Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
~ E t t s k r a t t ~ ger en gripande sviilttidsskildring, som for en nervos fantasi kan framtrolla visioner af hastskelett och bark- brodsaar ' da, miiiniskovrak, odh midt i denna en liten skisserad barn- historia.
TvH af berattelserna aro humoresker, men af dessa ar den ena sedol8rand.e och den a n d r knappast humoristisk.
Den forra ' be- handlar en vrgkig bondestudent,)) hem John Johnstone,, som beru- sat sig af stadsherreklokskap.
men pA grund af en tragikomisk bjornhistoria, son1 han antingen dromt eller upplefvat, uppdagar)) nordofverpojken~ i sig och f i r)) blick for proportioner)).
&amp; m e t ar fyndigt och roligt, men hpmorn ar inte lossliippt nog, inte vild- sint nog for att hafda sig gentemot forebilden, som man fortretligt nog aldrig kan f % ur sinnet, nar man l&amp;er Stig Stigsons bok.
Den andra hiqtorien ror sig.
om en usling och ' skojare, som Sir sA burleskt .klumpig, att hau astetiskt taget ar tillganglig endast frOn en skamt- sarn synpnnkt.
Micco Pajko hade lagt hand vid sB mycket fuffens och otyg, som ett vildmarkssamhalle kan bjuda lagenhet .till, allt- sammans for att tillfredsstalla sine sensationslystna newer, efter hvad skolmiistaren forsakrar.
Dlen det fornamsta stod honom ' Ater, och hur det Irom honom till del berattas nu med mera spoklik tragik iin som klar den mannen.
Han blef ~ v a c k t en ~ hemsk och mar- riden natt, gaf sig ut pA tjuffiske efter sjalar och forstod, att nu hade han funnit ~lifvets allra, allrs finaste tobak.
Myclren omsorg ar sakert nedlagd pH stilen i denna bok, ty den formella pregnnnsen, som praglar hvarje sats, ser stundom ut att vara efterskickad.
For en lastme, som ar van vid ~stadsbild- ningens~.
jamnstrukna talesatt, kan en s % starkt urkraftig sprOk- frafcheur forefda litet ' hhdsmalt.
Och man tycker att det Br for- matet, om nAgon vill vara mera molinsk ii.n Molin.
Stig Stigson, .liimna den strit, som den aflidne lapplandsdiktaren - upptralnPat, och vik in p i din egen personlighets afvagar!
Hvad nyttar det att lina eld, om man har en.
egen gnista? '
' IT.
F6reningen Handarbetets VBnners handarbetskurs f6r 1s- rarinnor, som pigAtt fr&amp;n den 7 maj till och med den 9 juni hvarje dag f r l n kl. 5-7 e. rn.
under ledning af froknarna S. Gisberg och A. Back- man, har varit besiikt a£ 19 elever.
Som a n d a ~ r A e t med denna kurs ar att bibringa lararinnorna ej blott grundlig insilit och ofning uti de olika arbetssattens teknik, utan darjamte att meddela dem lagarna for hvarje somnadssatts natur och anvhndning, har undemisning hlruti liimnats genom muntliga framstiillningar: L o) Om det liniara eller geometrislia ornamentet, om det fran viixtviirlden hitrntade ornamentet; 2: o) Kort framstlllning om betydelsen af ordet stil och stili- sering, detta med siirskildt afseende p&amp; den textila konstslojden.
Seder- mera for hvarje ny somnadsarts teknik; om de olika ornamentala motivens ursprung, sammansattning och anvandning med afseende p l den gammal- svenska konstslojden.
Foreningen hoppas att pi % detta satt vacka intresse for kunskap om den fosterllndska handarbetsundervisningen.
skilda Svenska sjukskiiterskornas allnllinna pensions !6rening, som den 4 sistlidne juni ho11 sitt andra Brsmijte.
har utsandt sin tryckta bertittelse fiir 1897.
