Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Inteckningsha fvare, till godtgörande af hvilkas fordringar ingen tillgång uppstår utur försäljningsbeloppen för de intecknade fastigheterna, njute samma rätt, som de oprioriterade borgenärerne, och vare underkastade enahanda bestämmelser och föreskrifter, som för dessa gällande äro, så väl rörande ackordsaftalet, som i allt öfrigt. 4:de Sect.
Om hustrurs rätt. 557.
Kommer gift man i konkurstillstånd, och är emellan honom och hans hustru genom äktenskaps-kontraktet aftaladt, att den fasta egendom, hon då eger eller som henne framdeles tillfalla kan, skall hennes enskilda tillhörighet utgöra, tage hon sin fasta egendom åter, ehvad den genom arf, gåfva eller testamente häfver henne tillfallit. 558.
Hustru, som sådant äktenskapsaftal gjort, återtage likaledes fastighet, som af henne och i hennes namn är vorden förvärfvad för medel, de der härflutit från inkomsten af fastighet, henne genom arf, gåfva eller testamente tillfallen; dock njute hon ej denna rätt, derest icke uti köpeafhandlingen uttryckligen finnes intaget, att köpeskillingssumman sålunda utgjort hennes egna tillgångar, och genom bilagd bouppteckning (inventaire) eller annan fullt vitsordsegande handling (aete authentique) detta förhållande jemväl styrkes. 559.
Utom i det fall, att äktenskapsaftal uttryckligen innehåller sådan bestämmelse, sorn i föreg. art.
557 sagd är, vare del alltid laga förutsättning (une présomption legale), att fast egendom, inköpt af hustru, tillhörer mannen och med hans penningar blifvit betalad, samt följaktligen utgör en del af konkursboets tillgångar, så vidt icke hustrun gitter motsatsen bevisa. 560.
Likaledes vare hustru berättigad, att återtaga sådana lösören, till hvilka hon genom äktenskapsaftalet förbehållit sig eganderätt, vare sig att de då voro hennes, eller genom arf, gåfva eller testamente henne sedermera tillfallit, och ej heller till det gemensamma boets tillhörigheter någonsin öfvergått; dock måste, för åtnjutandet af sådan rätt, styrkas genom bouppteckning eller annan vitsordsegande handling, att ifrågavarande lösören äro desamma.
Brister hustrun i sådan bevisning, vare alla lösören, så för mannens bruk sorn för hustruns, liemfallne till konkursboet, på hvad sätt än äktenskapsaftalet må vara uppgjordt; sysslomän dock förbehållet att, med referentens begifvande, till hustrun återlemna det linne och de kläder, som för henne äro nödvändiga.
Skrifvelse, N:o 10. 69 561.
Sådan vindikalions-talan, hvartill art.
557 och 558 förvara hustrus rätt, må dock af henne ej utöfvas med annat vilkor, än att hon ansvarar för de skulder och inteckningar, för hvilka fastigheterna kunna lagligen häfta, vare sig att hon frivilligt dertill förhundit sig eller i laga ordning blifvit det ålagd. 562.
Har hustru hetalt skulder för sin man, varde det antaget som laga förutsättning, att hon verkställt dessa betalningar med mannens penningar; och, derest hon icke motsatsen bevisa förmår, må hon följaktligen någon talan derför icke kunna emot konkursboet anställa. 563.
Är mannen idkare af handel eller rörelse (commercant) vid äktenskapets ingående, eller har han, då utan bestämdt yrke, sådan rörelse under loppet af året begynt, utgöre endast de fastigheter, dem han vid äktenskapets ingående egde, eller som honom sedermera genom arf, gåfva eller testamente tillfallit, hypotbeks-säkerhet för hustrun : l:o För de penningar och den lösa egendom, hon genom dotal afhandling kan hafva i boet infört, eller som efter äktenskapet genom arf, gåfva eller testamente henne tillfallit, hvilka penningars utbetalning eller hvilken lösegendoms öfverlemnande till henne hon dock vare pligtig att genom vitsordsegande handling af visst datum bestyrka ; 2:o för vederlag af sådan egendom, som under äktenskapet kan hafva blifvit afhänd; 3:o för godtgörande af skulder, dem hon gemensamt med sin man kan hafva gjort. 564.
