Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har endast beräknat
Statens rätt och de mängfaldiga Medborgares, pä hwilkas trygghet och wälständ en Landshöfdings förhällande kan werka.
Wore denne Embetsman icke niera än en werkställare af Lagarne och af Konungens uttryckliga befallningar, sä skulle Utskottet gerna hafwa instämt i de aktningswärde mäns tankar, som ansett Landshöfdingar böra bibehällas wid sina Embeten, intill desi de, för bcwisliga lagbrott eller för bewislig försumlighet att fullgöra Konungens bud, kunde derifrän lagligen dömas eller med skäl suspenderas.
Men en Landshöfding »verkställer icke blott; han bör bereda Konungens befallningar genom noggranna underrättelser om tillståndet i hans län, genom nitiskt meddelade upplysningar om medlen att det förbättra.
Till denna friwilliga werksamhet fordras skicklighet, kunskaper, wälwilja och en sann medborgerlig anda.
En Landshöfding, som ej ägde Lesia egenskaper, kunde ej 14 Expeditioner till RikL-Ständen. medwerka till en wälwillig och upplyst Regerings afsigter, och Länet skulle sakna wälgcrningarne af en sadan Regering, intill dep döden omsider undanröjde hindret derföre, Regeringens eget werktyg.
Utskottets pluralite, som funnit Landets wäl oundgängligen fordra, att Konungen mätte kunna afsätta ifrån LandShöfdinge-sysslor, har ej befarat sädana missbruk af denna magt, som i någon män kunde jemföras med den möjliga och sannolika nyttan deraf.
En Landshöfding, som förwärfwat sig Länets tillgifwenhet och aktning, skiljes icke ifrän sitt Embete, utan att Regeringen derigenom äfwentyrar wida mer än han förlorar; och en Konung, som i detta fall, likasom i alla andra, mäste höra sitt Stats-Räd, skulle säkerligen, tvid ett sadant steg, fä emottaga föreställningar, som borde leda Honom att eftersinna hwad Hans egen ära och Hans Regerings allseende fordrade.
Magten att stifta, ändra, upphäfwa och förklara Lagar i deras egentliga bemärkelse tillhör, ester Utskottets Förslag, likasom tillförene, Riksens Ständer gemensamt med Konungen.
Utskottet, som föreser att den Grundlag Riksens Ständer nu komma att fastställa icke kan blifwa fullkomlig, har welat öppna en möjlighet att förbättra den, närett mer än tillfälligt allmänt tankesätt derom hunnit stadgas.
Denna möjlighet borde likwäl wara omgifwen af förswärande formaliteter, nödwändige för att afhälla icke nog betänkte försök och att förekomma förhastade beslut.
Utskottet har derföre funnit, att inga individuella meningar i ämnen af denna wigt borde hos Riksens Ständers Plena wäckas, utan endast kunna der framställas, godkände och utwecklade af det Utskott, som Riksens Ständer tvid hwarje Riksdag skulle förordna att granska Grundlagarne och anmärka Stats-Författningens brister.
Memorial N:o 1. 15
Och pä det icke under »Agot tillställd af wäld eller folk-yrfla en Stats-förändring inä kunna med sken af laglighet gcnomdrifwas, har Utskottet fastställt den grundsats, att hwarse sädan föreslagen förändring icke förr än ä den nästföljande Riksdagen skall kunna antagas.
Rikets Civil- och Criminal-Lagar samt det gällande Rättcgängssättet torde i flera mäl böra ändras; men frägorna derom, äfwensom den angäende Förliknings-Domstolar, hwilken af en Högloft.
Ridderskapets och Adelns Ledamot blifwit i dest Plenum framställd, synas höra till ett Lag-Utskotts beredning.
Den oeconomifka Lagstiftningen är förbehållen den Styrande Magtcn, hwars enhet och 'hwars upphöjning öfwer fmä interesfen äro nödige för att bringa hwarje särskild del af ett sammansatt Statshushällnlttgs-Systeine till öfwerensstämmclse med de öfrige delarne och med det hela.