Enligt densamma ar sgftet med fiireningen ftiljande: Pensionsforeningen ar en sjliilfhjalpsfijrening, som har till Sndarnil, dels att varo en sparkassa fiir de medel skoterskorna kunna undvara af sina mer eller mindre regelbundet inflytande inkomster, dels a t t genom tillagg af rlntor och arfsvinst befordra tillvaxten a£ deliigarnas kapital, dels ock slutligen att genom ranteafkastning fran en af gQfvor bildad fond (garantifonden) hoja pensionerna utofver det belopp, som delkgarna genom egna insiittningar kunna tillforsiikra sig.
Under de sju minader redogorelsen ornfattar har intriide i forenin- gen beviljats Bt 16 sjukskoterskor.
T7id irets slut utgjortie antalet del- agare 66.
Delaparncls insattningar under ofvannamnda sju mHnader upp- gingo till Irr.
2.385; besparingsfonden till kr.
6,166: 66; i ghfvomedel har erh&amp;llits kr.
2,156; hvarjiimte garantifonden, hra ' rtill lagts den under k e t uppkomna rgntan, iippgick till kr.
31,957: 44; ntgjorde suedes pensionsfiir- eningens sammanlagda kapital Ar 1897 kr.
38.124: 10.
I ofverensstamrnelse lned foreningens uppgift - beredande af en i elionomiskt afseende mera tryggad ilderdom fijr landets sjukskoterskor - beslot styrelsen vid k e t s sista sammantradc!
att tillstalla lasarettsdirektio- nerna i riket ett cirkular (jBmte stadgar m.
med pgpekande a£ de fiir- -
delar, som foreningen hade att erbjuda med afseende % sjukskoterskornas pensionering, och med uppmaning att till kassan gora inbetalningar for de i deras tjanst anstiilda skoterskor.
Foreningens ordinarie styrelse b e s t t f. n. af fijljande ledamoter: sjukskoterskan froken E. von Baumgarten, f. d. l: e provinsiallZikaren d r J.
E. Bergvall, froken M.
~eijonhufvud, bankdirektijr G. Lettstrom, fijre- stBndarinnan for Rode Rorsets sjukskoterskehem froken F. von Otter,.
revisionssekreterare H. Rohtlieb, (vice ordf.
), professor P.
G. RosBn, sjuk- skoterskan froken H. Sundstrom, frolren S. Ulrich, fsekreterare), ofverlakaren vid Sabbatsbergs sjukhus dr F. W. Warfvinge!
(ordf.), professor P.
Till revisorer utsAgos doktorerna Th. Hellstrom och E. Sederholm samt sjukskoterskan froken S. Kjellson och till.
deras suppleanter doktor C. Flensburg och professor J. MTern.
Foreningea har fortfarande fijr sin expedition och sina sammantra- den kostnadsfritt flttn begagna sig af Fredrika-Bremer-Forbundets lokal.
z Lagre Iarnrinne-seminari~~m hiirstades och den darmed forenade privatskolan for flickor ha.
utsiindt sin Brsredogorelse.
Detta seminarium, som oppcades hosten 1896 och s %ledes upplefvat tvenne lasAr, Br afsedt att bereda till ltirarinneplatser i hem och i flickskolornas forberedsnde och liigsta klasser.
Intradesfordringarna llro BafgBngsbetyg fr %n hogre flick- skola med ininst godkandt i de svenska laroamnena samt tyska och fran- ska spr&amp;keii, eller intyg, som visa, att den intr2dessokande innehar mot- svarande eller stijrre kunskapsmltt.~ De, som ej kunna prestera d y l i h betyg eller intyg, mAste undergB intradesexamen.
Kursen Br tvA-Arig.
Samtliga 12 eleverna i serninariets andra afdelning ha underghtt godkiind afghgsexarnen.
7: Finsk Kvinnoforening har utstindt sin Arsberiittelse fijr Br 1897, hvilken inledes af en ofversikt ofver de viktigaate kvinnosaken berorande tilldragelser, som timat under irets ' lopp i Arnerilia, England, Tyskland, ~ s t e r r i k e Frankrike,, Schweix, Belgien, Holland och Skandinavien.
