Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har nemligen ej kunnat undfalla Utskottet, att de nödiga kontrollerna öfver utmätningsförfattningarnes behöriga iakttagande ofelbart skulle försvåras, ju mera ansvaret för utmätningar delades emellan flere personer; att nödig noggrannhet vid behandlingen al utmätningsärenden icke synes i allmänhet kunna påräknas hos enskilde till utmätningsförrättare valde personer, äfven af det skäl, att påföljderne af ett lagstridigt förfarande ej kunde blifva för dem lika äfventyrlige, som för tjenstemannen; att mycken oreda sannolikt skulle uppkom - 8 lag-Utshottets Betänkande N.-o 73. ma derigenom, atl flere utmätningsman, af hvarandra oberoende, erliölle serskilda uppdrag emot samma person, och att det dessutom vore oförenligt med Soeken-Nämndernes bestämmelse att ombesörja åligganden af ifrågaställa beskaffenhet; Och då, beträffande öfriga yrkanden, det i 7 §. af Utsöknings-Balkens 1 Kap. redan är föreskrifvet, att de, som i Konungens Befallningshafvandes bud och ärenden brukas, skola vara edsvorne och beskedlige; då det mången gång kunde medföra uppehåll och skada, derest Under-exekutor ovilkorligen ålades att till biträde vid utmätning begagna den Nämndeman eller Fjerdingsman, som bor närmast gäldenär; då den, som biträder vid utmätningsförrättning, enligt hvad redan tinnes stadgadt, ej är berättigad till ersättning för skjuts för längre väg, än från sin bostad; och då Kronofogde ej kan betagas att inom sitt fögderi sjelf verkställa utmätningar, och deraf följer, att han eger åtnjuta ersättning för resa från sitt hemvist; så enär häraf visar sig, att omförmälde föreslagne bestämmelser äro dels öfverflödige och dels olämplige, får Utskottet hemställa, om icke hvad. sålunda yrkadt blifvit måtte utan afseende lemtias. 6:0 Slutligen har Andreas Bengtsson från Jönköpings
Län, för beredande af skydd för gäldenärer emot obehöriga åtgärder, föreslagit, det måtte stadgas: att den, som verkställer utmätning, bör genast efter slutad förrättning, så vida densamma skall anses behörig, före af resan, antingen gäldenär sådant fordrar eller ej, utan lösen aflemna ordentligt protokoll öfver förrättningen, innefattande grunden för utmätningen, uträkning å skuldbeloppet till kapital, ränta och lagsöka in g skos tn ad, uppgift och värdering å utmätta godset, specifik räkning öfver exekutors och biträdets arfvode, samt fullständig besvärshänvisning; samt att exekutor åligger att i sitt diarium införa noggrann uppgift på utmätningens beskaffenhet, på dagen då den blifvit verkställd, samt på öfrige dithörande omständigheter.
Hvad nu sednare delen af detta förslag angår, så enär genom 8 §. i Kongl.
Förordningen den 28 Juni 1798 förordnadt blifvit, att Borgmästare och Råd i sfäderne, samt
Kronofogdar å landet ovilkorligen och vid ansvar skola öfver alla utmätningsmål, ehvad de efter Kongl, Majrts Befallningshafvandes antydan och remiss, eller genom parteröe sjelfva i grund af laga kraft - Lag-Ut.skottets Betänkande, IV.-o 73. 9 k ra flv unna domar oeli utslag till dem inkomma, hålla ordentliga dagböcker eller dianer, hvilka utmärka så val dagen, då utmätningsbefailningen eller domen emottagen bldvit, och summan, hvilken utmätas borde, som hvad vid hvarje mål sedermera är vordet tillgjordt, med tiden, då sådant skett, de'f.st na."on handläggning eller verkställighet icke följt, h vilka hinder sadant vållat; samt (ullständig föreskrift således redan finnes i den svftnin» som den nu föreslagna, lärer omförmälda framställning ej böra till någon åtgärd föranleda; men deremotanser Utskottet förslaget i ölrigt i viss mån vara ändamålsenlig».
