Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och tillintetgjorda, ville jag derföre önska, att Inbyggarne inom hvarje Härads LänsmanS-District, eller,som Per Jausson förslagit, inom hvarje Pastorat af de större, måtte tillåtas Utse ogIi välja en Lumpsamlar*, ' MesVi Och EkoiU Visit-, Betiinkanåérii feom ägde rätt* att endast å deri orten och ef annorstädes upptagå Lumpor* med frihet, att Få försälja dem till hvilken Pappersbruksägare* som helst.
En sådan Persons besök skulle för egendomssäkerheten tej vara vådligt, helst då han kunde påräkna en sådan betalning för sin möda, att han deraf kunde hafva sio näring.
Detta skulle ej heller förfelas* då lian* som vore i tillfälle känna sitt
District, icke skulle behöfva göra några frugtlösa besök till insamling af Lumpor* oeh genom onödiga resor förspilla tiden* hvilket, efter det förut brukliga insamlingssättet, måst hända, då alla de till ett Pappersbruk hörande Lumpsamlare merändels blifvit förpassade till en och samma ort, dit den ene kommit förr och de andra efter i ordning, utah att likväl desse sistnämnde kunnat erhålla någrå Lumpor, då den först komne dem redan e•mottagit.
Riket äger öfver 70 Pappersbruk* hvilkas Lumpsamlare troligtvis utöfva en lika method, skall man förvånas öfver dén förlust af flera tusen dagsverken*
Som på sådant sätt tillkommer, till skada för jordbruket, så ofta i brist af arbetande händer.
Men denna olägenhet uppväges icke af den, som sysslolösheten hos detta slags mehniskor alstrar, och för hvilken Allmogen under de två eller tre besök i hvarje vecka, som ä£ flem göras, alltid mäste frukta att se si§ blottställd* X44 Besv. oeh Ekon.
Betänhanåeii.
Med dea högaktning jag hyser för Högloft.
Utskottets upplysta Herrar och Män, och med den kännedom jag äger om mia egen ofullkomlighet, blygs jag för mig sjelf att vara af skiljaktig mening i denna sakj men tinder öfvertygelse om de ledsamma följder af förutvarande sätt till lumpors upptagande, samt lumpsamlares kringstrykande, af hvilka man ej känner någon till person, eller frägd, är det, som jag vågat bifoga dessa mina enfalldiga tankar vid Högloft.
Ständers Allmänna Besvärsoch EhonomiUtskotts
Betänkande rörande vackt fråga om upphörande af Dykeriets befattning med Skepp och gods, då Skeppet i Lotsmans farvatten af Lotsen sättes på grund.
U ti ett till Vällofl.
BorgareStåndet ingifvet och till Utskottet öfverlemnadt Memorial, har Herr H. W. Eckhoff föreslagit, det måtte till Kongl. Maj:t Riksens Högloft, Ständer ingå med underdånig ansökning, om upphäfvande af Dykeri- och Bergnings-Compagniets rättighet, att utan Skeppares och Godsägares medgifvande taga befattning med sådana Sven. %esi>. och Ého‘ft.
Bitankanden. i 45 ska fartyg, sorn under lastning och i Lot s*> inans farvatten kunna af KronoLots blifva satte på grund, och att, i följd deraf, de
Dybenet tillerkände afgifter, livi1 ka skola betydligt öka en oskyldigt redan iråkad olycka* mätte upphöra, då biträde af Dykeriet icke begäresj förmodande Herr Eckhoff, att, då.
Maj:t genom nådigt Bref af den 5 Mars 18xi behagat i Nåder förklara, att vid Strandningar, hvilka af hvad orsak som helst inträffa inne i Stapelstädernas hamnar, Skeppare samt ägare af skepp och gods må vara tillätet, att sjelfva på det för dem förmonligaste sätt verkställa berg ingen, utan någoa rättighet för Dykeriet att dermed taga befattning i annat fall än då sådant af vederbörande sjelfmant begäres, Kougl. Maj:t jemväl Värdes nådigt bifalla att, vid inträffande olyckshändelser af ofvan omförmälda beskaffenhet* Dykeriets åtgärd må upphöra.
