Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj afgifvit nytt utlåtande, och deruti anfört, att Utskotten, som ej haft tillgäng till den åberopade 1684 års ekonomiska kommissions handlingar, icke kunnat erhålla upplysning om den särskilda anledning, hvarföre egaren af Hallsnäs hemman då skall Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande Als 14. 3 blifvit ålagdt att, emot frihet frän rotering, ensam underhålla färja öfver Hallsnäs sund; att redan genom de före 1734 års lag i fråga om byggandet och underhållandet af broar och vägar gällande lagar och författningar varit föreskrifvet ”att alla äga bro bygga och vägar rödja, sä then, som mindre äger i by, som then mer äger och ingen vare therför fri hvarken frälst eller ofrälst”, och att i 25 kap. 8 § Byggninga-Balken af 1734 års lag stadgades, att ”alla, som å landet hemman ega eller bruka, skola vägar rödja och broar bygga”:
Och då det sålunda syntes Utskotten uppenbart, att, sedan Kongl. Maj:t, genom ofvanberörde Utslag af den G April 1824, förklarat att bro skulle byggas öfver Hallsnäs sund af samtlige Westra häradsboer gemensamt, häradsboerne icke i detta hänseende egde någon annan eller större skyldighet än den, som allmänna lagen påbjuder, samt Hallsnäs hemmans egare sjelf yrkat att blifva befriad från åliggandet att hälla färja öfver Hallsnäs sund, emot åtagande att ingå i rotering; så och då i allt fall Westra häradsboer, derest de ansågo sig ega lagligen grundade anspråk på den förmån, som motionen åsyftade, egde att derom sin talan i vederbörlig ordning utföra, funno Utskotten med stöd af hvad de förut anfört, sig böra vidhålla sitt afstyrkande af den gjorda framställningen; — att emellertid förnyad framställning i detta ämne blifvit vid derpå följande riksdag af samme motionär gjord; men sedan Stats-Utskottet hemställt, att som några förändrade omständigheter, hvilka kunde föranleda bifall dertill, icke inträffat sedan föregående riksdag, då denna framställning af Rikets Ständer afslogs, motionen mätte lemnäs utan afseende, frågan ock fått förfalla; — samt att de skäl, hvilka legat till grund för Rikets Ständers sålunda, vid de dä förutgängna riksmötena fattade beslut, äfven nu gjort sig hos Stats-Utskottet gällande och föranläte Utskottet, att, med åberopande af desamma, afstyrka bifall till den å nyo väckta motionen.
Uti den motion, sorn nu utgör föremål för Sammansatta Stats- och Ekonomi-Utskottets behandling, har motionären, under åberopande det skyldigheten att underhålla bron emot åtnjutande af roterings-frihet, ålåg hemmanet Hallsnäs redan före år 1734, och att berörde års lag icke egde retroaktif verkan, anhållit att Westra härad måtte komma i åtnjutande af den med dess skyldighet att underhålla
Sunds bro förenade rättighet att af hemmanet Hallsnäs uppbära roterings-afgiften eller vederlag af Kronan:
Men då Utskottet ej kan finna hvad motionären sålunda anfört vara af beskaffenhet att vederlägga de, enligt Utskottets förmenande, välgrundade skäl, hvilka vid frågans behandling vid förutgängna riksdagar bestämt Rikets Ständers beslut, anser sig Utskottet, med stöd af dessa skäl, böra hemställa, det motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
4 Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande Afl 15. JW 15.
Ank. till Exp.-Utek. den 13 Juni 1860, kl, 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om Ruslhållares befriande från underhållande af trossvagnar och från aflönande af trosskuskar.
Denna motion är inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt af Johan Andersson från Elfsborgs län, hvilken andragit att, då Kongl. Majit och Kronan för flere kompanier vid rusthålls-regementena åtagit sig att uppsätta och underhålla alla munderings-persedlarne, emot en särskild af rusthållen utgående årlig afgift, samt tillika bekosta transporterandet af nämnde munderingar till och från mötesplatserna, sä borde deraf ock blifva en följd, att rusthällarne i samma mån befriades från uppsättande och underhållande af trossvagnar, der sådane äro bruklige, samt att berörde skyldighet i stället ålades Kronan eller Beklädnads-direktionen, såsom ett nödvändigt vilkor för munderingarnes vårdande under hvarjehanda förefallande transporter; äfvensom att rusthällarne, på samma gäng de frikändes från munderingarnes uppsättning och transport, jemväl måtte frikännas från trosskusk-löner vid de kompanier, der sådane utgå.
