Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter det Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet med Stats-Utskottet sammanträdt, hafva Utskotten detta ärende till öfvervägande förehaft; och som, i anledning af Rikets Ständers Revisorers ofvanberörde anmälanden, Stats-Utskottet, i §. got af sitt utlåtande N:o 54, tillstyrkt det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att ej mindre fullständiga räkenskaper för samtlige under Directionens för Danviks Hospital förvaltning ställda, genom Statsanslag eller enskilde donationer tillkomne, medel jemte säkerhets-handlingarne förde lån, hvilka af nämnde medel kunde vara utgifne, må, för så vidt sådant icke funnes stridande mot vederbörande Testatorers meddelte föreskrifter, hädanefter hållas Rikets Ständers Revisorer tillhanda, samt denna del af Stats-Ulskottets omförmälda utlåtande blifvit af Rikets Ständer gillad; alltså och då vederbörandes vägran att hålla Hospitals-Cassans lånehandlingar i granskningsandamål för Revisorerne tillgänglige synes utgöra egentliga skälet för den väckta motionen, samt, enligt hvad Stats-Utskottet i §.
88 af förenämnde utlåtande upplyst, fråga uppstått derom, att Kongl. Serafimer-Ordens-Gillets inseende öfver Sjukvårds-anstalterne i Riket skulle komma att upphöra, finna Utskotten sig ej kunna tillstyrka, att någon åtgärd i anledning af von Zweigbergks ifrågavarande motion må af Rikets Ständer för närvarande vidtagas.
STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Bf.rg, i845. ■ Stats- samt Allm.
Bes v.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N. o 49- N:o. 49.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 3i Jan. kl. 5. e. na.
Utlåtande, angående väckt fråga om spridda rusthålls- och roteandelars sammandragning.
Hos Heder v.
Bonde-Ståndet hafva i detta ämne motioner blifvit väckta: 1:0 af Riksdagsfullmägtigen Tobias Lind från Götheborgs och Bohus Län, hvilken, jemte förmälan, att inom nämnde
Län ’’många i ett och samma numer varande rusthåll vore så vidt från hvarandra åtskiljda, att de, oaktadt all använd möda, icke behörigen kunde sköta och underhålla hus och jord på soldat-torpen,” föreslagit, att ”vederbörande embetmyndighet ”inom länet utsatte sammanträde med rusthåliarne uti hvarje Compagni och ”i möjligaste måtto upprättade ny fördelning rusthålls-numren emellan”, samt att, om, vid denna fördelning, någon rusthålls-interessent skulle finna sig lidande genom utbytet af ett till åbyggnad och häfd bättre soldattorp mot ett sämre, efterträdaren borde vara skyldig att, efter gode mäns bestämmande, en sådan förlust godtgöra; och 2:0 af Riksdags-fullmägtigen Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus Län, hvilken anhållit, att då, vid Båtsmans-indelningens upprättande inom Bohus Län, skall inträffat, att stam- och utrotar blifvit spridda uti flere socknar och härader, Rikets Ständer måtte besluta, att hvarje rotenumer efter läge sammandrages så nära, locala förhållanden sådant medgifva, hvarigenom rothållarne vunne lättnad vid torpens bebyggande och skötsel, då karlen vore commenderad, och denne med mindre svårighet kunde uppbörden af sina löneförmöner besörja.
Med Lars Rasmusson hafva sig förenat Tobias Lind, Olaus Ericsson, Eric Christensson, M. Hjort och Carl Gustaf Bruhn, hvilken sistnämnde yrkat, att den föreslagna sammandragningen af spridda strö-rotar inom Bohus
Län äfven måtte få verkställas med utrotar af enahanda belägenhet i Halland; och har derjemte Heder v. Ståndet såsom sin gemensamma tanka Bill. till R.
Prot. 1845. 4 Sami. 2 Afd. 13 Haft.
I Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.
Utskottens Utlåtande, N:o /(.g. förklarat, att det af Lars Rasmusson, med afseende på förstnämnde
Län, framställde förslag skulle anses utsträckt till alla Län , der båtsmansrotering funnes.
Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet, som erhållit remiss å berörde motioner, med hvad i anledning deraf anfördt blifvit, har, för handläggning af detta ärende, sammanträdt med Stats-Utskottet; och få Utskotten vördsamt anmäla, dels att Kongl. Majit redan under den 6 Februari 1816 i Nåder förklarat, att det må vara öppet lemnadt för interessenter i spridda rotedelar att hos Landshöfdingen uppgifva sättet för dem emellan öfverenskommande närmare sammansättning af rotarne, hvarefter Kongl, Maj:ts Befallningshafvande skall ega att ett sådant förslag, med eget och vederbörandes deröfver meddelde yttrande, till Kammar-Collegium insända; dels att, till följd af Rikets Ständers hos Kongl.
Majit i underdånighet gjorda framställning om åtgärders vidtagande till befrämjande af hjelprotars utbyten, der behof deraf förefunnes, Kongl. Majit, enligt Nådig skrifvelse af den 3o Maj 1826, allmängjordt genom Krigs- och Kammar-Collegiernes samt Förvaltningens af Sjö-Ärendena Circulair-Bref af den 19 Juli samma år, funnit godt förordna, ”att alla ansökningar om utbyten af från stamroten ”aflägsna hjelprotar, samt om alla roteflyttningar i allmänhet, böra ske hos ”Kongl.
Majits Befallningshafvande i Länet, som, sedan den rothållare, med ”hvilken utbytet eller roteflyttningen ifrågakommer, äfvensom ömsesidigt afnell tillträdande Soldaten eller Båtsmannen, då någondera numern icke är ”vacant, blifvit hörde, samt vederbörande Regements- eller Corps-Chef jem”väl i ämnet yttrande afgifvit, eger att, efter förekommande omständigheter ”och gällande Författningar, utslag i anledning deraf meddela; börande likväl ”dessa utslag Kongl. Kammar-Collegii pröfning underställas.”
Då, genom ofvanåberopade
Nådiga förordnanden, tydlig anvisning för den formella behandlingen af de i förevarande motioner omförmälde frågor, så vidt någon rubbning af indelningsverkets grunder med desamma icke åsyftats, blifvit meddelad, anse sig Utskotten ej kunna tillstyrka, att samma motioner, eller hvad i anledning deraf inom Hederv.
Bonde-Ståndet anfördt blifvit, må till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
Stockholm den 3o Januari i845.
Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o So. 3 N:o 5o.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 3i Jan. kl. 5 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga, att rothållarne i ”Kongsöhrs
Län” måtte återbekomma tvänne tunnor kronotionde-spanmål, som af ålder varit dem till understöd i knecktehållningen tillagde.
Hederv. Bonde-Ståndet har tiil Utskottens handläggning remitterat ett af Riksdagsfullmägtigen Carl Ersson från Westmanlands
Län ingifvet memorial, deruti han anfört: att, på sätt 4 § i det med allmogen i Kongsöhrs
Län den 20 November i685 upprättade kneckte-contract visade, hvarje rote blifvit tillagd två tunnor spanmål årligen, eller lösen derför, af hvilken spanmål den ena tunnan skulle inlevereras i häradskistan, till bildande af en fond för knecktelegan, och den andra, med afdrag af 5 daler kopparmynt, som skulle, enligt 10 §. af nämnde contract, innehållas för knecktens livree-beklädnad, direct komma roten till godo; att, sådant oaktadt, Kongl.
Resolutionen på allmogens besvär den 29 November i^56 §. 83 stadgade, att af de anslagne kronotionde- eller kneckte-tunnorne den ena skulle anses såsom understöd för knecktehållningen och den andra innefatta ersättning för de dagsverken, som allmogen till Kongsöhrs och Strömsholms Kongsladugårdar och stallstats-ängar årligen måste utgöra; att, då rotarne numera fullgjorde sina skyldigheter i berörde hänseende, dymedelst att de dels legde karlar och dels betalade beklädnads-penningar, motionären funne de rotarne anslagne tvänne tunnor kronotionde böra oförryckt dem tillgodokomma, antingen in natura eller efter ortens markegångspris; att likväl så icke tillgått, enär ena tunnan helt och hållet blifvit indragen och den andra löst med tre daler silfvermynt; att indragningen af ena tunnan skett lill följd af Kongl. Brefvet den 26 October i833, hvarigenom lijelpedagsverkena kommit att upphöra, ehuru desse dagsverken, enligt Kongl. Stadgan den 26 Augusti 1651 och f §. i i652 års Riksdagsbeslut, vöre såsom ordinarie att anses; samt att någon orsak, hvarföre den andra tunnan nu betalades endast med 3 daler silfvermynt ej blifvit uppgifven.
