Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att allmänninSDrne dock ännu äga någon, men skattehemmanen liten eller ingen skog, likväl vara en förtjenst hos den klandrade och missaktade skogsbe*jeningen.
Den nya Ekplanteringen på Wisingsö ligger naturligtvis ännu i sin unda.
Flere Tusende Eketelningar växa emedlertid redan i raka limér & de bördiga åkergärden som höra lill 'Wisingsborg, det fordna Braheska pl’efskapets residens.
Att denna plantering skall gå till sitt mål, hör man loppås, då i spetsen för densamma står en man, hvilken, såsom vetenskapligt bildad skogshushållare, är främst i landet.
Den fägnaden att af dessa
Unga plantor få se en mognad Ekskog på Wisingsö, är dock förbehållen ett annat Tidehvarf, Åttatio år efter vårt.
Måtte den då ersätta de spruijt Ekskogar i Länet, som nyligen blifvit af Staten, emot lösen, öfverJsiunade till enskilde jordegares fria disposition.
Löfskogen i allmänhet, såsom Björka Ask, Asp, Ahl och Lönn, trifVes val i denna ort och tyckes njuta någon bättre omvårdnad än barrskoLöfved och ^aderlöf samt vagn- och redskaps-virke äro, serdeles ornang Städerne, Löfskogen afsältnings-artiklar.
Bokskogarne tryta i.
Össy°> der vid det täcka Edli, bokskogen ännu utgör en renderande Herrlighet. ^ngre i Norr trifvas blott spridda träd af detta ädla slag.
Slutligen må nämnas att alla skogseffeeter, såsom Timmer, Plankor ^ bräder, Ved och Kol, år ifrån år stiga i pris.
Också ett bevis alt sJelf v a råämnet årligen minskas.
Vränvinsbr tinn ingen har ock, beklagligtvis, äfven i detta Län blifvit P*1 hufvudnäring och en bland de betydligare i anseende till mängden som l^kar den och qvantxteten af de råämnen, Säd och Polster, som dertill :°rbrukas.
Få Possessionater utöfva den numera blott till husbehof.
Länne- ... eten att transportera och afsätta denna produet gör näringen begärlig, /ykså mätte ,]en vara myCket lönande efter sorn den fortfarit redan länge an att aftaga, ehuru redskapen och inrättningarne äro kostsamma och — H — fastän ingen näring finnes, sora så jemt följes af controller, beskattningar och policemesurer, de eler åtminstone hvarje Riksdag utgöra föremål tor Lagstiftningens uppmärksamhet.
En och annan Possessionat i Länet har dock ledsnat vid de täta förändringarne i föreskriflerne om BränvinsbräOningen med hvad dermed gemenskap äger i afseende på bränvinspanno*' nes construction och mätning m. m. och förthy nedlagt rörelsen, samt fö*' gällt pannor, kar och kärl; men de fleste fortfara ännu att drifva näringen1 större och mindre scala.
Allmogen nyttjar ännu mest sina lyftpannor.
De me' ra invecklade
Bränvinsbrännings-apparaterne tillhöra blott de stora fabriker*1® och sedan Chemiska ock Technologiska kunskaper börjat ingå i Bränvin8' bandteringen; så, med all nitälskan för allmogens upplysning, vore deon» dock kanske mindre önsklig.
Bränvinsfloden, som strömmar från de köns*' mässige verken, är redan stor nog.
I det föregående är taladt om det moraliska förderf bränvinet medfå*'
Att tillgången deraf förminskas och fördyras, synes vara det rätta corre®' tivet och ett värdigt föremål för Lagstiftningen.
Njutningsmedel i fhil**® form torde dock icke kunna umbäras.
Forntiden hade Porss-Öl och Mjöd'
Nutiden Bränvin och Portvin.
Begge delarna, omättligt brukade, förära®' da till fylleri.
Emedlertid anser man detta egenteligen beherrska den n**' gare folkklassen; men det är mycket problematiskt, om arbetaren, i Pr°' portion förtär mera bränvin än hans herre.
Få Bönder supa bränvin da£^ ligen:
De hafva dertill ingalunda råd och lägenhet; men i allmänhet ta?® ju Herremännen två så kallade apetits-supar hvarje dag.