Dilrpi foljer en redogorelse for de .talrika petitioner angtende forbattringar i kvinnans rattsliga stiillning, som inlPmnats till 1897 &amp; rs landtdag och som, ehuru de till inga Atgarder foranledt, i det de antingen vid omrostning i s t h d e n follo igenom eller ocks % icke hunno blifva behandlade, up&amp; det lifligaste gladt sakens vannera.
FrBn universitetsomrAdet omniimnes, ntt de kvjnliga studeuterna h a E&amp;tt ratt att tillhora de olika afdelningarna (~nationerna *) vid universitetet under samma, forutsattningar och pB samma villkor som de manliga.
gladjande nyhet motvPges emellertid bl.
a. af den ledsamma omstandig- heten, att senaten fhtt stadfastadt sitt forslag om de blifvande tradggrds- skolornas organisation, enligt hvilket kvinnor icke mottagas som elever, nBgot som iir agnadt att vacka berattigad harm och forvPning i ett land, tliir livinnoi: sarskildt inlagt fortjanster inom hortikulturen och d k d e standigt uppmanas att iigna sig Bt denna.
De amerikanska kvinnorna och kriget.
Bostontidningen The .CVorncrrt ' x Journal har i april och maj innehUit en flere nummer genom- giende polemik rned anledning af det pig %ende kriget rned Spanien.
Ett i tidningen infordt poem af mrs.
N:r 50 (250) Prenumerationspris Fredagen den 9 december 1892.
Byrå: pr år: I d u n m e d Modetidning och kolorerade planscher kr.
• 6: 50 Idun ensam &gt; i: — Redaktör och K l a r a v.
K y r k o g a t a 7, 2 t r, (Aftonbladets nya hns.)
sker i landsorten ä, post- anstalt, i Stockholm h o s r e d a k t i o n.
Träffas a b y r å n kl. A l l m.
8 1 47.
Utglfningatid: hvarje helgfri fredag Lösnummerspris 1 5 öra (vid kompletteringar).
Gemandts Soktr.-Aktieb.
AnnoiiNpris: 35 ö r e p r n o n p a r e i l l e r a d.
F ö r » P l a t s s ö k a n d e » o. » L e d i g a platser " 25 öre för h v a r j e p ä b ö r j a d t tiotal stafv.
lare Johan Jolin, föd- des här 1854 och e- mottog redan från sin spädaste barndom i det litterära oeh konst- älskande hemmet den smak för konstnärlig idrott, som utmärkte denna familj.
Hen- nes mor, Lars Hjorts- bergs dotterdotter, har också idkat litterär verksamhet och,bland annat, öfversatt åtskil- liga på Stockholms kungl.
teater uppför- da stycken.
Ellen Jolin.
I Ellen Jolins för- äldrahus umgicks ock- så Fredrik Wilhelm Scholander, och af denne högt värderade faderlige vän fick hon sin första undervis- ning i akvarellmålning samt arbetade på hans m mm atelier under två vint- rar.
Det är sanner- ligen icke alla, som E m m a Löwstädt-Chadwick.
få tillfälle att njuta af en sådan lärares handledning.
Men El- len Jolin nöjde sig ej därmed.
Hon tog ock- Det var en samling nya taflor i olja, akvarell så lektioner i målning af fröken Kerstin Car- m. m. som målats af två svenska konstnärin- don och den norske konstnären Carl Hansen, nor och framkallade lifligt intresse hos våra hvilken någon tid bodde i Stockholm.
Därpå konstälskare samt togs i betraktande af ett genomgick hon ett års kurs på slöjdskolan, större antal bland allmänheten än som vanligt- hvarefter hon antogs som elev vid konstaka- vis brukar infinna sig på sådana särskilda ut- demien.
Två K E N sista veckan i november detta år be- redde här i Stockholm en stor triumf åt det kvinnliga arbetet.
