Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare har Utskottet, genom en sednare remiss, erhållit del af ett serskildt anförande af samme motionär, hvaruti tillkännagifves,att hvad, som i motionen yrkats, hade afseende på de afgifter, som utgå, på grund af ÖfverSlåthållare-Emhetets Taxa af den 22 Mars i838, och hvilka, enligt motionärens förmenande, ej borde erläggas för varor, som icke äro underkastade serskild våg- och mätare-afgift, utan af allmogen sjelf kunna i köparens närvaro åt honom vägas och mätas, hufvudsakligen af det skäl, att ingen mätning eller, vägning af dessa varor under allmän tillsyn förekommer, hvarföre motionären äfven hemställt, alt ifrågavarande afgifter höra utgå endast vid de tillfällen, då stadens mätare-personal eller vågar anlitas.
Utskottet har, efter öfvervägande häraf, i betraktande tagit, att de ifrågasatta afgiflerne tillika, under en annan benämning, utgöra ersättning för pann-, bro-, torg- och renhål! 11 ings-afgifter; hvarföre och då det synts billigt, alt, för dithörande kostnader, hufvudstaden må kunna påräkna en motsvarande ersättning, Utskottet icke eller funnit skäligt alt|förorda en förändring i närvarande förhållanden; och får Utskottet på dessa grunder vördsamt lil! Rikets Höglofl.
Ständer hemställa, alt Riksdagsfullmägtigen yl.
Sundholms motion om upphörande af våg- och mätare-afgifter för sjöledes till huf - Allm.
Betänkande, N.-o 52. 7 vadstaden ankommande landtmannävaror icke må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 21 Oetober 1844- Häremot anmäldes reservation af Riksdagsfullmäktige!!
Matts Perssen från Stockholms Län.
Ji 51.
Auli. till Exp.
Etisk. elen 22 Oct. kl. 4 e. 111.
Betänkande, i anledning af vackt motion om, ifrån utrikes ort inkommande, äkta Bokgulds controll-behandlin g. Från Vällofl.
Borgare-Ståndet harv
Utskottet fått emottaga en af Herr C. G. Gustafsson väckt motion, hvaruti öfverklagas de olägenheter, hvilka den inhemska tillverkaren af äkta bokguld är underkastad, derigenom att, då den Svenska tillverkningen, på grund af en Kongl. Majrts skrifvelse af år 1 ^58, är bunden af betsämmelsenom dukats, eller a3 karats och tre gräns finhethos Madguldet, det utländska, i anseende till halten, icke är underkastadt, någon undersökning, samt derföre äfven bevisligen funnits hålla blott 22 karat; oell har motionären ansett detta förhållande försäkra åt den utländska tillverkaren en afgjord öfvervigt öfver den inhemske.
Till afhjelpande häraf har han föreslagit, att det utländska bokguld, som införes, måtte blifva undersökt ocb, ifall det ej befinnes hålla dukats finhet, varda confisceradt.
Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande och funnit ej allenast motionärens framställning grundad,, utan äfven utredt,genom Utskottet delgifna vetenskapliga och techniska, upplysningar, att encontroll å det utländska, såväl som å det inhemska bladguldet, är verkställbar, åtminstone så, att, icke i stort, underslef eller svek dermed kan ega rum.
Utskottet får fördenskull vördsamt tillstyrka Rikets Högloft.
Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla den önskan, att Kongl.
Majrt måtte i Nåder låta utfärda en Författning, till följd hvaraf allt, till Riket inkommande, äkta Bokguld, kommer att undergå lika controllbehandling med det i Riket tillverkade.
Stockholm den 21 Oetober 1844* STOCKHOL M, Lundberg & Comp, i844- Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N.o 53. t N:o 53.
A ak. till Exp. Utsk. den 23 Oct. kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande af Starnböcker och Collecter till Kyrkobyggnader.
Uti en från Hed er v.
Bonde - Slåndet till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Riksdagsfullmägtigen Eric Christensson från Götheborgs och Bohus
Län yrkat afskafiände af bruket alt genom Stamböcker och Collecter insamla medel, samt anmärkt, hurusom delta sätt alt hopsamla, "eller rättare sagdt tigga” penningar, medförer stort besvär för Sexmännen, hvilka ofta nödgas uppoffra en tid af 2 till 3 dagar, för alt emottaga några få Riksdaler.
För Bohus
Län har motionären ansett kringsändandet af Stamböcker så mycket mera tryckande, som en slik Slamboks-rätlighet icke är samma provins upplåten.
