Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lispundet nedsättas, För Blyertspennor, andra slag (än timmermans), har Herr Hjerta, då den år 1852 Blyertspeninförtullade qvantitelen 2,351 ii. alls icke motsvarade konsumtionen af denna vara, nor\ utan fast häldre ådagalade, att en stor del deraf insmugglades, föreslagit, att införselstullen derå mätte nedsättas ifrån 30 sk. till 12 sk. ii., hvarigenom mera vinst för Staten skulle uppkomma, då förtullningen blefve ordentligare.
Någon fabrik för tillverkning af finare blyertspennor funnes ej i landet.
Med godkännande af de skäl Herr Hjerta anfört emot den nu gällande tullsatsen, anser Utskottet sig likväl, med afseende å artikelns värde, icke böra tillstyrka större nedsättning än som af Bevillnings-Utskotten vid de tvänne sistförflutna riksdagarne föreslogs; i öfverensstämmelse hvarmed Utskottet hemställer, att införsels-tullen å Blyertspennor, alla andra slag, (än timmermans-) må nedsättas till 24 sk. ii.:det. 1 öfverensstämmelse med Kongl.
Maj:ts förslag, tillstyrker Utskottet, alt inför- Blysocker. sels-tullen å den för näringarne behödiga artikeln Blysocker må nedsättas ifrån 1 sk. 6 rst. till 8 rsl. pr ii.
Rikdagsfullmäktigen Johannes Nilsson från Malmöhus län har uti sin här ofvan jBlär. omförmälda motion föreslagit att införsels-tullen å Blår, som nu utgör å Hamp- 2 R:dr 24 sk. och å Lin- 5 R:dr skepp:det, måtte nedsättas med 50 %.
Då Utskottet, på sätt framdeles förmäles, funnit sig böra föreslå väsendtlig nedsättning i tullen ä Lin, samt Linblår utgör ett behöfligt råämne för hus-slöjden och den mindre bemedlade folk-klassens beklädnad, och tillgången derå af sådan anledning jemväl bör underlättas, men några skäl för ytterligare nedsättning af tullen å Hampblår icke förekommit, får Utskottet, i likhet med hvad vid sistförOutne riksdagar blifvit föreslaget, tillstyrka, att införsels-tullen å Linblår må nedsättas lill 2R:dr24sk. skepp:- det, samt Hamp- och Lin-blår i en rubrik sammanföras.
I stället för den nu till 24 sk. ii:.det Bokbindare-cloth åsätta införsels-tull, har BokbindaHerr Hjerta föreslagit, att, då det vore för bokbindare angeläget att erhålla nämnde re-clotk. artikel till billigt pris, samt densamma, såsom ett starkt klistradt och i fasoner prés - 12 Bevillnings-Utskollets Betänkande, N:o 3.
Broderade arbeten, andra slag.
Böcker. sadt tyg, af mycken tyngd i förhållande till alntalet, lätt kunde serskiljas från andra väfnader, införselstullen derå mätte bestämmas till 8 sk. #.:det.
Utskottet har sig emellertid bekant, att den ifrågavarande taxe-rubriken, blifvit vid serskilda tullkammare olika förstådd, och desto sannolikare gifvit anledning till förtullning efter den derå stadgade afgift af helt andra väfnader än som rätteligen bordt till bokbindare-cloth hänföras, då af Kommers-kollegii berättelse öfver Sveriges utrikes handel och sjöfart inhemlas, att införseln af Bokbindare-cloth, som under decennium 1843;—1852 i allmänhet hållit sig omkring 2000, år 1851 uppgått till icke mindre än 20,000 €t.
Vid sådant förhållande har Utskottet funnit betänkligt alt för Bokbindare-cloth medgifva lägre tullafgift än för väfnader i allmänhet varder bestämd, hvarföre ock Utskottet, under förutsättning att dess förslag angående artikeln Väfnader vinner bifall, tillstyrker, att rubriken Bokbindare-cloth uteslutes ur texten och i en not hänvisas till Väfnader.
