Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning af de härvid förekommande förhållanden, och för att närmare upplysa hvad som med dessa stadganden rätteligen åsyftas^ får Utskottet vördsamt föreslå, att, näst efter de i Författningsförslaget förekommande orden, ”i Taxerings-Längd intagas”, måtte införas följande, förklarande tillägg: 20 Bevilln. -ZJ tsfcs Utlåtande , N:0 C6.
Qvarn och Säg af berörde beskaffenhet äro så belägne j att de skötas af en och samma person , bör den senare taxeras till afgift, beräknad efter Stenarnes och Ramarnes sammanlagda antal.
Uraktlåter egare af förenämnde skattlagde Sågar och Q varnar att uppgifva någon såsom Mjölnare och Sågare j påföres likväl afgift efter a Art., såsom more en Mjölnare eller Sågare uppgifven.
Pag. 3y & 38 (,§\ 3y.j
Uti serkildt anförande hos Högv.
Preste-Ståndet har Herr Domprosten Ho!mström fästat uppmärksamheten uppå olämpligheten af de olika bevillningsafdrag af 2 Rd.per mille för intecknadt, samt af 5 procent, eller 3
Rör per mille, å räntan af ointecknadt Capital, samt ansett sådant endast medföra krångel vid räkenskaper och liqvider, utan att någon egentlig fördel dermed torde vinnas, då man knappt bör förmoda, att Capital hellre fästas i Fastigheter, för den ringa skillnaden i ränteafdraget; i grund hvaraf Herr Dom-Prosten hemställt, om icke detta afdrag kunde bestämmas lika för alla Capital, till antingen 2 Rdr, eller 3 Rdr per mille.
Detta har Utskottet tagit i noga öfvervägande; och, ehuru Utskottet, Sena sidan, B evilln.-T] Islits Utlåtande, N:o 66. 27 funnit de nu gällande stadganden hafva sin grund deruti, att Bevillning för Fastigheter erlägges med a
Rdr per mille, men af all annan rörelse med 5 procent af inkomsten, så har det likväl, å den andra sidan, icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, att, efter den nu stadgade grunden för bevillnings-afdraget å räntor, en Läntagare, som lemnar mindre säkerhet åt Långifvaren, är berättigad till större afdrag, än den Låntagare, hvilken gifver den största, eller intecknings-säkerheten 5 och Utskottet kan för öfrigt icke undgå instämma i de af Herr Dom-Prosten Holmström yttrade åsigter, samt anse det befordra enkelhet i alla liqvider, om detta afdrag bestämmes till samma be opp af räntan å alla slags capital utan åtskillnad.
När dertill kommer, att välkändt är, det Fastigheter sällan afkasta 6 procent, och att Låntagare, som gifver inteckning, betungas med serskilda kostnader i och för densamma, så torde i dessa förhållanden finnas tilliäcklige och grundade skäl för den Utskottets härmed vördsamt gjorda hemställan, att ränte-afdraget, vid ali ränteliqvid, vare sig å intecknadt eller oiniecknadt Capital, må beräknas till 5 å ioo;de af ränta, som är förskrifven, till mer än 5 procent, samt att ordalydelsen i fö* 28 Bevilln.-Utsk:s Utlåtande, N:o 66. revarande 37 §. må, i enlighet härmed, på det sätt ändras, att andra Momentet erhåller följande lydelse: ”Sorn likväl Låntagaren, endast förskottsvis, erlägger den bevillning, hvilken för utlånte medel belöper, vare det hans ovilkorliga rätt, att detta förskott af Längifvaren återfå, på det sätt, att 5 pr ocent af räntan, för alla uti anta Capital, af dr agas , så framt nemligen räntan till mer än 5 för ioo:de är bestämd.
Låntagaren , etc.
(Se redactionen i Författnjngsförslaget.
