Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utskottet, som väl funnit billigheten af ifrågavarande] motion, har grundat sitt afstyrkande på tväune skäl: l:o att den be - 260 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 90. viljade pensions-förhöjningen ej uteslutande afsedt pensionärernas intresse, utan mera att befordra Arméens tjenstbarhet; 2:o att den skulle för Statsverket medföra en alltför betungande utgift af nära 140,000 R:dr årligen.
Ehuru denna summa är ganska betydlig, så bör dock icke förbises, dels, att det billiga och rätta, ej bör stå tillbaka för financiela skäl och dels, att detta anslag icke skulle blifva ständigt fortfarande, utan årligen förminskas och inom få statsregle ringsperioder alldeles försvinna.
Enligt de utdrag jag i Arméens pensions-kassa gjort, hafva under de 3:ne år som förflutit sedan den af mig åberopade motionen afgafs, af det antal pensionärer för hvilket fyllnadspensioner var afsedt, så många med döden afgått, att derigenom den begärda anslagssumman minskats med 37,160 R:dr.
Antager man att en i förhållande ti|l tiden, lika stor afgång skall inträffa under den tid som förflyter, intill nästa statsregleringsperiod vidtager, kommer förstnämnda summa att ytterligare nedsättas med vid pass 12,840 R:dr.
Till dessa begge poster, af tillsammans 50,000
R:dr, bör dessutom läggas en af 10,000 R:dr, uppkommen genom det anslag, utgörande 20,000 R:dr, som, på sätt jag förut haft äran uppgifva, Rikets Ständer såsom understöd beviljat en del behöfvande, äldre afskedade befäl, m. fl. af Arméen och Flottan, hvaraf minst hälften kan beräknas hafva kommit Arméens pensionskassas pensionärer till godo, men hvilka icke böra åtnjuta fyllnadspension till högre belopp, än hvad som svarar emot skilnaden emellan dessa och hvad de bekomma af det särskilda understöds-anslaget, så länge detsamma utgår.
Med beräkning af en, till alltså 60,000 R:dr uppgående minskning, erfordras för ofvan uppgifna ändamål, en årlig summa af 80,000 R:dr, hvilken jag vördsamt anhåller måtte af Rikets Ständer beviljas.
Om remiss till Stats-Utskottet anhåller jag vördsamt.
E. von Krusenstjerna.
N:o 91, 261 ÄT:o 91.
Af Friherre Hermelin* Claés Fredrik Samuel, angående skyldighet för Postverket att ansvara för s, k. löspost-väskor.
Ehuru General-Poststyrelsens bemödande att till allmänhetens nytta och beqvämlighet vidtaga tidsenliga reformer icke böra förbises, torde dock Rikets Ständers uppmärksamhet böra fästas vid ett förhållande, som, efter all anledning, icke utan påyrkan lärer af General-Poststyrelsen på ett tillfredsställande sätt ordnas.
Postverket tillkommer skyldighet att ansvara för bref, tidningar och paketer m. m„ sorn ifrån det ena Postkontoret till det andra genom Postverkets försorg afsa nilas, men Poststyrelsen vill helt och hållet fritaga sig ifrån att lemna någon ersättning åt egare af så kallade löspost-väskor, hvarken för dessas innehåll eller för sjelfva väskorna, då dessa genom Postverkets förvållande förkomma, förebärande att dessa väskor icke äro under Postverkets hägn, ehuru desamma genom Postverket fortskaffas.
Enär landsbygdens befolkning utgöres af öfver |:delar af hela rikets, och dessa, lika väl som städernas, bidraga till Postverkets bestånd och inkomster, samt dessutom äro belastade med dryga utgifter och onera för postens fortskafFande, torde väl billigheten fordra, att Postverket icke åsidosätter landtbefolkningens fördelar, utan att äfven denna måtte, i likhet med stadsboarne, erhålla någon säkerhet för sin brefvexling samt ersättning för sådana förluster, som genom Postverkets mer eller mindre direkta förvållande kunna iuträffa.
