Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Domhafvanden, till - och af- trädare samt de öfrige personer, hvilka vid dessa tillfällen böra vara närvarande, längre tid måsta å Förrättningsstället sig fördröja, enär bemälte tvänne Nämndemän icke medhinna, att på flere dagar värkställa besigtning af ängsmarken och efterse hvad för röjning derå samt förbättring af dervarande hölador erfordras, och i öfrigt att uppmäta och beskrifva hägnader med mera, under hvilken tid vid Syneförrättningen å åkermarken och å husen i mangården något icke kan tillgöras; På hvilken grund Olof Nits* son ansett nödigt och föreslagit, att fyra Nämndemän må vid berörde Syner tillkallas, sorn då kunde så fördelas , att tvenne af dem användes till de på längre afstånd belägne ägors besigtigande och de öfrige 2 ine med Domhafvanden deltogo Uti besigtningen å åkermarken och husen - 5?
Lag-Utskottets Betan/tanden. sen i mangärden, hvarigenom Syne-Förrätfningen oafbrutit kunde fortfara och skyndsamt fulländas.
Detta Memorial, hvilket Riksdags-Elbllmägtigen fran Södermanlands
Fän, Gustaf Gustafs, son, biträdt, men den deruti föreslagne förändring deremot är vorden af någre bland Ståndets Ledamöter bestridd, såsom för de orter, hvarifrån de till Riksdags-Fullinägtige äro utsedde, icke nödig, har, enligt ankommit Protocolls-Utdrag för den 3o:de nästlidne December, blifvit till Lag-Utskottet remitteradt; Och emedan vid förehafvandet häraf, Utskottet funnit, att . locala förhållanden ostridigt skola föranleda dertill att, vid värkställande af Syner å, Militise-Boställeh, Domhafvanderne ofta kunna för dessa Förrättningars snara afslutande fordra jmera biträde af Nämndemän än de tvänne, hvilka, enligt stadgandet uti Kongl. Majus ofvanomförmäldte Nådiga Bref bestämmes såsom det antal dervid bör uppbådas, anser Utskottet sig böra föreslå att berörde stadgande må sålunda förändras, att
Domhafvanden alltid till hämnde Syner äger, att, på sätt Boställs-Ordningen af år 1752 föreskrifver, kalla half nämnd, men att om
Domhafvanden antingen känner eller har tillfälle erfara, att synen utan biträde af sådant antal
Nämnd kan oafbrutit fortsättas och fulländas, honom är tillåtit, att med ett mindre antal af till och med tvänne Nämndemän , förrättningen företaga och afsluta.
Till Riksens Högloflige Ständers bepröfVande blifver detta vördsamt hemstäldt.
Stockholm den 8 Januarii 1fl8. Lag-Utskottets Betänkanden. 53 N:r 13. Lag-Utskottets Utlåtande, angående förhöjning af de i 12 Cap. 2 §.
RättegångsBalken stadgade böter för Part eller Vittne som if rån inställelse vid UnderDomstol förfallolöst uteblifver.
Ilös Hedervärda Bonde-Ståndet har RiksdagsFullmägtigen för Wassbo Härad af Jönköpings L/än , Johannes Arvidsson, uti ingifvit Memorial, framstält, att de i 12 Cap. 2 §.
Rältegångs-Balken stadgade böter, två Daler Silfvermynt eller 32 sk., för den Part eller Vittne, som, stämd eller kallad till Under-Domstol, derifrån förfallolöst uteblifver, skola vara otillräcklige, att förmå desse till inställelse, hvarföre ock Johannes Arvidsson, till förekommande af det uppehåll samt den tidsspillan och kostnad, geanna ett sådant uteblifvande tillskyndas den Part, som vid Domstolen sig infunnit, föreslagit, att den svarande Part, sorn, bevisligen stemd till svaromål, icke vid Under-Domstol tillstädes kommer äfvensom ditkalladl vittne , som uteblifver, må, då de ej gitta visa laga förfall, sakfällas till Två R:dr böter, men, om det arén kärande Part, han böta dubbelt, samt de sedermera vid ansenligt vite åläggas att å nästa Ting eller Rättegångsdag sig infinna.