Derjemte har väl inom Borgare-Ståndet] blifvit anfördt, att, då det föreskrifves, att vid fordrans utsökande bör styrkas, att bevillningsafdrag blifvit erlagdt, måste det dels förutsättas, att ränta verkligen Utgått, dels bestämmas påföljden, om förhållandet icke kan styrkas, och att, sorn dessa omständigheter blifvit förbigångna, stadgandet syntes vara ofullständigt, äfvensom att uppmärksamheten borde fästas på olämpligheten deraf, att i Bevillnings-Författningen, som icke underställes Kongl. Maj:ts sanction, införa en så beskaffad föreskrift af Civil-Lags egenskap, i hvars stiftande Konungen eger att deltaga Till svar härå torde Utskottet endast Bevilln.-TJttTiU Utlåtande, N:o RG. 2g behöfva anmärka, att de hithörande reglementariska stadganden, som finnas i 1823 års Bevillnings-Förordning, äro bibehållne i öfverensstämmelse med den af Rikets Högloflige Ständer antagna 5:te Bevillningsgrundens uttryckliga stadgande, och att de enda härvid föreslagna förändringar skett för att bringa hithörande föreskrift till fullkomlig likhet med den af Kongl Majit utfärdade, nu gällande Concurs-Lag.
Pag. //.o (,§\ 42O Hos Högvördige Preste-Ståndet bar Herr Prosten Jlallström erinrat, alt det uti denna §, i fråga om tiden för början af Mantals- och Skattskxifningarne, förekommande yttryck: ”medlet af November månad” vore obestämdt, och olika ansåges, så att dessa förrättningar stundom börjas den 5 eller 6:te November, Icke för att bereda Församlingens Pastor tid att halla husför» hören, hvilket, åtminstone i de större Pastoraten, icke kunde före den 15 November medhinnas, men för att något rådrum måtte beredas för aflemnaridet af de personers Prestbevis, som till Församlingen inflyttat, och för att derigenom blifva i tillfälle lemna de af Pastor fordrade upplysningar om personers namn, ålder o. s v., samt under åberopande af Kongl.
Kungörelsen den 2 Februarii 1825, som bestäm - 3o Bavilln.-Vtsls:s Utlåtande, N:o 66, mer tiden för aflemnandet af Pi-estbevis inom den 15 November, har Herr Prosten föreslagit, att början af denna § skulle förandras till följande lydelse: ”1 iida Riket skola Mantalsskrifningar hörjås efter den lieie, dagen i November månad/’ och hafva flera af Preste-Ståndets Ladamöter häruti instämt.
Utskottet tror, för sin del, att, dä i allmänhet Mantals- och Skattskrifningarne taga sin början vid medlet af mänaden, och för öfrigt så vidsträckta Fögderier verkligen finnas, att förrättningarne omöjligen kunde inom behörig tid hinna afslutas, om de ovilkorligen skulle taga sin början efter den 15 November, ett så uttryckligt stadgande, som det Herr Prosten Hallström ifrågaställa hvarken erfordras eller är lamp och kan således icke tillstyrka någon förändring i den redan för denna §. föreslagna ordalydelse.
Pag. /i 44-) Herr Prosten Grevillius har väl, vid återremiss af den föreslagna Bevillnings-Författningen , sökt å nyo fästa uppmärksamheten å sin, i Utlåtandet N:o 57, Pag> 33 ccfl 54> upptagna motion, hvaruti Kerr Professor Bernell instämt; men då 42 §. uttryckligen stadgar, att Mantals- och Skattskrifningen skall hållas inoxn hvarje B&.villn.-Utshts Utlåtande, N:o 66. 3i Stad, Pastorat eller Socken, samt således de öfverklagade afvikelserne härifrån äro öfverträdelser af tydligt stadgande, kan Utskottet, tinder åberopande för öfrigt af hvad Betänkandet lV:o 57 härom innehåller, icke tillstyrka någon förändring uti hvad Utskottet, i förevarande afseende, redan föreslagit.
