Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till sist måste morföräldrarne taga henne till sig.
De tyckte synd om den lilla.
Amman vinner, om ej allt, så dock mycket af den kärlek, som odelad borde vara din — moderns.
Du sjelf ser med afund derpå.
Men huru kan du vänta annat, då du ej velat offra något för ditt barn.
En annan sida af saken, ej minst värd att beakta, borde ock bringa till bättre besinning.
Borde det ej stå klart för oss, hvilken orätt- i r-N I i k l I KJ IN till billigaste pris och på bästa sätt utför alia möjliga uppdrag tllltjens för Iduns ärade läsarinnor.
färdighet vi begå emot ammans eget barn?
Ett fattigt, armt litet barn, som man beröfvat kan- ske dess enda glädje i lifvet — modersfamnen!
Kunnen I sätta eder in uti den arma moderns känslor, som måste, drifven af nöd, vända sitt eget barn ryggen och taga det främmande i sitt sköte?
Här kan vara platsen att citera en ammas ord till en sin väninna.
» O », sade hon, » när jag lägger detta främmande barn till mitt bröst och kommer så att tänka på mitt eget, då sönderslites mitt hjerta!
En rasande lust att slunga detta barn ifrån mig bemäkti- gar sig mig. » Det är redan sagdt, att kärleken mellan en naturlig moder och hennes barn sammanbinder dem.
Ja, med band så fina, osynliga och dock oupplösliga.
Med dessa band kastade modern liksom en » lasso » om faderns hals: han kan ej slita sig lös från den hänförande taflan — moder och barn.
Barnet blir fadern dubbelt dyrbart, derför att den qvinna, han älskat högst af allt, vårdat och närt det.
Tan- ken på barnet och modern gör honom stark i jordlifvets strid.
Det borde vara en hvar moders käraste åtrå att sjelf nära det barn, Gud har gifvit henne.
» I ären bättre än många sparfvar », har fräl- ' såren sagt.
Skulle vi då i detta fall vilja vara sämre än de?
C. Th .... n.
operan återupptog i måndags Kossinis opera » Wilhelm Tel! » med hr Conrad Behrens som gäst i titelrollen.
Genom hr B:s mäktiga och klangfulla stämma i förening med hans på samma gång kraf- tiga och måttfulla spel framstod detta parti på ett sätt, som ej kunde undgå att fängsla åhörarne.
Så- som ett par särdeles förträffliga scener torde böra framhållas bågscenen och sammansvärjningsscenen.
Lifiigt bifall heisade också den framstående gästen, hvilken till och med framropades för öppen ridå — en annars dess bättre här numera afskaffad osed.
Hr Strandberg hade likaledes, om man frånräknar ett litet missöde i andra akten, en särdeles lyckiig afton i Arnolds parti, för hvilket hans vackra och böjliga stämma också förträffligt lämpar sig.
Fröken Karhohn, alltid utmärkt i Jennys roll, var denna afton om möjligt bättre än någonsin Fröknarna Ek och Jungstedt äro likaledes värda erkännande för utförandet af sina resp. roller, prinsessan Matilda och Hedvig, Tells hustru.
Det samma kan också sägas om hrr Nygren och Sellergren som Gessler och den äldre Melchtal.
För öfrigt gick operan i sin helhet bra under hofkapellmästaren Nordqvists säkra ledning.
I dag (onsdag) upptiäder hr Behrens som Marcel i » Hugenotterna ».
På fredagen denna vecka gifves för första gången å denna scen » Hoffmanns sagor ».
Att denna operas många goda egenskaper här bättre skola komma till sin rätt än på f. d.
Nya teatern kan man vara för- vissad om.
Matinéen å k. dramatiska teatern sistlidne sön- dag var ganska talrikt besökt.
» Kusin Ostoja », svenskt original i 1 akt, var ett temligen tarfligt stycke, som, om man undantager fru Rundberg i titelrollen, ganska dilettantmessigt utfördes.
H r Skånberg var en all- deles för vårdslös grefve och fru von Koch visade sig bestämdt ej ega några anlag för scenen.
