Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med afseende å Doktor Alforts höga ålder och långvariga tjenstetid tillstyrker Utskottet Rikets Ständers • bifall å Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning. 6:o
Med fästadt afseende å framlidne Justitierådet, Grefve Carl Sparres förtjenster samt den medellösa ställning, hvari hans efterlemnade enka, Charlotta Forssberg, med 3:ne omyndiga barn, sig befunne, har Kongl.
Maj:t begärt, att Rikets Ständer måtte för bemälda enka anslå en årlig pension af 600 R:dr.
Då framlidne Justitierådet Sparre, under sin lefnad, städse med nit och skicklighet sökt gagna det allmänna, får Utskottet, med afseende å de för hans efterlefvande förekommande bevekande omständigheter tillstyrka, att Justitie-rådet Sparres enka, Charlotta Forssberg, måtte för sin Stals-Utskoltels Utlåtande, JV$ 74. 5 återstående lifstid, få å Allmänna Indragnings-staten åtnjuta en pension of 600 R:dr. 7:o Uti den Nådiga propositionen är vidare föreslaget, att, sedan framlidne Justitie-rådet M. Toréns enka Emerentia Albertina Torén, hvilken af särskilda medel i lifstiden årligen åtnjutit 666
R:dr 52 sk., med döden afgått utan att efterlemna större behållning i boet än omkring 4,000 R:dr. som måst delas emellan 7 barn, bland hvilka 3:ne oförsörjda döttrar,.
Sara Albertina, Hilda Wilhelmina och Emma Maria, Rikets Sländer, med afseende ä Justitie-rådet Toréns i lifstiden ådagalagda förtjenster samt de för hans bemälda 3:ne döttrar, hvilka saknade pensionsrätt i Civil-statens pensionskassa, förekommande ömmande omständigheter, måtte å Allmänna Indragnings-staten tillägga dem, Sara Alberlina, Hilda Wilhelmina och Emma Maria Torén, en årlig pension af tillhopa 450
R:dr, eller 150 R:dr för hvardera, att af dem åtnjutas så länge de förblifva ogifta; och får Utskottet, på de sålunda af Kongl.
Majit anförda skäl, hemställa, att Rikets Ständer måtte å Allmänna Indragnings-staten anvisa ett belopp af 450 R:dr, att till framlidne Justitie-rådet Toréns trenne döttrar utgå med 150 R:dr till dem hvardera, så länge de lefva ogifta och i behöfvande omständigheter sig befinna. 8:o Kongl.
Majit liar äfvenledes begärt, att, med afseende å framlidne Landshöfdingen Grefve Fredrik Ridderstolpes långvariga tjenstetid, hans i behöfvande omständigheter efterlemnade enka, Carolina Kolbe, matte å allmänna Indragningsstaten få sig tillagd en årlig pension af 400 Ridr.
Då emellertid den omständighet, att Landshöfdingen Ridderstolpe under en längre tid tjenat staten, icke kan anses utgöra tillräckligt skäl att derför tillägga hans efterlefvande enka pension, har Utskottet, i betraktande jemväl deraf, att bemälda enka ej betungas med omsorger för oförsörjda barns underhåll, funnit sig förhindradt att lill Kongl.
Majits olvanberörda nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. 9:o
Enär det statsanslag af 800 Ridr årligen, som Kongl. Vetenskaps-akademien under någon tid fått använda, dels till fortsatt understöd för anskaffande af teckningar utaf inhemska vexter till ett arbete benämndt »Sveriges Flora», och dels till uppmuntran för utgifvande af teckningar utaf Zoologiska föremål, endast blifvit anvisadt för tiden intill nästa statsreglering, men angeläget vore att samma anslag ännu ytterligare beviljades för vinnande af närmare kännedom om de inhemska naturalstren, har Kongl.