Låde billighet och ordning fordra, att gäldenär, som genom utmätning skiljes från sin egendom, dervid för sin säkerhet erhåller exekutor bevis om åtgärden och grunden derför, äfvensom att gäldenären, hvilken, enligt Kongl.
Förordningen den 21 Maj 1835, inom fjorton dagar efter utmätningen måste hafva å behörig ort fullföljt de,, talan emot förrättningen, li vai till han kan anse sig befogad, skyndsamt erhåller del af den handling SOU) för talans utförande 1 första rummet är af vigt, eller protokollet öfver förrättningen; och Utskottet anser sådant böra ske, derest gäldenär så fordrar, innan exekutor lemmar förrätlnings-stället, emedan den'förre eljest, såsom nu vanligen är förhållandet, blefve nödsakad företaga en serskild resa ill exekutor, för erhållande af en handling, som högst sällan lärer kunna blifva vidlyftigare, än alt den vid tillfället utan ansträngning kan expedieras.
ULan en tidsbestämmelse i denna del, komme gäldenärens rätt i allt oi 10g glad att bero af exekutors välbehag.
Det måste nemligen tagas i betraktande, alt klagan öfver utmätningsförrättning ej hindrar den utmätta egendomens försäljning, så framt Konungens Befallningshafvande ej annorlunda forordnar, och alt det således är nödigt för gäldenären alt snart blifva försatt 1 tillfälle att utföra sin talan, i händelse den kunde föranleda till inställelse af utmätmngsåtgärden.
- Men om än gäldenären synes böra utan a gift bekomma förstberörde bevis, lärer exekutor ej skäligen kunna åläggas att utan ersättning lemna honom del af den vidlyftigare'handlingen, eller protokollet öfver utmätmngsförrättningen, för hvilken handling gällande expeditions-taxa berättigar exekutor till lösen, den der med afseende å besväiet ej ar obillig; och kan Utskottet ej eller dela motionärens åsigt, att underlåtenhet 1 omförmälda hänseende å exekutors sida bör medföra den påföljd, att utmatningen ej anses verkställd, emedan sådant skulle gifva anledning till oreda och tvister samt dessutom vore oförenligt med beskaffenhe Bih. till li.
Prat. 1845, 7 Sami. 1 Afd. 24 Haj t. 9 JO Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 74. ten af underlåtenheten och det afseende, som lagstiftaren i likartade fall gjort å dylik underlåtenhet.
I följd häraf och da Utskottet ej ellei anser dit böra ovilkorligen åläggas exekutor att i protokollet upptaga utmatnnigskostnaden, enär densamma bör fördelas på de liera utmatningar, ,exeku under samma resa verkställer, och således icke alltid kan till beloppet genast bestämmas, får Utskottet, med anledning af ifrågavarande foislag, void samligen tillstyika,^ ^ målte; Cdt utmätning för rättare bör, efter ‘verkställd utmätning, men innan han frän förrättmngsstallet si°- be°er, om gäldenär yrkar, emot lösen ajlemna ordentligt utmäta ings-protokoll, innefattande fullständigt griinden för utmätningen, uträkning å skuldbeloppet, sa till kapital,som ränta och lagsökningskostnad, uppgift å de utmätte sakerne samt värdering; men fordrar ej gäldenär sådant protokoll, vare utmätningsjörrättaren anda skyldig att utan lösen tillställa gäldenären en skriftlig uppgift pa skuld beloppet samt grunden för utmätningen jemte dagen, da den biff vit verkställd.
JM TS. Ant. till Exp-Utsk. d. 24 Febr., kl. 3 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om ersättning för lagsokmngskostnad.
Bonde-Ståndet ingifvet memorial liar Riksdagsfullmäktigen Muns Pehrsson från Skåne anmärkt, alt ehuru den part som 1 rättegång vinner, enligt 21 Kapitlet Rättegångs-Balken, e, vore berättigad till ersättning för annat, än han ”trängd varit” att å saken kosta, så visade lik - 11 Lag-Uishottets Betänkande, N.-o 75, väl erfarenheten, att sökande i allmänhet tillädes vida högre ersättning i lagsökningsmål, än som, med afseende å deras verkliga utgifter, borde ega rum; och har motionären, till förekommande af ett dylikt för gäldenärer betungande förhållande, yrkat, att stadgas måtte, ”det iagsökningskostnadsersättning ej må fastställas till högre belopp, än som motsvarar kartor och lösen i hvarje mål.” Lag-Utskottet, till hvars behandling delta memorial blifvit öfverlemnadt, har tagit detsamma i öfvervägande; och då sökande i lagsökningsmål kunna hafva andra utgifter, än för lösen och charta sigillata, nemligen för kommunikation, för fullmäktigskap, för skriftvexling m. m. dylikt, lärer ett stadgande af det innehåll, som det föreslagna, ej eller böra komma i fråga.
Den, som nödsakas genom lagsökning utkräfva sin rätt, måste äfven vara berättigad till ersättning för de kostnader, han derför behöfver vidkännas; och vidare medgifver icke eller lagen, enligt hvad motionären sjelf rätteligen'anmärkt.
Om lagsökande någon gång blifvit gynnade derutöfver, har sådant varit en afvikelse från lag, deri rättelse kunnat sökas, men som ej föranleder till förändring af sjelfva lagens på rättvisa grundade stadgande.
På dessa skal får Utskottet vördsamt tillstyrka , att ifrågavarande motion mätte lemnas utan afseende.
M Ank. till Exp. Utsk. d. 24 Febr., kl, 3 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner om bestämmande af viss tid, hvarinom saker böra vara af gjorde hos Hof-Rätterne och Högsta Domstolen, och utslag i lagsökningsmål meddelade af Konungens Bejällningshafrände.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till Lag-Utskottets utlåtande remitterat särskilda till Ståndet ingifna motioner af Riksdagsfullmäktige Erik Eriksson 12 Lag-Utskottets Betänkande, N.o 75. från West,erås Liin och Anders Jonsson från Östergöthland, b vilka yrhat, den förre, att viss tid måtte bestämmas, inom hvilken rättegångar i HofRätterne, egodelningstvister i Högsta Domstolen och lagsökningsmål hos Konungens Befallningshafvande höra, vid vite, vara afgjorda, och den sistnämnde, med hvilken Riksdagsfullmäktige Nils Gustaf Nilsson och Anders Nilsson jemväl från Östergöthland sig förenat, att en författning måtte utfärdas, som ålägger Konungens Befallningshafvande att meddela utslag i lagsökningsmål inom fjorton dagar efter det sökanden inkommit med kommuJiikationsbevis, derest ansökningen grundas på klar förskrifning och gählenären med förklaring uteblifvit, samt inom tjuguen dagar efter skriftvexlingens slut i sådana mål, hvari förklaring afgifvits.
Hvad sålunda blifvit föreslaget har Utskottet tagit i öfvervägande; och då man utan kännedom om ett mats vidlyftighet och beskaffenhet ej i någon mån kan bedöma, huru lång tid erfordras för dess afgörande; då ‘de förberedande åtgärderne, innan slutlig pröfning kan komma i fråga, i vissa mål tarfva längre, i andra åter kortare tid, hvilket omöjligen på förhand låter bestämma sig; då målens antal och beskaffenhet kunna vara helt och hållet olika vid olika tider, och då en del mål kan vara af den vigt, att de företrädesvis måste handläggas och afgöras, hvarigenom äldre saker måste stå tillbaka för yngre; så synes någon tillförlitlig grund för en tidsbestämmelse uti ifrågaställa hänseende ej kunna uppgifvas I betraktande häraf, och då det i i §. af Utsöknings-Balkens i Kap. är ålagdt Konungens Befallningshafvande att alla utsökningsmål med flit och omsorg sköta, och ingen, rik eller fattig, i sin rätt uppehålla och hjelplös lemna, samt dertill kommer, att hvar och en, som anser sig vara genom Domares eller Embetsmäns förvållande i sin rätt oskäligt uppehållen, har den utväg öppen, att hos de myndigheter, åt hvilka uppsigten och vården af lagskipningens jemna och säkra gång är anförtrodd, anmäla klagomål och äska bistånd, finner Utskottet sig hafva giltiga skäl att vördsamligen tillstyrka, det ifrågavarande motioner icke mätte till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 24 Februari r 845- Lag-Utskottets Betänkande, N;o 76. 13 Ji *6.
