Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsverket öfvertager aflöningen af institutets så kallade intellekluela lärare, mot förbindelse för institutet, att ytterligare mottaga ett så stort antal fri-elever, som, efter vanlig beräkning, motsvarar de härmed inbesparade lönerna.
Hvarje stad, huru liten den än må vara, till och med en och annan köping, bär sitt elementar-läroverk, hvars lärare aflönas af Statsverket, och äro tillförsäkrade förhöjning med 50 procent af ursprungliga lönen efter viss tids förlopp.
Nog kunde institutet för döfstumma och blinda anses lika vigtigt och för fäderneslandet oundgängligt, som åtskilliga af våra så kallade elementar-läroverk, och del så mycket mera, som institutets verksamhet icke kan ersättas af andra lärare än de, som särskildt egnat sig deråt, och lefvat sig in i dessa förhållanden.
För dem, som, lika med mig, af intresse för saken, tagit kännedom om denna vackra och i sanning välgörande inrättning, och sett dessa nästan till det underbara gränsande prof af de dölstumma och blinda, ja både döfstumma och blinda elevers skicklighet, lära icke många bevekande moliver behöfva anföras för det förslag, jag här ämnar framställa; och till dem, som icke ega känedom derom, vill jag blott ställa en uppmauing, att på ort och ställe skaffa sig den, då jag vågar hoppas, att de skola bifalla mitt förslag: l:o Alt Rikets Ständer måtte öfvertaga de intellektuela lärarnes vid Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
331 institutet aflöning, /not förbindelse för institutet, att mottaga så munga ytterligare fri-elever, som motsvara nuvarande lönebeloppen, hvilket jag tror skulle utgöra en blind och två döfstumma från hvarje stift och Stock holms stad. 2.o
Att ursprungliga lärarelönerna, enligt nuvarande praxis vid institutet, bestämmas lill 800 R:dr U:mt, med rättighet till löneförhöjning i samma proportion, som för Rikets elementar-lärare är bestämd. 3:o Alt till en Direktör anslås såsom årlig lön 1,500 R:dr. 4:o
Att för delta ändamål, och för dg ytterligare lärare, sorn, efter institutets utvidgning, lära blifva alldeles nödvändiga, anvisas ett årligt statsanslag af 13,000 R.dr Runt. 5:o
Att såsom vilkor bestämmes, det hvarje lärare, efter ett års oförvitlig tjenstgöring, af Direktionen förses med behörig fuilmagt.
Möjligen skall någon anse att ett sådant förslag icke borde komma från Bonde Ståndet.
Till min ursäkt vill jag blott anföra, alt då en ledamot af Högvördiga Preste-Ståndet kännt sig manad, att för beredande af nöje åt hufvudstadens seende och hörande publik framställa förslag om 75,000 R:dr årligt anslag till Kongl, theatern, och delta godkänts af tre Riks-Stånd, jag trott mig gagna mina medmenniskor lika mycket dermed, alt jag framställt förslag om ett femtedelen så stort anslag för alt skaffa vård och undervisning åt en del af de Svenska harn, som sakna tal-, syn- och hörselförmåga, och således behöfva all den omvårdnad och undervisning, man på denna väg kan bereda dem.
Om remiss till Höglolliga Stats—Utskottet anhålles.
Slockholm den 20 November 1862. S. P. Rosenberg, från Christianstads län. 332 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 222. * N:o 222.
Af E. J, Hadberg Trin Calmar län, om eftergift ät C. U.
Hultenberg af i857 och. iSöS års arrende för kungsladugården Borgholm pä Öland.
Vid sednaste riksdag afgnf Kongl.
Maj:t den 3 Februari 4 360 nådig Proposition till Ilikets Ständer, alt såväl återstående tredjedelen af 1857 års, sorn andra tredjedelen af 1858 års arrende för kungsladugården Borgholm i Kepplinge socken, Ölands Norra Mot och Calmar län, utgörande tillsammans 2,703 Kalr 25 öre Kunt, mätte efterskänkas arrendatorn C. H.
