Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anmälan härom få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K. M:t, efter öfvervägande af hvad i den nu upprättade Bevillnings-Stadgan förekommer, i afseende å så väl bötesbestämmelser som öfriga föreskrifter af den beskaffenhet, att de grundlagsenlig! erfordra E. K.
M:ts nådiga godkännande, läcktes låta allmän författning i ämnet utfärda.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Sept. 1851.
Preste-Ståndet den 2 — — Borgare-Ståndet den 2 — — Bonde-Ståndet den 3 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående upprultadt nytt Reglemente för Riksgälds-Kontoret.
(Stats-Utsk:s Mein., N:o 349.) S. A. R.
Dä det reglemente för Riksgälds-Konlorets framtida rörelse och förvaltning, hvilket Rikets Ständer godkänt och som, synnerligast med hänsigt till verkstälBih. lill R.
Prot. 1850 & 1851. 10 Sami. 1 Afd. 94 746 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 228. lighel af de å Riksgälds-kontoret anvisade utbetalningar, innehåller åtskilliga närmare bestämmelser, än Rikets Ständers derom til! E. H.
M:t aflåtna underdåniga skrivelser, icke torde hinna ulskrifvas och lill E. K.
M:t i underdånighet öfverlemnas innan riksdagens nu förväntade snara afslutande, hafva Rikets Ständer uppdragit åt Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, att, ofördröjligen efter innevarande riksdags slut, till E. K. M:t, å Rikets Ständers vägnar, i underdånighet aflemna en bestyrkt afskrift af detta Reglemente, med undantag endast af de delar deraf, som handla om Riksgälds-kontorets styrelse och betjening.
Hvilket Rikets Ständer la underdånigst anmäla, framhärdande etc.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 September 1851.
Preste-Ståndet den 2 — — Borgare-Ståndet den 2 — — Bonde-Ståndet den 3 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, ined den nija Riks-slaten.
(Stats-Utsk:s Mern., N:o 350.) S. A. K.
Den för är 1852 och följande åren, intill dess nästa Statsreglering vidtager, upprättade Riks-stat få Rikets Ständer härmed i underdånighet öfverlemna5 framhärdande etc.
Stockholm den 3 September 1851. Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, N:o 229. 747 N:o 229.
Preste-St,Indel den 2 — — Borgare-Ståndet den 2 — — Bonde-Ståndet den 3 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förklaring, öfver 2 mom. 5 §. af Kongl. Förordningen om. sockenstämmor i riket den 29 Aug. 1843, i fråga om grunden för rösträttighetens beräknande.
(Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk:ns Bet. N:o 39.j S. A. K.
Med anledning deraf, att uti 1 mom. : 10 §. af Kongl. Förordningen den 25 Maj 1847, angående fattigvården i riket, föreskrifves, att tillskott till församlingarnes fattigvårdsbehof skola illgöras ”efter de grunder, som för rösträtt äro stadgade uti 5 §. af Kongl. Förordningen om sockenstämmor i riket”, och uti 2 mom. 5 §. af Kongl. Förordningen den 29 Aug. 1843 stadgas, ”att rösträttighet vid sockenstämma beräknas efter hemmantal, der det finnes åsatt”, men i berörde stadgande, föreskrift saknas, huruvida förmedlade eller oförmedlade hemmantalet hör läggas lill grund för utgörande af ofvannämnde tillskott, har, då bestämmelse härutinnan synts erforderlig, och sådant vore med rättvisa och billig het mest förenligt, hos Rikets Ständer blifvit yrkadt, att den förklaring måtte utfärdas, att förmedlade hemmantalet utgör den grund, hvarefter meranämnde tillskott skola beräknas.
Vid öfvervägande häraf, hafva Rikets Ständer i betraktande tagit, att förmedling, eller den nedsättning af mantal och ränta, som vissa hemman erhållit i anseende dertill, att de icke förmått utgöra hvad tid skattläggning blifvit dem åsatt, tillgodonjutes icke allenast i fråga om förmedlade hemmans utskylder till kronan, utan ock i allmänhet vid utgörande af andra pålagor och besvär, som 718 Expeditions-Utskottets Folkslag till und.
