Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
For bestämmande af ett minimum vid insättning å räkningar i 5:te klassen, lärer någon betänklighet icke mota, enär till nämnde klass lian föras medel, tillhöriga dels alla med beräkning på vinst för den enskilde grumlade stiftelser och bolagslöreningar, dels alla enskilda peisoner, med undanlag af dem, sora upplagas i 4:de klassen.
I håga om det lägsta belopp, som 4:de och 5:te klassens räkningshafvare skulle ega att för hvarje gäng insätta eller utlaga, anser Ulkottet sig böra fästa uppmärksamhet derå, alt Hikets Siänder vid innevaiande Kiksdag, i sammanhang med beslutet om upp- och afskrifnings-räknings öppnande i Banken och Låue-kontoren, foi eskrifvit, att insättningar och uttag på sådan läkning få ske endast å hela 100:de-lal
R:dr banko; och då Utskottet håller löre, alt detta belopp bör fastställas såsom det Ulin Steij hvilket å deposilions-räkning i Banken må för hvarje gång insättas eller utlagas, får Utskottet, med afseende derå alt, i följd af Rikets Siänders beslut vid sed naste Riksdag, räkningshafvare i 5:ie klassen äro förbjudne att på Banken utställa invisningar å mindre belopp än 200 Rälr, tillika uttala sin öfvertygelse, att del ändamål, soia tued nämnde förbud åsyf - Banko-Utskottets Memorial, N:o 62. 3 tades, eller att förekomma missbruk af den enskilda assignerings-rörelsen på Banken, bör, äfven med miniini-beloppets bestämmande till hälften eller 100 R:dr, fullkomligt vinnas, enär det ingalunda kan befaras att invisningar å denna summa skola komma att såsom mynt löpa i rörelsen, helst tryckta eller graverade blanketter ej skulle få till dem begagnas, utan dessa invisningar fortfarande blifva hundskrifna.
På det alt 4:de klassens räkningshafvare må beredas erforderligt rådrum att, i följd af nu ifrågasatta förändring, ordna sina angelägenheter med Banken, torde samma förändring, i hvad dessa räkningshafvare angår, icke böra tillämpas förr än från och med 1857 års början.
Till öfverensstämmelse med hvad yttradt blifvit, har Utskottet här nedan föreslagit en förändrad uppställning af 141 § i gällande Bankoreglemente; hvarvid Utskottet tillika, enär, enligt berörde §, till Usta klassens räkningar skola hänföras äfven ”skuldbaiauserne för ännu utelöpande, icke 10 år gamla invisningar och insältningsbevis förra Vexel-bankeu och dess kassor emellan”, men några insättningar eller insältningsbevis af oinförmälda beskaffenhet nu mera icke finnas utelöpande, ansett nyssberörde föreskrift böra från §:n uteslutas; äfvensom Utskottet funnit det undanlag för kassa-kreditiv, sorn förekommer vid omnämnandet af medel, hvilka till 2:dra klassen hänföras, icke böra i utfärdande Reglemente bibehållas, emedan detta undantag afsett endast kassa-krediti v åt Hypolheks-föreniugar, men så beskaffade kreditiv icke vidare från Banken meddelas.