Vidare har motionären yttrat, alt, om en Kyrka, som stått uti 60, 80 å 100 år behöfver ombyggas, och icke under denna tidrymd tillräckliga medel för nvbyggnaden hunnit samlas, så tyckes församlingen dertill billigtvis böra tillskjuta en del, och hvad derutöfver behöfves kunna utgå af Statsmedel; hvarjemte Banco-lån i och för dylika byggnader böra beviljas.
I denna motion hafva Riksdagsfullmägtige Tobias Lind och Lars Ras musson från Götheborgs och Bohus
Utskottet, som tagit motionen i öfvervägande, anser det nu brukliga sättet att, genom Stambok och Collect, insamla medel till understöd vid Kyrkors nybyggnad eller betydligare reparation i de församlingar, der inbyggarne sjelfve ej förmå sådant fullgöra, för ingen del medföra så stor tunga, som motionären velat förespegla, enär tvång här ic¥j»^kommer i fråga, utan det står hvar och en fritt att, efter råd och lägenheg lemna bidragen, hvaremot den nödställda församlingen på detta sätt erhåller ett för behofvet ofta oundgängeligen nödigt understöd, som dock för ingen del utesluter eller gör öfverflödige communens egna bidrag och omkostnader, dels i contanta utgifter, dels i malerialier, dagsverken, körslor rn. m., och hvilka bidrag i de flesta fall olvifvelagtigt utgöra den drygaste delen.
Beträffande serskilt uppbörden af Stamboksmedlen, hvilken motionären fin nér så känbar och tidspillande för socknarnes sexmän, lärer förhållandet i detta afseende icke vara öfver allt enahanda, enär flerestädes dessa medel Bilt. till R.
Prot. 1844. 8 Sami., 11 Haft. 1 2 Allm.
Besv. och Ekon.-TJ tskoltets Betänkande,N:0 54. insamlas dels af presterskapet vid husförhör, dels i sammanhang med andra communens afgälder af Kronobetjeningen uppbäras o. s. v. Slutligen hör Utskottet icke lemna oanmärkt, det motionärens uppgift, att Bohus
Län ej eger rättighet att från andra församlingar uppbära Stamboks- och Collectmedel, icke är med rätta förhållandet enligt, då, så vidt Utskottet har sig bekant, ett slikt undantag endast gäller Wisby Stift samt några få serskildt privilegierade församlingar, dock mot villkor att sjelfve vara befriade från dylika bidrag.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt och upplyst, och enär, för vinnande af Nådig tillåtelse att, genom Stambok och Collect, insamla medel för omförmälde behof, Kongl. Brefven den 22 Mars 1759 och den 28 Augusti 1764 meddela noggranna och fullständiga föreskrifter, hvarigenom endast sådane församlingar, som af dylika bidrag äro oundgängligen i behof, berättigas att dem tillgodonjuta, finner Utskottet sig böra vördsamt hemställa, att motionen må lemnäs ulan afseende.
Stockholm den 21 October 1844.
Ank. till.
Exp. Ulsk den 23 Oct. kl. i e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion derom, att de Stif tens byggnads-cassor hittills anslagna behållna löne-inkomster under ledighet efter död eller af gången Ecclesiastik tjensteman, måtte tillfalla Prest-enke-cassan inom det Stift, der ledigheten inträffat.
Uti en till Allmänna Besvärs- och Ekonomi - U'skoltet fiån Hög v. • • O Preste-Ståndet remitterad motion, har Herr Doctor Elfström anfört, att stadgandet uti Kongl.
Skol-ordningen af den 16 December 182<\
2 Sec . 3 Cap., som föreskrifver, att hvarje Stift skall hafva, bland andra intrader till dess byggnads cassa för Skole- och Gymnasie-hus, äfven ”ett års behållna inkomster, sedan aflöning och utskylder blifvit vederbörligen best ridd e, efter den ecclesiastike tjensteman, som dör eller afgår, utan att efterlemna enka eller omyndige barn, hvilka lagligen kunde få nådår f synes honom mindre rällvist af följande skäl; i:o emedan nämnde Allm. Desv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, IV.-o 54• 3 lärohus icke endast och uteslutande äro ämnade och tillgänglige för bildande af ecclesiaslike tjenstemän, ulan slä öppna för ynglingar, sorn kunna med tiden egna sig åt hvilket yrke som helst inom samhället; hvadan preslerskapel ingalunda bör anses skyldigt att, med större uppoffring, än andra medborgareclasser, merberörde lärohus bekosta; och 2:o, enär presterskapet i vårt land i allmänhet är ringa aflönadt och fattigt, men, det oagtadt, vägen till befordran for de fleste är både besvärlig och lång, så borde väl, då nådår icke mellankomma, den ledigblifna ordinarie beställning, som sent omsider erhållits och vanligen icke lernnar mera än en jemn, men oftare en knapp bergning, åtminstone utan
Ett års vidare uppskof och väntan få tillträdas och tillgodonjutas.