Det är såMe. troligt att vid årets slut Bonden förtärt mindre bränvin än hans granne herregården; men olyckan består deri, alt den förre på en fridag vid nader, auctioner och andra folksamlingar tager flera supar än han tål, °c som sådana äro många och frestelserne der likaså; så blifva ock ,uS^< mångå.
Vana och smak taga sluteligen öfverhand samt öfvergå till en hjelpelig liderlighet.
. u ari'
Häraf får man dock icke sluta till Bondens hemlif.
Der nyttjas di ^ vinet i allmänhet blott till husbehof och, som nyss är nämd t, icke ®' dageligen.
Kunde det utestängas från de ofvannämnde folksamling!®113 ra ler der blott minskas; så vore ett stort steg gjordt; men så länge s ^ör Brännerierna fournera alla Krogar och Gästgifvaregårdar med bränvin ^ godt köp, är ingen hjelp att vänta.
Rusen måste blifva dyrköpta, fö* ‘ blifva få.
Så länge de fås för mindre än en Tolfskilling’ slipper roan ic se dero.
Bergs - o» Bergs- och Bruks-r öreisen är en näring, som sammanhänger med k°gsbruket och beror af det och af Palronernes penninge-styrka.
Ållagen och smeder behöfva icke blott kontant betalning, utan ock förlag. e fleste af Länets större Bruksegendomar befinna sig för’ närvarande i §°da händer, ty de ägas:
Horley af Majoren Grefve Jacob Hamilton; Nis>ö'forssj af En af Rikets Herrar, Presidenten m. m.
Baron Sal.
Löfvenskjöld; jj^deforss, af Hof-Rätts-Rådet Gyllenskepp; Ohs, af B rukspatron Aschan; ^tzaholm, af Bergmästaren Sjögren; Eckersholm, af Grefve John Haddon; Göthaström, af Bergsfogden Assessor Sjögrens arfvingar; Åminne, fl graan Danckwardt, och Gyllenfors, af Brukspatron Åbjörnsson.
De este af desse Patroner bebo och styra sjelfve sina Bruksegendomar.
Gö^afors, ett af de större Bruken, är bortarrenderadt till en verksam och ,'^lig man.
Flera af dessa Bruk hafva underlydande hemman och egna j 0gar.
Hörle och öfriga Bruk i Össbo Härad, består af 5 Stångjernsj^afnrar med 2,335 Skeppunds smide, 2 Ämneshamrar med goo dito, 4 y ajiufakturverk med i o Hamrar, 5 Masugnar och 2 Ståltråds-dragerier.
Op de fleste öfriga Bruk finnas Manufakturverk, och vid somliga, såsom <j js> Åminne och Bruzaholm, tillverkas Gjutgods.
Smidet utgör viel Linfors 5^5, vid Ohs Boo och vid Bruzaholm 400 Skepp;d.
Vid Gyllenfors (j v®rkas 4ö3 Skepp:d Stång- och Ämnesjern, och vid detta Bruk, ett af ringare, hade tillverkningsvärdet förlidet år uppgått till 9,870 R:dr. för Småländska Bruken hafva det för sig, att deras tillverkning säljes k/.det mesta på Bruksbacken till ortens invånare och Skåningar, som s0 lb'ån hemta sitt husbehofsjern.
Det är blott från Hörle och Nissafors, gfij?5 en del jernet vågföres till Götheborg och Halmstad.
Hörle-jernet
Ua, landvågen till Jönköping och sedan öfver Wetten.! genom Götha Ka°ch Trollhättan till Götheborg. lin ^ärre Manufakturverk och Spik-smedjor finnas vid Prinsfors, Hellilfy6' ^nehy, Herrestad, Tranås, Qvill och Marianelund.
Deras årliga $es erkningsvärde anses till 7 å 8000 R:dr B:co.
Länets Bruksrörelse ansten S,^SSekätta 2 å 3oo personer dagligen, oberäknad Tackjernshandterinliiip 1 .hbergs Bergslag, som drifves med fördel af Bergs-allmogen, hvars fr^n i;“äring den utgör; ty Jordbruket der är svagt, så att det är allena ^^^^^jerns-tillverkningen, som folket hem tar penningar ti^l skatter och ''•'
•SestSeln är i vissa delar af Länet så betydlig, att den icke kan 01 en blott binäring.
