Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. Utl.cle. N.o 77. väsendtliga medlen, att befordra ett sådant mål, fann väl genast sig ega skäl afstyrka den föreslagna trädqvistningen vid sommar-vägar, under hemställan endast, att den öfverklagade trädens nedhuggning icke måtte ega rum å sådane ställen, der vägens uttorkning det icke nödvändigt påkallade, men ville deremot understödja den andra Motionen, angående trädgrenars begagnande, i stället för unga träd, lill vintervägars uppstakning, serdeles som äldre författningar redan påbjödo lika beskaffad bushållnings åtgärd, i afseende å gärdesgårdars underhållande.
Likväl, då Friherre Palmstjernaj jemte Ledamöter inom Borgare- och BondeStånden, nu mera gjort
Utskottet uppmärksamt på olägenheterna genom hindret i fritt val af utslakningsmärken för vinter-vägar, finner Utskottet skäl att, frångående sitt förra yttrande i denna del, vördsamt tillstyrka, att hädanefter, såsom hitintills, det må på vederbörande jord-egare sjelfve ankomma, att deras väglotter utstaka, på sätt för dem kan vara beqvämligt och för ändamålet tjenligast.
Hvad åter angår Motionen om qvistning i stället för nedhuggning och undanrödjning af skog invid sommar-väg, i anledning hvaraf Utskottet, under Motionens Besv. och Oecon.
Utl.cTc. N.o 77. 5 afstyrkande, föreslagit den öfverklagade Författningens bibehållande, endast med den inskränkning, att föreskriften icke måtte å vissa trakter tillämpas, så torde Utskottet böra, till svar å de i denna del gjorda anmärkningar korteligen erinra:
Att orsaken, hvarföre skogs och buskars undanrödjande invid Landsväg icke allestädes vore för vägens nödvändiga uItorkning lika angelägen, är den, att t. ex. på höjder sådant kan ske, oaktadt den större fuktighet och syra jorden vanligen bibehåller genom tätt växande trädens röter,och icke, såsom Herr af Sillen förment vara åsyftadt, genom tradstammarnes så nära belägenhet till hvarannan, att vattnet icke skulle kunna deremellan afrinna, samt att uttolkningen ej eller betydligen försvåras genom den ringa fuktighet, som å landsvägen föranledes genom planterade alleer eller andra isolerade träd o. s. v.; samt att för öfrigt, i fråga om trädqvistningen på sätt Motionen innehåller, den aflägset boende väglotts-innehafvaren, såsom oftast icke egande den jord, der vägstycket framgår, torde finnas mindre angelägen om att, i och för trädens och buskars besparande, qvista dem successivt hvarje år, hellre än att på en gång genom fällning eller rothuggning dem undanrödja; och att, i sådant hänseende, det ingalunda blifver lika 6 Besv. och Oecon.
Utl:de.
N.-o 77. lätt att controllera eller Levisa, genom hvilkens åtgärd undanrödjningen skett, som det faller sig beqvämt, att vid första ögonkastet urskilja effecten af gerningen.
Ehuru alltså sistberörde anmärkningar icke lemnat Utskottet ringaste anledning, att vika från sitt i denna del förut vördsamt afgifna yttrande, hafva dock, vid ämnets ytterligare granskning, förekommit omständigheter , som synts böra leda till ett förändradt utlåtande härutinnan.
Uti 7 Momentet af 1734 års Gästgifvare-Ordning finnes väl det allmänna förordnande, ”att små buskar skola på ömse ”sidor om Landsvägen ifrån yttre kanten ’af diket till 3, och der ej dike är, till 6 ”alnar borthuggas, på det vägen så mycket ''snarare må upptorkas,” men olika åtgärder hafva, i mon af hehofvet, på olika orter blifvit vidtagne, allt efter det vederbörande Läns-Styrelser profvat nödigt att, med afseende icke allenast å vägens underhållande, utan ock å de resandes större säkerhet, för hvarje ort i police-väg föreskrifva.