Motionären yrkade derföre, att Kronan eller Beklädnads-direktionerne måtte hädanefter förpligtas fullgöra dessa skyldigheter, helst munderingens uppsättning och transport, derifrån de rustande blifvit befriade, stöde med omförmälde skyldigheter i så nära gemenskap, att de hvarken kunde eller borde åtskiljas.
Då motionären utan någon vidare utredning till behandling öfverlemnat denna fråga har Utskottet sökt på annan väg vinna de upplysningar, som härom kunnat finnas tillgängliga.
På detta sätt har Utskottet inhemtat: att Kongl.
Majit och Kronan ej för rusthålls-regementena i allmänhet underhåller andra munderingspersedlar än dricksflaskor med remmar, hvilka underhållas af trosspassevolans-fonden mot det att rusthällarne till samma fond erlägga en årlig afgift; hvaremot med Bohus läns regementes södra eller rusthålls-bataljon den skiljaktighet egt rum, att densamma blifvit af Kongl. Majit förklarad vara infanteri intill den 1 Januari 1863 och att Kongl. Majit och Kronan derföre öfvertagit anskaffandet och underhållet af beklädnaden, remtyget m. m., i likhet med hvad för öfrige infanteri-regementen eger rum; — att, så vidt kunnat inhemtas, trossvagnar, vare sig vid rusthålls - Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottets Betänkande M 15. 5 hälls- eller rotehålls-regementena, ej under flere tiotal af år blifvit anskaffade eller ens funnits i brukbart skick, förr än då, under de sednare åren, sådane anskaffats pä trosspassevolans-londens bekostnad och till sä väl rusthålls- som rotehålls-regementena utdelats; — att, i det ena af de utaf motionären föreslagna alternativ, eller i händelse trossvagnar eller munderings-persedlar borde underhållas af Beklädnads-direktionerne, berörde anordning, äfven om den i öfrigt vore lämplig, ej lärer för rusthållarne medföra annan lindring än den, som genom bättre hushållning kunde uppstå, enär det är på rusthällarnes bekostnad, som dessa
Direktioner ombesörja rusthälls-regementenas beklädande; — samt att, vid de indelta kavalleri-regementena och de till infanteri förändrade indelta kavalleri-korpserne, rusthållarne med Kongl. Maj:t och Kronan ingått kontrakt, att i freds- och krigstider erlägga en viss årlig afgift, emot det Kongl. Majit och Kronan förser regementena med nödig tross, hvarvid Kongl. Majit i nåder täckts stadga att, emot förenämnde afgifters behöriga erläggande på de i kontrakten utfäste terminer, rusthållarne komma lör alla tider att blifva befriade frän alla ytterligare tillskott till trossens anskaffande, vidmakthållande och förvarande, emedan Kongl. Majit derom ville låta föranstalta, samt jemväl draga nådig försorg att tross-persedlarne utan någon de rustandes särskilda kostnad blifva transporterade vid möten och mönstringar, eller större exercisläger, som ske utom eller inom truppens stånd, eller då den emot rikets fiender kan komma att uppbryta, äfvensom det erforderliga antalet trosskuskar, utan någon rusthällarnes vidare åtgärd, skola af Kronan anskaffas och underhållas.
Af hvad Utskottet sålunda anfört, och då motionären icke uppgifvit något särskildt regemente i fråga om hvilket undantag från nu omförmälde föreskrifter skulle ega rum, vill det synas som om motionärens framställning grundade sig blott på en oriktig föreställning om hvad i dessa ämnen finnes stadgadt.
Utskottet anser sig äfven böra nu förnya sin i dess Betänkande JV2 12 gjorda erinran, huruledes, vid sistförflutna riksmöte Kongl. Majit, uti en dä afbiten nådig Proposition rörande upphäfvande af fourage-passevolansen uttalat den åsigt, som samma riksdags Stats-Utskott, uti dess af Pikets Ständer godkända Utlåtande JV2 73, jemväl biträdt, att nemligen de afsutna kavalleri-regementena redan genom förmånen af afsittningen åtnjöto all den lättnad, som skäligen kunde dem beviljas.
Utskottet således det motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Bilu till M. St, Brot. 1859 & 1860. 4 Sami. 2 J/d. 7 Håft.
•0981 ‘KVirdOM '1 -V 60,1 W»**» ‘HaOHXOOXS Sammansatta Stats- samt Alim liv sv.- och t M:o lii.