Anhållande motionären, med anledning af delta allt, att rotehållarne inom Stats- samt Allm.
Besv. och Ekon.-TJlskottens Utlåtande, N.o 5o.
Kongsöhrs
Län måtte återställas i sin, enligt kneckte-contractet, egande rätt att antingen in natura eller efter markegång bekomma de dem tillagde O
DÖ o tvänne tunnor kronotionde, emot det att rotehållarne fortfarande utgåfve soldatlega och beklädnadsbidrag.
Till upplysning om förhållandet med ifrågavarande en del rothållare vid Westmanlands Regemente, till understöd vid knecktehållningen, anslagne kronotionde-spanmål, få Utskotten anmäla, att 4 §•
Förordningen och Reglementet mellan allmogen och soldaterne uti Kongsöhrs
Län af den 20 November i685 är af följande innehåll: ”Såsom Hans ”Kongl.
Majrt har i Nåder förärat och gifvit till hvar rote uti Länet två ”tunnor spanmål årligen eller i stället 6 daler siifvermynt, som allmogen ”med underdånigste vördnad erkänner och upptager, alltså är således af”handladt, att en tunna spanmål, eller 3 daler siifvermynt, inlevereras uti Häradskistan årligen, hvaraf ofvanbemälde lega (knecktelegan, utgörande, ”enligt 2 §. af denna Förordning, högst 100 daler kopparmynt) tages; ”men den andra tunnan, eller 3 daler siifvermynt, kommer roten till godo ”och hjelp.” Ål Kongl. Brefvet den 17 Juni 1690 inhemtas, att, i anseende till de dagsverken, allmogen uti Kongsöhrs
Län till Kungsgården årligen utgjorde, utom de vanliga Jordeboks- och Mantal s-dagsverkena, Kongl. Majit ”förärat” till hvarje rote i Kongsöhrs
Län ”2 tunnor spanmål årligen, ”eller, i stället, 6 daler siifvermynt, af hvilken spanmål eller penningar ”hälften inlevereras uti Häradskistan, som blifver ett understöd vid solda”ternes legande, den andra hälften kommer roten annars till hjelp och kallas drängspann.”
Den af motionären åberopade 83 §. af Kongl. Resolutionen den 29 November 1^56 innehåller, att två tunnor spanmål blifvit hvarje rote förunnade till hjelp, af hvilka den ena vore förlänad rotarne till deras knecktehålls understöd, och den andra, i anseende till de dagsverken, som allmogen till Kungsöhrs och Strömsholms Kungsladugårdar årligen måste utgöra och hvilka två tunnor spanmål borde lösas med 3 daler siifvermynt tunnan, ”så framt öfverskottet af kronotionden i socknarne ej skulle tillräcka,” samt att Kongl. Majit, af anförde skäl, icke kunnat bifalla allmogens underdåniga ansökning att blifva befriad från skyldigheten att utgöra förenämnde dagsverken, men deremot funnit allmogen böra få åtnjuta ”den förundta årliga ”spanmålen in natura, både den, som till roteringens understöd och hjelp, ”sorn ock den, hvilken för ofvanberörde dagsverken är dem tillslagen, så Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande^ N:o So. ”långt den tillräcker, hvarvid en ordentlig jemkning allmogen emellan bör ”iagttagas, så att ingen dervid sker förnär.” Enligt Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 17 Augusti 1762 §. 82, bar Kongl. Maj:t, i afseende på den rotehållare vid Westmanlands Regemente tillagde kronotionde-spanmål, af hvilken g3a rotar, dels med 1 dels med 2 tunnor hvardera, var i åtnjutande, förklarat, att, då samma kronotionde, vid indelningens fastställande, antagits hafva varit 458 tunnor, Kongl. Maj:t funne att, hvad deraf icke kunde in natura till rotarne utgifvas, borde, enligt hvarje års markegång, betalas; men det, som sedan bruste öfver 458 tunnor, det borde endast med 3 daler silfvermynt erläggas.
Beträffande den förstnämnde af omförmälde kronotionde-tunnor, eller den så kallade kneckte-tunnan, som Kronan till understöd åt rotarne vid soldatlegningen, antingen in natura elier efter markegång, eller ock med 3 daler silfvermynt, erlagt, så har detta Kronans bidrag, som ursprungligen inlevererats till häradskistorne, utur hvilka tagits den utlofvade legan, men derefter blifvit insatt i vissa dertill inrättade och på Westerås slott stående kislor, sedermera, enligt hvad Kongl. Brefvet den 12 December 1766 utvisar, ingått till Landtränteriet och tillfallit den hufvudsakligen af berörde bidrag bildade Westmanlands Regementes Kneckle-legomedels-cassa.
Från denna cassa, hvilken af dertill förordnad
Direction förvaltas elter en af Kongl.
Majrt under den 18 Maj 1833 utlärdad Nådig Instruction, erhålla g3a Regementets rotar, som äro delegare i cassan, numera Femtio Riksdaler Banco, såsom bidrag till legan vid hvarje recruts anskaflande.
I afseende åter på den andra af omförmälde spanmålstunnor, af hvilken kneckterotarne i Kongsöhrs, Strömsholms och Salbergs Län samt i Fellingsbro, Näsby, Ervalla och Fernebo socknar varit tillika med den s. k. knecktetunnan i åtnjutande, förekommer, att, i anledning af Rikets åren 1828 — i83o församlade Ständers samt Kongl. Majrts och Rikets Kammar-Collegii i underdånighet gjorde framställningar om befrielse för hemmansegarne i Snefringe och Åkerbo Härader inom Westmanlands och Fellingsbro, Näsby och Ervalla socknar, hörande till Fellingsbro
Härad i Örebro Län, från de hjelpedagsverken, de, enligt åberopade författningar, vore ålagde utgöra till Strömsholms och Kongsöhrs kungsgårdar, samt om indragning deremot till kronan af den såsom understöd vid utgörandet af detta onus anslagne dagsverkstunnan, Kongl. Majrt, som, efter vederbörandes hörande, inhemtat, bland annat, att ifrågavarande hjelpedagsverken utöfver de dagsverken, som, <5 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtandej N'.o
So. enligt skattläggning, ingått i jordeboks- och mantals-räntorne, blifvit kronooch kronoskattehemmanen påförde och in natura utgjorts, intill dess deras lösande enligt markegång blifvit efter 1810 års Riksdag anbefalldt, och att en tunna kronotionde spanmål till hvarje soldat-rotes ersättning för desse hjelpedagsverken blifvit bestämd, hvilken spanmål, enär dertill anvisad tillgång af kronotionde icke varit fullt tillräcklig, blifvit till den bristande delen betald med Tre daler Silfvermynt, eller 24 sk.
B:co tunnan, i Nådigt Bref den 26 October i833 förklarat, att den krono- och kronoskatte-hemmansegare i Snefringe, Åkerbo och Fellingsbro
Härader åliggande skyldighet att årligen betala lösen för ifrågavarande hjelpedags verken skulle från och med år 1834 oc^ framgent upphöra, emot det att den, såsom vederlag, för hvarje soldat-rote anslagne så kallade dagsverkstunna, eller derför utgående lösen i penningar, icke vidare må af hemmansegarne åtnjutas, utan från och med sistnämnde år till Stats-Verket indragas.
Af hvad sålunda upplyst blifvit anse Utskotten det vara utredt, att af de 2:ne tunnor kronotionde-spanmål, på hvar rote, hvilka till understöd i kneckthållningen vid indelnmgstiden anslagits åt rotehållarne inom Åkerbo Härad (utgörande en del af det fordom så kallade Kungsöhrs Län) den ena tunnan, om än densamma af ofvananförde orsaker icke in natura eller efter markegång utan allenast med 3 Dalers Silfvermynt blifvit af kronan erlagd, kommer, genom det från kneckte-legomedels-cassan utgående bidrag] tili legan, medelbart rothållarne till godo, med ett den ursprungliga knecktelegan vida öfverstigande belopp; samt den andra tunnan, som utgjort vederlag för de hemmansegarne åliggande hjelpedagsverken, blifvit, i anseende härtill, enligt Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers gemensamma beslut, indragen vid samma tillfälle, sorn hemmansegarne från berörde dagsverksskyldighet befriades; och som Utskotten på grund häraf icke kunnat finna ifrågavarande rothållare vara, på sätt motionären anser, berättigade att meranämnde tiondetunnor in natura eller efter markegång utbekomma, samt det skäl för en sådan rättighet, motionären velat hemta derifrån, att rothållarne erlägga beklädsnadsbidrag, destomindre synes grundadt, som utgörandet af detta rotehållarnes till en åttondedel af soldatmunderingens värde utgående årliga bidrag, i följd af det år 1819 införde nya beklädnadssättet för indeldta roterade Infanteriet, i allmänhet är en skyldighet, sorn tillkommit i stället för rothållarnes fordna åliggande enligt kneckle-contracten att förse manskapet med släpkläder; alltså och då det lor öfrigt är vederbörande obetaget att söka göra sin för - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 5f. rj menta rättighet uti förrberörde hänseende i laga ordning gällande, få Utskotten hemställa, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 3o Januari 1845* N:o 5i.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 3i Jan. kl. 5 e. nu Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förändring i Beväringsmanskapets beklädnad.
Uti en hos Ilöglofl.
Ridderskapet och Adeln väckt samt till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Herr Friherre Raaby Ad.
Christianj anfört, hurusom det för beväringsynglingarne skulle förefalla motbjudande att, under vapenöfningarna, begagna kronans munderingar, hvilka ofta vore vanprydliga och ej passande till växten samt dessutom, i afseende å snyggheten, icke uppfyllande den billigaste fordran.
Iklädd en sådan mundering och tjenstgörande samma tid och på samma mötesplats med den väl klädde recruten, funne sig beväringsynglingen, genom den yttre skillnaden dem emellan, till sitt anseende nedsatt, hvilket gjorde honom modfäld och obelåten med det militairiska yrket.
I betraktande af dessa olägenheter och då de bevärings-skyldige under vapenöfningarne redan begagnade egna skjortor, strumpor och skor, emot en ersättning af i R:dr B:co per man, samt en del beväringsynglingar nyttjade äfven egna linnebyxor och mössor, till och med frackar, dock ulan ersättning af kronan, har motionären ansett lämpligt, att kronans uniformsjacka borde ändras till collett med enkel blå krage, hvartill skörten på jackan kunde användas; genom hvilken ändring denna munderingspersedel blefve till formen lik den af allmogen i flere landsorter begagnade tröja, den der således, utan betydlig kostnad, kunde förvandlas till uniforms-collett.
Efter en sådan förändring, skulle, enligt motionärens åsigt, ett erbjudande till beväringsynglingarne att, emot ersättning, svarande emot den kostnad, kronan för den nu brukliga munderingens underhållande får vidkännas, sjelfve förse sig med collett, hvita linnebyxor, mössa och halsduk, efter hand med 8 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens UtlåtandeIV.-o St, belåtenhet emottagas, hvarigenom ej allenast beväringsmanskapet blefve bättre beklädt, utan ock täflan i yttre hållning framkallades.
Sedan Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet sammanträdt med Stats-Utskottet, för att gemensamt behandla denna motion, hafva Utskotten tagit densamma, jemte hvad i anledning deraf hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln anfördt blifvit, under öfvervägande och få Utskotten till en början upplysa, att Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets åren 1834 och i835 församlade Ständers underdåniga framställning, huruvida icke till de beväringsskyldiges fria val kunde öfverlemnas att, emot en afpassad lämplig vedergällning i penningar, sjelfve förse sig med rockar och byxor, i Nådigt Bref af den Januari i835, förklarat, att, enär en slik förändring i sättet för beväringsmanskapets förseende med beklädnad vore stridande mot beväringsstadgan, som bjöde, att beväringsmanskapet skulle beklädas lika med kronans manskap, Kongl.
Maj:t funné berörde förslag icke kunna i Nåder bifallas.
Utskotten hafva icke funnit de af motionären, till stöd för den föreslagne uniforrns-förändringen, anförde skäl vara af den beskaffenhet, att
Utskotten uppå desamma kunna grunda en tillstyrkan af motionen.
Om än anledning stundom kan förekomma till anmärkning mot bristande snygghet bos en del af de till beväringsmunderingen hörande persedlar, så synes en sådan olägenhet, som merändels torde härröra deraf, att samma mundering begagnas år efter annat af flere ynglingar, som kunna vara mer elier mindre omsorgsfulla i persedlarnes vårdande, icke böra vara af någon serdeles betydenhet, då, efter hvad kändt är, beväringsmanskapet under vapenöfningarna icke nyttjar byxor af kläde, utan sådana plagg af tältduk, lärft eller buldan, samt då, elter slutadt möte, linnepersedlarne tvättas och öfriga munderingspersedlar vädras och rengöras, innan de i förrådet inläggas.
Likaledes och hvad angår motionärens anmärkning derom, att munderingarne ofta äro vanprydande och ej passande till ynglingens växt, anse Utskotten dessa omständigheter, hvilka hafva sin grund deri, att beväringsmunderingarne förfärdigas efter 3:ne serskilda förut bestämda storleksmått, och sålunda icke kunna städse passa lika väl som recrutens eller soldatens mundering, hvartill serskildt mått tages efter personen, som skall bära den, vara af alltför ringa vigt, om munderingen eljest är hel och brukbar samt icke hindrar karlen i sina rörelser.
Deremot skulle, med antagande af motionärens förslag, vida större olägenheter vara att befara, än som af det närvarande beklädnadssättet för Be - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.- Utskottens Utlåtande, IV.o St.
9 Beväringen kunna blifva en följd.
Det är nemligen af erfarenheten besannadt, att, i flere orter af Riket, den del af allmogen, som dertill eger tillgång, ofta, medelst andras legande, befriar sig från beväringspligtens fullgörande.
De mindre bemedlade åter — och dessa utgöra största delen — fullgöra sjelfve sin beväringsskyldighet, men ibland dem inställa sig vid beväringsmötena många, hvars egna medförda beklädnad är sådan, att i afseende på snygghet och brukbarhet, skillnaden mellan desses och de öfriga bevärings-ynglingarnes egna kläderj är långt större,’ än den motionären förment finnas mellan beväringsmanskapets och recruternas kronomunderingar, och skulle således väcka mera grundad anledning till obelåtenhet bos den sämre klädde, än som för närvarande, enligt motionärens påstående, kan finnas.
Dessutom och då beväringsmanskapet bör vara lika beklädt med de Regementen, till hvilka det hörer, för att kunna under krig i deras led intagas, samt då, jemte de i bruk varande, för en dass beväringsmanskap afsedde, kronomunderingar, hvilka, efter hvarje års vapenöfning, i mon af behof, iståndsättas och completteras, uti Kronans förråd finnas beklädnadsämnen och annan materiel för ytterligare en dass, beräknad att utgöra 15,5oo man, hvartill medel blifvit af Rikets Ständer vid föregående Riksdagar anslagne; synes det icke vara med god hushållning förenligt, att en partiel modell-förändring i beväringsmanskapets mundering till vägabringades eller att Staten skulle, i likhet med hvad som nu eger rum för beväringsmanskapets så kallade mindre munderings-persedlar, eller skjortor, strumpor och skor, meddela ersättning för det beväringsynglingarne sjelfve bestode sig äfven de öfriga till beklädnaden hörande persedlar, men att Staten på samma gång underhölle en betydlig reserv-materiel, hvilken, hvad ylle- och en del andra varor beträffar, skulle efter hand skadas och förskämmas, så framt icke, genom omsättning i förrådet eller de äldre rudimateriernes och persedlarnes successiva utlemnande till förefallande reparationer och completteringar, berörde materiel, som endast för krigsbruk är afsedd, vidmagthölles ny och brukbar.
Jemte omförmälde med antagandet af motionärens förslag förknippade olägenheter, hafva Utskotten funnit emot forslaget jemväl förekomma, att inom Hederv.
Bonde-Ståndet, som närmast torde vara i tillfälle bedöma, huruvida det närvarande beklädnadssättet för beväringsmanskapet i allmänhet är för de beväringsskyldige sjelfve ofördelaktigt, någon fråga om förändring uti förevarande hänseende, Utskotten veterligen, icke blifvit under innevarande Riksdag väckt, äfvensom att, då Bill. till li.
Prot 1S4S. 4 Sami. 2 Afd. 13 JFIåJt. 2 10 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.-o Si. kronans mundering
Begagnas så väl af den fattige som mera bemedlade beväringsynglingen, den jemlikhet dem emellan, som härigenom uppkommer, skall uppmuntra den ene, utan att nedstämma den andre, samt tillika väcka håg till inbördes täflan i tjensteutöfningen.
På dessa skäl och då Kongl. Maj:t, på sätt Dess ofvanberörde Nådiga Bref den Januari i835 visar, icke funnit skäl atti Nåder bifalla Rikets Ständers förslag derom, att de beväringsskyldige skulle få, efter eget. val och emot serskild ersättning, förse sig med rockar och byxor, så få Utskotten tillstyrka, att Friherre Raabs ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
STOCKHOLM I.
Stals- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande j N-o 4°- Skriffel och rättelser uti Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande„