Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kom huld som förr a t t våra sorger lätta, men träd med klarnad blick i lifvet in, och då är halfva mänskligheten din! » D e t ä r o r d af e n s k a l d, s o m f ö r s t å r h v a d vår tids kvinnor vilja!
— * Ännu är ej för sent att för ungdomen i edert hem prenume- rera på den fosterländska, ungdomsfri- ska, allmänt omtyckta tidningen Kam- raten, då samtliga nummer från årets början erhållas.
IDUN 70 matsäcken^ får h ä r tillämpas.
J a g är van vid att bo på den eller den gatan med minst 5 ä 6 rum, k a n jag hafva mindre?
J a g kan fortsätta därmed, om jag h a r råd därtill, i annat fall mår Med anledning af &gt;Ann Lovis ' » artikel i Mun jag lika b r a vid en billig gata m e d 2:no r u m.
af d.
11 febr.
» Kan en kvinna sätta sig i respekt hos man- liga tjänare? » ber jag få upptaga ofvanstående ämne och bör- Det beror på henne själf.
Bestämda order, jar då med den frågan: hvarför kan ej en prak- u t a n kontraorder — en svaghet, som oftast vid- tisk, frisk och arbetsam kvinna ägna sina krafter låder kvinnan.
— Visa d e m a t t ni förstår er åt en så hälsobringande sysselsättning som skö- sak, var vänlig och betala dem punktigt, så an- tandet af ett landtbruk, utan a t t väcka opinio- ser jag det lättare reda sig med en manlig tjä nen emot sig?
För 30 å r tillbaka skulle ej en nare än med en kvinnlig.
H a r jag en förstån- ung flicka k u n n a t sitta vid kontorspulpeten till- dig tjänare, så k a n jag ju alltid låta honom ut- sammans med männen, utan a t t väcka uppseende tala sin mening, men jag afgör själf.
— n u k a n hon det.
Hvarför skulle h o n ej då » Kan en kvinna hafva öfverseende öfver vid- kunna ägna sina krafter åt landtbruket?
Banan sträcktare områden af skog o. s. v. ?&gt; är visserligen ännu, m e d få undantag, ny, m e n Det beror på, om h o n orkar gå, i annat fall många n y a banor hafva under de senare 10 tal är det ju ej värdt blifva landtbrukare.
Gå u t åren öppnats för henne, och anses det n u tillföljd ensam för er själf, studera er in i saken, och af vanans makt alldeles som sig bör.
Om en när ni gjort detta, meddela er då m e d edra tjä- gift kvinna vid sin m a n s frånfälle fortsätter med nare, så a t t ni m e d bestämdhet k a n gifva order landtbruket, anses det energiskt, och » opinionen » om hvar och huru mycket ni vill hafva afverkadt.
h a r undseende m e d henne, m e n om en ogift Gå sedan och se efter a t t ordern är verkställd.
kvinna af håg och fallenhet direkt väljer denna » Kan en kvinna förstå köpet af egendom själf? » sysselsättning såsom lefvebröd, så fruktar jag Lika mycket, om hon ä r praktisk och förstår för a t t tadelsjukan ej sparar henne, utan för- svårar h e n n e s bemödanden aft skaffa sig en att se u p p med alla handlingar och papper som oberoende existens.
Går det henne så emot, så en m a n och ej låter sig hänföras för a t t komma i brytes stafven öfver hennes hufvud, och folk besittning af sina önskningars m å l; ty en kvinna kallar henne emanciperad — talar om fruntim- låter sig lättare hänföras och öfvertalas än en mer, som ingenting begripa — a t t det var helt man, e h u r u m ä n n e n ofta mången gång gjort en naturligt m. m.
Detta rörande livad m a n kallar dum affär.
Hon kan j u hafva en rådgifvare härvid- &gt;opinionen », eller, rättare sagdt, hennes djärfva lag, men med praktisk blick välja någon, som steg a t t företaga något, som ä n n u hör till säll- begriper och icke själf h a r några biintressen; icke med någon slags ovisshet visa, att hon af kvinn- syntheterna — det mindre vanliga.
lig svaghet tror sig göra en lugnare affär, där- E n m a n däremot, u t a n all förmåga att sköta för a t t h o n h a r en m a n till rådgifvare, ty det ett landtbruk, som af sin far anses oduglig a t t beror ju på hvad denne m a n förstår och det för- idka studier, får e n gård ' — h a n måste ju någon- troende hon för öfrigt fryser till honom.
