Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid öfvervägande af detta ärende har Kongl. Jlaj:t, som anser det vara af väsentlig vigt. att vid straffängelset i Landskrona, hvilket är beräknadt att inrymma icke mindre än femhundra fångar, utväg till sysselsättning för fångarna beredes, samt finner detta ändamål kunna lämpligen och utan särdeles betungande för Statsverket, på det af Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrätlningar föreslagna sätt, ernås, velat, uppå de i vidfogade Siatsråds-protokoll närmare utvecklade grunder, härmedelst föreslå Rikets Ständer, att, af anslaget till fångars vård och underhåll mätte få, i mån af behof och med de vilkor för medlens återbetalning, hvarom Fångvårds-styrelsen hemställt, användas ett belopp af högst Femliofemtusen R:dr Banko för utförande vid Landskrona fästningsfängelse af det byggnads-företag, som i Fåugvårds-slyrelsens ofvanbcrörda underdåniga skrifvelse finnes omförmäldt.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse N:o 132.
De till detta ärende hörande handlingar bifogas och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständers Stats-Ulskott med all Kongl.
Under Hans Maj-ts Min aliernådigste Konungs och Herres sjukdom.'
CARL. C. E.
Transsumt af Protokollet öfver Justitie-departements-ärenden, hållet inför Hans Kongl. Höghet Kronprinsen-Regenten uti Statsrådet å Stockholms Slott den 3 November 1857 i närvaro af: Haus Excellens, Justitie-Stats-Ministern, Herr Gunther; Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Lagerheim; Stats-råden: fVallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, Friherre af Ugglas.
Hans Excellens, Herr Justilie-Stats-ministern anmälde i underdånighet:
Styrelsens öfver Fängelser och Arbets-inrättningar i riket underdåniga skrifvelse den 3 nästlidne Juli, deruti anföres, bland annat — — — — — — — — — — Efter föredragning häraf och Krigs-kollegii i ämnet infordrade utlåtande, deruti nämnde Kollegium ansett hinder icke möta för den till Landskrona fästnings-område hörande platsens användande lills vidare på det af Fångvårds-styrelsen föreslagna sätt, anhöll Herr Justitie-Slats-ministern att få i underdånighet fästa uppmärksamheten å det ytterst maktpåliggande deri, att för straffängelset i Landskrona, hvilket numera är beräknadt att inrymma 500 lifstidsfångar, utväg bereddes till fångarnes sysselsättande, i saknad hvaraf ändamålet med denna straff-anstalt skulle, genom svårigheten af ordningens 4 Kongl. Maj-.ls Nådiga Skrifvelse N:o 132. och disciplinens upprätthållande väsentligen förfelas.
Då härtill kom, att den fabriksarbetsverksamhet, deråt fångarne, i följd af förra öfverenskomnielsen med Grefve Lewenhaupt, fått egna sig, funnits vara särdeles gagnelig, samt arbete för fångar på enskild mans förlag vore i allmänhet att föredraga den, med betydligare kostnad förknippade och vid Landskrona-fängelset, af bristande utrymme i allt fall icke utförbara sysselsättning för fångvårdens egen räkning, som för fång-personalen vid åtskilliga andra fängelser i riket måst tillvägabriugas, ansåg sig Herr Justitie-Stats-ministern böra i underdånighet biträda det väckta förslaget, att, med en jemuförelsevis icke obetydlig inkomst för fångvården, kunna hålla ej mindre än 300 lifstidsfångar i daglig verksamhet, med fångvårdens medel bekosta uppförandet af ifrågakomne byggnad, desto hellre som utgifterne härför kommo, enligt bestämmelserna i det föreslagna kontraktet, att fångvården successivt återgäldas.
Men då detta byggnads-företag ej kunde anses egentligen afse bere dande af utrymme för fångars vård och underhåll, och företagets utförande med medel från fångvårds-anslaget följaktligen icke torde böra annorlunda, än med Rikets Ständers kännedom och bifall ega rum, hemställde Herr Justitie-Stats-ministern, att Kongl.