Utskottet, som i sammanhang härmed granskat de i Bmko-reglementels 5:le artikel 2:dra afdelning under 140 samt 142—145 §§ angående Bankens dep rsilions-röi else, upptagna stadganden, deruti ändring eller tillägg icke funnits vara af nöden, lår alltså tillstyrka, deL en så lydande § måtte i blifvande Banko-reglemente få inlagas, nemligen:
Mom. i Fordringsägare hos Deposilior.s-afdelningen (räkningshafvare) skiljas under fern klasser: till ilen första höra: medel, som bero af Bankens egen styrelses disposition (fria fiån fohi-afgift). till den andra: alla varande eller blifvande kont i, tillkomna under egenskap af kreditiv eller förlag af Bmken vare sig ränlefrilt eller mot utstakad ränta (fria från folii-afgif1). Banko-Utskottets Memorial, N:o 62. till deri tredje: medel, tillhöriga Staten samt dess allmänna verk eller kassor, ej egande natur af kreditiv eller förlag från Banken (fria från folii-afgifl). till den fjerde:
Alla under Stockholms stads styrelse hörande embetsverks och kassor samt sådana allmänna inrättningar, välgörenhets-anstaller och konkurs-massor, som begagna Deposilions-banken lill förvarings-ställe, samt jern väl sådane enskilde, som antingen innan folii-algiflen vidtog, behörigen anmält sig hafva upphört med assigneringen på Banken, eller ock derefter fortfarande bibehållit eller upptagit ny räkning i Depositions-afdelningen, men framdeles göra anmälan om samma räknings upphörande och insätta det mot utelöpande assignationer svarande belopp (från folii-afgift befriade-; de sistnämnde likväl ej förr än under året elter det anmälan om assigneringens upphörande blifvit gjord). till den femte: medel tillhöriga så väl alla med beräkning på vinst för den enskilde grundade Stiftelser och Bolags-föreningar; sorn oek alla enskilda personer med de bär ofvan gjorda undantag (underkastade folii-afgifl). Mom. 2.
Före räknings upptagande göres skriftlig anmälan bos underslyrelsen, som, enligt nyssnämnde grunder, hänför räkningen till sin behöriga klass.
Mot77. 3.
Räkningshafvare vare ovilkorligen förbjudet att å Banken utställa invisningar å högre sammauräknadt belopp, än han å räkningen har i behåll.
Å räkning, tillhörande 4: le eller 5:te klassen, får icke insättas eller uttagas mindre belopp hvarje gång än 100 R:dr Banko; gällande denna föreskrift, hvad 4:de klassens räknings-hafvare beträffar, först från och med 1857 års början.
Vid assignering å Banken må räkningshafvare af 5:te klassen ej begagna andra än handskrifna invisningar Stockholm den 28 September 1854.
Banko-Utskottets Memorial, N:o 62. 5 Reservation. af Herr Bogeman, J. L. ”Emot Högl.
Utskottets förslag, alt, från och med 1857 års början, insättning eller uttag å räkningar i Banken, hvilka tillhöra 4:de klassen, ej skulle få ske till mindre belopp hvarje gång än 100 R:dr Banko, får jag mig reservera, öfverlygad att denna förändring, utan att vara från Bankens sida at verkligt helio! påkallad eller ledande lill någon egentlig fördel för densamma, mäste komma att medföra högst betydande olägenheter, kostnader och möjligen äfven förluster för de under Stockholms stads styrelse hörande embetsverk och kassor, allmänna inrättningar, välgörenhets-anslalter m. fl., hvilkas medel hänföras till 4:de klassens räkningar.
För att kunna fatta verkan af den tillstyrkta förändringen bör man känna, att nästan alla af dessa verk, kassor och inrättningar, de der samtlige äro till för allmänt nyttiga ändamål och stiftade utan beräkning på enskild vinning, för närvarande verkställa all sin redovisning medelst Bankens Depositions-afdelnings attester och genom assignering på Banken, utan kontant uppbörd eller utgift.
Uti detta, den största säkerhet, ordning och reda medförande redovisningssätt, skulle, genom förslagets antagande, en högst väsendtlig och lill sina följder vådlig rubbning uppstå, emedan, enligt detsamma alla poster, understigande 100 R:dr, skulle till ifrågavarande verk, inrättningar och stiftelser kontant inbetalas och likaledes derifrån kontant utgifvas.
Det synes vara ställdt utom allt tvifvel, att härigenom komma icke allenast att inträda behof att med dryg kostnad anställa särskilda med borgen försedda uppbördsmän, med thy åtföljande kontrollanter vid åtminstone de aldrafleste af dessa verk och stiftelser, utan äfven att föranledas en osäkerhet och tillfällen till förluster, som med iakttagande af nu varande redovisningssättet icke varit att befara.
