Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om svedning med varsamhet och urskillning verkställdes i dertill tjenlig mark, skulle den vara nyttig; nu sker den oftast på så oländig och stenig mark, att betet der föga upphjelpes och dessutom förtorkas bland stenar och på höjder ne.
Vissa Socknar af Kinnevalds och Norrvidinge Härader förse Wexiö
Stad med sitt behof af ved, och denna vara är den enda, som ännu icke undergått prisförhöjning, ehuru barrskogen, som ej så hastigt återväxer, härigenom medtages, och måste slutligen stiga i pris.
Inom Länet hafva funnits fem Härads-Ållmänningar, hvilka dels undergått reglering, dels äro under uppmätning och skattläggning, allt efter de i Kongl. Kammar-Coilegii Circulair den 24 April 1824 stadgade grunder..
Horjemo
Allmänning i Allbo Härad är, sedan angränsande Hemman fått sig nödig muhlbetesjord tillskiftad, skattlagd till 7/8 Mantal i 3:ne serskilta hemmansdelar, och till Skatte försåld med 12 å i5 frihets-år.
Hössö Allmänning i Kinnevalds
Härad är uppmätt och skattlagd till ett Mantal i fyra serskilta Hemmans-Nummer, men har ej ännu kunnat försäljas,, emedan skattläggningen blifvit af Kongl.
Kammar-Collegium underkänd, och en ny sådan åter uppsänd i näsllidne Augusti månad.
Allmänningarne Möcklehult i Kinnevalds, A/lgunnen i Norrvidinge och, Ideberg i Allbo Härad äro nu under uppmätning och skattläggning,, för - 13 — atl i särskilta liemmanslolter indelas och försäljas, i öfverensstämmelse med Eders Kongl. Maj:ls derom lemnade Nådiga föreskrift.
Allmänningar hafva fordom varit med större skog beväxte; men de täta åverkningarne, hvilka å en del gynnats af läget utmed sjöar, hvaröfver transporten af skogseffecter vintertiden gått lätt och obemärkt.
, hafva vållat mycken förstörelse, oansedt Krono- och Jägeri-Betjente icke underlåtit hvarken tillsyn eller åtals anställande, och Idäradernes innevånare hafva derföre, lika med Eders Kongl. Majrls Befallningshafvande, ansett lämpligast att me.d dessa Allmänningar Loide fortfaras på sätt som skett.
Bergs- och Bruksrörelsen utgör en vigtig näring för orten, och är, i anseende till kolhandeln med Allmogen och malmforslingar, den hufvudsakliga inkomstkälla, hvarifrån folket i Bruksorterne hemta penningar till skatten och sädesköp; såsom bevis hvarpå må anföras, att Allmogen i dessa orter alltid först och oftast restfritt betala sina Skatter.
I Länet finnas 12 Bruks-egendoraar, alia i goda händer.
De största äro Lessebo, Huseby, Orraforss och Klafveröström.
Vid alla Bruken finnas jern-manufacturverk, utom vid Höneström, och masugnar vid alla, utom vid Skahus, Stenfors och Höneström.
Enligt Bergmästarens uppgift, utgör det tillåtna stångjerns- och ämnes-smidet 4,980 SkU, och tillverkningsbeloppet för år i838 har ansetts uppgå till 5,5g 1 Skot. och i3 LU Vid Lessebo kopparhammare äro för samma år utsmidde p3 SkU. 3 LU. gammal koppar.
Det i Tabellen uppgifna tillverkningsvärde å allt suiide torde icke vara så alldeles tillförlitligt, och svårligen kan säker uppgift derå ske, enär en stor del af tillverkningen icke vågföres, ulan föisäljes på stället.
För det stångjern, som å Calmar våg försålts, har blifvit betaldt med 17 å 18 R:dr Banco pr SkU.
Stapelstadsvigt.
Der våglöres det mesta jernet från Lessebo, Orraforss och Klafveröströms Bruk, hvaremot öfrige Bruksägare afyttra sina Bruks-effecter dels på Bruksbacken, dels ock till Skåne.