Inom mer än ett område visade sig detta stå på höjden af hvad som utmärker vårt folks verksamhet.
Den stora offentliga utställningen på Börsen, anordnad för att underlätta den svenska kvin- nans deltagande i den stundande Chicago-upp- VISNINGED, ådagalade, att hennes förmåga kan värdigt ställas vid sidan af mannens både på slöjdens och konstens fält.
Samtidigt med den utställningen, men icke så snart tilländagången, ehuru likväl allt för kort, väckte en annan, mera enskild, i Konst- föreningens f. d. lokal, stor uppmärksamhet.
IROJL målarinnor.
ställningar.
De två konstnärinnorna äro fröken Ellen Jolin och fru Emma Löwstädt-Chadwick, bägge födda i Stockholm och elever af vår konst- akademi, fastän därpå utbildade i främmande land, där också en af dem, fru Chadwick, se- dan flere år har sitt hem.
Ellen Jolin, dotter till vår glade, kvicke och allmänt värderade författare och skådespe- Detta var 1877, då akademien ej längre ute- slöt fruntimmer från sina skolor, utan lät dem lika väl som de manliga lärjungarne njuta af sin undervisning.
På akademien arbetade frö- ken Jolin till 1882, men vistades en tid af dessa fem år i Paris, där hon under världs- utställningen 1878 studerade allt hvad denna utställning erbjöd i konstväg, utan att dock själf då lägga hand vid ' något arbete.
Att finna hvarandra, när själen är ung, Och följa till åldern hvarandra, När vägen är lätt och när vägen är tung, Med glädje tillsammans den vandra: Hvar finnes i världen för tvänne En lott, som kan liknas vid denne?
G. "
återkomsten hit arbetade hon flitigt, men vi- sade föga af sina arbeten.
Ett och annat såg man, fann det » ganska bra », men just ingen- ting mera.
Då företog hon 1889 en studie- resa på fullt allvar till Paris och målade där det året samt under 1891 på Julians atelier, en af de parisiska » fria akademier », som upp- sättas vanligtvis af någon modell, bos hvilken unga konstidkare samlas och arbeta under hand- ledning af någon känd lärare.
På nämnda atelier målade Ellen Jolin för Jules Joseph Lefebvre, bekant konstnär, som bland annat är representerad i Luxembouig-galleriet i Paris.
Den studieresa, som dock tyckes ha mest inverkat på konstnärinnan och fullt utvecklat henne som akvarellist, är den hon nu senast företog till Italien, där hon uppehöll sig i fjor- ton månader, men icke arbetade under någon mästares ledning.
Hon deltog endast i mo- dellmålning i Cercolo artistico i Roma, men arbetade för öfrigt på egen hand, såg med uppmärksamt öga, hvad det sköna landet har att erbjuda, i synnerhet i måleriska byggna- ders inre och gamla minnesmärken från konstens olika skeden, uppfattade säkert och känsligt samt återgaf med stor talang.
Det var det konstnärliga utbytet från denna vistelse i södern, som fröken Jolin nu utställde i omkring sjuttio större och mindre akvarell- målningar, hvilka väckte konstälsk&amp;rnes lifliga intresse och gjorde henne med en gång till hela allmänhetens gunstling.
Förut föga känd af denna allmänhet, är hennes konst numera högt aktad, omtyckt och beundrad.
Det säk- raste beviset därpå torde vara, att ett stort antal af de utställda kons; verken genast funno köpare.
Målningarna från Firenze, Assisi, Roma m. fl.
platser i Italien gå nu att sprida glädje och konstnjutning i många svenska hem, alla friska ooh lätta, samvetsgrannt framställda samt ut- förda med mycken noggrannhet äfven i detal- jer, utan att det hela lider däraf, ingenting tillkon stladt, allt ärligt, enkelt och fullt konstnärligt.
