Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti häröfver infordradt utlåtande har Styrelsen för allmänna väg och vattenbyggnader i underdånighet anfört: att, enär erfarenheten visat, dels att rörelsen i Helsingborg nästan årligen stigit, hvadan hamnen, som från början varit afsedd endast för tio fot djupgående fartyg, erfordrade större både vidd och djup, om trafiken skulle kunna med beqvämlighet skötas, dels ock att vissa år vid häftiga stormar tångdriften vore så betydlig, att hamninloppet stundom deraf blefve stängdt och att en eller flera dagar åtginge till bortmuddrande af den bank, hvilken vid dylika tillfällen bildades mellan hamnarmarnes något för nära hvarandra anlagda pierhufvuden, så ansåge Styrelsen förbättring och utvidgning af Helsingborgs hamn 20 Kongl. Maj:ts Nid.
Proposition A~:o 44. vara ett företag, som i hög grad vore förtjent af Kongl. Maj:ts uppmärksamhet; att stadens läge föranledt, att hamnen, som utförts på lämpligaste plats för stadens rörelse, mäst anläggas uti en långsträckt bugt af Öresund; att denna belägenhet, i förening dermed att hamnarmarnes pierhufvuden blifvit byggda midt för och allt för nära hvarandra, syntes vara orsaken dertill, att de ofantliga tångmassor, hvilka vissa år under starka stormar sattes i rörelse och af sjögången drefves längs kusten, då desamma skulle passera förbi hamninloppet, i stället dit infördes; att denna olägenhet sedan flera år tillbaka föranledt många särskilda, genom Styrelsens föranstaltande vidtagna försök och undersökningar, i ändamål antingen att medelst särskilda mudderinrättningar kunna hastigt borttaga den tång, som stundom indrifvit och packat sig i hamninloppet, eller ock att erhålla plan till någon mindre kostsam utbyggnad framför norra pierhufvudet, hvarigenom tången skulle ledas förbi nämnda inlopp; att slutligen resultatet af alla dessa försök och undersökningar blifvit, att det förmånligaste vore att, såsom å en bifogad plankarta blifvit med röda linier utmärkt, verkställa tillbyggnad af båda hamnarmarne och, sedan denna fulländats, uppbryta och borttaga de nuvarande pierhufvudena, hvarigenom hamnbassinen skulle, till särdeles vinst för sjöfarande, högst betydligt förstoras och i sjelfva inloppet erhålla 16 å 1?' fots djup i stället för nuvarande endast 10 fot, hvarjemte norra pierhufvudet komme att skjuta så mycket längre ut i sundet än det södra, att all anledning förefunnes till antagande deraf, att de tångmassor, som vid stormar framdeles drelves af sjögången utefter kusten och norra hamnarmen, skola till den betydligaste delen passera förbi inloppet; samt att, om ock tång komme att indrifva i hamnen, sedan den blifvit genom tillbyggnad förstorad, kunde likväl såsom säkert antagas, att hvarken så betydliga qvantiteter deraf skulle ingå i hamnen, eller den skadliga verkan af tången, som hittills egt rum, hädanefter uppslå; och har Styrelsen, med afseende härå och då, i följd af hamnkassans fördelaktiga ställning, det för arbetets utförande ifrågaställa lånet med all säkerhet kunde amorteras, samt Helsingborgs stad förklarat sig villig att ikläda sig garanti för återbetalningen, i underdånighet tillstyrkt, att nådig framställning hos Rikets Ständer måtte ske om afsättning,
på billiga vilkor, af ett statslån å 230,000 R:dr, med förbehåll att hamnens vård och förvaltning skulle fortfarande såsom hittills handhafvas af en direktion under Styrelsens kontroll, samt att således, när de nu löpande tio åren gått till ända, eller vid 1862 års utgång, hamnen icke till staden öfverlätes.
Med afseende ä angelägenheten deraf ej mindre att de betydliga hinder och olägenheter för allmänna trafiken, hvilka vid Helsingborgs hamn, enligt hvad erfarenheten ådagalagt, esomoftast uppkomma derigenom att hamninloppet vid starkare sjögång uppfylles af indrifvande hafstång, blifva så vidt möjligt undanröjda, ån ock att hamnen varder enligt den uppgjorda planen utvidgad och jemväl i öfriga hänseenden försatt i så ändamålsenligt skick, som stadens läge, dess ökade rörelse Konyl. Maj-.ls Nåd.