De smärre jern-manufacturverk, som under årets lopp varit i gång, äro Oshult, Otterström, Föreberg, Acke, Hakeforss, Torne, Timsforss och Ekeforss.
De af Eders Kongl. M;<j:t i
Nåder anbefallte undersökningar rörande en friare kolhandel, hafva i år blifvit verkställda; och den kolande Allmogen har dervid i allmänhet påyrkat densamma, så att skyldigheten atl lemna kol lill visst Bruk borde, oaktadt Brukets privilegier om rättighet til! kollag af vissa.
Hemman, försvinner, och kolen få utbjudas till den som derföre betalar mäst.
Mitt och Bergmästarens gemensamma utlåtande i ämnet är, enligt föreskrift, tili Kongl. Bergs-Collegium nppsändt.
I 14 — Fabriker och Bruk, sorn ej höra till Bergsrörelsen.
Bland dessa må i främsta rummet nämnas Kosta Glasbruk, hvars delägare hafva all möda ospard att förbättra glaset, och att täfla äfven med utländska Glasbruk i sättet att tillverka såväl slipadt sora gjutet glas.
Del saknar aldrig afsättning, och fensterglas afsättes äfven på utrikes ort.
Trettiotre arbetare äro sysselsatte vid Kosta, och til verkningsvärdet uppgår till 27,200 R:dr B:co.
Bland de \\
Pappersbruk, som finnas i Länet, intager det förut omnämnde vid Lessebo första rummet, och lärer tillverkningsvärdet förlidet år derstädes uppgått till 52,000 R;dr B:co.
Vid Öfrige Pappersbruk, hvilka icke sakna afsättning för sitt papper, sysselsättas 208 st. arbetare, och tillverkningsvärdet har 1838 uppgått till 101,676 R:dr Banco.
Landlgarfverier äro 2q lill antalet, med 61 arbetare och 34,437 R:dr tillverkningsvärde, hvarförutan å Landet finnas 2 Färgerier, 5 Oljeslagerier och 24 Vadmals- och andra Stampar.
Tegelbrukens antal är äfven förlidet år ökadt med 2:ne.
Dessa äro lyckligtvis många och utgöra en väsendtlig hjelpkälla i ett land med svag jordmån och oftast svaga skördar.
Vid sådana tillfällen har Småländningen sina många binäringar, som icke i allmänhet slå felt.
Linskötseln är visserligen ännu en binäring, men den borde vara hufvudnäring.
Äfvenledes odlas
Lin öfverallt; cch med undantag af möjligen några få Ståndspersoner, som förse sig med Norrlands- eller så kalladt Prima- lärft, tillverkas inom landet allt linne för eget behof.
Af rå-ämnet försäljes en stor del med förmån; men här i Länet afyttras egentligen vid marknaderne såväl
Lin som stora partier gröfre väfnad, den sednare till 8 å ro sk., samt äfven något till högst 16 sk.
Banco alnen.
Ehuru Staten gjort mycket för Linslöjdens förkofran, och Hushållnings-Sällskapet genom utfäsle premier sökt uppmuntra dertill, har hvarken Linbeiedningssätt, ej eller väfkonst kommit på den högre ståndpunkt, som den kunde och borde vara.
Skälen dertill hafva förr varit antydde; och jag fruktar alt Småländska Allmogen med sina fördomar och sin långsamt mognande öfvertygelse om fördelarne af någon ny eller förbättrad uppfinning, vare sig i åkerbrukssätt eller i annat afseende, ännu länge kommer att slå efter Norrländningen i sättet att behandla Linet.
Bland dagliga binäringar må nämnas fiske och jagt.
Om fiskredskapen ej vore så kostsam att underhåll^, och de som i allmänhet sysselsätta sig dermed, kunde sköta detta yrke mera vetenskapligt, skulle i de mångå — 15 — större och mindre sjöar, hvaraf Länet är uppfyldt, mycken fisk fångas och inbringa en icke obetydlig inkomst.