Pag. 49 > 5o och 5i (,§. 73 — y5.~)
Hos Yällollige Borgare-Ståndet har väl åtskilligt blifvit anmärkt derom, att
Bergshandtei ingen skulle vara lindrigare beskattad, än Jordbruket, hvarpå, såsom exempel, anfördes, att jordbruket skattar i Bevillning omkring 500.000
Rdr; men Bsrgshandteringen blott 50.000
Rdr, o. s. v Härvid får Utskottet endast erinra, att denna skatt utgår med lika procent i moa af värdet, och att den stora skillnaden i detta värde måste åstadkomma en motsvarande i skatt, samt att för öfrigt Utskottets förslag, så väl om bevillning å Bruk, med Jet mera dithörande, som angående uppskattningen till värdet deraf, är upprättadt i enlighet med de af Rikets Ständer fastställda Bevillnings- och Varderings-grunder, som härpå hafva afseende. <$“. 76.
På sätt Utskottet redan vid §. 29 3^ B ev i lin.-Titsh:s Utlåtande, N:o 66. antydt, har inom Högvördige Preste-Stånd t blifvit anfördt af Herr Contracts-Pi osten P. (J.
Svedelius, att, då alla Fastigheter, Yerk och Inrättningar böra uppgifvas der de äro belägne, för att behörigen uppföras i Mantals-Längden, sorn ligger till grund för Taxenngs-Längden, Taxeringen af Masugn borde ske i den ort, der den äi belägen, för att tued behörig noggrannhet kunna verkställas.
Likväl hade, till följd af tillägget i Andra Art, 4 §• lista morn. af nu gällande Förordning, Masugnar blifvit, efter egares påstående, Uppskattade vid Bruk, belägne i annat Län, genom hvilka förhållanden handt, att de stundom blifvit 2:ne gånger, och stundom alls intet, taxerade.
Detta ansåg Herr Prosten endast kunna förekommas genom ett tillägg, antingen vid pag. 51 eller vid den 76 §:n, derom, att Masugnar icke finge ingå i värdet af annan Egendom, än den, som vöre belägen i samma Taxerings- eller Pröfnings-district, samt att Bruk, som erhålla sitt Tackjern från Masugn i annat district, borde vid uppskattning anses såsom grundade på KöpTackjern.
Då Utskottet i förenämnde hänseende afven insett rigtigheten af hvad sålunda anfördt blifvit, har Utskottet redan i izj.:de Bevillnings-grunden föreslagit ett, till förekom - Berdin.-Utslsts Utlåtande, N:o 86» 33 kommande af dessa missbruk syftande, och Vid pag. 51 infördt tillagg vid ordet ”Masugnar;' men Utskottet anser, med biträdande af Herr Prosten Svedet ii åsigter, till närmare förklaring härom, böra i slutet af 76 §. införas följande undantag, nemligen t Bock må sådana Masugnar, hvilka är o belägne inom samma Taxerings- och Profnings-district med det Bruk, hvarunder de lyda, och som begagna deras' till verkning, uppskattas gemensamt med Bruket, och på det ställe, der samma Bruk är beläget.
Alla andra Masugnar skola uppgifvas och till värde beskattas der de äro belägne.
Q 70,') Inom Hedervärda Bonde-Ståndet är Vordet yrkadt, af Casper Wijkman, att det här föreskrifna ansvar, för Häradsskrifvare^ uteblifvande, skulle utsträckas dertill, att han ålades ersätta Comiténs Ledamöters resekostnad, och af Nils M aisson från Malmöhus Län, att ett lika ansvar, som för Häradsskrifvare, äfven borde stadgas för Landshöfdinge, eller den i hans ställe förordnade, som icke på utsatt tid infunne sig Bih. tilt li.-St.
Brot. 1828-18S0, 5 Sami,' 1 Jfd 3 Band. 6:te Haft, 3 34 fi ev i 11 >i.-Uts /< :s Utlåtande, N:o 66. vid Taxerings-förrättning; men dä Utskottet anser hvad, som redan derom är föreslaget, vara ändamåls-enligt, och den ifrågavarande förbrytelsen motsvarande, samt att något ansvar, i den händelse LandsHöfdinge, eller den i hans ställe förordnade, uteblifver, destomindre är lämpligt, som Comiténs arbeten icke deraf hindras, då 96 §. föreskrifver, att i sådant fall Comitén eger välja Ordförande bland sina Ledamöter, pä det förrättningen icke må uppehållas, så kan Utskofet icke understödja hvad i förenämnde afseende af Casper Wijkman och JVils Månsson blifvit ifrågasatt.
