Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Utskotten liu mera i 12 Cap. 12 § af Skiftes-Stadgan föreslagit den förändring, att förut Verkställdt Storskifte ej får, emot en enda delegares bestridande, genom allmänt skifte rubbas, derest ej, efter före* gången undersökning, med afseende å så väl belägenheten och jordens beskaffenhet* sorn de med skiftet förenade kostnader och delegarnes förmåga alt dem bestrida, det blifvit utrönt, att skiftet kan, utan någons skada och förlust, för skifteslaget i allmänhet blifva förmonligare, än det redan varande Storskiftet, torde jag deraf få hemta ytterligare skäl för min öfvertygelse, alt nu varande lydelsen af i3 Cap. 2 § bör bibehållas, emedan, då största delen af de Samfälligheter, i afseende på hvilka Skiftes-Stadgans tillämpning ifrågakomrtter, låra vara storskiftade, samt i sådant fall skifte ej får, emot någon delegares bestridande, verkställas, derest det icke för dem alla är gagnelig!, någon förmon således ej till» 116 Bil. t- Lag s. Allm.
Ull. N. o 4*- kommer den, som skiftet sökt, framför lians Grannar, och Sökanden ej torde böra straffas för det han beredt både det allmänna, sig sjelf och sina grannar verkliga fördelar. 18 Cap. g och i3 § §.
Den öfvertygelse jag, genom reservation emot Utskottens förra Betänkande, yttrat, att ego-taxeringen eller graderingen ej borde hänföras till de ämnen, som skulle vara slutligen afgjorde, innan skifte sker, samt att Skiftes-Stadgans föreskrifter i denna omständighet således borde lemnäs oförändrade, har ej undergått någon rubbning derigenom, att Utskotten, oansedt de flere motiverade anmärkningar, som emot förändringen blifvit anförde, dervid förblifvit.
Jag får således, i afseende på detta Utskottens beslut, åberopa min emot Betänkandet N:o 8 afgifna reservation.
Utskottet d. 3 Julii 182g.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om inställelse af de nu pågående Laga Skiften.
Till Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten har Hedervärda
Bon - jLa,*- samt Allm.
N>:o 4%- 117 de-Ståndet, genom Remiss den 9 nästlidne April, öfverlemnat en af Riksdagsfullmägtigen från Vester - Norrlands Län Nils Strindlund väckt Motion derom, att Rikets Ständer må uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Maj:t i Nåder täcktes låta inställa de nu pågående så kallade Laga Skiften.
Detta hafva Utskotten öfvervägat, och, sedan Utskotten, uti det Betänkande de redan afgifvit i anledning af de flere inom respective Riks-Stånden väckte- frågor, angående dels upphäfvande, dels ändring och rättelse i Kongl. Stadgan om Skiftes-Verket i Riket af den l\ Maji 1827, äfvensom uti förnyad t
Utlåtande af denna dag yttrat- sig sakna fog alt tillstyrka andra, än några mindre partiela ändringar i nämnde Författning, hvars hufvudsakligaste
Stadganden och grunder deremot ansetts höra bibehållas, hafva Utskotten äfven i och med detsamma uttalat sin mening i afseende på nyttan af Författningens fortsatta tillämpning och efterlefnad.
Att nu, genom bifall till Motionen, söka tillvägabringa inställelse af alla, till följd af ofta åberopade Förordning, foretagne och nu förevarande Skiftes-förrättningar, anse
Utskotten så mycket mera orättvist och olämpligt, som ej allenast en slik åtgärd, utsträckt till den allmänna om - 118 Zag- samt Allm.
N:o ^2, fattning Motionairen afsett, troligen skulle vid verkställigheten finnas stå i strid mot mången
Delegares eget behof oell önskningar, utan jemväl ett skiftes inställande, efter Utskottens omdöme, måste ske endast i den ordning, på det sätt och af de anledningar Skiftes-Stadgan upptager, så vida nemligen icke Kongl, Majit, uti någon serskild fråga, skulle, på derom gjord underdånig anhållan och i följd af synnerliga omständigheter, finna för godt att annorlunda förordna.
