Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Landshöfding, som, under de fpr tillgodonjutande af pension å Rikets allmänna mdragnings-stat i allmänhet stadgade vilkor, vid afsked från nämnde embete uppföres å sistberörde stat, måtte, i stället för det af Rikets Ständer vid 1834 års riksdag bestämda pensions-belopp, 3,000 R:dr B:ko, få såsom ärlig pension beräkna 4,000 R:dr s. m. eller 6,000 R:dr R:mt, har, uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad, motion, Herr Tham, Seb. Math., hemställt, att Guvernören å Svenska kolonien S:t Rarthelemy, Öfversten m. m James Harlef Haasum, hvilken, genom Rikets sednast församlade Ständers beslut, förklarats berättigad, att, vid afskedstagande! från Guvernörs-embetet, under ofvannämnda vilkor på allmänna indragnings-staten åtnjuta samma årliga pensions-belopp, som är för Landshöfdingar bestämdt, jemväl må, derest Rikets Ständer bifalla hvad Kongl. Majit nu beträffande Landshöfdinge-pensionerna behagat föreslå, tillförsäkras enahanda förmån, eller att vid afskedstagande!, från Rikets allmänna indragnings-stat uppbära en årlig pension af 6,000 R:dr Riksmynt; och vore, i motionärens tanke, berörda framställning desto hellre förtjent af bifall, som, utom det att Öfverste Haasum, genom Rikets Ständers ofvanomförmälda beslut, blifvit i afseende å pensions-förmåner ställd i full likhet med Landshöfdingar, lefnadskostnaden här i landet i betydlig mån fördyrats, hvaraf svårighet måste uppstå för bemälde Öfverste, då han vid erhållet afsked återkommer till fäderneslandet, att åt sig och familj bereda en anständig bergning.
På sätt motionären förmält, gjorde Kongl. Majit vid sistlidne riksdag framställning derom, att Öfverste Haasum, hvilken, i följd af den beställning, han såsom Guvernör å kolonien S:t Barthelemy innehade, icke tillhörde någon på riks-staten uppförd aflönings-stat, och då det åt bemälde Öfverste anförtrodda Guvernörs-embete, som i sig förenade både militär-befäl, civil administration och diplomatiska göromål, kunde anses jemförligt med Kongl. Maj.ts inom Riket varande Befallningshafvandes embeten, måtte berättigas att, under de för tillgodonjutande af pension å Rikets allmänna indragnings-stat i allmänhet stadgade vilkor, vid afskedstagande från nämnde embete, uppföras till dylik pension för sin återstående lifstid till enahanda belopp, som, jemlikt Rikets Ständers vid 1834 års riksdag meddeldta beslut, vore för Landshöfdingar bestämdt, eller 3,000 Ridr Biko årligen, hvilken framställning Rikets Ständer, uppå Stats-Utskottets tillstyrkan, jemväl biföllo; och då Rikets Ständer således gjort billigt afseende å Öfverste
Haasums mödosamma och ansvarsfulla befattningar samt hans skäliga anspråk å en betryggad utkomst på ålderdomen, finner Utskottet mindre lämpligt att, endast i följd af en tillfälligt inträffad prisstegring å flera lefnadsförnödenheter, föreslå ändring i ett så nyligen af Rikets Ständer vidtaget beslut, hvadan Utskottet hemställer, att Herr Thams ifrågavarande motion ej niå till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stats-Utskoltets Utlåtande JYI 167. 51 72:0.
Från Ridderskapet och Adeln har till Utskottets handläggning blifvit öfverlemnad en af Herr J. M. Palmcrantz väckt och af Friherre And, Cederström, uti ett särskildt afgifvet yttrande, förordad motion, deruti anföres, hurusom Skolläraren Janas Reuter under en tid af 40 år med outtröttligt nit egnat sig åt uppfostrings-väsendet och i denna verksamhet ådagalagt utmärkta förtjenster, hvilka voro i hela landet allmänt kända och syntes påkalla äfven Rikets Ständers uppmärksamhet och erkänsla.