Pets;. 58. (jf. §. mflj tor.)
Emot de i 106 och 107 §. §. föreslagna Stadganden om fyrige Gesällers Mantalsskrifning m. m., hafva anmärkningar blifvit gjorda hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, Högvördigé Preste-Ståndet och Yälioilige Borgare-Ståndet, hvarvid Herr von Törnes deremot gjorda reservation blifvit åberopad; och sedan Ilik- ts Högloflige Ständer icke allenast antagit hvad som i Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens Betänkande, under N;o 54, pag. 22 och 23, föreslås om Gesällers vilkorliga stillande under Tjenstehjons Stadgan in. m., utan äfven godkänt hvad i bemälde Utskotts Utlåtan - Bevilln.-U tshts Utlåtande, N < 66. 35 de, N:o 71 pag. 20 och <23, framställes ifråga om deni, sorn äro för Lösdrifvare att anse; sii linner Utskottet, att de förhållanden, hvilka gåfvo anledning till de i ofvannämnde §.
§. intagna föreskrifter, äro på annat sätt ordnade, samt hemställer, i grund häraf, att dessa §. §. måtte ur förslaget alldeles utgå, likasom den till dem vid 45 §. intagna hänvisning.
Pag. 58 ($. /oS).
Under åberopande af Herr Dernier* dervid gjorda reservation, har anmärkning inom Välloflige BorgareStåndet förekommit emot hvad här föreslås, att Husbonde icke är fri!agen från ansvar för Krono Skatterne af Backstugueller Inhyseshjon, som har jordbruk, hvarpå kreatur kan födas; men då Utskottet anser, att ett sådant stadgande, som för öfrigt icke egentligen är något nytt, utan äfven kunde förstås under den nu gällande redacdonen, skall verka fördelaktigt derigenom, att Husbonde kommer i ett närmare förhållande till de å hans egor boende jordbrukande inhyseshjon, samt får anledning att hålla dem till ordentlighet och arbetsamhet, kan Utskottet icke finna någon annan förändring i denna del lämplig, än att Utskottet, till förekommande af misstydning, 36 Bevilln.-XJt$li;s VHatande, Nia 66, föreslär att, i stället för ordet ”Kreatur ” må insättas Thist- elier Nötkreatur.
Pag. 5g (5- 5- 114 & n5y
Vid den här föreslagna förändringen af de serskilda classernes Ledamöter i Städernes Taxerings-Comitéer har blifvit, inom Välloflige Borgare-Ståndet, anmärkt: att, ehuru en lindring synes vara beredd genom för-> minskningen uti antalet af Borgare-Ståndets Ledamöter, egentliga afsigten med förändringen , så väl i fråga om Stockholm och Götheborg, som öfrige Städerne, skall haf* va varit, att bereda Borgare-Ståndets Ledamöters öfverröstning; att, då Borgare äro de fleste invånare i Staden och gifva de största allmänna bidragen, vore den förut stadgade proportionen emellan Ledamöterne billig, och hvarigenom, med afseende på Svensk mans rätt att beskatta sig sjelf, ett rättsenligt öfvervägande funnes på Borgerskapets sida, helst Borgare med största kännedom taxera de till deras dass hörande; att samma princip vore genom det större antalet af Ledamöter utaf Bonde StåndetiTaxerings-Comité för Landet bibehåller; och att erfarenheten stundom visat, att, om ej det större antal Ledamöter af Borgare - Ståndet i Taxerings-Comité funnits, hade, när få af de andra Ståndens Ledamöter Bevilln.-Utsk:s Utlåtande, N:o 66. 37 sig infunnit, förrättningen svårligen kunnat ega rum.
De motiver, som föranledt Utskottets ifrågavarande förslag, äro uppgifna, pag. 4-9, i Betänkandet b:o 57, och det torde lätt inses, att förebråelsen om afsigt att bereda Borgerskapets Ledamöters öfverröstning saknar skälig grund, då föreslaget blifvit, att af Borgare-Ståndet bör i Comitén linnas ett fika antal Ledamöter, sorn af de andra Stånden tillsammans.
