Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att uti sådane frågor besluta, dem oförändrade eller med förändringar och rättelser antaga eller förkasta, det är således Ståndens rätt; men denna rättighet blefve i märklig måtto inskränkt, om Stånden ej finge utöfva den annorlunda, än till ett blott gillande eller förkastande af Constitutions-Utskottets förslag utan all förändring, och de föreslagne tvänne återförvisningar skulle dessutom medföra ett särdeles hinder och uppehåll uti Ståndens definitiva beslut.
I följd häraf och då jag för min del anser alla förändringar eller förklaringar öfver Grundlagen betänklige, utom i de fall 81 § i Regerings-Formen omnämner, att de nemligen finnas högst nödige och nyttige, hvilket, som mig förekommer, här icke inträffar, föranlåtes äfven jag att styrka till afslag på Betänkandet, och att 56 § af Regerings-Formen, såsom tydelig och klar, måtte få förblifva oförändrad.
Grunden för Högloft. Constitutions-Utskottets Betänkande och förslag till en ny
Lag för behandlingen af frågor rörande Grundlagen och deras afgörande synes vara hämtad från den förmodan, att, om Riksens Ständer ägde begagna den i 56 § dem tillagde rättighet vid en frågas föredragning andra gången i Riksens Ständers Plena, att med förändringar eller tillsatser antaga Utskottets Betänkande, kunde lätteligen ett af Utskottet förberedt förslag igenom en sådan förändring erhålla en ny och oväntad rigtning, hvilken för Grundlagens bestånd kunde blifva vådelig och snart nog skulle till intet göra de uti 81, 82 och 84 §§ till erhållande af en med mera mognad förberedd granskning innefattade stadganden.
Lika litet jag för min del inser, att förändringar och tillsatser i Utskottets Betänkanden skulle möjligen förorsaka rubbning i Grundlagens esprit, derföre att de af Riksens Ständer väckas och beslutas, lika litet inser 446 Riksdagen 1812. jag skälen, hvarföre Riksens Ständer mera än deras Ombud i Utskottet skulle vara blottstälde för misstag, eller att deras omdömen och beslut snarare kunde blifva vådlige för Grundlagens bestånd.
Jag tror deremot, att sedan Utskottets Betänkanden ifrån en Riksdag till en annan bvilat oafgjorde, sedan de en gång med anmärkningar återgått till Utskottets granskning, och åter med dess utlåtande i Ståndens Plena föredragas, ingen Ledamot i Stånden, som med uppmärksamhet följde ärendernes gång, skulle möjligen förfela sig i omdöme och beslut till den grad, som kunde helt och hållet till intet göra de i 81, 82 och 84 §§ af Regerings-Formen innefattade stadganden.
Då jag således icke kan neka Riksens Ständer hvarken vilja eller förmåga att i ämnen af så mycken vigt oväldigt yttra sina tankar, lärer frågan blifva, hvarföre de skulle hafva förverkat den i 56 § dem tillagde rättighet att med förändringar, jemkningar eller rättelser antaga ett af Utskottet beredt förslag.
Ännu har mig veterligen ingen fråga, sedan Regerings-Formens antagande, uppkommit, som kunde medföra nödvändighet att omskapa denna §:s ordalydelse; och då erfarenheten, den säkraste Domare öfver Lagars verkställbarhet och nytta, ännu icke visat, att misstag om rätta ordatörståndet eller svårighet vid, tillämpningen af samma § ägt rum, lärer all ändring eller förklaring böra öfverlemnas åt dem af framtidens Lagstiftare, som af erfarenheten funnit någon sådan vara af nöden.
Jag anser derföre intet skäl förekomma att öfverlåta Riksens Ständers beslutande rätt åt Constitutions-Utskottet, och jag hemställer, om det icke skulle vara att betaga Riksens
Ständer en af deras heligaste rättigheter, om ett Utskotts förslag icke med eller utan tilläggningar finge antagas, och för
Ständerne efter ett för andra gången återkommet Betänkande endast återstode den magt, att detsamma gilla eller förkasta.
