Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Transsumt af Protokollet öfver Justitie-departements-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den 31 Oktober 1865. i närvaro af: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, \ Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson.
Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern uppläste till justering följande, i öfverensstämmelse med förut, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade nådiga beslut, uppsatta förslag till: Proposition till Rikets Ständer angående öfverlåtande till Westerbottens läns innevånare af gamla länsfängelsebyggnaden i Umeå med tomt; Hans Maj:t Konungen täcktes, enligt Statrsådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, och befalldej att Propositioner — skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Stän i nåder aflåtas.
Ex protocollo G. W. Westberg, Bih. till R.
Prot. 1865 H 1866. 1 Sami. 1 Afd. 12 Häft. 4 26 Kongl.
Proposition N:o 25.
]M:o Sö.
Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Nov. 1865, kl., 11 f. m.
Kongl. May.ts Nådiga Proposition till Pikets Ständer, angående öfverlåtande till Jemtlands läns innevånare af gamla länsfängelsebyggnaden i Ostersund; Gifven Stockholms Slott den 31 Oktober 1865.
Efter det nytt cellfängelse för Jemtlands län blifvit i Ostersund uppfördt och Fångvårdsstyrelsen i fråga om disposition af det gamla länsfängelset anmodat Kongl.
Mt j:ts Befallningshafvande i länet dels att, efter hållen besigtning och värdering af byggnaden, med yttrande och förslag i berörda hänseende till Styrelsen inkomma, dels ock att efter behörig utredning af frågan angående eganderätten till den tomt, hvarå häktet är uppfördt, rörande densammas användande meddela det yttrande, hvartill samma utredning kunde föranleda; så har Jemtlands läns Landsting i underdånighet hemställt, att Kongl. Maj:ts och Kronans rätt till ifrågavarande gamla fängelsebyggnad måtte utan lösen till Landstinget öfverlåtas, såsom grund för hvilken framställning blifvit af Landstinget anfördt, att byggnaden, som blifvit uppförd på den till Landshöfdingen anslagna löningsjord och således icke kunde jemte grunden, hvarå byggnaden var uppförd, föryttras, icke egde något synnerligt värde och vid nyligen verkställd besigtning uppskattats, för händelse af nedrifning och platsens afrödjande, till endast 150 R:dr Runt, men, anslagen till något allmänt för orten nyttigt ändamål, kunde åtminstone tills vidare antagligen få bibehållas på sin närvarande plats och åstadkomma ett vida högre gagn än som motsvarade nyss nämnda ringa belopp.
Ett sådant allmänt behof vore ock för handen, i det att då, genom framlidne Professoren Zetterströms testamente, en större boksamling blifvit skänkt till den förr å Frösön varande skola, hvilken, förvandlad till fullständigt högre läroverk, numera är flyttad till Ostersund, men testamentet tillika föreskrefve att bibliotheket skulle förvaras i stenhus och denna föreskrift således allt hittills utgjort hinder för bibliothekets förflyttning dit till staden, der något dylikt för ändamålet passande hus icke varit att tillgå eller kunnat anskaffas, deremot antagligt vore att den gamla fängelsebyggnaden skulle kun - Kongl.
Proposition N:o 25. 27 na till bibliothekshus användas.
I främsta rummet vöre det för detta ändamål, som Landstinget funnit sig böra nämnda underdåniga hemställan afgifva; men, äfven för den händelse byggnaden icke skulle befinnas vara för detta ändamål användbar, anhölle
Landstinget att få dispositionen af byggnaden på sig öfverlåten, på det att länet, som till byggnadens uppförande bidragit med nära 5,400 R:dr Rimt, måtte komma i tillfälle att emot den ringa godtgörelse, som kunde betingas och som skulle tillflyta Landstingskassan, upplåta byggnaden till Östersunds stad för något dess allmänna behof, såsom fattighus, arbetarebostad eller dylikt; varande af Landstinget redan beslutadt att, derest denna hemställan blefve i nåder bifallen, i förstnämnda fall utan allt anspråk på ersättning och, derest byggnaden komme att till staden öfverlåtas, emot uppskattningsvärdet 150 Ridr byggnaden afstå.
