Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förslaget om allmänningarnes upplåtande till fri disposition af delegarne och deras fördelning, på sätt om Sockne allmänningar är stadgadt, finnes redan, genom Kongl.
Majrts Nådiga Bref den 16 Mars 1824, lörklaradt, att Kongl. Maj:t vill, uppå derom skeende ansökning, för hvarje Allmänning i Nåder tillåta, att den till Intresscnternes egen disposition gemensamt, eller delning socknar och cnskildte hemman emellan, upplåtes, enär Kongl. Maj:t finner sådant lämpligt och något laga hinder derföre icke möter.
En mera ovillkorlig föreskrift i detta ämne, så att upplåtelse eller delning af Allmänning borde ske, afven då den icke äskades af delegarne och utan afseende på locala förhållanden, skulle mången gång verka till förlägenhet för delegarne sjelfva, om de, i anseende till skogens aflägsenhet eller andra locala hinder^ icke kunde åstadkomma den erforderliga vården och bevakningen, då man också mej 4 Za"'- samt Allm- Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N\o 6. säkerhet hade att förutse skogens skyndsamma oell gagnlösa förstörande.
Dessutom, ehuru rigtig den satsen i öfrigt må vara, som en af motionärerne, i afseende på denna fråga, åberopat, nemligen att enskild hushållning bedrifves med större fördel än allmän, gäller den dock icke alltid, i fråga om skogshushållning, till hvilken hufvudsakligen hörer att bereda och vårda tillgångar
För en aflägsen framtid, och detta vigtiga syftemål blifver mången gång af den enskildte eftersatt för det närvarande intresset.
Såväl här, som i andra länder, der man gjort försöket att till de enskilde och Communerne upplåta de under Statens uppsigt af ålder stående skogarne, har erfarenheten visat, att sådant mångenstädes ledt till deras hastiga förödande, och man har i Frankrike längesedan haft orsak att ångra (.lenna åtgärd.
I hvad nion en sådan följd af upplåtelsen skäligen må kunna befaras, beror af förhållanden, sora vanligen äro olika för hvarje serskild Allmänning, och varsamheten påkallar ovillkorligen, att det för hvarje fall bör serskilt pröfvas, om upplåtelse må ega rum eller icke.
Af sådana skäl hemställa Utskotten , att förslagen om Härads-allmänningarnes ovillkorliga upplåtande till fri disposition af delegarne deri och fördelning dem emellan, må förfalla.
Deremot synes det följa af menigheternes rätt till afkastningen af Allmänningarne, att de böra vara berättigade till delagtighet i den på deras fördel så väsendtligen inverkande skogsförvalt ningen, äfven då allmänningdrne icke upplåtas till deras disposition eller till delning dem emellan, så mycket heldre, som det, genom Kongl. Ma j: ts ofvan åberopade Nådiga Bref är för k larat! t, att Lands- och Härads-allmänningarne äro att anse såsom landets och häradets tillhörighet.
Uti den härom väckta motionen af Herr Prosten Gumaelius är redan förutsatt, att en sådan delagtighet icke må leda till någon inskränkning af den öfveruppsigt å skogshushållningen, som Staten hittills genom Konungens Befallningshafvande samt Skogs-och Jdgeri-embetsmännen ulöfvat och under denna förutsättning, kan någon betänklighet dervid icke uppstå, med afseende, å möjligheten, att vården om skogens bestånd för framtiden förbises, hvaremot, om menigheterne rätt inse och uppskatta sin egen fördel af denna vård, deras biträde, vid handbafvandet deraf, måste utgöra ett verksamt medel, om icke den enda tillfyll estgörande utvägen att fullständigt uppnå ändamålet, så mycket häldre, som menigheternes ovilja, att icke säga fiendtlighet emot skogshushållningen, under det den uteslutande tillhört Statens embets- och tjenstemän, kanske utgjort det största hinder för dess befrämjande och man måste kunna påräkna, att en sådan stämning skall upphöra, i den mon menigheterne sjelfvilligt åtaga sig omsorgen om denna hushållning, såsom cn dem sjelfve närmast rörande angelägenhet.; Utskotten anse sig således böra tillstyrka 1 att; på sätt Berf Prosten Lag- samt Allm.
Bcsv. och Ekon.-Utskottens ‘Betänkande, N;0 6.
