Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län allt sedan år 1823, Rikets Ständer funnit sig böra understödja den gjorda framställningen; till följd hvaraf och som uppbördens afslutande samt summariska redovisningens afgifvande svårligen kunna medhinnas på kortare tid, än den af E. K. M., på sätt ofvanberördt är, för innevarande år bestämda af en och en half månad, Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet hemställa, det krono-uppbördsstämmorna på Gottland icke må utsättas förr än från och med Maj månads början, samt tiden, dels inom hvilken Uppbördsmännen skola begära handräckning, i afseende å bortflyttade och till vistelseorten okände personer, som häfta för krono-utskylder, dels ock för summariska redovisningens afgifvande, må för Gottland bestämmas till den 15 Juni hvarje år.
Stockholm den 15 Maj 1845. 4/6 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, No i88„
Preste-Ståndet den i4 — — Borgare-Ståndet den i4 — — Eonde-Ståndet den i5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående lindring i tionde- och räntegifvares skyldigheter.
(Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskms Uti., N:o 100). S. A. K. Hos Rikets Ständer har i betragtande förekommit, dels att räntors och kronotiondens anvisande till löntagare, inrättningar m. fl. medföra for räutegifvaren högst väsendtliga olägenheter, enär den räntetagare tillagda rätt att få de räntepeisedlar, som kunna uppsägas till leverering, forslade ända till 8 mil inom de noria Länen och till 6 mil i Rikets öfriga provinser från räntegifvarnes hemvist, lemnar räntetagarne tillfälle att fordra en serdeles hög lösen, som räntegifvarne, för att undvika forslingsbesväret samt öfriga svårigheter, hvilka med levereringen in natura kunna vara förenade, vanligen mäste underkasta sig, dels ock att dessa olägenheter visat sig ökade i samma roon, som hemmansegare och åboer inom en och samma socken äro till räntornas utgörande indelte på flere löntagare.
Till lindring i räntegifvares besvär, har visserligen blifvit genom gällande Författningar föreskrifva, att räntetagare ej må anvisa räntegifvare till sådana levererings-stälieu, dit man icke annorlunda än på obanade och okända vägar färdas kan, samt att tionde och räntetagare böra iagttaga, att bönder i en och samma by, äfvensom, så vidt ske kan, grannar och nästgränsande hemman blifva till ett och samma levereringsställe anvisade; men den lindring, som med dessa föreskrifter är vorden åsyftad, torde på många ställen, i anseende till serskilda förhållanden, icke komma vederbörande till godo.
I följd häraf och för att bereda de skattskyldige en af behof påkallad ytterligare lindring vid räntors och tiondens utgörande, utan alt sådant må medföra någon kränkning af tionde- och räntetagares i författningar grundade rättighet, få Rikets Ständer, med ledning af hvad i berörde hänseenden inom vissa landsorter och deribland Vester-Norrland redan vidtagits och funnits fordelagtigt, hos E K. M. i underdånighet anhålla, det måtte Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 18g.
477 Landshöfdingarne i Nåder anbefallas att, hvar i sitt Län, så vidt ske kan, söka bereda en sådan reglering af den inom Länet till Jon- och indelningstagare anslagna kronotionde- och ränte-spanmåi, att till utgörandet deraf tionde- och räntegifvare inom hvarje socken varda på det minsta möjliga antal räntetagare indelade.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i3 Maj. 1845.
Preste-Ståndet den 14 — — Borgare-Ståndet den i4 — —■ Bonde-Ståndet den i5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående ändring af Kongl. Förordningen den g
Maj i835j om hvad iagttagas bör vid handel om lösörens som köparen låter i säljarens vård qvarblifva.
(Lag-Utsk:ns Bet., JN;ris 69 och 102.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har i betraktande förekommit, hurusom Kongl.