Icke eller tror Utskottet den, i anmärkningen om Svenska Folkets sjelf-beskattnings-rätt, gjorda fraanställning vara den rätta och ined våra Grundlagor öfverensstämmande.
Denna rätt utöfvas nemligen icke af något Stånd enskildt eller öf vervägandeutan af alla 4 Biles- Stånden till lika andel hvartdera, och den nu föreslagna organisation af Taxerings-Comitén i Städerne är således dermed närmare öfverensstämmande, än den förra, samt leronar Borgare Ståndets Ledamöter lika tjenligt tillfälle att afgifva upplysningar; hvartill kommer, att, uti Taxerings-Comiteerne å Landet, Bonde Ståndet, ehuru till antalet det talrikaste, alldeles icke, såsom i anmärkningen framstälJes, utgör det större antalet, utan tvärtom det mindre, eller endast en tredjedel.
Då nu förslaget innehåller, att Borgare i ländets Ledamöter skulle utgöra half - 38 r Bevilln -Utslits Utlåtande, N:o C6. ten, och afven föreskrifvit, huru förhållas bör, om Ledamöter af en eller annan class skulle saknas, tror Utskottet, att allt billigt afseende blifvit fästadt å de härvid förekommande omständigheter, samt att hvad häremot anmärkt blifvit icke deruti bör föranleda någon ändring.
O- Det i denna §. förekommande stadgande, att endast den, som idkar verklig Borgerlig näring, må till Taxeringsman af Borgare-Ståndet väljas, har i Borgare
Ståndet hlifvit ånsedt öfverflödigt, emedan den„ sorn hölls för den mest skicklige, borde väljas, utan afseende derpå, om han idkade verklig Borgerlig rörelse; men emedan detta stadgande tillkommit, för att utmärka hvad under uttrycket ”rätter Borgare” bör förstås, och dessutom antagas bör, att endast den, som är i verklig rörelse, kan ega tillförlitlig kännedom om sina Medborgares ställning o. s. v., anser Utskottet och tillstyrker: att stadgandet härom, så väl i denna, sorn i den 143 §., hvarvid samma anmärkning förekommer, må bibehållas. jfjf- 122.')
Härvid är vordet i Borgare Ståndet ar.fördt, att Utskottet skall förbisett förändringen i ordningen för afgåendet bland Ledamöterna, såsom en följd af Cö - Bexiltn.-tJtsk:'s thlatandé, N:o 66. 3g mité-Ledamöternas förändrade antal, och af , då förut det varit stadgadt, att i 2:dra och. 3:dje Glassens Städer, ibland Ledamöterna af Borgerskapet, afgå det ena året 4 OG^ det andra 5, vore det nu mera lämpligt^ att f hvarje år skall afgå.
Enär den af Utskottet föreslagna redaction, som innehåller, att Taxeringsmännen skola årligen ombytas till der sådant med an* talet öfverensstämmer, men eljest till hälften, är fullkomligt enlig med de tillstyrk* ta förändringarne i Comitéernas organi* sation , saknar Utskottet anledning att från* gå hvad härom blifvit framställdt. Pa". 63. QS\ jf. i32 & i333) Emot de här föreslagna stadganden i 152 § om värdering af Hus å Lägenheter och Lustställen på Städernes grund, äfvensom af de i 133 omnämnde Hus å Hemman och Lägenlie* ter, som ligga inom Städernes områden, har blifvit anmärkt, att de i förstnämnde förekommande
Hus borde värderas efter samma grund, sorn de åbyggnader, hvilka afses i 133 §, samt att, i fråga om. de sistnämnde, alldeles samma föreskrifter borde gälla, som för Landet, nemligen att Husen icke skulle värderas serskildt.