Med anledning häraf har Fångvårds-Styrelsen uti infordradt utlåtande upplyst i afseende på ifrågavarande fängelsebyggnads tillkomst, att, sedan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Jemtlands län i underdånighet hemställt, att, då fängelset i Östersund genom vådeld den 1 April 1826 afbrunnit och länets innevånare af uppgifna anledningar voro oförmögna att en emot ändamålet svarande fängelsebyggnad af egna tillgångar ånyo uppbygga, ett nytt länshäkte af sten måtte få af allmänna medel uppföi’as, hade Kongl. Majit, som i ämnet hört Rikets Ständer, genom nådigt bref den 31 Oktober 1829 dels förordnat att ifrågavarande fängelsebyggnad för länet skulle uppföras af sten i enlighet med en dertill af Öfver-Intendentsembetet uppgjord ritning, dels ock beträffande kostnaden, uppgående enligt förslaget till 7,188 R:dr 40 sk.
Banko, förklarat, att Kongl Majit på enahanda skäl, som för Westerbottens län genom nådigt bref den 23 Januari 1819 åberopats, funnit godt tillåta, att hälften af nämnda summa, eller 3,594 Ridr 20 sk., finge af det allmänna bekostas att utgå af allmänna byggnadsanslaget för de publika husen i landsorterna; hvarjemte, i enlighet med Rikets Ständers gjorda hemställan, Kongl.
Majit förordnat att, sedan fängelsehuset blifvit behörigen uppfördt och godkändt, framtida underhållet deraf komme, med vilkor att allt anspråk på vidare ersättning för sjelfva fängelsebyggnaden förfölle och hvarken då eller framdeles finge väckas, att af staten öfvertagas; Och har Fångvårds Styrelsen, jemte anmälan att ifrågavarande gamla fängelsebyggnad blifvit under åren 1832^—1834 uppförd, för öfrigt, enär anledning icke vore för handen att, sedan det nuvarande nya länscellfängelset i Östersund blifvit uppfördt och till begagnande upplåtet, den gamla fängelsebyggnaden, som icke vore till reservhäkte lämplig, vidare behöfde användas till förvarande af länets fångar och då Kongl. Majit, efter derom gjord ansökning, genom bref den 31 Januari 1860, medgifvit att gamla länsfängelset i Piteå linge till Norrbottens läns hushållningssällskap upplåtas, för att af detsamma användas, på sätt som för befrämjande af sällskapets ändamål lämpligast syntes, i underdånighet hemställt till Kongl. Majits förordnande, huruvida ifrågavarande gamla länshäktesbyggnad måtte, 28 Kongl. Majlis Nåd.
Proposition N:o 25. på grund af den derom framställda anhållan, till Jemtlands Landstings disposition öfverlemnas eller huru med byggnaden eljest måtte förhållas.
Uti jemväl infordradt underdånigt utlåtande har derefter Justitie-kanslersembetet på grunder enahanda med dem, hvilka af samma embete blifvit anförda i fråga om gamla länshäktets i Umeå öfverlåtande till‘ Westerbottens läns innevånare och finnas upptagna i den derom till Rikets Ständer under denna dag i nåder aflåtna Proposition, afstyrkt bifall till nu ifrågavarande hemställan och förslag; men, med afseende derå att Jemtlands läns innevånare lemnat ett betydligt tillskott för uppförande af gamla länsfängelset i Ostersund, hvilket nu vore för fångvården umbärligt, hemställt, bland annat, om icke Kongl. Majit skulle täckas göra frågan om öfverlåtande åt Jemtlands läns innevånare af nämnda byggnad, med den rätt Statsverket dertill eger, till föremål för nådig Proposition till Rikets Ständer.