Proposition N:o 44. 21 och. särdeles med anledning af Öresunds-tullens upphörande, tilltagande vigt för sjöfarten påkalla, vill Kongl. Maj:t härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att för ifrågavarande ändamål bevilja staden Helsingborg ett amorteringslån af Två Hundra Trettio Tusen Riksdaler Riksmynt, under vilkor, att staden dels medelst kontrakt förpligtar sig att inom viss tid låta genom Hamn-direktionen, under öfverinseende och kontroll af Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader, utföra hamnförbättringsarbetet, dels ock genom särskild förbindelse åtager sig ansvarighet för lånets återbetalning på det sätt att, sedan det fått räntefritt innebafvas i fem år, Hamndirektionen bör vid utgången af det sjette året och sedermera årligen intill dess länet blifvit till kapital och ränta till fullo återbetaldt, å ursprungliga lånekapitalet till Riksgälds-kontoret inbetala sex procent, hvaraf först godtgöres fyra procents ränta å det vid hvarje särskild förfallotid återstående kapitalbelopp och det öfriga utgör kapitalalbetalning, samt att derest något år hamnkassans behållna inkomst, som i första rummet må för ändamålet användas, icke lemnar full tillgång lill inbetalning af ofvannämnda sex procent, staden bör fylla bristen, dock med rättighet för staden att, för hvad sålunda kan varda tillskjutet, undfå godtgörelse af hamnmedlen, till så väl kapital som ränta, när dessa medel kunna dertill lemna tillgång.
De till detta ärende hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling frågan varder af Rikets Ständer hänvisad.
Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och vnnest städse välbevågen.
Majus 1Säd.
Proposition A':o 44.
Utdrag af protokollet öfver Civil-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 27 Oktober 1859.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden JVallcnsteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten.
Departements-chefen till justering följande, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förut lättade beslut uppsatta, förslag till nådiga propositioner till Rikets Ständer, nemligen: samt f) om anvisande af ett lån af 230,000 R:dr Riksmynt till förbättring och utvidgning af Helsingborgs hamn.
Enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande behagade Kongl.
Maj:t dessa förslag i nåder gilla, samt. befallde att, i öfverensstämmelse dermed, nådiga propositioner, sådana de finnas detta protokoll bilagda, skulle till Rikets Ständer allåtas.
Majlis Nd<1.
Sttrifbelse \:o 45. 33 ]M:o 45.
Ank. till Exp.-Ufsk. ilen 21 Nov. 1859, kl. 11 f. m. Kongl.
MajUs Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående hegardt ytterligare statsbidrag, till fullbordande af hamn- och kanalbyggnaden vid staden Carlstad; Gifven Stockholms Slolt den 4 November 4859.
S^dnn, med anledning al en utaf Direktionen för Carlstads Hamn- och Kanal-bolag å bolagets vägnar hos Kongl. Maj:t gjord och af Kongl.
AIaj:t genom nådig skrifvelse den 18 Februari 1857 till Rikets då församlade
Ständer öfverlemnad underdånig framställning om anvisande af ett anslag å Ett Hundra Tusen Riksdaler R:mt till utvidgande och förbättrande af hamnen vid nämnde stad, i enlighet med en af Chefen för vestra väg-och vattenbyggnads-distriktet, Majoren D. W.
Lilljehöök, upprättad plan, åsyftande anläggning af ny kanal från hamnen vid Kanikenäset, med lika djup som denna, efter den förut varande pråmkanalens yttre bank, till stadens strand vid den så kallade Näbben, jemte hamnbassin derstädes, Rikets Ständer, som ansågo det ifrågasatta statsbidraget böra beviljas endast i egenskap af lån med bestämd återbetalningsskyldighet, samt att staden Carlstad, i likhet med andra stapelstäder, (ill hvilkas hamnbyggnader bidrag af allmänna medel blifvit vid sednare riksdagar beviljade, borde åtaga sig ansvarigheten för och bestyret med verkställigheten och framtida underhållandet af den med statsbidraget afsedda hamnoch kanalanläggning, beviljat nämnde stad ett lån å Ett Hundra Tusen Riksdaler Riksmynt, emot skyldighet att utföra ifrågavarande företag, äfvensom framgent underhålla hamn- och kanalbyggnaden, samt stadens invånare, efter erhållen del af detta Rikets Ständers beslut vid ett inför dervarande Magistrat den 21 April 1858 hållet allmänt Rådstufvu-sammanträde. förklarat sig villige att, emot tillgodonjutonde af 24 Kongl. Majit» Säd.
