Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En sådan direkt förbindelse förefaller mig så naturlig och med så betydliga ekonomiska fördelar förenad, att jag icke betviflar alt den, — endast man ej på förhand undandrager densamma några hufvudsakliga hjelpkällor, — vare sig genom allmänna bidrag eller till följd af enskild omtanka och uppoffring, inom en icke särdeles aflägsen framtid i allt fall kommer till stånd.» »Äfven jag anser att den af mig sålunda tillstyrkta nordvestra banan bör från utgångspunkten Stockholm dragas i mera nordlig rigtning till trakten af Edsberg eller Sollentuna, för att derifrån afvika till Stäket och derefter erhålla den lämpligaste och kortaste rigtning mot Sevalla.
Denna stambanas ytterligare fortsättning från sistnämnde punkt, i nordlig eller vestlig rigtning, torde för närvarande, enligt min underdåniga förmening, icke ovilkorligen behöfva göras till föremål för den till Rikets Ständer afgifvande nådiga Proposition.» »Den till omkring en million uppgående summa, som genom uteslutande af föreningsbanan emellan Örsundsbro och Upsala, — äfven sedan en något drygare kostnad genom jernvägens förläggande från Stockholm i rigtning mot Edsberg eller Sollentuna blifvit beräknad, — skulle uppkomma, ville jag företrädesvis anslå till fortsättande af nordvestra banan mellan Porla och Norska gränsen; men har, om sådant pröfvas nyttigare, ingenting alt invända emot alt dessa medel användas till hastigare fullbordande af vägen emellan Stockholm och Sevalla.» Kongl.
Maj:t behagade i nåder förklara Sig gilla den af Statsråden Thyselius, Thulstrup och Reuterskiöld omfattade mening.
Departements-chefen, Statsrådet Lagerstråle, anlorde vidare: Kongl. Maj:t täcktes i nåder gilla Departements-chefens härvid afgifna samt af Stats-Rådets öfrige ledamöter biträdda förslag.
Prut. 1862 4 1863. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 3 Häft. 6 Kongl. Maj:ts.
Prop. JV? 47.
Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats Rådet å Stockholms Slott den 25 November 1862- Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie Siats-Ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Stals-Minislern lör Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden, Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen.
Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld.
Chefen för Civil-departementet, Statsrådet Lagerstråle föredrog i underdånighet: — — — — — — — — — — — — — — Vidare uppläste föredragande
Departemenls-chefen till justei ing ett, i enlighet med Kongl.
Maj:ls förut fattade och i särskildt Protokoll öfver blandade Civil och Finans-Ärenden för den 21 innevarande månad intagna beslut, uppsatt förslag till Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer angående Statens Jernvägsbyggnader.
Uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande behagade Kongl. Maj:t gilla berörda förslag samt befallde att, i öfverensstämmelse dermed, nådig Proposition, af den lydelse bilagan Litt.
Ex prolocollo Otto W. Seippel.
UNDERDÅNIGT BETÄNKANDE angående lämpligaste rigtningen för en jernväg norrut från hufvudstaden, m. m., afgifvet den 17 Juni 1862 af den dertill i nåder förordnade kommitté.
F. A. NORSTEDT &
Stor mäktigst e, Allernådigste Konung!
Sedan, uti en till Eders Kongl. Maj:ts Civildepartement den 3 Februari innevarande år ingifven skrift, styrelsen och delegerade af det bolag, som den 23 Augusti 1859 skall hafva bildat sig för att bygga en jernväg mellan Stockholm och Upsala öster om Sigtunafjärden, i underdånighet andragit, att som bolaget ej lyckats vinna nådigt bifall till sin sistnämda år gjorda underdåniga anhållan, att proposition måtte aflåtas till Rikets senast församlade
Ständer för vinnande af den räntegaranti, bolaget då ansåg sig böra begära för de medel, som i bolagets namn skulle upplånas till jernvägens anläggande, men Eders Kongl. Majit likväl, uti nådig proposition till Ständerna i fråga om jernvägarne i riket, yttrat, det Eders Kongl.
