Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af nämnde kostnadssumma kan likväl föga mer än hälften anses hafva utgått genom beskattning på församlingarne, emedan det öfriga synes hafva härflutit antingen från barnhus och andre inrättningar i egenskap af underhållsmedel, eller ock från räntorne af donerade lägenheter och kapitaler samt från fattigandelen af vissa sakören med mera.
Skjulsningsbesväret på landsbygden bestrides i fredstid med fyra hästar af hvarje derifrån icke lagligen befriadt helt hemman; men då reserv- och fångskjutsen nu mera kan anses ersatt med den lega, som för skjutsningen erhålles, har endast kronoskjutsen jemte hållskjutsen, på de få ställen denne sednare ännu utgöres, blifvit såsom onera upptagne.
I öfrigt är hållskjutsen i allmänhet inom Länet a Iska flad, ulan att deraf förmärkls någon särdeles olägenhet för resande, helst som reser v-skjutslagen och andre invid landsvägarne boende hemmansbrukare täfla om den resandes förskaffande samt reservlagen dessutom på munga ställen äro iiidelade uti inre och yttre tourer, deraf den inre fortskaffar resande utan förbud och den yttre, från gästgifvargårdarne mera aflägse, resande som begagna förbud.
För väghållningen på landet erfordras årligen från och med fyra lill och med sexton öke-dagsverken af hvarje helt mantal, i förhållande till lokalen, samt något mera vid tillfällige större skador å vägarne; och genom dessa dagsverken, beräknade efter ett medeltal af markegångspriserne med tillägg af brobyggnadskostnaden, har uppkommit den summa tabellen innehåller för detta onus, och hvilken, fördelad lika på förmedlade hemmantal, svarar emot 11 R;dr eller något deröfver på helt mantal årligen. — Egentligen är dock våghål!ningsbesväret, när vägarne jemnt och försvarligt underhållas, icke betungande i förhållande till hvad ziffran sålunda derom utvisar, emedan bidraget dertill för det mesta utgår in natura eller genom arbete på sådane mellantider af året, då hemmansbrukaren och hans dragare äro mindre upptagne af andra göromål och körslor; men det är sannolikt att väghållningsbesväret blifvit drygare eller erfordrat flera dagsverken, sedan väglagningstiden och vägsynerne förflyttades in på sommaren, och likväl förenar sig dermed den allmänna olägenhet, att vägarne nu äro ojemna och tunga för trafiken under sommarmånaderne, då de annars borde och 31 kunde vara goda.
— Nämnde olägenhet torde dock motvägas af den omständigheten, att väglagnings verkställande sommartiden anses falla sig heqvämligast, för de väghållningsskyldige i allmänhet och fördelaktigare i det lall, att den inträffar på en tid då jordbruksarbetet lemnar mera ledighet dertill, än vår och höst, i synnerhet när missgynnande väderlek för brukning och skörd försvårar detta sednare angelägna arbete.
Hvad tabellerna upptaga under rubriken:
Diverse afgifter, onera och allmänna besvär, utgår på landsbygden för kyrko-, prestegårds- och tingshusbyggnad, inqvartering, skallgång och andra jagtanstaiter, tingsgästning och häradstjenares aflöning, kurhusmedel, barnmorskeaflöning, djeknepenningar, kollekt- och stamboksmedel oell riksdagsmannaarvode, samt i städerne för kyrko-, skole-, rådhus- och andra publike byggnader, brandredskaps underhällande, magistraters och stadsbetjentes aflöning, inqvartering, kurhusmedel, djeknepenningar, kollekt- och stamboksmedel och riksdagsmanna-arfvode, med flera tillfällige kommunalutgifter.
Beloppet af samlelige desse afgifter, både i det hela och för hvarje del särskildt, är allt för olika orter och städer emellan, att kunna sammanföras och beräknas till något visst å hvarje hemman, bruk, inrättning, näring eller person med den tillförlitlighet i kalkylen, som för ändamålet skulle erfordras.
I fråga om statsbidragens verkan på näringarne genom den tyngd de direkte medföra, finnes icke anledning att nu, mera än förr, anse ständiga räntorne tryckande i och för sig sjelfva, ej heller någon viss näring framför den andra utaf dessa räntor belastad.
Hvad jordbruksnäringen särskildt angår, borde det väl snarare vara tvertom, sedan, genom bemmanens fortgående klyfning i sednare tider, hemmansskatlen blifvit för hvarje jordbrukare betydligt mindre än fordom, då hemmanen vanligen innehades hela eiler klufna i halfva och fjerdedelar och nyodlingar sällan egde rum, emedan odaljorden ansågs vara för brukaren tillräcklig.