<På grund häraf har motionären, som icke trott sig kunna hafva att förvänta en sådan rättelse, yrkat ”att de Stiftens byggnads-cassor hittills anslagna behållna inkomster ne efter död eller afgången ecclesiastik tjensteman, då nådår icke ifrågakomma, måtte tillfalla Prest-enke-cassan i det Stift, till hvilket den yppade ledigheten hörer.”
Då denna motion hos Ilögv.
Preste-Ståndet föredrogs, instämde uti densamma D>clor Bexell samt Prostarne Helén, Lundblad, Stabeck, Thudén och Sandberg.
Den sistnämde förklarade, att han så mycket heldre instämde med den värde motionären, som han sjelf vid sista Riksdag väckte enahanda motion.
Hvad sålunda blifvit framsläldt, har hos Utskottet kommit under behörigt ompröfvande.
Utskottet kan härvid, å ena sidan, icke undgå att erkänna riktigheten af det anmärkta förhållandet, att ifrågakomne allmänna läroverk stå öppna för barn af aila med borga re-classer, äfvensom att den bildning, som i dessa meddelas, ingalunda är uteslutande presterlig, och att det följaktligen icke vill synas fullt rättvist, att läroverkshuset! skola byggas och underhållas på de ecclesiastike tjenslemännens bekostnad, hvilket dock nu i visst hänseende kan sägas vara fallet, enär vid återbesättandet af en sådan ecclesiastik lägenhet, der Skolordningens stadgande örn pr i vi legii-år för Stiftens byggnads-cassor nu finnér tillämpning, den utnämnde skulle ega rättighet att, ett år förr än nu är medgifvet, tillträda den lediga beställningen, derest ej detta lagstadgande stöde i vägen.
Om denna satts antages såsom riktig, synes ock deraf böra följa, att nu ifrågasatta inkomster med större skäl skola anses böra tillfalla de inom Stiften organiserade Enke- och Pupill-fonder, än Stiftens byggnadscassor, helst som äfven i della fall, så framt det goda syftemålet skall kunna ernås, upjoffringar å Presterskapets sida derefter likasom tillförene blifva oundgängligen nödiga, Ut - 4 Allm, Besv.- och Ekon.-TJtskotlets Betänkande, N.-o 55. slottet anser således motionären icke hafva saknat gillig anledning till sin nu gjorda framställning, den Utskottet jemväl önskade kunna i allo biträda; men,'då å andra sidan förekommer, att de allmänna Läroverkens byggnadscassor, enligt hvad Utskottet bar sig bekant, i de flesta Stift ännu icke upphunnit det belopp, att de, utan skada och afsaknad, kunna för framtiden umbära ifrågastäilde intrader, derest ej ersättning derför genom statsanslag blefve dem förunnad, finner Utskottet sig icke kunna annorlunda än vilkorligen motionen förorda, i så måtto, att Utskottet vördsamt hemställer Lill Rikets Ständer, att de ville hos Kongl. Majit göra underdånig framställning derom, alt inom de Stift, der de allmänna Läroverkens byggnadskassör redan uppgå, eller då de uppgå till det belopp, som för det med dem afsedcla ändamålet finnes erforderligt, samma privilegium i afseende å inkomster af ecclesiastike lägenheter, som för närvarande, enligt 2 Sect. 3:dje Cap. 1 §. af nu gällande Nådiga Skolordning, tillkommer de allmänna Läroverkens byggnadscassor, må öfverflyltas på Ecclesiaslik-stalens Enke- och Pupil-fonder inom det Stift, dit lägenheten hörer, dock, under förbehåll, att, derest, genom oförutsedda händelser, byggnadscassorna framdeles deraf å nyo komma i behof, på Kongl. Ma:Is Nådiga pröfning då må bero, huruvida dessa inkomster åter böra för någon tid dem tillfalla.
