Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och då jag bjöd farväl för att vandra vidare, var det åter det rent fosterländska i hennes lynne, som framträdde, då hon till afsked yttrade: » Glöm ej Finland! » Men under remmen på min vandringsrensel hittade jag instucket ett papper med de två orden: muistakaa lupaustanne — minns ert löfte!
Jag har icke återsett henne sedan, men i kulen vinterdag flyger ofta min tanke bort till den olyckliga drömmerskan, hvars gripande själs- bikt jag hörde i julikvällen på Wesijärvis strand.
En promenad i julmarknaden.
dag, min vän, är det j u någorlunda hyggligt ^ j j t | väder.
Vill du inte just nu uppfylla ditt löfte att följa mig på en rond genom bu- tikerna. » Den lilla frun sade detta med sitt allra smek- sammaste tonfall.
Mannen gjorde en nervös gest åt plånboksfickan, men svarade genast: » Gärna, min älskling.
Det skall j u ändå göras, och i dag kan jag förfoga öfver min tid. » Lilla frun strålade af lycka, o c h o m några mi- nuter stod hon iförd sin eleganta kappa, köpt vid säsongens början hos Th, Lund, och hennes rosiga anlete var verkligen förtjusande, där det tittade fram ur det läckraste pelsverk från Forssell &amp; Söner.
Man styrde färden till Drottninggatan och passe- rade just nämnda firmas stora och eleganta butik.
Det var icke utan, att det kändes påkostande för midt för Kungsträdgården, Allm.
Telefon 76 17, r e k o m m e n d e r a r sitt n y a v ä l s o r t e r a d e l a g e r a f S y b e h ö r s a m t a r t i k l a r f ö r d a m - o c h b a r n b e k l ä d n a d.
henne att icke få titta in, men h o n hade j u nyss fått allt, hvad hon kunde önska sig i den firmans branch.
Men snedt emot till Maria Ferlin måste hon in.
Den gravitetiska storken med sin handske i näbben såg så lustigt förförisk ut, o c h handskar behöfde hon verkligen.
Utanför Th. Lunds kapphandel gjorde herrn balt.
Han måste njuta af det effektfulla perspektivet i det stora fönstret o c h sade, att detta var den vack- raste butiksutslällning i hela Stockholm.
Frun visade ut en hel hop med kappor, som hon fann utomordentligt stiliga.
Så promenerade man öfver gatan och in till Fr. Marcus.
De läckra, lätta ylletygerna med deras hänförande färgsammansättningar — se bara hur man förslätt att ordna det där ljust gräsgröna tyget mot det laxfärgade!
— drog oemotståndligt, och här måste plånboken fram för andra gången.
Men det var sant, de måste gå tillbaka och göra en visit hos Percy F. Luck på Jakobsgafan, medan man var i närheten.
De förträffliga varorna kände man godt till: kaffe, te, choklad, viner, frukt, kon- server och allt det där.
Och hur aptitligt och smakfullt var icke allt ordnadt!
Det riktigt vatt- nades i munnen, och hela den storartade lokalen var mättad af doften från ädla frukter och aroma- tiska kryddor.
Så var man snart ute på Drottninggatan igen.
Ah, det var sant, Bolinders stora utställning!
Ett blomsterbord visste han, att hon ville ha, ett para- plyställ behöfdes också, och han började smått fundera på, om icke en af de där smakfulla och praktiska kaminerna skulle taga sig bra ut i deras salong.
» Drottninggatan 3 8 », sade frun efter att ha tittat i sin lilla näpna anteckningsbok — Hultman &amp; C:o filial.
Nej, den var flyttad till Klara vestra, upp- lyste mannen, men man behöfde icke gå dit, ty Hultmans utmärkta kakao, hans förträffliga bords- kryddor och konfektyrer kunde man få billigt hos hvarje välförsedd specerist.
Och den utsökt läckra smultronmarmeladen den måste bon då ha.
Så fortsatte man till 51, hos P.