Deremot kan icke nekas, att ju jordeboks- och hemmantalsräntan samt jemte den alla efter hemmantal utgående onera träffat och träffa hemmanen olika, i förhållande till de mer och mindre lindriga eller stränga grunder, som vid skattläggningen varit gällande och vunnit tillämpning, samt förnämligast i följd af den större eller mindre förändring, hemmanen under tiden genom odling, bättre eller sämre häfd och brukning, mistning af skog och fiske eller på annat sätt undergått, allt likväl olikheter, som endast vid ny refning och skattläggning skulle kun - 32 lia jernnäs; och dessutom måste nian medgifva, att sländiga räntornes förvaiidiande lili penningar, efter årligen fastställande markegångspris, medförer en osäkerhet i beräkningen af hemmanens utskyld er, som siel missväxtår har för jordbrukaren menliga följder, synnerligen reia Lift ti ll den förnämsta räntepersedel»: spunnemål, och hvilken olägenhet måhända skulle afhjeipas genom för längre tid, lill exempel 5 eller 10 år, gällande markegångssättningar.
Det synes ock vara utan tvifvel, att en betydlig lättnad skulle ernäs för skattdragande hemman, som äro indelade tili aflöning för stater och corpser, om dessa hemman kunde få utgöra sina ständige räntor till kronan direkte och aflöningarne utgå frän kronans kassa, då likväl åtminstone härutinnan vunnes emellan alla hemman af lika natur; ty onekligen äro indelade skattehemman for närvarande mera betungade, synnerligen i afseende på alrads- och kronoliondespannemålen, än de skattehemman, hvilkas räntor forblifvit kronan behåline.
Öfriga Statsbidragen äro antingen tillkomna eller jeni ka de under sednare tider och passa således i de flesta fall närmare efter närvarande förhållanden, samt anses i allmänhet icke vaja till hinder i någon näring genom den tyngd de direkte medföra, så länge de icke synbart inskränka näringsidkarens förmåga att, med utvidgande af sin verksamhet, öka näringen och förkofra sig i välstånd.
För den egentligen jordbrukande hemmansinnehafvaren skulle väl de skattebidrag synas vara minst betungande, som få utgöras i persedlar och med arbete: merendels föredrager dock äfven denne att utgöra sina skatter till Kronan eller räutetagaren med penningar, när sådant kan ske på skäliga vilkor; men samma anmärkning gäller icke om vissa prestationer, som åtfölja hemmansbruket och äro af beskaffenhet alt nästan oundvikligen böra luilgöras in natura, nemligen med arbete, såsom väghållning och skjutsning med flere; och huru mycket tidens förändrade skick bidrager, i förening med tjenliga författningar, att förändra begreppet om tyngden af sådane prestationer, kan bäst slutas af förhållandet med gäslgifveri-skjulsen, deraf endast hållskjutsningen nu, af bonden åtminstone, i allmänhet anses såsom betungande, under det lian gerna begagnar reserv-skjutsnings-skyldigheten, för att åt sig inbringa någon kontant inkomst genom den i sakernas närvarande ställning tillräckliga skjutslega».
Krono-brefbäringen åter, sorn vanligen beräknas - räknas lika med skjutsnings-preslationen, är ett vida drygare onus, sedan all embets-brefväxling blifvit i sednare tider mångdubbelt ökad emot förr; och ehuru brefbäringsturen tidtals ombytes emellan de hemman inom hvarje ort, som äro så belägna, att de härvid kunna användas, och fastän den nogaste tillsyn eger rum emot kroiio-brefbäringens missbrukande, förspörjes likväl ofta“ klagan öfver det tryckande i brefbärings-skyldigheten; men detta är oskiljaktigt från sjelfva saken och kan således icke annorledes afhjeipas, än genom särskilde förmåners beviljande åt brefbäringshemman.
Emellertid har inom ett eller annat härad öfverenskommelse träffats, att genom frivilliga sammanskott bereda någon lindring i brefbärings-besväret.
Såsom bihang, till upplysande af grunderne för persedlevärdets beräkning i labellerne, medföljer slutligen vidfogade sammandrag öfver 183/ till och med 1841 årens markegångar. c) Politie.
Öfver lagarnes verkställighet samt ordningen och säkerheten nti Länet vakar Eders Kongl.