Enda fördelen för Banken skulle blifva möjligheten att kunna indraga en eller två tjensler derstädes.
Jag säger möjligheten, ty Utskottet har icke kunnat bestämdt påstå om, än mindre hvilken eller hvilka tjenster skulle genom förändringens införande kunna undvaras.
Således, för att bereda en förmodad, aldeles icke bestämdt afgjord, besparing i Bankens adminislralions-kostnad af ett eller par tusen Riksdaler årligen, fördrar man att de verk och inrättningar, hvarom här är fråga, skola vidkännas mångdub - 6 Banko-Utskottets Memorial, N:o 62. belt ökade förvaltnings-utgifter och, hvad värre är, utsättas för äfventyr och förluster, hvilkas inträffande man just sökt och jemväl lyckats i väsendtlig mån förebygga genom den lemnade tillåtelsen att under nuvarande vilkor begagna Depositions-hanken.
Någon inskränkning i denna tillåtelse har hitintills veterligen icke blifvit satt i fråga.
Går man tillbaka till 1668 års Banko-ordning finner man tvärtom deruti uttryckligen påbjudet att ”icke allenast alla Stockholms stads medel och inkomster (således intet undantag i afseende å beloppet) böra gå genom Banken och der såsom en kassa förvaras, utan ock alla penningar, som omyndiga barn tillkomma, och fördenskuld med största säkerhet böra förvaltas, måga uti denna Vexel-banken, såsom den tryggaste ort, blifva nedsalta” etc.
Likaledes innefatta, efter hvad jag kunnat inhemta, de för ifrågavarande allmänna inrättningar, välgörenhets-anstalter och milda Stiftelser af Kongl. Majit tid efter annan utfärdade nådiga Reglementen bestämd föreskrift derom, att alla deras inkomster skola uti Banken insättas och utgifterne på Banken assigneras, utan afseende å inkotnsternes eller utgifternes större eller mindre belopp.
För konkursmassor, hvilkas medel ock hänföras till 4:de klassen, stadgas jemväl i gällande Konkurs-lag, alt dylika kontanta medel skola, så vidt Borgenärerne ej derom annorlunda besluta, i Banken eller Landtränterier nedsättas, hvarvid något minimum för sådan insättning ej eller finnes utsatt.
Genom ett penndrag vill man nu upphäfva hvad Banko-ordning, Kongl.
Reglementen och Konkurs-lag i förevarande afseende föreskrifva; med hvad befogenhet lemnar jag derhän.
Visserligen invänder man att vederbörande sjelfve äro oförhindrade att för dagen på en gång i Banken insätta influtna smärre poster, då de sammanlagda uppgå till eller öfrerstiga det föreslagna minimi-beloppet, och att derföre större kassa-behållningar från ena dagen till den amira ej behöfva finnas.
Men denna invändning förfaller, då man besinnar dels att alla insättningar i Banken måste ske löre en viss timma på dagen (f. n. kl. 11 f. m.) dels att vederbörande kamererare och redogörare, efter den nya ordningens införande, ovilkorligen skulle hålla kontant kassa för besörjande af sådana utbetalningar, som ej finge medelst assignation på Banken liqvideras.
Enligt min öfvertygelse äro samma skäl, sorn af Utskottet blifvit anförda för bibehålla nde af rättigheten för Steite/is allmänna verk och kassor ali, under oförändrade vilkor, begagna Depositions-hanken, tillämpliga Banko-Utskottets Memorial, iV:o 62. 7 äfven i afseende å de verk, inrättningar och stiftelser, som utgöra 4:de klassens räkningshafvare.
Dessa sednare äro nemligen, lika som de förra, ålagda alt hafva sina medel i Banken insatta; derigenom minskas, likasom genom insättning i Banken af Statens medel, tryckningen på den metah liska kassan, hvilket ansetts innefatta en fördel för Banken; och i följd af förändringen måste, för dessa verk, inrättningar och stiftelser skapas behofvet af ökade tjenster, alldeles lika med hvad Utskottet anser förhållandet blifva med statens allmänna verk och kassor.
