Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Biskop Rosenstein frågade, huru förhållas borde, när tre Stånd uppsköte en lagfråga, genom öfverlemnande deraf till Lag-Committéen, hvilket ofta förefallit.
Friherre Cederström, J., invände, att vid sådant tillfälle gälde lagen, och att detta uppskof vore ett beslut, som Riksens Ständer hade rätt att göra.
Jemte det jag i hufvudsaken förenar mig med hvad Herr Kammarherre Silverstolpe och Herr Baron J.
Cederström anfört, får jag särskildt yttra följande:
(Se ofvan sid. 821.) 826 Riksdagen 1815.
Jag behöfver ej dölja utan kan öppet förklara, att jag i mitt Stånd röstat för upptagande af de frågor, Constitutions-Utskottet i sitt Memorial hade tillstyrkt att böra afgöras.
Nu synes mig frågan till en betydlig del vara förändrad, och, då Riksens Ständer stadnat i olika beslut, får jag deröfver till alla delar förena mig med Herr Biskop Rosenstein.
Ett bestämdt stadgande för detta fall saknas verkeligen i Grundlagen, och det är min öfvertygelse, att ett sådant nu af Riksens Ständer bör föreslås; men dessförinnan, och i närvarande fall, måste jag vara af samma tanka som Herr Biskop Rosenstein.
Sluteligen bör jag äfven tillägga, att jag i det hela, när frågan är, antingen de på bordet hvilande
Grundlagsförslagen skola till afgörande upptagas eller ytterligare hvila, anser det betyda alltför litet, hvad hälst som derom beslutes.
Stånd har dervid sitt veto, och ingen fara är någonsin för handen, att ett beslut derom kunde fattas emot något särskildt
Stånds önskan eller vilja.
Herr Gahn af Colquhoun:
Meningen med det i Grundlagen öppnade tillfälle till uppskof är, att en Grundlagsfråga skall till afgörande kunna uppskjutas, intill dess förslagets resultat för sig hinner vinna den allmänna opinionen.
Att opinionen för det närvarande är mot ett sådant afgörande synes tydligen deraf, att tre Stånd röstat deremot, och allenast ett yttrat en sådan mening; och sjelfva denna mening var dessutom så svagt uttryckt, att den berodde deraf, att tvänne sammanhängande sedlar måste bortkastas, hvarigenom beslutet genom en rösts pluralitet bestämdes.
Herr Silverstolpe instämde i Doctor Wijkmans mening, att correctivet för all våda af dylika frågors förtidiga upptagande läge i hvart Stånds rätt att afslå, hvarigenom ett omoget förslags antagande säkert skulle förekommas.
Herr Biskop Rosenstein medgaf detta men ansåg, att ej Grundlagens mening vore, att alla förslag skulle förfalla derföre, att ännu icke opinionen vore mogen till deras antagande.
Dessa förslags hvila hade till ändamål att bereda opinionen, hvilken beredelse vore öfverflödig, om genom ett förhastadt beslut ett förslag skulle alldeles Bilaga C till Mern.
N:o 5. 827 förfalla, hvilket man framdeles gerna skulle antaga.
Der nu ingen bestämd lag funnes, ansåg Herr Biskoppen ingen rättighet finnas att endast efter någon analogi rätta sitt uppförande.
Herr Silverstolpe bestridde på det högsta, att det borde bestämmas endast efter analogi, hvilken han för sin del ansåge blott som en styrka för det behandlingssätt, han yrkat, utan att Grundlagens rent utvecklade esprit borde vid detta tillfälle leda Riksens Ständers åtgärder.
När Grundlagen författades, var meningen med den föreskrift, att Grundlagsförslag ej förr än den nästa Riksdagen, sedan de blifvit gjorda, skulle få afgöras, den, att opinionerna deröfver skulle hinna mogna.