Var mannen idkare af handel eller annan rörelse vid äktenskapets ingående, eller har han, då utan visst yrke, under loppet af det år, som på äktenskapet följde, sådan rörelse begynt, ege hustrun icke någon talan emot konkursboet för de fördelar, som uti giftermålskontraktet kunna vara henne af mannen utfästade, men ege icke heller borgenärerne tvertom emot henne någon talan för de fördelar, som hon till mannen kan häfva i samma kontrakt utfästat.
KAP. VIII.
Om fördelningen bland borgenärerne af lösöreboets försäljningsbelopp. 565.
Beloppet af försåldadösöreboet, efter afdrag af kostnader och utgifter för konkursförvaltningen, af det understöd, som kan hafva blifvit till gäldenären och hans familj lilldeladt, och af de summor, som kunna hafva blifvit till laga förmånsrätt egande borgenärer utbetalde, varde fördeladt emellan borgenärerne mark om mark efter deras styrkta och beedigade fordringar. 566.
För sådant ändamål vare syssloman pligtige, att till referenten hvarje månad aflemna redogörelse för konkursboets ställning och för beloppen, som för boet äro vordne insatte å statskassans räkning för deponerade medel; pröfvar referenten lämpligt, anordne han då utdelning bland borgenärerne, bestämme summan deraf och håfve vårdnad å att borgenärerne varda om utdelningen underrättade. 567.
Till borgenärer, som hafva hemvist i Frankrike, varde ingen utdelning verkställd, förrän motsvarande belopp blifvit afdraget och satt i förvar för borgenärer, bosatte utom Frankrike, i förhållande till de fordringar, för hvilka de kunna vara i den upprättade förteckningen öfver skulderna uppförde.
Äro icke sådana fordringar upptagne i förteckningen till viss summa, må referenten kunna besluta, att det i förvar satta beloppet skall ökas, i hvilket beslut sysslomännen likväl kunna bos handelsdomstolen ändring söka. 568.
Det i förvar satta beloppet fortfare att innestå på statskassans räkning för deponerade medel ända lill utlöpandet af den frist, som i sista § af art.
492 är 70 Kongl. Alaj.-ts Nåd.
Skrifvelse, Nio 10. vorden bestämd; hafva de borgenärer, som utom Frankrike hemvist ega, icke bevakat och styrkt sina fordringar, på sätt denna lag stadgar, varde beloppet utdeladt till de erkända borgenärerne.
På samma sätt varde i förvar nedsatt motsvarande belopp för sådana bevakade fordringar, hvilka ännu icke hafva blifvit slutligt pröfvade och godkända. 569.
Sysslomännen må ej utdelning verkställa till någon borgenär, som icke uppvisar den handling, hvarpå fordringsanspråket sig stödjer; uppå denna handling anteckne sysslomän den summa, som af dem blifvit ötbetald, eller som blifvit tili utbetalning anordnad.
Kan sådan handling omöjligen företes, håfve referenten ändock magt, att, efter inhemtande af hvad bevakningsprotokollet öfver den i fråga varande fordran innehåller, gifva till utbetalningen lof.
Borgenär erkänne ock skriftligen på utdelnigsräkningen den af honom mottagna summan. 570.
Har ackord icke kommit till stånd, må sådana konkursboets fordringar och anspråk, hvilkas indrifvande ej kunnat verkställas, utaf borgenärerna, efter i behörig ordning fattadt beslut, dock icke utan att handelsdomstolen, efter gäldenärens behöriga kallande, dertill gifvit lof, kunna i helt eller delvis till den mestbjudande försäljas; afhandling derom och vidtagande af nödiga åtgärder för försäljningen åligge sysslomän.
