Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt till Utskotten ankomne Protocolls-uldrag, har omförmälde Betänkande blifvit af samtlige Riks-Stånden återremitteradt, på grund af anmärkningar, hvilka, sammanförde i momenter efter innehållet af det återremilLerade Betänkandet, hufvudsakligen omfatta och vidröra de ämnen, som här nedan finnas upptagne, nemligen: i:o att inrättande af enskilde Banker icke borde i Lag uppmuntras, utan Bank-iörelsen förbehållas Riks-Banken; emedan den betydliga vinst, sorn denna nu drager af den allmänna rörelsen, måste förminskas i samina mon, sorn enskilde Banker uppkomma och Banco-vinsten, som hittills användts till det allmännas bästa, således öfvergå till de enskilde Bankerne och några få capilalister.
Landet skulle dessutom taga en ny obotlig skada deraf, att alla enskilda capital, i stället för att ledas till industriella .företag och grundläggande af Hypotheks-föreningar, som för näringarne voro långt ändamålsenligare, endast skulle användas till inrättande af Banker samt befordrande af en för det allmänna, och i synnerhet jordbruket, förderflig skuldsättning.
För penninge-bristens afhjelpande vore då vida bättre, att tillåta en utvidgning i Riks-Bankens Discont-rörelse, emedan ränte-vinsteu då folie det allmänna till godo, eller ock, att Riks-Banken inträdde såsom delegare uti de enskilde Bankerne, för att åtminstone dela vinsten, och dessutom lemna dessa tillfälle till cassa-tillgång i Riksmynt, hvarigenom deras credit-sedlar kunde i Riks-Banken inlösas, och de, för bristande Invexlings-Conlor, nu öfverklagade olägenheterne derigenom undvikas; 2:0 alt någon fullständigare Lagstiftning, än den, som redan finnes, för närvarande icke vore af behofvet påkallad, då, efter all sannolikhet, någre enskilde Banker icke före nästa Riksdag uppkomma, och att man således borde åt kommande
Ständers mognare erfarenhet och ökade insigler, öfverlemna denna fråga; Bih. till R.
Prat. 1810 och 1841. 6 Sami. 2 Afd. 3 Häftet. 1 2 Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande, N:o 5. 3o ;itt enskilde Banker, säd ane de hittills blifvit organiserade, icke borde uppmuntras, ulan heldre återföras inom de, genom Kongl. Kungörelsen den 14 Januari 1824 för deras verkningskrets utstakade bestämda gräs isor; 4:0 att Utskotten borde meddela upplysningar i hvad mon de, på grund af nyssnämnde Kongl. Kungörelse, stiftade
Banker varit för landet gagneiiga »dier skadliga, och i hvad afseende samma lagstiftning .vöre ofullständig, samt utreda hvad inflytande de enskilde Bankerne egt på Riksbanken, silfver-utvexdingen och penninge-väsendet i allmänhet; 5:o att Actie-Bankers inrättande ej borde förhindras, utan Lag för sådane stiftas, helst föreskrifterne borde kunna uppställas så, att en ActieBank kunde erbjuda lika stor, om ej större verklig säkerhet, än en Bank med sådan solidarisk ansvarighet, sorn Utskotten föreslagit, och likväl bära sig; alt Actie-Bankers inrättande så mycket mindre bordt förhindras, som principen för Bolagsmäns solidariska ansvarighet i Utskottens förslag blifvit i mångå afseenden frånträdd; samt att Actie-Banker, hvilka ega hela sin grundfond uti penningar eller sådane papper, som genast kunna till penningar förvandlas, dessutom hade den fördelen framför solidariske Banker, att de alltid kunna hålla större cassa i proportion till de utelöpande credit-sedlarne, än de solidariska, hvilkas grundfond till |:delar består uti docuinenter, hvarföre penningar först småningom och efter lungre tids förlopp kunna erhållas; 6:0 att enskilde Banker ej borde ega rättighet röra sig med annat mynt, än Riks-Bankens; 7:0 att enskilde Bankers egentliga functioner borde vara creditiv-iöreise samt upp- och afskrifiiings-räluiing, och afl; de således borde tillför— bindas, att någon viss del af rörelse-eupitalet lili dess ändamål använda; 8:0 att förevarande Bank-Lag, i likhet med hvad Kongl. Kungörelsen den 14 Januari 1824 redan innehåller, borde innefatta ett ull lyckligt förklarande, det enskilde Banker aldrig :nå påräkna något understöd af allmänna medel; 9:0
Att de enskilde Bankerne borde underhålla en cassa, motsvarande 2ö procent af rörelse-capitalet; roto att en reserv-fond borde afsuttås till godtgörande al oförutsedda förluster.
Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande, IV:o 5. 3 i i :o ali hvarje Bankens fordringsägare skulle ega vid Domstol föra talan derom, alt Bolaget eller dess Direclion ej iagtlagit hvad Lagen för enskilde Banker loreskrifver; n:o ali Lagen borde innehålla stadgande -derom, att Bank skall vara skyldig såsom god betalning emottaga sine egne sedlar och invisningar, hvilka deremot endast godvilligt kunna galla i andra liqvider; 13:o alt Ulskollen ej med nog uppmärksamhet pröfvat Herr Ölirströms motion om inrättande af Vexlings-Uontoir i Residens-städerne, och att, derest delta förslag ej kunde verkslållas, Bankerne åtminstone malte åläggas vidtaga sådane åtgärder, att derus sedlar i allmänna upphörden eraottagas ; i 4
Bolagsmännens inbördes rätti"heler och förbindelser, kunnat uti Lagen undvaras.
Vid serskilda SS1 §• 16:o
Det rättigheten att slifla Bank; efter de grunder, sorn i Lag bestämmas, borde vara i det närmaste ovilkorlig, och den pröfning, som till Kongl. Majit öfverlemnas, således endast hafva för ändamål att tillse Inrättningens lagenlighet, och om den erbjuder, för allmänhetens säkerhet, nödvändiga garantier; men ej att bestämma huruvida densamma kan vara för landet fördelaglig eller menlig, dels emedan sådant strider emot Bank-Lagen den i Mars i83o, och dels derföre, att Banker böra uppstå i följe af Lag och ej lill följd af godtycke och privilegium; 17:0 att Styrelsen öfver Rikets Ständers Bank och Konungens Befallningshafvande borde höras
Öfver hvarje ansökning att få stifta enskild Bank; varande, i öfverensstämmelse med denna åsigt, föreslagen följande redactions-förändring: ”Och ankomme på Kongl. Majit, alt, efter inhemlade underdåniga ”Utlåtanden, såväl af Styrelsen för Rikets Ständers Bank, som ock af Kodningens Befallningshafvande i den eller de orter, der Bank är föreslagen 4 Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande, N:o 5. ”att inrättas, det sökta tillståndet bevilja för bestämd tid af högst
Tio är, ’’eller ock, derest företaget finnes för landet uppenbarligen menligt, detsamma förvägra;’’ 18:0 att Lagen borde innnehålla ett bestämdt förklarande, det enskilde
Banker ega rättighet att utfärda credit-sedlar, rnen att det i Kongl.