Vid föredragning af berörde Memorial har, enligt Hedervärda Ståndets Protocoll för den 2
Län dervid gjort det tillägg, att äfven högre ansvar till En R;dr 16 sk. måtte för uppropsförsuimnelse utsättas, hälst Parters utevaro, då dem rörande mål till företagande uppropas, förorsakar, att de, s sorn äro tillstädes, oskäligen blifva uppehållne; hvaremot Riksdags Fullmägtigarne Jon Jonsson från Blekinge och Johan Wessing från Vestmanland förment, den förre, att när stadgandet angående full ersättnings meddelande åt en vinnande Part med noggranhet iagttoges, skulle sådant mer än böter verka till Parters inställelse och Rättegångars förkortande, hälst erfarenheten vittnade, att 1 synnerhet den Part, som fruktar utgången af en Rättegång, söker tidsutdrägt dermed, samt dén sednare eller Vessing åter, att om en förfallolöst utebiifvande
Part hvarje gång blefve ålagd att betala sin Vederparts kostnad, skulle det med ofvanberörde böters förhöjning afsedde ändamål vinnas.
Lag-Utskottet, som fått detta allt till sig remitteradt, har det icke undfallit, att i anseende till det genom tidens förändrade skick och inträffade omständigheter fallne myntvärdet emot det vid Lagens stiftande varande, de i frågasatte böter på långt när icke för det närvarande äro svarande mot hvad de voro den tid de bestämdes, och följakteligen ej heller nu så känbare för den, som dertill fälles, som vid besagde tid; Men då detta förhållande inträffar med alla i Lagen uti penningeböter utsatte straff Lag-Utskottets Betänkanden, 55 straff-bestämmelser, samt partiela förändringar deruti oundvikligen skulle föranleda till en olikhet uti desse bestämmelser och en rubbning af det för de samma i Lagen antagne Systeme, samt härtill kommer, att i det fall, hvarom fråga nu är väckt, Domstolarne äga tillfälle , och jämväl till följe så väl af hvad Lagen i 21 Cap. Rättegångs-Balken stadgar, som ytterligare uti Kongl. Brefvet den 27 Maji 1801 blifvit förordnat, äro pligtige att tillägga en vinnande Part ersättning till det belopp, sorn emot hans verkeliga kostnad svarar , linner Utskottet anledning icke vara att tillstyrka bifall till de förenämnde foreslagne ändringar uti La» gens nu varande stadgande.
Stockholm den 14 Januarii 1818* N:r 14. Lag-Utskottets Utlåtande, angående Cancellie-afgift för ansöknings- och besvärs skrifter i enskildte mål.
CjTenom den 5:te i denne månad meddeldt Remiss, har Hedervärda Bonde-Ståndet till LagUtskottets utlåtande ©fverlämnat den af Riks* dags-FulImägtigen från Christianstads Län, Pehr Nilsson, uti då ingifvit
Memorial gjorde begäran om en sådan Förklaring öfver Kongl. Förordningen den 3 December 1812 rörande förhöjning i visse delar af då gällande Expeditions Taxan, 56 Lag‘Utskottets Betänkan/len.
Taxan, att den genom samma Kongl.
Förordning stadgade Cancellie-afgift 16 'sk.
B:co som borde erläggas och åtfölja ansöknings - och besvärsskrifter i enskildte mål, hvilka uti samtelige Rikets Collegier, Stats-Contoiret undantagit, ingåfves elier från Konungens Befallningshafvande insändes, icke må äga rum mer än för första skriften i hvarje mål, och berörde afgift således vid laga ansvar icke fa uppbäras för de serskildte skrifter, hvilka sedermera §i samma mål kunna inlämnas.