I Ernst Lundquists bagateli » Småflickor » briljerade fru Hart- man som den 14-åriga Lizzie.
Hon understöddes mycket bra af fröken Gottschalk som Eva.
Mussets lilla förträffliga komedi » En caprice » förfuskades all- deles i utförandet.
De betänkliga bristerna i memo- reringen borde åtminstone kunnat undvikas.
Å t - skilliga sångnummer utfördes mycket godt af fröken Sigrid Wolf och hr Hagman.
Den 15 maj.
Idun.bör ej saknas i något hem; den vill för alla vara en god tomte, en tillförlitlig råd- gifvare.
Berättelse för Idun af Johan J^ordling.
(Forts.) Långväga gäster.
K § | | f t e r begrafningen foro de två väninnorna s ^ ^ e omedelbart ut till Klaraborg.
Ruth hade af de sista dagarnes sorg och ansträngningar åter blifvit helt blek och nervös; den stackars droppe lifsmod, som en kort tids hvila och sinnesro ingjutit, var på nytt som försinad.
Hon trängde ovilkorligen till lugn.
Under den närmaste veckan föreföll hon rent af så ur jemvigt, att Klara förskräcktes och fruktade, att hon var på allvar sjuk.
Rätt som hön satt der på den öppna soliga verandan, tyst, sorgmodig, med de feberglän- sande ögonen stirrande ut öfver fjärden, kunde hon utan yttre anledning brista ut i en häf- tig, hysterisk gråt, infor hvilken Klara stod alldeles magtlös.
Tröstande och vänliga ord hade ingen verkan.
Det var endast att vänta, till dess krisen sjelfmant lade sig och Ruths späda kropp efter gråtens kramp föll till- sammans i vanmägtig trötthet.
Vid andra tillfällen greps hon plötsligt af en onaturlig, uppjagad glädtighet, som i all sin nervösa våldsamhet föreföll än pinsammare än tårarne.
Eller ock stängde hon sig inne på sitt rum och lät icke se sig på flere tim- mar, under hvilken tid hon rastlöst vankade fram och åter, fram och åter öfver den mjuka mattan, vridande sina händer i tårlös smärta.
Om då Klara till sist, sedan hon länge hört det dämpade ljudet af hennes oroliga steg, icke längre kunde gifva sig till ro, utan sakta knackade på hennes dörr, var det få- fängt, hon väntade sig svar.
Hon kunde ropa, öfvertala, bedja — det blef endast döds- tyst der inne, och den jägtande marschen hörde upp.
Så snart hon, tröttnad, lemnade dörren, tog den vid på nytt.
När Fritz kom ut, tog honom Klara af- sides och rådgjorde sig, huruvida det ej vore bäst, att han sände ut en läkare från staden.
D e hade gått undan i den lilla bersån på villans bakre sida och trodde sig med visshet ohörda; men hur det begaf sig, stod Ruth midt i samtalet plötsligt framför dem och hade hört allt.
» En läkare », afbröt hon i en ton af verk- lig förskräckelse; » en läkare — nej — nej — på intet vis!
Det behöfver jag visst inte!
Jag är ju alldeles frisk.
Hvad skulle felas mig?
Några dagars hvila kanske.
Jag vill det inte, jag ber, ni får det inte!
Det skulle just vara sättet att rätt göra mig sjuk. » Så fick då saken tills vidare förfalla för hennes ängsliga afböjande, och Ruth föreföll äfven under de närmast följande dagarne nå- got mera lugn.
Lilla Vivan gick under hela denna tid omkring med en missmodig min öfver sitt täcka barnansigte: den sorgsna tanten, som hon dyrkade af allt sitt späda hjerta, hade knappast en tanke eller ett ord för sin unga vän.
Vivan vågade ej ens nalkas henne för att i tystnad få stå vid hennes knän, som det redan blifvit en kär vana, en dyrbar rät- tighet.
T y hon förstod med den barnsliga instinktens skarpsynthet, att den andra tryck- tes under en sorg, som var stor nog att helt och hållet upptaga henne.
Man hade nu kommit in i medlet af juli, var upptagen af sina blommor, hördes » W i l - och, med undantag af pappa Rebolledos från- liam Lindbergs » fälle, var allt oförändradt.
udden; Ruth, hennes man Klara visste om och de förhållanden, från hvilka hon kommit, lika litet som dagen.
Att fråga än komma henne i tankarne; dertill då den första Ruth allt för oberäknelig och nervös.
Så var det nämaste en lördagsafton väder; en lagom med det svalka ange- steg upp spratt ångaren om udden hvita rök steg upp mot högblå den rörde sig antog lousier.
det, Klara sysslade just vid der hon placerade middagsbor- friska, nyplockade en som af hade vanligt sänkt i tankar, stödd de i ampelopsis-klädda dag varit vid ett pelarne.
mot Hon ovanligt lugnt och jemt lynne; V i v a n hade vågat sig ända fram till hennes knän — för första gången på i De plägade om lördagsaftnarne äta 8, då Fritz, som kan sina mål tog i staden, nu båten efter dagens bestyr.
För en sen annars under kom ut Färdigsydda utsyrslar.
Gång efter annan har till Iduns redaktion af med- lemmar ur tidningens vidsträckta läse- krets uttalats den önskan, att vi måtte upprätta och i tidningen införa något förslag med prisuppgifter öfver hvad som åtgår eller behöfves till en brud- utstyrsel.
Att kunna fä någon för alla förhållanden gällande norm här vid lag är naturligtvis omöjligt.
Veder- börandes ekonomiska ställning är här hufvudfaktorn.
Då man talar om brndutstyrsel, me- nar man i främsta rummet allt, som hörer till linneförådet.
Vårt beslut att härutinnan lemna våra läsarinnor en god ledning underlättades genom ett meddelande från innehafvaren af K.
M. Lundbergs?
Bosättning » magasin, att han just hade under utarbetning ej mindre än trenne olika priskuranter på färdigsydda utstyrslar, till omfång och pris lämpade efter vederbörande köpa- res olika förmögenhetsvilkor.
Dessa pris- kuranter äro nu färdiga och finnas, så- som synes, i dagens nummer införda som annons.
De äro synnerligen än- damålsenligt och väl uppstälda och böra kunna tjena våra läsarinnor till mycket god ledning.
Alla möjliga närmare upplysningar lemnas derjemte med stör- sta beredvillighet skriftligen eller munt- ligen af K.
M. Lundberg * Bosättnings- magasin.
För öfrigt skulle bestämdt alla våra i Stockholm bosatta läsarin- nor och de från landsorten, som ämna sig till hufvudstaden, hafva ett särskildt nöje af att aflägga ett besök i denna välkända bosättningsaffär, antagligen den största i sitt slag i Sverige.
Belägen i Skandinaviska Kreditaktie- bolagets hus nr 7 Storkyrkobrinken, hvars hela bottenvåning jemte under- liggande källarvåning den upptager, är den synnerligt ändamålsenligt och väl inredd.
Den stora försäljningslokalen, till hvilken från gatan leda två in- gångar, är delad i två hufvudafdelnin- gar.
Den främsta, åt ^atan belägna, utgör den egentliga minuthandelsafdel- ningen för linnevaror, trikåvaror o. d.
Den andra stora afdelningen är belägen bakom den förra.
Här finnts ett syn- nerligen rikhaltigt lager af gardiner, mattor och möbeltyger, filtar och täc- ken samt ett välsorteradt lager af dessa vackra engelska jernsängar, som nu äro så omtyckta.
Från denna afdelning leder en trappa ned till källarvåningen.
I olika afdelningar återfinner man här stoppade möbler, lager af jernsängar, fjäder och dun, tagel och krollspint i afrundade, duniga moln himmelen.
en flägt klart som en annalkande ton, genom båten skar upp en fåra.
kom kysste med och husgerådsbråte, gröu- Fritz Ritter ock i sin den bugning lilla Ruths honom följde i ett och fattade smala hand.
i hack och häl blondt kostym med dalande solens sneda strålar en vismuthfärgad spetsigt tur i land, med Men en artig tätt efter en annan herre, hakskägg, en elegant egendomlig, utländsk snitt.
