Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och, sorn de nu i fråga varande utgifter äro af sådan beskaffenhet, att de icke, utan olägenhet, skulle kunna uppskjutas; hafva förenade Utskotten velat tillstyrka, att den härtill erforderliga Summa, som, enligt Canal-Directionens uppgift, utgör omkring Attatn.Tusen 80,000) Bid Banco, må för denna gången, i afräkning på det arliga Byggnads-Uåne-biträde, som, enligt 1815 års Riksdags-Beslut, Canal-Bolaget för innevarande år tillkommer, från Banken förskottsvis genast utbetalas.
Stockholm d. 3 April j8i8.
Bendia- Utskottets Betänkandenl '301 N:r 30.
Ständers Banko-Utskotts Betänkande, angående Medel till Jernhandteringens och Bergslags-rörelsetis understöd och upprätthållande.
I anledning af flere från de réspective Ständen till Banko-Utskottet remitterade Motioner, angående understöd för Jernhandteringen och Bergslags-röi elsen, får Banko-Utskottet, efter Herrar Banko Fullmägtiges och Comrmssariatets hörande, härigenom till Rikets Höglofl.
Ständer afgifva dess vördsamma Utlåtande.
Herr Kammarherren J•
Steuch och Herr Brukspatron B.
Hejkenscliöld, hafva, under åberopande af den för hela Riket vigtiga Jernhand-’ teringens nuvarande betryckta tillstånd, hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln framstält nödvändigheten för dess framtida upprätthållande, att en högre beläning på Bruks-Elfecter måtte af Banken beviljas, än som de sednare åren fått äga rum.
Med tillstyrkan af Herr Hejkenscliöld, att kronans priser på Hammars-Skatts-Jernet härvid måtte få tjena till grund, sålunda, att ett medium af alla Hammar-Skattspriserne och | delar af deras belopp fastställdes såsom bestämd beläningssumma, den Herrar Banko-Fullrnägtige aldrig sk 1 le äga rätt, att minska eller öka, mera, än sorn fordrades för alt undvika runstycken uti Räkningarne, men att belänings-värdet å andre elfecter, såsom Koppar, Jernplåtar och annan gröfre Jern Manufactur, för hvilka några så bestämda grunder ej äro att tillgå, finge hädanefter som hittills bero al Banko-Styrelsens 3o2 Banko-Utsiottets Betariltanden. pröfning, likväl med förbehåll att beläningsSumman å sådane
Effecler skulle bestämmas i förhållande till hvad å Stång-Jernet utlånades.
Innom Vällofl. Borgare-Ståndet har Herr Lagmannen J. hörens, efter upprepande af åtskillige för Bankens utlåning på Jem-effecter utfärdade aldie och nyare författningar och med särskilt afseende å Bruksägares närvarande belägenhet, yttrat den tanka, att beläningen på Stångjern utan något äfventyr, torde kunna och böra sträckas till I delar af dess försäljningsvärde, samt i mohn derefter på Jern-Manufactur och andre till beläning antagne Metaller; men i öfrigt framställt den öfvertygelse, att en ny fond för Jern-Contoiret, hvarigenom Bruksägares, på deras Hammarskatt grundade
Ijåns rättighet blefve utvidgad, skulle mera egenteligen underlätta deras förlags utgifter, och bidraga att försätta dem nii en oberoende ställning.
Och föreslås i sådant afseende att Jern-Contoiret måtte erhålla ett Crsditiv på Riksens Ständers Bank af 800,000: till En Million R:d emot 4 procents ränta och säkerhet uti Contoirets ägande fond; för att efter behof kunna användas till Lanebiträde åt Bruksägare, lämpade efter hvars och ens hammar-skatt; hvilket biträde skulle få begagnas ifråtr d. 1 Januaria hvarje år, men sist uti påföljande September Månad blifva till Banken återbetalt.
Herr Bruks Patron G.
Hulphers har hos nyssbemälte
Stånd väckt den motion, att ett lane- belopp minst svarande mot hälften af det som for ett Skeppund Stångjern bestämmes, ärligen malte från Riksens Ständers Bank anslås, Banko Utskottets Betcinkanden.
