Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank. til Exp.-Utsk. d. 17 April, kl. 10 i. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förändring af beskattningen å qvarnar och sågverk m. m. fl. A.) Från Bonde-Ståndet har Stats-Utskottet erhållit remiss å ett afRiksdagsfullmägtigen Samuel Samuelsson från östergöthlands
Län ingifvet memorial, deruti anföres, hurusom, sedan uti Kongl. Kungörelserne af den 29 April i83o och den i3 Augusti 1835 blifvit stadgadt, i den förstnämnde, att alla skattläggning underkastade lego- och salusågar samt valk- och stampverk, hvilka efter den tiden komme att anläggas, icke skola någon grundränta åsättas, utan såsom fabriksinrättningar betraktas och endast till bevillning beräknas; samt i den sednare författningen åter, att tullmjöloch sågqvarnar, valk- och stampverk å städernas område, hvilka efter den tiden komme att anläggas och äro af beskaffenhet att kunna grundränta åsätlas, skola, i stället för sådan ränta, i likhet med fabriks-inrättningar, endast till bevillning beräknas; så hade härigenom, i afseende på beskattningen, uppstått en väsendtlig olikhet emellan ofvanberörde verk, å ena, samt tullmjöl-qvarnar på landet, å andra sidan, af hvilka sistnämnde, ej mindre de redan anlagde, än de, som hädanefter inrättas, vore grundränta underkastade.
Olämpligheten af sistnämnde beskattningssätt, så vidt fråga är om qvarnar, kunde dock, efter motionärens tanka, icke dragas i tvifvelsmål.
Dels vore nemligen sjelfve grunderne för skattläggningen mindre rältsenliga samt svåra att tillämpa, dels borde ock i betraktande tagas, att, om äfven tillförene, då egare af skatte- och innehafvare af krone-jord saknade rättighet att derå anlägga husbehofsqvarnar, det vid en tullqvarns skattläggning påräknade förmalningsbeloppet kunde bibehålla sig temligen oföränderligt, så vore förhållandet numera helt annorlunda, sedan, genom Kongl. Kungörelsen af den 14 Juli i835, berörde förbud blifvit upphäfdt.
Den qvarnegare medgifne utväg att, i anseende till minskad inkomst, erhålla förmedling i qvarnskatten vore, i följd af de härvid erforderliga kost - Sik. till R, St. Prat. 1843. * Sami, i Afd. 2 Band. 29 Råft. i 2 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 280. räder och svårigheter, föga användbar.
Då härtill komme flere andre anledningar lill förändring i påräknade tullinkomsten, såtern hvarje hushålls rättighet att förmala sin säd vid annan qvarn, än den, hvartill samma hushåll såsom del af mäldelaget blifvit beräknad); svårighet eller hinder i sjelfva vägarne, qvarnarnes bättre eller sämre tillstånd, vattentillgångens olikhet m. m., så syntes häraf tillräckligt ådagalagd*, att qvarnar, åtminstone numera, leke borde utgöra föremål lör en ständig ordinarie beskattning, utan, i följd af sin fullkomliga likhet med andra fabriks-inrättuingar, såsom sådana anses och medelst bevdlnins efter inkomst taxeras.
I öfverensstämmelse med denna åsigt, bar motionären alltså yrkat, att, med bibehållande af fortsatt befrielse från ali beskattning för tullmjölqvarnar med damfäste å säteri, rå- och rörs- eller sätei i-ladugårdars grund, äfvensom för andra qvarnar, hvilka, enligt gällande stadganden, böra från ränta vara fria, alla andra tullm jölqvarnar å landet måtte, i stället för grundränta, utgöra årlig inkomst-bevillning, på det sätt, att kiono- och skatte qvarnar, i likhet med dylika tullsågar, erlade fem procent af rena inkomsten, samt qvarnar med damfäste å allmän frälsegrund, hvilkas ränta nu utgår i rusti jenstmarker, ungefärligen motsvarande En R.dr Banco för en lunna hvete, och 36 sk.