Och enär Rikets Höglo!].
Ständer således lära inse, att hvad Motionen åsyftat torde ligga utom gränserne för deras befattning, få Utskotten, som icke kunna dela Motionairens åsigt om behofvet af den föreslagna åtgärden, helst hvarje delegare, som skulle finna sig genom ett påbörjadt skifte uti sin rätt förnärmad, har vägen öppen, att deri å behörig ort vinna rättelse, tillstyrka, att Strindlunds Motion må fä förfalla.
Stockholm den a5 Junii 182c), N:o 43.
Utskottet d, 7 Julli 1S29.
Utlåtande, i anledning af ytterligare väckt fråga om rättelse och än - Lag- samt Allm.
Desv. o. Oec. Utsk. Uti. N. o 4$.
119 dring i Kongl. Taxan på arfvode för Landtmäteri-Förrättningar af den 5 Julii 1827, Viel föredragning af Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens, under N:o 9 afgifna Betänkande, i anledning af åtskilliga väckta Motioner om jemkningar och rättelser i den af Kongl. Maj:t den 5 Julii 1827 i Nåder utfärdade Taxa på arfvode för Landtmäteri-Förrättningar, har i ingifvet anförande Herr Friherre Wrangel^ Henning; framställt åtskilliga anmärkningar vid högslberörde Taxa, hvilka, såsom ny Motion ansedde, Höglofl.
Ridderskapet och Adeln genom Protocolls-Utdrag den 4 nästlidne Maji remitterat till Utskottens handläggning.
Dessa anmärkningar, hvilka serskildt angå hvardera af Taxans 1, 2, 5, 6, 11 och 20 §§, hafva hufvudsakligen för ändamål att ådagalägga, det den deri uppförda arfvodes-beräkning vore för hög och att lämplig nedsättning deraf alltså mätte ega rum.
Utskotten, som öfvervägat Motionens innehåll, få till svar derå vördsamt anföra: att, sedan Utskotten, uti ofvanberörde Betänkande, N:o g, i anledning af de förut gjorda och handlagda Motioner om ändring och rättelse i Kongl.
LandtmäteriTuxan den 5 Julii 1827, på förekomne skäl i ao Lag- samt Allm.
Dcsv. o. Oce.
Utsfs. Uti. N. o 43. ansett det håde vara för tidigt och icke lämpligt att till Kongl. Maj:t ingå med förslag till ändring uti berörde Taxa, men deremot funnit sig böra tillstyrka Rikets Hög lo fl.
Ständer att, genom underdånig skrifvelse, hos Kongl. Muj:t anhålla, att Kongl. Maj:t, efter erhållen del af vissa upplysningar, samt, efter pröfning för öfrigt af framdeles befintlige omständigheter, täcktes i Nåder bestämma, om och i hvilka delar nedsättning och jemkning i den stadgade arfvodes-beräkningen må skäligen ega rum; alltså och då, genom 3:ne Riks-Slånds lemnade bifall lill Utskottens berörde förslag, frågan i hela dess vidd sålunda redan är lill Kongl. Majrts
Nådiga pröfning af Rikets Ständer öfverlemnad, anse Utskotten sig nu mera ej tillkomma att ingå i pröfning af Herr Friherre TVrangels Motion, utan tillstyrka, att densamma må förklaras förfalla.
Stockholm den 2 Julii iSay.
N:o 44* Ankom till Exped.
Utskottet den 7 Julii 1829.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om stadgande af en Lag till förebyggande af vederbörande Tjen - Lag-samt Allm.
Dcsv. o. Occ. Utsk.
N:o 44- 121 steniäns egenmägtiga förfarande vid jord-ransakningar samt om upphäfvande af Kongl. Circnlaire-Brefvet den i October i8o4 angående förmedlings återgång.
Af den anledning, alt det, vid en lili en viss landsort nyligen förrättad jordransakning, skall blifvit åtskilliga innehafvare af förmedlade hemman förelagdt att, inom kort lid, till vederbörande inkomma med utredning af förhållandet med de skedda förmedlingarne, vid påföljd för underlåtenhet deraf, alt berörde hemman skulle komma att dädanefter såsom oförmedlade anses, har Riksdagsfullmägtigen Herr B. H. Santesson, i ett till Vällofl.
