Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bruken härstädes konsumera ungefär 15 å 18000 läster kol. Inom Snäthinge härad behölver egentligen endast
Kolbäcks socken tillförsel af skogs o O ~ o produkter, mest från Södermanland.
Munktorps, Säby och Rytternes församlingar äga tillräckligt för behofvet; Svedvi och Bergs öfverskotter till försäljning på Westerås, hvaremot till Sura och Ramnäs införas kol för bruksrörelsen, som deraf konsumerar omkring 25000 läster.
Af Tuhundra, Norrbo, Siende och Ytter-Tjurbo härader sakna Irsta, Badelunda, Dingtuna, Lundby, Skerike, Harakers och Tillberga socknar tillräckliga egna skogstillgångar, hvaremot de öfriga dels icke behöfva tillförsel, dels kunna aflåta mindre partier, mest till Westerås.
Bruksrörelsen konsumerar ungefär 12000 läster kol.
Simtuna, Thorstuna och Wåla härader äga, med undantag af Hernevi, Thorstuna och Frösthults socknar, som behöfva tillförsel, betydliga skogsmarker, hvarifrån alla slags skogseffekter föryttras till Upsala, Enköping, Westerås och Sala.
Ofver-Tjurbo härad förser hufvudsakligen Sala silfververk med kol och andra skogsprodukter, samt dessutom bruken i grannskapet, som använda 4 å 5000 läster kol. Wagnsbro härad afyttrar utöfver egen konsumtion kol till Norbergs bergslag och Dalarne.
Norbergs bergslag äger egna skogar till husbehof, men behöfver för jerntillverkningen, som årligen för närvarande konsumerar 60000 läster kol, tillförsel från angränsande trakter.
Skinskattebergs bergslag inköper för sin bergverksrörelse kol från Åkerbo härad, men äger betydande timmerskogar, som för närvarande endast kunna användas till gagn för den förra.
Bergverken konsumera ungefär 50 å 60000 läster kol årligen.
Såsom medelpriser för länet uppgifvas: ved till 6 å 7k R:dr per famn, kol till 5 R:dr per läst, och timmer till 2 7 å 30 R:dr per tolft. 49 Storn Kopparbergs
Inom alla delar af länet hafva hemmansägarne tillräckliga skogar för husbehof, och inom de flesta derutöfver dels för länets gamla betydliga bergverksrörelse, dels för den med nu öppnad utväg för afsättning begynnande trävarurörelsen.
I afseende på den förra uppgifves kolkonsumtionen: vid kopparverken i Falun och i dess grannskap 70 å 80000 läster, som erhållas från omgifvande socknar inom Kopparbergs och Nedan-Siljans fögderier; samt till jerntillverkningen i Norr- och Söderbärke samt Grangärde 140000 läster; Vester-Dalarne 50000 d:o; Ofvan-Siljans fögderi 18000 d:o; Nedan-Siljans d:o 25 å 30000 d:o; Säters fögderi 33000 d:o; Hedemora fögderi 75000 d:o samt inom Kopparbergs fögderi 20000 d:o. — Afverkning af timmerskogar har redan i flera år ägt rum inom Vester-Dalarne vid de till Klarelfven i Wermland ledande mindre vattendrag och har numera begynt i större skala för flottning på Vester-Dalelfven till Korsnäs vid Gefle-Dala jernväg.
Inom Öster-Dalarne förberedes timmerafverkning och likaså inom Rättviks, Ore och Svärdsjö socknar för flottning på sistnämde sockens vattendrag till Korsnäs.
Från Orsa Finnmark vid gränsen mot Helsingland flottas timret på Woxna eif och dess sidogrenar till sågverken i sistnämda landskap.
I nedre
Dalarne och bergslagsorterna saknas större timmerskogar, och mångenstädes, såsom i Tuna socken, äro inom dessa trakter äfven kolskogarne för närvarande uthuggne.
Från Svärdsjö, Sund borns och Wika socknar försäljas kol till angränsande bruk i Gestrikland.
Såsom medelpriser uppgifvas för ved 3j å 4 R:dr, kol 3^ R:dr utom i bergslagerne, der de variera från 5 till 8 R:dr, samt för timmer 15 å 36
R:dr per tolft efter olika belägenhet.