Ruth hade till en början ej alls lagt märke till honom i den landstigande.
hufvudet, packade hopen af allsköns Plötsligt, träffade när dock hon vände på hennes blick hans; hon var något visst i detta enda flyktiga moment, då deras ögon möttes, som kom hvarje droppe hur än färgspel, att hon knappast märkte, ångbåten närmade sig och lade till, förr hon kände Vivan rycka i sin hörde hennes utrop: Ja, der på tous-cas stod han bland den hvimlande ska- åt ut, med ning och hand och » der, se der är pappa! » fördäck, hviftande med kom dottern och det och Ruth.
sin ljusa trängsel: en- Landgången blef några ögonblicks kände blod så att i ej genast hennes hon igen kropp att kände, hur hon honom, men rusa åt der hufvudet, blef glödande röd och hörde pulsarues slag ringa som klockdön i sina öron.
Det var Karl Vrede.
rus- (Forts.) arbetslediga Stockholms- fäder, som vände ut til) sina Rindövillor öfver m. m. samt slutligen afdelningen för försändelser till landsorten.
Från denna afdelning utgå dagligen försändelser i hundratal, och att många af dem gå till Iduns läsarinnor, har denna stor- artade affärs innehafvare varit nog upp- riktig att tillstå för oss, ity att de från landsorten ingående orderna mycket ofta hänvisa till K.
Lundbergs Bosätt- ningsmagasins annonser i Idun.
De olika afdelningarne äro förbundna me- dels telefon, och hela etablissementet upplyses af elektriskt ljus.
Affären grundlades år 1843 i Ny- köping af hr Karl Magnus Lundberg, flyttades 1808 till Stockholm, der den redan sedan 1851 haft filial, samt öf- vertogs 1873 vid faderns död af nu- varande innehafvaren hr Karl Ludvig Lundberg.
Utom den här ofvan om- nämda bosättningsaffären har firman en mycket stor garnhandelsaffär Stora Nygatan 2.
Dessutom hörer till affä- ren åtskilliga verkstäder: för tillverk- ning af stickade yllevaror, såsom goss- kostymer, yllevästar, koftor, strumpor m. m., tapetserareverkstad samt nyan- lagd fabrik för tillverkning af jernsän- gar m. m.
Vi hafva trott, att dessa meddelan- den skulle vara af intresse för våra läsarinnor, helst då de röra en affär, med hvilken de flesta af dem redan haft eller åtminstone förr eller senare torde få att skaffa.
Att de varor, som der tillhandahållas, äro af prima qva- litet, hafva vi sjelfva haft tillfälle öf- vertyga oss om, dels genom eget bruk, dels ock genom de bevis på fullständig belåtenhet hos dem af tidningens läsa- rinnor, som genom Iduns Uträttnings- byrå gjort inköp i K.
M. Lundbergs Iiosät t ningsmagasin.
Något Icke korgar detta vec- Ännu medan Klara hemmet.
den dess af som- af tjenstflickor Ruth fängslades så af det egendomligt sköna ran diner kl.
Så fjärden; convoyerade saksknippor, köttpåsar och öllådor.
midt öfver bred qvicksilfverskimrande så länge.
dess yta hvilken blommor i de gnistrande kristallvaserna; Ruth satt, massor i luften; vattnet låg spegel, och i den stora verandans hvita ja- sina drömmar, Just som de kommo ned på bryggan, svängde luften den mardrägter, ur emot bryggan och från sjön och mängde sig med den solljumma bakom upp helgdagen, desslikes deras fruar i ljusa på andra sidan reste sig långsamt, tog barnet vid handen och gick ned derom kunde nu än mindre var Ruth gälla falsett om huskurer.
Under rubriken » huskurer » före- komma ofta i Idun rön och meddelan- den, de flesta lemnade af Iduns läsa- rinnor.
Utan tvifvel finnes här ibland åtskilligt, som ej är utan sitt värde, men öfver bufvud taget torde dock vara skäl att iakttaga en viss försigtig- het med dylika kurer.