5 Gumcelius föreslagit, delegare i Härads-allmänning, der de det önska» och sådant hos Konungens Befallningshafvande anmäla, måga, genom utsedde deputerade, handhafva den närmaste uppsigten och vården af Allmänningen samt besörja utförandet af den hushållnings-plan, sorn i vederbörlig ordning blifvit uppgjord och föreskrifven; dock utan upphörande eller inskränkning af den öfver-uppsigt, sorn Staten genom Konungens Befallningshafvande samt Skogs- och Jägeri-embetsmännen hittills utöfvar, samt med villkor för öfrigt, att menighetrnes
Instructon för deras deputerade af Konungens Befallningshafvande granskas och godkännes, innan den till efterlefnad antages.
I afseende på förslaget om indragning af liela Jägeri-Slalcn, anse sig Utskotten böra upplysa, att, såsom följd af hvad genom Kongl. Brefvet den 16 Mars 1824, är, i öfvsrensstämmelse med Rikets Sländers förslag, förordnadt om en förändrad, reglering af Krono-parkerne och Allmännings-skogarne, är genom Kongl.
Maj;ts Nådiga Bref till Stats-Contoiret den 19 Mars i836 föreskrifvet, att Skogs-och Jägeri-Staten bör utgöras af dels förvaltande och befallande, dels bevakande och verkställande personal; att den förre, till hvilken räknas Ofver-Jägmästare såsom Chef för Skogs-och Jägeristaten inom sitt district, Jägmästare i de dist rict, der Ofver-Jägmästare icke finnes, och Öfver-Jägare, hvilken under de förre har speciell tjenstgöring inom en viss del af districtet, bör besitta fullständig både theoretisk och practisk kännedom i Skogs- och Jagtväsendet, och jemte sina hufvudsakliga tjenste-åligganden tillhöra att biträda enskilde och vid boställs-skogars indelning till tragthuggning; att deremot den bevakande och verkställande personalen, hvartill räknas Under-jägare, som bevaka Kronans parker, och Skogvaktare, som bevaka de under allmän vård ställde Lands- och Härads-AUmänningar, bör vara practiskt öfvad samt hufvudsakligen hafva vård och bevakning öfver de under dess tillsyn ställde allmänna skogar, uppsigt vid huggning och afförsel af skogseffecter derifrån, samt biträda vid de allmänna anstalterne för rofdjurs utodande; hvaremot uttryckligen är stadgadt, att den sålunda ordnade Jägeristaten icke tillkommer någon egentlig befattning roed tillsynen å Krono-hemmans- och boställs-skogar, hvilken i stället skall af Krono-betjeningen handhafvas, och då s«-> dermera Jägcri-Statens personal oeh aflöning blifvit slutligen reglerad, är dervid, genom Kongl. Brefvet den 17 November 1837, föreskrifvet, att i de Län, der inga Kronoparker, Allmänningsskogar eller Flygsands-planteringar finnas, skall Jägeri-Staten indragas och det nödiga biträdet lör skogshushållning eller rofdjurs jagt, lemnäs af Jägeri-Staten från angränsande
Län; äfvensom serskildt Instruction för denna Stat är meddelad den 16 Mars i838, innehållande bestämde föreskrifter om hvars och en* åliggande och om iagttagclser vid skogshushållningen m. m. 6 lJ(lg‘ samt Allm.
Besv. och Ekon -Utskottens Betänkande, N:o G. Om också Härads-allmäuningarne öfverlåtas till menighetcrnes disposition, på sätt en del motionärer yrkat, eller till förvaltning af styrelser, sorn menigheterne utse, i enlighet med hvad Utskotten nu föreslagit, qvarstår i alla fall behofvet för deni att biträdas i denna förvaltning af personer, med grundliga kunskaper och stadgad erfarenhet i skogs-hushållningen, såvida man icke vill afstå från hoppet om den förbättring i denna vigtiga hushållsgren, som varit åsyftad med den af Rikets Ständer påkallade förändrade regleringen af Krono- och Ailmänuings-skogarne, och framför allt är Jägeri-Staten nödvändig för förvaltningen af Krono-parternc och med dem likartade Allmänningar, och motionärerne synas icke hafva fästat någon uppmärksamhet å denna förvaltning, då deras förslag icke innehålla någon anvisning, huru de ansett den kunna bestridas, om Jägeri-Staten afskaffas.