303 för att pä Stapel- och TTpstads-Vågarne i Riket, å hvarje Skeppund Tackjern kunna utlånas'- hvartill utledning så mycket mindre saknades, sorn, i händelse dylika utlåningar skola fortfara, Bankens säkerhet
Och inkomst i förening med Näringars fördel, utgjorde ändamålet för dess Lånebiträden.
Riksdags fullmäktigen från Orebro Län, Anders Andersson har innom Hedervärda BondeStåndet, efter utveckling af Jordbrukets och Berghandteringens inbördes samband, yrkat nödvändigheten af den sistnämndes understöd, medelst en ny lånerättighet i Banken på Bergsmanna effecter eller en ökad Lane-räitighet derstädes på Eruks-effecter; och har sluteligen Riksdagsmannen från samma Län Eric Ericsson tillstyrkt, att det af Rikets Högloft.
Ständer redan år tgl? vidtagne, men allt hittills hvilande beslut om.
Låneträttighet i Banken på Tackjern, måtte nu ernå sin fullbordan, genom föreskrift för Banko-Fullmäktige, att på samma gång och i enahanda ordning, som utlåningen å Stångjern och öfrige Bruks-effecter stadgas, äfven ma bestämmas till hvad belopp Tackjern på Stapel- eller Upstads-Vågar kan få belanas; och föreslås tillika ett sådant Lånebelopp till * delar af Stångjernets beläningspris.
Hvad först angår den väckte fråga att belänings-Värdet å Stångjern skulle till ett visst och gifvit belopp bestämmas; så, enär Banko-Utskottet å ena sidan nogsamt känner angelägenheten deraf att koppar- och jern-tillverkningen i Riket, såsom utgörande den förnämsta Näringsgren för Varu-byte med Utlänningen, på allt Banko-Utskottets
Betiinkanden sätt må vania understödd, anser Utskottet likväl just detta ändamål påford ra, det Banko-Ful! mägliges dispositioner i fråga om fastställandet af belåningspris derå, må kunna af särskild pröfning få bero, och sålunda icke ovillkorligen föreskri fvas af Riksens Höglofl.
Ständer till något visst belopp; helst, under en tid då Myntvärdet ännu icke hunnit komma till stadga, ej mindre Banquens säkerhet än ock sjelfva Näringens förmån kunde bero deraf, att BankoFullmägtige i denna del finge, med hänsigt till conjunctur och öfrige omständigheter, förfara.
Likväl anser Banko-Utskottet, att den ledning för Banko-Fullrnägtiges åtgärd härutinnan bör lämnas, som begränsar en sådan dispositions rätt; och att i sådant afseende bör blifva stadgadt, det beläning må kunna äga rum till | delar al'gällande priset a nämnde metaller, men ej deröfver, enär en högre sträckt beläning på elen till exportfärdige varan, vid någon förändring i conjuncturen, snarare kunde blifva ett hinder för utförseln än att den befordra, och tillverkaren i öfrigt visserligen vore mera belåten med förlagsbiträde i annan väg, än med Lån på den färdige produeten, deraf han icke alltid kan vara i tillfälle att komma uti något omedelbart åtnjutande.
Beträffande dernäst det förslag, att den af Kongl. Collegierne fastställande årliga Taxa för Lösen af Kongl. Maj:ts och Kronans hammarskatt skulle tagas till grund för Jerneis beläningsvärde, så medgifver väl
Utskottet att detta pris vanligen understiger det gångbara, hvarmedelst - Banko- Utskottets Betänk anden. medelst alltså, vid en beläning till j delar der-; af, säkerheten för Banken skulle böra anses bevarad; men, då i betraktande tages, att Tionde, och Hammar-Skatts Jernet kan af Kongl. Majit in natura infordras, eller på Auction till den mästbjudande försäljas, och någon annan grund for Taxe-sätlningen i alla fall icke äger rum, än Kongl.