Då särskildt arfvode erlägges för dessa mindre postväskor, och General-Poststyrelsen genom cirkulär förordnat att egare häraf dessutom skola godtgöra postiljonerna för väskornas emottagande och aflemnande, är så tydligt att dessa icke af Postverket gratis befordras; samt torde således de Författningar, som af Poststyrelsen åberopas till stöd för vägran att ersätta förlusten af förkomna postväskor fordra ändring.
— Emellertid, då dylika fall inträffa, hänvisas allmänheten af Poststyrelsen att bäst den gitter af postiljon eller postbonde utsöka ersättning, ehuru detta väl snarare torde tillkomma Poststyrelsen, samt för öfrigt då försiggå med mindre omständigheter, alldenstund postiljonerna äro i Postverkets tjenst och kontrakt lärer vara ingånget med postbönderna om postens säkra förskaffande.
Nämnda förhållande, att Poststyrelsen afsäger sig all ansvarighet för löspostväskor, skall vidare försvåra, ja, helt och hållet omöjliggöra inrättandet af sparban - 262 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 91. ker i de landtkommuner, som icke befinna sig i städernas omedelbara grannskap, ty ingen sparbanks-direktion åtager sig att, på egen risk, till eller från hufvudkontoren afsända äfven de minsta penningemedel, så länge Poststyrelsen icke ikläder sig ansvarsskyldighet äfven för dessa mindre postväskor, som den i Postverkets tjenst antagna postiljon enligt öfverenskommelse bör aflemna och emottaga.
Att äfven landsbygden må komma i åtnjutande af sparbankernas otvifvelaktigt välgörande inflytande, kan icke annat än vara Rikets Ständers åsigt, och bör väl således ett af de väsendtligare hinder, så vidt möjligt är, undanrödjas.
Med anledning af hvad blifvit anfördt, får jag vördsamt föreslå: att Uikets Ständer måtte till Kongl. Majrt ingå med underdånig anhållan, att Postverket ålägges ansvar äfven för enskilda eller kommunen tillhöriga s. k. löspost-väskor, sä länge nemligen de befinnas under de i Postverkets tjenst antagna postiljoners eller andre posttjenstemäns uppsigt och vård; sålunda: att, i händelse iöspost-väska skulle förkomma, ersättning måtte tillerkännas egaren af sådan väska i ett för allt med t. ex. 50 R:dr R:mt, saint om med bevis kan styrkas att penningar eller penningevärde utöfver 50 till högst 150 R:dr R:mt blifvit iuneslutna och afsönde, dessa, likaledes af Postverket måtte afsändaren godtgöras; äfvensom att till Postverkets egen beqvämlighet och säkerhet detsamma emot skälig ersättning måtte tillhandahålla allmänheten dylika postväskor, då, till olägenhet för Postverket, dessa befinnas vara af olika storlek och tyngd samt ofta af dålig beskaffenhet.
STOCKHOLMS HÖGSKOLAS B IHAN ('JLTRIDISKA bibliotee; TILL s&imiii mm*mmmm® IP IR (D "5P (D (G <D IL IL / VID Urtima Riksdagen i Stockholm År 1834.
SJETTE SAMLINGEN. ' elwing en:
Banco- samt Lag-Utskottens gemensamma Memorial , Utlåtanden och Bettin handen. ssss» i — ■ ■ : ' ; JWJ* ' P| : ii V ■ ~ - t Banco- och Lag-Utskottens Bet. lY.-o 1. i N:o 1.
Ankom till Exp.-Utsk. den i Nov. i83'|.
Banco- och Lag-Utskottens Betänkande, öfver Riksdagsfullmägtigen Peter Perssons från Calmar Län motion , om åläggande för R.
St:s Bank, att till vederbörande
Domare ärligen af emna förteckning på intecknade fordringar.