Såsom Kongl. Maj:ts förslag innehåller, torde införsels-tullen å Borax böra nedsättas från 2 sk. till 1 sk. skålp.
Å Broderade arbeten, andra slag (än Guld- och Silfver-), stadgar nu gällande tull-taxa en tull af 33^- % af värdet.
Genom särskilda exempel, anförda i det förslag till tull-taxa för inkommande varor, som Herr Tull-distrikts-chefen W.
Karström år 1850 af trycket utgifvit, är ådagalagdt, huruledes, vid tillämpningen af ifrågavarande tullbestämmelse, endast omkring 10 % af verkliga Varu-värdet, ytterst lågt beräknadt, blifvit i tullafgift erlagdt.
Till förekommande af sådane missbruk, förnyar Utskottet det af Bevillnings-Utskottet vid sista riksdagen framställda förslag, att Broderade Arbeten, andra slag, (än Guld- och Silfver-) må åsättas lika tull med tyget, hvarå broderiet är anbragdl, med tillägg af 20 % för broderadt alngods, och af 50 % för fullfärdiga broderade persedlar eller delar deraf; och torde den i bilagde taxeförslag för ifrågavarande artikel intagne redaktion godkännas.
Angående tull-lagstiftningen för artikeln:
Bränvin och Sprit, hafva särskilda motioner blifvit till Utskottet öfverlemnade, men då denna lagstiftning måste i väsendtlig mån blifva beroende af de beslut, Bikets Ständer komma alt fatta angående den inhemska bränvinslillverkningen och skatten derå, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att pröfningen af tulibestämmelserne angående ifrågavarande artiklar må uppskjutas intill dess Rikets Ständer i nyssberörde hänseende beslutat.
Då det ännu icke lärer lyckats att, emellan Sverige och dess grannländer, bereda den reciproka tillfrihet för Böcker, på Svenska tryckta, om hvars utverkande Rikets Ständer redan vid 1847—1848 årens riksdag till Kongl. Majit afläto underdånig skrifvelse, och i afvaktan hvarå så väl vid nämnde riksdag som vid den sistförflutna å dylika böcker bibehölls en tullafgift af 20 % å värdet, anser Utskottet sig icke heller nu ega skäl att för dessa Böcker, i vidsträcktare mån än som redan eger rum, tillstyrka tullfrihet; men som värdeförtullning äfven i afseende å Böcker lätt kan föranleda underslef, hvarpå exempel icke heller lärer saknas, samt värdet å Böcker, såsom handelsvara, i allmänhet är beroende af arktalet, och således i förtullnings-hänseende, likaväl som papperet, hvaraf de bestå, låter bestämma sig i visst förhållande till vigten, hvarvid likväl, till skydd för inhemska Bokbindare-yrket, skillnad bör göras emellan oinbundne eller häftade samt inbundne, så hemställer Utskottet, att införsels-tullen må bestämmas för Böcker, på Svenska tryckte, Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 3.
13 oinbundne eller häftade lill 4 sk. och inbundne till 6 sk. per skålpund.
Bland födoämnen, hvilka, såsom oumbärliga lifsförnödenheter för en hvar, borde Kaffe. af flera anförda skäl beredas väsendtlig nedsättning i de derå nu stadgade alltför tunga införsels-afgifter, har Herr Hjerta uti sin motion, näst vissa af jordbrukets och boskapsskötselns produkter, upptagit artikeln Kaffe, såsom den der syntes förtjena att komma i betraktande.
Införseln deraf hade år 1852 uppgått till omkring 10 millioner skål- • pund; och ehuru införsels-afgiften derå, 2 sk. 8 rst. skålprdet, i förhållande till många andra artiklar icke vore öfverdrifven, bar emellertid Herr Hjerta föreslagit en nedsättning med 4 rst. eller till 2 sk. 4 rst. skålp:det, hufvudsakligen emedan giltiga anledningar förefunnos till den förmodan att, med den närvarande tullsatsen, icke obetydliga partier Kaffe insmugglades vid de södra kusterna.