* * * Bland de af konstakademien år 1879 belö- nade täflingsarbetena med motiv » Syndafloden » befann sig en tafla af ett ungt fruntimmer, som då i fyra år varit akademiens elev och ingaf stora förhoppningar.
Hennes namn var Emma Löivstädt, dotter till en aktad stock- holmsborgare, skräddarmästaren C. Ii.
Löw- städt, och född 1856.
Strax efter mottagan- det af denna belöning begaf fröken Löwstädt sig till Paris och stannade där några månader for att studera målarkonsten.
Efter åter- komsten hit deltog hon åter i den af akade- mien då utlysta täflingen » Lokes fängslande » och vann 1880 andra priset.
Denna uppmuntran gaf henne anledning att efter slutad kurs vid vår konstakademi å nyo begifva sig till Paris för att riktigt grundligt taga kännedom om det franska målningssättet.
I Frankrike målar man på många olika sätt, och där gäller företrädesvis hvad vår store skald sjöng: » i många former trifs det sköna ».
Det är dock ett uttryckssätt, som kanske mer än de öfriga får gå och gälla för fransk målarkonst, det som fått namn af det moderna och äfven gör anspråk på att vara framtidens och är mer eller mindre impres- sionistiskt, d. v. s. söker att på duken fästa det ögonblickliga intrycket, skall vara verklig- hetstroget och är vanligtvis ett uttryck af konstnärens subjektiva uppfattning.
I det ut- tryckssättet ligger onekligen något frestande för ett ungt konstnärssinne, och Emma Löw- städt eller, som hon efter sitt giftermål 1882 kallar sig, Löwstädt-Chadwick, drogs allt mera åt det hållet.
I de taflor hon, strax efter det hon för alltid slagit sig ned i Frankrike, då och då skickade hem, märktes denna böjelse icke mycket, men den har allt mera bemäkti- gat sig den talangfulla konstnärinnan, och på den utställning, som hon jämte fröken Jolin nu haft här, har den slagit ut i full blom.
År 1882 visade hon på » salongen », konst- utställningen i Champs-Elysées i Paris, » Dé- part pour la mer », hvilken vi fingo se äfven här, och året därpå gjorde hon likaledes på » salongen » lycka med » Soupe de marins », tvä taflor som behandla måleriska scener ur '.
' en franska kustbons lif.
Den senare målningen ha vi dock ej haft tillfälle att se i original, men fo- tografien gifver otvifvelaktigt god föreställning om taflans värde.
Fru Chadwick har behandlat flere motiv från Frankrikes kust, hvilka vunnit bifall på de stora årliga utställningarna i Paris, på hvilka hennes arbeten varit godt representera- de under tio års tid.
Hon har deltagit i » sa- longen » i Champs-Elysées alla de åren, med undantag af 1891, då hon pä den nya utställ- ningen i Champs de Mars visade » Lecture », en genremålning af, såsom fotografiafbildningen intygar, mycket god verkan.
I år deltog hon åter i utställningen i Champs-Elysées.
Hennes arbeten ha icke blott vunnit bifall hos Frankrikes konstälskare i allmänhet, utan ock erhållit officiela belöningar, hvilket var fallet med hennes » Five o ' clock », som på 1887 års » salong » fick mention.
Den taflan har varit utställd äfven i Stockholm.
Det är icke någon » Five o ' clock tea » i den fina världen, sådan som t. ex. den i Frankrike bekante målaren Stewart framställt, med eleganta her- rar och damer i en praktfullt möblerad sa- long, utan bland några fattiga kvinnor som i en vindskammare hålla en liten skvallerstund vid koppen, en bild ur småfolkets värld, ka- raktäristiskt uppfattad och återgifven med är- lig konst.
Efter sitt giftermål med den nordamerikan- ske målaren Francis Brook Chadwick har konstnärinnan vistats mest på landet och har sitt hem sedan flere år i Grés i norra Frank- rike.
Hennes pensel behandlar också mest scener ur det franska landtfolkets lif.