Majit lifligt erkände det påtagliga behofvet och den stora vigten af en jernvägsförbindelses snara tillvägabringande från hufvudstaden till de Inled ning. 2 norr om Mälaren belägna orter, oell då detta behof för dessa orter år ifrån år gjorde sig allt mera gällande, samt meningen med bolagets bildande endast varit och fortfarande vore att, för den händelse staten ej skulle vilja bygga en jernväg i den nu angifna rigtningen, söka genom aktieteckning anskaffa medel för densammas anläggande, kunde bolaget, som ansåge största vinst för det allmänna vara, att staten utförde ett sådant företag, ej annat än i djup underdånighet hos Eders Kongl. Maj:t anhålla om nådig proposition till Rikets snart sammanträdande Ständer, det staten måtte bygga denna för såväl hufvudstaden som för de norr om Mälaren belägna provinser så vigtiga jernvägslinie; — dock, för den händelse, att Eders Kongl.
Maj:t ej skulle täckas bifalla denna anhållan, och emedan förhållandena numera så vidt förändrat sig sedan den tid då bolaget i underdånighet anhöll om framställning till Ständerna angående den ifrågasatta räntegarantien, att såväl inom som utom landet blifvit såsom temligen säkert antaget, att denna jernvägslinie skulle komma att blifva en af de fördelaktigare, om ej den fördelaktigaste af alla jernvägar inom riket, och att till följd häraf den behöfliga aktieteckningen borde kunna åstadkommas utan något understöd vare sig genom räntegaranti eller län, anhölle sökandena om nådigt tillstånd att, på de villkor 1854 års riksdagsbeslut bestämt rörande upplåtande af delar af stambanor till byggnad af enskilde, ett bolag under benämning ”Stockholm-Upsala jernvägsaktiebolag” måtte fä anlägga och trafikera jernväg mellan Stockholm och Upsala öster om Sigtunafjärden, samt att detta bolag måtte erhålla samma skattefrihet och öfriga rättigheter och förmåner, som blifvit beviljade KöpingHults och Falu-Gefle jernvägs, Göta kanals och andra dylika aktiebolag; — hvarförutan sökandena vidare anfört, att bolaget visserligen för sin del ansåge till fullo vara utredt, att en jernväg norrut från hufvudstaden borde gå rakaste vägen till Upsala, eller öster om Sigtunafjärden, till stöd för hvilken åsigt kunde åberopas de af Kongl.
Majit i nåder förordnade jernvägskommittéers förord år 1856 och förslag år 1859, Kongl.
Majits nådiga proposition vid 1856 års riksdag och flere sakkunnige mäns yttranden; men då emellertid, allt detta oaktadt,- ännu möjligtvis någon tvekan kunde förefinnas, hvilkendera väglinien, öster eller vester om Sigtunafjärden, vore den fördelaktigaste för landet i sin helhet, och det vore att befara, det denna jernvägsfrågas lyckliga lösning fortfarande som hitintills derigenom kunde komma att förhindras eller fördröjas, syntes lämpligaste sättet för att vinna en sådan ytterligare utredning, som i och för nådig pröfning af bolagets ofvan omförmälda anhållan kunde anses erforderlig, vara, att en kommitté af sakkunnige personer ännu en gång måtte förordnas att fullständigare utreda denna fråga; på grund hvaraf, och så vida Eders Kongl. Majit funne godt i nåder bifalla berörde hemställan om frågans närmare utredning af en kommitté, sökandena tillika i underdånighet anhölle, att ifrågavarande kommitté måtte blifva sammansatt af sakkunnige män från såväl Stockholm och de norra provinserna, som de delar af Upland, hvilka äro belägne öster och vester om 3 Sigtunafjärden, samt så tidigt sammanträda, att kommittéens utlåtande kunde afgifvas före nästkommande riksdag; så har Eders Kongl. Majit den 7 sistlidne
Mars funnit godt i nåder förordna undertecknade att såsom kommitté ytterligare utreda de förhållanden i statistiskt och ekonomiskt afseende, äfvensom andra på frågan inverkande omständigheter, som kunde bestämma företrädet emellan de två ifrågasatta sträckningarne för en jernväg från Stockholm norrut, antingen öster eller vester om Sigtunafjärden; hvarvid jemväl borde af kommitterade tagas under öfvervägande och utredning dels frågan om den för rörelsen å denna jernväg ändamålsenligaste anslutningspunkt till Gefle-Dala jernväg, dels ock de fördelar och olägenheter, som ansåges uppkomma, å ena sidan, om norra jernbanan i Stockholm, på sätt föreslaget vore, förenades med den för vestra jernbanan å Södermalm anlagda bangård, och, å andra sidan, om norra jernbanan utan en slik förening erhölle sin utgångspunkt från lämpligt ställe å Norrmalm; varande det till undertecknad Bennich, såsom lcommitterades ordförande, sistnämde dag i ämnet aflåtna nådiga bref åtföljdt af ofvan åberopade och till hufvudsakliga innehållet redan anförda underdåniga ansökning.