I ill Lag-Utskottets handläggning har Hedervärda Bonde-Ståndet remitterat ett till Ståndet ingifvet memorial, deri Peter Persson, efter framställning om de besvär och olägenheter
Domare tillsk}rndas genom den dem ålagde skyldighet att tillse, det tredje uppbud icke meddelas å fastigheter, intecknade till säkerhet för lån hos vissa allmänna cassör, innan skulden blifvit inbetald eller omsatt, föreslagit, antingen alt gravationsbevis alltid borde företes, då Lagfart sökes, eller ock, att den i Kongl. Brefvet den 16 September 1820 gifne föreskrift, att de Verk och Inrättningar, hvilka njuta den förmon, att tredje uppbudet å hos dem pantsatte fastigheter ej får meddelas förr, än köparen hos Domaren upplett bevis, att han sitt köp derstädes anmält, och antingen inbetalt lånet eller ock erhållit tillåtelse till omsättning deraf, böra, med undantag af R.
St;s Bank, vid hvarje års början till vederbörande
Domare aflemna förteckning å de inom dess dontvärjo belägna fastigheter, i hvilka samma Verk och Inrättningar ega inteckningar, jemväl måtte till Banken utsträckas.
Sedan Lag-Utskottet, som öfver Molionairens framställning, angående skyldighet för Lagfarts-sökande att förete Gravationsbevis, uti serskildt Betänkande N:o 43 redan sig yttrat, ansett frågan i öfrigt böra gemensamt med Banco-Utskoltet behandlas, hafva Utskotten tagit detsamma i öfvervägande; och ehuru det å ena sidan lärer böra medgifvas, att de af Molionairen omförmälde olägenheter för Domaren, att vid hvarje Lagfart med köpt faslighet undersöka tio års Intecknings-Protocoll, för att inhemta, huruvida fastigheten hos Banken häftar för inteckning, innefatta skäl för bifall till förslaget, har å andra sidan i betraktande kommit, att då, på sätt inom Banco-Utskoltet blifvit upptyst och anfördt, det undantag, som i Kongl. Brefvet den 16 September 1820 blifvit gjordt i afseende på skyldigheten att aflemna ifrågavarande förteckningar, är en följd af det serskilda förhållande, sorn eger rum i afseende på Bankens intecknade fordringar, hvilka icke allenast tillhöra ett för hela Riket allmänt Penningeverk, der ”hvar och Bihang till R.
Brot. i834• 6:le Sami. 2; dr a Jfd. 1 i:sta Iläft. a Banco- och Lag-Utskottens
JV.-o 2. en i Sverige bosatt och under Svenska Lagarne lydande medborgare är berättigad till lån,” utan ock äro så många, att det icke vore möjligt för Banken att, utan en allt för stor kostnad, undvara främmande embetsbiträde vid lånerörelsens bevakning och handhafvande, hvaremot andra Verk och Inrättningar, åt hvilka ifrågavarande förmon blifvit förunnad, i mer eller mindre nion inskränka sin utlåning, antingen till vissa egendomar eller vissa provincer och i allmänhet icke hafva behof af en lika vidsträckt handräckning som Banken, samt sällan på en gång ega mer än ett eller annat hundrade lån utestående, då hela antalet af Bankens fastighetslån, enligt de af General-Boksluls-Contoret uppgjorde extract, vid 1833 års slut, sammanräknadt uppgick till 6689 och månadtligen ökas, samt då härtill kommer, att stundom flera, ända lill 20 eller 3o serskilda hemman eller hemmansdelar äro pantsatte för ett och samma lån, hvaraf inses, huru vidlyftigt och tidsödande det för Banken skulle blifva, alt årligen upprätta de föreslagne förteckningarne, hvilket dessutom icke kunde verkställas af den nuvarande Cancellie-Beljeningen, hvars antal, oaktadt göroinålens betydliga tillväxt, i synnerhet efter i8i5års Riksdag, då den större utlåningen började, är oförändradt sådant det varit sedan år 1778; så anse Utskotten sig böra tillstyrka: att Petter Perssons förslag icke mä bifallas.
Stockholm den 21 October 1834* N:o 2.
Ankom till Exp.-Utsk. den 11 Nov. i834- Betänkande, med Förslag till Lag för Offentliga Bolags-Banker.