Skrifvelse N:o 45. berörda låneunderstöd, åtaga sig hamn- och kanalbyggnadens verkställande jemte densammas framtida underhåll, — så ock efter det Kongl. Maj:t dels under den 5 November nyssnämnda år meddelat fastställelse å omförmälde af Majoren Lilljehöök upprättade plan, att lända till efterrättelse vid arbetets utförande, dels ock under den 25 Februari innevarande år godkänt det om företagets verkställande upprättade kontrakt, äfvensom den för kontraktets fullgörande ställda säkerhetsförbindelse, hvarjemte staden förklarats berättigad att, sedan hamn- och kanalbyggnaden blifvit färdig, få, enligt den taxa, som, efter det förslag dertill blifvit af vederbörande ingifvet, kan varda i nåder fastställd, uppbära afgifter för hamnens begagnande, har den för ifrågavarande företag af staden utsedda Byggnads-direktion, uti en af Kongl. Majrts Befallningshafvande i Wermlands län under den 23 nästlidne Augusti till Kongl. Majit insänd och förordad skrift i underdånighet anmält, alt då lör den nya hamnkanalens sammanbindande med sjön Wenern ingen annan tjenlig plats varit att tillgå än inloppet till omförmälde pråmkanal, men berörde kanal tillika med sjelfva hamnen tillhörde det hittills varande hamnbolaget, uti hvilket staden varit delegare med etthundra aktier, hade staden, för alf helt, och hållet komma i besittning af hamnen, varit nödsakad att inlösa de öfriga trehundra fyratiofyra aktierna i nämnda bolag samt för detta ändamål utgifva 53,401 R:dr 64 öre, så att, med tillägg af nominalvärdet å stadens egna aktier, Tretio Tusen Riksdaler, en summa af 83,401 R:dr 64 öre erfordrats allenast för att kunna lä börja arbetet på ett område, som till största delen ursprungligen varit stadens gemensamma tillhörighet; — att, som det befunnits att den gamla hamnbassinen, hvilken enligt gällande föreskrifter bort vara tio fot djup under Wenerns lägsta vattenstånd, icke höll mer än 8
Vs fots djup, och att pråmkanalen derifrån till Klar-elfven i allmänhet ej hade mer än två fots i stället för tre och en half fots djup, Direktionen måst föranstalta om uppmuddring af så väl hamnbassinen som pråmkanalen, hvilket arbete redan medfört en kostnad af 9,375
R:dr 51 öre oell ytterligare erfordrade en summa af 16,550 R:dr; — samt alt, enär den egentliga lastkajen vid hamnen komme att, med tillämpning af den fastställda arbetsplanen, anläggas på längre afstånd från staden än behölligt och för trafiken nyttigt vore, förslag tili förändring härutinnan blifvit af Majoren Lilljehöök uppgjordt, med syfte att haipnbassinen skulle förläggas närmare intill staden och i hufvudsakligen enahanda sträckning som för statens nordvestra slamjernbana blifvit föreslagen, genom hvilken förändring den för arbelsförelaget primitivt beräknade kostnadssumman, 220,026 R:dr, komme att ökas med 49,783 R:dr 50 öre och sålunda uppgå lill 269,809 R:dr 50 öre; — och har
Direktionen, jemlikt stadens invånares dertill lemnade uppdrag, i underdånighet anhållit, att, då staden sålunda skulle komma att för ifrågavarande hamn- och kanalanläggning få vidkännas en kostnad al tillhopa 379,136
R:dr 65 öre, men staden, hvars tillgångar vore- tagna i anspråk för fyllande al (lera jKony/.
Maj-Ja Nåd.
Skrifvelse N:o 45 25 Hera angelägna kommunala behof, icke förmådde att af egna medel fullborda detta företag, samt företagets uppskjutande eller inställande skulle medföra oberäknelig skada icke allenast för staden, utan äfven för hela ortens trafik, Kongl. Maj:t måtte täckas i nåder föreslå Rikets Ständer att, till berörde hamn- och kanalanläggnings fullbordande, bevilja staden ett anslag utan återbetalningsskyldighet af Sjutio Tusen Riksdaler Riksmynt.