Ank, till Exp. Etsk. d. 13 Oct., kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion dels derom, att, vid penninge-remisser pä posten, endast sedlar öfver 10 Riksdaler Banco valeur hädanefter må behöfva upptecknas till nummer och data, dels om en snar revision af Postförfattningarne.
Uti en från Yällofl. Borgare-Ståndet till Allmänna Besvärs» och Ekonomi-Ulskottet remitterad motion, har Herr C. C. Hörnstein anmärkt, att den nuvarande skyldigheten att, vid penningeremisser på posten, till nummer och datum, specificera hvarje sedel på 5 R:dr och deröfver, är ser - 'Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottels Betänkandej JV.-O 56. 5 deles besvärande för affairsmannen och allmänna rörelsen, då större sedlar äro sällsynta och ersättas snart sagdt endast af valeurer på 10 R:rJr B:co; hvarföre han framställt den önskan, att allenast sedlar öfver sistnämnde belopp behöfde upptecknas lill numer och data ; hvarförutan motionären hemställt, attén snar revision af Post-författningarne måtte företagas och en ändamålsenlig Författning om Postväsendet derefter utfärdas.
Utskottet har under målets handläggning erhållit upplysningar dels derom, att, uti afgifvet förslag till ny Författning angående recommenderade bref, som för det närvarande är på Kongl. Maj:ls pröfning beroende, åliggandet att tili numer och data m. m. anteckna i dylika bref inneslutna sedlar, är inskränkt till sådane af 16
R:dr 32 sk. valeur och deröfver, dels ock derom att, sedan frågan om förändrade stadganden, i afseende på recommenderade bref, blifvit af Kongl. Maj:t slutligen pröfvad, hvilket lärer vara att snart emotse, Post-lörfattningarne jemväl i öfriga delar komma att undergå granskning, med ledning af från Öfver-Post-Directeursembetet. införväntade förslag; och anser Utskottet sig derföre böra till Rikets Ständer vördsamt hemställa, alt ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 21 Oclober 1844.
Ank. till Exp. Utsk. den 23 Oct■, kl. 2 e. tn.
Betänkandej i anledning af väckt motion om befrielse för Kyrkorna från vissa extra utgifter.
Bonde-Ståndet ankommit en af Riksdagsfullmägtigen L.
Larssofi från Gefleborgs
Län väckt motion, bvari han anmärkt, att kyrkorna tid efter annan blifvit betungade med extra utgifter och detta, enligt hans förmenande, utan några giltiga skäl och anledningar.
Bland sådana extra utgifter anföras:
Enkehjelpen och ”lösen för de så kallade Herdaminnena.” Motionären har derföre yrkat, att, då kyrkan är helt och hållet beroende af församlingen och icke kan anses ega mer än de lå, af kronotionden utgående, tunnor spanmål, hvilka äro anslagna till vin- och byggnadshjelp, samt då kändt är, alt detta anslag ofta icke är tillräckligt att dermed betacka 6 Allm.
Fes v.- och Ekon.-Vtskottels Betänkande , N.o Sy. kostnaden för communionvin åt församlingen, kyrkan ej eller må vara förbunden alt utgöra och bestrida sådana extra utgifter, som de ofvannämnda.
Med anledning af hvad motionären framställt, får Utskottet, hvad först angår den omnämnda eukehjelpen, upplysa, alt, sedan presterskapet på allmänt Riksmöle 1653 sig förenat om ett förslag till beredande af hjelp oell understöd åt deras efterlefvande enkor, Kongl.
Majit under den 13 Augusti 1685, med gillande och godkännande af aila de punkter, som uti det upprättade förenings-instrumentet innefattas, tillika Nådigst förordnat, alt ”lill enkornas hjelp derjemte mätte tagas utur Kyr hörnes hista En Riksdaler, eiler som Kyrkan kan förmå och församlingens lägenhet är/’ hvilken afgift ock, på grund häraf, allt sedermera utgått af kyrkans cassa oförämlrad och lill enahanda belopp, oaktadt myntvärdet under tiden betydligen stegrats; hvadan Utskottet icke kan annat finna, än att ifrågaställde afgift är på tydlig lag grundad samt, på sätt nyss antydt är, i förhållande till närvarande myntvärde, icke af någon serdeles betydenhet.
Vidkommande öfriga extra utgifter, hvilka, efter motionärens mening, blifvit kyrko-cassan obehörigt påförde, så måste för visso antagas, alt sådana utgifter i allmänhet dels äro obetydliga, dels ganska sällan förekomma och vanligtvis ej utan efter samråd med socknemännen, så framt icke antingen Kongl.
