Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men i enlighet med Rikets Ständers derom gjorda hemställan har Eders Kongl. Maj:t förordnat, att der sådana skolor finnas, försedda med understöd af allmänna medel, Folkskolestyrelserna må ega föreskrifva, att i den fasta och den ambulatoriska folkskolan endast sådana barn böra emottagas, hvilka redan kunna hjelpligt läsa innantill, hvarjemte Eders Kongl.
Domkapitlen att vidtaga tjenliga åtgärder lör ordnande af förhållandet mellan småskolan och den egentliga folkskolan på ett efter hvardera skolartens bestämmelse lämpadt sätt.
Vid fördelningen af Statens bidrag till understöd för småskolor torde för framtiden afseende böra fästas derpå, om skolväsendet i allmänhet inom församling, som önskar sådant understöd, blifvit på ändamålsenligt sätt ordnadt; och då antalet egentliga folkskolor ännu på många ställen, äfven der undervisning inom dem meddelas endast åt mera försigkomne lärjungar, ej är för behofvet tillräckligt, samt beloppet af folkskoleafgiften tillsammans med församlingens deremot svarande tillskott otvifvelaktigt böra i första rummet utgå till aflöning åt lärare vid sistnämnda skolor, torde såsom vilkor för under - 44 Bil.
N:o 1, om Statsverket 1865. stöds erhållande till småskolor böra fordras, att nämnde afgift jemte motsvarande tillskott af församlingen blifvit använd till examinerade lärares aflöning vid egentliga folkskolor.
Redan vid sistlidne Riksdag hade Eders Kongl. Maj:t föreslagit Rikets Ständer, att de församlingar, som före 1858 försatt sitt skolväsende i ändamålsenligt skick, för framtiden måtte erhålla lika rätt till understöd, som de församlingar, hvilka först efter nämnde tid vidtagit åtgärder för skolväsendets utveckling; och, i enlighet med hvad Eders Kongl. Maj:t då yttrat, torde Eders Kongl. Majit äfven nu finna skäligt, att det understöd, Staten lemnar de särskilda församlingarne till folkskoleväsendets utveckling och förbättring, icke bör göras beroende af den tid, då åtgärden blifvit vidtagen, utan hufvudsakligen bestämmas med hänseende till vidden af de uppoffringar som för ändamålet göras.
I afseende på beloppet af det understöd, som i hvarje serskildt fall bör komma församlingarne till godo, synes, så vidt möjligt är, ett maximum böra bestämmas, hvaröf ver sådant understöd ej vore att påräkna, och lärer med afseende på förhanden varande förhållanden det finnas lämpligt föreslå, att bidrag af statsmedel ej må öfverstiga för en småskola 50 R:dr. » en biträdande oexaminerad lärare 50 » ii en biträdande examinerad lärare 75 » Eders Kongl. Majit dock öppet lemnadt att i särskilda fall till förmån för fattiga församlingar härifrån göra undantag.
Efter denna beräkning skulle för 1,833 småskolor, som under förra statsregleringsperioden erhållit understöd, erfordras ett årligt anslag af omkring 90,000 R:dr, hvarjemte omkring 10,000 R:dr torde behöfvas till understöd åt biträdande lärare samt för skolväsendets utveckling och förbättring i öfrigt.
Möjligen skulle i nämnda summor en ytterligare förhöjning blifva behöflig för understöd till nya skolor äfvensom till de skolor, som före 1858 blifvit inrättade, men om såsom allmänt vilkor för understöds erhållande bestämmes, att folkskoleafgiften jemte deremot svarande tillskott skall användas till examinerade lärares aflöning vid egentliga folkskolor, kommer efter ali anledning ansökningarnes antal ej att i betydligare mån ökas.
Med afseende härpå och enär till åtskilliga skolor understöd troligen komma att utgå med mindre belopp än nämnda maximum, torde möjligen förenämnda summor, ehuru lågt beräknade, kunna blifva för ändamålet tillräckliga.
Under tillämpningen af de i afseende på detta anslag meddelade föreskrifter hafva flera olägenheter funnits uppkomma deraf, att anslaget varit beviljadt för endast tre år i sender.
Än har ovissheten, om statsbidraget skulle få för en längre framtid bibehållas, verkat till att afhålla församlingar från ett ändamålsenligt ordnande af sitt skolväsende; än hafva redan inrättade skolor, som gått miste om förut beviljade anslag, i följd af de vid senare riksdag vidtagna förändringar i vilkoren, måst nedläggas.
