Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:', vid föredragning deraf den 9 Mars innevarande år, på grunder, som i Slats-råds protokollet öfver Justitie-departementets ärenden för samma dag äro upptagne, vägrat antagandet af berörde lagförslag; så hade, enär frågan vore vigtig och saknaden af behöfliga stadganden uti förevarande ämne utgjorde en väsentlig brist i nuvarande lagstiftning, ett nytt förslag till lag för aktiebolag blifvit, uppå Kongl. Majrls derom meddelade nå diga föreskrift, i Justitie-departementet upprättadt, hvilket förslag, i ändamål af blifvande nådig proposition i ämnet, till Rikets Siänder är vordet, enligt Kongl. Maj:ts befallning, sistnämnde dag, öfverlemnadt till granskning af Högsta domstolen, hvars underdåniga yttrande deröfver nu inkommit; varande samma förslag af följande lydelse:
Lag om Aktiebolag. . . . 5 '■
De, som vilja ingå aktiebolag, bestående af lotter, ställda på innehafvaren eller på viss man, och åstunda att försäkra sig om lillgodonjutande af de Kongl. Majt?s Nåd.
Propo ilion, N.o 56. 23 rättigheter, som §§ 10 och 11 omförmäla, hegare Konungens stadfästelse af bolagets ordning.
Finner Konungen skäl att den’ stadfästelse meddela', vare bolagsordningen och Konungens beslut löretedde hos Rådstufvurätt eller Häradsrätt i den ort, hvarom § 3 förmäler.
Rätten intage innehållet deraf fullständigt i sitt protokoll, och låte underrättelse om bolaget, på detsamnias bekostnad, i allmänna tidningarna införas, derest ej, efter Konungens förordnande, allmän kungörelse i ämnet blifvit utfärdad. § 2.
Ej må i den (irma nyttjas delegarnes i bolaget eller annan persons namn. § 3.
Bolagsordningen innehålle uppgift om den ort, der bolagets styrelse har sitt säte. § 4.
Genom bolagsordningen bestämmes, huru aktierna bos bolagets styrelse inregistreras, och huru skeende förändringar i aktierätten antecknas. ' § 5.
Delegare, som ej till fullo inbetalt på honom belöpande andel i teekningssumman, skall, för hvad å luns lott är oguldet, inom viss i bolagsordningen utsatt tid afgifva sin skriftliga förbindelse; — och må den förbindelse, innan den är fullgjord, icke återställas med mindre utbyte sker, efter thy bolagsordningen härom bestämmer, elier ock sådant fall inträffar, atC återfåendet är i öfverenstämmelse med § 6. rnedgifvet. § 6.
Bolagsordningen ulsätte hvad äfventyr skall följa på delegares underlåtenhet att, inom rätter tid, afgifva sådan förbindelse, hvarom i § 5 förmäles, eller verkställa beslutad inbetalning å aktie.
Bestämmes äfventyret till förlust af aklierätteii, då bör tillika i bolagsordningen stadgas om delegaren efter sitt uteslutande från bolaget skall vara fri från vidare ansvar, eller om lian ändock förblifver skyldig att återstående inbetalning till större eller mindre del fullgöra.
Råkar bolaget i konkurs inom eli år från del delegare ef - 21 Kongl, Maj;ls Nåd.
PropositionN.o 56. ter denna § utesluten blef; vare han ej genom uteslutandet befriad från nyssnämnde betalningsskyldighet, såvidt borgenärers rätt angår; och skall förthy å betalningsskyldigheten afgifven skrifdig förbindelse icke i delta fall återställas förr, än sagde tid förflutit. § 7.
För bolag, hvars aktier ställas till viss man, bör bolagsordningen innefatta föreskrift, huruvida delegares, genom öfverlåtelse, arf eller på annat sätt blifne rättsinnehafvare, eger, efter skedd anmälan, inträda i bolaget, eller om han är skyldig att, efter aktiers inbetalda belopp, eller annan grund, för aktien taga lösen. § 8.