Majit måtte täckas i nådig Skrifvelse till Stats-Utskottel föreslå Rikets Ständer, att den af Fångvårds-styrelsen föreslagna byggnadens uppförande måtte få af anslaget till fångars vård och underhåll, med ett belopp af högst Femtiofemtusen R:dr Banko bekostas, uuder de vilkor i öfrigt, hvarom Fångvårds-styrelsen, på sätt här ofvan förmäles, hemställt: och tillstyrkte Herr Justitie-Stats-ministern derjemte att, i afbidan på Rikets Ständers beslut, med slutlig pröfning af frågan ora autagligheten utaf det med Grefve Lewenhaupt vilkorligen ingångna kontraktet, tillika med de öfriga ämnen, som i Fåugvårds-styrelsens underdåniga skrifvelse innefattas, måtte få anslå.
Denna Herr Justitie-Stats-ministerns af Statsrådets öfriga ledamöter biträdda framställning behagade Hans Kongl. Höghet
Kronprinsen i nåder gilla.
Ex protocollo. E. Helling.
Utdrag af Protokollet 'öfver Justitie-deparlements-ärenden, hållet inför Hans Kongl. Höghet Kronprinsen-Regenten uti Statsrådet å Stockholms Slott Tisdagen den 10 November 1857, i närvaro af: Hans Excellens, Justitie-Stats-Ministern, Herr Gunther, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes-Ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Kongl. Maj:ts K åd.
Skrifvelse N;o 133. 5 Siais-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, Friherre af Ugglas.
Hans Excellens, Herr Justilie-Stats-ministern uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt Nådigt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskolt, angående användande af medel från ansla get till fångars vård och underhåll för uppförande af en byggnad vid straff-fängelset i Landskrona; Och behagade Kongl. Maj:t, uppå Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bifogadt, samt befallde att, i enlighet dermed, Nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständers Stats-Utskott expedieras.
Ex protocollo Oscar David Egge. N:o 133.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 24 Nov. 1857, kl. 10 f. m. Kongl.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Statsutskott, i fråga om pension från Rikets Allmänna Indragning s-stat åt Juslitie-rådet John Roy; Gifven Stockholms Slott den 10 November i857.
Hos Kongl. Majit har Justitie-rådet och Riddaren af Kongl. Majits Nordstjerneorden John Roy uti underdånig ansökning anfört, att ehuru, efter det sökanden vårtiden 6 Kongl. Maj:fs Nåd.
Skrifvelse N:o 133. innevarande ar angripits af sjukdom, som satt honom ur stånd att tills vidare bestrida Justitie-räds-embetet, i hans helsotillstånd numera inträdt sådan förbättring, att hopp om fullkomligt återställande förefunnes, det likväl, då såsom Läkaren yttrat, ej kunde för närvarande med visshet bestämmas, huruvida sökanden skulle kunna fullt återvinna helsan, för honom måste framställa sig såsom möjligt, att han, i anseende tili fortfarande sjukdom, blefve försatt i nödvändighet att framdeles söka entledigande från sitt embete; och har sökanden, med anledning häraf, underdånigst anhållit, att Kongl. Maj:t mätte täckas hos Rikets Ständer göra framställning derom, att, i händelse sökanden icke inom den tid, som, enligt ansökningen bifogad! läkare-betyg, ansetts erforderlig för att kunna med större visshet bedöma sjukdomens utgång, blefve så återställd till helsan, att han kunde inträda i embetets utöfning, ulan dä funne sig nödsakad att derifrån söka afsked, honom måtte beviljas rätt till erhållande af det årliga pensions-belopp, som i allmänhet är Justitie-råd vid afskedstagande förunnadt.
Af läkare-betyget inhemtas, att Justitie-rådet
Roy genom ansträngdt arbete och stillasittande lefnadssätt ådragit sig kongestion åt hufvudet, hvilken åkomma, småningom utbildad, förliden vår stegrats derhän, att hau då nödgades afstå från utöfningen af sitt embete; att, ehuru tillståndet sedermera betydligt förbättrats, det icke vore möjligt att ännu med större sannolikhet afgöra, om och när han skulle kunna återtaga sin embetsverksamhet; men att, enär någon helsobrunn borde ytterligare begagnas och gynnande årstid dertill måste afvaklas, tiden för möjlig tjenstbarhet ej kunde antagas inträffa förr än efter medlet af nästkommande års sommar.