— Redan år 1818 hade Reuter uppfunnit en förändrad undervisnings method för innanläsning, hvarigenom nybegynnare kunde på en särdeles kort tid inhemta denna kunskap; och sedan han derefter i hufvudstaden inrättat en elementarskola, med tillämpning af de då för tiden nya principerna af ämnes-läsning och fri flyttning, hvilken läro-anstalt af den år '1825 tillsatta uppfostrings-kommittéen omfattades med den uppmärksamhet, att dess stiftare anmodades till kommittéen afgifva en beskrifning öfver skolans organisation, läroämnenas indelning m. m., blefvo slutligen de för denna läro-anstalt antagna grundsatser i det väsentligaste tillämpade uti det af Kongl.
Majit utfärdade nådiga reglemente för nya elementar-skolan i Stockholm.
Sedermera hade Reuter under åren 182J—1835 innehaft befattning såsom föreståndare för Hillska skolan å Barnängen och derefter inrättat en särskild undervisnings-anstalt på Eriksdal invid Skans tull; men sedan den allmänna elementarundervisningen uti de offentliga läroverken mer och mer vunnit den utbildning, att enskild verksamhet derför icke vidare påkallades, hade Reuter numera återgått till det första föremålet för sina sträfvanden, nemligen den förberedande skolans ändamålsenliga ordnande.
Efter en så långvarig och allmänt gagnande verksamhet svnies emellertid Reuter, som hittills icke af staten uppburit den ringaste inkomst, vara förtjent af någon erkänsla från nationens sida. helst hans numera uppnådda ålder af 64 år gjorde ett. understöd för honom verkligen behöfligt; och har motionären, af sådan anledning, föreslagit, att Skolläraren Reuter mätte af Rikets Ständer hugnas med ett årligt anslag af 500 R:dr B:ko för sin återstående lifstid.
Det är allmänt kändt, att Skolläraren Reuter, under en mångårig och nitisk utöfning af lärarekallet, genom de läro-methoder, som af honom vid undervisningen användts och sedermera äfven vunnit tillämpning i de allmänna skolorne. varit en verksam förarbetare för den skolreform som vid elementar-läroverken nu blifvit införd.
Genom den lyftning, han sålunda i icke oväsentlig mån gifvit åt skolväsendet inom fäderneslandet, har Reuter, ehuru han aldrig innehaft någon allmän befattning, utan allenast såsom enskild lärare verkat i sin sak, utan tvifvel på ett utmärkt sätt gagnat det allmänna och gjort sig förtjent af dess tacksamhet.
Och då derjemte upplyst blifvit, att Reuter nu, vid en mera framskriden ålder, är' i mindre goda förmögenhets-vilkor, anser sig Utskottet ega skäl hemställa, att, såsom en gärd af erkänsla för Skolläraren Reuters förtjenster om elemenlar-undervisningens befrämjande, Rikets Ständer 52 Stats-Utskoltets Utlåtande .W 167. måtte, å allmänna indragnings-staten, bevilja Reuter en årlig pension af 600 R:dr Runt. 73:o.
Hos Borgare-ståndet bar, uti väckt motion, Herr C. E. Embring, erinrande, huruledes ett folks odlingsgrad i väsentlig mån bestämdes och äfven af an dra nationer uppskattades efter den ståndpunkt den vetenskapliga bildningen derstädes uppnått, fästat uppmärksamheten derpå, att inom vårt land de af Staten inrättade och med lön af allmänna medel försedda platser för vetenskapsmän vore af ett så inskränkt antal, att tillfälle till anställning i Statens tjenst stundom ej kunde beredas äfven för utmärkta vetenskaps-idkare, hvilka derigenom lätt blefve frestade att öfvergifva fäderneslandet, när rikare nationer ville förunna dem medborgarerätt i utbyte mot hedern och gagnet af deras verksamhet.