Ty, äfven om medlet i och för sig sjelft kan vara oskadligt och till och med i ett gifvet fall nyttigt, så är dermed ingalunda sagdt, att så blir förhållandet i andra.
Allmänheten ger nämligen ofta samma namn åt helt olika sjukdomar, t. ex. på grund af en viss likhet i sjukdomens yttre karaktär.
Det är klart, att i dy- lika fall samma medel den ena gången kan medföra nytta, men en annan vara rent af skadligt.
Så länge emellertid dylika huskurer gälla obetydliga åkommor eller kanske mera falla inom kosmetikens område, bör risken ej kunna vara särdeles stor.
Helt annat blir deremot förhållandet, när de tillrådas mot sjukdomar, som äro af en så allvarlig beskaffenhet, att en oriktig behandling kan kosta pati- enten lifvet.
I sådana fall äro dylika » kurer » absolut att fördöma.
V i hafva föranledts till dessa reflex- ioner genom en i förra numret af Frida N.
N. meddelad » kur » mot kräfta, ett meddelande, mot hvilket vi anse oss böra inlägga en gensaga.
Kräftan är en af de svåraste sjuk- domar, för hvilka menniskan är utsatt.
På medicinens nuvarande ståndpunkt känna vi intet annat tillförlitligt medel deremot än ett operativt aflägsnande af svulsten.
Genom en väl utförd operation hafva emellertid talrika kräft- patienter räddats, och den moderna kirurgin har härvid gjort underverk.
Men för att operationen skall lyckas, fordras ej blott, att den är väl uiförd; den måste också vara gjord i god tid, innan kräftan går för långt.
Bedan af denna orsak äro alla s. k. huskurer och qvacksalfverier absolut fördömliga vid en så allvarlig sjukdom: patienten förlorar derigenom en dyrbar tid, och när han ändtligen insett » kurens » overksamhet — då är det till äfventyrs för sent för kirurgen att ingripa.
Och ännu aldrig har verklig kräfta botats med » honung, rågmjöl och grädde » (!!)
och kommer heller aldrig att göra det.
Att genom användning af dessa oskyl- diga medel någon » knöl » gått till baka, derpå tvifla vi visst icke, men i så fall har det ej varit kräfta, och för- söket är vådligt, ty blott läkaren kan afgöra sjukdomens natur.
Ä r kräftan åter stadd i sönderfall, i hvilket fall Frida N.
N. föreskrifver » galmeja, vitriol och blyhvitt » (jemte morötter!!
), så är det ännu oriktigare att förspilla tiden med dylika medel, ty då är ett operativt aflägsnande af kräftsvulsten ännu mera trängande, och så mycket vigtigare som härvid an- gränsande körtlar, som angripits eller kunna angripas, på samma gång måste aflägsnas.
Det sagda torde vara nog för att varna allmänheten för användandet af slika » huskurer » mot en sådan sjuk- dom som kräftan.
Och i allmänhet taladt — må man gerna begagna dy- lika kurer i fall, der de åtminstone ej kunna jEÖra någon skada, men akta sig för dem - och allt qvacksalfveri vid sjukdomar, der de kunna kosta en menniska lifvet.
Undersökning niåste afgöra, om dcnua svaghet har någon annan, särskild orsak, e ler oin den står i samhand med er allmänna svag- het.
Derpå beror naturligtvis också behand- lingen, äivensoui utsigtenu för sjukdomens bäfvande.
Utan undersökning kunna vi så- ledes ej yttra oss om er sjukdom.
Gullmr.
Det förefaller oss osannolikt, att detta är örvax (» som antagit flytande form;), ty då skulle ni efter örats ordentliga rengöring höra normalt.
Troligare är väl, att det är en varllytning, hvarför sannolikt något lidande i det inre af örat föreligger, hvilket antagande ocktä styrkea deraf, att ni hör bättre efter luftinbläsning.
Ni hör vända er till en öron- läkare i och för ordentlig undersökning.
Se svar till Lsetitia n:r9.
