Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Har jag icke alla tänder qvar i mun, är icke mitt hår lika tjockt som när jag stod brud...
Kanske derför, ty jag har inga dödstankar eljes.
men vi måste ju i alla fall hädan, och som lyckan varit oss huld ville vi begagna oss af förmånen få
Jo, jo, Du har fått evig ungdom, Du som jag,
ligga i egen jord, och derför bygde vi oss detta lilla grafhus här, der hvarje träd känner oss, der hvarje blomma skall hviska om vårt arbete, våra mödor och våra strider...
samma barn...
Ja strider, mot afundsjuka grannar och otack-
till Adolf?
Du sade't: otacksamma barn. -- Har Du sett
i morgse för att söka få ihop pengarne till arrendet.
Nej jag har icke sett honom sedan han for ut
mindre.
Men nu är nådatiden slut, det vet han, ty
Pengarne som han aldrig far... och jag ännu
nu är tredje arrendeqvartalet han underlåter betala.
arbeta i stället för att sitta här och vara måg.
Amalia och barnen behåller jag...
Ja, ut skall han, ut i verlden och lära sig
Tror Du att Amalia låter skilja sig från Adolf...
het, så..
Nej se!
Åhjo, när det gäller hennes barn och arflösNu är det der igen!
En sol-katt synes på mausoléns vägg; den dallrar som om den reflekterats från ett rinnande vatten.
FÖRSTA AKTEN LAGMANSKAN.
På mausolén!
Ser Du inte?
tyder...
Det är solen som speglar sig i floden.
Det be-
en lång tid...
Det betyder att vi skola se solen lysa ännu
samvete är en god hufvudkudde och den rätfardiges lön uteblir icke! -- Se der är grannen.
GRANNEN in.
Eller tvertom.
Men stor sak i det; ett godt
God afton Lagman och Frun.
sen hade det nöjet.
Hur går det med vinet? skulle jag frågat!
God qväll granne; hur står det till?
Var länge
GRANNEN.
rarne här.
Ja vinet; jag har fått mjöldagg och så är sta-
stockar och några starar har jag hvarken sett eller hört.
Jag har ingen mjöldagg pa mina
ADVENT GRANNEN.
tagen, den andra varder qvarlåten.
Ojemnt falla ödets lotter; den ena varder upp-
Det har väl sina goda grunder det!
och den orättfärdiges straff låter icke vänta på sig.
Den rättfärdiges lön uteblir icke,
att det är besynnerligt: två skiften ligga invid hvarandra, det ena bär god frukt och det andra bär dåligt...
Inte så illa menadt!
Men erkänn i alla fall
starar; det tycker jag är ändå besynnerligare.
Men lagman.
Det ena bär starar och det andra bär icke
det är icke alla som äro födda med segerhufva likt
varit mig bevågen; jag är tacksam derför och har
Det är sant hvad Ni säger och lyckan har
ögonblick då jag känner mig stolt deröfver som om jag förtjenat det.
-- Men hör nu granne, Ni kommer just som efterskickad...
Här är nemligen
FÖRSTA AKTEN arrendet blifvet ledigt och jag vill fråga Er om Ni har lust öfvertaga det.
Lagmanskan har rest sig och går uppåt mausolén der hon ordnar med blommorna.
Såå; arrendet är ledigt!
När blef det?
Det blef i dag morse!
Jaså! -- Mågen ska ut då?
Ja, den odågan kan inte sköta sig.
rykte att
Staten ämnar dra fram en militärväg här öfver egorna?
Säg en sak:
Har Lagmannen inte hört ett
bara prat.
Ett löst rykte har jag hört, men det är väl
I så fall blefve ju här expropriation, och den som förlorade blefve arrendatorn.
Jag har deremot läst det tryckt i tidningen.
jag aldrig finna mig i.
Jag skulle lemna denna torfva der jag ämnade sluta mina dagar i ro; der jag redt min hvilostad för att slippa ligga på allmänningen...
Det kan jag aldrig tänka mig; och det skulle
man aldrig, och min far som egde denna mark hade också tänkt sig få hvila der i egen jord, men det jag afstå. blef intet af.
Hvad åter arrendet beträffar, så måste
Hvar man kommer att ligga det vet
sida då Ni är en man med otur.
