Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Statens försorg och på dess bekostnad verkställas, få Rikets Ständer i underdånighet hänvisa till de beslut, hvilka, i fråga derom, att emot fonderade stats-papper upplåna de för jernvägs-företag nödiga medel, komma att hos E. K.
M:t särskildt i underdånighet anmälas.
Reträffande slutligen ej mindre E. K. M:ts Nådiga förslag, i afseende på medels anvisande för utförandet af jernvägs-stamlinien från Stockholm till Götheborg, än Expeditions-Utskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 18i. 519 äfven den hos Rikets Ständer förekomna enskilda framställning, rörande ytterligare en större jernbana, att företrädesvis anläggas, hafva Rikets Ständer, till E. K.
M:ts Nådiga disposition för anläggande och utförande af tvänne jernvägs-stambanor inom Riket, anslagit
Fem millioner riksdaler banko, hvaraf
Fyra millioner riksdaler för en del af den stambana, sorn, utgående från Götheborg, kommer att, i rigtning genom We-( stergöthland och Nerike, fullbordad, förena nämnda stad med hufvudstaden, samt
En million riksdaler för påbörjande af en i rigtning åt Jönköping gående stambana från Malmö till den på nordliga sidan af sistnämnda stad belägna punkt, hvilken E. K. M:t kan linna lämpligt bestämma.
Uppläst och godkändt bos Ridd. och Adeln den 17 Nov. issi.
Preste-Ståndet den 17 — — i Borgare-Ståndet den 17 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, angående revision af Jörfallningarne, rörande handlverks-varors stämpling.
(Allm. Besv:s och Ekon.-Utskms Bet:de N:o 128.) S. A. K.
Enär* jemlikt stadgandet i 12 §. af Kongl. Fabriks- och Handtverks-Ordningen den 22 December 1846, en hvar är berättigad att, utan förvärfvande af mästerskap och burskap, under vissa vilkor utöfva handtverk såsom försörjningsmedel; och då någon inskränkning i denna, enligt giltig grundsats, sålunda medgifna försörjniugs-rätt synts Rikets Ständer icke böra ega rum, hafva Rikets Ständer jemväl ansett den med stämpling af handtverkares tillverkningar åsyftade kontroll, så vida densamma icke angår arbeten af åtskilliga metaller, hvilkas kält måste pröfning underkastas, vara utan ändamål och kunna utan olägenhet afskaffas.
Rikets Ständer få, med anledning häraf, hos E. K.
M:t i underdånighet anhålla om en revision af de rörande handtverks-varors stämpling gällande författningar, samt att E- K.
M:t derefter täcktes i Nåder vidtaga de åtgärder, som uti förevarande hänseende kunna finnas tjenliga.
Stockholm den 18 November 1854. 520 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N.-o 185.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Nov. 1834.
Preste-Ståndet den 21 — — Borgare-Ståndet den 21 — — Bonde-Ståndet den 23 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition med förslag lill Grufve-Stadga.
Besvärs- och Ekon.-Utsk:ns Bet:de N:o 28 och Mern. N:o 32.) S. A. K. / \ 1 aflåten Nådig Proposition till Rikets Ständer af den 21 sistl.
Juli har E. K.
M:t behagat tillkännagifva, hurusom, efter det under den sednare tiden fråga särskilda gånger varit väckt om granskning af ej mindre de under den 20 Oktober 1741 och 6
December 1757 utfärdade Kongl. Utmåls-förordningar, än äfven flera andra för bergshandteringens ordnande utkomna äldre ekonomiska lagar, Bergs-kollegium, i följd af erhållen Nådig befallning, under den 18 September 1848 afgifvit underdånigt förslag till Grufve-Stadga, hvaröfver, sedan Fullmäktige i Jern-kontoret, efter Bruks-societetens hörande, fått med underdånigt yttrande i ämnet inkomma, E. K. M:t, genom Nådig Remiss af den 27 Maj 1851, med bifogande af samtlige till detta mål hörande handlingar, i Nåder infordrat Högsta
Domstolens underdåniga utlåtande, hvilket i sistlidne Januari månad inkommit.
Detta angelägna ärende hade sedermera utgjort föremål för öfverläggningar inom Stats-Rådet, hvarest, efter granskning och jemförelse af de flera tid efter annan inkomna förslagen till författning i ämnet och med hufvudsakligt afseende å hvad Högsta
Domstolens flesta ledamöter derutinnan yttrat, ett förslag till Grufve-Stadga blifvit uppgjordt, hvilket underställts E. K. M:ts Nådiga pröfning.