Nu deremot gagnas detta yrke för det mästa blott till husbehof, celi endast
Vår och Sommar kan alyttras i Länets enda
BIHANG TILL BimfrlU&BlDBBS PROTOKOLL VID Ettgtima Mkstlafsen i stockholm Åren 1853 oell 1854.
FEMTE SAMIiEVCrEH. lsJL Afdelningen: Bevillnings-Utskottets Memorial, Utlåtanden oth Betänkanden.
Intill ' ■ . . J)evillnings-UlsliT>lleU Memorial, JV.o i - HI:o 1.
Anfc. till Exp.
Utsk. d. 12 Jan. 1854, kl. 12 m.
Ständers Bevillnings-Utskotts Memorial, om antagande af tvä Kanslister utöfver den i Riksdags-Ordningens
Sä § bestämda kansli-personal.
Bevillnings-Utskottet, som, med stöd af 24 § Riksdags-Ordningen, antagit .3 Kanslister, hvilka, i egenskap af Notarier, iiro på Utskottets 3 afdelningar till tjenstgöring anställde, har, för göromålens behöriga och skyndsamma gång, funnit ytterligare biträde af 2 Kanslister vara af behofvet påkalladt; med anmälan hvaraf Utskottet får hos Rikets Höglofl.
Ständer vördsamt anhålla, att det må tillåtas Utskottet, att utöfver den, jemlikt Riksdags-Ordningen, redan tillsatta kansli-betjening, antaga 2 Kanslister, med åtnjutande af arfvode från och med denna dag, då deras tjenstgöring börjar.
Ledamöters vägnar: A. G. Gyldenstolpe.
På Vällofl. Borgare-Ståndets
På Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar:
Ledamöters vägnar: ./. G. Schvan. T. Lind. A. G:son Bennich.
Pral. 1833 & 1834. 3 Sami. 1 Afd. 1 Häft. Bevillnings-UlskoUels Memorial, N:o f. HT:o 2.
Ank. till Exp. Utsi. d. 24 Jan. 1854, kl. 2 e. m.
Memorial, angående återlemnande af en utaf Riksdagsfullmäg tigen Nils Larsson vackt motion, om nedsättning eller upphäfvande af en till städernas drätselverk anslagen s. k. tullstämpel afgift.
Genom protokolls-utdrag af den 31 December nästlidne år, hvilket den 17 innevarande månad till Bevillnings-Utskottet ankommit, har Hedervärda BondeStåndet till Utskottet remitterat en af Riksdagsfullmägtigen Nils Larsson från Jemtlands län väckt motion, hvari, under förmälan, hurusom för utrikes ifrån inkommande, tullstämpling underkastade varor, till städernas drätsel-verk utginge cn tullstämplings-afgift med en procent af varornas tullvärde, hvilken allmänheten betungande afgift, både med hänseende till de antagna tullvärdenas öfver drifna belopp och i förhållande till sjelfva stämplingskostnaden, vore för hög, motionären på vidare anförda skäl föreslagit, att nämnde afgift måtte antingen, i likhet med Hallstämplings-kostnaden, nedsättas till ^:dels procent af varuvärdet, eller ock helt och hållet försvinna.
Utskottet har väl inhemtat, att en sådan afgift, som i motionen omförmäles, under namn af »stämpelpenningar» från längre tid tillbaka, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj.-ts särskilda beslut, utgår till Stockholms drätselverk; men då denna endast för viss kommun stadgade afgift icke kan anses hänförlig till bevillning, samt motionen följaktligen icke afser något af de ämnen, som, enligt 60 och 70 §§ Regerings-Formen samt 31 § Riksdags-Ordningen, tillhöra Bevillnings-Utskottets handläggning, har Utskottet ansett sig icke kunna till hufvudsaklig pröfning upptaga ifrågavarande motion, hvilket härigenom vördsamt anmäles, för den åtgärd, som 44 § 3 mom.
STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENINGENS BOKTRYCKERI, 1854. Bevillnings-Vtskotlets Betänkande, A’:o 3. 1 3.