Borgare-Ståndet afgifvet och till Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens gemensamma behandling, genom Remiss den 17 sistlidne December, öfverlemnadt Memorial, framställt, huruledes, då få hemmansegare hafva handlingar, som upplysa sådana ioo-åriga eller ännu äldre förhållanden, helst hemmanen under liden merendels gått flera gånger i köp, men den enda upplysning de möjligen kunna åstadkomma, består i att lösa Utdrag af Länets J01- de-Bok för sine hemman, hvilket åter skall ske å Lands-Contoiret, anskaffandet af dessa upplysningar, som deremot vid 1 aasak - 122 Lag-samt Allm.
N:c>44- nings-tillfället varit i första liand alt tillgå, icke kan medföra annan följd än kostnad för den skattdragande hemmansegaren, till vinning för Lands-Kamereraren och den person, hvilken den enskilde, af obekantskap med dylika mål, nödgas med besvär och tidspillan rådföra, utan att det härmed åsyftade ändamål, ett fullständigare utredande af förmedlingens tillkomst, vinnes, eller hemmansegaren derigenom betryggas vid besittningen af sin förvärfda egendom; och att, om den Autoritet, som, ehuru ej ensam innehafvande de för utredningen nödige handlingar, likväl bäst vore i tillfälle, att ifrån annan myndighet, t. ex. Kammar-Coilegium, derom inhemta upplysning, lagligen och när sorn helst skulle kunna göra så beskaffade affordranden af hvarje skattdragande hemmans- eller jordegare, så vore
Landtmannen högeligen att beklaga, ty längre än vederbörande Embetsman sådant tillstädja, kunde han icke påräkna lugn besittningsrätt af sin egendom.
En sådan tillämpning af de stadganden, som för dylika åtgärder legat lill grund, kan dock icke vara åsyftad, mindre anbefalld; men, som den icke får förutsättas hafva egt rum ulan någon deraf hemtad anledning eller mot bestämdt förbud, så mäste orsaken dertill sökas i författningarnes ofullständighet; och har Motionairen derföre hemställt, ”att Lag-Utskottet borde Lag- samt Allm.
Besv. o. Occ. Ut sk Uti.
N:o 44' 1 till Rikets Högloft.
Ständer aflemna förslag till ett stadgande > sorn för framtiden viä förebygga dylika pä Landtmannens välfärd och Samhällets deraf beroende bestånd inverkande förfaranden af de Autor iteter, som böra utgöra närmaste skyddet för den enskildes egande-rätt och det allmännas trefnad.” —< Hvarjemte och då stadgandet i Kongl. Brefvet den i October i8o4: ”att der hemman, i anseende tillför ”små och ringa egor, skulle hafva blifvit ”förmedladt, men sedermera, antingen ge”noin laga skifte i by eller öretal eller ”medelst annan laga actus återvunnit hvad ”fordom derifrån blrfvit afsöndradt och ”skiljdt, så att det genom sådan tillökning ”i egor kan bära sin gamla ränta, bör ett ”sådant hemman till sitt förra mantal och ”ränta uppsättas, hvarå Krono-Betjeningen ”bör hafva tillsyn och derom hos Landshöfdingen anmälan göra:” — möjligen skulle hafva föranledt lill de i ofvanberörde afseende klandrade åtgärder, eller kunna dertill föranleda, Motionairen, i betraktande deraf, att den vinst, som någon gång måhända genom en slik återgång skulle tillfalla Staten, vore ytterst obetydlig jemförelsevis mot den svåra, allmänna skada, som ovisshet i någor måtto af besittnings-rätten för en efterkommande egare af ett sådant hemman kan medföra, jemväl yrkat, att, genom omförmälde förfall - 124 ^aS~ samt Allm.
Besv. o. Occ. ZJtsk.
N:o 44- nings återkallande, denna, i Motionairens tanka, enda lagliga anledning til! återupphöjande af förmedlade hemmans grundräntor måtte undanrödjas.
