Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ina generalförslag, angående understöd för allmänna arbeten, meddelat utlåtande i anledning af berörda ansökning, samt dervid anfört, att ehuru Styrelsen ansäge den föreslagna kanal-leden vara förtjent af synnerlig uppmärksamhet, samt att, derest förelaget skulle kunna bringas till utförande, det bidrag, som beviljades, borde utgå i form af anslag utan återbetalningsskyldighet, Styrelsen likväl, vid betraktande deraf att kostnaden för arbetena i allmänhet vore högt beräknad och alt rörelsemalerielens anskaffande syntes tillhöra den enskilda företagsamheten, funné sig icke böra tillstyrka högre bidrag till förelaget än En million R:dr, under förbehåll att vederbörande intressenter bekostade återstoden och ansvarade för farledens framlida vidmagihållande; så hade denna fråga kommit under nådig pröfning i sammanhang med öfriga i Styrelsens generalförslag upptagna större arbetslöretag; men som upplysning saknades, huruvida något i orten bildadl bolag vore benäget att, emot åtnjutande af de utaf Styrelsen ifrågasatta belopp, utföra och för framtiden underhålla omförmälda kanal-led, fann E K.
Sig icke då böra föreslå Rikets Ständer att till detta företag anvisa några medel.
Sedermera bar dock Landshöfdingeembete! i Norrbottens län, under den 16 nästlidne Januari, till E. K.
Majit inkommit med dels utdrag af eli vid sammanträde i Luleå den 3 i berörda månad hållet protokoll, utvisande ali, sedan för bildande af bolag till ofvanberörda förelags verkställande aktier blifvit inom orten tecknade lill belopp af 500,000 R:dr, intressenterne vid nämnde sammanträde konstituerat sig till bolag, under benämning af “Luleå kanal-aklie-bolag", samt öfverenskommit att, derest minst Eli million R:dr erhölles såsom anslag ulan återbetalningsskyldighet, anlägga och för framtiden underhålla kanaler förbi Hedens och Ede lorssar, äfvensom anskaffa den för trafiken erforderliga transport-materiel, allt i öfverensstämmelse med den af Löjtnanten Schough uppgjorda arbetsplan, dels ock en af den utsedda Bolagsstyrelsen undertecknad, till E. K
Majit ställd skrift, deruti Styrelsen, med åberopande af hvad förut anförts till stöd för den gjorda framställningen om Statens medverkan till förelagets verkställande, å bolagets vägnar i underdånighet anhållit, det E. K.
Majit mätte täckas föreslå Rikets Ständer att för ändamålet bevilja ett anslag af minst
En million Ridr, 54 Eap p di t iöns- (1
Is ko/le ts Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 175. hvaremot bolaget förbunde sig att utföra och för framtiden underhålla ifrågavarande kanal-led.
Vid förnyad pröfning af detta ärende har E. K.
Majit, som inhemta), alt hos Rikets Ständer fråga jemväl blifvit väckt om statsbidrags anvisande till omfömälda kanalled, hvilken erfordras för tillgodogörande af de inom orten varande rikhaltiga malmfält. vidsträckta skogar och tjenliga odlingsmarker, genom nådig Skrifvelse af den 6 sisliidne Februari till Rikets Ständer öfverlemna! den inkomna framställningen, för att komma under öfverläggning vid pröfningen af frågan, huruvida tillgång lill förelagets understödjande må kunna beredas; och hafva Rikets Ständer äfven erhållit del af öfriga lill ärendet hörande handlingar.
Vid behandlingen af denna fråga har inom Riks-slånden blifvit föreslaget, att Rikets Ständer mätte besluta för Statens räkning anlägga ifrågavarande kanaler och bedrifva rörelsen derstädes eller ock, derest della icke kunde bilällas, anslå En million R:dr att utan återbetalningsskyldighet öfverlemnas till det bolag, som kunde bilda sig, lör alt utföra arbetet och detsamma för framtiden underhålla, i hvilket sistnämnda läll, sedan aktie-egarne eller bolaget på det tecknade beloppet njutit 6 procent, två tredjedelar af den möjiigen återstående behållna inkomsten borde tillfalla Slaten såsom ränta eller afbetalning ä det lemnade kapitalel.