Likwäl är det Riksens Ständer förbehället att yttra anmärkningar mot allmänna oeeonomiska anstalter samt önskningar om förändringar deruti, pä hwilka, dä de äro wäl gruudade och af allmänna tankesättet understödde, en Regering icke lärer kunna länge uppskjuta att göra afsecude.
Harwid har dock Utskottet noga sökt att förekomma den Lagstiftande Magtens insteg i den Styrandes werkställighctsätgärder.
Till Utskottet hafwa blifwit remitterade flera Memorial, som i allmänhet handla om grunderna för wär Stats-Författning, och wissa deribland om förändringar i National-Representationen.
Den af Åtskilliga ofrälse Jordägare och Bruks-Jdkare wäckta frägan om delaktighet i denna Representation har Utskottet funnit wara till grunden rättwis och billig; men dä nägot sätt till werkställigheten deraf ännu icke blifwit med fullkomlig noggrannhet upp - 16 Expedmorier till Riks-Ständen. gjordt, och Utskottet, i saknad af nödiga upplysningar i detta ämne, icke kunnat något sädant i en hast uppgöra, sä har Utskottet trott sig endast böra anmäla hufwudfrägan till Riksens Högloft.
Ständers bifall; åberopande sig hivad en Ledamot af Utskottet i denna del omständligen till ett nu medföljande Protocoll anfört.
Något widare yttrande öfwer oswannämnde Memorial lärer Utskottet nu icke hafwa nödigt att afgifwa.
Swensta Folkets rättighet att genom Rikets Ständer sig sjelft beskatta har af Utskottet blifwit sorgfälligt iakttagen.
Det är denna sjelfbeskattningsmagt, som upprätthäller och befäster NationalNepresentationen.
Des wärdande är följaktligen. icke blott för Nationens wälständ, utan äfwen för des frihet af den yttersta wigt.
Utskottet har funnit, att Konungens
Domsrätt borde utöswas af en Konungens Högsta Domstol, hwaruti Ledamöterne skulle blifwa ständige Embetsmän och, för att wara sjclfständige, icke kunna af Konungen afsättas.
Domarcmagt borde dock icke uppresas säsom en oombytlig Corporation till en Stat inom Staten.
Det har således funnits nödigt, icke allenast att de Ledamöter deraf, som för bewisliga fel kunde tilltalas, skulle efter Lag dömas, utan äfwen att Riksens Ständer skulle kunna ifrän deras Embeten till ett wiHt antal wid hwarje Riksdag skilja dem, som genom älder, sjuklighet eller andre sadane orsaker blefwe oförmögne att deras höga kall wärdigt uppfylla eller icke längre bibehölle det allmänna förtroendet.
De formaliteter harwid, som Utskottet tillstyrkt, synas böra utesluta all werkan af enskild stämpling och agg, och tillika förekomma Riksens Ständers pröfning af särskilda Nättegängs-ärenden.
Man mä Memorial N:o 1. 17 emedlertid ihågkomma, att de Högsta Domstolens Ledamöter, som pä detta sätt, igenom ett icke motiweradt och pä inga lagliga bewks grundast omdöme af en Riksens Ständers Nämnd, mista deras Embeten, böra njuta nägon pension, tillräcklig att gistva dem en anständig utkomst.
I annat sall skulle kanhända ingen skicklig Embetsman wilja öfwergifwa en säker systia, för att emottaga en osäker plats i Högsta Domstolen, och denna för hwarje Medborgare sä wigtiga
Rätt följaktligen blifwa sammansatt antingen af oskicklige personer eller af sädane, svin förstode att, utan laggrannhet i walen af medel, bereda siri framtida sjelfständighet emot wäntade missöden.
En af Utskottets Ledamöter, Ofwersten Friherre von Platen, har wäckt fräga om en allmän Nativnal-Arinering, hwilken, i anseende till del kraftiga förswar
Riket i krigstider i allmänhet, samt i synnerhet under dest nu »varande högst betänkliga belägenhet, deraf ofelbart har att wänta, synes sä mycket mera förtjena Riksens Högloft.
Ständers synnerliga uppmärksamhet, som förslagets antagande i fredlig tid torde möta de större swärighetcr, hwilka leda deras ursprung frän grannars misstänksamma politiska systeme.