Ank. till Exp.-Utsk. <len 20 Juni 18 G O, kl. ti a. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om lindring i de Båtsmansrotehållare åliggande skyldigheter.
Motionen härom är väckt inom Hetlerv. Bonde-Ståndet af Matts Pehrsson från Stockholms län, hvilken andragit, att sedan infanteriets rotehållare nu mera blifvit befriade från att bestå soldaten så kallade småpersedlar eller skjortor, strumpor och skor, och detta bestyr i stället öfvertagits af Staten, syntes samma förmån rättvisligen bort samtidigt tilldelas båtsmans-rotehållarne, hvilka på intet vis voro mindre, betungade än infanteri-rotehållarne, utan snarare motsatsen.
Det vore visserligen sannt att båtsmansroten består af större hemmantal än soldat roten, men hemmanen på kusterne och i skärgården voro deremot i allmänhet af så liten areal, att mången gång £:dels mantal inuti landet hade större egovidd än ett helt hemman i skärgården; och hade båtsmansroten dessutom åtskilliga natura-prestationer att utgöra till båtsmannen, hvilka ej ålåge soldatroten, och hvilka i betydlig mån ökades genom skjuts och matsäcks tilldelande åt båtsmannen vid de ständiga kommenderingarne till och från roten för årstjenst hvart tredje år och för handräckning i 6 månader hvart annat år.
Förutom det kontanta bidraget, uppgående årligen till vid pass 23 R:dr, som båtsmansroten finge i och för beklädnaden vidkännas, ålåge honom jemväl skyldigheten att förse båtsmannen med hängmatta, täcke och kappsäck samtförut oinförmälde småpersedlar; och då härtill komme att roten äfven måste förse båtsmannen med boningshus och jord för sättning af två tunnor potatis samt in natura årligen lemna honom Hill. lill R.
Prot. 1889 & 1860. i Sami. 2 Afd. 8 Häfl. 1 2 Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskds Betänkande JV:o 16. två tunnor råg, hö, halm, löf och vedbrand, visade sig lätteligen att båtsmansrotehållarne vöre ganska hård t beskattade.
Såsom rättvis och behöflig föreslog motionären derföre den lindring, att båtsmans-rotehållarne mätte befrias från skyldigheten att förse båtsmannen med skjortor, strumpor och skor, samt, att detta bestyr måtte öfvertagas af Staten, i likhet med hvad vid infanteri-rotarne egde rum; hvilken förändring vore så mycket behöfligare, som rättegångar ofta uppstode emellan rotehållarne och Kronan, huruvida rotehållarne ålåge utgifva mer än en skjorta och ett pär strumpor.
I anledning af hvad motionären anfört får Utskottet erinra, att fastän, på sätt Kongl. Maj:t i anledning af väckt fråga om lindring i båtsmanshållet med afseende på derifrån utgående beklädnadsbidrag, den 8 November sistlidet år aflåtna nådiga Skrifvelse, införd under N:o 48 i Bihanget till Riks-Ståndens protokoll, gifver vid handen, rust- och rotehållarne genom rotekontrakten i allmänhet förbundit sig att bestå båtsmännen vissa utrednings-persedlar, deribland hängmatta och täcke, så äro dock bemälde rust- och rotehållare nu mera befriade från utgörande af omförmälde två utrednings-persedlar, hvilka af Kronan bekostas; hvadan motionärens häremot stridande uppgift innebär ett misstag.
Den utredning, som, efter hvad bemälda nådiga Skrifvelse utvisar, Förvaltningen af sjöärendena lemnat rörande roteringsbesväret vid indelta roterade infanteriet och roterade båtsmanshållet, ådagalägger jemväl, på sätt Kongl. Maj:t erinrat, att rotehållarne vid det förra, oansedt den vid sednaste riksdag dem beredda befrielse från allt bidrag till soldat-beklädnaden, ändock jemförelsevis ännu äro vida mer betungade än rotehållarne vid det sednare, derföre Kongl. Maj:t ej heller funnit skäl att föreslå Rikets
Ständer beviljandet af någon eftergift i redan stadgade beklädnads-skyldighet för båtsmans-roteringen i allmänhet.
Vid detta förhållande anser sig Utskottet böra hemställa, det motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Sammansatta Stats- samt Allm. liese.- oeh Ekon.-Ilskds \Jlåtande A.o IT. 3 JX:o 1?