Mån- ting blifva — det går på tok för honom, m e n gen har blifvit bedragen af rådgifvare — mången omdömet blir j stället för e t t förlöjligande e t t h a r bedragit sig själf genom a t t försumma anlita beklagande att det gått så illa, men det hufvud- en klok sådan.
lösa i företaget a t t sköta e t t yrke, som m a n alls E n angenäm sysselsättning erbjuder ett landt- inte begriper, omnämnes ej.
b r u k alla, som m e d lif och lust ägna sig däråt Hvad jag företager mig, jag måtte vara man och äga så pass kapital, att de kunna köpa; m e n eller kvinna, så måste jag äga duglighet därtill, att på spekulation köpa egendomar och kämpa eller åtminstone en kraftig vilja a t t genomdrifva med svårigheter i form af dryga lån, är e t t huf- hvad jag föresatt mig och öfvervinna de svårig- vudlöst företag, och afråder jag därifrån p å d e t heter, som vid nästan alla företag möta Och bestämdaste.
Att nedlägga en del af sitt kapital idkandet af landtbruk är i dessa tider ingen lätt i jorden och m e d omsorg sköta den, bör ej vara sak.
E m e d a n gårdarne äro för lätt otacksamt, ej heller på minsta sätt anstötligt för åtkomliga, frestelsen, a t t u t a n kapital, äga en en kvinna.
I alla mina företag beror det på torfva och skaffa sig en oberoende existens, för mig själf och mitt uppförande, huruvida jag rättvis- stark.
Arbetskrafterna, äro också för dyra.
Det ligen bör tadlas, och icke därför att jag beträder behöfs inte många tusen kr.
för a t t köpa e t t en n y bana.
landtbruk.
Agenter öfverhopa med de fagraste R — t.
anbud, locka, j a rent af pocka att göra affär, det • är deras lefvebröd.
Egendomarne äro merendels intecknade till hvad de äro värda, och de få tusen som behöfvas för a t t komma i besittning af en dylik » egendom?, är hvad folk » handlar med », Vivat!
Ar det n u svårare för en kvinna ä n för en man a t t inse detta?
J a g k a n ej finna det.
Huf- Emile Zolal — T jubel dill namn gäll ut vudsaken är den, a t t vare sig m a n eller kvinna i seklets trötta, dystra, tynande slut — bör m a n akta sig för affärssvindel.
Med 20,000 Vår hyllning tag ' — / bidad, i anad vår kr.
kapital som A n n Lovis sade sig äga och Så leende Nordens hjärta emot dig slår.
därtill h å g och lust för landtbruk, hvarför kunde hon ej då tillfredsställa denna önskan?
Vårt viuat hör!
I värma, i glöd och glans Köpt en liten nätt gård för 6 a 8000 kr., betalt så klingande gladl det dragé / - emot La France.
den kontant och haft de öfriga penningarne att Det hälsar dig ifrån landet vid Östersjövåg, röra sig m e d till förbättringar m. m.
Ty jorden från trakter dem ännu aldrig ditt öga såg.
är inte otacksam för den idoge och verksamme, som äger något för a t t kosta på den.
J a g vet många små trefliga gårdar för detta pris, som Det är så myckel, mycket, vi ville ha sa-gdt, ' lagdl, föda 10 k 12 nötkreatur och åtminstone 1 häst, det ligger och drömmer i hågen, i fjättrar med rikligt bete och skog till afsalu, ifall m a n det söker sig väg, men finner ej uttryck i ord — skulle vara nog grym a t t beröfva sin egendom De äro dig främmande, toner och röst i Nord dess härligaste prydnad — en sak, som i dessa tider hör till affärssvindleriet.
Men brutet, sålda och hjärievarmt hviska de Ann Lovis h a r gifvit 8,000 kr.
för fri bostad, ett ord, som ger genljud hos dig: la verité — vedbrand, mjölk, smör, slakt, brödföda, en liten Det ordet i gyllne skrift på din fana.
står, trädgård m. m.