Och enär, vid sådant förhållande, det synes lämpligast, att ofvanåberopade allmänna stadgande i Gästgifvare-Ordningen hädanefter, såsom hitintills, handhafves såsom andra ordningsmål af Kongl. Majrts Befallningshafvande; på hvilkas om.
Utsk. tanka det bör ankomma, att de serskilda föreskrifter, som för serskildta fall härvid kunna blifva nödvändige, meddela, anser Utskottet det i förra Betänkandet föreslagna undantaget af författningens tillämpande å vissa trakter icke af behofvet påkalladt; hvadan alltså Utskottet nu tror sig böra i allo afstyrka bifall till de utaf Herr af Sillen väckta båda ofvanomförmälda Motioner, Slockholm den 6 Mars 1829.
N:o 78 Utlåtande, angående väckt Motiön, rörande uppsägning af burskap för medellösa Borgersmän iStäderne.
Högiofi. Bevillnings-Utskottet bar, genom Protocolls-utdrag den 10 sistlidne Februarii, till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottets handläggning öfverlemnat en af Herr Grefve Cronhjelm,> Otto Augustq väckt, och uti dess lill förstnämnde Utskott remitterade Memorial, rörande åtskilliga förändringar och tillägg i Bevillnings Förordningen, bland annat förekommande Motion, 8 JJesv. och Oecon.
Utl:de. N.o 78. att, då berörde Förordnings 6:te moment stadgar, ”att den, som i laga tid ej burskap uppsagt, skattar, om han ock ej drif”ver någon borgerlig rörelse”, det icke sällan skall hända, att mångå borgare, hvilka, såsom dels utfattige dels utgamle, icke vidare kunna någon handtering drifva, likväl utur den anledning af Taxerings-Comiteerne påföras skatter, dem PröfningsComitén, vid anmäld klagan, måste eftergifva, alt desse fattige Borgare icke mägtat bestrida afgifter, sorn skola vara förenade med uppsägning af den borgerliga rörelsen; föreslående fördenskull Motionairen, att hos Kongl.
Maj:t mätte utverkas Nådig Befallning, det Magistrater i Städerne och vederbörande, som ega någon befattning med utlemnande af bevis om burskaps uppsägning, skola vara pligtige att, enär en Borgersman eller dess enka derom gör skriftlig eller muntlig anmälan, och tillika sin medellöshet, med betyg af Pastor och någon annan godkänd person, styrker, sådant bevis om burskaps - uppsägningen kostnadsfritt och genom
Protocolls-utdrag på ostämpladt papper genast meddela; hvilket betyg sedan skulle åtfölja Taxeringsuppgiften till förekommande af den ofvan anmärkte, origtiga debiteringen.
Oeconomie-ötskottet, som, efter öfvervägande häraf, linnér det vara nyttigt att Besv. och Oecon.
Utsh. för framtiden afhjelpa den af Motionairen anmärkta olägenheten, tror dock, att, enär, enligt redan gällande Författningar, alla utfattige personer äro befriade från kostnaden både till Charta sigillata och lösen eller annan afgift, i fråga om Autoriteters och Tjenstemäns betyg eller expeditioner af hvad innehåll som helst, det, i hänseende till nu förevarande fråga, endast torde erfordras föreskrift, huruledes fattigdomen må tjenligast varda constaterad; och får fördenskull Utskottet, för det ändamål Herr Grefve Cronhjelm föreslagit, hemställa, om icke Rikets Höglofl.
Ständer ville hos Kongl. Maj:t anhålla om det Nådiga förordnande till vederbörande, att såsom fattig-bevis, i fråga om burskaps uppsägning, må gälla det intyg deröfver, som Borgersmannen eller dess enka företer, utfärdadt och underskrifvet af tvänne Borgersman, hvilka idka enahanda näring, som den från rörelsen afgående sig afsäger, eller ock, i händelse sådane inom Staden icke skulle finnas, af tvänne andra för redlighet välkände Borgare.
Betsele, iF.o -jq. io N:o 79.