Såsom skäl för bifall till berörda framställningar är vordet hufvudsakligen anfördt, att Luleå eif, måhända den största i riket, vore segelbar 12f mil frän hafvet, endast med tvä stora afbrott, nemligen Hedens löissar, tillsammans något öfver £ mil långa, och Edeforssen, J mil i längd; all Luleå elfs floddal omlältade en areal af omkring 8,393,000 tunnland, eller vid pass två femtedelar af Norrbottens hela vidd, och inneslöte flere hundra tusen tunnland odlingsbar jord, rika skogstillgångar, tiil en del tillhöliga Kronan, samt de allmänt kända nästan outtömliga malmfälten vid Gellivara, Ruotivara och Karvek; samt att. genom alt göra Luleå eif segelbar jemväl förbi omIÖrmälda forssar, skulle bosättningar och odlingar å de stora dertill tjenliga fält, som finnas å båda sidor om elfven, i betydlig mån påskyndas och underlättas; de slora> Ki •onan tillhöriga skogar, som ligga inom lappmarksgränsen, lättare och fördelaktigare tillgodogöras; den i stor mängd derstädes befintliga skadade skog, som nu öfverlemnas åt förruttnelse, nyttiggöras vid de jernverk, som utan tvifvel kiimme att anläggas vid Luleå elfs stora och vattenrika läll, saint den nuvarande svåra och ytterst kostsamma transporten af gods och lilslörnödenheter, som vore ett stort hinder för ortens utveckling och framåtskridande, försvinna.
För att gifva en föreställning om de svårigheter, (sorn nu möta bosättning i det inre af landet, har blifvit anlördt, att transporten af en unna korn från kustlandet uppginge till lika stort belopp, hvartill samma qvantitet korn å kustlandet kunde köpas, samt ali transporten af en tunna sall kostade fvra gånger så myckel, som värdet eller inköpspriset deraf vid kusten utgjorde.
Om Luleå eif blefve segelbar förbi ofvannämnda lörssar, sä vore dcck kommunikationerna med det inre landet dermed icke fullbordade, tv del behöfdes äfven vägar, som lättade trafiken med det på båda sidor om elfven belägna breda landet, och särskildt en jernväg till Gellivara malmberg, beläget omkring 8 mil från segelledens ändpunkt.
Inom denna del af provinsen, der förut ingen väg funnes, korinne Luleå eif, sedan den blefve oafbrutet farbar, att motsvara hvad allmänna landsvägnrne och stambanorna voro för södra Sverige, enär till denna led konime att utmynna alla de sidovägar, som behöfdes för kommunikationen ; och sedan stamleden blefve utförd pä allmän bekostnad, kunde del blifva möjligt lör den enskilda företagsamheten all (ormå bekosta kompletteringen af kommunikationsleden medelst de nödvändiga sidogrenarne.
Del syntes ock billigt, att de nordligaste provinserna, och deribland Norrbottens län, med ett område af 924 Expedition s- Illsbo t Ida Förslag lill underd.
Skrifvelse, iV:o 17 5. 55 qvadralmil eller en fjerdedel af hela Sveriges areal, finge, med sina rika naturtillgångar, hvilka dock lill följd al brist på kommunikationer nu icke kunde tillgodogöras, komma i åtnjutande al fördelar eller anslag, svarande åtminstone till någon väsendtligare del mot dem, hvarmed mellersta och södra Sverige hugnats i afseende på kommunikationsanstalter samt derstädes anlagda kostbara och beqväma jernvägar.