Ännu vida kännbarare måste likväl dessa olägenheter blifva för församlingarne, om anslagen till understöd förderas skolor endast skulle beviljas för ett år i sender, såsom fallet skulle blifva, om vid nu förestående riksdag detta anslag uppfördes på den extra statsregleringen.
Ett års tid är knappt tillräcklig för att inom församlingen väcka och genomföra förslaget om en ny skola samt för att, efter inhemtade upplysningar och afgifna utlåtanden, framställningen må hinna slutligen af Eders Kongl. Majit pröfvas.
Det skulle således sannolikt ofta inträffa, att en skola icke ens hunnit komma i gång, innan det anslag upphört att utgå, som för dess bestånd vöre oumbärligt.
Med så hastigt vexlande förhållanden kan ett skolväsende icke utvecklas eller blomstra.
Det synes derför vara af väsendtlig vigt, att detta anslag, hvars behöflighet är af en sjuårig erfarenhet bevittnad, nu mera måtte på ordinarie stat uppföras.
Jag hemställer på grund häraf underdånigst att Eders Kongl. Majit måtte föreslå Rikets Ständer, att ett årligt anslag af 100,000 R:dr till folkskoleväsendets utveckling och förbättring måtte på stat uppföras.
Prop. No 1 om Statsverket 1865. 45 Jag hemställer äfven i underdånighet, att alla de för folkskoleväsendets befrämjande å stat uppförda anslag måtte, på det de för samma ändamål afsedda medel må i sin helhet komma folkundervisningen till godo, och, i händelse brist å något af anslagen finnes uppstå, denna må kunna fyllas af det möjligen uppkommande öfverskottet å ett annat, med deras sammanlagda belopp få såsom ett särskildt reservationsanslag anses.
Sedan Eders Kongl. Maj:t genom nådig Kungörelse den 22 April 1864, bland annat, förordnat, att ett Seminarium för bildande af folkskolelärarinnor skulle i Stockholm upprättas och Folkskolelärareseminariet derstädes indragas, samt den 19 sistlidne
Maj medgifvit, att den Staten tillhöriga lokal, som sedan år 1826 varit till
Sällskapet för vexelundervisningens befrämjande upplåten att begagnas för en normalskola så länge denna skola funnes vara i egenskap af Folkskolelärare-seminarium behöflig, finge, enär normalskolan på grund af förenämnda kungörelse icke vidare komme att såsom lärare-seminarium fortfara, öfverlåtas till Stockholms Stads Consistorium, för att under dess inseende användas till lokal för ett Seminarium för Folkskole-lärarinnor; så har nämnda Sällskaps Direktion, — under förmälan, att ifrågavarande egendom, då den till Sällskapet öfverlemnades, vid derå förrättad syn, uppskattats till 18,000 R:dr; att för lokalens inredning, utvidgning, underhåll och brandförsäkring för all framtid sedermera blifvit använde 57,101 R:dr 94 öre, hvaraf 3,000 R:dr blifvit af statsmedel beviljade, men återstoden utgått af Sällskapets kassa; att egendomens värde för sju år sedan, då ny brandförsäkring derå söktes, uppskattats till 61,950 R:dr, eller nära 44,000
R:dr öfver förutnämnda värderingssumma; samt att, om ock denna förhöjning i uppskattningsvärdet till en del borde tillskrifvas den omständighet, att fastigheter härstädes under den tid, som förflutit sedan den förstnämnda värderingen hölls, betydligen stigit i pris, en förhöjning i värde af minst 25,000 R:dr under alla förhållanden måste anses vara beredd genom de tillbyggnader och förbättringar Sällskapet bekostat —, i underdånighet anhållit, att Eders Kongl.
Majit täcktes hos Rikets näst sammanträdande Ständer göra nådig framställning om en mot sistnämnda belopp svarande ersättning till Sällskapet medelst anslag antingen af hela summan på en gång eller med ett visst årligt belopp.
På de af Sällskapet anförda skäl och lika med Stockholms Stads Consistorium, som i ämnet sig utlåtit, anser jag billigt, att någon ersättning för de nedlagda kostnaderna kommer Sällskapet till godo, så mycket mera som någon afgäld eller hyra icke skäligen kan beräknas för en det allmänna tillhörig egendoms begagnande uteslutande till det allmännas nytta och bästa, utan någon enskild fördel för Sällskapet.