Det är nemligen ingen hemlighet att Ni misslyckas i allt hvad Ni
Som Ni vill; oegennyttigt är förslaget från min
företar Er, och folket har sina egna tankar om den som går ensam och vänlös som Ni.
Inte sant:
Ni har ju faktiskt inte en vän?
det ser alltid illa ut!
Det kan inte nekas!
Nej, det är sant!
Jag har icke en vän; och
sägnen berättar att denna vingård varit ett slagfält förr och att derför vinet skall ha sin egendomliga eld?
Hör! nu, för att komma till annat, är det som
FÖRSTA AKTEN GRANNEN.
att här varit en afrättsplats och att der mausolén nu är, stod galgen.
Nej så har jag inte hört.
Min far berättade
Hvarför skulle han berätta det?
hängdes var en orättfärdig domare; och han ligger nedgräfd der jemte många andra, deribland hans oskyldigt dömda offer.
Lagmannen frågade ju! -- Och den sista som
Nej, hvad är det för historier! ropar:
aldrig lagmannen sett honom?
Och derför går han igen och spökar...
Men jag har sett honom; och han brukar komma vid vinskörden, då man hör honom vid vinpressen ner i källaren!
LAGMANNEN ropar:
ADVENT LAGMANSKAN.
alla de qval hans offer utstått.
Och han får ingen ro förrän han lidit igenom
Visste inte lagmannen var så känslofull.
Hvar var det?
Men, men... han har ondt i sinnet också, den mannen!
Åh, han berättade historier som altererade mig!
när Du ser en menniska...
Hvad hade han nu att skrocka om?
Det är hvad jag sagt; men Du ska alltid prata
tänker på't!
Du ska fa veta't en annan gång! -- Se der är Adolf.
Det vill jag icke säga; jag blir sjuk bara jag
God qväll!
LAGMANNEN efter en paus.
Det går mig illa!
Inga pengar har jag fått.
Det har väl sina goda grunder.
liga väl och andra illa.
Jag kan icke finna orsaken hvarför det går som-
lingar och tankar och Du skall se att Du sjelf har skulden till dina missöden.
Gå till dig sjelf, ransaka dina hand-
man, men några urbota handlingar bär jag icke på mitt samvete!
Det är möjligt att jag icke är någon rättfärdig
Tänk efter noga...
nog vaken...
Det tror jag inte behöfs, ty samvetet håller en
Samvetet kan söfvas...
bofvar som grånat i brott, men straxt före döden ha deras samvete vaknat, och jag har äfven hört efter döden.
Kan det det?
Jag har visserligen hört talas om
berättas om brottslingar hvilkas samvete först vaknat
LAGMANNEN skakad.
också höst den historien?
Det är besynnerligt att alla hört den utom jag...
.Så att de gått igen, menar Du.
Har Du
Hvad talar Ni om nu?
Håll Er till affärerna i stället.
vi äro der nu skall jag meddela Svärfar mitt förslag...
Ja det finner jag klokare! -- Och efter som
sande att jag meddelar
Dig mitt beslut; och det lyder: att Du från och med i dag upphört vara ger Dig af ut i verlden och söker arbete!
Hör Du min gosse.
Jag finner det mera pas-
min arrendator och att
Du redan innan sol går ned,
Skulle det vara allvar?
kan Du ej; ty Du har fått uppskof två gånger.
Jag gycklar aldrig!
Och beklaga Dig
Och missvext tre gånger; rår jag för det?
mindre för det.
Och det är icke jag som dömer
Det har jag icke sagt; men jag rår ändå
Här ligger kontraktet, och här den brutna sen?
Alltså är jag utan skuld och jag tvår mina händer!
öfverenskommelsen.
Har jag brutit öfverenskommel-
fränder skulle finnas öfverseende, helst enligt naturens ordning denna egendom skall öfvergå på afkomman.
Detta är juridik men jag hade trott att mellan
lifvet ur oss!
Men se på mig Du, jag kan lefva ännu i tjugo år; och jag skall lefva bara för att förarga Dig.
Se der: naturens ordning!
Han går och väntar
LAGMANNEN till Adolf.
att säga gammalt folk i ansigtet: ska Ni inte dö snart?
Men nu har Du brutit alla band, och jag säger endast: drag hädan och visa Dig aldrig mer!
Hvilken råhet; hvilken brist på mensklig känsla,
Det var besked!