1 afseende på allmänna policen begagnar Eders Kongl Maj:ts Befallningshafvande ganska sällan, och endast vid högsta nödvändighet, rättigheten att utfärda nya stadganden och vitesförbud.
Ordning och sedlighet inom församlingarne med hvad mera, som tillhör kyrko-disciplinen eller dermed står i ett närmare sammanhang, vårdas af kyrko-råden och församlingarne sjelfva, hvarvid de byordningar och andre öfverenskommelse!-, som för hvarje ort äro antagne, vinna tillämpning efter omständigheterne.
Mängden af föreskrifter i dessa hänseenden ökas dessutom beständigt genom nya socknestämmo-beslut; och det synes nästan som ville lättheten för församlingarne att på sådant sätt och för tillfället inom sig göra författningar uti ämnen, som ofta icke äro tillräckligen begränsade, i vissa fall urarta till en egen, mera nitfull än rättsenlig, lagstiftning.
I det hela innefattar delta slags lagstiftnings-arbete en oformlig massa af idéer och förslager, synbart framkomne mest genom intrycket af enskilda eller tillfälliga förhållanden; och besluten, ehuru utmärkande nitälskan för Femärs-berättelse frän Elfsborgs Lu.n. 34 ordning och godt skick, förråda nog ofia en frånvarande bekantskap med allmän lag, likasom saknad beräkning på möjligheten att verkställas.
Så hafva till exempel förekommit sockneslämniobeslut: att icke någon hemmansegare skulle lå antaga utsocknes brukare, torpare eller tjenstehjon (ifver 40 år ganda, vid ål ven tyr att sjelf underhålla dem när de blifva fallighjon, för hvilket ansvar hemmanet skulle anses iutecknadt; att de, sorn oiofligen sälja bränvin, skola plikta mera än och ända Lill dubbelt emot hvad allmänna författningar lör slik förbrytelse stadga; att icke någon fattig må gifvas mera än han kan förtära ptf stället, vid 1 Rrdr vite; att ransakning elter tjufgods må verkställas hvarest och af hvilken som helst, utan iakttagande af den ordning lag bjuder, med mycket mera dvlikt, tillräckligen vittnande, att denna kommunai-lagstiftning hvarken slädnät inom behörige gränsor, eller kan vara gagnelig såsom den nu utölvas.
Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande har väl vid alla tillfällen, då sådana lagstridiga beslut kommit till dess kännedom, skyndat att undanrödja desamma; men emellertid har det icke kunnat annat än iörvilia mängdens begrepp om lag och laglydnad, att ordningar vid socknestämmor föreskrilVas, som antingen icke äro niltsenlige eller icke kunna göras gällande.
Ordningsmanna-inrätlningen, för omkring 20 år sedan tillkommen och nu mera antagen i Länets flesta delar, synes vara ämnad att utgöra det lörsta stadium på municipalitets-banan och ordningsmännen bestämde att vara police-maglens medhjelpare, i hvilket afseende de äro berättigade alt med sin uppmärksamhet intränga i samhällslifvets flera förhållanden samt äro i utöfningen al sin tjenst ställde under det skydd, lagen tillägger dem, som Eders Kongl. Maj:ls Befalluingshalvandes bud och ärender föra, äfvensom medglfne handräckning af Kronobeljeningen.
Befattningen såsom ordningsman uppdrages vanligen ät de bättre och förståndigare ibland allmogen och anses innebära ett heders- eller förtroende-uppdrag, som någon gång spanska väl motsvaras; men ordningsmannaskapet kan dock icke hafva betydligt inflytande på samhällsskicket, så länge det saknar den stödjepunkt inom hvarje ort, en ordentlig municipal-slyreise skulle lemna.
Kyrkoråden kunna väl i vissa fall fylla denna lucka, då lill deras omvårdnad hörer vidmagthållande af ordning och sedlighet inom församlingarne och de äfven, med Kyrkoherden till ordförande, utgöra ett slags domstolar, berättigade att med offentliga varningar och föreställningar samt äfven, med åläggande af böter näpsa och bestraffa mindre förbrytelser mot kyrko-disciplinen och andre dermed ge - do menskap egande ordningar.
Dessa myndigheter, som i allmänhet gjort sig aktade, synas derföre uppfylla sitt föresätta ändamål; men deras verkningskrets är mycket begränsad och torde ej heller lämpligen kunna utvidgas till alla policeärender inom församlingen, oberäknadt de ekonomiska, ehuru de å en del ställen hafva på sin lott sundhets- och fatlig-policen, de der åter på andra ställen äro splittrade i särskilde afdelningar, merendels under Kyrkoherdens ordförandeskap.