Förordningen den 22 Oetober 17(16 stadgade förbud, att utgifva sedlar eller så kallade valuter, forlfore att for alla andra vara gällande; varande till vinnande af detta ändamål, enligt ett annat förslag, bemstäldt, att 1 §. måtte erhålla följande förändrade lydelse:
Bank-rörelse och rättighet alt utfärda tryckta eller graverade credit”sedlar må icke af enskilde personer utöfvas annorlunda, än i Bolag förenade, och efter dertill af Kongl. Majit meddeladt tillstånd;” 19:0 att tiden för meddelande af octroyer borde utsträckas lill 20 år. 2 §. 20:0
Att den solidariska ansvarighet, Utskotten bestämt, blottar illusorisk , och att mera afseende borde fästas å real-säkerhelen. 21:0
Ätt stadgandet om ett minimi-anlal af 5o delegare icke vore behöfligt, och utan fara kunde nedsättas till 20, emedan säkerheten icke liestod i lott-egarnes mängd; samt att någre föreskrifter härom dessutom icke voro af nöden; 22:0 att den af Utskotten bestämda minsta teckningssumma vore för stor och borde nedsättas till r,5oo,ooo R:dr, eller 1,000.000 Rrdr Curant, så vidt någre nya Bank-inrättningar skulle kunna uppstå; eller ock att grund fondsbelopp borde bestämmas efter folkmängdens antal och andre förhållanden i den ort, der Banken skall inrättas; 23:o att det högsta belopp, hvarutöfver teckningssumman ej får gå, jemväl borde bestämmas. 3 §. 24-'o
Att, enär Actie-Banker icke få bildas, Commandit-delegare, som icke deltaga i den solidariska ansvarigheten, icke böra eller i solidariska Banker intagas ; 25:o alt en proportion borde bestämmas emellan den egentliga teckningssumman och den, hvarföre Commandit delegarne ansvara; Banco- och Lag-Utsloltens Utlåtande, N:o 5. 5 26:0 att
Commandit-delegarnes teckoinssumma borde inbegripas i den allmänna grundfonden; 2-7:0 alt Corn mand il-delegarnes insatser borde inberäknas i den sum / O ma, som enligt 1 1 §. högst får upplånas. 4 §• 28:0
Att det är obilligt, det Bank ej kan få anläggas i annan stad, än der Rådhus-Rätt finnes. 6 §. 29:0
Att contanta insatsen borde utgöra 33 |adels procent af grundfonden ; 3o:o att Directeurernes antal icke behöfde bestämmas; 31:0 alt den ej borde kunna till Directeur väljas, som pantsatt sitt Iottbref; 32:o att enskild delegare, så väl som Konungens Befallningshafvande, borde ega rättighet erhålla kallelse å öfrige delegarne till extra Bolagsstämma ; 33:o alt någon förändring i en Banks Bolags-reglor ej borde få ega rum, så länge den för Banken beviljade oclroy fortfar. 7 §• 34:o
Att i afseende på säkerhelshandlingarnes pröfning borde be stämmas : a) hvilka åtgärder böra vidtagas till Bankernes betryggande för förluster genom de tysta förmons-rätterne; b) inom hvilket belopp af taxeringsvärdet inteckning må antagas; c) att offentlig myndighet bör i granskningen af har.dlingarne deltaga; 35:o att säkerhetshandlingarne, sedan de sålunda blifvit pröfvade, borde förvaras ej allenast af Directionen, utan äfven af något allmänt Ombud ; 36:a att föreskrifterne om grundfonden tjenade till intet, då någon säkerhet för densammas förskingring icke funnes.
6 Banco- och Lag-Ulslotlens Utlåtande, N:o 5. 8 §. 87:0
Alt denna §. är öfverflödig, då de deruti befintlige föreskrifter dels igenfinnas i i5 Capitlet Handels-Ralkeii, och dels äro af sådan beskaffenhet att lotl-egarne ej kunna undvara dem i Reglementet; 38:o att
Bolags-reglorne borde till allmänhetens kännedom i allmänna tidningarne kungöras; 39:0 att fullständig förteckning på delegare med solidarisk ansvarighet borde hvarje år likaledes i tidningarne införas, på det att inträffande förändringar måtte blifva kände. 9 §• 4o:o Att det icke borde vara enskilde Banker förbjudet, all utgifva invisningar och vexlar å andre Banker, emedan sådant skulle medföra betydlig lättnad i allmänna rörelsen; 4i:o att credit-sedlarnes minimi-valeur, efter derom uppgifue olika förslag, måtte höjas till 75 Hulr, 3o R:dr, id R:dr eller 10 R:dr Curant; eller nedsättas till 4 R;dr eller 3 R:dr s. m. 10 §. 42:0
Att den af Utskotten föreslagna inskränkning i sedel-emission icke är behöflig och ej eller lör det allmänna gagnelig, emedan Bankerne derigenom tvingas att uteslutande egna sig åt Discont-rörelsen; varande, enligt serskilde förslag, hemstäldt, att sedel-emissionen måtte få ökas: ad) till dubbelt belopp af den contenia cassan; b) med sammanräknade beloppet af lyflade creditiv; dock ej utöfver halfva gt undfonds-suminan; c) med hälften af det belopp, som creditiv-lagare lyflat å beviljade creditiv; dmed procent af crediti v-hypolheken ; e) med någon del af begagnade cassa-creditiv, under vilkor, att säkerhels-handlingarne för grundfond och cassa-creditiv blifva af lika beskaffenhet, samt granskas och vårdas af allmän myndighet; 43:o att Regeringen borde sältas i tillfälle vaka deröfver, alt det bestämda förhållandet emellan Bankens tillgångar samt dess utelöpande creditsedlar och invisningar, bibehålies oförändradt.