Ständer hafva redan vid två Riksdagar, sedan de så nära hvarandra infallit, funnit, att opinionen vid dem ännu icke kunnat vara tillräckeligen beredd, och efter denna erfarenhet har, enär Riksens Ständer sjelfve beslutit deras uppskjutande, Constitutions-Utskottet till och med funnit sig befogadt att tillstyrka utsättande af fem år, innan ett förslag till ändring i Grundlagarne skulle kunna till afgörande företagas.
Detta tillstyrkande finnes ibland de nu ifrågavarande förslag.
Men detta förslag är icke ännu antaget såsom lag, och ett sådant stadgande kan ej vara Consitutionens consequenta mening, då den förutsätter urtima Riksdagar likaväl som lagtima, utan någon skiljaktighet i vilkoren för någondera af dem.
Herr Doctor Wijkman yttrade sin önskan, att Riksens
Ständer vid detta tillfälle genom någon utväg måtte kunna sammanföras till enighet i sina beslut.
Herr Biskoppen Doctor Faxe:
Det är så ofta sagdt, att jag ej behöfver upprepa bevisen, att detta ej är någon Constitutions-fråga, utan allenast en preliminär-fråga.
Att afgöra den genom en deduction, huru man anser det böra vara, synes mig, som ville man göra en lex in casu, hvilket jag tror vore origtigt.
Jag förenar mig till alla delar med Herr Biskop Rosenstein, allenast med det tillägg, att, sedan Kongl. Majit 828 Riksdagen 1815. öfverlemnat åt Riksens Ständer att pröfva, huruvida det är godt och nyttigt att upptaga alla, eller inga frågor, till afgörande, synas mig flera skäl instämma uti att ej upptaga flera än dem, som Utskottet till upptagande tillstyrkt.
Yi böre betänka, att det redan är långt lidet på Riksdagen, och det är oundvikligt, att, derest vi nu skulle företaga dessa många och invecklade frågors afgörande, skulle vi råka i vidlöftigheter, som ofelbart fördröjde Riksdagens slut, hvilket säkert vore obehagligt för de flesta, och af våra hemmavarande ej utan missnöje skulle upptagas.
Herr Rosenschöld förmodade, att de öfverläggningar, som till dessa frågors afgörande skulle hållas, högst kunde erforda tvänne Plena i hvart Stånd, och att således Riksdagsförlängningen i det hela blefve högst obetydlig.
Om också denna Riksdag derigenom skulle förlängas, så är det en naturlig följd, att den nästa förkortas, och således vunnet å den ena sidan, hvad å den andra kunde förloras.
Friherre Cederström, Jacob, yttrade, att det vore samma förhållande Riks-Stånd emellan, som inom Stånd mellan individuer.
Den ena kan ej qväfva den andras rätt, och ingen pluralitet kan frånkänna ett Stånd en rätt, som det genom Grundlagen innehafver.
Herr Rosenschöld conformerade sig med Friherre Cederström.
Herr Baron och Ordföranden samt Biskop Rosenstein yttrade, att denna sats i ingen lag vore uttryckt.
Herr Borgmästaren Kjellander frågade, om vid detta tillfälle äfven beslut skulle fattas i anledning af Konungens Nådiga Proposition om tillägg i 81 §?
Härpå svarades allmänt Nej. Riksdagsmannen Hyckert begärde upplysning, huruvida, i fall de hvilande Grundlagsförslagen till afgörande upptoges, det kunde komma i fråga att besluta en ny Representation och ändringar i Ståndens Privilegier.
Herr Silverstolpe upplyste, att vid 1810 års Riksdags slut ett Betänkande ifrån Constitutions-Utskottet till Riksens Ständer inkommit, hvarvid varit bilagde flera förslag till en ny Representation af enskilde Ledamöter.
829 Något förslag, som till bifall eller afslag kunde framställas, finnes ej, och någon annan åtgärd vid dessa frågor vore för Riksens Ständer ej möjlig än att remittera dem till utarbetande till Constitutions-Utskottet.