Alla frågor som röra Grundlagarne äro visserligen de vigtigaste, som vid Riksdagar kunna förefalla; men derföre inser jag icke, hvarföre Constitutions-Utskottet framför andra Riksens Ständers Utskott skall äga ett sådant företräde i afseende på sine förslag, att desse icke kunna rättas, utan att helt och hållet ogillas, ty Riksens Ständers
Ombud kunna icke äga samma beslutande magt som Riksen3 Ständer sjelfva.
Sådant motsäges ju af alla Bilaga C till Mern.
N:o 9. 447 tiders Grundlagar, och Ståndens
Plena skulle ju då inskränkas endast till den angenäma sysselsättning att höra sig föreläsas, hvad Utskotten beslutit, och dertill yttra de enstafvige orden Ja eller
Med än vidare yrkande af ett orubbligt bibehållande af 56 § i Regerings-Formen efter dess ordalydelse, förenar jag mig i öfrigt med hvad Herrar Lagmännen Sandberg och Landberg i detta ämne yttrat.
Herr Commerce-Rådet Nordlindh:
Hvad de Tre Herrar Ledamöter, som sist talat, anfört, instämmer så fullkomligen med min öfvertygelse, att jag skulle fela mot den Riksdagsmannapligt jag nu äger och förmodligen aldrig mera kommer att utöfva, om jag icke dermed förenade mig till alla delar.
Med Herr Lagmannen Landberg, Herr Lagmannen och Vice Talmannen Sandberg samt Herr Borgmästaren Kjellander instämde också Herr Borgmästaren Uddenberg.
Flerr Commerce-Rådet Santesson förklarade sig vara af samma tanka som Herr Assessoren Arosenius.
Herr Borgmästaren Ullberg:
Jag är äfven ense med Herr Assessoren Arosenius, och skulle önska att de Herrar Ledamöter, som yttrat sig vara af skiljagtig tanka, ville uppgifva något annat sätt, än det Constitutions-Utskottet föreslagit, för att tillvägabringa enhet i beslut och bibehålla riktningen af projecterade ändringar i Rikets Grundlagar.
Vid sista Riksdagarne har funnits exempel derpå, att Riksens Ständer förordnat ett särskildt, så kalladt Jemknings-Utskott, för att sammanföra till ett helt deras skiljagtige meningar i ämnen.
Utskottets förslag åsyftar i sjelfva verket ej annat, än en rättighet för Utskottet att sammanjemka Riks-Ståndens olika tankar; och om en sådan rättighet ej skulle blifva tillagd Utskottet, så tviflar jag derpå, att fullkomlig öfverensstämmelse i meningarne möjligen kan vinnas.
Jag anhåller derföre hos Herr Talmannen om proposition till bifall af Utskottets Betänkande.
Jag får gifva tillkänna, att jag egentligen fästat mig vid och grundat min yttrade tanka på 83 § af Regerings-Formen, som innehåller, att någon för framtiden gällande förklaring af Grundlagarne 448 Riksdagen 1812. ej må stadgas utan i föreskrifven ordning. 56 § af Regerings-Formen visar tydligen, kuru allmänna frågor böra behandlas, och 81 § gör ej annan ändring deruti, hvad Grundlagsfrågor angår, än att de icke måge väckas i Ståndens Plena, utan skola anmälas bos ConstitutionsUtskottet.
Herr Lagmannen och Vice Talmannen Sandberg instämde häruti.
Till stöd för min redan yttrade mening får jag förklara, att jag anser 56 § i Regerings-Formen i sitt nu varande skick alldeles icke vara lämplig till frågor om ändringar i Grundlagarne.
Den innehåller tydligen, att blott sådana allmänna ämnen, som väckas i Ståndens Plena, böra, på sätt deri vidare föreskrifves, behandlas; hvaremot 81 § förutsätter en annan ordning för Grundlagsfrågors behandling, då den, efter hvad Herr Lagmannen Landberg redan anmärkt, stadgar, att de icke få väckas i Plena, utan skola anmälas directe hos Utskottet.