Då likväl i detta så väl som Högsta
Domstolens förslag är ifrågasatt att, beträffande inmutningar å kronojord, i vissa fall på inmutaren och i andra å krono-åbo, boställs-innehafvare eller annan disponent öfverlåta Kronans rätt till deltagande i grufve-arbeten samt ersättningar för inmutad mark, men ett stadgande härom icke borde ega rum utan Rikets Ständers medgifvande, och enär för öfrigt i en författning af sådan beskaffenhet som den förevarande måste ingå flera bestämmanden, under hvilka eganderätts-förhållanden äro beroende, har E. K. M:t, ehuru i den föreslagna stadgan eganderätten blifvit väsendtligen mera än i de äldre författningarne tillgodosedd, Expedilions-Utskottets Förslag till underd.
521 sedd, funnit skäligt för erforderlig granskning i Nåder meddela Rikets Ständer det sednast utarbetade förslaget; och ville E. K. M:t, efter emottagandet af Rikets Ständers svar, företaga den slutliga pröfningen af frågan samt om stadgans utfärdande i Nåder förordna; varande det Rikets Ständer sålunda meddelade förslaget af följande lidelse: ”Förslag tili ft e-Stadga.
1 Kap.
Om föremål för inmutning. §. 1.
Såsom föremål för inmutning och bearbetande af den, som sig dertill anmäler, skola hädanefter endast följande mineral-fyndigheter anses, nemligen: l:o) Alla metaller och malmer, ehvad de anträffas i berg- eller jordlager, eller på bottnen af sjöar, myrar eller kärr; 2:o) Svafvelkis, Blyerts och Stenkol; ' 3:o) så kallade v-arp vid ödelagda grufvor eller bergverk, hvilka innehålla något af de i mom.
1 och 2 upptagne mineralier; Och stånde jemväl en hvar fritt att anmäla sig till inmutning ånyo af förut inmutad fyndighet, som blifvit öfvergifven eller sönad, så framt han den för bearbetande af något bland här ofvan uppräknade mineralier åter inmuta vill. §• 2.
Ar det ställe, der någon till inmutning lofgifven fyndighet anträffas, beläget på mindre afstånd än 100 famnar från boningshus eller annan vid gården uppförd åbyggnad eller från tomtplats eller trädgård, vare fyndighetens inmutning ej tillåten utan tillstånd af så väl jordegaren, som den, hvilken nyttjanderätt dertill innehar då inmutning sökes.
Ej heller må inmutning af så beskaffad fyndighet ske på mindre afstånd än 50 famnar från sådan förut befintlig grufva, för hvilken visst utmål ännu ej i stadgad ordning hunnit utläggas, så framt icke den äldre grufvans innehafvare dertill samtyckt.
Har deremot denne, sedan arbetet vid hans gjrufva så långt fortskridit, att mål derför, eldigt 26 §., kunnat och bordt utläggas, under mer än ett år försummat att utmål söka, så må den nya fyndigheten inmutas, utan hinder af grannskapet med den äldre grufvan; och gånge sedan med utmål för begge som i 32 §. säges.
2 Kap. Örn mutsedel. §. 3.
Hvar som, å egen eller annans grund, någon till inmutning enligt 1 kapitlet lofgifven mineral-anledning med arbete belägga och sig tillgodogöra vill, skall derom Bih. till li.
Prot. 1853 & 1854. 10 Sami. 1 Afd. 66 522 Expedilions-Ulskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, i\’:o 185. hos Bergmästaren i orten göra skriftlig anmälan för erhållande af tillståndsbevis eller mutsedel.
Uti denna anmälan, som gäller från den dag densamma till Bergmästaren inkommit, hör, jemte uppgift om inmutarens namn, hemvist och yrke, tillika upptagas ej mindre arten af den angifna mineral-anledningen, än äfven å hvilket hemmans egor eller annan grund den finnes, med så noggrann beskrifning på ställets belägenhet i öfrigt, att någon osäkerhet derom ej må uppslå; och skall det bärförutan åligga inmutaren, der Bergmästaren så nödigt finner, att dels med två tj-ovärdige mäns intyg styrka, att emot inmutningen icke möler sådant hinder, som i 2 §. omförmäles, och dels, så vidt den angifna mineral-anledningen är blottad och åtkomlig, derå förete prof.
Sökes inmutning af sjö- eller myrmalm, eller af varp, då skall sökanden ock uppgifva det område han inmuta vili. §• 4.