Sättet att, i enlighet med Grundlagens esprit, till ett sammanstämmande helt jemka de fyra Riks-Ståndens särskilda meningar om beredda Grundlagsfrågors upptagande, anser jag vara fullständigt utredt genom de af Herr Kammarherren Silverstolpe uppläste anföranden, och förenar jag mig desto häldre med den deruti yttrade tanka om nödvändigheten att, i likhet med Högloft Ridderskapet och Adelns beslut, nu till afgörande upptaga alla hvilande lagligen beredda Grundlagsfrågor, som jag med högsta tillfredsställelse trott mig finna de samma grunder för denna rättsfrågas utveckling, som Herr Silfverstolpe anfört, äfven förut vara antagne uti Kongl. Maj:ts sednare Nådiga Proposition, hvarigenom frågan blifvit återstäld i det skick den var förr, än Kongl. Maj:ts förra Proposition i detta ämne till Riksens Ständer afgafs.
Då jag således ifrån denna sida, om hvad som är rätt, icke inser något hinder för hvilande Grundlagsfrågors afgörande vid denna Riksdag, täcktes Högl.
Utskottet tillåta mig att besvara några deremot gjorda invändningar, att nemligen osämja igenom sådant afgörande emellan Riks-Stånden skulle kunna uppkomma, och att öfverläggningarne derom skulle Förtaga en dyrbar tid, som åt andra mera angelägna Riksdagsärender odeld borde uppoffras.
De flesta Grundlagsfrågor äro af den särskilda beskaffenhet, att de icke röra enskilda pesoners eller corporationers interessen, utan hela Fäderneslandets, och just derföre vågar jag tro, att discussionerne derom hvarken kunna blifva mångfaldiga, vidlöftiga eller varma, och att således dessa frågors afgörande kommer att upptaga mycket kortare tid än vissa oeconomiska och financiella frågor, deruti rättsbegreppet, äfven med bästa vilja, lätteligen kan förvillas af stridiga och olika erfarenhetssatser.
Af dessa skäl och med kännedom af den fullkomligt lugna sinnesstämning, som nu råder bland Riksens Ständer, af deras inbördes välvilja och af de liberala tänkesätt, hvaraf alla lifvas, som med Fäderneslandets angelägenheter nu sysselsättas, kan jag icke hysa 830 Riksdagen 1815. den minsta fruktan hvarken för oenighet eller onödig tidsutdrägt.
Det är tvärtom, efter hvad jag kunnat utröna, de fleste nuvarande Riksdagsmäns upprigtiga böjelse, äfvensom jag tror det vara vår ovilkorliga pligt, att de hvilande Grundlagsfrågorna upptaga, emedan vår behestämmelse är icke att väcka frågor, icke att hvila eller ifrån den ena Riksdagen till den andra lägga på bordet ämnen, som just igenom hvilan kunna blifva frön till framtida misshälligheter, utan att dem genom fermt afgörande undanrödja.
Då sådant afgörande säkerligen öfverensstämmer med våra hemmavarande medborgares önskan, känner jag dessutom ingen rättighet att belasta våra efterkommande med frågor och öfverläggningar, till hvilkas afslutande vi sjelfva skulle sakna upplysning och kraft.
Herr Baron och Ordföranden förklarade, att, efter hans öfvertygelse, vore det enligt Grundlagens esprit att uppskjuta med Grundlagsfrågornas afgörande; han frågade derefter, om efter nu slutad discussion Utskottet tilläte, att han gjorde proposition.
Då detta bifölls, framstälde han följande fråga: Anser Utskottet, att tre Stånds beslut i förevarande fråga hör anses gällande mot ett Stånds?
Hvilken med både Nej och Ja besvarades.
Sedan votering blifvit begärd och åtskilliga förslag blifvit uppgifne till voterings-proposition, blef denna, behörigen justerad, af Herr Baron och Ordföranden framstäld, så lydande: Anser Constitutions-Utskottet, att, i förevarande fråga, tre Stånds tankar emot ett‘Stånds kunna såsom pluralitet utgöra beslutet?
Den, det icke vill, skrifver Nej.