Förordningen den 9 Maj 1835, angående hvad iagttagas hör vid handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva, icke funuits tillfyllestgörande för det med berörde författning afsedda ändamål att förekomma det så allmänt öfverklagade missbruk, att man genom diktade köp sökt undanhålla egendom från utmätning och såmedelst på ett bedrägligt sätt kränka borgenärers rätt.
Rikets Ständer hafva härvid ansett den princip, sorn blifvit lagd till grund för 1835 års förordning, höla fortfarande bibehållas, men altdei jemte sådane ytterligare bestämmelser, till förekommande afbedrägligaoch svekfulla köpaftal, borde utfinnas, sommed denna författning kunna slå 478 Expeditions-Ulskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 18g. tillsammans, i hvilket afseende Rikets Ständer ansett af nöden, dels att åt ifrågavarande köpeafhandlingar gifves en större offentlighet, än den nämnda författning föreskrifver, dels att viss tid bestämmes, hvarigenom tvist, som vid utmätningstillfälle uppstår angående bättre rätt till gods, bör göras anhängig vid Domstol, och dels alt köparen alltid skall vara skyldig att med ed betyga köpeaftalets rigtighet.
Hvad först angår ofFentliggörelsen, så hafva Rikets Ständer ansett lämpligt, dels att underrättelse om skedt köp meddelas från predikstolen i kyrkan uti den församling, der säljaren bor, på det de personer, med hvilka han närmast står i beröring, må lära känna hans ställning, och tillfälle honom såmedelst betagas att utsträcka sin kredit längre, än bans verkliga tillgångar räcka, hvarjemte genom sådant kungörande andre personer äfven på ett verksamt sätt afhållas från alt låna sig, i egenskap af köpare, till svikliga afhandlingar af ifrågavarande art, och dels alt ej mindre hos Öfver-Ståthållare-Embetets Canzli, än äfven hos vederbörande Domstolar, anslag om anmälde köpeafhandlingar böra göras, såsom jemväl ledande till den allmännare kunskap om förhållandena, som med offentliggörelsen åsyftas; Och anse Rikets Ständer kungörandet i socken-kyrkan böra försiggå den söndag, näst efter köpslutet, då Gudstjenst inträffar, samt att först derefter afhandlingen, med åtecknadt bevis om skedt kungörande, bör uppvisas för Kronofogde å landet eller vederbörlig auctoritet i stad inom åtta dagar, hvilken ordning Rikets Ständer funnit nödig för att vinna visshet derom, att kungörandet försiggår, innan afliandlingen, genom dess inlemnande till vederbörande, iklädes full giltighet.
Beträffande åter så beskaffade frågors anhängiggörande vid Domstol, så, enär en i behörig ordning upprättad och kungjord afhandling anses innefatta bevis om verkstäldt köp, tiil hinder emot utmätning, synes den, som åberopar sig afhandlingen, ej kunna åläggas sjelf påkalla Domarens åtgärd för handlingens pröfning, utan bör, enligt Rikets Ständers åsigt, fordringsegaren vara pligtig stämma, samt tvisten genom stämning vara anhängiggjord inom tre månader efter utmätningen.
Men ehuru en i behörig ordning upprättad och kungjord köpafhandling hindrar utmätning, innefattar den dock icke fullt bevis om köpets verklighet.
Då i följd af ulmätuingssökandens jäf, frågan om denna verklighet måste vid Domstol slitas, synes följagtligen någon säkerhet böra beredas sökanden, i händelse köpet skulle finnas icke förbindande; och anse Rikets Ständer, vid sådant förhållande, godset böra sättas i qvarstad, intilldess eganderätts-tvisten blifvit afgjord, Expeditions-ZJtskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 18g.
^79 derest sökanden ställer borgen för den kostnad och skada, åtgärden kan för vederparten medföra.