Gestrikland.
Provinsen äger i allmänhet skog så väl för eget behof som för någon skeppning af bjelkar och bräder samt kolning till jerntillverkningen, hvilken för närvarande konsumerar inom Ockelbo socken 20000 läster, Hamrånge och Hille 25000 d:o, Wahlbo 18000 d:o, Ofvansjö och Thorsåker 70000 d:o, samt inom Öster-Fernebo och Hedesunda 20000 d:o.
Till Thorsåker och Ofvansjö bergslager köpes en del kol från Dalarne.
Medelpriser: ved 4 ä 6 R:dr, kol 3£ R:dr, timmer 18 ä 20 R:dr.
Bihang. 7 50 Nnnitiiandrag af uppgifter rörande Bergsbruk, Fabriker och Binäringar, Malmohus Lav. Egentligt bergsbruk eller anledningar dertill finnas icke inom länet med undantag af stenkolsbrytningen vid Höganäs i norra delen af Luggude härad; hvars produkter dock till största delen konsumeras för ångmaskiner samt tegel- och lerkärlsfabriken på stället, utom ett belopp af circa 70,000 tunnor, hvilka afsättas inom den närmare omgifningen > och längs kusten.
Den största fabriksrörelsen på landet är brännvinsbränning, sorn år 1858 drefs vid 39 ångbrännerier med en tillverkning af något öfver 1 million kannor, de flesta belägna i Färs, Oxie, Wemmenhögs, Bara, Torna och Frosta härader.
Råämnena erhållas i omgifningen; till brännmaterial begagnas ved närmare skogsbygden, och på slätten stenkol; produkten afsättes i städerna och skeppas derifrån till åtskilliga inrikes orter.
Tegelbruk för vanlig mursten, taksten och rör finnas i alla delar af länet för dess behof.
Från Höganäs afsättas eldfast tegel, lera och lerkärl till alla delar af riket, till belopp af ungefär 1000 tunnor lera, 1 million mursten, 150,000 taktegel och lerkärl för 50,000 R:dr, med tilltagande efterfrågan.
De på landet belägna fabriker af alla slag producerade år 1857, enligt uppgift, inom Ljunits och Herrestads härader för R:dr 2,310.
Frosta och Färs d:o » 29,187.
Luggude, Rönnebergs och Onsjö d:o » 107,019.
Torna, Bara och Harjagers d:o » 110,300.
Oxie, Skytts och Wemmenhögs d:o » 54,872.
Städernas fabriks rörelse uppgifves jemte färgeri ocb garfveri hufvudsakligen omfatta i Malmö:
Tobak och snus, såpa och tvål, oljor, handskar, gjutgods, stärkelse, cikoria, ljus, socker och sirup, repslageri, läder, kork, träarbeten och borstar; med sammanräknadt tillverkningsvärde af 1,500,000 K:dr.
Landskrona:
Socker och sirup, kläde, läder, tobak, repslageri, cikoria och tändstickor med tillverkningsvärde af 2,100,000 R:dr, deraf 1,950,000 R:dr tillkommer sockerfabriken.
Ystad:
Såpa, tobak, cikoria och vagnar med tillverkningsvärde af 144,000 R:dr, deraf såpa och tvål för 105,000 R:dr Helsingborg:
Gjutgods, vagnar och lerkärl för tillsammans 123,000 R:dr.
Tackjern till gjuterierne erhålles dels från England, dels från Småländska masugnar.
Vid sockerfabriken i Landskrona användas hvitbetor, i stor skala proflucerade i orten.
Produkterna afsättas dels sjöledes till flera inrikes orter, dels landvägen i det inre af provinsen och till landthandlande i Småland.
Till folkets binäringar på landet med någon vidsträcktare afsättning af produkterne kunna, utom brännvinstillverkningen i sinåpannor, som år 1858 uppgick till vid pass 132,000 kannor, räknas: huggning af kvarnstenar, slipstenar och byggnadssten i Hörs och Munkarps socknar af Frosta härad samt i Luggude härad, hvarifrån försäljning äfven sker till Småland; förfärdigande af träarbeten och jordbruksredskaper i nordöstra delarne af länet; hemväfnader från samma trakter; kalk- och tegelbränning på slätten samt fiske 51 och sjöfart vid kusten.