Och jag skall gå, men icke ensam...
Dig på landsvägarna, och att Ni bara ska skicka hit den ena barnungen efter den andra!
Det är redan förutsedt och förhindradt...
Du tror att Amalia, vårt barn skall följa
Hvar är Amalia?
besök i Clarissornas kloster; bara på besök.
Så nu vet Du det inte är värdt leta henne här!
Det är så godt Du får veta det!
Hon är på
FÖRSTA AKTEN ADOLF.
enda stöd, skall
Du umgälla en gång; och har Du brutit mitt äktenskap skall
Du bära straffet för äktenskapsbrottet.
Denna grymhet att beröfva en nödstäld hans
gå, gå, hungra, törsta framför stängda dörrar tills Du lärt Dig tacksamhet!
Blygs att kasta skulden på den oskyldiga, och
Låt mig nu blott säga farväl till mina barn så skall jag gå.
Dig detsamma i dubbelt mått igen!
smärta, så skall jag göra det; och har redan gjort det!
Då Du icke vill skona dina barn från afskedets
ryktet burit; och nu förstår jag hvad grannen menat när han sade att Ni... inte tålde se solen!
Det också!
Er om allt ondt som
Dig och rättvisans hand...
Inte ett ord till; då skall Du känna lagen drabba
Han lyfter högra handen så att man ser hur pekfingret saknas.
ADVENT nalkas och tar handen för att undersöka den.
fingret hvilket fastnade på bibeln när han svor falsk ed!
Ve Dig!
Ve Er! ty vedergällningens dag är backarne och anklaga Er. inne, och Era gerningar skola stå upp som lik ur
Rättvisans hand, menedarens hand som saknar
blåste eld på oss!
Gå lögnarande och må helvetet bli din lön!
-- Det är som om han
Gud mina barn!
Må himlen löna Er -- efter förtjenst, och skydde Går.
Jag tyckte rösten kom nerifrån en stor sal under marken.
Hörde
Du det också?
om solen!
Det tyckte jag var det underligaste af
Gud hjelpe oss då! -- Mins Du hvad han sa
allt?
Hur kan han veta att... att det är så?
FÖRSTA AKTEN Att jag är så egendomligt född att solen alltid
bränner mig, det säger man beror derpå att min
mor fick solsting då hon bar mig, men att Du också...
LAGMANSKAN skrämd.
Säg, är inte solen nere?
Tyst! -- När man talar om trollen, så...
Jo visst är hon nere?
Solkatten rör sig.
Hur kan då solkatten sitta qvar på mausolén?
inte alla dagar det händer... och endast vissa, få Solkatten slocknar.
Järtecken! säger Du; och på grafven.
menniskor som lefvat i tron på de högsta tingen...
hvad som grep mig mest var att den odågan väntade lifvet ur oss för att komma till gården.
Vet Du att jag... ja jag undrar om jag törs säga't...
Här är hemskt i afton; rigtigt ohyggligt.
Säg Du!
varit en afrättsplats?
Jo, har Du hört den sägen att denna mark
Jaså, Du har fått reda på det också?
skänka marken till klostret så blir det vigd jord barnens uppväxt gå ut till dem så vore dermed
Ja; och Du visste det?
-- Nå, om vi skulle
och då kan man hvila i frid.
Räntan kunde under också vunnet att Adolf blefve lurad på sin spekulation efter arfvet.
Det synes mig vara en särdeles att taga något ifrån sig. lycklig lösning af det qvistiga dilemmat: gifva utan
denna gång heller och jag delar din mening.
Ditt öfverlägsna förstånd har icke förnekat sig
antaget nu att expropriationen kommer till stånd...
oss först och snarast låta inviga mausolén...
Det blir tids nog tänka ut då.
Emellertid: låt
FÖRSTA AKTEN FRANCISKANERN in.
Guds fred, lagman och fru!
ett meddelande rörande klostret...
Ni kommer alldeles lägligt, pater, för att höra
FRANCISKANERN.
Solkatten synes på mausolén.
nar den kunde ske.
Och så ville vi fråga om mausoléns vigning
FRANCISKANERN fixerar henne.
Nej se, pater, se järtecknet der...
Ja, är icke det en helig plats...