Slutligen och hvad vidkommer edgång vid frågor om lösöreköp, så hafva Rikets Ständer ansett densamma, såsom bevis om köpets verklighet, kunna och böra åläggas, enär redligheten af dylika afhandlingar icke torde kunna på annat sätt utrönas, samt en föreskrift i denna syftning står i öfverenslämmelse med hvad för coneursmål stadgadt är, och icke afviker från i lag för öfrigt gällande bevisningsgrunder.
I afseende åter å omfattningen och beskaffenheten af edgången, så och då ändamålet med eden endast är att få utrönt, huruvida aftalet å köparens sida är redligt, anse Rikets Ständer köparen blott böra betyga, att emellan honom och säljaren är på god tro så tingadt och betaldt, som afhandlingen innehåller; hvilken ed köparen likväl alltid måste gå, om utmätningssökanden så yrkar.
I öfverensstämmelse med dessa grunder, och då Rikets Ständer funnit lämpligast att i en enda Författning sammanföra de bestämmelser, hvilka uti 1835 års Kongl. Förordning innefattas, och de ytterligare, hvilka Rikets Ständer ansett ändamålsenliga, hafva Rikets Ständer, för deras del, beslutat utfärdande af en Författning, hvarigenom, med undanrödjande af Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, angående hvad iagttagas bör vid handel om lösören, som köparen later i säljarens vård qvarblifva, stadgas som följer: § 1- Den som tillhandlar sig lösören, och tillåter, att desamma få i säljarens vård qvarblifva, bör, så vida de skola fredas från utmätning för säljarens skuld, upprätta skriftlig afhandling om köpet, med förteckning å de köpte persedlarne och vittnens underskrift, och sedermera från predikslolen i kyrkan uti den församling, der säljaren bor, å nästa Söndag, då gudstjenst derstädes hålles, låta om samma afhandling uppläsa kungörelse, upptagande säljarens och köparens namn och yrken, dagen då köpafhandlingen. blifvit uppgjord samt köpeskillingens belopp, öfver hvilket uppläsande bevis bör tecknas å handlingen; hvarefter densamma bör, om egendomen finnes i stad, inom åtta dagar efter kungörandet, uppvisas i Stockholm hos ÖfverStålhållare-Embetets Cancelli, och i Rikets öfriga städer inför RådstufvuRätt, för att i dess Prolocoll intagas, samt, om egendomen finnes å landet, ej allenast inom berörde tid för Kronofogden i orten uppvisas och i bestyrkt afskrift honom tillställas, utan ock sednast vid det lagtima Ting, som nast efter en månad infaller, inför Härads-Rälten, till intagande i dess Protocoll, företes.
Expeditions-Uiskottels Förslag tili und.
Qhrifvt!sej N;0 18j>. § 2.
Öfver-Ståthållare-Embetets Cancelli samt Rådstufvu- och Härads-Rätter böra genast hos sig till allmänhetens kännedom, angående uppvisade och inprotocollerade köpafhandlingar, offentligen anslå kungörelselser af enahanda innehåll, som ofvan nämndt är. §3.
Göres af fordringsegare, vid utmätningstillfälle, jäf emot då företedd köpafhandling, som befinnes så upprättad och behandlad, som i § 1 sägs, vare han skyldig, derest han jäfvet fullfölja vill, alt innan tre månader derefter instämma så väl säljaren, som köparen, till Domstolen i den ort, der godset finnes, eller vare all talan i thy mål qvitt; och stånde godset i qvarstad, derest sökanden, inom fjorton dagar efter utmätningsförrätiningen, bos Konungens Befallningshafvande i Länet ställer full borgen för den kostnad och skada, som af qvarstaden följa kan. § 4.
Utan hinder deraf, att roed köpafhandling om lösegendom blifvit så förfarit, som här ofvan sagt är, ege Domaren efter omständigheterna pröfva afhandlingens giltighet; och vare köparen alltid pligtig, der fordringsegaren det äskar, att med ed betyga, att emellan honom och säljaren är, på god tro så tingadt och hetaldt, som afhandlingen innehåller. § 5.
