Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betydliga delar af Bälinge, Hagunda, Ulleråkers, Håbo, Olands och Norunda härader lida äfven brist på skog. så att endast Bro, Båsbo och Örbyhus härader, med undantag af många äfven derstädes alldeles skoglösa hemman, kunna anses hafva någorlunda hjelplig skogstillgång, hvilken likväl ingalunda kan fylla Länets invånares behof af skogseffekter; och dä dessa redan förut under en följd af år till betydlig del mäst köpas från angränsande orter i Stockholms och Westerås Län, men skogsförråden der äfven ansenligen minskats; så har det blifvit år från år svårare för invånarne i de skoglösa Melanie af detta
Län, att förskaffa sig nödiga skogsprodukter.
I samma mån skogsförödelsen inom och utom Länet fortgår, skall det äfven blifva allt mera svårt, om icke omöjligt, att fylla äfven de oumbärligaste behofven i detta afseende.
Icke nog med, alt vedbrand är dyr och svår att anskaffa å de skoglösa orterna; byggnadsvirke är ännu sällsyntare och skall inom få år icke stå att erhålla, utan från långt aflägsna orter.
Gärdselfång måste för Upsalaslätten redan nu hemtas från Huddunge och Hvittinge med flera socknar i Westmanland, och skall måhända om några få år icke ens kunna erhållas der.
Stiingselrna terin lierna måste sålunda forslas 4, 5 och till och med 6 mil.
Obestridligt är äfven, att skogarnes aftagande varit under de tio sednaste åren större än förut.
Hvarje ytterligare förbrukning af skog måste än vidare inskränka det redan allt för starkt arditade obetydliga förrådet.
Så länge ännu den omkring bruken boende allmoge äger någon skog alt aflåta lill bergsbrukens bedrifvande erfordras väl icke, att i någon större mån använda de stora bruksskogarne, men sedan allmogens skogar under en lång följd af år för nvssberörde ändamål uppoffrats, lärer väl den dag icke vara synnerligen långt aflägsen, då annan enskildt skog inom den norra och skogrikare delen af Länet icke finnes, än den, som tillhör bruksegendomarne.
Till det nu angifna förhållandet med skogarne i Länet hafva skiftes- och stängsellagarne högst väsendtligt bidragit, och, såvidt frågan anaår detta Län, är det af yttersta nödvändighet, att dessa författningar undergå en förändring, så att de icke måtte ytterligare verka till förminskning af skogen och misshushållning med densamma.
Utom de omedelbara, i dagen liggande, följderna af den skogsbrist, som redan är för handen och år ifrån år ytterligare tilltager, utöfvar detta förhållande det mest menliga inflytande på folkets hushållning i allmänhet och jordbruket isynnerhet.
Den årliga förlusten endast i de dagsverken af arbetare och dragare, som uu lörnötas på vägarne för att på flera 46 mils afstånd hemföra skogseffekter, är oberäknelig.
I den sädesproducerande delen af Länet åtgår icke ringa af den vinst, som inflyter genom spanmålsförsäljningen, till uppköp af ved, till och med eländigt stök eller ris, från långt aflägsna orter, och jordbruket går i mistning af den arbetskraft, som tages i anspråk på hemforslingen.
De mest behöfliga förbättringar på hus och tak måste åsidosättas för anskaffandet af det ännu mer nödvändiga bränslet.
Men icke nog härmed, denna brist inverkar högst menligt på folkets trefnad och moralitet.
Den på slättlandet boende allmogen måste umbära alla de fördelar och beqvämligheter, som åtnjutas af skogsbygden.
Möjligheten att idka något slöjdarbete, som i skogstrakter utgöra folkets sysselsättning under den mörka årstiden, är slättlandsboen betagen, och med knapp nöd förmår han skaffa sig så mycket bränsle, som nödtorfteligen erfordras för stugans uppvärmning, brödbakning och matens kokning, men att dessutom upplysa den under hösten och vintern, dertill saknar han medel.
