Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Reservation: af Riksdags-fullmägtigen Paulus Hedström från Jemtlands län: »Då jag icke med min röst kunnat biträda det af Utskottet fattade beslut, om aflåtande af en skrifvelse till Kongl. Majit i följd af Herr Wallenhergs väckta motion om hamntaxor etc. med anhållan det Kongl. Majit ville tillse vid hamntaxors fastställande hädanefter, huruvida ångfartyg, som göra reguliera turer, skulle kunna befrias från hamnafgifter, samt att inflytande hamnafgifter endast skulle användas till hamnens underhåll, så får jag förklara hvilka skäl jag haft för att bifalla Afdelningens förslag, som afslagit Wallenbergs motion i sin helhet; af så väl de nyligen fastställda hamntaxor, som andra handlingar rörande denna fråga, erhölls den upplysning att Kongl. Majit ej fastställde hamntaxor på längre tid än fem år, dock med det förbehåll att, derest sådana omständigheter skulle förekomma att ändring under tiden skulle tarfvas, rättelse deruti skulle kunna erhållas, samt att Kongl.
Maj:t vid hamntaxors fastställande alltid tagit i betraktande, huru mycket statsanslag som erhållits till hvarje hamn, huru mycket städerna sjelfve bekostat, samt underhållskostnaden af hamnen och i förhållande derefter bestämt hamnafgifts-beloppen, hvarföre jag ansett någon skrifvelse till Kongl. Majit ej vara af behofvet påkallad, helst den icke är öfverensstämmande med de yrkanden Wallenberg i sin motion framstäldt, och torde befrielse för ångfartyg, som göra reguliera turer, från hamnafgifter så mycket mindre böra af Rikets Ständer vitsordas, som det egentligen rörer städerna men ej Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 182.
7 Sländerna, då det må vara fritt för ångfartygs-rederierna att med städerna öfverenskomma, då jag föreställer mig att Kongl. Majit godkänner dessa öfverensstämmelser.
På dessa skäl anser jag skrifvelsen vara öfverflödig.»
Häri instämde Herr G. O. Sundblad samt Riksdags-fullmägtige Johannes Andersson och Johan Lönn från Jönköpings län.
STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, i860.
Allm. Besv.~ och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 183.
1 N:o 183.
Ank. till Exp.-Utsk, den 38 Sept. 1860, kl. 1 e. sa.
Betänkande, i anledning af Kongl. Maj.ts nådiga Proposition, angående grunderna för en reglering af Biskoparnes aflöning.
Sedan Rikets vid sistlidne riksdag församlade Ständer, med anledning af gjorda framställningar dels om undersökning af Erkebiskopens och Biskoparnes löneinkomster och dels att deras nu å lönerna innehafvande prebende-pastorat mätte kunna med egna pastorer förses äfvensom det svagast aflönade presterskapet vinna någon löneförbättring, uti underdånig skrifvelse den 18 Mars 1857 anhållit, att sedan fullständig undersökning egt rum till utrönande af Erkebiskopens och Biskoparnes samtliga IöDeförmåner Kongl, Maj:t täcktes låta upprätta och till Rikets Ständer vid innevarande riksdag afgifva förslag, hvilket, jemte det deri upptages en tillräcklig och jemnare fördelad aflöning, äfven utvisade den tillgång, som genom en sådan reglering möjligen kunde uppkomma; och tillika under anmälan af Rikets Ständers önskan att Biskoparnes prebende-pastorat i sådan egenskap måtte komma att upphöra, i underdånighet hegärt att i omförmälda förslag till biskopslönernas reglering, aflöning för särskilda Kyrkoherdar i nämnda pastorat måtte upptagas äfvensom derefter tilläfventyrs återstående öfverskottsmedel af de åtBiskoparne nu anslagna inkomster i samma förslag afses till förbättring af det svagast aflönade lägre presterskapets inkomster, har Kongl. Maj:t under den 16
December sistlidet år till Rikets Ständer i ämnet aflåtit nådig Proposition, Öfver hvilken, tillika med de flera förslag och yrkanden, som vid densammas remitterande inom Ridderskapet och Adeln samt Bih. till R.
