Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. hafva af dessa handlingar, som från Stats-Utskottet blifvit dem meddelade, bland annat, inhemtat, att, enligt hållen behörig undersökning, den vid Gripsholms Kungsladugård inträffade eldsvåda icke uppkommit genom någon af Arrendatorn Håkansson eller hans folk begången ovarsamhet, utan derigenom, att eld ifrån Gripsholms Fabriks närbelägna, vid samma tillfälle, i brand varande byggnader, under det Håkansson med de fleste af sitt folk varit behjelplig med eldsläckningen derstädes, blifvit med vinden öfverhud till Kungsladugården och antändt densamma, oaktadt nödiga försigtighetsmått i sådant afseende varit vidtagne; att, på sätt åtskilliga i orten bosatta personer intygat, det af Håkansson till i6,33t) R:dr 35 sk. g rst. uppgifna värde å honom tillhörig lös egendom, som vid eldsvådan gått förlorad, äfvensom den summa, 728g R:dr 38 sk., hvartill han beräknat sina förluster, genom saknaden af uthus till inbergning af 1825 års gröda och kostnaderne till inköp af nödigt foder för kreaturens framfödande, m. m., icke varit, vid jemförelse med ortens gångbara och markegångspris, för högt upp < 392 Exp. Utsi.
N:o 163,166. tagne; samt att, till följd af E. K. Maj:ts meddelade Nådiga föreskrift, behörig borgen af Håkansson blifvit aflemnad för det obetalda arrendet a5oo R:dr.
Enär således utredt blifvit, att Tuspectoren Håkansson, utan eget förvållande och utan att kunna sådant förekomma, genom omförmälda eldsvåda blifvit förlustig sin betydligaste egendom och såmedelst är vorden urslåndsatt att det nu ifrågavarande arrende för Gripsholms Kungsladugård afbörda, hafva R.
St., i betraktande af alla dessa omständigheter, funnit skäligt, för deras del, bifalla, att Kronans fordran hos Håkansson för 2§ års obetaldt arrende, äfven fastän godkänd borgen för densamma blifvit ställd, må honom efterskänkas och beloppet deraf, a5oo Rd. Banco, i räkenskaperneafskrifvas.
Hvilket Rikets Ständer, i anledning af E. K. Maj:ts högstberörda Nådiga Remiss, få i underdånighet anmäla.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 21 Sept. 1829.
Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, an - iy :o 166. Preste-Ståndet d. 23 Borgare-Ståndet d. 23 Bonde-Ståndet d. 23 gående Exp. Utsi'.
No 166- S93 gående Öfver-Directeuren P. A. Norstedts underdåniga ansökningj att få till Skatte lösa den under Carlbergs Kungsgård lydande Krono-lägenheten Pihludden.
S. Å. K.
Tili Rikets Ständers Statsutskott har E. K.
M.» genom Nådig Remiss af den i o sisth April, öfverlemnat handlingar, rörande ÖfverDirecteuren P. A. Norstedts hos E. K.
M. i underdånighet gjorda ansökning, att, på det Sökanden, hvilken emot arrende innehafver den under Carlbergs Kungsgård lydande samt på Stadshagen, å Kungsholmen, i Qv.
Mälaren, under N:o 9, belägna Kronolägenheten Pihludden, måtte komma i tillfälle att å samma Lägenhet företaga de till utvidgande af ett honom tillhörigt Stilgjuteri erforderliga byggnader, dem han, under en osäker besittning, icke vågade uppföra, E. K.
M. täcktes i Nåder tillåta honom att få berörde Lägenhet till Skatte lösa; varande af dessa hand* lingar, som från StatsUtskottet blifvit R.
St. meddelade, i öfrigt upplyst, att Lägenheten Pihludden, hvarvid tomtplatsen, med afdrag af åbyggnaderna, utgör 12 kappland mycket bergbunden mark, år i8o5, i följd af förändrade Tullbevaknings-anstalter och Tullhus-anläggningar, genom byte emot den till Carlbergs Kungsgård förut hörande så kallade Hundgården, lagd till samma Kungsgård och 1806 med befintlige Bihang t. B. S;s Prot. iQ:de Sami. 50 394 Exp. Utsi.
