Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Erfarenheten har, som mig synes, tillräckligen ådagalagt, alt den controll emot öfverträdelse af Tull-författningarne, som åsyftats med uppdragandet af undersökningsrätten efter olofligen införda varor åtnyssberörde tjenstemän, föga motsvarat afsigten; och fråga torde till och med vara, om ej denna rättighet, serdeles i Lands- och Stads-Fiscalernes händer, mera skadat, än gagnat, mera motverkat, än befordrat det åsyftade ändamålet.
Sakens natur förklarar ock förhållandet.
Kronofogdar, Lands- och Stads-Fiscaler samt Länsmän hafva till egentligt och hufvudsakligt föremål för sine befattningar belt andra ämnen, än tillsynen öfver Tull-författningarnes efterlefnad; och man kan således ej fordra, alt de deråt skola egna annat, än ett högst underordnadt afseende.
De äro dessutom icke, såsom Tull-tjenstemännen, ställde under lydno och beroende af Chefer, som äro serskildt ålagde att vaka öfver Tull-lagarnes noggranna handhafvande, och derföre cpecielt ansvarige; och då deras Chefer, till följd deraf, icke torde känna sig uppfordrade alt med serdeles uppmärksamhet följa, huru deras underhafvande utöfva tillsynen öfver transport och försäljning af olofligen infördt gods, så vore ock mindre underligt, om dessa härifrån skulle hemta en ytterligare anledning att betrakta denna tillsyns-rätt såsom ett föremål af obetydligare vigt, och mara såsom ett ämne för enskild, än offentlig omtanka.
Läggas slutligen till itu anförda omständigheter de flesta af dessa tjenstemäns lönlösa vilkor, och framför allt den ställning, hvaruti Stads-Fiscalerne befinna sig till de handlande, alldenstund de i många hänseenden äro af slädernes Borgerskap för sin utkomst beroende, så blifva orsakerne alldeles icke svåra att finna, hvarföre den controll mot transport och försäljning af olofligen införde varor, som åsyftats med undersöknings- och beslags-rätlens uppdragande åt nu omförmälde tjenstemän befunnits så kraftlös.
Jag kan dock icke lemna detta ämne utan att i allmänhet yttra några ord i anledning af den ifver för visitations-rättens afskaffande, sosa ifrån åtskillige håll röjt sig under innevarande Riksmöte.
Vill man i et 3 38 Bev.-Lag- samt Allm, Bssv.- och Ekon.-Utskcitans Betänkande, N:o 11. proclamera en allmän strafflöshet för hegångna brott, så måste man medgifva ransakning; och vill man åter ej upphäfva all effect af och verklighet i ransakningen, samt förvandla den till ett tomt gyckel, så måste man äfven i hus och boningar medgifva visitation efter så väl brottslingen, sorn corpus delicli.
Att bestrida samhället denna befogenhet., är att neka de enklaste och första rätts-principer, de eviga grundvalar, uppå hvilka all mensklig sammanlefnad hvilar; är att upphöja den enskildes godtycke öfver det helas rätt, att fridlysa brottet såsom ett majestät, inför hvilket lagarne skola buga sig.
Också har väl näppeligen någon stat funnits, der icke en sådan undersöknings- och visitaticns-rält varit i Lag uttryckligen stadgad.
I Sverige erkänner allmänna Lagen utan inskränkning en sådan visilations-rätt uti Irenne vidtomfattande categorier: för efterspaning efter stulet gods, förundersökning efter falskt mått, mål och vigt^ och till åstadkommande af upplysning i gröfre brottmål.
Äfven vår Ekonomiska och Polislagstiftning stadgar för en otalig mängd af händelser en sådan undersökningsfält, och ingalunda blott i Tull-mål, eller för åstadkommande af bevisning utaf begångna öfverträdelse!’ af Tull-lagarae.
Såsom ett talande exempel behöfver blott åberopas nu gällande Förordning, rörande Brä-nvins-bränningen of den ip Juni i835, hvilken, uti 5p §., medgirver visitationers anställande, utan att auställarne ens äro underkastade ringaste ansvar, ifall några förbrytelser icke kunnat vid visicalionen upptäckas.