Största delen af dessa näringars produktioner konsumeras doek inom länet.
Bchofvet af smidesjern fylles vanligen från Småland på det sätt, att allmoge från Sunnerbo och Ostbo härader köper jern på bruken och tillbyter sig spannmål och andra varor för detsamma i Skåne.
Länets enda bergverk är Andrarums alunbruk i Albo härad, med årlig tillverkning af 1800 tunnor alun samt något vitriol och rödfärg, hvilka varor afföras till Ystad och Kristianstad för export och konsumtion.
Bränvinsbränning såsom fabriksrörelse idkades år 1858 vid 48 ångbrännerier med tillverkning af 921,696 kannor.
De flesta äro belägna inom 2 mils omkrets omkring Kristianstad, samt spridda i norra delen af Östra och Vestra Göinge härader.
Med tillägg af de mindre bränncrierne uppskattas länets hela bränvinsproduktion till 2 millioner kannor, hvartill åtgå minst 250,000 tunnor potatis och 40,000 tunnor spannmål.
Afsättningsorter äro Kristianstad och Sölvesborg, hvarjemte större och mindre partier sändas uppåt Småland.
Öfriga fabriker på landet af betydenhet äro:
Klippans pappersbruk vid Bönne å i Morra Asbo härad; Strömfors klädesfabrik vid Almaån i Vestra Göinge med 29,500 R:dr tillverkningsvärde; Strömshalls d:o vid Helgeån i Östra Göinge med 19,500 K:dr tillverkningsvärde; Kjellebergs jern- och metall-manufakturverk i Östra Göinge med tillverkningsvärde af 18,000 R:dr.
Klädesfabrikerne förbruka Jutsk och Svensk ull.
Fabrikaterne, utom Klippans papper som sprides öfver hela riket, afyttras mest inom orten och uppåt Småland.
Färgerier, garfveriet-, oljeslageriet- och mindre pappersbruk förekomma flerestädes, särdeles i Göinge, samt tegelbruk och stenkärlsfabrikör i de sydligare häraderne. liela tillverkningsvärdet år 1857 utgjorde af fabrikerne inom Ingelstads och Jerrestads härader R:dr 1,650.
Willands, Gärds och Albo d:o » 19,873.
Östra och Vestra Göinge d:o » 78,679.
Norra och Södra Asbo d:o » 595,278.
Städernes fabriker äro föga betydande; de hufvudsakligaste afse i Kristianstad:
Klädestillverkning, läderberedning, färgning samt tobak och snus med tillverkningsvärde af 47,000 R:dr.
Cimbritshamn: samma fabrikater till värde af 23,000 R:dr.
Såsom binäringar på landet kunna utom brännvinsbränningen anses sågverksrörelse, handel med timmer, bräder, tjära och beck i nordostliga delarne af länet, tillverkning af smides- och inetallarbeten, laggkärl, snickarearbeten och mattväfnader af nöthår i Göinge härader till ganska betydligt belopp, hvaribland till handsmiden upparbetas enligt uppgift flere tusen skeppund jern.
I Åsbo härader tillverkas linne- och blångarnsväfnader äfvensom i en del af Gärds härad.
Produkterne afsättas i städerne och på slätten samt äfven åt Blekinge, i synnerhet smiden och metallarbeten.
Ämnesjernet nedföres från bruken i Småland af allmogen från Sunnerbo och Östbo härader.
På kusten idkas fiske och sjöfart. 52 Karlskrona Län.
Till bergsbruket hörande inrättningar äro:
Kallinge valsverk i Ronneby socken för jern- och kopparplåt samt machinspik, med produktion af omkring 3500 centner jernplåt, 2000 centner kopparplåt och 1000 centner spik; Augerums d:o d:o i Augerums socken samt 2:ne kopparhammare i Asarums socken, de senare med tillsamman 1400 centners tillverkning af kopparplåt.
Vid Lyckeby är ett jern- och metallgjuteri under anläggning.
Ämnesjern till plåt och spik erhålles landvågen från Småland och sjövägen från andra orter.
