Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I de tillfälliga utskotten skola ledamöterne inom sig, för hvarje serskildt mål, utse en föredragande, hvilken det derjemte åligger att skriftligen uppsätta utskottets yttrande i ämnet. § 89.
I de ständiga utskotten tillsättas sekreterare af ordföranden, gemensamt r. o. § 24. med vice ordföranden och en tredje ledamot, som af utskottet dertill blifvit utsedd.
På lika sätt, men efter samråd med sekreteraren, antages dessa utskotts öfriga betjening. § 90.
Derest göromålen inom något utskott så ökas, att de anses ej kunna med r. o. § 2G. det vanliga antalet af ledamöter bestridas, må det stå utskottet fritt att anhålla mom. 28 Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse, N:o 83. om förstärkning; ankommande dock beviljandet deraf på kamrarnes sammanstämmande beslut, derest utskottet, som förstärkningen begär, består af ledamöter från dem begge, men i annat fall på den kamare, af hvilken utskottet blifvit tillsatt. § 91. R. O. § 79.
När utskottets ledamöter genom förfall hindras att sin befattning utöfva, skall af vederbörande elektorer en suppleant utses att ledamotsbefattningen i utskottet under tiden fullgöra. § 92. R. O. § 79.
Då ledamot af utskott två gånger å rad från utskottets sammanträden, utan laga förfall, sig afhållit, bör ordföranden sådant hos vederbörande kamare anmäla, på det annan ledamot i utskottet må, i föreskrifven ordning, inväljas. • • C. Arendernas beredning. % 93- R. O. § 57.
Alla utskott skola inom fyra dagar från den, då de utsedde blifvit, samman niom.
1. träda och sätta sig i verksamhet.
De böra, så fort sig göra låter, afgifva de yttranden, som på dem ankomma. § 94. R. O. § 29.
Gransknings-utskottet å lagtima riksdag åligger att äska de i Konungens mom. 2 statsråd förda protokoll, med undantag af dem, som angå ministeriella ärenden och^±07°6 kommandomål, hvilka endast i hvad som rörer kända och af utskottet uppgifna händelser kunna fordras.
Efter tagen kännedom af dessa protokoll, skall utskottet afgifva utlåtande ej mindre öfver anmärkningar, — som inom någondera af Riksförsamlingens kamrar tilläfventyrs blifvit emot ledamöter af statsrådet, i och för utöfningen af deras rådgifvarekall, väckta, än ock öfver de anmärkningar, som
Finner utskottet härvid, att någon statsrådets ledamot, eller någon för tillfället förordnad föredragande, eller den embetsman, som i kommandomål konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot rikets grundlag eller allmän lag, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådana öfverträdelser, eller dem vållat, och befrämjat genom uppsåtligt fördöl - Kongl.
29 jande af någon upplysning, eller häfver den föredragande underlåtit att, i de fall, som 38 § af regeringsformen förutsätter, sin kontrasignation å ett Konungens beslut vägra, skall utskottet, enligt 86 § regeringsformen, ställa den, emot hvilken sådan anmärkning förekommit, under tilltal inför riksrätt och målet för detta ändamål till justitiae-ombudsmannen öfverlemna.
Derest gransknings-utskottet skulle anmärka, att statsråds-ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg icke iakttagit rikets sannskyldiga nytta, eller att någon föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embete utöfvat, eger utskottet att hos Riksförsamlingen göra sådan anmälan, som i 87 § regeringsformen omförmäles.
Skulle gransknings-utskottet finna anledning att emot någon för statsutgif- R.
O. § 50. terna redovisande tjensteman yrka laga ansvar, må frågan af Riksförsamlingen mom. 2- kunna hos Konungen anmälas; men ej må sådan tjensteman personligen inför utskottet eller Riksförsamlingen till ansvar ställas, ej heller utskottet i klander af Konungens anordningar ingå. § 93.
Lag-utskottet tillkommer att afgifva yttranden öfver de från kamrarne dit R- O. §§ 29 hänvisade förslag till stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af grundlag ocl1 35- eller af allmän civil- kriminal- och kyrkolag; börande under civil- och kriminallag äfven inbegripas de delar af krigslagar och författningar rörande krigsväsendet, som ega tillämpning till medborgare utom krigsstaten.
Det tillhörer ock lagutskottet att granska justitioe-ombudsmannens till hvarje R.
O. § 55. lagtima riksdag afgifna allmänna redogörelse och årliga berättelser, äfvensom hans embets-diarier och registratur, samt att med utlåtande deröfver till Riksförsamlingen inkomma.
S 96.
Stats- och bevillning s-utskottet åligger att, efter delfående af Konungens i R.
O. §§ 50 afseende på statsreglering och bevillning afgifna förslag, utreda och föreslå så väl och 31. statsverkets inkomster och utgifter, som den till de sednares bestridande nödiga®' F' § 70- bevillningsbelopp och fördelning; att yttra sig öfver de inom kamrarne väckta frågor, som med stats-regleringen eller bevillningen ega gemenskap; samt att behandla frågor rörande riksgälds-kontorets förvaltning, inkomster och utgifter. § 97.
Banko-utskottet tillhörer att undersöka riksbankens styrelse och tillstånd, samt r, o. § 53. 30 Kongl. Maj:ls Nåd.
Skrifvelse, N:o 83. att hos kamrarna föreslå och i mål, för hvilka utskottet fått sig sådan makt af Riksförsamlingen uppdragen, sjelft gifva föreskrifter om bankens förvaltning. § 98.
It. 0. § 37.
Intet utskott, med undantag af gransknings- och banko-utskotten, samt, i mora.
2. frågor rörande riksgäldskontorets förvaltning, jemväl af stats- och bevillningsutskottet, må väcka nya frågor till afgörande i kamrarna, eller upptaga andra än de från dem hänskjutna ärenden. § 99. R. 0. § 42.
När utskott finner sig behöfva af någon Konungens embetsman, eller af em betsverk, inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar, eger utskottet att, genom sin ordförande, hos den statsråds-ledamot, som Konungen dertill vid hvarje riksdag förordnar, begära Konungens befallning till vederbörande om de äskade underrättelsernas meddelande.
Detta förfarande erfordras dock ej i afseende på statskontoret samt banko- och riksgäldsverken, hvilka i frågor om redovisning af medel böra alla äskade upplysningar omedelbarligen afgifva.
Utskott må jemväl om ärenden, som äro under dess behandling, inhemta upplysningar af enskilde medborgare. § 100. R. 0. § 45.
Derest utskott anser nödigt att, till öfverläggning om något ärende, med annat utskott sammanträda, skall sådant ske genom deputerade, på sätt utskotten derom öfverenskomma. § 101. R. 0. §41.
Utskott må ej hålla öfverläggningar inför Konungen, ej eller inför statsrå— R.
F. § 55. dets ledamöter i de fall, då dem enligt regeringsformen uppdraget är att med konungslig makt och rätt styra. § 102.
R. 0. §40.
Talmännen, eller de, som deras ställen företräda, skola ega tillträde i utskotten, dock utan att i öfverläggning eller beslut deltaga.
I utskott, der tysthetsed fordras, böra de sådan ed aflägga. § 103. R. 0. § 58.
Utskott må ej fatta beslut, derest ej minst tre fjerdedelar af ledamöternas antal äro tillstädes.
Skrifvelse, N:o 83. 31 § i 04.
Dä inom utskott omröstning med slutna sedlar anstiilles, bör en sedel alltid R.
O. § 58. uttagas och förseglas, hvilken öppnas endast i det fall, att rösterna vid sammanräknandet befinnas lika delade.
Ledamot, som i utskotts beslut ej instämt, är obetaget att i protokolls- R.
O. § 37. utdrag jemte utskottets yttrande lemna kamrarna del af sin skiljaktiga mening, mom* som i sådant fall bör till utskottets protokoll skriftligen afgifvas.
Dock må utskottets betänkande härigenom icke uppehållas. § 108.
Utskottets expeditioner underskrifvas af ordföranden. R. O. § 72. D. Ärendemas behandling i Kamrarna. § 106.
Å hvarje lagtima riksdag låter Konungen inom åtta dagar efter riksdagens R.
O. § 27. öppnande, jemlikt 60 § regeringsformen, till Riksförsamlingen afgå proposition om statsverkets tillstånd och behof, innefattande äfven förslag, rörande sättet att genom bevillniugar fylla hvad staten utöfver de ordinarie inkomsterna erfordrar.
Skrifvelser och propositioner i andra mål, än här ofvan nämnda, må Konungen, när Han under riksdagens lopp så för godt finner, riksförsamlingen meddela.
Konungens skrifvelser och propositioner till
Riksförsamlingen tillställas begge kamrarne genom en statsrådets ledamot.
De böra alltid vara åtföljde af statsrådets samt, i frågor om stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af allmän civil- kriminal- och kyrkolag, jemväl af högsta domstolens yttrande. § 107.
Förslag må af riksdagsman, i den kamare han tillhör, framställas inom lop- R.
O. § 36. pet af fjorton dagar efter den, då Konungen afgifvit sin proposition om statsverkets tillstånd och behof.
Sedermera må, med undantag af grundlagsförslag, nya frågor icke kunna af riksdagsman väckas, utan så vida de af redan inom någondera kamaren fattadt beslut eller upptaget ärende, eller annan under riksdagen inträffad händelse, omedelbarligen föranledas. 32 Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse, N:o 85. R. 0. § 48. R. 0. § 44. mom. i. R. F. § S6. R. 0. § 29. morn. 2. R. F. §107. moni. 2. R. F. § 90 och 107. mom. 2.
I en skrift må ej flera mål af olika beskaffenhet sammanföras. § 108.
Föredragningsämnen i hamrarne äro: l:o Konungens skrivelser och propositioner; 2:o
Riksdagsmäns inom ena eller andra kamaren framställda förslag; 5:o
Utskotts förslag och betänkanden; 4:o
Mål, som genom protokollsutdrag den ena kamaren af den andra meddelas. § 109.
Allmänna frågor, hvarmed förstås sådana, som kunna eller böra komma under begge kamrarnes pröfning och öfverläggning, må ej till afgörande i kamare företagas, innan utskott deröfver yttrande afgifvit.
Dock må af riksdagsman väckt fråga kunua, utan föregående hänvisning till utskott, af kamare nedläggas, om den, som frågan väckt, det medgifver eller två tredjedelar af kamarens närvarande ledamöter sådant besluta. § no.
I händelse, vid kamares sammanträde, fråga af riksdagsman väckes, att statsrådet, eller någon dess ledamot, eller föredragande, sitt embete på obehörigt sätt utöfvat, böra dervid endast följande ordalag nyttjas: »det är anledning till anmärkning emot statsrådet, eller den eller den ledamoten eller föredraganden, hvarom remiss begäres till gransknings-utskottet, inför hvilket anledningen skall uppgifvas».
Sådan remiss skall då genast ovägerligen verkställas. § inunder Riksförsamlingens eller dess afdelningars öfverläggningar och pröfning må icke i annat fall, eller på annat sätt, än grundlagarne föreskrifva, komma frågor om embets- och tjenstemäns till- eller afsättande, Regerings- och Domaremakternas beslut, resolutioner och utslag, enskilde medborgares och korporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon lag, författning eller inrättning. § H2- Kongl. Majlis
Skrifvelse, N:n 83.