Hvad nu föreskrifvet blifvit, skall tjena till efterrättelse, genast efter denna Författnings utfärdande, i fråga om alla de köpafhandlingar om lös* ören, som derefter upprättas, men först sex månader efter utfärdandet, i fråga om dem, som dessförinnan blifvit upprättade, och med hvilka det inom sistnämnde lid skall så förfaras, som här stadgadt finnes, så framt de skola fortfara att ega gällande kraft mot andra, än köpare och säljare sinsemellan.
Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla; framhärdande &c.
N:o Expt lii iöns-Uuk otleti Förslag lill und.
Skrifvelse} N.o igol 4 81 N:o 190.
Preste-Ståndet den 14 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den i5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående Tullbevinningen.
(Bev.-Uisk.
Nrris 12, 26, 30, 34, 35 och 36, samt Först.
N;o 274). S. A. K.
Uti afliten Nådig Skrifvelse den 6 Augusti sistlidet år har E. K.
M;t, enär så väl grunderne för Tullbevillningen, som de speciella bestämmelserna i den under den 23 October 1841 utfärdade Tulltaxa så nyligen varit föremål för granskning, och E. K.
M:t i öfrigt ansåge denna för både stalsinkomsterne och inhemska näringarne vigtiga Författning böra så sällan som möjligt, och icke utan verkligt behof, förändras, föreslagit Rikets Ständer att för den påföljande tiden till nästa Riksdag i de väsendtligaste delar bibehålla berörde Tulltaxa, med iagttagande af de jemkningar, förklaringar och ändringar, serdeles hvad utförselstullen beträffar, som, af omständigheterna påkallade, redan blifvit af Kongl. Maj:t vidtagne, enligt derom af trycket utgångna allmänna Kungörelser och Cirkulär-Bref; äfvensom, hvad serskildt vidkommer frågan om spanmåis-tullen, E. K.
M:t gifvit Rikets Ständer tillkänna, det E. K. M:t funne allt skäl vara för handen till bibehållande af nu gällande tullbestämmelser för denna nödvändighetsartikel, under ytterligare tre år, eller till 1847 års slut, under enahanda villkor, som Rikets sednast församlade Ständer medgåfvo, i afseende på dis*- positionen af den för utländsk spanmål inflytande tull.
Instämmande uti dessa af E. K. M:t yttrade åsigter hafva Rikets Ständer, med fästadt hufvudsakligt afseende å innehållet af Högstberörde Nådiga Skrifvelse, i allmänhet vidblifvit grunderne för nu gällande Tulltaxa och icke i andra fall beslutat ändring uti der förekommande speciella bestämmelser, än antingen för att dessa måtte bringas i öfverensstämmelse med de derom af Kongl.
Maj:t efter Taxans utfärdande redan, enligt allmänna Kungörelser och Cirkulär-Bref, vidtague jemkningar, förklaringar och ändringar, eller ock för att vid berörde grunders tillämpning lemna Bih, till R, St.
Prot, 18/j.S. 10 Saini. 1 A/d. 6*1 482 Expeditions-ZJtskottets Förslag tilt tind.
Skrifvelsej N.-& ig&. någon uppmärksamhet åt de i afgifne motioner gjorde framställningar,, samt för åstadkommande af ett ändamålsenligare förtullningssätt, genom utbyte af värdeförtullning mot förtullning efter vigt eller annan grund; äfvensom Rikets Ständer biträdt hvad E. K.
M:t Nådigst föreslagit i fråga om bibehållande under ytterligare trenne år, eller till 1847 års slut, af nu gällande bestämmelser rörande spanmåls-tullen, utom hvad beträffar införsels-tullen å Hvete, den Rikets Ständer funnit böra höjas från 2 till 3 R:dr B:co tunnan, hvarjemte Rikets Ständer medgifvit, att den tullinkomst, som för utländsk spanmål under berörde tid inflyter, varder öfverlemnad till E. K.