Jag kan ej finna annat, än att Regerings-Formens föreskrift är tillräcklig utan någon förändring eller tillsats.
Likväl får jag tillstå, att framställningen af ämnet är utaf så hög omfattning, att jag icke tillåter mig att följa det med mitt omdöme.
Till den påminnelse tror jag mig dock ej sakna anledning, att, om Betänkandet bifalles, ConstitutionsUtskottet då får en vidsträcktare och större magt, än sjelfve Ständerne, af hvilka Utskottet likväl blifvit tillsatt och utgör en för Grundlagsfrågors behandling afskiljd del.
Herr Bruks-Patronen Duvall och Herr Borgmästaren Linde förenade sig hvar efter annan med Herr Lagmannen Landberg, Herr Lagmannen och Vice Talmannen Sandberg samt Herr Commerce-Rådet Nordlindh.
Herr Borgmästaren Nensén: Såsom Ledamot af Constitutions-Utskottet vid sista Riksdagen får jag förklara, att jag till alla delar instämmer med Herr Borgmästaren Ullberg.
Då vidare ej anfördes i hufvudsaken, väckte Herr Talmannen fråga om proposition och formen af densamma.
N:o 9. 449 Härvid yttrade Herr Commerce-Rådet Nordlindh, Herr Lagmannen och Vice Talmannen Sandberg samt Herr Lagmannen Landberg, det de trodde, att propositionen borde ställas på bifall eller afslag af Utskottets Betänkande, hälst flere hörts vara för ogillande af Utskottets förslag, och, i fall denna tanka vunne pluralité, det skulle vara utan ändamål att låta frågan återgå till Utskottet; tilläggande Herr Commerce-Rådet Nordlindh, att han för sin del likväl ej äskade votering; hvaremot Herr Assessoren Arosenius, Herr Borgmästaren Ullberg, Herr Borgmästaren Örnberg och Herr Borgmästaren Norström yrkade på proposition till bifall eller återremiss, enär anmärkningar blifvit gjorde, som hindrade antagande af förslaget.
Herr Talmannen framstälde till Ståndet följande proposition: »Bifaller det Vällofl. Ståndet ConstitutionsUtskottets nu uuder öfverläggning förehafle Betänkande, angående sättet, hvarpå Grundlagsfrågor böra upptagas och behandlas?» Härtill ropades
Ja och Nej om hvartannat.
Herr Talmannen förklarade:
Då meningarne äro skiljaktige och pluraliteten följaktligen ej kan utrönas annorlunda än genom votering, får jag göra Ståndet denna voteringsproposition: »Den, som bifaller Utskottets Betänkande, skrifver Ja; den det ej vill, skrifver Nej.
Vinner Ja, är Betänkandet antaget.
Vinner deremot
Nej, återförvises frågan med de vid Betänkandet skedde anmärkningar».
Propositionen godkändes, och verkstäldes derefter voteringen med slutne sedlar och lemnade, sedan en blifvit aflagd, det utslag, att 14
Ja voro gifne emot 36 Nej.
Nej sålunda vunnit, så skulle frågan återgå till Utskottet, och Utskottet lemnäs del af anmärkningarne.
Ex Protocollo J. J. Bergström. 450 Riksdagen 1812.
Frotocoll hållet i Riksens Högloft.
Ständers Constitutions-Utskotts Andra Beredning den 4 Julii 1812.
Ständers (konstitution s-Utskotts vid förra Riksdagen, under den 16 October 1810, afgifne Betänkande om sättet, kuru förslag till förändringar i Grundlagarne vid afgörandet kos Riksens Ständer böra behandlas, af tvänne Stånd ogilladt ock af de öfrige återförvist, till Utskottet återkommit, kade dess Andra Fördelning, till hvars beredning detta mål blifvit öfverlemnadt, till Herr Kammarherre
Silverstolpe uppdragit att utarbeta en ny redaction af Utskottets förenämnde Utlåtande.