B:co för en tunna tåg, med en tiondedels procent af rena inkomsten, denna sednare i vanlig taxeringsväg bestämd; hemställande motionären derjemte, huruvida denna förändring i beskattningen, derest den blefve bifallen, äfven borde tillämpas å alla redan förut skattlagde tullm jölqvarnar å landet, äfvensom å sågqvarnar, valk- och stampverk, skattlagde före den 29 April r83o, samt sådane tullmjölqvarnar i städerne, hvilkas skattläggning egt rom före den i3 Augusti i835.
I sammanhang härmed är i förevarande memorial slutligen föreslaget, alt ofvannämnde fÖrädfingsverfe måtte tå flyttas, förändras eller nedläggas utan annan under sökning, än rörande uppdämning, der sådan kan ega rum, äfvensom nya dylika verk få anlägga s, allenas1, i likhet med hvad i afseende på busbehofsqvarnar och fabriker i allmänhet år föreskr ilvet, behörig anmälan härom hos vedei börande blefve gjord.
Och har Riksdagsfullmägligen från samma Län G.
Pettersson uti förei,ämn ie motion instämt.
Enligt 70 § af nu gällande Bevillnings Förordning, äro skattlagde mjölqvaruar, så i städerna som på landet, underkastade bevillning, för hvars bestämmande qvarnarnes värde bör vid taxering utrönas, i förhållande till den samlade Ständer blifvit till framtida iagltagande fastställd.
Då nu, på sätt Ståls-Utskottett Utlåtande, jV:o 281. motionären äfven antagit, det ifrågaställa borttagandet af de å mjölqvarnar belöpande grundräntor naturligtvis icke kan ega rum, derest ej, utöfver ofvauuäinnde bevillning, en serskild, emot grundräntan svarande, bevillnings-afgift åtoges, skulle följaktligen verkställigheten af omförmälde förslag komma alt medföia en förändring i de vid innevarande Riksdag för bevillningens utgörande stadgade allmänna ,grunder.
Härjemte bör ej heller förbises, att räntorna å en del mjölqvarnar äro till embets- och tjenstemäus aflöning mdelte, hvadan upphörandet af nämnde ständiga räntor äfvenledes komrne att föiursaka rubbning uti Rikets indelningsverk.
Jemlikt Förfaitmngarne, hafva ock qvarnegare rättighet sig förbehållen att, derest, l följd af inträffade förhållanden, qvarnen, ulan egarens förvållande, kommit i det försämrade skick, att den vid skattläggningen derå bestämda grundränta finnes alltför betungande, uti samma ränta erhålla förmedling.
På dessa skäl, och då efter Utskottets tanka, de af motionären nu väck'a förslag icke lämpligen kunna och böra af Rikets Ständer i öfvervägande t - gas annorlunda, än i sammanhang med fråga om upphörande al öfriga grundskatter, afstyrker Utskottet Rikets Ständers bifall till hvad uti förevarande motion blifvit hemstäldt.
Stockholm den r5 April (845.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 April, kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om Hemmantalsränlans upphörande. fl.’A.) Från Ronde-Ståndet har Stats-Utskottet erhållit remiss å ett af Riksdagsfullmägligen Måns Mänsson från Calmar Län afgifvet memorial, deruti blifvit yrkadt, att då den så kallade hemmantalsränta!), såsom tillkommen för fyllande af tillfälliga behof, följaktligen bordt försvinna, när desse icke vidare varit för handen, och enär-densamraas år 1719 verkställde införande 4 Stalt-Utikotteti Utlåtande, JN.o kSi. i jordeboken och förvandling till en stående skatt egt rum på ett olagligt sätt och utan Bonde-Ståndets dertill lemnade begifvande, Rikets Ständer alltså måtte, sedan förhållandet härmed blifvit af Utskottet fullständigt utredt, besluta, att hemmantalsräntau borde för framtiden helt och hållet upphöra.
