Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Flere kunde dä få en lika sjelfständig verksamhet, som tiskalerne, och tillfället till utbildning blefve dermed större; och som nvssberörda mål ej äro af den vigt, som underställda brottmål, hvilka ofta angå lifvet och friheten, samt då dessa senare mål, efter hvad sig visat, i allmänhet blifvit inom Hofrätten väl behandlade, synes någon betänklighet ej förekomma emot den nu antydda förändringen i arbets sättet.
Sådant skulle ock leda till minskning i ledamöternes göromål, hvilket, med afseende å den tilltagande mängden deraf, jemväl är en omständighet, som bör tagas i betraktande.
Hufvudsaken är emedlertid att arbetsordningen så inrättas att Hofrätterne kunna uppfylla deras bestämmelse äfven såsom bildningsanstalter.
Jemte nu antydda väsendtligare brister i de arbetsmelhoder, som följas inom Hofrätterne och hvilka i synnerhet böra komma under öfvervägande för alt afhjelpas vid utarbetande af en arbetsordning för dessa domstolar, har ytterligare en omständighet ådragit sig Rikets Ständers uppmärksamhet, nemligen sättet för uppställningen af Hofrättens domar och utslag, hvilka, såsom allmänt bekant är, alltid börja med en så kallad rubrik, sorn upptager icke allenast käromålet, utan äfven det öfverklagade beslutet nära nog ordagrannt, allt sammanhängande i en enda punkt.
Denna ofta flera ark långa mening är svärfattlig för hvar och en, som icke är van vid ett så beskalfadt skrifsätt; och den ökar å ena sidan rättsökandes kostnader och, å den andra, i hög grad tyngden af Hofrätternes arbete, utan att något verkligt behof deraf synes vara förhanden.
\ ilja parterne se huru Underrätt dömt, så finna de den säkraste upplysning i dess beslut.
Ett så vidlyftigt och arbetssarnt expeditions-sätt är ej heller brukligt i Norrige, som dock har en lika beskaffad domstols-inrätlning, sorn Sverige; och hysa Rikets Ständer derföre den öfvertygelse att en förändring härutinnan kan ega rum, hvilket jemväl synes böra åstadkommas medelst föreskrift i arbetsordningen.
På grund af hvad i delta ämne sålunda blifvit anfört, få Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, alt som, för befordrande af skyndsamhet och enhet i Hofrätternes arbetssätt, samt, på det större tillfälle, än för närvarande finnes för Hofrätternes tjenstemän att vinna utbildning och insigter under arbetet Ejcpeditions-UIskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 210.
695 derstädes, matte beredas, behof är af dels förändrade dels ock nu saknade föreskrifter angående ordningen för arbetets bedrifvande, E. K.
M:t alltså i nåder täcktes låta utarbeta samt utfärda en för ändamålet lämplig och för alla Hofrätterne gemensamt gällande arbetsordning.
Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 28 Augusti 1851.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln deri 27 Aug. 1851.
Preste-Ståndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 27 — — Bonde-Ståndet den 28 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående preskriptionstid för liq vider an de af ålskillige i Riksgälds-konlorels räkenskaper, balanserade äldre skuldposter.
(Stats- och Lag-Utsk:s Uti., N:o 56.) S. A. K.
Sedan vid 1844 och 1845 årens riksdag Rikets Ständers Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, jemte förmälan hurusom i kontorets räkenskaper, sedan längre tid tillbaka, lunnos upptagna flera mindre betydliga skuldposter, bestående dels af förfallna, men ej lill inlösen företedda obligationer, och dels af insatta medel å det så kallade kreditsedels-verkets räkningar, hvaraf obligationerne för mera än 20 år derförut förfallit och deposilions-skulderne varit balanserade vida längre tid, än Rikets Ständers Ranks attester öfver derstädes deponerade medel voro gällande, tillika till undvikande af en framtida ändamålslös bokföring af dessa skuldbelopp, hemställt, att en viss tidpunkt matte varda bestämd efter hvilken de dessförinnan ej företedda obligationernes kapital och räntebelopp, äfvensom de innestående depositionerne skulle ur räkenskaperne helt och hållet afföras; så har, efter det Rikets Ständer fastställt viss tidpunkt, såsom den yttersta för liqviderandet af be - G96 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 210. rörda skuldbelopp, med underdånig anhållan, det E. K.
M:t täcktes låta utfärda nådig kungörelse om den sålunda bestämda preskriptionstiden, E. K. M:t under den 8 December 1848 i nåder förklarat, hurusom E. K.