M:s disposition, för att användas lill undsättning åt inbyggarne i de orter, som af missvext hemsökas.
Då, i följd af Rikets
Ständers sålunda fattade beslut att i allmänhet vidblifva grunderne för 1841 års Tulltariff, de i nu gällande Tulltaxa utsatta förbudsbestämmelser, i möjligaste måtto för bli f vi t oförändrade, hafva, vid sådant förhållande och i öfverensstämmelse med hvad vid föregångna Riksdagar varit öfligt, Rikets Ständer, med erkännande af E. K. M:s rätt, i afseende på förbuds utfärdande emot in- eller utförsel af varor, beslutat, att äfven å de artiklar, som fortfarande komma att blifva förbudne, Lullafgifter böra utsättas, för att icke, genom bristande tullbestämmelser, något band må läggas på E. K.
M:s rätt att förbuden upphäfva, och i sådant afseende antagit de eventuela bestämmelser, som af Rikets sednast församlade Ständer å dessa artiklar stadgades och i serskild, härhos underdånigst bifogad förteckning finnas upptagne.
Med anmälan, att några förändringar i Tariffen för Credit-upplaget och Transito-afgiften icke af Rikets Ständer funnits erforderliga, få Rikets Ständer, hvad beträffar de nu gällande Tulltaxa bifogade underrättelser om hvad vid Taxans verkställighet iagttagas bör, underdånigst anföra: att, som, genom serskild Författning, skillnad finnes bestämdt uppdragen mellan hvad som bör förstås med lastadt och barlastadt fartyg, ett tillägg i afseende härå ansetts nödigt vid slutet af 6 §:n; att då General-Tullstyrelsen i Skrifveisen den 29 December 1841, i fråga om det i 7 §:s 2 mom. förekommande uttrycket ''angifningsdagen'’ meddelat den förklaring, alt dermed å detta stäfie afses den dag, då godsegarens tullangifning, genom anslag af Packhus-Inspectionen eller Tullkammaren, för allmänheten kungöres, har, för vinnande af en ordalagens närmare öfverensstämmelse med hvad man egenteligen åsyftat, ifrågavarande uttryck här funnits böra utbytas emot ordet ^anslagsdagen”; att i 9 §:n orden ''under rigtiga benämningar” ansetts Expeditions -Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, N:0 igo. 483 böra förändras till ”efter rigtiga värden och benämningar”, samt vid slutet af denna § tilläggas ett nytt moment, angående Schäferiegares och Ullproducenters berättigande att i de städer, dit grof ull får införas, utse ombud för sådant ändamål, som i nämnde § omförmäles; att 11 §;s sista moment funnits böra i så måtto förändras, att, när en omtvistad vara, som blifvit till förtullning i vederbörlig ordning angifven, befinues vara af till införsel förbuden art, det må bero af General-Tull-Styrelsen att bestämma, huruvida, till följd af 1 och 2 §§ uti Kongl. Maj:s Nådiga Förordning till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor, den 22 December 1841, frågan skall öfverlemnas till domstols pröfning och afgörande, eller om godsegaren må, under vanlig controll, utur Riket åter utföra samma vara; att, på det äfven de rudimaterier, som i allmänhet kunna vara erforderliga till förfärdigande inom landet af de för näringarne nödiga redskap, machinerier och verktyg, måtte, utan alltför dryga afgifter, för tillverkaren vara tillgänglige, ett stadgande i sådan syftning ansetts böra inflyta i första momentet af 15 §:n, äfvensom ett tillägg i slutet af samma §, innefattande den föreskrift, att, i fråga om metaller till forarbetande i berörde ändamål, ansökningen skall delgifvas Bergs-Collegium, som eger att i gemensamt sammanträde med Commerce-Collegium fatta beslut; att den i 18 §:u medgifna drawback