Sålunda hade äfven en utaf de skickligaste idkarne af den astronomiska vetenskapen, Magister Daniel Georg Lindhagen, allt ifrån år 1848 varit anställd såsom Akademie-adjunkt vid Ryska Centralobservatoriet i Pulkowa; men oaktadt den fördelaktiga ställning denne vetenskapsman derstädes innehaft, och ehuru genom de närmaste slägtskapsband bunden vid sitt nya hem, hade dock hans fosterlandskärlek förmått honom att försaka dessa fördelar för att återvända till fäderneslandet, utan andra utsigter för sin bergning, än det ringa arfvode af 600 R:dr R.mt, Kongl.
Vetenskaps-akademien kunnat erbjuda honom.
Då nu Magister Lindhagen genom utgifna arbeten och genom sitt förtjänstfulla deltagande i den under åren 1850 — 1851 verkställda gradmätning i Ryssland och Norrige redan förvärfvat ett rättvist anseende bland alla länders vetenskapsmän, och det syntes vara både en pligt och en ära för nationen att, när tillfälle dertill erbjöde sig, söka återförvärfva och till eget gagn använda en utmärkt förmåga, hvilken, i annat fall, främmande nationer ej skulle dröja att tillegna sig, har motionären, på grund häraf, hemställt, att Rikets Ständer måtte åt Lindhagen bevilja ett årligt arfvode af 3,000 R:dr R:mt, att utgå till dess en motsvarande inkomst kunde tillfalla honom genom befordran i rikets tjenst, mot förbindelse att under tiden tjenstgöra vid Vetenskaps-akademien eller rikets Umversiteler eller på hvad sätt Kongl.
Majit kunde finna lämpligt att i nåder förordna.
Lika med motionären finner Utskottet angeläget, att för en vetenskaps-idkare af erkändt anseende tillfälle till nödtorftig bergning inom landet beredes, på det han ej må blifva nödsakad att ånyo öfvergifva fäderneslandet och söka anställning i främmande länder; men då det kan antagas, att af de till vetenskapliga ändamål anslagna och för Kongl Majit disponibla tillgångar någon inkomst fortfarande torde komma Magister Lindhagen till godo, har Utskottet ansett det af motionären föreslagna arfvode kunna nå^ot nedsättas, och tillstyrker således, O J att Magister Lindhagen må på Rikets allmänna indragnings-stat . uppföras till åtnjutande af ett årligt arfvode å 2,000 R:dr R:mt, intilldess han på ordinarie stat kan erhålla lön till motsvarande Stats-Utskottets Utlåtande M 107.
53 eller högre belopp samt med förbindelse för honom att åtaga sig de vetenskapliga arbeten, hvilkas utförande Kongl. Majit kan i nåder finna lämpligt att åt honom uppdraga. 74:o.
Uti en inom Borgare-ståndet väckt, till Utskottet remitterad, motion har Herr Billström hemställt, alt förre e. o.
Professorn vid Lunds universitet Johan Habiten måtte erhålla det honom vid sistförflutna riksdag på indragnings-staten tillagda, emot adjunktslön svarande, belopp af 1,170 ll:dr, förhöjdt till 2,000 R:dr; såsom skäl hvarför motionären, jemte hemtadt stöd från Kongl. Maj:ts vid inne varande riksdag väckta förslag, att
Akademie-adjunkternes löner skulle höjas till sistnämnda belopp, anfört, att Professoren Rabbén uppnått en ålder af 75 år, omkring 40 år varit Akademisk lärare samt derunder en längre tid nästan lönlös eller mot en ganska knapp vedergällning förestått särskilda professioner inom den medicinska fakulteten, äfvensom utgifvit nyttiga skrifter i landthushållning samt i denna vigtiga näringsgren äfven gagnat medelst praktisk undervisning.
