Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Alser den tilltänkta nya lagen del enskildta, borgerliga lifvets rätt, är det den civila lagstiftningsmakten, som handlägger frågan, äfven om den inmiefattade allmänna, ovilkorlig» Konstilutions-UUlioltets Memorial, N:o 4. föreskrifter af ekonomisk eller administrativ natur.
Afser den rent administrativa ärenden, laller den under den ekonomiska lagstiftningsmaktens befogenhet.
Hvad nu vår allmänna civilrätt vidkommer, framträder detta förhållande, bland annat, äfven uti lagarne rörande krediten.
Lagarne angående vexeldragning och vexlars form och innehåll, motiverade ur synpunkten af nödiga rätlsgarantier, hafva, exempelvis, alltid såsom civillag blifvit behandlade, emedan deras verkningar yttra sig egentligen uti det enskilda borgerliga lifvet, ehuru de lill sitt begrepp äro af ekonomisk natur.
För krediten, såsom en af cirkulationens stora häfstänger, äro nu ock enskilda bankbolag vigliga inrättningar.
Men den vexelverkan, de underlätta och befordra: genom upplåning och utlåning, mellan kapitalerna och deras användare: genom diskontrörelsen, mellan enskildes kreditsedlar och alltid tillgängliga realisaliousfonder: och genom kassa-kredit iver jemte assiguationsrörelsen, mellan affärsmannens dagliga behof åf utbetalningar och den del af hans förmögenhet, som, ehuru ej lämplig för verklig cirkulation, dock till siLt värde, medelst kreditens mellankomst, kan mobiliseras; allt detta, med alla de rättsfrågor, som deraf mellan enskilde kunna uppkomma, ställer dem i så nära förening med det borgerliga lifvet, att icke blolt reglorne för bolagens bildande och deras medlemmars inbördes ansvarighet, ulan ock garantierne för den kredit i öfrigt, som de sjelfve taga i anspråk, utgöra så väsendtligt vilkor för de enskildes allmänna rätt i dessa afseenden, att alla dessa punkter i ett sammanhang bordt, enligt Konslituiions-ulskottels tanke, uti civil-lagsliftningsväg, i öfverensstämmelse med 87 § Regeringsformen, behandlas.
Sålunda hafva ock Rikets Ständer betraktat frågan, då de, jemte underdånig skrifvelse af den 24 Maj 1845, till Kongl.
Maj:ls J’Nådiga stadjästelse” i underdånighet öfverlemnade det af Banko- och Lag-utskotten beredda, och af Rikets
Ständer ”för deras del antagna” förslaget lill ”lag för enskilde banker”, hvilket i flere delar, ehuru, såsom ofvan visadt är, ej i alla, ligger till grund för den, icke i form af lag, ulan i form af Konstitutions-li Iskot tets Memorial, ,Y:o 4. kungörelse, ulkomna förordningen af år 1846.
Väl må häremot anmärkas, alt, om Rikets Ständer, för de ras del, ensidigt, under iakttagande af formerna för civi 1 lagstiftande och med begagnande af deras lag-initiativ, behandlat och fattat beslut om en fråga, som tillhörer ekonomiska lagstiftningens område, sådant icke i någon mån förminskar Kongl. Maj:ls rätt att, i den ordning, 89 § Regerings-formen fastställer, afgöra samma fråga; men den vigt, denna anmärkning eljest eger, bortfaller här, då härvid icke kan förbises, att Kongl, kungörelsen, den 14 Januari 1824, angående inrättande af enskilda banker eller diskonter, genom 6 och 7 §§ af ”lagen för Rikets Ständers Bank, gifven den 1 Mars 1830”, erhållit egenskapen af civillag.
1 betraktande häraf, har Konstilutions-ulskollet ansett förenämnde Konungens rådgifvare, vid ofvananförde underdåniga tillstyrkanden, icke hafva sin rådgifvarepligt vederbörligen iagtlagit, och får alltså denna sin anmäl klling Riket» höglofl.