Med afseende å de härvid förekomna omständigheter, att Justitie-rådet Roy, hvilken är född år 1802 och i Statens tjenst inträdde år 1822, samt år 1855 utnämndes till sitt nu innehafvande embete, befinner sig, efter en ansträngande och för det allmänna gagnelig verksamhet i flere särskilda domare-befattningar, uti den ekonomiska ställning, att han, enligt hvad kändt är, saknar enskilda tillgångar för sin och sin hustrus framtida bergning, anser Kongl. Maj:t, som derjemte finner det vara för ärendenas jemna gång i Högsta Domstolen af synnerlig vigt, att
Justitie-rådet Roy, i händelse hau af fortfarande sjukdom blifver från embetets vidare utöfning hindrad, sättes i tillfälle att derifrån kunna afgå, Sig ega anledning i så måtto kunna understödja den nu gjorda framställningen om rätt för bemälde Justitie-råd att vid afskedstagande! erhålla pension, ehuru han icke uppnått den derför i allmänhet stadgade åldern, alt Kongl. Majit vill föreslå Rikets Ständer, att Justitie-rådet Roy, i händelse han skulle fortfarande af sjukdom hindras från utöfningen af Justitie-råds-embetet, och pä sådan grund ansökning om hans entledigande derifrån göres inom den i åberopade läkare-betyg antydda tid, eller början af Augusti månad nästkommande år, må berättigas att, efter afskedet, å allmänna Iudragnings-staten tillgodonjuta eu årlig pension af Fem Tusen Riksdaler Riksmynt.
Skrifvelse N:o 133.
De lill ärendet hörande handlingar bifogas; och Kongl. Majit förblifver Rikets Siänders Siats-Utskott ined all Kongl.
Dalum »t supra.
Under Hans Majlis, Min Aller-Nådigste Konungs och Herres sjukdom, CARL. C. E.
Giinther.
Utdrag af Protokollet öfver J ustitie-depar t ement s-är enden, hållet inför Hans Kongl. Höghet Kronprinsen-Regenten i Stats-rådet å Stockholms Slolt den 3:dje November 1857, i närvaro af: Hans Excellens, Justitie-Siats-ministern Herr Gunther, Hans Excellens, Stats-ininistern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Siats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, Friherre af Ugglas.
Hans Excelleus Herr Jusliiie-Stats-ministern anmälde i underdånighet:
Den af Justilie-rådet ra. ra.
Roy i underdånighet gjorda ansökning, deruti, med förmälan, att sökanden, hvilken under våren innevarande år blifvit angripen af sjukdom, som salt honom ur stånd au bestrida det honom Nådigst anförtrodda embete, numera visserligen vunnit betydlig förbättring i sitt helsotillstånd samt egde hopp om fullkomligt återställande, sökanden likväl, enär, på sätt i underdånighet bifogadt läkarebetyg innefattade, för närvarande icke kunde med visshet bestämmas, huruvida sökanden kunde återvinna full helsa samt sökanden följaktligen borde föreställa sig möjligheten deraf att. han kunde blifva försatt i nödvändighet, att, i anseende till fortfarande sjukdom, framdeles i underdånighet söka entledigande från sitt innehafvande embete, i 8 Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse N:o 133. underdånighet anhållit, det Kongl. Majit måtte täckas hos Rikets nu församlade Ständer göra Nådig framställning derom, att, i händelse sökanden icke inom den tid, som, enligt läkare-betyget, ansåges erforderlig för att kunna med större visshet bedöma sjukdomens utgång, blefve så återställd till helsan, att han kunde åter inträda i utöfning af embetet, samt af sådan anledning funne sig nödsakad alt efter samma lids förlopp anhålla om Nådigt afsked derifrån, sökanden måtte beviljas rätt till erhållande af pension å Allmänna Indragnings-staten till det belopp, som i allmänhet Justitie-råd vid afskedstagande förunnades; varande uti ofvanberörde läkare-betyg vitsordadt, att
Roy varit besvärad af en genom ansträngdt arbete och stillasittande lefnadssätt ådragen kongestion åt hufvudet; att under den hittills åtnjutna tjenstledigheten, i förening med lämplig medicinsk och dietisk behandling, tillståndet väl betydligt förbättrats, men att ännu ej vore möjligt att ens med någon större sannolikhet afgöra, om och när Justitie-rådet
Roy kunde åter återtaga utöfningen af sitt embete, samt att, då, såsom ytterligare verksamt medel för återställandet, borde begagnas någon helsobrunn och derför gynnande årstid måste afvaklas, tiden för Justitie-rådets möjliga tjenstbarhet icke kunde antagas inträffa förr än efter medlet af nästa sommar.
