Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Författningar härom stadga icke böra för närvarande tillstyrkas, helst då Utskotten föreslagit en allmän förändring rörande beskattningen å qvarnar, i hvilket fall oeh om densamma kommer att vidtagas, den Slats- samt Allm, Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtandej N.-o 179. 9 den nu af motionärerne begärda frihet äfven deraf blifver en följd, och hemställa Utskotten derföre, alt nämnda motioner icke må till någon serskild Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Hvad slutligen beträffar Pehr Mårtenssons hemställan, att egare af sqvaltqvarnar må ega rätt att, efter vederbörlig anmälan, på andra qvarnegare öfverlåta sin tulltägtsrätt, m. m., så hafva Utskotten icke eller härvid funnit skäl att föreslå någon förändring uti de i omförmälta fullgällande laga föreskrifter.
Auli. till Exp. Ctsk den 19 Mars 1841, kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, angående åtgärder lill behöfvundes undsättning i missväxtår.
Nämnda Nådiga Proposition N:o 30 har af samtliga Riks-Stånden blifvit till Stats-Utskotlet remitterad.
Majit har genom densamma af Rikets Ständer äskat, ej mindre, att bela den för inkommande utländsk spanmål inflytande tull-intägl, jemte behållningen å 1830 års spanmålscreditiv, må till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition öfverlemnas, för alt, efter inträffade missväxter, kunna till behöfvandes undsättning anväudas, än äfven att Rikets Ständer måtte anvisa ett serskildt creditiv, som, i händelse af inträffande behof, må kunna förskottsvis och mot ersättning från de först inflytande tullafgifterne för spanmål vara för ändamålet att tillgå.
Af dessa tillgångar har Kongl. Majit ansett en del böra reserveras till oundvikliga directa undsättningar och sålunda, enligt stadgade grunder utlemnas såsom lån under sodknarnes eller menigheternes gemensamma ansvarighet för det erhållna bidragets återbetalning på bestämda tider, utan ränta, med åliggande för menigheterna sjelfva att om anskaffande af säd och dess utdelning föranstalta, samt återstoden disponeras till förskott åt lith. till R.
Sl. Fröt, 1840 och 1841• 4 Sami. 2 Afd. 37 Haft, 2 10 Siats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utshottens Utlåtandej N\o 179. menigheter uti de genom missväxt lidande orter, i och för utförandet af allmänna arbetsföretag samt, dä tillfällen härtill saknas, jemväl lill verkställande al större arbeten för Statens räkning, med Syftemål att åt blottställda orters invånare bereda en eljest saknad dagspenning.
Maj:t har derjemte öfverlernnat åt Rikets Ständer att, efter pröfning af förekommande förhållanden, bestämma det belopp, hvartill det anvisande nya creditivet må fastställas; dock har Kongl. Maj:t härvid föreslagit, att utaf de för undsättningar disponibla medel en lämplig summa må rnedgifvas till användande, antingen till gåfvor åt de genom felslagen skörd mest blottställda, utan återbetalnings-skyldighet, eller till rån lefria lånförsträckningar, utan annan säkerhet, än låntagarnes personliga förbindelser.
Härförutan har Kongl. Majit gifvit Rikets Ständer tillkänna, det hinder hittills mött för sockne- eller district-magasiners bildande uti Norrbottens och Westerbottens
Län, hvilket blifvit såsom vilkor ulfäst af Rikets Ständer vid sista Riksdagen i och för den lättnad, som då medgafs O ■ 7 O dessa Läns invånare i afseende på återbetalningen af en del undsättningsskulder; men att Kongl.
Majit likväl är i Nåder betänkt uppå att, i den mån omständigheterna medgifva, vidtaga nödiga åtgärder för att bringa i verkställighet, hvad i nämnda hänseende redan är beslutad t.
Sedan Stats-Utskottet ansett nödigt att, i och för behandlingen af de i denna Nådiga Proposition väckta frågor, sammanträda med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, så hafva Utskotten tagit i öfvervägande, ej mindre hvad af Kongl. Majit i ämnet blifvit framstäldt, än ock de, i anledning af Propositionen inom Riks-Stånden afgifna samt remissen åtföljande, yttrande.
I afseende först å den af Kongl. Majit för ifrågavarande ändamål äskade tull-intägt för inkommande utländsk spanmål, så få Utskotten härvid anföra, att Rikets sednast församlade Ständer, i sammanhang med den af dem hos Kongl. Majit gjorda underdåniga anhållan om bestämmandet af stadigvarande tullafgifter å spanmål, föreslagit, att till Kongl.