M:t ansåg frågan utgöra ett sådant lagsliftnings-ärende, som enligt 87 §.
Regeringsformen borde behandlas, samt på sådan grund och enär Rikets Ständers beslut, rörande omförmälda preskriptionstid tillkommit i annan ordning, än samma §. föreskref, icke kunde samma beslut i nåder bifalla.
Af denna anledning hafva jemväl
Rikets nu församlade Ständer tagit i öfvervägande det föreslagna vilkoret för framtida afskrifning af ifrågavarande obligationer och depositions-skulder, hvilka utgöras af: l:o.
Till inne hajvarén utfärdade obligationer med 5 procents ränta:
Till fiir fal lo- Kapital. ll åge u beriiknadt ISanko. interesse.
\T:o 1,675, förfallen år 1802 . 250 — 75 38 1 » 4,167, d:o »> 1807 . . . 600 — 60 » 4,168, d:o » «... 350 — 35 ■— — » 4,282, d:o » «... 50 —- t) — . 8,454, d:o » 1821 . . . 500 — — 75 » 8,455, d:o * » 500 ■— 75 — — » 8,456, d:o » » 500 — — 75 » 8,457, d:o » » 500 — — 75 — — länte-kupon, tillhörande den år 1807 förfallna obligationen N:o 4,556 . — — 35 — — S u m m a 3,250|— —| 510 38 1 .3,760 38 1 2:o.
Till ersättning för Svenska medborgares fordringar hos Franska regeringen utfärdade 5 procents obligationer.
I:o 2, förfallen år 1823 . . . . 261 12 130 30 » 362, d:o » » 69 34 8 34 41 4 » 427, d:o » 52 22 8 10 23 8 S u m m a 383 j21 4| 175 47 — 559 20 4 och Expeditions-UtskotteIs
Skrifvelse, N:o 210. 697 och 3:o.
Deposilionsskuld, balanserad till ojÖrändradt belopp sedan år 1834.
Kassören Tavelins utelöpande assignationer B d:o d:o d:o attester.
B d:o Wassermans d:o assignationer B d:o d:o d:o attester B d:o Ströms d:o assignationer B d:o Lönbergs d:o d:o B d:o Lindqvisters d:o d:o B d:o Hellströms d:o d:o B d:o d:o d:o attester . B d:o Rydbergs d:o d:o . B d:o d:o d:o assignationer B d:o Zengerleins d:o attester .
Observations-konto .
Fabrikören Apiarii fordran .....
Bergs-kollegii dito .
Börs- och Brobyggnads-direktionens dito Brandvaktskasse-administrationens dito .
Diskontverkets, å räkningen N:o 1, dito .
Allmänna Enke- och Pupillkassans dito Kongl. Förvaltningens af Sjöärendena dito Borgmästarens Gothers dito Assessoren Halldins dito Kongl. Krigs-akademiens dito ....
Militie-boställskassans dito .....
Öfverste-löjtnant Reuterskölds dito . . .
Herr Tersmedens dito Kongl.
Utrednings-kommissionens dito å räkningen N Kongl. Ränte-kammarens dito å räkningen N:o 1 Kongl. Konvoy-kommissariatets dito å räkningen N Dito dito å räkningen N:o 2 o 2 It:gs S:r. 6 155 6 4 19 20 1 1 12 3 23 28 1 151 113 20 20 2 10 3 1 233 56 44 8 3 19 8 12 4 36 16 44 4 18 8 36 32 16 2 36 44 16 12 20 24 1 Summa | 897|34| 3 598 Bih. till R.
Prot. 1850 & 1851.
Banko 10 Sami. 1 Afd.
R:dr | 4,912 33 88 22 10 698 Expcditions-Utskottcts Förslag till und.
Och förekommer, angående tillkomsten och beskaffenheten af omförmälda skuldposter: att de först uppräknade 5 procents-obligationerne blifvit utgifna för Riksgälds-kontoret i slutet af sednast förflutna samt början af nuvarande århundrade meddeladt lån på minst 4 års betalningstid, af hvilka lån en del sedermera äro omsatta; att obligationerna för fordringarne hos Franska regeringen grundat sig på Rikets Ständers vid 1812 års riksdag fattade beslat, angående rikets dåvarande utländska skuld, enligt hvilket beslut innehafvarne af sådana till liqvid, jemlikt serskildt fastställda grunder erkända fordringar skulle erhålla Riksgälds-kontorets 5 procents-obligationer med 10 års förfallotid; samt att, så länge utgifningen af riksgäldssedlarne fortfor, eller lill den 1 Oktober 1834, både allmänna verk och enskilde personer egde att i Riksgälds-kontoret öppna räkningar, derå dylika sedlar till dessa verks och personers disposition insattes, hvarefter de sålunda insalta medlen höllos räkningshafvaren tillhanda, på samma sätt, som i afseende på Rikets Ständers Ranks depositions-skulder finnes föreskrifvet.