Den lämpligaste formen för en sådan ersättning torde vara en förhöjning af det redan sedan längre tid tillbaka till Sällskapet utgående statsanslag.
Sällskapet skulle ock derigenom sättas i tillfälle att än vidare utsträcka sin verksamhet, hvilken enligt
Direktionens hos Eders Kongl. Maj:t gjorda anmälan numera, med en utsträckning af dess syfte till befrämjande af folkbildningen i allmänhet, oberoende af någon viss undervisningsmethod, företrädesvis skulle afse att gagna Folkskoleväsendet dels genom underhållandet af en profskola, dels genom beredande af tillfälle till undervisning och öfning åt sådane unge män, som antingen önska inträda vid statens Seminarier eller ämna egna sig åt lärarekallet vid de mindre skolor, der examinerade lärare icke erfordras, dels äfven genom att förlägga och utgifva läroböcker och annan undervisningsmateriel.
Jag får derföre i underdånighet hemställa, att Eders Kongl Maj:t täcktes föreslå, det Rikets Ständer ville medgifva, att det till nämnda Sällskap utgående anslag höjdes med ett belopp af 1,500 R:dr.
Bland de lärare, som vid de utvidgade Folkskolelärare-Seminarierna blifvit anställde, befinnas tvenne, nemligen t. f.
Föreståndaren för Seminariet i Lund C. L. Wåhlin och t. f. Hufvudläraren vid Linköpings Seminarium, K. W. Kastman, hvilka tillförene tjenstgjort såsom lärare vid Elementarläroverket och på grund deraf förvärfvat rättighet till upp - Anslag till Sällskapet för Vexelundervisningens befrämjande.
Angående lönetur för två Seminarielärare. 46 Bil.
Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. flyttning i högre lönegrad.
Då desse lärare, till verklig båtnad för folkbildningen, verkat inom det område af undervisningen, åt hvilket de nu mera egnat sig, synes det icke vara billigt eller med statens värdighet förenligt att desse lärare, då enahanda rätt till uppflyttning i lönegrad eger rum vid Seminarierna som vid Elementarläroverken, skulle, i följd af deras öfverflyttning från det sednare till det förra slaget af läroanstalter, gå i mistning af den uppflyttningsrätt, de förut förvärfvat.
Något skäl till en sådan försämring i deras vilkor förefinnes så mycket mindre som för de lärare, hvilka i deras ställe inträda vid Elementarläroverket, lönerna enligt gällande föreskrifter komma att utgå efter de grunder, som för lägsta lönegraden äro bestämda, och bibehållandet för desse förtjente lärare af deras genom väl vitsordad tjenstgöring förvärfvade uppflyttningsrätt således icke medför någon kostnad för Statsverket.
På dessa grunder och med särskildt afseende på det ut märkta sätt, hvarpå desse lärare redan visat sig gagna folkundervisningens utveckling, får jag i underdånighet föreslå nådig framställning derom, att dem må medgifvas rätt att, vid bestämmandet af lönegrad vid Lärareseminarium, tillgodonjuta den af dem såsom ordinarie lärare vid Elementar-läroverket förvärfvade uppflyttningsrätt.
Anslag till lö- Rikets senast församlade Ständer hafva, med afseende på billigheten deraf, att på ^examinerade sarnma minimilönen för examinerade Folkskolelärare fastställdes till 400 R:dr om Follcskole-lä- ^ret, oc^ ansfög för detta ändamål anvisades, ett understöd jemväl bereddes de församrare. fingar, hvilka ville och kunde försäkra lärarne vid sina folkskolor om löneförmåner utöfver detta minimum, ställt till Eders Kongl. Maj:ts disposition en å Riksgälds-Kontoret anvisad summa af 30,000
R:dr årligen under innevarande statsregleringsperiod, för att, i mån af behof, användas på det sätt, att, der församlingar, hvilkas lärare redan i lön åtnjöte 400 R:dr eller derutöfver, förbundo sig att höja lönen utöfver då utgående belopp, ett statsbidrag till fika belopp med församlingarnes sålunda lemnade ytterligare tillskott finge, efter Eders Maj:ts nådiga pröfning, anvisas; dock att
Statens bidrag för detta ändamål ej skulle öfverstiga 50 R:dr om året för hvarje lärare.