Om ock den ökade lefnads-kostnadeu föranledt löne-förhöjningar för de fleste i tjenst varande embets- och tjenstemän, samt deribland Universitets-adjunkterne, anser dock Utskottet Staten icke böra på grund deraf besluta några förändringar i de pensioner, som vid afskedstagandet blifvit beviljade de redan ur Statens tjenst afgångna och på allmänna indragnings-staten öfverflyttade embets- och tjenstemän, hvarföre Utskottet får afstyrka bifall å förevarande motion 75:o.
För att bereda Adjunkten vid Lunds universitet, förre e. o Professorn Abraham Cronholm tillfälle att egna sin arbetskraft uteslutande ät forskningen rörande de delar af fäderneslandets historia, som endast ofullständigt voro kända och således påkallade en mera speciel utredning, beslutade Rikets Ständer vid sednast förflutna riksdag, med bifall till Kongl.
Maj:ts derom gjorda nådiga proposition, att
Cronholm finge på allmänna indragnings-staten uppföras till det belopp, hvartill den adjunktslön, han då innehade, uppgick, eller 1,170 R:dr R:mt.
Då emellertid Umversitetsadjunkternes löne-vilkor numera voro otillräckliga, och Kongl. Majit derföre föreslagit dessa löners ökande till 2,00.0 Ii:
Ir, samt enahanda skäl, som blifvit anförda för deras tillökning, äfven funnes för förhöjning af det å indragnings-staten uppförda belopp, sorn Professor Cronholm för historiska forskningar åtnjuter, helst
Cronholm för dessa forskningars företagande måste anställa resor och begagna arkiverna i Stockholm och Köpenhamn, hvarest vistelsen vore kostsam, hafva inom Ridderskapet och Adeln Grefve Posse, A., inom Preste-ståndet Professor Agardh, med hvilken sednare åtskilliga ledamöter af sistnämnde stånd sig förenat, samt hos Borgare-ståndet Herr Odmansson, i motioner, som blifvit till Utskottet remitterade, hemställt, att det anslag, Cronholm på allmänna indragnings-staten innehar, måtte förhöjas till 2,000 54 Stats-Utskottets Utlåtande JW 167.
R:dr, eller, såsom en af motionärerne, Professor Agardh, alternativt föreslagit, till 1,800 R:dr R:mt.
Denna fråga är från den i föregående punkt omförmälda så till vida skiljaktig, som det för förre e. o Professorn Cronholm vid sistlidne riksdag å allmänna indragnings-staten uppförda belopp af 1,170 R:dr. motsvarande nuvarande lön för Akademieadjunkter, icke kan såsom pension i egentlig mening betraktas, enär detsamma blifvit anslaget för att sätta Cronholm i tillfälle att, med lemnande af sin då innehafda adjunkts-beställning, kunna, såsom mera öfverensstämmande med hans böjelse, egna sin verksamhet åt historiska forskningar.
Och som Cronholm, hvilken förut utgifvit flere omfattande historiska arbeten, äfven under den följande tiden nitiskt fortsatt denna verksamhet, hvarom ett nyligen utkommet vidlyftigare arbete af honom bär vittne, samt sålunda visat sig fullgöra den förbindelse, han genom anslagets erhållande sig åtagit, anser Utskottet Cronholm, då han i sjelfva verket nu uppbär en slags fortgående aflöning, ega billiga anspråk att, med afseende å nuvarande förhållanden, få tillgodonjuta någon tillökning i densamma.
Denna förhöjning torde ock lämpligen kunna bestämmas lika med den, som vid innevarande riksdag blifvit för Akademie-adjunkterne föreslagen, hvarigenom anslaget komme att uppgå till 2,000 R:dr, hemställande derföre Utskottet, att Rikets Ständer måtte för förre e. o. Professoren Cronholm å allmänna indragnings-staten uppföra ett förhöjdt årligt anslag af 2,000 R.dr R:mt. 76:o.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad motion har Herr G.