Hullenberg i anseende till (lere års missvext och de betydliga omkostnader Hultenberg nedlagt, ej mindre å sjelfva kungsladugårdens skötsel, bäld och försköning, än uppförandet af en dyrbar karaktersbyggnad; hvilket allt genom fullständiga handlingar och särskilda intyg blifvit vitsordadt, ej mindre af Konungens Befallningshafvande i Calmar län, än äfven genom sockenstämmo-protokoll af Kepplinge och Köpings församlingar, samt särskilda intyg af enskilda personer, hvilka alla enhälligt understödt den ansökan om eftergift af oguldet arrende, som arrendatorn Hultenberg till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifvit.
Kammar-kollegium och Stats-konloret hade äfven i underdånighet tillstyrkande utlåtande afgifvit och hela Stats-Rådet enhälligt tillstyrkt denna Kongl. Maj.ts nådiga Proposition.
Denna Kongl. Mflj:ts nådiga Proposition blef af Rikets Ständer remitterad lill Höglofliga Stats-Utskottet, som i afgifvet utlåtande förklarade ”i förevarande fall sådana omständigheter vara för handm, att ett mdantagsförhdUande här anses ega rum”; i följd hvaraf Höglofliga Stats-Utskottet i afgifvet Betänkande den 51 Maj 4800, hemställde: ”/ betraktande häraf, och enär flere af vederbörande auktoriteter vitsordade bevekande omstäntfigheter i förevarande fall äro för handen, får Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, alt bifalla hvad Kongl.
Maj.t i ofvanberörda hänseende täckts föreslå.” Delta Slats-Ulskottels
Betänkande blef af Höglofliga Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallet, men af Borgare- och Bonde-Ståndet afslaget.
Stånd stannade således här emot två, och omröstning hade väl, enligt hittills antagen ordning bort förekomma i förstärkt Slats—Utskott, då här var fråga om en af Kongl. Majit lill Rikets Ständer afgifven nådig Proposition, som hade afseende på Statsverkets utgifter eller minskade inkomster.
Hvarföre denna Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 223. 333 Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition nu behandlades på samma sätt som de motioner, hvilka anses förfalla, då två Stånd stanna emot två, kan jag ej inse.
Jag anser mig derföre nu ega fulla skäl att afgifva motion i samma syfte med den nådiga Propositionen vid sistlidne riksdag.
Alt arrendatorn Hultenbergs bekymmersamma belägenhet icke förbättrades genom den behandling Kongl. Maj:ts nådiga Proposition vid sistlidne riksdag rönte, ligger i öppen dag; snarare har hans belägenhet försämrats derigenom, att han nu drabbas af en större åsamkad rest af arrendet, som han med mycket skäl hoppades skulle blifva honom efterskänkt.
Till stöd för denna motion anser jag mig icke nu behöfva upprepa de bevekande skäl, som sistlidne riksdag i Kongl. Maj.ts nådiga Proposition voro upptagna; jag anser här vara nog att åberopa Höglofliga Stats-Utskotlets egna skäl tor tillstyrkande af bifall till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, och derjemte härhos bifoga de handlingar, som fullständigt upplysa behofvet af den utaf Hultenberg sökta eftergiften.
Jag inskränker mig derföre nu alt anhålla det mätte Rikets Höglofliga Ständer behjerta Hultenbergs brydsamma belägenhet, och, i likhet med hvad Höglofliga Stats— Utskottet sistlidne riksdag tillstyrkt, Höglofliga Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet biföll, elterskänka arrendatorn C. H.
Hultenberg oguldet arrende för åren 1857 och 1858, utgörande tillsammans 2,703 R:dr 25 öre R:mt.
Stockholm den 26 November 1862. E. J. Rudberg, från Öland.
Af Sven Nilsson från Christianstads län. om ett statslån för sänkning af Ifösjön.