å Topp-, Candi- och Kak-Socker blifvit förhöjd från 3 sk. 4 r;st till 4 sk. per skålpund, och å Cardus- eller karfvad Tobak m. m. från 3 sk. till 5 sk. per skålpund, samt den å hvit Bomullsväfnad af garn i finhet af N:o 32 eller deröfver, efter Engelsk beräkning, beviljad Bomullsväfnad i allmänhet af dylikt garn, och beräknad efter skålpund i stället för efter stycke till minst 50 alnars längd, äfvensom att samma §:s 2:dra mom. ansetts i så måtto böra förändras, att edgång icke ovillkorligen erfordras, utan i stället tillverkarens under edelig förpligtelse afgifna och med två vittnen bestvrkta försäkran, att varan är af Svensk tillverkning, m. m.; att det i 24 §;n gjorda undantag från tillgodonjutande af föring för Skeppare och Besättningar å fartyg, som anlända från Pomern endast med spanmål och ull,
funnits, sedan de förhållanden, som legat till grund för detta undantags stadgande, nemligen villkoren i 1815 års Convention med Preussen, icke vidare ega rum, böra upphöra och föreskriften, hvad angår Pomern, alltså ur denna § utgå; att i början af 25 §;s 2:dra mom. det stadgande ansetts böra inflyta, att, då strand ningen skett inom stads område, bör laga besigtning å godset anställas af Magistratsperson; samt att, i afseende å den uti 30 §:n medgifna lindring i tull- samt handels- och sjöfarts-afgifter, Rikets Ständer i underdånighet öfverlemna åt E. K. M:t att, efter godtfinnande, 484 Expeditions-ZJtskottcts Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o igu partielt minska eller helt och hållet indraga denna tull-lindring, om den Svenska handelns och sjöfartens intressen sådant skulle påkalla.
I öfrigt få Rikets Ständer anmäla sin underdåniga önskan om förstärkande i allmänhet af tull-controllerne och bevakningen, derest E. K.
M;t, efter vederbörandes hörande, finner sådant vara af behofvet påkalladt, äfvensom Rikets Ständer underdånigst hemställa, att, på det E. K.
M;t må kunna, i afseende på utländska magter, bereda en för Svenska handeln fördelaktig reciprocitet, E. K.
M:t täcktes vidtaga alla de mått och steg, som för vinnande af ett sådant ändamål med landets bästa äro förenliga, samt, till befrämjande deraf, nedsätta den i Tull-Taxan utsatta tull.
Då, på sätt ofvan blifvit i underdånighet antydt, de af Rikets Ständer beslutade förändringar afse den ojemnförligen minsta delen af de i nu gällande Tulltaxa förekommande bestämmelse, hafva Rikets Ständer icke ansett erforderligt att, i öfverensstämmelse dermed, uppgöra fullständigt förslag till ny Författning i ämnet, utan få, med öfverlemnande af upprättad
Förteckning å de beslutade förändringarne så i Tulltaxan, som de dertill hörande Underrättelser, underdånigst anhålla, att dessa förändringar måtte varda af E. K.
M;t i Nåder fastställde och i den utfärdande Författningen vederbörligen iagttagne.
Fö rteckning
A de artiklar, för hvilka, såsom enligt Rikets Ständers förslag téll ineller utförsel förbudne, tullafgifter blifvit till nedan utförda belopp bestämde, för den händelse att förbuden skulle af Kongl. Maj:t uppliäfvas.
Qvantitet för Tullvärtle.
Tulli) eräk- Införselstull.
Utförselstull. af Till införsel förbudne.
Bränvin och Sprit: af säd, potates eller andra jord- frukt er : mngen.
R:dr sk. r. R:d r sk. r. R idl- ak r. 2 — alla andra stag (än Genic- vre Holländsk) odistille- Exptditions-UIskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 190. 485 Qvantitet för Tullvärde.
Bränvin och Sprit:
Tulli) eräk- Inferselstull.
Utförselstull. ningen.