Där hade frun så mycket vackra saker att se på — lampor, serviser, arbete i terracotta o c h biscuit och allt möjligt — så att herrn bann mycket väl kila ned i 55 till Tjulander &amp; C:o för att skaffa sig » varor » för julen.
Dufvas parfymhandel, det var j u sant!
Nå, den fick man ta på återvägen.
Sedan styrdes färden till Regeringsgatan, där man gjorde visit hos Pripp &amp; Son och i Böhlmarks välförsedda lampmagasin.
Då man sedan på vä- gen neråt passerade Nilsson &amp; Dahlbecks rikhaltiga utställning af vackra och smakfulla gosskläder, rodnade lilla frun så vackert.
Längre fram i tiden, när det behöfdes, så visste man, hvart man skulle vända sig.
I Kostamagasinet, n:r 2-1, gjordes åtskilliga upp- köp af de läckra glasserviserna o c h Hylin &amp; C:o butik i n:r 8 blef ej heller bortglömd.
Lilla frun formligen flög öfver gatan till juvelerare Hallberg.
Ah, hvilka vackra saker!
Dessa briljanta pärl- kollier med sällsynt vackra pärlor, dessa halfmån- formiga smycken eller dessa förtjusande små broscher, miniatyrer på elfenben, som nyss kom- mit in från Paris och således äro ytterst moderna.
Herrn lockades af en utmärkt smakfull halsduks- nål och en käpp med elegant krycka i matt, drif- vet silfver.
A j, därinne gjordes ett djupt grepp i plånboken.
Till staden!
1 Telegrafgränd 1, där ha vi både Winborg &amp; C:o och Henrik Gahn, men den förra firmans ypperliga bordskryddor, såser o c h Iacto- serinpreparat liksom den senares världsberömda aseptin kan man då få hvar som helst hos hrr specerihandlare.
Alltså gör man först en titt in till Anstrin på Norrbro, som slutrealiserar sina utmärkta tyger m. m. till särdeles billiga priser, och styr sedan färden till Storkyrkobrinken 7, K.
Här kan man minsann ej se, att julhandeln är dålig, ty den stora butiken är full med köplystna.
Den nya lavoarmattan af kork till 2: 50 ä 3 kr.
lägger man sig genast till med, fön- sterskärmar, divansmattor, kuddar, borddukar, läck- ra irländska näsdukar, gardiner o c h strumpor af hr Lundbergs egen tillverkning ha en strykande afgång, och de många biträdena ha otroligt brådt med att expediera.
På Vesterlånggatan tittar man först till A. Lam- ' berg, gör en visit i Barnängens eleganta butik, där en flaska Linnasaparfym och några tvålar med äkta syréndoft icke kunna undvikas, o c h så har man Aug.
Carlsons sidenaffär, som ej får försummas.
Det är solida o c h präktiga varor, försäkrar lilla frun.
Så bär det af till G. Petterssons pianomaga- sin för att välja ut ett godt instrument åt kusin Julia.
På hemvägen öfver Stora Nygatan gör man diverse uppköp af ljus och såpa i Lars Monténs butik, och så erinrar sig frun, att makartbuketter C.
S C H U M A K o n s I. Hofleveruntör.
C H Ty om julen har sina stora fröjder, så är det icke utan, att förberedelserna i och för sig också ha sitt stora behag.
Alla dessa hemlighetsfulla öfverläggningar, om hvad man skall ge den o c h den, detta lisslande och tasslande i vinklar och vrår, detta smusslande i lådor, bakom soffkuddar och på alla möjliga och omöjliga gömställen, när pappa eller bröderna oförmodadt äro öfver en, dessa förtjusande och oskyldiga små osanningar, som man med mer eller mindre väl bibehållen kontenans » smäcker i » sina närmaste, när de — nyfikna och retsamma, som de ibland kunna vara — söka lista ut, hvad de skola få — allt detta innebär så mycket pikant och retande, att man ej skulle vilja vara af med det för något pris.
Och så den där förtjusande pinsamma ovissheten, om man själf skall få det där, som man sä rysligt gärna vill ha, och som man själf skjutit fram några lagom tydliga vinkar om både åt far o c h mor.