Ank. till Exp. Utsk. d. 25 Febr., kl. 5 e, m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner om en ,förändrad ordning för lagsökningsmåls behandling i vissa fall.
Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva till Lag-Utskottets behandling öfverlemnat följande motioner, nemligen: i:o af Herr Nordenanckar, F. W., som, med anmärkning, att ingenting skulle befordra mera punktlighet i lirjvider och innefatta ett verksammare stöd för den enskilda krediten, än om ostridiga fordringar kunde indrifvas med större skyndsamhet och mindre kostnad, än nu är förhållandet, hemställt. om icke det borde anses tillfyllestgörande, för erhållande af Konungens Befallningshafvandes utslag på dylika fordringar, att vid lagsökningshandlingars ingifvande fogas bevis, det gäldenären förut erhållit del af samma handlingar, derigenom den ofta besvärliga utvägen att först begära Konungens Befallningshafvandes kommunikations-resolution kunde undvikas. 2:0 af Herr Arnberg, hvilken, under åberopande af sin serskildt väckta motion, att reverser till ordres måtte tillerkännas samma natur, som vexlar, och följaktligen komma att lika dermed behandlas, såsom ett ytterligare medel för införande af eu bättre ordning i den större handelsrörelsen, mera punktlighet i betalningsförbindelsers uppfyllande samt större skyndsamhet i utsökningsväg, föreslagit, att, med ändring af 2, 3 och 4 Kapitlen Utsöknings-Balken, stadgas måtte: att reverser till viss man, då utgij varen är boende i stad, samt accepterade räkningar, och räkningar, som blifvit, på sätt iy<)8 års Kong!.
Förordning stadgar, bevisligen tillställde, men ej inom behörig tid klandrade, då den gäldskyldige likaledes är boende i stad, må kunna i utsökningsväg hos stadens Rådhus-Rätt anhängig^öras, hvilken eger att å kraf vel meddela utslag och detsamma till verkställighet låta befordra. och 3:o af Riksdagsfullmäktigen Niklas Nilsson från Calmar Län, som anfört, att anledningarne till den allmänt försporda klagan öfver tryckande kostnader i lagsökningsmål väl blifvit till en del afbjelpte genom den 14 La«-U tskottets Betänkande, N.-o 76. af Kongl. Maj:t, uppå Rikets Ständers förslag, den 10 Juni 184 r utfärdade författning, som stadgar, att i utsökningsmål, der fråga är om fordringsanspråk, som härleder sig från inrop af varor på offentlig auktion och är grundadt på ordentligen fördt auktions-protokoll, Konungens Befallningshafvande eger meddela vilkorliga utmätnings-resolutioner, att verkställas utan vidare utslag, så vidt krafvel vid lagsökningshandlingarnes kommunicerande erkännes; Men ännu återstod, enligt motionärens tanka, för vinnande af berörde ändamål, en utväg, nemligen den, om Konungens Befallningshafvande och Öfver-exekutorer ålades att, derest sökanden i en skrift, på grund åt samma auktions-protokoll, begär handräckning emot serskilde personer, för samtlige lagsökte meddela en enda så beskallad resolution, som de omföl - mälda; och har motionären af sådan orsak yrkat, att eu författning, innefattande dvlik föreskrift, måtte utfärdas, med hemställning, om icke härunder jemväl må begripas sådana fordringar, som grundas på godkänd eller laga kraftvunnen räkning på arfvode för verkställd landtmäteri-förrätlning.