.§ Hvar oell en allmän fråga, som i kamare första gången förekommer, skall, H. O. §49. så framt cj kamaren enhälligt densamma genast till utskott förvisar, ligga på mom- *• bordet till nästa sammanträde, då sådan hänvisning, derest frågan ej blifvit nedlagd, bör ske.
Hvarje ledamot eger öfver målet afgifva yttrande, hvilket skall lill utskottet åtfölja.
Derest fråga uppstår, om eller till hvilket utskott ett mål hänvisas bör, skall sådan tvist blott för det sammanträdet kunna läggas på bordet, men vid det nästföljande ovilkorligen afgöras. § m
Utskotts betänkande öfver fråga af allmän beskaffenhet skall, ehvad utskottet är af endera kamaren eller af båda tillsatt, i begge kamrarna för ärendets afgörande föredragas.
Lag-utskottets betänkanden skola först föredragas i första kamaren, — betänkanden från kamrarnes öfriga gemensamma utskott, först i andra kamareo, och betänkande från utskott, som blott den ena kamaren tillsatt, först i denna, § iU
Då betänkande från utskott inkommit, skall målet efter första föredragningen r. o. § 49. hvila på bordet.
Efter nästa föredragning, ehvad öfverläggning egt rum eller icke, morn.
2. må det, på flera ledamöters förenade begäran, åter blifva hvilande.
Frågor af annan än allmän beskaffenhet, äfvensom utskotts förberedande hemställanden och förfrågningar, må genast afgöras, derest icke någon kamarens ledamot bordläggning begär.
S 115.
Vid kamares sammanträde eger hvarje dess ledamot rätt att, stående och från p. Q. § sin plats, till protokollet fritt tala och utlåta sig i alla frågor, sorn under pfyerr läggning komma, ocb om lagligheten af allt, spm inom kamaren sig ]ti|Idrag§r.
Hvar och en yttrar sig öfver ett ämne i den ordning, han dertill sig anmält pcb uppropad blifvit.
Ej må någon tala utom protokollet, Ingen må tillåta sig personligen förolämpande uttryck.
Sker det, eger kar maren pröfva, huruvida den ledamot, som sålunda sig förgått, må af talmannen erhålla tjenlig föreställning och varning, eller om saken bör till laga domstols behandling öfverlemnas, eller ock alldeles förfalla.
Biil. lin K. SI.
Prof. J847 och 1848. 1 Sami. 1 Afd. 23 ffäfl. & _ 34 Kungl. Maj:is Alåd.
Skrifvelse, N:o 85. § ne.
R. 0. § 33.
När ett ämne skall slutligen illgöras, böra alla dertill hörande handlingar uppläsas, sä framt nägon kamarens ledamot sädant äskar.
Ej mä något mål, deri öfverläggning egt rum, lill slutligt afgörande företagas, lörr än talmannen inhemtat, huruvida kamaren anser öfvei läggningen fulländad; börande derefter proposition framställas.
Sedan talmannen förklarat, om han funnit propositionen med ja eller nej besvarad, skall dervid bero, så vida ej minst tre ledamöter begära votering, hvilken då ej må dem förvägras; en hvari öfrigt obetaget att låta sin serskilda mening i protokollet antecknas.
In gen må försöka att beslutet genom ny öfverläggning upprifva.
Då voteras skall, bör voteringsproposition, jemte tydlig kontraproposition, genast författas, justeras och anslås, samt omröstningen straxt derefter verkställas.
— Proposition må ej göras, om votering skall ega rum, ej eller omröstning derom tillåtas.
Vid omröstningarne, som alltid skola ske med tryckta och omiirkta, enkla, slutna och hoprullade sedlar, beräknar hvarje ledamot en röst.
Till undvikande af lika röstetal för ja och nej, skall i mål, der blott enkel pluralitet erfordras, talmannen, vid hvarje omröstning, förr iin scdlarne uppräknas, en bland dem uttaga och genast förseglad aflägga.
