Utskottet ej funnit sig af grundlagarne förhindradt att, jemte en sammanfattning af ärendets behandling uti de särskilda stånden, tillika framlägga Utskottets åsigt angående sjelfva saken, eller om utsättande af den tid för nästa lagtima Riksmöte, som, enligt Utskottets omdöme, kan vara med grundlagarnes föreskrift öfverensstämmande, eller, med afseende på andra förhållanden, mest lämplig.
Då frågan från sistangifne synpunkt betraktas, kan Utskottet visserligen icke frångå, att resor till riksdagsorten under sä sen årstid, sorn nära medlet af November manad, äro förknippade med mänga obeqvämligheter, för hvilkas undvikande det kunde vara önskvärdt, att en lämpligare tid för Riksdagens öppnande blefve bestämd, men Utskottet anser denna synpunkt i allt fall böra underordnas frågan, huruvida och i hvad mån hinder tilläfventyrs kunna uti grundlagarne förefinnas emot den förkortning eller förlängning af mellantiderna mellan Riksdagar, som af olika bestämmelser angående tillen för nästföljande Ständers sammanträde kan blifva en följd, hvadan Utskottet anser lämpligt, att företaga denna fråga till utredning, medelst framställande af de särskilda stadganden i detta hänseende, som grundlagarne under olika tider upptagit och huru dessa stadganden af framfarna Ständer varit uppfattade och tillämpade.
Uti den, efter statsskickets förändring, den 6 Juni 1809 först antagne Regeringsform, egde 49 § följande lydelse: "Riksens Ständer skola, i kraft” af denna grundlag, sammankomma enär fem år ifrån den sist hållna Riksdagens slut förflutit.
Uti hvarje riksdagsbeslut skola Riksens Ständer bestämma dagen då Expediliuns-Ulikolkts LU&landc, N:o 7. 5 do, tili följd häraf, åter sammanträda samt uttrycklig riksdagskallelse, med nödiga föreskrifter i afseende på riksdagsmannavalen, deruti intaga.
Konungen vare dock obetaget, att Riksens Ständer derförinnan till urtima riksdag kalla», hvilka stadganden uti Rikdags-Ordningen den 10 Februari 1810 finnas, i det närmaste ord för ord, upprepade.
Straxt derpå väcktes dock af en riksdagsman motion om förändring i dessa stadganden, i anledning hvaraf Konstitutionsutskottet uti betänkande af den 5 Mars sistnämnde år, yttrade sig hafva, »lika med motionären, funnit, att 49 §:s ordalydelse lätteligen kunde, genom cn »alltför bokstaflig tolkning, misstvdas, och Riksens Ständer antingen anses plig»tige att, utan allt val af årstiden, sammankomma på en nästan till dagen förut »bestämd termin, eller ock berättigade att uppskjuta Riksdagen till sex, sju eller »flere års mellanstånd från den sist haline, och att tillika, vid jemförelse af »denna § och hvad 61 § i Bevillningens utgående stadgar, den följd möjligen »skulle dragas, att, åtminstone för hvarannan riksdag, ett år klefve utan »bevillningsafgift, så vida ej Riksens Ständer till urtima riksdag kallades.»
Vid 1812 års urtima riksdag korn ej denna grundlagsförändring under Ständernas pröfning, men vid urtima riksdagen 1815, som började den 27 Februari och slutades den 9 Augusti, antogs det hvilande förslaget, enligt hvilket början af 49 § Regcrings-Formen erhöll denna lydelse: »Riksens
Ständer skola, i kraft af denna grundlag, hvart femte år sammankomma», hvilken förändring likaledes infördes uti 2 § Riksdags-Ordningen.
Uti Riksdagsbeslutet utsattes nästa lagtima Riksdag till den 15 Januari 1820, men urtima riksdag mellankom, som börjades den 20 November 1817 och slutades den 21 Juli 1818, hvarvid dagen för Ständernas nästa lagtima sammankomst utsattes till den 15 Januari 1823.