Utskottet har tagit detta ämne i öfvervägande och, ehuru härvid å ena sidan förekommer, att Dykeri- och BergningsGompagriet, hvilket genom Kongl.
Reglementet a£ den 22 December 1802 är octroyeradt på 25 års tid, räknadt från samma års början till J827 ars slut, äger uti Högstberörde Reglemente enahanda säkerhat, som den hvarje enskild bör kunna påräkna af ett ingåhgefc Contract, så länge det å hans sida icke brytes* och hvaraf synes följa, att Dykeriets rättighet, att taga befattning jemväl med sådåhå fartyg och sådant gods, som genom en KröBiliaii-g till RiksSt.
Fröt. 8-de Sarai.
N:r 19. 20» Besvi och Ekon.
JJlsk.
Betänkande»ö tiolats’ vållande kan sättas på grund, bör vara obestridlig; likväl och sorn å andra sidan 1802 års
DykeriReglemente icke innehåller någon bestämd eller tydlig föreskrift, hurn vid nu ifrågavarande händelser bör förfaras* oaktadt Sveriges hela sjökust är uti vissa lotsdistricter indelad; alltså och då Utskottet anser Herr EckhofFs motion hafva billigheten för sig i synnerhet om* såsom han tillika uppgifvit, de till Båk- och Lotsinrättningen anslagne afgifter äro så betydliga, att de ej allenast skola vara tillräclige till bestridande af alla utgifter, utan jemväl lemna ett årligt öfverskott till StatsCassan; får Utskottet tillstyrka, att en underdånig skrifvelse till Kongl. R3aj:t, i öfverensstämmelse med Herr EckhofFs förslag, måtte få afgå.
Hvilket likväl vördsamligen hemställes R.
Stockholm den 10 Februari i8i8h N:r 57.
Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande, rörande föreslagen ny Reglering af socknarna i Riket.
Hedervärda BondeStåndet har till Utskottet öfverlemnat ett af Abraham Jönsson, såsom Riksdagsfullmägtig för Skärkinds, Åkerbo och Memmings Härader i Östergötlands Län, ingifvec Memorial, hvaruti herpställes,- om icke Riksens Högloft* Ständer linna det r ,’ ; • ? - * ♦-> ••
•',* Besil, och Eikon. XJtsk. Betänkandeiu
Vara nödvändigt, att hos Kongl Mart i underdånighet föreslå, det en så beskaffad Reglering Län, Härader och Socknar emellan; inom Riket finge företagas, att åtminstone Socknarne så indelas, att de hädanefter finga tillhöra ett och icke flera Län och Häråder; såsom förhållandet skall vara med Yxnerum» Socken, hvilken är belägen i ane Län och 4 'serskilda Härader, och att Allmogen samt andrå Hemmansägare således icke matte betungas med vidsträcktare Bro- nea Vagu iderhålining, än inom det Härad, hvartill hemmanet hörer.
Utskottet, sorn funnit, att Riksdagsmannen Abraham Jönssons omförmäld!a förslag; ehuru det är af en ganska vidsträckt syftning; likväl icke blifvit un d erstöd t af Hedervärda Bondeståndet gemensamt, eller af någon dess enskilda ledamot, får i anledning häraf förklara, att, då nämnda förslag synes hvarken häfva deri allmänna rösten för sig, ej hellof i verkställigheten medföra någon väsendtlig nytta, men väl föranleda till stoia och betydliga kostnader både för staten och ériskildå medborgare på Landsbygden, Utskottet trott sig icke böra tillstyrka bifall till förslaget, så mycket mindre, som förändring och flyttning rif ett eller flera hemman i afseende på deras sorterande under andra Län, Härader och Socknar; icke plägar afslås, enär ansökning derom i låga ordning göres och omständigheterna derföre icke lägga hinder i vägen.
Såsom bevis härpå får Utskottet åberopa Kongl. Maj:ts under den 9 Augusti 1814 till Besv. och Ekon.