I afseende pä sältet lör kommunikationsledens lillvägabringande, medelst kanal med lutande plan förbi de ifrågavarande båda forssa rive, har blifvit anlördt, att detta byggnadssätt väl icke förut varit (illämpadt i Sverige, men alt man dock genom erfarenheten från annat håll, der nämnde byggnadssätt vore begagnad!, hade visshet, alt detsamma vore användbart: och läge ett ytterligare skäl för bifall till framställningen deri, att de föreslagna kanalerna med lutande planer, hvilkas anläggningskostnad icke uppginge lill mer än J;del af kostnaden för kanal med vanliga slussar, skulle, till följd af deras billiga anläggningskostnad i förhållande till de stora fallhöjderna och kommunikationsledens längd, blifva en anvisning till efterföljd inom Sverige, med dess många och stora vattendrag, hvilka dock genom landets stupning pä liera ställen äro albrutna af strömfall.
För ali ådagalägga betydenheten af skogsprodukter, som årligen från Norrbotten utlöras, halva (ill lidrets Ständer inleinnats olficiela handlingar, sorn styrka, att de s. k. skogs- och stubbe-örena, eller den afgift, som E. K.
Majit och Kronan uppbär al innebyggarne i Norrbottens län för rättigheten alt å Kronans skogar afverka sågtimmer m. m., under år I8öl uppgått till icke mindre än 101,821 R:dr 17 öre, samt att tull värdet af de från Norrbottens län under samma år utförda varu-artiklar, hvilka hufvudsakligen beslode af trä jemte jern och tjära, utgjort 1,820.800
R:dr 33 öre.
Enligt det af Löjtnanten Schough algifna, utaf fullständiga planer och kostnadsförslag åtföljda Betänkande, angående den föreslagna kanaliseringen, skulle anläggningskostnaden för kanalen vid Hedelorssen uppgå till R:dr 960,000: — och vid Edefossen till . ’’ 312,500: — eller tillhopa R;dr 1,278,500: — hvarjemte för anskaffande af bogserings-ångbåtar och pråmar beräknats ” 221,500: — sä att hela kostnaden blefve R:dr 1,500,000: — hvarjemte af Betänkandet inhemtades bland annat alt från Edeforssen elfven är segelbar omkring 2j mil till Norrvik, som är ändpunkten för en tillämnad jernväg till Gellivara malmberg. r> Vid bedömandet af frågan, huruvida och på hvad sätt Staten bör medverka till ifrågavarande kanalarbetes utförande, torde icke böra förbises, att, om ock hvad anlördt blifvit, dels rörande det inflytande Luleå elfs kanalisering skulle medföra i afseende pä underlättandet af bosättningar och odlingar inom de intill elfven gränsande vidsträckta trakter, dels arn de fördelar, som skulle vinnas genom tillgodogörandet af de stora inom lappmarkerna belägna kronoskogarne samt af den derstädes i stor mängd befintliga skadade skog, kan anses utgöra giltig anledning för Staten att anvisa medel lör den ifrågavarande kanaliseringen: så torde dock de vigtigaste lördelarne af en sådan kanalisering bestå uti den lättnad, som derigenom skulle beredas vid tillgodogörandet af de rika jernmalmstillgångarne vid Gellivara, Ruotivara och Karveks malmfält, af hvilka Gellivara är beläget på eli afstånd af 8 ä 9 mil från elfven med god och tjenlig lokal lör jernvägsanläggning, och de båda sednare fälten i Qvickjock med 13 mils vattenväg och 6j mils landväg till segelledens öfra ändpunkt.
För befordrande af det vigtiga ändamålet alt kunna tillgodogöra Gellivara tillgångar, beviljade ock Rikets sed - 56 Expedilions-Vtskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 115. nast församlade Ständer kostnadsfri upplåtelse af Kronan tillhörig jord ål
Gellivara bolag för anläggning af en 17 mil lång jernväg mellan Gellivara och Bottniska viken, hvilken väg beräknades till en kostnad af omkring 5,500,01)0 R:dr Runi; hvarvid likväl fastades det vilkor, att bolag för jernvägens utförande borde vara bildadt och järnvägsanläggningen af detsamma påbörjad inom 1861 års utgång.