Dermed utmärka sig i synnerhet Socknarna (nidsk.
S-årsberättelse öfver Jönköpings Län. 4 Ingatorp, Bellö, Halt, Edshult, Kroxhult och Hessleby i Södra Wedbo Härad, hvarest linodlingen är folkets förnämsta födkrok.
Derifrån afsätta® ansenliga linpartier, och till den förr omnämnda Ingatorps marknad strön*' ma köpare från aflägsna orter.
Nämnde marknad bestämmer ock vanhg^^ årets linpiis.
1 loduktionen x orten är dock sa stark, att allt lin icke säljas der, utan föras stora linpartier sedermera till aflägsnare afsättning5' platser, äfven till sjöstäderna, och af hvad som sedan blifver öfrigt, till' verkas lärft och andra väfnader, äfven utöfver ortens husbehof, så att denna vara, serdeles säljbar och efterfrågad, både såsom råämne och föl' ädlad, inbringar stora penningesummor till den ovannämnda orten met‘ så mycket större vinst, som den icke borttager någon jord för årets säde®' produktion, emedan Allmogen mest nyttjar trädesjorden till linsäde.
- Ehuru Staten gjort mycket för linslöjdens förkofran här i orten, unga qvinnor härifrån hafva på Statsverkets bekostnad varit uppsända t*11 Ångermanland, att der fullkomnas i nämnde slöjd, och sedan har LäOet flere år fått elemer anställda vid Gårdsby Linförädlings-institut, förmärka dock icke några allmänna, utan blott partiella resultater af dessa anst»*' ter: att genom så kallad sjörötning på Norrländska sättet bereda linet, f°r/ söktes några år allmänt nog; men man har nu nästan alldeles öfvergif^6 det, och de Småländska Qvinnorna fortfara att stå långt efter de Noi’r' ländska i lärftsväfnader och annan väfkonst.
Folket anser troligen bråk' samma anstalter icke löna mödan, då det tily förutan får sitt, efter för' fäderne? sött, beredda lin väl betalda vida öfver produktions-kostnadefl* 4:o Fabriker och Binäringar.
Län äger många Binäringar.
Också skulle utom dem ^0 het aldrig kunna berga sig, ty med alla ansträngningar vid åkerbruk0 ' laborerar dock det med en svag jordmån, som utan mycket regn och hen gödsel sällan gifver full äring.
— De i näst föregående artikel afl***0 ^ lade näringar tillhöra egentligen de mera bemedlade Folk-klasserna °c, den hesutne Allmogen; binäringarna åter, den obesutna och andra
F°‘ klasser, utan jordbruk eller boigerlig rörelse.
Naturen har nekat länninge!! näringsmedel i stort, men unnat honom litet af hvarje. säden siar felt för hans granne Östgöthens har denne föga något att ^ till; men Smålänningen har sina många smånäringar, sorn icke alla pä e gång kunna slå felt.
Bland Länets Fabriks-inrättningar räknas i framsta rummet: ^ Husqvarna Gevärs/adori i Hakarps socken, hvarest omkring — 37 — hundrade personer äro sysselsatta; och uppgår årliga Gevärslillverkningen 1 J e^t värde af omkring 28,000 R:dr Banco.
Factoriet har dessutom Pionier af arbetare, bosatte oell kringspridde bär och der i Länet s>>rnt äfven i Skaraborgs Län.
En hel Socken, Bankeryd, beslår nästan belt och hållit af Factori-ai betare.
Hvarje Gevärsdel uLföres af serskilt mästerskap och således fordras för att fullkomna hvarje geJir» Pipsmed, Låssmed, Stockmakare, Bajonettsmed odla Bågmakare. actoriet bar egen Fattig-Cassa och Vexelundervisnings-Schola.
För desSa Inrättningar har det alt tacka nuvarande ägaren, Öfversten och Riddaren Baron Sture, som jemväl i allt öfrigt bringat factoriet i ett för änaötålet fullständigt skick.
, Pappersbruk finnas öfverallt i Länet.
Deribland må nämnas Stensen med Ellofva arbetare och 3,000 R:drs tillverkningsvärde.
Röttle ^ed sju arbetare och ett tillverkningsvärde af omkring 2,800 R:dr.