Rörande det ämne, hvarom här stadgats, stånde det hvarje borgenär fritt att utaf referenten yrka borgenärernes sammankallande för att derom beslut fatta. KAP. IX.
Om försäljningen af gäldbundna boels fasta egendom. 571.
Borgenär, som icke i någon fastighet häfver inteckning, må ej för fasta egendomens försäljning kunna vidtaga någon laga påföljd egande åtgärd. 572.
Har ackord icke, på sätt och i den ordning föreskrifvet är, kommit till stånd, och är före denna tidpunkt laga åtgärd till fasta egendomens försäljning icke vidtagen, vare sysslomän till slik åtgärds vidtagande allena behörige; vare de ock pligtige, likväl med referentens lof, att inom åtta dagar efter berörde tidpunkt till sådan åtgärd skrida, med iakttagande utaf de formaliteter, som för a fy 11 ring af minderårigs gods utstakade äro. 573.
Nu hafva sysslomän sådana åtgärder vidtagit, och har auktion derpå följt, och har vid auktionen gjordt anbud blifvit med klubbslag fästadt; då må sedermera 'icke högre anbud antagas på andra vilkor oeh annat sätt, än som bär stadgas: l:o Det högre anbudet skall göras inom 14 dagar efter auktionen, och må icke vara under den vid auklionstillfället bjudna och med klubbslag fästade summan, med tillägg af en tiondedel utaf samma summa; detta anbud göres vid allmänna civildomstolens i orten sekreteriat, i öfverensstämmelse med den i civila rättegångs-lagboken 710 och 711 art. föreskrifna ordning, och ingen må det vara förvägradt, att sådant högre anbud göra. 2:o Ilar sådant högre anbud gjorts, stånde det ock hvar och en fritt att bjuda öfver detsamma; högsta sålunda gjorda anbud varde med klubbslag befästadt, och må ej derefter något ytterligare anbud kunna antagas.
Skrifvelse, N:o 10. 71 KAP. X.
Om vindikation. 574.
Nu är konkurs öppnad, och finnas då i konkursboet remisser af vexlar och andra löpande skuldförskrilningar, som ännu icke äro betalda, bafve egaren magt alt sådana papper vindicera, der han dem till konkursgäldenären insändt, med det uppdrag allena, att desamma inkassera och antingen ställa beloppet till bans förfogande eller använda det till vissa uppgifna utbetalningar. 575.
Likaledes må egaren kunna vindicera, helt och hållet eller till en del, så länge de in-specie finnas till, varor, afsända lill konkursgäldenären, för att hos honom uppläggas eller af honom för egarens räkning försäljas.
Köpeskillingen, hel och hållen eller till en del, må ock för sådana till försäljning öfverlemnade varor kunna utaf deras egare vindiceras, när köpesumman icke blifvit betald, eller ej till beloppet bestämd (ni regte en valeur) och ej heller i conto courant emellan köparen och konkursgäldenären godtgjord. 576.
Ändtligen kunna ock varor vindiceras, de der blifvit försålda och afsända till konkursgäldenären, så länge de ännu ej blifvit införda och mottagna, i hans magasiner, eller uti den kommissionärs, åt hvilken konkursgäldenären kan hafva uppdragit alt desamma för hans räkning försälja.
Dock vare ej sådan vindikation medgifven, då de afsända varorna hafva före ankomsten blifvit utaf konkursgäldenären utan svek försålda efter faktura och konnässement eller efter forsedel, behörigen undertecknad utaf afsändaren.
Den der sålunda varor vindicerat vare dock pligtig att ersätta konkursboet allt hvad han i förskott å varorna uppburit, likasom ock alla andra förskottsvis betalde utgifter för frakt- och forsel-lön, kommissionskostrtader, assuranser, eller andra omkostnader, jemväl ock att betala de skulder, för hvilka varorna af sådan anledning häfta kunna. 577.