I alla skriftliga afhandlingar, som bolagsstyrelsen å bolagets vägnar ingår, skall detsamma uttryckligen benämnas aktiebolag, vid äfventyr att eljest styrelsens ledamöter, som afhandlingen underskrifva, skola vara skyldige att för fullgörande af bolagets derpå grundade förbindelse ansvara såsom för egen skuld, samt en för alla och alla för en. § 9- Innan bolaget upplöses och alla dess gällande skulder blifvit godtgjorda, må icke bolaget af tillgångarne gora vidare utdelning emellan bolagsmännen, än att, enligt sista bokslut, och det ej äldre än för nästföregående år, öfverskott finnes, i visst förhållande till teckningssumman, hvilket bolagsordningen bestämmer.
Medlemmar af styrelsen eller bolaget, hvilka i något häremot stridande beslut deltaga, varén, i händelse af brist hos bolaget, skyldige att ansvara en för alla och alla för en för återbäring af hvad för mycket utdeldt blifvit.
Vare ock alltid medlemmar af styrelsen eller bolaget, hvilka i annor måtto öfverträda den af Konungen stadfästade ordning, skyldiga ersätta all genom sådan öfverträdelse uppkommande skada, en för alia och alla för en. § 10.
Utom i de fall, hvarom här ofvan stadgas, skola aktie-egare, hvilkas bolags-ordning blifvit stadfästad af Konungen och efter § 1 hos Rätten anmäld, ej vara förbundne lill ansvar för bolagets skulder med mera än en hvar insatt eller åtagit sig att insätta, derest de icke till vidare ansvarighet sig särskildt ulfäst. ~ § 11.
Proposition, N.-o 58. as § 11.
Upplöses aktiebolag, som efter § 1 kungjordt varit, ege bolagsmännen 1-ätt alt årsstämning å bolagets borgenärer söka, såsom; i konkurslgen säges, § 12.
Förändring i bolagsordningen ege ej giltighet, med mindre den varder af Konungen stadfästad; ock skall, angående anmälan hos rätten af den förändring, vara lag, som i § 1 sagdt är. § 13.
Bolaget vare uti de mål, för hvilka ej annorlunda i lag stadgas, lydan» de under allmän underrätt i orten, der bolagets styrelse enligt bolagsord ningen har sitt säte.
Fråga om afträdande al bolagets egendom till konkurs eller om årsstämning å dess borgenärer skall ock, oberoende af bolagsmännens stånd och hemvist, tillkomma rådstufvurätt eller härads-rätt i den ort, hvarom nu sagdt ar. § 14.
Denna lag afser endast de aktiebolag, som enligt § 1 hädanefter erhålla Konungens stadfästelse af bolagets ordningar.
Frågor angående annan aktie» förening bedömas, efter hvad eljest är med lag och författningar öfverenstämtnande.
Om bolag, hvilka bedrifva bankrörelse med egna tryckta eller gra» verade förbindelser, stadgas serskildt.
Högsta domstolens protokoll för den 18 sistlidne Oktober innehåller, hafva Högsta domstolens ledamöter yttrat: ”Rikets
Ständer hafva i deras und, skrifvelse den 15 Maj 1845, vid öfverlemnande af den lag för aktie-bolag, de antagit, framställt den åsigt, öfverensstämmande med 89 § Regeringsformen, att dylika bolag böra i allt öfrigt grunda sig på Sådana reglor, som Kongl. Maj:t nådigst finner för godt att stadga och fastställa; på hvilket sätt äfven förfarits vid stiftandet af lag om jords ellef lägenhets afstående för allmänt behof, enligt förordningen den 20 och kungörelsen den 27 November 1845.