Majit, då Akademien tillika upplyst, att med de medel, som för berörde ändamål sedan sista riksdag utgått, samlingen af figurer till svenska svamp-arter vunnit ytterligare tillvext och dessutom värdefulla ritningar, till begagnande vid Zoologiska arbetens utgifning, blifvit utförda, i nåder äskat, att berörda anslag måtte ytterligare under 5:ne år och till enahanda belopp få utgå.
6 Slals-Ulskoltels Utlåtande, M 74.
Å denna nådiga framställning får Utskottet, med afseende å deri förekommande skäl, tillstyrka Rikets Ständers bifall. 10:o.
På det Sekreteraren A. M. Strinnholm, hvilken, på grund af Rikets Ständers beslut, under den tid nuvarande Statsreglering är gällande, af allmänna medel uppbär ett årligt understöd af 1000 R:dr för utarbetning och utgifvande från trycket af »Svenska folkets historia från äldsta till närvarande tider» måtte sättas i tillfälle att uteslutande egna tid och arbetsförmåga åt fortsättningen af detta förtjenstfulla arbete, har Kongl. Majit begärt, att berörde anslag än vidare finge under trenne år eller intill Statsregleringen vid nästa Riksdag från Allmänna Indragnings-Staten utgå; och inhemtas af det Kongl. Maj:ts Nådiga proposition bilagde Stats-Råds protokoll för den 9 November nästlidet år, att femte Bandet af ifrågavarande arbete inom kort vore färdigt att lemna pressen.
I sammanhang härmed har Utskottet till behandling förehaft en af Herr v.
Hartmansdorff, Aug. hos Ridderskapet och Adeln väckt och till Utskottet remitterad motion, deruti han föreslagit, att förenämnde anslag till Sekreteraren Strinnholm måtte ökas med åtminstone 500
R:dr utöfver hvad den Kongl. Propositionen upptoge, i anseende dertill att Strinnholm, som saknade enskild förmögenhet och lön på Stat, åtnjöt endast dessa 1000 R:dr såsom vedergällning för sina historiska arbeten, af hvilka Slaten visserligen förbundit sig inlösa 250 exemplar af hvarje utkommande del, men hvilken lösen ej räckte till att betäcka mer än halfva tryckningskostnaden.
Som ifrågavarande arbete är af stor vigt för den historiska forskningen och derjemte en prydnad för Sveriges litteratur, samt härtill kommer, att Sekreteraren Strinnholm saknar enskild förmögenhet och icke heller uppbär lön på Rikets Stat, hemställer Utskottet att Rikets Ständer måtte, för den tid, hvilken nu förestående Statsreglering kommer att omfatta, för Sekreteraren Strinnholm å Allmänna Indragnings-Staten uppföra ett årligt anslag af 1,500 R:dr.
Efter det Professoren vid Kongl.
Akademien för de fria konsterna, Hof-Iiitendenlen Fredrik Westin samt Hof- och Landskapsmålaren Joh. Gust. v.