Den föreslagna tullnedsättningen utgjorde visserligen omkring 104,000 R:dr Banko, men det vore sannolikt, att detta belopp skulle ersättas, dels genom förtullning af hvad som nu smugglas, dels ock genom en ökad import, så väl af Kaffe, som, i förhållande till konsumtionens tillväxt, äfven af artikeln Socker.
Med näsllidne års början, då de förut medgifna Transatlantiska tull-lindringarne upphörde, nedgick införsels-tullen å Kaffe från 3 sk. 4 rst. pr skålp:det till dess nuvarande belopp.
Någon tillförlitlig erfarenhet, att Kaffe efter nämnde tid utgjort föremål för smuggling i någon, jemförelsevis med den lolliga importen, märkbar mån, torde icke hafva vunnits, och ur den synpunkten anser Utskottet sig således sakna anledning att understödja Herr Hjertås förslag.
Den jemnt stigande konsumtionen af denna artikel, under sista decennium af icke mindre än 50 %, visar sig icke vara i behof af uppmuntran, och icke heller, så länge andra angelägnare förnödenhets-artiklar måste för statsinkomsternas skull beläggas med ganska betydliga afgifter, företrädesvis böra beredas ytterligare lindring.
Utskottet anser således Herr Hjertås ifrågavarande förslag icke kunna bifallas.
För artikeln Ciment, belagd med 16 sk. införsels-tull per tunna, har Herr Hjerta Ciment. föreslagit tullfrihet.
Han har i afseende derå erinrat, att denna artikel icke ifrågakomme annat än för speciella behof vid mera grannlaga byggna'ds-företag och merändels för produktiva ändamål, såsom kanaler och fabriker, och att tull-inkomsten för år 1852 deraf utgjorde endast 170 R:dr, en alltför obetydlig uppoffring i jemförelse med vinsten att till möjligast billiga pris erhålla det förträffliga sammanbindnings-ämne, sorn funnos i de bästa utländska cimenter.
Tillgången derpå och en allmännare erfarenhet om fördelen af deras begagnande skulle snart väcka ökad håg att inom landet eftersöka materialier lill dylika murbruk och fullkomna de beredningssätt deraf, som nu funnos.
Tullfrihet å ciment stöde ock i konseqvens med den åsigt, som bestämt en dylik frihet för de dermed beslägtade artiklarne, eldfast sten, eldfast lera m. fl. Det är bekant, att under sednare tiden särskilda inrättningar för beredande af ciment blifvit inom landet anlagde, och från de till jemförelse åberopade artiklarne, eldfast sten och lera, företer sig i afseende å ciment den väsendtliga skiljaktighet, alt då ciment utgör ett fabrikat, de öfriga artiklarne åter äro natur-produkter, som åtminstone endast undantagsvis finnas inom landet.
Vid desse förhållanden anser Utskottet sig böra tillstyrka, att, utan afseende å Herr Hjertås förslag, införsels-tullen å Ciment må oförändrad bibehållas.
Då Cobolt-malm och Cobolt-metall utgjorde exportarliklar, hvaraf endast för n&-Cobolt-malm. got tillfälligt behof införsel ifrågakomme, har Hr Hjerta föreslagit tullfrihet vid införsel d:o metall. 14 Bevillnings-Utskotlets Betänkande, N:o 3. för nämnde artiklar.
Men då det icke synes vara skäl att endast för undantagsfall förändra de bestående, visserligen icke öfverdrifna, tullsatserne, bar Utskottet ansett sig icke böra fästa afseende å Herr Hjertås ifrågavarande förslag.