Utskottet får slutligen i ödmjukhet anmäla, att enligt 85 Z i projektet till Regerings-Formen, äterstä ännu att utarbetas, utom den tillkommande Successions-Ordningen, en Riksdags-Ordning och en Förordning om en allmän Tryckfrihet.
Den förra, eller Riksdags-Ordningcn, torde Utskottet i sammanhang med Regerings-Formen fä föreslä.
Den sednare, hwartill ett förslag, pä H. K. H. Hertigens af Södermanland befallning utarbctadt, lärer wara att sörwänta, torde till Utskottets granskning 2 18 Expeditioner till RNs-Ständen.
Llifwa öswerlcmnadt.
Äswcnledes
Lör cn Lag, svin bestämmer Ledamöternes af Stats-Radct answarighet, nu stadgas.
Stockholm den 2 Junti 1809. k. I,.
Nunnerlieim. 6t. 8i1ver8toips. 8. v. 8toelren8tröm. 0. V. ko86N8tein.
8veu ^isllinun 6:80».
Näts kelir88on. 8. v. kluten. 6. J.cHsrbetll. k. 8lrjö1äel>ranä. 6arl 6. Xoräin. -I. keinil.
.1. O. Dalln. ^Vnl!. llan880n 11 vebert. ilon lloN880N.
Förslag till Regerings-Form.
Wi efterskrifne Swea Rikes Stander, Grefwar, Friherrar, Biskopar, Ridderskap och Adel, Klerkeri, Borgerskap och Menige Allmoge, som nu, a Egne och Wäre hemmawarande Medbröders wägnar, till allmänt Riksmöte församlade äro.
Bilaga till Mem. N:o 1.
19 göre wetterligt: att, svin genom den nyligen timade Niegcments-förändringen, ät hwilken Wi Wär enhälliga Stadfästelse gistvik, Wi Swensta Folkets Fullinägtige inträdt i rättigheten, att sfelfwe genom upprättande af en förändrad Stats-författning för framtiden förbättra Fäderneslandets belägenhet; Alltså hafwe Wi, med upphästvande af de intill denna dag mer och mindre gällande Grundlagar, nemligen Regerings-Formeu af den 21 Augusti 1772, Förenings- och Säkerhets-Acten af den 21 Febrnarii och 3 April 1789, Riksdags-Ordningen af den 24 Januarii 1617, sä wäl som af alla andra fädana äldre och nyare Lagar, Acter, Ordningar, Stadgandeil och Beslut, hwilka under namn af Grundlagar inbegripne warit, öfwerenskommit och belefwat, att för Swea Rike och thy underliggande Lander stadga följande Regerings-Form, hwilken ifrän denna dag skall såsom Rikets främsta Grundlag gällande wara:
Förbehällandes
Ost derjemte, att de öfrige Grundlagar, hwilka i 85 F af denna Regerings-Form uppnämnde äro, pä der föreskrifne sätt, innan detta Riksmötes slut, stadga. 8 i Sweriges Rike skall styras af en Konung och wara ett Arf-Rike med den Successions-Ordning för en afliden Konungs Manliga efterkommande, fom af Riksens Ständer fastställd warder. 8 2.
Konungen skall alltid wara af den rena Evangeliska Läran, sädan som den uti den oförändrade Augsburgiska Bekännelsen samt Upsala Mötes Beslut as är 1593 antagen och förklarad är. 20 Expeditioner till Riks-Ständen. 8 3.
Konungens Majestät skall hällas i helgd och wördnad; Hans gerningar ware emot allt ätal fredade. 8 4.
Konungen äger att allena styra Riket pä det sätt denna Regcrings-Form föreskrifwer:
Tage dock underrättelser och räd i de fall, här nedanföre stadgas, af ett Stats-Näd.
Konungen utwälje dertill kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade infödde Sweuskc Frälse- eller Ofrälse-Män af den rena Evangeliska Läran. 8 5.