Skånes största insjö, Ifösjön, och på den deri belägna
Ifö finnes en betydande jordvidd, hvars afkastning väsendtligen minskas genom det vattenstånd sjöns uppdämning förorsakar.
— Strandegarne hafva i anledning häraf, under åren 1840 och 1844, låtit anställa laga undersökning för sjöns sänkande, genom borttagande 334:
N:o 223. af vid dess utlopp belägna Bromölle qvarn- och sågverk, hvilka inrättningar då blifvit värderade till 35,956 R:dr 24 skilling Banko.
Emedan strandegarne ej kunnat, ulan understöd från det allmänna, företaga sig detta i en framtid vinstgifvande värf, hafva de, genom ortens riksdagsman, vid hvarje riksdag
Irån och med 1847 års, utom sistförflutne — då representanten ej ankom förr än efter motionstiden slut — anhållit om understöd.
Följden af dessa upprepade anhållanden har inskränkt sig dertill, alt Kongl. Maj:t låtit genom Styrelsen för Väg- och Vattenbyggnader, under åren 1852 och 1853, verkställa en såsom nödvändig ansedd, mera fullständig undersökning, hvarvid arbetskostnaden, med lösningssumman tillagd, beräknats till 55,006 R:dr 24 skilling Banko, eller i Riksmynt 82,509 R:dr 75 öre.
Strandegarne hafva, vid den af dem föranstaltade undersökning, ansett tillräckligt med ådagaläggande deraf alt företaget vore så fördelaktigt, att ofvannämnda vattenverk derföre kunde utdömas och således — såsom kan inhemtas af det på Bäckaskog den 10 Juni 1844 gillia utlåtande — ej låtit upptaga ”den jord, som genom sänkningen blefve brukbar och nu är under vallen”, utan endast ”de sanka egorna” till 678 tunnland och 28 kappland.
Dessas förbättring har jemväl, efter låga grunder, blifvit beräknad till ringa värde, hvilket synes deraf, att på hela denna jordvidd har förbättringen i spannmål årligen blifvit uppskattad till endast 19 tunnor 15 kappar.
Det öfriga har beräknats till hö eller torf, ehuru jordens beskaffenhet är till aldra största delen sådan, alt den, frigjord från vatten och försatt i kultur, måste blifva åkerjord af bördigaste beskaffenhet, och delta nästan utan odlingskostnad, emedan den är jemn och stenfri.
Väg- och Vattenbyggnads-slyielsen, hvars utlåtande Kongl. Majit infordrat, har också utgått från den synpunkt, att fördelen skulle bestå endast i förbättrandet af ofvannämnda 678 tunnland och 28 kappland och således beräknadt att hvarje tunnland, endast i utdikningskostnad, skulle erfordra nära 82 R:dr Bauko, hvadan Styrelsen, i memorial den 29 December 1857, ansett företaget ej vara mera fördelaktigt, än alt Styrelsen uppfört det på förslag endast i 2:dra klass till 27,500 R:dr, hvaraf 5,500 såsom anslag och 22,000 såsom lån.