Ridd. och Adeln äro lill Banco-Ulskollet remitterade: 1:0.
Genom Protocolls-Uldrag af den 20 Febrnarii innevarande år, en af Herr Skogman + Carl David, väckt motion, hvarigenom, under erinran om vigten, att, medelst bestämda föreskrifter och controler, både betrygga allmänheten emot förluster på enskilde Bank-Inrättningar och hindra desse ifrån åtgärder, som kunde ega menligt inflytande på Rikets Penninge-Verk, Motionairen, då Kongl. Kungörelsen, af den 2.4 Jaouarii 1824» angående inrättande af enskilde Banker eller Di scouter, icke syntes innefatta alla i berörde afseenden nu mera erforderlige bestämmelser, föreslagit följande:
I Banco- och Lag-Utskottens
JV.-o 2.
§ I Enskilde staude det fl itt att inrätta Bolag till Bankrörelses bedrifvande. r:o.
I afsigt att emottaga insättningar af penningar, räntefritt eller emot ränta, och utlåna penningar och meddela cassa-crediter, men utan rättighet att utgifva hvarken tryckta eller graverade till innehafvare!) ställda skuldförbindelser, med eller ulan ränta, eller så beskaffade sedlar eller depositionsbevis.
Sådane Bolag kallas Enskilde Låne-Banker. 2:0
I afsigt att emottaga insättningar af penningar, räntefritt eller emot ränta, och utlåna penningar och meddela cassa-crediter, med rättighet derjemte, att utfärda tryckte eller graverade till innehafvare!) ställda skuldförbindelser med eller utan ränta, äfvensom lika beskaffade sedlar eller depositions-bevis.
Sådane Bolag benämnas Enskilde Lane- och Sedel-Banker. § 2.
De, sorn vilja inrätta Enskilde Låne-Banker, gore anmälan derom hos vederbörande
Domstol i den ort, der Bank-rörelsen är ämnad att bedrifvas, och late i Domstolens Protocoll införa det upprättade Bolags-Contractet.
Domstolen åligger att, på delegarnes bekostnad, låta i Allmänna Tidningarne införa Kungörelse om sådane Bolag, med uppgift om alla delegare derutinnan, hvilken Kungörelse bör vid hvarje års början, likaledes på delegarnes bekostnad, förnyas, under iakttagände af inträffade förändringar af delegare, som alltid böra hos Domstolen anmälas.
Delegare i enskild Låne-Bank svare, en för alla och alla för en, för alla Bolagets förbindelser. § 3.
De, som förena sig om inrättande af Enskilde Låne- och Sedel-Banker j gore hos Kongl.
Maj:t underd. ansökning om Privilegium derå, hvilket, efter pröfning af Bankens grundreglor och Utlånings-Reglemente, må på högst 20 år beviljas, under iakttagande af här nedan stadgade vilkor.
Delegare i sådant behörigen privilégieradt Bank-Bolag svare för Bolagets förbindelser, endast med beloppet af den actie eller andel, hvarför han sig i Bolaget tecknat.
4 Banco- och Lag-Utskollens
IV.-o 2. § 4..
Enskilde, så viii Låne-Banker som Lane- och Sedel-Banker ege, alt, vid Låns meddelande, afdraga den högsta lagliga ränta, dock icke för längre tid än ett år, äfvensom att, efter förfallotiden, åtnjuta en half procents ränta i månaden, äfven då lägre ränta forskrifven är, men med vilkor, att
Lagsökning sist 2 månader efter förfallotiden anställes.
Förenämnde enskilde Banker njöte ock lill sina fordringars utsökande och indrifvande enahanda handräckning, som Allmänna Penninge-Verk. § 5- Enskilde Låne- och Sedel-Banker må ej inrättas och privilegieras med mindre delegarnes tecknade Capital uppgår till minst 3oo,ooo B;dr Banco, § fillman en enskild Låne- och Sedel-Bank må träda i verksamhet, höra, för en tredjedel af det tecknade Capitalet, sådane räntebärande säkerheter_> som af Kongl.