Collegiernes pröfning om varans rätta värde, i den stund lösningsprisec fastställes, emedan Kongl. Collegierne icke hafva någon rätt att till nedsatt betalning låta denna Stats-intrad inlösas; häller Banko-Utskottet också före, att vid tillämpning till fråga om lån af Banken, bo: ra inga andra authoriteter, än Banko Fullmäg-' tiges egen pröfning få galla, helst möjligheten, deraf visserligen kunde förutsättas, det Kongl. Collegierne fastställde så höga pris, att Tillverkarne funne mera räkning viri, att Skatten in-' natura afbörda, hvilket ock vid flere tillfällen förut intraffat.
Då Banko-Utskottet alltså för dess del vörd-1 samt tillstyrker att, med ofvan föreslagne tillägg, det Uåne-beloppet må kunna sträckas till S delar af gällande priset, men ej deröfver, föreskrifterne till Herrar Banko-Fullmägtige örn Kårt på Exportable effecter i öfrigt må blifva oförändrade, föreställer sig Utskottet att, i verkställigheten haraf, Bankens säkerhet samt Näringens understöd och förkofran, skola af nitiske fullmagtige gemensamt kunna iagttagas, till befordrande af allmänt gagn.
Med enahanda föremål till betraktande tror Utskottet sig deremot kunna och böra fästa meRiharg titt Riks-St.
Prot. Jgiy-tSlS- 6\>e Samh N;r 4o. Banko-Utskottets Betänk anden.
xa afseende på den väckte frågan om något "Kreditiv för Jern-Comoiret, att efter dess disposition komma Jern-tillverkare till godo.
Då JernConloiret på ett väsendteligt sätt alltsedan döss första inrättning med framgång verkat till Näringens förkofran, och uti redan ägande fond, kan prestera en solide säkerhet för erhållande biträde; föreställer sig Utskottet ock att, i den mohn medlen till verksamhet för denna Inrättning blifva utvidgade, den jemväl framfor alla andra omedelbarligen skall kunna befordra den största nyttan, och närmast urskilja, efter Näringens skick och inträffande omständigheter, hvilka biträden företrädesvis päfordras.
Utskottet har hämtat en ökad anledning för någon tillstyrkan i detta afseende, dels deraf, att den rättighet, Jern-Contoiret enligt P.iksens Ständers Beslut åren 177g och 178b erhållit, att i foreskrifven ordning för
Jernhandteringens understöd begagna temporärt Uåne-biträde af Banken, till ett efter tidernas skick då lämpadt. belopp, icke blifvit genom något sednare beslut upphäfven, hvadan ock snarare en efter behofvet och förändrade omständigheter afpassad tillämpning af äldre föreskrifter, än beviljande af någon ny förmån, härvid var i fråga; dels ock, af den reglerings-grund för allmänna Låne-operationerne, Banko-Utskottet för dess del anser så väsendtelig, att nemligen Näringarne uti en annan väg än genom de så dryga Diskontlånen må ethalia de understöd, som möjligtvis af ali" manna Fonder lämnas kunna.
På sådan grund får Utskottet alltså vördsamt föreslå, det Jern-Contoiret må, emot nöj - Banko-Utskottets Betänkanden. 307 aktig säkerhet, förunnas
Diskont-rättighet i Banken till ett belopp af 600,000 R:dr emot 3 procents ränta; hvilket Creditiv hör, efter Utskottets tanka, ställas till FulImagtiges uti Jern-Kontoret disposition intill nästa Riksdag , och af desse Fullmägtige få bero att bestämma, på hvad. sätt och i hvad ordning detsamma bäst må till Bruks-rörelsens nytta och båtnad användas; dock anser Utskottet följande 2tne vilkor böra i fråga örn dispositionen föresättas, nemligen: 1.
Att en del af Creditivet, minst 100,000 R:dr, icke må i vanlig
Låne-väg permanent disponeras, utan serskildt afsättas såsom Reservfond, användbar egentligen vid de terminer , di köpslut om Jern vanligen ega rum, på det att, derest konjunkturen för tillfället gåfve anledning till ofördelagtiga anbud , Tillverkarens derigenom inträffande förlägenhet matte genom Jern-Kontorets mellankommande åtgärd kunna serskilt underlättas; och 2.