Brunholm och Blohmshohn med tolf arbetare oell 4>700 B‘dr tillverknings^rde.
Skerfvete och Qvill, med tillhopa tolf arbetare och ett till verk^lngsvärde af 3,485 R:dr.
Nyholm och Strömslund, med toll arbetare vid J* förra och två vid det sednare.
Tillverkningsvärdet har uppgått vid joholm till 4,249: och vid Strömslund till 690 R;dr.
Strömsholm och Mjeryd, hvarldera med fyra arbetare och något öfver 2,000 R:drs till^isning och slutligen ett nytt Pappersbruk, Weka, på Halländska grän'en> hvars tillverkningsvärde blifvit uppgifvet till 13,889 R:dr. kr Landt-Garfvcrier äro: Gislaved, Nyarp, Ölmestad, Elgebo, HögaWernamo, Bohl, Komstad, Wahre, Bo, Wrigstad, Åhult, Hellin°e-> Bexheda, Christineholm, Hellaryd, Hollsby, Pukabo, Mölarp, TranjÅ-> Fagerhult, Mowenta, Qvill och Marianelund, hvilka alla sysselsätta Jfatiofyra arbetare; och är förlidet års tillverkningsvärde uppgifvet till °*39t R:dr.
0 > Färgerier och Vadmalsstampar finnas vid Bosaryd, Edesqvarna, rislund, Åsvalhult, Marianelund, Bjelkerum, Skervete, Åhult, SkoGassbo och Kråxås, vid hvilka arbeta tjugutvå personer och är förra ets tillverkningsvärde uppgifvit till 3,860 R:dr. p. Oljeslagerier:
Paddingetorp, Flugeby, Åhult, Bjelkerum; Höghult, Runshult, östra Oroen, Qvill, Marianelund och Ulfsnäs, vid hvilka 1 arbetare pressa Linolja, värderad förlidet år till 2,467 R:dr. jj- .
Flera andra Fabriksnäringar utöfvas i Länet, hvarom de så kallade RenU-^S~^akel*erne> som Eder Kongl. Maj:ts Commerce-Collegium årlimgå, lemna närmare upplysning. 28 De egentliga och dagliga Binäringar, som icke fordra handaslöjd eller konstfärdighet äro Jagt och isynnerhet Fiske, hvilket sednare inbringa1, sina Idkare en icke ringa förtjenst, särdeles omkring Städerna.
Vid Väi'Ue och Bolstra i Södra Vedbo äro större il-fisken.
Laxfisket i Wenern ar temmeligen lönande.
Eljest är fisket i denna stora sjö här i Länet obetydligt, ty den består här af grusbotten med öppna Stränder utan vika1’ och skär.
Bolmen är fiskrik äfvenså Solgen, Landsjön, och Rusken eller Nydala-sjön.
Ett enda Krono-Laxfiske Thurefors i Emån, är af ringa värde.
Jagten aftager i samma män som Skogarna; men ännu saknas icke villebråd och fogelvildt serdeles i Mo och Wässbo
Härader och såsom eI* afsättningsarlikel af denna näring, må nämnas Warg- och Räf-skinn.
Tegelbruk och Kalkugnar finnas flere, nästan i hvarje
Härad och des' sas pruducter sakna aldrig afsättning, serdeles, sedan så kallade Kalk-kofl1' poster böl jat användas till gödning.
Kakelugnar och Stenkärl tillverkas vid Adelöf och Hammarsberg 1 Norra Wedbo Härad.
Klefva, ett Rödfärgs-Bruk i Alsheda Socken, syselsätter sju å åfi3 arbetare om sommartiden, hvilka tillverka 200 å 22b Tunnor Rödfärg' som betalas med fyra R:dr Banco Tunnan.
I åtskilliga Socknar af Össbo
Härad förfärdigas i parti Wagnar och Skrindor, som afsättas med betydlig vinst på Skåne, I nämnde Härad uppköper en del af allmogen sjelf Stångjern vi1* Bruken, forslar det till Sjö-Städerne eller Skåne och köper der i ställö stora partier så kallade Sännor, en sten-art, hvarmed liar göras skarpa dessutom Spannemål eller Köpmansvaror samt utsprider och säljer seda11 slikt gods med fördel i hemorten.