Med förutsättning af nådigt bifall till denna Rikets Ständers önskan och att således Kongl. Maj:t uti serskild kungörelse behagar till allmän efterrättellse meddela föreskrifter angående de villkor för bolags-ordningars fastställande, dem Kongl, Maj;l finner för godt, Bitu tili fl. Jf. Prot. 1647 oC* 1848* 1 S*mt. t Jfd- Udfi. 4 26 Kong* Maj.U Itå,d.
Proposition, N.-o 56. med afseende å annors mans rätt, i reglementarisk form bestämma, ansågo Hogsta domstolens fleste ledamöter, Justitie-rådeu Nyblaeus, Backman, Grefve Carl Sparre, af Rolén och Schmidt, vid afgifvande af utlåtande öfver ifrågavarande förslag, sig endast böra tillkomma att i öfvervägande taga, hvilka bestämmelser rörande aktie-bolag böra hänföras under naturen af allmän lag och i följd deraf uti förslaget upptagas.”
Vid härefter företagen granskning af förslaget hafva Högsta domstolens förutnämnde ledamöter förenat sig om följande anmärkningar:
Då förslaget förutsätter, att aktiebolag finnas, som ej lyda under den blifvande lagen eller få tillgodonjuta de deruti medgifna serskilda förmåner, följakteligen torde böra för enskilde bolag anses, synes äfven, med hänsigt till innehållet af 6 § 13 kap.
Handels-balken, Lagkommitteens förslag till allmän civillag, hvaremot någon anmärkning i Högsta domstolen ej blifvit gjord, ifrågavarande aktiebolag, till skillnad från de enskilda, böra benämnas allmänna, och den lag, som innefattar deras rättigheter och pligter, lag om allmänt aktiebolag. § i Jemte åberopande af hvad om rubrikens lydelse blifvit yttradt, hvilket äfven skulle föranleda, att först i en serskild § bestämdes, hvad med allmänt aktiebolag förstås, ansågs föremålet för ifrågaställde aktiebolags verksamhet vara af den allmänna omfattning och grundlägga rättsförhållanden i så vidsträckt syftning, att promulgation och kännedom om innehållet af den bolagsordning, Konungen stadfästat till allmän efterrättelse, icke borde bero vid bolags-ordningens införande i allmänna tidningarne, utan att Konungen, på sätt ofvanberörde 13 kap. 6 §.
Handels-balken upptager, låter allmänneligen kungöra en så beskaffad ordning; . för hvilket fall och i öfverensstämmelse med Lagkommitteens åberopade förslag, ordningens införande i rådhus-rätts eller härads-rätts protokoll icke lärer vara af nöden.
Stadgandetj, huru förändring i bolagsordning må ske, torde böra förekomma i samma §, som afhandlar bolagsordningens antagande och således bestämmelsen i 12» § hit öfverflyttas.
Derjemte och då stridiga åsigter skulle kunna yppas, huru de åtgärder och beslut rättsenligt böra bedömas, hvilka delegare i bolag vidtaga oöh fatta före bolags-ordningens promulgerande, livarförinnan den ej lärer vara till efterlefnad gällande, synes hänvisning till den lag, som för dylika fall bör tillämpas, icke vara utan nytta.
Proposition, N:o[S6. 27 § 3.
Det torde vara nödigt, att i lagen intages föreskrift derom, att tiden, bestämd eller obestämd, för bolagets tillvaro i bolags-ordningen utsattes, för undvikande af de stridigheter, sorn] kunna uppkomma oin bolagets upplösning, och de der äfven möjligen menligt inverka på annans mans rätt.
Stadgandet om bolagets forum domicilii, beroende af den ort, der bolagets styrelse har sitt säte, synes lämpligen böra föras under denna § i ett sednare moment af denna lydelse: den ort vare ock för bolagets hemvist att anse.
Derigenom vore hänvisning lemnad till 1 mom. i 1 § af 10 kap.
1 mom. i 13 § af förslaget kom me, med anledning häraf, att hit öfverflyttas. §§ 5 och 6.