Om, vid sammanräknandet af de öfriga sed larne, rösterna befinnas lika delade, skall den förseglade sedeln öppnas och afgöra beslutet. § Ingendera af hamrarne må. vid allmän frågas afgörande, fatta beslut, derest icke mera än hälften af ledamöternas antal är närvarande § HB. R. 0. § 49.
Då ett föredragringsämne till slutligt afgörande förekommer, bör, der frågan mom.
3. kan blifva föremål för bifall eller afslag, talmans första proposition lyda på bifall. i § S4- Om denna besvaras med nej, och anmärkningar i saken blifvit under öfverläggningen gjorda, bör den följande propositionen i enlighet med dem uppställas.
Innefattar ett förslag liera delar, som ej lämpligen kunna i ett sammanhang afgöras, bör särskild proposition å hvardera delen framställas i enahanda ordning, som nu är föreskrifven. § 119. R. 0. § 33.
Talman må ej vägra proposition, utom när han finnér en i kamaren af nå - Kongl. Maj:ls Xäd.
Skrifvelse, N:o 83. 35 gon dess ledamot väckt fräga bokstafligen strida mot grundlags lydelse; och bör lian dä alltid anföra skälen till sin vägran.
Derest kamaren med honom i begreppet härom ej instämmer, utan ändock yrkar proposition, skall han ega att förklara öfverläggningen hvilande.
— Målet förvises då till lag-utskottct, hvilket det åligger alt ofördröjligen inkomma med motiveradt och bestämdt utlåtande öfver frågans stridighet eller eldighet med grundlagen; — börande utskottet, vid sådan frågas afgörande, vara fulltaligt.
Å hvad lag-utskottct förklarat icke vara mot grundlag stridande, kan pro position sedermera ej vägras. § i<20. beslut, som kantare i allmän fråga fattat, skall med-kemaren, genom utdrag R. o. § 37. af protokollet, delgifvas.
Ilar målet varit af utskott handlagdt, skall ock detta om moni.loeb2. beslutet genom protokolls-utdrag underrättas.
Derest ledamot, som i kamarens beslut ej instämt, vill sin serskilda tanka bos med-kamaren anmäla, skall sådant vara honom obetaget; börande han i slikt fall sin skiljaktiga mening skriftligen till protokollet aflemna, hvarefter den genom protokolls-utdiag med-kamaren delgifvcs.
— Dock må icke i något fall beslutets expedierande kunna af sådant skäl uppehållas. § 121.
Innan hå dagar förflutit, sedan ett af utskott handlagdt mål blifvit afgjordt i ena kamaren, må det ej i med-kamaren lill pröfning företagas. § 122.
Då någon af kamrarna gillar ett betänkande eller förslag, som med-kamaren r, o. §73. förut godkänt, utgör det Riksförsamlingens beslut. § i 23.
När en allmän fråga, hvaröfver utskott sig utlåtit, till afgörande förekommer, r. o. §§ 73 e«Ter kamaren att antingen genast, med bifall till utlåtandet eller utan afseende å och 73. n O o hvad utskottet föreslagit, fatta sitt beslut, eller, om ämnet anses fordra ytterligare utredning, målet till utskottet återförvisa.
Stanna kamrarne i olika beslut sålunda, att den ena antager och den andra afslår utskottets förslag, skall frågan, utom i de fall, nästföljande tre §§ upptaga, anses förkastad och för den riksdagen hafva förfallit.
Derest den kamare, som . saken först behandlar, med förändring antager utskottets förslag, eller fattar deraf 3t> Kongl. Maj:Is Nåd.
Skrifvelse, IS:o S3. oberoende beslut, eger med-kamaren, om den icke vill i berörde förändring eller beslut instämma, att, sedan utskottet, der sä nödigt finnes, blifvit ytterligare hördt, frågan för sin del afgöra, hvarefter målet skall ånyo till den förra kamaren öfverlemnas, hvilken då har att utan förändring antaga eller ock afslå hvad den kamare, som sednare handlagt målet, beslutat.