Enär nu innehafvarne af uppgifna obligationer och assignationer icke under den sedan dessas utgifvande förflutna längre tidrymd, och oaktadt de varit till betalning förfallna, desamma till inlösen företedt, samt de utelöpande depositionsattesterne icke heller lära allt hittils blifvit aflemnade till dem, för hvilkas räkning depositionerne skett; så och då icke lärer kunna fordras att
Riksgälds-kontoret till cn fullkomligt obegränsad framtid skall ifrågavarande belopp vederbörande tillhandahålla, hafva, i öfverensstämmelse med hvad i afseende på fordringar enskilde personer emellan finnes stadgadt, Rikets Ständer funnit godt, för sin del besluta utfärdande af en allmän kungörelse, hvarigenom innehafvarne af meranämnda obligationer, assignationer och attester, äfvensom egarne till öfrige här ofvan uppräknade depositionssummor, föreläggas alt inom tio år ifrån detta års slut, eller inom utgången af år 1861, samma obligationer, assignationer och attester eller andra fordringsbevis till Riksgälds-kontoret inlemna och sin derpå grundade rätt till betalning gällande göra, vid förlust af ali vidare rättighet dertill; anhållande Rikets Ständer i underdånighet att uti förenämnda kungörelse, så väl obligationerne, som depositions-skulderna måtte varda uppgifna i enlighet med den derå här ofvan meddelade förteckning.
Expeditions-Utskotlcts Förslag lill und.
Skrifvelse, N.-o 211. 699 , N:o 211.
Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 27 Augusti 1851.
Preste-Ståndet den 28 — — Borgare-Ståndet den 28 — — Bonde-Ståndet den 28 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående decimal-syslemels tillämpning på indelningen af Rikets mxjnt, äfvensom på mått, mål och vigt.
(Allmänna Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Uti:den N:is 118 och 131, samt Mern.
N:o 133.) S. A. K.
Under behandling af den vid innevarande riksmöte yppade fråga derom, huruvida icke angeläget vore att på indelningen af Rikets mått, mål, vigt och mynt komme att tillämpas ett decimal-system, med för nationen kända enheter till grundenheter och mätare, hafva Rikets Ständer inhemtat, dels att fullständigt förslag till decimal-räkningens användande i afseende på mått, mål och vigt redan för längre tid sedan blifvit af E. K. M. och Rikets Ständer antaget, fastän icke till verkställighet befordradt, dels att E. K. M. och Rikets Ständer jemväl beslutat införande af ett nytt system i afseende på rikets mynt, men att E. K. M. sedermera, under sistförflutne riksdag, i nåder föreslagit förändring i samma beslut och alt deremot decimalräkningen skulle äfven i afseende på myntet tillämpas, samt dels att Rikets då församlade Ständer väl delat E. K.
M:ts nådigst yttrade åsigt om samma räknesätts företräde i myntväsendet, framför det deri redan antagna, men att skiljaktiga meningar om decimal-räkningens tillämpning i detaljerna hindrat antagande af E. K.
M:ts i ämnet aflåtne nådiga proposition.
De fördelar, som uppkomma genom decimal-systemets nu ånyo sålunda ifrågaställa införande, äro, i Rikets Ständers tanka, af den mest betydande vigt, ej 700 Expeditions- Utsko t te ts Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 212. blott för lättnad i alla räkenskaper, utan hufvudsakligen derför, att, då de theoretiska kunskaper, som kunna bibringas den större allmänheten alltid måste blifva af obetydlig omfattning, böra, för att dessa ej skola blifva utan gagn, alla medel vidtagas att äfven för de mindre kunnige underlätta tillämpningen af de praktiska vetenskapernas resultater, hvilken fördel i hög grad befordras genom den enkelhet, decimal-systemets användande tillåter vid ali sådan praktisk tillämpning, deri räkning förekommer, och få Rikets Ständer, med uttryckande af sin Öfvertygelse om nyttan att i afseende på ej mindre rikets mynt, än mått, mål och vigt, införa ett enklare system, grundadt på decimal-indelningens conseqventa och vetenskapliga tillämpning, i underdånighet anhålla, det E. K.