Uti häröfver den 2 nästlidne September afgifvet underdånigt utlåtande har Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader, — jemte öfverlemnande af en utaf Kongl. Maj;ts Befallningshafvande i ofvannämnda län till Styrelsen insänd och förordad underdånig ansökning, deruti Hamnbyggnads-direktionen, med bifogande af det utaf Majoren Lilljehöök uppgjorda förslag till förändring i den fastställda arbetsplanen, anhållit om nådigt gillande af berörde förslag, dock med.Direktionen lemnad öppen rätt, alt, efter sig under arbetets fortgång företeende omständigheter, leda kanalens inlopp i hamnbassinen antingen till nordvestra eller sydöstra ändan deraf, — i underdånighet anfört, att då, hvad angick frågan om ändring i arbetsplanen, det nu framställda förslaget, från teknisk synpunkt betraktadt, icke kunde anses ega något företräde framför den redan gillade planen, och lastkajens afstånd från staden icke heller skulle, med tillämpning af det nya lörslaget, blifva i någon betydligare mån förkortadt, samt härtill komme att den ifrågasatta ändringen beräknats medföra en förhöjning i arbetskostnaden af omkring Femtio Tusen Riksdaler Riksmynt, ulan att den ändrade planen ändock skulle vid arbetets utförande tjena till ovilkorlig efterföljd, Slyrelsen ansåge sig med anledning af Direktionens i förevarande afseende gjorda anhållan icke kunna tillstyrka annat nådigt beslut, än att, för den händelse staden skulle vilja anlägga hamnbassinen och en del utaf den dit ledande inseglingskanalen uti den nu föreslagna rigtningen, i stället för att lägga nämnde bassin och kanal såsom den gillade planen upptager, sådant måtte förklaras vara staden medgifvet, under vilkor att den högre anläggningskostnad, som af denna förändring kunde föranledas, icke må utgöra något skäl för ytterligare statsbidrag till arbetets verkställande.
Men enär staden Carlstad måst för förvärfvande af eganderätt till den gamla hamnen, med dertill hörande pråmkanal, vidkännas en betydligare utgift, samt staden dervid jemväl på visst sätt gjort en mot nominal-värdet å dess egna aktier i bolaget svarande förlust af Tretio Tusen Riksdaler, hade Styrelsen, med åberopande jemväl deraf att Rikets Ständer, såsom statsbidrag för ifrågavarande till en kostnad af 220,026
R:dr primitivt beräknade arbetsföretag, beviljat endast ett låneunderstöd å Ett Hundra Tusen Riksdaler, funnit sig böra i underdånighet hemställa, huruvida Kongl. Maj:t icke skulle i nåder finna skäligt att hos Rikets Ständer göra framställning om beviljande till Carlstads nya hamnanläggning af ett ytterligare understöd af Femtio Tusen Riksdaler Riksmynt, att utgå såsom anslag utan återbetalningsskyldighet.
Vrot. 1859 åf 1860. 1 Sami. 1 Afd. 15 Haft. 4 26 Kongl. Maj:ts Säd.
Skrifvelse \:o 45.
Maj:t, som vid föredragning af detta ärende den 16 sistlidne September funnit godt gilla hvad af Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader blifvit yttradt i afseende på Hamnbyggnads-direktionens anhållan om tillstånd till förändring i den för hamn- och kanalbyggnaden redan fastställda arbetsplan, vill härmed hafva till Rikets Ständer i nåder öfverlemnat den af Direktionen gjorda framställning om anslag till fullbordande af ifrågavarande arbetsföretag, i ändamål att Rikets Ständer, som å nästlidne riksdag dertill beviljat ett låneunderstöd, må komma i tillfälle att pröfva huruvida ytterligare statsbidrag till förelaget ina i anseende till de af
Direktionen uppgifna omständigheter anvisas; kommande i sådant afseende handlingarne att Rikets Ständers Stat-s-Ulskott tillställas.
Datum ut supra. CARL. Ludv. aUrnqvist.
Kongl MajUs Nild Skrifvelse N:o 45. 27 Utdrag af protokollet 'öfver Civil-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 4 November 1859.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström.
Stats - råden JU allen steen, Gripenstedt, älmqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna, Malmsten.
Departements-chefen, Stats-rådet Almqvist, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, förut fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående begärdt ytterligare statsbidrag till fullbordande af hamn- och kanalbyggnaden vid staden Carlstad.