D ekorn tio- För Dekorationer, Platåer med tillbehör, äfvensom för Ornamenter, ej specifice ner, Platåer rade, hvilka nu förtullas efter 33|- procent af värdet, föreslår Utskottet, i öfverensstäm m. m. melse med Bevillnings-Utskottets tillstyrkande vid sisllidne riksdag, och till undvikande af värdeförlullningen, att nämnde artiklar må underkastas lika tullbehandling med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå.
Af nyss anförde skäl föreslog Bevillnings-Utskottet vid sistlidne riksdag, att Etuis, med eller utan tillbehör, af sammansatta eller såsom arbetade ej specificerade ämnen, måtte, med tillägg vid denna rubrik af artikeln penningebörsar, förtullas efter vigt med 32 sk. skålpundet.
Utskottet, som af en i hufvudstaden boende etuis-tillverkare inhemtat närmare upplysningar angående lämpligaste tullbestämmelser å ifrågavarande artikel, har deraf vunnit ytterligare anledning alt återupptaga förenämnde förslag och tillstyrker alltså att Etuis, med eller utan tillbehör, af sammansatta eller såsom arbetade ej specificerade ämnen, äfvensom penningebörser, må åsättas 32 sk. införsels-afgift per skålpund.
Furtyg och Sedan, genom Kongl. Kungörelsen af den 11 Juni nästlidne år, utländska, af Båtar, svensk man inköpte seglande fartyg af träd om 50 lästers drägtighet och deröfver, med tillbehör, blifvit intill slutet af innevarande år till införsel i riket tillåtna, mot en från 25.till 10 procent af inköpssumman nedsatt införselslull, så har Kongl. Maj:t, uti sin, till Bikets Ständer allåtna, Nådiga Skrifvelse, angående förändringar i tulltaxan, anfört, hurusom beslutet af den 11 Juni afselt en öfvergång till ytterligare minskning i de afgifter, hvilka utgjort hinder för inköp af utländska fartyg, och hvilken minskning desto mindre kunde för våra skeppsvarf blifva menlig, som erfarenheten visat, att till och med nästlidne år 46 stycken Svenska fartyg af sammanlaggdt 3,926 lästers drägtighet blifvit till utländningen försålde.
Närvarande förhållanden uti andra länder och andra verldsdelar hade uppdrifvit frakterne lill en förut osedd höjd, hvarigenom utförseln af våra tyngre och i förhållande dertill mindre värdefulla varor vore försvårad, så att en betydlig del deraf qvarlåge uti våra hamnar öfver vintern.
Våra skeppsvarf medhunne ej att bygga fartyg nog skyndsamt eller i tillräcklig mängd för att fylla bristen.
Jemte det Kongl Maj:t fästade uppmärksamheten på detta angelägna ämne, har Kongl. Majit, som ej ansett nedsättningen uti afgifler böra utsträckas till Jernfartyg eller Ångfartyg, föreslagit, att tullafgifterne, vid införseln af seglande fartyg af träd, utaf 50 lästers drägtighet eller derutöfver, med tillbehör, från utländning af svensk man inköpte, måtte nedsättas till 5 procent af bevisliga försäljningspriset, styrkt genom auktions-protokoll eller vederbörligt embetsbetyg, äfvensom att fartyg under 50 läster måtte på enahanda vilkor få införas mot afgift af 10 procent; men deremot alla andra fartyg och båtar bibehållas vid nuvarande afgift af 25 procent; — och skulle derjemte stadgas, att de emot nedsatta afgifter införda fartygs-tillbehören icke finge öfverstiga behofvel efter fartygens byggnad, men, sålänge de förblefve uti samma fartygs bruk, vore från vidare tullbehandling befriade.