Vid sådana förhållanden med police-maglen och då, såsom bär i Länet, nu hysande 224 ä 223,000 invånare, spridda på 114 qvadralmil, dess anseende och verksamhet hufvudsakligen måste upprätthållas på landsbygden af de Eders Kongl. Mai;ls Befallningshafvande direkte underlydande sex krono • u •ii fogdar och tjugusju länsmän, hvilka dessutom hafva en mängd andra, till en del mera vidsträckta åligganden, och hvarförutan endast tre landsfiskaler äro att tillgå i egenskap af allmänna åklagare, må det anföras såsom ett stort och talande bevis på folkets böjelse för ordning och laglydnad, att dessa vigtiga samhälls-elementer äro öfvervägande och allmänna säkerheten större än i flera andra länder, om icke fullkomlig; och den oväldige torde deraf göra slutsatsen: att
Läns-styrelsen och dess underordnade söka uppfylla sin bestämmelse äfven i dessa hänseenden.
För att lemna ett ungefärligt begrepp om mängden och omfattningen af de göromål, som åligga Läns-styrelsen, torde böra nämnas, att de vid Lands-kansli- och Lands-kontors-Expeditionerne incaminerade och anmälda målens antal utgjorde 1837: 11,227, 1838: 15,896, 1839: 15,230, 1840: 14,560 och 1841: 13,655, deribland en stor del varit särdeles vigtiga elier ganska vidlyftiga samt således erfordrat flerfaldig handläggning och beredning och mycket arbete, innan de kunnat slutligen afgöras.
Oberäknadt alla dessa göromål och ärender, tillhörande Läns-Administrationen i det hela, deltager Landshöfdingen personligen uti Pröfnings-Komité och markegångssättning, roterings- och r ek ry te rings-kom missioner, mönstrings-förrättningar, Ivänne beklädnads-direktioner, Irenne boställs-direktioner, tvänne lazaretlsoch kurhus-direktioner och tvänne hushållnings-sällskaps-förvaitningar, förutan andra mera tillfälliga sammankomster och förrättningar.
Af uppfoslrings- och undervisnings-anstalter för folket äro följande befintlige på Länets landsbygd.
Östad barnhus i Östad socken af Ahle härad, inrätladt 1774 af framlidne Commerce-liådet JN.
Sahlgren medelst donation 36 af Östad säteri, 7 mantal med t afhyst rå och rör, 12}? mantal frälse och frälseränta dessutom af ett mantal, samt en i Rikets Ständers Bank insatt capitalfond af 16,666?
Antalet på harn, som af barnhusinrättningen underhållas, uppgår ärligen tili omkring 100, hvilka njuta vård och uppfostran af åboerne å de barnhuset underlydande hemman, samt undervisning uti en på säteriet uppförd och efter växelundervisnings-melhod inrättad skola.
Växelundervisnings-skolor finnas dessutom:
En vid Trollhättan för 60 å 70 barn, inrättad och underhållen på Trollhätte siussverksbolags bekostnad; En uti Mellby pastoral, grundad på betydligt anslag af egaren till Kobergs säteri, Friherre N. A. Silfversköld; En uti Skallsjö socken af Wädtle härad för 150 barn, med husrum för en del af barnen, grundlagd och i allo bekostad af egaren till Nääs säteri P. W. Berg, som äfven aflönar läraren; En vid Upperuds bruk i Nordahls härad, hvilken underhålles i godt stånd och till betydlig omfattning på bruks-bolagets bekostnad; En vid Billingslbrss bruk i Wedbo härad, inrättad och underhållen af samma bruks-bolag; En vid Bäckaforss, äfven i Wedbo härad, hvilken är inrättad och underhålles af bruksegaren C. F. Waern på Baldersnäs, samt Ivänne vid Hvitlanda och Liseforss bruk i l ossbo härad, hvilka begge blifvit inrättade och underhållas genom bruksegaren M.
Sahlins försorg.
För öfrigt finnas skolor inrättade uti Sätilla Pastorat af Marks härad, den genom donation tillkomne så kallade Säthelinska skolan, som kan jemföra* med lägre Apologist-skoior, och der 50 ä 60 barn undervisas af 2:ne lärare samt njuta lill en del underhåll under skolgången; uti Istorps pastorat, samma härad, en på af aflidne Häradsskrifvare!!