Detta hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och då det synes öfverensstämmande med allmän rättsgrund, att Staten, i O ' sina förhållanden lill den enskilde medborgaren, bör ega samma skjddighet alt bevisa sin rätt, som enskilde mot Staten, och ingen svarande part i något fall bör kunna åläggas bevisnings-skyldigheten, få Utskotten med anledning deraf, alt, genom en alltför vidsträckt tillämpning af 1804 års Förordning, det stundom lärer hafva inträffat, att enskilde blifvit affordrade handlingar till stöd för sin rätt att åtnjuta förmedling, vördsamt tillstyrka Ilikels Ilöglofl.
Maj:t i underdånighet anhålla, det stadgas måtte, att vid de tillfällen, då frågor om förmedlings återgång kunna uppkomma, all bevisnings-skyldighet i detta fall må ensamt åligga Kongl. Maj:t och Kronan, beträffande sedermera Motionairens förslag, att Kongl. Brefvet d. i October 1804, angående förmedlings återgång, måtte till kraft och verkan upphäfvas; så, enär förmedling icke är annat än nedsättande af ett skattlagdt hemmans mantal eller jordeboksränta, eller ock af båda delarne, till - Lag- samt Allm.
Besv. o. Oec. Utsk. Uti. N. o 44. iz5 kommet af den orsak, att hemmanet' icke, utan olägenhet och skada, förmår den åsätta skatten utgöra; samt skattebördornes lika fördelning obestridligen fordrar, att, om förmedlingens orsaker upphöra, så att förra hemmantalet pröfvas kunna bestå, hemmanet ånyo utgör en efter dess förmoner lämpad afgift, anse Utskotten den i åberopade Kongl.
Bref innefattade föreskrift om förmedlings återgång, hvarigenom, utan rubbande af egande- eller besittningsrätten, en nödig och lämplig jemkning af hemmanets utgörande skyldigheter verkställes, vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande; och Utskotten, som sålunda ej i denna del kunna biträda Motionairens framställning, få alltså tillstyrka, att denna del af Motionen ej må vinna Rikets Höglofl.
Någre Ledamöters reservationer i ämnet bifogas.
Stockholm den a Julii 182g.
Reservationer!
Af Herr Printzensköld.
Instämmande med Höglofl.
Utskotten uti senare delen af deras Betänkande, kan jag deremot icke förena mig uti de åsigter, som i förra delen af detsamma, blifvit yttrade, i anledning af Motionairens klander af vederbörande Embetsmäns föreläggande för innehafvare taG Lag- samt Allni. Besv. o.
Oec. Utsh. Uti. N. o 44‘ af förmedlade hemman, alt behörigen styrka förmedlingens tillkomst.
För att rätt kunna bedöma Motionairens framställning i detta hänseende, synes man ej böra åsidosätta hvad såväl äldre som nyare författningar angående förmedlingar i allmänhet förmå och innehålla; ibland dessa må hufvudsakligen nämnas Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den 22 Nov. 1680, Häradsfogde-Instruction af år 1688, Kongl.
Brefven d. 16 Januarii 1695, samt den 3 Jan. och den 28 Junit 1744, Kantmar-Collegii och LandshöfdingeInstruclionerne af år 1734, Kongl.
Resolutionen på Allmogens besvär den 12 December sistnämnde år och slutligen Kongl.
Brefvet den I October 1804.
Ifrågavarande författningar öfverensstämma alla deruti, att, innan förmedling å något hemman eger rum eller får tillgodonjutas, undersökning samt ref- och skattläggning skall i behörig ordning vara förrättad, hvaröfver det åligger Landshöfdingarne att hålla noggrann tillsyn, så att intet hemman må, utan laga tillstånd, vinna lindring uti de detsamma åliggande besvär och skyldigheter; och som häraf, efter min tanka, ostridigt följer, alt Landshöfdingarne såväl som de dera underlydande tjenstemän icke allenast äro berättigade utan jemväl pligtige, alt, när sä nödigt pröfvas, och serdeles vid jordransakningar, hvilka hafva just till ett ibland Lag- samt Allm.