IIvad betiäffar tillsättningen af den underordnade skogs-betjeningen å Härads-allmäuningar, torde det svårligen kunna motsägas, att valet af en duglig personal är mera tillförlitligt, då det sker, såsom nu, af förmän med full förmåga att bedöma dugligheten, än om det beror af menigheter eller Municipal-styrelser, som troligen oftast sakna denna förmåga; och då det redan är stadgadt, att Jägeri-Staten icke tillkommer någou egentlig befattning med tillsynen å Krono-hemmans- och Boställs-skogar, och att någon skogs-betjening f >t sådan tillsyn icke hädanefter kommer att tillsättas, erfordras icke vidare någon åtgärd för detta ändamål, som synes vara uteslutande åsyftadt med Riksdagsmannen Apptlcjvists från Blekinge
Län motion.
Till följd af detta allt, hemställa Utskotten, att motionerna om Jägeri-Statens upphöranda och föränd/ad ordning för tillsättande af un lerorduad Skogs-betjening, måga lemnäs utan afseende.
Utskotten öfvergå nu att med b ia yttranden öfver de af Herr Prosten Gumcelius föreslagne förändringar i vissa1 delar af de förr omnämnde §§. uti Instruetionen för Skogs- och Jägeri-staten, å enahanda orJning med den, sorn motionären vid framställningen iagttagit.
Uti 3 §., som stadgar: ’’att ve lerböraude Dis!rict-förvaltare skola, efter verk"ställd uppmätning, författa behöriga skogs-cbartor, samt den växande skogen dervid ''uppskatta och till trakthuggning förslagsvis indela,” har yrkats den rättelse, att derutinnan måtte intagas, af hvilka kostu^Jerne för dessa charta:-uppgöringar skola bestridas.
I anledning häraf få Utskotten vördsamt upplysa, att, enligt en Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den 21 September i838 till Dess Befallningshafvande i Upsala Län, i följd af derom gjord underdånig framställning, Jägeri-betjeningen är ålagd att Lag- samt Allm.
Befi'.- och Ekon.-Utskoltens betänkande, N'o 6. y ulan arfvode verkställa indelningar ä Allmänningarne, med begagnande af det biträde, sorn intressenterne till bestämdt antal dagsverken skall bestå, äfvensom att derefter författa behöriga Skogs-chartor.
Då likväl någon allmän föreskrift härom icke veterligen är gifven, hemställa Utskotten, att Rikets Ilöglofl.
Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af en allmän Författning, i enlighet med det stadgande, sorn, på förrberörde sätt blifvit genom svar å Konungens
Ber fallningshafvandes, i Upsala
Län underdåniga hemställan, meddeladt.
U1 i 5 §. af ifrågavarande Nådiga Instruction, stadgas, att, innan mätning, uppskattning och indelning af Kronopark eller Allmänning hunnit verkställas, skall för hushållningen under tiden en provisionel huggriingsplan derå af District-förvaltaren uppgöras, sålunda, att, af areal-vidden årligen afverkas endast ylgidel af Barrskogen och ,gidel af Björk,- Al- och Aspskogen, i hvilken areal-beräkning icke intages annan än skogbärande mark och föl jagt ligen icke så ofruktsamma borg och mossar, att derå Ib-re träd icke frambringas än, som svara emot antalet af nödiga fröträd, å hvilken sä beskaffade mark trakthuggning således icke må införas.” Enligt Herr Prosten Gumat/ii förmenande, skall denna föreskrift i synnerhet åstadkommit obelåtenhet, samt den provisionella huggningsplanen helst böra undvikas, och den nya hushållningens införande uppskjutas, tills efter föregången noggran mätning uppskattning och indelning, en säker hushållsplan definitivt kan antagas.
För att nu, vid den provisionella planen undvika misstag, skall tiden lör skogens återvext vara allt för rundt tilltagen, hvarigenom en alltför ringa del af skogst i 11 gå nge n fai ärligen användas och i samma förhållande uppslår brist för det, efter förra vanligheten, påräknade årsbehofvet.
Ätervexten skall, utan afseende å olika local-förhallanden och den olika skogens mognad, som erfordras för serskildte behof, vara beräknad till den längsta till, som någonstädes i Riket erfordras för skogens fulländade vext. till timmer; och då på sådant sitt det närvarande behofvet skall vara oskäligen förbisedt, för att förvara tillgångar för framtiden, och menigketerne derigenom tillskyndas en högst förderflig rubbning i sin hushållning, har motionären föreslagit, att antingen införandet af den nya bushållnings-planen på Allmänningar ne må fördröjas tills alla nödiga förberedelser dertill äro verkställde eller ock återvéxttiden rättas efter locala eller ofvanantydde olika förhållanden.