Heidecken, hos Akademien tillkännagifva, hurusom de. vid nu uppnådd ålder af mer än 70 år, belärade, det försvagade kropps- och själs-krafter snart skulle göra utöfningen af deras vid Akademien innehafvande lärarebefattningar svår om icke omöjlig, utan att de dock kunde Irån samma befattningar afstå, enär de dermed förenade löneinkomster vore för dem alldeles oumbärliga, såsom utgörande enda vilkoret för deras lifsbergning, och af sådan anledning begärt Akademiens medverkan dertill, att dem måtte beredås samma fördel, som förut tillgodokommit f. d. Professoren Limnell, att nemligen vid afskedstagandet varda öfverflyttade på Rikets Allmänna Indragnings-Stat, samt Akademien, jemte under - Siats-Utskottets Utlåtande, M 74. t dårlig anmälan om berörde förhållande, tillika upplyst, att Hof-Intendenten Weslin vore född 1782 och alltsedan 1813 varit vid Akademien tjenstgörande, dels såsom vice Professor, dels såsom Professor, dels också, från 1828 till 1840 såsom Akademiens
Direktör; att han under längre tid var en af Fäderneslandets mest ansedda och värderade, konstnärer och jemväl såsom lärare verkat på ett nitiskt och förtjenst— fullt sätt, äfvensom att hans vid Akademien egande inkomster utgjordes af en Historie-Målarelön 300 R:dr, och ett Professors-arfvode 450 R:dr; att Hof-Måluren v. Heidecken, som föddes 1781 och från 1826 till 1829 innehaft en af de på Akademiens Stat anslugne resepensioner, år 1831 blifvit Ledamot af Akademien och 1838 anställd såsom lärare vid dess Elementar-tecknings-skolor, hvarest han allsedan tjenstgjort, och att han både såsom konstnär och lärare ådagalagt en aktningsvärd verksamhet samt att han för nämnde Lärarebefattning åtnjöte ett arfvode af 400 R:dr Banko; så har Kongl. Majit med afseende å hvad sålunda blifvit anfördt, och då hvarken Akademiens enskilda medel eller den inom Akademien stiftade pensionskassa förmådde hålla dessa personer skadeslösa för de löneinkomster, de genom afskedstagaridet skulle förlora, behagat föreslå Rikets Ständer, att Professoren, Hof-Intendenten Westin och Hof-Malaren J. G. v■ Heidecken, sedan de ifrån sina tjenstebefattningar vid Akademien erhållit afsked, måtte, för deras återstående lifstid, å Allmänna Indragnings-Staten undfå pensioner, den förre af 950 R:dr, och den sednare af 400 R:dr årligen.
Heidecken icke kunna räknas till antalet af civile Embets- och Tjenstemän, hvilka, efter uppnådda vissa lefnads- och tjenste-år, ega rättighet till pension, har Utskottet likväl, i betraktande af desse förtjente konstnärers och lärares höga ålder och deras, under en långvarig tjenstetid städse ådagalagda, nit och skicklighet, ansett sig böra hemställa, att Professoren vid Akademien för de fria konsterna Fredrik Westin och Läraren vid samma Akademis Teckningsskola J. G. v.
Heidecken må, efter erhållet afsked, å Allmänna Indragningsstaten för deras återstående lifstid såsom årlig pension få uppbära, We stin ett belopp af 950 R:dr, och v■ Heidecken af 400 R:dr Banko. 12:o.
Sedan Rikets Ständer numera bifallit Stats-Utskottets uti utlåtandet JVs 64, Bil. Litt.
A. gjorda hemställan i anledning af ifrågaställd rättelse uti Salpeterhjelpens beräkning inom de Småländska länen, har Utskottet, i öfverensstämmelse med Kongl.
Maj:ts förslag, å Allmänna Indragningsstaten låtit uppföra de årliga ersättningsbelopp för minskning i inkomster, som i följd häraf erfordras dels till Öfverste-Löjtnanten, Friherre G. J.
Silfversparre, med 97 R:dr 28 sk. 10 rst. och dels till nu i tjenst varande
Fjerdingsmän inom förenämnde 3:ne län med tillhopa 27 R:dr 46 sk. 10 rst. Stats-Utskollets Utlåtande, M 74. 13:o.
Sedan H. K. H. Kronprinsen, Universitetens Kansler, till Kongl. Majits
Nådiga bepröfvande öfverlemnat en af Adjunkten vid Lunds Universitet e. o. Professoren Abr.