Majit eller vederbörande embetsmyndighet, på sätt stundom händer, påbjuder inköp af sådana böcker eller persedlar, hvilka för kyrkan eller församlingen anses i något afseende vara af nytta eller interesse.
Utskottet, som för öfrigt ingalunda kan i sin allmänlighet godkänna motionärens påstående, det kyrkan, i fråga om användande af dess medel, är af församlingen helt och hållet beroende, såsom varande i strid med stadgandet uti Kongl. Brefvet den 6 Junii 1797, hemställer till Rikets Ständer vördsamt, all Lars Larssons ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 2l October 1844.
Ank. till Exp. Ulsk. den 13 Oct., kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion, om förändring af Författningarne rörande tiggande fattighjons återsändande med skjuts till hemorten.
Preste-Ståndet har lill Allmänna Besvärs - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltets Betänkande, N.o 58. 7 och Ekonomi-U.skoltet ankommit en af Herr Prosten Lundblad väckt motion, hvari lian anfört, att, bland de betungande utgifter, hvilka försa m linga ine äro underkastade i och för fattigvården, torde ingen vara iner i saknad af rättsgrund och behörighet, änden, som fatligcassorna få vidkännas för hemforslande med skjuts af fattiga, som blifvit erlappade med bettlande i främmande församlingar.
Motionären liar i berörde afseende yttrat, att, om ett fattigvårds-samhälle hade rättighet att nyttja tvångsåtgärder emot sådane ”Vagabonderf det visserligen då äfven, om de ej läte sig rättas af varningar, egde medel i händerne både att förekomma fattighjonens lösdrifveri och att bespara sig sjelf onödiga utgifter; men ansett detsamma icke hafva en sådan rättighet, då fattigvård ej får förvandlas till fångvård.
På grund af obilligheten i nu gällande Författningar härom , har motionären yrkat den förändring deri, att, då allmosehjon beträdes med bettlande utom det samhälle, det tillhörer, det antingen måtte återsändas till hemorten, gående till fots, så vida dess krafter skäligen det medgifva, eller, i händelse af bristande förmåga dertill, med skjuls, hvars betalning förskjutes utur fattigcassan, men ersättes densamma utur Landt-Ränteriet.
Utskottet medgifver visserligen, att det af motionären uppgifna förhållande mångenstädes kan vara för fattigcassorna betungande, men, som just delta åliggande eller skyldigheten för församlingarne att sjelfve vidkännas kostnaderne för hemforslandet af de fattiga, som blifvit ertappade med bettlande inom främmande socknar, synes vara det säkraste medel att, sä vidt med nuvarande förhållanden slår att förena, förekomma dylikt kringstrykande, då utgiften för hemsändandet drabbar den församling, den fattige egentligen tillhörer, hemställer Utskottet, att motionen må lemnäs utan afseende.
Alik. tili Exp. Etsk. den i3 Oct kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om förbud för godsegare att hädanefter lägga hemman, som äro med åboer försedde, under eget bruk.
Uti en från Högv.
Preste-Ståndet till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Herr Conlracls-Prosten Udden an - 8 Allm. Besv.- och Ekon.
Ulskollcls Belänkandej IV.-o 58. fört, alt, bland de på landsbyggden mest verksamma orsaker lill den oerhörda tillvexten af löst folk och derjemte öfverhandtagande fattigdomen, bör, framför andra, räknas den ibland godsegare mera allmänblifna seden all lägga det ena hemmanet efter del andra under eget bruk och att sköta det med så kallade Staltorpare.
Att byars raserande och hopslående i sambruk, genom lindrigare brukningskostnad och äfven någon gång slörre production, medförer större materiell vinst för egaren, medgifver motionären icke kunna bestridas, ehuru mången gång denna påräknade vinst uteblifver; men lika litet torde kunna förnekas, att detta jordbiukssystem för samhället bereder förlust.
Deraf förorsakas en, i fordna tider oerhörd, lättsinnighet bland ungdomen, obetänksamma giftermål, hastig tillväxt af löst folk, oberäkneliga svårigheter vid fattigförsörjningen o. s. v. Då Staten hittills ansett sig ega rättighet alt inskränka hemmansklyfning och jordafsöndring, mäste den äfven ega samma rättighet att inskränka jords sammanslående under samma bruk, så vida detta skulle befinnas vara mot landets väl stridande.
Ingreppet uti eganderätten är i det sednare fallet ej slörre, än uti det förra.