Betänkanden - Kong!.
KammarCollegium aflåtna nådiga skrifvelse, hvarigenom, efter föregångna undersökningar och gjordt underdånigt tillstyrkande af välbemalte Kongl. Collegium, åtskilliga Hemman, hvilka hörde till Mo socken och Tossbo Härad af Elfsborgs Län, men i Ecclessiastique ärender till Silleruds Socken och Carlstads Län, fått förläggas och räknas till sistnämnde län , utan att berörde Hemxnansrentor, Kronotionde , SoldatRotering, Väghållning eller Skjutsningsskyldighet derföre utgjort något hinder; Dock varder detta vördsamligen hematäldt till Riksens Höglofl.
N:r 58 Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskotts Betänkande i anledning af väckt fråga om förän. äring i Församling arnes skyldighet att vårda de fattiga, tJti ProtocoIlsUtdrag af den 5te nästlidne Januari har Högvördige PrestStåndet till Utskottet remitterat ett Memorial af Herr Prosten Öhrvall, deruti öfverklagas, att genom Stadgandet uti Kongl. Maj:ts Nådiga författning af 1788, rörande vården af de fattiga, som bestämmer, att i den församling, der Fattighjonet sist varit skattskrifves bör det Besv. och Ekon.
149 under återstående lefnastiden vårdas, e; sällan skall hända, att den församling, der Fattig-, hjonet varit sin mesta tid och uppoffrat sin mesta arbetsförmåga, blifver befriad ifrån dess framtida underhåll, då deremot en annan Socken, dit Tjenstehjonet flyttat och blott varit en liten tid, men under samma tid, genom sjukdom eller svaghet, blifvit satt utur stånd att arbeta, måste draga försorg om dess orklösa ålderdom} och på hvilken grand Memorialets författare föreslår, att en viss tid, af 10 å 12 år, borde bestämmas för Tjenstehjonets vistande inom en församling, innan det kunde blifva berättigad!, att af samma församling njuta vård under en annalkande ålderdom; Samt att då ett sådant Tjenstehjon ofta flyttat ifrån den ena församlingen till den andra, hvarigenom kan blifva svårt att bestämma, hvarest det tillbragt sin bästa tid, Födelseorten i sådan händelse bör vidkännas dess vård.
Vid handläggningen af detta Mål, har Utskottet väl å ena sidan funnit, att i den gjorda Motionen sådane skäl äro anförda, sorn. vid första ögonkastet ej synas sakna grund; men då Utskottet, å andra sidan, ansett den åberopade Kongl. Kungörelsen af den 5te December 1788 innefatta så vigtiga och öfvervägande motskäl, hvaribland må anförast att en sadan urskillning, rörande den församling, som haft största nyttan af Fattighjonet under dess arbetsföra tid, utom att den vöre svår att lätteligen påfinna, skulle blifva ett ämne för ständiga tvister, Fattighjonet till $esv. och Ekon, Utsk.
Betanhctnchn. alojsia känning; och enär härvid dessutom; förekommer, att, mi samma Kungörelse, den, köttighet är hvarje församling förunnad, att icke något Inhyseshjon får sig der nedsätta, eller något gammalt oell mindre arbetsfört Tjenstehjon a tagas, innan sådant förut blifvit i Allmän Sockenstämma anmäldt, och församlingen dertill lemnat sitt bifall; alltså, och då, genom detta senare stagdande, ert Säker utyäg synes vara beredd, alt hindra sådana personers inflyttning, sorn kunde ligga församlingarne till last, i hvilket fall en sadan olägenhet äfven måste blifva reciproque för. a'ia församlingar,- Thy finnér Utskottet ej skäl att å det gjorda yrkandet tillstyrka bifall, Dock har Utskottet i sammanhang härmed trott sig böra hemställi, att sådane Soldater af fiani/. o lislie gern en tern a, sorn 1 vaihedrande strafF, ej mätte derefter förpassas till sin födelsebygd, hvarigenom denna ofta blir en skådeplats för de befriades förnyade laster och förbrytelser; Och får Utytskottet af sådan anledning vördsamt tillstyrka, att Riksens Högloft.
