Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län sig förenat, har4blifvit anfördl: att ehuru det syntes vara en tydlig följd, att den, som, på grund af Kongl. Förordningen den 28 October 1830, förvärfvat fri dispositions-rätt öfver ekskog, må så väl sjelf förpassa deraf behugget virke, utan afseende derpå, om han är frälse-egare eller icke, som ock beträffande ek-afbarkningen, förfara, som honom godt synes, en del vederbörande likväl tro sig befogade att framkasta hinder eller väcka talan i dessa afseenden; hvarföre motionären ansåg nödigt, att öfver ofvannämnde Nådiga Förordning utfärdas den förklaring, att egare af Kronoskatte-hemman och stadsjord af Kronoskatte-natur, hvilken, i följd af samma förordning, ekskog sig tillöst, må, utan hinder af äldre staäganden, vara tillåtet, ej mindre att å det deraf behuggne virket utfärda forsedel, än äfven, i afseende å ek-afbarkningen förfara efter godtfinnande.
Delta hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och hvad först angår förslaget, alt den, som med boställs- eller kronohemmans innehafvare contraherar om skog, skulle vara fri för allt ansvar, utan afseende, om han vetat eller ej, att skogen från så beskaffad lägenhet bekommits; så lära Utskotten icke hafva af nöden alt anföra några vidlyftiga skäl för sitt afstyrkande af bifall till ett förslag, som står i uppenbar strid med grunderne för all Criminal-lagstiftning; och Utskotten inskiänka sig således till hemställan, att Olof Olofssons i ämnet väckte motion mätte lemnäs utan afseende.
IIvad dernäst beträffar förslaget, att skaltehemmans-egare må utan erläggande af någon lösen förunnas enahanda rättighet till fri disposition öfver masteträd och spiror, som, enligt 4-0 §. af Skogs-Ordningen, egare af frälsejord tillkommer; så finna Utskotten det förhållande, som motionären åberopat till stöd för sin framställning, nemligen obetydligheten af den i Kongl. Förordningen den 28 October 1830 för skatte-jordegare bestämda löseskilling, till vinnande af fri dispositionsrätt öfver masteträd och spiror, innefatta grund för en alldeles motsatt åsigt af saken.
Då skatte-jordegare, med en så ringa afgift, som 24 sk.
Banco för hvarje helt mantal, kan förvärfva sig
Kronans af ålder förbehållne rätt till mäste- och storverksträd, måste denna rätt, ehuru till utseendet afyttrad, i sjelfva verket anses vara af Staten åt hemmansegaren efterskänkt; men just derföre, att afgiflen är så obetydlig och det erfordras så ringa grad af omtanka hos jordegaren för att bereda sig fördelen 4o Zag- samt Allm.
Betänkande, N.o 2. af fri dispositionsrätt i nämnde hänseende, anse Utskotten den stadgade löseskiliingen böra bibehållas så mycket heldre, sorn ett efterskänkande deraf numera skulle innebära på samina gång en orättvisa emot dem, som, med begagnande af sin lösningsrätt, afgiften redan erlagt, och ett oförtjent gynnande af dem, som försummat eller icke gittat den medgifna dispositions-rätten sig förvärfva.
Utskotten tillstyrka således, att den väckta motionen icke måtte bifallas.
Vid de af serskilde motionärer gjorde framställningar, i afseende på rättigheten och sättet att svedja, få Utskotten, ehvad dessa framställningar äsy^fta full och oinskränkt frihet för jordegare i gemen, att efter godtfinnande i dessa fall förfoga, eller endast upphäfvande af vissa gällande lag-bestämmelser, erinra, att ali lagstiftning för skogshushållningen livilar på den erkända grundsatsen, att Staten eger ej blott rätt utan äfven förpligtelse att emot en generations-hugskolt skydda framfarna slägtens verk och kommandes förhoppningar.
Ur denna grundsats härleda sig ock de stadganden, som gällande
Författningar rörande skogarne här i Riket innehålla.