Nej, anser Utskottet, att, när ett Stånd vägrat Grundlagsfrågornas hvilande, deras upptagande af de öfriga Stånden ej må kunna förnekas.
Härefter företogs votering, hvarvid rösterna befunnos så hafva utfallit:
Hos Ridderskapet och Adeln: Ja 2 Bilaga C till Meni. N:o 5.
831 Hos Preste-Ståndet: Ja 6.
Sedan Nej-propositionen vunnit pluralitet beslöts, att Herr Silverstolpes yttrande jemte de discurser, som i enstämmighet dermed förefallit, skulle tagas till grund för Betänkandet.
Herr Baron och Ordföranden föreslog, att Biskop Rosensteins yttrande skulle åtfölja expeditionen, och efter någon öfverläggning tillät Utskottet, att så väl detta som Herr Silverstolpes bägge yttranden vid detta och förra Plenum, gemensamt, genom deras egen försorg, tryckta, skulle genom Protocollsutdrag till Riksens Ständer öfverlemnas.
Med Biskop Rosensteins yttrande förenade sig Herr Baron och Ordföranden, Amiral Cederström, Herr General Gahn, Herr Biskoppen Doktor Tingstadius, Herr Biskoppen Doctor Faxe, Herr Doctor Wijkman, Herr Doctor Falk och Herr Doctor Agrell. 832 Riksdagen 1815.
Memorial med förslag till Riks-Act till bestämmande af de genom Föreningen mellan Sverige och Norrige uppkomna Constitutionella förhållanden.
Sedan Constitutions-Utskottet, till följe af samtliga Riks-Ståndens remisser, författat förslag till den Riks-Act, som kommer att upprättas imellan Svea Rikes Ständer och Norriges Storting till bestämmande af de genom Föreningen imellan Sverige och Norrige uppkomna Constitutionella förhållanden, får Utskottet härmed detta förslag Riksens Höglofi.
Ständer till justering öfverlemna.
I det fall den diplomatiska ordningen fordrar, att af denna Act tvänne exemplar komma att underskrifvas, hvaraf det ena på Svenska språket hör i Sverige, det andra på Norrska språket i Norrige förvaras, får Utskottet erinra, att det förra lärer i enlighet med detta förslag böra upprättas och det sednare, mutatis mutandis, så att Norrige deri sättes framför Sverige, Bilaga till Mern.
N:o 6. 833 samt att samma ordning för underskrifterna hör iakttagas.
Stockholm den 20 Junii 1815.
På Högvördiga Preste-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein.
På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar And.
På Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar And.
Riks-Act till bestämmande af de genom Föreningen mellan Sverige och Norrige uppkomna Constitutionella förhållanden.
Vi efterskrifne Svea Rikes Ständer, Grefvar, Frilierrar, Biskoppar, Ridderskap och Adel, Klerkeri, Borgerskap och Menige Allmoge, som nu här i Stockholm till Urtima Riksdag församlade äro, så ock Norriges Rikes Storting, gore veterligt:
Att, sedan genom Försynens mägtiga bistånd det Föreningsband lyckligen blifvit knutet mellan Skandinaviens tvänne Folk, som, ej af vapnen, men af den fria öfvertygelsen tillvägabragt, endast bör och skall hvila på ett inbördes erkännande af Folkens lagliga rättigheter, till stöd för deras gemensamma Thron, och då Vi, underskrifne Sveriges Rikes 834 Riksdagen 1815.