Åh, man afsäger sig minsann inte god- villigt en sådan rikedom af vexlande känslostäm- ningar, af önskningar, aning och hopp, bara där- för att de föra med sig en smula besvär o c h hufvudbry.
kan man få köpa bäst och billigast i Svenssons fröhandel, Lilla Nygatan 17.
På hemvägen kör en ståtlig bagarvagn förbi dem.
På bakre gafveln läses C. Risings bageri.
Detta erinrar frun o m, att hon vid hemkomsten måste telefonera till nämnda bagerifirma alt de hädanefter hvarje mor- gon skicka hem ett par af de utomordentligt goda i särskilda papperspåsar inlagda franska bröden, som ett par väninnor så varmt rekommenderat henne.
Så är man då hemma igen.
Det var minsann en grundlig promenad detta.
Men naturligtvis har man ändå glömt åtskilligt.
Frun erinrar sig att hon skulle ha varit in till Schumacher, Norrlands- gatan 17, o c h Abr.
Lundquist Malmtorgsgatan, o c h herrn att han hade en viktig sak att uträtta i John Bernströms präktiga utställningslokal på Vasagatan.
Dessutom skulle han j u köpa åt sin lilla husliga fru gemål en af P. Perssons oöfverträffliga stick- maskiner (tillverkade å J.
verk- stad).
Men det skall bli en fullständig öfverrask- ning, så att det är bäst han går dit ensam.
Men här sitter jag och pratar o m, hvad da- merna känna och hoppas och önska, om hvad de tänka och tycka om julstök o c h julbestyr.
Hvad vet jag egentligen om den saken?
Ingenting, alldeles ingenting.
Men jag kan j u få gissa.
Har jag kanske inte gissat rätt?
Vid brasan.
[i | J p är vintern åter kommen med sina långa W£ kulna kvällar, och helgen stundar med is och snö.
I arbetsrummet är familjen samlad, brasan sprakar så muntert i kakelugnen, och ingen bryr sig om, ifall regnet piskar rutorna eller stormen höljer- land och stad i ett tjockt snötäcke.
Hvar och en har sitt arbete; kanske det icke alltid är så lätt att hitta på något nytt?
Se här ett, som säkert ej mänga tänka på, men som emellertid borde tilltala en hvar.
Men se en sak vet jag bestämdt, och det är att det finnes ett slags människor, som börja känna sig ängsliga, när det lider ett stycke in i december, o c h deras ängslan o c h oro stiger dag för dag för att kulminera under eftermiddagen på själfva julafton.
De bära också på känslor mot edert kön, som just icke äro de allra vack- raste.
Dessa känslor börja bli förnimbara sam- tidigt med deras ängslan; det är till en början bara ett litet oansenligt afundsfrö, men detta frö gror o c h växer med en förvånande fart, det blir ett träd, som sträcker ut sina grenar, det blom- mar och bär frukt, afskyvärda frukter, som smaka starkt afund och all slags bitterhet.
Hvarför afund?
Jo därför att ni, mina damer, ha idéer, en hel hop af fyndiga, originella idéer, som ni själfva kunna sätta i verket utan biträde och utan stor kostnad.
Men — frågar ni — hvad i all världen kan det vara för odjur, som gå omkring med själen full af afund mot oss, därför att vi ha idéer?
Tålamod, ni skall strax få veta det.
Har ni aldrig under edra promenader i buti- kerna dagarne närmast före jul, helst själfva jul- afton, sett en ung eller medelålders man, i vårdad dräkt, som gått omkring med en uppsyn, som vore han ute för att bjuda till sin egen begraf- ning.
Hans rörelser äro nervösa och gången ojämn.
Ibland tar han fart, som gällde det att springa ifatt spårvagnen, ibland går han med dröjande steg, tvärstannar utanför ett butikfönster, sticker sedan åter i väg som en kapplöpare, sak- tar sig, vänder plötsligt och rusar snedt öfver gatan in i en butik.