Hos ofvannämnda Styrelse förvaras alla kartor och handlingar, som röra sänkningen af Hösjön, och jag anhåller att det Utskott, som kommer all handlägga denna motion, ville dem derifrån reqvirera, i hvilket fall jag är öfvertygad alt derur skall inhemtas, att ingen jordrymd, som komme att vinnas från sjön, är tagen i beräkning, utan endast vattensjuk mark, hvilket föranledt Väg- och Vattenbyggnads-styrelsen att anse företaget så litet lönande, att det borde uppföras i endast 2:dra klass; alt vattenytan i Waljesjön, som genom ett några 100 alnar långt i lös och stenfri mark gående dike har sitt utlopp i Ifösjön, är endast 0,95 fot högre än vattenmärket vid Bromölla, så att af Ifösjöns sänkning följde en nästan total ultoppning af Waljesjön, som är grund och omgifven af sanka egor till betydande rymd; att Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
335 ulom fördelen af en jord vinning från sjöarne, livars storlek svårligen låter beräkna sig på förhand, samt förbättringen af de redan upptagna sanka egorna; vunnes den, att den utskärning, som, enligt utlåtandet, Hösjön årligen gör, särdeles på Gualöfs egor, komme att upphöra, hvilken utskärning annars har till följd, att ett hemman, inom icke lång tid, alldeles försvinner och flera andra årligen förlora mer eller mindre af sina egor; alt menigheterna, vid särskilda sammanträden under år 1853, utsett arbetsdirektion och önskat arbetets fortgång, ehuru de ansett de utdömda vattenverken för högt värderade, samt således visat fortfarande intresse för företaget, hvilket de anse högst fördelaktigt; och att Utskottet äfvenledes så skall finna det, samt föreslå understöd dertill af det. allmänna.
Jag är af den åsigt alt med Statens medel bör iakttagas den aldra strängaste hushållning och vill ingalunda anse det vara rätt alt gifva hvad den ene betalar i skatt till en annan, på det denna må blifva mera förmögen; men jag anser att båda böra räcka hvarandra handen, vid tillfälle af behof, och alt det, i sådana fall, som här är i fråga, lämpligast kan ske genom lån, emedan ingen då bör förlora och om den ene vinner, så är det en vinst jemväl för det allmänna.
Jag vill alltså hos Rikets Höglofliga.
Ständer vördsamt föreslå: att 40,000 R:dr R:ml anvisas såsom lån för sänkningen af Ifösjö, att innehafvas räntefritt i fem år och derefter betalas på så billiga vilkor som möjligt.
Sven Nilsson, från Christianstads län. N:o 224.
Af Johannes Svensson från Skaraborgs län, om ändring i gällande Handels-ordning, i hvad angår salubods öppnande å landet.
Ehuru jag till syftemålet i allo delar de åsigter, Stånds-brodern Carl Ifvarsson från Hallands lån framställt uti sin hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckta motion, angående frihandels- och näringsrätt på landet, hyser jag dock, vid betraktande af 336 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N;o 224. de skäl, som i Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 39 vid sisthållna riksdag förekomma, tvekan om att reformen ännu kan vinna de 'respektive Medslåndens bifall i den utsträckning, nämnde motionär föreslagit.
Det vore åtminstone något vunnet dermed, om man kunde utverka bifall åt det förslag, som Högbemälda Utskott då uppställt.
Jag vågar fördenskull under åberopande af ej mindre de uti Carl Ifvarssons välgrundade motion anförda skäl, än ock af de motiver, som finnas uttalade uti ofvanberörda Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 59 lill Rikets Höglo fl iga Ständers bepröfvande hemställa om den ändring uti nu gällande Handels-ordning, att handelsrättighet på landet måtte kunna vinnas å orter, belägna på en mils afstånd från stad eller köping äfvensom vid sådana jernvägsstationer, der handel pröfvas vara af behofvet påkallad; för hvilket ändamål jag föreslår: att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t göra framställning om den ändring i Handels-ordningen, att öppen salubod å landet må, under i öfrigt stadgade förbehåll kunna få anläggas på minst en mils afstånd från närmaste stad eller köping äfvensom vid jernvägsstation, der öppen salubod pröfvas vara behöflig, utan afseende på närmare eller fjermare belägenhet från stad eller köping; Kongl.
Maj:t öppet lemnadt att i nåder meddela de närmare föreskrifter, som för rättighetens vinnande må anses behöflige.
Stockholm den 26 November 1062.
Johannes Scensson, från Skaraborgs län.
Uti ofvanstående motion förenar sig undertecknad.
A. Modin, från Kronobergs län.
N:o 225 Motioner i Bonde-Ståndet 1862•
N:o 225. 337 N:o 225.