H o n använder något af sitt på din stolla, ljusa, svajande tricolore.
återstående kapital a t t förbättra jorden och får om e t t par år mera inkomster, så a t t h o n kan löna sina tjänare därmed.
Hvarför skulle h o n För detta, ord i härnail och kamp du gått, då afrådas ifrån a t t tillfredsställa sin h å g för en riddare sans reproche et peur du stått denna sysselsättning, därför a t t h o n är — frun- — Är tung ån den mödans väg, du att vundra hur, victoire!
t i m m e r?
Men a t t köpa gårdar utan kapital, till sist blir din lösen ett jublande att t ä n k a sig att af jorden erhålla lefvebröd för sig och tjänare och betala dryga räntor och amor- teringar till bankerna är och förblir hufvud- löst, och just därför äro de flesta landtbrukare Vår stammande hälsning lag i ett.
sådant betryck; de behöfva därför icke Emile Zola!
vara &gt;oförståndiga&gt; fruntimmer.
De hafva köpt, i seklets sjunkande, tynande, döende dag!
utan a t t hafva något a t t köpa för.
H a r jag Dess varma, dess innersta mening hett visst dig når.
Vårt svenska, trofasta lefue!
du säkert förstår.
20,000 kr., får jag ej köpa dyrare än för 8, högst 10,000 kr.
K a n jag lefva på en sådan liten En svensk kvinna.
gård?
Det gamla ordspråket: » rätta m u n efter l^vinnari och landtbrul^et.
1898 Hvar klappar det hjärta?
Ja, hvar klappar det hjärta — jag vet att det måste finnas någonstädes — som känner sig m a n a d t a t t göra början?
Hvar finnas de hän- der, som vilja gifva första gåfvan till en fond för fattiga, obotligt sjuka kvinnor?
I våra da- gar, då det på så många håll med ifver och in- tresse arbetas för samlandet af grundfonder till pensioner för tjänarinnor och sömmerskor m.
fl., tränger sig osökt i sinnet den frågan: hvem vill hjälpa de obotligt sjuka?
De hafva ock ett ar- bete a t t utföra — ett arbete hvaraf de endast känna bördan, u t a n a t t någonsin få erfara den motvägande känsla, som innefattas i uttrycket arbetets glädje.
Jag känner en sådan sjuk kvinna, som n u årtionde efter årtionde stått kvar i sitt arbete.
Medellös och beröfvad sin • arbetskraft äger hon ej den ringaste möjlighet a t t bidraga till sin försörjning eller d e n sjukvård, hvaraf h o n h a r behof, utan måste år efter år anlita sina släk- t i n g a r s och vänners hjälpsamhet, så långt deras vilja och förmåga sträcka sig.
Hvilken lättnad i arbetsbördan för henne och de ined henne likställda, om kärleksfulla händer ville taga sig a n deras sak och för all nöd ömmande hjärtan ville t ä n k a u t något sätt att hopbringa en pensionsfond för obotligt sjuka, hvarest de hade rättighet a t t söka sitt penning- bidrag, rättighet på samma grund som yrkesid- kerskan söker sitt i den till hennes förmån stif- tade understödskassan.
Hvilken glädje också för dessa fattiga sjuka a t t någon gång få låta sin hand omsluta en liten penningsumma, som de k u n d e få benämna sin egen!
Och n u till sist en fråga till dig, Idun, som är allas vän: vill d u också vara min vän och hjälp?
Vill d u på din vandring till de mång- tusende h e m m e n taga min skrifvelse med?
Men vänta — jag vill säga dig något, som du ej ser och märker, m e n som d u skall hviska in i män- niskornas h j ä r t a n: u n d e r de enkla, konstlösa orden gömmer sig en fast och orubblig tro på att du skall finna det d u och jag söka: barm- härtiga hjärtan och hjälpbringande händer.
— s- • U r n o t i s b o k e n.
Kronprinsessans hälsotillstånd synes ty- värr, enligt de senaste underrättelserna, fortfa- rande mindre tillfredsställande.