Skrif v. N:o 166- åbyggnader utarrenderad, på 3o år, emot årlig afgift af o5 R:dr 24 sk. samt skyldighet för Arrendatorn alt, utan ersättning för förbättringar eller nybyggnader, vid arrendetidens utgång, Lägenheten afträda.
Då det vid Pihludden anlagda Stilgjuteri för närvarande är ded, enda, som i Hufvudstaden finnes att tillgå, samt dess utvidgande, såsom för härvarande Boktryckerier af vigt, icke bör sakna uppmuntran; så, enär härtill äfven kommer, att denna Lägenhet dels icke af ålder tillhört Carlbergs Kungsgård, utan tillfallit Kungsgården, genom utbytet af en derunder lydande till allmänt föremål nu mera begagnad Lägenhet, dels ock, i anseende till dess mycket bergbundna mark, icke kan, förutan hyran af byggnaderne, gifva någon afkastning, hafva R.
St. trott ifrågavarande Lägenhet kunna, utan afsaknad för Staten, merberörde Kungsgård frånskiljas, så framt Kronan om den årliga inkomst, som deraf nu upphemtas, varder förvissad.
St. samtycka derföre i underdånighet, att, så vida ÖfverDirecteuren Norstedt erlägger till Kronan, såsom Skatte-lösaskilling för Lägenheten Pihludden, beloppet af 1 o års arrende, efter nu gällande Contract, med 655 R:dr Bancosediar, och derjemte försäkrar Kronan att i alla tider uppbära en årlig ränta eller afgift för Lägenheten af 65 R:dr 24 sk.
B:co, full egande- och dispositionsrätt deröfver för everldeliga tider må till Norstedt och hans rätts innehafvare öfverlåtas.
Majrts jExp. Utah.
N:o ifå,[fil.
3D5 Högstberörde Nådiga Remiss, få i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda etc. iV:o 167.
Uppl. o. godk. lios Ridd. och Adeln d. 26 Sept. 1829- Preste-Ståndet d. 26 — •— Borgare-Ståndet d. 26 — — Bonde-Ståndet d. 28 — — Rikets Ständers underdåniga Skrif velseangående inställande af ali indelning till Ordinarie Rotering af hittills oroterad jordi S. A. K. I afseende på den Ordinarie Roteringsskyldighet, sorn af de efter 1823 års Riksmöte utaf E. K. M. i Nåder tillsatte Extra RotejemkuingsComitéer blifvit föreslagen, att utgöras af sådana hemman och lägenheter, hvilka, enligt sin natur, böra draga en slik tunga, och ehuru grunden för denna förberedande åtgärd hem ta Is från R.
St:s., den 17 December 1823, till E. K. M. aflåtne skrifvelse, enär deruti, bland annat, blifvit yttradt, att, vid de Extra RiRejemkningsförrättningar, om hvilkas anställande R.
S. då i underdånighet anhöllo, borde skiljas och från upptagande i Extra Roteringen uteslutas ”alla ”hemman och lägenheter af Kronoskatte- och Frälse-natur, hvilka, enligt
Fur fatt tångarne, ”äro underkastade ständig Roteringhafva R. 396 Exp. Utsi.
Skrif v. N.-o 167.
S. likväl, och dä, emot 73 och 80 §. §.
Regeringsformen, en särlan tillökning i Ordinarie Knecktehållet icke kan till någon verkställighet befordras innan R.
S. derom beslutat, hvilket hittills ej skett, ansett sig böra härmed hos E. K. M. i underdånighet begära: att den af Extra Roteringsjemknings-Comxnissionerne, efter 1823 års
Riksdag och med föranledande af för dem utfärdade Instructioner, hos E. K.