Maj:t täcktes, jemlikt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag samt befalla att, i enlighet dermed, nådig skrifvelse, sådan den finnes detta protokoll bilagd, skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Ex protocollo. JV. Tli.
STOCKHOLM, tryckt hos G. E. Ljunggren, 1859.
Proposition M 46. 1 N:o 46.
Auk. till Exp.-Utsk. den 21 Nov. 1859, kl. 11 f. m.
Majis Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående grunderna för en förändring i sättet för utgörande af Presterskapets aflöning; Gifven Stockholms Slott den 4 November 4859.
Sedaa Rikets sednast församlade Ständer, i underdånig skrifvelse den 6 Juli 1857, uppgifvit vissa grunder, enligt hvilka, efter skedd fullständig utredning af presterskapets inkomster, ordnandet af dess löner, enligt Rikets Ständers åsigt, borde verkställas, samt i underdånighet anhållit, dels att en Kommité af sakkunnige män måtte i nåder tillsättas, för att, med hufvudsaklig ledning af dessa grunder, så skyndsamt som möjligt, uppgöra förslag till allmänt ordnande af presterskapets aflöning, dels ock att samtlige Konsistorierne i riket måtte i nåder anbefallas att under tiden söka genom tillfälliga öfverenskommelsers åvägabringande, så bereda, att all tiondeberäkning på åkern må upphöra; att de af offren härflytande inkomster må på annat sätt komma vederbörande tillgodo, samt att så väl Kapellpredikanter och Komministrar som vice Pastorer och Adjunkter, de båda sednare uteslutande genom bidrag från presterskapets sida, må blifva försatta i en, med hänsigt till deras bergning, mera tryggad ställning; har Kongl. Maj:t, i nåder anbefallt samtliga Consistoria Ecclesiastika i riket att från hvarje innehafvare af ordinarie presterlig befattning infordra fullständig uppgift å de befattningen åtföljande inkomster, hvilka uppgifter, åtföljde af vederbörande Kongl. Maj:ts Befäl 1- ningshafvandes och Konsistorii utlåtande borde före den 1 sistlidne Februari till Kongl. Majit insändas, samt att under tiden, intill dess presterskapets aflöning i allmänhet kan varda annorlunda ordnad, söka bereda de af Rikets Ständer åsyftade åtgärder.
BiL till R.
Prot. 1859 å 1860. 1 Samt. 1 Afd. 16 Räft. 1 2 Kongl. Maj:ts Nåd.
Hvad, bland dessa, angår frågan om vice Pastorers och Adjunkters löneförmåner, har densamma utgjort föremål för behandling vid i år uti flera stift hållna prestmöten och der i allmänhet erhållit en för tillfället temligen tillfredsställande lösning.
Pastoraliekonventionerna hafva ock i ett ej obetydligt antal församlingar blifvit, för längre eller kortare tid, uppgjorde, och vunnit Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse.
Beträffande åter de infordrade, uppgifterna angående presterskapets löneinkomster, kunna de ej blifva fullt noggranna utan en allmän uppskattning af den presterskapet anslagna jord, hvilket omfattande arbete svårligen skulle kunnat under tiden efter sistlidne riksdag medhinnas, äfven om medel till dess utförande blifvit af Rikets Ständer anvisade.
Afven i öfrigt hafva de vid skedd granskning befunnits icke så fullständiga, äfvensom i vissa fall icke så uppställda, att de utan ytterligare utredning kunde tjena till ledning vid aflöningsfrågans behandling, hvarföre Kongl.
Majit förordnat en särskild tjensteman inom Ecklesiastik-departementet att ät de- inkomna uppgifterna bereda, så vidt möjligt är, nödig fullständighet, och, efter vissa grunder, stiftvis, öfver dem upprätta sammandrag, hvilket arbete ännu fortgår.
Om ock Rikets Ständers önskan och afsigter sålunda blifvit, så vidt hittills lämpligen kunnat ske, uppfyllda, har Kongl. Majit likväl för hufvudfrågans ytterligare behandling och slutliga afgörande ansett vara af synnerlig vigt om den Kommité, åt hvilken Kongl. Majit är sinnad att uppdraga hennes handläggning, dervid hade att följa grunder, som vunnit Kongl Majits och Rikets Ständers gemensamma godkännande, så att, åtminstone i väsendtligare delar, någon tvekan mellan skiljaktiga meningar icke vidare kunde ega ruin.