Med afseende å de härvid förekommande omständigheter, att Justitie-rådet Roy, hvilken är född 1802 och i Statens tjenst inträdde år 1822 samt år 1855 utnämndes till sitt nu innehafvande embete, befinner sig, efter en ansträngande och gagnelig verksamhet i flera särskilda Domare-befattningar, i den ekonomiska ställning, att han, enligt hvad kändt är, saknar enskilda tillgångar för sin och sin hustrus framtida bergning, ansåg Herr Justitie-Stats-ministern, som derjemte fann det vara för ärendenas jemna gång i Högsta
Domstolen af största vigt, att
Justitie-rådet Roy, i händelse han af fortfarande sjukdom blefve från embetets vidare utöfning hindrad, sattes i tillfälle att derifrån kunna afgå, sig ega anledning i så måtto tillstyrka bifall till den gjorda ansökningen, att Kongl. Majit må täckas i skrifvelse till Rikets Ständers Stats—Utskott göra framställning hos Rikets Ständer derom, att i händelse
Roy skulle fortfarande af sjukdom hindras från utöfningen af sitt Justitie-råds-embele, och på sådan grund ansökning om hans entledigande derifrån göres inom den i åberopade läkare-betyg antydda tid, eller början af Augusti månad nästkommande år, han må berättigas att efter afskedet komma i åtnjutande af en årlig pension å allmänna indragnings-staten af Feni Tusen Riksdaler Riksmynt.
Uti den af Hans Excellens Herr Justitie-Stats-ministern sålunda gjorda framställning instämde Stats-rådets öfriga ledamöter; och behagade Hans Kongl, Högin Kronprinsen densamma i nåder gilla.
Konni. Maj.i.i Vårf.
Skrifvelse N:o 133. 9 Utdrag af Protokollet öfver Justitie-departements-ärenden, hållet Inför Hans Kongl. Höghet Kronprinsen-R egenten uti Stals-Rådet ä Stockholms Slott Tisdagen den 10 November 1857, i närvaro af: Haus Excellens, Justitie Slals-niinistern Herr Gunther, Hans Excellens, Stals-ministern för Utrikes Ärendena Herr Friherre Lagerheim, Slats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, Friherre af Ugglas.
Hans Excellens, Herr Justitie Stats-ministern uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt Nådigt beslut, uppsatt förslag lill Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott, i fråga om pension från Rikets Allmänna Indragnings-stat åt Justilie-rådet John Roy; Och behagade Kongl. Maj:t, uppå Slats-rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes delta protokoll bilagdt, samt befallde att, i enlighet härmed, Nådig skrifvelse skulle till Rikels Ständers Siats-Utskott expedieras.
Ex protocollo Oscar David Egge. hill till R St.
Prot. 1856 & 1857. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 26 Haft. 2 STOCKHOLM, tryckt hos J. W: Lundberg, 1S57.
Maj:ts Nåd. Proposition JW 134. 1 N:o 134.
Ank. till JSxp.-Utsk. d. 10 Dec. 1857, kl. 12 m.
Majlis Nådiga Proposition lill Rikets Ständer angående åtgärders vidtagande för alt underlätta penningeställningen och rörelsen inom landel; Gifven Stockholms Slott den 14 December 4857.
Den förlägenhet och oro, som redan någon tid uppenbarat sig i aflägsnare länders financiela förhållanden, har med fruktansvärd styrka utbredt sig äfven till vårt fädernesland, och indrager med hvarje dag i sin hvirfvel allt flera af dem, som genom handels- och kreditförhållanden stå i beröring med den utländska marknaden.
De förbindelser, hvarpå gemenskapen mellan de olika folken likasom hvarje särskildt lands inre rörelse i väsentlig mån hvilar, måste, till följd af närvarande tids fordringar, till stor del bero på förtroende; och om detta, såsom nu är fallet, i någon högre grad rubbas, blifver verkningen deraf olycksbringande, ej blott för alla de affärsmän, hvilka grundat sin rörelse på en öfver höfvan utsträckt kredit, utan äfven för dem. som i sådant afseende iakttagit en lofvärd försigtighet och i sjelfva verket ega en stor och obestridlig förmögenhet.