Banco- och Ixig-Utskotlens Utlåtande, N:o S. 7 §• 44:o ali denria §. är otydlig, och borde, till undvikande deraf, förändras till följande lydelse: ”Upplåning, vare sig under hvad namn, som helst, må ej eller ete. 45:o alt den egentliga fördelen af Bankrörelse går för massan af folket förlorad, om upplåningsbevisen ej blifva löpande. 12 §. 46:0
Att den föreslagna lånetiden är för lång, emedan Banken bäst fyller sitt ändamål om denna är kort och då äfven eger den största säkerhet; hvaremot, å andra sidan, blifvit yltradt, att den föreslagna lånetiden är för kort: 47*0 att
Lagen ej borde bestämma räntan lill 5 procent; 48:0 att den stadgade straffräntan'af ^:dels procent i månaden, såsom stående i strid med allmänna Lagen, så länge räntan ej är frigifven, icke borde få ega rum; 49:0 att 1 :ta mom. är i så måtto otydligt, att det saknar bestämd föreskrift om straffränta lör creditiv-tagare, som ej i rätter tid betalar, till undvikande af hvilken otydlighet blifvit föreslagen följ,ande redactions förändring:
'Vid utlåning eger Banken, då ränta ej är ulfast högre, än efter ”fern för hundrade om året, och utlåning ej ställd på längre lid än 6 majmånader, alt afdraga räntan för hela lånetiden.
Derest Discont- eller "Creditiv-låntagare ej betalar å förfallodagen, vare Banken berättigad att *’från nämnde dag’' etc. ,3 §. 5o:o Att utlåning ej borde få ske på namn och borgens-förbindelser, utan emot vexlar och säkra hypolhek. 14 §■ 51:0 Alt Bank ej borde ega rättighet drifva någon handel; 52‘o att stadgas måtte, det försäljning af inköpt egendom skall ega rum så snart densamma kan afyllras lill det pris, hvarföre den blifvit för Bankens räkning inropad. 8 Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande, N.o 5. 15 §. 53:o
Att ile enskilde Bankerne ej borde förpligtas betala högre ränta, än 6 för hundradet å de credit-sedlar och invisningar, sora ej kunnat inlösas ; 54:o att det ej borde bero på Konungens Befallningshafvande alt bestämma, Bank, vid bristande förmåga att inlösa sina sedlar, skall inställa sin rörelse och försättas i concurs-tiJlstånd, emedan en sådan Rättegångs-ordning hvarken är lämplig eller öfverensstämmande med Concurs-lagen; utan borde Bank, vid sådant förhållande, ovilkorligen förlora sitt privilegium, derest ej Kongl. Maj-.t skulle finna, att Bank-rörelsen, utan äfventyr, fortsättas kunde, och borgenärerne ega rättighet att inför Domstol yrka Bankens försättande i concurs-tillstånd; 55:o att Bank, enligt olika förslag, borde ställas under utredning: a) i händelse den ej genast vid uppvisandet kan inlösa credit-sedel eller invisning; b') 0111 den ej inom viss bestämd tid kan inlösen verkställa; c') då den förlorat 10 procent af grundfonden; 56:o att, då Bank förlorat ro procent af sin grundfond, Directionen vid strängt ansvar borde vara förbunden alt genast sammankalla del-egarne till extra Bolagsstämma, för alt besluta, huruvida tillskott bör göras för alt fylla bristen eller Banken ställas under utredning. 16 §. 5y.o