Herr Kammarherre Silverstolpe anmälte, att denna redaction nu vore färdig, så lydande: »Frågor om förändringar af stadganden i Grundlagarne varde på följande sätt behandlade.
Tillstyrker Constitutions-Utskottet, hvad en Riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit; eller tillstyrker, eller afstyrker Utskottet en af Konungen i lika ändamål gjord Proposition, varde Utskottets yttrande öfverlemnadt till Riksens Ständer, hvilka genast vid samma Riksdag derom öfverlägga, men icke vid densamma besluta. Göras i Riks-Ståndens Plena icke några anmärkningar emot Constitutions-Utskottets yttrande, hvile detsamma såsom ett Riksens Ständers Utlåtande, hvaröfver först vid nästa Riksdag, och då endast med Ja eller
Nej, skall kunna beslutas.
Göras åter i Riks-Ståndens Plena emot Utskottets yttrande anmärkningar, blifve de, hvilka hvarje Riksstånd särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constitutions-Utskottet hänvisade.
Utskottet åligge då, att samtelige Riks-Ståndens tankar till ett helt
Utlåtande i möjeligaste måtto sammanjemka och, om oförenlige skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtelige Riks-Ståndens behandlande anmäla.
Förena sig derefter samtelige Riks-Stånden om ett enahanda Utlåtande, hvile det till sluteligt antagande eller förkastande, på tid och sätt, som ofvan föreskrifne äro.
Blifva åter något Stånds Bilaga E till Mern.
451 tankar i någon eller några delar skilj aktige från de öfriges, och samma
Stånd sig icke efter de öfrige fogar, varde Constitutions-Utskottet, genom val af Riks-Ståndens Plena, till Trettio Personer af hvarje Stånd förstärkt till en Nämnd, hvilken, på sätt 73 § Riksdags-Ordningen stadgar, skiljaktigheterna afgöre, och det dymedelst fullständigt beredda Utlåtandet hvile sedan, såsom ofvan sagdt är.»
Och sedan den blifvit uppläst, beslöt Beredningen, att den tillsvidare skulle hvila på bordet.
Ständers Constitutions-Utskotts Andra Fördelning den 7 Julii 1812.
Det af Herr Kammarherren Silverstolpe omarbetade och sedan Beredningens sammankomst den 4 Julii på bordet hvilande förslag, huru väckte motioner om förändringar böra behandlas, företogs nu till afgörande; och sedan detsamma blifvit uppläst, yttrade Herr Assessor Arosenius: att vid den i nämnde förslag antagne princip kunde enligt dess tanka ingen anmärkning äga rum, utan ansåg Herr Assessorn densamma vara den enda, som till vinnande af det åsyftade ändamålet kunde upptänkas, men hemstälde, om ej antalet af de Ledamöter, som till Constitutions-Utskottets förstärkning blifvit bestämdt, borde något förminskas.
Herr Kammarherre Silverstolpe förklarade, att antalet af denna Nämnd ' vore af honom föreslaget till Trettio personer af hvarje
Stånd i öfverensstämmelse med Regerings-Formens 69 och 71 §§, ej derföre att han icke ansett rigtigare, att antalet af de tillökte Ledamöterne ställdes i förhållande till det mindre antalet af Constitutions-Utskottets Ledamöter, men derföre att han fruktat, det Riksens
Ständer ogerna skulle vilja öfverlemna förtroendet att yttra sig å deras vägnar öfver Grundlags - 452 Riksdagen 1812. frågor åt ett ringare antal personer än deras, sorn äga att afgöra Bevillningsfrågor.
Det torde möta svårighet vid att inom hvardera af de mindre talrika Stånden kunna utse ett antal af Trettio Medlemmar, till hvilka Ståndet hade det utmärkta förtroende, att på de öfriges vägnar besluta om så vigtiga ämnen.
Herr Kammarherre Silverstolpe erinrade, att Nämndens på föreslagne sätt afgifne Utlåtande endast vore ett fullständigt beredt Betänkande, som till nästa Ständers sammankomst borde hvila, för att då med Ja eller Nej deröfver beslutas.