Men när omständighelerne äro sådane, huru kan väl
Utskottet då ega skäl att i afseende å 4:de klassens räknings-hafvare tillstyrka den ifrågavarande förändringen?
Jo! —säger Utskottet — emedan dessa räkningshafvare nästan uteslutande finnas i hufvudsladen, och genom tillfället att begagna Banken såsom forvarings-ställe för sina medel, redan åtnjuta tillräckligt stora fördelar.
Ulan att yttra mig om arten och beskaffenheten af denna argumentation, anhåller jag blott att få fästa uppmärksamhet derå, att, om nyssnämnde fördelar skulle af Rikets Ständer anses vara allt för stora, den lämpligaste utvägen torde vara alt stadga, det 4:de klassens räkningshafvare skulle för sine räkningar erlägga folii-afgift, så att tillgång derigenom beredes att kunna aflöna en eller par tjenstemän i Banken, sorn man anser sig möjligen kunna undvara genom antagandet af Utskottets förslag.”
Uti denna reservation hafva Herrar K. A, Almgren och P. H.
Hesselgren instämt. 8 Banko-Utskottets Memorial, N:o G3. JU:o 63.
Ank. till Exp.-Utak. d. 2 Okt. 1854, kl. 2 e. ni.
Memorial, med anledning af Riks-Ståndens beslut öf ver framställningarne i 7l:a punkten af Utlåtandet N:o 48, Sedan, i anledning af Utskottets, i Memorialet N:o 59, hos Ridderskapet och Adeln samt Borgare- och Bonde-Stånden gjorda hemställan, att förordna angående dispositionen af en del utaf de från låne- och kreditivrörelsen indragna medel, bemälde Riks-Stånd, jemlikt Utskottet tillhandakomne Protokolls-utdrag af den 16, 20, 22 och 27 dennes, i ornförmälde fråga fattat beslut; så har Utskottet, under åberopande af hvad dess Memorial N:o 55 i detta hänseende innehåller, nu skolat uppgöra förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver framställningarne i 71:a punkten af Utlåtandet N:o 48, samt får af sådan orsak anföra följande.
Nämnde punkt, innefattande förslag till föreskrifter om ersättande af upphörd Privat-bank samt penninge-rorelsens underlättande i allmänhet} har, sådan densamma är vorden uppställd i Utlåtandet N:o 48, blifvit af dels samtlige och dels tre Riks-Stånd gillad, utom i hvad angår punkten Litt. h af 3 momentet, lydande, som följer: ”Filial-banks rörelse bedrifves medelst utlåning, vexel-diskontering, öppnande af upp- och afskrifnings-räkning samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom af Kongl. Maj:t i Nåder faststäldt reglemente.
Filial-bank ege icke att beräkna högre ränta eller kreditiv-afgift, än som erlägges i den utlånings- och kreditiv-rörelse, som
Riks-banken genom Diskonterna för närvarande bedrifver;” hvilket förslag till föreskrift, af Preste- och Bo/?de-Stånden bifallet, är förändradt af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet till denna lydelse: ”Filial - Banko-Utskottets Memorial, N:o 63. 9 ”Filial-banks rörelse bedrifves medelst utlåning, vexel-diskontering, öppnande af upp- och afskrifnings-räkning samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom reglemente, som kommer att till Kongl.
Maj:ts nådiga pröfning och fastställelse öfverlemnas.”
Med anledning häraf får Utskottet inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, att instämma i Utskottets af två Riks-Stånd gillade förslag tili uppställning af punkten Litt. h af 3:e momentet, och för den händelse att denna inbjudning icke skulle af någotdera Ståndet antagas, föreslå att frågan må genom votering i Förstärkt Banko-Utskott afgöras, efter följande voterings-proposition, nemligen:
Den som, i enlighet med Utskottets, af Preste- och Bonde-Stånden gillade, förslag, anser ett så lydande stadgande böra i utfärdande Bankoreglemente införas, nemligen: ”Filial-banks rörelse bedrifves medelst utlåning, vexel-diskontering, öppnande af upp- och afskrifnings-räkning samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom af Kongl. Majit i Nåder faststäldt reglemente.