I)å lurendrejare och tullförsnillare icke lära kunna betraktas utur någon annan juridisk eller ^titts-synpunkt, än såsom de der, för til nyttja allmänna Lagens egna ord, “svikligen draga till sig Kronans ingäld” och då allmänna Lagen likaledes qvalificera! sådant brott såsom ”dubbel tjufnad* /fi Gap. Missgerning.*»
Balken, så iir det sannerligen svårt att inse något skäl, hvarföre, efter skedd angifvelse, anställande af visitation för åstadkommande af bevisning utaf slikt brott, skulle undantagsvis vara förnekad, enär visitation eftsr gods, stulet frän emhild man, icke får vägras; så vidt man ej, med uppenbar risk att upphöja lurendrejare och tullförsnillare till en mennisko-clasa Öfver Lagarne, och till trotts af allmänna Lagens principer om ”dubbel tjufnad,” vill påstå, alt stöld frän det allmänna och Staten alldeles ieks är stöld, eller ens ett brott.
Då hundrade tusentals medborgare utaf aliötpgen kunna i sina boningar, utan ansvar, blifva oskyldigt underkasf&th* Bev.- Lag- samt Allm.
Bes v.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 11. 3r> visitation efter bränvins-redskap och för bränvins-bränning, så är det väl mycket alt, till förmon för några krämare, som idka lurendrejeri och tullforsnillnings-handteringen, fordra afskafTandet af visitations-rätten efter olofligen införde köpmannavaror, på det de med fullkomlig säkerhet och strafflöshet må kunna drifva sitt brottsliga yrke.
Oell eftergifvcnketan för en slik fordran skulle vara så mycket msr principlöst och stridande emot allmänna Lagens grundsattser, som lurendrejeri och tullförsnillning icke blott innebära en stöld ifrån Staten, utan äfven oftast äro förenade med förfalskningsbrott, eller med åsättande af falska tull-eller hall-stämplur å det olofligen införda godset/'
STOCKHOLM, Ex.béns och Grambergs Tatcmri. 1841.
Bevillnings- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mern., N:o 12. 1 N:o 12.
Ank. till Exp. Utsk. den 24 Febr. 1841, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktige heslut, rörande grunderne och 'vilkoren för Bränvins-hränningens utöfning samt afgifterne derför.
V^id pröfning af förenade Utskottens Utlåtande N:o 5, i anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet N:o 2, angående grunderne och vilkoren för bran vins-bränningens utöfning samt afgifterne derför, hafva Resp.
Riks-Stånden i vissa delar stannat i skiljaktiga beslut; och få Utskotten i följd deraf, jemlikt ^3 Riksdags-Ordningen och 71 §.
Regerings-Formen, härmedelst afgifva förslag, dels till sammanjemkning af de olika besluten, dels ock till voterings-propositioner, rörande sådane, af Bevillningsnatur varande frågor, för hvilkas afgörande, i händelse samtlige Riks-Stånden icke skulle i ett beslut sig förena, votering måste anställas i Förstärkt Stats-Utskott.
Hvad härvid först angår grunden för rättigheten lill utöfning af bran vins-bränning, så hafva Preste-och Bonde-Stånden, medelst antagande af 2 $. i Utskottens vid Utlåtandet K:o 5 fogade förslag till Författning i ämnet, ansett denna rättighet böra hädanefter, såsom hittills, åtfölja jord på landet och i städerne, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet förklarat bränvins-bränningen icke vidare böra utgöra ett privilegium för jordbruket; Och som denna fråga, enligt Utskottens åsigt, är af ekonomisk natur, samt, vid dess afgörande, två Stånd stannat emot två, anse Utskotten, att, jemlikt ^5 §.
Riksdags-Ordningen, förenämnde af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet fattade beslut om bränvins-bräuningens skiljande från jordbruket såsom privilegium, måste anses hafva förfallit; i följd hvaraf och då den af Ridderskapet och Adeln medelst antagande af 2 $. i Grefve Hamiltons, Henning, vid Utlåtandet N:o 5 fogade förslag, beslutade redaction af denna jemväl måste anses hafva förfallit, samt enär Borgare-Ståndet uteslutit allt stadgande i detta afseende, Utskotten härmedelst skolat anmäla, alt 2 $. af Utskottens förslag i Utlåtandet N:o 5, hvilken icke innefattar någon ändring Bih. lill R.
Fröt. 1840 och 1841 • 5 Sami. 2 Afd. g Haft. 1 a Bevillnings- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mem.j JV:o 12. uti nu gällande sladganden i ämnet, blifvit, med kraft af Rikets Ständers beslut, antagen.