Ehuru denna jernvägsanläggning icke kommit till utförande, har dock, enligt hvad Rikets Ständer inhemta!, Gellivara bolag, under förutsättning alt Luleå eli blefve kanaliserad, numera afslutat förberedande aftal om byggande af en jernväg mellan Gellivara och oftanämnda eif; hvaremot frågan om denna sednare jernvägsanläggning äfven skulle komma alt förfalla, ilall icke kanaliseringen komme till utförande.
Det synes således att, om ock Luleå elfs kanalisering skulle för Gellivara bolag medföra betydliga fördelar, så är det icke heller för det allmänna af ringa vigt att genom en sådan kanalisering befordra den föreslagna jernvägen till Gellivara samt derigenom möjliggöra de der befintliga rika malmfältens bearbetande på ett sätt, som för fäderneslandet kunde medföra oberäkneligt gagn.
Men då frågan om kanalisering af Luleå eif, om också af gagn för den elfven närmast liggande orten, likväl eger sitt högsta och egentliga värde derutinnan, att det underlättar eller rättare möjliggör bearbetandet af de rika malmtillgångar, som nu ligga snart sagdt obegagnade i Gellivara malmfält, hafva Rikets Ständer funnit förelaget böra understödjas, endast under vilkor, att hufvudändamålet, så vidt möjligt, vinnes; och då eli särskildt bolag numera blifvit bildadt, sorn vill åtaga sig kanaliseringens utförande och framtida underhåll, hafva Rikets Ständer ansett, att Staten, ulan att för egen räkning anlägga ifrågavarande farled, bör under nämnde vilkor lemna nödigt understöd för dess lillvägabringande genom det nu bildade bolagets försorg.
I afseende på frågan om beloppet af det understöd, som härför må anvisas, hafva Rikets Ständer, lika med Styrelsen för allmänna Väg- och Vattenbyggnader, funnit, att statsbidrag till inköp af ångbåtar och pråmar icke bör lemnäs; hvaremot Rikets Ständer anse anslagets belopp böra bestämmas i förhållande till kostnaden för sjelfva kanalanläggningen och elfvens upprensning; och dä vanligen antagits, att de bolag, hvilka för förbättrade kommunikalions-anstallers lillvägabringande bildas, böra sjelfva tillsläppa ungefärligen en tredjedel af kostnadssumman, torde derföre Statens bidrag för nu ifrågavarande företag icke böra öfverstiga två tredjedelar af den derför till 1,278,500 R:dr beräknade anläggningskostnaden.
1 öfverensstämmelse härmed hafva Rikets Ständer, för verkställande af nödiga rensningar i Luleå eif samt anläggande af kanaler med lutande planer förbi Hedens och Efie forssar, för att derigenom erhålla oafbruten kommunikation frän Luleå lill Storbacken, till E. K.
Maj:ls disposition anvisat två tredjedelar af den härför beräknade kostnad, att med en jemnad summa af Åttahundrafemliotvå tusen R:dr såsom anslag utan återbetalningsskyldighet utgå till det bolag, som genom kontrakt, hvilket sednast inom 1864 års utgång bör vara vederbörligen afslutadt. förbinder sig alt efter fastställd plan utföra och fullborda arbetet samt såväl derför som för dess framlida underhåll ställer sådan säkerhet, som E. K.
Majit i nåder kan finna för godt all godkänna; börande förutom de vilkor, som för andra dylika företag vid innevarande riksdag varda fastställda, iakttagas a) att Staten, sedan bolaget på sitt tillskott njutit sex procents årlig ränta, skall erhålla den derutöfver uppkommande vinsten, intilldess Statens bidrag till fullo blifvit guldet; b) att bolaget skall tillskjuta sin andel i byggnadskostnaden i samma förhållande, som statsbidraget lyftes; c) Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:o 175. 57 c) att taxa för kanalafgifterna bör af E. K.