Hvad de i 152 §. förekommande
Hus angår, så äro föreskrifterne för värderingen 4o Tlendlln.- Utslits Utlåtande) N:o 66. afFattade ej mindre i öfverensstämmelse med hvad förut derom varit stadgadt, än hithörande, af Rikets Högloflige
Ständer antagna värderingsgrund; och dä före^krjfyet är, att Brännvinsbränningen i Städerna skeri mon af jordens värde, har sådant föranledt förslaget, att jorden skall , serskildt värderas) hvadan Utskottet tror så mycket mindre grundadt skäl till klander härvid förekomma> som uttryckligen bestämmes, att för öfrigt enahanda grunder, som för Landtegendomars värdering, böra följas; hvarföre ock
Utskottet i dessa delar icke kan frångå det gjorda förslaget.
Pag. 6y. (.,§\ 1/^36) Då Utskottet vidtagit den här förekommande förändring i Pröfhings-Comiténs personal, uti öfverensstämmelse med Comitéernas nya organisation, vidhåller Utskottet, Oansedt det inom Borgare-Ståndet gjorda anförande om förändringens o'etydlighet, sitt härom gjorda förslag.
Pag. 68. 1.453) Inom Välloflige
Bor gare-Ståndet är anfördt, att, sedan Utskottet föreslagit i procent af den i ,HufVudstaden utgående Bevillning till Taxe* rings - Bevilln.-TJtskts Utlåtande, N:o 66.
41 rings-kostnadernes bestridande, det icke tillhört Utskottet att, på sätt som skall skett, befatti sig med fördelningen, äfvensom yrkadt, att Sjömanshusets Ombudsman borde, för sin möda vid debitering, erhälla ersättning af omnämnde J procent, ehuru sädant, vid derom gjord ansökning, skall blifvit honom förvägradt^ hvarjemte, inom Hedervärda Bonde-Standet, Casper M-Cjkrnan_, tinder anförande, att Lands-Kamererare skall tillegnat sig betydlig del af denna provision, begärt, att, till förekommande häraf, Utskottet mätte inkotnma med förslag till fördelning af ifrågavarande Bevillnings-procent, med iakttagande dervid, att den synnerligast borde komma Häradsskrifvare till godo.
Den ringa redactionsförändring, hvilken Utskottet, i fråga om Bevillnings-procenten till vederbörandes vid Debitering och Taxering m. m. i Stockholm biträdande, har föreslagit, är alldeles icke någon fördelning deraf, utan endast, på sätt Betänkandet N:o 57, pag. 4.5, innehåller, en, på grundade anledningar, tillkommen bestämmelse, som åsyftar att förekomma, det ifrågavarande arfvode må användas utom sitt egentliga ändamål.
Till detta anser Utskottet höra, att Sjömanshusets Ömbuds Bih. till ll.-St.
Brot. 18^8-1 Bin, 5 Sami. i Afd, 3 Band, Otte Haft. 4 4* Bovilln.-tJtsl:s Utlåtande, N:o 50. man erhåller lämpligt arfvode för sitt hithörande besvär, hvarföre ock Utskottet, i slutet af 159 §, som afhandlar Debitering ni. m. å Sjömanshuset, föreslagit ett härmed öfverensstämmande stadgande; men hvad Casper JYijkmans begäran vidkommer, sä torde Utskottet blott få åberopa hvad Stats- och Bevillnings-Utskotten, i Betänkandet N:o 86, härom anfört, i full öfvertygelse, att en sådan fördelning endast lämpligen kan af Pröfnings-Comitén verkställas.
Och Utskottet afstyrker således hvad Casper kC/j kruuti härom föreslagit.
Pag. ~o. i53k) Då Utskottet affattat det här intagna stadgande om kostnadsfritt meddelande af Kongl Kammar-Rättens Resolutioner eller Utslag, i ordagrann öfverensstämmelse med Rikets Högloflige Ständers härom fattade beslut, kan Utskottet destomindre nu tillstyrka bifall till det i Välloflige Borgare-Ståndet yrkade tillägg, att
Uppbördsman skulle utan kostnad erhålla del af sådana beslut, som Utskottet icke ens amer sig berättigadt att föreslå några stadganden, som afse förhållandena emellan Kongl. Maj:t och Kronan och Dess Uppbördsman.
Pag. j5. i65.')