Ständers ytterligare pröfning vördsamt underställa. II.
Alt gående beviljad rättighet för åtskilliga enskilda Banker alt beräkna öfver- eller straffränta för längre lid, än Kongl, kungörelsen af den 14 Januari 189.4 medgifver.
Vid granskningen af Finans-protokollet, hållet inför Hans Maj:l Konungen i Stats-iådet den 15 Maj 1846, angående i underdånighet sökt och i nåder beviljad ny oklroy för Stora Kopparbergs läns och Bergslags enskilda hank, och Finans-protokollet i Slats-rådet at den 26 Maji 1846, angående i nåder beviljad förnyad oklroy för Smålands enskilda bank, har K011- stitutious-utskoMet fästat sin uppmärksamhet serskildt vid de i dessa bankers reglementen förekommande bestämningar, rörande öfverränla för förfallna lån.
Uti reglementet för Sora Kopparbergs läns hank faslslälles ”för lån, som icke å bestämd lid inbetalas,” öfverränlan lill ”tvåtredjedels procent i 8 Konstitutions-Utshoitcts Memorial, N:o 4. månaden frun för fallodagen till den dag betalningsskyldigheten fullgör es" dock alt lagsökning sednast tvänne månader efter förfallodagen anställes.
ULi reglementet för Smålands bank fastställes ”för lån, som icke å utsatt tid inbetalas”, öfverränlan lill ”åtta procent årligen från förfallodagen till den dag betalningsskyldigheten fullgöres”, dock att om lagsökning sednast två månader efter förfallodagen föranstaltas.
Nu är såsom allmänt vilkor för sliflandet af enskilda bankbolag uti Kongl, kungörelsen af den 14 Januari 1824 fastsläldt, och derpå i Kongl, kungörelsen af den 9 Januari 1846 upprepadt, att endast samma öfverränta, som för riksbanko-diskonlen stadgad är, af enskild bank får beräknas, med förbehåll derjemte, att lagsökning anställes sednast två månader efter förfallodagen; men ehuru, enligt Rikets Sländers beslut vid riksdagen 1823, den först till 12 procent beräknade öfverränlan för riksbanko-diskonten nédsalles till 8 procent från förfallo- till betalningsdagen, har derefter, enligt beslut vid sednaste riksdag, samt 202 § af de då för riksbanken gifna instruktioner, ytterligare en nedsättning deraf egt rum sålunda, att ränta efter tvåtredjedels procent i månaden å förfallna lån erlägges endast för den Lid, som under de Irenne första månaderna från förfallodagen kan förflyta, innan betalning sker, och efter femtal[tedels procent i månaden för den tid, sorn betalningen derefter kan uteblifva; och följer alltså häraf, att den rätt till öfver-eller straffräntas beräknande, som uti ifrågavarande tvänne bankc-oktrover blifvit Stora Kopparbergs Jäns och Smålands enskilda Jjanker beviljad, i anseende till tiden för beräkningen, slår i strid med de allmänna organiska statuterna, rörande enskilda bankstiftelser, och tillägger sålunda nämnda banker en olaglig förmån framför andra.
Konstitutions-ulskollel har, förthy, ansett skäl lill anmärkning i anledning häraf förevara emot föredragande Stals-rådet och chefen för Finans-departementet, herr Mimilie, och får densamma nu till Rikets höglofl.
Ständers ytterligare pröfning härmedelst vördsamt anmäla.
III KonstiUtions-Ulshottets Memorial, N-.o 4. 9 III.
Angående ett, för beklädnaden vid lifgardet till häst, regementet gifvet och. derefter af skrif vet penningejör skott.
Af protokollet öfver Landtförs va rs-ärenden, fördt inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rådet den 26 Mars 1846, inhemtas, att Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-kollegium, jemte underdånig skrifvelse af den 28 nästförlidne November, lill Kongl. Maj:t inlemnat förslag till nytt passevolans-kontrakt, och ny bekiädnadsslat för lifgardet lill bäst, oell i sammanhang dermed, lill följd af Kongl.