Maj;t för ändamålet godkännas, under allmän vård nedsättas i den ordning Kongl.
Majit vid Privilegii meddelande föreskrifvit.
Bolaget njule räntan å dessa säkerheter, men erhålle ej åter disposition af dem, förr än, efter Bolagets upplösning, alla dess förbindelser blifvit behörigen fullgjorde. § * Enskild Låne- och Sedel-Bank må, vid förlust af sitt Privilegium, ej utgifva tryckte eller graverade skuldförbindelser, med bestämd förfallotid, eller betalbara efter föregången uppsägning, å mindre summor än i5o R:dr Banco, samt ej heller, med enahanda påföljd, utgifva tryckta eller graverade sedlar, eller depositionsbevis, som alltid böra vara betalbara vid anfordran, på mindre summor än 5 R:dr Banco, § 8..
Enskild Låne- och Sedel-Bank åligge, att alla dess utgifna Sedlar eller depositionsbevis, betalbara vid anfordran, efter lydelsen med BancoSedlar infria, äfvensom alt sina andra skuldförbindelser vid förfallotiden till innehafvarnes nöje fullgöra.
Banco- och Lag-Utskottens Bet.
JY.-o z. 5 § »•
Brister sådan Bank i de åligganden, hvarom 7 §. handlar, betale ränta efter en half för hundrade i månaden å hvad som ej efter förbindelsens ordalydelse guldet blifvit.
Dess Privilegium vare ock i thy fall genast förverkadt och Banken ställd under utredning. § i»-'
Beloppet af alla en enskild Lane- och Sedel-Banks skuldförbindelser, vare sig för deponerade medel, för utgifne Obligationer med eller utan ränta, för utlöpande Sedlar eller under hvad annan benämning som helst, må, vid förlust af Privilegium, ej öfverstiga sammanlagda summan af dess inbetalde Capital och egande fordringar, med afdrag af den, till säkerhet för uppfyllandet af Bankens förbindelser, under allmän vård satta tredjedelen af det tecknade Capitalet.
Yid enahanda påföljd må enskild Låne- och Sedel-Bank ej meddela Lån uppå sina egna Actier. § II I •• • •
Styrelsen af enskild Låne- och Sedel-Bank åligge, att för hvarje månad, vid början af den nästpåföljande, till Kongl. Maj:t genom Stats-Secreteraren för Handels- och Finance-Ärendena inlemna specifdi uppgift, upprättad efter fastställdt formulaire, öfver alla Bankens tillgångar oeh förbindelser.
Maj:t må ock, när som helst, låta, genom dertill förordnadt Ombud, taga kännedom af sådan Banks Böcker och Bäkenskaper jemte alla dertill hörande Handlingar. § 12.
Efter hvarje år verkställd revision af Bankens förvaltning och räkenskaper, åligge det Bankens Styrelse, att, så fort sig göra låter,, genom trycket offentliggöra Revisorernes Berättelse. § 13..
I alla de'fall då fråga uppstår, att enskild Bank ej uppfyllt sina förbindelser, eller att den vidtagit åtgärder till förfång för den eller dem, som 6 Banco- ock Lag-Utskottens Bet.
JV.-o 2. till den satt förtroende, vare Banken, efter Stal vid vederbörlig
Domstol, underkastad det ansvar och de påföljder, denna Lag och Allmänna Lagen stadga.
Enskild man, som anser sig befogad att i dylikt fall talan föra, njöte dervid biträde af publik åklagare, då han sig derom hos Juslitiae CancellersEmbetet anmäler. § 14.
Lag galle ej för redan inrättade enskilde Banker under återstående tiden af deras Privilegier.
Dock åligge dem, vid 5oo R:drs vite, att efter oo års slut icke utfärda eller i omlopp sätta tryckta eller graverade skuldförbindelser, sedlar eller depositions-bevis under de uti 7 §. bestämda minimi-belopp.”