M. täcktes låta utarbeta och vid nästa riksdag i nåder förelägga Rikets Ständer ett fullständigt förslag i berörda afseende.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Aug. 1851.
Preste-Ståndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 27 — — Bonde-Ståndet den 28 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående en, i Riksgäldskontoret inneståetide, Kapiten Cronstrand beviljad anslagssumma.
N:o 323.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer vid 1844 och 1845 årens riksdag anvisat ett belopp af 1,000 R:dr årligen under 3 års tid, att såsom understöd för utarbetandet af Expeditions-Utskotlets Förslag lill und.
Skrifvelse, N:o 212.
701 del verk öfver Forn-Egyptiska byggnadskonsten, Kapiten Baltzar Cronstrand anmält sig förbereda lill digifvande, frän Riksgäldskontoret utgå, hvarvid fastades det vilkor, att lian borde inför Vitterhets-, Historie- och Anliqvitets-Akademien årligen redogöra för arbetets fortgång, och Cronstrand, efter härom erhållen kännedom, afgifvit sin försäkran att med yttersta ansträngning söka uppfylla de af Rikets Ständer för anslaget (Öreskrifna vilkor, förordnade E. K. M. genom nådigt Bref den B Juni 1845, att anslagssumman för första året borde genast till honom utbetalas, samt att de följande årens anslag borde utgå, så snart bemälde Akademis föreskrifne årliga berättelse om arbetets fullföljd blifvit bos E. E. M:t anmäld och ieke något i anledning deraf varit alt anmärka.
Som emedlertid några bestämda uppgifter, huruvida arbetet i väsendtligare mån fortgått eller någon redovisning derför sedermera af Cronstrand icke blifvit lemnade, bade ej heller sedan denna lid någon vidare utbetalning af anslags-summan ifrågakomma.
Uti en, den 31 December nästlidne år till Akademien ingifven skrift, hade Kapiten Cronstrand dock anmält, att hans samlingar från Egypten, bestående af teckningar öfver Rharaonernas arkitektur, voro ordnade samt beredda för gravören och trycket.
Härefter och enär Akademien, för afgifvande af den i nåder föreskrifna berättelsen om arbetets fortgång, anmodat Kapiten Cronstrand att aflemna arbetet, så att det kunde Akademien förevisas, vägrade Cronstrand alt lemna ifrån sig ifrågavarande arbete och anförde såsom skäl för denna vägran, hurusom ett dylikt förevisande ej skulle kunna ega något inflytande på hans rätt att utbekomma ifrågavarande understöd, enär hvarken E. K.
M:t eller Rikets Ständer bland vilkoren derför, föreskrifvit någon ny granskning af arbetet, utan allenast stadgat: att samlingarne skulle bringas i så fullständigt skick alt de kunde, af trycket utgifvas, hvilket också nu mera vore så förberedt, alt Cronstrand, inom den af Rikets Ständer sednast utsatta tid, kunnat gifva tillkänna, att allt blifvit fullgjordt i öfverensstämmelse med hans uppgift efter anslagets beviljande.
Deremot skulle den till arbetet hörande text ännu allenast upptaga hvad som egentligen tillhörde samlingarne, och således ej innehålla det historiska, som Cronstrand, för arbetets fulländning till den af honom städse afsedda slutliga omfattningen, samladt sedan återkomsten från Egypten och i anteckningar förvarade, enär detta icke kunde ordnas utan hjelpkällor, hvilka måste sökas utom riket.
Då merbemälde|Akademi således icke kommit i tillfälle att taga kännedom om Kapiten Cronstrands ritningar, i deras nuvarande skick, hade Akademien underställt E. K.
M:ts nådiga pröfning frågan om hans rättighet att utbekomma det återstående anslagsbeloppet, i anledning hvaraf E. K. M:t, medelst svar till Akademien af den 7 nästlidne Maj, förklarat sig anse nådigt beslut, angående Cronstrands rätt uti ifrågava - 702 Expeditions-UtskoltcU l<örslay till xmd.
Skrifvelse, N:o 212. rande hänseende icke kunna meddelas, innan lian beredt Akademien tillfälle att inhemta närmare kännedom om meranämnde samlingar och Akademien derefter upplyst, huruvida de för anslagets utbekommande föreskrifna vilkor blifvit behörigen fullgjorda.
Med afseende emellertid å de långvariga mödor och de betydliga kostnader, Kapiten Cronstrand uppoffrat för de samlingar, om hvilka nu är fråga, samt det af honom i afseende på fulländningen af dertill hörande text uppgifna förhållande, hafva Rikets Ständer funnit skäligt, att återstående beloppet utaf det understöd, som under 1844 och 1845 årens riksdag beviljades för utarbetandet och ordnandet af dessa samlingar, må af Riksgälds-kontoret, för sådant ändamål, fortfarande tillhandahållas, samt enligt E. K.
M:ts nådiga föreskrift utbetalas, under förbehåll, att oftabemälde Kapiten, vid äfventyr att eljest hafva förlorat ali rätt till detta understöds vidare åtnjutande, före slutet af Juni månad 1852, med intyg af Vitterhets-, Historie- och Antiqvitets-Akademien, styrker, att han dessförinnan inför samma Akademi till granskning framlagt ifrågavarande samlingar, äfvensom att Akademien funnit dem i det skick, hvilket vid samma understöds beviljande såsom vilkor derför föreskrefs.
Hvilket beslut Rikets Ständer, jemte anhållan att E. K. M:t i nåder täcktes låta Kapiten Cronstrand härom förständiga, skolat hos E. K. M:t i underdånighet anmäla, framhärdande etc.
Skrifvelse, N:o 213. 703 N:o 213.
Preste-Ståndet den 27 — ■— Borgare-Ständet den 27 — — Bonde-Ståndet den 28 — — Rikets Ständers underdåniga skri/velse, angående förklaring af 21 kap. 1 §.
(Lag-Utsk:s B:de N:o 55.) S. A. K.
Med anledning af de stridiga asigter, som sig yppat vid tillämpning af 21 kap. 1 §.
Rättegångsbalken, i fråga om rättighet för uti Hofrätt uteblifven part, som vinner, att af vederparten erhålla ersättning för lösen för ett exemplar af öfverrättens beslut, har hos Rikets Ständer blifvet påkallad mellankomst af lagstiftande makten; och emedan af stadgandei i förstberörde lagrum, att den, som i rättegång vill fordra betalning för kostnad och skada, skall uppgifva hvari samma kostnad består, med rätt för domaren ”alt ändå tillägga parten betalning för stämning och vadepenningar, så ock domslösen, när det så skäligt finnes”, icke kan slutas till ovilkorlig! förbud emot rättigheten för öfverrätt, att tillägga en uteblifven svarande part lösen för öfverrättens beslut, helst häremot, förekommer, att genom 10 kap. 4 §.
Utsökningsbalken, Hofrätt blifvit ålagdt att, uti der antydda fall, tillägga klagandens vederpart, ehuru han icke blifvit hörd och således ej heller varit i tillfälle att väcka anspråk på ersättning för rättegångskostnad i Hofrätten, en dylik ersättning, och de skäl, som i detta fall förefinnas, äfven i andra höra gälla, hvartill kommer, att en i öfverrätt uteblifven part som oftast är i behof af öfverrättens beslut, enär han tilläfventyrs af underrätten blifvit tillagd förmåner, för uttagande af hvilka Hofrältens beslut är af nöden, hvadan den, som vållat detta behof, äfven hör vara pligtig att godtgöra den kostnad som för behofvets afhjelpande erfordras; att, dä serskildt påstående i sådant 704 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 213. afseende ej behöfver väckas i ulsökningsmfil, sädant ej heller bör vara behöfiigt i andra5 att enhet i delta fall mäste räda, desto heldre, som det icke alltid beror pä parten, alt väcka påstående om ersättning, såsom i de händelser, då Hofrätt ogillar inkomna besvär, utan att höra klagandens vederpart, hvarigenom denna, som dock måste erlägga lösen för Hofrättcns beslut och dymedelst får vidkännas en utgift, den han sjelf icke vållat, ej kommer i tillfälle att framställa anspråk på ersättning; och att icke heller lagen ovilkorligen föranleder till en dylik obillighet, enär det förr allmänna bruket i de äldre Hofrätterne gifver åtminstone anledning till motsatsen, eller att lagen kan tydas i förenlighet med rättvisa och billighet; hvartill ett ytterligare bevis förefinnes uti de olika åsigter, som i denna fråga, under sednare tider, sökt inom Högsta domstolen göra sig gällande; hafva Rikets Ständer, af sådan anledning, för sin del beslutat utfärdande af en författning, hvarigenom förklaras, att stadgandet i 21 kap. 1 §.