Stats-Rädet skall bestå af Nio Ledamöter, hwilke äga rätt att alla der förekommande mäl öfwcrwara, nemligen:
En Justitia Stats-Minister, som tillika alltid skall wara Ledamot af Konungens högsta Domstol; En Stats-Minister för Utrikes Arcndcrne; Sex Stats-Näd, hwaraf minst Tre böra hafwa tfent uti Civila Beställningar, samt HofCantzleren. Hwarje Stats-Secreterare, eller den hans Embete föreftär, äge fäte och stämma i StatsNadet, da han der föredrager, eller dä Konungen later der eljest förekomma mäl, som till hans befattning höra.
Ej mä Fader och Son eller twa Bröder pä cu gäng wara ständige ledamöter af Stats-Rädet. 8 6.
Stats-Secreterare skola wara Fyra, nemligen:
En för Krigs-Ärender; En för Cameral- Landt - Bilaga till Mem.
N:o l. SI hushållnings- Bergshandterings- samf andre dermed gemenskap ägande Inrikes Civile Arender; En för mål rörande Drätsel-Werket, In- och UtrikesHandeln och Slöjderne, saint En för Arender, forn anga Religionen, Ecclesiastiquc-Werkct, Allmänna Uppfostran och den offenteliga Fattigwärden.
Konungen late uti Stats-Nadet sig föredragas och afgöre der alla Negerings-Ärender, utom de Ministericlla, eller dem som anga Rikets förhållanden till främmande Magter, samt Commandomäl, hwarmed förstas sädane, som Konungen i egenskap af Högste Befälhafivare öflver Krigsmagten till Lands och Sjötz omedelbarligen besörjer. 8 8.
Ej mä Konungen fatta något beslut i de mäl, hwaröfwer Stats-Nädet höras bör, derest icke Tre af Stats-Räden, jemte tvederbörande Stats-Sccreterare, eller den hans tjenst förrättar, tillstädes äro.
Stats-Rädets samtlige Ledamöter, der de icke laga förfall äga, skola öfwertvara alla mäl af synnerlig wigt och omfattning, som, efter deni förut meddelade föredragnings-listor, i Stars-Radet förekomma och Rikets Allmänna Styrelse röra.
Frägor och Förslag om nya Allmänna Författningars widtagande; om Upphäfwande och Förändring af de förut gällande; om nya Allmänna Inrättningar uti särskilda Styrelsens grenar, nied flere af dylik beskaffenhet. 8 9.
Uti alla mäl, som hos Konungen i Stats - Expeditioner till Riks-Ständen.
Rådet förekomma, skall Protocoll föras.
De tillstädeswarandc Stats-Ministrar, Stats-Näd, HofCantzlercn och Stats-Secreterare eller de, som desse sistnämndes tjenstcr förrätta, ware owilkorligen förbundne, att sine meningar yttra och förklara; Konungen dock förbehållet, att allena besluta.
Skulle någonsin den oförmodade händelse inträffa, att Konungens beslut wore uppenbarligen stridande emot denna RegeringS-Form eller Rikets Allmänna Lag, äligge det dä Stats-Nädets Ledamöter att kraftiga föreställningar deremot göra.
Der nägon särskild mening icke blifwit till Protocollet anfört, anses de närwarande hafwa styrkt Konungen till det beslut
För Nadslagen skola StatsRädets Ledamöter wara answarige, såsom i 106 § derom widare stadgas. 8 i«.
Till föredragning hos Konungen uti StatsRädct skola ärendcrne, sedan nödige upplysningar deröfwer ifrån wederbörande Collegier och Embetsman blifwit infordrade och inkommit, beredas af den föredragande Ztats-Scereteraren eller den hans tjenst förrättar, samt Ätta skicklige och owäldige
Män, fyra af Frälse och fyra as Ofrälse Ständ.
Dem förordne Konungen att utgöra Rikets Allmänna Arenders Beredning; bibchällandc derwid de, som i tjenst äro, sine innehasmande Embeten och Beställningar.
Till det Protokoll, som uti denna Allmänna Beredning föres, afgifwe uti alla der förekommande mäl den Föredragande och de öfrige Ledamötcrne sina yttranden, hwilka sedermera hos Konungen uti Stats-Rädct komma att anmälas. 8 De Ministerkella mälen mä Konungen läta Bilaga till Mem. N:o 1. 23 bereda vch handhafwa pä det sätt Honom lämpligast synes.