Under dessa årstider äger han derföre ingen annan utväg, än att fördrifva tiden med sömn, som vanligen tager sin början så snart skymningen inträdt och fortfar till dess dagsljuset återvänder.
Häraf förklaras lätteligen den dåsighet och tröghet, som är allmän hos slättlandets invånare, och denna omständighet, i förening med nödvändigheten för samtlige medlemmarne af en familj, tjenstfolket deruti inberäknadt, att sammanflytta ofta i ett enda rum, måste naturligtvis äfven medföra osnygghet, osundhet och vantrefnad, samt äfven i moraliskt afseende vara högst skadlig.
Skogsbristens menliga inverkan på klimatet torde äfven numera kunna anses vara en af både vetenskap och erfarenhet erkänd sanning; och allt uppmanar sålunda lagstiftaren, att icke vidare dröja med vidtagandet af de åtgärder, som erfordras att bota de bedröfliga följderna af skogens vanvård och, om möjligt, förekomma än farligare vådor för det allmänna af ett förhållande, som visserligen i flere andra delar af riket icke saknar sin motbild.
Hvad bergsrörelsen beträffar, så vänder sig uppmärksamheten i främsta rummet till de vidt bekanta Dannemora jernmalmsgrufvor, hvilka under de ifrågavarande fem åren blifvit med all kraft bearbetade.
De många på dem grundade såväl inom detta, som Stockholms Län, belägne jernbruk hafva från dem erhållit det för jerntillverkningen erforderliga malmbehof, utan att några oförutsedda händelser eller betydligare olyckor lagt hinder i vägen för grufarbetets jemna bedrifvande.
Anledning att befara någon hastigt inträffande brist af malmtillgången är väl ännu icke för handen, ehuru de rikaste tillgångarne äro i det närmaste utbrutna och den återstående, i mägtighet mer och mer aftagande, fyndigheten med ökad kostnad måste sökas, såväl på djupet under, som på sidorna om, de gamla, af förfädren skördade, arbetsrummen.
> Ehuru flera i trakten befintliga lemningar efter forntida smälthyttor och bläster ugnar antyda 17 ugnar antyda sannolikheten af någon grufverörelse derstädes redan från urminnes tider tillbaka, synes det likväl, som skulle upptäckten af en silfverhaltig blyglansanledning hafva gifvit första upphofvet till en mera allvarlig grufvedrift.
Ty, enligt den äldsta bekanta urkund rörande malmfältet, ett af Sten Sture den äldre år 1481 till Erkebiskop Jakob i Upsala utfärdadt gåfvobref, tilldelos bemälde Erkebiskop »för sig och efterträdare '/4 uti det då för några år sedan upptäckta silfverberget uti Film socken», såsom orden lyda i gåfvobrefvet, »för S:t Erik Konungs bön skull till Gud om bergets tilltagande gagnelighet och nytta för riket.»
Men hoppet att ur den der förekommande blyglansen kunna utbringa någon särdeles mängd af ädel metall tyckes emellertid snart nog hafva slagit felt och uppmärksamheten i stället med allvar blifvit fästad på bergets tillgångar af jernmalm, hvilkas ovanliga omfång, rikedom och godhet man då likväl ännu lika så litet kunde ana, som deras framtida »gagnelighet och nytta för riket.»
De först upptagne jernmalmsanledningarna drefvos i början såväl för Kronans räkning till de s. k.
Kronobrukens, Löfsta, Österby och Gimo, förseende med malm, som äfven af enskilde jernverksägare inom orten.
Men sedan Louis De Geer år 1627 af Kronan först arrenderat och slutligen år 1643, »såsom en everlu delig och fullkomlig frälseegendom», tillhandlat sig ofvannämnde kronobruk, har hela grufvefältet sedermera för blifvit i enskilde personers ägo.
Berget brytes genom sprängning med krut, utom vid ortdrifningar, der eldsättning och sprängning gemensamt användes.
Arbetsfolkets aflöning är inrättad på beting, så att allt det lösbrutna berget mätes i dagen uti dertill inrättade s. k. bås och betalas efter kubikfot.