Till kopparplåt användes till större delen gammal koppar som köpes inom orten, eller ny från Åtvidaberg.
Jern- och kopparplåt afyttras mest på Malmö samt andra städer, och spik till flere in- och utrikes orter sjöledes.
Af andra fabriker intager brännvinsbränningen, som år 1858 bedrefs vid 34 ångbrännerier med tillverkning af 660,000 kannor, de flesta belägna i Listers, Bräkne och äfven Ostra härad, främsta rummet.
Näringen grundar sig till någon del på tillförsel af spannmål och potatis från Skåne och Kalmar län.
Produkten afsättes sjöledes mest på Stockholm och norra orterna.
Bomullsspinneri finnes vid Strömma i Asarums socken med tillverkning af 12000 centner bomullsgarn till värde af 1 million R:dr, och hvars effekter till ej obetydligt belopp försändas landvägen uppåt Småland.
Dessutom finnes på landet en cikoriefabrik i Asarum med 1000 centners tillverkning, stärkelsefabrik i Ronneby, oljeslageriet- i Asarums, Nettraby och Hoby socknar, pottaskefabrik i Hjortsberga socken och pappersbruk i Augerums och Asarums socknar, utom garfverier och färgerier, alla i mindre skala.
Tillverkningsvärdet vid samtlige fabriker är år 185 7 uppgifvet för Bräkne och Listers härader till R:dr 1,186,384.
Östra och Medelstads d:o » 26,659.
Städernas fabriker och verkstäder uppgifvas vara:
I Karlskrona: utom Kongl.
Flottans verkstäder, ett kofferdiskeppsvarf och 4 tobaksfabrikör jemte mindre inrättningar, med ett tillverkningsvärde af 137,000 R:dr.
I Karlshamn: 1 skeppsvarf, 1 segelduks- och buldansfabrik, 4 färgerier och kemiska blekerier, 3 tobaks- och snusfabrikör, utom mindre inrättningar.
Tillverkningsvärdet vid varfvet och samtlige fabrikerne utgör ungefär 400,000 R:dr.
De förnämsta binäringarne, utom husbehofsbränningen som år 1858 producerade vid pass 320,000 kannor, äro fisket och sjöfarten på kusten.
Fisk, i synnerhet lax, sill, torsk och strömming, försändes ej obetydligt både land och sjöväg till andra orter.
Tjärubränning idkas i norra delen af länet, men ej tillräckligt för dess behof.
Väfnader tillverkas ej heller för behofvet, utan tillföras länet från Småland och Westergötland.
Bergsbruket inom
Kalmar län omfattar på fasta landet jerntillverkning, grundad på > någon ringa malmtillgång från ett mindre grufvefält i Gamleby socken, men hufvudsakligen på egna sjö- och myrmalmer, som förekomma i de flesta sjöar, samt tillförsel sjöledes till hamnarne på kusten och sedan landvägen till masugnarne af bergmalmer från Östergötlands och Södermanlands skärgårdar, från Upland, Norbergs bergslag i Westman - 53 land och Nora bergslag i Örebro lån.
Begagnandet af bergmalmer har egentligen i senare tider blifvit infördt och tilltagit vid ortens masugnar, sedan dels smidestackjernets pris stegrats i förhållande till stångjernet, dels bättre malmsorter från Norbergs och Nora bergslager blifvit åtkomliga genom billigare transportmedel derifrån till Mälaren.
Sålunda nyttjas sådane numera vid Hornsö, Bohlhults, Ankarsrums, Eds och Öfverrums masugnar, dels uteslutande, dels för större delen af tillverkningen.
Länets egna malmer lemna blott omkring 30 procent, hvaremot de bergmalmer, som tillföras sjövägen, hålla 45 k 50 procent.
Transporten af sådan malm kostar för närvarande 6 å 8 öre per centner per mil från lastageplatserne vid kusten till masugnarne.
Tackjernet användes dels till stång- och manufakturjern vid bruken, dels såsom gjutgods ungefär 25,000 centner eller gjuttackjern, det senare der sjömalmer begagnas.
Af effekterne säljes ej obetydligt på produktionsorten, och återstoden transporteras till kusten för export eller försändning till inrikes orter, sjöledes från flera hamnar, synnerligen omkring Westervik.