Af Sven Gustaf Johansson från Jönköpings län, orri undersökning i och för föreslagen ändring i sträckningen af södra stambanan från sjön Salens norra ända.
Som Nässjölinien ej ännu erhållit Kongl. Maj:ts nådiga sanktion längre än till sjön Salens norra ända, och som betydligt både närmare och mera lättarbetade terränger linnas alt tillgå mera åt vestra delen af Jönköpings län, så tager jag mig friheten föreslå, det Rikets Ständer för sin del måtte besluta, att ej arbetet fortsattes å Nässjölinien, utan föreslår jag att först undersökning måste verkställas på här nedan föreslagna terränger.
Vid sednaste riksdag talades mycket om den så kallade Mellanlinien från sjön Salens norra ända öfver östra delen af Rydaholms socken samt Olis jernbruk i Gällaryds socken, vidare öfver Nydala samt Linnefors jernbruk i Svenarums socken, vidare till Stigamo gästgifvaregård, der den sammanträffade med den förut utstakade Lagalinien åt Tenhult.
Denna linie skulle ej allenast bli kortare, utan lokala förhållandet på denna terräng erbjuder betydliga fördelar framför Nässjölinien; ty just från sjön Salen öfver Lekaryd, Moheda och Hjelmseryds samt Stockaryds socknar och från Nässjö till Tenhult är det, som de största och svåraste hindren möta på hela Nässjölinien.
Icke nog alt denna af mig föreslagna linie är både kortare och mera lättarbetad, den närmar sig derjemte betydligt icke allenast Tabergs rika malmbrott, ulan äfven alla jernbruk och masugnar i hela Tabergs bergslag.
Den andra linien, som jag här vill föreslå, är från sjön Salens norra ända, i närheten af hemmanet Sjöatorp och hemmanet Hjölsjö i Hjortsberga socken, vidare i närheten af hemmanet Granslalia i Rydaholms socken samt söder om Rydaholms kyrka och Nederleds gästgifvaregård, vidare i närheten af landtegendomen Hjelmsänga samt hemmanet Fornborvd i Rydaholms socken, vidare förbi landtegendomen^ Yxkulsund och Edh genom Woxtorps socken till Wernamo köping, der denna föreslagna linie sammanträffar med den förut utstakade Lagalinien.
Afslåndet mellan sjön Salen och Wernamo på föreslagna terrängen är ej öfver 5 mil, och således är äfven denna linie kortare än Nässjölinien.
Fäster man uppmärksamhet vid LaBih. till Ii.
Prot. 1S62 $ 1S63. 11 Sami. 4 Afd. 43 338 Motioner i B onde-Ståndet 1862.
N:o 235. galiniens lindriga anläggningskostnad från Wernamo till Tenhult, omkring 6 mil, så skall äfven denna linie från sjön Salen öfver Wernamo till Tenhult i kostnad understiga håde Nässjölinien och den så kallade Mellanlinien.
Hvad trafiken angår har denna linie ett stort företräde; ty hvad först beträffar Wernamo köping, der flera stora landsvägar sammanträffa, har den sitt läge i en bördig trakt, hvilket bäst bevisar sig i den omsättning med landtmannaprodukter, som hvarje torgdag i Wernamo eger rum.
Köpingen eger för närvarande 5 handlande, ö färgare, 2 garfvare samt 2:ne hotell för resande utom gästgifvaregård; dessutom har köpingen den fördelen att Lagaån rinner alldeles igenom densamma och utfaller i sjön Widöstern, några hundra alnar söder om köpingen; denna sjö sträcker sig inåt Sunnerbo härad, och en kanal från nämnda sjö till sjön Bolmen skulle sammanbinda Wernamo med icke allenast Sunnerbo, utan äfven Halland.
Detta har mycket talande skäl för sig, alldenstund afståndet mellan nämnda sjöar ej är fullt en mil, och det genom en så beskaffad segelled skulle tillskyndas jernvägen en betydlig inkomst, i fall den ginge åt Wernamo.