Ständer, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 12 sistlidne April, om de nya Constitutionella förhållanden, som genom Föreningen mellan Sverige och Norrige uppkommit, erkänt och med Vårt enstämmiga samtycke bekräftat de, med afseende på dessa Constitutionella förhållanden, i Norriges Rikes Grundlag af den 4 November 1814 införde stadganden, hvilka, under förbehåll af Vår Constitutionella rätt i de delar, som skulle medföra förändring eller jemkning i Sveriges Rikes Regerings-Form, af Vår Allernådigste Konung och Herre blifvit, under den 10 derpå följande November, antagne och besvurne; alltså håfve Vi, laglige Ombud för Sveriges och Norriges Inbyggare, ej trott Oss kunna på ett värdigare och högtidligare sätt för kommande tider befästa vilkoren för den mellan Sverige och Norrige träffade Föreningen under en Konung, men med åtnjutande af särskilda RegeringsLagar, än då Vi öfverenskommit att i en särskild RiksAct innefatta och upptaga förenämnde vilkor, alldeles såsom de ord för ord härefter följa: 1 §- Norrige skall vara ett fritt och sjelfständigt
Rike, som ej kan delas eller afhändas, förenadt med Sverige under en Konung, och hvars Regerings-Form är inskränkt och ärftligen Monarkisk. 2 §•
Thronföljden skall vara rätt nedstigande och agnatisk, sådan som den finnes bestämd i den af Svea Rikes Ständer- beslutna och af Konungen antagna Successions-Ordning af den 26 September 1810.
Bland Thronföljare skall räknas äfven den ofödde, som strax intager sitt rum i arfföljden, så snart Han efter Fadrens död födes till verlden.
När en Prins med arfsrättighet till Sveriges och Norriges förenade Kronor födes, skall hans namn och födelse-stund tillkänn a gifvas inför nästinstundande Storting, och i dess Protocoll antecknas. 3 §•
Är ingen arfsberättigad Prins till, och Thronföljareval i bägge Rikena skall anställas, skola allmän Riksdag i Sverige och Storting i Norrige till samma dag Bilaga till Mern.
N:o 6. 835 utlysas.
Konungen, eller, derest Thronföljareval under Thronledighet inträffar, bägge Rikenas lagligen varande Interims-Styrelse, skall inom åttonde dagen efter den dag, då Riksdagen i Sverige å Riks-Salen blifvit öppnad och Storting i Norrige lagligen constitueradt, på samma dag å bägge ställen aflemna Propositionen om Thronföljden.
Vill Svensk Riksdagsman sin motionsrätt om Thronföljare utöfva, skall han vara förbunden, att densamma inom denna bestämda tid begagna.
Svea Rikes Ständer och Norriges Storting skola derefter bestämma valdagen; men ej sednare än den I2:te dagen efter den för Propositionens aflemnande faststälde termin skall ovilkorligen Thronföljarevalet förrättas.
Dagen före den, som sålunda blifvit faststäld till Svea Rikes Ständers och Norriges Stortings Thronföljareval, skall, så väl af Svea Rikes Ständer som Norriges Storting, väljas den Committé, som får sig uppdraget att, derest Svea Rikes Ständers och det Norrska Stortingets val skulle falla på olika personer, sammanträda och med bägge Rikenas Representanters rätt, genom omröstning, valet på En person bestämma.
På den till valet utsatta dagen skola Svea Rikes Ständer och Norriges Storting, efter det i hvartdera Rikets Grundlagar bestämda sätt, välja hvardera blott en person.
Rikenas val inträffat på samma person, vare
Han lagligen utkorad till Thronföljare.
Denna Committé skall bestå af 36 personer ifrån hvartdera Riket, jemte 8 Suppleanter, valda på sätt Svea Rikes Ständer och Norriges Storting särskildt stadgat.
Ledamöterne icke vid valförrättningen skulle vara tillstädes.
Konungen, eller, i fall af Hans frånfälle, bägge Rikenas varande lagliga Interims-Styrelse, utsätte dagen, då bägge Rikenas Committerade i Carlstad skola inträffa, 836 Riksdagen 1815. inom den kortaste möjliga tid efter erhållen underrättelse om bvartdera Rikets särskilda val, beräknad efter Riksdags-, och Stortings-orternas afstånd ifrån samlingsorten, men ej sednare än den 21:sta dagen efter den för Svea Rikes Ständer och Norriges Storting till sista valtermin ofvanföre bestämda tolfte dag.