Att den solidariska ansvarigheten borde begränsas så, att den icke slutligen träffar den rikare del-egaren i större proportion än han deltagit i Bank-rörelsen, på det alt större capitalister icke måtte befara att i Bolaget inträda; 58:o att Directionens Ledamöter borde vara underkastade criminelt ansvar; 5p:o alt någre capitalister icke skulle i Directionen ingå, om dess Ledamöter ålades en sådan ansvarighet, som Utskotten föreslagit, och ännu mindre, om ansvaret biel ve ännu strängare. *7 §•
Banco- och Bag-Utskottens Utlåtande, N:o 5. 9 '7 §• 6o:o Alt redaclionen af denna §. borde förtydligas, emedan af dess nuvarande lydelse ville synas, sorn en Direcleur endast vore ansvarig med sin lösa egendom. 6i:o
Att solidarisk delegare icke, på sätt Utskotten föreslagit, borde vara fri från betalnings-skyhlighet för ali den Bankens gäld, hvarföre han icke blifvit lagsökt, innan han Bolaget frånträdl; emedan ett sådant stadgande, då förändringar i personal och förmögenhet lätteligen kunde ega rum, skulle i hög grad betaga Banken allt förtroende och tillintetgöra betydelsen af solidarisk ansvarighet; varande i stället föreslaget, alt delegare ej borde vara från belalnings-ansvar fri förr, än ett år förflutit från den dag, underrättelsen, all han Bolaget frånlrädt, funnes i allmänna lidningarne kungjord; 62:0 alt denna §., till betryggande af så väl Bankdel-egares, som sedel-innehafvaves säkerhet, borde förändras till fullkomlig öfverenstämmelse med 6 §. 15 Cap. Handels-Balken, så lydande: ”Nu vill Bolagsman annan ’’i sitt ställe sätta och sjelf träda af: samtyckande andre, håfve han dertill lof; ej må någon mot deras vilja tränga sig i Bolaget in;’’ 6'5:o att Bank-delegare bör kunna från Bolaget och betalnings-ansvaret skiljas utan föregången års-proclama, och nu gällande Lag i detta afseende ändras; 64:0 all närmare föreskrifter mätte lemnäs om tid och vilkor för ansvarighetens fortfarande och upphörande. »9 §• 65:o Att, om Bank råkade i concurs, dess credit-sedlar borde inom
Proclama-tiden uppvisas inför och påtecknas af den eller de Embets-myndigheter, Kongl.
Majit dertill utsåg och genom allmänna kungörelser till kännagaf; 66:0 att den uti förevarande §. på en gång föreslagne utsträckning och inskränkning af i Lag stadgad prrescriptions-tid vore betänklig; 67:0 alt credit-sedlarne, då de icke skulle i concurs bevakas, ej eller borde beedigas; Bih. till R.
Prof. 1840 och 1841, 6 Sami. 2 Afd. 3 Häftet.
2 Banco- och Lag-Ulsloltens Utlåtande, N:o 5. 68:0 att sedel-innehafvare borde tilläggas förmonsrält framfor alla andra Bankens Borgenärer; 69:0 att, äfven sedan concurs inträffat, sedel-innehafvare borde egu rättighet lagsöka så väl Directeurerne, som öfrige delegarne. 20 §. 70:0
Att rapporter angående Bankens ställning borde månadtligen afgifvas; 7 1:0 att vid sådane rapporters afgifvande borde i Redogörelsens
Debet upptagas ej allenast hvad, sorn är begagnadt såsom cassa-creditiv, ulan äfven summan af alla creditiv, sorn äro beviljade, eller summan af hvad andre personer assignera å Banken, utan annan motsvarande valuta än hypothek; 72:0 alt allmänna Ombud borde i Revisionen deltaga; n3:o att, derest oordningar förefunnos, Kongl.