Maj is derom meddelade befallning, ett underdånigt utlåtande, i ändamål att utreda tillkomsten af ett förskott, som regementet, under den förflutna tiden, för underhållandet af beklädnad m. m. åtnjutit, samt huruledes samma förskott, derest ansvarigheten derför kunde anses åligga passevolantörerna vid regementet, måtte kunna, på ett för dem så litet som möjligt betungande sätt, återgäldas, dock utan förnärmande af statsverkets rätt.
Krigs kollegium hade i nämnda underdåniga utlåtande anfört: att, med anledning af Kongl, brefvet den 23 Januari i8ll, som förordnat, alt sqvadrons-cheferne vid lifgardet till bäst, i egenskap af passevolantörer, skulle få uppbära beklädnadsmedlen till ena hälften om hösten, och till den andra om våren, innan beklädnaden uppdroges, och beklädnads-staten af- år 1816, hvilken innehölle, att beklädnads-passevolansen förskottsvis, med ena hälften inom årets utgång, och till återstoden före den 1 Maji påföljande året, eller innan uppdragning af de liqviderade effekterna egde rum, borde utbetalas, regementet, enligt 1815 års hufvudbok för utrednings-afdelningen, erhållit full beklädnads-, remtygs- och sadelmunderings passevolans för 30 under-oflicerare, 10 trumpetare, 5 hofslagare, 1 profoss, 375 gardister och 415 hästar för tvänne durchschnittsår, räknade från den 1 Maj 1815 till samina dag 1817, samt hälflen af beklädnads-anslaget för durchschnittsåret f rån den 1 Maj 1817 till den 1 Maj 1818, eller för tillsammans två och ett halft år, hvarefter regementet, erdi t 1817 års hufvudbok, uppburit ett års, och, jemlikt 1818 års hufvudbok, ett och eLt halft års beklädnads-anslag; i följd af hvilka, under loppet af fyra år, eller åren 1815—1818, gjorda liqvidalioner, fem års beklädnads-passevolans alltså blifvit regementet godtBih.
Prot, 1S47 ^ 1848 3 Sami, 4 Haft, 2 10 Konstilutions-Utsliotlsts Memorial, N:o i, gjord oell detsamma sålunda fått tillgodonjuta ett års passevolans i förskott; ett förhållande, som ännu den tid, Krigs-kollegii underdåniga skrifvelse afgafs, forlfore, emedan, på sätt alla sedan år 1818 för regementet utfärdade årliga stater och från detsamma till Krigs-kollegium inkomna reqvisitioner och qvitterade liqvider utvisade, beklädnads-anslaget för hvarje med den 1
Maj ingånget durchschnittsår blifvit lill fullo utbetaldt.
Men då delta förhållande gällde passevolansmedlen för successiva anskaffningen och underhållet af de beklädnads-, remtygs- och sadelmunderings-persedlar, regementet sedan år 1815 innehaft, och föranledde till den följd, att, derest passevolansen upphörde, underhållsmedel för samma persedlar icke komrne att under sista durchschniltsåret af Kongl. Majit och kronan utbetalas, egde ett annat förhållande rum med de persedlar, som i sednare
Lider tillkommit å regementets beklädnadsslat.
Regementet, som år 1831 tillöktes med 25 oberidna gardisten, hade nemligen, samma år, erhållit beklädnads- och remtygs-persedlar för denna styrka, och åren 1826, 1831 och 1833 åtskilliga andra persedlar, för hvilka alla första uppsättningen blifvit af Kongl. Mapt och Kronan bekostad, men derefter durchschnills-medlen för desamma under loppet af hvarje durchschnittsår, och således icke förskottsvis utgått och varit under det allmänna beklädnadsanslaget inbegripna.