Jag stödjer mina påståenden vid Stats-Utskottets
Betänkande vid sista riksdag, under N:o 86, angående Statens jernvägar, hvari det heter, att om södra stambanan från Pinjasjön framföres genom Lagaåns dal och vidare åt Tenhult, skulle i framtiden en närmare linie möjligen kunna uppsökas från Tenhult genom Östergötland till Cathrineholm.
Båda dessa föreslagna liuier hafva stort företräde framför Nässjölinien, så väl i anläggningskostnad som trafik, i synnerhet om det sednare förslaget antages, ty då kommer jernvägen i beröring med (lere stora jernbruk inom Tabergs bergslag — hvilket hvar och en kan se på jernvägskarlan —■ deremot finnes ej ett enda jernbruk på Nässjölinien från sjön Salen ända tili Tenhult.
Som båda dessa föreslagna linier åro kortare och mera lättarbetade, sä skall ett betydligt öfverskott tillfalla Stater, af de medel, som äro af Jcmvägs-Kommittéen föreslagna för bearbetning af Nässjölinien.
Tager man då äfven i betraktande kostnaden för de 2i milen mellan Nässjö och Tenhult, som hell och hållet försvinna, så är jag fullt öfvertygad, att llere millioner skola besparas; använder man dessa besparade millioner att fortsätta jernvägsarbete! från Tenhult genom Östergötland, är jag likaledes öfvertygad, alt man äfven på denna bana skulle bygga flera mil.
Ser man vidare på Stats-Utskoltets
Betänkande finner man, att Utskottet fästat uppmärksamheten så väl vid anläggningskostnaden som vid trafiken, ty det heter i Utskotts-betänkandet, ali Nässjölinien årligen skall kunna inbringa 8,000 R:dr per mil, innan den kan jemföras med Lagalinien.
Såsom ett bevis på att jag ej söker fördelar för den ort jag representerar, vill jag föreslå alt, när de af mig föreslagna linier hafva undergått vederbörlig un dersökning, den linie mätte antagas, som kan anläggas för den billigaste kostnad, och sorn kan anses i och för Stale» eiler trafiken mest inbringande.
Skulle dea Motioner i Bonde-Ståndet 18C2.
353 händelse inträffa, att de af mig föreslagna linier i anläggningskostnad öfverstiga Nässjölinien, då först frånträder jag mina påståendea och antager Nässjölinien.
Slockholm den 26 November 48(12.
Scen Gustaf Johansson, från Jönköpings län.
Af Håkan Nilsson från Christianstads län, om ändring i gällande stadganden rörande bränvinskonlrollörsbefatlningen.
Af de många onödiga utgifter
Staten får vidkännas, är aflöning till de flera kontrollörer, som biträda vid bränvinstillverkningen i riket, och det oaktadt har konsumenten skyldighet att anskaffa dessa särskildt rum och vivre, hvadan jag hört att flerdubbelt antal hvarje år anmäla sig, än som finnes platser till, ehuru ingen af Bonde-Ståndet eger att erhålla en sådan, hvilket jag ville förorda; för min del tror jag mig lika samvelsgrannt kunna sköta en sådan, som flertalet af dem som erhålla dem, och hafva mera behållning än alt vara representant, och det med nedsatt arfvode, emot hvad de nu erhålla, ehuru om det än blefve tillåtet, jag får förklara alt jag visst icke ämnar söka sådan; — mer. med anledning häraf vågar jag föreslå: det aflöningen till kontrollörer i allmänhet bör af Rikets Ständer nedsättas till högst 4 R:dr R:mt om dagen, och alt äfven sådana af allmogen, som kunde förete skicklighet i räkning och skrifning, måtte vara berättigade erhålla en sådan befattning, då jag tillika, utan att nedsätta öfverkontrollörens ansvarsfulla åligganden, tror att deras resekostnads- och dag-traktamente bör skäligen något kunna förminskas.