Prot. 1859 $ 1860. 8 Sami. 38 Haft. 1 2 Allm.
Besv- och Ekon.-Vtskoltels Betänkande N:o i83.
Bonde Ståndet blifvit framställda, Allmänna Besvärs- och Ekonomi Utskottet nu går alt afgifva infordradt utlåtande.
Af den nådiga Propositionen med dervid fogade tablåer och utdrag af det inför Konungen i Stats-Rådet den 16
December 1859 hållna protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden har Utskottet inhemtat, alt, sedan vid underdånig föredragning af Rikets Siänders ofvan omförmäla skrifvelse, Kongl.
Majit, jemte förklarande att vid utnämning till Erkebiskopseller Biskops-embele komme tillsvidare att fastas det förbehåll, att den utnämnde skall vara underkastad den förändring i lönevilkor, som möjligen i följd af den utaf Rikets
Ständer åsyftade reglering kunde komma att bestämmas, tillika anbefallt Erkebiskopen och samtliga Biskoparne att inkomma med fullständiga uppgifter å alla med deras innehafvande embeten förenade inkomster och dessa uppgifter til!
Eeklesiastik-departementet inkommit samt der blifvit granskade och sammanförda, det visar sig att, på sätt den nådiga Propositionen åtföljande tablå närmare utvisar, de hvarje Biskops-embete för närvarande (inflytande inkomster oberäknadt värdet af den bostad inom stifts-staden, som de flesta Biskoparne ega att begagna, kunna anses utgöra nedanstående belopp; varande härvid uuder rubriken egentlig
Biskopslön, sammanförda inkomsten af kronotionde, indelta räntor, särskilda anslag i penningar, boställen och på lön anslagna hemman, lä genheter eller jordar samt 1858 års markegång för det län hvari stifts-staden är belägen, antagen till grund vid förvandling till penningevärde af spanmål, persedlar och natura-prestationer: - i Upsala Stift Egentlig Biskopslön.
Rmit R:dr 12,055: 86.
Inkomst af anslagna pre- bende-pnstorat. 3 676: 14.
Summa. 15 732: — i Linköpings „ n 5,158: 99. 10,473: 32. 15,632: 31. i Skara ,, ......... « 7,305: 62. 2,704: 63. 10,010: 25. i Strengnäs „ n 6,305: 43. 4,747: 68. 11,053: 11. i Westerås „ n 9,135: 33. 2,960: 48. 12 095: 81. i Wexiö „ n 7,116: 62. 3,057: 68. 10174: 30. i Lunds „ 11 23,163: 52. 9,764: 27. 32,932: 79. i Göteborgs „ 71 5,993: 40. 7,226: 47. 13,219: 87. i Calmar „ n 4,116: 77. 8,233: 49. 12,350: 26. i Carlstads „ n n 4 954: 28. 8,950: 96. 13,905: 24. i Hernösands „ n 2,869: 7. 7,298: 94. 10.168: 1. i Wisby ., ii 3 763: 43. 5 594: 28. 9,357: 71.
Summa R:mt R:dr 91,943: 32. 74 688: 34. 166 631: 66.
Beträffande den grad af noggrannhet hvarmed dessa siffror angifva den tillgång, som för en reglering af Biskoparnes löner verkligen finnes att påräkna, har af Herr Stats-rådet och Chefen för Ecklesiastik-departementet, vid ärendets föredragning, blifvit yttradt.
Besv- och Ekon-Utskottets Betänkande N:o 183.
3 Att, i afseende på kronotionden för aila stiften, utom Calmar, någon olikhet egde rum emellan det belopp, som återfunnes uti den i Kongl. Stats kontoret befintliga statsliggaren öfver allt livad till Kleresiet är å s at anslaget och det som af vederbörande, enligt deras egna uppzifter, i flera fal! bestyrkta genom intyg från Häradsskrifvare-kontoret i orten verkligen åtnjötes.