Krigs-kollegium ansåg, i följd häraf, passevolantörerne vid lifgardet till häst skyldige att till Kongl. Majit och kronan godtgöra ett års i förskott uppburet beklädnads-anslag, efter afdrag derå likväl al durchschnillsbeloppet för nyssnämnda, å regementets beklädnadsslat sednare tillkomna, persedlar, och föreslog derjemte en plan, enligt hvilken förskoltssuinman under tolf år med en tolftedel för året blefve amorterad.
Uti häröfver afgifven förklaring af den 31 December 184-5 hafva passevolantörerne vid regementet anfört, att de sjelfve under den tid, de innehaft sina sqvadroner, för underhållet af beklädnaden och andra persedlar, icke något år uppburit mer än den för året bestämda passevolans-summa, och således ej den ringaste del af ifrågavarande förskott dem tillgodokommit; i anseende hvartill och då, ehuru samma förskott från början ingått bland villkoren för passevolans-öfvertagelsen, den så kallade durchschnills-passevolansen numera, tillika med de dermed förenade förmåner, upphört, någon ålerbärings-skyldighel icke heller syntes kunna regementet, och allraminst de nuvarande passevolanlörerna, åläggas; men om icke dess mindre Kongl. Majit skulle anse regementet dertill förbundet, kun - Konstilutions-Ulsholtcls Memorial, N:o 4.
11 de dock deruti ej ingå hvad som blifvit förskottsvis ulbelaldt till 30 under-officerare, 10 trumpetare och 5 hofslagare, sorn den tid, det ifrågasatta förskottet tillkommit, funnos vid regementet; hvarjemte passevolanlörerne i öfrigt beslridt del alKrigs-kollegium, för förskottets amorterande, förslagna sätt.
Föredragande Stals-rådet och chefen för Landförsvars-departemeutet, Friherre Peyron, yttrade, vid ärendets föredragning, i underdånighet: att insände räkenskaper och liqvidationshandlingar utvisade, det regementet, under de fyra åren, 1815-—1818, för. underhållandet på passevolans af manskaps- och hästmunderingar ni. m., fått uppbära fem års anslag med 36,942 r:dr 44 sk. för hvarje år, och således njutit ett års anslag i förskott; och att anslaget sedermera, tid efter annan, af serskilda anledningar blifvit förhöjdt, så att efter år 1833, då ny beklädnadsstat fastställdes, passevolansersältningen uppgått till ett, genom Kongl, brefvet den 14 April 1837 och den 22 Oktober 1842, bestämdt belopp af 51,600 r:dr för året, hvilken summa de nuvarande passevolanlörerne jemväl, år efter annat, såsom för ett kommande år uppburen, qvitterat.
Men, som, då förskottet under åren 1815—1818 utföll, sqvadronerna förvaltades af helt andra personer än nu, och de nuvarande innehafvarne, vid sitt lillliäde, varit föranlåtne att lill löreträdarne ersätta värdet af alla öfverkompletta munderings-persedlar, hvaraf åter följde, att det af dem för året uppburna anslag rätteligen endast utgjorde en tillgång för munderingarnes underhåll och ny anskaffning efter durchschnitt för samma år, men ej för ett kommande; så, och ehuru regementets rättighet till ifrågavarande förskott grundade sig på den af Kongl. Majit den 22 Oktober 1816 fastställda beklädnadsstat, hvilken stadgade passevolanlörernes förbindelse att, i händelse af passevolansens upphörande, ansvara för munderingarnes underhåll till den löpande terminens utgång; likväl, då uti det af Kongl. Maj:t, under den 21 Junii 1817, gillade passevolanskontrakt, hvilket egentligen borde tjena lill efterrättelse vid bedömande af passevolantörernes rättigheter och skyldigheter, något förskott icke omnämndes, och den ännu gällande beklädnadsstaten af år 1833 ej heiser derom innehölle några föreskrifter; fördenskull och enär, om än nuvarande passevolanLörer, oaktadt deras bestridande, lagligen kunde förpligtas att inbetala hela lörskotlsbeloppet, sådant innefattade en uppenbar obillighet, fann Statsrådet och Departements-chefen anledning vara förhanden att i underdånighet tillstyrka, det nuvarande passevolantörer måtte frikallas från alt ansvara för hvad de af förskottet icke uppburit.