Hvartdera Rikets Committerades Ordförande utfärde genast efter ankomsten gemensamt anslag till sammanträde på förmiddagen, dagen efter den, som blifvit utsatt till de Committerades inträffande på samlingsorten.
Vid sammanträdet uppläse först hvardera Committéernas Ordförande sitt och sina Med-Committerades Constitutorialer.
Derefter varde lottning förrättad mellan de bägge Ordförande, för att afgöra hvilkendera af dem vid valförrättningen skall föra ordet; den sålunda under en, äfven i omröstningen deltagande, Ordförande förenade bägge Rikenas gemensamma Committé företage då genast, och utan discussion, omröstningen.
De Committerade skola ej åtskiljas, ej heller någon af dem ifrån samlingsrummet afgå, innan valförrättningen är till alla delar fulländad.
Vid omröstningen skall hvardera Ordföranden för bvartdera Rikets Committerade uppläsa och utväxla det Document, som innefattar hans Committenters på En person bestämda val.
Derefter skall voterings-propositionen upprättas, medelst ifyllning af de bägge Thron-Candidaternas namn i följande Schema: Svea Rikes Ständers och Norriges Stortings
Deputerade rösta gemensamt att välja Thronföljare till Sveriges och Norriges förenade Thron.
Ifrån Svea Rikes Ständer är dertill föreslagen N. N. Ifrån Norriges Storting är dertill föreslagen N. N. Om flesta Rösterna falla på N. N., är Han till Konungens Efterträdare på Sveriges och Norriges förenade Thron lagligen uthorad.
Om flesta rösterna falla på N. N., är Han till Konungens Efterträdare på Sveriges och Norriges förenade Thron lagligen uthorad.
Innan upprop till omröstningen företages skola alla de stadgar, som röra omröstningssättet, högt och tydligen uppläsas.
N:o 6. 837 Upprop vid denna omröstning skall så förrättas, att, derest den gemensamma Committéens Ordförande är Svensk, de Norrske Committerade först uppropas och sina röster afgifva, och dernäst de Svenske, och tvärtom, derest Ordföranden är Norrman.
Omröstningen skall förrättas med till storlek och utseende i alla delar lika sedlar, hvarpå hvardera ThronCandidatens namn skall finnas tryckt med lika stilar.
För att kunna gälla skola dessa sedlar vara enkla, omärkta, slutna och hoprullade.
Enkel pluralitet gifve utslaget.
Befinnas, vid uppsummeringen af de öfriga, rösterna lika delade, öppnes denna sedel och bestämme utslaget.
Är dessförutan pluraliteten redan bestämd, skall den aflagde sedeln genast oöppnad förstöras.
Om, efter förrättadt upprop, vid sedlarnas öppnande, någon sedel befinnes af egenskap att enligt ofvanbestämda grunder ej kunna antagas, blifve den på stället förstörd.
Protocollet skall vid omröstningen föras af någon bland de Committerade sjelfve.
Detta Protocoll skall genast efter omröstningens slut justeras, hvarefter tvänne lika lydande exemplar skola uppsättas, af hela Val-Committéen, innan den åtskiljes, underskrifvas, i dess närvaro förseglas, och, genom hvartdera Rikets Committerades Ordförandes försorg, genast samma dag afsändas, det ena till Svea Rikes Ständer, under adress till Landt-Marskalken och Talemännen, det andra till Norriges Storting, under adress till dess President.
Dessa Protocoll skola underskrifvas, så, att det exemplar, som till Sveriges Ständer afgår, främst af Sveriges Committerade, och dernäst af Norriges, underskrifves, och det, som till Norrska Stortinget afsändes, främst af Norriges, och dernäst af Sveriges Committerade, undertecknas.
Efter inhändigandet af denna Val-Act på båda ställen, varde den genast, eller sist den följande dagen, för Riksens Ständer i Sverige, och Stortinget i Norrige, föredragen; och Svea Rikes Ständer och Norriges StorTing skola genast träda i författning, att detta bägge 838 Riksdagen 1815.