Af de serskilde skatte-titlar, hvilka under hemmantalsräntan inbegripas, hafva visserligen, på sätt motionären uppgifvit, en del ursprungligen varit åtagne för betäckande af tillfälliga statsbehof, hvaremot den öfriga delen af samma ränta tillkommit i stället för hemmanen åliggande prasstationer in natura; men då begge dessa slag af skattebidrag sedermera blifvit beviljade utan inskränkning till viss tid samt, i följd deraf, ingått i hemmanens skattläggning, intagits uti jordeböckerne och vid Riks-statens reglerande såsom en ständig stats-intrad beräknats, synes det vid sådant förhållande vara ostridigt, att hemmantalsräntan numera erhållit natur af ordinarie skatt och sålunda ej eller kan upphöra i annan ordning, än öfriga uti 5g § Regerings-Formen omförmälde Stats-Verkets ordinarie Inkomster.
Den andel af hemmantalsräntan, hvilken till Stals-Verket inflyter, uppgår, efter hvad Stats-Utskottets vid i84o års Riksdag under N:o 64 Lit. afgifne betänkande utvisar, till omkring i,3oo,ooo R:dr för året.
En så betydlig minskning i Statens ordinarie tillgångar lärer, enligt Utskottets öfvertygelse, svårligen kunna tillvägabiingas, åtminstone icke utan åtagande i dess ställe af en förhöjd bevillning.
Derjemte bör ock i betraktande tagas, att, då ifrågavarande ränta uti olika provinser af Riket utgår till väsendtligt skiljaktiga belopp, de skattskyldige i serskilda orter följaktligen komme att i betydligt olika mån vidkännas förmån af samma räntas borttagande.
Då nu härtill kommer, att hemmantalsräntans upphörande skulle icke allenast förorsaka förändringar i jordeboksväsendet, utan ock föranleda en fullkomlig rubbning af indelningsverket, har Utskottet på dessa skäl ansett sig böra tillstyrka, att Måns Månssons förenämnde motion måtte få förfalla.
Stockholm den i5 April 1845.
Af Måns Månsson från Calmar Län:
''Emot det beslut, Stats-Utskot - Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 28L 5 tets majoritet slädnät uti, får jag reservera mig.
Utskottet har föregifvit, att hemmautalsräntan icke kan upphöra derföre, att den ingått uti hemmanets skattläggning och lika som gifva sken af laglig tillkomst.
Så är icke verkliga förhållandet.
De gamla skatte-hemmanen hafva aldrig hört Kronan till.
De äro upptagne af den lediga och ödeliggande jorden; hört sina egare fullkomligen till, som i början voro så frie, att de icke erkände någon menniska öfver sig.
Af desse hafva sedan med liden uppkommit så Krono- som Frälsehemman.
Huru härmed har tillgått, är så allmänt kändt, att det är öfverflödigt att beskrifva, — nog af, den mägtige har alltid lefvat på den svages bekostnad.
Då den ene bonden åtog sig att betala den så kallade jordeboksräntan för sitt hemman, åtog sig en annan att hålla häst och karl för sitt hemman.
Den mägtiga bonden, som sedan fått bära tillnamnet adel, har Under tiden förstått sig på att göra sig fri för både skatt- och rusttjenst samt på köpet lagt en dubbel tunga på sina stamfader, — nemligen hela hemmantalsräntan, hvilken ränta Utskottet erkänt tillkommit för tillfälliga behof.
Behofven hafva långt före detta upphört, men bevillningen, eller gärden, står qvar.
Hvad skall man nu använda medlen till? jo, till allmänt nyttiga företag.
Här finns en mängd kanaler, som skola gräfvas för rika bruksegares behof.
En mängd sjöar, kärr, myror och måssar, som skola odlas till rika Frälse-säteri- och stora godsegares behof.