Då det med all sannolikhet kan antagas att församlingarne framgent, med stigande insigt i gagneligheten af en väl ordnad folkundervisning, fortfarande blifva benägna att genom ökade löneförmåner för lärarne befrämja skolväsendets utvecling, och då det är af särdeles vigt, så väl att] församlingarne genom bidrag af statsmedel uppmuntras att efter förmåga för detta ändamål göra de uppoffringar bebofvet och billigheten fordra, som ock att folkskole-lärarne icke förlora den utsigt till en väl behöflig förbättring i sin ställning, som de genom detta anslags beviljande hafva erhållit, är samma anslags bibehållande för folkskolans utveckling af stor vigt, och jag får derföre föreslå nådig framställning derom, att ett årligt anslag af 30,000 R:dr under enahanda vilkor som hittills ställes till Eders Kongl.
Maj:ts disposition för att användas till löneförhöjning åt examinerade ordinarie folkskole-lärare utöfver 400 R:dr om året.
Anslag till un- Till understöd åt sådana församlingar, som till följd af medellöshet icke kunna af understöd åt egna medel till erforderligt belopp bekosta aflöning åt sine folkskole-lärare har hela det {om™'Tunna ans'a8 a^ 20,000 R:dr om året, som Rikets Ständer för innevarande statsregleringsperiod till er/order- dertill anvisat, blifvit disponeradt, och sådant understöd har jemväl blifvit sökt till belopp ligt belopp be- vida utöfver hvad dertill sålunda kunnat af Eders Kongl.
Maj:t beviljas.
Rehofvet af förtrösta folksko- farande understöd för samma ändamål är, sedan minimilönen för folkskole-lärare blifvit
Marans åflo- j^jd till 400 R:dr, större än förut.
Då likväl anslaget till löneförhöjning åt sådane nmlärare bör komma äfven medellösa församlingar till godo, enär de genom fattigunderstödet erhålla bidrag för uppfyllande af de vilkor, som för åtnjutande af andel i berörda anslag äro föreskrifna, torde det vara tillräckligt att äfven vid denna Riksdag ett årligt belopp af 20,000 R:dr till förenämnda ändamål anvisas att, såsom hittills, från Riksgälds-kontoret utgå.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 47
För att vid FolkskoIe-lärare-Seminarierna tillfälle skulle kunna beredas till inhemtande af tillräckligt omfattande och grundlig praktisk kännedom såväl i ren och tillämpad växtlära som i växtodling och dermed samband egande ämnen, vore af synnerlig vigt, att dessa läroanstalter egde för detta ändamål särskildt anställde lärare samt egna jordland till öfningsfält för lärjungarne.
Också har under elfte allmänna Landtbruksmötet i Malmö detta år, vid behandling af den frågan, huru trädgårdsskötseln lämpligast skulle kunna i vårt land befrämjas, den sektion, som frågans behandling tillhörde, enhälligt uttryckt sin önskan, dels att vid folkskollärareseminarierna undervisning i trädgårdsskötsel meddelades af lärare med fast anställning, och dels att anslag beviljades till anläggning af trädgårdar vid nämnda seminarier.
Öfningsfältet borde vid hvarje Seminarium, för att kunna motsvara ändamålet, utgöras af omkring tre tunnland antingen redan odlad eller ren odlingsbar jord, hvarå en för behofvet passande trädgård kunde anläggas.
Då Seminarii-eleverna och skolbarnen böra biträda vid arbetet i trädgården, kunde densamma skötas med jemförelsevis ringa kostnad, så att den årliga utgiften för en sådan anläggning komme att bestå endast i aflöning till föreståndaren, hvilken tillika skulle vara lärare i trädgårdsskötsel vid Seminarium, samt ersättning för den tillfälliga arbetshjelp, som utöfver elevernas biträde kunde behöfvas.
Derjemte skulle till ett sådant öfningsfälts iordningsättande erfordras för en gång, der disponibel jord eljest icke funnes, för inköp af tre tunnland jord af nämnda beskaffenhet omkring 3,000 R:dr samt för trädgårdens anläggning, inköp af materialier, växter, frön och redskap m. m. omkring 2,000 R:dr.
Otvifvelaktigt är, att en ändamålsenlig undervisning i trädgårdsskötsel vid Seminarierna skulle mäktigt inverka till höjande af allmogens insigt i denna hushållsgren och derigenom äfven af landets kultur.