Uppfinnare af fyndighet må ock kunna bevara sin företrädesrätt till platsens inmutande genom muntlig anmälan hos Kronofogden eller Länsmannen i orten, som eger deröfver meddela mutbevis, innehållande, jemte intyg om dagen, då anmälan skett, enahanda upplysningar om inmutarens person samt fyndighetens art och belägenhet, som i nästförestående §. sagde äro; och skall sådant bevis gälla för uppfinnaren eller hans rätts-innehafvare från den dag anmälan gjordes, så framt det inom tre månader derefter till Bergmästaren aflemnas, för erhållande af mutsedel; men om den tid försummas, håfve mutbeviset gällande kraft endast från den dag det lill Bergmästaren inkom. §• 5.
Ofver inkommen hegäran om mutsedel skall Bergmästaren föra ordentlig anteckning, med dag och år, då den inkommit, samt ofördröjligen och sednast en månad efter emottagandet skriftligt beslut meddela.
Finner Bergmästaren nödigt infordra ytterligare upplysning i afseende på arten af den angifna mineral-anledningen, ställets belägenhet eller annan för mutsedelns utfärdande erforderlig omständighet, ege han förelägga inmutaren att inom viss lämplig lid, räknad ifrån den dag, beslutet gafs, dermed inkomma; och vare, i händelse den tid försittes, den då skedda angifningen förfallen, hvilken påföljd i beslutet intagas bör.
Finnes åter af de inkomne handlingarne eller efter infordrad upplysning, att fyndigheten icke utgör föremål för inmutning enligt 1 §., eller att sådant hinder möter, som i 2 §. omtalas, varde inmutarens begäran afslagen. §• 6.
Öfver Bergmästarens beslut, hvarigenom mutsedel blifvit vägrad eller ansökning derom förklarad förfallen, må klagan hos Bergs-öfverstyrelsen föras i den ordning, som för besvär öfver Bergmästare-embetets åtgärder och beslut i allmänhet stadgad är, hvartill hänvisning, med fullständig underrättelse om hvad klaganden har att iakttaga, hör af Bergmästaren i beslutet meddelas. §• 7.
Mutsedel, som alltid bör i deröfver fördt protokoll ordagrannt intagas, skall innehålla:
Expediliuns-llskollels
Skrifvelse, N:o i8S. 523 l:o)
Titlslånd för inmutaren eller hans rälts-innehafvare att, under förbehåll af den rätt, jordegaren tillkommer .och annan inmutare hafva kan, med arbete belägga och, <så länge grufvedriften i behörig ordning underhålles, sig tillgodogöra den angifna fyndigheten, hvilken till belägenhet, art och öfriga beskaffenhet skall, i enlighet med de inkomne handliugarne och förevisadt prof, der sådant blifvit infordradt, noggrannt beskrifvas; 2:o) den benämning, hvarunder gruf-anläggningen från andra dylika skiljas må; 3:o) tiden, från hvilken, på grund af skriftlig anmälan eller aflemnadt mutbevis, inmutningen gäller; så ock 4:o) föreskrift för inmutaren att, inom två månader från mutsedelns utfärdande, låta densamma kungöras i kyrkan till den socken elier församling, der fyndigheten är belägen, vid äfventyr af inmutnings-rällens förlust, om annan sig dertill anmält innan kungörandet sedermera sker. §• 8.
Ej må en mutsedel lyda å (lere, på särskilta ställen befintliga fyndigheter, eller, i fråga om en och samma fyndighet, som i berg eller jordlager blifvit anträffad, gälla för större fält deraf, än som med arbete i stadgad ordning belägges. §• 9.
Inmutning af varp medförer ej rätt till den grufva, hvarifrån varpet blifvit upphemtadt; men med inmutning af grufva följer rätt till varp, som befinnes eller varder liggande inom grufvans utmål och ej förut genom inmutning särskildt försvaradt är. §• 10.
Hafva (lere inmutare, hvar för sig, erhållit mutsedel å samma lyndighet, lillkomme inmutnings-rätten den, som sig dertill först anmält, i den ordning 3 och 4 §§. stadga, så framt han derjemte inom behörig tid fullgjort föreskriften i mutsedeln om dess kungörande.
Är anmälan på samma dag af flere gjord, njuten de lika rätt, der ej visas kan, att den ene förut afvelat den andres tillernade elier redan gjorda anmälan, i hvilket lall inmutnings-rätten den sednare ensam tillhör. §• 11.