Där stannar han förvirrad och afvaktande, till dess en af de expedierande damerna med ett intagande leende och sitt allra mjukaste tonfall i rösten frågar h o n o m: Visserligen klagar man öfver, att vår tid är så prosaisk, men det torde näppeligen finnas nå- gon, som ej sätter värde på och kan njuta af allt det sköna, som våra stora författare och skalder hafva skrifvit.
I allmänhet läser man det dock en eller ett par gånger, och sedan glömmer man det mesta.
Att lära sig utantill ett och annat bry sig de flesta ej om.
Och dock har detta många stora fördelar.
Först och främst kommer man därigenom i besittning af ett förråd af ädla, upphöjda tankar, hvilka alltid i någon mån verka på sinnet, och hvilka vid en längre framskriden ålder, när man till största delen lefver i minnet, blifva en skatt, som kan skänka mycken glädje.
Vidare tjänar en sådan sysselsättning i hög grad till att stärka minnet, och detta är en fördel, som man ej bör underlåta att taga vara på.
Tegnér, Runeberg, Wallin, Franzén o, s. v. utom våra nyare författare — se där ett hart när outtömligt förråd, där hvar och en lätt kan finna, hvad som passar honom.
Som sagdt, finnes det på lediga stunder någon sysselsättning, som är vinstgifvande, så är det den nyssnämnda.
» Hvad får det lof att vara? » » Julklappar, jag skulle se på julklappar, » mum- lar han i en ton, som kommer de kringstående att betrakta honom med djupt medlidande.
Men butikfröken ler fortfarande sitt älskvärdaste löje.
Hon känner detta egendomliga species af julkapps- köpare.
Hon börjar tentera h o n o m en smula, får veta något så när, om julklapparna äro ämnade åt en herre eller en dam, en äldre dam eller ung dam, ger råd, frestar och söker öfvertala.
Han rifver nervöst i varorna, och hans ovisshet, hans själskval växa.
Skall han köpa eller skall han inte?
Nej, ännu har han ett par timmar på sig, och någonting bättre måtte han väl kunna finna på.
Han störtar på dörren efter att ha köpt en små- sak för att dock i någon mån gälda allt det be- svär, som han förorsakat den snälla butikfröken.
(Det märks minsann, att det är en karl; så naivt skulle aldrig ett fruntimmer resonnera).
Hvem tror ni denne olycklige unge man är?
Jo, det är just han, som under flere dagar i sitt hjärta närt en gnagande och ständigt växande afund mot er.
Det är en ungkarl, som är ute för att göra julklappsuppköp.
Som Jerusalems fredlöse skomakare irrar han — b — Iduns panoptikon.
iden lider, mina damer, tiden lider, och julen &lt;iy- närmar sig med stora steg.
Ännu några få dagar till, några korta, skumma dagar, då lampan knappt hinner släckas, innan man behöf- ver tända den igen, o c h så stå vi inför julaftonen.
En hel hop besvär gör den oss, den kära väl- signade julafton, det är nog sant.
Men det är kärt besvär.
Fråga husmödrarna på landet, s o m hela veckor före jul stå i stöket upp öfver öronen, som skola slakta, brygga och baka, koka och steka skura o c h feja, öfvervaka, att lutfisken blir lyckad, och tänka öfver, hur julgranen skall kunna bli ännu vackrare än i fjol — fråga dem, om de vilja försaka julen, blott de bli kvitt alla Marthas be- kymmer!
Nej, minsann de det vilja.
Och frök- narna se ' n, tror ni de skulle vilja afstå från allt sitt nattarbete i smyg, från sitt trägna sysslande vid brodérbåge o c h knyppeldyna för att få jul- veckan förvandlad till en vanlig banal vecka med sex hvardagar och en rät och slät söndag utan ottesång?
Sällan.
E R / F I H ö l r l S S v e r i g e s ItX Ö d.
Spisbröd I j Cakes o. Biscuits försändes öfver Hela riket.
j S \ f 17 T O C K H O L Norrlandsgatan M, 17,
fram och tillbaka, ur butik o c h i butik, gata upp och gata ner.