Det är en mareld...
något, och manar det icke ett fromt sinne till eftertanke; skulle icke denna plats kunna bli en samlingsort för ökenvandrare som söka...
Är det icke ett godt förebåd; säger det oss icke
skildt!
Fru Lagmanska; låt mig säga Er ett ord enHan drar sig åt höger.
LAGMANSKAN går emot honom.
Pater!
FRANCISKANERN talar halfhögt.
i orten som Ni ej förtjenar, ty Ni är den största Ni vill stjäla himmelriket.
Ni som har bestulit Herren.
Fru Lagmanska!
Ni åtnjuter ett anseende här
synderska jag känner.
Ni vill köpa förlåtelsen och
Ni Gud att skänka en monstrans af rent guld till
När Ni låg sjuk och döden nalkades lofvade
klosterkyrkan om Ni blef frisk.
Ni fick helsan åter
FÖRSTA AKTEN och Ni gaf det heliga kärlet, men det var af silfver, löftet och för bedrägeriet är Ni redan dömd!
förgyldt.
Icke för guldets skull, men för det brutna
Jag visste det icke; guldsmeden bedrog mig.
Det ljuger Ni, ty jag har guldsmedens räkning.
Kan det icke förlåtas?
Nej! ty det är dödssynd att bedraga Gud!
dem med Er sjelf; men kröker Ni ett hår på baroch Ni skall känna på jernriset!
Hvad edra andra brott angår, får Ni göra opp
nens hufvud så skall Ni se hvem som skyddar dem,
Tänk den djefla munken står och säger mig sådana saker!
Är jag fördömd så vill jag också vara fördömd.
ADVENT FRANCISKANERN.
ditt hus, och frid skall Du icke få förrän
Du lidit alla de lidanden Du förorsakat andra!
Får jag säga ett ord åt lagmannen!
LAGMANNEN nalkas.
Ja, välsignelse skall åtminstone icke falla öfver
Säg nu honom hans, så bli vi mera jemspelta.
FRANCISKANERN till Lagmannen.
Ert grafhus der galgbacken varit?
Hur har Ni kommit på den tanken att bygga
Djefvulen har väl gifvit mig idén!
landsvägen och beröfva dem arfvet.
Men Ni har tagit mutor.
Liksom den idén att drifva ut Era barn på
äfven varit den orättfärdige domaren, brutit ed och
Er en oförgänglig hydda i himmelen!
Och nu ville Ni resa Er ett monument, bygga
FÖRSTA AKTEN denna mark blir aldrig vigd, och Ni skall prisa er salig om Ni får ligga på allmänningen bland alla små syndare.
Förbannelse hvilar på denna jord, ty den bär blodskuld och den är orätt fången.
Ångra Er, och återställ det stulna godset!
Jag har icke stulit; allt är lagligt åtkommet.
brott lagliga; ja jag vet att Du trott Dig vara särMen nu skall Du se hvad sort Du skall skörda; tistel och törne skall växa i din vingård; ensam bytas i kif och strid! och värnlös skall Du gå, och din ålders ro skall
Ser Du, det är det värsta att Du anser dina
skildt gynnad af himmelen för din rättfärdighets skull.
Hå för djefvulen!
Ropa inte på honom, han kommer nog ändå!
fins tro!
Må han komma! här fins ingen fruktan! ty här
Djeflarne tro också, och bäfva! -- Farväl! Går.
LAGMANNEN till Hustrun.
Hvad sa han åt
Dig för slag?
Det tror Du jag talar om?
Hva sa han åt Dig?
Och det tror Du att jag talar om?
Du tänker ha hemligheter för mig?
jag skall nog uppdaga ditt smussel en gång.
Och Du?
Det har Du alltid haft för mig och
Du gömt de pengar som saknas.
Vänta mig
Du så får jag nog reda på hvar
inte värdt att hyckla längre; utan visa dig i all din ryslighet, hexa!
Jaså Du har gömt pengar också!
Nu är det
icke mycket att hålla på!
Bevara åtminstone anständigheten om Du kan...
Jag tror Du förlorat förståndet; men det var
eviga ungdom -- hahaha! -- och din rättfärdighet.
Du måtte ha kunnat hexa och förvända synen, ty nu ser jag hur rysligt ful och gammal
Du är LAGMANSKAN som nu belyses af solkatten.