Säljare vare berättigad qvarhålla varor, som af honom, då köparen råkade i konkurstillstånd, ännu icke blifvit till denne utlemnade eller afsända, vare sig till denne sjelf eller lill annan man för hans räkning. 578.
Vilja sysslömän, med referentens lof, lösa varor, hvarom handlas i de tvänne föregående arliklarne, bafve de magt dertill; erlägga de dock i slikt fall den köpeskilling, som emellan säljaren och konkursgäldenären blifvit öfverenskommen. 579.
Vindikationskraf må af sysslomän, dock ej utan referentens godkännande, kunna bifallas; kommer tvist upp, döme deröfver handelsdomstolen, sedan referenten blifvit i saken börd.
KAP. XI.
Huru ändring sökes uti utslag och domar i konkursmål.
Uti utslag, sorn förklarat konkurs öppnad, eller som bestämt inträdandet af konkursens juridiska verkningar vid en föregående tidpunkt, kan ändring sökas såsom återvinningstalan (opposition), inom åtta dagar af konkursgäldenären och inom en månad utaf hvar och en annan i saken delegande part; dessa frister räknas ifrån den dag, då utslagen offentligen anslogos och i tidningarne tillkännagåfvos, såsom i 442 art. föreskrifvet är. 72 Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse, N:o 10. 581.
Söker borgenär, att dagen, från hvilken betalningarnes upphörande skall räknas, må bestämmas vid annan tidpunkt, än domstolen bestämt, varde sådan ansökning ej upptagen, der den ingifves efter de frister, som för fordringsanspråkens bevisning och beedigande hafva blifvit utstakade; hafva dessa frister utlupit, vare tidpunkten, hvarifrån betalningarnes upphörande skall räknas, oåterkalleligen för borgenärerne bestämd. 582.
Inom 15 dagar ifrån delgifvandet må ändringssökande genom appell fullföljas uti hvilken dom som helst, fallen i konkursmål.
För part, som eger hemvist, längre aflägset från domsätet än fem myriameter, varde denna frist ökad med en dag för hvarje fem myriameters längre afstånd. 583.
Hvarken såsom återvinningstalan, eller genom appell, eller i kassationsväg må ändring kunna sökas: l:o i de utslag, som förordna konkursreferent eller annan domstolsledamots utseende i de först förordnades ställe, eller tillsättning eller entledigande af syssloman; 2:o i de utslag, sorn afgöra frågorna om konkursgäldenärens personliga frihet och underhållet för honom och hans familj; 3:o i de utslag, som gifva lof till försäljning af konkursboets varor och lösören; 4:o i de utslag, som bestämma uppskof i ackordsfrågans afgörande och att borgenär, hvars fordran blifvit bestridd, må tills vidare deltaga och rösta vid borgenärernes sammanträden; 5:o i de utslag, genom hvilka handelsdomstolen afgör besvär, som öfver de åtgärder, dem referenten inom området för hans embetsmyndighet anbefallt, hafva blifvit förda.
ANDRA TITELN. ©in förseelser och brott i konknrsniHl.
Om förseelser i konkursmål, eller sådant gäklenärens förhållande, som efter första straffbarhetsgraden bestraffas (de la banqueroute simple *). 584.
Konkursgäldenärens förseelser bestraffas såsom i allmänna strafflagen (Gode Pénal) bestämmes; sådana åtal kunna väckas och utföras af sysslomän, af hvar och en borgenär och utaf allmänna åklagare; de afdömas af Correctionella polis-domstolarne. 585.