Majit i nåder fastställas; samt d) att ifrågavarande medel må utgå endast i det fall, att aftal, som af E. K.
Maj: t förklaras giltigt, blifvit alslutadt om anläggande, inom viss af E. K.
Majit bestämd lid, utaf jernväg mellan Luleå och Gellivare malmfält. 17:o.
Uti en hos Rikets Ständer gjord framställning har blifvit föreslaget, alt Rikets Ständer, för upprensning och rät ning af det vid iidoppel till Nyköping belägna s. k.
Sknntssundet till 11 fots djup och 60 ä 70 fots bredd, mätte bevilja ett mot den dertill erforderliga kostnad svarande anslag; och bar härvid blifvit hufvudsakligen anfördt, ali segelleden från hafvet, hvilken vore ungefär en mil lång, ginge genom tre fjärdar benämnde Stads-, Mellan- och Sjösafjärdarne, vid hvilken sistnämndas slut det s. k.
Skantssundet vore beläget, hvilket sträcker sig till den vik af Östersjön, sorn erhållit namnet Örbacken.
Alla dessa Ijärdar voro så grunda att fartyg, som ligga dju pare än 5 å 6 fot. på intet ställe kunde gä på sidan om den ränna, som under åren 1840—1845 hlef till hela sin längd uppmuddrad till ett djup af 10 fot vid lägsta vattenstånd.
1 Skantssundet hlef dock rännan i dess sträckning oförändrad bibehållen, enär kostnaden för dess uppmuddrande och rätande öfversteg de tillgångar, öfver hvilka staden kunde disponera.
Man hade fördenskull nödgats fortfarande begagna den gamla rännan eller strömfåran med alla dess tvära krökar, hvilka för seglande fartyg göra det ytterst svårt att komma fram genom densamma, såvida icke vinden för dem är gynnande.
Vid en för omkring 4 år sedan företagen noggrann undersökning af segelleden hade rännan befunnits pä åtskilliga ställen betydligt uppgrundad, så att densamma på sina ställen hade blott 8, men i allmänhet 9 löts djup.
En så beskaffad trång, krokig och grund segelled lade stora hinder i vägen för sjöfarten pä Nyköping, hvarifrån en stor del af den bördiga provinsens spanmål utskeppas; men äfven lör handeln och industrien vore den med så många svårigheter förenade kommunikationen med haivet i hög grad hinderlig.
Då i Nyköping vore anlagd en af rikets största mekani ska verkstäder, som sysselsätter mer än 300 arbetare, och vid hvilken flera större ångfartyg samt de första för Statens räkning i Sverige tillverkade lokomotiver blifvit förfärdigade, (inge verkstads-rörelsen vidkännas stor kostnad och tidsspillan, till följd deraf, alt få af de många fartyg, som tillföra verkstaden dess behof af stenkol, kunde med sina laster gå ända upp till Nyköpings hamn, utan på Örbacken nödgades lossa större eller mindre del deraf i mindre fartyg.
Om farleden skulle blifva fullt begagnelig, måste således rännan i Skantssundet rälas och segelleden i sin helhet genom muddring göras omkring 11 fot djup vid lägsta kända vattenstånd, då, vid vanligt vattenstånd, 13 å 14 fots djupgående fartyg kunde gå upp lill Nyköping.
Till utförande af detta arbete, hvartill hörer upplagande af 2:ne större stenkistor, som lära blifvit år 1719 på regeringens befallning der sänkta, saknade stadens innevånare nödiga tillgångar, ehuru de, enligt hvad upplyst blifvit, trodde sig kunna och ville på egen bekostnad till minst 10^ fots djup och 50 fots bredd uppmuddra den från Nyköping till Skantssundet sig sträckande ränna.