Under motionstiden, och således innan Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer ankommit, hafva följande förslag inom Riks-Stånden blifvit väckte, nemligen: Bevillnings-Utskollets Betänkande, N:o 3. 15 af Herr Grape, att införsels-tullen å fartyg, utländska, med tillbehör, om 50 lästers drägtighet och deröfver, som af svensk man inköpas, malte bestämmas till 5 procent af inköpssumman, behörigen styrkt, äfvensom att, i likhet med hvad i Norge skett, fullkomlig tullfrihet måtte medgifvas för dylika fartyg, då de inköpas frän sådant land, der svenska fartyg vid försäljning åtnjuta enahanda frihet; af Herr Schwan, som, med åberopande af Hr Grapes nyssnämnde motion, men utan inskränkning till visst lästetal, tillstyrkt fullkomlig tullfrihet för seglande fartyg af träd eller jern, från de länder, hvilka utan tull emottaga i Sverige byggda, och en införsels-tull till 5 procent af den bevisligen erlagda köpesumman för dylika fartyg från alla andra länder; hvarvid Hr Schwan likväl anmärkt, att denna skillnad i sig sjelf vore ganska oriktig, då det alltid blefve nationalvinst, om man kunde från utlandet förskaffa sig väl byggda och passande fartyg lill billigt pris; samt att, då Sverige egde och producerade alla rudimaterie!- för skeppsbyggnad af utmärkt god qvalitet och till outtömlig qvantitet, man ej behöfde frukta någon utländsk täflan, hvilken fast helldre vore önskvärd till väckelse för det inhemska, i mera än ett afseende försummade, skeppsbyggeriet och för erhållande af modeller å fartyg, byggda enligt nyare tiders konstruktion och fordringar.
Vidare har Hr Schwan föreslagit, att, ehuru ångfartyg, alla slag, försedda med större eller mindre machiner, isynnerhet vid vår största mekaniska verkstad konstruerades af så god och utmärkt vacker beskaffenhet, att de i alla afseenden kunde bestå täflan med de aldra bästa, sorn utrikes producerades, införsel af utrikes byggda ångfartyg likväl mätte tillåtas emot en tull af 5 procent af bevisligen erlagda köpesumman, på det att vära, af beställningar öfverlupna, verkstäder derigenom skulle förmås till punktligare och skyndsammare verkställande af åtagna fartygs-byggnader, än som nu egde rum.
Slutligen har Hr Schwan jemväl anfört, hurusom billighet och rättvisa syntes kräfva medgifvande af tullfri införsel både för seglande fartyg och ångfartyg.
I följd af våra, med så många främmande makter afslutade, reciprocitets-traktater, voro nemligen de flesta främmande flaggor tillförsäkrade rättighet att' lossa och lasta i våra hamnar, utan erläggande af andra afgifter, än dem, som drabba vår egen flagga.
Då för våra fartyg dessutom årligen till Kongl. Maj:t och Kronan erlades afgifter, hvilka utländske fartyg allsicke vidkännes, så vore det cj billigt, klokt eller rättvist, att på utländska fartyg, som af svensk man inköpas, ytterligare lägga en lullafgift, som för ångfartyg samt seglande fartyg af jern, efter nuvarande tullbestämmelser, med alla tilllägg, uppginge ända lill 30 procent af värdet; samt af Kiksdags-fullmäktigen Johannes Nilsson från Malmöhus län, att tullen å utrikes byggda fartyg, äfvensom å alia skeppsiuventarier mätte nedsättas lill hälften af hvad den för närvarande utgör.
Under den diskussion, som inom Borgare-ståndet föregått remissen af Hr Schwans motion, har Hr Almgren till protokollet aflemnat en af flere här bosatte machintillverkare undertecknad skrift, afseende den af Hr Schwan föreslagna tullafgift å utländska ångbåtar.