Och bevara din skönhet, om Du kan! och din
Han bränner mig!
Nu fick man se hur Du ser ut!
Ve! nu bränner han mig!
Solkatten träffar Lagmannen.
Och så ser Du ut!
Båda draga sig ut till höger.
ADVENT
GRANNEN OCH AMALIA från venster.
och gudomlig, men vi måste ha tålamod.
AMALIA.
Jo mitt barn, det fins rättvisa, både mensklig
ser illa ut; men jag kan icke, jag har aldrig kunnat
Jag vill tro att det går rättvist till, fastän det
älska min mor.
Det fins något inom mig som säger
att hon är mig fremmande och till och med fiendtlig.
Ni har funnit det!
Hon hatar ju mig, och det kan inte en mor göra.
barnapligt och älska henne.
Och jag lider af att jag icke kan uppfylla min
när vedergällningens stund kommit, få veta ert lifs stora hemlighet.
Nåväl, efter Ni har lidit af det, så skall Ni snart
mina barn!
Och jag ville tåla allt bara hon vore snäll mot
Orättfärdighetens mått var rågadt och rann öfver.
Var trygg för det, ty hennes magt är slut.
Adolf ifrån oss, och som Ni ser, har hon förnedrat mig och klädt mig till tjenstepiga för att jag skall göra sysslorna i köket!
Tror Ni det!
Men just i dag röck hon min
men utan skuld...
Att lida rättvist det förstår jag,
fångarne, och det är ingen ära, men att få lida orätt, det är en nåd och en pröfning som den ståndaktige hemtar gyllene frukter af.
Mitt goda barn: att lida rättvist, det göra straff-
ADVENT AMALIA.
Ni säger! -- Tyst, der kommer barnen; men jag vill icke visa mig så här klädd!
De ställa sig så att de skymmas af en buske.
ERIK OCH THYRA in; solkatten faller på barnen, omvexlande.
Ni talar så vackert att jag tycker sant allt hvad
Se solkatten!
THYRA.
och lagt sig nyss!
Åh, den vackra solen!
Men hon hade ju gått
hon har varit snäll i dag.
Hon kanske fått vara oppe längre i qväll efter
Inte kan solen vara snäll; så dum Erik är.
gör vinet och persikorna.
Visst kan solen vara snäll; det är ju hon som
om hon är snäll.
Men då kan hon ju ge oss en persika också,
Ligger det ingen nerfallen der?
Det gör hon också om vi bara kunna vänta.
THYRA letar på marken.
Nej, men man kan komma åt trä't. ERIK.
Nej, det få vi inte för mormor.
trä't, men jag mente att vi skulle leka omkring trä't så att det föll ändå, utaf sig sjelft.
Mormor har sagt att man inte får skaka på
Så dum Thyra är, det blir ju detsamma!
Tittar upp åt trädet.
Ack om det ville falla en persika!
Det faller ingen utan att man skakar!
Thyra får inte säga så, för det är synd.
Ska vi be Gud att det faller en.
ADVENT ERIK.
äta förstås! -- -- -- Ack! lilla persika, fall, fall!
Jag vill att Du skall falla!
En persika faller från trädet; Erik tar upp den.
Man får icke be Gud om något godt -- att
Nej se, så snällt trädet var!
jag som sa först att man skulle skaka på trä't... in med ett stort ris.
LAGMANSKAN
Men nu ska vi dela den rättvist, för det var
Ni stygga ungar ska Ni få af mig...
Jaså, Ni är der och skakar på trä't... kom
Nej, mormor, vi ha inte skakat på trä't! LAGMANSKAN.
Thyra sa att man skulle skaka på trä't.
Kom nu ska jag låsa in Er i källarn så Ni hvarken ska se sol eller måne lysa...
Jaså Du talar osanning också!
Hörde jag inte
AMALIA fram.
Barnen äro oskyldiga, mor!
lyssna, och så lära sina egna barn tala osanning!
GRANNEN fram.
Tänk så vackert, att stå bakom busken och
Här talas bara hvad sant är, Lagmanskan.
vid tinget.
Men ser Ni, jag känner knepen, och mig! -- Kom nu ungar!
Två vittnen bakom busken, det är alldeles som
det har jag hört och sett, det är full bevisning för
Mor, detta är synd och skam.