Vid den sistnämnda år hållna riksdag, sorn slutades den 22 December, utsattes den nästföljande till den 4 November 1828, och vid berörde riksdag, hvilken afslutades den ,19 Mars 1830, bestämdes riksdagen derpå till den 15 Januari 1835.
Dessförinnan sammankallades dock Ständerna till urtima riksdag, hvilken be gyntes den 15 Januari 1834 och slutades den 27 Maj 1835, hvarvid nästa riksdags början utsattes till den 14 Januari 1840.
Vid sistnämnda års riksmöte, som slutades den 16 Juni, utsattes det påföljande tili den 14 Januari 1845. hvarförinnan Ständerna dock sammankallades till urtima Riksdag den 11 Juli 1844, hvilken afslutades den 24 Maj 1845, och var det vid detta Riksmöte, sorn grundlagens stadgande om Riksdags hållande hvart femte år förändrades sålunda, att uttrycket hvart femtå utbyttes mot hvart tredje, utan att någon närmare bestämmelse gjordes om tiden, hvarifrån årsräkningen borde begynna.
Vid sistberörde riksdag utsattes dagen för den nästföljandes sammanträde till den 15 November 1847, och vid denna, som slutades den 24 Oktober 1848, bestämdes tiden för den derpå följande till den 15 November 1850, vid hvilket sistomförmälda riksmöte, som aflystes den 4 Septembe -i Exprd ilions-Ulskoltets Utlåtande, S:o 7. 1851, tiden tor den nu pågående riksdagens början utsattes till den 15 November 1853.
Ehuru under förevarande Riksmöte fråga ej blifvit vackt, huruvida tiden för den härnäst sammanträdande Riksdagens begynnelse bör grundlagsenlig! beräknas ifrån början eller slutet af den nu pågående, har dock
Utskottet ansett sig icke böra lemna densamma helt och hållet åsido, enär rätta ordaförståndet af uttrycket livart tredje, aldrig blifvit af Rikets Ständer tydligen förklarad!, men Ständernes nu ifrågasatta rättighet, att ytterligare en månad eller mera, sammanflytta tiderne för den nu pågående och nästa Riksdag, måste i hufvudsaklig mån bero pä riktig tolkning af åberopade grundlagsbestämmelse.
Enär 1845 års grundlagsförändring icke veterligen åsyftade annat än ifrågavarande terminers förkortande från fem till tre år, är det klart, att uttrycket hvart tredje, enligt lagstiftarnes mening, icke skiljer sig från det förut begagnade uttrycket hvart femte, i något annat afseende, än det som innefattas uti jemförolsen mellan talen tre och fem, och att sålunda den uppfattning af tiden hvarifrån, som varit afsedd med uttrycket hvart femte, vid grundlagsförändringen öfverflyttats på det sedan insatta uttrycket.
För så vidt språkbruket kan, i nyssnämnda afseende, tillåta olika tolkning af åberopade uttryck, hvarom Utskottet dock anser sig ej böra framlägga någon egen mening, måste praxis, äfven under den tid, då den nu förändrade bestämmelsen fanns qvar i grundlagen, utgöra ett vigtigt moment för bestämmande af det nu befintliga uttryckets rätta betydelse.
Denna praxis är likväl, enligt hvad föregående framställning torde hafva ådagalagt, icke fullt följdriktig.
Oaktadt, på sätt inhemtas af 1810 års Konstitutions-Utskotts anförda betänkande, motivet till den dä föreslagna grundlagsförändringen hemtades från farhågan, att den stadgade tiden af fem år mellan den ena riksdagens slut och den andras början skulle, genom sträng bokstafstolkning, kunna utsträckas långt derutöfver, icke från någon afsigt att förkorta den afsedda mellantiden mellan Riksdagarne, hände likväl, att lagstiftarne sjelfva vid samma Riksdag utsatte sådan dag för påföljande Riksmötes öppnande, att denna mellantid, derest ej urtima Riksdag mellankommit, icke skulle, uppgått till mer än 4 år och 5 månader, och att icke en gång fullt fem år skulle förflutit mellan begge Riksdagarnes öppnande.