M. i underdånighet föreslagna tillökning i Ordinarie Knecktehållet genom en del Kronoskatte- samt Frälsehemmans och lägenheters åläggande af ett ordinarie roteringsbesvär, derifrån desamma hittills varit befriade, såsom hlott innefattande den förberedande åtgärd, som af Rikets år 1823 församlade Ständer, genom Deras förrberörde underdåniga skrifvelse, varit åsyftad, icke må till någon slags verkställighet befordras, innan R. S., efter emottagande af E. K. Maj:ts Nådiga Proposition, fått tillfälle alt sig derom utlåta med den beslutande rätt, som genom ofvan åberopade 73 och 80 §. §.
Regeringsformen är R.
St. förbehållen och försäkrad ; att, i den händelse någon verkställighet af berörde förslag till ny ordinarie rotering, i en eller annan del af Riket, skulle, såsom följd af missförstånd å local-autoriteternes sida, redan hafva blifvit vidtagen, densamma måtte, genom E.
Nådiga försorg, varda återkallad; att de hemmansegare, hvilka tilläfventyrs icke, inom dem förelagd fatalietid, anfört underdåniga besvär öfver RotejemkningsCommissio - Exp. Utsi.
N~:o 167, 168.
397 nernes åtgärder, att ny ordinarie rotering ålägga, ej må anses derigenom hafva en sådan tillökad tunga sig åtagit, eller förlorat sin rätt att derifrån vara befriade, intilldess R.
S. sig i hufvud fia gan yttrat; samt att, derest, emot förmodan, någon kostnad eller förlust af en eller annan beskaffenhet, såsom följd af jordens upptagande till ordinarie ny rotering, blifvit egaren tillskyndad, tillfälle må honom beredas, att sin rätt till ersättning derför i laga ordning utföra och gällande göra.
Preste-Ståndet d. 23 — — Borgare-Ståndet d. 23 — — Bonde-Ståndet d. 24 — —* Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse _, angående ett förändradt användande af den I Procent, sorn af Sterbhus inom Carlstads Stift nu erlägges till Hospitalet derstädes. S. A. K.
St. hafva, vid innevarande Riksdag, framställningar blifvit gjorda derom, att, enär inom Carlstads Stift det serskilda förhållande eger rum, att den |:dels Procent af Sterbhus, hvil - 398 Exp. Utsk.
A» 168- ken annorstädes till Församlingarnes FattigCassor ingår, är för Wermlands Läns Hospital anslagen, detta sistnämnda måtte underhållas på samma sätt, som öfrige sådana Inrättningar i Riket, och Församlingarne i nämnde Province alltså af sina Fattigmedel komma i åtnjutande.
Af de, till upplysning öfver denna fråga, från E. K. Maj:ts HofGanceller inbegärda och af bemälde Embetsman meddelade handlingar, hafva R.
S. inhemtat: att Konung Fredrik I, uti 5 mom. uti Dess till Landshöfdingen Friherre Wrangel den 17 Mars 1 732 aflåtne Nådiga Skrifvelse, angående inrättandet af ett Hospital i Carlstad, till dettas understöd anslagit den |:dels Procent, som, likmätigt 7 §. i 16g8 års TiggareOrdning, af Sterbhus erläggas, så i Städerne som på Landet, utan åtskillnad, öfver hela SuperIntendentian; att K. M., uppå derom gjorda ansökningar, genom Nådig Resolution den 29 November 17^0, förklarat, att Carlstads Hospital, endast till näst derefter inträffande Riksdag, skulle ega att behålla ifrågavarande |:dels Procent af alla arfskiften i Stiftet, så väl i dessa Bergslager, sorn den öfriga orten, både i Städer, på Landsbygden och Bergslagerne , samt att K. M. ytterligare, genom Nådig Resolution den 21 Februarii 1762, med bifall till Staden Christinehamns gjorda underdåniga ansökning, tillåtit, att Stadens Fattighus finge behålla den \:dels Procent, som vid arfskiften faller, och hvilken dittills till Carlstads Hospital ingått.
Uti ett till E. K.