Till förekommande af de uppgifna olägenheterna, har motionären föreslagit, att det måtle förbjudas att hädanefter under eget bruk lägga hemman, som för närvarande äro med åboer förseddej så framt ej genom föregången laga undersökning visas, att för något större odlings företag fri disposition af något hemman vore oundgängligen påkallad; och att godsegare må förpligtas att, mot afgäld i penningar, spantnål eller tjenstbarheter, helst på längre tid, upplåta sina bondhemman.
Utskottet, som tagit motionen i öfvervägande, erkänner visserligen, att det af motionären öfverklagade förhållande mångenstädes medfört de beklagliga påföljder, som af honom blifvjl uppgifne, men då ett förbud för jordegare att, efter godtlinnaude, och på sätt honom lämpligast synes, besluta Öfver brukandet af den jord, han besitter, vore en, i Utskottets tanka, uti eganderätten allt för mycket ingripande åtgärd, och Utskottet dessutom har sig bekant, att man redan på flere ställen funnit sig af det egna interesset föranledd att, der sambrukssystemet i allt för stor scala tillämpats, i någon mon införa jordtorpare-systemet, samt det onda således till viss del torde bota sig sjelft, anser sig Utskottet böra föreslå, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Desv och Ekon.Altskottcts betänkande, „V. o 5 g. 9 N:o 59.
Ank. till Exp. Vtik elni a3 Okt. kl. s e m.
Betänkande, i anledning af väckt motion derom, att personer frän Arbets- och Pionnier-Corpserna hädanefter endast må förpassas till de församlingar, frän hvilka de medfört Prestbetyg, eller der de sist varit skattskrifne och bosatte.
Uti en från Uögv. Prtste-Ståndet lill Allmänna Besvärs- och Ekonomi-UlskoUet remitterad motion, har Doctor Elfström anhållit, det måtte i laglig väg varda förbjudet personer af Arbets- och P.onier-Corpserna, äfvensom fästningsfångar i allmänhet, hvilka sin fängelsetid utstått, att begära pass och sig begifva lill hvilken socken de sjelfve för godt finna, utan att de måtte förpligtas att förfoga sig till den, hvarest de sednast varit skattskrifne eller i Kyrkobok antecknade och hvarifrån de prestbetyg utbekommit.
Utskottet har tagit denna motion i behörigt öfvervägande och får med anledning deraf anföra, att, hvad hemförpassning af fästningsfångar beträffar, det är genom Kongl. Brefvet den 17 April 1823 ålagd t Konungens Befallningshafvande i den ort, der fästningen är belägen, att underrätta Konungens Befallningshafvande i den ort, dit den på fri fot ställde personen erhåller pass alt afgå, om hins lösgifvande, på det behörig tillsyn öfver hans uppförande må kunna hafvas.
Som Pionnier-corpsen, under sådan benämning, upphört och i dess ställe Krono-arbels-cörpsen blifvit organiserad, så får Utskottet inskränka sitt yttrande rörande den rdel af Motionärens förslag, som åsyftar dessa Corpser, till endast den sednare, och dervid anföra, att 33 § af Kongl. Muj;ts, under den 8 Augusti 1842, utfärdade Reglemente för denna Corps föreski ifver : att befälet skall låta sig angeläget vara att på förhand söka bereda näringsfång åt den arbetskarl, som, efter slutad Ijensletid, kommer alt från Corpsen utgå, antingen på det sätt, att han sättes i tillfälle lill utöfning af något handlveik eller slöjd, hvartill han, efter afskedstagande^ i likhet med hvad för Kronans manskap redan finues stadgadt, är berättigad, eller genom erhållande af Dgl:g årstjenst, eller genom värfning vid annat Regemente eller Corps. 34 § 3 Morn. af samma reglemente stadgar, ”att arbetskarl, som ultjent den bestämda arbetstiden, skall, vid samma tids utgång, Bih Aili R- St.
Prot. i8f$. 8 Sami , it Haft. ] 2 10 Allm.
Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande, N-o 5g. ändå att laga försvar icke yppats, af vederbörande frigifvas och behörigen förpassas.”
Då, enligt Utskottets förmenande, man bör hoppas, att
Kronc-arbelscompagnien skola blifva ett verksamt medel att med samhället åter införlifva de vilseförda likar, till hvilkas förbättrande de blifvit inrättade, så anser Utskottet det äfven vara af högsta vigt, att ej genom i förväg lagda binder motverka delta syftemål.