-- GRANNEN lägger fingret på munnen tecknande åt Amalia.
AMALIA fram till barnen.
farligt!
Heldre ondt lida än ondt göra, och jag vet att Ni äro oskyldiga.
Gud skydde Er!
Och glöm icke Er aftonbön!
Gråt inte små barn!
Lyd mormor, det är inte
LAGMANSKAN ut med barnen.
Det är svårt att tro, men det är ljuft att kunna't.
när han vill oss aldra bäst?
Är det så svårt att tro Gud om godt, äfven
jag må sofva på det som på en god hufvudkudde.
Säg mig ett godt och stort ord till natten att
skulle offras...
Ni skall få det; låt mig tänka. -- Så här:
Nej! GRANNEN.
offrades icke!
Sansa Er! -- Isak skulle offras -- men han
Tack! tack! och god natt!
Går till höger.
God natt mitt barn!
Går långsamt inåt fonden.
FÖRSTA AKTEN SKUGGORNAS PROCESSION figur; skrider ljudlöst fram.
DÖDEN
ut från mausolén, åt höger med fem stegs afstånd mellan hvarje
med lie och timglas.
HVITA FRUN blond, hög, smärt; ring på fingret med en lysande grön sten.
GULDSMEDEN med den falska monstransen.
DEN HALSHUGGNE SJÖMANNEN med hufvudet i handen.
AUKTIONISTEN med klubban och anteckningsboken.
SOTARN med lina, skrapa och viska.
NARREN
bärande sin mössa med åsneöron och bjellror på en stång med påskrift »Segerhufva».
LANDTMÄTAREN med bräda och stativ.
DOMAREN
lika grimerad och kostymerad som Lagmannen, med rep om halsen; lyftad höger hand visande att pekfingret saknas.
Det har mörknat vid processionens början.
Scenen är tom medan tåget varar.
ADVENT LAGMANNEN in från venster.
LAGMANSKAN efter.
Hvad gör Du ute så sent och spökar?
Hvad gör Du?
Tyckte höra barnskrik i källarn.
sofva för Du är rädd jag ska gå och leta i dina gömmor.
Du törs inte
Det blir en angenäm ålderdom för Philemon och Baucis.
Och Du fruktade att jag skulle rota i dina!
Åtminstone komma inga Gudar på besök till dem.
Inte precis Gudar!
PROCESSIONEN börjar om igen från mausolén, ut åt höger.
Maria Guds moder, hvad är det?
Jag har försökt, men jag kan inte!
inga tankar!
Och inte jag heller!
Jag får inga ord, och Paus.
Hur börjar Herrans bön?
Jag har glömt den, men jag kunde den i morse.
Hvem är den hvita qvinnan?
ville döda.
Det är hon, Amalias mor, hvars minne Du
sjuka drömmar?
Är det skuggor eller spöken, eller våra egna
LAGMANNEN tar upp sin fällknif.
stål efter dem! -- Tag opp knifbladet, Carolina; jag kan inte ser Du väl!
Det är djefvulens bländverk!
Jag ska kasta
finger! -- Ja jag kan inte heller för resten.
Tappar knifven.
Nej jag förstår, det är inte så lätt utan pek-
den afrättade sjömannen!
Låt oss gå!
Här hjelper icke stål!
Der är
fläcken!
Det är lätt att säga; men jag kommer ej ur
vill inte se mera!
Och jag är som fastlåst i marken!
Nej, jag
Håller handen för ögonen.
eller är det trädens skuggor?
Är det dunster ur jorden,
men jag står här!
Får jag bara sofva en natt så aldrig slut med upptåget?
Nej, det är vi som se i syne!
Der går ju jag,
räcker jag ut tungan åt allihop! -- Satan! tar det
Hvarför ser Du på't då?
genom ögonlocken!
Jag ser ju genom handen, jag ser i mörkret
Men det är slut nu!
Processionen är ute.
-- Hur ska man få sofva i natt!
Vi få skicka efter läkarn!
Lofvad vare... tänk att jag kan inte säga det!
Eller pater Colomba, kanske!
vill inte! -- Så må Den Andre göra't då!
DEN ANDRE fram från baksidan af Madonnans kapell.
Han kan intet hjelpa, och den som kunde, han
och maläten; tunnt benadt snusbrunt hår; glest skägg som blår; urvuxna dåliga kläder, utan linne; en röd yllehalsduk virad om halsen; glasögon och en rotting under armen.