Med afseende å hvad beträffande frågan om eganderätten till ifrågavarande fängelsebyggnad blifvit upplyst, har Kongl. Majit, vid detta ärendes föredragning den 17 Maj 1864, väl förklarat den gjorda framställningen om samma byggnads afträdande till Jemtlands läns Landsting icke kunna, i ärendets nuvarande skick, bifallas; men på de af Justitie-kanslersembetet anförda skäl vill Kongl. Majit likväl härigenom föreslå Rikets Ständer, att nämnda byggnad, med den rätt Statsverket dertill eger, måtte få öfverlåtas till Jemtlands läns innevånare; Och har Kongl. Majit emellertid tillåtit länets
Landsting att byggnaden för länsinnevånarnes räkning begagna tills vidare och intilldess Rikets Ständer i ämnet sig yttrat.
Kongl. Majit» Nåd.
Proposition N:o 25. 29 Transsumt af Protokollet öfver Justitie-departements-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Tisdagen den 31 Oktober 1865. i närvaro af:
Hane Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre lie Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson.
Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern uppläste till justering följande, i öfverensstämmelse med förut, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade nådiga beslut, uppsatta förslag till:
Proposition till Rikets Ständer angående öfverlåtande till Jemtlands läns innevånare af gamla länsfängelsebyggnaden i Ostersund; Hans Maj:t Konungen täcktes,; enligt Statsrådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, och befallde att Propositioner — — •— skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer i nåder aflåtas.
Ex protocollo G. W. Westberg. 30 Kongl. Majus Nåd.
Proposition N:o 26.
N:«t> 2G.
MajUs A ådiga Proposition till Rikets Ständer, angående öfverlåtarule till Wester-Norrlands läns innevånare af ganda lånsfångelsebyggnaden vid Hernösand med tomt; Gifven Stockholms Slott den 31 Oktober 1865.
Hos Fångvårdsstyrelsen har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i WesterNorrlands län framställt anhållan att, sedan nytt läncellfängelse i Hernösand blifvit uppfördt och till begagnande upplåtet, Styrelsen mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, att gamla länshäktet vid nämnda stad jemte den Kronan tillkommande rätt till tomten, hvarå häktet blifvit uppfördt, måtte varda öfverlemnadt till Landstinget, så att berörda, numera för fångars förvarande obehöfliga byggnad finge för länets gemensamma bästa användas.
Med anledning häraf har Fångvårds-Styrelsen i underdånighet meddelat: att gamla länshäktesbyggnaden vid Hernösand blifvit år 1812 uppförd af Ångermanlands innevånare och äfven af dem underhållits* tilldess, i anledning af väckt» fråga vid 1829 års Riksdag om länsfängelsernas i Wester-Norri ands med flera län öfvertagande af Staten emot befrielse för länens innevånare från» byggnadernas framtida underhållande, Kongl.
Majit genom Bref den 31 Oktober 1829, i enlighet med Rikets Ständers i ämnet gjorda hemställan, i nåder förordnat, att, under vilkor det allt anspråk på vidare ersättning för sjelfva fängelsebyggnaden förfölle och hvarken då eller framdeles finge väckas, Staten skulle underhållet af ifrågavarande fängelsebyggnad'ensam bekosta; att i fråga om tomten, å hvilken fängelsebyggnaden uppförts och som utgöres af ungefär 7kapplands rymd af Gådeå bys egor i Säbrå socken af Södra Ångermanlands fögderi, Säbrå Häradsrätt genom beslut, som efter sakens fullföljd vunnit Kongl. Maj:ts fastställelse, förklarat Kronan böra för tomtlägenheten utgöra afgäld till en af byns hemmansinnehafvare i förhållande till hvad på hans skatt i byn, jemförd med öfrige delegares, kunde finnas belöpa, och hvilken afgäld sedermera blifvit slutligen bestämd till 2? kannor korn årligen; Kongl.