Men, utom denna kontanta förtjenst, har hvarje arbetare sig anslaget ett visst, efter hans hushål
Is storlek afpassadt, spanmålsuttag, emot ett bestämdt pris af 1 % R:dr R:gs pr tunna.
Sålunda får han hvarje månad uttaga '/2 tunna för sin egen person, Vs tunna lör sin hustru och lika mycket för hvart af sina barn, som är öfver ett och under femton år gammalt.
Åt orkeslösa arbetare och de adidnes enkor och barn utdelas äfven underhåll, afpassadt efter hvars och ens behof deraf.
Utom dessa förmåner uppbygger och underhåller verket åt hela sin stora arbetspersonal bostäder med nödige uthus, äfvensom till hvarje sådant boställe är anslaget ett höbol, tillräckligt för framfödande af en å tvänne kor, samt en kryddgård för utsäde af 2 å 3 tunnor potates.
Det lösbrutna berget uppfordras ur alla grufvorne medelst häslvindar, der, ända från år 1837, jerntrådslinor i stället för de förut bruklige hamplinorne användas.
Vattenuppfordringen tillvägabringas medelst en konstgång, som inrättades redan år 1679 och drifves af ett vattenhjul.
Konstledningen är omkring 2,300 alnar lång och delar sig i närheten af grufvefältet i 3 armar, af hvilka en går till norra, en till södra och en till mellan fältet.
Endast vid de tillfället), då nödigt Berättelse öfver Upsala Län för åren 1851—1855.
° 18 driftvatten saknas åt konsthjulet eller då detsamma icke förmår att ensamt undanhålla vattnet från alla tre grufvefälten, användes den år 1805 uppbyggde ångmachinen lill vattenuppfordringen utur grufvorne.
Till uppfordringen utur alla grufvorna från 30 å 35 särskilda arbetsrum hafva under dessa 5 åren blifvit använda 100,588 enkla kördagsverken, af hvilka 60,430 utgjorts med legde och 40,158 med verkets egne dragare.
Malmbrytningen har uppgått till 528,072 Sk® Viktualievigt, eller till 105,6142/ä SS" per medium på året, således 4,950 Sk® mindre årligen, än under nästförflulr.e qvinqvennium.
Hela brott-uppfordringen utur grufvorna har under de nu ifrågavarande fern åren utgjort 880,993 baljor u 5 kubikfot eller 550,621 kubikalnar.
Då 550,621 kubikalnar löst berg blifvit uppbrutne med en malmvinst af 528,072 Sk®' och en kubikaln i malmhopen gifver 3 Sk® malm, så följer deraf, att malmen utgjort 33'/3 procent i volym of hela brytningen eller 3,10 procent mindre än under de sednast föregående åren.
Hela grufveförlaget har under de 5 åren 1851—1855 uppgått till en sammanräknad summa af R:gs R:dr 786,849: 20. 11., nemi. i kontanta penningar 534,305: 13. 7., spanmål 239,399: 9 4., materialer, lemnade in natura, 13,144: 46., elier per medium för året R:dr 157,369: 42. 7. Malmens brytningspris har således per medium uppgått till R:gs R:dr 1: 23. 6. pr Sk® Viktualievigt, eller 13 sk. 11 r:st. högre, än under de närmast förflutne åren.
Spanmåls-åtgången bar varit 17,121 t:r 30 kpr, hälften råg och hälften korn, eller 3,424 t:r 12® kpr per medium för hvarje år.
Det s. k. brukspriset har i medeltal för alla fem åren utgjort R:gs R:dr 14: 6 sk. pr (unna öfverhufvud.
Malm afsändningen till bruken har uppgått till 590,997
Sk® eller per medium till 118,199^ Sk® på året.
Inventarium af malm vid grufvefället har således minskats med 62,925 Sk®.
Arbetsstyrkan, som vid 1851 års början utgjorde 336 personer, uppgick vid 1855 års slut till 346, och är således under dessa fern åren ökad med 10 personer.
Genom olyckshändelser hafva 4 personer under grufarbetet ljutit döden.