Till utredande sedan af den summa, passevolantörerne borde åter - 12 Konstitutions utskottets Memorial, N:o 4. bära, förekomma uti ofvananförda Statsråds-protokoll följande uppgifter, som här i form af kalkyl uppställas:
Passevolansersättningens sednast bestämda belopp r:dr 51,600. —■
— Derifrån borde afdragas: a) beloppet för de, enligt hvad Krigs-kollegium anmärkt, åren 1826, 1831 och 1833, å beklädnadsstaten tillkomna persedlar, med ...... v:dr 3,284: 4. 2b b) beloppet för den uti squadrons-chefernes förklaring omnämnda beklädnadsersättning, med r:dr 6,916:33 lf. !— 10,200: 37. 4. och således återstoden, eller r:dr 41,399: 10. 8. utgöra "rätta beloppet af det förskott, för hvilket passevolautörerne humle ajffordras godtgöre/se.”
Men då härjemte, enligt Departements-chefens tanka, utredas borde, huru stor del deraf verkeligen kommit nuvarande passevolantörer lill godo, uppkomme följande kalkyl: nuvarande passevolans-anslagssumman . . r:dr 51,600.
— — Drages härifrån det äldre, under åren 1815 — 1818 tillkomna, förskottet 36,942: 44. — återstode ett belopp af „ 14,657: 4.
— Men detta borde dock ytterligare minskas med: a) deruti inbegripne underhållskostnader för ofvanuppgifna, i sednare lider tillökade, persedlar: r:dr 3,284: 4. 2b b) skillnaden emellan det äldre anslaget till beklädnaden för underofficerare, trumpetare och profoss, och det i 1833 års stat för dera beslämda, „ 2,201 : 18. 9jb eller sammanräknadt 5.485: 23. — och skulle således återstoden . i;dr 9,171: 29. sk. utgöra "den summa, som nuvarande passevolantörer, hvilka alla emotlagit sina sqvadroner före år 1833, verkeligen uppburit och vstndigt 'vore pligtige att ansvara för.” Uti Statsrådsprotokollet förekomma derefter följande ord: ”del äldre förskottet utgjorde 32,227 r:dr 29 sk. 8 rst och som denna siffra synes slå i strid med en förut uppgifven siffra, stor 36,942 r:dr 44 sk., för det Kunslilulions-Utskottcts Memorial, AT:o 4.
13 äldre förskottets belopp, torde följande förklaring icke anses öfverflödig lili det först uppgifna äldre förskollsbeloppet, 36,942 r:dr 44 sk., ingå, nemligen, den bekiädnadskoslnad, hvilken passevolantörerne, uti sin förklaring, uti intet afseende velat såsom förskott erkänna, och derjemte deri, Lill 2,201 r:dr 18 sk. 9| vst. beräknade, skillnaden i samma kostnad enligt slaten före 1833 och den då bestämda.
Afdrages försina inda punkt med 4,715 r:dr 14 sk. 4 rst. från 36,942 r:dr 44 sk., återstå 32,227 r:dr 29 sk. 8 rst., hvilken summa, sammanlagd med 9,171 r:dr 29 sk., lemnar till resultat 41,399 r:dr 10 sk. 8 rst.
Hvad uti detta ärende af föredragande Statsrådet och Departementschefen sålunda blifvit framsläldc och tillstyrkt, behagade Kongl.
Majjt, sedan Statsrådets öfrige ledamöter uti Departemenls-chefcns utlåtande instämt, till alla delar gilla.