Dömd och slraffad efter första straffbarhetsgraden varde konkursgäldenär för följande förseelser: l:o om hans personliga eller husbålls-utgifter pröfvas öfverskrida hvad behörigt varit (sont jugées excessives); 2:o om han har förlorat och förstört stora penningesummor på spel, vad och dylika äfventyrliga företag, eller på diktade varu-, statspappers- och aktieslutningar (börs- och leveransspel); 3:o *) Motsvarande ungefärligen begreppet »vårdslöst förhållande» i Svenska konkurslagen.
Skrifvelse, N:o 10. 73 3:o om, i afsigt alt fördröja sin konkurs, han köpt för att sälja till underpris, och i samma syftemål inlåtit sig i betungande lån- eller vexelcirkulations-alfärer, eller andra förstörande utvägar, för att bereda sig penningetillgångar; 4:o om, efter betalningarnes upphörande, han har betalt någon borgenär till de öfriges skada. 586.
Efter första straffbarhetsgraden må konkursgäldenär kunna dömas till straff i följande fall: l:o om han för annor man, utan mottagen valuta, ingått i ansvarighetsförbindelser, som, jemförda med hans samtida förmögenketsställning, pröfvas öfverstiga hvad behörigt varit; 2:o om han på nytt råkar i konkurstillstånd, utan att hafva fullgjort, hvad han i träffadl ackordsaftal lill sina förra borgenärer häfver utfästat; 3:o om han ingått äktenskap med dotalkontrakt, eller båda makarnes skilda förmögenhet, och icke ställt sig till efterrättelse, hvad denna lag stadgar i 69 och 70 artiklarne; 4:o om inom tre dagar efter betalningarnes upphörande han icke för behörig domstol tillkännagifvit sitt obestånd, på sådant sätt art.
438 och 439 stadga, eller om detta lillkännagifvande icke uppgifvit namnen på alla hans solidariska bolagsmän ; 5:o om, utan lagligt förfall, han uteblifver på kallelse af referent eller sysslomän i stadgade fall och inom utstakad frist, eller han icke inställer sig för rätta, personligen eller genom fullmäktig, då han sin personliga frihet tillgodonjuta fått; 6:o om han icke-fört bok öfver sin rörelse och för hvarje år ej behörigt balansextrakt upprättat; — om hans böcker och balans-extrakter äro ofullständiga eller oordentligt förde och upprättade; — om hans räkenskaper icke sannfärdigt framställa tillgångar och skulder, detta dock utan svekfull afsigt å hans sida. ' 587.
Har åtal efter första straffbarhetsgraden blifvit emot konkursgäldenär af allmän åklagare fullföljdt, må kostnaderna derför ej i någon händelse falla konkursboet till last.
Är ackprd kommet till stånd, må statskassan icke väcka någon talan emot gäldenären för ersättning af sådana kostnader, förrän de betalningstider lupit till ända, till hvilka han emot borgenärerne sig förbundit. 588.
Är åtal å borgenärcrnes vägnar vordet emot gäldenären ulfördt af sysslomän, falle kostnaderna konkursboet till last, der denne blifvit frikänd; har han blifvit fälld, drage statskassan kostnaden, för hvilken hon dock ege ersättningstalan mot gäldenären, på sätt i föregående ari. är sagdt. 589.
Ej må sysslomän mot gäldenär anställa åtal efter första straffbarhetsgraden, eller i sådant åtal uppträda såsom civil part, derest icke borgenärerne vid sammanträde, med enkel röstpluralitet efter antalet, hafva slikt beslut fattat. 590.
Har enskild borgenär sådant åtal anställt, bäre han sjelf kostnaderna, der gäldenär blifvit frikänd; har han blifvit fälld, åligge det statskassan.
Prot. 1833 & 1831. 1 Sami. 1 Afd. 6 Häft. 10 74 Kongl.
KAP. If.
O/n bedrägligt förhållande eller gäldenärens brottslighet efter andra straffbarhetsgraden (banqueroute frauduleuse). 591.