Ilar mutsedel blifvit meddelad å fyndighet, som efter 1 kap. ej inmutas får, vare den ogild, och utmål för sådan grufva förbjudet, om klander deremot anmäles, dä ulmålet läggas skall; egande dock den, hvars rätt blifvit förnärmad, att dessförinnan, när han vill, få all verkan af mutsedeln häfven genom klagan hos Bergs-öfverstyrelsen, om den inmutade fyndigheten ej utgör föremål för inmutning enligt 1 §., men efter stämning hos domaren, om för inmutningen sådant hinder mött som i 2 §. sägs; och skall inmutaren, för allt arbete, som blifvit verkstäldt vid en grufva dea der sedermera förklaras hafva olagligen tillkommit, ansvara såsom för åverkan, om åtal derå i laga tid anställes.
Är mutsedel meddelad för inmutning ånyo af sådan äldre grufva, som uppgifvits vara sönad eller ödelagd, vare förre innehafvaren, der han ej om grufvans nedläggande gjort sådan anmälan, som i 50 §. sägs, mot sin vilja icke skyldig att för nya 524 Expeditions-Vtskottels
Skrifvelse, N:o 4 SS. inmutaren vika, innan han blifvit dömd sin rätt förlustig; och skall, i kådan tvist, klander mot den, som grufvan under arbete innehar, icke galla, der det grundas på försummelse eller annat förhållande, som egt rum för längre tid tillbaka, än två år före klandrets instämmande.
3 Kap. Om skärpning och annat försöks-arbele. §■ 12.
Den, som undfått mutsedel å någon fyndighet, vare berättigad att af angränsande mark begagna hvad till väg och utrymme i öfrigt nödigt är, för anställande a( sådant skärpnings- eller annat försöks-arbete, som till fyndighetens närmare undersökning och blottande erfordras, innan utmål derför läggas må; dock skall han för hvad han sålunda begagna får gifva innehafvaren af jorden, så länge försöks-arbetet fortgår, full ersättning i årlig afgift, och vare jemväl, i händelse gruf-anläggningen öfvergifves, innan utmål derför varder lagdt, skyldig att ersätta jordegaren eller den, som i hans ställe till sådan godtgörelse berättigad är, all skada, som marken genom försöks-arbetet för framtiden kan hafva tagit.
Lag samma vare ock om ersättning för fiske, som skadas genom sjömalms-tägt. §. 13.
Yppas tvist om beloppet af den årliga afgiften eller annan ersättning, som efter 12 §. utgå bör, och kunna ej parterne åsämjas om tvistens slitande af mätismän, som de sjelfva tillkalla, varde det stridiga bestämdt af särskild nämnd, hvilken skall väljas och afgöra saken i den ordning, som uti Kongl.
Förordningen den 20 November 1845 föreskrifves eller framdeles för dylik nämnd kan blifva stadgad; och falle kostnaden härför den till last, som beloppet utgifva skall. §. 14.
Innan något arbete må börjas å en inmutad fyndighet, skall inmutaren, vid inmutnings-rättens förlust och skyldighet att för all genom arbetet förorsakad skada ansvara såsom för åverkan, lemna ett exemplar eller bestyrkt afskrift af mutsedeln till så väl jordens egare, som den, hvilken nyttjanderätt dertill innehar; och galle om sättet för sådant delgifvande, ehvad Kronan, någon menighet, allmän inrättning eller enskild person är jordegare, hvad om delgifvande af stämning stadgadt finnes; dock må, der jorden eges eller innehafves af enskild person, som frånvarande är och låter egendomen för sin räkning af syssloman eller annan förvaltas, den afskrift, som honom tillställas bordt, till sysslomannen eller förvaltaren allemnas, med förbindelse för denne, att gifva sin hufvudman eller husbonde deraf del.
Fordrar jordegaren eller nyttjanderättens innehafvare att säkerhet ställes för den årliga afgift eller framtida ersättning, hvartill inmutaren, enligt 12 §., är förbunden, då skall ock sådant fullgöras, innan något gruf-arbete får börjas, eller fortsättas om det redan börjadt är då säkerheten fordras; ankommande i annat fall på vederbörande Kronofogdes eller Magistrats åtgärd, då de derom anlitas, att arbetet instäldt varder tilldess sådan säkerhet, som antaglig finnes, blifvit anskaffad. lixpedilions-Utskotlels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o i 85. 525 §. 15.