Ank. lill Exp.-Ulsk. d. 20 Mars 18S.4, kl. 3 e. m.
Betänkande, angående Tullbevillningen.
Jemlikt föreskrifterna i 70 §.
Regerings-formen och 31 §.
Riksdags-ordningen åligger det Öevillnings-Ulskollet, bland annat, alt afgifva förslag, angående grunderna och sättet för tullbevillningens utgörande.
Delta åliggande går Utskottet att härmed fullgöra och alt i sammanhang dermed jemväl afgifva utlåtande i anledning af så väl Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse den 23 December näsllidne år, angående åtskilliga förändringar i tulltaxan, som flera i detta ämne väckta motioner, tillika med deraf inom Riks-ständen föranledda yttranden.
Med afseende å nödvändigheten att lämpa de grundsatser, hvarpå tull-lagstiftningen bör hvila, efter så väl de inom Riket redan för handen varande förhållanden, som efter de handelsförbindelser, hvilka förefinnas med andra länder, och efter den utveckling industrien i allmänhet vunnit, i bredd med tidens fortgående nya uppfinningar och upptäckter, har Kongl. Majit föranledts tili de i högstberörde
Nådiga skrifvelse föreslagna förändringar uti gällande tulltaxa; hvarvid Kongl. Majit, i fråga om införsels-tullen, egentligast afsett lättnad för de näringsgrenar, som deraf företrädesvis voro i behof, samt stadgande af sådane tullheslämmelser, som förebygde de flesta anledningar lill beviljande af undanlag från författningarnes allmänna föreskrifter; äfvensom Kongl. Majit, jemte häntydan på industriens behof af trygghet mot hastiga omvexlingar uti tull-lagstiftningen och pä den särskilda Nådiga Proposition, som för beredande af en sådan trygghet, hvilken vore desto angelägnare alt ernå, om öfvergång iian hittills följda, mera prohibiliva grundsatser till större handelsfrihet skulle bära deraf förväntade frukter, i öfrigt inskränkt
Sig till framställning endast af vissa frågor, rörande sådane förändringar uti tullstadgandena, som af andra åtgärder voro mera oberoende; likväl med öfverlemnande till Rikets Ständer, att äfven lör sådana varor, som äro lill införsel förbudna, uppgifva de eventuela tullsatser, hvilka ansågos lämpliga, i händelse Kongl. Majit genom inträffande omständigheter funne
Sig föranlåten att, för beredande af väsendliiga fördelar för landet i det hela eller för någon särskild näringsgren, antingen såsom följd af handelstraktat med främmande makt, eller eljest borttaga en eller annan förbuds-beslämmelse.
Brot. 1833 & ISSA. 5 Sami. 4 Afd. 2 Haft. 1 2 Bevillnings-Vtskotlels Betänkande, N:o 3.
Dessa äro de allmänna grundsatser, som för den af Kongl. Maj:t nu föreslagna tull-lagstiftning blifvit anförda — skälen för de föreslagna speciela tullsatserna vill Utskottet vid hvarje ifrågakommande artikel särskildt upplaga — och under de diskussioner, som inom Högiofl.
Ridderskapet och Adeln, Välloil.
Borgare-ståndet och Hedervärda Bonde-ståndet föregått remissen af Kongl.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse, hafva vidt skiljaktiga meningar angående dessa grundsatser och deras tillämpning blifvit uttalade.
Å ena sidan har man tacksamt erkänt den varsamhet vid tulltaxe-regleringen, som utmärkte det Kongl, förslaget, hvari likväl några förmenat sig linna jordbrukets behof af skydd, likasom Stals-verkels af tullinkomst, vara vid vissa loreslagne lulinedsättningar nog mycket åsidosatt.
Å andra sidan åter har man beklagat det, emot förväntan, ringa afseende Kongl. Maj: t nu fästat å de flera gånger tillförene både af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer uttalade, af allmänna meningen mer och mer hyllade friare handelsgrundsatser, om hvilkas tillämpning flera, icke blott handels-korporalioner, ulan äfven Jähriksoch handtverks-idkare, under sednare tiden hos Kongl. Maj:t gjort förnyade underdåniga framställningar.