Montgommery anfört, hurusom Direktören i första salpetersjuderidistriktet.
Assessoren m. m. C. F. Plageman under en lång och verksam lefnad dels genom sin>a vetenskapliga arbeten, af hvilka det första till trycket befordrade utkom redan år 1802, och dels under en tid' af 30 år, som han varit i Statens tjenst, ådagalagt utmärkta förtjenster om det allmänna, likasom han särskildt inom de norra länen under de sista 20 åren med outtröttligt nit verkat och gagnat medelst uppfinnandet af nya näringskällor och industrigrenar, hvarigenom den fattiga befolkningens bergning under många hårda missvextår blifvit i väsentlig mån underlättad.
Då emellertid Assessoren Plageman numera, i anseende till försvagad helsa, nödgats begära ett års tjenstledighet från sin befattning såsom Salpetersjuderi-direktör, och, vid en uppnådd ålder af 78 år, sannolikt ej kunde komma att vidare inträda i någon tjenste-utöfning, har motionären, som ansåge att Plagemans långvariga och gagnande verksamhet borde berättiga honom, för sin återstående lifstid, till något understöd af Staten, föreslagit, att en årlig pension af 2,000 R:dr R:mt måtte för sådant ändamål Varda af allmänna medel anvisad.
Utskottet, som saknar närmare kännedom om Assessoren Plagemans verksamhet i Statens tjenst, och ej heller har sig bekant, huruvida det begärda pensions - St.ats-Utskottets Utlåtande M 167.
55 understödet, med afseende å Plagemans ekonomiska omständigheter, är af behofvet påkalladt, har, vid sådant förhållande, funnit sig ej kunna tillstyrka bifall å förevarande motion. 77:o.
Uti särskilda, hos Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet väckta, motioner hafva Herr Tham, Casper, och Riksdags-fullmäktigen Gustaf Jonsson från Calmar län hemställt, att Ordningsmannen vid Institutet för döfstumma och blinda Johan Olof Ljunggren måtte på Rikets allmänna indragnings-stat uppföras till åtnjutande under sm återstående lifstid af en årlig pension, hvars belopp den sednare motionären ej uppgifvit, men Herr Tham föreslagit till 400 R:dr B:ko; varande till stöd för de gjorda framställningarne anfördt, att Ljunggren, som år 1829 emottog nämnde befattning, städse med utmärkt noggrannhet, nit och beredvillighet fullgjort de dermed förenade åligganden, men att han under de sednare åren genom den dagliga omsorg och ansträngning, som utöfvandet af denna mödosamma befattning under en så lång tid påkallat, blifvit, enligt läkares intyg, försatt i ett tillstånd af svaghet och sjuklighet, så att han numera svårligen kunde någon längre tid med tjenstens bestridande fortfara.
Då, enligt hvad Utskottet inhemtat, Ljunggren icke förr än efter den tid, då näst inträffande lagtima riksdag tagit sin början, uppnår den för rättighet till pensions åtnjutande i allmänhet för tjenstemän föreskrifna ålder af 65 år, har Utskottet ansett ofvan anförda motioner för närvarande icke böra till någon åtgärd af Rikets Stonder föranleda. 78:o. Till Utskottets handläggning har vidare blifvit öfverlemnad en inom samma Riks-stånd väckt motion, deruti Herr F. W. Leijonancker föreslagit, att f. d. Tullinspektören Henrik Julius
Tham måtte af allmänna medel undfå en årlig pension af 400 R:dr B:ko; till stöd för hvilken framställning motionären anfört, att Tham, som är 1830 inträdt i Statens tjenst och år 1833 utnämndes till Tull-inspektor vid Klintehamn på Gottland, under den för helsan ansträngande tjenstgöringen derstädes vid visitationer å fartyg, särdeles vid strandnings-tillfällen under svårare årstider, ådragit sig svår gikt, sorn medfört fullkomlig lamhet i nedre extremiteterna och nästan likaså i de öfre, i följd hvaraf han, enligt läkares intyg, vore »helt och hållet urståndsatt att sjelf kunna bidraga till sitt underhåll samt måste äfven vid de obetydligaste kroppsliga förrättningar ständigt hafva hjelp och tillsyn.»