Ständer hos Kongl. Majit framföra den underdåniga önskan, att äfven denna omständighet måtte i INåder afses vid de anstalter, sorn redan äro vidtagne, eller framdeles kunna komma att vidtagas, till förekommande af den skada, Sorn af försvarslösa och vanfräjda le personer kunna samhället tillfogas.
Stockholm den 26 Janu ari 1818.
Best). och Ekon.
Utsk, Betänkandeh, 151 N:r 59, Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiTJtskotts Betänkande i anledning af väckt fråga om Spekt akternas inställande på de större Högtidsdagarna m. m.
Genom ProtocollsUtdrag af den 5te nästlidne Januari har ifrån Högyördiga PrestStåndet till Utskottet blifvit remitteradt ett Memorial i detta ämne af Tjenstförrättande'
Öfver-HofPredikanten m, m. Herr Doctor Hedrén, deruti anföres: att, om i ett bildadt samhälle det icke allenast är lofligt, utan pck nyttigt, att med valda och anständiga nöjen uppmuntra de, af den hvardagliga mödan nedtryckta sinnen, förmildra det sträfva och tröga af ett svårmodigt lynne, och genom framställningen af det sköna i dess bildliga former, förädla det nationella lanke- och lefnadsSättet, så vill dock vara nödigt, att denna omsorg subordineras den högre omtankan för Samhällets religiösa och moraliska förädling; att det icke kan vara likgiltigt, om motsatsen inträffar, om det heliga icke blott får sitt rum bredvid, utan sättes efter det profana, om den ena delen af Allmänheten, ömtålig i sin Gudsfruktan, blifver stött och förargad vid åsynen af Kyrkans vanhelgd, och den andra, lättsinnig och vacklande i sina grundsatser, förvillas till glömska och förakt af heliga inrättningar, då de fastmera gemensamt borde hällas till beständig åtan - JBesv. och Ekon.
Eetänkantfttt* ka och vördnad f6r det ena nödvändiga, Sara-, Jiäliets och menSklighetens yttersta mål:* Religionen.
Med anledning häraf leder Memorialets; författare uppmärksamheten på det i senare tider mer vanliga missbruk af de allmänna Spektaklerna, icke blott på den hvarje vec-, ka inträffande Sabbaten, utan ock på vår Kyrkas större oell märkvärdigare Högtidsdagar, samt yttrar vidare: att ehuru Skådespel, med omsorg valda, med skicklighet utförda, och med grannlagenhet styrda, böra räknas icke allenast såsom ett oskyldigt nöje, samt en, vederqvickande och muntrande förströelse, ritan i sjelfva 'verket, såsom ett godt och ■verksamt bildningsmedel; är dock, med alla dessa medgifna fördelar, Theatren vida skild från Kyrkan, så till beskaffenhet, som föreställningssätt, och tror Herr Doctorn det vara öfverensstämmande både med sakens natur och med anständigheten, att det ena Lärohuset må vara tillslutet på en dag, då det andra är öppet, och åtminstone icke, som nit sker, de heligaste dagarne användas till Repetitioner, just på samma stund, då Församlingen i Kyrkan bredvid sjunger, beder och betraktar Herrans ord.
På dessa, med flere anförda grunder, hemställes, att å Sabbaterna, eller åtminstone de större Högtidsdagarna, alla Skådespelshusen må vara tillslutne, samt att, i händelse de skola fortfara om.
Söndagarna, sjelfva Gudstjensttimmarne likväl icke må ohelgas genom repetitioner och förberedelser dertill; hvarvid Herr Pastor Beit», ock Ekon.