Proposition N:o 26. 31 att efter det samma hemmansegare ånyo instämt Kongl. Maj:t och Kronan med påstående att, derest icke egande- eller nyttjande-rätten till tomtplatsen kunde med laga fång värjas, Kronan måtte åläggas genast utrymma densamma och deraf till den nämnde hemmansegarens disposition ställa den del, hvartill han kunde visa sig berättigad, Häradsrätten genom beslut, som ej blifvit motvädjadt, förklarat anspråket på lägenhetens afträdande icke kunna bifallas; men att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande dock tillika i detta ämne anmärkt, att som det icke lyckats tillrättaskaffa den åtkomsthandling, hvarigenom tomten blifvit från Gådeå by upplåten, och det icke torde, såvidt tillgängliga handlingar utmärkte, med laglig tillförlitlighet kunna antagas, att Kronan dertill förvärfvat full och oinskränkt eganderätt, utan, derest upplåtelsen skulle anses innefatta endast besittningsrätt emot ärlig afgäld, samma rätt, författningarne likmätigt, icke egde giltighet för längre tid än 50 år, utöfver hvilken tid föga anledning vöre att nuvarande jordegare kunde förmås att upplåtelsen genom nytt kontrakt utsträcka, en utan sammanhang med tomten skeende försäljning af det derå befintliga, utaf tegel och gråsten uppförda huset skulle blifva för Kronan föga fruktbringande; Och har Fångvårdsstyrelsen, med afseende derå att Kongl. Maj:t i bref den 31 Januari 1860 medgifvit, att gamla länsfängelset i Piteå finge till Norrbottens läns hushållningssällskap upplåtas, för att af detsamma användas, på sätt som för befrämjande af sällskapets ändamål lämpligast syntes, i underdånighet anhållit om Kongl. Maj:ts förordnande, huruvida ganda länsfängelsebyggnaden i Hernösand, som blifvit af Ångermanlands innevånare uppbygd samt, enligt protokoll öfver derå den 23 Augusti 1862 anställd besigtning, ansetts, om den finge på sin nuvarande plats bibehållas och blefve för en kostnad af 2,500 Riksdaler iståndsatt, kunna utöfver nämnda reparationskostnad i värde uppskattas till 5,500 Riksdaler Riksmynt, nu måtte, såsom ej vidare för fångvården användbar, på grund af den derom framställda anhållan till Landstinget afträdas, eller huru med byggnaden och dertill hörande uthus eljest borde förhållas.
Uti infordradt underdånigt utlåtande har derefter Justitie-kanslersembetet på grunder enahanda med dem, hvilka af samma embete blifvit anförda i fråga om gamla länshäktets i Umeå öfverlåtande till Westerbottens läns innevånare och finnas upptagne i den derom till Rikets Ständer under denna dag i nåder aflåtna Proposition, afstyrkt bifall till nu ifrågavarande hemställan och förslag; men med afseende derå att Ångermanlands innevånare bekostat uppförande af gamla länsfängelset vid Hernösand, hvilket nu vore för fångvården umbärligt, hemställt om icke Kongl. Majit skulle täckas göra frågan om öfverlåtande till Ångermanlands innevånare af byggnaderna och tomten, med den rätt Statsverket dertill egde, till föremål för nådig Proposition till Rikets Ständer.
Vid underdånig föredragning af detta ärende den 17 Maj 1864 har Kongl.
Majit, med afseende å hvad beträffande frågan om eganderätten till ifrågavarande fängelsebyggnad blifvit upplyst, väl förklarat den gjorda framställningen om afträ - 32 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 26. dandet af samma byggnad jemte uthus och plank samt den tomt, hvarå dessa byggnader äro uppförda, icke kunna i ärendets nuvarande skick bifallas; men på de af Justitie-kanslersembetet anförda skäl vill Kongl. Maj:t likväl härigenom föreslå Rikets Ständer, att nämnda byggnader och tomt, med den rätt Statsverket dertill eger, måtte få öfverlåtas till Wester-Norrlands läns* innevånare^ och har Kongl. Maj:t emellertid tillåtit lånets Landsting att byggnaderna för Ångermanlands innevånares räkning begagna tills vidare och intilldess Rikets Ständer i ämnet sig yttrat.
Är och dag som ofvan. CARL.
Transsumt Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 26. 33 Transsumt af Protokollet öfver Justitie-departements-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Tisdagen den 31 Oktober 1865.
I närvaro af: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Stafsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson.
Proposition till Rikets Ständer angående öfverlåtande till Wester-Norrlands läns innevånare af gamla länsfängelse-byggnaden vid Hernösand med tomt; Hans Maj:t Konungen täcktes, enligt Statsrådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, och befallde att Propositioner — —- — — skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer i nåder allåtas.