Häröfver finner Lag-Utskottet sig böra aflämna det yttrande, att ehuru
Utskottet anser det vara med behörig tydning af hvad Kongl. Maj:t i omförmäldte
Förordning uti förevarande ämne i Nåder beviljat och faststält, instämmande, att förberörde Cantzli-afgift endast vid inlämnandet af första ansöknings - eller besvärs skriften uti de mål, sorn hos Kongl. Collegier. ne göras anhängige, bör erläggas, och att för de öfrige skrifter i samma mål, som derefter komma att ingifvas, sådan afgift icke kan fordras, hälst detta äfven är förenligt med hvad Kongl. Maj:t, i afseende å den Lands-Sekretexarne beviljade lösen för Communications resolutioner å ansökningar, soni till Konungens-Belallningshafvander inlämnas, förordnat, och Utskottet således tror sig äga anledning förmoda, att detta förfatande äfven af dem, som uti Kongl. Collegierne afgiften uppbära, varder iagttagit, finner dock Utskottet lämpeligt, att till förekommande af möjligen fattade olika begrepp hos desse huruvida rättigheten till besagde af gifts - La^Utslotteta Betänkande». 57 gifts fordrande må sig sträcka, föreslå det Riksens Höglofl.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att vederbörande må, om hvad dem i delta afseende åligger, varda förständigade.
Till Riksens Högloflige Ständers pröfning varder detta vördsamt öfverlämnadt.
Stockholm den 14 Januarii 1818* N:r 15. Lag-Utskottets Utlåtande angående stämningars och communicationers värkställande af Krono-Betjent eller Nämde, man utan medföljande vittne.
I afseende å de flere hinder och olägenheter, som deraf skola uppstå, att stämningar och andra communicationer anses icke vara lagligen tillstälde åt den, hvilken skall dem emottaga, om icke sådant skedt af tvänne trovärdige män, äfvensom att så väl dervid, som vid verkställande af mundtelig stämning, Länsman eller Nämdeman skall åtföljas af en trovärdig man, genom hvilket stadgande jemväl större kostnad kärande parter tillskyndas, har Riksdagsfullmägtigen från Lysings och Dahls härader af Östergöthland, Samuel Andersson, uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet inlämnadt och derifrån lill Lag-Utskottet remitteradt Memorial, föreslagit, att så väl Krono-Betjent sorn Nämdeman må 58 Lag-Utskoltets Betiinkanden. må äga vittsord vid de af dem utan vittne skeende stämningar och communlcationer.
Utskottet, sorn tagit denne motion i öfvervägande, har funnit att då uti Lagen den grund i allmänhet är lagd, att tu vittnen äro fullt bevis, deri de sammanstämma, och ehuru det ansetts nödigt, att genom särskildte Författningar tillåta Vakter och visse Betjente, att edeligen vittna om hvad, dels emot dem sjelfve, dels i öfrigt under deras tjenstgöring sig tilldragit enär vid desse tillfällen andre vittnen ej närvarit, bemälte personers edeliga vittnesmål dock icke utgöra mer än halft bevis ernot den tilltalade, så blefve det ock emot en sådan allmän Lagprincipe stridande, att tillåta, det Krono-Betjent och Nämndeman må tilläggas vitsord, då han ensam värkstält stämnings eller Communications tillställande eiler kungörande; På hvilken grund Utskottet icke finnér skäl tillstyrka hvad i berörde ämne är vordet af Samuel Andersson föreslagit; hvilket dock Riksens Högloflige Ständers ompröfvande vördsamt underställes.
Stockholm den 14 Januarii 1818.
N:r 16. Lag-Utskottets Utlåtande, rörande åtskilige föreslagne ändringar uti Lagens stadgande om Testamenten.
H-os Höglofl.
Ridderskapet och Adeln har Herr Carl Gustaf af Sillén väckt fråga om nödvän - Lag- Utskottets Betänkanden.