Körslor med Köpmansvaror från Sjöstäderne och jerns dittransp'1’" terande från Bruken äro, jemte kohl-lransporterne från Skogarne till Berg' Verken, en vigtig näringsgren och sjelfva den öfverklagade Gästgifveri' skjutsningen är, med närvarande höga skjutslega, snarare en näring, ärt ett onus. Då Diligencer för några år sedan inrättades och fortforo D&' gon tid att fortskaffa resande imellan Stockholm och Jönköping, vörö <*e skjutsskyldige allsintet hugade afstå skjutsen till Diligence-Bolaget mindre betala något för att slippa den.
Detta bevisar, att skjutsning5' besväret, sådant förekommer i delta Län, som är befriadt från hållskjut5’ med skäl kan upptagas bland Binäringar; ty då Bonden med ett pär b® star på 2 mils håll under sju timmar kan förtjena 2 R;dr Riksgäldssed' — 29 — lar, är lian väl betald.
Det medgifves dock, all i andra Län, der eli *Ungt åkerbruk jemnt behöfver Bondens ökar, är förhållandet olika.
Saltpeter-tillverkningen utgör en icke obi 13'dlig binäring i Länet.
Biskötseln icke heller.
Honung, är en begärlig vara och TVax utS^r i stora partier från Länet, äfven till Hufvudstaden.
Ståltråds-tillverkning har många Idkare och i Kulltorp och Gnosjö Saknar finnas en mängd
Ståltrådsdragerier anlagde vid de små vattenbi len.
I sistnämnde Socken förfärdigar allmogen äfven Sigtor och Såll, Samt afsätter dem i aflägsnare provincer.
Förfärdigandet af Kar och &oljor samt allahanda Laggkärl; hvilka sedan föras till Städerne och sbttbyggden, utgör ock en af allmogens födkrokar.
Somliga barka hudar och skinn och bereda såkalladt Bark-läder, ^ed hvilket arbete allmogen egentligen blott tjenar den ene den an mot någon tjenstbarhet tillbaka.
Andra hafva lärt alt göia rvcijskeMed stora bördor deraf vandrar Smålänningen till aflägsna byggJer att sälja dem; och man skulle knappt tro, att personer Simas, som kerga sig blott med att förfärdiga och sälja Trädskor.
Qvirin folken i Wässbo uppköpa i andra orter mycken grof ull och brfärdiga deraf Wadmal.
Der tillverkas ock af hår, hästtäcken och ryor, s°m allt borrttransporteras och säljes å andra orter.
Denna vadmalstillVerkning är en af de betydligare binäringar.
Simpla Wägg-Ur göras ock bland allmogen, samt säljas med fördel.
, Humle-plantering är ock en vinstgifvande binäring.
De stora förer af Humle, som exporteras från detta till andra Län, bära derom vittne.
Men det skulle nedgå till minutier att uppräkna alla föremål tor dea Tjågne Smålänningens industri.
Det ofvan antydda torde gora tillrest för att gifva ett begrepp om ortens närings-utvägar och hagen att e8agna dem.
Tyri?y/ f clr TPrlr» t f.TIITLQ•
Länets äldsta Jordebok är af år 1620:
Den är nu efa obrukbar, men utgör dock en intressant antikvarisk Bok i Länets j^anieral-Verk.
Några betydliga Jordeboks-förändringar under de sist s?'flutna fem §ren gro icke alt anmäla.
Sjelfägande jordägare förhålla '8 till arrendatorer och brukare sorn två och tre till ett.
x* I Länet utgöra Posthemmanen 38| och Gästgifvaregårdarna 48| antal.
De förre äro försedda med många friheter och förmoner, spe - 3o cifierade i Kongl. Kungörelsen den 19 Augusti i8or.
Man anser dock Postföringen mindre besvärlig äro annan skjultsning.
Skjulsningstide» är bestämd, lassen merändels lätta och på de flesta vägar får post-bo®' den sjelf rida eller köra sin häst, ty Postillioner medfölja endast eold'
Ian de större Post-stationerna.