Filial-bank ege icke att beräkna högre ränta eller k red i ti v-afgift, än som erlägges i den utlånings- och kreditiv-rörelse, som Riks-banken genom
Diskonterna för närvarande bedrifver” — röstar
Ja; den det icke vill, Nej.
Nej, besluta Rikets Ständer att, i öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets mening, följande föreskrift skall i blifvande Banko-reglemente intagas, nemligen: ”Filial-banks rörelse bedrifves medelst utlåning, vexel-diskontering, öppnande af upp- och afskrifnings-räkning samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom reglemente, som kommer att till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och fastställelse öfverlemnas.”
Prot. 1853—54. 6 Sami. 1 Afd. 26 Haft. 2 STOCKHOLM, tryckt hos N. MARCUS, 1854.
Förstärkta Banko-Utskottets Memorial, N:o 64. 1 X:tt 64> Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Okt. 1854, kl. l e. m Förstärkta Banko-Utskottets Memorial, i anledning af verkstäld omröstning öfver frågor, rörande decirnal-sy stein ets tillämpning på rikets mynt.
, Sorn, enligt ankomna Protokolls-utdrag af den 27 och 29 nästlidne September, Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet afslagit, men Borgare- och Bonde-Stånden bifallit den af Banko-Utskottet i Memorialet N:o 60, i anledning af Utskottets Utlåtanden N:ris 14 och 49, angående decimal-systemets tillämpning på rikets mynt, föreslagna Voterings-proposition, i fråga huruvida mynt- och räkne-enheten bör till enahanda värde bestämmas; hvaremot öfriga i berörde Memorial framstälde Voterings-propositioner blifvit, dels af Tre, dels ock af samtliga Riks-Stånden godkända; så har Banko-Utskottet, förstärkt till det i 73 § Riksdags-ordningen föreskrifna antal ledamöter, denna dag anställt omröstning öfver de godkända propositionerna, nemligen!: l:oi Den som, i enlighet med Utskottets, af Borgare- och Bonde-Stån^ den gillade förslag, anser silfvermy ntet å 10 öre böra blifva 12-lödigt, och alltså innehålla l2 delar fint silfver mot 4 delar koppar, röstar Ja, den det icke vill, Nej.
Prot. 1858—1854. 6 Sami. 1 Afd. it Haft. 2 Förstärkta Banko-Utskottets Memorial, IS:o 64.
Vinner Neij besluta Rikets Ständer att 10-öre-stycket skall, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts af Ridderskapet och Adeln samt PresteSlåndet bifallna nådiga förslag, utmyntas af 8-lödigt silfver, och således bestå af lika delar fint silfver och koppar.
Voteringen har utfallit med 88 Ja och 31 Nej; och enär
Ja således vunnit, hafva Rikets Ständer ansett, att silfvermyntet å 10 öre bör blifva /U2-lödigtJ och alltså innehålla 12 delar fint silfver mot 4 delar koppar. 2:o.
Den som, i likhet med Borgare- och Boude-Stånden, anser frågan om utmyntning af ^-öre-stycken böra förfalla, röstar Ja ; den det icke gor, Ne).
Vinner Nejj besluta Rikets Ständer, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets mening, att kopparmynt om A öre Riksmynt bör präglas, och, lika med 2- och 1-öre-styckena, utmyntas efter 600
R:dr riksmynt per skeppund myntmetall viktualie-vigt.
Voteringen har utfallit med 61 Ja och 58 Nej; och enär Ja följaktligen vunnit, hafva Rikets Ständer ansett utmyntning af A-öre-stycken icke böra ega rum. 3:o.