Det är kallt, så att de strän- gaste absolutister gå med röda näsor, men han svettas.
Hans tinningar bulta, tungan är torr som en näfver, och när han gått en halftimme, så kommer han underfund med, att hans fötter borde egentligen vara ett hälft nummer mindre för att passa riktigt till de nya galoscherna.
Hans hjärna är så tom som en teatersalong, när man ger klassiska dramer.
All sin mikro- skopiska uppfinningsförmåga har han förbrukat, då han köpte julklapparna åt sin mor och åt små- syskonen.
Och ändå är han nu fullt och fast öfverlygad o m, att han äfven då valt enfaldigt, dumt, idiotiskt!
Och nu, just nu, när det allra viktigaste kom- mer, när han skall köpa till henne, som är hans syssling, och som han hoppas att en gång komma i myckel närmare förhållande till, då finns det i hans arma hjärna inte så mycket kvar som den yttersta fenan af en idébacill.
Han har haft en lång tid och de allra yppersta tillfällen för att kunna lista ut hennes smak och önskningar; Men det har han naturligtvis för- summat.
Åh, han är e t t.
ja, jag vill inte en gång upprepa de komplimanger han ger sig själf.
Och så är det ekonomien, den välsignade eko- nomien, som generar honom och hindrar honom frän att köpa, det han tycker o m, d. v. s. det som han tror, att hon skall tycka om.
Han har inte råd att för henne offra mer än 15, högst 20 kronor nu, det har han räknat ut, innan han gick hemifrån.
Men ändå griper han sig själf bvar femte minut i att gå och spekulera på ett diamant- smycke eller ett ponnyspann.
Slutligen rusar han in i en bokhandel.
» Gif mig Svea i klotband och guldsnitt, » ryter han.
Så köper han en parfymflaska, ett handskkort eller någonting annat ytterst banalt och tarflikt, och som han är säker på, att hon får i flere exemplar.
Han går hem, uttröttad, slö, med förtviflan i hjärtat, tänder ljus och lägger sina julklappar på bordet.
Han stirrar på dem med ett spöklikt leende och skrattar ett torrt, klanglöst, vansinnigt skratt, medan pulsarne bränna och fötterna värka.
Om han ändå kunde skrifva några bra verser på de torftiga julklapparne, några verser, som kunde säga henne.
Ja, men han kan inte det heller.
Och svara mig nu min nådiga, svara mig på samvete: år det underligt, om han är afundsjuk på er, därför att ni har idéer?
Scavola.
(Forts.) XXIX.
Korkmatta.
(Gåfva till mamma af 8- och 10-åringen.)
En snygg o c h hållbar dörrmatta för- färdigas af begagnade buteljkorkar på följande sätt: Man utväljer de vackraste och jämnaste kor- karne, skaffar sig därtill starkt o c b godt segelgarn, en god syl, för genomborrning af korkarne, samt en grof stoppnål.
På dubbelt garn uppträdas först så många korkar, genomborrade i längdlinien, som man vill hafva mattan bred till, dock måste.rnan iakttaga att antalet jämnt innehåller talet 3.
Ännu 2 dylika längder göras färdiga.
Detta bildar nu bård på ena kortsidan, i det följande arbetas botlenmönstret jämte långsidornas bårder, hvilka alltid bildas af de 3 yttersta korkarne.
Botten utgöres af ett rutmönster, som bildas af 9 och 9 korkar, hvarann gäng horisontalt, hvarann gång vertikalt ställda.
Bårdens 3 första snören äro trädda, alla tills vidare skilda för sig, 4:de snöret trades efter följande mönster: 3 v. (vertikalt) 3 h.
(horisontalt) 3 v., 3 h., 3 v., 3 h., 3 v., på samma sätt 5:te o c h 6:te snöret.
7:de snöret: 3 v., 3 v., 3 h., 3 v., 3 h., 3 v .. 3 v., på samma sätt 8:de och 9:de, hvarefter 10:de, l l: t e och 12:te åter blifva 3 v., 3 h., 3 v., 3 h., 3 v., 3 h.