Rättegångsbalken, om hvad den har att iakttaga, som i rättegång vill fordra ersättning för kostnad och skada, icke innefattar hinder för Hofrätt att, om svaranden i vädjad sak uleblifver eller anförde besvär pröfvas, utan att klagandens vederpart deröfver varder hörd, tillägga den sistnämnde, så väl som den uteblifna svaranden, ersättning för lösen af ett exemplar af Hofrättens dom eller utslag, der Hofrätten eljest så skäligt finnér.
N:o E.vpeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, N:o 214. 705 N:o 214.
Preste-Sfåndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 27 — — Bonde-Ståndet den 28 — — Rikets Ständers underdåniga skri/velse, om sältet för uppsägning af solidariskt ingångna förbindelser.
(Lag-Utsk:s Bet., N:o 56.) S. A. K.
Under förmälan, att, då två eller flere gjort gäld, med förbindelse, att betala alla för en och en för alla, eller, om någon ingått borgen såsom för egen skuld samt gälden bort efter uppsägning betalas, man vanligen i lagskipningen ansett uppsägning hos en af gäldenärerne förbindande för de Öfriga, äfvensom den som skett bos gäldenär, gällande mot löftesmannen; men alt numera, ej mindre af Högsta Domstolen vid granskning af Lag-komittéens förslag till ny civillag, än ock af Lagberedningen vid revision af berörde förslag, den åsigt blifvit uttalad, att, enär gäldenärs förbehåll om uppsägning hade för ändamål, att gäldenären ej måtte behöfva ständigt hålla penningar i beredskap eller kunna oberedd öfverraskas af borgenärs anspråk på betalning, hvilket ändamål likväl skulle förfelas, om icke, der flere förbundit sig till solidarisk ansvarighet, hvar och en finge åtnjuta det rådrum, förbindelsen medgåfve, utan uppsägningen hos endera skulle hafva verkan emot de öfrige, änskönt desse icke erhållit någon eller Dog tidig del deraf, i hvilket fall den mest redbara betalare kunde blifva, utan eget förvållande, blottställd, uppsägning alltså skulle gälla endast mot den, som fött densamma; har hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord, att sistberörde grundsats måtte i lagstiftningen antagas; och som densamma synes vara grundad på rättvisa och böra i tillämpningen leda till säkerhet och ordning, hafva Rikets Bih. till R.
Prof. 1850 & 1851. 10 Sami. 1 Afd. 89 706 Expcditions-lltskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 215.
Ständer funnit skäligt för sin del besluta utfärdande af en författning, hvarigenom stadgas, sorn följer:
Hafva flera förbundit sig att en för alla eller alla för en betala gäld och skall förfallotid efter uppsägning beräknas; vare uppsägning, som hos endera sker, ej mot de andra gällande.
Har löftesman åtagit sig annans gäld, som sin egen, må, der förfallotiden efter uppsägning jemväl beräknas skall, uppsägning, som hos endera sker, ej eller mot den andra gälla.
Lag samma vare ock der flere en för alla och alla för en ingått sådan borgen nyss sagd är för gäld, som efter uppsägning betalas bör.
N:o 215.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 28 Aug. 1851.
Preste-Ståndet den 28 — — Borgare-Ståndet den 28 — — Bonde-Ståndet den 28 — — Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, i fråga om ändring i de angående fattigvården samt försvarslöse och kringvandrande persotter gällande bestämmelser.
Besvärs- och Ekon.-Utsk:s B:de N:o 27.) S. A. K.
Förhållandena rörande fattigvården samt kringvandrande och försvarslöse personers behandling hafva, äfvensom de för dessa angelägenheters ordnande sednast Expeditions- Visko Hets Förslag till tind.
Skrifvelse, N:0 215.
707 utfärdade nådiga stadganden, serdeles i nedannämnda delar, vid innevarande riksdag utgjort föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet, dervid Rikets Ständer funnit anledning att i dessa ämnen, och först med hänseende till E. K.
M:ts nådiga förordning om fattigvården i riket af den 25 Maj 1847, underdånigst anföra följande:
Då den noggranna kännedom om personer och förhållanden inom kommunen, som själasörjaren bör innehafva, samt de råd och upplysningar han, i följd deraf, hör vara i tillfälle att meddela, otvifvelaktig! måste utöfva ett välgörande inflytande på fattigvårdsangelägenhelernes handhafvande, hafva Rikets Ständer ansett det stadgande böra meddelas, att Kyrkoherde eller den hans embete förrättar, alltid skall vara ledamot i fattigvårdsstyrelse.