Beträffande dernäst tiden för bran vins-bränningens utöfning, så liafva Ridderskapet och Adeln, samt Borgare-Ståndet beslutat, att denna bör vara oinskränkt, hvaremot de 2:ne andra Slånden beslutat, att inskränkning skall i delta afseende ega rum, hvilken inskränkning BondeStåndet, som godkänt 1 $. 1 mom. af Utskottens förslag, bestämt till 6 månader af året, då åter Preste-Ståndet antagit, att bran vins-bränningen endast under 3:ne månader af året, nemi.
Mars, April och November, må utöfvas; och som i denna fråga, hvilken enligt Utskottens åsigt är af ekonomisk natur, två Stånd, på sätt förrberördt är, stannat emot två, anse Utskotten, att, jemnlikt §. Riksdags-Ordningen, den af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet väckte fråga om oinskränkt bränningstid, äfvensom Preste-Ståndets beslut om inskränkning i nu lillåtne bränningstid, förfallit; i följd hvaraf, och då den af Preste-Ståndet antagne redaction af 1 §. endast skiljer sig från Utskottens förslag, i afseende å antalet af de för bränvins-brän ningen tillåtne månader, samt Preste- och Bonde-Ståndens beslut äro sammanstämmande rörande 2 momentet, Utskotten få anmäla, att 1 §. af Utskottens förslag i Utlåtandet N:o 5, som till alla delar öfverensstämmer med 1 §. af i835 års Författning, måste anses vara af Rikets Ständer antagen.
Vidare hafva Preste- och Bonde-Stånden antagit 3 $. af Utskottens förslag i Utlåtandet N:o 5, tillika med deri intagne tariff å taxeringsvärdet; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, såsom följd af den utaf dem antagne princip om fri bran vins-bränning, uteslutit desse stadganden; och som, enligt hvad förrberördt är, frågan örn fri bränvins-bränning numera förfallit; så anse Utskotten sig böra till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hemställa, att bemälda Riks-Stånd må förena sig med Preste- och BondeStånden, i afseende å 3 §., 1 momentet af Utskottens förenämnde förslag.
Hvad deremot senare momentet af denna §. angår; så, enär det deruti förekommande stadgande står i sammanhang med beslutet, rörande uppskattningen af afverknings-förmågan hos ång-apparater, samt denna afverkningsförmåga blifvit af Ridderskapet och Adelil samt Borgare-Ståndet anlagen till 100 procent, men af Preste- och Bonde-Stånden endast Bcvillnings- samt Allm. Besv.- och Ekon-Utsk.
Mem.j
N:o 12. 3 till 5o procent högre, än då sådan apparat till redskapen icke begagnas, torde Utskotten, sedan Rikets Ständer, i sammanhang med frågan om beskattningen, fattat beslut, rörande afverknings-förmågan hos ång-apparater, få afgifva förslag till redaction af ifrågavarande moment.
Preste- och Bonde-Stånden hafva antagit 4 §• af Utskottens förslag §• i Utlåtandet N:o 5, hvilken innehåller enahanda stadganden med 4 §• uti nu gällande Författning, samt i 1 och 2 momenten bestämmer den högsta tillåtna panneryrnd, hvarmed bränvin får, i ett verk eller å samma egendom eller hemmansdel, tillverkas, till 90 kannor; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, i sammanhang med beslutet om fri bränvins-bränning tillåtit, att denna handtering må bedrifvas med huru stor panneryrnd som helst, samt förthy uteslutit stadgandena i 1 och 2 momenten af denna och som, enligt Utskottens åsigt, denna fråga är af ekonomisk natur, samt 2:ne Riks-Stånd bibehållit nu gällande stadganden, i fråga om högsta tillåtna pannerymden , finna Utskotten, jemlikt ^5 $. Riksdags-Ordningen, att Ridderskapets och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut om oinskränkt panneryrnd måste anses hafva förfallit; hvadan Utskottens af Preste- och BondeStånden gillade förslag till redaction af 1 och 2 momenten utaf 4 §• blifvit antaget.
Tredje momentet af denna som bestämmer, att såsom kokrum får beräknas 2 kannor för hvarje bränvins-panna om 4° kannors rymd och derunder, samt 3 kannor, då pannerymden öfverstiger 4° kannor, är äfven, på sätt förrberördt är, af Preste- och Bonde-Stånden antaget; då deremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, medelst antagande af 25 §. utaf Grefve Hamiltons förslag, bestämt, att 2:ne jumfrumått få såsom kokrum afräknas för hvarje kanna af pannerymden.