Under ett sådant tillstånd af allmän oro och misstro samt deraf föranledd fara för våldsamma omstörtningar eller afbrott i nästan alla grenar af näringslifvet, blifver den iråkade förlägenheten ej längre endast en hämnande vedergällning för vinningslystnadens öfverdrifter, utan den hotar att öfvergå till en allmän olycka, som drabbar den skyldige med den oskyldige, och som snart skall sträcka sina verkningar till alla delar af samhället; och då framträder äfven anspråket, att statsmakterna måtte mellankomma för att afvärja den skada, hvaraf allmänna välfärden hotas, och till den störda jemnvigtens återställande vidtaga sådana mått och steg, sorn öfverstiga den enskilda verksamhetens krafter.
Prot. 185G & 1S57. 1 Samt. 4 A/d. 2 Band. 21 Raft. t I 2 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition JU 134.
Detta anspråk har också blifvit uttaladt, ej blott genom väckta förslag i sådant afseende inom Representationen, utan äfven i en nyligen, utaf åtskillige handlande och större näringsidkare inom hufvudstaden, till Kongl. Maj:t ingifven underdånig hemställan om vidtagande af de åtgärder, som med afseende på nuvarande betryckta pennmgeställning kunde finnas lämpliga och verkställbara.
1 nämnda skrift är den inträffade förlägenheten sålunda skildrad: att, då de stora utländska penninge-marknaderna och isynnerhet den Hamburgska, enligt dagligen ingående underrättelser, befinna sig i ett tillstånd af nära nog redlösbet, den Svenska industrien, som från samma marknader hemtat största delen af sitt förlagskapital, icke derifrån har att för närvarande påräkna något sådant; att det redan gifna, med anlitande af alla lagliga medel, återkräfves, och detta nästan på en gång, emedan förfallotiden är beroende deraf, att förlagen hufvudsakligen utgått under form af vexlar på högst nittio dagar; att de, som hafva att betala sådan utländsk skuld, under nuvarande osäkerhetstillstånd, ytterligare hotas eller redan träffats af nödvändigheten att betala samma skuld två eller flera gånger; att den så kallade stora handeln, hvilken sålunda i främsta rummet lider af ett plötsligt afbrott i den utländska krediten, sjelf nödgas i nästa rummet indraga de förlag i penningar och varor, som han lemnat det större bergs- och jordbruket, fabriksnäringarne samt minuthandeln, hvilken sednare åter indrager sina fordringar; att Riksbankens utelöpande eller hos Privat- och Filialbankerna deponerade sedlar uppsamlas till betäckande af den utländska skulden; att, i samma mån rörelsekapitalet inom landet sålunda minskas, äfven låneutvägarne och medlen att upprätthålla de inhemska stads- och landtmanna-näringarne utsina; att deras produkter härigenom skola falla i vanvärde, särdeles jordbrukets alster, hvilka, i saknad af förlag för spanmålshandeln, finna afsättning endast i mån af förbrukningen för dagen; samt slutligen att den skuldbelastade fasta egendomen i följd häraf måste komma att lemna en otillräcklig afkastning för att betäcka löpande räntor, och fastigheterna vid blifvande försäljningar sålunda torde bortgå för ytterligt nedtvingande pris.
De utvägar, som till afvärjande af de hotande olyckorna blifvit i omförmälde skrift föreslagna, äro dels beviljandet af ett uppskof, t. ex. på en månad, utöfver förfaliotiden med betalning af vexlar, som för brist på godkännande eller betalning återkomma från utlandet, dels ock utfärdandet, genom Rikets Ständers Riksgälds-kontor, af Svenska obligationer, till sammanlagdt belopp af högst 4 0 millioner Riksdaler Riksmynt, löpande med ränta till högst 6 procent och förfallna till betalning inom loppet af två år, antingen efter uppsägning eller efter utlottning; hvarjemte en särskild kommitté skulle ega att, efter pröfning af erbjuden säkerhet, bevilja derefter lämpade lån på viss förfallotid, emot den i obligationerna utfästa ränta och derutöfver 2 procent provision för 6 månader till betäckande af omkostnader samt möjliga förluster; och skulle lånen utgifvas i penningar eller nämnde obligationer samt ränta och provision förskottsvis af låntagaren godtgöras.