Febern h a r vi- kit, m e n hostan är besvärlig och kraftlösheten betydlig.
Sedan kronprinsen n u skyndat till hennes sjukbädd i Kom, h a r h o n dock den lug- uande känsla af a t t se maken vid sin sida, som bättre än något annat bör k u n n a underlätta till- frisknandet.
Frans Hedberg, den öfver hela vårt land högt uppskattade författaren, hvilkens penna ej heller varit främmande för I d u n s spalter, fyll- de den 2 dennes 70 år och hyllades på bemär- kelsedagen från vida kretsar af beundrare och vänner.
Kvinnoförbundet för Sveriges sjöförsvar hade häromdagen årsmöte å Sjökrigsskolans lo- kal under ordförandeskap af fru Anna Wallen- berg, född von Sydow.
Efter årsberättelsens upp- läsande föredrogs revisionsberättelsen för å r 1897, som visade a t t kassabehällningen till detta åt- ar 2,964 kr.
74 öre.
Förbundet räknar 461 med- lemmar, hvaraf 107 kvinnor i Karlskronafilialen.
Till styrelsemedlemmar utsagos fru Wallenberg, född von Sydow, ordförande landshöfdingskan Isberg, statsrådimian Christerson, fru Lagercrantz, född Wrangel, fru Hjulhammar, född Dreijer, fru Elliot, född Palman, amiralskan Klintberg, gref- vinnan Ilamilton, född Beck-Friis, fru Jnel, född Björkman, och fru Elliot, född Stråle.
Styrelse- suppleanter blefvo fru Lilliehöök, född Enell, fru Peyron, född Asp, fru Carlstedt, född Guillaiime, fröken A. Björkman, fru Balck, född Forsberg, och fru IAnder, född Bfeiff.
Revisorer och re- visorssuppleanter omvaldes.
Grundläggarinnan af hufvud stadens äldsta blomsterhandel, änkefru Charlotte Chri- stine Dahlblom, afled d e n 23 febr.
å Lilla Anne- frid invid Liljeholmen i en ålder af nära 82 år.
F i r m a n a m n e t Boberg-Dahlblom antog den nu hä- dangångna vid sitt giftermål m e d dekorations- målaren Dahlblom.
Under de första åren hade hon sin lokal vid Fredsgatan, m e n sedermera Bland nu befintliga Cacaosorter M l [T M A M Q P AP AO intages säkert förnämsta platsen af M U L I lYIMI^IO V#Mv * M \ J vid Ca -- u.KtoaLeca.A3j BS sK ndusSriö&lt; ?tä ning * 7 * ?^f " ^rt 0 c "
i DU N ms flyttade bon till Drottninggatan 31, där affären varit inrymd i mera ä n 52 år och ännu fortsat- tes, n u m e r a af hennes dotterson Alrik Dahlblom.
F r u Dahlblom, som genom sin verksamhet gjort sig allmänt känd, efterlämnar ett godt namn så- som en vänsäll och hjärtegod personlighet.
* Fröken Hulda Lundin, slöjdinspektris vid Stockholms folkskolor, h a r genom enhälligt be- slut kallats till korresponderande medlem af Säll- skapet för befrämjande af yrkesutbildningen bland kvinnor i Ryssland.
En bortgången kviunosakskämpe.
Den 18 februari afled i New-York miss Frances Elisa- beht Willard i en ålder af 58 år.
Frances Wil- lard var af god amerikansk familj och hade fält en mycket vårdad upppfostran, hade till och med tagit magistergraden vid Syrakuseuniversitetet och blef, efter att h a verkat en längre tid som folkskoll ärarinna, 1871 professor i estetik vid n ä m n d a universitet, en befattning som h o n in- nehade till 1874.
Vid denna tid fann hon sin verkningskrets för trång, öfvergaf estetiken och kastade sig öfver nykterhetsarbetet p å krist- lig grund.
Tillsammans med några andra da- mer bildade h o n det sedan så ofantligt utbredda » Worlds Womens Christian Temperance Union », i hvilken förening miss Willard först var sekre- terare och från 1879 president.
Det faller af sig själft a t t icke politiken kunde uteslutas från föreningen och snart var miss Willard en af de ifrigaste k ä m p a m e för kvinnans rösträtt.