Han är ytterst mager
DEN ANDRE halfhögt.
Det är jag som är Den Andre!
LAGMANNEN till Lagmanskan.
Gör korstecknet!
Jag kan icke, jag!
FÖRSTA AKTEN DEN ANDRE.
nomgår just min pröfvotid för att kunna få bära det!
Korsets tecken skrämmer mig icke, ty jag ge-
Hvem är Ni!
Förste; jag var en ond menniska och har fått till straff att tjena det Goda!
Jag blef den Andre, emedan jag ville vara den
Då är Du icke Den Onde?
till korset, der vi skola råkas en gång.
LAGMANSKAN till Lagmannen.
Jo; och jag har till uppgift att pina Er fram
Bed honom gå!
få Ni dras med mig!
Det hjelper inte!
Ni ha kallat på mig och nu
ADVENT LAGMANNEN OCH LAGMANSKAN gå åt venster.
DEN ANDRE följer dem.
fönster med jernstänger för.
Möbler af alla slag, skåp, chiffoniers, byråar, kistor och bord äro hopade.
På möblerna äro placerade serviser af silfver, kandelabrar, ljusstakar, kannor, borduppsatser, vaser, statyetter etc.
Dörr i fonden: på hvar sida om dörren hänga porträtt af Lagmannen och Lagmanskan.
Vid ett litet sybord med fåtölj står en harpa.
Amalia står vid ett bord till höger och skurar en kaffeservis af silfver.
Solen lyser in genom fond-fönstren.
AMALIA vid sitt arbete.
Ett stort hvitstruket rum med svart bjelktak, små djupa
Nå barn, hur är det med tålamodet?
jag haft att göra med är denna servis af silfver,
Tack Granne, det går an.
Men det svåraste
som jag skurat en half timme utan att den blir hvit.
grunder, som Lagmannen säger.
Fick Ni sofva i natt då?
Det är sällsamt, men det har väl sina goda
ute i vingården hela natten med harskramlan...
Tack, jag sof godt!
Men Ni vet ju att far var
fängd idé?
Ja jag hörde det...
Hvad var det för en be-
för att äta upp vinet!
Jo han trodde sig höra stararne som kommit
-- Nå barnen!
Arme man!
Inte äro stararne ute om nätterna!
hon inte glömmer bort att ge dem mat.
Ja, barnen!
Hon har dem i källaren än; bara
glömmer icke barnen!
Och nu ska jag berätta
Er något som man eljes icke får tala om.
-- Ser Ni, ifrån min vinkällare fins en liten glugg in till Lag-
Fru Amalia!
Den som föder foglarne, han
ANDRA AKTEN mannens.
I morse då jag var nere för att lufta
ut, hörde jag röster.
Och när jag tittade in genom gluggen såg jag Erik och Thyra lekande med en okänd liten gosse!
Ni såg dem, granne?
De voro muntra och friska...
Hvem var lek-kamraten då?
Se, det kan jag inte gissa.
Hela detta förfärliga hus är idel hemligheter.
i dem!
Det är sant, men det tillhör icke oss att forska
in med en harskramla.
LAGMANNEN
nog med att han satt stararne i min vingård, med sitt onda öga.
Han har ett ondt öga, men det ska vi snart sticka!
Jag kan också göra konster.
Grannen är här och konspirerar!
ADVENT GRANNEN till Amalia.
inte hvad man säger!
Är det lönt att upplysa honom?
Han tror ju
AMALIA går.
Här förmå vi intet!
letar när hon tror sig vara ensam?
Har Du sett hvar mor mest går och
Nej min far!
var hitåt Du tittade.
Jag såg på dina ögon att Du visste det:
Det Han nalkas en byrå, men råkar i solen.
Han går och släpper ner en rullgardin och återvänder till byrån.
Den förbannade solen: som ska brännas.
på det dummaste stället, för det är det listigaste; till exempel här i parfymkorgen! -- Alldeles rigtigt; Han tar upp sedlar och värdepapper.
Här ska det vara! --Låt nu se!
Vi ska söka
ett pund hvardera.
Tolf: -- Haha!
Då kan man tänka sig resten!
Stoppar på sig papperen.
Tolf engelska banknotor på