Att borttaga elier förändra dem i en så vigtig omständighet, som beträffande rättigheten och sättet för svedjande, skulle, efter Utskottens omdöme, vara att gifva en lång framtids skatter till pris åt ögonblickets missförstådda vinstbegär.
De skrankor, detta eger för sig uppdragne i Författningarne, äro så mycket nyttigare, sorn de på ett ganska väl afpassadt sätt förena skydd för egendomen med tillräcklig frihet för dess innehafvare.
Föga ändamålsenligt skulle det ock vara, att då man bemödar sig att införa och göra allmännare kända grunderna lör en ordentlig skogshushållning, lösgöra den enskilde från de band, som redan finnas, och utan hvilka ett ordnadt hushålls-system i afseende på skogarne icke är möjligt.
Utskotten vilja i öfrigt, med afseende å en del motionärers åberopande af frälse-egares större frihet i svedjande, anmärka, att så väl, enligt 1805 års Skogs-Ordning, som Kongl. Kungörelsen den 2 Mars 1819, stadgandet rörande kyttande saint svedjande å sandmo, bergagtig och stenbunden mark gäller all jord lika; och anse Utskotten sig af dessa lieie anledningar bora tillstyrka, att dej i afseende på rättigheten och sättet för svedjandej mer eller mindre vidsträckta framställningarne af Anders Andersson från Östergöthlands
Län, Johannes Christoffersson från Kronobergs
Län, Gustaf Bernhard Appelqvist och Lars Nilsson från Blekinge Län, måtte lemnäs utan afseende.
Hvad Nils Persson från Örebro Län deremot yrkat, eller att allt svedjande - Lag- samt Allm.
Utlåtandej N.-o 2. jande å allmänningar mätte förbjudas, anse Utskotten innefatta en mindre ändamålsenlig inskränkning, i afseende på behandlingen af dessa skogar; och då, med iagttagande af gällande föreskrifter och stadgade försigtighetsmått, svedjande kan pröfvas gagnelig! samt utan äfventyr verkställas, synes ett bestämdt förbud deremot hvarken lämpligt eller af något behof påkalladt; hvadan Utskotten hemställa, att Dfils Perssons motion i denna del måtte förfalla.
Utskotten kunna icke heller instämma i de åsigter, hvilka blifvit framställde till stöd för Gustaf Bernhard Appelc/vists förslag, att tiden för hägnads underhållande kring svedjeland mätte inskränkas till 2:nc år, samt för Nils Perssons från Örebro Lin yrkande, att den i Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction för Skogs- och Jägeri-Staten i Riket den 16 Mars 1838 intagne föreskrift om instängning af afverkade och skoglösa tragter å allmänningarne måtte upphäfvas.
Det är ett nogsamt kändt förhållande, att jordbrukaren, i följd dels af en i sjelfva verket knapp fodertillgång, dels af mindre omtänksam och noggrann hushållning dermed, i allmänhet nödgas utsläppa sina kreatur så tidigt på Våren, att de ännu icke kunna hemta sitt uppehälle af gräs eller egentliga fodervexter.
De afbita då med begärlighet de späda trädplantorne, sorn jemte knopparne och skotten på träd och buskar i början nästan ensamt utgöra kreaturens föda.
Härigenom ej blott ödeläggas otaliga trädplantor, utan de, som undgå förstörelsen, blifva genom ett flere år förnyadt afbitande af topparne hämmade i vexten samt erhålla ett buskartadt utseende.
Der man åsyftar åter vext af skogen, är det således nödigt att freda trädplantorne, intilldess skogen i allmänhet undanvuxit kreaturens bett.
Härtill erfordras, i förhållande till vextligheten, en längre eller kortare tid, som i 56 §. af Skogs-Ordningen blifvit utstakad till åtta, och i nyss anförda Nådiga Instruction synes vara antagen till tio år.
Hvad Författningarne i denna del innehålla och föreskrifva är på natur-förhållanden samt vunnen stadgad erfarenhet grundadt, och Utskotten anse ock dervid böra förblifva.