Som sådan innehade h o n ett år en verkningsfull ställ- ning som hufvudredaktör för Chicago Evening Post, E e d a n i årgången 1894 (n:r 32) meddelade I d u n den framstående kvinnans p o r t r ä t t och u t förligare biografi, hvartill vi hänvisa.
Till kvinnlig ledamot af k. kornitén för Sveriges deltagande i världsutställningen i Paris år 1900 h a r komitéu vid s a m m a n t r ä d e den 17 februari utsett fru Anna Wallenberg, f. von Sydow.
Operan lär hafva för afsikt att fira Ibsens 70 årsdag d e n 20 dennes m e d e n matiné, vid hvilken skola gifvas t v å akter u r » Brand » med hr August Lindberg i titelrollen.
Samma dags afton kommer å Dramatiska teatern att gifvas » Fru Inger till Östråt ».
— Fru Mathilda Lindens soaré å k. operan hade naturligtvis samlat en fulltalig publik, som gärna ville hembära d e n framstående konstnä- rinnan sin hyilning.
Intresset höjdes ock däraf, att fru L. framträdde i en ny roll, nämligen som Mignon.
Att h o n valt denna uppgift, föreföll nog mången redan i förväg egendomligt, och vi k u n n a ej gärna tillskrifva det annat än en nyck.
Dylika experiment k u n n a emellertid i m e r ä n ett hänseende vara farliga.
Visserligen kunde man ju m e d hänsyn till fru L:s begåfning vänta sig, a t t experimentet ej skulle alldeles misslyc- kas; m e n man skulle vara väl mycket öfverse- ende, om m a n påstode, a t t d e t i allo utföll väl.
Redan den yttre figuren lägger h ä r hinder i vä- gen och förtar all illusion, och m a n ser tydligt, att fru L. själf är medveten härom, hvilket åter för med sig, att spelet, trots en uttrycksfull mi- mik, ofta verkar onatur.
Att Mignons sångparti skulle ligga utom fru L:s begränsning, k u n d e man j u lätt tänka sig.
Det var ock flerstädes omlagdt.
Hennes höga toner verkade ändock nå- got skarpa och beslöjade, och intonationen blef ej alltid ren.
Hela framställningen saknade dess- utom detta naiva, omedvetna, som m a n alltid vill finna hos Mignon, och hvarförutan det ej blir någon Mignon.
Maskeringen var ej heller den bästa.
Hvartill exempelvis d e n ljusa lång- lockiga peruken?
Och d e n hypereleganta page- dräkten passade väl föga för Mignon som tjänare hos borgarsonen " Vilhelm Meister.
I jämförelse med hvad fru L. bjudit oss undei de senare åren står denna prestation afgjordt efter .. E n stor konstnärinna k a n också h a sin begränsning.
Att våra tankar beträffance d e n n u förelig- gande prestationen delas af flera, veta vi, och att vi framställt våra anmärkningar kommer sig däraf, att vi sätta fru L.s konstnärsskap för högt för a t t utan invändning k u n n a åse, att därmed onödigtvis experimenteras.
Entusiasmen u n d e r representationens gång var ej heller vidare stor.
71 Den hyllning i inropningar, blommor och kran- sar, som ägnades fru L,, särskildt efter sista ak- ten, - hade naturligtvis sin grund i hvad h o n re- dan förut bjudit oss af sin konst och måste i det hänseendet betraktas som mer än välförtjänt.
Att publiken med nöje återhörde h r Ödmann som Vilhelm Meister, behöfver knappt sägas.
Likaså förtjänar h r Forsell att särskildt fram- hållas för sitt förträffliga utförande; f Lotharios parti, som h a n med sin vackra stämma förlä- nade en särskild charme.
Som Philine debute- rade fröken Ferngvist, hvilken som debutant redde sig rätt b r a med sin lilla röst.
Föreställningen bevistades af prins Carl med gemål och uppvak- tande.
T y n å g r a h u s från m o s t e r B e a t a b o d d e en u n g m a n, e n sjökapten Berg, s o m ge- nom e n olyckshändelse mist båda benen.