Ank. till Exp-Utsk. den 20 Juni 1860, kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af erhållna äterremisser ä Betänkandet l\:o 3, i fråga om anläggande af en fyr å klippan Bonden, om anslag till fyrfartyg vid Sydostbrotten och vid liallegrundet, m. m.
Utaf ofvanberörda Betänkande har lista punkten, deruti Utskottet förklarat sig för närvarande förhindradt att till anläggande af en fyr å klippan Bonden tillstyrka bifall, blifvit af Vällofl. Borgare-Ståndet återremitterad, men af de öfriga Stånden godkänd; 2:dra punkten, deruti Utskottet afstyrker bifall till utläg gandet af ett fyrfartyg vid s. k.
Sydostbrotten, bar af Högloft.
Ridderskapet och Adeln samt af Borgare-Ståndet blifvit återremitterad, men af de öfriga två Stånden gillad; och tredje punkten, deruti Utskottet förklarar sig förhindradt att tillstyrka bifall till förläggande af ett fyrskepp vid det s. k.
Kallegrundet, har blifvit af Ridderskapet och Adeln återremitterad, men af öfriga tre Stånden gillad.
Då Utskottets yttranden öfver nämnde lista och 3:dje punkter således blifvit genom tre Stånds sammanstämmande beslut gillade, erfordras, i anledning af återremissen å dessa punkter, ej annat utlåtande än anmälan att dessa frågor sålunda äro af Rikets Ständer afgjorde.
Beträffande deremot 2:dra punkten, såsom af två Stånd återremitterad, efter hvad diskussions-protokollen föranleda i syftning att det af motionärerne föreslagna anslag måtte af Utskottet förordas, finner Utskottet den omständighet att två Riks-Stånd godkänt Utskottets yttrande rörande denna punkt, icke för Utskottet utgöra hinder att i förnyad pröfning af denna statsregleringsfråga ingå.
4 Sammansatta Stats- samt Allm. Desv.- oell Ékon.-VlskUs Utlåtande N:o 17.
Inom de begge Stånd, sorn till Utskottet återremitterat denna punkt, hafva gagnet och behöfliglieten af ett. fyrfartyg vid Sydostbrotten blifvit varmt vitsordade, hvarjemte erinrats att genom ett sådant fyrfartygs utläggande, jemväl ersattes bristen af eli fyr å klippan Bonden.
Maj:ts nådiga Proposition om anslag till en fyranläggning vid Sandhammaren är oek nu mera af Rikets Ständer pröfvad och bifallen, hvadan de betänkligheter, som, hemtade från berörde fråga^ förut lago i vägen för tillstyrkande af anslag till ett fyrfartyg vid Sydostbrotten nu mera förfallit.
En af motionärerne, Herr Staaff, har, genom till Utskottet ytterligare ingifne sakrika beräkningar samt utdrag ur officiela handlingar, bernit Utskottet ökadt tillfälle att bedöma frågans stora vigt för handeln, sjöfarten och mensklighetcn, med hänseende så väl till det stora värde, uppgående till flere millioner och utgörande en icke ringa del af Sveriges handelsrörelse, hvartill varor hvarje är vid export från eller import till de nordligaste provinserna passera den segelled, hvarest Sydostbrotten hota, som till det stora flertal dels seglande fartyg, dels ångbåtar, hvilka för denna varuforsling och för personal-trafiken sakna annan segelled, samt till det stora antal skeppsbrott, som timat utanför Vesterbottens kust och deribland jemväl vid Sydostbrotten eller i deras närhet, och de manga menniskolif, hvilka sålunda sättas på spel. —-
Åf dessa handlingar inhemtas, bland annat: att utrikes exporten från Vesterbottens och Norrbottens län uppgick år 1858 efter tullvärde till 1,800,870 R:dr 87 öre, eller 5T'0n020:dels procent af hela rikets; att inrikes exporten från Norr- och Vesterbottens hamnar till södra orterna samma år utgjort, i hvad kändt är, 1,1'27,70(5 R:dr 22 öre; att deremot för år 185tt utrikes exporten från berörde 2:ne län uppgått till 3,758,000 R:dr R:mt; att är 1858, af Rikets samtlige fartyg^ med sammanlagdt lästetal 150,831, sådane med ett lästetal af 9,532 tillhöra rederier inom Norr- och Vesterbottens län, upptagande alltså G^-.dels procent af hela rikets fartygs lästetal; att då utrikes exporten frän Sverige år 1858 bedrifvits med fartyg af sammanlagdt 425,175 läster, Norrbottens och Vesterbottens hamnar besökts af fartyg med 56,053 läster eller 13^:dels procent af det liela, och till ett antal af 492 stycken ; att år 1858 Norrbottens och Vesterbottens inrikes export bedrifvits uti 770 fartyg, med ett lästetal af 28,471 läster; att på Norr-och Vesterbottens hamnar gå nio ångfartyg om sammanlagda 825 hästkrafter; samt att, skeppsbrottens antal å Vesterbottens kuster åren 1845—1859 utgjort 48, deribland många i det Sydostbrotten delgifvande farvatten.