Oec.Utsk. TJtl. N:o 44•
I27 de hufvudsakligaste föremålen att tillse, luiru vida hemman och lägenheter till deras mantal och räntor någon förändring undergått, affordra åboer eller innehafvare af förmedlade hemman de handlingar och upplysningar, som kunna styrka deras rätt alt förmedlingen tillgodonjuta, utan att
Kronan hör med någon bevisnings-skyldighet i detta hänseende belastas, enär öfver hundraåriga författningars ännu gällande kraft måste innefatta tillräckligt stöd för
Dess rättigheter, intilldess motsattsen varder å vederdelo-sidan i laga ordning bevisad; — samt dessutom, hvad serskildt beträffar
Kronohemman, den oformlighet jemväl skulle, genom bifall till Utskottens förslag, inträffa, att Kronan, som eger jorden och icke öfverlåtit besittningen deraf med annan eller vidsträcktare rätt, än ofvan åberopade författningar utstaka, det oaktadt, skulle blifva försatt i nödvändighet att emot sina brukare ingå i bevisning om rättigheter, dem hon före öfverlåtelsen egt och sig uttryckligen förbehållit, i stället att det, en. ligt vanlig Rältegångs-ordning, bör tillhöra hemmans-åboerne att ådagalägga, det Kronan dessa rättigheter till större eller mindre del sig afhändt; alltså och då det i öfrigt är obetaget en hvar, som genom de af Motionairen klandrade Embetsmanna-åtgärder tror sig hafva blifvit i sin rätt förnärmad, att deri genom anmälan å behörig ia8 Lag- samt Allm. Besv. o, Oec. Utsk.
N:o 44- ort söka bereda rättelse, hvilket åter ej tillhör Rikets Sländers befattning, tillstyrker jag, för min del, att
Motionairens ifrågavarande framställning må lemnäs utan afseende.
Denna min reservation anhåller jag måtte utlåtandet åtfölja.
Härmed förenade sig Herr Friherre Cederström _, Herr Berg von Linde och Herr af Schmidt.
Af Nils Mänsson_, från Malmöhus
Län, sorn för sin del ansåg underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t höra göras om utfärdande af ett sådant stadgande, att förmedlings återgång icke borde kunna komma i fråga i annat fall, än då visas kunde, att ett förmedladt hemman kommit i besittning af mera jord an det vid förmedlingen egde; och instämde häruti Börje Börjesson från Halland och Per Persson från Calmare Län. STOCKHOLM, P. A.
Korstedt &
Söner, 1829. ***** Jim.
Mesv, o. otc» tfnk, VtU föo 4$. i N:o 45.
Åntötii tili Éxjiéd; Uisi. i.'j jtslii »82$.
Utlåtande* i anledning af gjorda anmärkning ar vid Utskottens Betänkande N:ö 5, rörande Kamtnnr Rättens rättighet. att i vissd fall fullfölja gjorda anmärkningar* Emot Utskottens loréståéhdé Betänkande llafva aHmärkningat blifvit gjorde:
Kiddefshapet erch Adeln: af Herr tjjentät Gustaf, söm, i afseende £>å första punkten af Utskottens Betänkande, deri Utskotten ansett sig éj kunna tillstyrka yrkadt upphörande af det, genom Kongl; Brefvet den 20 Öctohér iriéddéldte Stadgande, ”att anmärkningar mot sjelfva Uorvaltningsåtgärderne äf något Cöllegium, ”eller annat allmänt Verk äf lika värdighet, ”eller någori dess Bedätriöt, öller ock en ”Kongl.
Majit allena fedo-skyldig Embets”man, börk hos Kongl. Majit i' underdånighet anmälas, innan de till Vidare handjlih. till Riis, St, Prot, 1628, 1829. jide Sami. a:dr* AfJ 1 tilde Haft; i 2 Ifag- smt ÅSm. Besv. och Otc.
\Juk.
Un, N-.o 45.