Till fullgörande af det kommittéen sålunda lemnade nådiga uppdrag har den fått sig tillställde och tagit kännedom af dels det underdåniga betänkande och förslag angående de jernvägar, som för statens räkning borde anläggas, hvilket den kommitté, som den 22 Januari 1855 af Kongl. Majit i berörde afseende förordnades, under den 30 September påföljande år 1856 afgaf, dels det af Chefen för statens jernvägsbyggnader, Öfversten m. m. N. Ericson, till Chefen för Kongl. Majits Civildepartement den 18 November 1856 afgiftia betänkande rörande dessa jernvägsbyggnader, dels ock det underdåniga betänkande, som den af Kongl.
Majit den 20 Mars 1858 tillsatta kommitté för undersökningar angående stambanornas lämpligaste sträckning den 8 November 1859 afgifvit, äfvensom i öfrigt ej mindre af de vid sammanträden inför ledamöter af sistnämde kommitté och Kongl. Majits Befallningshafvande i Upsala, Westerås, Stora Kopparbergs och Gefleborgs län hällne protokoll, och de tre sistbemälde länsstyrelsernas äfven lemnade yttranden i ämnet, samt det genom Kongl. Majits BefaJluingshafvandes i Stockholms län försorg infordrade utlåtande af detta läns Hushållnings-sällskap, jemte till alla dessa protokoll och öfriga skrifter hörande bilagor, hufvudsakligen innefattande svar på de af 1859 års kommitté till utredning af ämnet uppställda frågor, än ock af de planer, kostnadsförslag och ritningar, hvilka samma kommitté antingen låtit sjelf uppgöra eller, såsom förut tillgängliga, för sitt ändamål begagnat; hvarförutan kommitterade likaledes tagit kännedom af åtskilliga äldre handlingar i ämnet.
För att så vidt möjligt åstadkomma den närmare statistiska och ekono- statistimiska utredning, som blifvit kommitterade anbefalld, och då, vid anställd jemfö- SU reise emellan äldre uppgifter, bland annat uti de tabeller, som åtföljde 1859 I 4 års jernvägskommittés betänkande, samt de kartor öfver åtskilliga härad inom Upsala län, som under senaste åren blifvit för det så kallade ekonomiska karteverket upprättade, väsendtliga skiljaktigheter i afseende på areal af odlad jord förekommit, hafva kommitterade funnit nödigt att, uti skrifvelse till Ofverdirektören för landtmäteriet den 26 sistlidne Mars, begära uppgifter öfver afslutade laga skiften och ekonomiska mätningar såväl inom hela Upsala län under åren 1858—1860, som ock under åren 1845—1860 inom vissa till Stockholms, Westerås, Stora Kopparbergs och Gefleborgs län hörande socknar, af hvilka uppgifter kunde för hvarje socken inhämtas totalsumman af de under sagde år skiftade och uppmätta förmedlade mantal, samt af deras åker, äng och odlingsmark samt afrösningsjord.
Kommitterade hafva tillika tagit kännedom om de till Fiuans-kommittéen afgifna förteckningar öfver de inom hvarje socken af Upsala län för åren 1834—1857, och inom vissa socknar af Stockholms, Westerås, Stora Kopparbergs och Gefleborgs län för åren 1834 1844 afslutade laga skiften; men då för såväl Gefleborgs som i synnerhet för Stora Kopparbergs län hemmantal ej finnas i landtmäterihandlingarne upptagne, hafva kommitterade hvarken kunnat använda de från Ofverdirektören för landtmäteriet eller från Finans-kommittéen meddelade uppgifter rörande dessa begge län.
Vid begagnande af uppgifterna för de öfriga länen hafva kommitterade deremot antagit, att i de socknar, der minst af hela antalet hemman blifvit skiftad, hela socknens areal af olika slags ägor derefter kunnat beräknas, och då efter tillämpning af detta beräkningssätt på socknarne inom Bro, Håbo, Trögds, Lagunda och Asunda härad uti Upsala län befunnits, att de ekonomiska kartorne öfver nämde härad angifva en i medeltal 15 procent större areal af odlad jord eller åker och jord i cirkulation, än den, som kunnat beräknas med ledning af skiftesuppgifterna; så, och under antagande, att odlingen fortgått i samma förhållande uti de öfriga inom banlinierna belägna socknar, har den med ledning af skiftesuppgifterne uträknade areal af odlad jord för dessa socknar äfvenledes blifvit förhöjd med 15 procent.