Att den mindre kunnige och lättrogne allmänheten utbetalt desse gärder, så länge
Riket varit uti skuld och annan tillgång saknades, kan väl hafva något skäl för sig, men att nu dermed längre fortfara, sedan Riksdagarne endast stå för att utdela och utlåna från landet utprässade skatter och Bankvinster, kan icke försvaras.
För Bonde-Ståndet finnes icke annat att göra, än att på enskildt väg nalkas Thronen.
Skulle äfven der icke afseende göras på en så angelägen och magtpåliggande sak, återstår endast att skicka våra barn till nya verlden med det capital, de uti contant eller arbetsförmåga kunna komma att medföra.
Utskottet har som skäl för afslag föregifvit, att de skattskyldige i serskilda orter skulle komma att i olika mon vidkännas förmonen af hemmantalsräntans borttagande.
Jag tror det också, men den friske behöfver ingen läkare, säger ordspråket.
Här finnas Kronoskattehemman, som ha Staii-Utskotteti Utlåtande, N:o 282. så lindrig skatt, att man icke liar något alt anmärka deremot, de der hafva under sednare tider medelst skatteköp, kommit från Kronan tili enskild man; men här finnes en mängd gamla skattehemman, som Kronan aldiig haft den minsta rätt till.
Ty om jag icke missminner mig, var det först på slutet af t?.:te århundradet, som Stäuderne tillerkände Kronan rätt till den ödeliggande jorden.
De der gamla skattehemmanen draga en dubbelt större jordboksränta än de, som än i dag sälj.s från Kronan — ja de hafva på sig lagde skatte-artiklar, som äro okände på de hemman, som blifvit skattlagdt.
— Ja, säger man, de ligga ändå icke öde, men visa kan jag, alt de kopas utan capital, icke för att lifnära sig på dem, utan tor alt få försvar, som man säger.
Ja! här finnas de, sorn aro så sönderdelade, att de äro endast boställen för knifve-lierrar och andra vanfrejdade personer.
Mer än en gång har jag hört tänkande medborgare yttra, att om icke den der onaturliga skatten vöre, skulle vi inköpa de der boställena.
Meningen med alt utbetala skatter ocb onera lär väl vara att upprätthålla samhälls-contractet, icke alt sönderbryta det, som nu befaras kunna ske, om icke snar hjelp kommer.
Så länge massan af folket trodde på traditioner, det nemligen, att ju mera man lider bär i verlden, ju lyckligare kunde man vänta sig på andra sidan grafven, så länge gick all ting någorlunda bra, roen nu, några enfaldiga undantagandes, ser man ganska väl, huru man blifvit behandlad af de mägtige och den förr allena styrande Adein.’’ N:o 282.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 April, kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Majus Kådiga Proposition Ull Rikets Ständer, angående förhöjning af artiga anslagen af allmänna medel till folkundervisningens befrämjande.
(U. A) Uti Nådig Proposition af den io September sisth år, 1844» C>ntagen Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 282. 7 under N:o 38 uti Första Samlingen Första Afdelningen 6:te Haflet af Bihang till Riks-Ståndens Protocoll) oell hvilken blifvit af Ridderskapet och Adelil samt Borgare- och Bonde-Stånden remitterad till Stats-Utskottets, men af Preste-Ståndet till Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens gemensamma handläggning, har Kongl. Maj:t, efter Rikets Ständer meddelad underrättelse om de åtgärder, sorn i afseende å Folkskolornas ordnande sed*n förra Riksdagen blifvit vidtagne, samt rörande dispositionen af de för ändamålet då beviljade anslag, i Nåder föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja ett till 80,000 R:dr B:co förhöjdt årligt anslag, att, såsom bidrag till folkläiares aflöning, på ordinarie stat uppföras.