I allmänhet vöre dock sk i jaktigheten högst obetydlig, uppgående till omkring en tunna och derunder, hvaremot densamma för Erkestiftet, der 30 tunnor voro af rättegång beroende, samt Linköpings och Lunds stift kunde anses vara af någon vigt.
Huruvida en förändring i det belopp, hvartill iionden från ett eller annat hemman förut utgått, egt rum, utan att biifva i liggareu iakttagen, elier om de anmärkta skiljaktigheterna på annat sätt uppkommit hade ej kunnat utredas och i alla händelser vore skilnaden emellan slutsummorna ea ägt stats iiggaren och vederbörandes uppgifter så ringa att den icke på ett förslag till lönernas reglering kunde u öfva något inflytande; alt uti siats-liggaren äfven funnos upptagna åt de flesta Biskopar anslagna indelta räntor> som antingen alldeles icke eller endast till mindre belopp förekommo uti de insända löneuppgifterna och om hvilkas tillvaro åtskilliga bland indelnitigsbafvarne yttrat sig sakna all kännedom.
De liesta hade sökt förklara förhållandet sålunda, att nämnda indelta räntor voro sådane Biskoparnes boställs- eller annex- och mensal hemman af ålder åsätta kronoräntor, som blifvit, genom tid efter annan meddelade Kongl.
Beslut, frän Kronan efterskänkta till förmån för Biskoparne såsom indelningshafvare af samma hemman.
Eftergiften af dessa räntor, de der eljest skolat till Kronan utgöras från hemmanen, skulle i sådan händelse numera antingen tillgodokomma arrendatorenka å samma hemman, der sådan vore antagen, och följaktligen bereda indelningshafvare!! ett högre arrende eller ock, dä denne sjelf vore brukare, åstadkomma en högre behållen inkomst; varande i begge fallen räntornas belopp inbegripet i den uppgifna inkomsten så att det icke skä. ligen kunde till vidare förhöjning deruti föranleda.
De indelta räntor, sora, enligt vederbörandes uppgifter, verkligen af dem uppburos utgingo också i allmänhet af andra hemman än Biskoparnes boställs-, annex eller mensal hemman, så att endast beträffande Biskopsstolen i Wexiö det skiljaktiga förhållande egde rum, att från de derunder lydande löningshemman den Biskopen jemväl anslagna jordeboks- och mantais-räntan verkligen utgjordes af åboerna, hvilka deremot erlade miudre arrende belopp i smör och spanmål.
Vidkommande åter Biskopsstolen i Wisby, så utgingo de densamma anslagna kronoräntor från enskilda personer tillhöriga skattehemman och utgjorde Biskopens egentliga lön af staten; Att uppgifterna angående Biskoparnes inkomster af boställen och på lön anslagna hemman m. m. utan tvifvel riktigt augåfvo det förhållande, som för närvarande egde rum, men att deremot med visshet kunde antagas att genom en ändamåisenligare förvaltning af dessa egendomar inkomsten deraf i en framtid skulle blifva ej obetydligt förökad.
Väsendtligast gäiide denna anmärkning förhållandet i Lunds och Skara stift, men i ringare måtto äfven några bland de öfriga stiften.
Enligt uppgift från Biskopen 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltels Betänkande N:o 183. i Lund komme arrendet af hans boställe Helgonagården med derunder lydande gods, — hvilket arrende för godset gällde i 30 år och för säteriet under nuvarande Biskopens tjenstetid — redan innan de utfästa årens förlopp att, i mån af undantagshafvares afgång, ökas med omkring 100 tunnor spanmål.
All anledning vore ock att arrendebeloppen skulle kunna vid utgången af nu gällande kontrakt ej obetydligt förhöjas.
I Skara hade Biskopen sig på lön anslagna 12 särskilda mensalhemman, tillsammans 10£ mantal med ett taxerings-värde af 61,725 R:dr R:mt, hvilkas äboer till indelnings hafvaren utgjorde jemte ett ringa belopp spanmål — omkring 70 tunnor — endast körslor, dagsverken och diverse andra arbeten i och för brukningen af bostället Brunsbo. Till Biskopsstolen i Wexiö voro genom Kongl.
Brefven den 25 Juli 1571 och 22 April 1628 lagda såsom löningshemman Åtta särskilda hemmansdelar af tillsammans 3| mantal med ett taxeringsvärde af 20,587 R:dr 50 öre
Rint, hvilkas åboer i ärligt arrende eriade 46 tunnor 21J kappar spanmål, hälften råg och hälfien korn, samt 19 lispund smör, i värde uppgående enligt 1858 års markegängspris till 773 R:dr 32 öre, eller endast 3,7 procent af taxeringsvärdet.
Om också dessa exempel voro de mest framstående, skulle dock flera kunna anföras, och det lände förut eller nuvarande Biskopar till berömmelse att de icke sökt att Olver sitt behof uppdrifva afkastmngen af dem pa löuen anslagna hemman.
Emellertid funnes intet skäl hvarföre ett sådant förhållande ssulie i all framiid fortfara till allmän s*ada, men till en t ve. > dig vinst endast för arrendatorer, som på en sådan icke egde några lagligen grundade anspråk.
Tvärtom syntes nödigt au sä snart ett Bistops embete b.efve ledigt eiler ett tued nådigt tillstånd afsiumdt arrendekontrakt angående sädaat embete anslagen jordegendom, elier nuvarande innetiatvareus afgång från ijensten löpte till ända, en uppskattning egde rum och sådana åi gärder vidiogos i afseende pä förvaltningen af meusai-hemman och andra lägenheter, a>t af k örnsten af desamma komtne att såvidt ske kunde motsvara deras verkliga värde; Au osäkerhet egde ruin, huruvida några få uuder Biskopslönen upptagna heraman rätteligen borde dii hänföras eller tiiikommo vederbörande innehafvare i hans egenskap af Kyrkoherde i ett med tjeusien förenadt prebendepastorat.
Sädant vore löihållandet med tvänae hemman uuder Biskopsstolen i Lund, hvilka, enligt Biskopens antagande, tillhörde Pastor i Fjelie, Flädie och Lomma församlingars prebendepastorat och med de annex- och mensai-hemmau, tillsammans 7 mantal, hvilka disponerades af Biskopen i Göteborg och möjligen tillhörde Pastors-indeluingen i Tölö och Fjärås prebendepastorater.
Skulle emellertid en oriktighet förefinnas i dessa hemmans upptagande under den egentliga Biskopslönen, så inverkade den dock icke på beloppet i det hela af vederbörande Biskopars nuvarande löneinkomster, hvaremot, i händelse af det ena eller andra prebendepastoratets framtida skiljande från Biskopsstolen, en fullständig utredning af förhållandet efter församlingarnes
I och öfriga vederbörandes hörande, torde blifva nödig; samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 183.
5 Att de uppförda beloppen å Biskoparnes inkomster af prebendepastoraterna grundadé sig på löntagarnes egna uppgifter, hvilka, åtminstone i de flesta fall, blifvit af dem underkastade granskning å sockenstämma, Af hvad sålunda och i öfrigt beträffande
Biskops-embelenas inkomster blifvit upplyst har Kongl. Majit funnit dels alt de egentliga Biskopslönema icke lemnade tillgång tili Biskoparnes aflönande på ett mot deras värdighet och vigten af deras åligganden svarande sätt, utan att elt prebendepastorat blefve hvarje Biskop anslaget, hvartill Kongl. Majit ansett giltiga skäl äfven i öfrigt vara för handen; dels ock att de inkomna uppgifterna väl utvisade Biskoparnes nuvarande inkomster, men icke kunnat lemna någon visshet om det belopp som, i mån af afgång, blefve för en reglering af Biskoparnes löner att tillgå, hvarföre också en sådan nu icke kunde uppgöras till alla sina delar sä bestämd, sorn Kikeis Siänder syntes hafva åsyftat.
Då emellertid genom den skedda utredningen vore ädagalagdt att Biskoparnes nuvarande löneförmåner, genom deras jemnare fördelning samt ett ändamålsenligare användande af dithörande hemman och lägenheter, voro tilliäckiiga att förse samtliga Biskopar med bkä iga löner älven om något mer än halfva auialet af dem nu atis agna prebendepastorat
Irängingo deras inkomster och blelvo med egna Pastorer försedda samt att framdeles ett, om också ej särdeles betydligt, öfverskott derå sannolikt skulle upps fi, har Kongl. Majit i ofvan omformäida omständigheter ej funnit hinder för att redan vid innevarande riksdag beslut mät e kunna faitas i afseende på en reglering af .Biskoparnes löner att sä snart och i den män lagligen kuride ske bringas till verkställighet samt. på grund häraf genom den nådiga Propositionen föreslagit Rikets S änder antagande af följande Grunder för en reglering af Biskoparnes aflöning: l:o. »En fullständig reglering af Biskoparnes löner bör, i mån af nuvarande innehafvares afgång eller sä suart sädaut utan förnärmande af deras rä.t ske kan och omständigheterna i öfrigt medgifva, verkställas.»
Utskottet hemställer, att denna punkt må af Rikets Ständer bifallas. 2:0. »De löner, som, fri bostad oberäknad, dervid böra Biskoparne i de särskilda stiften tilldelas, bestämmas till följande belopp, nemligen: 6 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltels Betänkande N:o 183. i Upsala Stift i Linköpings „ mt 16,000. 13.000. 12.000. 12,000. 12,000. 12,000. 15.000. 14.000. 10.000. 12,000. 12,000. 10,000. i Skara ,, i Strengnäs i Westerås ,, i i Wexiö „ i Lunds „ i Göteborgs „ i Calmar „ i Carlstads „ i Hernösands,, i Wisby „ Summa R:dr R H 150 000.
Der Biskopshus ej finnes erhåller Biskopen hyres-ersättning sorn af Kongl.
Majit bestämmes, dock ej öfversiigande 1,500 R:dr.
I afseende på denna punkt hafva yrkanden blifvit framställda.- Af Herr Stjernsvärd, G. M., sorn, på grund af en jemförelse med de lönebelopp, sorn finnas anslagna dels Stats råden och dels General-befä hafvare och Landshöfdingar, ansett Erkebiskopens aflöning böra bestämmas tili 10,000 och hvardera af de öfriga Biskoparnes till 9,000 R;dr R;mt.
Af Friherre Raab, A. C., som väl ansett de uti den Kong!.
Propositionen föreslagna beloppen, synnerligast i anseende till de
Biskoparne åliggande vidsträckta tjensteresor och deras representations-skyldighet vid prestmölen o. s. v., icke vara för högt tilltagna men deremot hemställt, huruvida icke det vore ändamålsenligare att Biskoparne särskildt godtgjordes för dessa kostnader genom att erhålla en rund större summa för hvarje verkligen hållet prestmöte äfvensom ersättning för tjänsteresor efter visst antal hästar, — hvarjemte Friherren fästat uppmärksamheten pä att tilläfventyrs någon Biskopslön genom två stifts sammanslagning skulle kunna helt och hållet besparas Af Carl Johan Svensén från Calmar län, som föreslagit att Biskopslön i allmänhet måtte bestämmas till 9,000 R:dr R:mt samt Erkebiskopen skäligen tilläggas 3,000 och Biskopen i Lund 1,000 samma mynt derutöfver; samt af Raul Andersson från Jemtlands län, som ansett de af Kongl. Majit föreslagna lönebeloppen skäligen böra minskas med 25 procent och likaledes den föreslagna hyresersättningen böra bestämmas till högst 1,000 R:dr R:mt.
Hvarförutom inom Hedervärda Bonde-Ståndet åtskillige ledamöter, lika med de tvänne sistnämnde, talat för en allmän nedsättning af de i den nådiga Propositionen föreslagna lönebelopp.
Hvad då först angår den af Friherre Raab ifrågasatta sammanslagning af Biskopsstift, så anser Utskottet att då man utgår från den förutsättningen, att Biskops-embeten Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltets Betänkande N:o 183. 7 böra bibehållas och det icke blott för bestridande af Ordförandeskapet i Domkapitlen och tillsyn öfver Elementar läroverken, utan älven för att vaka öfver bildandet af ett upplyst och nitiskt presterskap och öfver själavårdens behöriga handhafvande i församlingarne. man ock bör tillse att de ej genom att tilldelas allt för vidsträckta distrikter hindras att i berörda vigtiga hänseenden uträtta något verkligen gagnande.
Och då härvid i betraktande tages alt riket i administrativt afseende är indeladt i 24 Län och 1 Öfver-ståthållareskap, men i ecklesiastikt afseende i endast 12 stift, synes det verkligen icke med skäl kunna ifrågasättas att detta sednare ringa antal skulle än ytterligare förminskas, hvarföre ock Utskottet finner sig icke kunna i anledning af Friherre Raabs ifrågavarande hemställan tillstyrka någon ändring i Biskops-stiftens nuvarande, i den nådiga Propositionen jemväl oförändradt bibehållna antal.
Beträffande dernäst de belopp hvartill Biskopslönerna skäligen torde böra bestämmas, har Herr Departements-chefen anfört: att dä man toge i betraktande att
Biskopen egde högsta vården om såväl kyrkans, som skolans angelägenher inom ett i allmänhet ganska vidsträckt område, att han således under sig hade ett stort antal kyrkans och statens tjenare, att han tili följd deraf hvarken kunde eller borde undvika en visserligen enkel men ganska omfattande gästfrihet, att han mindre än någon annan kunde tillsluta sitt hjerta och sin hand för den nöd, som under olika former af honom påkallade en välgörenhet, hvari han till och med af kyrkolagen ålades att med goda exempel föregå: att han måste med sin uppmärksamhet följa den theologiska litteraturen ej blott inom fäderneslandet utan ock i främmande länder, hvilket numera medförde en icke oväsendtlig utgift samt att han i och för sin tjenst och einbetspligt tvingades till ganska betydliga kostnader såsom för tesor vid visitationer, prestmöten, vistande vid riksdagar m. m., syntes 12,000 R:dr R:mt vara det medelbelopp, som under, vanliga förhållanden vore väl behöfligt, men oek någorlunda tillräckligt för bestridande af en Biskops oundgängliga utgifter under förutsättning att han derjemte vore försedd med fri bostad, hvaraf dock alltid åtskilliga kostnader blefve en följd.
Rikets Ständer hade ansett hvarje Biskop böra tilldelas nett belopp, svarande emot den aflöning andre embetsmän af jemförlig värdighet åtnjuta.»
I detta afseende torde en jemförelse med Landshöfdingarne vara den, vid hvilken ej blott värdigheten, men öfriga på frågan vida mer inverkande förhållanden voro mest likartade.
Det visade sig då att vid den år 1837 verkställda reglering af Landshöfdingarnes löner dessa visserligen icke i allmänhet fastställdes högre än till 7,500 R;dr R:mt med någon tillökning för de större och nedsättning för de mindre befolkade länen.
Deraf att flere löner bestämdes att utgöras dels af spanmål, dels af boställen eller annan löningsjord, hade emellertid blifvit en följd att de kunnat småningom stiga så att en del för närvarande uppginge till omkring 12,000 R:dr och i alla händelser kunde Herr Departements-chefen, på grund af egen erfarenhet, yttra den öfvertygelse att den Landshöfding i ett af de större och folkrikare länen, hvars lön icke stege till nämnda belopp, måste uppoffra sina enskilda tillgångar eller underkasta sig personligen ganska stora försakelser för att kunna 8 Allm. Besv.- och Ehon.-Utskottets Betänkande N:o 183. föra ett efter hans ställning någorlunda lärapadt lefnadssätt.
Det borde dessutom icke förbises, dels att de flesta stift omfattade två eller flera län, således ett ganska vidsträckt område, hvars särskilda delar Biskopen tid efter annan måste besöka, om han öfver religionsvård, folkundervisning m. m., skulle kunna utöfva vederbörlig tillsyn och hvilka resor numera ej aflöpte utan temligen betydliga utgifter, dels att lefnadskostnaden så betydligt tillvext sedan år 1837, då Landshöfdingarnes löner reglerades att hvad, sorn dä ansågs för dem tillräckligt, visserligen icke skulle blifva så betraktadt om en lönereglering nu borde verkställas.
Med något skäl hade Rikets Ständer antagit Biskoparnes löner vara ojemnt fördelade och deri önskat rättelse.
Anmärkningen gällde dock hufvudsakligen Lunds stift, der Biskopslönen icke stöde i ett med de öfriga jemförligt förhållande.
Att tilldela alla Biskopar fullkomligt lika löner vore emellertid icke heller med billighet öfverensstämmande, vare sig att man afsåge vidden af deras verkningskrets eller de kostnader, de till följd af åtskilliga omständigheter voro underkastade.
Hvad först anginge Erkebiskopen måste han i sina särskilda egenskaper af Styresman för ett folkrikt och vidsträckt stift, prokansler vid Rikets äldsta universitet och Preste-Ståndets talman vid riksdagarne behöfva och ega grundade anspråk på en högre lön än som för de öfriga Biskoparne komrne i fråga.
Det kunde anlagas att hans nuvarande löneinkomster icke öfverskredo behofvet och att således Erkebiskopens lön vid en blifvande reglering skäligen borde fastställas till 16 OOO R:dr R:mt jemte fri bostad, en förmån som jemväl vid de följande beräkningarne förutsättes.
Äfven för Biskoparne i Lund och Göteborg torde — med afseende på beskaffenheten af deras stift, den förres egenskap af prokansler vid Lunds universitet och dyrheten ä den ort, hvari den sednare måste lefva — en ökning utöfver den föreslagna medellönen vara af behofvet påkallad och derföre för Biskopen i Lund lönen skäligen kunna fastställas lill 15 000 samt för Biskopen i Göteborg till 14000 R:dr R-.mt, ett belopp från hvilket den nuvarande Biskopslönen i Göteborg föga skiljde sig.
Likaledes kunde storleken af Linköpings stift, hvilket både i afseende på folkrikhet och pastoraternas antal vore det tredje i ordningen inom riket, anses utgöra en giltig anledning att för Biskopen derstädes beräkna lönen något öfver medelbeloppet eller till 13,000 R:dr, hvaremot i de båda i hänseende till vidd, folkmängd samt socknarnes och det ordinarie Presterskapets antal minsta stiften, nemligen Calmar och Wisby, Biskopslönen utan olägenhet torde kunna nedsättas något under medeltalet elier till 10,000 R:dr R:mt.
Hvad Herr Departements-chefen sålunda anfört synes Utskottet i alio väigrundadt, hvadan ock Utskottet, som deremot icke finner något giltigt skäl hvarföre Biskoparne, såsom Friherre Raab föreslagit, skulle godtgöras särskildt för hvarje hållet prestmöte, hvarje verkställd tjensteresa snarare än för hvar och en annan af dem fullgjord embetsförrättning vördsamt tillstyrker.
Att denna punkt må af Rikets Ständer bifallas 3:0 Allm. Besv.~ och Ekon.-UIsko Itets Betänkande N:o 183. 9 3:0
Vid Biskops afgång eller förut, derest