Stånd sålunda bibehållit nu gällande stadgande angående kokrummet, anse Utskotten sig böra till Ridderskapet och Adeln samt Borgare Ståndet hemställa, att desse Riks-Stånd må förena sig med Preste- och BondeStånden i antagandet af 3 momentet utaf 4 §- i Utskottens förslag.
I händelse åter Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet ändock vid deras mening förblifva, lärer denna fråga, såsom inverkande å beskattningens belopp och följaktligen af bevillnings-natur, komma att 4 Bevillnings- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mem.j N:o 12. afgöras medelst votering; för hvilket ändamål Utskotten föreslå följande voterings-proposition: 1:0.
Den, som instämmer i Utskottens, af Preste- och Bonde-Stånden gillade förslag uti 4 §• 3 momentet af Utlåtandet N:o 5, att såsom kokrum får beräknas aine kannor för hvarje bran vinspanna om 4° kannors rymd och derunder samt 3 kannor, då pannerymden öfverstiger 4° kannor, voterar Ja, Den, det icke vill, voterar Nej; Vinner Nej, antages Ridderskapets och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut, att, vid beskattningen, få såsom kokrum aine jungfrumått för hvarje kanna afräknas pannerymden.
Då Utskottens förslag till 4 momentet 4 §•> angående rättigheten för egare till ätticks-fabriker att begagna branvinsbrännings-redskap, ehuru till ordaställningen olika, innefattar enahanda stadgande, som motsvarande moment uti nu gällande Författning, samt detta moment blifvit af Preste- och Bonde-Stånden godkändt, men Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet antagit 3 §. af Grefve Hamiltons förslag, som innehåller, att egare af ätticks-fabrik, hvilken, lill åstadkommande af så kallad förbränna, vill begagna bränvinsbrännings-redskap, skattar lika som för brän vinsbränning, så anse sig
Utskotten endast böra anmäla, att ifrågavarande moment blifvit, genom aine Riks-Slånds beslut, sammanstämmande med nu gällande stadgande, af Rikets Ständer antaget. §.5.
Enär Preste- och Bonde-Stånden antagit Utskottens förslag lill 5 hvilken $. är till innehållet af enahanda lydelse med samma $. uti nu gällande Författning, samt Ridderskapet och Adeln och Borgare-Ståndet uteslutit ifrågavarande sladganden; så anse Utskotten sig endast böra anmäla, att 5 $., genom 2:ne Biks-Stånds beslut, öfverensstämmande med nu gällande stadganden i ämnet, är vorden af Rikets Ständer antagen. j 6 Bonde-Ståndet har antagit Utskottens förslag till 6 §., som är till ordalydelsen enahanda med samma §. i 1835 års Författning; hvaremot Presie-Ståndet dervid beslutat följande förändringar: att nemligen i stället för orden: ”inom samma byalag,” som förekomma i andra raden, skola införas: ”då dessa äro inom samma Socken och högst på gidels Bevillnings- samt /liim. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mem.j N:o 12. 5 ”rails afstånd från hvarandra belägne,” samt den vid slutet af 1 momentet förekommande mening, ”på en viss uppgifven lägenhet inom hem”manets eller byalagets område,” utbytas emot orden, ”på den af dessa ”lägenheter, som dertill uppgifves.” Då Preste Ståndets beslut, utan att innefatta någon väsendtlig förändring uti nu gällande stadganden i detta ämne, synes vara på billighet och rättvisa grundadt, enär en åbo å ett enstaka hemman, icke, af den omständigheten, att han ej tillhör något byalag, bör vara förhindrad att förena sig med andra hemmansegare i samma socken och inom g:dels mils afstånd från hans hemman boende, till utöfning af gemensam bränvinsbränning; så hafva Utskotten ansett sig höra till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, hvilka Riks-Stånd uteslutit ifrågavarande iStadganden, äfvensom till Bonde-Ståndet, hemställa, att desse 3:ne Riks-Stånd må förena sig uti de af Preste-Ståndet beslutade redactions-förändringar vid 6 $:n. Preste-Slåndet har oförändradt bibehållit 7 §. uti 1835 års Författning; hvaremot Bonde-Slåndet antagit 7 af Utskottets förslag uti Utlåtandet N:o 5, som endast skiljer sig från det förra stadgandet, i afseende å minimum af pannerymden för bräll vinsbränning i stad, hvilket minimum Bonde-Ståndet antagit till 20 kannor, då deremot nu gällande Författning bestämmer detsamma till 3o kannor; Och som Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet uteslutit aila i denna §. förekommande stadganden, med undantag af sista punkten, angående bränneriers anläggning i stad, samt Preste-Ståndets beslut icke innefattar någon ändring uti nu gällande stadganden i ämnet, anse Utskotten sig böra till Ridderskapet och Adeln samt Borgare- och Bonde-Stånden hemställa,