Betänkande, angående väckt fråga 0111 utvidgad Smides - rättighet, samt om upphäfvande af det nuvarande Smides-förbudet på vissa ställen inom Bergslag.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskottet remitterat Riksdags - fullmägtigen C. G.
Fahlanders memorial, hvaruti föreslås: alt alla egare af hammars-smiden, som sådant önska, må erhålla ökad smides-rätt i mon af deras skogs- och tackjerns-tillgång; i följd hvaraf det på vissa orter inom Bergslag exsisterande smidesförbudet skulle upphöra.
Såsom skäl för detta yrkande andrages, att det ringa tillåtna smidet af 60 ■SkU. betager Bergsman eller annan smidesegare möjligheten att förskaffa sig dugliga arbetare, enär de ej kunna erhålla sysselsättning en längre tid af året, samt alt utsträckt smides-rätt skulle balancera exporten till Finland och således hålla åtminstone tillverkaren skadeslös för sitt lager; hvilket Motionairen anser vara desto angelägnare, sorn tackjerns-tillverkningen stundligen ökas, genom de i Norrland nyligen Besv. och Oecon.
Utsk. anlagda mas-ugnarne, och deraf följden blifver, att, om cn större consumtion icke i samma förhållande eger rum, tackjerivs-ti11- verkarne uturslåndsättas att draga de med denna näring förknippade kostnader, och hvarigenom slutligen hela jern-handteringen skulle upphöra.
Häruti hafva instämt Lars Persson från Westerås Län, I. E. Jansson från Wermland och Petter Pehrsson från Nerike.
Utskottet, som tagit denna framställning i öfvervägande, får först, i afseende å Motionairens yttrade farhåga i allmänhet för öfverskott af tackjern och dess fallande derigenom i vanvärde, vördsamt andraga, att endast Irenne mas-ugnar i senare tider kommit under anläggning i Norrland, hvilkas tackjerns-production ingalunda öfverstiger ortens hellof deraf för närvarande; äfvensom, att den för tackjernet någon tid mindre förmonliga conjuncturen endast varit tillfällig, dertill orsaken igenfinnes deruti, att åren 1825 och 1826, då tackjernet betaltes utöfver dess naturliga pris, alla mas-ugnar blåste starkare och producerade ett större tackjerns-förlag, som ej minskades under 1826 års ovanligt starka torka, då två tredjedelar af Stångjerns - ■12 Besv. och Oecon.
Bct:de.
N.-o 7g. verken i Riket voro en längre tid overksamma, och hvarförutan 1827 ars goda vinter ytterligare bidrog till tackjerns-prisets fall.
Hvad åter hufvudfrågan, eller den yrkade utsträckningen af smides-rättigheten angår, bör Utskottet upplysa, att Kongl.
Förordningen af den i5 Junii i8o3 tillåter stångjerns-verks-egare utom Bergslag att, emot serskild afgift till Staten, vid sina redan privilegierade härdar, tillverka så mycket, som medhinnas kan öfver härdens, genom hammarskatts - afgiften , skattlagda skeppundtal, med egen tackjerns- och skogstillgång, äfvensom med köpe-lackjern och köpe-kohl, enär, genom behörig undersökning, kan visas, att sådant sker utan andras förnärmande; och förekommer härvid jemväl, det Kongl. Majit i senare tider, efter föregångne Bergmästare-undersökningar och enligt vederbörandes tillstyrkan, beviljat, mot recognitions-afgift, Ofvansjö och Thorsåkers Bergslager ett ökadt smide af 2,3oo SktL I öfverensstämmelse med hvad sålunda redan eger rum, anser Utskottet det böra tillåtas dem, hvilka vid redan privilegierade Stångjerns-verkstäder inom Bergslag åstunda utvidgad smides-rätt, att i vederbörlig ordning begära undersökning der - Besv. och Occon.