Sedan alla försök till sjukdomens botande visat sig vara overksamma, hade lham år 1851 nödgats taga afsked och afbryta sin tjenstemanna-bana, dervid han af tullverkets medel erhållit en årlig pension af 166 R:dr 32 sk.
Som likväl denna inkomst vore alldeles otillräcklig för en person, urståndsatt till allt verkligt arbete, hade följaktligen Tham, som saknade egna tillgångar, blifvit med sin familj bragt i en högst bekymmersam ekonomisk ställning; och ansåge motionären, att då denne tjensteman, under'utöfvan - 56 Stats-Utskottets Utlåtande M 167. det af sin befattning ådragit sig obotlig skada lill helsan, han ej borde af Staten lemnäs utan allt understöd i sin nödställda belägenhet; varande de i motionen meddelade uppgifter genom bifogade läkare-betyg och andra handlingar behörigen styrkte.
Utskottet erkänner visserligen den beklagansvärda belägenheten för de tjenstemän, hvilkas verksamhet genom sjukdom eller andra olyckor blifvit i förtid afbruten; men, då Stats-verkets tillgångar ej kunna medgifva att på ett fullt tillfredsställande sätt understödja alla dem, som af sådan anledning komma i en betryckt ekonomisk ställning, och f. d.
Tull-inspektoren
Tham redan af allmänna medel uppbär en pension, om ock till mindre betydligt belopp, anser Utskottet betänkligt att till den nu väckta motionen tillstyrka bifall, helst flera ansökningar i enahanda syftning otvifvelaktig! skulle derigenom framkallas; hemställande Utskottet således, att Herr Leijonanckers motion ej må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. t 79:0.
Hos Ridderskapet och Adeln har Herr A. F. Liljenstolpe, uti väckt motion, anfört, huruledes Juris Candidaten Johan Haggström, hvilken, år 1817 utnämnd till Ordinarie IIof-Notarie vid de numera upphäfda Kongl. Rorg-rätterna, varit, i likhet med andra Hof-tjenstemän, vid Konung Carl XIII:s frånfälle berättigad till afsked med lönens bibehållande såsom pension, men, det oaktadt, fortfarit med utöfvandet af sin tjenstebefattning till den 9 Oktober 1829, då iian erhöll Nådigt afsked, sedermera först efter flera förnyade underdåniga ansökningar genom Kongl resolutionen den 8 Februari 1834 förklarades berättigad att uppföras på allmänna indragnings-staten till åtnjutande af en pension å 200 R:dr B:ko, »likväl endast från samma års början» Enär således Haeggström härigenom gått i mistning af det pensions-belopp, som för åren 1829—1834 bordt honom med rätta tillkomma, samt numera vid 66 års ålder och lidande af långvarig sjuklighet befunne sig uti nödställd belägenhet, har motionären hemställt, att en mot nämnde förlust svarande ersättning af 850 R:dr B.ko måtte varda Haeggström af allmänna medel beviljad.
Då det icke kan tillkomma Stats-Utskottet att ingå i pröfning at den frågan, huruvida en vid Hof-staten anställd tjensteman kommit i åtnjutande af de förmåner, hvartill han i denna egenskap varit berättigad, och, i öfrigt, något giltigt skäl för beviljande af det begärda understödet ej synes förekomma, hemställer Utskottet, att förevarande motion må lemnäs utan afseende. 80:o.
Med förmälan, hurusom f. d. Stallmästaren hos H. M.
Enkedrottningen Sophia Magdalena, Mauritz Westfelt, hvilken innehaft nämnde befattning ifrån år 1802 till Enkedrottningens år 1813 inträffade död, men vid pensioneringens uppgörande för Enkedrottningens Hofstat, i stället för det af honom påräknade belopp, 533 R.dr 16 sk.