att desse Riks-Stånd, lika med Preste-Ståndet, må antaga 7:de §. af 1835 års Författning, samt att, då Ridderskapet och Adeln och Borgare-Ståndet, medelst antagande af 4 §’ ef Grefve Hamiltons förslag, stadgat, att de brännerier, som hädanefter anläggas i stad, böra uppföras utom dess staket på lämpligt afstånd från andra byggnader, och ”i enlighet med stadens brandordning ,” Preste- och Bonde-Stånden måtte förena sig i det af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet beslutade tillägg till detta stadgande, nemligen alt i slutet af 7 må införas orden: ”i enlighet med Stadens B rand-Ordning.” 6 Bevillnings- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mem.j N:o ts. I afseende å 8 §:n, häfva Preste- och Bonde-Stånden antagit Utskottens förslag i Utlåtandet N:o 5, likväl med de olikheter i PresteStåndets beslut, som blifvit en följd, dels af hvad bemälde Riks-Stånd stadgat, rörande tiden för bran vinsbränningens utöfning, eller att den bör inskränkas till 3:ne månader af året, dels ock af det i denna §. utaf Preste-Ståndet införde stadgande, att det icke är den till bränvinsbränningen berättigade medgifvet att anmäla sig för kortare tid, än den för bränvinsbränningens utöfning tillåtna.
Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, som i detta afseende hufvudsakligen antagit 5 och 6 §§. af Grefve Hamiltons förslag, hafva bland annat föreskrifvit, att ”en hvar, till bran vinsbränning berättigad, är obetaget att anmäla sig till dess utöfvande under en eller flere månader, med skyldighet likväl att bestämdt uppgifva, hvilken eiler hvilka månader han vill dertill begagna, i förhållande hvarefter brån vinsbränningsafgiften beräknas samt att skriftlig uträkning öfver afgiften skall af Mant. alsskrifvaren, emot lösen, efter de för Krono-Debet-sedlarne gällande grunder, den skaltskyldige meddelas;”
Och som de skiljaktigheter, hvilka sålunda, dels emellan Preste- och Bonde-Ståndens beslut sins emellan, dels ock emellan desse Stånds olika meningar samt Ridderskapets och Adelns och Borgare-Ståndets sistberörde stadganden förefinnas, stå i sammanhang med frågan om tiden för bränvinsbränningens utöfniug; så anse Utskotten sig böra hemställa till Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Stånden, att, såsom en följd af Rikets Ständers här ofvan omförmälde beslut i sistberörde afseende, desse 3:ne Riks-Stånd måtte förena sig med Bonde-Ståndet rörande redactionen af 8 Preste- och Bonde-Stånden hafva antagit Utskottens förslag lill 9 hvilket, med någon förändring, i fråga om afdrag å kokrummet, är af enahanda innehåll med g §. i i835 års Författning-; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Stånden ansett de i denna §. förekommande stadganden böra förfalla; Och sorn 9 §. är beroende deraf, huruvida de principer för beskattningen å bran vins-bränningen, som Preste-och BondeStånden antagit, blifva äf Rikets Ständer godkände, så torde Utskotten, sedan Rikets Ständer i sistberörde afseende fattat beslut, få inkomma med förslag lill redaction af ifrågavarande §.
Utskottens uti Utlåtandet N:o 5 afgifne förslag till 10 §. är antaget af Bonde-Ståndet, äfvensom af Preste-Ståndet, likväl med denafsistnämnde
Stånd iagltagne olikhet, som blifvit en följd af dess beslut rö - Bevillnings- samt Allm.
Besv.- och rande tiden, att nemligen å de omförmiilde förteckningarne icke bör utsättas, ”hvilka månader bränvins-bränningen af hvar och en ulöfvas;” hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet antagit 7 af Grefve Hamiltons förslag, hvilket i hufvudsaken icke skiljer sig från Utskottens, - och som Bonde-Ståndets beslut närmast öfverensstämmer med nu gällande stadgande i detta ämne, så anse Utskotten sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Stånden skulle täckas förena sig i Bonde-Ståndets beslut rörande 10 $:en.