De påföljande Riksdagsterminerne utsattes emedlertid så, att mer än fem år förflöto mellan Riksdagarnes början, men icke fullt fem, då endast tiderne emellan Riksdagarne afses, intill dess att Ständerne vid 1840 års
Riksdag utsatte den påföljande till jemt femte årsdagen af den då pågående Riksdagens början, eller den 14 Januari .1845.
De Riksdagar, som egt rum sedan terminen bestämdes till tre år, hafva alla börjats den 15 November.
Expcililions-Vlskottels Utlåtande, A:o 7.
Da. det är uppenbart, att den s. k. frihetstidens grundlagar varit rådfrågade vid uppsättande åf de nu gällande, har Expeditions-Utskottet ansett det ej sakna intresse att utsträcka förevarande undersökning till ordalydelsen af förstnämnde grundlagar i hvad de angå förhanden varande ämne och huru denna lydelse bifvit tillämpad.
Uti 1 § af Riksdags-Ordningen den 17 Oktober 1723, motsvarande i detta hänseende 45 § uti Régerings-Formen den 2 Maj 1720, säges: »Riksens
Ständer böra hvart tredje år uti Stockholm, eller å någon annan »ort i Riket, der högvigtiga orsaker sådant fordra, medio Januarii sammankom»ma, och dessemellan, antingen när de af Konungen med Riksens Råds Råde kal»las, eller de sjelfve uti deras sist författade beslut sig en viss dag förbehållit.»
Huru ordalagen hvart tredje är och .sammankomma, hvilka återfinnas uti nu gällande grundlagar, utaf frihetstidens Ständer tolkades, kan af följande tablå inhemtas.
Riksdagsbeslutens data.
Den 7 Juli 1720. » 17 Okf. 1723. » 5 Aug. 1727.
» 19 Juni 1731. » 14 Dec. 1734. » 18 April 1739. » 22 Aug. 1741. » 12 Sept. 1743.
» 14 Dec. 1747.
» 4 Juni 1752. » 21 Okt. 1756. » 21 Juni 1762. » 15 Okt. 1766. » 30 Jan. 1770.
De i Riksdags-Besluten utsatta tider /'dr nästa Lagtima Riksdags Öppnande. 45 § R.
F. åberopas.
Medio Januarii 1 727.
D:o D:o 1731.
D:o D:o 1735.
Medlet af Maj 1738.
D:o Okt. 1742.
D:o D:o 1744.
D:o Sept. 1746.
Slutet af Sept. 1751.
Början af Okt. 1755.
Medlet af Okt. 1760.
D:o D:o 1765.
D:o D:o 1770.
D:o D:o 1773.
Jemförelsen af ofvanutsatta data visar, att den ordentliga följden af lagtima Riksmöten blifvit åtskilliga gånger afbruten af urtima Riksdagar, men att Ständerne ingen enda gång utsatt Riksdag så nära intill den pågående, att icke en tid af fulla tre år och stundom betydligt derutöfver, bestämts mellan den ena riksdagens slut och den andras början.
I betraktande af allt detta, och då Expeditions-Utskottet anser ordalagen uti 49:de § R.
F. och 2 § R. O., jemförda med den praxis, som med ett enda föga afvikande undantag, hvilket dock icke kom till verkställighet, varit af fram - 6 Expedilioitt-UlskoUeU Utlåtande, N:o 7. fania Ständer iakttagen, icke kunna gifvas den vidsträckta tolkning, sorn egde Rikets Ständer grundlagsenlig makt, att utsätta en kommande riksdag tätare inpå den sammanvarande, än att åtminstone fullt tre år må hinna förflyta mellan riksdagarna, räknadt från den enas och till den andras början, samt de hos särskilda Riks-Stånd, från synpunkten af Riksdagsmännens beqvämlighet hcmtade skäl för blifvande Riksdags tidigare utsättande, så vida afseende å dessa skäl finge fästas, i allt fall icke synts vara så allmänneligen godkände, att anledning deraf må hemtas till afvikelse från hvad hittills i berörde afseende iakttaget varit, far Utskottet vördsamt hemställa, att dagen för Rikets Ständers nästa sammanträde till lagtima Riksdag måtte bestämmas till den 15 November 185G.