Majit skulle ega alt genom vitén tillhålla
Directionen att dem rätta.
Slutligen ar anmärkt, alt Lagen, lill förekommande af missförstånd, borde innehålla bestämda förklarandet!, huruvida ofvannämnde Kongl.
Kungörelse af den 14 Januari 1824 skall anses Lili all kraft och verkan genom förevarande
Lag upphäfd, eller otn den nu föreslagna Lagen skall gälla endast för de Banker, som hädanefter uppstå och redan befintlige, då deras oclroyer förnyas.
Det har blifvit yrkadt, att Utskotten bordt utlåta sig öfver den frågan, huruvida enskilde Banker varit och äro för landet gagnelige eller ej.
Étt allmänt bedömande af denna fråga anse de sammansatte Utskotten icke tillkomma sig, äfven om materialier för bildande af ett omdöme i delta hänseende vore för handen.
Prival-Bankernes verksamhet är ännu alltför nyss börjad, att
Utskotten ens tro sig vara i tillfälle att pröfva det mera speciela i denna fi aga, el ler om Pri valBanks-systemet, i sin utveckling, kan blifva menligt för Rikets Ständers Banks egen rörelse, eller äfvenlyiligt för dess säkerhet.
I anledning af sistvidrörde förhållanden, kan dock med trygghet påstås, att i vårt land och med den egna organisation, Riks-Banken eger, Privat-Banks-systemet bör med mycken varsamhet tillämpas, och alt här, mera än måhända Banco- och Lag-TJlshottens Utlåtande, ]S\o 5. i något annat lauri, Privat-Bankernes operationer påkalla en oafbruten uppmärksamhet, både af Styrelsen oell af Lagstiftningen.
Så vidt verkningarne al de nuvarande Pri vat-Bankernes rörelse ligga inom allmän kännedom, synas desse Credit-anslalter, under de nyss förflutna åren, hafva lemnat ett kraftfullt och lifvande understöd åt flera Provincers näringar och rörelse.
Men om än detta förhållande måste medgifvas, är man dock ej berättigad att deraf draga den slutföljd, att en utvidgad Privat-Bånk-rörelse i längden skulle bära lika helsosamma frugter, eller alt, med en sådan förutsättning, i lagstiftningen underlätta uppkomsten af nya Bank-Associationer.
Ett tillbörligt afseende på den nytta, enskilde Banker hittills åstadkommit, och på möjligheten för existerande Banker att, inom vissa gränser, fortsätta sin verksamhet, bör dock, vid stiftande af en allmän
Lag for dylike inrättningar, icke lemnäs ur sigte.
Den allmänna Författning, i kraft hvaraf inrättandet af enskilde Banker är tillåtet, eller Kongl. Kungörelsen den i4 dan.
1824, är uppenbart ofullständig, ej mindre uti föreskrifterne oin de för allmänhetens säkerhet nödige garantier vid stiftandet af Privat-Bank, än ock i afseende på bestämmande af föremålen för dylik Banks rörelse och verksamhet.
Dessa bristfä 11 igheter i Lagstiftningen hafva både vid denna och vid den föregående Riksdagen varit erkända och insedde; och då nu sex enskilde Banker öro octroyerade, torde redan genom dessa förhållanden behofvet af en bestämdare och fullständigare Lagstiftning i detta ämne vara ådagalagdt.
Att, på sätt i anmärkningarne blifvit yrkadt, uppskjuta denna lagstiftning till en kommande Riksdag, skulle Utskotten, med afseende på nyssberörde omständigheter, icke anse rådi ig t; och LTtskotlen vidblifva således deras i förra Betänkandet uttryckte tillstyrkan, , att en fullständigare Lagstiftning, rörande enskilde Banker, än den, sorti nu finnes, mätte varda af Rikets Ständer beslutad.