M. afgifvet underdånigt utlåtande, den 8 October 1828, angående Läns - Exp. TJtsk.
N:o 168- 399 Hospitalen, Lazarettet och Gurliusen i Riket, har Kongl. SeraphimerOrdensGillet, bland annat, yttrat: att den inkomst, Carlstads Hospital hittills af Sterbhus vid Bouppteckningar uppburit, såsom grundad på Hospitalets privilegier, visserligen icke syntes kunna samma Inrättning betagas, så länge deri fbrtfore att ega bestånd; men att billigheten å andra sidan tycktes fordra, det invånarne i Wermland, för vården om vansinnige derstädes, icke borde vidkännas •större utgifter än Rikets öfrige invånare; hvadan SeraphimerOrdensGillet hade för afsigt att, så snart det nya CentralHospitalet i Wadstena lemnade tillräckligt utrymme, indraga Carlstads Hospital, samt låta dervarande Hospitalshjon till Wadstena förflytta, der de komme att mera ändamålsenligt behandlas, än på förstnämnde ställe möjligen kunde ske; hemställande SeraphiinerOrdensGiilet i underdånighet, om icke, efter det indragningen af Hospitalet i Carlstad egt rum, omförmälde Sterbhusafgift mätte lills vidare få användas till understöd för LänsLazarettet och Curhuset, så länge de deraf kunde vara i behof.
Af hvad sålunda anfördt och upplyst blifvit, anse R.
St. det vara tillförlitligen utredt, att den afgift vid Bouppteckningar, som, jemlikt allmänna Lagens stadgande i 17 Cap. 4 §•
HandelsBalken utgör de fattiges del, fyra öre af hvarje hundrade daler efter egendomens värde, och hvilken afgift inom öfriga delar af Riket, med undantag blott af Gefle Stad, tillfaller Församlingarne, hvar för sig, till under - 400 Exp. Utsi.
N:o 168» stöd för fattigvårdens bestridande, mot sitt allmänna ändamål hittills fått inom Carlstads f. d. Superlntendentia, eller nuvarande Biskopsstift, afLänsHospitalet disponeras, såsom följd hvaraf ock de Församlingar inom detta Stift, hvilka ej redan genom serskilda Kongl. Resolutioner nämnde inkomst återfått, länge befunnit sig i saknad af ett bidrag till sina fattigas underhåll, som varit ämnadt att göra denna skyldighet mindre betungande; och då en återgång härutinnan långt före detta synes hafva bordt ega rum, ej mindre i stöd af ofvan åberopade Kongl. Resolution den 2g November 1^50, som till hela Carlstads Stift utsträcker den för Philipstads och Nyeds Bergslager då i underdånighet sökta och beviljade befrielse från Fattigprocentens aflemnande till Carlstads Hospital, än ock, såsom följd af 7 §. 2 mom. af Kongl. Resolutionen uppå Presterskapets Besvär den ao November 1786, derigenom förklaras: att, då hvarje Församling ovägerligen är förpliglad att underhålla och försörja sina egna så kallade husfattige och Allmosehjon — ett åliggande, som genom Kongl. Kungörelsen den 5 December 1788 än ytterligare blifvit stadfästadt — samt |:dels-procenten af arfskiften alltid utgjort en af Fattigcassan lagliga och ordentliga inkomster, hvilka, vid de årliga utdelningarne, nämnde fattige tillfalla, K.
M. funnit merberörde Fattigprocent af Summa Inventarii dädanefter böra till Församlirigarne Öfverlemnas, att, på förut vanligt sätt, användas öfver hela Riket; så hafva R.
St, Éxp. Utsi i FSrslag till tind.
N:o 168- 40i R.
St. härigenom sköta t hos E. K. M. i underdånighet anhålla , att de i Carlstads Hospital för närvarande befintliga svagsint® personer och Hospitalshjon måtte, genom Kongl.
SeraphimerOrdens-Gillets försorg * ofördröjligen och så snart ske kan* till Wadstena CentralHospital, eller någon annan dylik anstalt, förflyttas * förstnämnde Hospital genast derefter indragas, sanit |:dels Pi‘dCénten%tf Sterbhus vid Bouppteckningar allmänneligen återgå till sin ursprungliga bestämmelse, eller underhållandet af hvarje Församlings fattige, så väl inom Vermland som öfriga delar af Riket, hvarest något undantag från sådant förhållande ännu möjligen kan Cga ruin; anseende R.