Men hon har äfven besökt norra Afrika och däri- från medfört många intressanta ej blott figur-, utan äfven landskapstaflor, såsom man finner på hennes utställning här.
Också hennes fä- derneslands natur har gjorts till föremål för hennes målning, hvarpå man såg flere profpå samma utställning.
Under sistlidne sommar uppehöll hon sig i Jämtland och målade där åtskilliga landskapsmotiv, mycket raskt ut- förda.
Sedan hon under flere år icke sett Sverige, har hon nu kommit hit på ett längre besök och stannar förmodligen ett år för att J I O D H E.
riktigt studera svensk natur och svenska folk- typer.
Man äger grundad anledning att hop- pas, det resultatet af hennes studier här skola ytterligare bidraga att göra det svenska nam- net aktadt och omtyckt på främmande jord samt att visa, det den svenska kvinnan med framgång deltager i samtidens kulturarbete.
Kvinnliga eröfringar.
O^f) åsom mjxä.
sig, våra läsarinnor tilläfventyrs erinra har Idun tidigare i år meddelat en °KL * J&lt; revy öfver kvinnornas framsteg på det juridiska området.
Det är emellertid icke en- dast på detta fält, som de kvinnliga emancipa- tionssträfvandena gått framåt, och det torde därför vara af intresse att kasta en kortfattad blick på de öfriga områden, där dessa sträf- vanden mest gjort sig gällande.
Besinnar man, att det redan i forntiden fanns kvinnliga läkare samt i alla tider kvinnor, som genom egen kraft arbetade sig upp till ära och anseende, skall man anse kvinnorö- relsen vara en urgammal sak, men denna rörelses egentliga början har skett fö.rst pä senare tider.
I Amerika, de kvinnliga emancipationssträf- vandenas hemland, kan emellertid dessas början följas ända till oafhängighetskriget (1776), i d e t att då, såsom fru Livermore skrifver, äfven det svaga könet ville deltaga i det stora verket och understödja sina kämpande bröder.
Så sammanslöto sig omkring 200,000 kvinnor i för- eningar och började deltaga i männens sträf- vanden och arbeten.
Man satte sig icke här- emot, ty de voro högst nödvändiga, men man trodde, att de efter krigets slut åter skulle draga sig tillbaka.
Detta giorde de dock ej, utan stannade på de eröfrade platserna.
I början af detta århundrade förstodo de redan att själfva leda offentliga angelägenheter, formulerade lag- förslag, kort sagdt, de utvecklade slutligen en sådan verksamhet, att männen ieke mer kunde underlåta att taga hänsyn till deras sträfvanden.
De utstakade målen uppnådde visserligen endast få, men de läto sig icke afskräckas häraf, utan sträfvade modigt vidare, tills det lyckades dem att på fyrtiotalet göra en stor eröfring.
Det var universitetet Geneve i staten Newyork.
Detta öppnades för kvinnor, och miss Elisabeth Blackwell var den första kvin- na, som besökte denna högskola och där 1850 promoverades till medicine doktor.
Snart erhöll miss Blackwell till och med tillåtelse af staten att upprätta en medicinsk skola för kvinnor och att där undervisa.
Äfven på andra områden började kvinnorna alltmera konkurrera med männen och efter 1868 i sådan utsträckning, att de kvinnliga läkarnes antal i Förenta staterna år 1891 upp- gick till öfver 3,200, därjemte räknade man en mängd kvinnliga professorer, advokater, apote- kare och öfver 4,000 innehafvarinnor af stats- ämbeten.
Till och med i krigsministeriet i Washington ha 64 kvinnor vunnit inträde.
I förbundsskattkammarkontoret äro 1,400 kvinnliga biträden anställda, och af dessa ha
IDUN flere ganska hög rang med 2,000 dollars aflö- ning.
Öfver hufvud taget kunna sträfsamma kvin- nor bli allt i Amerika, utan att just behöfva slä sig ned i Wyoming, där det täcka könet, tack vare sina förkämparinnors eDergi och männeöS) såsom SBhopetihäuer säger, » degrade- rande vördnad för kvii norna » fått full jämn- likhet med männen.