Majits disposition må öfverletnnas inkomsten af dessa tullafgifter, för att användas till undsättning åt inbyggare i de orter, soni af missväxt hemsökas, samt att Kongl. Majit nu i Nåder förklarat
Sig finna dessa framställningar så i ena som andra afseendet ändamålsenliga, på sätt en i ämnet till Rikets Ständer vid innevarande Riksdag afgifven Nådig Proposition, N:o 31, innehåller; vid hvilket förhållande och då Rikets Ständer redan, i anledning af Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 21 och Utlåtande N:o Stats- samt Alim.
Be sv,- och Ekon.-U tskottens Utlåtande, N'.o 179. 11 30 antagit denna Nådiga Proposition, i hvad densamma angick bestämmandet af en stadigvarande spanmålstull, Utskotten anse sig bora tillstyrka Rikets Ständer att äfvenledes lenina bifall till det ifrägaställda, bär ofvan omförinälda, användande af den för inkommande utländsk span mål inflytande tullintägt.
Hvad dernäst beträffar behållningen å 1830 års spanmåls-creditiv, uppgående, enligt den beräkning deraf, sorn i den Nådiga Propositionen innefattas, till en summa af omkring 595,000 R:dr, som dock af uppgifna orsaker ansetts komma att minskas med icke mindre än 300,000 R:dr, och hvilken behållning Kongl. Maj:t likaledes äskat för ifrågavarande ändamål, så anse Utskotten sig böra, uppå de i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition uppgifna skäl , tillstyrka Rikets Ständer att äfven härutinnan lemna bifall tiil hvad sålunda blifvit föreslaget och äskadt.
Hvad slutligen vidkommer frågan om anvisande af ett serskildt creditiv, som, i händelse af inträffande behof, må kunna förskottsvis och mot ersättning från de först inflytande tullafgifterne för spanmål vara för undsättning till behöfvande i missväxtår att tillgå, så hafva Utskotten nogsamligen insett vigten af de skäl, som i den Nådiga Propositionen blifvit för nödvändigheten häraf anförda, och få Utskotten derföre hemställa, att Rikets Ständer ville, med bifall till Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition äfven i denna del, för berörde ändamål, å Riksgäids-Contoret anvisa ett creditiv af 100,000 R:dr B:co.
Med anledning deraf att Kongl. Maj:t ansett dessa tillgångar dels böra användas till låneunderstöd åt socknar och menigheter, som komma i behof af understöd, och dels till gåfvor åt de genom felslagna skördar mest blottställda utan återbetalningsskyldighet eller till räntefria låne-försträckningar utan annan säkerhet, än låntagarnes personliga förbindelser, vilja Utskotten förklara, att, efter Utskottens öfvertygelse, detta senare sätt att bispringa nödlidande genom gåfvor a t Statsmedel icke är lämpligt, då vissheten om att på sådant vis blifva hulpen lätteligen bos de fattiga kunna alstra och underhålla lättja och håglöshet att sjelf va efter förmåga söka bidraga till sitt uppehälle.
Äfvenså anse Utskotten det genom erfarenheten hafva visat sig, att Statens understöd genom låne-biträden i spanmål el - 12 Stats- samt Allm, Besv,- och Ekon-Utskottens Utlåtandej IV:o 179. ler penningar, på sätt som hittills vanligen skett, ofta varit mindre ändamålsenliga samt till och med verkat menligt, dels genom de ganska äfventyrliga missbruken härvid, som icke varit möjliga att förekomma, och dels isynnerhet genom den länge fortfarande förlägenheten för skuldens återbetalning, oberäknadt att Siats-Verket fått härigenom vidkännas betydliga förluster; och tro derföre Utskotten, att äfven denna utväg för meddelande af understöd åt nödlidande hör ytterst sparsamt användas, och då den anses oundgängligen nödvändig, såsom vid tillfällen af ytterlig och allmän nöd i en landsort, att låne-understödet, i sådant fall, icke bör utlemnas utan emot socknarnes eller menigbeternes gemensamma ansvarighet för det erhållna bidragets återbetalning pa bestämda tider, utan ränta, och med åliggande för menigheterna sjelfva att det lemnade låne-understödet på tjenligaste vis använda.