Dervid yttranden af Herrar Hammarhjelm, Carl Fredrik, och Friherre Cederström, Jacob, blifvit bifogade; och 2:0.
Genom Protocolls Utdrag af den 18 sisth Augusti, en af Ilen* Grefsre Frölich, David, väckt motion, att som Kongl. Kungörelsen af den 24 Januari: 1824 medgifvit Bank-rörelse åt så kallade enskilde Banker och Disconter, alt stiftas af Bolag, utan att vidare bestämma grunderna för Bolagens inre beskaffenhet, hvarigenom Bank-Bolag kunnat uppstå, och på ett ställe uppstått af blott 3:ne personer, de der sjelfve omedelbarligen förvaltade sin Bank-rörelse och alltså lika väl, som vanlige Handels-Bolag, förmådde derigenom bibehålla en nästan ogenomtränglig hemlighet; men Rikets Ständer, efter att nu hafva fixerat till silfvervärde Stats-Bankens Sedel-, mynt, jemväl syntes böra tillse, att dylike Privat-Banker, eller Disconter, som, till våda för så väl Sedelmyntets stadga, som allmänna säkerheten, kunde utgifva ett obegränsadt belopp credit-sedlar, utan all control, hädanefter icke må uppkomma, Rikets Ständer för deras del, med underdånig tillstyrkan till upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 24 Januarii 1824» måtte antaga följande:
Förslag till Lag för Offentliga Bolags-Banker. l:sta Kapitlet.
Allmänna Bestämmelser. § I* Privata Banker, hvarmed endast bör förstås sådane sorn, utan annan organisation än vanlige handelscontor, förvaltas omedelbarligen af en eller Banco- och.
Lag-Utskottens Bet.
N.o 2. 7 flere intressenter, må väl, hädanefter sorn hittills, under allmän lag, idka Bankrörelse med egna eller upplånte medel; men förbjudas att utgifva tryckte eller graverade creditsedlar af hvad namn de vara må. § 2.
I den mon såkallade Skånska Privatbanken i Ystad, genom dess år i83o den i4 October erhullne privilegium på io års tid, fått rättighet utgifva creditsedlar och löpande depositionsbevis, skall den under återstående octrojtid tillgodonjuta densamma, men kan ej erhålla nytt privilegium, förr än den förändrat sin inrättning i enlighet med hvad redan är föreskrifvet för Bolagsbanker.
Samma lag vare med Wermländska Privatbanken i de mindre väsendtliga delar, hvari den skiljer sig från denna lags bestämmelser.
— Inom ett år förr än bådas octrojer tilländalupit, böra, för vinnande af nya, förändringarne vara verkställde och underdåniga anmälanden lill Kongl. Maj:t derom göras. § 3.
Endast Offentliga Bolags-Banker, hvarmed förstås de, hvilka med förening af ett större antal delegare i Bolag alltid förvaltas af en serskild Direclion, sorn Bolaget inom sig till- och afsätter, samt förser med inslruclion, kunna hädanefter erhålla privilegium till bedrifvande af Bankrörelse med egna, tryckte eller graverade creditsedlar.
Offentliga Bolags-Banker kunna vara grundade antingen på actier eller på lotter med delegarnes solidariska ansvarighet. § 4.
Då, till vinnande af privilegium, underdånig ansökning hos Kongl. Maj:t göres, böra Bolagsreglor, uppgjorde i enlighet med denna lag, samt förteckning öfver Subscriptionen jemväl företes; och ankommer det på Kongl. Majrts
Nådiga pröfning att skärskåda, dels huruvida industriens upphjälpande å den ort, der Bank vill inrättas, sådant kräfver, dels om och när den ökning i Rikets gemensamma sedelstock, som genom stiftelsérne af nya Banker uppkommer, kan blifva ofördelaktig för sedelmyntets metalliska värde i allmänhet.
Börandes i sådant fall icke någon ytterligare Offentlig Bolagsbank octrojeras, såvida ej Stats-Banken i samma proportion minskar sin sedelstock.
8 Banco- och Lag-Utskottens
N/o 2.