Då ingen anmärkning af Beredningens Ledamöter vidare framstäldes mot den af Herr Kammarherren nu föreslagne redaction af Utskottets vid förflutne Riksdagen sammanfattade Betänkande om sättet att behandla Grundlagsfrågor, proponerade Herr Kammarherren Beredningen att antaga detta förslag för att till granskning i Utskottets Pleno detsamma sedermera meddela.
Hvilken proposition enhälligt bifölls.
Bilaga F till Mein. N:o 9.
Ständers Constitutions-Utskott den 28 Julii 1812.
Företogs till afgörande det från Andra Fördelningen ingifna och på bordet hvilande förslag till stadgande om Grundlagsfrågors behandlingssätt, hvilket nu upplästes.
Mig torde tillåtas att till Utskottets bedömmande få hemställa tvänne anmärkningar: l:o) att ett Stånds decisiva nekande rätt eller, om jag så får säga, Veto vid Grundlagsfrågors afgörande borde i förslaget vara bestämdare uttryckt; 2:o) att det stora antalet af 30 personer af hvarje Stånd i Nämnden skulle medföra den olägenhet, att, då Preste- och Borgare-Stånden hvar för sig sällan utgöra mer än 50 personer, så Bilaga F till Mein.
N:o 9. 453 skulle Ståndets beslut öfver én Grundlagsfråga, som passerat Nämnd, synas antingen på förhand bestämdt eller tillintetgjordt genom Ståndets pluralitet, som i Nämnden deltagit.
I Utskottets 2:dra Fördelning conformerade jag mig med Herr Doctor Wijkman angående Nämndens antal, och i följd deraf torde jag nu få föreslå, att detsamma bestämmes i det förhållande, som Constitutions-Utskottets numeraire har till något af de större Utskottens; så att när t. ex. antalet af Constitutions-Utskottets Ledamöter förhåller sig till Stats-Utskottets som 6 till 9 och Nämnden i det sednare består af 30 personer, borde följakteligen den föreslagne Constitutions-Nämnden inskränkas till 20 personer af hvarje Stånd.
Härmed förenade sig Herr Doctor Wijkman, Kammarherren Silverstolpe och flere Ledamöter. m Herr Biskoppen Doctor Tingstadius anförde skrifteligen (se ofvan sid. 430).
Jag skulle alldeles vara af Herr Biskoppens tanka, om den föreslagna Nämnden hnge i Constitutions-mål en sådan afgörande rätt, som 71 § Regerings-Formen tillerkänner Stats-Utskottets
Nämnd i Bevillningsfrågor.
Men såsom jag fattat meningen med närvarande Nämnd, skall det blott tillkomma den att sammanjemka Ståndens skiljaktiga tankar, ej att öfver dem besluta.
Det tror jag dock borde tydligare uttryckas, men icke tror jag ett särskildt Jemknings-Utskott vara tjenligt, hvars Ledamöter förut icke i saken deltagit och äro okunnige om de öfverläggningar, som inom Utskottet pro & contra blifvit hållna.
Herr Doctor Falk anförde: (se ofvan sid. 431).
Herr Biskop Faxe förenade sig så mycket häldre med Biskop Tingstadius i frågan om nedsättande af ett särskildt Jemknings-Utskott för Grundlagsfrågor, som 1809 års
Ständer begagnat en sådan utväg och citationen af 73 § Riksdags-Ordningen dessutom föranledde en betänklig tvätydighet.
Herr Grefven och Ordföranden äfvensom Herr Kammarherren Silverstolpe anmärkte, att det särskildta Jemknings-Utskottet blifvit begagnadt vid 1809 och 10 årens 454 Riksdagen 1812.
Riksdag för brist på stadganden om Ärenders behandling, men att, sedan den nu mera vore bestämd, skulle ett dylikt Utskott icke mera beböfvas eller vara användbart.