Frölich donerad betydlig fond grundad, nyligen organiserad folkskola; uti Frendeforss pastorat af Sundahls härad, en catechel-skola med ordinarie lärare, som lönas af församlingen; uti Wassända, Gerdhems och Björke socknar af Wäne härad, uti Fuxerna och Forss socknar af Flundre härad samt Örby och Kinnarumma socknar af Marks härad, äfvensom på ett eiler annat ställe dessutom, vanliga barnskolor, dervid lärarne lönas af församlingarne.
Om harna-undervisningen på landet i allmänhet gäller eljest hvad 2 §. af denna underdåniga berättelse uti sådant ämne innehåller; dock äro verksamma steg, för att befordra det uppväxande slägtets bildning genom ökade undervisningsanstalter, vidtagna under loppet af förra och detta qvinqvennium, såmedelst att, sedan en af Länets invånare sammanskjuten arbetshusfond blifvit genom omsorgsfull förvaltning ökad till 12,000 Rrdr och Kongl. Majrt, på underdånigt förslag af Läns-styrelsen, i Nåder bifallit, att räntan af samma kapital 37 hvart tredje år utdelas såsom understöd för ordentliga folkskolors inrättande på ställen, der församlinga rne kunna förmås att sådane anlägga, hafva slika understöd blifvit åren 1838 och 1841 anslagna och utgifna till 10 pastorater eller socknar, inom hvilka följaktligen behöfliga skolor nu mera blifvit inrättade.
Hälsovården uti Länet, till så vidt den innebär omsorgen att vara uppmärksam på folkets hälsotillstånd samt undersöka om, eller bota och hämma smittosamma sjukdomar, bestrides under Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes uppsigt af de för Sundhets-policen inrättade lokal-styrelser, med biträde af fem provincial-iäkare, stationerade uti Wenersborg, Borås, Alingsås, Ulricehamn och Åmål.
På förstnämnda tvänne ställen befinna sig äfven Länets begge lazaretts- och kurhus-inrättningar, som under sednare åren blifvit upprätthållne allenast genom de medel, Länets invånare dertill årligen sammanskjutit'
Examinerade barnmorskor äro väl på några ställen till finnandes och städerne sakna icke deraf nödigt antal, men på landsbygden äro sådana icke ännu allmänt antagna.
Vaccinalörer linnas deremot inom alla orter.
Med afseende på husdjuren, har hälsovården blifvit under detta qvinqvennium i någorlunda reglerad, på så sätt, att Hushållnings-Säilskapets begge afdelningar anskaffat, på Sällskapets bekostnad, tjenliga hus och byggnader för Veterinär-inrättningar bade i Wenersborg och Borås, dervid särskilde djurläkare blifvit anställde och lönas, den i Wenersborg till en del, samt den i Borås helt och hållet af Hushållnings-Sällskapets medel.
Fattigförsörjnings-anstalter äro öfverallt vidtagna, med anledning af derom gällande författningar, så att tiggeri just icke behof v er talas vid vanliga förhållanden med årsväxt och näringslillfäile, fastän del äfven då ej alltid kan förekommas; men efter svårare missväxter bjuder nödvändigheten att medgifva sådane fattiga personer oell hushåll, som icke njuta allmän fattigvård, att för lifsbergning begära allmosor, åtminstone inom egna församlingar.
Sättet för antagna fattighjons underhållande är skiljaktigt emellan församiingarne, och vanligast äro på landet alla hemmansinnehafvare indelade rotevis, att föda ett eller flera fattighjon, hvaremot på andra ställen åt fattighjon utdelas understöd i spannemål eller penningar eller ock beggedera, hvartill fond samlas genom öfverenskomna bidrag.
I allmänhet, hafva öfverenskommelserna om fattigförsörjningen det fel, att afvika från, primitiva beskattningsgrunden, stadgande, alt en hvar, som icke sjelf är i 38 behof af andras hjelp, bör bidraga lill församlingens gemensamma fattigvård, och ali deremot hafva tillämpat beskattningen endast på hemman och näringar samt synlige tillgångar och ofta allenast på hemman, hvarigenom hiimil, att den talrika klassen af torpare, fördels- och förpantningsinnehafvare, backstugesittare, bruksarbetare, inhyseshjon och daglönare med flere, hvilken klass de individer oftast tillhöra, som belasta allmänna fattigvården, merendels undgå att bidraga till fattigförsörjningen under deras ungdoms-, hälso- och välmaglstid.