Så hafva ock de motsatta tull-lagstiftnings-grundsalserna blifvit förfäktade uti särskilda till Utskottet remitterade motioner.
Herr Printzensköld, C. och Johan Petter Andreasson från.
Elfsborgs län hafva nemligen föreslagit, alt nu gällande tulltaxa målle intill nästkommande riksdag oförändrad bibehållas, med undanlag, enligt sistbemälde motionärs yrkande, för de fall, der Kongl. Maj:t funne behof och omständigheter fordra förändringar.
Till stöd för dessa förslag är vordet anfördi: af Herr Printzensköld, att den tid af 2 år, som efter tulltaxans utfärdande förflutit, icke kunnat lemna tillförlitlig erfarenhet om denna författnings inflytande på Sveriges handel, och att författningens oförändrade bibehållande dessutom skulle medföra den särdeles gagneliga följd, att riksdagen förkortades med flera veckor, om icke månader, och riksdagskoslnaderna i samma mån förminskades; och af Riksdags-fullmäkligen Andreasson, alt han, vid betraktande af de många vigtiga ekonomiska frågor, hvilka vid denna riksdag voro Ständerna till lösning förelagda, och under öfvertvgelsen, att ingenting så menligt inverkade på industriens utveckling och framgång, som en vacklande och föränderlig lagstiftning, hoppades alt den så ofta anfallna tulltaxan nu skulle, med de undantag Kongl. Maj:l funne nödiga, lemnäs oantastad.
Andra motionärer hafva deremot yrkat genomgripande förändringar i denna lagstiftning.
I sådant hänseende har Herr Lagerhjelm, P., bland annat, anfört, hurusom under närvarande lid, då industrien med jetlesteg utvecklade sig, ett rationelt tullsystem hade till uppgift ej blott alt befordra den näringsidkares välstånd, som njuter fördel af boga skyddstullar, utan ock alt lemna utrymme åt intelligensens sjelfverksamhet, hvari frihet och täflan inginge såsom mäktiga häfstänger, och hvarförutan, huru än de olika intressena, näringarne emellan, afvägdes, tullfrågorne icke kunde på ett för riket i del hela tillfredsställande sätt lösas, men förbuden upphäfde frihetens täflan och sälte konstlade priser på varorne, utan att på dessas sålunda uppdrifna värden och underhaltiga beskaffenhet gåfves annan kontroll, än lurendrejeriet.
Dertill komme alt, såsom ett från annat land åberopadt exempel ådagalade, det föråldrade prohibitiv-syslemet i konslitutionela stater och inom rådslående församlingar tillskapade partikular-intressen, hvilka åter väckte partier och inverkade förvillande på öfverläggningarnes resultat. 'kid valet af den handels-pohtik, som nu bäst lämpar sig för Sverige, borde visserligen enskilda intressen noga vårdas, så vidt de slodo tillsammans med rikets i det hela; men vid jemförelsen emellan någon viss fabrikation, idkad i en eller annan stad, med en folknäring, utbredd öfver hela orter af detta vidsträckta Iand, framställde sig frågan, hvilkendera af dessa lemnade de flesta och mest härdade armar till Rikets för - iBevilinings-Vlskollels Betänkande, N:o 3. 3 svar, hvilkendera mest tyngde fattigvården och sjukvården.
Staten kunde icke vara likgiltig vid svaret på denna fråga.
Del anförda exemplet visade, att man icke på ett för riket i det hela tillfredsställande sätt utarbetade tulltaxan, om man blott och bart utginge från afvägandet af tillverkningarnes olika anspråk på skydd, så att hvar och en fabrikant frodades i sitt yrke.
Staten måste äfven fästa afseende på de näringar, hvilka idkats af ålder, ty de hade merändels sin goda grund i landets klimat och beskaffenhet, äfvensom i folkets händighet och arbetslynne.