Skrifvelse, N:o 229. efter hemmantal utgå, såsom inhemtas af Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 17 December 1731, §. 52, som stadgar, att ”de afgifter som skett efter hemmantalen och derefter blifvit jemkade, böra utgå efter förmedlingen, utom kneklehållet, som ej får rubbas, samt vägodelningar, i hvilka förmedlade hemman böra behålla sin förra andel, till undvikande af ständiga ändringar och det besvär, som deraf förorsakas skulle”; varande jemväl i fråga om sistnämnde onus, eller vägbållningsskyldigheten, lill följd af Kongl. Brefvet den 28 Sept. 1790, som stadgar, att, ”då ny vägdelning kommer att anställas, förmedlade hemman, skulle njuta deras förmedling tillgodo”, det förmedlade hemmantalet småningom blifvit grunden för utgörandet; så att det numera endast är sådane utskylder eller besvär, der nedsättning för ett eller annat hemman skulle åstadkomma rubbning i bestående institutioner, såsom roteringsverket, eller minskning i serskilda korporationers inkomster, till exempel presterskapets, som, enligt serskilda författningar, det oförmedlade hemmantalet bibehållits till grund för utskylders utgörande, och hafva äfven, såsom till dessa, till Ecklesiastikverket utgående, afgifter närmast hänförliga, likaledes enligt serskilda författningar, kyrko- och prestegårds- samt skolhusbyggnads-skyldigheten utgjorts efter oförmedlade hemmantalet, hvilket också, enär skyldigheter böra motsvaras af rättigheter, bibehållits såsom grund för röstberäkningen vid prestval; och att, enligt 7 §. i Kongl.
Förordningen den 26 Februari 1817, om sockenstämmor och kyrkoråd, samma röstberäkning i allmänhet skolat följas vid sockenstämmor, torde få anses mindre såsom följd af pröfning af hvad rättvisan kräfde, än gammal häfd, för hvars bibehållande likväl skäl numera icke torde förefinnas.
Ehuru således röstberäkningen vid prestval efter oförmedlade hemmantalet, på ofvan anförde skäl, synes böra bibehållas, anse Rikets Ständer, med konseqvent tillämpning af samma grundsats, det vara med billighet och rättvisa mest öfverensstämmande, att hvarje egare och innehafvare af hemman bör, vid Öfverläggning i sockenstämma, rörande något ämne, utöfva rösträtt i den mån han deltager i de omkostnader, som af frågan blifver en följd; och emedan, om riktigheten af denna grundsats erkännes, förmedling, på sätt förut blifvit ådagalagdt, skett till följd deraf, att ett hemman, i jemförelse med de närbelägna, befunnits vara högre uppskattadt och i följd deraf mera betungadt än vederbordt; samt, enligt åberopade 52 §. af Kongl.
Resolutionen på allmogens besvär den 17 Dec. 1734, ”alla förmedlingar skola vid tingen uppläsas, på det att nämnden och tingsallmogen skulle få tillfälle att göra sina påminnelser, lill förekommande deraf, att hvarken Kongl. Maj:t eller allmogen genom olagliga förmedlingar må komma att lida”, Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 229. 749 måste, efter Rikets Ständers öfvertygelse, oberäknadt hvad på ett eller annat ställe undantagsvis må ega rum, det förmedlade hemmantalet i allmänhet heldre än det oförmedlade anses såsom den grund, hvarefter bidragen till fattigvården, detta alltmera kännbara onus, böra utgöras; med stöd af hvilket allt och enär den till skäl för en motsatt åsigt anförde uppgift, att fattigvården vore hyggd på religiös grund och att afgifterna dertill således borde utgöras efter samma grund, som öfriga afgifter lill Ecklesiastikverket, saknar, efter den utbildning fattigvården genom sednaste förordning erhållit, all grund, 'helst fattigvården numera icke är någon religiös utan en politisk institution, en statens angelägenhet, ehuru besörjd genom kommunerna, samt densamma redan blifvit och alltmera kommer att varda skiljd från kyrkan; få Rikets Ständer hos E. K.
M:t i underdånighet anhålla om utfärdande af den förklaring öfver 2 mom. i 5 §. af Kongl.
Förordningen om sockenstämmor i riket den 29 Aug. 1843, att, då hemman är förmedladt, rösträtt vid sockenstämma beräknas efter förmedlade hemmantalet: utom vid prestval och öfverläggning i sådana ämnen, hvartill, enligt serskilde stadganden, bidrag af församlingarne utgöras efter oförmedlade hemmantalet, efter hvilket röstberäkning vid afgörande af sådane frågor bör ske.
Stockholm den 3 September 1851. 750 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 230.
Preste-StAndet den 2 — — Borgare-Ståndet den 2 — — Bonde-Ståndet den 3 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse om ändring i Expeditionstaxan.
(Lag- samt Allm. Besv.- oell Ekon.-Utsk:ns Bet. N:o 43.) S. A. K. Sedan hos Bikets Ständer fråga blifvit väckt att Kongl.
Taxan för Expeditions-lösen af den 15 Maj 1821 måtte i sa måtto förändras, att lösen vid Rådstufvu-rätt, städernes Kollegier och Magistrat för ”resolution, definitiv eller inlerlokutorie, så ock protokolls-utdrag, som innefattar ett eller flere beslut” bestämdes till likhet med hvad för Häradsrätt finnes stadgadt, för första arket till 30 sk., andra arket till 18 sk. och hvartdera af de öfriga 9 sk.; så och emedan da berörde lösen nu utgår med 30 sk. för första arket, 18 sk. för det andra och 12 sk. för hvartdera af de öfriga arken, genom antagandet af om förmäldte förslag, den lösen, hvarom nu är fråga, blefve lika vid första domstol i stad och a landet, utan att Rådstufvu-rätterna kunde sägas hafva derigenom erhållit någon förhöjning i denna lösen, enär, fastän för en mindre expedition af ifrågavarande art, eller en sådan, som icke innehåller utöfver trenne ark, lösen visserligen är högre vid Häradsrätt än vid Rådstufvurätt, ett omvändt förhållande deremot likväl alltid inträffar med expeditioner af en mera vidlyftig beskaffenhet, hvilket, med afseende å den omständighet, att
Rådstufvurätt numera alltid är forsta domstol i de mål den handlägger, såsom ett missförhållande måste anses, hafva Rikets Ständer, utur sådan synpunkt, funnit en förändring eller reglering i den framställde syftningen vara lämplig; men som, derest denna reglering skall fullständigt genomföras, äfven fordras att den Rådstufvu-rätterne i Expeditions-taxan medgifna rätt Expeditions - U tsko t tels Förslag• till und.
Skrifvelse, N:o 830. 751 alt, pa sätt jemväl nu sker, utskrifva domar med rubrik, i en serskild expedition, och att derför påföra parten lösen med 42 sk. för första arket, 24 sk. för det andra oell 12 sk. för hvartdera af de öfriga arken, dem frångår, helst Häradsrätterna icke ega en sådan rättighet, utan tvärtom, enligt Expeditions-taxans bestämda föreskrift, alltid måste skrifva dom och utslag i sammanhang med det i målet förda protokoll, få Rikets Ständer, som, i följd af det nu anförda, anse äfven en dylik förändring böra vidtagas, i underdånighet anhålla, det E. K.
M:t täcktes med ändring af hvad uti Kongl. Taxan för expeditionslösen den 15
Maj 1821 finnes stadgadt om lösen vid Rådstufvu-rätter för definitiv eller interlokutorie dom eller resolution, samt protokolls-utdrag, som innefattar ett eller flere beslut, i nåder stadga, dels att lösen vid nämnde domstolar för dylika resolutioner och protokolls-utdrag må utgå med 36 sk. för första arket, 18 sk. för det andra och 9 sk. för hvartdera af de öfriga arken; dels och att Rådstufvu-rätts dom ej må skrifvas med rubrik eller utfärdas annorledes, än i sammanhang med det i målet förda protokoll.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den 2 Sept. 1851.
Preste-Ständet den 2 — — Borgare-Ståndet den 2 — — Bonde-Ståndet den 3 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående sältet, ordningen och vilkoret/, för utbetalning af anslag och lånebidrag till befrämjande af allmänna arbeten.
(Stats-Utsk:s Uti:den N:ris 298 och 343.) S. A. K. Rikets Ständer, som vid beviljande af bidrag utaf statsmedel till hamnbyggnader, vattcnkommunikationer, vägförbättringar, vattenaftappningar eller odlings - 752 Expeditions-Utskottels Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 231. foretag, väl derjemte föreskrifvit ett och annat specielt vilkor, som baft afseende på serskildt förekommande omständigheter, hafva derförutan ansett nödigt alt stadga de allmänna grunder, hvilka böra iakttagas för åtnjutande af sådana statsbidrag, äfvensom att gifva Fullmäktige uti Rikets Ständers Riksgälds-kontor vid handen föreskrifter till iakttagande och efterrättelse i och för utlemnandet från Riksgälds-kontoret af de till företag af ofvannämnde slag vid innevarande riksdag beviljade anslags- eller lånesummor, så till vida, som ej härifrån skiljaktiga vilkor redan äro genom Rikets Ständers beslut för ett eller annat ändamål medgifna eller stadgade; i hvilka ofvanberörda hänseenden Rikets Ständer nu beslutat följande: l:o.
För hvarje företag måste en arbetsplan, upptagande tiden både när det sednast kan börjas och när det kan anses höra blifva fullbordadt, hafva vunnit E. K.
M:ts nådiga fastställelse. 2:o.
Då arbetsföretaget afser vägförhättring eller omläggning eller vattenaftappning, bör vederbörande menighet hafva afgifvit yttrande om företagets lämplighet och nytta. 3:o.
Derest hamnafgifter, kanalafgifter eller andra likartade afgifter, efter arbetsföretagets fullbordande, skola komma att derstädes utaf de trafikerande upptagas, bör taxa häruppå vara fastställd, så lindrig, som skäligen kan låta sig göra.
Sådana fastställda afgifter få icke förhöjas, med mindre E. K. M:t, på grund af serskildt förekommande omständigheter, pröfvar skäligt dertill lenina bifall, men böra deremot ovilkorligen nedsättas, så snart det af hvart femte år till Konungens Befallningshafvande ingifvande redogörelse befinnes att behållna inkomsten öfverstiger en viss af E. K.
M:t fastställd procent af de till företaget lemnade enskildes bidrag; och skall härförutan en viss af E. K.
M:t bestämd andel af de afgifter, som uppbäras, afsättas till reparationsfond. 4:o.
Då ett arbetes utförande öfverlemnas lill stad, menighet, bolag eller enskilde, bör alltid kontrakt derom vara i vederbörlig ordning afslutadt samt af E. K. M:t i nåder godkändt.
Kontraktet skall innefatta förbindelse för stad, menighet, bolag eller enskilde att, i noggrann öfverensstämmelse med den fastställda arbetsplanen och under skyldighet att dervid vara underkastade vederhörandes kontroll, fullborda arbetet inom viss bestämd tid, ulan att framgent väcka anspråk på ytterligare bidrag af allmänna medel, samt att genom egna tillskott utgöra hvad som utöfver statsbidraget kan erfordras. 5:o.
För fullgörande af sådant kontrakt, äfvensom för de lyftade statsmedlens återbäring i fall mot kontraktet brytes, bör ställas sådan säkerhet, som af E. K. M:t i nåder godkännes. 6:0 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
N:o 231. 753 6:0.
Af E. K. M:t eller af Rikets Ständer beviljadL anslag eller lån kun i allmänhet icke utbekommas förrän arbetsföretaget blifvit börjadt, h ärefter de utan återbelalningsskyldigbet anslagna medel få sussesivt och i mån af arbetets fortgång lyftas vid de terminer, som i kontraktet finnas utsatta eller serskildt af E. K.
M:t föreskri fvas; börande, så vida icke E. K.
M:t, med afseende ä serskilda förhållanden, pröfvar skäligt annorlunda förordna, någon de! af sådant anslag innestå i Riksgälds-kontoret, intill dess arbetet är vederbörligen afsynadt och godkändt.
Lånemedel få, sedan behöriga handlingar aflemnats, lyftas på en gång, vid den tid de, som åtagit sig arbetets fullgörande, sådant åstunda. 7:o.
Alia statsbidrag, som vid innevarande riksdag beviljats uti ifrågavarande afseende, skola från Riksgälds-kontoret utbetalas antingen omedelbart eller genom vederbörande Konungens Befallningshafvande eller den embetsmyndighet, som fält sig i nåder uppdraget att medlen reqvirera oell uttaga; börande, innan större eller mindre del af beviljadt statsbidrag utbetalas, hos Riksgälds-kontoret företes: a) del om arbetets utförande afslutade och godkända kontrakt; b) den af E. K.
M:t godkända säkerhetshandlingen för samma kontrakts fullgörande eller medlens återbäring; c) behörigt intyg att arbetet är börjadt; samt derjemte, då statsbidraget skall utgå såsom lån: d) en till Riksgälds-kontoret eller ordres ställd, af Fullmäktige godkänd skuldförbindelse, som, i fråga om låneunderstöd för vattenaftappning eller annat odlingsforetag, skall innefatta vederbörandes betalningsansvar, intilldess sådant lån, jemlikt Kongl. Kungörelserne den 13 Juni 1845 och den 3 November 1848, blifvit fördeladt på de hemman, hvilka för återbetalningen skola ansvara, samt fördelningen är laga kraftvunnen och uti jordebok, på föreskrifvet sätt, antecknad; e) af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret godkänd borgen eller säkerhetsbandling för den afgifna skuldförbindelsens uppfyllande. 8:0.
De låne- och säkerhelshandlingar, som för statsbidragets utbekommande till Riksgälds-kontoret aflemnas, förblifva uti kontorets vård; dock skola sådane, som vederbörande embetsmyndigheter kunna blifva i behof att begagna, till dem, på behörig reqvisition, utlemnas. 9:o.
I den händelse att afvikelse, utan vederbörligen vunnet, nådigt tillstånd skulle ske från den af E. K. M:l nådigst fastställda arbetsplan, eller arbetet icke inom den derför bestämda tid fullbordas, ankommer på E. K.
M:t att låta inställa Eib. till R.
Prof. 1850 & 1851. 10 Sami. 1 Afd. 95 754 Exp editions-UIsko Hels Förslag till nild.
Skrifvelse, N:o 231. all vidare utbetalning af statsbidraget samt återfordra hvad deraf uppburits, att på en gång eller sussesive till Riksgälds-kontoret inbetalas inom den lid E. K.
M:t finner för godt i nåder bestämma; dock att, så framt längre anstånd än intill nästa riksdag skulle anses erforderligt, frågan härom i nåder öfverlernnas till Rikets Ständers pröfning.
Fullmäktige i Riksgälds-kontoret tillse att sådan återbetalning ingår i vederbörlig ordning. 10:o.
Den stad, ort, bolag eller enskilde, som af att genom statsbidrag befordradt företag kommer att draga omedelbart gagn, bör, i den mån E. K.
M:t pröfvar skäligt, jemväl till dess fullbordande bidraga, antingen genom kontant tillskott eller med material ier och arbete.
I annat fäll beror af E. K.
M:t att inställa utbetalningen af de beviljade medlen. ll:o.
Vid alla med statsbidrag i större eller mindre mån understödda arbeten böra företrädesvis, der sig göra låter, tjenst- och sysslolösa personer användas. 12:o.
De arbetsföretag, för hvilkas utförande allmänna medel under denna riksdag äro eller varda beviljade, böra sednast under loppet af är 1853 påbörjas; kommande hvad som Rikets Ständer nu anvisa för de vid det årets utgång icke påbörjade arbeten att reserveras till Rikets Ständers disposition. 13:o.
För utbekomna låneunderstöd till vattenaftappningar eller odlingsföretag bör, efter fem års förlopp från slutet af det år, hvarunder samma lånemedel från Riksgälds-kontoret först utbekommits, årligen erläggas åtta procent af hela den lyftade iånesumman, hvaraf räntan godtgöres efter 2 för hundradet af obetalta kapital-beloppet och det öfriga utgör afbetalning derå.
I afseende på sättet och ansvarigheten för dessa inbetalningars verkställande, länder ofvan åberopade Kongl. Kungörelser af den 13 Juni 1845 och 3 November 1848 till efterrättelse. 14:o.
För andra till vissa företags befrämjande beviljade län skola, i alla de fall, der ej serskildt blifvit annorlunda föreskrifvet, årligen efter slutet af det år, hvarunder lånemedlen utbekommits, erläggas sex procent af hela den lyftade Iånesumman, hvarigenom räntan godtgöres efter fyra för hundradet af obelalta kapital-beloppet och det öfriga utgör afbetalning derå.
Dock som serskild årlig ränteliqvid ej behöfver verkställas, kommer icke någon föreskrift derom att i skuldförbindelsen inlagas, utan bör låntagaren endast förbinda sig att under den tid (omkring 28 år), som utgår för del erhållna länets fulla återbetalning, före hvarje års slut erlägga sex procent af lånets ursprungliga belopp.
Verkstälics ej afbetalning å bestämd tid, är låntagaren pligtig att på det till liqvid förfallna oguldna beloppet erlägga fem procents årlig ränta intill dess betalning sker.
Expeditions-Vtskotlels Förslug lill tind.
Skrifvelse, N:o 232. 755 15:o.
Alla kostnader af hvad namn de vara må, som, i följd af erhållna anslag eller lån, förorsakas Riksgälds-kontoret, skola utan undanlag bestridas eller gödlgöras utaf den eller deni, som statsbidragen erhållit; och bör erforderlig föreskrift härom lili afgifvande förbindelse införas.
Jemte meddelande häraf få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K.
M:t läcktes låta underrätta Fullmäktige i Riksgälds-konloret ej mindre om de terminer, dä statsbidragen böra utbetalas, så vida icke dessa terminer blifvit i kontrakt utsatta, än om de förändringar uti för statsbidragens lyftning m. m, sladgade beslämmelser, hvilka under arbetets fortgång kunna i nåder medgifvas.
Presle-Ståndet den 2 —■ — Borgare-Ståndet den 2 — — Bonde-Ståndet den 2 — — /likets Sländers underdåniga skrifvelse, i f råga om ändring uti vilkoren för den af Rikets sednast församlade Ständer lernfi a de garanti, i afseende på anläggnings-koslnaden för en jernväg emellan Orebro och Hults lastageplats vid Wenern, samt om utsträckning af denna järnvägsanläggning till Köping.
Uti:den, N:is 340 och 351). S. A. K. llos Rikets Ständer bar framställning förekommit derom, att den Engelska association, hvilken, på grund af den öfverste-löjtnanten Grefve Adolf Eugene 756 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 232. von Rosen år 1845 nådigst meddelade oktrov, interesserat sig för anläggandet af en jernväg mellan Orebro och Hults lastageplats vid sjön Wenern, dels med anledning af den inverkan de sednaste årens politiska tilldragelser i utlandet utöfvat ej mindre å penningemarknaden derstädes, än ock å alla större industriela företag och associationer, dels ock till följd af åtskilliga nyligen i jernvägs-angelägenheterna timade väsendtliga förändringar och förbättringar, önskat några jemkningar i de af Mikels sednast församlade Ständer beslutade och under den 1!) Augusti 1848 bos E. K. M:t i underdånighet anmälde vilkor, för den i afseende å berörde företag lemnade garanti; hvadan föreslaget blifvit, att sådana jemkningar, som af verkligt behof påkallades, måtte, till befrämjande af detta för hela riket så högst gagneiiga företag, af Rikets Ständer vidtagas, i anledning hvaraf till Rikets Ständer blifvit öfverlemnade åtskilliga till frågans utredning hörande handlingar, bestående uti ett den 7 Juni delta år emellan Grefve A. E. von Rosen, å ena sidan, och Jernvägsbyggnads-entreprenören George Burge, å den andra, afslutadl kontrakt, med ett den 23 derpåföljde Juli dertill beslutadt tillägg, jemte förslag till förändrad oktroy och till förändrade bolagsreglor för jernvägs-bolaget, samt två ifrån handelshuset Palmer Mackillop Dent et Camp. till Grefve von Rosen aflåtna bref, äfvensom kartor, kostnadsförslag och ritningar m. m., hvilka handlingar innefatta 2:ne alternativa förslag, hvaraf det ena grundar sig på det emellan Grefve von Rosen och Ingeniören George Burge upprättade kontrakt, som innefattar: a) att, emot det George Burge, inom 1853 års slut, för den beräknade anläggningskostnads-sumrnan, 3,240,000 R:dr Banko, fullbordar och till det bolag, som för företagets utförande sig bildar, i komplett skick atlemnar ifrågavarande jernväg, skall staten ikläda sig förbindelse, alt under en lid af 25 år lemna bolaget garanti för en netto-inkomst af 162,000 R:dr, motsvarande 5 procents ränta å förrberörde 3,240,000
R:dr; b) att staten skall vara berättigad att inköpa jernvägen med alla dertill hörande verkstäder, lokomotiver, machiner, vagnar, fordon och andra tillhörigheter efter 25 års förlopp och inom en tidrymd af femtio år från banans öppnande för allmänna rörelsen; men att, om dylik inlösen icke inom nyssnämnda 50 år eger rum, slaten skall vara sin lösningsrättighet förlustig; samt c) att bolagets förbindelse att ersätta staten hvad som densamma, till följd af sin åt bolaget meddelade garanti af en viss årlig inkomst af jernvägen under ett bestämdt antal af är, nödgats utbetala, först skall vidtaga efter 25 års förlopp och ej inträda förr, än under de år, då vinsten af företaget komme att öfver - Expeditions-Utskottets Förslag till rind.
Skrifvelse, N:d 232.
757 stiga 8 procent å det för jernvägens anläggning och underhåll nedlagda kapital.
Det andra alternativet åter, föreslaget af handelshuset Palmer Mackillop Deni et Camp. innehåller: att, emot uppfyllande af den i inom. litt. a) uti lista alternativet för bolaget stadgade förbindelse, i afseende å jernvägens fullbordande m. m., staten lemnar bolaget garanti för en årlig inkomst af 102,000