Att anspråken på fattigunderstöd blifvit i sednare lider ökade, åtminstone i förhållande till den ökade folkmängden, är dessutom ovedersägligt; varande således föga troligt, att totalkostnaden för allmän fattigvård å Länets landsbyggd kan betäckas med den summa, tabellen derför upptager, utan torde denna böra ökas med åtminstone 100 procent.
Ett för detta Län sliftadt Hushållnings-Sällskap, försedi med af Eders Kongl. Maj:t
Nådigst fastställde stadgar ocii nu mera arbetande på tvänne afdelningar, som hafva sammankomster i Wenersborg och Borås, bemödar sig val att uppmuntra till odlings- och näringsflit samt till i allmänhet nyttiga företag; men finnér icke bland Länets invånare det deltagande, som skulle understödja stiftelsen och beforda en större verksamhet, hvilket kan antagas härröra deraf, att
Länets jord innehafves och skötes, med få undantag i hvarje ort, af hemmansbrukande allmoge och andre än smärre jordbrukare.
Hushåilnings-Sällskapets kapitaltillgångar utgöra nu mera endast omkring 10,000 R:dr, hvarförutan likväl Sällskapet är egare till Velerinärinrättningarne i Wenersborg och Borås.
Socknemagasiner finnas inrättade endast uti 27 å 30 socknar, och de äro således ganska få, jemförelsevis emot socknarnes i Länet stora antal.
De befintliga socknemagasinernes fonder äro dessutom obetydlige, reia tift till socknarnes folkmängd och utsäde, med afseende på spännemålsbehofvet efter missväxter, så att de knappast kunna ingå i beräkning vid sådana tillfällen, helst sorn grunderne för inrättningen merendels förutsätta spannemålslagrets utlånande årligen vid vårtiden, för att efter påföljande skörd återlevereras in natura med viss uppgäld, men hvilket icke gerna kan ske, då svårare missväxt inträffar och det skulle vara mest af nöden att återbekomma lånen, till understöd för utsädesbehöfvande delegare. 39 Föreningar om ersättning till jordbrukare, sorn lidit skada på grödan af frost, hagel, storm och vattenflöde, äro träffade endast inom några pastoraler eller socknar, och sådant på mindre bestämda grunder.
I öfrigt har denna angelägenhet blifvit lemnad till behandling för tillfället, då allmänna välviljan skulle behöfva att i ofvanberörda ändamål påkallas; dock hafva, mig veterligen, så beskaffade ersättningsfrågor hittills blifvit högst sällan väckte.
Allmännare missväxt, dervid staten behöft träda emelian med undsättning, har icke under loppet af detta qvinqvennium mer än en gång egt rum, nemligen 1837, då Eders Kongl.
Maj:t täcktes anslå af undsätlningskreditivet 100,000 R:dr, hvilka medel hlefvo använda dels till förskott åt entreprenörer, som anskaffade och tillhandahöllo spannemål på eget äfventyr, dels till lån åt behöfvande församlingar emot invånarnes gemensamma ansvarsförbindelse; och hafva dessa undsättningsmedel längesedan kommit Statskassan åter till godo, utan annan afkortning än för några smärre poster, tillhopa utgörande 4,346 R:dr 24 sk. 6 rst, hvilka med Nådigt tillstånd varit utgifne tili personer, som ej förmått ställa ringaste säkerhet för återbetalningen.
Sparbanker liro inrättade, en i hvardera af Länets fem städer; men på landsbyggden finnes ännu icke någon sådan inrättning.
Anmärkas kan dessutom, att de tillvarande sparbankerne begagnas minst af den för daglön arbetande folkklass, som skulle bäst behöfva göra besparingar för morgondagen.
Brandstoehföreningar äro på landet före detta allmänt ingängne dels härads vis, dels pastorats- och socknevis, samt hafva hittills mer elier mindre motsvarat det dermed åsyftade ändamålet.
Men sedan ett för Länets landsbvggd gemensamt brandstodsbolag blifvit sliftadt och af Eders Kongl. Majit med reglemente försedt samt vid slutet af ar 1841 trädt i verksamhet, hvilket bolag tillförsäkrar delegare ersättning för förluster genom eldskada å fast så väl som lös egendom, lära väl de ganda brandstodsföreningarne komma att efter hand upplösas.
Det nya brandstodsbolagets ansvarssumma utgjorde vid början af detta år 5,345,130 R:dr för hus och 4,172,490 R:dr för lösören, eiler tillhopa 9,517,620 R:dr Banko.