Redan åren 1637-—1640 hade Sverige exporterat öfver 100,000 tunnor säd ärligen, jemte mycken boskap, smör, ost, talg m. m.
Denna export' borde uppmuntras och kunde blifva mera lönande, än hittills, om de nationer, hvilka hafva tullsatser på sin import af dylika varor, antoge en mera upplyst handels-politik; så ock exporten af våra metaller, hvilka nu mötas al' höga afgifler inom Tyska Tullföreningen, Frankrike och Nordamerikanska Fristaterna.
Det tillkomme Rikets Ständer att, genom antagandet af ett liberalt system, sätta Kongl. Majit i tillstånd alt göra framställningar i denna riktning; hvilket vore omöjligt, så länge Sverige isolerade sig, medelst förbud, från beröring med andra folk.
Ett af motionären uppgifvet färskt exempel vid negociation med Frankrike om nedsättning i dess importtull på. svenskt jern visade det inflytande Sveriges handels-politik utöfvade på andra nationers handlingssätt emot Sverige; man förundrade sig öfver en begäran, så föga öfverensstämmande med svenska tulltaxans furbud å utländskt jern.
Vår konungamakt hade genom flera, af motionären omlormälde åtgärder från och med 1840 & 1841 årens till och med sistförllutna riksdag, i handling ådagalagt omisskännelig riktning till en fri handels-politiks införande i tull-lagstiftningen.
Nu vore liden inne alt taga steget fullt ut, och Herr Lagerhjelm föreslog derföre, att, med undantag af införsels-förbudet å bränvin, äfvensom utförsels-förbuden å malm och tackjern, af hvilka det förra ur moraliska och de sednare ur så beskaffade ekonomiska skäl, att någon främmande nation deremot icke kunde hafva något ali invända, borde bibehållas, alla förbud mätte emot lämpliga till/satser utbytas.
Då det jemväl vore af nöden, att de tullafgifter, som sattes i förbudens ställe, icke tillintetgjorde all täflan 'emellan den inhemska och utländska fabrikationen, hvarigenom hela reformens resultat folie in i del löjliga utbytet af tullförsnillning, i stället för lurendrejeri, hemställde motionären vidare, att Utskottet- måtte föreslå sä billiga tullsatser i förbudens ställe, att läfan liefve möjlig; äfvensom motionären, med anmärkning derom, att de till grund för lullsatserne i gällande taxa ä vissa varor antagna värden, såsom uppgifna exempel angående särskilda slags homullsväfnader ådagalade, icke voro satina., ulan 3-, 4- och 5-dubblade, hvarigenom de nu till 20 och 25 procent af åsatte tullvärdena stadgade införsels-afgifter i stället uppgingo från 60 till 100 procent af varornas verkliga värden, föreslagit, att Utskottet watte granska tulltaxan i detta hänseende, på del att Rikets Ständers mening mätte blifva en verklighet; och har Herr Lagerhjelm derjemte, lill uppmuntran af skeppsbyggeri och fraktfart, såsom bland Sveriges naturligaste näringar, yrkat tullfri införsel
Jör de inventarier, som ovilkorligen erfordras vid utredning af skepp.
Lika med Herr Lagerhjelm, har ock Herr J. G. Schwan framställt friheten såsom grundvilkor lör industriens sj el ('ständiga och välsignelserika utveckling.
Han har ock sökt visa, huru det hittills följda prohibiliva systemet, att med förbud, inskränkningar och höga pålagor skydda det ena intresset emot det andra, motverkat all industries uppgift, att åstadkomma möjligen största och bäsla produkt till möjligen lägsta pris; huru detta system, i grunden lälskl, väl för någon tid kunnat skenbart uppdrifva dermed omhuldade industri-grenar, och rikta några korporationer, men hos de skyddade handteringarne alstrat inre och yttre svaghet på samma gäng, som systemet orättvist nedtryckt den stora mängden af samhällets medlemmar.
Han har såsom samhällets lörsta pligt och hvarje statsekonomis!; theories ytter - 4 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 3. sta mål yrkat rättvisa emot alia — en rättvisa, sorn icke kunde uppnås genom probibitioner och dessas följeslagare, licenser.