I sistnämnde händelse förfaller frågan med undantag som nästpåföljande tre §§ utvisa, § 124. R.
O. §§ 29 Förslag till stiftande, ändring eller upphäfvande af grundlag, hvarom fråga och 75. endast vid lagtima riksdag må väckas, skall, sedan det blifvit af lag-utskottet hand ^ Ff ^8136 kunna S samma riksdag förkastas, men ej slutligen antagas.
Kunna ej hamrarne om beslut åsämjas, förfaller frågan, derest den icke var af Konungen väckt och någondera kamaren hans förslag bifaller.
I denna sednare händelse, så ock då kamrarne äro om bifall till ett förslag ense, skall det å nästa lagtima riksdag ånyo pröfvas.
Ej må beslut öfver hvilande förslag intill annan riksdag uppskjutas, utan att Konungen och båda kamrarne om uppskof ense äro. § 125.
Derest något förslag till stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af civil-, kriminal- och kyrkolag, sedan det vid två på hvarannan följande riksdagar genom endera kamarens afslag förfallit, under tredje riksdagen olörändradt åter förekommer, och detsamma äfven då af blott endera kamaren ailtages, skall deröfver sålunda omröstas, att, i båda kamrarne. den kamarens beslut, som bifallit förslaget, utgör ja-, och den kamarens, sorn förkastat detsamma, utgör nej-proposition; kommande det, som dervid erhåller liesta rösterne, att gälla såsom Riksförsamlingens beslut.
För att vid sådan omröstning förekomma lika antal röster, skall i första kamaren alläggas och förseglas en sedel, hvilken, i händelse de öfrige sammanräknade rösterne utfalla lika, öppnas och afgör frågan. § 126. R. O. §§ 30, När, i fråga rörande ordinarie statsinkomsternes beräkning, statsutgifter eller 31 och 73. bevillning, eller angående Riksbankens eller Riksgäldskontorets förvaltning, inkom R
F ss 69 o o c* och 71 ster ut8’^er» kamrarne fatta stridiga beslut, som ej uppå vederbörligt utskotts Kungl. Maj:Is .\åd.
Skrifvelse, N:o Sö, 37 förslag varda sammanjemkade, skall till frågans afgörande deröfver omröstas på sätt i nästföregående § är stadgadt. § 127.
Riksförsamlingen, eller dess kamrar, må icke i Konungens närvaro öfver nå- R.
O. § 27 got amne rådpläga eller besluta. ^ § 128.
Uti Riksförsamlingens båda kamrar eger en hvar af statsrådets ledamöter till- R.
O. § 41 träde, med rättighet att deltaga i öfverläggningarne, men ej i besluten, der han ej kamarens ledamot är.
— Dock må ej statsrådets ledamöter, i de fall, då dem enligt Regeringsformen uppdraget är alt med konungslig makt och rätt styra, ej eller omyndig Konungs förmyndare, öfvervara kamrarnes ölverläggningar eller beslut. § 129.
I mål, som personligen rörer någon ledamot i kamare, må han väl öfver- R. o. § 41 läggningarne, men ej beslutet, öfvervara. § 130.
Talmännen, eller, i händelse af förfall för dem, vice lalmänrien åligger att, R. o. § 45 hvar för sill kamare, Utfärda kallelse till sammanträden, att ärendena derstädes föredraga, att upptaga, reda och framställa de vtlrade meningarne, att göra propositioner för besluts fattande och att vidmakthålla ordning vid sammanträdena, alltefter de föreskrifter, denna grundlag innehåller.
— De, som talmansbefaltningen utöfva, hafva dock sjelfva ingen rost vid beslutens fattande och kunna ej eller något annat föreslå, än hvad som erfordras till Verkställighet af grundlagérne, af kamrarnes serskildta beslut och af de reglementariska stadgande», som för arbetsordningen vid riksdagarne blifvit af Riksförsamlingen antagne.