Utskott får jag vördsamt anhålla.
Häkan Nilsson, från Christianstads län. 40 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
Häruti förenar sig:
Per Nilsson, från Christianstads län.
Af J. O.
Sundgren från Stochholms län, om rolehällarncs befriande från båtsmanstiåilet mot erläggande af vakansafgifl lill Statsverket.
Då tiden nu synes vara inne att medelst vidtagande åtgärder afhjelpa do brislfälligbeler, sorn visa sig hos en äldre tids inrättningar, så torde älven eli bättre ordnande of flottans gemenskap
Döra tagas i öfvervägande, på det att detta manskap måtte blifva fullt dugligt lill ett kraftigt sjöförsvar, aldrahelst som sjökrigsvapnet medelst uppfunna machincr erhållit en så utomordentlig utveckling, ali det med rätta kan sägas hafva blifvit heil och hållet föiändradt.
Ty då de stora sjö— magierna numera börjat att bygga jernsmidda krigsskepp, kunna träfartygen anses hafva utspelt sin röle.
Krigsskeppen erfordra nu ej så talrik besättning som förr, ulan hufvudsakligen artillerister och dernäst machinisler och styrmän.
Till förrättande af dessas göromål är bålmansmanskapet icke användbart, enär båtsmännen, till följd af deras ålder, deras sysselsättning vid jordbruket samt deras brist på den för en verklig sjöman alltifrån barndomen bibringade öfning, icke öro sjövana, hvarföre de ock blifvit å flottans skeppsvarf använde till släpat beten, til! roddning och mera dylikt, som icke tillhör yrket.
Denna bålsmännens okunnighet i allt hvad som rörcr tjensten ombord å ett krigsskepp har gått ända derhän att eli sådant fartyg icke skulle kunna manövreras, derest ej båtsmännen haft sjövane matroser till hjelp. åled en så beskaffad personal kan derföre ingenting nyttigt uträttas i Kronans tjenst och ännu mer måste detta blifva lörhåilandet efter pansarskeppens införande.
Derjemte kostar båtsmännens arbete å Kronans varf nära hälften mer än om legda arbetare användas, hvarförutom deras transporterande till flottans stationer förorsaka Slaten betydliga utgifter.
Af alla dessa skäl vore det en verklig misshushållning med Statens medel alt vidare nyttja en korps, hvilken är dels oduglig för sjörensten, dels alldeles öfverflödig, dels ock dyrare att uudethålla än andra; och jag får derföre vördsamt föreslå: alt de roterade bålsmans-kompanicrna må indragas och ställas på vakans Motioner i B onde-Ståndet 1862.
341 samt värfvade matroser i stället anskaffas, så ali rotehållarne befrias ifrån detta onus mot erläggande till Statsverket af en billig vakansafgift, Om remiss liäraf lill vederbörligt Utskott anhålles.
Stockholm den 2 G November 1862.
Af Gustaf Hultman frun Nerikes län, om ändring i gällande förfallning rörande matt, mål och tigt, i hrad angår Men för omkröning.
Bland obehag, som härflyta utaf en alltför minutiös ekonomisk lagstiftning, är också det att man hvarje år skall nödgas omkröna sin redskap för mått, mål och vigt.
Olla nödgas man transportera dessa redskap långa vågar, hvarvid lätteligen kan ske dem en skada, den de icke varit underkastade vid stilla och förståndigt begagnande hela året om.
I all händelse måste man umbära dessa oumbärliga red» skap medan de öro inlemnade till omkröning.
Alsigtcn med kronostämpelns åsätlande å mått, mål och vigter skall väl vara alt förekomma bedrägerier i bandel och vandel om vågbara och mätbara ämnen.
Men krönandet kan icke förekomma förfalskning; lika litet som andra brott kunna förekommas annorlunda än genom den varnande bestraffningen, då brottet blifvit upptäckt.