Genom bättre skogshushållning och framför allt genom kommunikationer så väl från de stora malmfälten i bergslagsorterne till Mälaren och hafvet, som ifrån länets hamnar inåt landet genom dess bruksdistrikter, anses tillverkningen kunna både förmånligare bedrifvas och utvidgas till följd af billigare tillgång på rikare malmer och en möjligen ökad tillförsel af brännmaterial.
Under åren 1855—57 har jernproduktionen inom länet i medeltal årligen utgjort tillsammans 82,000 centner tackjern och gjutgods samt 40,500 centner stång- och manufakturjern vid 9 masugnar och 11 särskilda stångjern sverk, till större delen, såsom kartan visar, kringspridda i länets norra hälft inom 1 till 4 mils afstånd från kusten.
Kopparmalm finnes på Skälö i Westrums socken och vid Ramsta i Gamleby socken.
Af den på båda ställena år 1857 brutna qvantiteten, tillsamman 14,000 centner, är en del exporterad till Hamburg.
Waldemarsviks kopparverk, beläget nära köpingen af samma namn, har i medeltal på 3 år årligen producerat 650 centner garkoppar af malm från Gryts och Krokeks socknar i Linköpings län.
Vid de på Öland befintlige alunverk produceras årligen vid pass 3200 tunnor alun, 2500 d:o vitriol och 1000 d:o rödfärg.
Brännvinsbränning idkades såsom fabriksrörelse år 1858 vid 10 brännerier, hvaraf 7 i Södra och Norra Möre härader nära kusten, 1 i Handbörds, 1 i Aspelands, 1 i Södra, 1 i Norra Tjusts härad samt 1 i Westervik.
Tillverkningen vid de större brännerierna utgjorde 275,158 och antages vid de mindre till 82,000 kannor.
Såsom fabriksnäringar på landet äro, utom en mängd färgerier och garfveriet', för öfrigt uppgifna:
I Södra Möre härad: 1 oljeslageri, 2 kakel- och stenkärlsfabriker, 1 klädesfabrik, 1 lackfabrik, 1 pottaskefabrik, 1 pappersbruk och 5 skeppsvarf.
I Norra Möre, Stranda och Handbörds härader: 3 kakel- och stenkärlsfabriker, 7 pottaskefabriker, 1 klädesfabrik, 1 oljeslageri, 6 pappersbruk, samt Fliseryds krutbruk med 1000 centners årlig tillverkning.
I Tunaläns, Sevedes och Aspelands härader: 5 oljeslageriet-, 24 pottaskefabriker, 6 pappersbruk, 5 kimröksfabriker, samt Wentzelholms glasbruk i Rumskulla socken, det sistnämda med mer än 100,000 R:dr tillverkningsvärde.
I Norra och Södra Tjusts härader: 3 oljeslagerier, 3 pappersbruk, 1 tändsticksfabrik, samt
Gunnebo manufakturverk i Gladhammars socken för träskrufvar, stift in. m. med 45,000
Hela tillverkningsvärdet vid samtlige fabriker på landet år 1857 är uppgifvet inom 54 Södra Möre fögderi tili R:dr 203,644.
Norra Möre, Stranda och Handbörds fögderi . » » 49,607.
D:o kruttillverkning » » 60,000.
Tunaläns, Sevedes och Aspelands fögderi ... » » 197,154.
Norra och Södra Tjusts d:o . . . » » 79,160.
Städernas fabriksrörelse uppgifves sålunda: i Kalmar: utom smärre tillverkningar till värde af 20000 K:dr, 2 tobaksfabrikör med produktionsvärde af 100000 R:dr och 1 skeppsvarf, hvarest år 1857 byggdes fartyg för 50000 R:dr.
Oskarshamn: 1 repslageri, 1 segelduksfabrik, 2 vagnfabriker, i snusfabrik och 5 sär skilda skeppsvarf med sammanräknadt produktionsvärde af 165000 Rdr. Westervik: repslageriet- och skeppsvarf jemte garfveriet- och färgeriet- med tillsamman 200000 R:dr tillverkningsvärde.
De flesta af de uppräknade fabrikerna pä landet afsätta sina produkter i städerna och i köpingarne på kusten.