St. i öfrigt SeräphimerÖrdeils-Gillet så mycket mera hafva saknät skäl till dess ofvan omförmälda underdåniga hem • ' p Ställan, att, Sedan Carlstads Hospital blifvit indraget, Stei*bhusafgiften mätte tills vidare få användas till understöd för LäiisLazarettet och Curliuset, som dessa bägge Inrättningar redan liro med serskilda inkomster försedda ; samt, derest brist i dessa sistnämnde icke destomindre skulle uppkomma, ega alt fyllnadsanslag förvänta, i den ordning Författningarne ford* skrifva.
Rikets Ständer framhärda etö* Bihang t. R, S:s Pral. iO:de Samt. ål 402 Exp. Utsi.
E&rslag till und.
N:o lflg.
JY:o 16gi Uppl. o. godk. lios Ridd. och Adeln d. 21 Sept. 1829* Preste-Ståndet d. 23 — — Borgare-Ståndet d. 23 —' — Bonde-Ståndet d. 23 "* — > Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående förklaring öfver 5:te och 6:te i 23:dje C-ap. RättegångsBalken. S. A. K. tlikets Ständers uppmärksamhet har blifvit fä-» Stad derå, att , ehuru ordningen bland Domstols-Ledamöter för omröstning till Dom är i 5:te §. af alkdje Cap. RättegångsBalken utstakad, och stadgandet i 6:te §. af samma Capitel och Balk: ”begärer någor rådrum att, för sakens vigt, sig nogare betänka; bafve ther lof till, och varde då med omröstning upskof,” svnes utmärka, att omröstningen hör ske i ett sammanhang och vid samma rättegångs-tillfälle af alla Domstolens Ledamöter, skall likväl erfarenheten visat, att ett helt annat omröstnings-* sätt är brukligt, i thy att, så i Öfver-som i Underdomstolar, den, som ytterst i Rätten sitter, yttrar sig en dag, nästa Ledamot en annan dag, och så vidare, så att omröstningen stundom kan komma att räcka, icke blott veckor, utan ock månader.
R. St., som hafva sig bekant, att afvikelse från rätta förståndet af ifrågavarande lagrum ej sällan i tillämpningen eger rum, anse ock an - Exp. Utsi.
403 gelägenheten fox’dra, att bruket återföres till enlighet med Lagen, genom utfärdande af en förklaring, som undanrödjer all anledning till skiljaktighet i omröstningssättet.
Ibland de flera olägenheter, som kunna uppstå deraf, att, i en och samma sak, de Rättens Ledamöter, som skola i saken döma, å serskilda rättegångs-dagar afgifva sina yttranden till Protocollet, hafva 2:ne i synnerhet hos R.
St. kommit i betraktande, den ena, att, då parterne äro berättigade atfc erhålla del af Protocollet, så snart detsamma blifvit i vederbörlig tid och ordning justeradt, sakens utgång möjligen kan blifva parterne bekant, innan omröstningen ens är slutad, hvilket åter kan föranleda till bemödanden, å endera partens sida, att tillvägabringa hinder och uppehåll i sakens afslutande, samt den andra och väsendtligaste, att ändamålet med
Domstols sammansättning af flera Ledamöter, som är, att skiljaktiga åsigter, ej mindre i afseende på sakens beskaffenhet, än rörande Lagens tillämpning, må blifva, under Domstolens rådplägning och innan beslutet fattas, sorgfälligt undersökte', begrundade och med hvarandra jemförde, genom det enstaka röstandet går förloradt.
På grund af dessa förhållanden, få R.
St. alltså till E. K. Maj:ts Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemna följande förslag till förklaring öfver 5:te och 6:te §§. i 23:dje Capitlet RättegångsBalken. ”Med Lagens rätta förstånd och mening i dessa rum instämmer, att, vid omröstande till Dom, alla Rättens Ledamöter, som i omröstan - 404 F.xp. Utsi.