Prot. 1865 & 1866. 1 Sami. 1 Afd. 12 Häft. 5 34 Kongl.
Proposition N:o 27.
N:o Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Nov. 1865, kl. 11 f. m. Kongl.
Majds Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående öfverlåtande till Wester-Norrlands låns innevånare af gamla Kronohäktesbyggnaden vid Sundsvall med tomt; Gifven Stockholms Slott den 31 Oktober 1865.
Sedan Kongl. Maj:t genom nådigt beslut den 13 Januari 1863, med bifall till Fångvårds-Styrelsens i underdånighet gjorda hemställan, förordnat om indragning af det invid Sundsvall befintliga kronohäkte och i sammanhang dermed förelagt bemälde Styrelse att med framställning rörande dispositionen af häktesbyggnaden till Kongl. Maj:t inkomma; så har Fångvårds-S tyr elsen, vid den till följd häraf ånyo gjorda anmälan af detta ärende, i underdånighet meddelat hurusom, i afseende på tillkomsten af nämnda kronohäkte och eganderätten dertill, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Wester-Norrlands län upplyst: att hemmansegarne i Medelpads fögderi, hvilka från äldre tider haft och underhållit ett i Sundsvall beläget, så kalladt länsfängelse, som dock omkring år 1821 ansetts icke längre vara ändamålsenligt, genom köpebref den 7 Juli nyssberörda år förvärfva! sig ständig eganderätt till en tomtplats å Skönsmon invid staden och derå uppfört ett nytt «landsfängelse«; att, i anledning af derom vid 1828—1830 årens Riksdag väckt fråga, Rikets Ständer, enligt deras till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse den 25 September 1829, befriat innebyggarne i Wester-Norrlands med flera län från byggande och underhållande af länshäktena, emot det att allt anspråk på ersättning för uppförandet af sjelfva fängelsehusen förfölle och hvarken då eller sedermera finge väckas, hvaremot Staten derefter skulle ensam bekosta underhållet af länsfängelserna i dessa län, och att Kongl.
Maj:t deruppå den 31 Oktober samma år derom utfärdat nådigt bref; att, då icke desto mindre vissa utgifter för Medelpads landshäkte årligen drabbade fögderiets innevånare, vid 1834—1835 årens Riksdag motion blifvit väckt om befrielse derifrån, hvilken framställning dock Rikets Stän - / / Kongl. Maj:ts Nåd.
35 der ansett, såsom redan år 1829 afgjord, icke föranleda till någon vidare åtgärd å Rikets Ständers sida; att, uppå derefter hos Kongl. Maj:t gjord ansökning om förständigande för Dess Befallningshafvande att med underhållskostnaden till nämnda fängelse icke vidare betunga Medelpads innevånare, Kongl. Maj:t genom nådigt beslut den 24 Februari 1837 förklarat, att fängelset vid Sundsvall skulle, i öfverensstämmelse med Kongl. Brefvet den 31 Oktober 1829, uti det skick, hvari det befunnes, af Staten öfvertagas och för framtiden underhållas, hvarom ock Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande genom allmän kungörelse den 26
Maj 1837 meddelat fögderiets innevånare underrättelse, äfvensom kronofogden i orten samma dag erhållit förständigande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att årligen å fängelset förrätta syn och besigtning m. m; Och hade, beträffande användandet af denna f. d. kronohäktesbyggnad, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i särskild skrifvelse till Fångvårds-Styrelsen väckt fråga derom, att densamma borde till länets Landsting öfverlemnas.