Då det är af vigt för vården om skogens framtida bestånd, att den icke användes vidare, än i nion af den påräknade återvexten, och, för iagttagande deraf, deri provisionella huggnings-planen är nödvändig, intilldess den systematiska hushållningen 8 LaS~ samt Allm.
Besv-, och Ekon.-Utshollnts Betänkande, jV.o 6. kan, efter erforderliga förberedelser, fullständigt införas, kunna Utskotten icke understödja förslaget om upphörande af föreskriften derom; hvaremot Utskotten anse det ovillkorliga stadgandet, att för barrskog endast j|ö:del af den fruktbärande skogsmarken, årligen får afverkas, kunna betydligt jemnkas, utan äfventyr att förfela det dermed åsyftade ändamålet, då det är kändt att högst i5o år erfordras för barrskogens vext och mognad till timmer, men sådan skog på vida kortare tid upphinner den för dess användande till ved och gärdsle erforderliga vexten, hvarefter huggningsplanen, hvad Härads-Allmänningarne beträffar, så mycket heldre bör lämpas, som skogen derå är för de sistnämnde behofven påräknad och nödvändig till vida större del än för timmer; och som på flere orter Allmännings-skogarne utgöra de enda tillgångar, som delegarne för dessa behof hafva att påräkna, är det serdeles angeläget, att denna tillgång icke inskränkes vidare, än nödvändigbeten kräfver, hvarföre Utskotten få hemställa, att Rikets Höglofl.
Maj't frambära deras underdåniga önskan, om den förändring i 5 §. af Kongl. Majfts Nådiga Instruetion för Skogs- och Jägeri-Staten i Riket den 16 Mars i838, att, af hvarje Härad»» A lin anning, i mon af dess storlek och i fö»~ hållande till ortens behof »f timmerskog, afsättes en lämplig andel af den för skogsvexten mest tjenliga marken, som indelas till årliga hyggen, i förhållande till den för skogens vext och mognad till timmer erforderliga tiden, men för den öfriga marken iagttages en in delning, lämpad efter den kortare tid för återvexten, som för skogens användande till ved och gärdsle erfordras, allt med beräkning af den till följd af olika jordmon och cliroat olika vextligbeten.
Stadgandet i 7 §. 'att tillfallige skogstillgångar, som vinnas genom vindfällen, hjelpgallring eiler öfverskärmande träds borttagande, skola vid utsyningar alltid i forsta rummet användas/* har motionären ansett icke vara tillämpligt, innan sko garne genom ett bättre hushållningssätt blifvit väl ordnade, då, under närvarande forhållanden, det skall förorsaka mycket tillökadt besvär och tidsspillan och ändock, i många fall, snarare skada än gagna.
Att på vidsträckta skogsrymder, kanske af ea qvadrat mils rymd eller mera, tvinga utsyningstagarne att fara öfver hela skogen till dess aflägsnare delar, för att på spridda ställen hemta skogs-tillgåcgarne, skulle förorsaka stora förluster1, både för utsynings-tagaren och för skogen, hvars unga plantor skulle till tusental af den körande förderfvas.
Utskotten anse det ovedersägligt, att hinder och svårigheter af den beskaffenhet, motionären sålunda uppgifvit, skola mångenstädes möta tillämpningen af den i fråga - Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utshollcns Betänkande, N:o 6. t) frågavarande föreskriften och att ett ovillkorligt iagtiagande deraf skulle leda till ganska menliga följder derföre Utskotten hemställa, att Rikets Högloft.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, om den förklaring af ifrågavarande stadgande, att, såvida deri omförmälde skogstillgångar skola beräknas till utsyning, skola de vara för utsynings-tagarne så tillgänglige, att icke dessa tillskyndas ett oskäligt besvär för deras afhemtning och icke eller den vexande skogen derigenom skadas.