Då förutsättas må, att Konungens sanktion å bolags-ordning ej ifrågakommer i andra fall, än orri bolagets verksamhet är af vidsträckt beskaffenhet, för det allmänna bästa, förtjenar att befordras eller endast genom flere och större spridda krafters förening kan tillvägabringas, synes det vara af synnerlig vigt, så väl för det allmänna, som för hvarje delegare i bolaget och dem, med hvilka bolaget kan komma i rättsförhållanden, att bolags-ordningen bestämmer icke allenast tiden, när de medel eller aktiebolag, genom hvilkas användande denria verksamhet skall fullständigt komma i utöfning, böra för della ändamål vara tillgängliga, utan ock att säkerhet ställes, så väl för uppfyllandet häraf, som äfven för den skada, hvilken uppkommer genom de påräknade medlens uteblifvande och följaktligen det föresätta resultatet fördröja eller helt och hållet uteblifver.
Enär å ena sidan, lagen garanterar hvarje delegare i bolaget att icke, utom i vissa bestämda fall, utöfver aktiebeloppet, ansvara för bolagets skulder; bör, å andra sidan, denna, i full motsvarighet härtill, lemna garanti, att detta belopp oförminskadt är för det afsedda ändamålet disponibelt på de tider, hvartill han, genom in'räde i bolaget, sig förbundit. § Föreslogs följande förändrade redaktion:
För bolag, hvars aktier ställas till viss man, bör bolagsordningen innefatta föreskrift, huruvida den, som genom öfverlåtelse, arf eller på annat sätt blifvit delegares rättsinnehafvare, må, efter skedd anmälan, inträda i bo - 28 Kongl. Maj: 11 Nåd.
Proposition j, iV.-o 56. laget, eller om lian är skyldig att, efter aktiens inbetaldta belopp eller annaa grund, för den aktie lösen taga. § 8.
Di det ansetts nödigt, att aktiebolagsstyrelse i texten af alla skriftliga afhandlingar, i hvilka den å bolagets vägnar ingår, begagnar orden allmänt aktiebolag, synes det för fullständigheien äfven böra utsättas, att under alla sådane athandlingar skall tecknas den firma, å hvars väguar underskriften sker; likasom påföljden för underlåtenhet härutinnan torde böra blifva enahanda.
I sammanhang härmed syntes böra bestämmas, att påföljden drabbar de styrelsens ledamöter, hvilka antingen genom beslut eiler genom underskrift i afhandlingen ingått. § 9.
Uti denna § söker roan att bevara borgenärernes rätt, så att tillgångar» till gäldande af bolagets skulder, må finnas.
Stadgandet i denna syftning är likväl sådant, att anledning till vidlyftiga och invecklade rättegångar kan uppstå samt att ringa eller ingen säkerhet syntes genom detsamma vara vunnen, ty någon kontroll eller ansvarighet derför, att de tillgångar, bokslutet upptager, verkligen hafva det värde, som deruti utsattes, är icke föreskiifven, så att detta värde vid skeende realisation kan mer eller mindre understiga det i bokslutet för hvarje serskild post och för det hela upptagna, utom det att poster kunna vara, å ena sidan, bland tillgångarne inberäknade, hvilka under denna benämning rätteligen icke höra, eller ock, å andra sidan, bland skulderne uteslutne.
Deremot och i öfverensstämmelse med den åsigt, som i anmärkningarne vid 5 och 6 §§ af förslaget blifvit uttalad, syntes det vara bolagets oeftergifliga pligt att, utan afseende på sättet, huru bokslutet uppgöres och det resultat, deraf sig visar, bålla bolagets borgenärer tillhanda hela det i bolagsordningen bestämda aktiebelopp och följaktligen i Jagen böra införas sådane bestämmelser, som, för det i deuna § förutsatta fall, finnas nöidiga till betryggande af bolagets borgenärers härunder beroende rätt.