Motionärernes anmärkning, att kostnaden för uppförande och underhåll af hägnad kring svedjeland eller afverkad tragt å allmänning skulle öfverstiga den dermed åsyftade nytta, synes så mycket mindre förtjena afseende, som 23 §. af oftanämnde Nådiga Instruction, hvad de allmänna skogarne beträffar, uttryckligen innehåller, att, om kostnad för dylik stängsel, som, i följd af tillåten gräsbetning måste uppföras, skulle öfverstiga tio års betes-afgift, något mulbete icke å dessa parker må upplåtas; och i sådant fall någon stängsel icke erfordras.
Utskotten hemställa, Bih. Ull R.
Prot. 184.0. 7 Sami. 2 Afd, 1 Haft. 6 42 han- samt Allm.
Utsk, Utlåtande, No 2. att de i detta hänseende af Gustaf Bernhard Appelqvist och Nils Persson från Örebro Län väckte förslag måtte förfalla.
I fråga om upphäfvande af den i 15 Cap. 1 §.
Byggninga-Balken meddeldta föreskrift, att den, som vill svedjeland bränna, skall uppgräfva jorden deromkring; anse Utskotten detta, jemte öfriga i denna §. påbjudna försigtigt hetsmått, vara af klok omtanka föreskrifvet och så mycket mera nödvändigt, som elden både lätt och obemärkt utbreder sig i sjelfva jorden, och de fleste skogseldar uppkommit af vårdslöshet och underlätet iagttagande af hvad lagen i anförde rum stadgat.
Utskotten tillstyrka således, att den af Gustaf Bernhard Appelqvist härutinnan väckte motion icke måtte bifallas.
Då genom ej mindre 1 och 2 §§. i Kongl. Skogs-Ordningen, än Kongl.
Kungörelsen den 2 Mars 1819, det är skogs- och jägeri-betjeningen uttryckligen förbudet att tillvälla sig något inseende öfver skattemanna-skogen, och deras befattning endast sträcker sig till bevakande af Kronans rätt, hvartill hörer, ”att söka upptäcka och i laga ordning åtala förseelser emot Författningarne”; finna Utskotten den af Gustaf Bernhard Appelqvist väckte motion om upphörande af skogs- och jägeri-betjeniugens rätt till sådane åtals anställande vara af den beskaffenhet, att Utskotten måste hemställa, att densamma måtte lemnäs utan afseende.
Hvad slutligen angår den af Ola Jeppsson från Blekinge Län gjorda hemställan om utfärdande af en sådan förklaring öfver Kongl. Förordningen den 28 October 1830, att den, som i följd af samma Förordning tillöst sig fri dispositionsrätt öfver ekeskog, må ega att å deraf behugget virke utfärda forsedel, samt i afseende på eke-afbarkningen förfara efter godtfinnande; så anse Utskotten ifrågaställde Förordning, jemnförd med Skogs-Ordningen den 1 Augusti 1805, vara i denna del så tydlig, att missförstånd deraf skäligen icke bör uppstå, och den af motionären ifrågasatta förklaring fullkomligen öfverflödig; hvadan Utskotten hemställa, att Ola Jeppssons i ämnet afgifne motion måtte förfalla.
Betankande, iV.o 3. 43 N:o 3.
Ank. till Exp. Utsk. den 2g Juli, kl. 10 f. m.
Betänkandej i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse} i fråga om ändring af Kongl. Förordningen den ig
December 1827, angående grunderne och villkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman.
Med inhemtad kännedom derom, att Kongl. Maj:t, genom Circulär-bref till samtlige Dess Befallningshafvande, utom i Stora Kopparbergs
Län, den 26 October 1833 förordnat, det i hvarje Län en Comité skulle sammanträda, för att till Kongl.
Maj:t afgifva nödiga upplysningar och utlåtanden, ifråga om behofvet af andra föreskrifter, rörande hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman, än de, som innefattas i Kongl.