Med anledning häraf har Fångvårds-Styrelsen yttrat: att ifrågavararde häktesbyggnad, hvilken enligt bifogadt värderingsinstrument blifvit uppskattad till Tretusen etthundrafemtio Riksdaler Riksmynt, icke vidare syntes vara för Kronan behöflig; samt att, ehuru, på sätt Styrelsen i särskildt memorial rörande behofvet af medel för nya cellfängelsebyggnader i underdånighet tillkännagifvit, dylik fängelsebyggnad i Sundsvall ansåges vara af behofvet påkallad, sådant icke syntes lägga hinder i vägen för afträdande af den gamla häktesbyggnaden jemte dertill hörande tomt, enär denna sednare vore, i anseende till belägenheten utom staden, olämplig för nytt fängelses anläggande, samt Sundsvalls stads innevånare erbjudit sig att för sådant ändamål tillhandahålla lämplig plats, hvarå tillgång på flera ställen inom staden skulle förefinnas.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit och i öfverensstämmelse med med hvad uti likartade fall genom särskilda nådiga Propositioner är angående dispositionen af de gamla länsfängelserna i Östersund, Umeå och Hernösand till Rikets Ständer framstäldt, vill Kongl. Maj:t härigenom föreslå Rikets Ständer, att gamla kronohäktesbyggnaden vid Sundsvall och tomten, med den rätt Statsverket dertill eger, måtte få till Wester-Norrlands läns innevånare öfverlåtas.
Louis De Geer. 36 Kongl. Maj:ts Nåd.
Transsumt af Protokollet öfver Justitie-departements-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Tisdagen den 31 Oktober 1865.
I närvaro af: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson.
Proposition till Rikets Ständer angående öfverlåtande till Wester-Norrlands läns innevånare af gamla kronohäktesbyggnaden vid Sundsvall med tomt; Hans Maj:t Konungen täcktes, enligt Statsrådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, och befallde att Propositioner — — — skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer i nåder aflåtas.
Proposition N:o 28. i \:o 28.
Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Nov. 1865, kl, 11 f, m.
Maj:ts Nådiga Proposition till Pikets Ständer, angående Arméens pensionering; Gifven Stockholms Slott den 7 November 1865.
I anledning af Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer vid 1856—1858 års riksdag gjorda framställning om behofvet af en förbättrad pensionering för Arméens befäl och tjenstemän, yttrade, med instämmande häruti, Rikets då församlade Ständer: att dåvarande pensionsbelopp obestridligen voro alltför knappa för att, efter afskedet, betrygga löntagarens bergning; att både billighet och rättvisa fordrade, det tjenstemannen vid mera framskriden ålder, när kropps- och själskrafter aftaga, må kunna, efter afgång från tjensten, påräkna en tarflig utkomst under sin återstående lefnad; att följden af dittills varande förhållande hade varit och måste blifva den, att tjenstemannen, efter upphunnen pensionsålder, qvarstadnade i sin tjenst, heldre än att se sina inkomster minskade till ett belopp, som ingalunda kunde anses vara tillräckligt för hans bergning; att denna omständighet ock måste hafva ett menligt inflytande på Arméens tjenstbarhet, derigenom att en del befälsplatser upptoges af öfveråriga och för aktiv tjenst mindre lämplig;, personer, — ett förhållande, som utan tvifvel i ökad grad skulle komma att ega rum, om ej pensionerna, samtidigt med lönerna, förhöjdes; och att det således vore icke allenast i löntagarens utan äfven i Statens intresse, att pensionerna bestämdes så tillräckliga, att löntagaren ej nödgades i tjensten qvarstå, sedan han icke mera besitter den rörlighet och användbarhet som för tjenstgöringen erfordras.
— De af Kongl. Maj:t framlagda pensionsstaterna, särskildt för Arméen och särskildt för Gotlands Landtbeväring, med dervid föreslagna bestämmelser om pensionsbeloppen, pensions-åldern och pensionärernes efter afskedet åliggande förbindelser, jemte de flera föreskrifter, rörande den nya pensioneringen, som i förslaget förekommo, blefvo af Rikets Ständer godkända, dock med undantag i afseende å frågan om pensioneringen af Arméens Läkare, hvarom Rikets Ständer särskildt beslöto; hvarjemte Rikets Ständer anvisade nödiga medel för den nya pensioneringens tillämpning under åren 1858, 1859 och 1860, med följande stadganden: att pensionerna, enligt de föreslagna nya pensions-staterna, icke finge tilldelas anBih. till R.
Prot. 1865 & 1866. 1 Sami. 1 Afd. 18 Höft. I 2 Kongl. May.ts Nåd.