Majit har derföre tagit de af Rikets Ständer angifne grunder för en förändring i sättet för presterskapets aflöning under nådig pröfning och vill härmed till Rikets
Ständer framställa dels de förändringar i berörde grunder, hvilka Kongl. Majit ansett nödige, dels ock de ytterligare bestämmelser, rörande hvilka Kongl Majit funnit tjenligt att beslut på förhand äro äfven af Rikets Ständer fattade.
Tillämpningen deraf på de olika förhållanden, som i skiljda delar af riket ega rum, samt utarbetandet af förslag till författning i ämnet, skall ändock blifva ett arbete, som i hög grad tager både tid och sak-kännedom i anspråk.
Ständer framställda anmärkningar mot sättet för presterskapets aflöning, sådant detta författningsenligt är bestämdt, hafva af Kongl. Majit befunnits i allmänhet grundade.
Majit har likväl icke kunnat förbise, att detta aflöningssätt jemväl eger vissa fördelar, hvilka man vid en förändring bör söka att bevara.
Såsom sådane har Kongl. Majit betraktat: att presterskapet aflönas af församlingarne icke af Staten, hvars mellankomst påfordras endast vid de tillfällen, då en församlings oförmögenhet är ådagalagd, och för så lång tid, som detta förhållande fortfar; att presterskapets löne-inkomster betingas af de omständigheter, Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition JYs 46. 3 som på dess behof och billiga anspråk hafva inflytande, såsom församlingarnes välmåga, folkrikhet m. m.; samt att ett ändamålsenligt ordnande och en ständigt fortgående förbättring af religionsvården, genom allt för stora pastoraters delning, efter hand skeende förbättring i det obefordrade presterskapets ställning o. s. v. är möjligt, utan att Statsverket betungas med ökade utgifter, tidsutdrägt förorsakas genom behofvet att påkalla lagstiftande maktens beslut, eller församlingarnes afgifter tillvexa annorlunda, än i jemnbredd med deras förmåga att dem utgöra.
Bland dessa fördelar skulle åtminstone de flesta och väsendtligaste gå förlorade genom antagandet af den i Rikets Ständers ofvanberörde skrifvelse framställda åsigt, att all tionde, vare sig tertial-, smör- eller qvick-tionde, bör utbytas mot en gång för alla bestämda afgifter.
En sådan åtgärd skulle visserligen medföra enkelhet och reda, och man torde kunna hoppas en, om ock aflägsen tid, då den låter sig verkställa.
Den kunde nemligen med skäl vidtagas under förutsättning, att intet pastorat vore till vidden större, än att detsamma, äfven med en något ökad folkmängd, lämpligen kunde af en kyrkoherde vårdas samt att den af hvarje pastorat utgående tionde stigit till det belopp att den kunde anses, jemte öfriga afgifter, tillräcklig för pastors skäliga aflönande, äfven sedan odling, och folkmängd nått en större höjd, så att någon väsendtlig förändring deri ej vore att emotse.
Under nuvarande förhållanden skulle deremot följden i de flesta delar af riket otvifvelaktig! blifva, att löner, som vid afgifternas bestämmande visade sig. tillräckliga och billiga, inom en längre eller kortare tidsrymd blefve, i följd af presterskapets tilltagande göromål och ökade lefnadskostnader otillfredsställande, hvarför Statens mellankomst skulle påfordras, så väl till fyllande af bristerna i det befintliga presterskapets aflöning, som till nya löner, der en stigande folkmängd framkallade behofvet af pastoraters delning eller ökadt presterligt biträde.
Maj:t betviflar icke, att, der ett sådant behof uppstod, Rikets
Ständer skulle vara villige att för samhällets vigtigaste angelägenhet, reli gionsvårdens behöriga handhafvande, anslå nödiga medel, och ehuru skäl förefinnas att ej göra denna angelägenhet beroende af de mångfaldiga förhållanden, som vid en riksdag inverka på anslagsfrågors behandling, skulle dessa måhända icke vara afgörande, så vida icke det föresiagna stadgandet i öfrigt företedde olägenheter, till följd hvaraf Kongl. Majit finnér sig förhindrad att godkänna detsamma.
Bland dessa har Kongl. Majit icke kunnat undgå att fästa uppmärksamheten vid svårigheten, — att icke säga omöjligheten, — af dess verkställande på ett tillfredsställande sätt.