Maj:ts derom utfärdade Förordning af den 19 December 1827, funno Bikets senast församlade
Ständer sig icke böra ingå i närmare granskning af de då under Riksdagen framställde yrkanden om ändring och rättelse i llere delar af samma Förordning, utan anhöllo, i underdånig skrifvelse den 17 September 1834, att, sedan Comiteernes yttranden inkommit, Kongl. Maj:t måtte låta utarbeta förslag till de ändringar, förklaringar och tillägg i berörde Förordning, som af dessa yttranden kunde föranledas, vare sig i hänseende till hela Riket eller vissa delar deraf, samt vid denna Riksdag lemna Rikets Ständer del af så väl nämnde förslag, som Comite'ernas yttranden, på det Rikets Ständer kunde blifva i tillfälle att med förnyadt utlåtande i ämnet inkomma.
I anledning häraf, har Kongl. Majit, efter det Läns-Gomiteernes yttranden inkommit, åt vissa Committerade uppdragit utarbetandet af det förslag, Rikets Ständer i berörde afseende begärt, samt, uti Nådig Skrifvelse den 27 sistlidne Januari, till Rikets Ständer öfverlemnat Committerades i ämnet afgifne utlåtande med förslag till förnyad Förordning, angående grunderne och villkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman, jemte dervid af någre Comiteens ledamöter fogade reservationer, äfvensom Läns-Comiteernes yttranden och tillhörande handlingar.
Denna Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, jemte uppräknade handlingar, hafva samtlige Riks-Stånden till Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens behandling remitterat 5 och få Utskotten, efter tagen noggrann känne - 44 Lag- samt Allm.
Desv. oeh Ekon.
Betänkande, Nto 3. dom och sorgfällig granskning deraf, dess yttrande öfver ifrågavarande förslag härigenom vördsammast afgifva.
Vid pröfningen af de uti Committerades underdåniga Utlåtande anförde grunder för de serskildte i förslaget intagne hufvudstadganden, rörande sättet oell villkoren för hemmansklyfning och jordafsöndring, hafva Utskotten funnit sig böra till det mesta instämma uti de af Committerade utvecklade åsigter, och anse, med tillkännagifvande häraf, öfverflödigt alt yttra sig öfver andra delar af förslaget, än de, hvartill Utskotten icke funnit sig kunna tillstyrka bifall.
Dessa hafva Utskotten här upptagit i den ordning, förslaget sjelft föranleder, och serskildt för hvarje §. dess tillstyrkande motiverat. 1 Cap. 6 §•
Committerade hafva föreslagit, att, utan föregången undersökning eller serskild tillåtelse, hemman må klyf vas till minst -|:clels förmedladt mantal på hvarje utklufven del; till antagande af hvilken norm Committerade hemta t anledning af Comiteernas förslag och Läns-styrelsernes uppgifter, enligt hvilka minimum för klyfning utan föregången undersökning ansetts i de flesta
Län kunna antagas till |:del och i några ända till Txg:dels mantal; hvaremot för flere
Län de uppgifvit, att besutenhet icke vore att påräkna å mindre hemmansdel än |:dels mantal.
Redan af dessa skiljagtiga uppgifter visar sig svårigheten för en allmän bestämmelse om storleken af det hemmantal, som må anses medföra besutenhet utan föregången närmare undersökning om hemmansdelens beskaffenhet, och derförutan är det kändt, att de förhållanden, hvaraf besutenheten beror, äro väsendtligen skiljagtiga äfven inom ännu inskränktare områden.
Det är af vigt, att denna bestämmelse må ske med den yttersta möjliga noggranhet, om icke man skall äfventyra, å den ena sidan, att förfela ändamålet, förekommandet af en för jordbrukarens bestånd vådlig, ytterligt drifven, hemmansklyfning, och, å den andra, att med fastighetsköp onödigtvis förena omgången af en undersökning, som medförer besvär och kostnader, hvilka mången gång torde förefalla kännbara.