Såsom bedräglig gäldenär varde dömd och straffad, på sätt allmänna strafflagen bestämmer, hvarje handels- och industri-idkare, som förstört eller undandöljt sina böcker, som undansnillat eller, under falskt förebärande, minskat någon del af sina tillgångar, eller som i sina böcker och papper, eller genom offentliga handlingar eller enskilda förskrifningar, eller i sin förteckning öfver tillgångar och skulder svikligen erkänt gäld, för hvilken han icke häftar. 592.
Har åtal för bedrägligt förhållande blifvit full följd t, må kostnaderna derför uti ingen händelse kunna drabba konkursboet; häfver en eller flere borgenärer deltagit i åtalet såsom civile parter, falle kostnaderna, i händelse af frikännelse, på dem sjelfva.
Om brott och förseelser, begångna i konkurs/nål af andra an gäldenär en. 593.
Till samma straff som bedräglig gäldenär skola dömas: l:o hvar och en, som blifvit förvunnen, att till gäldenärens fördel hafva undansnillat, gömt eller, under falskt förebärande, minskat någon del eller det hela af gäldenärens tillgångar i löst eller fast, utan att sådant må lägga hinder för bestraffandet af öfriga brott, som i 60 art. af allm. strafflagen uppräknas; 2:o hvar och en, som i konkurs svikligen bevakat och beedigat diktade fordringar, antingen i eget namn eller genom andra personers begagnande ; 3:o hvar och en, som, idkande rörelse i annans eller dikladt namn, blifvit förvunnen lill sådana brott, som i art.
591 uppräknas. 594.
Make (conjoint), gäldenärens anhörige i upp- eller nedstigande led, eller släglingar i samma skyldskapsgrader, hvilka, utan att hafva handlat i samråd med honom, blifvit beträdde med att hafva undansnillat, gömt eller afhändt något gods, konkursboet tillhörigt, straffas såsom för stöld. 595.
Uti de fall, hvarom i föregående artiklar stadgas, åligge den domstol, hos hvilken åtalet är vordet anhängiggjordt, att, äfven då den åtalade blifvit frikänd, upptaga och besluta: l:o jemväl der sådant yrkande ej gjorts, öfver konkursboets återinsättande i den egendom, de rättigheter och de anspråk, som blifvit detsamma svikligen undanhållne; och 2:o öfver fordrad skadeersättning, hvars belopp domstolen ege att efter omständigheterna bestämma. 596.
Syssloman, som gjort sig skyldig till oredlig förvaltning, straffas »korrektionelt» (correctionellement), såsom i art.
406 i allmänna strafflagen säges. 597.
Borgenär, som, genom aftal med gäldenär eller eho det vara må, betingat åt sig särskilda fördelar för sitt röstande vid horgenärernes sammanträden, eller som, genom enskildt ackord, utverkat åt sig någon särskild förmån utur konkursboets tillgångar, straffas korreklionelt med fängelse, dock ej mer än ett år, och med böter, som likväl ej må öfverstiga 2000 francs.
Är den brottslige syssloman uti konkursboet, må fängelsetiden kunna fördubblas.
Skrifvelse, N:o i 0. 75 598.
Afhandlingarne varde dessutom förklarade upphäfne och utaf ingen verkan, så väl emot andra, som emot gäldenären sjelf; de summor eller värden, dem borgenär genom slika aftal uppburit, varde han äfven förpliktad att återbära. 599.
Är talan om sådana aftals upphäfvande i civil väg väckt, döme derom handelsdomstol. 600.
Alla utslag och domar, hvarigenom, så väl i kraft af detta som de tvänne föregående kapitlens stadganden, någon blifvit fälld och straff ådömd, skola på den sakfälldes bekostnad offentligen anslås och publiceras, på sätt i 42 art. i denna lagbok »tadgas.
Om förvaltningen af konkursboets tillhörigheter, då gäldenär blifvit anklagad och sakfälld ejter 1 \a eller 2: dr a straffbar helsgraderne. 601.