Sednast inom ett år från mutsedelns utfärdande skall inmularen hafva börjat gruf-arbelet, der ej, i anledning af yppad tvist, sådant hinder härför mött, hvars undanrödjande icke af inmutaren berott; och vare han, sedan arbetet blifvit börjadt, skyldig att detsamma årligen fortsätta och uppehålla, i den ordning och vid den påföljd, som för grufvedrift i allmänhet uti 6 kap. stadgas, utan att före utmåls-Iäggningen något hvilostånd meddelas må för försöks-arbete på annans mark, så framt ej den, som rätt till jordegare-andelen har, sådant medgifver.
Försummas arbetets påbörjande inom den tid, nu sagd är, håfve inmutaren sin inmutningsrätt förlorat. §. 16.
Under försöks-arbetet eller så länge ej visst utmål för gruf-anläggningen blifvit anvisadt ocb marken inlöst, som i 5 kap. sägs, håfve inmutaren icke lof att, utan tillstånd af jordens innehafvare, å den inmutade platsen uppföra andra byggnader, än sädane, som till försöks-arbetets drifvande oundgängligen erfordras.
Sker annorledes, må innehafvaren af jorden anlita vederbörande Kronobetjent eller
Magistrat för att få byggnaden på inmutarens bekostnad åter borttagen. §. 17.
Vill inmutaren, efter det gruf-arbetet blifvit börjadt, men före utmåls-läggningen, sin gruf-anläggning öfvergifva och nedlägga, gifve det så väl egaren som innehafvaren af jorden bevisligen tillkänna och vare sedan ej skyldig att för längre tid, än det dä löpande året, betala afgift för den mark, han begagnat; godtgöre dock den skada derå, som för framliden kan hafva uppkommit, efter thy i 12 §. sagdt är.
Ofvergifves gruf-anläggningen utan sådant tillkännagifvande, då må jordegaren eller den hans rätt innehar, när han vill, efter det arbetet blifvit nedlagdt, åter sätta sig i besittning af den till gruf-anläggningen begagnade marken och utsöka den för dess försämring honom tillkommande skadeersättning; hvaremellertid inmutaren, tilldess denna ersättning blifvit erlagd, fortfarande skall ansvara för fulla beloppet af den årliga afgift, som för markens begagnande varit bestämd.
4 Kap. Om jordegare-andelen i grufvor. §. 18.
Jordegaren vare i allmänhet berättigad att, till hälften med inmutaren, i grufarbelet och den deraf fallande vinsten deltaga; men vid inmutning af grufve- eller slaggvarp är jordegare-andelen till -Jidel inskränkt och Öfriga ^:delar tillhöra inmutaren. §. 19.
Då inmutning sker å jord, som slår under Kronans omedelbara förvaltning, eller å allmänning, som tillhör Kronan eller utgör föremål för afvittring, skall jord - 526 Expedilions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 18S. egare-andelen hädanefter tillkomma inmutaren, och denne endast vara pligtig att gifva ersättning för den mark, som tiil gruf-anläggningen begagnas; öfver fullgörande hvaraf, så ock att säkerhet, der sådan erfordras, för ersättningen varder ställd, Vår Befallningshafvande eger hålla hand.
A kronojord, som under ständig besittningsrätt innehafves eller är lill boställe anslagen eller blifvit till brukning på viss tid för Kronans räkning upplåten, skal! deremot krono-åboen, boställs-innehafvaren eller den, som eljest nyttjanderätten har, njuta jordegare-rätten tillgodo; egande han ock, om han sin rätt till jordegare-andelen begagnar, att samma andel sedermera såsom sin enskilda tillhörighet behålla. §. 20.
Jordegaren må under försöks-arbetet, när han vill, hos inmutaren anmäla sig till begagnande af sin jordegare-andel, antingen till fullo eller till någon viss del, och njute från den tid, sådan anmälan bevisligen skett, delaktighet i gruf-anläggningen, dock med förbindelse att vidkännas motsvarande andel i alia kostnader, som för grufdriften derefter erfordras, äfvensom att i enahanda förhållande ersätta värdet af de för arbetet nödiga och nyttiga byggnader eller redskaper och förråder, som dessförinnan af inmutaren blifvit anskaffade; men i kostnad, som inmutaren förut haft för skärpning eller annat arbete till fyndighetens undersökning och blottande, vare jordegaren ej skyldig att taga del, hvaremot ock grufvans afkastning under samma tid inmutaren odeladt tillhör.