Utskotten hysa den öfvertygelsen, att den utväg, som i allmänhet företrädesvis bör väljas för afhjelpande af nöd, som uppkommit till följd af missväxter eller andra olyckor, är att, på sätt jemväl i Kongl. Majrts Nådiga Proposition finnes omförmäldt, bereda de behöfvande tillfälle att genom arbete förskaffa sig försörjning.
Då Stats-Utskottet i sitt Utlåtande N:o 435, Litt. C., äfven tillstyrkt beviljandet af åtskilliga anslag till vattenaftappningar och uldikningar för beredande af odiings-företag, väg-anläggningar, m. fl. större allmänna arbeten, så torde, i det fall, att dessa förslag vinna Rikets Ständers bifall, äfven härigenom vara beredda serdeles gynnande tillfällen för nödställda personer att genom arbete förtjena sitt uppehälle.
På grund af hvad Utskotten sålunda nu anfört, få Utskotten hemställa, att Rikets Ständer måtte, med gillande och antagande af Kongl. Majrts Nådiga Proposition i livad den rörer låns utgifvande till nödställda emot menigbeternes gemensamma ansvarighet derför, anhålla, att sådant understöd likväl må lemnäs så sparsamt som möjligt och vid tillfällen af allmän och ytterlig nöd i en landsort, samt att tillfälle må, så vidt möjligt är, öppnas de behöfvande att genom arbete förskaffa sig försörjning, och att för sådant ändamål måtte, på sätt Kongl.
Majrt kan finna tjenligast, införskaffas uppgifter på de allmänna arbeten, hvilka inom hvarje
Län kunna lämpligen företagas, såsom landt- och sjö-communicationers förbättring och odiingar genom sjöars sänkning och mossars uttappning m. m., samt hvilka utvägar, som kunna anses tjenliga för uppmuntran och underlättande af Stats- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N',o 180. 13 binäringar; hvarefter, och då, med ledning af dessa uppgifter, undersökningar blifvit anställda om möjligheten af hvarje företag och de fördelar, som deraf äro att påräkna, samt i hvilken mån enskilde inom hvarje landsort kunna linnas hugade att dertill lemna biträde, det torde vara lämpligast att, då missväxt eller annan allmän olycka inträffar, lemna de behöfvande undsättning, hufvudsakligen endast på det sätt, att dem erbjudes utförande af något sålunda på förhand beredt allmänt arbete, helst inom eller i närheten af deras hemort.
Slutligen få Utskotten, på grund af hvad förut blifvit anförd t, äfvenledes förklara, det Utskotten anse sig sakna skäl att tillstyrka Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga förslag, att, utaf de för undsättningar disponibla medel, en lämplig summa må medgifvas till användande, antingen till gåfvor åt de genom felslagen skörd mest blottställda, utan återbetalnings-skyldighet, eller till räntefria lån-försträckningar, utan annan säkerhet, än låntagarnes personliga förbindelser.
Stockholm den 16 Mars 184 (•
Ank. till Exp. link den 19 Mars 1841, kl. 11 f. ns. Utlåtande, i anledning af vacht fråga om inrättandet af Sochen-Mag astner, m. m.
Uti Hedervärda Bonde-Ståndet hafva i detta ämne blifvit väckta och till Stats-Utskottet remitterade följande motioner: 1:0 af Riksdagsfullmägligen Olof Benjaminsson från Götheborgs och Bohus Län, som föreslagit, alt, derest kronospanmålen icke anses tillräcklig för undsättningsbehöfvande i de orter, der antingen missväxt eller klen skörd äro att befara, och hvarom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande alltid i god tid böra infordra underrättelser genom kronobetjeningen och 14 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Tillåtande, N:o 180. derefter til!
Maj:t desamma 'inberätta, så borde Stats-medel anordnas till uppköp af erforderliga qvantiteter spanmål, hvaraf den behöfvande kunde om våren derpå, vid såningstiden, påräkna att blifva emot säker borgen bisprungen, icke allenast med utsäde, ulan äfven med spanmål till foda öfver sommaren, då han sedermera om hösten kunde godtgöra denna undsättning med a5 å 5o procents högre återbetalning in natura, hvarigenom full ersättning vore att påräkna för magasins-kostnader, aflöning för tjenstemän samt räntan ä capilalet.