Utsk. örn, och alt, enär det ulrönes, att de sökande, utan förnärmande af andras rätt och utan förminskning af tackjerns-tillverkningen, hafva på egna skogar tillräcklig kohltillgång, så väl till nya smidet, som till det dertill erforderliga tackjernet, tillstånd må dem medgifvas till så stort smide, som finnes svara emot skogs-tillgången; och tror Utskottet jemväl det. höra på resultatet af så beskaffade skogs-undersökningar ankomma, i hvad mon smides-rättigheten må de så kallade Bergsmans-härdarne tillerkännas, hvarförinnan upphäfvandet af nu gällande smides-förbud å vissa ställen inom Bergslagen icke kan tillstyrkas; lärande Rikets Höglofl.
Ständer, i händelse det sålunda afgifna vördsamma yttrandet bifalles, i enlighet dermed låta underdånig skrifvelse i ämnet till Kongl. Majit ingå.
Stockholm den 6 Mars 1821).
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 37, angående väckta i4 Desv. och Oecon.
Utl:de N.o 80.
Motioner om upphörande af National-Beväringen pä Gottland.
Genom Protocolls-Utdrag, den 12 sistlidne Februarii, liar Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottet återremitterat ofvannämnda Betänkande, på grund af dervid gjorda anmärkningar utaf Riksdagsfullmägtigen från Gottlands Norra Härad, Pehr Mårtenssonj som hufvudsakligen upprepat de skäl, hvilka föranlåtit honom väcka Motionen om upphörande af National - Beväringen på Gottland, och ytterligare sökt visa, det herörde Inrättning är för Gottlands Innevånare onyttig och för Stats-Verket betungande.
Men då, efter Utskottet tillhandakomne Protocolls-Utdrag, Höglofl.
Piidderskapet och Adelil d. 19, Högvördige PresteStåndet den g, och Välloll.
Borgare-Ståndet den 3 sistlidne Februarii bifallit ifrågavarande Betänkande, får Utskottet det Hedervärda Bonde-Ståndet sådant härmed tillkännagifva.
Söner, 182g.
. . N:o 81.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga, dels om tillägg i föreskrifterne, rörande Afvittrings-Verket inom Luleå Lappmark, och dels om behofvet af åtskillige åtgärder, till förekommande af Lappska Folkstammens undergång.
Ridderskapet och Adeln inlemnadt Memorial, har Herr af Robsonj Carl Magnusj med fästad uppmärksamhet å det hinder, som för Svenska Bergshandteringens förenande med det i Luleå Lappmark belägne Gellivari-Bergs rika malmtillgångar skall förorsakas, genom bristande utvägar för malmens transporterande till de nedre skogrikare trakterna af Landet, hvarest förädlingen måste ske, yttrat den öfvertygelse, att af innevånarne i nämnde Lappmark, hvilka, i anseende till olika yrke och lefnadssätt, utgöra 2.'ne classer, nemligen Lappar och Nybyggare, de förre Bih.till R.
Prat. 1828 och 1829. 8 Sami.
I iS.-e H. U 2 Besv. och Occon.
Utsfs. skola vara för Bergshandteringens uppkomst och framgång nyttigare, än de senare, emedan desse, eller Lapparne, kunna med. deras Renhjordar verkställa malm-transporter på temligen korrt lid och till stor mängd, då deremot Nybyggaren svårligen kan med sin häst eller oxe åstadkomma, i detta glest bebodda och ovägade land, mer än en eller annan malmkörning under hela vintern; och sorn erfarenheten skall hafva visat, alt Lapparnes antal förminskas, under det Nybyggarne ansenligen föröka sig, hvilket förhållande Herr af Robson ansett hufvudsakligen härröra deraf, att, genom Njrhyggenas anläggning och odling, allt mer och mer inskränkes den af Lapparne från urminnes lider begagnade betes-tilJgång för deras Renhjordar, som endast under sommarmånaderne kunna uppehålla sig på Fjällen, men om vintern måste söka födan i skogstrakterne, och af hvilka hjordars tillväxt Lapp-Allmogens tillvarelse och välstånd väsendtligen bero; så har Herr af Robson trott sig böra påkalla Lagstiftarens mellankomst, för att utstaka dessa båda Folk-classers ömsesidiga rättigheter, helst det synes vara tid, att sätta någon närmare gräns för en strid, som hotar med Lappska Folkstammens undergång, hvarefter all oeconomisk betydelse af de i5omil,. sorn af Luleå Lappmarks omfång utgöra den Desv. och Oecon.