Att den vinst, som uppkommer genom differencen i Räntebetalningen till Banken, mot Räntan för Utlån, af denna tillökade Fond, bör serskilt redovisas, och anses såsom tillgång, disponibel för Jern-Contoirets Fullmägtige, till ändamål, som med Näringens framgång och förkofran genom anställande rön och försök m. m. hafva gemenskap, men ej anses såsom tillväxt i Jern-Contoirets enskilda Uåne-fond.
I händelse Riksens Höglofl.
Ständer finna skäligt bifalla Utskottets vördsamma tillstyrkan i denna delen , torde det Reglementariska, till verkställigheten hörande, få blifva ett föremål för Utskottets vidare öfvervägande vid Regie - 308 Ban\o-ZTts);oltets Bitänftanden. mentets författande för Herrar Banco-Fullmägtige; likväl torde, efter Utskottets tanka, såsom hufvudsakelige vilkor härvid böra sladgaS:
Att det Reglemente, som Jern - Kontorets Herrar Fullmägtige för användandet af denna Fond upprätta, ma af Herrar Banko-Fullmägtige få granskas; att inge omsättningar af desse
Lån må kunna äga rum; att Räntan dera ej må blifva högre än 5 procent; samt att Banken uti årliga Revisioner öfver nämnde Fond deltager, genom ett dertill utsedt Ombud.
Hvad sluteligen angår den inom arne Respective Stånd väckte Motion om Låne-rättighet i Banken på Tackjern; så har Utskottet inhämtat, att en villkorlig tillåtelse uti Banko-Reglementet af år t 8x2 blifvit Banko-Styrt Isen lemnad, derest någon allmän förlägenhet genom alltför hastig indragning af Rörelse-kapitalet före mästpåföljande Riksdag skulle inträffa , att då lunna till afhjelpande deraf, medgifva beläning a hvarjehanda rudirnaterier och deribland äfven Tackjern.
Men någon anledning har sederinexa ej förekommit, att tillämpa berörde Stadgande, som genom de vid 1815 års Riksdag vidtagne finauciella grunder, blef de facto upphäfvit.
Hos Banko-Utskottet, har, vid öfvervägande af detta ämne förekommit, att beläning a£ Tackjern i Riksens Ständers Bank, dels vore mindre förenlig med Bankens säkerhet, i det att Pantens försäljning vid bristande betalning, blefve med ätski 11 ige svårigheter förknippad, då densamma icke kunde till hvilken som helst föryttras; dels, att denna beläning skulle Banho-Utshottets
Betänlanderu 309 medföra ringa båtnad för den egentliga Bergsmanna-rörelsen, emedan Bergsmän sällan äga något på Våg liggande Tackjern; men att en sådan rättighet deremot troligen skulle åstadkomma ett uppstegrande i Tackjerns-priset, lill förfång för Stångjerns-tillverkningen, hvars förkofran, såsom Exportvara, bör så vidt möjligt befrämjas.
Och kan Utskottet af dessa anledningar tor sm del ej tillstyrka, det någon rättighet att i Banken beläna Tackjern, skulle af Riksens Hoglofl.
Ständer blifva stadgad.
Hvad härutinnan anförd blifvit underställe* vördsamt de Respektive Ståndens närmare upplyste om pröfning.
Betänkande, sä vul i anledning a f Riksens Ständers Herrar Revisorers till Utskottet remitterade Berättelse, som den af Utskottet verkställde granskning, rörande BankoVerkets Styrelse och Förvaltning efter sednaste Riksdag.