2) Att ni är » .Ttegerian, anse vi öfveiflödigt; dock bör ni begagna ylletröja närmast krop- pen.
Se svar till Ingeborg 2).
i n:r 19.
Jmpatience.
Sjukdomens orsak kan afgöras ' blott genom noggrann undersökning.
Dock tro vi, att ni genom den använda behandlin- ggn bör kunna bli äterstäld.
om ni b ' ott der- jemte iakttar abstinens både i det ena och andra afseendet.
Se svar till Finskan Kajsa i n:r ö. Selma.
Detta medel fås pj utan läkares re- cept och bör ej heller användas utan att läkare öfvervakar kuren.
Vilma.
Förutsatt a ' t det är verkliga » ref- ormar », bur ni använda en salfva af 1 del fäldt svafvel på 10 delar lanolin, ingniden grundligt två gånger dagligen.
Ni måste ha förband kring halsen.
Emma F. Instoppa hvarje qväll och mor- gen i näsborren en bit bomull bestruken ined följande salva: 1 del barsyra, 1 del - dnkoxid, 10 delar vaselin.
Laga att ni i sommar kan undergå en brunns- och badkur vid lämplig badort, b).
Begagna samma salfva, som föreskrifvits för Ingeborg i n:r 19.
Norsk.
Utan undersökning är det oss omöj- ligt att säkert säga, hvad detta kan vara.
Då ju ingen svulst eller knöl kännes, så behöfver ni nog ej oroa er för kräfta; mot ett sådant antagande tala ock edra öfriga symptom.
Tro- ligen är det en reumatisk muskeiinflammation.
Vänd er till läkare ' D:r - d Svar.
11 — a undrar, hvilket är vackrast att sätta omkring virkadt täcke, spets eller frans.
För min del tycker .jag mera om spets och lemnar har en beskrifning på en tvär- spets, toffelvirkning.
Man lägger upp 24 maskor, vänder och virkar ett tätt hvarf, vänder och virkar 17 täta m., så 3 luft ni.
och hoppar öfver 3, derpå 3 täta, så 3 Iuftm., vänder, 3 täta, 3 luftm.
och hoppar öfver 3, fortsätter så, til man får 2 hål, sedan 13 täta, vänder och virkar 10 täta, 3 Iuftm.
o. s. v. till man har 3 hål; så- lunda fortsattes till man har ö häl och är då spetsens bredd 35 maskor.
Vid hvarje vänd- ning virkas 1 luftm.
Sedan fortsätter man och minskar lika mycket, som inan förut ökat, tills man äter har 1 hål och 23 maskors bredd.
Denna spets bör virkas mycket löst och tar sig då, ehuru enkel, mycket bra ut.
Helsingc-stinta.
1 skalp, valnötter knäppas, så att nötterna blifva i halfvor.
1 skalp, toppsoc- ker styckas och doppas hastigt i vatten samt lägges i förtent kastrull.
Dä sockret kokat en stund och väl smält, ihälles en desertsked ättika.
Då sockret kokat till karamell (hvil- ket pröfvas genom att hälla några droppar i ett glas kallt vatten), iläggas några nötter i sänder samt upptagas med gaflél och läggas pä en oljad marmorskifva.
Vill man hafva
VI vilja särskildt fästa uppmärksamheten på Iduns lämplighet for plats- sökande och platsutbjudande annonsörer, äfvensom för alla öfriga slags det ännu bättre, ilägges en bit vanilj att koka med sockret.
Om sockret ej vill klarna, utan ser ut som en tjock gröt, inalles försigtigt mera vatten.
Att kandera apelsinklyftor tillgår pä samma sätt, men till alla dessa måste göras små vec- kade papperslädor.
V. S~n.
Då jag skulle uppsätta svaren på dessa frågor, uppstod den tanken allra först: » Månne icke » Fader » står under » tofifelp », eftersom han tyckes hysa fruktan för att framhålla sia faderliga makt och myndighet ?:.