För pröfningen häraf samt; vidmagth&llande i öfrigt af nu stadgade föreskrifter, ville Kongl. Majit, enär sådant pröfvas nödigt, från Rikets Ständers Bankofullmägtige infordra, jemte deras utlåtande, de till dem från samtlige offentliga Banker månadlligen inkommande tableauer, äfvensom serskilde underdånige berättelser från Bank-Directionerne. § 5.
Den Bank, sorn, å utsatt tid och ort, icke genom sin
Direction inlöser sine creditsedlar med
Rikets metalliska mynt eller med sedlar af den Bank, under Rikets Ständers garanti och vård, som eger utgifva sedlar, hvilka för allmänt mynt i Riket äro förklarade att gälla, har förverkat sin octroj på Bankrörelse.
Och åligger det Konungens Befallningshafvande i orten, alt, på anmälan och bevis, det sådan inlösen blifvit vägrad, genast till krafvets förnöjande låta verkställa utmätning hos de Direclions-Ledamöter, sorn creditsedlarne underskrifvit, och derpå hos Bolaget, hvarefter Bolaget dessutom, genom skeende anmälan hos vederbörlig
Domstol (som i detta fall är Rådstugu-Rätt i den stad Banken är förlagd), kan sättas i concurstillstånd och utredning enligt concurslagen, § 6 Ingen Offentlig Bank må inlåta sig i handel af varor och gods, ej heller andra metaller än guld och silfver.
Dess lånerörelse må bestå i att emottaga penningar på upp- och afskrifningsräkning, meddela Cassacreditiv, discontera reverser, vexlar och varor.
Börandes till Kongl.
Nådiga fastställelse företes serskildt af Bolaget uppgjordt Låne-Reglemente , dervid hufvudsakligen iakttages: 1:0 att Bankens egne actier eller lottbref icke få belänas; 2:0 att stående lån på pant af fastighet ej få beviljas; 3:o att Discontlån ej må beviljas på längre tid än nio månader; 4:o att
Banken må ega vid Låns meddelande afdraga högsta lagliga ränta, samt, efter förfallodagen, såsom straffränta, |;dels procent i månaden.
Dock att Banken skall, vid förlust af samma ränta, föranstalta, det lagsökning vid fordringarnes indrifvande, så snart två månader efter förfallotiden förflutit, varder anställd, och utan sådane uppskof, som i dylika mål endast af dep sökande bero, med all drift fortsatt; 5:o Banco- och Lag-Utskottens Bet.
TF.o 2. 9 5:o. alt viel försäljning af belänte varor och effecter 2 § 10 Gap. liandels-Balken skall tjena till efterrättelse. § 7. Ordinarie Bolagsstämma skall i hvarje Offentlig Bank hällas en gång 0111 året, då val sker af Direclions-Ledamöter och Revisorer, instrnctioner ineddelas och beslut om Bolagets angelägenheter i öfrigt fallas.
De fleste rösterna afgöra besluten, och frånvarande skola ålnöjas med de närvarandes.
En Aclie eller ett Lotlbref gäller i en mans hand för en röst, 5 för två, 10 för tre, 20 för fyra, 3o för fem, 40 för sex, 5o för sju, 60 för åtta, 80 för nio, 100 för tio röster, öfver hvilket antal det icke tillåles någon alt beräkna rösträttighet. § 8- Revision skall årligen hållas före ordinarie Bolagsstämma och berättelse deröfver afgifvas, hvilken, sedan den ondergått Bolagets granskning och godkännande, genast efter stämmans slut, skall lill Kongl. Mej:t i underdånighet insändas och på Direclionens föranstaltande genom trycket till allmänhetens kännedom befordras.
Thyförutan uppgöre
Direclionen månadtligen och tillsände Rikets Ständers Bancpfullmäglige en Tableau öfver Bankens ställning.
— Meddele ock ofördröjligen alla de upplysningar, som Kongl. Maj:t eller sagde Bancofullmäglige vid andra tillfällen kunna infordra. . § »•