Utsh. Utl.-de JV.o 81. 3 olver skogsg länsen upphöjda delen af Landet, vore försvunnen, sedan de 3o,ooo Pien-lif, hvilka nu årligen der under viss tid hemta födan, skulle upphöra att vara lill; under åberopande af dessa skäl, har Motionairen föreslagit: 1:0 ”Att alla i Luleå Lappmark befintliga Nybyggen och Nybygges - anläggningar malte afvittras på Statens bekostnad, ”med bibehållande af sådane lägenheter, ”äfven utom dessas områden, på hvilka ”innehafvarnes anspråk lagligen kunna gäl”la, och med vilkor, att de samma inhäg”nas, eller alt derå bergadt höfoder i Lador ”vårdas.” 2:0 ”På öfverloppsmarken utsynas och ”från den samma utbrytas alla derå befintliga lägenheter till Nj^byggen, hvilka se”dan kunna, i den ordning, som framdeles lärer stadgas, till begagnande upplåtas” ”Äfven må den, som inom föreskrif”ven tid visar sig vara innehafvare af lägenheter, utom sitt område, till det belopp, att ett hemman af minst | mantal ”dermed kan inrättas, till ny anläggning ”erhålla tillstånd, dock, uti bägge fallen, att ”den uti författningarne föreskrifna odlings”skyldighet årligen fullgöres vid rättighe - 4 Besv. och Oecon.
Utsk. ”tens förlust, och att Nybyggaren för öfrigt ”ställer sig till efterrättelse de vilkor, sorn •tillståndsbrefvet kan komma att innehålla.” 3:o ”Att på den sålunda öfverblifna ”och till Nybyggens upptagande otjenliga ”allmänna marken, Lapparne må ega fri”het att lägra sig, och obehindradt begag”na Renbetet, äfvensom att betes-rättighe”ten under transportfärder ej bör vara dem ”förmenad inom de Nybyggens Utmarks”områden, som ligga närmast farvägen, ”dock med förbehåll, att skogen der ingalunda må olofligen tillgripas;” och 4:o ”Till Lapp-Allmogens försvagande ”i både physiskt och moraliskt afseende, ”hvarigenom mången bered t sin undergång, ”har i märkbar mon bidragit ett omåttligt ”begär efter Brännvin, väckt och underhållet genom samvetslösa, ofta kringresande speculanlers vinningslystnad.
Det är ”ytterst angeläget, att en sträng författning mot detta onda utfärdas och alfvar”ligen handhafves.
Utan verksamt correc”tiv häremot, skall denna allmoge snart ”med stora steg framgå sitt förderf och ”sin slutliga upplösning till mötes.” Sedan, vid detta ärendes föredragning till Remiss, Herr af Schmidt, Georg Lars, tillkännagifva, att förhållandet med Arje - Besv. och Oecon.
Utsh. plougs Socken i Piteå Lappmark är alldeles enahanda som med Luleå Lappmark, samt Herr Boj^ J.
F.j som förmält, att Kongl. Majit 1824 eller 1825 föreskrifvit, i afseende å provincen Jemtland, att, i mon af afvittringens fortgång i fjälltrakterne, gräns skall uppgås mellan Nybyggen och Lappar, sedan de deröfver blifvit hörde, framställt den önskan, att Rikets Ständer ville för detta ändamål afsätta en fond, som ställdes under Kongl. Majits Befallningshafvandes tillsyn, har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln behagat till detta Utskott remittera så väl Herr af Robsons förrberörde Memorial, som Herrar af Schmidts och Bojs, i anledning deraf, afgifne yttranden.
Hvad sålunda är vordet föreslaget och anfördt har Utskottet i noga öfvervägande tagit; och får Utskottet vördsamt upplysa, att, jemte det Kongl.