Poslcommunicationerna hafva de ifrågavara® de åren blifvit äfven i detta Län ökade, kanske öfver behofvet; tyen®/ sådan Poslcours, för att bereda direct cotnmunicalion emellan Jönkö' ping och Boxholms Postconloir i Östergöthland, sora ansågs leda llJ mycken beqvämlighet för orten, blef så litet begagnad och förlusten Post-Verket så betydlig, att den, efter två års tillvarelse, måste, elilif Eder Kongl. Maj:ts
Nådiga beslut indragas och upphöra.
Den nya Pa' ketposten imellan Stockholm ock Ystad passerar hela längden af LäOe en gång hvarje vecka.
Denna nya inrättning lär ock laborera med föl" lust; men dess fortfarande bestånd önskas högeligen, såsom utgöra»^ ett
Gommunications-medel af stort värde för de folkrika Provinser, bv®' ka af Paketposten befaras.
Ett annat Kommunikationsmedel, Dilige*r ce, försöktes af ett enskildt Bolag för Resandes fortskaffunde emell1111 Stockholm och Jönköping; men det bar sig icke ett år, förr än D>b' gencen upphörde och de Skjuts-skyldige ville häldre hafva än gifva el' sättning, om Bolaget skulle öfvertaga hela skjuts-bestyret.
Gästgifveri-Skjutsen handhafves efter de derom gällande författn1®' ningar och den särskilta instruktion Länsstyrelsen funnit nödig för ^e' ras tillämpning och verkställighet att låta dagböckerna åtfölja.
De®®3 skjutsning kan, såsom förr är nämdt, mer anses som näring än 0n®5'
Exceptioner i detta omdöme äro dock att göra beroende af locala hållanden, såsom till exempel vid Gästgifvaregårdar omkring CaWpe' mentsplatser, Hälsobrunnar och större Marknadsstånd!, hvarest bänder' att allmogen under brådaste tiden måste öfvergifva sitt jordbruk för 8 blott skjutsa resande.
Krono-Skjutshagen är under fredstider mera sällsam, med unda®' tag af den som reqvireras för fortskaffande af Flottans och Götha Cail3 materialier och effecter.
Den, äfven för Krono-Skjutsen förhöjda le§a gör dock att detta allmänna besvär anses såsom ganska drägligt.
, inkvarteringen åter, är ett svårt och ojemnt fallande onus. ^ mogen ersättes val. efter Markegångs-Taxan för Tågande Trouppers u derhåll, men, utom detatt
Husvärdarna sällan hafva större provisioner * för egna hushåll, sakna de ersättning för besvär och kostnad att atis*3' fa provisionerne jemte sängkläder eller lägerhalm, Yed och ljus m* 3i också
Durch-tågen följa samma vägar och årligen inträffa å dem, som eda lill Regementernes mötesställen, anses detta onus mycket betungande, Sardeles omkring Ränneslätt, der Husärernes Hästar i qvarteren äfven.
5kola fourageras under en årstid då foderbristen är mest kännbar.
Krono
Brefbäringen verkstads af dertill anslagne hemman, utan anJa>i ersättning, än frihet från allmänna skjutsningar, men denna frihet patter på intet vis den nog trägna Krono-brefbäringen, som är löndå deremot för skjutsningarne full betalning erhålles.
Fång-Skjutsen utgör numera icke något onus för Allmogen, sedan blifvit flyttad till Gästgifvaregårdarna och hevaknings-ansvaret öfVei’lemnadt till särskilde Gevaldiger.
För Stats-Yerket är dock kostna, etl för fångars skjuts och underhåll ganska kännbar.
Den har den s,stförflulna tiden uppgått, ett år till 5,3o5 R:dr 5 sk. 3 vist och ett an1131 till 5,848 R:dr 17 sk. 2 rist Banco.
, Fattigförsörjningen i Länet är, såsom den bör vara, ett municipal®e$lyr innom hvarje Socken.
Den utgöres genom dels sammanskott i och sofvelvaror, som föras till fattighuset, dels contanta, mest ti 11- ^Uiga och frivilliga bidrag till fattig-cassan.
I Artikeln örn Invåname är anfördt örn faltig-klassens tilIvext och ,c‘e förmodade orsakerne dertill.