Skrify,N:oi69,i7Q, tiel böra taga del, skola, vid samma tillfälle, i den ordning Lagen stadgar, sina meningar yttra; till hvilken ända, så snart läsningen af handlingarne är slutad och saken så beredd, att den kan lill öfverläggning och afgörande företagas, den Ledamot, serin anser sig behöfva råd-? runi att, för sakeus vigt, sig nogare betänka, skall, innan omröstningen börjas, sådant till Rättens Protocoll anmäla, i hvilket fall omröstningen uppskjntes och handlingarne till honom öfverlemnas, Regäres rådrum af två eller fle^ ra Ledamöter; då öfverlemnas handlingarne först till den af deni, som ytterst sitter, och derpå, när lian till
Rätten handlingarne återställer, till elen i ordningen närmaste, och så vidare, hvilket hvarje gång i Prqtqcollet anteck-» nas; och bör, sedan alla de Ledamöter, som det äskat, sålunda af handlingarne haft del samt fått begagna den i Lagen medgifna betänketid, omröstningen genast, efter hållen öfverläggning-, i föreskrifven ordning för sig gå, utan att ytterligare uppskof dermed till en an-, nan rättegångs-dag för någon Ledamot må ee ga rum.” Rikets Ständer framhärda etc, kV: o //o. Uppl. och godk. hos Ridd. och Adeln d. 21 Sept, 4829, Preste-Ståndet d. 23 — — Borgare-Ståndet d. 23 — Bonde-Ståndet d. 23 — —■■ Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, an - Exp. Utål.
Skrifvelse N:o 170, 405 gående rättighet för fordringsägare att hos Konungens Befallningshafvande erhålla så kalladt Promotorial i Lagsöka ningsmål.
S. A, K, Rikets Ständer hafva till pröfning förehaft en hos dem gjord hemställan, att, af anförda skäl, fordringsägare mätte, genom en allmän Författa ning, förklaras berättigad, att af E. K. Majrts Befallningshafvande i det Län, hvarest han har sitt hemvist, erhålla så kalladt Promotorial i Jagsökningsmål till E. K.
Majrts Befallningshafvande uti det Län, der Gäldenären hor; och ehuru, så vidt R, St. hafva sig bekant, den rättighet för fordringsegare, sorn sålunda är vorden omförmäkl, icke finnes i Förfaltningarne stadgad; så, enär likväl en sådan utväg, till vinnande af laga handräckning i utsökningsmål, i följd af åldrigt bruk , varit fordringsegare i allmänhet öppen, hvarföre ock lösen för Promotorial från Öfver-Ståthåilare-Embetets Cancellie och Lands-Cancellien blifvit, så väl i den nu gällande, sorn i äldre Expeditions-Taxor, upptagen och bestämd, samt afskaffandet af delta bruk, till hvars begagnande, först i senare tider och endast vid några få LandsCancellier, rättighet lärer blifvit förnekad eller i fråga ställd, skulle hafva högst menligt inflytande på creditväsendet i allmänhet och bereda många olägenheter, helst då i vårt land offentliga Advocater 406 Exp. Utsi.
N:o 17©. eller Sakförare med embetsmanna-ansvar, tili enskildes tjenst, ej finnas, och ifrågavarande ärendens anförtroende åt okände enskilde personer är förknippadt ej allenast med dryga kostnader, utan äfven med våda och osäkerhet, tro R.
St. sig ega grundad anledning att hos E. K.