Då, vid öfvervägande af de härvid förekomna omständigheter, uppenbart är, att ett förskott på beklädnadspassevolansen för lifgardet till häst blifvit lemnadt, utgörande ett belopp af minst 32,227 r:dr 29 sk. 8 rst., och de nuvarande passevolantörerne vid regementet, ehuru de på anförda skäl velat undandraga sig skyldigheten att för detsamma ansvara, dock ej bestridt sin förpliktelse dertill enligt passevolanskontraktet, i förening med 1816 års beklädnadsslat, och hvad Krigs-kollegium, i afseende å dem, uti frågan vikat; men Departements-chefen likväl, oaktadt ej eller han förnekat, det passevolantörerne
Lill återbäring enligt lag kunnat förbindas, tillstyrkt, att ersällningen för ifrågavarande förskott mätte [få förfalla, utan att föreslå, det frågan derom hos Rikets Ständer skulle till afskrifning anmälas, finner Konslitutions-Ulskottet honom härutinnan icke hafva sin rådgifvarepligt vederbörligen iakttagit, och får alltså denna anmärkning till Rikets Högfall.
Ständers närmare pröfning härmedelst vördsamt öfverlemna.
IV. Angående en, den värf vade delen af Armeens och Flut! ans manskap beviljad, bejr leise från af giften till folkundervisningens befi eini iande.
Under den 18 Junii 1845 hade, på sätt protokollet öfver blandadt 14 Konstitutions utskottets Memorial, N:o 4.
Ecklesialik- och Finans-ärende, hållet samma dag inför Hans Majd Konungen i Stats-rådet, derom upplyser, Kongl. Maj:!., vid algörandet af frågan örn den af Rikets Ständer, under Piiksdagen samma år, beviljade afgift lill folkundervisningens befrämjande, i nåder behagat förordna: att nämnde afgift ”icke borde åläggas den värfvade delen af armeens och flottans gemenskap, enär dennas aflöning endast för det dagliga underhållet vore beräknad.
” Rikets Ständer hade uti sin, angående ifrågavarande afgift, under den 15 Maji 1845 aflåtna underdåniga skrifvelse anfört: att Rikets Ständer, under öfvervägande, huruledes folkundervisningen måtte kunna ändamålsenligt ordnas på det sätt, Kongl.
Maj:ts nådiga stadga af den 18 Juni 1842 föreskrifver, och öfvertygade genom erfarenheten, att en ordnad folkundervisning icke annorledes, än medelst det allmännas mellankomst med visshet kunde öfverallt lill vägabringas, i följd häraf fästat sin uppmärksamhet på medels beredande för detta ändamål, och, utgående från den grundsats, sorn ock genom högslberörda nådiga stadga redan sytnes vara godkänd, att hvarje arbetsför medlem i samhället borde genom personlig afgilt i första rummet bidraga till det uppväxande, mindre bemedlade, släglels undervisning, äfvensom i betraktande deraf, att den personliga skydd.safgiften blifvit af Rikets Ständer lill hälften nedsatt, och denna sålunda medgifna lindring i bevilluingen efter Irsta artikeln, eller 12 sk. för man och 6 sk. för qvinna, i de flesta fall skulle äfven för församlingar med ringa befolkning lemna för behofvet tillräckliga medel lill folkskole-väsendets ordnande, lunnit godt härutinnan besluta : l:o att ett mot berörda nedsättning i personliga skyddsafgiften svarande belopp, eller 12 sk. banko för man och 6 sk. för qvinna, skall till folkundervisningens befrämjande inom hvarje församling, eller, der flere församligar om en skola sig förenat, inom dessa gemensamt anslås och utgå; 2:o alt lika afgift, som, lill följd häraf, skall utgå af mantalsskrifna personer, äfven bör utgöras af gemenskapen vid armeen och flottan; m. m.
Och som det här ofvan anförda Statsråds-protökoll icke innehåller något, som tillkännagåfve, det Konungens rådgifvare, hvilka öfver detta ärende sulto, nemi.
JuslitieStatsministern, friherre Nordenfalk, Hans Exc.
Statsministern för utrikes ärendena, friherre Ihre, herrar Statsråderne Fåhreeus, Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Pejron, Konsliluiiom-Ulskollcls Memorial, N:o 4. 15 Silf verstolpe, IVceni, Friherre Gyllengranat och Faxe i underdånig hel skulle framställt någon afstyrka» af högstberörda Kongl. Maj:ts höga beslut, ehuru rädgifvärne, med hänsigt till 57 § Regeringsformen, jemförd med hvad 60 och 61 §§. rörande af Rikets Ständer beslutna bevillningar stadga, dertill egt grundad anledning; alltså, och då rubbningar af elt noggrannt afvägdt beviliningssyslems enskilda bestämningar menligt kunde inverka ej mindre å påräknade'stats- eller kommu nal-inkomsters tillräcklighet, än, i följd deraf, på de skaltskyidige sjelfve, har Ronslitutions-utskoltet ansett rådgifvarena, genom nämnda uraktlåtenhet, icke hafva tillräckligen iakttagit sin rådgifvarepligt: hvilken anmärkning Utskottet alltså får till Rikets Högloft.
Ständers pröfning, härmedelst vördsamt anmäla. y. Angående Ofver-direktören vid tecknologiska Institutet,C.
M. Schwartz, vid ajskedstagandet beviljad pension.
Utaf tvänne Statsråds-protokoller öfver civil-ärenden, daterade, det ena den 29 Oktober, det andra den 3 December 1845, har Konstitutionsutskottet inhemlat, att, sedan, på förekomne skäl, en dertill förordnad kommitté förehaft undersökningar om tillståndet inom tecknologiska institutet och uti sin, i följd deraf, till Kongl.
Maj:t ingifna underdåniga berättelse mot föreståndaren för samma institut, Öfverdireklören och Riddaren af Kongl.
Nordstjerne-orden C. M. Schwarz, anmärkt sådana tjenstefel och försummelser i vården af sina pligter mot nämnde institut, att Kongl. Majit, i anledning deraf, förklarat
Sig med misshag hafva erfarit, det anledningar kunnat yppas till sådane anmärkningar, som vid den närmare granskningen af institutets förvaltning förekommit, i afseende å så väl bristande ordning, sorn underlåten efterlefnad i vissa delar af de för inrättningen fastställda sladgtu, Öfverdirektören Schwartz i underdånighet anhållit att från nämnde sin befattning i nåder varda endtledigad och tillika, på anförda skäl»hemställt, om icke Kongl. Maj:st skulle täckas i nåder anse rättvist hugna honom med någon pension för hans återstående lifstid, isynnerhet som institutets anslag 16 Konstitutions- Utshutlets Memorial, N:o 4. dertill möjligen kunde lemna tillgång, och sökandens afsigt vore all, i händelse lian icke på sin ålderdom af lefnadsomsorger blefve upptagen, begagna den återstående tiden för fulländandet af några litterära arbeten till handledning för vissa mera betydande industrigrenar.
Föredragande Statsrådet och Chefen för Civil departementet, Herr O. J.
Fåhreeus, yttrade i anledning häraf, vidkommande den ansökta pensionen, alt, som sökandens beställning icke varit å riksslalen uppförd och han ej heller derå innehaft verklig fullmakt eller consbtntorial, ulan endast förordnande tills vidare, Depailemenls-chefen ansåg sig icke kunna med sitt förord understödja den gjorda ansökningen i denna del, så vidt den alsåge fastställandet af en för sökandens öfriga lifstid bestämd årlig pension Deremot, och ehuru anmärkningar förekommit, sorn syntes ådagalägga, att sökanden för ifråga varande chefs-plats icke hafi fullt lämpliga egenskaper, trodde