Först skulle jag vilja sätta som svar under alla tre frågorna: » Jo », med följande tillägg vid hvarje: 1) Ett barn bör agas af de personer, under hvilkas upp sig t det står: fader och moder i familjen, läraren i skolan o. s. v., med ett ord af den eller de personer, som af Gud och samhället blifvit förordnade att vara uppfost- rare; 2) Skulle endast en tuktomästare få före- komma, skulle barnet få en skef uppfattning af rätt och orätt, alldenstund det endast skulle känna sig brottsligt for sin felaktiga handling inför viss person.
Jag vill då säga, att det kan blifva mer än bortskämdt, för att ej be- gagna starkare uttryck; 3) Att fadern skall komma först i andra rummet vid tuktens utöfvande, låter under- ligt.
Fader och moder hafva ju pä grund af sin ställning samma rättighet och böra i hvar sin mån vid behof tuktande ingripa.
(Äkten- skapliga tvister kunna visserligen åstadkomma stridiga åsigter mellan makar rörande tukten, men sådant får ej bilda regel utan höra till undantagen.)
Tjenarinoan åter bör uppträda endast som varnaude och förmanande samt hänskjuta agan till vederbörande.
Härvid är att märka, att man bor verkställa en uttalad hotelse lika kouseqvent, som man håller ett gifvet löfte.
Skulle så fordras, är jag villig ytterligare utveckla mina åsigter och slutar med frågan: » Är » Fader verkligen en fader?
i i — \ i i u I L- / U IN S — e.
För alltid behöfver ju ej poesien som tätlingsämne ha förvisats från våra spalter, derför att den vid en tätting uteslöts.
Det har emellertid visat sig vid föregående försök, att de poetiska skrifterna lidit af en synner- ligen jemn svaghet.
Men det blir möjligen bättre framdeles.
Hvad edra nu insända poem angår, skola vi kanske använda det ena.
— Annonser mottagas endast genom S. Gumaelius annonsbyrå och hes redaktionen.
En bildad, anspråkslös flicka af blidt sinnelag, med vacker handstil, kunskap i bokföring samt lust och vana vid husliga sysslor önskar plats i bil- dadt hem som sällskap, lektris, skrif- biträde, gå till banda eller dylikt.
Rätt god sångröst samt någon språkkunskap eges.
Skulle gerna önska medfölja till utlandet.
Goda referencer.
Bedes om svar märkt » Bon courage », Sandsjö.
[215] Innehållsförteckning *: Agnes Hedenström.
— Just denna samma bilden, efter Alfred Meiss- ner af Annie Berg.
— Svärmor; af Ave.
— Qvinnogymnastik; en serie uppsatser efter En ung flicka, » Vort Kjem ».
— Får — får inte; af E — th, som genomgått 8-klassigt elementar- — Väljen sjelfva!
— Damer som turister.
— läroverk och derifrån har goda betyg, Ammcn sjelfva edra barn; ett ord till Svenska mödrar af C. Th.
önskar plats i bättre familj för att un- — Ett storstadsbarn; berättelse lör Idun af dervisa minderåriga barn i vanliga skol- Johan Nordling: V. Långväga gäster, (forts.) För hemmet.
— Något om huskurer.
— ämnen, språk och handarbeten.
Musik- undervisning lemnas åt nybörjare.
Löne- Läkareråd.
pretentioner 100 kr.
Norrköping p. r.
Svar till » 19 år », [209] DIVERSE.
25 Öre pr petitrad (
A f z e l i u s Ingen annons införes under 1 kr.
L i l l a Vattugatan 34.
Resa t i l l Nordkap.
Under Juli månad önskar ett ungt fruntimmer godt och trefligt ressällskap till Nordkap.
torde inlemnas till » Idans » Redaktion, Klarabergsgatan 54.
[2U] Försöken Th. Winborg &amp; C:is i Stockholm tillverkningar af Cpncentrerad Ättika pä flaskor för ut- spädning.
S o j a, Företrädesvis mag- och hudsjukdomar.
[153] Doktor PLATSSÖKANDE.
Carl piensburg 14 Lilla V a t t u g a t a n 14.
Hvardagar ' jzi — ' / z4.
Hafskuranstalt.