För sådant ändamål borde det förbjudas bolagsmännen att, förr än bolaget upplöses och alla dess gällande skulder blifvit godtgjorda, af tillgångarne verkställa utdelning annorlunda, än emot ställande godkänd borgen för återbäringsskyldighet, i den händelse en sådan skyldighet för betäckande af bolagets skulder, motsvarande hela beloppet af dess i bolagsordningen bestämda aktiekapital, kuude blifva af nöden; äfvensom det stadgande meddelas, att Kongl. Maj.-ts Nåd.
Proposition, N.-o 56.
29 bolagsstyrelsens ledamöter bör» noga vaka deröfver, att sädan säkerhet ställes, så ock att densamma icke förminskas eller forfares, vid påföljd, att såsom säkerhet ställes, så ock att densamma icke förminskas eller för jares, vid påföljd, att såsom for egen skuld ansvara för den förlust, sorn kan uppkomma genom deras underlåtenhet i förenämnde fall. § 10.
Ordningen synes fordra, att icke blott några, utan alla, undantagsfall först upptagas i lagen, innan den allmänna bestämmelsen om bolagsmännens frihet från ansvar för skulder, hvilka öfverstiga aktiekapitalet, utsattes; äfvensom för tillämpningen är nyttigt att hänvisa till den lag, efter hvilken dessa undantagsfall skola bedömas.
Till dessa lärer äfven böra räknas det, att åtgärder eller beslut tillkommit, hvilka pröfvas hafva förnärmat fordringsegares i lagen om aktiebolag bestämda rätt vid andra tillfällen, än de förut i samma lag nämnde.
I följd häraf kommer den i 10 § utsatte allmänna regeln att upptagas i en nästföljande §. § U, Uti denna §, som, enligt hvad i nästföregående § blifvit anmärkt, komme att blifva § 12, ansågs böra tilläggas, alt ärsstämningen skulle sökas genom bolagsstyrelsen. § 14.
Med undantag af hvad härom i slutet af anmärkningarne vid § 1 är antydt och med anledning hvaraf ett tillägg till samma § blifvit föreslaget, synas de uti 14 § lemnade hänvisningar till andra lagar och författningar, i fråga dels om bolag, som icke enligt denna lag tillkommit, dels om ämnen, som i denna lag ej innefattas eller dertill höra, icke vara af behof vet påkallade.
Justitieråden Stråle och Grefve Snoilsky, hvilka förklarat sig vara, i väsentliga delar, al olika tankar med Högsta Domstolens öfrige ledamöter, hafva afgifvit följande yttrande:
"Rubriken.
De allmänna föreskrifter, som för det närvarande finnas angående bolag, innefattas uti 15 kap., Handelsbalken och de författningar, som utgöra tillägg dertill.
Alla dessa angå blott sådana bolag, hvilkas delegare äro solidariskt 30 Kongl. Maj:'.s Nåd.
Proposition, N;o 56. ansvarige för bolagets förbindelser.
Likväl har sedan många år tillbaka bolag, ställde på aktier till innehafvaren, erhållit Kongl. Maj:ts sanktion.
Det synes således vara af verkligt behof påkalladt, att en lag utfärdas, som bestämmer sådana bolags laglige rättigheter och skyldigheter och hvarigenom en gränslinea uppdrages emellan bolag, som enligt lag medföra solidarisk ansvarighet för delegarne deruti, och sådane bolag, som icke medföra en sådan förpligtelse.
Benämningen ”aktiebolag” torde icke vara fullt omfattande, tyman har sett bolag ingås, hvaruti några medlemmar varit solidariskt ånsvarige, men de öfrige, såsom blott aktiegare, icke iklädt sig någon solidarisk ansvarighet.
Skillnaden måste göras emellan enskildt och allmänt bolag.