Uti Niklas Nilssons berörde motion har Riksdagsfullmäktigen Nds Petter Pettersson från Calmar Län instämt, dels under förklarande, att om förslaget antoges, synnerlig förmån bereddes fordringsägare, hvilka nu icke sällan af fruktan för kostnaderne ej våga utsöka fordringar, till hvilkas godtgörande de skyldige ej godvilligt kunna förmås, dels ock med anhållan, att Socken-Magasins fordringar jemväl må få utsökas i den ordning, som ofvan blifvit föreslagen.
Utskottet har tagit dessa motioner i öfvervägande; och hvad först angår det af Herr Jrnberg framställda förslag; så enär Utskottet instämmer i den af Lag-Utskottet vid sista Riksmöte, i anledning af då väckt fråga i enahanda syftning, uttalade åsigt, att den till sin natur alltia skadliga sammanblandning af exekutiva och domarebestyr hos samma myndigheter, hvilken, på grund af nu gällande författningar, till en del redan existerar, bör snarare helt och hållet afskaffas, än utvidgas, får Utskottet, som ej eller för löpande skuldsedlar afvikit från denna åsigt, enligt hvad serskildt afgifvet Betänkande ådagalägger, vördsamt tillstyrka, att Herr Jrnbergs förslag ej måtte vinna Rikets Ständers bifall.
Beträffande dernäst Herr Nordenanckars hemställning; så enär den af honom uppgifna utväg för lillvägabringande af skyndsamhet i behandlingen 15 Lag-Utskottets Betänkande, IV.-o 76. af utmätningsmål ej kunde vidtagas, utan att det tillika öfverlevnnades åt för» dringsegare alt, med lika kraft och verkan, som Konungens Befallningshafvande, ålägga gäldenär att, inom viss tid, hos nämnde myndighet afgifva förklaring öfver fordringsanspråket, och dylik rättighet hvarken öfverensstämde med ordning och säkerhet eller vore förenlig med i lagstiftningen antagna grundsatser, anser
Utskottet öfverflödigt att med ytterligare skäl beledsaga sitt tillstyrkande, att hemställningen mätte lenmas utan afseende.
Hvad slutligen angår Niklas Nitssons och Nils Petter Petterssons yrkanden; så finner Utskottet ej skal att tillstyrka desamma, så vidt fråga är, att den serskilda behandling, som vid utsökning af fordringar, härledde från auktionsinrop, är medgifven genom Kongl. Förordningen den io Juni 184 f, jemväl måtte få ega rum för vissa andra fordringar.
Då de förra grunda sig på offentliga inrop, och antecknas i dervid förda protokoll, samt dessa handlingar, i anseende till deras offentliga beskaffenhet, ega ett ostridigt anspråk på trovärdighet, har det synts mindre vådligt alt göra omförmälda undantag lian den vanliga behandlingen af ulsökningsärender för desse fordringar; men de omständigheter och förhållanden, som således tagits i betraktande, äro för samma fordringar hell och hållet egna, och derföre anser Utskottet, lika med Rikets sist församlade Ständer, att ett undantag uti ifrågaställa hänseende ej bör sträckas vidare, helst fara är, att sådant endast kunde ske på säkerhetens bekostnad.
Men då det ej kunde medföra olägenhet eller vore olämpligt, om, på sätt yrkadt blifvit, Konungens Befallningshafvande ålägges att, derest handräckning på en gång begå res för utbekommande af flere fordringar, härledde från en och samma auktion, meddela en så beskaffad vilkorlig utmätnings-resolution, som förenämnde Kongl. Förordning medgifver, omfattande alla de lagsökte, utan sådant fast heldre skulle leda till lättnad och minskade kostnader för så väl sökande som sökte, får Utskottet, som dock anser flere personer ej böra i samma resolution inbegripas, än de, som äro boende inom samma fögderi, vördsamt föreslå, det måtte Rikets Ständer besluta utfärdande af en författning, hvarigenom stadgas, att om uti en skrift hos Konungens Befallningshafvande utmätning sökes
A flere inom samma fögderi boende personer för sersktlde fordringar, som härledas från inrop af varor A en och samma auktion, samt sökanden i öfrigt iakttagit hvad som 16 Lag-Utskottets Betänkande, IV.-o 77. fordras för erhållande af sådan vilkorlig utmätnings-resolution, som omförmäles i Kong/.