Motionären har derjemte och till underlättande af uppkommande behof föreslagit, att Socken-magasin malte, der de icke redan äro anlagda, inrättas och ställas under antingen kyrkoråds eller vederhäftiga mäns styrelse och vård, samt om hösten förses med spanmål, beräknad efter fyra tunnor på hvarje helt hemman, och utlåningen ske derifrån om våren, emot enahanda vilkor, sorn härofvan blifvit nämnda; och 2:0 af Riksdägsfuilmägtigen Jriders Olsson från Siora Kopparbergs
Län, som, i anledning deraf, alt Dal-allmogen i allmänhet vägrat att ingå uppå Kongl.
Majrts Nådiga framställning om Socken-magasiners inrättande, sökt utreda orsakerna härtill, som skulle vara att finna i det förhållande, att inga säkra garantier för deras ändamålsenliga förvaltning varit med forslaget om deras anliiggande förbundne, begärt, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att inrättningen af spanmåls-lånemagasin inom Dalarne mätte uppmuntras, äfven om sådant icke skulle kunna verkställas utan med någon uppoffring från Statens sida, samt att förslag till nödigt Reglemente för förvaltningen af dessa magasin jemväl, efter vederbörandes hörande, mätte utgifvas, uti hvilket borde, enligt motionärens åsigt, åläggas Pastor jemte Häradsskrifvaren att biträda de bland Allmogen valda Magasinsföreståndarne med räkenskapernas förande vid inoch uttägterne saint Kronofogden att utan ersättning besörja resternas indrifvande efter godkända resllängder, och slutligen Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande att öfver Magasinen hafva den allmänna uppsiglen och att om deras ställning årligen göra sig underrättad.
Sedan Stals-Utskotlet för behandlingen af dessa frågor sammanträdt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, så hafva Utskotten tagit desamma, jemte de vid remissen deraf inom Hedervärda Bonde-Ståndet afgifna yttranden, i öfvervägande; och få härvid förklara, alt, då Utskotten, uti sitt, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Proposition om undsättning åt behöfvande i missväxtår, afgifna Utlåtande framställt förslag, i afseende på de åtgärder, Utskotten vid sådana tillfällen anse ändamålsenliga, samt Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Utlåtandei N'.o 181. 15 Olof Benj amins sons ofvan upptagna yrkande i detta hänseende icke i någon mån öfverensstärrmer med Utskottens sålunda uttryckta åsigter, så få Utskotten derföre hemställa, att Oloj Benj amins sons berörde förslag må förfalla.
Vidkommande derefter det ifrågaställa inrättandet af Socken-magasin genom bidrag af Stats-medel, så anse Utskotten, att sådana inrättningar på många ställen väl äro håde nyttiga och ofta nödvändiga, men att det bör tillhöra socknarne och menigheterne sjelfve, och icke Staten, att derom efter behof besörja, samt hemställa af sådan orsak, att de härom väckta förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm elen 16 Mars iS4 r• N:o 181.
Anti. lill Exp.
Utsk. den 19 Mars 1841, kl- 11 f. ra.
Utlåtande, i anledning af viickla förslag, angående åtgärder till af hjelpande af nöden i Dalarne.
Uti tvänne serskilda, inom Vällofliga Borgare-Ståndet väckta, oell till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterade, motioner, har Herr Petre', Th., anfört, att, till följd af öfverbefolkning och ökade skattebördor, i förening med inträffande missväxter, nöden under de senare åren på ett fruktansvärd! sätt tilltagit i Dalarne, samt att snara och verksamma åtgärder borde vidtagas lör att afhjelpa detta onda; och har motionären, i anledning häraf, yrkat, att af Utskottet borde hufvudsakligen bearbetas och utredas följande frågor, nemligen: i:o Hvilka communicationer vore de vigtigaste för Dalarne och såsom sådane företrädesvis förtjenta af understöd från Statens sida; i sammanhang hvarmed Utskottet icke borde förbise, huruledes den enskilda industrien hade, inom en kort tidrymd, allena åstadkommit nya communicationer öfver oländig, stenbunden mark till en väglängd af 8 \ mil, samt huru densamma, under senare åren, tagit första steget till förbättring af communicationer emellan Dalarne och Westmanland; 16 Stats- samt Allm, Be$v,~ och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N\o 181. 2:0 Hvilka delar af