Uppstår tvist om beloppet af den ersättning, jordegaren till inmutaren gifva bör, gånge med bestämmandet deraf enligt 13 §., och jordegaren njute icke destomindre under tiden sin andel i gruf-anläggningen tillgodo, der han säkerhet för ersättningen ställer. §• 21.
Försummar jordegaren att sednast vid utmåis-läggningen anmäla sig till begagnande af sin jordegare-andel, bafve, med det undantag som i 24 §. sägs, förlorat all rätt ej mindre lill det mineral, som dä är under bearbetning, än till hvarje annan fyndighet, som sedermera inom utmålet kan anträffas, der ej annorlunda mellan honom och grufegaren öfverenskommet är. §. 22.
Äro inom ett utmål flere jordegare med laga skillnad sig emellan, njuten de jordegare-andelen hvar inom sitt område, så framt fyndigheten är derstädes frän dagen åtkomlig; och håfve i thy fall den etie ej rätt tiil andel i det arbete, som sker å den andres grund, ehvad denne vill deruti deltaga eller icke, utan vare endast berätti gad att af den eller dem, som arbetet der drifva, bekomma ersättning för sin andel i de byggnader och annat, som dervid användes, hvilken ersättning, i händelse af tvist, skall bestämmas på sätt i 13 §. sagdt är.
Kommer åter, under eftersättande af en fyndighet, som på djupet ligger, eller medelst fäit-ort, arbete från den fene jordegarens område in på den andres, njute den, å hvars grund anbrott från dagen icke skett, rätt till deltagande endast för {:dcl, och öfriga fidelar tillhöre den eller dem, som orten förut drifvit, derest ej den nye jordegaren gör på sin bekostnad fyndigheten från egen grund åtkomlig.
Expeditions-lJtskoltets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o ISS. 527 §. 23. .
Eftersätter gruf-egare, med den rätt honom enligt 33 §. tillkommer, en på djupet liggande fyndighet medelst fält-ort utom sitt utmåls gräns, håfve angränsande jordegare eller utmåls-innehafvare rätt att likaledes för half jordegare-andel, eller ^:del, uti arbetet inom sitt område deltaga med den eller dem, som orten förut drifvit; och vare lag samma för hvarje jordegare eller' utmåls-innehafvare, på hvars område slikt arbete under dess fortsättning inkomma kan. §. 24.
I de fall, som i 22 och 23 §§. sagde äro, skall den, på hvars område ett grufarbete först efter utmåls-läggningen inkommer, hafva öppet att anmäla sig till begagnande af sin jordegare-andel sednast inom sex månader sedan arbetet på hans grund inkommit och han derom blifvit underrättad af gruf-egaren, hvilken det åligger att sådan underrättelse meddela, vid påföljd att till den, som jordegare-andelen tillkommer, hafva förverkat allt hvad inom dennes område han dessförinnan sig tillgodogjort. §• 23.
Om jordegare-andelen vid stoll-arbeten stadgas i 6 kap. 5 Kap. Om utmål fur grufvor. §• 26.
För alla inmutade lägenheter skall, sedan gruf-arbetet så långt fortskridit, att den angifna mineral-anledningen hunnit undersökas och blifva känd, ett visst utmål anvisas, innefattande det utrymme på marken, hvarinom gruf-egaren sedermera, utan annan inskränkning, än som för stoll-arbeten i 6 kap. sägs, har rätt alt, med andras uteslutande, arbetet bedrifva, så väl ofvan som under jord; och åligge det för thy gruf-egaren att till erhållande af sådant utmål skriftligen anmäla sig hos Bergmästaren sednast inom ett år, sedan arbetet blifvit påhörjadt, när inmutning skett af sjö- eller myrmalm, eller af varp. men eljest så snart den angifna fyndigheten medelst jordrymuing eller skärpning blifvit gjord åtkomlig och så blottad, att den lill art, läge eller sträckning och mäktighet bedömas kan. §. 27.
Sedan gruf-egarens anmälan om utmål, deruti han jemväl skall till namn och hemvist uppgifva den eller de jordegare, inom hvilkas område han önskar att sitt utmål erhålla, till Bergmästaren inkommit, vare denne skyldig att, så fort ske kan och tjenlig årstid är för handen, utmåls-läggningen på stället företaga.
Är Bergmästaren af förfall härifrån hindrad, gore derom anmälan hos Bergs-öfverstyrelsen, som då eger att, i hans ställe, annan Bergstjensteman förordna. 528 Expedilions-Utskottels Förslag till underd.
Skrifvelse, A'.-o 18 5. §• 28.