Det sednare af den beskaffenhet, att hvem sora helst kan, genom inköp af aktier, blifva delegare, utan afseende på bolagets vigt eller större eller mindre allmänna omfattning, och på denna grund torde benämningen böra blifva ”allmänt aktiebolag”. S 1.
Emot den i denna § föreslagna rättighet för Kongl. Maj:t att pröfva, huruvida bolagets omfattning är af den vigt, att allmän kungörelse bör utfärdas, synes någon giltig anmärkning ej kunna göras.
Förutsätter man, attalia bolag, hvilka ej erhålla Kongl. Maj:ts sanktion, äro solidariska, så skulle det förökomma högst obilligt att vilja förneka aktiebolag af mindre omfattning att, genom iakttagande af lagens föreskrifter, bereda sig säkerhet derföre, att någon annan skyldighet ej kan af dem kräfvas, än att de å aktien inbetala den summa, hvartill de sig förbundit.
Följden af en sådan vägran skulle sannolikt blifva, att flera nyttiga bolag icke uppkommo, enär hvar och en kunde befara, att någon genom köp af aktie blefven, förut okänd, delegare inledde bolaget uti förbindelser, som för de öfriga visade sig ganska förstörande.
Deremot synes uti denna § böra införas, dels att med ändringar i boiagsreglementet bör på enahanda sätt som med dess godkännande förfaras, dels ock att, om bolaget träder i verksamhet förr, än Kongl. Majrts sanktion erhållits, eller om det af Kongl. Maj:t fastställda reglementet öfverträdes, de delegare, som i åtgärden deltagit, äro för densamma solidariskt ansvarige. § 2.
Det torde böra noga bestämmas hvad, som förstås med ordet ”firman”.
Menas dermed endast den benämning, bolaget antager, så torde det vara af föga vigt, att derom i lagen meddelas någon föreskrift.
Förstås åter härmed, likasom i solidariska bolag, den namntackning, som vid handlingars utfärdan - Kongl. Ma/.ts IVåd.
Propositionj IV:o 56.
31 de begagnas oeh under hvilken benämning andra personer med bolagel aftala, så skulle väl deraf följa, alt det är denna ”firma” eller namnteckning, hvaruti ej någon af delegarnes namn får ingå, som utgör den underskrift, hvarmed handlingar skola förses.
Tillåter man åter, att, utom den antagna firman, andre underskrifter af delegarne kunna lemnäs, utan att deras ''namn* för dem medföra någon personlig betalnings-skyldighet, så inträffar det lätt, i synnerhet om bolagets verksamhet är af en vidsträcktare omfattning och ett kreditsystem i större skala vidtages, att många fästa sitt förtroende vid de namn, de se under skuldförbindelser, men finna sig deri bedragne.
Då man stiftar lagar, torde man böra förutse icke btott bruket deraf, utan äfven missbruket.
Således kan man väl föreställa sig, att ett bolag på aktier till en början ingås af redlige och aktningsvärde män, hvilkas ”namn’* inge förtroende, men desse män af en eller annan orsak öfverlåta snart till andre sina aktier, som slutligen stanna hos sådana personer, hvilka icke draga i betänkande att till egen fördel, om ock till andras skada, företaga allt, hvarå laga ansvar ej kan följa.
Hvad är då lättare än att, sedan den varande direktionen eller styrelsen på grund deraf, att de sållt sina aktier, afträda från sina befattningar och erhållit decharge, de öfrige aktie-egarne utan vidare spår, huru dervid tillgått, dela bolagets tillgångar, och när sedermera fråga uppstår om bolagets fordringsegares rätt, då furnäs ej vidare några direktörer, något bolag eller delegare deruti.
Bolag på löpande aktier synes endast böra hafva till föremål att med en viss af delegarne sa rumänsk juteo summa verkställa arbete och uppnå det mål, bolaget söker.