Cronholm gjord och af Consistorium Academicum samt Filosofiska Fakulteten derstädes förordad ansökning, innefattande anhållan, det framställning måtte göras hos Rikets Ständer om beviljande af ett permanent årligt anslag af 1000 R:dr åt sökanden, för att derigenom sätta honom i tillfälle att egna sin arbetskraft uteslutande åt historiska forskningar, rörande de delar- af fäderneslandets historia, som endast till en del äro kända och påkalla en mera speciel utredning, mot förbindelse å hans sida att frånträda den lärareplats, han såsom Adjunkt i histori.en vid Akademien innehade, så har Kongl. Maj:t, enär de omfattande historiska arbeten, Adjunkten Cronholm redan utgifvit, dels öfver sär skilda förhållanden i Nordens forntid, dels öfver provinsen Skåne, utom åtskilliga afhandlingar i tidskrifter, vittnade både om Hit och håg för verksamhet i den rigtning på historiens fält, sökanden antydt, och om en större böjelse att gagna på denna väg, än genom akademisk undervisning, uti sin nu aflåtna Nådiga proposition angående Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, att e. o. Professoren Cronholm måtte, sedan han från sin akademiska lärarebefattning undfått afsked, för sin återstående lifstid komma i åtnjutande å Allmänna Indragningsstaten af 780 R:dr årligen, motsvarande den lön, han såsom Adjunkt vid Lunds Universitet åtnjuter; och har Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till detta Kongl. Maj:ts Nådiga förslag. 14:o.
Maj:t har jemväl täckts föreslå Rikets Ständer att för e. o. Professoren J.
Rabbén, hvilken uppnått en ålder af 72 år, måtte, sedan han från sin innehäfvande Medicine Adjunkts-beställning vid Universitetet i Lund erhållit afsked, å Allmänna Indragnings-staten uppföras ett mot hans adjuriktslön svarande belopp af 780 R:dr årligen, att af honom såsom pension under hans återstående lifstid åtnjutas, på det att tillfälle härigenom måtte beredas att få den Adjunktur, som af Professor Rabbén innehafves, besatt med en man, på hvars verksamhet högre anspråk kunde göras,- än Professoren Rabbéns framskridna ålder medgåfve.
Utskottet anser det vara af vigt, att personer icke qvarstå i sina befattningar, då ålder eller helsa och krafter neka dem uppfylla sina tjensteåligganden, och då det lärer få antagas, att Professoren Rabbén numera ej förmår med den ihärdighet, som erfordras och han förut i liera hänseenden ådagalagt, bestrida sin tjenst såsom Akademisk lärare, får Utskottet hemställa, att Kongl. Majits förevarande Nådiga framställning må vinna Rikets Ständers bifall. 15:o. Sedan, uti en af Fångvårds-Styrelsen till Kongl. Majit öfverlemnad skrift, Chefen för den å Karlsborg förlagda bataljon af Kronoarbets-korpsen, Majoren och Riddaren J. G. Schander anhållit, att han, född den 9 Oktober 1791 och Stats * Utskottets Utlåtande, JH 74. 9 och år 1816 utnämnd till Under-Löjtnant vid Ingeniör-korpsen och sora sedermera den 22 Januari 1827 blifvit förordnad till Kompani-chef och påföljde tår till Bataljons-chef vid Pionier-korpsen samt år 1845 till sin nuvarande befattning vid Kronoarbets - korpsen, måtte, när ålder och krafler icke vidare tillåta honom bestrida Bataljons-chefs-beställningen, få, vid afskedstagandet och intill sin död, åtnjuta de honom i nämnde beställning tillkommande löneförmåner, och ofvanbemälde Styrelse uti afgifvet utlåtande anfört, att då, enligt Kongl. Brefvet den 24 Maj 1841, pensionsrätt blifvit tillagd, bland andra, föreståndarne vid åtskilliga straff- och arbetsfängelser. att tillträdas vid fyllda 69 år och elter 10 tjensteår vid fångvården, samt de af sökanden alltsedan 1827 innehafde befattningar vid Pionier- och Kronoarbets-korpserna kunde anses vara af likartad beskaffenhet med förenämnde fängeiseföreståndare-tjenster, hvartill komme, att dessa särdeles mödosamma befattningar, enligt Styrelsens förmenande, i allmänhet icke kunde af deras innehafvare bestridas med erforderlig drift och verksamhet ända till den höga lefnadsåldern af 69 år, hvadan Styrelsen, med vitsordande af sökandens nit, ordning och skicklighet, tillstyrkte att han, när ålder och krafter icke medgålve honom att vidare bestrida sin befattning, måtte vid afskedstagandet från Allmänna Indragnings-staten få åtnjuta pension, motsvarande nuvarande lönen, utgörande 1,000 R:dr samt personelt arfvode, enligt Kongl. Brefven den 29 Oktober 1845 och den 50 April 1849, 200 R:dr; så har Kongl. Maj:t, efter det Stals-kontoret, i ämnet hördt, i underdånighet hemställt, om icke, i händelse Nådig framställning hos Rikets Ständer ansåges böra göras,