Visserligen har en kvinnlig jurists ansökan att erhålla platsen som högste domare vid unionens högsta domstol blifvit afslagen, ehuru kvinnliga jurister, såsom i föregående artikel omtalats, fått rätt att föra mål vid denna domstol, men i stället har den viktiga posten som förbundsmarskalk, hvilken hvarje enskild stat har att besätta, och som hittills endast gifvits åt män, nyligen i Missouri förlänats åt en kvinna.
Till och med värdigheten af Förenta sta- ternas president vilja de eröfra, och ett all- deles Dytt försök härtill bar vid de nyligen afhållna valen gjorts.
Redan när Cleveland förra gången skulle afgå, lät den bekanta fru JBelva Lockwood från Washington af de eman- ctperade kvinnornas förening uppställa sig som kandidat och lyckades äfven få några tusen röster.
Och nu, när han på nytt genom sina landsmäns förtroende står vid trappsteget till presidenttribunen, hade den kvinnliga motkandi- daturen samlat ännu flere röster.
De amerikanske damerna ha emellertid i själfva verket för längesen eröfrat de första trappstegen till denna värdighet.
Många af dem, ensamt i staten Jowa 13, styra de s. k. counties, och hvad staden Argonia i Kansas beträffar, äger den sedan 1887 en kvinnlig borgmästare, Susanna Medora Salter, af hvil- ken Idun i årgången 1890 n:r 26 meddelade ett porträtt.
Hon är ännu ung, hustru till en advokat och moder till fyra barn.
Hon val- des med hjälp af kvinnornas röster, ty i Dämnda stat ha kvinnorna redan fått rösträtt.
Utom Argonia har visserligen ingen ameri- kansk stad kvinnlig borgmästare, men i stället har i den lilla rumäniska staden Branesti en kvinna valts till sådan.
På det rent vetenskapliga området ha kvin- norna med framgång upptagit täflan med män- nen.
I Amerika verka mänga kvinnor vid därvarande universitet såsom professorer i filo- logi, filosofi och historia.
En af dessa, miss Johanna Backer, anses såsom en utmärkt kän- narinna af den grekiska forntiden, och miss Alice Lamb är framstående i det matematiskt- astronomiska facket.
Hvad Sverige angår, torde det vara öfverflödigt att erinra om den för oss alla bekanta aflidna professor Sofie Kowalewski vid Stockholms högskola samt om de många kvinnor, som hos oss utbilda sig till läkare.
Två parisiskor ha eröfrat områden, som männen aldrig trott sig skola förlora.
Den ena, fru Le Ray, bar med lysande framgång studerat fornforskning i Asien, den andra, frö- ken Palbotier, orientaliska språk.
Till och med själavården ha kvinnorna be- mäktigat sig; i Amerika finnas för närvarande 165 kvinnliga pastorer, af hvilka miss Carrie Bartlett i Calamazzo, Californen, var den för- sta .. Reverend Bartlett är 22 år gammal och har ett synnerligen fördelaktigt utseende.
Under sina kyrkliga funktioner bär hon dock ej prä- sterlig dräkt, utan är klädd i en helt modern, svart klädning och har en stor svart Rem- brandtshatt på hufvudet.
Hennes församling är mycket nöjd med henne.
En amerikansk fru Hattie Kimbali har där- emot mera fäst sin uppmärksamhet på de jor- diska vägarne och såsom järävägstjänsteman visat en sådan förmåga, att hon nyligen blif- vit valt till president i ett järnvägsbolag.
De tekniska studierna synas dock ligga främ- mande för kvinnorna, ty utom denna järn- VägSpresidentska ha endast fyra amerikanska dainer aflagt teknisk examen.
A f dessa äro två civilingeniörer,- en miss de Barr från Chi- cago skeppsirigeniör, och den fjärde, Elise Pool fran Chelsea i Massachusetts, styrman.