Majit, under den 10 Februarii 1824, utfärdat Dess Nådiga Stadga, angående Afvittrings-Verket i Vesternorrlands, Vesterbottens och Norrbottens Län, •— och hvilket Afvittrings-Verk, i öfverensstämmelse med de för detsamma lagda grunder, hufvudsakligen åsyftar 1 Att skilja Kronans marker från Enskildes egor; Att af Kronans marker tillägga svaga hemman fyllnad i deras behof; 6 Bsesv. oell Oecon.
Att urskilja hvad hemman, utöfver deras mantal och räntor, i egor innehafva; Att af Kronans öfverlopps mark indela och utstaka Nybyggen, att af hugade odlare emottagas; och Att genom dessa anstalter bereda för hemmansegare full visshet och säkerhet om deras egorymd, och för idoge arbetare tillfälle till nya hemmans anläggning på Kronans Allmänningar och öfverloppsmarker, samt således befordra Landets uppodlande och bebyggande; —Kongl.
Maj:t tillika och under sistnämnde dag behagat, i afseende på verkställigheten af de i Stadgan gifne föreskrifter, genom Bref till Kongl. Majrts
Befallningshafvande i berörde Län, Nådigst förordna: att Afvittrings-Verket tills vidare komme att bedrifvas med aine, Landlmäre i hvartdera af de 2 förstnämnde Länen, och med 3:ne inom Norrbottens Län, der Kongl. Maj:t funnit angelägenheten att, så mycket möjligt är, påskynda Afvittringen och Landets befolkning, såsom ett af de hufvudsakligaste vilkoren för Bergshand teringens uppkomst och befordrande derstädes, samt att arbetet först borde företagas i de trakter, der Afvittringen är mest behöflig samt de bästa odlings-tillfällen förekomma, och sedermera efterhand inom Besv. och Oocon.
Länen forisättas; dock att serskild uppmärksamhet i detta afseende fastades på angelägenheten deraf, att de trakter, inom Norrbottens Län, der Bergshandteringen kommer att införas, blifva afvittrade; hvarjemte Kongl. Maj:t icke allenast, till bestridande af de i och för Afvittrings-Verket inom alla tre Länen förefallande kostnader, beslående hufvudsakligen uti Landtmätarnes aflöning och uti betalning för liandtlangning vid mätningarne, och hvilka kostnader böra, jemlikt innehållet af Stadgans 16 §, utgå af allmänna medel, i Nåder anslagit en årlig Summa af 5ooo R:dr, att till Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande, uppå tillgörande requisition, i mon af behofvet och mot redovisning, anordnas; utan också åt bemälte Embetsmän i Nåder uppdragit, att med oafbruten uppmärksamhet följa, hvar inom det honom i Nåder anförtrodde Län, det vigtiga afvittrings-arbetet, vaka deröfver, att de dermed åsyftade ändamål varda, på ett sätt som svarade mot Kongl. Maj:ts Nådiga vilja och afsigt, uppfyllde, samt vid hvarje års slut, med fullständig underdånig berättelse om hvad i afseende på afvittrings-arbetet inom Länet blifvit tillgjordt under årets lopp, till Kongl.
Majt inkomma; äfvensom Kongl. Majit sedermera den 9 Februarii 1827, uti Nådig skrifvelse till Kongl. Cancellie-Sty - 8 Bcsv, och Oecon.
Utsk. reisen och Kongl.
Kammar-Collegium, anbefallt, att Konungens Befallningshafvande i Vester- och Norrbottens
Län skulle, efter föregången öfverläggning med hvarandra i ämnet, inkomma med underdånigt yttrande, om och hvilka vidare eller förändrade Stadganden och föreskifter än de, ofvanberörde Afvittrings-Stadga d. 10 Febr. 1824 innehåller, kunna vara af nöden för afvittringens ändamålsenliga och lämpliga verkställande samt nybyggens anläggande inom Lappmarkerne.