Enligt de från Kongl. Majrts Befallningshafvande och Biskoparne i Riket infordrade och, med undantag af Westerbottens och Norrbottens
Län, jemväl afgifne underdåniga uilåianden, bade väl vederbö ande församlingar, så vidt de till Kongl. Majit aflemnade uppgifter föranledde, begärt en sammanräknad summa af omkring i t3 ooo R:dr B:co, såsom årligt understöd af allmänna medel för skolors lillvägabringande, i öfverensstämmelse med föreskriften i Kongl. Stadgan af den 18 Juni 1842; hvaremot Embetsmyndigbeterne ansett det för Folkskolelärares aflöning erforderliga Stats-bidrag kunna inskränkas till omkring 77,000 R:dr, men att härvid icke kommil i beräkning hvarken det betytlliga antal församlingar i Rikets atla stift, hvilka ännu icke uppgjort något förslag om skolväsendets ordnande, eller församlingarnes inom Westerbottens och Norrbottens
Län ännu icke uti ifråga\arande afseende uppgifna behof; och ehuru dessa omständigheter syntes antyda, att, sedan folkskolor uti alla socknar blifvit fullt ordnade, ett anslag af po,000 R:dr om året torde blifva för ändamålet erforderligt, hade Kongl. JV1-j:t dock grundad anledning att föreställa Sig, att det af Kongl. Majit äskade årliga beloppet af 80,000 R:dr kunde för närvarande fylla bristen i de tillgångar, hvilka det ålåg församlingarne alt för detta vigtiga ändamål sjelfve bereda.
I sammanhang härmed och med anledning ej mindre deraf, att det för Seminarier till bildande af Folkskolelärare vid sist förButne Riksdag beviljade anslag af 6,5oo R:dr, att med 5o© R:lr utgå till hvarje Rikets stift samt Stockholms Stad, vore fortfarande och till något ökadt belopp af behofvet påkalladt, så att, der serskilda förhållanden dertill föranledde, underhållssumman måtte kunna i mer eller mindre mon förhöjas, än ock utaf en af Consistorium Ecelesiasticum i Upsala, på grund af Stiltets Prästerskaps vid sednast hällne piestmöte fattade beslut, i skrifvelse den 28 8 SMi-Utslolteti Utlåtande, N:o 282.
Februari 1844 h°s Kongl. Maj:t gjord och den i4 påföljde Mars föredragen underdånig framställning om angelägenheten deraf, att en lärare i fyrstämmig kyrkosång blefve anställd vid Stiftets Folkskolelärare-Seminarium, till hvilken Lärares aflöning Consistorium underdånigst anhållit om årligt anslag, stort 133 R:dr 16 sk.
Banco, af de till Folkundervisningens befordrande bestämda medel, har Kongl. Maj:t vidare, då anställandet af dylik Lärare vid hvarje af ifrågavarande Seminarier syntes kunna befrämja ett, med afseende å den offentliga Gudstjensten, önskvärdt ändamål, ansett sig nu jemväl böra af Rikets Ständer begära, att till Seminarierna för bildande af Lärare vid Folkskolorne må beviljas ett förhöjdt årligt anslag af 9,(00 R:dr Banco, att utgå till och med det år, då nästa Riksdag slutas; varande Kongl. Maj:t betänkt att af den tillökte summan, a,600 R:dr , använda ena hälften, eller i,3oo R:dr, till aflöning åt en Lärare i fyrstämmig kyrkosång vid hvarje af nämnde Seminarier, och den andra hälften till jemnande af de missförhållanden, som vid vissa Seminarier uppstått genom det jemförelsevis vid dessa Seminarier stora antalet lärjungar, och det dymedelst uppkommande i hög grad ökade arbetet för Lärarne.
Slutligen och med afseende icke allenast å det stora antalet af Elever vid Folkskolelärare-Seminarierue, utan ock å angelägenheten deraf, att sådane hinder för verkställigheten af Stadgan om Folkundervisningen, som genom brist på skicklige Lärare kunde uppkomma, varda i möjligaste måtto undanröjde, har Kongl.