3 v. o. s. v. De tre sista snörena äro som de tre första, endast horisontalt ställda korkar.
När nu alla snörena äro trädda begynner man i ändan af hvarje rad stadigt tillknyta de båda snörena, hvarjämte, o m så önskas, ett snöre kan följa med från korkrad till korkrad under knutarne för att hindra dessas inkrypande i hålen och tillika bilda stad.
För den, som vill underlätta arbetet, kan nämnas, att alla korkarne kunna uppträdas på samma snöre blott man väl ihågkommer ordningen vid trädnin- gen o c h sedan rätt afdelar hela längden i jämna rader.
Det myckna knytandet kan härigenom A.
/ \ Tvr-FSTr; T^ c v f i t B L undvikas.
När nu korkarne äro förenade i tvärs- gående riktning, gäller det att göra detsamma i längdriktning, hvilket sker efter hvarje korks ge- nomborrning och genomträdning, antingen med särskildt snöre för hvarje korkrad eller endast ett genomgående snöre.
Ändarna fästas stadigt, och mattan är färdig, men kan också genom ferniss- ning af dem, som sådant behaga, göras glansiga.
Lätta att renhålla genom aftvättning samt billiga.
Äro korkarne ojämnt långa, jämnas de med knif.
Kaimo.
förses med styfnad af svart gas, hvarefter det fodras med mörkröd atlas.
Knäppes i venstra sidan medels hakar o c h hyskor, som döljas af en rik bandrosett.
Detta skärp kan bäras till nästan hvilken klädning som helst.
Madame de R. XXXIff.
Bok tiil förvaring af kulört silke.
Detta arbete är mycket passande för små flickor.
Af ljusgrå kartong utskäras båda permarne, 9 / ' 2 cm.
breda och 16 cm.
höga.
Härpå aftecknas ett mönster, som sys med ljus- o c h mörkrödt silke och ståipärlor.
1 boken, som bör bindas hos en bokbindare, insättas 12 starka kuverter, med på- skrifna färger å silken, som där skola förvaras.
Permarna kantas med sniljer o c h hopknytas med 35 cm.
sidenband.
Elegant, men billig promenaddräkt.
(Döttrar- nas julpresent till mamma.)
Framför något annat, skall mamma säkert tycka o m att få hjälp till toaletten af sina döttrar, och som detta arbete är lätt att utföra, kunna alla döttrarna, små och stora, deltaga däri.
Puff som förvaringsställe för rena strumpor.
Åt en storväxt mamma köper man 3 meter (Pappas julklapp.)
Man köper i kryddboden en 50 svart billig velour, med regelbundna fördjupnin- cm.
hög kagge, öfverklislrar honom in- o c h ut- vändigt med papper, låter honom torka elt dygn gar i tyget; klipper först ut koftan, som göres och bekläder h o n o m sedan invändigt med en vac- åtsittande bak, med långa skört, i spets gående ker tapet.
längre framstycken samt öfver hvarje ärm en tre- Till lock kan användas en större kagges botten, kant, hvars 2:ne sidor äro 60 cm.
långa och den men det får ej vara större, än att det nätt o c h 3:dje rundad efter öfverärmens rundning.
Som mönster kan användas ett mamma till- jämnt räcker öfver kaggens sidor.
Till detta lock göres en rund dyna, som stoppas hörigt, välsiltande klädningslif, blott man klipper med krollspint o c h nubbas fast vid detsamma med tyget 1 cm.
större i hvarje söm.
små stift.
Sedan koftan är färdigsydd, påfästas ärmstyc- Locket fästes härefter vid kaggen med ett par kena med spetsarne rakt ned, hvilka tillika med små skinnbitar som gångjärn, hvarefter ett rundt framstyckenas prydas med tofsar.
broderi nubbas öfver lockets dyna o c h en kordong Härefter öfversys det hela med små klara glas- fästes öfver för att täcka stiften.