Uti io sorn föreskrifver, att de utsynings-listor, hvilka af Konungens Befallningshafvande upprättas, böra senast den io October komma
District-förvaltaren tillhanda och genom dennes försorg från predikstolarne ofördröjligen kungöras, med bestämmandet ej mindre af det åt en livar beviljade utsynings-belopp, än ock de dagar under höstmånaderne, då utstämplingarne böra förrättas, har motionären, som ansett denna föreskrift om utstämplingstiden vara rigtig, i hänseende till sågoch byggnads-timraer, emedan dess större eller mindre varagtighet beror af dess fällning på tjenlig tid, men att för vedbrands-fällning, upphuggning och bortforslande, en annan utstämplingstid vore ändamålsenligare, föreslagit den förändring, att ofvanberörde utsynings-listor eller längder blefve fastställde på våren och då af
District-förvaltarne fir.ge emottagas, så att utstämplingarne kunde försiggå tidigare på året, än nu sker.
Då otvifvelagtigt en verklig förmon både för utsyningstagame och för skogsbetjeningen skulle beredas derigenom, att skogshuggningarne verkställdes i början af sommaren, då dagarne äro längre och skogsprodueterne mera tillgänglige, samt virket fortare torkar och derigenom blifver lättare för hemforslingg och då, emellan medlet af Maj månad, vid hvilken tid landtmannen i allmänhet har slutat de, i och för vårutsädet nödige sysslor, och Juli månads början, då skördetiden är nära för handen, utsyning af Ällmännings-intressenternes behof af vedbrand och detsammas afverkande lämpligen synes kunna företagas, hafva Utskotten, med gillande af motionärens åsigter i förevarande fall, ansett sig böra vördsamt föreslå den förändring uti ifrågavarande io;de §•, att de utsynings-längder, som Kongl. Majlts Befallningshafvande böra upprätta, på grund af från Härads-Rätterne inkomne, derstädes granskade och godkände uppgifter öfver de till utsyning berättigade lietnmans-innehafvares behof af timmer eller annat byggnadsvirke, ved, gärdsel eller stör, må senast den ro Maj komma
District-förvaltaren tillhanda, och att, sedan denne i den ordning, sorn redan finnes föreskrifven, låtit kungöra, huru mycket af berörde produeter blifvit Bilt. till II, St. Brot. 1840.
7 Sami, 2 Afd. 4 Haft. ^ 3 0 Lag- samt sillm. Besv.- och Ekon.-Ut shott ens Betänkande, N:o 6. en livar af Intrcssenterne be v i I ja cl utsyning må f örsiggå å den lid, som förlöper emellan medlet af Maj månads oell Juni månads utgång, samt att sedan det till vedbrand ulsynade blifvit inom samma tid afverkadt, afliemtningcn deraf verkställcs under nästpåföljande vinter, hvarförutan Utskotten, såsom en följd häraf, tillstyrka, att atdra §. i Kongl.
Förordningen om skogarne i Riket den i Augusti 18o5, hvaruti föreskrifves, att ansökningar om utdelning af nödiga produeter från Allmänning böra å Vinter- eller Sommar-Tingen till vederbörande Härads-Rätt ingifvas, må sålunda rättas, att dylika ansökningar få inlemnas å Höst- eller Vinter-Tingen.
Beträffande 27 §., som innehåller: ’’att Konungens Befallningshafvande eger, i afseende på mulbetes begagnande å Ilands- och Härads-Allmänning af de dertill dagligen berättigade, elter Inlressenternes hörande, stadga de föreskrifter, som nödige finnas, och att när sådant för skogsvextens befordrande är nödigt, instänga och från allt betande på vissa år fridlysa afverkade eller skoglösa tragter å dessa allmänningar”, har motionären, anseende dessa föreskrifter allt för obestämde och med fastadt afseende å olämpligheten deruti, att kreatur, redan vid första barmark, utsläppas för betes begagnande, föreslagit, att en noggran undersökning måtte anställas, till utrönande af hvilka, utaf ålder haft rättighet till mulbete å förenämnde allmänningar, så att alla, sora då icke kunde fulltyga sin rätt, derifrån undanhöllos; äfvensom att med förrberörde fridlysning blefve förenade lämpliga vitén.
Gillande hvad motionären i detta fall föreslagit och delande den 5sigten,att en inskränkning i tiden för betandet å allmänningarne är af behofvet påkallad, hafva Utskotten ansett sig böra tillstyrka det tillägg uti ifrågavarande 27 §., att, i likhet med hvad för krono-parkerne redan är stadgadt och äfven inom vissa Län med Härads-Allmänningarne eger rum, intet betande å dessa senare Allmänningar inom
Riket må vara tillåtet före den 1 Juni, vid hvilken tid gräset kan antagas vara tillräckligen rotfästadt och uppvext; i sammanhang hvarmed Utskotten trott nödvändigheten fordra, att ett vite af 3 R:dr 16 sk.