Den, som anser rubriken på författningen böra erhålla den lydelse, Utskottet tillstyrkt samt Borgare- och Bonde-Stånden antagit, röstar Jit; den det icke vill, Nej, Vinner Nejj anse Rikets Ständer rubriken på författningen böra lyda på sätt Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet beslutat.
Voteringen har utfallit med 37
Ja och 82 Nej; och enär Nej alltså vunnit, hafva Rikets Ständer ansett att rubriken på författningen, i Förstärkta Banko-Utskottets Memorial, N:o 64. 8 följd af beslutet om decimal-systemets tillämpning på rikets mynt, bör erhålla denna lydelse: ”Förslag till allmänna räknesättet för penningar, äfvensom till utmyntning af silfver och koppar;” hvilket Förstärkta Banko-Utskottet skolat för Rikets Ständer tillkännagifva.
STOCKHOLM, TEICKT HOS N. MAECUS, 1854. Ranko-VUkotteU Memorial, IS:o 95. i HI:o 63.
A.nk. till Exp.-Utsk. d. 6 Okt. 1854, kl. * e. m.
Memorial, med förslag till samman jemkning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om decimal-systemets tillämpning pä rikets mynt.
Sedan, jemlikt Utskottet tillhandakomna Protokolls-utdrag af den 27 och 29 nasti.
September, Borgare- och Bonde-Slånden godkänt, men Ridderskapet och Adeln samt Presle-Stålidet deremot afslagitden af Utskottet i Memorialet N:o 60, föreslagna voterings-proposition i fråga, huruvida mynt- och ra'Å7ie-enheten må till enahanda värde bestämmas; och denna fråga, enär 2 Stånd stadnat mot 2, således förfallit; samt enligt Förstärkta Banko-Utskottets Memorial N:o 64-, genom verkstäld omröstning öfver de i Memorialet
N:o 60 i öfrigt framstälda voterings-propositioner blifvit af Rikets Ständer beslutadt, dels att rubriken på Författningen, angående decimal-systemets tillämpning på rikets mynt, skall lyda sålunda: ”Förslag till allmänna räknesättet för penningar, äfvensom till utmyntning af silfver och koppar,” dels att, i enlighet med Utskottets i dess Utlåtanden N:ris 14 och 49 afgifna förslag, silfvermyntet å 10 öre bör blifva 12-lödigt och sålunda innehålla 12 delar fint silfver mot 4 delar koppar, dels ock att utmyntliing af ^-öre-stycken icke bör ega rum; så får Utskottet, åberopande livad Memorialet N:o 60 vidare innehåller, nu anmäla, alt de af Riks-Stånden den 18, 19, 23 och 26 nasti.
Augusti, i anledning af Utlåtandet N:o 49, fattade skiljaktiga beslut, hvarför redogörelse uti sistnämnde Memorial icke redan blifvit lemnad, innefatta Bih.
Ull R.~St.
Prot. 1853—1854. 6 Sami. 1 Afd. 38 Raft.\ 4 s Banko-lHskottett Memorial, A:* fl - ätt 4:de punkten af Utskottets förslag, hvilken punkt af Borgare-Ståndet gillats, borde förändras, enligt Ridderskapet och Adelns samt BondeStåndets beslut, sålunda: ”att, efter det nya systemets verkställighet, all offentlig räkenskap föres i två kolumner: Riksdaler Riksmynt och Öre^ med undvikande af alla brutna tal, så att de, som öfverstiga ett halft öre, utföras för helt och de, som ej öfverstiga ett halft öre, uteslutas,” samt, jemlikt Preste-Ståndets beslut på sätt som följer: ”att, efter det nya systemets verkställighet, all offentlig räkenskap föres i två kolumner: Riksdaler Riksmynt och Öre, med undvikande af alla brutna tal, så att hvad som endast uppgår till ett halft öre eller derunder uteslutes, men, då det stiger derutöfver, utföres för ett öre;” att 5:te punkten i Utskottets, af Borgare-Ståndet jemväl godkända, förslag, så lydande: ”att taxor å allmänna afgifter undergå skälig jemkning till öfverensstämmelse med det nya systemet, så att, på sätt i nästförestående punkt är föreskrifvet, bråktal af öret undvikas,” ansetts böra på det sätt förändras, att framför slutordet ”undvikas” blifvit tillagda, af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, orden: ”der del utan olägenhet ske kan,” och af Preste-Ståndet orden: ”der sådant utan olägenhet kan ske;” och att Utskottets tillstyrkande om underdånig framställning till Kongl. Maj:t, beträffande utseendet och beskaffenheten af prägeln å det nya 10-öre-stycket, blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit, men af öfriga 3:ne Riks-Stånd deremot gilladt; hvadan omförmälda tillstyrkande utgör ett Rikets Ständers beslut.