Förordningen den 10 Juni 1841, Konungens Befallningshafvande har att meddela en enda så beskaffad resolution å alla dem, å hvilka utmätning sökes.
Stockholm den a5 Februari 1845.
Reservationer: af Herr Thorit, med tillkännagifvande, att han icke öfvervarit ärendets afgörande. af Herr Billström: ”Utskottets här ofvan afgifna författnings-förslag anser jag böra utsträckas äfven till städerne, för de fall, då serskilda för städerne fastställda auklionsstadgar ej äro tillämpliga eller då fråga är om inrop, dem städernes innevånare göra å auktioner på landet, så att författningen erhåller denna ordalydelse: ”Om uti en skrift hos Konungens Befallningshafvande utmätning sökes å flere inom samma fögderi eller stad boende personer etc. etc. — — då de inom samma fögderi eller stad sitt hemvist hafva.” T».
Ank. till Exp. Utsk. d. 25 Febr., kl. 5 e. m.
Memorial, i anledning af äterremiss af Utskottets Betänkande N:o f-2, öfver väckt motion om bestämmelse, att fjerdeparter i Stora Kopparbergs grufva må anses såsom fast egendom å landet.
Borgare-Ståndet har, i anledning af gjorda anmärkningar, till Lag-Utskottet återremitterat Utskottets berörde Betänkande, hvilket deremot blif - 17 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 77. blifvit af de tre öfrige Riks-Stånden bifallet, nemligen af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln den i4> af Högvördige Preste-Ståndet den 16, och af Hedervärda Bonde-Ståndet den 11 December sistlidne år.
I följd häraf och enär, enligt 87 §.
Regerings-Formen samt 3 punkten af 4<) §•
Riksdags-Ordningen, tre
Stånds mening i dylika frågor utgör Rikets Ständers beslut, samt återförvisning ifrån ett Riks-Stånd i detta mål således ej betager samma beslut dess kraft och verkan, anser Utskottet, vid sådant förhållande, något, utlåtande öfver de gjorda anmärkningarne icke erfordras; hvilket Utskottet alltså får hos det Riks-Stånd, som Betänkandet återremitterat, härmed vördsamligen anmäla.
Stockholm den 25 Februari i845.
BJi. till R- St.
Vrot. 1845. 7 Sami. I A/d. 24 Raft. 3 STOCKHOL M, Lundberg SC Comp. 1845.
La«-Utt kollett Memorial, JY.is 7<?, jg. 1 N: o 78.
Atik. till Exp.-Utsk. don 2S Febr., kl. 5 e. ta.
Memorial, i anledning af aterremiss af Utskottets Betänkande IS:0 o/ver 1'äeÅt motion om förändring af 1 §. i 26 Kap.
Byggninga-Balken, rörande delaktighet i kyrkobyggnad.
Hög T. Preste-Ståndet har, i anledning af gjorda anmärkningar, till La g-Utskottet återremitterat Utskottets berörde Betänkande; men som detta Betänkande biifvit af tre Riks-Stånd bifallet, nemligen af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln den 14, af Vällofl.
Borgare-Ståndet den 16 ochafllederv.
Bonde-Ståndet den 11 i sistlid ne December månad; så enär, enliat 87 §.
Regerings-Formen samt 3 punkten af 49 §. Riksdags-Ordningeu! t.e
Stånds mening i dylika frågor utgör Rikets Ständers beslut, samt återförvisning ifrån ett Riks-Stand 1 detta mal således ej betager samma beslut dess kraft och verkan, anser Ulskotlet, vid sådant förhållande, något utlåtande öfver de gjorda anmärkningarne icke erfordras; hvilket Utskottet alltså fårhus det Riks-Stånd, som Betänkandet återremitterat, härmed vördsamligeu anmäla.
Ant. till Exp.-Ut»k. d. 2S Febr., kl. 5 *. m.
Memorial, med förslag till sammanjemkning af de inom Riks-Ständen fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlutande i\: 0 65, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 14, öfver dels Kongl. Maj.ts IS ådig a Bih.
Uti /?. st.
Prat. 184S. 7 Sami. 1 Afd, zS Hi/t. 1 i Lag—Utskottets Memorial, N:o Jp.
Proposition angående förändrad lydelse af i §• i 23 Ixap.
Ärfda-Balken och tillägg till 7 §. i 20 Kap. af samma Balk, dels ock vackt motion om inrättande af förmyndare-kamrar.
Efter det Lag-Utskottet i dess berörde Utlåtande N:o 65 tillstyrkt, det måtte Kongh Maj:ts ifrågavarande Nådiga Proposition varda åt Rikets Ständer antagen, så hafva Hög v. Preste-Slåndet och Väl toft. Borgare-Ståndet bifallit omförmälda Utlåtande och således antagit den Nådiga Propositionen; hvaremot öfrige Riks-Stånd stadnat i de skiljaktiga meningar, som här nedan förmälas.
Ridderskapet och Adeln bar nemligen, med antagande af det utaf Kong).
Maj:t i Nåder föreslagna tillägg till 7 §. i 20 Kap. Ärfda-Balken, beslutat, att 23 Kap. 1 §. samma Balk skall erhålla följande förändrade lydelse: ”Förmyndare skall, för hvarje år, författa räkning öfver allt det, lian om händer häfver, att deraf skönjas må, huru lian den omyndiges egendom förvaltar.
Af den räkning gifve lian, vid hvart års slut, den omyndiges närmaste fränder del, om så fordras: begära de det ej, vaie löimyndare ändå skyldig alt hvart tredje år tillställa dem sluten läkning.
Äro ej fränder till, eller aflägse boende, eller vägra de alt räkningen granska, då skall förmyndare, hvart tredje år, sin läkning aflemna till Socken-Nämnd eller de Gode Män, som, enligt hvad serskild t stadgadt är, dertill af stad, socken eller annan menighet förordnade äro, att de i (ränders ställe räkningen öfverse må.
Finna fränder, Socken-Nämnd eller Gode
Män något emot förmyndares förvaltning eller mot hans vederhäftighet att påminna, anmälen det hos Rätten; och pröfve Rätten af omständigheterna om annan förmyndare förordnas må.
Är omyndig till de år kommen, att han sjelf finna kan, det förmyndaren ej väl hans egendom förvaltar, stånde ock honom fritt att det hos Rätten angifva.” samt att, uti underdånig skrifvelse, hos Kong}.
Maj:t anhålla: dels att instruktion måtte utfärdas för Socken-Nämnderne eller förenämnde Gode Män, hvarigenom dem ålägges: a) tillse det icke någon omyndig må sakna lagligen tillförordnad förmyndare samt, i händelse så inträffar, derom hos Domstolen göra anmälan och uppgifva förslag på tjenlig och vederhäftig person att till förmyndare förordna; 3 Lag-Utskoltets Memoiialj N.o 7g, b) afgifva yttrande, som af Domstolen kan infordras, angående till förmyndare föreslagen eller dertill enligt lag berättigad persons vedeihäftighet att ett slikt sysslande bestrida; c) då beliofvet så påfordrar, föranstalta om laglig säkerhets vinnande och bibehållande för myndlings arfvemedel; d) der (ränder ej finnas eller vägra att åtaga sig den granskning af förmyndares redogörelse-räkningar, som, enligt 23 Kap. 1 §.