Jemte Vördsamt
Utlåtande uti de ämnen,’ som innefattas uti Riksens Ständers Herrar Revisorers under den 20 November 1817 afgifne Berättelse, rörande verkställd Revision öfver Banko-Verket och dess Förvaltning , hvilken Berättelse från samtlige Respektive Stånden bl i fr gio JSanko-Utskottets Betiinkanden. vit till Banko-Utskottet remitterad, får Utskottet, till följe af Riksdae,s-Ovdningen 32 §. angående Herrar Ranko-Ftillmägliges sedan s.sta Riksdag forde Hufvud-stvrelse och hvad i öfrigt till inre administrationen hörer, afgifva dess vördsamma Betänkande; grundadt sa väl pä en af Herrar Revisorer förrättad, som af Utskottet sedermera fortsatt, noggrann och i möjligaste måtto ful!ständ ig granskning.
Bland de, med Verkets Administration gemenskap egande omständigheter, på hvilka Herrar Revisorer ansett sig böra fästa Riksens Höglofl.
Ständers uppmärksamhet , förekommer forst den erinran, hvartill granskningen af Bankens Fastighets-Lån föranledt, afl nemligen ganska många bland Verkets .Låntagare i det längsta uteblifva med sine inbetalningar, och sålunda åsidosätta uppfyllandet af de förbindelser, som deras till Banken utgifne Skuldebref innefatta.
Herrar Revisorer hafva i sammanhang här. med, och i betragtande deraf, att en sådan i flere hänseenden menlig och olämplig underlåtenhet å Gältienärernes sida, äfven länder en mängd ordentlige Lånsökande till förfång , hemställt till Banko Utskottets närmare ompröfning , om icke så beskaflfadt Stadgande, med anledning deraf, kunde anses billigt och nödvändigt, att de Banko-Liån, för hvilka föreskrifne inbetalningar icke inom någon utsatt tid fullgöras, ovilkorligen må anses såsom uppsagde, och till fulla beloppet indrifvas.
Banko-Utskottet bör härvid vördsamt upplysa, att, i stöd af de angående Bankens utlåning på Fastigheter, löre år 1815 vidtagne för - BanJiö^Utsfcotets Eetänhandtti. 3x1 fattningar, och enligt då till Låntagares Förskrifningar, utlämnades Bankens Fastighets-Lån endast på halft års tid, med förbindelse för Låntagaren, att, efter nämnde tids förlopp, återbetala både Kapital och Ränta, så framt icke Lånet, uppå lians, Sex veckor förut derom skeende anhållan, prolongerades; i hvilket fall likväl Intresset straxt erläggas skulle.
Den således stadgade formalitet , att anhålla om Lånets prolongation, blef, åtminstone i sednare tider, aldrig iakttagen; men emedlertid var häraf en följd, att Banken, då intresset icke ordentligen betaltes hvarje halft år, hade fria händer att genast och utan vidare omgång, förfara med deri pantsatte Fastigheten enligt 59 §.
Banko Ordningen; och således straxt kunde låta utmätning öfvergå Gäldenären för hela Lånet.
Nu deremot, då Bankens Fastighets-lån gifvas på obestämd tid, endast med förbehåll att Låntagaren skall vara skyldig, om Banken så fordra skulle, att efter ett halft års förlopp återbetala sjelfva Kapitalet, ådrager sig en försummelig Gäldenär, i grund af Kongl. Kungörelsen den 27 September 1815 och enligt det samma år fastställde Formulär till Låntagares Skuldebref, ingen annan olägenhet, genom bristande fullgörande af den åtagne förbindelsen , att hvarje halft år inbetala förfallen Ränta och Kapital-Procent med Tre för hundrade å Lånets primitiva Summa, än att han, efter 2:ne förlidne betalnings-terminer, och sedan från erhållande anmaning ytterligare Trenne Månader förflutit, lag. sökes endast för det belopp, som under året bordt inbetalas, utan att Banken, innan uppsägning 312 Banko- Utskottets Betänkanden'. föregått, är lagligen berättigad att något derutöfver infordra, eller eris tan hålla sig till Pantén förr , än vid utmätning utur Låntagarens lösa Egendom, tillgång för nyssnämnde inbetalning funnits brista.