Herr Doctor Agrell trodde, lika med Biskop Faxe, att citationen af 73 § Riksdags-Ordningen borde borttagas till förekommande af all tvekan om vidsträcktbeten af Nämndens åtgärd.
Herr Biskop Tingstadius:
Om meningen skulle vara, att Nämnden blott bör framställa Ståndens olika meningar i ett sammanhang, så vet jag ej, hvarföre intet 6 personer kunna göra det så väl som 20; men en sådan förstärkning synes mig, enligt våra Grundlagars stadgande i andra dylika fall, hafva det vigtiga föremål jag befarat.
Jag har hvarken kunnat eller velat anse denna Nämnd annorlunda än som ett Jemknings-Utskott och är i den delen af lika tanka med Biskop Tingstadius; men tror deremot densamma, i afseende på sin befattning att ibland skiljaktiga meningar förena och framlägga de tjenligaste, ej med fördel kunna tillskapas utan att Constitutions-Utskottet deraf utgör en del.
Herr Kammarherren Silverstolpe förmente, att Constitutions-Utskottecs förstärkning till
Nämnd vore nödig icke allenast för de flera upplysningar, som af flera personer kunna meddelas, utan äfven för att äga desto vidsträcktare kännedom af Ståndens åtskilliga meningar om så granlaga ämnen, för att kunna framlägga ett förenadt förslag till deras enhälliga afgörande.
Herr Öfver-Intendenten Edelcrantz frågade för sin upplysning, om det vore Utskottets tanka, att i Nämndens utlåtande endast skulle uppgifvas, hvad den till Ståndens afgörande trott sig böra framlägga, och orsakerna dertill, utan att omförmäla de meningar, hvarå Nämnden ej gjort afseende.
Då detta med Ja besvarades, frågade Herr ÖfverIntendenten vidare, om det också vore Utskottets mening, att, då anmärkningar vid samma Riksdag i Ståndens Plena göras emot Constitutions-Utskottets afgifna Betänkande, endast de skola till Utskottet hänvisas, hvilka Bilaga F till Mern.
Nio 9. 455 hvarje
Stånd särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, och att endast de kunna föranleda till Nämnd.
Utskottet besvarade äfven denna fråga med Ja, alldenstund det stöde den Riksdagsman öppet, hvars anmärkningar ej af Ståndet blifvit antagna, att enskildt öfverlemna dem till Constitutions-Utskottets bedömmande.
Med afseende på dessa föregående öfverläggningar beslöt Constitutions-Utskottet att, jemte utveckling af grunderna för Nämndens sammansättning och åtgärd, till Riksens Ständer afgifva följande förslag till stadgande om Grundlagsfrågors behandlingssätt: »Frågor om förändringar af stadganden.
i Grundlagarna varde på följande sätt behandlade.
Tillstyrker Constitutions-Utskottet hvad en Riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit, eller utlåter sig Utskottet med till- eller afstyrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord Proposition, varde Utskottets yttrande vid samma Riksdag öfverlemnadt till Riksens Ständer, hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga, men icke vid densamma besluta.
Göras i RiksStåndens Plena icke några anmärkningar emot Constitutions-iUtskottets yttrande, hvile detsamma, såsom ett Riksens Ständers Utlåtande, hvaröfver först vid nästa Riksdag och då endast med Ja eller Nej skall kunna beslutas, och gälle då föreskriften i 75 § Riksdags-Ordningen; göras åter i Riks-Ståndens Plena, emot Utskottets yttrande, anmärkningar, blifve de, hvilka hvarje Riks-Stånd särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constitutions-Utskottet hänvisade.
Utskottet åligge då, att samtelige Riks-Ståndens tankar till ett helt Utlåtande i möjeligaste måtto sammanjemka, och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samteliga Riks-Ståndens behandlande anmäla.
Förena sig derefter samtelige Riks-Stånden om ett enahanda Utlåtande, hvile det till sluteligt antagande eller förkastande, på tid och sätt, som ofvan föreskrifna äro.