Kongl. Maj:t$ Nåd.
Proposition M 134.
Majit, beträffande först det ifrågasatta anståndet med inlösen af förfallna vexlar, funnit en sådan afvikelse från gällande vexellag innebära den väsentliga orättvisa, att det åsyftade rådrummet för den betalnings-skyldige vunnes på bekostnad af den, som egde laglig rätt att fordra och påräkna betalning, samt följaktligen kunde försätta den sistnämnde, utan hans vållande eller begifvande, ur stånd att fullgöra andra förbindelser, förfallna samtidigt med vexeln.
Då olägenheterna af en sådan rubbning i alla på vexel-rätt grundade aftal ingalunda skulle uppvägas af de fördelar, som kunde vinnas genom en dylik endast tillfällig och ofullständig hjelp; men den naturliga följden deraf för en längre framtid otvifvelaktigt blefve, att förtroendet för Svenska vexlar vore stördt både på den inländska och den utrikes marknaden; har Kongl. Majit ansett omförmälde anståndsförslag ej kunna vinna afseende.
Hvad åter angår förslagets sednare del, eller den afsedda utlåningen, grundad på Riksgälds-kontorets obligationer, så lärer det svårligen kunna undvikas, att, om de sålunda ifrågasatta obligationerna af nytt slag, och ställda på kort tid, utkomma samtidigt och likasom i täflan med dem, hvilka Fullmäktige i Riksgälds-kontoret ega att, enligt Rikets Ständers beslut den 16 sistlidne September och Kongl. Kungörelsen den 29 i samma månad, utgifva för anskaffande af medel till Statens jernvägsbyggnader, derigenom lätteligen, vid detta tillfälle, då Svenska Staten första gången efter lång tid uppträder såsom låntagare, förvecklingar emellan låne-operationerna skulle kunna uppstå, ledande till misskredit för Riksgälds-kotitorets förbindelser i allmänhet, eller åtminstone för ena slaget deraf.
Vid den frihet, som för bestämmande af räntebeloppet å nu ifrågavarande nya obligationer skulle ega rum, måste jemväl sannolikt inträffa, att dessa, ifall räntan sattes hög, komme att, genom sin begärlighet, medföra en ganska betänklig rubbning i det sätt, hvarpå kapitalerna inom landet nu äro placerade och använde; men om räntan deremot bestämdes så låg, att obligationerna icke blefve synnerligen eftersökta af kapitalisterne, utan endast af de lånebehöfvande, så skulle kursen å dessa stnts-papper snart komma att falla i mån af låntagarnes penningebehof, och Riksgäldskontorets kredit äfven derigenom äfventyras: hvarförutan i sistnämnde fall hela förhandlingen komme att förfela ett af sina väsentligaste ändamål, nemligen att framlocka och till den allmänna rörelsens tjenst återsprida de penninge-tillgångar. hvilka, i följd af det nu rådande misstroendet, eljest undanhållas densamma.
Men framför allt uppstår hos Kongl. Majit den betänkligheten mot en sådan utgifning af Riksgälds-kontorets obligationer sorn den ifrågasatta, att derigenom otvif•velaktigt skulle åstadkommas en ganska menlig inverkan på Riks-bankens ställning, hvars oförminskade säkerhet och förmåga att uppfylla alla sina förbindelser, under hvarje tid, men helst i en så upprörd som denna, utgör det första vilkoret och det 4 Kongl. Maj:ts Nåd.
M 134. förnämsta stödet för enskild egendoms säkerhet och allmänt väl; och denna Bankens fasthet står, i Kongl.
Maj:ts tanke, på säker grund, så länge
Banken väl förvaltas och ej några åtgärder vidtagas, som förminska dess styrka.
När härtill kommer, att en dylik kommitté för medlens användande, som den, hvarom, förslaget talar, icke eger samma lämplighet i fråga om låne-medlens fördelning, i mån af behof och billighet, på ett vidsträckt rikes område med mångahanda arter af olika rörelsegrenar, hvilka alla hafva anspråk på biträde, som på en enda handelsplats; samt att den skyndsamhet, hvarpå hela företagets nytta väsentligen beror, icke låter sig förena med alla nödiga förberedelser för anskaffandet af obligationer och ordnandet af en alldeles ny gren af Riksgälds-kontorets verksamhet: har Kongl.