B;ko, erhållit en pension af endast 333 R:dr 16 sk. s. m, sedermera, isynnerhet - Stats-Utskottets Utlåtande JW 167. 57 nerhet under de sednaste 25 åren af sin långa lefnad haft att kämpa med ekonomiska svårigheter och, i följd af missvexter och andra olyckor, nödgats 2:ne gånger till borgenärers förnöjande afstå sin egendom, — har, uti en inom Preste-ståndet väckt motion, Prost,en Eurén föreslagit, att Rikets Ständer måtte åt Stallmästaren Westfelt, som numera uppnått en ålder af 81 år, till utgående från 9:de hufvud titeln, anvisa ett årligt anslag af 200 R:dr R:ko såsom tillökning i hans förut innehafvande pension; — men då Utskottet anser de af motionären anförda omständigheter icke innefatta tillräckliga skäl för beviljandet åf den ifrågaställa pensionen, får Utskottet afstyrka bifall till Prosten Euréns förevarande framställning. 81:o.
Riksdags-fullmäktigen Olof Olsson från Wermlands län har, uti en inom Bonde-ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion, hemställt, att sorn f. d.
Bataljons-läkaren vid Kongl. Wermlands regemente Johan Hertzberg, efter att hafva tillbragt mer än 30 år i statens tjenst, derunder han jemväl deltagit i flera fälttåg, numera vid en ålder af 73 år befunne sig i nödställd belägenhet, en årlig pension af 100 R:dr B:ko måtte varda Hertzberg utaf allmänna medel tillagd; — men enär Utskottet af de motionen bifogade handlingar icke kunnat inhemta, att Hertzberg, hvilken år 1810 undergått s. k.
Chirurgiae
Studiosi examen, innehaft allmän befattning under längre tid än åren 1808—1816, då han tjenstgjort dels såsom underläkare vid åtskilliga "regementen och sjukhus och dels såsom uppbörds-läkare vid en sjöexpedition i Östersjön samt under 2:ne år uppburit
Bataljons-läkare aflöning vid Kongl. Wermlands Infanteri-regemente, saknar Utskottet skäl att å denna motion tillstyrka bifall. 82:o. Genom remiss frårj Preste- och Borgare-stånden äro till Utskottet öfverlemnade 2:ne särskilda af Kyrkoherden Nordlund och Herr K. A. Almgren väckta och utaf flera ledamöter inom bemälde tvänne Riks-stånd biträdda motioner, innefattande hemställan, att den vid 1850—1851 års riksdag ,åt Professoren m. m.
Carl Palmstedt på allmänna indragnings-staten beviljade pension af 1,000 R:dr B:ko måtte hädanefter få utgå med ett till 2,000 R:dr s. m. förhöjdt belopp; varande till stöd härför hufvudsakligen enahanda omständigheter af motionärerne anförda, nemligen att Professoren Palmstedt, sedan han år 1852 erhållit afsked från sin befattning såsom föreståndare och förste lärare vid Chalmerska slöjdskolan i Götheborg och bosatt sig i hufvudstaden, under den följande tiden, oaktadt sin höga ålder, fortfarande utöfvat en för den inhemska industrien gagnande verksamhet, dels genom att tillhandagå enskilde industri-idkare med råd och upplysningar, dels genom officielt afgifna utlåtanden samt utförandet af särskildt meddelade uppdrag i tekniskt hänseende; i betraktande hvaraf motionärerne ansågo billigt och rättvist, att den pension, som blifvit Bih. till R.
Prot. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 13 Haft. 8 58 Stats-Utskottets Utlåtande JW 167. denne utmärkte vetenskapsman beviljad, förhöjdes till ett i förhållande till den nuvarande lefnadskostnaden någorlunda tillräckligt belopp