Inom Välloflige Bor - Bdvilln.-Z]tsk:.i Utlåtande, N:o 66, 43 gare St:1 ndet har, i fråga om det här uti i. mom. införda fritagande från Bevillning för Arméens, Amiralitetets och Civil - Statens Pensions-Cassör, blifvit anmärkt, att, då Tullverket, Götha Canal, järnte flera Verk och Inrättningar, hafva Pensions-Cassor, fullkomligt skäl vore, att de Pensioner, som derifrån utgå, ej eller med Bevillning må beläggas; och då Utskottet anser detta yrkande vara stödt på goda grunder, får Utskottet tillstyrka, att den i denna §. härom intagna ordalydelse måtte blifva följande: Armeens Amiralitetets eller Civila Statens samt alla andra Pensionsinrättningar hvartill del egar ne sjelf ve göra bidrag.
Inom alla fyra Jliks-Stånden hafva motioner och yrkanden blifvit gjorda derom, att Höganäs Stenkolsverk, såsom en allmänt nyttig Inrättning, hvilken vore i behof af skydd och uppmuntran, måtte från Bevillning, på lika sätt som hittills skett, befrias; och då sålunda motion i ämnet blifvit väckt, får Utskottet, som delar de härom framställda åsigter, härmed vördsamt tillstyrka, att Höganäs
Stenkolsverk måtte förunnas en sådan befrielse intill nästa lUksdag, samt att samma or - 44 Be.villn.-litslcs Utlåtande, N:o 66. dalag 1 detta afseende må bibehållas, som finnas intagna i nu gällande Bevillnings-Förordning.
(Pag- /C>.') Inom Preste* Stån det har. uppå förment grund, dels att Danviks Hospital skall njuta befrielse från Busttjenstsbevillnings erläggande för de dit anslagna Frälseräntor, och dels med hemtad anledning af Utskottets i denna §. förekommande förslag, att från Bevillning må befrias Scholae-inrättningar för den afkomst, som de, i följd af Gåfva eller Testamente, åtnjuta från Egendomar på Landet, så länge den för dessa Egendomars fulla värde belöpande Bevillning af deras egare betalas, blifvit yrkadt af Pierr Frosten Anjou, att alla Scholor, som hafva Frälseräntor, finge åtnjuta en sådan lindring, om den icke kunde till alla ad plös usu< cii dagna Inrättningar utsträckas, hvaruti flera Ledamöter instämt, under anförande tillika af exempel derpå, huru tvister uppstått emellan Frälse-Bäntegifvaren och Bäntetagaren, om hvem som borde vidkännas Bevillningen.
Utskottet får härvid först upplysa, det förutsättningen, att Danviks Hospital åtnjuter befrielse från Bevillning för Frälseräntor, är ett misstag, emedan det, pag. 25, förekommande, af ålder bibehållna undantag, till förmon för Danviks Hospital, blott BeviUn.-Utslas Tillåtande, N:0 66. ^5 innehåller, att befrielse eger rum frän afgiften efter Rusttjenst-marker för Danviks Hospital tillhörige Frälsehemman, då för öfrigt Bevillningen af Frälseräntor icke utgår efter Rusttjenst-marker, utan på det sätt, att af dessa, jemlikt 68 §> uträkräknade till Capital efter 5 procent, utgöres samma afgift, som för Fastigheter, samt den grund, hvilken föranledt ifrågavarande exception, här alldeles icke är tillämplig, enär hvarje Hemman, hvaraf Frälseränta till annan egarq utgår, är, i mon af räntans värde, lägre värderadt och belagdt med mindre Bevillning; saknar Utskottet skälig anledning att understödja ofvanberörde yrkande; men som Utskottet funnit, att missförstånd egt rum i fråga om hvilkendera, antingen egaren af jorden eller af Frälseräntan, borde vidkännas Bevillningen för den senare, så har Utskottet ansett det förtydligande nödigt, att, till hvad ifrågavarande 68 §• härom innehåller, bör, näst efter orden: '■'öfrige Fastigheter,” tilläggas; hvilken afgift af egaren till Frälseräntan bör erläggas.