Etsk, Ettanfianäen, 353 Primarius
Doctor Drysén, med instämmande tili omförmäldte Memorials yrkanden, gjort det tillägg, att enligt dess tanka, borde d&t föreslagna förbudet emot S äd spe!S anställande a Sön- oell Högtidsdagar älven utsträckas till de aftnar, sorn föregå dessa dagar, I sammanhang härmed har äfven Högrördiga PrestStändet, uti FrotocoHsUtdrag den i5:de sistlidne Januari, öfverlemnat ett yttrande af Comministern Bergegren, deruti, jemte instämmande uti det anförda Memorialet, dessutom ifras emot den oordning, att annoncer ej sällan skola, dagen före Söndagen, blifvit införde uti Dagpapperet Allehanda, der Allmänheten, emot en ringa afgift, inbjudes sjelfva Helgedagsförmiddagarna till sinliga njutningar och åskådningar. -i Utskottet, som förehaft detta mål till granskning, får härigenom förklara, att det helt och hållet delar de tänkesätt, hvilka gifvit anledning till ifrågavarande motion.
Utom de Gudomliga bud, sorn anbefalla Sabbatens helgd, har äfven den verdsliga Lagstiftaren, i hvarje väl organiserad Stat, sökt att genom lämpliga föreskrifter bibehålla denna dag i den vördnad, sorn dess vigtiga bestämmelse påkallar.
Erfarenheten visar, att en aftynande och förlamad vördnad för Religionen nästan alltid först yttrar sig i liknöjdhet, Sorn Snart öfvergår till förakt för den yttre Gudstjensten och de heliga bruk, hvilka dermed äro förenade.
Sedan Samhällets medlemmar, under arbete och verldsliga omsorger, tillbragt den föregående veckan, sam - 154, Besv. och Ekon.
Bctcinkanchn. las de om Söndagen för att i församlingens; sköte påminnas om sina pligter emot Gud och ttienniskor.
Ehuru förträfflige anstalter än kunna i. en Stat vidtagas, och ehuru visa författningar der än kunna påbjudas, skola de likväl alltid förblifva frugtlösa, så länge de ej verka i förening med känslan och öfvertygelsen örn nödvändigheten af dessa pligters uppfyllande»
Då således den allmänna Gudstjensten är ett af de vigtigaste medlen att väcka och underhålla sådana dygder, på hvilka Samhällets bestånd hvilar, böra ostridig!: alla hinder uryägenrödjas, sorn kunna försvaga eller motverka detta stora ändamål.
Ibland dessa hinder torde- rättvist böra räknas sådana oordningar, som i omförmäldte anföranden öfverklagas.
Det är äfven af sådan anledning, som Utskottet ansett sig böra fästa Riksens Höglo fl. Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att så val Sabbaten må hållas i tillbörlig vördnad, sorn att en del af Församlingens medlemmar ej måtte igenom mindre lämpeliga anstalter hindras ifrån den allmänna Gudstjenstens bivistande.
Och får Utskottet till befrämjande af ett sådant ändamål, efter en sor-gfällig granskning af närvarande fråga, nu vördsamt tillstyrka, det Riksens Höglofl.
Maj:t framföra den underdåniga önskan, att ing% Skådespel hädanefter må, hvarken de större Högtidsdagarna eller aftonen förut, varda til - låtnej repetitioner ej heller böra om Söndagen under Gudstjensten håPlas, saint att ett Eesv. oth Ekon.
Ettihikandtn.
xfå dylikt förbud afven mätte stadgas emot an* $ra offentliga lustbarheter och åskådningar.
Hvad åter angår det yrkade förbudet emot dessa nöjen å aftnarne af de vanliga Söndagarna, så anser Utskottet en väsendtlig skillnad äga runi emellan dessa och Högtidsdagarna, emedan de senare, såsom Memorialets författare anmärker, påminna om Christna församlingens märkvärdigaste händelser, och derigeom uppmana dess medlemmar, att i husligt lugn egna sin tid och sina betraktelser åt högre och heligare föremål; då deremot, i afseende på de förra, inga synnerliga skäl synas förekomma, att å aftnarne förbjuda
Väl afpassade allmänna nöjen, helst de fleste af de lägre
FolkClasserna endast hafya ledighet att på dessa aftnar söka vederqvickelse efter arbete och m dor, Enligt Utskottets tanka, böra derföre de vanliga Söndagsaftnarne ej i det föreslagna förbudet inbegripas.