Under erinran, huru den prohibitiva tull—lagstiftningen kring landets vidsträckta kuster framkallat talrika band af lurendrejare och tullförsnillare, hvilka, med lagbrott till hufvudnäring, förr eller sednare hemfölio under lagens arm, såsom offer åt en onaturlig lagstiftning; huru den .ärlige köpmannen icke kunde uthärda täflan med sin granne, utan att förse sig äfven med sådane varor, som icke kunde lofligen införas; huru de årliga, högst betydliga konfiskationerna samt anförde exempel, angående höga tullsatsers inflytande på förtullningen, ådagalade oförmågan hos den likväl med omkring 1,000,000 R:dr lianko årligen underhållna tullstaten att utestänga införseln af förbudna varor; samt slutligen iTuru de näringar, som beröfvats skyddet af förbud och öfverdrifna tullsatser, såsom exempelvis bomulls-spinnerierna och sockerbruken, först derefter uppnått en förut knappt anad höjd i tillverkningens myckenhet och godhet, i förening med högst betydligt nedsalta priser, under det åter andra, med förbud och orimliga tullsatser fortfarande skyddade, näringar icke kunde gifvas ett sådant vitsord — under erinran om allt detta, länge erkändt af både regeringen och representationen, samt numera insedt äfven af fabriks-intresset, har Herr Schwan förordat en af alla samhällsklasser allvarligt påkallad, genomgripande reform af vår gällande, på falska principer byggda tull-lagstiftning, en reform, för hvars genomförande tidpunkten nu vore i alla afseenden inne; och har motionären såsom allmänna grunddrag vid denna reform framställt: i främsta rummet fullkomlig tullfri hut, eller, der sådan ej ansåges kunna på en gång medgifvas, betydlig och successiv tullnedsiittning för alla till de nödvändiga lefnadsbehofven hänförliga artiklar, enär tillfälle till billig
Iefnadskostnad utgjorde ett bland hufvudvilkoren för de inhemska förädlings-näringarnes bestånd och utveckling vid den konkurrens, som ett liberalt tullsystem öppnade med utlandet samt urprodukts-näringarne, i hvad de förlorade uti det för dem genom höga tullsatser hittills afsedda skydd ä deras voluminösa och genom Sveriges afskiljda läge redan i transport- och magasinerings-kostnader m. m. oftast tillräckligt skyddade produkter, bereddes en motsvarig nedsättning i priset på de förnödenheter, sorn från andra näringar skola hemtas; hvartill ock komme särskilda från ett billigt och rättvist afseende å arbetsklassens ställning hemtade, af motionären vidare utvecklade skäl för denna del af tullreformen ; dernäst tullfrihet eller lindring i-införsels-afgiftema å de för inhemska förädling s-näring arne erforderliga rudimaterier; vidare icke allenast upphäfvande af alla i gällande taxa förekommande in- och utförsels-förbud, utan ock, i stället för samma förbud äfvensom för de till förbud gränsande öfverdrifna tullsatser, hvaraf taxan nu vore uppfylld, stadgande af sådane med billighet och rättvisa afoiigda tulla/gifter, att de i verkligheten klefve möjliga; samt slutligen upphäfvande af all utförsels-tull, utom för tackjern, hvarå, såsom öfvergångs-åtgärd från det absoluta förbudet, motionären föreslagit en sådan afgift.
1 öfverensstämmelse med de grundsatser, efter hvilka Herr Schwan sålunda ansett tullreformen böra genomföras, hafva jemväl Herr Hjerta, L. J., Herr vice Talmannen Brinck och Riksdags-fullmäktigen Johannes Nilsson från Malmöhus län påyrkat förbuds-systemels afskaffande och tullsatsernas förändring i flere uppgifne hänseenden, hvarvid Herr Brinck åberopat innehållet af särskilda utaf Stockholms och Götheborgs manufakturhandlande, tobaksläbrikanler och importörer samt