Talman eger ej makt att, utan kamarens samtycke, något dess sammanträde R. O. ^ 46 afsluta. § 151.
För protokollsföringen i kamrarna ansvarar hvardera kamarens sekreterare. R. O. § 24
Uti protokollet bör noga antecknas hvad i hänseende till riksdagsärendena inom kamaren förefaller och beslutes.
Det skall inför kamaren justeras och, likasom de utgående protokollsutdragen, af sekreteraren underskrifva*. 38 Kungl.
Skrifvelse, N:o 85. R. O. § 38. R. O. § 20. R. O. § 61. R. O. § 62.
S 132.
Vid justering
;if protokoll eller protokollsutdrag kan ett beslut ingalunda ändras, men val sådana tillägg göras, hvarigenom ingen ändring i beslutet tillkommer.
Utur ett protokoll mä vid justeringen, med kamarens bifall och den talandes begifvande, uteslutas dennes uttryck, och äfven öfverläggning, som deraf följt; dock kunna ej sådana uttryck uteslutas, på hvilka beslutet tydligen sig grundar.
,§ 1 35.
Riksdagsman, som varit frånvarande, då något beslut fattats inom den körnare, han tillhörer, skall ega rätt att derefter till protokollet anmäla, att han ej i berörde beslut deltagit, men icke hafva makt alt tala å de närvarandes beslut. § 134.
Du val lill Konung eller Thronföljare skall förrättas, tillsattes en nämnd, bestående al sextiofyra personer, utaf hvilka Riksförsamlingens båda kamrar, genom sluten omröstning, bland sina ledamöter utse hvardera trettiotvå, med uppdrag att. vid förefallande skiljaktighet mellan kamrarne, bestämma valet.
Dagen efter, sedan nämnden är utsedd, skrida kamrarne till val, af Konung eller Thronföljare.
Förenas kamrarne om en och samma person, är han att som uthorad anse.
I annat fall algor nämnden.
Dock må ej hos densamma komma under omröstning andra, än de två, som i kamrarne erhållit liesta rösterna; egande ingendera kamaren att Höre, än en kandidat framställa.
Nämndens ledamöter, hvilka ej i och lör denna befattning tnå uteslutas från deras riksdagsmannarätt i kamrarne, sammanträda dagen efter den, då valet i kamrarne förrältadl är, och skiljas ej åt, förr än valförrättningen är fullgjord.
Omröstningen sker per capita och med slutna sedlar, deraf en före uppräknandet förseglad afliigges.
Den af de håda under omröstning komne personerna, på hvilken då inom nämnden de liesta rösterna falla, är behörigen vald.
I den händelse, som 53 § regeringsformen omförmäler, skall nämnden väljas inom tionde dagen efter den, som i riksdagskallelsen är till Riksförsamlingens sammankomst utsatt. § 133.
Skall tillsättning ske af förmyndare för omyndig Konung, sammanträder Riksförsamlingen sist dagen efter den, då riksdagen blifvit å rikssalen öppnad, och utser en Kongl. Maj: Is Nåd.
Skrifvelse, AV o 85. 30 nämnd af sexliofyra personer, utaf hvilka hvardera kamaren genom sluten omröstning bland sina ledamöter väljer trettiotvä.
Denna nämnd röstar per capita om de af Riksförsamlingen till antalet bestämde förmyndare, som skola vara antingen cn, tre eller fem.
Hvarje ledamot af nämnden upptecknar ä en sluten vallista de män, dem han anser förtroendet värdige, och sä mänga att de med en person öfverstiga det af Riksförsamlingen bestämda antalet.
På samma sätt förfares med den, som näst honom af de flesta blifvit kallad, o. s. v., till dess det föreskrifna antalet af förmyndare blifvit uppfyldt; kunnande ej nämnden åtskiljas förr, än va let fulländadt är; och gäller delta val såsom Riksförsamlingens beslut.