Utskottet har slutligen, till undvikaude af en möjlig misstydning af dess åtgärd, trott sig böra förklara, att ULskottet, långt ifrån att vilja lägga hinder i vägen för valda offentliga nöjen, då de på en passande tid förehafvas, tvärtom anser dessa bidraga till Samhällets högre odling och sedernas förädling, på samma gång, som de gifva åt S a nikalls! if vet en friare och lifligareUtveckling.
Utskottet öfverlemnar föröfrigt detta sitt vördsamma yttrande till Riksens Höglofl.
Ständers egen pröfning och bedömmande.
Stockholm den 26 Januari 1818. 156 Bcsv. ock Ekon, Utsk.
Betänknndcn, N:r 40.
Ständers Allmänna Besvärs« och EkonomiUtskot^s Betänkande, i anledning af yrkad skyldighet för ägare till Bruk och Tullijvarnar, att deltaga i vägrödj ning, Tm Utskottets handläggning har ifrån Hedervärda Bondeståndet blifvit remittera dt ett Memorial, af Riksdagsmannen Olof Olsson från Carlstads Län, deruti samtelige Fuilmägtige från samma Län, jemte Eric Johansson och Pehr Abramsson från Vester-Norrlands
Län instämt, och hvarest hemställes, att, som ingen af Sveriges inbyggare mera begagnar Landsvägarne än Brukspatroner och Bruksidkare, samt de, hvilka äga Manufacturverk och tullqvarnar, men dessa hafva ingen andel i Landsvägarnes underhåll, alla sådana borde deltaga i upparbetande och underhållande af, så val allmänna, som andra nödiga Landsvägar.
Detta Mål, som äfven vid nästlidne Riksdag valdt öfverlemnadt till Ekonomiutskottets granskning, har Utskottet tagit i öfvervägande; Och får nu förklara, att
Utskottet funnit sig ej kunna antaga andra grunder för sin åtgärd än dem, samma Utskott vid berörde Riksdag i detta afseende yttrat; I följd hvaraf Utskottet å nyo får åberopa Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär, den 2ode November 1789, samt Kongl. Brefvet den 2g October 1793, hvarigenom ägare till bruk Eesv. och Ekon.
TJtsIu Bctäfikandcn. oell qvarnar uttryckelig en äro från vägrödjning frikallade; och då en rubbning af dessa Stadganden skulle förnärma de fri- och rättigheter, som med ägande rätten af så beskaffad egendom från längre tider tillbaka varit förenad, och hvilka derigenom liksom ingått i egendomens värde; anser Utskottet, oaktadt de flere talande skäl, som för det gjorda yrkandet förekomma, sig ej kunna derå tillstyrka bifall; Hvilket dock till Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs* och Ekonomiutskotts betänkande angående yrkadt utbyte och jemnkning af Roteringen i Tossbo och Wedbo Härader, af Elfsborgs Län.
Riksdagsmannen Eric Svensson, Fullmägtig från nyssnämnde Härader, har uti ett till Hedervärda BondeStåndet ingifvet Memorial, föreslagit, att, till förebyggande af de flera olägenheter och kostnader, sorn både Rothållare och Soldater uti Tossbo och Wedbo Härader skola få vidkännas, derigenom att In- och Ut-Rotarne derstädes på flera ställen äro från hvarandra aflägsna ända till 2 å 3 naii och ännu längre, en sådan jenank - 558 Besv. och Ekon.
Eetänkandeh. ising och utbyte af Rotar kunde vidtagas, ätt de närmaste Hemman fingo förenas öm eii Soldat, och att, så. vida möjligt vöre, ingeli Rote skulle få sin Soldat boende utom Socknen.