Stats-Ministern för Utrikes Arenderne tillhör, att dessa mål inför Konungen föredraga och anmäla, i närwaro af Hof-Cantzlercn, eller, om han icke kan tillstädes wara, någon annan Stats-Radcts Ledamot.
Är Stats-Ministern fränwarande, föredrage Hof-Cantzlcren eller den StatsRadets Ledamot, som Konungen äfwen i detta fall tillkalle.
Sedan Konungen af desse Embetsmän inhcmtat till Protocoll anförda räd, för hwilka de blifwa answarige, fatte ^konungen, i deras närwaro, besluten; Åliggande det Hof-Cantzlcren, eller den Konungen förordnar, att Protocollet föra.
Af sädana Beslut mä Konungen läta till.StatsNädcts kunskap komma, hwad Honom nyttigt synes, sä att äfwen nägon kännedom as denna NiksStyrelsens gren mätte hos Stats-Rädet finnas. 8 >2.
Konungen äger att i Afhandlingar och Förbund med främmande Magtcr ingä, sedan Han, enligt föregående §, deröfwer hört Stats-Ministern för Utrikes Ärcnderne och Hof-Cantzlercn. 8 13. Will Konuilgen börja Krig eller sluta Fred, kalle dä till ett utomordentligt Stats-Näd StatsMinistrarne, Stats-Rädcn, Hof-Cantzlcren och samtlige Stats-Secrctcrarne, framställe för dem Le skäl vch omständigheter, som härwid till öfwerwägande förekomma, samt äske deröfwer deras yttranden, hwilka de skola hwar för sig, med den answarighet 107 Z bestämmer, till Protocollet asgiswa.
Konungen ägc derefter magt, att fatta och utföra det beslut, som^Han för Riket nyttigast finner. 24 Expeditioner till Riks-StLnden. 8 14- Öfwer Rikets KrigSmagt tit!
Lands och Sjöst ager Konungen Högsta Befälet. 8 15.
Commandomäl mä
Konungen afgöra i närwaro af den Enibetsman, ät hwilken Konungen allinän befattning dermed uppdragit.
Honom äligge, wid answar, att, dä dessa mäl beredas, sin mening yttra öfwer de företag Konungen besluter, samt att, dä hans mening icke med Konungens beslut öswereusstämmer, föra fiua yttrade betänkligheter och räd till ett Protocoll, hwars riktighet Konungen medelst sin höga påskrift besannc.
Finner nämnde Embetsman desse Företag wara af en wädlig rigtning eller omfattning, eller grundade pä owissa eller otillräckliga medel, att dem utföra, tillftyrke han feinwäl, att Konungen wille kalla, till ett KrigsRäd deröfwer, Twänne eller flere af de närwarande högre militairc Embetsmän; Konungen dock obetaget, att ä denna tillstyrkan och, der den bifalleS, ä Krigs-Rädets till Protocoll anförde tankar göra det afseende Honom godt synes. 8 io.
Konungen bör rätt och sanning styrka och befordra, wrängwifa och orätt hindra och förbjuda, ingen förderfwa eller fördcrfwa lata till lif, ära, personlig frihet och wälfärd, utan han lagligen förwunnen och dömd är, och ingen afhända eller afhända läta nägot gods, löst eller fast, utan ransakning och dom, i den ordning Sweriges
Lag och laga Stadgar föreskrifwa; ingens fred st dest hus Bilaga till Mern.
N:o 1. 25 störa eller störa lata; ingen ifrån ort till annan förivisa; ingens samtvete twinga eller twinga täta, utan skydda hivar och en ivid en fri utöfning af sin Religion, sä tvidt han derigenom icke störer Samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkommer.
Konungen late en hivar blistva dömd af den Domstol, htvarunder han rätteligen hörer och lyder. 8 17- Konungens domsrätt skall uppdragas Tolf af Honom utnämnde lagkunnige Män, Sex Frälse och Sex Ofrälse, hwilke fullgjort hivad
Författninaarne förcskrifiva dem, som uti Domare-Einbetcn mä nyttjas, samt i sädaue tvärs ädagalagt insigt, erfarenhet och redlighet.
De kallas Justitice-Näd och utgöra Konungens Högsta Domstol. 8 18.
Denna Högsta Domstol tillkommer det äftven att upptaga och afgöra alla Ansökningar, att Konungen mä bryta
Dom äter, som ivunnit laga kraft, eller ätcrställa laga tid, som försuten är. 8 19.
Inkomma till Konungen ifrän
Domstolar och Embetsmän förfrägningar om Lagens rätta mening i fädana fall, som till Domares ätgärd höra, äge ock Högsta
Domstolen, att de salunda sökta förklaringar gifiva. 8 20.
Uti fredstider skola de mål, som frän KrigsDomstolarne dragas under Konungens pröfning. 26 Expeditioner till Riks-Ständeu. uti Högsta
Twänne Militaire Ledamöter af Stats-Nädct, hwilka Konungen härtill utser och förordnar, böra sädana mäl i Högsta Domstolen öfwerwara och deröfwer rösta, dock mä Domarenas antal icke öfwerstiga Ätta.
Under krig sörhälles härmed efter KrigsArticlarne. 8 21.
Han för godt finner, att i Högsta Domstolen öfwerwara.
Alla frägor om förklaringar öfwer Lagen skola hos Konungen anmälas och
Dest röster deruti inhemtas och beräknas, änskönt Han icke i Högsta Domstolens öfwerläggningar derom deltagit. 8 22.
Domstolen kunna ringare mäl pröfwas och afgöras af Fem Ledamöter, sä ock af Fyra, der alla fyra äro om slutet ense.
Öfwer wigtigare saker skola minst
Ef mä flere än Ätta Ledamöter, Fyra Frälse och Fyra Ofrälse
Män pä en gäng tjenstgörande wara.
I alla mäl skola minst Twä Frälse och Twä Ofrälse Ledamöter wara närwarande. 8 23.
Alla Högsta Domstolens Beslut utfärdes i Konungens Naum och med Dest Höga Underskrift eller under Dest Secret.
N-o 1. 27 8 24.
Uti Konungens Nedre Justitiee-Nevision skola Justitico-mälcn till föredragning i Högsta Domstolen beredas. 8 25.
Konungen äger att i brottmål göra uäd, mildra lifsstraff samt ätergiswa ära och till Kronan förwerkadt gods; dock mä öfwer Ansökningar derom Högsta Domstolen höras och Konungen sina beslut nti Stats-Rädct fatta.
Pä den brottslige skall sedermera ankomma att emottaga den näd.
Konungen honom förunnat, eller undergä det straff, hwartill han blifwit dömd. 8 26.
Dä Jusiitiw-ärendcr i Stats-Rädet föredragas, skola Justitico-Statsministern, minst Twänne TtatsRäd, Twänne af Högsta Domstolens Ledamöter samt Justitice-Cantzleren dem öfwerwara, med den skyldighet, att till Protocollet sig yttra, som StatsRädets
Ledamöter i 0 8 > allmänhet är sörestrifwen. 8 27.
Till Jnstitiee-Cantzler mä
Konungen nämna en lagfaren, skicklig och owäldig
Man, som i Domarewarf warit nyttjad.
Honom säsom Konungens Högste Ombudsman äligge sörnänlligast, att föra eller genom de under honom ställde Fiskaler läta föra Konungens talan i mål, som röra allmän säkerhet och Kronans rätt, samt att, ä Konungens wägnar, hafwa tillsyn öfwer Rättwisans handhafwande och 28 Expeditioner till RikS-Ständen. i sadan egenskap beifra fel, sorn af Domare och Embetsman bcgangne blifwa. 8 28.
Konungen äger att i Stats-Radet utnämna och befordra infödde Swenske Män till alla de Embeten och Tfcnster inom Riket, högre och lägre, hwilka äro af den egenskap, att Konungen Fullmagter derä utfärdar, dock böra wederbörande förut med Förslag hafwa inkomnlit, der fädane hittills ägt runi; Ware likwäl Konungen obetaget, att uti Militaira Embeten nyttja Utländske
Män af sällsynt skicklighet; men icke till Commendanter i Fästningarne.
Konungen fäste, wid alla befordringar, afseende endast ä de sökandes förtjenst och skicklighet, men icke pä deras börd.
Till Stats-Minisirar, StatsRäd, Justitice-Räd, Stats-Seereterare samt alle andre Civile Embetsmän inom Riket och Domare ma sadane Män endast nämnas, som äro as den rena Evangeliska Läran. 8 29.
Till Arke-Biskop och Biskopar, med hwilkas wal förhälles efter förra »vanligheten, utnämne Konungen en af de tre, som söreslagne blifwit. 8 30.
Konungen äger, att pa det sätt förr öfligt warit tillsätta Kyrkoherde-beställningar i Regale Pastorater.
De sa kallade Consistoriclla Gäll »vare wid deras »valrätt bibehällne. 8 31.
Borgerskap atnjute framgent den rättighet de hitintills innehaft, att till Borgmä - Bilaga lill Mem. Nw 1. 29 stare-Tienster förestå irenne behörige
Män, dä Konungen en af deni utnäinne.
Pä lika sätt förhälles med Nädinäns- och Magiftrats-Secreteraresystorne i Stockholm. 8 32.
Sändebud hos -Främmande Magter och Tjenstemän tvid Beskickningarne namne Konungen i Stats-Ministerns för Utrikes Ärenderne och HofCantzlerens närwaro. 8 33.
Enär sädane Syflor, hwartill Förslag blistvit upprättade, skola af Konungen bortgiftvas, böra Stats-Nädets Ledamöter yttra sig öfwer de sökandes skicklighet och förtjenster.
Äge de äfwen rätt, att emot Konungens utnämningar till andra Tjcnster och Embeten underdäniga päminnelser göra. 8 34.
De uti denna Regcrings-Form bestämda nya Embeten, Stats-Miuistrarnes, Stats-Nädens och Juftiticr-Rädens, skola uppföras i Rikets Stat och mä icke af nägon tillika med andra Civila Embeten beklädas.
De twänne Stats-Ministrarne iunchafwe Rikets högsta wärdigheter.
Stats-Rädcn äge lika anseende med Generaler och Justitice-Näden med General-Licutenanter. 8 35.
Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne, StatsRäden, Prefidcnterne i Collcgierne, Öfwcr-Stäthällaren, Under-Stäthällaren och Politie-Mästaren i 30 Expeditioner lill RikS-StLnden.
Hufwndstaden, Hof-Cantzlcren, Justltlce-Cantzlereri, Stats-Secreterare, Landshöfdlngar och Ståthållare i Landet, Fältmarskalkar, Generaler och Amiraler af alla Grader, General-Adjutanter, Osivcr-Adjn" tanter, Stabs-Adjutanter, Conimeridanter uti Fäsiningarne, Capitaiiie-Licutenanter och Officerare wid LifDrabanterne, Ofwerstar för Regementerne, SceondCheferne wid Gardes-Regementerne till
Häst och Fot samt Ofwerste-Licutenanter wid Lif-RegementsBrigaden, Cheferna för Artilleriet, Fortifications-, Fältmätnings- och Sjömätnings-wäscndet, Ministrar och Sändebud till främmande Magter samt de Embets- och Tjenstemän, som uti Konungens Cabinett för Utrikes Brefwäxlingeir och wid Beskickningarne nyttjas, hafwa förtroende-syslor, hwarifrän Konungen ma dem entlediga, när Han pröfwar
Konungen kungöre dock sädane beslut i Stats-Nadet, hwars Ledamöter ware skyldige, att deremot göra underdånige föreställningar, om de sinna sig dertill skäl äga. 8 36.
De som bekläda Domare-Embeten, sä högre som lägre, saint alle andre Embets- och Tjenstemän än de i föregående § nämnde, kunna icke, utan medelst Ransakning och Dom, ifrån sine innehafwande syslor af Konungen afsättas, ej eller, utan ester egna ansökningar, till andre Tjcnfter befordras eller flyttas. 8 37.
Konungen äger att upphöja till Adeligt stand och warde
Män, som genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiske tjenster gjort sig af Konun - Bilaga till Mern. N:o !. 31 gen och Riket synnerligen förtjente.
Konungen ina nied Grefligt och Friherrligt stand benada Män, soin gcnoin stora och utinärkta sörtjenster dertill wärdige anses.