Maj:t velat lill Rikets Ständers bepröfvande öfverlemna, om icke del lill Stipendier för bemälde Elever vid sista Riksdagen beviljade anslag af 9,000 R:dr må till och med det år, då nästa Riksdag slutas, få utgå till förhöjdt belopp af 12,000 fi:dr årligen; och gjorde Sig Kongl.
Majrt i öfrigt förvissad, att Rikets Ständer, vid behandlingen af sistnämnde tvenne anslagsfrågor, icke skulle obemärkt, alt de för Folk-Skole-Seminarierne «ch Elevernes stipendier nu äskade förhöjda summor voro lämpade egentligen efter behofvet vid den tidpunkt, då Folkskolorna öfver hela Riket borde organiseras, och då på en gång möjligast största antal Skolelärare erfordrades, men att, när detta behof blifvit fyldt och Skolorna endast efter hand påkallade Elever från Seminarierne, alt i afgångne Lärares ställe inträda, anslagen i förhållande härtill efter all sannolikhet kunde minskas.
Då frågan ona anslag till Folk-Skolelärarei aflöning är väsendtligen be - Siats-Utskottets Utlåtande, N;o 282. 9 beroende af det beslut, Rikets Ständer komma att fatta, i anledning af Stalsoch Bevillnings-Utskottens Utlåtanden, N:ris 38 och gj, i hvilket sistnämnde blitvit tillstyrkt, att, i den mon den personliga skyddsafgiften varder af Rikrts Ständer nedsatt, ett emot samma nedsättning svarande belopp skall till folkundervisningens befrämjande inom hvarje församling anslås och utgå, dock ej högre, än 12 sk. för man och 6 sk. för qvinna, kunde det visserligen synas, som skulle Stats-Utskottet hafva bordt med sitt yttrande, i anledning af den Nådiga Propositionen, låta anstå, intill dess de i berörde utlåtanden afgifne förslag hunnit af Rikets Ständer slutligen pröfvas; me-n enär Riksdagen redan så långt framskridit, och en del af de i den Nådiga Propositionen äskade anslag blifva erforderliga, ehvad utgång; ifrågavarande förslag än kan få, finner Utskottet sig ej lämpligen böra längre uppskjuta handläggningen af denna för hela landet högst vigtiga sak. 1:0
Hvad således först angår det till bidrag för Folk-Skollärares aflöning i frågastä 1
Ide anslag, så enär, för det fall, att Rikets Ständer icke skulle bifalla Stats- och Bevillnings-Utskottens, under förutsatt nedsättning uti den personliga skydsafgiften, afgifne förslag om anvisande af ett deremot sva* rande belopp att af hvarje församling eller socken inom Riket användas till folkundervisningens befrämjande, tillgång till de för sådant ändamål erforderlige utgifters bestridande måste på annat sätt beredas, och någon nedsättning u 1 i det af Kongl. Maj:t efter pröfning af behofvet nödigt ansedde belopp, enligt Utskottets åsigt, icke bör ifrågakomma, men deremot och innan saken hunnit mera fullständigt ordnas, lämpligast torde vara, att detta anslag, i likhet med hvad vid sistlidne Riksdag beslöts, icke uppföres på ordinarie Stat, utan anvisas att utgå för viss bestämd tid, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte, för detta förutsatte fall, å Riksgalds-Contoret till Kongl. Majlis
Nådiga disposition för Folkskolelärares aflöning anvisa ett anslag af 80,ooo R:dr årligen, lill och med' det år, då nästa Riksdag slutas, att, i mon af behofvet och uppå Nådig reqvisition, utbetalas. 2:0
För den händelse åter, att Stats- och Bevillnings-Utskottens förslag skulle vinna Rikets Sländers bifall, och följaktligen en afgift af hvarje mantalsskrifven person, utgörande 12 sk. för man och 6 sk. för qvinna, Bih. till R.