Hela folkmängden, som lödes vid grufvan, utgjorde enligt 1851 års mantalslängd 1,368 personer, men 1855 års upptager 1,420.
Den är således under detta qvinqvennium ökad med 52 personer.
Trävoruhandeln med skatteallmogen i Wåhla, Nora, Huddunge och Harbo socknar har fortfarande försett verket med dess behof af plankor och bräder.
Under dessa fem åren hafva 101% tolfter 3-lums plank, 424% tolfter 2 och 1% dito samt 2,7717/|2 1-lums bräder blifvit från nämnde socknar inköpta.
Grufveallmänningarne hafva härigenom blifvit betydligt sparade och endast anlitade vid behofvet af gröfre virke för grufvebyggnaderne.
Till utsofring af den utur grufvorne erhållna s. k. svltmalm hafva så väl de egne arbetarnes, som öfrige, i granskapet af verket boende, personers barn blifvit använde.
Antalet för 19 sådant ändamål sysselsatte barn uppgår till 112 st. årligen, till hvilka en summa penningar af R:gs R:dr 14,185 blifvit under de ifrågavarande 5 åren utbetald, eller i medeltal R:dr 2,837 årligen.
Så väl för skogsbesparing, som för alt gifva arbetarne tillfälle till nyttig verksamhet under lediga stunder, bestämdes vid 1835 års bolagsstämma en belöning af 18 sk.
R:gs för hvarje famn stengärdning, som på grufdrängstorpen uppfördes; och hafva under dessa 5 åren 2,307 famnar sådan stängsel blifvit uppsatt.
Den sammanräknade längden af alla, sedan ofvannämnde år på arbelarnes torplägenheter uppförde stenmurar uppgick vid 1855 års slut till 11,895 famnar, eller nära 2 mil.
Utom det för grufve-arbetarnes hustrur och döttrar varande tillfälle att med dagsverksarbete, isynnerhet under andetiderna, biträda vid verkets hemman och odlingar samt att hos ortens ståndspersoner erhålla någon, dock årligen aftagande, spanadsförtjenst, finnas inga binäringar för grufvans arbetare.
Det fiske några af dem idka i angränsande insjöar är af den ringa betydenhet, att det ej kan få namn häraf.
Hela antalet af grufvor inom
Dannemorafältets odal-utmål uppgår till 79, af hvilka endast 16 för närvarande arbetas uti 30 särskilda arbetsrum.
Någon annan metall, än jern, utbringas icke ur de malmer, som der brytas, ehuru både bly, silfver och zink förekomma uti desamma, men till så ringa mängd, att deras tillgodogörande icke lönar sig, hvadan sistnämnde metaller med deras föroreningar af svafvel endast äro att anse såsom oarter i den eljest förträffliga malmen.
Under nu för flulne qvinqvennium hafva någre af de gamla ödelagda grufvorna icke blifvit upptagne, ehuru sådant otvifvelaktig! förr eller sednare kommer att ske, allt efter som malmen minskas i de nu i gång varande arbetsrummen.
Såsom ofvanföre blifvit nämndt har malmbrytningen väl nedgått med 4,950 Sk® årligen emot hvad förhållandet var i slutet af 1840-talet, men denna minskning är endast tillfällig; åtminstone bemödar man sig, hvad möjligt är, att hålla brytningen vid samma belopp, som tillförene, ehuru en större arbetsstyrka numera dertill är erforderlig, dels för grufvornas tilltagande djup och maimgångarnes aftagande i Oläglighet, dels för allt större förorening af svafvelkis, som malmen på djupet synes få vidkännas och hvarigenom en allt större de! af densamme icke är till smältning användbar.
Enligt de för år 1854 till Länsstyrelsen ingångne uppgifter från det numera upphörda särskilda bergsfögdcriel, uppgingo jernbrukens i länet stångjernssmiden, samt stålbränningen, ankare- och grofsmidet, äfvensom manufaktur- och tackjernslillverknjngarne nämnde ar till följande belopp, nemi:
Stångjernssmidet jid Löfsta och Carlholms bruk 5,408 Sk®, 20 vid Österby bruk 3,036 Sk®'.