H a n s m o r bodde hos honom, och Edvin h a d e några gånger rensat ogräs i deras trädgård.
Så h a d e b e k a n t s k a p e n börjat.
Kaptenen tyckte synd om d e n lytte gossen.
H a n l ä t honom k o m m a in, visade honom märkvärdiga saker från f r ä m m a n d e länder och b e r ä t t a d e o m s i n a r e s o r.
H a n hade v a r i t j o r d e n r u n d t, först s o m s i m p e l m a - tros, s e ' n som styrman.
Sista året h a d e h a n fört e g e t f a r t y g.
Från början hade Dramatiska teatern gaf i onsdags » Blommor i drifbänk » som recett åt styckets författare, hr h a n v a r i t e n f a t t i g p o j k e, h a n s o m E d v i n, Edvin Frans Hedberg, hvilken samma dag fyllde 70 år m e n s t o r o c h s t a r k o c h v a c k e r.
och sålunda gjort sig väl förtjänt såväl af denna h a d e a l d r i g s e t t n å g o t v a c k r a r e ä n k a p - recett som af den hyllning, som på aftonen brag- t e n e n s l j u s l e t t a a n s i k t e m e d d e t b l o n d a tes honom vid en fest till hans ära å Grand hotel.
skägget och de blå ögonen.
B e r g s a d e till Par Brikoll gifver sin sedvanliga vårkonsert i sin m o r, a t t E d v i n m e s t l i k n a d e e n a p a.
afton i Musikaliska Akademiens stora sal under direktör E.
_ kerbergs välkända ledning.
Biträ- M e n h a n v a r e n u p p m ä r k s a m å h ö r a r e, o c h dande äro bland andra h r Salomon Smith och d e n s t a c k a r s k r y m p l i n g e n v a r m y c k e t en- konsertmästaren Zetterqvist.
Damer äga ock s a m.
D e t var redan t v å år sedan olyckan tillträde.
hände.
— Södra teatern tycks h a fått förlig vind i seglen Så s m å n i n g o m blef d e t e n v a n a, a t t — d e t nya programmet i tisdags kväll gjorde e n E d v i n k o m i n t v å, t r e g å n g e r i v e c k a n, hederlig skrattsuccés, som säkerligen borgar en lika lång framgång som den n ä r m a s t föregående.
l y s s n a d e till b e r ä t t e l s e r n a m e d t i n d r a n d e Förpjäsen, enaktsskämtet » Sådant händer » af en ö g o n o c h v i d ö p p e n m u n, t r o g e t f ö l j a n d e h r Fritz Berend, var e t t t y s k e r i i lägre bemärkelse, m e d p å k a r t a n.
ovigt famlande efter tarfliga vitzar, krystadt och H ä r a f k o m s i g a t t h a n, s o m eljes i c k e schablonmässigt.
Efterpjäsen däremot — Laufs ' och Kraatz ' fars » Ordensbröderna » — var tysk g j o r d e d e f r a m s t e g i v e t e n s k a p e r n a, s o m i god anda, berlinsk, kälkborgerligt gemytlig och h a n s v ä l g ö r a r e h o p p a t s, i geografi snart oförargligt lustig.
E n äkta Söderpjäs för alla » ly- v a r s k i c k l i g a r e ä n s i n l ä r a r e.
sande bröder » ined sin tacksamma — och lifligt » H a n h ä n g e r öfver b o k e n s å l å n g d a g e n senterade — parodi på ordenshemlighetsmakeri, kujonerade äkta m ä n, resoluta ragator, viftiga ä r, » s a d e m o s t e r B e a t a.
ungherrar och naiva ungmor.
Nämnom h r Berg- Men h a n skiljde icke p å b o k och p å b o k ström, fru Fornell, herrarne Wagner, Lambert och och b e k a n t s k a p e n m e d k a p t e n e n v a r s n a r t Hagman, fru Lambert, fröknarna Friberg och Hjort, och hvarje någon smula erfaren habitué skall för- så l å n g t g å n g e n, a t t E d v i n fick l å n a h e m stå inpassa dem i det hastigt skisserade schema, af d e n n e s b ö c k e r.
vi nedkastat, inom hvilket ock en konstförstån- E m e l l e r t i d ä r d e t t y v ä r r så, a t t geografien, dig direktion så väl anbringat sina krafter, a t t å t m i n s t o n e för d e n y t l i g a b e t r a k t a r e n, s y n e s resultatet för menigheten blef d e n angenäma stämning, vi antydt med denna korta redogörelses s å s o m e n o v i k t i g o c h föga i n b r i n g a n d e k u n - alfa och n u besegla m e d dess omega.