De socknar, hvilka under den ifrågasatta tidrymden icke till 1 af hemmantalet undergått laga skifte, hafva blifvit beräknade till enahanda areal å mantal som de angränsande.
Arealen af afrösningsjorden har vunnits, då sammanlagda arealen af odlad jord och ängsmark inom hvarje socken blifvit afdragen från hela socknens areal, sådan denna enligt från ekonomiska karteverket erhållen uppgift befinnes.
För beräkning af det öfverskott af spannmål, som kunde anses blifva föremål för försäljning och således antagligen äfven för transport, hafva kommitterade upptagit äringen i medeltal till 2\ tunna säd på hvarje tunnland åker, samt konsumtionen till 2 tunnor på hvarje person, efter de öfver folkmängden vid 1861 års utgång från Statistiska Centralbyrån erhållna uppgifter.
Kommitterade, som önskat att genom sammanställning af de sålunda vunna siffrorna kunna erhålla någon sannolik ledning för jemförelse mellan de olika 5 bansträckningarnes relativa fördelar, hafva för sådant ändamål uppgjort följande tvenne beräkningar: A) Så kallade banrayoner, omfattande 3 rnil å båda sidor om hvardera banan, hafva blifvit uppdragna såväl för linien Stockholm-Upsala-Sala, som ock för linien Stockholm-Örsundsbro-Sala med grenbana ifrån Örsundsbro till Upsala, hvarvid till gemensam gräns i vester blifvit antagen en rak linie ifrån Westerås till Sala och vidare 3 mil norrut; dock har det undantag skett, att på de första 6 milen från Stockholm rayonen blifvit uppdragen i form af en triangel med 3 mils bas och spetsen ställd emot hufvudstaden.
Vidare, och med fästadt afseende på den mellan båda bansträckningarne ingående Sigtunafjärden, har till banrayonen för linien Stockholm-Örsundsbro-Sala med grenbanan från Örsundsbro till Upsala icke blifvit räknad någon del af Stockholms län utöfver den del af rayonen, som uppdragits mellan hufvudstaden och Almarestäke, likasom icke heller till rayonen för linien Stockholm-Upsala-Sala blifvit räknad någon del af Bro eller Håbo härad inom Upsala län.
En efter dessa grunder verkställd uträkning ådagalägger, på sätt af närlagde tabeller synes, att inom banrayonen för linien Stockholm-Upsala-Sala fälla 4078 förmedlade mantal, 238052 tunnland åker, 177347 tunnland äng, 635610 tunnland afrösningsjord, en befolkning af 102570 personer, samt en produktion utöfver konsumtionen af 389990 tunnor spannmål; äfvensom att inom banrayonen för linien Stockholm-Örsundsbro-Sala med grenbanan Orsundsbro-Upsala falla 3856 förmedlade mantal, 237169 tunnland åker, 15Ö855 tunnland äng, 545606 tunnland afrösningsjord, en befolkning af 100453 personer, samt en produktion af 392016 tunnor spannmål utöfver konsumtionen; och angifva dessa siffror, att inom banrayonen för linien Stockholm-Upsala-Sala skulle finnas 222 förmedlade mantal, 883 tunnland åker, 26462 tunnland äng, 90004 tunnland afrösningsjord och 2117 personers befolkning mer, än inom banrayonen för linien StockholmOrsundsbro-Sala med grenbanan Orsundsbro-Upsala, men att deremot den senare liniens banrayon skulle äga 2026 tunnor större spannmålsproduktion utöfver konsumtionen, än den förras. jB) Kommitterade hafva derjemte beräknat folkmängd, areal, samt produktion, konsumtion och öfverskott af spannmål inom de socknar och delar deraf, hvilka äro belägne på 3 mils afstånd å hvardera sidan om linien StockholmUpsala-Sala, eller å ena sidan öster och norr, samt å andra sidan vester och söder om samma linie; och har denna beräkning visat, att, på sätt af tabellerna inhämtas, öster och norr om denna linie skulle finnas: 2575 förmedlade mantal, 137861 tunnland åker, 121131 tunnland äng, 494880 tunnland afrösningsjord, en befolkning af 59584 personer, samt en spannmålsproduktion utöfver konsumtionen af 225483 tunnor; äfvensom vester och söder om samma linie: 2365 förmedlade mantal, 152131 tunnland åker, 80650 tunnland äng, 275327 tunnland afrösningsjord, en befolkning af 51714 personer samt en spannmålsproduk - 6 tion utöfver konsumtionen af 276895 tunnor; hvaraf synes som på 3 mils sidoafstånd från ifrågavarande banlinie förekomme på östra och norra sidan 210 förmedlade mantal, 40481 tunnland äng, 219553 tunnland afrösningsjord och 7870 personers befolkning mer, än på den vestra och södra sidan af samma linie, men deremot på den vestra och södra sidan 14270 tunnland åker, samt en produktion öfver konsumtionen af 51412 tunnor spannmål mer, än hvad som kan beräknas på den östra och norra.