Följden häraf blifver, 'att en tredskande Gäldenär, utan äfventyr af J,ane-rättighetens förlust, kan låta ej allenast anmana utan äfven lagsöka sig, hvarje år, hvarigenom de till Lånbevakningen hörande göromål mångdubblas, Banken längre tid blifver i saknad af sine påräknade inkomster, och säkerheten äfven i vissa fall under tiden kan för■ minskas, samt utom dess, på sätt Herrar Revisorer anmärkt, ett verkligt förfång för audre Lån-sökande härigenom uppkommer.
Af dessa anledningar och till införande af ♦-» en härutinnan hos åtskillige bland Bankens Gäldenärer saknad ordning och noggrannhet, har Banko-Utskottet, uppå den af Herrar Revisorer gjorde anmälan, och efter Herrar Fullmägtiges, Comrnissariatets oell Ranko-Fiskals-Ernbetets hörande, för dess del funnit ett så beskaffad!
Stadgande vara af nöden, att, så vida en Låntagare efter tvenne förlidne betalnings-terminer eller när ett år antingen frän Lånets utbekommande, eller från sednast skedd inbetalning förflutit , samt sedermera, inom Trettne Månader efter erhållen anmaning , icke till Banken inbetalt den förfallna Räntan och Kapital-Procenten, Lagsökning ej allenast för detta belopp utan ock för hela Lånet, hvilket då må anses förfallit, skall anställas, och den Panlförskrefne
Fastigheten, i brist af godvillig betalning, antingen å etie'
Banfo-Utskottens Betänkanden. 313 a executiv Auction, e ler, der Banken så lämpligt finner, efter föregången Lagfart, å Bankens egen Auction försäljas.
I följd hvaraf ock en för Bankens räkning en gång utlyst Auction icke annorlunda än genom inbetalning af hela Lånet må kunna inhibera*, samt en sådan inbetalning, antingen försäljningen kommer att ske executive i orten eller på Bankens egen Auction efter föregången Lagfart, hvilket må ankomma på Banko-Styrelsens pröfning och godtfinnande , i båda fallen, på sätt Kongl. Kungörelsen af d. 15 Julii 1752 blott i sistnämnde hänseende stadgar , ovillkorligen vara verkställd inom 3 5ite dagen före Auctionen, så framt det offentliga utropets fortgång derigenom skall kunna hindras.
Börandes i öfrigt uti den Författning, som härom blifver utfärdad, uttryckeligen förklaras, det samtelige Gäldenärer; hvilka, enligt det år 1815 stadgade Formulär, afgifvit: deras Skuldebref för i Banken undfångne eller undfående
Lån, men ej skulle vilja underkasta sig ofvanberörde reglering i afseende på återbetalningsvillkorens fullgörande, blifva genom samma Kungörelse uppsagde.
Hvarigenom Banken alltså, Sex Månader efter det nämnde Författning blifvit allmänneligen kungjord , eger fria händer alt med alla dess utestående Fastighets-Lån, i enlighet med omförmälde stadgande förfara.
Och torde på Banko-Utskottet få ankomma^ i händelse dess vördsamma hemställan i denne del af Riksens Högloft.
Ständer gillas, att meddela Banko-Styrelsen de Reglementariska före.; »krifter om hädanefter utfärdande Skuld-SedBihang till Rikt-St.
J$17—18>8- 6‘:e Sami.
N:r 41 4* 314 Banco-Utskottets Betänkanden. lars förändring och mera dylikt, som i öfverensstämmelse härmed kunna finnas af nöden.
Herrar Revisorer hafva vidare inför Riksens Höglofi.
Ständer uppgifvit de allmänna grunderne för den anstalt, som, till underlättande af förslitne smärre Sedlars ombyte mot nya, i Landsorteme efter sednaste Riksdag å Bankens sida blifvit vidtagen; hvilken anstalt Herrar Revisorerne funnit, i ej obetydlig inon kunni afhjelpa Landsorternes öfverklagade brist på brukbara Srnå-Sedlar, så vida Herrar Landshöfdingar anse lämpligt, att om verkställigheten gå i författning; Men tillika anmält, att, enligt hvad af Bankens Räkenskaper inhämtas, berörde utväg, under de sednare förflutne tvenne ar, endast af Ryra Län blifvit begagnad.