Då emedlertid en fullständigt ordnad undervisning i detta ämne ej lärer kunna lämpligen vid alla de utvidgade Seminarierna på en gång införas, hvaremot åtgärder för denna undervisnings ändamålsenliga ordnande till en början vid några de mest besökta bland dessa läroanstalter skulle genom den efterhand vunna erfarenheten lemna ledning för åtgärderna vid öfriga läroanstalter af samma slag, får jag i underdånighet föreslå nådig framställning derom, att följande belopp måtte ai Rikets Ständer anvisas att, efter Eders Maj:ts nådiga pröfning, användas för tillvägabringande af en förbättrad undervisning i trädgårdsskötsel vid Rikets FolkskolelärareSeminarier, nemligen: till inköp åf jord, der sådan icke eljest finnes tillgänglig, samt jordens tillredning m. m. för en gång 10,000 R:dr, samt till undervisning i trädgårdsskötsel årligen 3,000 R:dr.
Sedan Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 5 Oktober 1860 anhållit, att Eders Kongl.
Maj:t måtte i nåder tillse, på hvad sätt en mera utbredd färdighet i vapenföring och andra militär-öfningar kunde genom undervisning i skolorna bibringas det uppväxande slägtet, så har Eders Kongl.
Majit, enär ett hinder för införande af gymnastik- och militäröfningar vid de flesta folkskolor mötte i den omständighet, att folkskolelärarne i allmänhet icke egde de insigter och den färdighet, som fordrades för att på ett ändamålsenligt sätt lemna undervisning i dessa ämnen, under den 9 Januari 1863 anbefallt
Domkapitlen föranstalta att under den tid af sommaren, då läsningen i folkskolorna i allmänhet vore afbruten, folkskole-lärarne måtte kunna i ifrågavarande öfningar erhålla undervisning.
Till följd häraf hafva inom de flesta Stift under sommaren år 1863, och inom åtskilliga Stift äfven under sommaren år 1864 dylik undervisning blifvit folkskolelärarne meddelad; och till ersättning åt dem, som bestridt undervisningen, samt understöd för folkskole-lärare, hvilka deraf varit i behof och af undervisningen sig begagnat, hafva tillsammans utgått ej mindre än 20,000 R:dr, hvilka kostnader kunnat under innevarande statsregleringsperiod bestridas af de för denna period samlade besparingar å anslagen Anslag för undervisning i trädgårds skötsel vid Folkskolelärare-Semina rierna.
Anslag till bekostande af Folkskolelärares undervisning i Gymnastikoch Militäröfningar. 48 Bil.
Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. till folkskoleväsendets befrämjande.
Då likväl erfarenheten visat, att efter slutet af nyssnämnde statsregleringsperiod besparingarne blifvit betydligt mindre, och behofven deremot i alia riktningar stigit, har för innevarande år ersättning för meddelad undervisning i detta ämne endast med högst ringa belopp kunnat anvisas.
För att således en säkerhet må finnas derom, att tillfälle till fortsatt undervisning i dessa öfningar må stå folkskole-lärarne öppet, anser jag för detta ändamål ett särskildt anslag böra anvisas, och tillstyrker derföre, att Eders Kongl. Maj:t behagade föreslå, att ett årligt belopp af 10,000 R:dr ställes till Eders Kongl. Maj:ts disposition att af Riksgälds-kontoret utgå och användas för folkskolelärares undervisning i gymnastik- och militär-öfningar.
Tillika får jag i underdånighet hemställa, det Eders Kongl.
Maj:t täcktes äska, att besparingarne på de särskilda extra anslagen till folkskoleväsendets befrämjande må af Eders Kongl. Maj:t för folkundervisningen tillhörande föremål användas.
För Seminarium i Linköping, som från och med höstterminen 1864 trädt i utvidgad verksamhet, har, enär någon Staten tillhörig byggnad ej finnes att till denna Läroanstalt upplåta, lokal måst förhyras.
Men den lägenhet, som kunnat härtill erhållas, är dels otillräcklig för behofvet dels ock i öfrigt föga lämplig.
Att en egen lokal för nämnda Seminarium anskaffas, är derföre särdeles behöfligt, och har Domkapitlet i Linköpings Stift, efter underdånig anmälan om detta behof, på nådig befallning låtit upprätta och till Eders Kongl. Maj:t öfverlemnat ritning och kostnadsförslag till lärohus för Seminarium.