» Gimo bruk 1,674 » » Strömsberg 1,630 » » Ullforss 1,450 » » Söderforss 240 » » Wattholma 1,400 » Stålbränningen m. m. » Söderforss bruk (ankar- och grofsmide) 560 » » Wesslands (spiksmide) 15 » » Åkerby stålugn (stål) 63 » » Österby (stål) 551 » » Elfkarleö (stål) 213 » » d:o (spik- och klensmedssmiden) 142 » Tackjernstillver/cningen » Söderforss masugn 3,865 » » Ullforss 6,060 » b Harnås 6,008 » » Hyttö 4,817 » » Gimo 2,582 » » Österby 6,117 »
I afseende å stångjernstillverkningen bör i öfrigt anmärkas, att uti de här ofvan utförda beloppen icke finnas intagne dels rekognitionsverkens, Löfsta, Österby och Gimo, rekognitionssmiden, hvilka, tillika med Söderforss bruks ankare- och grofsmide, äro obegränsade, dels ock Söderforss och Elfkarleö smiden, hvilka bruk från och med smidesåret 1848 begagnat sig utaf den i Kongl. Förordningen den 27 April 1846 medgifna oinskränkta tillverknings- och vågföringsrätt; men att nämnde bruks lill verk— ningsbelopp på grund deraf är Länsstyrelsen okändt.
, Några nya jernbruk eller masugnar äro under sednaste qvinqvennium icke anlagde, men antalet smideshärdar har blifvit ökadt och tillverkningen derigenom i samma mån större vid ett eller annat bruk.
De nästan årligen ökade priserne på kol, forslingar m. m. har gjort en sådan åtgärd nödvändig för att kunna hålla nettobehållningen af jernhandteringen vid samma belopp, som tillförene.
Med oafbruten omsorg söker man tillegna sig och göra fruktbärande de förbättringar i jerntillverkningen, som i andra länder blifvit vidtagne, såväl hvad kolbesparing, som minskad arbetskraft beträffar. 21 isynnerhet har under de sednare åren uppmärksamheten blifvit fästad på malmrostningens ändamålsenliga bedrifvande, hvilken med minskad åtgång af bränsle och vida fullkomligare, än förut, mer och mer börjar verkställas med masugnsgas, för hvilket ändamål nya s. k. gasrostugnar vid flera bruk blifvit under sednare tider uppförde.
Fördelarne af detta nya rostningssätt äro af erfarenheten till fullo bekräftade, så att allt flere bruksägare börja tillegna sig desamma.
En ändamålsenligare och friare lagstiftning i förening med de anslag, som Brukssocietelen med vanlig frikostighet lemnar till jernhandteringens fullkomnande, äro roägtiga häfstänger till upphjelpande af denna vårt lands, näst jordbruket, vigtigaste modernäring.
Utom ofvan omförmälde, bergsrörelsen tillhörande verk och inrättningar, finnas endast 1 pappersbruk och 19 tegelbruk.
Tillverkningsvärdet vid det förstnämnde uppgick nästlidne året till 1,300 R:dr Banko.
Några tillförlitliga uppgifter om tillverkningsbeloppet vid tegelbruken saknas. l)e inom Länet förekommande Binäringar äro icke af någon betydenhet.
Jagt idkas föga och endast inom norra delen af Länet, hufvudsakligast vid bruken.
Fisket vid stränderna af Mälaren, och i allmänhet inom södra och mellersta delarne af Länet, bedrifves merändels endast till husbehof.
Atskillige sammanträden hafva ägt rum emellan strandägare i delta Län och deputerade från de Län, som gränsa till nämnde sjö, för att bereda öfverenskommelse om ett ändamålsenligare sätt, än hitintills, att bedrifva fisket derstädes.
Deremot är det fiske, som idkas af kustsocknarnes invånare i skärgården och Dal-elfven, betydligare.
Det utgöres hufvudsakligen af lax och strömming, deraf betydliga qvantiteter årligen afsättas.