Vid detta förhållande och då Utskottet dels funnit meranämnde Afviltrings-Stadga, jemte det serskildta Kongl. Brefvet den 10 Februarii 1824 innefatta föreskrifter, som hufvudsakligen äro öfverensstämmande med hvad Motionairen i 1 och 2 Mom. af dess förslag yrkat, angående grunderne för afvittringarne och sådane förrättningars verkställande på Statens bekostnad, samt dels gör sig förvissadt, att, i händelse genom vederbörande Landshöfdingars infordrade underdåniga yttranden skulle upplysas, att, i anseende till de i Lappmarkerne mot i nedra Landet varande skiljaktiga förhållanden, nödvändigheten kunde fordra några närmare och serskilda föreskrifter Desv. och Oecon.
TJtlclc. N.o Sn g i fråga om afvittringarne i Lappmarkerne, Kongl.
Majit täckes i nåder sådane föreskrifter meddela, anser Utskottet sig så mycket mindre böra, i anledning af nyssberörde delar af Motionen, tillstyrka någon åtgärd af Piikets Ständer, som
Utskottet icke är i tillfälle att med säkerhet bedöma i livad mer eller mindre mon de, om afvittringarne i allmänhet uti Norra provincerne, redan gifne Stadganden kunna vara för Lappmarkerne tillämplige.
Hvad åter angår den i i Mom. äfven väckta fråga om Nybygges-Lägenheternes inhägnande samt höfodrets förvarande i Lador; så har Utskottet bordt vördsamt upplysa, att, i anledning af Nybyggarnes i åtskilliga Lappmarks-Socknar, inom Vesterbottens
Län, gjorda underdåniga anhållan, att någon lämplig åtgärd måtte vidtagas, till afhjelpande af den skada, som tillskyndas nybyggarne derigenom, att LappAllmogen med deras Renhjordar ofredar Nyb3'ggarnes odlade ängsmark, och att de derutaf samlade hö-förråd varda af Renarne förtärde eller nedtrampade, Kongl. Majit uti Bref till dess Befallningshafvande i nyssnämnde Län, under d. i3 Maji i8a5, i Nåder ansett det böra i förevarande äm - iq Besv. och Oecon., Utsk. ne förblifva vid hvad Dess Befallningshafvandes, uti Kungörelse af dea i3 October 1801, redan derom gifne samt af KammarCollegium gillade Kungörelse innehåller; genom hvilken Kungörelse det är vordet stadgadt och förordnadt: att den Nybyggare, hemmansåbo, eller Prestebord»-innehafvare, som icke förvarar höet uti ordentliga lador, utan lägger det i stack, bör instänga sådana stackar med en stadig och tät gärdesgård till 4 alnars böjd, samt 5 å 6 alnars afstånd å alla sidor från stacken, vid äfventyr att skylla sig och sjelf sin skada stånda, der höet uppätes eller nedtrampas.
Hvarförutan Kongl. Maj:t i förrberörde Nådiga Bref dels förklarat, att det skulle åligga Lapparne, att, genom noga tillsyn å deras Renhjordar, söka förekomma de öfverklagade förlusterne för Nybyggarne, samt att, om genom bevislig uraktlåtenhet härutinnan skada skett, som eljest kunnat undvikas, Lapparne böra till ersättning derföre vara förbundne; men dels också i Nåder förständiga t Dess Befallningshafvande, att genom Kungörelse i Länet erinra Nybyggarne om angelägenheten, att till förekommande af ifrågavarande skada uppföra hölador och, så vidt sig göra låter, deras ängsmark inhägna.
Och som, i Utskottets tanka, dessa Nådiga föreskrifter icke allenast uppfylla Nybyggar - Desv. och Oecon.
Utsk. Utl.cle. N.o 81.
11 nes skäliga fordran att hafva Ängsmark och hö-förråd fredade, utan också undanrödja både tillfället för Renhjordarne att skada göra och äfventyret för Lapparne att derföre ansvara; så får Utskottet vördsamt hemställa, om icke Rikets Höglofl.