I denna skrift är medgifvet, att en tull af 5 procent å fartygens värde gerna motsåges, allenast rudimaterier och materialier, för förfärdigandet af sädane fartyg, finge emot samma tull-procent från utlandet införas, hvilket ock vore lämpligaste sättet att bereda svenska machin-fabrikanten tillfälle att ådagalägga, det machiner här kunde åstadkommas billigare än kanske på något annat ställe; men då priset på här tillverkade materialier och rudimaterier härigenom skulle på ett högst betänkligt sätt nedtryckas, föreslogs, såsom en lämplig medelväg, att vissa uppgifna, för ångfartygs-tillverkningen behöfliga jerneffekter, hvilka här nu stodo 60, 80 och ända till 100 procent högre än i England, mätte medgifvas till införsel mot uppgifne, till 25 procent af varornas värde i allmänhet uppgående, tullafgifter, i hvilket fall svenska machin-fabrikationen skulle kun - 16 Bevillnings-Ulskottels Betänkande, N:o 3. na uthärda täflan med den utländska, om tullen å färdiggjorda arbeten, såsom ångbåtar eiler machiner, sattes till 15 procent af bevisliga inköpspriset, och således 10 procent lägre än tullen å materialierne; hvarförutan erinrades, att det öfverklagade dröjsmålet, vid fullgörandet af ångbåts-beställningar, härrörde af omöjligheten för flertalet af verkstäder,' att ens på några vilkor, med nu gällande tullförfattningar, kunna erhålla behöfliga rudimaterier och malerialier, hvilka för det närvarande icke inom landet tillverkades i sådan mängd, sorn behofvet fordrade.
Innan Utskottet öfvergår till undersökning af den eller de olika tullsatser, hvarmed utländska fartyg må beläggas, anser Utskottet sig böra förutskicka några allmänna anmärkningar i ämnet.
Likasom, bland idkarne af någon inhemsk handtering, den, hvilken till lägsta pris kan åstadkomma samma produkt, i allmänhet blifver rådande, så förhåller det sig ock med skeppsrederi-rörelsen; men denna rörelse är icke, nu mindre än någonsin, inskränkt till täflan inom landet.
De af nästan alia sjöfarts-idkande nationer mer och mer lossade banden pä fraktfarten hafva lemnal denna till öppen täflan i sina hamnar.
Första vilkoret att kunna beslå i en sådan täflan ligger otvifvelaktig! i tillgången på fartyg och denna tillgång äter beror af priset.
Det är väl bekant huru andra länder och deribland sådane, som i stort bedrifva skeppsbyggeri och dertill hemta rudimaterierne äfven från andra verldsdelar, detta oaktadt, funnit klokheten bjuda medgifvande! till och med af tullfri naturalisation af främmande fartyg.
Tillvexten af deras handels-flotlor bar ock med förvånande hastighet stigit.
Såsom Hr Grape i sin motion anmärkt, inhemtas af Kommers-Kollegii berättelser för åren 1841—185i, att svenska, i vår utrikes sjöfart använda fartyg, under denna tid stigit med endast 27 procent, medan tillvexten af andra länders i samma sjöfart begagnade fartyg utgjort:
Norges 100 procent, Finlands 43 och öfrige nationers icke mindre än 172 procent.
Icke blott behofvet att förskaffa fartyg för export af våra inhemska produkter, hvilket under sednaste tiden låtit tryckande förnimma sig, utan till och med faran att i hela vår utrikes sjöfart småningom undanträngas, manar således att med alla till buds stående medel verksamt underlätta svenska skeppsrederiet.
Att dessa medel, så vidt tull-lagstiftningen angår, i främsta rummet bestå uti lindring af de afgifter, hvarmed införseln af de fullfärdiga fartygen äfvensom af rudimaterierne för skepps-byggeriet är betungad, lärer väl utan vidare bevis antagas, ehuru dervid icke heller bör förbises det helsosamma inflytande äfven på sjöfarten, som en i allmänhet friare tull-lagstiftning måste utöfva.
Vid den uppmuntran man således vill skänka Skeppsrederierna kan det icke vara rättvist och vore icke heller ekonomiskt klokt, att gifva en eller annan klass af fartyg större eller andra förmåner, än de öfriga.
Den så kallade landtmanna-seglationen, hvilken i allmänhet bedrifves med fartyg under 50 läster, förtjenar visserligen icke ringa uppmärksamhet.