Eller det till Rikets Ständer öfverlemnats ett af Kapitenen vid Väg- och Vattenbyggnads-korpsen, G.
Nerman, uppgjordl och af karta ätföljdt kostnadsförslag, enligt hvilket Skantssundets upprensning beräknats medföra en utgift af 11,500 R:dr, har under ärendets behandling blifvit ådagalagd!, att det vore förmånligare, om rännan från Nyköping lill Skantssundet uppmuddrades till 60 fots bredd, äfven om djupet icke blefve mera än 10 fot; i följd hvaraf är vordet hemstäldl att staden, derest uppmuddringen verkslälles till 60 löts bredd, icke måtte ovilkorligen förbindas fördjupa farvattnet till mera än 10 fot.
Prof. 18U2—1863. 10 Sami. 1 Afd. 18 Heijl. 8 58 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, I\:o 175.
Dä behofvel a (’ det nu erforderliga upprensningsarbetel i Sk a n tssu udel till väsendtlig del blifvit IVainkalladt i följd af den försänkning, sorn till inloppets försvarande mot fiendtligt anfall år 1719 derstädes blifvit gjord, torde del ock finnas billigt alt
Staten bekostar detta arbete; och med anledning häraf hafva Rikets Ständer, för upprensning och rötning af det vid inloppet till Nyköping belägna s. k.
Skantssundet till 11 fots djup vid lägsta vattenstånd och 70 fots bredd, anvisat den derför erforderliga koslnadssumma 11,500 R:dr, dock med vilkor, att staden Nyköping förhinder sig att för all framtid såväl underhålla denna ränna vid samina djup och bredd, som ock till minst 10 fots djup och 60 fots bredd upprensa och dervid bibehålla segelleden mellan staden och nämnda sund.
E) Sjösänkningar och myrutdikningar samt andra vattenaftappniugar till beredande af odlingsföretag. 18:o.
Majit föreslagit, att Rikets Ständer måtte anvisa lill fond för befrämjande af utdikningar och ajlappningar af sanka Irakier och sjöar till beredande af odlingsföretag 50,000
R:dr årligen, eller för de tre åren 1864—1866 tillsammans
R:dr 150,000: — samt till en särskild fond, att efter E. K.
Majlis nådiga godtfinnande, användas såsom anslag utan återbetalningsskyldighet för understödjande uj myrutdikningar och valleria {'lappningar inom Norrbottens, Westerbottens, Wester-Norrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Slöra Kopparbergs län 50,000
R.dr årligen, eller för ifrågavarande tre år tillsammans „ 150,000: —; och har E. K.
Majit i afseende på sistnämnda fond föreslagit, ali såsom vilkor måtte stadgas, att till de arbetsföretag, som deraf erhålla anslag, tillskott, motsvarande minst hälften af den beräknade kostnaden, bör utgå antingen från föreningar af de i företagen närmast intresserade jordegare eller från kommunerna, i följd af derom fattade beslut, eller från blifvande landsting, samt att i öfrigt de vilkor, som finnas upptagna uti en af E. K. Majits Befallningshafvande i nämnde sex län afgifven underdånig skrifvelse i ämnet, hufvudsakligen böra iakttagas.
Uti berörda, i Augusti månad sistlidet år aflåtna, underdåniga skrifvelse har, i fråga om de norra vidsträckta länens odlingsbarhel, blifvit anfördt, att del, oaktadt dessa läns nordliga läge, hvarken vore vinterns köld eller sommarens brist på tillräcklig värme, som derstädes tillbakahölle landtbruket utveckling i den skala, hvartill odlingslägenheternas vidsträckthet och de utmärkta jordarterna, i förening med befolkningens tillvexande håg för landtbruk, borde föranleda.