Banco bestämmes, hvartill den gör sig förfallen, som å Allmänning till betande insläpper kreatur, utan att dertill vara berättigad.
Slutligen har, i afseende å 47 §•» motionären, under anmärkning, att den deruti gifne föreskriften för Jägare-Statens tjenstemän och betjente, nemi. att vaka öfver det nyttiga villebrådets fredande, svårligen kan iagttagas, hemställt, att jagt - Las- samt Allm.
Bcsv. och Ekon-Utskott ens betänkande, N:o 6.
x r rättigheten å Allmänningarne måtte utbjudas på arrende, under vissa år, t. ex. io i sender och att den årliga arrende-summan blefve använd till befordrande af bättre bevakning och hushållning, i afseende å hvarje serskild Allmänning.
Till följd af den rätt till jagt å egna egor, som jordegarne i allmänhet är tillerkänd, synes det böra vara delegare i Härads-allmänning obetaget att, på sätt de kunna anse lämpligt, draga fördel af derå befintlig tillgång å villebråd, så vida de icke öfverskrida, livad om villebrådets fredande i allmänhet är föreskrifvet, och hinder för rofdjurs jagande och fällande icke beredes, äfvensom, i händelse Jagt-rätten genom auction upplåtes, dervid torde böra fästas det villkor, alt icke den å Allmänningen anställde skogs-betjeningen må densamma öfvertaga, på det icke uppsigten emot missbruk må förfelas.
I öfverensstämmelse härmed tillstyrka Utskotten det stadgande; att, om delegare i Allmänning så för godt finna, må det vara dem obetaget, alt genom auction till den mästbjudande upplåta Jagt-rätten å Allmänningen, med förbehåll om iagttagande af allmänna föreskrifter för villebrådets fredande, samt att hinder för rofdjurs jagt å Allmänningen icke må uppstå och upplåtelsen icke må ske till den å Allmänningen anställda skogs-betjeningen.
Stockholm den 20 Juli iS/jo.
Reservationer; af Herr Friherre Hobert von Krcemer ’’Den åsigt, som genom omröstning blifvit antagen, att menigheterne böra lemnäs rättighet, om de så åstunda, att deltaga i vården och förvaltningen af Härads-allmänningarne, kan jag ej biträda.
Det tillhör, som en tjenstepligt, Jägeri- och Skogs-betjeningen, under controll af Konungens Befallningshafvande, att hafva tillsyn och bevakning öfver dessa allmänningar, till hvilka Kronan, men ej Häradernc, hafva eganderätt, hvilket tydligen visar sig deraf, att vid allmänningarnes upplåtande till socknar eller enskilde hemman, de upplåtne delarne beliiggas med skatt, såsom ersättning till Staten för den då först frånträdde eganderätten.
— Att nu ytterligare inrymma en styrelse-personal, af menigheterne utsedd, måste förorsaka splittring i förvaltnings-åtgärderne ; ty der många befalla, blir sällan någon enhet att påräkna, och minst der, hvarest en mängd stridiga intressen söka göra sig gällande.
Jag anser således, att det redan i lag menigheterne föreskrif— ne åliggande att utse Skogs-uppsyningsmän till biträde åt skogsvagtarne tillfyllestgörande för ändamålet, helst hvar och en alltid eger öppen rätt att anföra klagomål 1 T2 l.ag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 6. och i synnerhet viel de allmänna skogs-ransakningarne, om ej Jägeri-betjeningeii och skogsvagtarne nitfullt och redligt uppfylla sina tjensteåligganden.
Ätt dessa senare, utom de boställen, de å Allmänningarne vanligen ega, till en ringa del aflötias af Häraderne eller af de Ällmännings-cassor, som genom viss betalning för erhållen utsyning böra bildas, förändrar ej förhållandet, ty någon olägenhet böra val menigheterne vidkännas för den dem tillerkände rättighet att få, i moa af tillgångarne och Utan förnärmande af boställens rätt, utsyning af å Allmänningarne vexande skog ’’ Häruti instämde Biskop Butsch, Domprosten Elmgren, Herrar Wijk, Engström, Pousette och Wallander, den sistnämnde med tillägg, det han icke eller kunde biträda Utskottens beslut rörande utarrenderande af Jagträttten å Härads-Allmänningar, hvilket han ansåg såsom det säkraste medlet för villebrådets utrotande: