Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den omtanka, som sålunda visat sig för en allmännare folkundervisning liar, utom andra goda påföljder, ett slikt bemödande ovillkorligt måste medföra, äfven verkat derhän, att den fallenhet för fylleri, som man så ofta anmärkt, äfven hos den uppväxande ungdomen, börjat blifva allt mer och mer sällsynt; ett förhållande, sorn, efter min öfvertygelse, i sig innebär den enda förmuren emot dryckenskaps lastens vidare tilltagande.
Då Provinsen, allt sedan 1826, skördat flere år yrnnige, och icke något år dess behof ej fullt motsvarande grödor, samt konjunkturen för Bergshandtcringen jemväl varit god, kan med all säkerhet antagas, att välmågan i Orten snarare till än aftagit, om än förmögenheten blifvit omsatt på olika händer; en uppgift, hvars tillförlitlighet synnerligast bestyrkes af den omständighet att, oansedt folkmängdens ansenliga tillökning och den lifligare penningerörelse, hvartill en betydlig utvidgning af både jord- och bergsbruket samt en ökad industri i allmänhet föranledt, utsökningsmålens antal, efter sagde tid, årligen synes minskad. 3:o Näringar.
Jordbruket bedrifves väl ännu i allmänhet på samma sätt som tillförene, eller så, att af åkerjorden, indelad i 2:ne gärden, hälften allena besås, då deremot den andra delen förblifver i så kalladt träde, hvarå dock inkräktningar allt mer och mer ske för potates-sättning, linsådd m. m.; men den håg att förbättra sitt åkerbruk och sina egendomar, som visar sig hos Ortens fleste Ståndspersoner, kan ej annat än, genom exemplet, hafva ett välgörande inflytande på Allmänheten; — också börja nu de af Allmogen, som ej genom deras läge i byalag derifrån förhindras, att småningom tillegna sig de bättre redskap och iakttaga det brukningssätt, som de se, med fördel, begagnas i deras granskap.
Bland egendomar, hvarest försök och förbättringar i större skala uti de flesta delar af LandthushållningeA nästan årligen verkställas, må företrädesvis nämnas Bysta, tillhörigt General-Adjutanten och Riddaren af Eders Kongl. 6 Maj:ts Svärds-Orden Aug.
Anckarsvärd, sorn, der och vid tillhörande under eget bruk varande egendomar, endast under loppet af år 1836, låtit utur åker och odlingar uppbryta och bortföra 2,000 lass sten, odla nära 100 tunnland, kringdika en till odling ämnad mosse om 210 tunnland, samt, för att vinna än större odlings-tillfällen, sänka sjön Sottern, genom öppnandet af ett nytt utlopp för vårvattnet; en åtgärd, som äfven fördelaktigt verkat på vattendrägten vid General-Adjutantens ägande Brefvens Bruk.
Att sådana, det allmänna lika mycket som den enskilte, gagnande företag hädanefter skola blifva mindre sällsynta är numera utan all tvifvel, sedan, genom tillkomsten af Örebro Privat-Bank, personer af kredit äga ett lättadt tillfälle att erhålla penningar, en omständighet, som, ehuru Banken knappast tvenne år funnits i verksamhet, redan visat ett förmånligt inflytande, äfven på jordbruket, hvilket, i följd af den, utaf stablare kredit-förhållanden samt en hastigare penninge-omsättning, ökade rörelsen i orten, vunnit en raskare afsättning af dess produkter till jemnare priser.
Årliga utsädet af Spanmål och Potates samt produktionen deraf, har, på sätt tabellen N:o 1 utvisar, blifvit beräknad, det förra till 64,958 tunnor 18 kappar, och den senare, eller afkastningen, tili 322,689 tunnor 16 kappar, eller något högre, än 1833 års tabell upptager, utan att likväl rätta förhållandet får antagas närmare träffadt, än tillförene, så att både utsäde och produktion, efter ali sannolikhet, ännu tål en betydlig förhöjning, särdeles hvad potates-odlingen vidkommer, som öfverallt är i starkt tilltagande, isynnerhet uti Bergslagen och skogsbyggderna för öfrigt, der jordmån och utrymme gynnar den.
Uti Mellösa, Sköllersta, Askersunds och Hammars Socknar odlas Lin till afsalu, men på egentliga slättbyggden och i Bergslags-orterna köpes behofvet deraf för det mesta.
Vid Bysta, Gillberga samt några få andra egendomar i Länet har man försökt att odia rapsat.
Företaget skall likväl, vid närvarande sädespriser och afsättnings-tillfällen, oaktadt varans höga värde, ej ansetts fullt löna sig; dertill växtens ömtålighet för våra vintrar, när de återtaga sin ursprungliga nordiska natur, äfven bidragit.
Ehuru Kalksten finnes på mångå ställen i Nerike, har den ej förr än nyligen börjat användas vid jordbruket.
Nu äro likväl flerstädes kalkugnar anlagde, der stenen brännes endast för att begagnas i kompasthögar och.gödselsamliugar.
Benmjöl och så kallad animalisk gödsel har ock på ett och annat ställe inom Länet blifvit användt, utan att likväl någon särdeles fruktgifvande verkan deraf försports.
7 Ängs- och Boskaps-skötseln, helt och hållet beroende af hvarannan, har i senare tider onekligen förbättrats, ehuru kreaturen ännu i allmänhet ej utfodras ändamålsenligt.
Uti Nerikes skogsbyggd, såsom delar af Sköllersta, Svennevad, Askersunds och Hammars Socknar, uppfödes boskap, jemväl till afsalu, men på låglandet, der bete fattas, påläggas blott för eget behof nödiga kor, sällan oxar, hvilka upphandlas på marknaderna i Öster- och Westergöthland; och i Bergslagerne, hvarest fodret åtgår till de för deras körslor erforderliga hästarne, uppköpes nästan ali hornboskapen från andra orter.
Den märkbara tillökningen af kreaturs-tillförseln å inom Länet varande marknader och möten, visar likväl att denna gren af landthushållningen ostridigt är i tillväxt, ett förhållande, som ock vinner stöd af den hos Possessionater i allmänhet samt en och annan af Allmogen nu rådande böjelse, att äga större och vackrare kreatur; till befordrande af hvilken böjelse hos allmänheten Länets Hushållnings-Sällskap äfven söker verka genom utdelande af premier.
Får underhållas ännu af Allmogen till ringa antal, och dessa af sämre beskaffenhet, då deremot den finare fårafveln af åtskilliga bland ortens Ståndspersoner blifvit drifven till sådan höjd, att endast Skåne i detta fall lärer vara Länet öfverlägset.
År 1836 funnos, vid Bysta, 1,737 finulliga Får, vid Boo 1,060, vid Carlslund 716, vid Falkenå, (hvarest numera, i följd af ombyte utaf ägare, Schäferiet blifvit nedlagdt) 700, vid Hinseberg 360, vid Myrö 180, vid Medinge 130 och vid Ullavi en hjord af 120 stycken af ren nazer-race, samt dessutom mindre antal fina Får vid Rynninge, Åkerby, Säbylund m. 11. ställen; och har ägaren af Schäferiet å Ullavi, Öfversten och Riddaren von Böhnen, som, utaf den lilla stam af 2:ne Springbaggar och 4:ra Tackor, dem Eders Kongl. Maj:t år 1830 lät ifrån Naz
Schäferi i Frankrike införskrifva samt till bemälte Öfverste aflemna, bildat omförmäldte sin hjord, hvaraf stammen numera är Staten återgäldad, sedan tvenne Springgumsar och åtta Tackor, i öfverensstämmelse med Eders Kongl. Maj:ts Nådiga tillåtelse, blifvit från Ullavi öfverlenmade till Öfverste Löjtnanten och Riddaren Baron Th. v. Essen i Westergöthland för anläggning der i orten af ett Stam-Schäferi af nämnde race, vidtagit en åtgärd lill den finulliga fårskötselns förkofran inom Provinsen, som lofvar att blifva af väsendtlig förmån, samt ändamålsenligast och hastigast befrämja Eders Kongl. Maj:ts Nådiga afsigt med stammens införande.
Emot en lindrig afgift låter nemligen Öfverste von Böhnen öfver sommaren utlemna Baggar till betäckning; och börjar man allt mer och mer alt betjena sig af denna förmån, sedan Öfversten åskådligt visat den öfvervägande kraften af en ädel race, genom en Na - 8 zer-bagges pariiig med några vanliga Iandtackor i en Ullavi angränsande by, b ilkas afkomlingar redan i första generationen buro en ganska vacker ull. 20 stycken sådana gumsar begagnades sisth år vid särskilde Hemman och egendomar, till och med i Wermland och Östergöthland.
Hästar uppfödas få inom Länet.
Bergslagerne, som allmännast köpa sina från Wermland och Dalarne, hafva goda och starka hästar samt fodra dem väl; deremot slättlandets, upphandlade från Öster- och Westergöthland, vanligen äro smärre och svagare; likväl synes arten något hafva förbättrat sig genom de från Stuterierna i Landsorterna utsände Beskällare samt Sqvadronshingstarne, så att stundom inträffar, att äfven Allmogen till Remonter insätter af dem uppfödde hästar.
Sammanräknade antalet af underhållna kreatur å landet utgör, enligt Kronofogdarnes uppgifter, 144,013 eller 2,707 stycken flere än 1833 års tabell upptager; hvilket oaktadt sannolikt är, att antalet ännu tål en.icke obetydlig tillökning.
Här i Länet, likasom flerstädes i Riket, har länge klagats öfver skogens vanvård och aftagande, ehuru hittills icke någonstädes visat sig hrist eller mindre tillgång på andra dess produkter, än sådana gröfre ämnen, som vid Bruks- och Grufve-byggnader erfordras; och är skogen, på sätt äfven i 1833 års Berättelse antyddes, på många ställen i så lågt värde, att den föga betalas högre, än hvad som motsvarar derå nedlagd arbetskostnad för dess säljbarhet.
Emellertid, då icke dess mindre vigten och angelägenheten för denna ort af skogarnes vidmagthåliande allt mer och mer börjar inses, har ock en allmännare omtanka i afseende på deras ändamålsenligare behandling visat sig icke allenast hos Provinsens Bruks-idkare, af hvilka några äga uti deras tjenst anställde vid Skogs-Institutet i Stockholm behörigen examinerade personer, utan ock hos menigheten, såsom exempel på hvilket senare må anföras, att Grimstens Häradsboer åt en särskild kommission uppdragit vården af deras allmänning Tiveden, samt hushållningen dermed.
Endast å Kronoparken Krämare-marken och Hardemo Härads-allmänning har man dock hittills, medelst såning och plantering, sökt .befordra skogens återväxt; åtgärder, som hädanefter, enligt hvad Instruktionen för Jägeri-Betjeningen antyder, höra vidtagas på alla allmänna skogar i Länet.
Bergsrörelsen.
De ymniga tillgångar på välartad Jernmalm, som finnas nedlagde uti de egentliga Bergslagerne, eller nästan hela den till Westmanland hörande delen af Länet, betrygga Bergsmanna-näringens bestånd uti denna ort i en långt aflägsen framtid, då man numera får hoppas så väl en alf - 9 allmännare värd om skogarne, sorn en minskad kolä Igäng vid jernhand teringens bedrifvande; detta senare i följd af de förbättringar, som dervid redan blifvit införda och ytterligare äro att förvänta.
Vid Hälleforss Silfververk fortsattes årligen det i previiegierne föreskrifna stollarbetet; och har någon blyglans-fyndighet på sidan af stollen påfunnits, som ännu eftersattes, utan att likväl malm-afkomsten hittills varit tillräcklig för smältnings'anställande; deremot bearbetas Christjerns- eller Krigskärns-silfver-malmfält icke mera, sedan den dertill ansiagne skog blifvit skattlagd.
Någon malm-fyndighet har derstädes de senare åren ej varit synlig.
Icke eller vid Isåsa-Verket har under den ifrågakomne tiden någon silfverhåltig malm erhållits; ett förhållande, sorn föranledt att Gruf-Bolaget nästan uteslutande riktat sin uppmärksamhet på inom Orten befintliga tillgångar af kopparmalm.
Af sådan anledning har den för silfvermalmens tillgodogörande straxt nedanom Dahlby masugn uppförde så kallade Profhytta blifvit förflyttad, till Hemmanet Marsätter i Hammars Socken, hvarest ock ett Bok- och Vask-Verk blifvit inrättadt; denna anläggning, söm med ospard kostnad blifvit verkställd och, genom Bergs-Collegii previlegium af den 25 Februari 1836, fått sig tillagd 15 frihetsår från afrads erläggande till Eders Kongl. Maj:t och Kronan, hämtar sitt malmfång dels från åtskilliga i Lerbäcks Socken bearbetade mälman visningar, dels ock från Svenskhults och Hesselkulla Grufvor, af hvilka den förre, belägen i Godegårds Socken af Linköpings Län, skall hafva god tillgång på en fattig blötmalm, och den senare, belägen i Vintrosa Socken af detta Län, fortfarande utgör föremål för en, med afseende på malmens kopparhalt, lönande gritfvedrift.
Den vid Marsätter åstadkomne Koppar-tillverkningen utgjorde år 1835 28 Skeppd. 15 Lispd. 14 Marker samt uppgick påföljande året till det ansenliga beloppet af 110 Skeppund.
Sedan genom Eders Kongl.
Majrts Nådiga Bref af den 7 Juli 1832 ägarne af Håkansboda eller Flögforss Kopparverk i Ramsbergs Socken erhållit tillstånd, att nedlägga Koppar-tillverkningen derstädes samt att använda den samme Verk ansiagne Recognitions-allmänning, Trekanten kallad, för Tackjerns-blåsningen inom Orten, har med nämnde år, då befintliga inventarier af Malm- och Kopparhaltigt gods blefvo tillgodogjorde med ett utbyte af 49 Skeppd. 5 Lispd.
Garkoppar, denna tillverkning vid Flögforss alldeles upphört.
Emellertid blef redan samma år det öfvergifna Håkansbo grufvefältet åter inmutad t; och den så kallade Märs-grufvan, som nästpåföljde året belädes med arbete, har ock sedermera fortdrifvits, ehuru någon lönande afsättFemärs-Berättelse för Örebro Län. 2 10 ning på den der uppbrutna Kopparmalmen icke kunnat beredas.
Någon ersättning för nedlagde kostnader, och uppmuntran alt fortfara med arbetet, har likräl hämtats af den Kobolt-malm, som, jemte Kopparmalmen, här brytes och hvaraf år 1836 erhållits 350 Skålpund.
Ljusnarsbergs
Kopparverk har väl bearbetats dels af Nya Kopparbergs
Bergslag och dels af ett Bolag, som arrenderat brytningen i en del af Grufvan, men Malm-afkomsten och Koppar-tillverkningen har varit ganska ringa.
Den senare, högst år 1835, uppgick då till 20 Skeppd. 7 Lispd. 1 Skålpd.
Om än, i anseende till en för Kobolt-handteringen fortfarande ofördelaktig konjunktur, Grufvedriften ionm Welina Kobolt-fält varit inskränkt till ett mindre antal grufvor, har dock i dessa arbetet med allvar blifvit fortsatt och en förtjent uppmärksamhet derjemte lemnad åt de vid grufvorne befintliga Gråbergs-varp, uti hvilka Sofrings-arbetet med framgång varit anstäldt, och hvarigenom det lyckats att åstadkomma en Kobolt-tillverkning, som, i medeltal, under åren 1832—1836, uppgått till 13,303 Skålpund årligen.
Den frihet från tionde-afgift, som Welma Kobolt-fält åtnjutit, upphörde med 1835 års slut, hvarefter samma afgift utgått med hvart trettionde Skålpund af tillverkningen; men, genom Nådig Resolution detta år, hafva ytterligare frihetsår blifvit Grufvu-Bolagen förunnade.
På Dampetorps Hemmans ägor i Lerbäcks Socken har äfven varit anstäldt något arbete till vinnande af Kobolt-malm, hittills dock utan lofvande utsigt till framtida malmvinst.
Jernmalms-brytningen har bedrifvits, inom Nora och Lindes Bergmästaredöme, vid DahlkarIsberget, Persbytte-fältet, Åsboberget, Mossaberget och Strossa, samt inom Nya Kopparbergs Bergmästare-Distrikt, på Lombergs, Svartviks, Salbobergs och Qviddbergs m. fl. andra fält inom båda
Distrikten, allt efter som tillfälle erbjudit sig till en lönande afsättning å malmen; och anses medelbeloppet af malmuppfodringen årligen hafva utgjort: i Nora Bergslag 121,704 Skeppd. i Lindes och Ramsbergs 47,819 i Lekebergs r . 13,703 i Lerbäcks 1,870 och i Nya Kopparbergs, Hjulsjö, Grythytte och Hälleforss Bergslager 36,146 eller tillsammans 221,242 Skeppd.
Och sålunda 21,767 Skeppd utöfver det belopp, hvartill medeltalet af jernmalm-brytningen i Länets Bergslags-orler under nästföregående fem år blifvit heräknadt. 11 Det i 1833 års Berättelse omförmäldte försök, att å nyo upptaga Malmhöjde grufvor i Carlskoga Bergslag, har åter afstannat, enär dels vattenkraft till konsternas bedrifvande saknats och dels malmens medförande oart icke kunnat fullt öfvervinnas; och komma troligen dessa grufvor numera att förblifva i ödesmål, intill dess rostnings-methoderna vunnit en ännu saknad fulländning.
Tackjerns-tillverkningen skattas i medeltal årligen: uti Nora Bergslag till 33,170 Skeppd. i Lindes och Ramsbergs 27,410 i Lekebergs Bergslag samt en del af Carlskoga Bergsfögderi 16,932 i Lerbäcks Bergsfögderi : 7,350 i den till Wermlands Bergmäslaredöme hörande del af Carlskoga Bergslag . 16,989 samt i Nya Kopparbergs, Hjulsjö, Grythytte och Hälleforss Bergslager till 44,593 eller tillhopa 146,444 Skeppd.
Vid jemförelse med föregående Berättelser, värdes Eders Kongl.
Maj:t i Nåder inhämta alt Tackjerns-tillverkningen, emot hvad i 1822 och 1828 årens Berättelser förmodades, med nära 50 procent förökat sig på den korta tiden af 15 år, eller, emellan åren 1821 och 1827, ifrån 101,301 till 119,059, derifrån till år 1832, till 132,664 samt emellan detta senare och året 1837 lill ofvan upptagne belopp, eller 146,444 Skeppd; och, i samma mån som de förbättringar i handteringen, hvilka vid Bruks-masugnarne blifvit införda, äfven antagas vid Bergsmans-hyttorne, är all anledning att emotse en än ytterligare progression i tillverkningen, hälst det, i följd af Eders Kongl. Majtts Nådiga tillstånd, förökade
Stångjerns-smidet påkallar en deremot svarande tillökning i Tackjérns-fabrikationen, och Malmtillgångarne, efter hvad förut i underdånighet blifvit yttrad t, finnas så rikliga i Nora, Lindes, Ramsbergs samt de till Nya Kopparbergs Bergmästaredöme hörande Bergslager, att endast möjlig brist på skog kan lägga hinder, i vägen för näringens utvidgning.
Annat är åter förhållandet med Lerbäcks och Carlskoga Bergslager.
I saknad al tillräckliga egna malmer och genom en kostsam transport utestängde från möjligheten att till sina blåsningar använda annan främmande än den fattiga malmen från Taberget i Jönköpings Län, kunna Bergsmännen i Lerbäck sällan påräkna någon ersättning för det arbete de dervid nedlägga.
Tackjerns-blåsningarnes successiva aftagande vid hyttorne i denna Bergslag tala ock för den allt mer och mer allmänna öfvertygelsen, att handteringen icke är naturlig för Orten och att den endast fortsättes så länge tillfälle tili eu 12 lönande afsättning af deras skogsprodukter icke erbjuder sig.
Att, under sådana omständigheter, tillverkningen i Lerbäcks Bergsfögderi det oaktadt kunnat uppdrifvas till 7,350 Skeppd., skall härröra af de vackra blåsningar, som, med användande af Nora malm, blifvit gjorde vid Laxå, Skogaholms och Igelbäcks utom Bergslagen belägna Bruks masugnar; och anses Tackjerns-tillverkningen inom Carlskoga-orten med någon båtnad bedrifvas endast vid de hyttör, som finnas så belägna, att de ifrån Nora-trakten kunna fylla deras raalmbehof; hvaremot vinsten af blåsningen vid öfriga hyttorne, hvilka ifrån Persberget i Carlstads
Län nödgas hämta sina malmer, skall vara ringa eller ingen.
Gjutgods-tillverkningen vid Krokforss i Nya Kopparbergs
Socken har i medeltal årligen utgjort 1,300 Skeppd.; och skall år 1835 vid Brefvens Bruk i Askers Socken, för sådan tillverkning, åtgått 1,098 Skeppd. samt, vid Carlsdahls Bruk i Carlskoga Socken och åtskilliga hyttor i Länet, omkring 500 Skeppd.
Stångjerns-ti 11 verkningen är för år 1836 uppgifven: i Nora och Lindes Bergmästaredöme till 52,222 Skeppd. i Nya Kopparbergs till 9,788 och i den till Wermlands Bergmästaredöme hörande del af Carlskoga Bergslag till 1,6G0 eller tillsammans 63,670 Skeppd.
Hvartill kommer en icke obetydlig tillökning i följd af den åtskilliga Bruksägare i Nåder förunnade rättighet till extra vågföring af hvad de, utöfver det privilegierade smidet, kunnat tillverka.
Härvid har jag ansett mig ej böra lemna obemält de bemödanden flera af Ortens Bruksägare, under senare åren, ådagalagt för Stångjerns-handteringens industriella förkofran medelst anskaffande af kraftigare biåsverk och inrättande af apparater för den i härden inkastade luftens uppvärmning; och sedan uppmärksamheten mera allmänt börjat rigtas på bandteringens teckniska utveckling, är ingen tvifvel, att densamma än ytterligare, och hastigare än hittills, skrider till sin förbättring.
Manufaktursmide! åter inom Provinsen uppgår nu i medeltal årligen ej högre, än till omkring (5,000 Skeppund.
Aid efterföljande Bruks eller Fabriks-inrättningar utgjorde tillverkningarne nyssnämnde år:
Vid Dylta:
Svafvel 482 Skepp. 10 Lispd.; Victriol 645 Skepp, och Rödfärg 3,099 Tunnor.
Vid Latorp: 2,341 Tunnor Alun. 13 Viel Risbacka, Gammelbo och Ridkärn: tillsammans omkring 1,100 Tunnor Rödfärg.
Vid Torp: 388 Lisp.
Pottaska.
Vid Lindbacka: 6,000 Ris Papper Samt 23,400 styck.
Takpapp, 190 Lisp.
Packpapper och omkring 1,000 Bundtar Bokbindarepapp; oell Vid Ånneberg: 2,500
Ris papper.
Vid Tegelbruken i Länet är årliga Fabrikationen nu uppgifven till omkring 400,000, Tak- och 600,000 Murtegel.
Af bär i orten vanlige uti förre Berättelser omförmäldte Binäringar, fortfarer ännu Nubb-smidet inom Lerbäck att ådraga sig en förtjent uppmärksamhet.
Den tid åkerbruket hvilar användes så af den förmögnare som af den torftigare i smedjorna, der hvarje husfader kring den gemensamma härden samlar barn och tjenare.
Det smide som tillverkas är nubb från minsta sort till 2 tums längd samt ribb- tak- och skospik.
Med säkerhet lärer kunna antagas, att minst 1,200 personer häraf sysselsättas under en tid af 6 ä 7 månader årligen.
Den behållna arbetsförtjensten. för dagen, sedan smidestenar och kol blifvit godtgjorde, torde väl ej kunna beräknas högre än till 8 å 16 sk. på man; men då förtjensten är daglig och gossen ofta från 8:de året utgör en närande medlem af hushållet, uppkommer häraf ett bergligt tillstånd så länge smidet linner afsättning och sädespfisen ej äro allt för höga.
Sand- och Kalkstensbrottet i Kumla Socken lemna ock, sedan, i följd'af den öfning arbetarne under derstädes nyligen slutade Kyrkobyggnad erhållit, tillverkningarne vunnit i fullkomlighet och sålunda blifvit mera efterfrågade, ett icke obetydligt tillfälle till arbetsförtjenst; ett förhållande som vitsordas deraf, att på ett år, eller 1835, vid dessa brott blifvit huggne: af Sandsten: 50 qvadrat alnar Plansten, 100 alnar Trappsteg, 20 Sockler, 18 Capiteler, 32 Baser, 8 Portomfattningar och 6 Masugns ställ; samt afTälgsten: 12 Grafvårdar, 6,000 alnar Trappsteg, 3,000 qvadrat alnar Plansten, 80 finslipade Kakelungsplaner, 50 Ställ- och 30 par Stålqvarnstenar, förutan Grytor, Mortlar, Saltqvarnar med flera mindre piecer. 4:o Politisk Författning.
Från och med 1833 tili och med 1836 hafva blifvit skattlaggde nära 36 hela hemman, deribland de inom Nja Kopparbergs Socken under Bergsfrälse frihet dittills innehafde så kallade Fjerdeparts egendomar 14 samt skatteveds och Dagsverkstorp utgjort 32||I:dels mantal; och äro härförutan en Torp- och en Qvarnlägenhet under samma tid skattlaggde.
Öfver en för vidt utsträckt hemmansklyfning klagas synnerligast i Bergslags Orterne, hvarest sådane med särskilde åboer försedde hemmansdelar ej äro sällsynte, som endast innehålla några få Tunnland moss- eller stenbunden skogsmark; men, då detta oaktadt folket i allmänhet äger sin bergning, och allt ytterligt rättar sig sjelft, ser jag i berörde missbruk ej den våda för allmänna välståndet, som deraf ofta befaras.
Etthundrade tretton särskilda hemman och byar, utgörande 137 hela mantal, äro under sistnämnde tid i laga skifte delade.
Den nedsättning i fastighetsvärdet af omkring en million Riksdaler B:co, som Tabellen för Landet 1111 utvisar, emot det, som i 1833 års Tabell finnes udptaget, är icke en följd af något fall i priset å jord-egendom, hvilket snarare är i stigande, utan af samma års Profilings-kommittes beslut, att nedbringa detta värde närmare den för Länet fastställda minimi-summa, som dock ännu icke obetydligt öfverskjutes.
Stats-bidragens totala belopp öfverstiger med omkring 23,000 R:dr den summa, hvartill densamma uti 1833 års tabeller blifvit utförd; och, enär grunderne för deras beräkning varit enahanda, äro orsakerne dertill: högre varuprisers inverkan på markegången, nya skattläggningar, samt den i mån af folkmängdens tillväxt årligen inträffade tillökning uti de skattskrifnes antal, hvilkas personella utskylder, på sätt jemväl i förra Berättelser i underdånighet blifvit anmärkt, äro påförde de hemman eller egendomar, hvarest de skattskyldige blifvit i mantal tecknade.
I de flesta Socknar uti Länet finnas skolor för ungdomens undervisning, ehuru denna i allmänhet inskränker sig till innanläsning och bibringande af de första religions-begreppen; men, äfven i åtskilliga af dessa Sockneskolor, äro barnen i tillfälle, att jemte en fullständigare undervisning i Christendomen, få lära räkna och skrifva samt att erhålla någon kännedom i Fäderneslandets Historia och Geografi.
Icke eller är det numera sällsynt att se den förmögnare allmogens barn besöka de allmänna skolorne uti Städerne, af hvilka en del, och synnerligast Trivialskolan i Örebro, länge varit i åtnjutande af ett förtjent förtroende för det nit, hvarmed ungdomens så intellektuela som moraliska bildning derstädes blifvit befrämjad.