Majoreu
Schander kunde föreslås till erhållande af 1,000 R:dr i pension, när han fyllt 69 år, tjent omkring 40 år samt styrker att helsan är försvagad, uti Nådig Proposition af den 17 nästlidne Januari öfverlemnat berörde ansökning till Rikets Ständers pröfning och, då de befattningar Majoren Schander vid Pionier-och Kronoarbetskorpserna alltifrån 1827 innehaft, ehuru icke bland de tjenster, hvilkas innehafvare genom Kongl. Brefvet den 24 Maj 1841 fått sig pensionsrätt tillerkänd, likväl, såsom Fångvårds-styrelsen äfven anmärkt, uti liera hänseenden med desamma äro af likartad beskaffenhet, samt Majoren Schander, enligt hvad vitsordadt blifvit, städse ådagalagdt nit och ett berömligt förhållande, densamma i så måtto förordat, att Kongl. Majit föreslagit, det Majoren Jonas Gabriel Schander, när han uppnått en ålder af 65 är, vid hvilken tidpunkt äfven mer än 40 år från hans anställning i statens tjenst förflutit, och han tillika styrker att hans helsa är försvagad, må, vid afskedstagandet från den Bataljons - chefs-befattning, han vid Kronoarbets - korpsen nu innehar, och intill sin död, få å Rikets Allmänna Indragnings-stat åtnjuta en oafkortad årlig pension af 1,000 Riksdaler.
På de skäl, som i Kongl. Majits Nådiga Proposition blifvit anförda, tillstyrker Utskottet, Bih. lill R.
Prot. 1893 & 1894. 4 Sami. 1 Afd. 28 Haft. 2 io Stats-Utskottets Utlåtande, M 74. att Majoren Schander, vid uppnådde 63 år, och när han i öfrigt uppfyllt de af Kongl.
Maj:t för afskeds erhållande föreslagne vilkor, må kunna å Indragnings-stat uppföras till åtnjutande för sin återstående lifstid af 1,000 R:dr i årlig pension. 16:o, Hos Kongl. Maj:t hade Läkaren vid straff- och arbetsfängelset i Malmö, t. f. Bataljons - Läkaren, Christian Henrik Andersson i underdånighet anhållit, att som han vid uppnådd ålder af nära 72 år och såsom besvärad af en Ofta återkommande sjuklighet, snart torde blifva nödsakad att från tjensten vid fängelset afgå, sökanden, hvilken icke vore delegare i pensionsinrättning, men hade en ålderstigen och sjuklig hustru, jemte en »värnlös» dotter att försörja, måtte vid afskedstagande! från samma tjenst varda i
Nåder hugnad med förmånen att under sin återstående lifstid få såsom pension uppbära den aflöning, han å Fångvårdens stat åtnjuter; till stöd för hvilken underdåniga anhållan sökanden fogat åtskilliga handlingar, som utvisade, att Andersson, hvilken vore född den 2 Februari 1782, icke allenast sedan år 1807 i egenskap af Läkare tjenstgjort vid Arméen och bevistat flera fälttåg, derunder han jemväl blifvit sårad, utan ock i Maj månad 1850 erhållit förordnande att vara Läkare dels vid ofvannämnde fängelse och dels för den i Malmö förlaggda garnison, i hvilka befattningar Andersson med det nit tjenstgjort, att, uppå vederbörandes hemställan, han år 1830 fått sig tillagd den mindre guldmedaljen för medborgerlig förtjenst; hvarjemte genom läkarebetyg styrktes, att Andersson under sin oafbrutna långvariga verksamhet, så väl i fredstid, sorn under de fälttåg, hvari han deltagit, ofta ådragit sig sjukdomar, hvilkas följder, bestående förnämligast uti periodiskt påkommande kramp, rheumatisk ryggvärk och paralytiska affektioner, blifvit alltmer kännbara, synnerligast efter år 1830. då, under kolerafarsotens härjningar i Malmö, Andersson dels vid vårdandet af en stor sjukpersonal nödsakades underkasta sig stora ansträngningar, dels slutligen sjelf blef af farsoten angripen.