Här må ur det der åberopade Betän. 3ndet tilläggas: ”att förhållandet emellan fattighjon och folkmängd är |‘.Medeltal som 1 lill 54: att bland Länets 100 församlingar saknas falehus i 12, och finnas, utan att begagnas, i flere, hälst i Wassbo,” der °ck folket anses mest fattigt, men likväl behöfver minst anlita fattigården : att hvarken en rik natur eller rika donationer synas minska ekymret för de fattiges underhåll, ty det är märkvärdigt att just i de !* enda församlingar i Länet, Wrigstad och Wisingsö, som hafva seril *lde donationer till sina fattiga, i den förra af framlidne Kongl.
Rån6*' Göran Gyllenstjerna och i den sednare äf Riks-Drotzet Grefve Pehr rahe, der klagar man mest öfver fattigdom och der är antalet af dem, åtnjuta fattighjelp, relatift till folkmängden, störst; och i Skärstads Ramling, den bördigaste i Länet, der är förhållandet emellan folkj. ängd och fattighjon så bedröfligt, att af 23 personer anses en vara g!ltighjou.
De rika håfvorna af natur och välgörare synas fast häldre r a än minska de hjelpsökandes antal.
Pluraliteten af fattighjon utgö3 ock icke, såsom man kunde vänta, af spädabarn, utlefvade, vanföre 1 sjuka:
Den beslår, ty värr! förnämligast af utfattige, men arbetsre personers hushåll.
Deras rätta fattigförsörjning vore arbete, men — 3a — exemplet alt inrätta arbetshus, är icke lockande från andra Län, der de Slå tomma, förmodligen af den orsak, att, utom i högst få fall, bi* gen kan, mot sin vilja tvingas alt arbeta.
”Det rätta arbetshuset pä Landet är åker och äng, skog och sjö,’' och den fattige, som icke der vill nedlägga sin verksamhet och jemväl saknar framgång i försöket att ligga, den måste sluteljgen blifva tjuf, hvarföre ock lättjan kan anses så* sam grund till sedeförderfvet och fång-personalens årliga tillvext.
Hälsovården har under de sistförflutna 5 åren blifvit förstärkt med en i Wernamo anställd provincial-Läkare , och en Djur-Läkare på Stat har under samma tid tillkommit.
Allmogen synes mera än förr anlita och rådfråga Läkare.
Det är till förmodande, att qvack* saifvare och under Curer efter hand försvinna.
Presterskapet begagnar idkeligen sin rättighet att vid minsta anledning till sjuklighet i sin» Socknar, requirera till sig Provincial-Läkare, som ofta finner anledningen obetydlig.
Så begäras ock icke sällan allmänna besigtningar till upptäc* kande af veneriskt smittade personer och när hela Socknens personal blifvit beskådad af Läkaren, händer, att ingen ting upptäckes.
Då re* sorne ske på Statens bekostnad synes det som man icke vore så nog' räknad roed requisitionerne.
Sundhets-Collegium ersätter rese-räknin' garna och Medicinal-Fönden lär af sådana dagligen tillitas.
Emedlertid äro Provincial-Läkarne mera i rörelse än fordom, utan att sägas kan» det farsoter och sjukdomar hemsöka menniskoslägte! nu mera än förr» Läkarnes enskilda practik sträcker sig dock föga utom Ståndspersons' Classen.
Bonden vill i den puncten föga bestå.
Inga propositioner hafva så ofta blifvit negativ besvarade som dem om bidrag till Läkare* och Barnmorskors bosättning i de från Städerne aflägsne Landsbygder* Allmogen tycker kanske att konsten är något oviss, då den ser lnir11 Herrarnes Barnsängsfiuar icke sällan omkomma i händerne på både ex»' minerade accoucheurer och jordegummor.
Det är ock icke att önska, det menighetens qvinnor vore allt för ömtåliga vid en händelse, der natt1' ren lyckligtvis merändels hjelper sig sjelf utan konstens biträde.
Re' geringen, alltid huld och ömsint för den lidande menskligheten, b»r emedlertid sörjt allt hvad någonsin på den kunnat ankomma för alla gr®' nar af hälsovården, och då man finner huru Provincial-Läkarne under si" na tillfälliga resor i Landet, nu mera omringas af enskilte patienter a allmogen, sorn söka råd och recepter samt fått vana alt erhålla deo® merändels kostnadsfritt, är det ett godt tecken, att den äkta Läkarekonsten - — 33 — t °!(:n börjat vinna förtroende hos folkmassan.