Är icke den påräknade summan tillräcklig, så synes den rätta utvägen vara att intaga nya aktieegare elier utfärda ett större antal aktiebref, hvilka säljas till hvad derföre kan erhållas.
Den på detta sätt blifne långifvaren har ingen betalning af bolaget att fordra, endast att åtnjuta sin rätt såsom delegare.
Vill åter bolaget uppträda såsom låntagare, så frånträder detsamma sin primitiva egenskap och delegarne komma i andra förhållanden, än såsom blott aktie-egare.
Den, som emottager en så beskaffad handling, kan ej förebära, att han gjort det i förtroende till någon viss person, elier att han vore okunnig om bolagets beskaffenhet. § 3* Allmänna lagen förutsätter uti 15 käp.
Handelsbalken 7, 8 och 10 §§, att viss tid för bolags tillvaro bör vara uti bolags-ordningen bestämd.
Detta 32 Kongl.
Propositionj N.-o 56. torde ock till rättegångars förekommande böra stadgas i afseeude på aktiebolag, Det skulle lätt kunna väcka betänkligheter vid att ingå i sådana bolag och således motverka deras uppkomst, om en delegare icke ser för sig någon tidpunkt, då han kan komma ifrån bolaget på annat tätt än att sälja sin aktie med förlust.
Uti denna § torde ock böra tilläggas, att den ort, hvarest styrelsen har sitt säte, är för bolagets hemvist att anse. 4 §* Stadgandet i denna § synes vara blott reglementarisk! och kunna utur lagen uteslutas, 5§- Då föremålet för den lag, som nu är i fråga att stiftas, egentligen synes vara att bestämma rättsförhållanderne emellan bolaget och utom detsamma varande personer, synes behöfligheten af det i denna § föreslague Stadgande helt och hållet bero deruppå, huruvida man tillåter bolaget att i afhandlingar nyttja annan underskritt, än den antagna ”firman’', och i följd deraf anser fordringsegares rätt böra betryggas genom reglementariska föreskrifter i afseende på delegares inbördes förhållande sins emellan. 6 §•
Vid denna § torde ej något väsendtligt vara att anmärka, 8§.
Örn den vid 2 § gjorda anmärkning i afseende på namnteckningen skulle godkännas, kunde stadgandet i denna § vara öfverflödigt.
I annat fall åter torde införandet af orden ”aktiebolag*’ eller allmänt aktiebolag uti handlingar icke medföra någon större upplysning, huruvida någon ansvarsförbin* delse eger rum för dem, hvilkas namn finnas å handlingen eller icke, Den, Sorn känner lagen om aktiebolag, för honora behöfves icke denna upplysning och för den okunnige blifver det ändock lika oklart hvad, som är hans lagliga rätt.
Majis Nåd Proposition, N.o 56. 33 9 §.
Det torde alltid blifva svårt, om icke omöjligt, att genom reglementariska föreskrifter, i afseende på förvaltningen af bolagets tillgångar eller bokföringssättet, söka bereda bolagets fordringoegare säkerhet för full betalning af deras fordringar.
Den enda möjligen verkställ bara] föreskrift i delta hänseende vore det stadgande, att delegarne i bolaget äro personligen ansvarige derför att tillgångarne fullt motsvara skulderne; men »enom ett sådant stadgande komme den åsyftade friheten från annan betalningsskyldighet än med aktiens belopp att försvinna och ändamålet ined lagen att förfelas. 10 5.
Härvid torde böra tilläggas, att om en eller flere delegare vidtagit sådan åtgärd, hvarigenom annan person blifvit i dess lagliga rätt förnärmad, den eller de äro derför enligt lag personligen ansvarige. 11 §.
Uti bolagsreglorna torde det böra bestämdt utsättas, hvilken eller hvilka ega alt å bolagets vägnar tala och svara.
Yid 12, 13 och 14 §§ syntes ej annat vara att erinra, än som är en följd af föregående anmärkningar.
Slutligen har Justitie-rådet