M. i underdånighet anhålla, att i berörde afseende måtte till allmän efterrättelse stadgas föl Vill Borgenär utsöka fordran hos Gäldenär, som har sitt hemvist utom det
Län, der Borgenären bor, ege han att till Konungens Befallningshafvande i samma
Län ingifva sin till Konungens Befallningshafvande i det Län, der Gäldenären vistas, ställda ansökning, med dertill hörande handlingar; och åligge Konungens Befallningshafvande i förstberörda
Län att öfversända ansökningen och handlingarne tili Konungens Befallningshafvande i det andra Länet, hvilken sistnämnde liar att, sedan Gäldenären blifvit hörd och målet vederbörligen till afgörande beredt, sitt Utslag meddela och till förstbemälde Befallningshafvande insända, för att Borgenären, emot lösen, tillställas; äfvensom att» uppå Borgenärens, i enahanda ordning, skeende ansökning och derest fordringen är utmätningsgild, låta Utslaget till verkställighet befordra och derefter de indrifne medlen till samma Befallningshafvande insända, för att till Borgenären, emot vederbörligt qvitto, öfverlemnas.
” Rikets Ständer framhärda etc. jande Exp. Utsh.
N:o 171. 407 1J1.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 21 Sept. 1829- Preste-Ståndet d. 23 — — Borgare-Ståndet d. 23 — — Bonde-Ståndet d. 23 — —- Rikets Stänclers underdåniga Skrifvelse om föreslagna ändringar i Kongl. Förordningen den ig December 182J , angående hemmansklyfning oell jord-af söndring.
S. Ä. K. Tbfler Öfvervägande af åtskilliga hos R.
S. vid innevarande
Riksmöte väckta frågor om ändringar i Kongl. Förordningen den 19 December 182-7, angående gruliderue och vilkoret! för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman, hafva R.
S. ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att stadgandet i högstberörde Kongl.
Förordnings 1 Cap. 9 §., i afseende på frågor om hemmansklyfning, nemligen att, i händelse, på grund af serskilde förhållanden, jemkning i de stadgade grunderne skulle för något Län finnas af nöden, vederbörande E. K. Maj:ts Befallningshafvande böra derom göra underdånig anmälan hos E. K. M., sorn förklarat
Sig vilja tillsy, huruvida serskildt stadgande för ett sådant
Län erfordrades, måtte i Nåder förklaras tillämpligt jemväl till frågor om jordafsöndring, hvarom handlas i Förordningens 2 Cap. 408 Exp. Utsk.
N:o 171; Vidkommande derefter stadgandet i sistnämnde 2 Capitels 3 §., som medgifVer, att, inom en mils afstånd från Stad eller Köping; ända till ett halft Tunnlandpå viss tid af högst 5o år; får afsöiidras; så, och då detta stadgande icke synes öfverensstämmande med den uti ifrågavarande Förordning för öfrigt iakttagna grulidsatts, att nemligen jordafsöndring och hemmansklyfning^ då den för mycket Utsträckes, ar lika skadlig, som densamma, der den stannar inom Behöriga gränser, ar nyttig i enär, vidare, detta undantag från nämnde allmänna grundsätts medför den följden, att Författningen inom en icke obetydlig del af Riket blifver tillämpad efter skiljaktiga grunder, utan alt något giltigt skäl dertill gifvet anledning; samt då slutligen; ehuru önskvärdt det vore, att Rikets Städer och Köpingar förmådde, på det långa afståndet af en mil, något inverka på lättheten till uppehälle för den mindre bemedlade, delta förhållande likväl motsäges af allmänna erfarenheten; och detta skäl alltså icke talar för bibehållandet af meranänmde stadgande, få, uppå dessa grunder, R.
St, hos E, K. M, i underdånighet tillstyrka deli ändring
Uti ifrågavarande ”att det afstånd från Stad eller Köping, inom hvilket afsöndring af minst ett halft Tunnland jord må ega rum, inskränkes till en fjerdedels mil från Stadens eller Köpingens ego-gräns.
Rikets Ständer framhärda etm JS: O ISxpt Utsi.
N:o 172- 409 N:o ij2* Uppl. o. goclk. hos Ridd. och Adeln d. 21 Sept. 1829* Preste-Ståndet d. 23 — —1 Borgare-Ståndet d. 23 —* —* Bonde-Ståndet d. 23 -1-* — Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, i anledning af K. Maj:ts Nådiga Proposition i att Kongl. Förordningen den ig