Prot. 184-5. 4 Sami. i A/d. 2 Band. 29 Håft. 2 10 StaU-Utikottets Utlåtande, N:o 282. lomme att utgå till Folkskolorna inom hvarje socken i Riket, sS vore val i de flesta fall behofvet i detta afseende afbjelpt; men flere socknar skulle likväl i anseende till fattigdom, eller ringa, eller på en allt för vidsträckt jordyta spridd befolkning, komma att fortfarande behöfva understöd af Staten, Utskottet har vid jemförelse af dessa, för serskilda socknar inom Riket befintlige, förhållanden, och med beräkning af hvad sålunda, utöfver bidraget af capitations afgiften, kan erfordras till Folkskolornas ordnande och underhåll, funnit sig kunna med någon visshet antaga, att ett Stats-anslag af högst 20,000 R:dr årligen bör härtill bereda nödig tillgång, hvadan Utskottet tillstyrker, att, så framt Rikets Ständer skulle besluta, att en afgift af 12 sk. för hvarje mantalsskrifven mansperson och 6 sk. för qvinna skall utgå till folkundervisningens befrämjande inom hvarje socken i Riket, en summa af 20,000 R:dr årligen, till och med det år, då nästa Riksdag slutas, å Riksgälds-Contoret anvisas till Kongl. Majrts
Nådiga disposition att, i mon af behofvet, utgå för understöd till Folkskolelärares aflöning inom de socknar, der, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, stats-bidrag för sådant ändamål, i följd af serskilda omständigheter och förhållanden, kan blifva erforderligt.
Bro Skulle deremot Rikets
Ständer besluta nedsättning uti den personliga skyddsafgiften, och det deraf beroende bidraget till Folkskolorna till mindre belopp, än som nu blifvit af Utskottet förutsatt, så måste en på ett sådant beslut grundad ny beräkning af behofvet ega rum, innan Utskottet kan föreslå beloppet af det Stats-anslag, som i sådant fall må erfordras, hvadan Utskottet då vill med serskildt utlåtande till Rikets Ständer å nyo inkomma. 4:o Beträffande nu härnäst Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, rörande Seminarierne för bildande af lärare vid Folkskolorna, så, och på de i den Nådiga Propositionen utvecklade skäl, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte å Riksgälds-Contoret till Kongl.
Maj:ts Nådiga disposition för Folkskolelärare-Seminarierne anvisa ett anslag af 9,100 R:dr årligen, till och med det år, då nästa Riksdag slutas. 5:o Slutligen och då Utskottet äfven anser det af Kongl. Maj:t till tipendier för elever vid desse Seminarier äskade anslag 12,000 R:dr årligen, Stats-Utshottet» Utlåtande, N:o 283.
11 för närvarande och intill dess, efter Folkskolornas fullständigare organisation, behofvet af nya Lärare kan förminskas, blifva erforderligt, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Majus
Nådiga disposition å Riksgälds-Contoret anvisa ett belopp af ia,ooo R:dr årligen, till och med det år, då nästa Riksdag slutas, att, i mon af behofvet, utgå till Stipendier för elever vid Folkskolelärare-Seminarierne.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 19 April, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, <mgående ett lönebidrag för Götheborgs hamnbyggnad. (U. A.) Samtlige Riks-Stånden hafva till Utskottets handläggning remitterat bögstberörde Nådiga Proposition, innehållande: att, då, genom uppgrundningen af Götheborgs hamn, de för utrikes handeln begagnade större fartyg icke kunna uppkomma närmare intill nämnde stad, än till den en half mil derifrån belägna tullstationen Klippan, hvarest likväl, i anseende till så väl det trånga utrymmet, som den årligen tilltagande uppgrundningen samt den utanför liggande öppna Elfsborgsfjorden, fartygen äro för uppkommande stormar i hög grad blottställde, behofvet länge varit insedt af en närmare staden belägen hamn, dit lastade fartyg kunde uppgå.