Kyrkoherden, borgmästaren, fiskalen o c h h a n d e l s m a n n e n v o r o i c k e fullt tillfreds- Fröken Tora Hwass ' andra musiksoaré äger r u m instundande måndag under medverkan af prof. s t ä l l d a.
Neruda samt h r r Aulin och Bergström.
D ä r f ö r blef d e t s å, a t t d å b o r g m ä s t a r e n dog och kyrkoherden ungefär samtidigt miste sin enskilda förmögenhet, de båda s e n a r e i s a m r å d m e d d e n f ö r s t n ä m n d e be- slöto a t t skaffa g o s s e n e n p l a t s, s e d a n Romansafton gifves fredagen den 11 dennes h a n g å t t o c h l ä s t, — e f t e r s o m h a n s y n - af fru Dagmar Möller.
Programmet kommer bl.
a. barligen saknade så väl h å g som fallenhet att upptaga svenska romanser.
Bland medver- för a l l v a r l i g a s t u d i e r ä f v e n s o m b i d r a g e n till kande namnes h r Stenh ammar.
h a n s u p p f o s t r a n blifvit f ö r m i n s k a d e m e d * hälften.
Efter långa u n d e r h a n d l i n g a r k o m h a n s o m s k r i f v a r e till h a n d e l s m a n n e n s bror, s o m var kronofogde norrut.
Novell för I d u n af Petra H.
S k i l s m ä s s a n f r å n m o s t e r B e a t a blef i c k e \ iForts.)
mycket bitter.
J u ä l d r e p o j k e n blef, d e s s f s i g själf gick för öfrigt E d v i n g ä r n a m e r b å d e m a t o c h k l ä d e r b e h ö f d e h a n; o m en l å n g k r o k för a t t s l i p p a m ö t a n å - h o n i c k e k u n n a t få m e r a b e t a l d t, ville h o n i alla fall i c k e b e h å l l i t h o n o m.
g o n af d e s i n a.
H a n v a r l i t e n för s i n å l d e r, ful o c h v a n - H o n d o g t r e å r s e n a r e och t e s t a m e n t e r a - s k a p t, blek, m e d s v a r t a ö g o n och s v a r t h å r, d e s i n a s m å b e s p a r i n g a r å t K a l l e.
s å g g ä r n a u n d e r l u g g o c h v a r r ä d d för » För K a l l e ä r e n k a r l o c h l i k n a r m i g allt o c h för alla.
M o s t e r B e a t a s k r ä m d e själf till h u m ö r e t.
» h o n o m m e d sitt sträfva sätt, k a m r a t e r n a S v å r a r e blef d e t h o n o m a t t s ä g a f a r v ä l m e d s i t t s k ä m t o c h s i n a v i l d a l e k a r.
D e till k a p t e n e n.
H a n sade nästan ingenting, voro f ö r r e s t e n e l a k a m o t h o n o m, slogos och h a n v a r icke talför af n a t u r e n, m e n n ä r nöpos, n ä r läraren v a r u r sikte.
Berg klappade h o n o m p å axeln, sade a t t L ä r a r e n själf v a r h å r d o c h o v ä n l i g.
D e t h a n s k a l l e s k r i f v a n å g o n g å n g o c h till s i s t blef b ä t t r e, s e d a n h a n b ö r j a d e l ä s a m e d f ö r ä r a d e h o n o m e n k a r t b o k o c h e n r e s e b e - stadens » bättre barn ».
D e voro s n ä l l a r e, s k r i f n i n g, ö f v e r v ä l d i g a d e s h a n af s i n a k ä n - d. v.
s. d e l ä m n a d e h o n o m i f r e d; m e n ä f v e n slor o c h s p r a n g t j u t a n d e s i n v ä g.