59 vandigheten af den förändring uti hvad Lagen i 17 Cap. 5 §.
Alfda Balken samt Kongl, förklaringen deröfver den ig Augusti 1762 stadgar, i afseende å rättigheten att genom testamente bortgifva fastighet i stad, att då lagen för giftorätt, gåfva och testamente m. m. icke upstäldt någon skillnad emellan ärfd och förvärd fastighet i Stad, och den utsträckning af testamentsrätten som nyssbemlte förklaring har till syftemål, otvifvelaktigt vore era fordran af tidens uplysning, genom ytterligare förklaring ina bestämmas, att man efter Stadsrätt genom testamente till hvem man vill, skyld eller oskyld, ägde bortgifva hus och tomt i Staden jemte lösören, lika med aflingsjord och lösören på landet, blott med det förbehåll för omyndige barn, som föregående 4 §. i nämnde Capitel omförmäler, hvilken förklaring äfven skulle sträcka sig till 8 Cap. 3 §.
JordaBalken, hvarom 1762 års förklaring underlåtit att förordna.
Hos Högvördige PresteStåndet hafva ock Herr Prosten Kolmodin och Herr Professorn P.
Kölmark hvar för sig anmärkt, den förre att Lagen uti 18 Cap. 1 §.
ArfdaBalken väl föreskrifver, så väl den tid, innan hvilken den som fått testamente, bör detsamma hos
Domaren upvisa, som ock innom hvad tid testamente bör af arfvinge k-landras efter det han deraf del erhållit, men icke utstakar någon tid för testamentstagaren, innom hvilken han, efter upvisandet af testamentet vid Domstolen, bör tillställa testamentsgifvarens arfvingar en afskrift 6 o Lag-Utskottets Betänkanden. afskrift deraf, hvarföre ock, enär åsidosatte stadgandet härom skulle föranleda dertill att en testamentstagare möjligen erhölle tillfälle att förskingra hvad han genom testamentet bekommit, innan testamentsgifvarens arfvingar fått kunskap om testamentet och kunnat klander derå anställa, hvarförinnan jemväl fråga om borgen för hvad genom testamentet är gifvet, icke äger rum, Herr Prosten föreslagit, icke allenast att en viss tid räknad från testamentets upvisande vid Domstolen, må testamentstagaren föreläggas, för att detsamma den dödes arfvingar tillställa, till sex veckor då de innom samma Stad, Härad eller
Ian äro vistande, till trenne månader då de utom Länet äro boende, och till 6 månader om de finnas utrikes eller deras vistelseort är okänd, utan ock att hvad genom testamente blifvit tillagdt, icke annorledes må tillträdas än emot borgen, som blefve gällande intill dess, efter verkstäld lagfart af testamentet och detsainmas tillställande åt testators arfvingar, tiden till klander gått till ända samt sådant icke i laglig ordning anställts; Och den senare eiler Herr Professorn Kölmark åter, att Imagen icke bestämmer, huruvida, sedan inbördes testamente emellan äkta makar blifvit uprättadt och deruti förordr^adt, ej mindre att den af dem som den andra öfverlefver, skall i sin lifstid orubbadt få besitta ali i deras bo befintelig lös och fast egendom, utan äfven huru med samma egendom efter bådas död skall förfaras, den efterlefvaxide årtakan sorn behörigen bevakat testamentet, La g-Utskott et s Betiinkanden. 6i mentet, och då det, såsom oklandradt lemnadt, vunnit laga kraft, må äga rätt, att genom nytt testamente annorledes förordna om den genom inbördes testamentet erliållne egendom, an detsamma föreskrifver; I anledning hvaraf Herr Professorn yrkat det stadgande, att en efterlefvande maka, som begagnat de fördelar ett inbördes testamente densamma tillagt, sederme. ra icke bör äga att ensidigt detsamma förändra, utan det lill efterlefnad vid dennes död förblifva orubbadt.
Lagutskottet, som fått desse således väckte frågor till dess handledning från bemälte RiksStånd remitterade, har, i betraktande af den nära gemenskap berörde framstälde ämnen jned hvarannan äga, ansett sig kunna i ett sammanhang deröfver meddela sitt yttrande; Och ehuru det icke undfallit Utskottets upmärksamhet, att så val uti de delar af Rikets gällande Lag, hvarom, på sätt förenämndt är, fråga nu blifvit väckt, som uti andre omständigheter, flere brister uti förordnanden erfarits och rättelser uti de meddelte kunna vara af nöden; Dock som sambandet emellan omförmälte framställde ämnen och dem sorn med desamma äga ett oskiljaktigt sammanhang, oundvikligen kräfver, att då förändring uti de förre vidtagas, rättelse äfven bör följa och verkställas uti de senare, samt af sådan anledning Riksens Höglofl.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhallit, att Rikets Civil- och Criminal-Lag* matte af en dertill förordnad Committé öfverses, och förslag till förbättring der-' af 62 Lag-Utskottets Betänkanden. af af samma Committé upr,ättas, hvilken ock är vorden satt i verksamhet; Altsa och enär Utskottet dels känner, dels inhämtat att bemälte Committé redan författat förslag till lieie af CivilBalkarne af I.agen, hvilka till endel, till den allmänna granskningen som ansetts nödig och blifvit förordnad äro utfärdade, samt till en del åter snart i sådant ändamål varda utlerrinade, ibland hvilka senare jemväl är den Balk af Lagen hvaruti ofvanberörde stadganden förekomma, samt det således är att vänta, att hela arbetet vid förslaget till Lagverkets förbättring, innom korrt till kan vara fulländadt, för att till Riksens Höglofl.
Ständers granskning till antagande och Kongl. Majjts
Nådiga pröfning deraf framläggas, anser Utskottet att en i förhand företagen åtgärd, för att uti förrbesagde frågor föreslå förändringar, skulle blifva mindre lämpelig, och dervid äfven inträffa att om de samma antogos, de dock icke för längre tid blifva gällande, hvarföre, och då dertill jemväl kommer, att desse förändringar icke synas påkallade af något egenteligt trängande behof, Utskottet finner sig äga skäl hemställa om icke med handläggningen vid desse ämnen må innehållas intill dess det nya Lagförslaget i hela sin vidd, tillika med det deruti antagne systeme och deraf följande bestämmelser kan i oafbruten ordning hos Riksens Höglofl.
Ständer till öfverseende förekomma.
Ständers pröfning, varder dock detta vördsamt understäldt.
Stockholm den 2x Januari 1818.
Lag - Lag-Utskottets Betänk anden. 6j N:r 17. Lag-Utskottets Utlåtande rörande föreslagen ändring uti Författningar ne angående Prästval.
R iksdagsFulImägtigen från Calmare Lön, Peter Pehrsson, har uti ett till Hedervärda BondeStåndet inlämnadt och derifrån till Lagutskottet remitteradt memorial anmärkt, att det sätt, på hvilket den innevånarne i Församlingarne innom
Riket förundte förmon och frihet, att i allmänhet få välja Cappelaner och i de fläste Församlingar Kyrkoherdar, nu utöfvades, skulle ofta föranleda till oordningar, stämplingar och otillbörlig inflytelse, förorsaka oenigheter emellan de väljamde och bidraga dertill, att förtjenst och skicklighet hos de Prästmän, som äro stälde under val, ej alltid komma att utgöra den grund, hvarå den röstande vid valet fotade sitt beslut.
Hessa olägenheter har Pehr Pehrsson ansett knnria närmast derigenom förekommas att berörde val värkstäldes med slutne sedlar; Och ehuru jord- samt husägares större eller mindre besittningar såmedelst ej vidare kommo att bestämma vidden af dess val-rättighet, utan hvarje röstägande endast ägde att aflämna en sedel, hvilken blefve I beräkning lika med hvarje af de öfrige valsedlar gällande, har dock Pehr Pehrsson förmodat att en sådan rubbning uti valrätten ej skulle på annan grund kunna tacflas, än i händelse det ansåges nödvändigt att den allmänna utskyld, som 64 Lag-Utskottets Betänk amien. sorn till Prästens aflöning utgöres, skulle vara måttstocken för behörigheten att döma öfver hans skicklighet och förtjenst, eller att fatta och värdera det sinne för religion och sedlighet, psoin i Prästens -Embetsutöfning röjdes; Hvarförutan Pehr Pehrsson trodt den jemförelse lämplig, att för Riksdagsmäns rösträttighet afseende icke ägde rum på större eller mindre förmögenhet och värdighet, eller på antalet af de Städer eller Härader, för hvilka talan fores; På grund af hvilket allt han föreslagit, att, sedan Consistorierne på vanligt sätt upräftat förslag till ledige Kyrkoherde- eller Capellans Beställningar, valen må förrättas ined slutne sedlar, på hvilka hvarje röstberättigad tecknat namnet på den af de föreslagne som han väljer, och att utan förändring i öfrigt af rättigheten till röstande, hvarje så beskaffad sedel borde gälla för en röst.
Detta förslag har Utskottet tagit i öfvervägande och finner, att då ägande eller åboende hemman å landet samt hus, tomt eller ägor i Stad, i mohn af deras storlek, af ålder utgjort den grund, hvarefter rösträttighet vid Prästeval blifvit beräknad, hvarigenom samma rösträttighet ock är vorden ansedd såsom en tillhörighet till hemmanet eller fastigheten; så skulle jemväl en företagen rubbning deraf närma sig till ingrepp i ägande rätten; Och som i öfrigt det enahanda behof så väl en större sorn en mindre Hemmans eller Fastighetsägare eller Innehafvare äger af Lärarens undervisningar, samt dess Fmbetibefattningar och ål ig - Lag-TJtskottets Betänttanderl. 65 åligganden, icke kan vid nyss omförmäldte förhällande utgöra en skä'ig anledning till förändring uti röstberäkningen vid förberörde val, hälst, -med antagande af en sadan grund, följderi deraf äfven borde blifva, att alla de, sora innom Försarnlingarne äro boende, utan att ägä skattlagd jord eller Fastighet, såsom Torpare, Gärningsmän, Gemenskapen af Militairen, Inhyses Män, med flere å Landet, samt alla hyresman i Städerne, skulle vara lika berättigade att i valet deltaga, anser Utskottet, att då jemväl de fördelar, dem Pehr Pehrsson förment skola härflyta af det föreslagne voteringssättet med slutne sedlar, efter Utskottets tanka, icke kunna vinnas utan tvärtom de olägenheter och oordningar, sorn derigenom velat förekommas, än mera skulle befordras, sig icke kunna tillstyrka bifall till de förändringar uti nu gällande Författningar, angående Präst val, som Pehr Pehrsson i ofvannämnda måtto sökt åstadkomma.
Ständers vidare granskning varder detta vördsamt understäldt.
Stockholm den ?i Januarii a 80,8.
N:r i §1 Lag-Utskottets Utlåtande angående åtgärders vidtagande till Sjö-Lagens öfverseende.
Den af Riksdags-Fullmägtigen för Carlscrona Stad Bihang till Riks-St.
Prof. 1S17 - j$i$< 7'de Sami, N:r 9. r*„ (G Lag-Utskottets Betiinkanden.
Stad Herr Martin Thunell hoa Vällofl.
BorgareStåndet uti ingifvit Memorial gjorde hemställan, om åtgärders vidtagande till påskyndande deraf, att, på sätt Biksens Höglofl.
Ständer vid sistledne Riksdag hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, nu gällande Sjö-Bag, jämte de hittills rörande Coopvaerdie Sjöfarten utkomne Eörfattningar varda öfversedde och förslag till förbättring af de samma författadt, har af bernälte Biks-Stånd blifvit till Lag-Utskottet remitterad; I anledning hvaraf Utskottet jemväl sökt att om förhållandet i detta ämne erhålla upplysning; Och som Utskottet dervid inhämtat, att Kongl. Maj:t, med Nådigt bifall till hvad Riksens Ständer i berörde måtto begärt, tillförordnat Ledamöter uti en särskild Committé, hvilka borde ifrågastäldte arbete sig företaga och verkställa, äfvensom att bemälte Committé i följd deraf sammanträdt, och, till fullgörande af det densamma anförtrodde uppdrag, satt sig i verksamhet, men att dels arbe. tets granlagenhet och större omfattning, dels det samband, förenämnde del af Rikets Lagverk äger med Allmänna Civil- och Criminal-Lagen, hvars omarbetning och dertill uppgifvande förslag af den dertill utsedde Committé förehafves, samt ej ännu hunnit fulländas, föranledt dertill, att på den kortare tid, som sedan sistledne Riksdag förflutit, något fullbordadt förslag till förbättrande af Sjö-Lagen med hvad dertill hörer, icke kunnat till allmän granskning utlemnas; Alltså finner Utskottet vid så beskaffade omständigheter, och då Kongl. Maj:t Lag-Utskottets Betänkandets. 67 Majit redan i Nåder vidtagit erforderlig anstalt till fullgörande af Riksens Ständers omförmälte underdåniga önskan, det icke blifva lärn pligt föreslå, att Riksens Ständer må nu till Kongl. Maj:t i underdånighet framföra erindran derom.
Detta varder dock till Riksens Högloflige
Stockholm den 23 Januarii 1818•
Lag-Utskottets Utlåtande, angående Riks• dagsmäns rättighet, att, utan annan än den vid Riksdagen företedde Fullmagt; derunder bevaka enskildtes mål nu m.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till Dag-Ut* skottets handläggning remitterat ett af RiksdagsFullmägtigen Joli.
Vessing ingifvit så lydande: * ’M e m o r i a 1:
Vid de första Riksdagar jag genom mina Med-Bröders förtroende bevistade , erhöllos alla så allmänna som enskildta till Kongl.
Majit i underdånighet ingrfne besvär directe från Kongl. Majit utan lösen.
Efter sist öfverståndne Riksdag år 1815 har Kongl. Maj:ts och Rikets Karnmar-Collegium, icke allenast af mig fordrat förklaring öfver besvär som i underdånighet blifvit till Kongl. Maj:t ingifne, utan äfven sluteligen förklarat sig icke med målet kvinna taga 68 Lag-Utskottets Betänkatiden. någon befattning, efter jag ej haft elen i Kongl; Författningen föreskrifne serskildta Fullmakt» Då nu åter Rikets Lagstiftare äro samlade, vore åtminstone för Ronde-Ståndet af högsta vigt få afgjordt, om den i Kongl.
Förordningen, förmodeligen Adyocater föreskrifne skyldighet, att vara försedde med särskildte Fullmagter, kan lämpas till Riksdagsmän, sorn vid Riksdagens början allartina en i Riksdags-Ordningen föreskrifven Fullmagt, samt om icke de i underdånighet till Kongl. Maj:t ingifne Resvär , i Nåder blefvo afhulpne med svar utan Riksdagsmäns förklaringskostnad och Domslösen i de Collegier, hvilkas utlåtande Kongl. Maj:t i Nfider täcks påkalla.
Ifall detta skulle vinna mina hedervärda Med-Rröders bifall, hemställer jag till deras ompröfning och öfverläggning huru detta lämpeligast skulle kunna vinnas.
Stockholm dén 5:te Januarii igi g. Joh.
Vessing.” ifrån Siende och Tuhundrade Härader i Vestmanland’’.