R cis er va tioner: Af Friherre Cederström, Rudolph: »Då 2:ne Riksstånd genom fattade beslut förklarat sig anse dagen för nästa lagtima Riksmötes sammanträdande böra bestämmas till den 15 Oktober 1856, hvarom motion jemväl blifvit i det tredje Riksståndet väckt, och då äfven i det Riks-Stånd, der en motionär dertill föreslagit den 1 November, fördelarne af Oktober månads väljande framför November blifvit under diskussionen anförda, anser jag Expeditions-Utskottet redan ur dessa anledningar hafva egt öfvervägande skäl, att för liöglofl.
Rikets Ständer föreslå förstnämnde dag till nästa Riksmötes begynnelsedag.
Något ur grundlagarne härledt hinder för Rikets Ständer, att sålunda förfoga, synes mig destomindre ega rum, som ordalydelsen af R.
O. § 2 uttryckligen innefattar ej allenast att Rikets Ständer skola hvart tredje år sammankomma, men äfven att de i hvarje Riksdags-Beslut skola bestämma dagen, då de, till följd häraf, åter sammanträda.
Detta sednare stadgande synes mig tydligen åsyfta, att tillägga Rikets Ständer full rätt, att i afseende å dagen inom tredje året välja den till nästa Riksmötes början tjenligaste.
I annan händelse förefaller det, som om dessa ord vore lika öfverflödiga, som betydelselösa; hvilket likväl, i fråga om grundlagstext, säkerligen ingen vill antaga.
Härtill kommer, att vid sjelfva den Riksdag, då R.
O. § 2 erhöll den lydelse, den sedermera bibehållit, — med den enda förändring, att vid 1845 års Riksdag siffran lixpcdilions-Ulskollelt
II låt unde, N:o 7. 7 fern utbyttes mot tre i afseendo A mellanårens antal, —vid 1815 års Riksdag utsattes dagen för derpåföljande lagtima Riksmötes början till den 15 Januari 1820, hvilket utgör några veckor mindre än fern år från den 27 Februari 1815, då sistnämnde års
Riksdag sammanträda Att urtima Riksdag år 1817 mellan © koni, kan icke rubba den historiska betydelsen af 1815 års Ständers beslut.
Linder flera påföljande Riksdagar, iakttogs nästan aldrig Riksdagsterminernes bestämmande till feni år, på dagen räknadt, vare sig en Riksdags början eller dess slut valdes till utgångspunkt, för beräkningen.
Att deremot de sednast församlade Riksdagarne sammanträdt den 15 November, torde kunna utur tillfälliga orsaker härledas.
Erfarenheten tyckes emedlertid nu hafva visat hvarjehanda olägenheter af denna sena årstid för Riksdagens öppnande, på sätt äfven blifvit yttradt, i åtskilliga af de anföranden, hvilka till Expeditions-Utskottet blifvit remitterade.
Vägarnes mindre goda beskaffenhet i medlet af November månad, sjökommunikationernes afbrytande genom is eller försvårande genom stormar vid samma tid, lära i väsendtlig mån fördröja och fördyra de till Riksdagen anländande folkombudens resor.
En månad tidigare förelinnas vanligen icke dessa svårigheter i afseende å kommunikationerne, vare sig till lands eller sjös.
Sädesoch jordfrukts-skörden torde vid medlet af Oktober vara å alla orter, i hela Sverige, inbergad.
Den betänklighet, som kunde återstå, vore tjenstehjonsflyttningens inträffande näst efter Riksdagens början; men då hedervärda Bondeståndet, hvars medlemmar, genom vanan af en jemn tillsyns utöfvande vid sitt jordbruk, synas mest vara i tillfälle att öfverväga den större eller mindre vigten af närvaro vid berörde flyttning, är det ena af de 2:ne Riks-Stånd, hvilka icke ansett denna omständighet böra inverka till hinder för Riksdagens öppnande yden 15 Oktober, så torde någon tvekan i detta hänseende icke heller hos de öfriga Riks-Stånden böra förutsättas.