Utskottet, som det enligt 73 § i Riksdags-ordningen åligger att de skiljaktiga meningarne, så nära möjligt är, sammanjemka och med förslag deröfver till Rikets Ständer inkomma, lår i föl jd deraf och med iakttagande af Rikets Ständers i ämnet redan förut fattade beslut, nu lill deras godkännande öfverlemna följande
Förslag till allmänna räknesättet för penningaräfvensom till utmyntning af silfver och kopparj nemi.: l:o att, med fastställande af räkne-enheten till värdet af en fjerdedels Riksdaler Silfver, enligt Mynt-ordningen den 9 Maj 1835, denna räkne-enhet, motsvarande En Riksdaler Riksgäld eller 32 sk.
Banko, benämnes Riksdaler Riksmynt; 2:o att räkne-enheten indelas i 100 lika delar, benämnde Örej deraf alltså hvar och en i värde motsvarar lTVo i"st Banko-Utskottets Memorial, N:o 66. 8 silfver, eller 3 r:st. banko, eller 5 ^ r:st. riksgäld, eller / nära en half skilling sistnämnde mynt; 3:o att, efter det nya systemets verkställighet, all offentlig räkenskap fores i två kolumner:
Riksdaler Riksmynt och Örej med undvikande af alla brutna tal, så att hvad som endast uppgår till halft öre eller derunder uteslutes, men, då det stiger derutöfver, utföres för ett öre; 4:o att taxor å allmänna afgifter undergå skälig jemkning till öfverensstämmelse med det nya mynt-systemet, s& att, på sätt i näst föreslående punkt är föreskrifvet, bråktal af öret, der sådant ulan olägenhet ske kan, dndvikas; 5:o att, vid tillämpningen af del nya räknesättet, följande mynt af silfver och koppar må präglas, till skrot och korn, som här nedan bestämmes, nemligen.
A) S i l fv e r my nt. a) Utmy ritningen:
Ett st. om 4 R:r Riksm. eller 400 öre
I®® „
Alla ofvan uppräknade silfvermynt skola, i enlighet med Mynt-Ordningen den 9 Maj 1835, innehålla 3 delar fint silfver mot 1 del koppar och således vara tolf-lödiga, af hvilken blandning, som benämnes Mynt-silfverj skola utmyntas af tvä skålpund viktualie-vigt sådant silfver: 25 st. oin 4 R:r Riksmynt
» 10 öre
Remedium i finhetj får jemlikt åberopade Mynt-ordning, utgöra på hvarje skålpund viktualie-vigt mynt-silfver Tre Ett
Remedium i vigt får utgöra: pft 4 R:r Riksm. st., deraf 25
B) Ko 'p p a r m a) Utmyntningen[•)
Ett st. om 5 öre utmyntas efter 1000 Riksdaler Riksmynt per Skeppund mynt-metall viktualie-vigt, och skall i nu gällande mynt motsvara: 1 sk. 1\ r:st Banko
Ett st. om 2 öre d:o 600 d:o » » HA » »
» a Blifvande således af 100 skålpund mynt-metall viktualievigt utmyntade: 5 öre-stycken 5,000 st. 2 öre-stycken 7,500 » 1 öre-stycken 15,000 #