Råämnena äro alla sådane, som erhållas inom orten, utom en del materialier för glastillverkningen vid Wentzelholm, hvilka hämtas från Westervik eller Oskarshamn, dit en stor del af tillverkningen äfven försändes.
Skeppsbyggeriet på kusten föranleder ej obetydliga transporter af skeppsvirke på till och med 10 mils afstånd inåt landet.
Af binäringar äro fiske och skeppsbyggeri för kustbefolkningen de förnämsta samt längre in i landet trävarurörelse, kolning, tjärbränning, förfärdigande af laggkärl, .salpeterberedning m. m.
På Öland lemnar stenhuggeriet betydlig förtjenst åt allmogen, särdeles i Pekesnäs och Föra socknar.
Denna näring lemnar äfven produkter för export.
Kronobergs län saknar tillgångar på andra jernmalmer än vanliga sjö- och myrmalmer om ungefär 20 h 30 procent jernhalt, hvaraf vid de på kartan utsatta 8 masugnar under åren 1 855—57 tillverkats 32500 centner tackjern årligen.
Endast vid Säfsjöström har enligt erhållen uppgift, bergtnalm, hämtad 8 mil från Kalmar samt från Inglamåla grufva i Jönköpings län, till någon del begagnats.
På kalksten lider länet äfvenledes brist, hvarföre sådan för taekjernstillverkningen, så väl som bränd kalk för andra behof, hämtas från Karlshamn och Kalmar.
Det erhållna tackjernet användes till gjutgods vid masugnarne eller afyttras såsom gjuttackjern till andra gjuterier i Skåne, Blekinge och Kalmar län.
Till smidet, som vid 10 särskilda verk uppgår till 26000 centner stång- och manufakturjern, begagnas till en stor del tackjern från Mälarhamnarne, hvilket hämtas öfver Kalmar med 8 å 10 mils landväg.
Hvad som af produkterna icke åtgår inom orten försändes till Kalmar, Karlskrona, Karlshamn, Skåne och Halland.
Såsom kartan utvisar äro samtlige jernverken spridda i länets östra del och vid dess södra gräns på 4 till 10 mils afstånd från Östersjökusten.
Skogens ringa värde och ymnig tillgång på sjömalm, ehuru den stundom upptages på flere mils afstånd från masugnarne, anses medgifva en fördelaktigare och större produktion, derest den ej i anseende till långa och dyra transporter hufvudsakligen inskränktes till konsumtionen inom den närmaste orten, som af samma orsak ej kan från andra platser för billigare pris erhålla sin förnödenhet af gröfre jerneffekter och redskaper.
En lättad tillförsel af bättre malmer och tackjern skulle bidraga till samma ändamål.
Brännvinsbränning idkades 1858 vid 10 ångbrännerier meden produktion af 171715 kannor.
Af dessa fabriker äro 2 belägne i Sunnerbo, b i Albo, 2 i Kinnevalds och 2 i Norrvidinge härad.
De öfver hela länet spridda mindre pannorna torde hafva på samma tid åstadkommit 90000 kannor brännvin.
Fabriksrörelsen för öfrigt inom länet är inskränkt till spridda smärre inrättningar för färgeri, garfveri, oljeslageri, tillverkning af tegel, pottaska i Uppvidinge, kimrök och glas; det sistnämd aaf större betydenhet vid Kosta i Ekeberga socken af nämde härad, nämligen till 230000Rdr årligt produktionsvärde, samt papper vid 9 pappersbruk, hvaraf Lessebo i Hofmantorps socken af Konga härad och Ry i Götteryds socken af Sunnerbo härad åstadkomma största tillverkningarne, det förra till värde af 107000 och det senare till 7000 R:dr.
Det uppgifna värdet å samtliga fabrikstillverkningar 1857 utgör: i Sunnerbo härad R:dr 319 12.
Albo härad » 11725.
Kinnevalds och Norrvidinge härader ... » 49789.
Konga härad » 135483.
Uppvidinge härad » 280202.
Dessutom drifves kopparsmide vid Lessebo till belopp af i 200 centner och manu faktursmide till ringa belopp vid några få vattenhammare.