Ilar gäldenär blifvit lagförd och dömd för straffbart förhållande, vare ali annan civil talan än sådan, hvarom i 559 art. säges, skild ifrån åtalets utförande, och domstol, hvilken öfver åtalet åligger att döma, korrektionel polisdomstol eller hofrätt, må icke tillvälla sig eller inblanda sig uti någon af de åtgärder, som äro föreskrifne om , och angå förvaltningen af konkursboets tillhörigheter. 602.
Sysslomän vare dock pliktige alt tillhandagå allmänna åklagaren med alla de upplysningar, papper och handlingar, sorn kunna af denne äskas. 603.
Sådana af sysslomännen tillhandahållna papper och handlingar skola under ransakningens fortgång meddelas allmänna åklagaren genom handelsdomstolens »ekreteriat, hvilket dertill vare förpligtadt, på sysslomannens anmaning; syssloman ock obelaget, att så väl utur dessa handlingar och papper göra enskilda anteckningar, som att ifrån dem genom sekreteriatet erhålla styrkta och vitsordade utdrag.
Papper och handlingar, som ej enligt behörigt förordnande skola hos domstolen förvaras, varde till sysslomännen emot deras bevis återställda.
TREDJE TITELN.
Om »réliaMlitatlon». 604.
Konkursgäldenär, som till fulla beloppet godlgjort sina borgenärers fordringar med räntor och omkostnader, må kunna varda rehabiliterad.
Är han bolagsman uti handels- eller industribolag, må han dock ej réhabilitation erhålla', derest icke samtlige bolagets skulder blifvit på sådant sätt godlgjorde, skulle han äfven, för sin enskilda andel-i dessa såsom bolagsman, hafva erhållit ackord. 605.
Ansökning om réhabililation ingifves till den hofrätt, inom hvars dornvärjo den sökande häfver sitt hemvist.
Vid ansökningen varde bilagde borgenärernes qvitto, bref och öfriga handlingar, som till bevis för densamma kunna tjena. 606.
Ilofrättens advokatfiskal (le procureur general), till hvilken ansökningen varde meddelad, afsönde utaf honom styrkta utdrag utur densamma, till ordföranden
,i handelsdomstolen och allmänna åklagaren (le procureur du Roi) i del distrikt, hvarest sökanden är bosatt, och, i fall denne sedan konkursen förändrat bostad, lill ordföranden i den handelsdomstolen och till den allmänna åklagaren, hvilka med konkursmålet 76 Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse, N:0 10. haft befattning, jemte åliggande för dessa att inhemta och inkomma med upplysningar öfver sannfärdigheten af sökanderngs anförda skäl. 607.
Genom ordförandens i handelsdomstolen eller allmänna åklagarens försorg, varde för sådant ändamål en afskrift utaf berörde utdrag offentligen anslagen under loppet af tvänne månader så väl i distriktsdomstolarnes sessions-ram, som på börsen och marens embetslokal (a la matson commune), och må den jemväl i utdrag i tidningarne införas.
Ö08.
Borgenär, hvars fordran icke blifvit till hufvudstol, räntor och rättegångskostnader godtgjord, likasom ock hvarje annan i saken delaktig, stånde det fritt att under anslagstiden bestrida réhabilitations-ansökningen.
Bestridandet, bifogadt med bevishandlingarné, ingifves till hofrättens sekreteriat, utan att dock den, som ansökningen sålunda bestridt, härigenom varder part i frågan eller deri blifvit kallad och hörd. 609.
Ordföranden i handelsdomstolen och allmänna åklagaren, hvar och en för sig, insände efter de två månadernas förlopp till hofrättens advokatfiskal de upplysningar, dem de kunnat inhemta, så väl öfver ansökningen, som öfver möjligen deremot gjorda bestridanden, och afgifve derjemte sina egna utlåtanden i frågan. 610.