Elfkarleby kronolaxfiske gifver i årligt arrende 920 \M salt lax, som löses efter markegångspris, hvilket för år 1833 uppgick till 3,690 R:dr Banko.
Del uti Elfkarleby skattlagde nejonögs-fisket är äfven temligen indrägtigt.
Strömmingsfisket uti Löfsta och Hallnäs socknar anses årligen lemna 1,200 t:r strömming, som, efter beräkning af 5 års medelmarkegångspris, motsvara 18,300 R:dr B:ko.
Tjärubränning förekommer endast uti norra delen af Länet, inom skogstrakterna och vid bruken, men tillverkningen är obetydlig.
Kolning verkställes endast för jernbrukens behof af den i närheten af bruken boende allmogen.
Med salpeterskattens upphörande har ock tillverkningen af salpeter i allmänhet upphört inom södra och mellersta delarne af Länet.
I den norra bedrifves den af ganska få bland allmogen.
Vid jernbruken är tillverkningen deraf störst.
I öfrigt beredes salpeter uti 6 planteringslador, deraf fem i Björklinge socken och en uti Tierps socken, till hvilkas uppbyggande räntefria lån erhållits, med skyldighet, att dem återbetala med '/i0 om året.
Numera återstår endast sista tiondedelen till inbetalning.
Linne-, bomulls- och ylleväfnader tillverkas endast till egna behof, och icke en gång motsvarande dessa.
Biskötseln borde kunna idkas med framgång, men är i allmänhet försummad.
Forslingen 22 för brukens räkning af malm, tackjern, kol och ved m. m. har inbringat allmogen i norra delen af Länet en ganska betydlig vinst.
I öfrigt förekomma hufvudsakligen endast körslor för transport af säd till Gefle, Westerås och Stockholm, uti hvilken sistnämnde stad återforor af specerivaror kunna erhållas för handelns behof i närmaste städer.
Vinterslöjder äro på slättbygden nästan okända, till följd af redan antydda förhållanden; i skogs- och bruks-orterna deremot förfärdigar allmogen vanligen sjelf sina behöfliga redskap af trä och jern.
Sjöfart idkas endast of bruken för transport af deras tillverkningar.
Af det redan anlorda följer, att de i egentlig mening endast i norra delen af Länet förekommande binäringar äro enliga med ortens läge och naturtillgångar, och att de sålunda väsendtligen bidraga till idkarnes välmåga och bestånd.
Hufvudsakligaste afsättningsprodukten är spanmål.
Handeln i öfrigt består al hö, halm, tegel och ved samt några mindre ladugårdsprodukter.
Genom de numera förändrade grunderna för bränvinstillverkningen, har den så kallade husbehofsbränningen nästan alldeles upphört, och bränvinshandeln bedrifves sålunda hufvudsal<ligast från de stora ångbrännerierna, hvilkas antal sistlidne år uppgick till fjorton.
Gårdfarihandel!) fortfar att vara i aftagande.
Till följd af Eders Kongl. Maj:ts särskilda nådiga medgifvande, har den för längre tid tillbaka upphörda frimarknaden i Elfkarleby kyrkoby inom Elfkarleby socken på försök hållits under nästlidne och innevarande år, och Länsstyrelsen har haft tillfredsställelsen inhemta, det de oordningar, som tillförene gåfvo anledning till indragning af denna marknad, vid de nu omförmälda marknadstillfällena alldeles icke försports, utan att marknaden, som varit ganska talrikt besökt, fortgått med lugn och ordning.
En, med bidrag af allmänna medel företagen, omläggning af landsvägen emellan den så kallade
Dalkarlsbacken och Almare-staksundet inom
Bro härad är fullbordad.
Nådigt anstånd har blifvit lemnadt med utförandet af det betydligare arbetsförelag, som består uti omläggning af nyssnämnda backe, hvarom uti nästföregående berättelse talas.
De vägarbeten, som under sednare åren blifvit utförda, hafva visat sig vara för trafiken särdeles gagueliga.