Detta Memorial Kar af Hedervärda BondeStåndet blifvit remitteradt till Utskottet; sedan Bancofullmägtigen Anders Danielsson från Elfborgs Län, tillika med sämteliga Riks; dagsfuilmägtige från Vestmanlands, Kronobergs, Jönköpings, Hallands och Gottlands Län, med Eric Svensson sig förenat, och det Hedervärda Ståndet äskat, att Utskottet mätte, i sammanhang med ofvannämnda motion; afgifva yttrande angående en allmän öfversigt; jemnkning och reglering af Roteringén i alla de Landsorter, der sådant ej redan föregått; Vid öfvervägande af Riksdagsfullmagtigeh Eric Svenssons i ofvariberörde måtto, gjord® Förslag, har Utskottet väl funnit, det kunna blifva både nödigt och nyttigt, att én jemrik•hing Rotarna emellan företages; soth kunde befordra ett närmare samband och beqvämligare läge af de Rotar, som äro inroterade för en och samma Soldat; men då Utskottefc har sig bekant, att Kongl. Maj:ts och Rikets KammarCollegium äger rättighet att till pröfning upptaga alla så beskaffade frågor och att, utan någon föregående underdånig anmälan hos Kongl.
Maj:t, jemväl hufvudsakligen afgöra dem, hvarpå Utskottet bland mån-: ga exempel af det slaget, endast vill anföra; att välbemäldta Kongl. Collegium, medelst Utslag af den 14 Augusti 1809, bifallit vederbörande Rotehållares ansökning öm utbyte Best), och Ekön, Utsk.
Beänkandeit, rich förändring af Rotarne N:r 545 och 571 ■vid Åhs Compagnie af Elfsborgs Regemente, och den 29 Juni 1810 likaledes utbyte och förändring af Rotarne N:r 102 och 117 vid ändra Majorens Compagnie af Kronobergs Regemente; anser Utskottet dylika frågor vara af en så alldeles enskild beskaffenhet, att de icke böra eller kunna blifva föremål för Riksens Höglofl.
Ständers öfvérläggningar, énär hvar och eri Rotehållare som af locala omständigheter finner sig befogad, att Önska förändring eller utbyte af större eller mindre del af dé för en Soldat inroterade Hemman, är obetaget, att med ansökning derom 1 laga ordning vända sig till Kongl.
KammarColiegium.
Utskottet kan således icke annorlunda tillstyrka bifall till Eric Svenssons motion, än att, då så beskafFade Ansökningar vägras, Vederbörande Autoriteter böra med skyndsamhet afgöra målet, och att inga hinder måtte läggas i vägen för den äskade jemnkningeri eller utbytet; och kan Utskottet dessutom ej meddela något yttrande, angående jemnkning och Reglering af Roteringen i allmänhet, emedan det Hedervärd^ Ståndet icke bestämt eller uppgifvit, i hvilka fall, eller för hvilka Provincer en sådan, allmän jemnkning och reglering skulle äga rum, ej heller föreslagit, hvilka nya eller andra grunder böra följas, med de, sorn af RoteringsVerkets stora och odödliga Stiftare blifvit laggde.
Dock varder detta allt vördsammeligen tinderstäldt Riksens Höglofb 1 öo Ses v. och Ekon.
Stockholm den ic Ffe* bruari 1818.
Ständers Allmänna Besvärsa och EkonOmiUtskotts Betänkande, "rörån* de yrkad rättighet f ör Städernas Magi“ strater att få förrätta alla så kalladt
Hy kerie-Auctioner."
BorgareStåndet har till Utfekottet blifvit remitteradt ett Memorial af Herr Niclas Joh.
Palmborg, hvaruti yrkas den ändring i I802 ärs
DykeriStadga med 1805 års Förklaring deröfver, att det ensamt måtte tillkomma Städernas Magistrater, att förrätta alla så kallade Dykeri-Aiictioner i hvarje Stad å det gods, som i dess Tullfeam* mare-district strandar och skall försäljas, heldöt Tull- och Stad1 umgälder i aila fall skola derstädes utgöras, och alla sådana Auctioner dä kunde komma till Stadens Invånares kunskap, hvilket, dä Auctioner af KronoBetjeningen förrättas, icke alltid skall ske, och ganska ofta så sent, att