I anledning af den påyrkade utredningen, hvad inflytande de Banker, som redan finnas, egt på Riks-Banken, silfverutvexlingen och penningeväsendet i allmänhet, få Utskotten, under åberopande af hvad i förra hänseendet här ofvan vttrats, vördsamt anföra, att dessa Banker så nyss uppkommit, att något bestämdt resultat af deras inverkan på Stats-Banken ännu icke hunnit med säkerhet väsa sig, och beträffande silfverulvexlingen och penningeväsendet, hänvisa till de af trycket utgifne öfversigter af Bankens ställning.
Banco- och Lag-Utslotlens Utlåtande, JV:o 5.
Vid pröfningen af frågan, huruvida Actie-Banker böra få hildas, hafva Utskotten utgått från den synpunkt, alt allmänhetens rätt och säkerhet bör i första rummet afses och betryggas; och då otvifvelaktig), är, att ansvaret för delegare i så kallad solidarisk
Bauk är mera omedelbart och således för allmänheten mera betryggande, än i Actie-Bank, der hvarje delegare endast ansvarar efter sin anpart i Bolaget, och alt delegarne i solidarisk Bank, till följd häraf, alltid måste vara mera måne derom, att Banken väl förvaltas och dess säkerhet icke äfventyras, samt det utan tvifvel skulle inträffa, att, derest Aclie-Banker fmge uppstå i bredd med de solidariska, de förra, såsom medförande mindre risque för delegarne, förr eller senare skulle undantränga de solidariska; så hafva Utskotten, på dessa och de i förra Betänkandet uttalade skäl, ansett sig böra vidblifva den deruti uttryckte åsigt, att Aclie-Banker, med sedelutgifningsrätt, icke hädanefter må få bildas.
Rättigheten att utgifva tryckte skuldförbindelser, gångbare såsom mynt-representativ, med ovilkorlig förbindelse att, vid anfordran, med Rikets mynt dem inlösa, utgör den fördel och innefattar tillika det vilkor, hvarförutan enskilde Banker i detta land ej skulle kunna uppkomma eller bibehålla sig.
Hvilka förmonliga beting, som än fastades vid det föreslagna åläggandet för dessa Banker att endast röra sig med Riks-Bunkens mynt; så slår det dock fast, att en sådan förändring skulle i sig innebära ett upphäfvande af det genom
Lig medgifna vilkor, under hvilket de nuvarande enskilde Bankerne tillkommit, likasom en dylik med sjelfva begreppet om Sedel-Bank oföreidig inskränkning i en Bank-inrättnings egna verksamhetskrets, ofelbart skulle afskära möjligheten af nya Sedel-Bankers uppkomst.
Utskotten kunna således ej biträda yrkandet, att de enskilda Bankerne icke borde tillåtas i sin rörelse använda andre credit-sedlar, än de, som af Riks-Banken utgifvas.
Alt af en Banks functiouer creditiv-rörelse samt öppnandet af upp- och afskrifnings-räkning för allmänheten icke äro de minst vigtige, hafva Utskotten visserligen insell; men ali i Lag stadga, alt bedrifvande af dessa skall vara ett oeftergifligl vilkor för Banks inrättande, hafva Utskotten icke funnit lämpligt, dels emedan Bankerne, sig sjelfve lemnade, säkert icke skola underlåta ali allmänheten i desse hänseenden betjena, hvilket erfarenheten med redan stiftade Banker äfven vitsordat, och dels emedan del skulle
Rifva svårt, om ej omöjligt alt, utan att ådra - Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande, IVlo 5. ga Bankerne förlust, bestämma, huru stor del af rörelse-capitalet borde till dessa lunctioner afsättas, synnerligast då Bankernes rättighet att utgifva sedlar blifvit skarpt begränsad.
Bet har äfven yrkats, att Lagen borde innehålla ett uttryckligt förMMriUurande, det enskilde