Bonde-Ståndet har antagit 11 af Utskottens förslag i Utlåtandet 5, lt> N:o 5, som till alla delar öfverensstämmer med stadgandet i 11 §. af nu gällande Författning, och Preste-Ståndel har dervid icke vidtagit annan förändring, än den, som blifvit en följd af sistnämnde Stånds beslut, det ingen till bränvins-bränning berättigad må ega att anmäla sig för mindre tid, än den för bränvins-bränning högst tillåtna, hvadan PresteStåndet uteslutit orden: ”antingen under hela deri tillåtna tiden, eller ”under någon af de i 8 §. omförmälde terminer,” äfvensom den vid slutet af §. förekommande mening ”beräknad i förhållande efter ofvannämnde ”tid;” hvaremot Riddarskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet antagit 8:de §. af Grefve Hamiltons reservation, som, med några afvikelser, i afseende å ordaställningen, är af enahanda innehåll med Bonde-Ståndets beslut, likväl med följande tillägg, ”att Konungens Befallningshafvande inom åtta dagar skall meddela det sökta tillståndet, samt att sökanden skall uppvisa det erhållna tillslåndsbeslutet för vederbörande Kronobetjent och besörja, att det varder upptaget å den i 10 §. omförmälda förteckning, Öfver dem inom socknen, som sig lill bränvins-bränning anmält.”
Då, sedan Preste-Ståndets beslut om liden för bränvinsbränning förfallit, samma Stånds af nämnde beslut föranledda förändring i Utskottens förslag tili denna $. äfven lärer hafva förfallit, och Utskottens sålunda af Preste-Ståndet samt äfven af Bonde-Ståndet gillade förslag till denna §. öfverensstämmer med nu gällande stadganden, få Utskotten till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hemställa, att sistnämnde R.iks-Stånd må förena sig i Preste- och BondeStåndens beslut, rörande stadgandena i 11 Andra Artikeln.
Preste- och Bonde-Stånden hafva antagit 12 §. af Utskottens för- §.
,2. slag i Utlåtandet N:o 5; hvarjemte Ridderskapet och Adelil förenat sig 8 Bevillnings- samt edilin. Bcsv.- och Ekon.-Utsk. Mern.N:o 12. med förstnämnde 2:ne Riks-Stånd deruti, att bran vins-redskap får förfärdigas af hvad ämne som helst, ehuru Ridderskapets och Adelns beslut, i afseende å i momentet af denna är till ordaslällningen olika med Utskottens förslag, då Borgare-Ståndet deremot stadgat, ”att bran vinspanna med bröst och hatt endast får göras af metall.” Som Ridderskapets och Adelns samt Preste- och Bonde-Ståndens beslut deruti äro öfverensstämmande, att sådan redskap får förfärdigas af hvad ämne som helst, anse Utskotten Borgare-Ståndets ofvanberörde beslut hafva förfallit; Hvad redaction af 12 1 momentet i öfrigt angår, så äro Preste och Bonde-Ståndens beslut till alla delar sammanstämmande, hvaremot Ridderskapets och Adelns beslut endast skiljer från de sistnämndas i afseende å ordaställningen, sålunda nemligen: ”Bränvinspanna med bröst och hatt samt öfrig redskap må göras af hvad form och ämne som helst.
I afseende å beskaffenheten och sammansättningen, galle följande bestämmelser.
” Då Borgare-Ståndet deremot antagit 1 momentet 9 §. af Grefve Hamiltons förslag, så anse Utskotten sig böra hemställa lill Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, att dessa Riks-Stånd må förena sig i Preste-och Bonde-Ståndens med Utskoltens förslag sammanstämmande beslut lill redaction af 1 momentet 12 $:n.
Andra momentet är äfven af Preste- och Bonde-Stånden, i enlighet med Utskottens förslag, godkändt; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet antagit 2 och 3 momenten, 9 §. af Grefve Hamiltons förslag, hvilka endast i afseende på ordaställningen skilja sig från Utskottens; hvadan Utskotten hemställa till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, att antaga Utskottens af Preste- och Bonde-Stånden gillade förslag till 2 momentet 12 $. Tredje momentet, som Preste- och Bonde-Stånden antagit, är till alla delar öfverensstämmande med 4 momentet, 9 af Grefve Hamiltons förslag, som Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet godkänt, hvadan 3:dje momentet i 12 §. af Utskottens förslag är af alla fyra RiksStånden antaget.
Fjerde momentet af 12 $. i Utskottens förslag är af Preste- och Bonde-Stånden godkändt; Och då Ridderskapets och Adelns samt Borgare Ståndets, Bevillnings- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mem.j N:o 12.