Sedan, uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande, Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättningar i Riket, med afseende dera, att Anderssbn, förutan långvarig och ansträngande tjenstgöring, sedan medlet af
Maj månad 1830 med särdeles nit bestridt läkarebefatlningen vid fängelset i Malmö och derunder ådragit sig sjukdomar, hvarföre han ock då mera åtnjöt tjenstledighet, samt dessutom befunne sig i torftiga omständigheter, i underdånighet hemställt, alt Kongl. Maj:t måtte täckas hos Rikets Ständer anmäla sökanden till erhållande af rättighet att, efter afskedstagande! från läkaretjensten \id förenämnde fängelse, få under sin återstående lifstid å Allmänna Indragnings-staten åtnjuta det belopp, han i aflöning för samma tjenst egde uppbära, nemligen dels i stat bestämdt arfvode 400
R:dr och dels ett Andersson lör lemnad läkarevård åt garnisonen personelt beviljad t arfvode af 66
R:dr 32 sk. eller tillsammans 466 R:dr 32 sk.; och Kongl.
Stats-kontoret, i ämnet hördt, fastän, vid frågor om pension, personela arfvo - StalsUtskoltets Utlåtande, JYs, 74.
11 den i allmänhet icke togos i beräkning, likväl, med hänseende till de för Andersson förekommande bevekande omständigheter, funnit sig böra i berörda hemställan hufvudsakligen instämma, har Kongl. Majit, enär Rikets Ständer, enligt hvad deras underdåniga skrifvelse den 2 Ju,ni 1848 innehölle, ehuru de icke funnit godt lemna bifall till gjord framställning derom, att vid fångvården anställde
Läkare skulle få bestämd pensionsrätt sig tillagd, likväl i sammanhang dermed förklarat sig benägne att, i händelse en eller annan biand desse
Läkare skulle finnas särdeles förtjent af en sådan förmån undantagsvis komma i åtnjutande, taga frågan derom i särskildt betraktande, samt beträffande Andersson, vitsordadt vore, att han, hvilken närmare 47 år varit vid Arméen såsom Läkare anställd, derjemte allt från Maj månad år 1830 till samma månad 1832, då han, till följd af sjuklighet, som han under sin långvariga tjenstgöring sig ådragit, erhöll ledighet, oafbrutet med särdeles nit bestridt Läkarebefattningen vid fängelset i Malmö äfvensom för den der varande garnison, uti till samtliga Riks-Stånden den 17 nästlidne Januari aflåten och till Utskottet remitterad Nådig Proposition föreslagit, att bemälde Andersson, som är omkring 72 år gammal och med åldrig hustru, jemte oförsörjd dotter, befunne sig i torftiga omständigheter, utan att för sitt uppehälle kunna påräkna bidrag från någon pensionsinrättning, måtte, vid dessa särskildt förekomna ömmande omständigheter, få vid afskedstagandet uppföras å Rikets Allmänna Indragnings-stat till åtnjutande under sin återstående lifstid af en oafkortad pension af 466 R:dr 32 sk.
Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande; och får med afseende å de i den Nådiga Propositionen utredda förhållanden och på de skäl Kongl. Majit behagat anföra, tillstyrka Rikets Ständers bifall till högstberörde nådiga framställning. 17:o. Andre Bataljonsläkaren vid Calmar regemente Adam Bernard Michaelsen hade uti en af Chefen för nämnde regemente till Kongl. Maj:t insänd och förordad skrift i underdånighet begärt, att, då, han, vid nu mera uppnådd 70 års ålder och efter en tjenstetid af närmare 48 år, derunder han med regementet bevistat tre fälttåg, kände sig icke längre kunna, såsom han önskade och borde, fullgöra sin innehafvande tjenstebefattning, hvilken ofta fordrade ungdomens hela rörlighet och uthållande kraft, men omtankan för framtida utkomst likväl nödgade honom qvarstå i tjensten, intilldess han vunne visshet att för sin återstående lifstid hafva att påräkna hvad som för en tarflig bergning erfordrades, Kongl.
Majit måtte täckas bereda dén förmån för sökanden, som från Arméens pensionskassa icke hade att förvänta högre pension än ISO R:dr årligen, att vid afskedstagandet från Andre
Bataljons-läkare-tjensten berättigas till bibehållande på Indragnings-stat för lifstiden af de 37S R:dr, hvartill hans löneinkomster för närvarande uppgingé; hvilken underdåniga ansökning äfven blifvit understödd af Kongl. Sundhets-kollegium, sorn, med intygande af de i ansöknings-handlingarne 12 Stats-Ulskollels Utlåtande, Jtä 74. förekommande uppgifters riktighet, tillika vitsordat sökandens vid tjenstens utöfning städse ådagalagda nit och redbarhet, hvilka egenskaper jemväl beredt honom utmärkelsen att benådas med medaljen i guld för, medborgerlig förtjenst.
Majit, som jemväl funnit att hos Bataljons-läkaren Michaelsen vid hans höga ålder och i följd deraf medtagna krafter, icke mera kunde påräknas den tjenstbarhet, som beskaffenheten af hans tjenstebefattning nödvändigt fordrade, och enär det vore att förutse, att extra läkare hädanefter ofta måste, till särskild tunga för statsverket, beordras att Michaelsens tjenst förrätta, har vid sådant förhållande, ansett önskvärdt att bemälde Bataljons-läkare blefve, enligt sin tillkännagifna åstundan, försatt i tillfälle att medelst afskedstagande kunna lemna nämnde befattning.
Då emellertid till Kongl. Majits disposition icke funnes någon tillgång, som författningsenligt kunde användas för att bereda Michaelsen det tillskott, utöfver honom från Arméens pensionskassa tillkommande pension, hvarigenom han blefve tryggad, att efter undfånget afsked varda bibehållen vid ett inkomstbelopp, motsvarande hans nu egande löneförmåner, hvilka utgöras af Andre Bataljons-läkarelönen 250 R:dr och den förhöjning derå af 80%, han med 123 R:dr alltsedan år 4 826 från Allmänna Indragnings-staten uppburit, har Kongl.
Majit, i betraktande jemväl af Michaelsens under en mångårig tjensleulofning städse ådagalagda nit och redbarhet, behagat föreslå Rikets Ständer att medgifva, det Bataljons-läkaren Michaelsen må, när han efter derom gjord underdånig ansökning erhåller nådigt afsked från Andre Bataljons-läkare-beställningen vid Calmar regemente, få på Allmänna Indragnings-staten uppföras till åtnjutande för sin derefter återstående lifstid af ett belopp af 225 Ridr, eller skilnaden emellan den pension å 150 Ridr, som då kommer att honom från Arméens pensionskassa tilldelas, och sammanlagda summan af den löneinkomst han, på sätt förut berördt är, lör närvarande med 575 Ridr uppbär, hvaremot nu lil! honom utgående personela lönförhöjning 125 Ridr i stället borde indragas; och får Utskottet, som lika med Kongl. Majit anser Bataljons-läkaren Michaelsen genom sin ovanligt långvariga och tillika berömliga tjenstgöring hafva gjort sig förtjent af den sökta förmånen, tillstyrka, att Kongl.
Maj:ts i föreyarande hänseende gjorda Nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. 18:o.