Banko-Utskottet har genom Remiss från.
Hedervärda Bonde-Ståndet fått emottaga ett af Riksdagsmannen från Oland, Jon Göransson i detta ämne ingifvit Memorial, hvaruti förmäles, att ji de fleste Landsorter, irtgen verkställighet härå sskall hafva följt, af det skäl, att ingen velat åtaga sig transport-kostnaden för de nya, och ansvaret för de gamla Sedlarnes återlämnande; Riksdagsmannen anser å ena sidan billigt, att Rikets Inbyggare böra komma till åtnjutande af en förmån sorn Rikets Ständer dem tillagt, och å den andra, att Deras egne Verk, Banken och Riksgälds-Kontoret, som utan tvifvel årligen vunne på flere och större Sedlar, hvilka förloras under Eldsvådor, Sjöskador och genom andra olyckor, väl måtte under säkra Omslag äga fri Post för de nya Sedlarne, men deremot forse LandtRäntmästarne med en skälig precent förderas emot - Banko- Utskottets Betänkanden. 315 tagande och utvexling, samt de förslitne Sedlarnes återsändande; och förmodar i öfrigt att utväxlingen lämpeligast kunde verkställas vid Upbörds-stämmorne, af Krono-Fogdarne, efter erhållen underrättelse om de brister som göra de gamla Sedlarne oemottagliga.
Med Ha n lto-Utskottet har i öfrigt blifvit communiceradt ett hos Höglofl.
Stats-Utskottet hållet Protocoll, hvaraf inhämtats, att, sedan Riksgälds-Kontoret vid sednaste
Riksdag fått sig ålagdt att på enahanda grunder som för Bankens åtgärder härutinnan, komrne att fastställas, äfven till Riksgähls-Sedlars ombyte i Orterne söka bereda nödig utväg, oell anmälan från åtskillige
Län, till begagnande af en sådan anstalt , hos Riksgälds-Kontoret blifvit gjord; så hafva, med de till tvenne Län förskottsvis lemnade Summor uti Riksgälds Små Sedlar, sådane omständigheter sig yppat, som tydligen ådagalagt, att ändamålet, åtminstone hvad desse Län beträffar, helt och hållet förfelats; i anledning hvaraf, och då; inga vidtagande försigtighetsmått kunde anses til 1 räck 1 ige att härutinnan förebygga hvarjehanda möjlige missbruk och underslef, samt dess-j utom förekommit, att förslitne smärre RiksgäldsSedlar i alla fall utgjorde en nog obetydlig del af den utelöpande Sedelstocken, Höglofl.
StatsUtskottet beslutit, att, med anmälan härom, hos Rikets Höglofl.
Ständer tillstyrka, det all serskild anstalt från Rilcsgälds-Kontorets sida, till befordrande af sådane Sedlars ombyte i Orterne, hädanefter må upphöra.
Banko-Utskottet, som häruti funnit ett obehagligt bevis, hura allmänna anstalter genom 3i6 Bunko-Utskottets Betänianden. missbruk eller efterlåtenhet någon gång kunna förfela deras ändamål, har likväl, enär något spår till dylikt förhållande inom de
Län, hvilka hittills från Banken uttagit förskotter i smärre sedlar, icke visat sig, häraf ej trott sig äga tillräcklig anledning, hvad Banken beträffar, hvars utelöpande små sedlar utgöra en öjarnnförligt större massa, att undandraga Landsorterne ett biträde, deraf flere bland dem torde vara i verkligt behof. X)å Utskottet anser otvifvelaktigt att kontrollen och tillsynen öfver medlens behöriga användande eller någon befattning med remissernas fram- och återsändande icke lätnpeligen kan eller bör uppdragas åt Banko-styrelsen, hvars åtgärd härutinnan, efter Utskottets öfvertygelse, bör vara inskränkt till omsorgen för Bankens säkerhet, torde däremot med skäl kunna förväntas, att de Herrar Landshöfdingar, hvilka, till båtnad för rörelsen inom deras