Blifva åter något Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga från de öfrigas, och samma Stånd sig icke efter de öfriga fogar, varde Constitutions-Utskottet, genom val af RiksStåndens Plena, till slutelig jemkning förstärkt till ett antal af Tjugu Personer af hvarje Stånd, hvilka igenom samfäld, icke efter Stånd anstäld, omröstning skiljaktigheterna förene, och det dymedelst fullständigt beredda 456 Riksdagen 1812.
Utlåtandet hvile sedan till Riksens Ständers afgörande, såsom ofvan sagdt är».
Herr Lagman Sandberg yttrade:
Jag har redan till Vällofl. Borgare-Ståndets Protocoll, deraf Utdrag till Höglofl.
Constitutions-Utskottet lärer vara ankommet, yttrat min tanka angående constitutionella frågors behandlande: att nemligen, genom den för ConstitutionsUtskottet föreslagna rättighet att till afgörande, endast genom bifall eller afslag, utan förändring, framställa så beskaffade frågor, skulle Riksens Ständers Plena betagas den ovilkorliga beslutande rätt, som 56 § RegeringsFormen dem tillägger.
Jag kan icke nu vara mig olik, utan åberopar omförmäldte mitt yttrande, i följe hvaraf jag för min del till det nu ifrågavarande förändrade förslag i samma ämne icke kan lemna mitt tillstyrkande, utan anser det vara bäst, att vid Regerings-Formens föreskrift oförändradt må förblifva.
Bilaga G till Meni.
Utdrag af Protocollet hullet i Riksens Högloft.
Ständers Constitutions- Utskott den 1 Augusti 1812.
Till justering upplästes Utskottets afgifvande Betänkande jemte förslag till nytt Moment i 56 § Regerings-Formen.
Herr Biskop Tingstadius yttrade: (se ofvan sid. 432).
Herr Öfver-Intendenten Hdelcrantz fann för sin del, att, derest meningen »hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga» blefve oförändrad, borde dermed förstås, att icke något uppskof möjligen kunde äga rum, utan så framt Konung och Ständer förenade sig derom.
Hvilken tolkning
Utskottets öfrige Herrar Ledamöter äfven antogo.
Herr Doctor Agrell anmärkte, att uti 83 § RegeringsFormen borde i sammanhang med den nu gillade redac - Bilaga G till Mern.
457 tion det tillägg göras, att jemte de deri åberopade 2:ne §§ äfven 56 § nämndes.
Herr Öfver-Intendenten Hdelcrantz erinrade om den af Herr Öfver-Intendenten förut gjorde anmärkning, att uti 56 § Regerings-Formen stadgas om Allmänna frågor, som uti Riksens Ständers Plena väckas, det, som äfven gäller om andra, hvaraf §:n blifver otydlig.
I anledning häraf föreslog Herr Kammarherren Silverstolpe, att vid orden »som uti Riksens Ständers Plena» måtte tilläggas: kunna väckas etc.
Uppå framstäld proposition blef det upplästa Betänkandet godkändt. 20 458 Riksdagen 1812.
Memorial med förteckning å livilande Grundlagsfrågor.
Till följe af Riksens Ständers af Kongl. Maj:t under den 11 sistlidne i Nåder sanctionerade beslut, att alla sedan de tvänne föregående Riksdagarne livilande Grundlagsfrågor, sorn icke redan vid denna Riksdag blifvit upptagne oell afgjorde, skola till den nästkommande blifva hvilande, för att då kunna till pröfning förekomma, får Constitutions-Utskottet nu till Riksens
Ständer vördsamt öfverlemna en förteckning på de föreslagne förändringar i Grundlagarne, hvilka på detta sätt åt tillkommande Ständer böra öfverlemnas: Anmärkningar vid Regerings-Formen: 5 §.
Frågan om Constituering af Extra StatsRåd, eller förökande af Stats-Rådet med en eller tvänne verkeliga Ledamöter. 20 §.
Förändring af 2 Mom. rörande de måls afdömande, som från Krigs-Domstolarne dragas under Konungens pröfning. 28 §.
Om Konungens rätt att bortgifva Embeten åt