Dalarne förnämligast vore i behof att åtnjuta antingen befrielse från skatter eller lindring i desamma; i sammanhang hvarmed motionären ifrågasatt upplösning af Dal-Regementet, då det, enligt motionärens förmenande, från synpunkten af Dalarnes delagtighet i Sveriges Statsskick icke lärer kunna försvaras, alt en betydlig del af detta landskap ruineras, för alt till det öfriga landets tjenst hålla en indeldt trupp, som, med hänsigt till ortens egna localförhållanden, är och iden aflägsnaste tid måste blifva för densamma öfverflödig; och 3:o Hvilka åtgärder förekomma lämpligast till befrämjande af Dalarnes uppodling och Lill erhållande af en3 fullständig socken-statistik för detta landskap; Dessutom har motionären begärt, att Utskottet mätte noga utreda, hvilken af de tvänne communicationerne med Dalarne, sjöledes genom Strömsholms canal, eller landvågen emellan Westerås och Fahlun, må, såsom båda varande i största förfall och erfordrande högst betydliga kostnader, anses företrädesvis förtjent af bidrag och understöd från det allmännas sida, samt slutligen fästat Utskottets uppmärksamhet derpå, attén stor förmån för det egentliga Dal-laget skulle uppkomma, i händelse möjlighet kunde beredas for underhåll af de stora, i myckenhet trafikerade, vintervägarna, hvilka till det mesta äro obanade och sakna all skötsel, och i anledning häraf hemställt, huruvida Utskottet skulle finna skäl tillstyrka, att, för tillvägabiingandet af ifrågavarande vintervägars underhåll och ordnad tillsyn deröfver, måtte inom Dalarnes municipaliteter inrättas en ordentlig vinter vägs-styrelse, som egde att, af Konungens Befallningshafvande oafhängig och med de medel, som kunde erhållas, dels af Staten, dels genom måttliga väg-afgifter, icke allenast åstadkomma vintervägarnas successive förbättring, efter viss uppgörande plan, utan ock hålla hand öfver deras behöriga underhållande.
HärföruLan har, uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet lill Stats-, samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens gemensamma behandling remilteradt Memorial, Riksdagsfullmägtigen Erik Andersson från Stora Kopparbergs
Län, under hufvudsakligt instämmande i hvad af Herr Petre' blifvit anfördt och yrkadt, i afseende å upphjelpande af communicationerna inom Dalarne, på Statens bekostnad, förmält, att många af Dal-ortens invånare, äfvensom Handlande och Bruksegare inom Westmanland, i Februari 1837 förenade sig om en underdånig Petition till Kongl.
Maj:t, i afseende å anläggningen af en väg emellan Westerås och Fahlun, samt alt denna petition Stats- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Ulshottens Utlåtande, N:0 181. 17 petition blifvit genom en deputation öfverlemnad; äfvensom alt, i följd häraf, undersökning i berörde afseende blifvit verkställd både inom Westmanland och Dalarne; och har motionären, som vidare andragit, det han vore i okunnighet örn det resultat, som nämnde petition kunnat föranleda, af sådan anledning nu framställt den begäran, alt Utskoltena ville infordra närmare upplysningar om samma pelitions innehåll, och hvad i följd deraf blifvit tillgjordt, och sedermera, efter sig företeende omständigheter, föreslå sättet och medlen till utförande af det, som i afseende å berörde väg-anläggning kan finnas lämpligt.
Sedan Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten ansett nödigt att gemensamt behandla hvad sålunda blifvit framsläldt och yrkadt, hafva Utskotten tagit detsamma i öfvervägande, äfvensom de serskilda yttranden, som inom Borgare-Ståndet blifvit i detta ämne afgifna.
Hvad nu först beträffar Herr Petrés framställning derom, att Utskottena böra utreda, hvilka communicalioner vore de vigtigaste för Dalarne och företrädesvis förtjenle af understöd från det allmänna, samt hvilka delar af berörde landskap mest vore i behof af befrielse eller nedsättning uti deras skattebördor, och hvilka åtgärder förekomme lämpligast till befrämjande af
Dalarnes uppodling samt lill erhållande af en fullständig socken-statistik för detta landskap; så tro Utskotten, att de härutinnan äskade utredningarna ligga utom gränsorna för Utskottens verksamhetskrets, hvadan Utskotten ej eller anse sig kunna gå motionärens ön skan i dessa fall till mötes.