Med afseende å det intresse för frågan, som visat sig inom två Riks-Stånd samt å här förut omförmälde, sedan ärendet förra gången hos Utskottet förevar, tillkoinme nya omständigheter och upplysningar, har Utskottet så mycket mindre tvekat att, i afseende å motionerne om ett fyrfartyg vid Sydostbrotten, frångå sin förut, uttalade åsigt,, som Utskottet aldrig misskänt gagnet af ett fyrfartyg derstädes, vitsordadt, enligt hvad bilagan N:o 3 till Kongl. Majrts vid denna riks - Sammansatta Stats- samt Allm. Uesv.- och Ekon.-Ulsk:ls Utlåtande N:o 17. 5 dag aflåtna Proposition om Statsverkets tillstånd och behof utvisar, ej blott af Lots-Direktören, hvilken föreslagit ett sådant fyrlartygs anskaffande, utan äfven af Förvaltningen af Sjöärendena samt af Chefen för Sjöförsvars-departementet.
Förbättrandet af de sjökommunikationer vi redan ega, samt förekommandet af olyckor och förluster under dessas begagnande lärer ock med skäl böra anses såsom företag af lika produktiv beskaffenhet, som öppnandet af nya kommunikationer, hvilket under de sednare åren utgjort ett så hufvudsakligt föremål för kostnader och uppoffringar från Statsverkets sida; hvartill kommer att nu ifrågavarande förbättring hufvudsakligen kommer den del af riket till godo, hvilken blott i ringa mån kunnat komma i åtnjutande af de förbättringar det allmänna hittills i kommunikations-anstalterna tillvägabragt.
Utskottet får således, med inbjudning till Högvördiga Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet att beslutet biträda, hemställa, det måtte Rikets Ständer, till anskaffande af ett fyrfartyg vid Sydost-brotten, å 5:te llufvud-titeln anvisa det belopp, 70,000 R:dr R:mt, som en af motionärerne ansett vara för behofvct tillräckligt.
R eservation: af Herr A. A. Berger, med hvilken Herr L. J. Lovén instämt: »Då två Riks-Stånd godkänt det betänkande, hvari Utskottet förut afstyrkt bifall till ett fyrfartygs utläggande vid de så kallade Sydostbrotten, och de nya skäl, som sedermera förekommit, icke äro af beskaffenhet att kunna verka till förändring af de väl grundade åsigter, som deri blifvit uttalade, anse vi att
Utskottet nu bort hafva mera skäl att vidblifva sitt förut afgifna yttrande i denna fråga, än att ändra detsamma, så mycket hellre som frågan om så väl lämpligheten, som kostnaden och beskaffenheten af det nu tillstyrkta fyrskeppet väl varit förtjent af en noggrannare utredning) innan man dertill anslår en så betydande penningesumina, och man dessutom lätt blottställer sig för misstag om man på detta sätt och utan vederbörande auktoriteters framställning i ämnet ingriper i den fullständiga plan för ordnandet och utvidgandet af vårt fyr- och båkväsende, som af Lots-Direktören blifvit uppgjord och af Förvaltningen af Sjöärendena granskad och understödd.
Då slutligen Rikets Ständer vid denna riksdag redan anslagit 181,000 R:dr R:mt tihl cn ny fyrinrättning vid Sandhammaren, så få vi på alla dessa 6 Sammansatta Slats- sami Allm. bes v.- och Ekon.-Ulsk:ts betänkande N:o Ig. skäl och på grund af hvad i Utskottets förra Betänkande N:o 3 blifvit i frågan yttradt, vördsamt föreslå: »Att den väckta motionen, angående anslag för ett fyrskepps »utläggande å Sydostbrotten, måtte lemnäs utan afseende.» Y:o 18.
Auk. till Exp.-Utsk. den 20 Juni 1860, kl. 6 e. in.
Betänkande, i anledning af väckt motion om inrättande af en diligensförbindelse emellan Stockholm och Carlskrona utefter östra kusten.