R:dr sk. r. af säd, potates eller andra jord- frugter; rädt, eller d istilleradt, af till R:dr sk. r. R:dr sk. r. och med 10 graders styrka 1 kanna. — 32 — — — — för hvarje överskjutande full grad ökas tullvär- det med 6 sk. och tul- len med 2 sk. per kan- na. af frugt: 2 — — andra slag (än Cognac Fransk) af lill och med 10 gra- ders Styrka 1 kanna. — 32 — .— — — for hvarje öfversk julande full grad ökas tullvär- det med 6 sk. och tul- len med 2 sk per kan- na.
Jern: Gjutet: 9 — — Tack- och Barlast-, af Berg- malm ....... 1 Skit st. v. 4 24 — — — — 8 — — D:o D:o af Sjö- och Myr- malm 1 Sk# st. v. 2 — — _ — — Smidt eller valsadt: 6 Stång-, platt, | tum tjockt oell deröfver, under 12 tums bredd och öfver | tum fyrkant 1 Sk# st. v. 2 — — — — — 20 Band- och platt-, under | tums tjocklek, bult- och galler- samt sänksmi- de, rundt eller kantigt, knipp- och fyrkant- af | turn och derunder, Skär- 486 Exp di tion s-Ut skottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 190.
Qvantitet för Tullvärde.
Tullberäk- Införselstull.
R:dr sk. r. Jern:
Smidt eller valsadt: och Klippjern, Saltpanne- plåtar, | linn tjocka och deröfver, samt al 12 tums bredd och deröfver Plålar: oförtennte, under | tum t Sktt st. v. R:dr 5 sk. r. Rsdr sk. r. tjocka: af till och med 6 Lft:s vigt stycket . . . .
Kläder: gång-, linne- och säng, ej specificerade:
Nya: andra slag (än Fruntim- mers- af till införsel lofgif- 33 16 1 Sk# st. v. 9 na tyger) 100 Rdrs v. 40 — — — v — 40 .
Kort: spel 1 gross 15 — — — — -— 40 — Porcel laine: oäkta, Sten eller Fayance: 1 Centner 10 måladt eller tryckt: 6 16 Tallrickar ......
1 é — — — — — 32 —. andra pjeser . • . .. • 1 # — 8 — — — — Salpeter: 1 L# 24 5 — oraffiuerad 2 — —- — — 6 24 — raffinerad 1 L& 3 12 — — — — Sirop: 1 tt 8 — socker-, brun eller b vit . . — 4 — Socker: 8 16 Topp-, Kandi- och Kak- . .
Helsiden: alngods: 1 & 32 — ■— Alla släta sidentyger, så- som taft, satin, levantin Expeditions-Ut skottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o ig<y. 487 Tullvärde.
R:dr sk. r, 32 16 Väfnader: Helsiden : Alngods: eller af hvilken annan benämning som helst, enfärgade, skiftande, rutiga eller randiga, hvaruti någon invald blomma eller figur icke befi n nes Shawlar, Shawletter och andra dukar:
Aila andra slag (än de af gaze eller annan gles väfnad, af s. k. bourre de soie, samt genom tryckning eller pressning fasonerade) ej mindre släta och enfärgade, än genom väfnadssättet eller olika färgadt silke fasonerade . .
Halfsiden, eller af silke till större eller mindre del blandadt med bomull, lin, ull elter andra ämnen: Shawlar, Shawletter och andra dukar af under 10 R:dr värde stycket.
Hvila: genom väfnadsättet släta säsom kaliko, bomullslärft m» fl.
Qvantitet för Tuilberäkningen. 1 * 100 Rdrs Införselstull.
R:dr sk. r 10 10 25 32 32 Utförselstull.
R;dr sk. r 488 Expeditions-ZJlskotlets Förlag lill und.
Skrif velsej N:o 190.
Qvantitet för 1 ullvärde.
Utförselstull. ningeii.
R:dr sk. r.
Färgade: alla genom väfnadssät- tet släta: R:dr sk. r.