"läggning få förekomma," yttrat hufvudsakligen enahanda åsigter med dem, som, till stöd för det af Mötionairen härutinnan framställde förslag, blifvit anförde, samt vidare anmärkt: att, då Controllen öfver Statsmedlens rigtiga användande så nära rörde grundvalarne för ett lagbundet samhälls-skick, vore en inskränkning i den fria granskningsrätten deraf mindre väl betänkt; att Kammar-Rätten, för att uppfylla sitt ändamål och gagna samhället * mäste vara Domstol i alla frågor, som röra iedovisning för allmänna medel* men om en öppen behandling undandrages dem, vöre ock all granskningsrätt dermed tillintetgjord; att, genom anmärkningarnes öfverlemnande till Justitise-Cancelleren, tillräcklig säkerhet ej eller vunnes, enär denne Embetsman ej vöre förbunden att derå ovilkorligen anställa åtal* och då förhållandet på detta sätt ej komme att synas i Stats-Råds-Protocollet, saknade äfven ett blifvande Constitutions-Utskott tillfälle att i ämnet bereda nödig rättelse; samt at.t ifrågavarande inskränkning,efter Herr Hjertås öfvertygelse, vore lika mycket stridande möt Embetsmännens egna önskningar, som det instämde med deras pligt och eget bästa, att, genom en öppen granskningsrätt, all anledning till misstanka för origtiga åtgärder un - Lng'- samt Allm.
Biivi ®; Otc.
Bit; Nio 45. | danröjdes.
Och har Herr Hjerta yttrat sig uli 1824 års öfvanbérörde Kongl.
Bref finnå en utveckling af den princip, som legat till grund för 1807 års författning, Söm Stadgar, att enskilda Parter sjelfve ej må utföra åtal emot Embetsman och Domstolar, samt; såsom bévis* huru ett förfaltandé JErhbétsverk till efterföljd upptagit samma gruitdSatts, anfört ett al General-Tnll-Styrelsen under deri s/j.
Augusti i825 ulfärdädt
Circulairé, angående serskild behandling äfrnål; Som föra biippsåtUgä öfverträdelse^ af Tullför fä ttningarne, hvaraf godtycklig behandling af slike mål förmehts böra blifva en Följd; På dessa skäl här Herr Hjerta yrkat åtéfrenlisä äf Betänkandet i denna del, men deremot talat för bifall å senare punkten i samma Betänkande; hvari tillstyrkas oförändrädt bibehålladde af det stadgande i Kongl. Brefvet d. 16 Octo ber 1816; att fullföljdéri af Kammar-Plättens anmärkningar emot jnenigheter ankommer på Kongl; Maj:ts Nådiga pröfning.
Häfförlitan har Herr Hjerta, sedan åtskillige Ledamöter inom Högloft.
Ridderskapet oeh Adeln till besvarande upptagit de anmärkningar; för hvilka här ofvan, likväl endast i korrthet, blifvit redogjordt
,■ ytterligare utvecklat skälen för sin öfvert 4 Lag- samt Ailm.
Besv, o. Oer.
\Jtl. N:o jff. tygelse om nödvändigheten och rättigheten' för folket, att ega säkra controller öfver de medel, det lemnar till Staten, samt härvid bland annat tillagt sig finna det vara en pligt för hvarje Representant att utgå från den åsigt, sorn anser granskningen af ziffran obetydlig, men deremot granskningen af Styrelse-åtgärderne såsom högst vigtig.
Herr Rosenblad, Bernhard, som, till skäl för återremiss af Betänkandets förra del, yttrat sig, lika med Motionairen, ej kunna inse, hvarföre viss högre rang eller Värdigt het borde fritaga från Kammar-Rättens granskningsrätt, samt ansett ersättning för denna inskränkning hvarken finnas uti Rikets Ständers Revisorers gransknings-åtgärder, hvilka ej kunna hinna sträcka sig till ziffran, eller uti anmärkningarnes öfverlemnande till handläggning af Justitias-Cancelleren.
Hr Rosenblad har dessutom, såsom bevis på oskadligheten af en obegränsad frihet i delta hänseende, anfört exempel på anmärkningar i äldre tider, gjorde emot KammarCollegium, hvilka skola slutats med Colle» gii frikännande från alft ansvar, äfvensom Hr Rosenblad upplyst, huru anmärkningsmål behandlas i åtskillige främmande länder.