För att befordra en hastig omsättning af landtmannaprodukter och i sammanhang dermed de angelägenheter, som utgöra föremål för Lagunda och Hagunda häraders varuanskaffuings-bolags verksamhet, hvarom förmäles uti förra berättelsen, har, medelst aktieteckning, en ångbåt blifvit anskaffad, hvilken för större pråmar fram och åter emellan hufvudstaden och Örsundsbro, efter hvilken sednare detta fartyg blifvit uppkalladt.
Fördelen af detta företag för ortens invånare är ganska betydlig.
Vid afslutandet af denna del af den underdåniga berättelsen torde några uppgifter böra meddelas om det här ofvan omtalade, på Ekolsund stationerade, enskilda 25 slam-holländeriet, som innehafves af 32 aktieägare och blifvit forsed t med nytt reglemente, hvarigenom dess utveckling och bestånd för framtiden är försäkradt.
Kostnaden för inköp och transport från Skottland af 2 tjurar och 20 kor af fullblods Ayreshire-race uppgick till 6,120 R:dr Banko, eller för hvart djur till omkring 278 R:dr.
Ungboskapen, som i början utdelades till aktieägarr.e, uppfödes numera på stället till dess den kari, såsom tjenstbar, ingå i holländeriet i utmönstrades ställe.
Återstoden, omkring 10 å 12 djur årligen, säljes på offentlig auktion, hvarigenom denna med skäl eftersökta mjölkgifvande boskapsrace allt mer och mer blir spridd såväl i Länet, som i angränsande provinser.
Stammen med ungboskap utgöres för närvarande af 60 djur, och aktieutdelningen kan i medeltal beräknas till 12 procent.
IV. alllmänna förhållanden och anstalter.
Under ifrågavarande tidrymd har icke något hemman blifvit af öde upptaget eller i ödesmål förfallit.
Endast ett hemman har blifvit skattlagdt och åsatt Vs mantal.
Laga skiften fortgå med framgång.
Antalet af dem, som blifvit afslutade, utgjorde 1861—19, 1832—25, 1853—18, 1854—23, 1855—38, eller för de fem åren tillhopa 123.
Antalet af mantal, som undergått laga skifte, uppgick, efter förmedling beräknadt, till 219"/i2, med 306 qvarboende och 218 utflyttande delägare.
Den skiftade ägovidden upptog 54,436 tunnland, deraf åker 15,821, äng 12,271, odlingsmark 981 och afrösningsjord 25,363.
Bruken och bergverken äga, till följd af öfverenskommelser, rättighet att göra vattenuppdämningar, men den skada, som derigenom uppkommer, anses vara fullt ersatt.
Enligt tabellen äro Kronan tillhörige: kungs- och kungsladugårdar 18'/3 mantal och andra utarrenderade hemman 9'/3 mantal samt 4 lägenheter, 1 fiske och 2 qvarnar.
Akademien i Upsala tillhörande hemman uppgå till 189’/s mantal, deraf fralse 22%, skatte 137/8 och krono 153 Vg.
Hospitals- och barnhushemman utgöra 46% mantal, deraf frälse 25Vg, skatte 6'/2, krono 14"/24 mantal.
På sätt tabellerna närmare utvisa, skulle värdet af allmänna besvär och onera utgöra här nedan antecknade belopp, nemligen:
På landet Allmänna bevillningen R;dr 41,868: 14. 10.
Ständiga räntor » 329,066: 6. 10.
Arrendemedel » 17,022: 40. 10.
Kostnad för rustning och rotering » 141,844: 4. — 24 Klereci-statens underhåll R-dr 102,632: 8. 8.
Fattigförsörjning » 18,110: 34.
— Skjuts » 17,842: 16. — Väghållning » 37,439: 4.
— Diverse afgifter ......
» 20.850: 27. 4.
Summa R:dr 746,696: 12. 6.
I städerna:
Allmän bevillning R-dr 8,170: 46.
1 Bevillning för bränvins tillverkning och försäljning . » 44,201: 43.
— Ständiga räntor » 3,298: 44. 5.
Arrendemedel » 319: 24.