— Städerna Upsala och Sala hafva icke uti någondera beräkningen ingått.
Återblick
Innan kommitterade i underdånighet yttra sig öfver de frågor, som blifvit väJ-frå- dem till besvarande förelagda, torde det tillåtas kommitterade att kasta en återgans be- blick på behandlingen af den stora frågan om jernbanors anläggning här i lanhandimg. hufvudsakligen så vidt denna föregående behandling sammanhän ger med det ämne, som tillhör kommitterade att i första rummet utreda, eller frågan om den fördelaktigaste sträckningen för en jernväg, utgående ifrån bufvudstaden i nordlig rigtning; särdeles som en sådan återblick torde kunna bidraga till en klarare uppfattning och mångsidigare belysning af detta ämne, och tillika lemna tillfälle till en kort redogörelse för de grundsatser, som, under jernvägsfrågans behandling i dess helhet, hitintills vunnit erkännande.
Riksda- Sedan vid föregående riksdagar understöd blifvit beviljade för flere en 1854^skilda jernvägsföretag, aflat Kongl.
Majit den 16 November 1853 till Rikets då församlade
Ständer nådig proposition om jernvägsanläggningar på statens bekostnad, uti hvilken proposition till en början yttrades, att den af Ständerna beviljade garanti för befrämjande af en jern vägsanläggning emellan Mälaren och Venera inom de fleste delar af riket väckt och lifvat hågen för åstadkommande af jernvägar i flere rigtningar, samt att det nit för jernvägsanläggningar, sorn mer och mer inom riket låtit sig förnimma, borde anses förtjent att af landets styrelse och representation tagas i betraktande; men då jern vägsbyggnad er icke kunde utan ansenliga kostnader utföras, och, för vinnande af dertill erforderliga medel, de i orterna för saken intresserade efter alla anledningar i de fleste fall hade för afsigt att på ett eller annat sätt anlita statens medverkan, kunde Kongl. Maj:t icke förbise vigten och angelägenheten af en i tid föregående pröfning, hvilka jernvägslinier kunde anses vara af beskaffenhet att företrädesvis utgöra föremål för statsunderstöd, samt huru och under hvad villkor statens mellankomst måtte anses kunna äga rum med största fördel för det allmänna ur så väl administrativ som financiel synpunkt.
Kongl. Maj:t hade i följd häraf den 29
Maj 1852 funnit godt att uppdraga åt Chefen för topografiska corpsen, Generalmajor Akrell, att, efter anställda forskningar och undersökningar, till Kongl. Majit afgifva yttrande och förslag rörande ett systematiskt bestämmande 7 af hufvud- eller stamlinier för jernvägskommunikationer inom riket; — och hade Generalmajor Akrell sedermera, i memorial den 4 December samma år, underställt Kongl. Maj:ts pröfning ett preliminärt utkast, antydande den rigtning i allmänhet, hvaruti, efter hans förmenande, stamlinierna borde sträcka sig i ett framtida jernvägssystem för södra och mellersta delarna af landet, der ett nät af landsvägar utbredde sig i alla rigtningar och innefattade vissa tydligt utmärkta hufvudvägar, till hvilka de öfriga sig anslöte, hvarföre äfven dessa, af den inre rörelsen länge godkända och efter landets beskaffenhet någorlunda afpassade hufvudvägar också utvisade den allmänna rigtning, i hvilken stamlinier för ett jernvägsnät kunde och borde anläggas; men att, då antalet af sådana linier måste inskränkas till det minsta möjliga och vida under det af nu befintliga hufvudvägar, syntes deraf blifva en följd; l:o att de företrädesvis borde dragas genom de inre delarna af landet, hvilka i synnerhet och mer än kustorterna vore i behof af lättare kommunikationsanstalter, och hvarigenom stambanorna blefve i stånd att från båda sidor upptaga de grenbanor, som från kringliggande orter med dem sökte förbindelse; och 2:o att de, så vidt möjligt vore, borde framföras i raka sträckningar, och derifrån således icke utan vigtiga skäl medgifvas större afvikelser, genom hvilka vägen kunde förlängas, anläggningsoch underhållskostnader förökas, och den större samlade trafiken för alla. tider med höjda afgifter belastas; ehuru likväl vid utförandet många undantag från dessa reglor blefve en naturlig följd dels af landets brutna och af vattendrag genomskurna yta, dels äfven af stambanornas nödtvungna fåtalighet, hvarigenom en och samma bana måste lämpas efter flera ändamål, hvart och ett med egna intressen och anspråk.
Under dessa förutsättningar upptoge nyssberörda utkast följande från Stockholm utgående jernvägsstamlinier, med hvilka sedermera nödiga grenbanor skulle kunna förenas, nämligen: l:o norrut öfver Barkarby och Upsala till Gefle; 2:o vesterut med dubbel bana till Barkarby, och derifrån öfver Westerås, Köping och Orebro till Svartå öfre bruk, hvarifrån, så vida denna iinies ändamål skulle anses vara en jernvägsförbindelse icke allenast emellan Stockholm och Göteborg, utan äfven emellan begge de förenade rikenas kufvudstäder, banan borde fortlöpa: a) i sydvestlig rigtning öster om sjön Skagern, öfver Göta kanal vid Lyresta till närheten af Mariestad, samt vidare genom midten af Skaraborgs län vester om Billingen, öfver Falbygden till Alingsås och Göteborg; och b) i nordvest öfver Degerforss och Björneborgs bruk till Kristinehamn, samt vidare förbi Karlstad genom Arvika till Norge; 3:o söderut till Södertelje, och derifrån antingen genom Nyköping och Norrköping till Linköping, eller ock genom Läggsta, Malmköping och de bördigaste trakterna af Södermanland till Linköping, hvarifrån den sedermera skulle 8 fördelas i tvenne hufvudlinier, nämligen den östra till närheten af Wimmerby och derifrån genom Wexjö till Karlshamn, samt den vestra genom Jönköping, Wernamo, Ljungby, Skepparlöf, Hörby och Lund till Malmö.
Sedan Kongl. Maj:t vidare omförmält, att
Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader instämt uti de af Generalmajor Akrell anförda åsigter i afseende på jernvägsstamlinierna och deras hufvudrigtningar, med förbehåll af de smärre afvikelser och rättelser, till hvilka noggrannare undersökningar och beräkningar kunde gifva anledning, samt att Kongl. Majit, som den 13 November 1852 utfärdat privilegium för ett aktiebolag till utförande af jernvägsanläggningen mellan Köping och Hult, den 31 Mars 1853 förehaft förslag och yttranden rörande öfriga jernvägsstambanor, påkallar Kongl.
Majit Rikets Ständers uppmärksamhet å det vigtiga ämnet, hvarvid tvenne hufvudfrågor fordrade att tagas i öfvervägande, nämligen: a) i hvilken mån och på hvad sätt Staten borde befrämja anläggningen af större eller mindre jernvägar, och b) hvilka så beskaffade väganläggningar borde i främsta rummet befordras till verkställighet.
— Längden af de till anläggning ifrågasatta tvenne hufvudsakligaste stamlinierna från Stockholm till Göteborg, med afdrag af sträckningen meitan Köping och Hult, och den andra från Stockholm till Malmö, om denna skulle utföras med den utsträckning som Generalmajor Akrell i sitt utkast alternativt förutsatt, beräknades utgöra, så vidt det utan föregående topografiska undersökningar kunde bestämmas, sammanräknadt ungefär 105 mil, och om dertill lades dels fortsättning af den vestra stambanan från lämplig punkt å Köping-Hult-linien till Norska gränsen, och dels en hufvudbana från Stockholm till Gefle, uppginge längden af alla stambanor till ungefär 142 mil, hvilka samtliga banor, hvaraf den förnämsta och till utförande angelägnaste naturligen vore den,' som afsåge förbindelsen emellan Stockholm och Göteborg, antogos, med afdrag för den del af sistnämda bana, sorn redan vore under byggnad, erfordra ett totalbelopp af ungefär 47,333,333 Ridr 16 sk.