Motionairen, Herr von Hartmansdorff, August, har, såsom fortsatt utveckling af lflg- samt Allm.
Otc. XJtsk-.
N:o 45. y de i sjelfva motionen anförde åsigter mot den i Betänkandets förra del afstyrkta förändring i Kongl. Brefvet den 22 October 1824, framställt anmärkningar, hvilka han egentligen hänfört till 2:ne punkter, eller 1:0 att Lagskipningen härigenom söndras; samt 2:0 att åtgärderne för mycket hopas på de högsta Myndighcterne,såsom Konungen i Stais-Rådet, Högste Domstolen, Justitias-Cancelleren och Justitise-Ombudsmannen.
Herr von Hartmansdorff har vidare sökt visa, huruledes, genom första organisationen , Kammar-Rättens gransknings-åtgärder ej voro inskränkte till blotta ziffran: att ofvan åberopade Stadgande gåfve anledning till flere betänkliga olägenheter, och deribland hufvudsakligen: att Kongl. Maj:t betages erforderlig
Controll å Collegiernas noggrannhet att utföra dess befallningar; att Rikets Ständers Revisorer ej skulle kunna inskränka sig till egentliga föremålet för deras granskning eller Kongl.
Maj:ts åtgärder, utan nödgas befatta sig med Collegiernes; att den, till olikhet och målens styckande ledande följd häraf jemväl uppstode, att då Lancls-Staterne i afseende på uppbörd och redogörelse egde tvänne Instantier öfver sig, hade Collegierne blott en, äfvensom 1 enahanda skillnad föi efunnes emel - fe Lag- samt Alhii.
Besv. 0. 0ec. tysk.
\}tl. Nio 4$. ian Ledaniöterne i ett förvaltande verk oclt de dem underlydande Tjensteman; samt att anmärkningsmål mot ett Collegimn eller, högre Embetsman kunde, i följd af den nya ordningen, komma att sakna den utredning, som vederbör, sedan Kammar-Rättens åtgärd dermed upphprt.
Äfvensom Pir voi\
Hartmansdorff, i afseende på det i Betänkandets senare' del ifrågasatte K:gl.
Brefvet den x6 Oclober 181G, som handlar om anmärkningar mot menigheter, erinrat om prigtigheten deraf, att Kongl. Maj:t på förhand förklarar, huruvida en anmärkning må vara vigtig eller icke, samt ansett det af Utskotten, till stöd för en sådan föregående pröfning, antagna skäl, att Konungen, som utfärdat Författningarna, må först pröfva om de blifvit missförstådde eller, orätt tillämpade, böra förfalla, vid eftersinnande deraf, att den betydligaste för-i fattning, på hvilken anmärkningar mot menigheter pläga grunda sig, eller Bevillnings-, Förordningen, icke utfärdas af Konungen, utan af Ständerne, äfvensom flere andre författningar, ehuru kungjorde af Konungen, dock författas af Rikets Ständer.
— På dessa med flera skäl, har Hr von Hartmansdorff yrkat återremiss af Betänkandet, och hemställt: ”att ur Kammar-Rättens Instruction ”må borttagas de Stadganden i a §. 1 Morn.
Besil, g, Oec.TJtsk. Uti.
N:o 45. 7 ”och 11 §. samt upphäfvas de öfrige påbud, ”sorn inskränka Kammar-Rättens Allmänna ”rätt att göra anmärkningar vid debitering, ”uppbörd, förvaltning och redovisning af ”allmänna medel, samt att deröfver döma ”i alla ai »Ira fall, än då det angår Kongl. ”Majcts egna Beslut.”
Till hvad sålunda blifvit anfördt mot Kongl. Brefvet den 30 October 1834» har Herr Cederschjöld, Per Guataf, tillagt den anmärkning, alt då det, i ' händelse Kongl. Maj:t, vid anmälan af en anmärkning, beslutar, att åtal derå bör anställas, sålunda blifvit fprklaradt, att fel är begånget, borde ock detta Beslut anses såsom