Eders Kongl. Maj:t, som öfver nämnda ritning infordrat
ÖfverlntendentsEmbetets underdåniga utlåtande, torde i nåder fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på ifrågavarande angelägenhet, och, enär det för undervisningens framgång är af stort behof påkalladt, att åt Läroverket beredes en fullt lämplig och för behofvet tillräcklig lokal, föreslå Rikets Ständer att för uppförande af en Seminariibyggnad i Linköping måtte beviljas en summa af 50,000
R:dr, hvaraf för år 1867 beräknas att utgå 25,000 R:dr. 7 Sedan Eders Kongl. Maj:t den 22 April 1864 i nåder förordnat, att det i redning och Stockholm inrättade Seminarium till bildande af Folkskole-lärarinnor skulle från och reparation af med höstterminen innevarande år träda i utvidgad verksamhet, och Stockholms skoleldrarinne» Stads Consistorium, som erhållit nådig befallning att för det blifvande lärarinneseminarium i seminariets ordnande vidtaga förberedande åtgärder, i underdånighet anmält, att Stockholm den egendom, Direktionen i Sällskapet för Vexelundervisningens befrämjande se upplåma clan år 1826 haft åt sig upplåten till lokal för en normalskola i vexelundervis egendom. nings-methoden så länge denna skola vore såsom lärare-seminarium behöflig, numera och enär detta Seminarium, på grund af Eders Kongl. Maj:ts nådiga beslut, vid utgången af vårterminen innevarande år upphört, enligt Sällskapets uppgift vore att tillträda, så har Eders Kongl. Maj:t i nåder tillåtit, att nämnda, Staten tillhöriga egendom finge till Consistorium öfverlemnas, för att under dess tillsyn användas till lokal för det blifvande lärarinne-seminariet; hvarefter Consistorium på nådig befallning låtit genom sakkunnig person upprätta och till Eders Kongl. Maj:t öfverlemnat ritningar och kostnadsförslag till en sådan anordning af ifrågavarande lokal, som ansetts vara af behofvet påkallad.
Eders Kongl. Maj:t, som vid underdånig föredragning häraf i nåder anvisat ett belopp af 2,113 R:dr till bestridande af kostnaden för de reparationer och förändringar i lokalen, hvilka då voro mest behöfliga, torde nu finna skäligt föreslå Rikets Ständer att, till ordnande af en gymnastiksal, inredning af tre större lärosalar samt åtskilliga ytterligare behöfliga reparationer och förändringar å den ifrågavarande lokalen, bevilja ett anslag för en gång af 10,000 R:dr.
Anslag till byggnad för Folkskolelärareseminarium i Linköping.
Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. 49 9:o. Uti Memorial den 29 sistlidne Juli har Sundhets-Kollegii Ordförande, GeneralDirektören N. J. Berlin, med åberopande af de förhållanden, som föranledt Eders Kongl. Maj:ts till Rikets senast församlade Ständer aflåtna och af Ständerna bifallna proposition om årlig tillökning i anslaget för Sundhets-Kollegium af 8,000 R:dr, i underdånighet anhållit, att Eders Kongl.
Majit täcktes föreslå Rikets nu sammanträdande Ständer, att enahanda tillökning af 8,000 R:dr årligen må, i afvaktan af Eders Kongl. Majits nådiga beslut om Kollegii ifrågasatta ombildning, jemväl under instundande statsregleringsperiod utgå samt mellan Kollegii ordförande, ledamöter och tjenstemän fördelas, på sätt Eders Kongl.
Majit funne godt derom i nåder bestämma.
Härjemte får jag i underdånighet anmäla, hurusom de vid Sundhets-Kollegium med fältläkare-kontoret anställde tre vaktmästare, hvilka för närvarande åtnjuta i årlig lön, en 550 R:dr och de två andra 450 Ridr hvar, uti en till Eders Kongl.
Maj.-t ingifven samt af Sundhets-Kollegium, uti infordradt utlåtande, förordad ansökning, underdånigst anhållit, det deras löner måtte bestämmas att utgå till lika belopp med vaktbetjeningens inom öfriga i hufvudstaden befintliga embetsverk och kollegier, nemligen med 600 Ridr åt den förste Vaktmästaren och med 500 Ridr åt en hvar af de öfrige.
Med anledning häraf hemställer jag, att Eders Kongl. Majit täcktes af Rikets Ständer äska, att omfötmälda tillökning i anslaget för Sundhets-Kollegium, 8,000 Ridr, måtte äfven för år 1867 ställas till Eders Kongl.
Maj.-ts disposition, samt att förste vaktmästarens lön må, med hänseende dertill att hans vederlikar vid embetsverken i Stockholm vanligen åtnjuta 600
Ridr i lön jemte fri bostad, för samma tid ökas med 50