Både till fartygens antal och lästetal uppgingo, år 1852, sjö- och uppstädernas samt köpingarnes och landtmanna-fartygen till mera än hälften af stapelstädernes samt deltogo icke oväsendtligt i den utrikes sjöfarten.
Genom undanrödjande af de hinder, som lagstiftningen uppställt emot ett friare användande af de mindre fartygen, skulle dessa, hvilka, oaktadt sådane hinder, under sednare tiden företrädesvis gått framåt, otvifvelaktigt vinna hastig, och för landet i det hela välgörande, utveckling.
Norge lemnar i detta fall talande exempel, och Englands kanske snart nog lör främmande
Nationer öppnade kustfart erbjuder fördelar, på hvilka man i förevarande fråga icke kan fästa nog uppmärksamhet.
Inhemska skeppsbyggeriethar hittills, oaktadt det hämmande inflytande, som förbud och öfverdrifna tullsatser å behöfliga rudimaterier utöfvat, icke sällan utfört beställningar för utländsk räkning och således ådagalagt sig kunna under hittills rådande ogynnsamma Bevillnings-Vtskottets Betänkande, N:o 3. 17 ogynsamma förhållanden uthärda täflan med andra länders tillverkningar.
Skeppsvarf vens behof af hög skyddstull är ock molsagdt af flere varfsegare uti en af dem nästlid ne är till Kongl. Maj:t ingifven underdånig ansökning angående, bland annat, nedsättning af införsels-tullen å fartyg öfver 100 lästers dräglighet ända till 4 R:dr och å mindre fartyg till 10 R:dr per läst, hvilken sistnämnde afgift, vid betraktande af de mindre fartygens högre värde i förhållande till lästetalet, icke öfverstiger 5 procent af samma värde, beräknadt för nytt fartyg.
Då Utskottet nu derjemte funnit sig kunna föreslå betydligt lindrigare tullafgifter å flera för fartygs byggande och utrustande erforderliga materialier, bar Utskottet icke heller tvekat att tillstyrka Rikets Ständer, att, med det undantag, som här nedan omförmäles, för alla utländska seglande fartyg och båtar af trä eller jern, med tillbehör, sorn af Svensk man inköpas, bestämma tullafgiften till 5 procent af värdet, bestyrkt genom auktionS-prolokoll eller annan åtkomsthandling, hvars riktighet blifvit bekräftad antingen af offentlig myndighet eller, der sådan bekräftelse ej kunnat erhållas, af köparen medelst inför domstol aflagd ed.
Edgång, i nyssberörde undantagsfall, har Utskottet så mycket mindre funnit betänkligt att såsom bevisningsmedel, angående inköpt fartygs värde, föreskrifva, som skeppsredare nu, enligt författningarne, är förpligtad att med ed styrka sin eganderätt till fartyg och således äfven torde kunna utan fara anförtros att på samma sätt bekräf ta de vilkor, hvarunder egande-rätten är förvärfvad.
Från den införsels-tull å utländska seglande fartyg, som Utskottet här ofvan föreslagit, anser Utskottet sig, i öfverensstämmelse med herrar Grapes och Schwans motioner, samt på de skäl i öfrigt, som Utskottet anfört, angående vilkoren för skeppsrederiernas bestånd vid täflan med andra sjöfartsidkande nationer, böra tillstyrka det undantag, att utländska fartyg och båtar, seglande, med tillbehör, som inköpas från och äro byggde i sådane länder, der Svenska fartyg få tullfritt naturaliseras, äfven härstädes må njuta tullfrihet, Det mer och mer stigande användandet af ångmachiner, äfven såsom auxiliär drifkraft å seglande fartyg, berättigar likaledes till det afseende, vid fråga om uppmuntran af Svensk sjöfart, att möjliga tillfällen att till billigt pris förstärka Svenska ångbåtslloltan genom inköp från andra länder icke af tull-lagstiftningen motverkas.