Denna motion är väckt inom Högvördiga Preste-Ståndet af Prosten Söderberg, hvilken andragit, att för trafiken utmed Sveriges östra kust vore väl sörjdt under den vackra årstiden och så länge ångbåtarne oförhindrade af isar och vinterstormar kunna plöja hafvet.
En hvar, sorn under nämnde årstid besökte de städer och orter, hvilka ligga i ångbåtarnes väg utåt berörde kust, kunde med glädje bevittna den liflighet der rådde så väl i varu-utbyte, sorn i persontrafik.
Den sålunda ökade konkurrensen, och de tillfällen, som bereddes till personliga bekantskaper och förbindelser, föranledde många affärers ingående så väl för egendomshandel, som för andra grenar af förvärf.
Men vintern inträdde och dödade allt detta lif, då det enda meddelandet, som orterne emellan egde rum, måste ske genom telegraftråden eller det skrifna ordet; ty all persontrafik, åtminstone emelian aflägsnare orter på denna kust, vore nästan helt och hållet afbruten under vintern.
För varutrafiken derstädes vore dock något sörjdt genom den paketpost, som under vintermånaderne från hufvudstaden befordrades åt rikets södra orter öfver Linköping, med en derifrån utgående bibana till Westervik ; ehuru från sistnämnde stad och vidare söder ut längs kusten intet funnes vidgjordt ens för paketers förskaffande.
Ej heller vore en enda plats för Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-VlskUs Betänkande N:o 18.
1 passagerare beredd å den paketpost, som, på sätt nämndt är, emellan Stockholm och Westervik fortskaffa.?.
— Lyckligare lottad vore i dessa afseenden rikets vestra kust, der, genom postverkets försorg, så länge ångbåtsfarten vore inställd, en regulier passagerare- och paket-befordring komme att underhållas två gånger i veckan fram och åter emellan Götheborg och Helsingborg, öfver Kongsbacka, Warberg, Falkenberg, Halmstad, Laholm och Engelholm; och borde således en önskan att äfven för östra kusten se anordnad en dylik passagerare- och paketbefordring väl ej kunna anses innebära allt för öfverdrifna anspråk.
En diligens, förande post och paketer samt med utrymme för 2 eller 3 passagerare borde, under den tid ångbåtarne hvila, en gång i veckan underhålla förbindelsen emellan hufvudstaden och Carlskrona, öfver Nyköping, Norrköping, Linköping, Westervik, Oscarshamn och Calmar.
Denna diligensfärd, satt i förbindelse med postångfartyget Polhems vinterresor emellan Westervik och Wisby, kunde göra möjligt äfven för den, som vore boende vare sig i hufvudstaden eller södra Sverige, att, så beqvämt omständigheterne tilläte och med temmeligen noggrann tids— beräkning kunna under vintertiden besöka icke allenast de orter vid östra kusten, (ier vigtiga intressen kunde fordra hans närvaro, utan äfven det i så många hänseenden intressanta och vigtiga Gottland; och postverkets kostnad för en dylik diligens-inrättning kunde ej blifva så betydlig, vid betraktande af hvad från passagerarne borde inflyta; äfvensom något afseende jemväl torde böra fästas å den säkerhet emot poströfverier, som vunnes derigenom att flere personer åtföljde posten.
På dessa skäl föreslog motionären, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att genom postverkets försorg, under de tider då ångbåtsfarten vore inställd, en regulier passagerare- och paketbefordring måtte komma att underhållas en gång i veckan fram och åter emellan Stockholm och Carlskrona, öfver Nyköping, Norrköping, Linköping, Westervik, Oscarshamn och Calmar; samt att denna paket- och passagerarefart måtte sättas i förbindelse med postångfartyget Polhems turer emellan Westervik och Wisby.
Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande; men då ifrågasatte kommunikationsanstalt, så vida densamma verkligen skulle, för de orter den berör, medföra de fördelar och blifva så anlitad, som motionären uppgifvit, synes kunna blifva föremål för enskild spekulation; samt Utskottet har sig bekant det postverkets tillgångar ej medgifva några uppoffringar i och för nu ifrågavarande ändamål; anser sig Utskottet böra hemställa, att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 19 Juni 1860. 8 Sammansatta Stats- samt Allm. Desv.- och Ekon.-Vtsk.ls Uttänkande .\-o 19.
W:o 19- Ank. till Exp.-Utsk. don 20 Juni 1800, kl. 6 e. ra.
Betänkande, i fråga om förändring af bestämmelserna i Kongl.