Rikenas Representanters beslut Kongl. Maj:t, eller, i fall af Dess frånfälle, den lagliga Interims-Styrelsen, meddela. 4 §•
Konungen skall hafva rätt att sammandraga troppar, begynna krig och sluta fred, ingå och upphäfva förbund, affärda och emottaga Sändebud.
När Konungen vill begynna krig, skall Han meddela Regeringen i Norrige Sina tankar och derom inhemta dess Betänkande, jemte en fullständig Berättelse om Rikets tillstånd, i anseende till dess financer, försvars-anstalter m. m.
Sedan detta skett, sammankalle Konungen den Norrske Stats-Ministern och de Norrske Stats-Råderne, tillika med de Svenske, till ett utomordentligt Stats-Råd, och förelägge dem ej mindre de grunder och omständigheter, som vid detta tillfälle böra komma i öfvervägande, än Norrska Regeringens förklaring om detta Rikes tillstånd, jemte en dylik om Sveriges.
Öfver dessa föremål infordre Konungen deras Betänkande, hvilket de, hvar för sig, skola till Protocollet afgifva, vid den ansvarighet, Grundlagarne bestämma.
Derefter äge Konungen rätt att fatta och utföra det beslut, Han anser för Staten gagneligast. 5 §•
Så väl den Norrske Stats-Ministern som de tvänne Stats-Råd, hvilka åtfölja Konungen, skola hafva säte och öfverläggningsstämma i det Svenska Stats-Rådet, enär ämnen der förehafvas, hvilka angå bägge Rikena.
I dylika mål skall den i Norrige varande Regeringens Betänkande inhemtas, så vida de ej fordra ett så hastigt afgörande, att tiden sådant icke medgifver.
Då inför Konungen i det Norrska Stats-Rådet, enär och ehvar det är samladt, ämnen förehafvas, som angå båda Rikena, skola trenne Ledamöter af det Svenska Stats-Rådet der äfven hafva säte och stämma. 6 §•
Dör Konungen medan Thronföljare ännu är omyndig, skall Svenska och Norrska Stats-Rådet genast sammanträda, för att gemensamt utfärda kallelse till Riksdag i Sverige och Storting i Norrige.
N:o 6. 839 7 §•
Intill dess bägge Rikenas Representanter äro församlade och hafva förordnat om Regeringen under Konungens minderårighet, skall ett af lika antal Svenska och Norrska Ledamöter sammansatt Stats-Råd förestå Rikenas styrelse, med iakttagande af dessas ömsesidiga Grundlagar.
Vid alla de tillfällen då, efter Sveriges och Norriges Grundlagar, Rikets styrelse föres af Stats-Rådet, skola bägge Rikenas Stats-Råd till lika antal sammanträda.
Den Svenske Justitise-Stats-Miuistern och den Norrske Stats-Ministern skola, vid bägge Stats-Rådens första sammanträde, draga lott om hvilkendera der först skall föra ordet.
Efter den, genom denna lottning, först faststälda ordning, skall Ordförande sedermera hvar åttonde dag ombytas, så att hvardera Stats-Ministern, den ena efter den andra, och endast en vecka i sender, må föra ordet. 8 §•
Valet af Förmyndare, att föra styrelsen under Konungs minderårighet, skall verkställas efter samma föreskrift och på samma sätt, som förut i 3 § är stadgadt angående valet 'af Thronföljare. 9 §■ De Norrmän, som vid ofvan anförda tillfallen deltaga i Regeringen, skola inför Norrska Stortinget afaflägga följande Ed: »Jag lofvar och svär att vilja förestå Regeringen i enlighet med Constitutionen och Lagarne, så sant mig Gud hjelpe och Hans heliga Ord.»
De Svenske aflägge Ed inför Sveriges Rikes Ständer.
Hålles ej Riksdag eller Storting vid denna tid, nedlägges Eden skrifteligen i Stats-Rådet och förnyas sedan på nästa Riksdag eller Storting. 10 §.