Committerade hafva jemväl, enligt hvad deras yttrande visar, åsyftat, att serskildta föreskrifter härom, lämpade efter förhållandet inom olika orter, borde i den föreslagne Författningen intagas, sedan mera bestämda speciella uppgifter i detta afseende blifvit infordrade, och Utskotten anse sig böra, i öfverensstämmelse härmed tillstyrka, att åt Kongl, Maj.ts Befallningshafvande j hvar för sitt Län,, Lag- samt Allm.
Btsv. och Ekon.
Betänkande, N.o 3.
45 må uppdragas att, i samråd med sakkunnige män af Länets invånare, föreslå, för hvarje olika ort serskildt, del minsta hemmantal, hs artill klyfning må ega rum utan föregången serskild undersökning, och att, med ledning af så beskaffade förslag, för r esklöf ter i detta afseende, lämpade efter olika local-förhållanden, måga i Författningen meddelas. 8 §. 5 mom.
Vid det här föreslagne stadgande, att Nämndens beslut skulle vara underkastadt pröfning endast i det fall, att klyfningen klefve afstyrkt, liar en af Committerade, Herr Justitiae-Canzlern Faxe, uti dess vid det underdåniga utlåtandet fogade reservation, redan anmärkt, att då, genom tillåtelsen till klagan i ena fallet, det blifvit medgifvet, att Nämndens beslut kan vara origtigt, det vore rättsvidrig! att förklara den ena derigenom förnärmade parten oberättigad att få ett sådant origtigt beslut ändradt.
I denna af Herr Justitiae-Canzlern yttrade mening kunna Utskotten ej annat än instämma och hemställa alltså: att detta moment måtte fördelas i 2:ne, med följande lydelse: 5. mom.
Har Nämnden tillstyrkt klyfningen, då skall dervid förblif va, ulan sä är, att delegare i samma hemmansdel, som klyfvas skall, vill lösnings-anspråk väcka.
I sådant fall gore han talan derom anhängig vid det Ting, som infaller närmast efter sex månader, från det Nämndens Utlåtande meddelades.
Försummar han det, vare all vidare rätt och talan i frågan förlustig; och ej må annan, än sådan delegare, som nu nämnd är, emot det Utlåtande klagan föra. 6 morn.
Af styrker
Nämnden den sökta klyfningen; ege den med Utlåtandet missnöjde, hos Härads-Rätcen begära pröfning af frågan.
Härads-Rätten infordre häröfver yttrande af Nämnden och levine äfven öfrige delegare i den hemmansdel, som klyfvas skall, tillfälle att deras rätt iagttaga och bevaka.
Gillas Nämndens beslut, hvarigenom klyfning afstyrkt blifvit, ege den missnöjde att målet fullfölja, på sätt, som om lösnings-frågor i 11 ,5‘. sägs.
Varder åter klyfningen af Härads-Rätten bifallen; då må häremot ej vädjas eller besvär anföras af annan, än den delegare i samma hemmansdel, hvilken ttllika väckt fråga om rättighet till lösen af den utklufne delen; men försummar delegare, du han vid Härads-Rätten hörd varder, att sådant lös - 46 Zag- samt Allman.
Desv. och Ekon, Utsk.
Betänkande, N.-o 3. ningsanspråk väcka, vare all vidare rätt till talan härom förlustig. 6 mom.
Genom den här föreslagna sönderdelning af föregående moment, blir detta i ordningen det 7:de och anmäles till bifall, med iagttagande allenast af den förändring, som är en följd af Utskottens tillstyrkande vid 6:te eller att, i stället för |:dels mantal, införes:
Då lagfart eller åbobref sökes å hemmansdel, som är mindre än hvad för klyfning utan undersökning är i 6 1 mom. med gifvet, eller ny äbo eller egare skall för sådan hemmansdel skattskrif vas, eller inteckning deri för skuld eller arrende begäres, vare sökanden skyldig styrka, när hemmansdelen blifvit ut k lufven, och, om sådant skett efter det denna Vår Nådiga
Föro dning utfärdades, jemväl förete det beslut, som i afseende å klyfningen blifvit meddeladt. 9 talinder åberopande af de skäl, Herr Justitias-Canzleren
Faxe i dess reservation framställt, anse sig Utskotten böra, i afseende på de hemmansklyfningär, hvilka hittills skett utan föregången undersökning och pröfning, tillstyrka bibehållande af den i 6 §. af nu gällande Förordning af den 19 December 1827, stadgade lösningsrätt; i anledning hvaraf Utskotten hemställa, att vid denna ett nytt moment måtte tilläggas, sä lydande: 2 mom.
I fråga om rättighet för andra delegare i hemmansnumret att till sig lösa obesuten hemmansdel, som, innan denna Vår Nådiga Förordning utfärdades, utan vederbörande
Embets-myndighets tillåtelse blifvit utklufven , gälle hvad 6 §. i Förordningen den 1g December 181J härom innehåller; men ej vare sådan delegare berättigad till lösen af hemmansdel, som hädanefter utklyfves, ej eller, då förut utklufven del blifvit till en besutenhet förenad under sambruk med annat hemman eller annan hemmansdel, som innehafvaren tillika eger eller under stadgad åborätt besitter, på sätt 6 ff. innehåller. §■ 11.
I betragtande af den större fullstandigheten i föreskriften samt bestämmande af viss tid, inom hvilken lösnings-anspråk måga fullföljas, hafva Utskotten ej tvekat att gifva företrädet åt den redaction af förevarande §., som blifvit af Herr Justitias-Canzleren Faxe föreslagen.
De vid slutet deraf före - Jjtia- samt Allni.
Utsk, Betänkande, N.o 3.
A1/ kommande orden: ”genom vad till Lagmans-Rätt” anse‘Utskotten dock böra utgå, såsom öfverflödiga, och möjligen äfven, med hänseende till Lagmans-Rätternes ifrågaställda indragning, mindre lämpliga; Utskotten tillstyrka i följd häraf: att denna må erhålla följande lydelse:
Vill delegare, som, enligt g §., anser sig berättigad att obesuten hemmansdel inlösa, af den rättighet sig begagna, och har ej undersökning, angående besutenhet af den anledning, som i6 §. omförmäles, förut skett, hegare han dä hos Sockne-Nämnden sådan undersökning.
Sedan den undersökning skett och Nämnden Utlåtande afgifvit ,påi sätt 8 8)- innehåller, åligge sökanden, så vida han vill sitt lösningsanspräk fullfölja, att, inom den tid, som i 5 mom. af sistnämnde sägs, genom stämning i laga ordning göra talan härom anhängig hos Härads-Rätten, som eger att påståendet upptaga och afdöma; hvarefter målet i den ordning, som för tvistemål i allmänhet stadgad är, fullföljas må. 11 Cap. 7 §. 3 morn.
Då Rikets Ständer redan vid sistförflutne
Riksdag fått till granskning emoltaga Lag-Comiteens förslag till allmän Civil-Lag och således antagandet af en ny lag möjligen snart kan förestå, hafva Utskotten funnit uttryckliga åberopandet af nu gällande 16 Cap. 2 §.
Jorda-Balken höra undvikas, och hemställa alltså, att begynnelsen af detta moment måtte sålunda förändras:
I afseende på lägenhet, som på lifstid upplåten är, gälle hvad om lifstidsstädja ä hemman i lag stadgadt är, och skall jemväl sådan lägenhet, vid besittnings-tidens slut, återfalla till hemmanet, utan lösen eller annan ersättning, än för sådan derå nedlagd odlingskostnad, som då ännu icke är genom af kastningen ersatt, samt med rättighet för innehafvarén af lägenheten att derifrån bortflytta honom tillhörig åbyggnad och stängsel, der ej hemmans-innehafvaren den lösa vill.
12 §. i morn.
Ehuruväl Utskotten dela Committerades åsigt, att afsöndring af jord från hemman för alltid, under eganderätt, icke må, utom i vissa undantagna fall, vara hädanefter tillåten, hafva Utskotten likväl ansett tillämpningen af denna grundsats icke höra sträckas till mosse, som är odlingsbar, men i dess 48 Las,- samt Allm.
Vtsk. Betänkande j
IV;o 3. närvarande skick onyttig.
Af den redan i långlig tid medgifna tillåtelsen att så beskaffad lägenhet med egande-rätt upplåta, lära några skadliga verkningar icke kunna anföras, då det deremot är otvifvelagtigt, att den säkerhet i besittning, som endast af eganderätt uppkommer, jemte öfvertygelsen, att nedlagde kostnader och mödor skola komma egna efterkommande till gagn, verksammast befrämja odlings-företag i gemen, och således, äfven i detta fall, fördelar sannolikt redan af den längesedan medgifna rättigheten härflutit och än mera äro att för framtiden af dess bibehållande förvänta.
Utskotten tillstyrka alltså: altj genom införande af orden: ”för alltid eller” näst efter uttrycket: ”såsom i nämnde $. sägs ” detta moment mätte återbringas till öfverensstämmelse med nu gällande stadgande i 2 Cap. 11 §. af Förordningen den 1g December 1827, och tillåtelsen till mosses upplåtande under egande-rätt sålunda för framtiden bibehållas. 18 Det af Committerade förelsagna årliga uppläsandet af denna Förordning, så väl i Kyrkorne, som vid hvarje mantals- och skattskrifning, anse
Utskotten mindre leda till det dermed åsyftade ändamål, än att vid mantals-skrifningarne borttaga en för den vidlyftiga förrättningen i alla fall knapp tid och, utan serdeles nytta, Öka den redan stora mängden af Författningar, som skola årligen, enligt serskildta påbud, i Kyrkorna uppläsas.
Utskotten hemställa således: att stadgandet härom måtte ur Författningen utgå.
Efter att sålunda hafva genomgått förevarande till Utskottens behandling Öfverlemnade förslag, få Utskotten slutligen, såsom hufvudsakligt Utlåtande, vördsammast tillkännagifva, det Utskotten anse samma förslag, med de af Utskotten deri tillstyrkte förändringar, böra vinna Rikets Ständers bifall; i följd hvaraf Utskotten ock hemställa, det Rikets Stunder måtte hos Kongl. Maj:t om utfärdandet af en dermed öfverensstämmande allmän Författning i underdånighet anhålla.
Reservationer: Af Herr Friherre Leijonhufvud j A.: ”Emot Utskottens fattade beslut måste jaS Lag- samt Allm.
Betänkandej N-o 3. 4.9 jag mig reservera, emedan de skilja sig från de åsigter, jag uti FattigvårdsComiteen utvecklat och hvilka jag här åberopar.
Jag har icke blundat för vådorna af en för långt utsträckt klyfning af jorden, men jag anser dessa för ett mindre ond t, än om möjligheten stänges för arbetaren att förvärfva sjelfständighet genom egandet af äfven en obetydligare jordrymd.” Herr Borgmästaren Ekholm förklarade sig icke kunna dela pluralitetens mening, sä väl i afseende pä 16 §. 1 morn., som 17 §. af 2 Cap., utan ansåg sig böra biträda den åsigt, Herr Justitiee-Canzleren Faxes i dessa fall, utvecklat, hvadan Herr Ekholm äfven tillstyrkte antagandet af den redaction af de ifrågavarande §§., som blifvit af Herr Justitise-Ganzleren i dess serskildt afgifne förslag uppställd.
STOCKHOLM, ECRSTEINSKA BOKTRYCKERIET 1840.
T- . .. .. 1 .r.-.'. ivA- ... -.■ . - . .: , - .1 J .! /i J .. ..
Lag- samt Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 4. i N:o 4.