Del är väl allmänt kändt, att, genom missväxter, samt andra omständigheter, Dal-allmogen å många ställen blifvit försänkt i en serdeles nödställd belägenhet, för hvars lindrande Statens mellankomst torde vara af nöden; men då Utskotten hafva icke allenast saknat de närmare uppgifter och den noggrannare kännedom om local-förhållanden, m. m., hvilka kunnat sätta Utskotten i stånd alt tillstyrka Rikets S änder meddelandet af direct understöd åt
Dal-allmogen i ena eller andra hänseendet, utan äfven måst laga i betragtande, att det, både af de uti Borgare-Ståndet, vid remissen af ifrågavarande motioner, afgifna yttranden och af åtskilliga vid innevarande Riksdag väckta motioner, finnes ådagalagd!, det flera af Rikets landskap lära kunna anses vara i lika stort behof af Statens hjelp, som Dalarne, så hafva Utskotten derföre ansett rättast vara att nu icke föreslå för den ena eller andra orten något serskildt understöd, ulöfBili. till II.
St, Prot, 1840 och 1841. 4 Sami. 2 A/d, 37 Haft, 3 18 Slats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotiens Utlatandej N',o 181, ver hvad Rikets Ständer, i anledning af dels Stats-UtskoUets Utlåtanden, rörande Extra Statsreglei ingen, och dels Utskottens Utlåtande N:o 179, angående åtgärder lill behöfvandes undsättning i missväxtår, kunna komma att besluta, samt innan någon sammanhängande och ordnad plan blifver uppgjord i afseende på tjenligaste sättet alt vid inträffande större nöd. meddela hjelp och understöd, och som försäkrar den enskildes bergning på samma gång som den i möjligaste måtto söker befrämja Statens fördel.
Utskotten, som förmoda, att en allmän undersökning till vinnande häraf kan, på sätt Utskotten föreslagit i Utlåtandet N:o 17g, hinna att blifva verkställd till nästa Riksdag, då Rikets Ständer blifva i tillfälle att, efter förutgången pröfning, i anledning deraf, anslå de medel, somför det åsyftade ändamålet kunna finnas af nöden, anse derjemte, att om under tiden en större och allmännare nöd i någon ort skulle komma att inträffa, de mest tryckande behofven skola kunna afbjelpas genom ett ändamålsenligt användande af de medel, som blifva af Rikets Ständer anslagne, dels till undsättning åt behöfvande i missväxtår och dels lill utföiandet af allmänna arbeten.
Vidkommande härefter den af motionären ifrågasatta upplösningen af Dal-regementet, så anse Utskotten, att då Stats-Utskottet uti sina Utlåtanden numeris 44 och 202 framställt i ett sammanhang förslag till minskning af Indeldta Armeen i den nion och på det sätt, som synts lämpliga, samt Rikets Ständer deröfver varit i tillfälle att sina beslut fatta, Utskotten nu icke kunna å nyo och för det serskilda fall, här blifvit ifrågasatt, detta ämne lill öfverläggning upplaga.
Beträffande sedermera motionärens begäran, att Utskotten måtte utreda, huruvida Strömsholms canal eller land vägen emellan Westerås och Fahlun vore företrädesvis förtjent af bidrag och understöd från det allmänna, få Utskotten anmäla, att dessa frågor redan varit föremål för Stats-Utskottets öfverläggningar vid uppgörandet af Extra Stats-regleringen, och i sammanhang dermed Rikets Ständers pröfning underställda; och anse Utskotten sig af sådan anledning icke kunna något vidare utlåtande i detta ämne meddela.
I afseende på motionärens framställning derom, att Utskotten måtte tillstyrka vidtagandet af åtskilliga åtgärder till förändring af vintervägarnes i Dalarne underhåll samt tillsynen öfver desamma, så få Utskotten erinra, att Allmänna Lagen uti a5 Cap. 7 § Byggninga-Balken, jemte Kongl. Brefvet af den 3i Januari 1798, äfvensom Landshöfdinge-Instru - Stats- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens Memorial, N\o 182.
19 ctionen af den \
November 1734, § i5, i berörde hänseenden lemna föreskrifter samt förklara, att, i UtskotLens tanka, inga gilltiga skäl blifvit företedda för tillstyrkande af förändring uti nyss nämnde med flere gällande stadganden för vintervägars underhållande samt tillsynen deröfver; hvadan äfven Utskotten hemställa, alt hvad härom blifvit i ofvanberörde måtto föreslaget icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Hvad slutligen vidkommer Eric Anderssons yrkande, att