Kosta glasbruk hämtas en del råämnen tillbelopp af 16400 centner från Kalmar, Karlskrona och Jönköping.
Glasvarorne afsättas öfver hela riket, äfvensom papper från Lessebo, största delen öfver Kalmar, Karlshamn, Karlskrona och Ronneby.
Wexiö stad har 2 klädesfabriker, hvilkas tillverkningsvärde uppgår till 200000 R:dr och deröfver.
Klädet upphandlas mest för arméens och flottans behof.
Såsom råämne begagnas Jutsk ull.
Dessutom finnas 6 garfveriet1, i snusfabrik, 2 vagnfabriker och I laggkärlsfabrik med omkring 40000
R:dr produktionsvärde.
Utom med ofvananförde mindre så kallade fabriksnäringar sysselsätter sig befolkningen med binäringar, hvaribland anföras:
I Sunnerbo härad:
Handsrnide i Pjetteryds, Lidhults, Götteryds, Traheryds och Hallaryds socknar till afsättning på Skåne, Halland och Jönköping, ylleväfnad i Torpa, Wrå, Markaryds och Hinnaryds socknar, samt tillverkning af väfskedar i sistnämde 2:ne och Traheryds socknar, hvilka till värde af 50 ä (50000 R:dr afsättas till större delen af riket samt äfven i Danmark, Norge och Ryssland.
Albo härad:
Brännvinsbränning i Thorsås, Skatelöfs, Aringsås och Lekaryds socknar, linodling och iinneväfnader till betydligt värde i de flesta socknar, gröfre smiden, skoarbeten, samt tillverkning af vagnar oell tröskverk i Wiresta, Stenbrohults och Härlunda socknar.
Kinnevalds, Konga, Uppvidinge och Norrvidinge härader:
Linodling, linne- och ylle väfnader, forsling af varor, särdeles i Konga och Kinnevald, samt salpeterberedning.
Väfnaderne afsättas på marknader i Wexjö samt till Blekinge, Kalmar län och Skåne.
I brukstrakterne lemna dessutom kolning och upptagning af sjömalm anledning till biförtjenster.
Sågning af bräder och leveranser af skeppsvirke till kusten jemte annan mindre trävaruproduktion bedrifvas likaledes i gränssoeknarne mot Kalmar och Blekinge län.
./önköpings Un.
Största delen af detta läns jorntillverkning, som i medeltal de senare åren utgjort 90000 centner tackjern och 46400 centner stång- och manufakturjern, grundar sig på jernmalm från Taberg, beläget 1^ mil söder om Jönköping, hvarutaf årligen lösbrytas 56 omkring 200000 centner malm, som förbrukas vid följande masugnar, nämligen: Tabergs, Norra och Södra Månsarps, Mobro och Sandseryds i bergets grannskap till ungefärligt belopp af 100000 centner, Unnaryds, Rasjö och Lomsjö på 2 k 2^ mils afstånd åt sydvest 65000 centner samt Ekersholm och Lindefors å 2 mil i söder 35000 centner.
Malmens brytningspris är 6 ä 7 öre pr centner, och dess jernhalt 25 ä 30 0 .
Hela tackjernstillverkningen af Tabergsmalm utgör ungefär 60000 centner årligen.
Smärre malmtillgångar förefinnas vid Inglamåla i Fröderyds socken, hvarest årligen, ungefär 4000 centner malm brytas för Klafreströms och Säfsjöströms masugnars räkning i Kronobergs län, samt i den Bruzaholms bruk tillhöriga Nya Nelsons grufva i Okna socken med årlig brytning af 6000 centner.
Utom vid de på Tabergs malm egentligen grundade masugnar, tillverkas tackjern af sjömalm vid Åminne i Westbo, Ohs i Westra och Bruzaholm i Södra Wedbo härad till belopp af 30000 centner.
Kalksten för tackjernstillverkningen, motsvarande vid pass 20 “ n af malmens vigt, erhålles från Harje i Hammars socken af Orebro län öfver Jönköping, Tabergshyttornes tackjern uppsmides dels inom länet till stångjern vid Spaafors, Nissafors och Gyllenfors bruk, belägna vid Nissaån, med 11900 centners tillverkning, Ekersholm, Lindefors.