Den återhållande kraft, som förnämligast hindrade landtbruksnäringens förkofran, vore froslländigheten, som ofta hindrade sädeskornets fullmognad, och de plötsliga, all vextlighet förhäijande nattfroster, sorn stundom midt under högsommaren öfverginge de odlade fälten och på några timmar förvandlade de mest lolvande sädesgrödor till ett knappast dugligt kreatursfoder.
Att denna froslländighet och dessa nattfroster icke sä mycket berodde af landskapens nordliga läge eller höjd öfver hafvet, sorn fastmer af vidsträckta, utaf så kallade kallkällor uppfyllda och vattensjuka myrtrakter, hvilka förekomma i stor mängd inom de norra länen, hade både erfarenhet och vetenskapliga undersökningar mer och mer bekräftat.
Del gåfves trakter högt upp emot fjellen, der knappast i mannaminne någon allmännare frostskada inträffat, och det gåfves åter andra trakter, äfven i medlersta och Expeditions-Utskottet s Förslag till underd.
59 till och med södra Sverige, der nattfroster fordom ganska ofta återkommit och om hvilkas beroende af närliggande vattensjuka och sumpiga fält något tvifvel icke mera vore öfrigt.
Öfverallt, der de vattensjuka trakterna blifvit utdikade, hade också en alltför märkbar och lycklig förändring snart sagdt omedelbart följt, för alt man vidare skulle kunna ifrågasätta sådana arbetens välgörande inflytande.
Flera exempel härpå kunde anföras äfven från trakter, belägna i de nordligaste länen och mer än 1,000 fot öfver hafvet.
J betraktande af dessa förhållanden hade E. K. Maj:ts Befallningshafvande i de sex nordligaste länen kommit tilljden enhälliga öfvertygelse, hvilkeu också allmänt delades al den upplystare befolkningen derstädes, att för det Norrländska jordbrukets framtida utveckling, hvarigenom en mångdubblad folkmängd skulle finna tryggad sysselsättning och utkomst samt de norra länen icke blott fylla sitt egel spanmålsbehof, utan också frambringa iandtbruksalster för verldsmarknaden, ingen åtgärd vore så angelägen och af omtanka för framliden påkallad, som den att i möjligen största utsträckning kunna tillvägabringa en allmännare utdikning af de frostförande, vattensjuka trakter, som till stor mängd och omfattning förekomma inom dessa län.
Viglen af IVostländiga trakters utdikning i allmänhet hade ock längesedan blifvit af E. K. Maj:t och Rikets Ständer erkänd och betydliga summor blifvit anvisade af Statens medel till befrämjande al dylika arbeten.
Ehuru äfven de norra länen vid fördelningen af dessa medel kommit i nådig åtanka och, synnerligen då de hemsökts af missvext, hugnats med stora anslag för beredande af tillfälle till arbetsförtjenst, hade det likväl legat i sakens natur, att, vid fördelningen af de för hela riket beviljade medlen, endast en proportionel andel, någorlunda alpassad efter alla länens antal, kunnat komma de norra tillgodo.
Då derjemte icke blott afhjelpandet af frostländigheter, utan vinnandet af odlingsbar mark företrädesvis varit med dessa anslag åsyftadt och vid medlens fördelning hufvudsakligast afseende bort fästas vid största landvinning för lägsta kostnad, hade också deraf blifvit en följd att, då arbetsprisen i de södra länen i allmänhet varit lägre, än i de norra, utdiknings- och odlingsföretag i de, förra oftast måst gifvas företrädet.
I alla händelser hade dessa hitintills för hela riket gemensamt beviljade anslag, hvilka måhända någorlunda motsvarat behofvet inom de södra länen, der myrlrakternas mängd och utsträckning genom en tidigare odling mycket förminskats, deremot endast i ringa grad kunnat fylla behofvet inom de norra länen, hvarest vattensjuka och frostländiga trakter förekomma i stor myckenhet och till en sammanhängande utsträckning af stundom flera qvadratmil.