När detta skett, pärlor, en pärla i hvarje fördjupning af tyget, och tages ett stycke tyg Vh meter långt o c h 80 cm.
koftan kommer alt se ut, som om den vore öfver- bredt; långsidan veckas i små veck, så att den dragen med rimfrost eller daggdroppar.
Af öfverblifna bitar göres muff, barett och en I passar till kaggens öfre v i d d; tygstycket fastspikas veck för veck från kaggens innersida; tyget vikes bård omkring klädeskjolen, likaledes besatt med sedan öfver till yttersidan, och man ordnar det i nyssnämnda pärlor.
puffar mellan hvart och ett af kaggens band.
Sist Baretten göres af en gammal filthatt, hvars nubbas tyget fast under botten, och kordonger brätte man klipper bort, veckar öfver kullen med påsättas öfver allt, där man nubbat.
Denna puff sammet samt påsyr rundtorn den 7 cm.
breda pryder sin plats, och pappa skall känna sig sär- velourbården.
deles belåten med att slippa söka i byrålådan Kjolens bård utgöres af en 3 cm.
bred remsa efter sina strumpor.
af ofvannämnda tyg, begränsas på båda sidorna Mottagaren af en dylik julklapp i fjol har varit med en yllekordong, slagen i ögglor o c h äfven- mycket tacksam därför.
ledes öfversydd med pärlor.
Muffens yttersida göres helt af den pärlbesatta velouren.
X X X V.
Tidningshållare.
(Gåfva till pappa af bror och Denna dräkt, som är särdeles effektfull, kan syster.)
Af hyfladt eller svarfvadt virke förfärdi- mycket väl tillverkas af en gammal velourkappa gas 4f stänger af 120 ä 150 cm.
längd, hvarefter eller rock, enär tyget, om än aldrig så tarfligt, får de sammanfogas 2 och 2 i kors, på 65 cm.
höjd ett elegant utseende af de klara pärlorna.
Gamla kordonger och tofsar kunna användas, från golfvet.
Sammanhållande tvärstycken insät- om de öfvervirkas med silke o c h man påsyr en tas nu, 3 till antalet; ett insattes vid hopfog- ningsstä-llena för att sammanhålla de båda korsen pärla här o c h där.
Till skridskodräkt passar äfven denna modell, och tillika bilda botten, så att säga, i lidnings- hållaren; och af de 2 andra sammanhåller det men göres då helt åtsittande i lifvet.
X. ena öfre ändarna af det främre paret stänger det andra öfre ändarna af det bakre paret.
De tre tvärträens längd utgör hvartdera 45 ä 50 cm.
Se- X X X I.
Struntpstoppningsväska- (Till mormor eller dan nu trävirket är förfärdigadt, insattes nu i de mamma.)
Till storblommig kreton utklippes en bit, två ramar, som bildats i hållarens öfre del, antin- som är c:a 65 cm.
lång o c h 45 cm.
bred, hvarefter gen en träskifva af motsvarande storlek, försedd den fodras med röd tvills.
Af stadig papp utskäras med sniderier eller målning, eller ock spännes på 3 st; skifvor af 17 cm.
längd o c h 13 cm.
bredd; en pappskifva af afpassad storlek ett broderi ut- hvilka afrundas i ena ändan.
En af dessa skifvor fördt på plysch eller creton.
På den jag gjort öfverklädes med kreton på ena sidan och på den har jag en medaljong, broderad på creton med en andra med tvills; denna vilja vi kalla mr 1.
N:r inramning af plysch o c h snilj.
Skifvan fodras 2 öfverklädes med endast tvills och n:r 3 med sedan antingen med atlas eller satin.
Ställningen endast kreton.
Tygstyckets ena långsida fastsys kan efter hvars och ens egen smak målas, emal- nu vid n:r 1, sålunda att rynkorna samlas nertill jeras eller bronseras.
Bäst är att på ramarnes vid skifvans rundade ända.
Sammalunda förfares insida göra falsar, i hvilka den prydande skifvan med andra långsidan o c h n:r 2, hvarefter själfva infälles.