Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Att förhållandet nästan är enahanda i Småland, hvarest Rågen hela hösttiden blifvit såld för 8 Rd. Banco samt helt nyss, troligen i fruktan för bränvinsförbud, stigit till g å g— Att i Östergöthtand alldeles icke försports några ovanligt höga Spanmålspriser, utan att skörden i år varit på Slättlandet medelmåttig och i Skogstrakterna särdeles gifvande:
Län ymnig tillgång på Spanmål gifves, men ingen annan afsättning ännu förspörjés, än till de Allmänna Magasinerna:
— Och sluteligen att uti Dalarna, denna för inträffande Spanmålsbrist så ofta utsatta Province, samt uti de längre i Norr, till och med Vesterbotten belägne orter, Vårsäden varit härlig, ehuru Rågen, som här mindre begagnas, äfven; tarit mindre gifvande.’ Best), och Ekon.
Betänkanden 15
Af aila dessa dels sammanstämmande* dels för enskifta Landsorter gällande uppgifter, synas följande slutsatser kunna härledas: 1:0
Att vanlig tillgång på Spanmål linnes inom Landet, särdeles vårsäd, hvaraf, jemte Rotfrugter, en klokt beräknad BränvinsBränning bör kunna verkställas. 2:0
Att om ovanlig och på Husbehofsbränningens inställning verkande brist någorstädes skulle yppa sig, vore denna brist partiel, och bör ifrån de öfriga Provincerna, hvarest skörden blifvit ymnigare* kunna till fördel för båda, utan särdeles svårigheter fyllas. 3:0
Att, ehuru problematisk äfven verkan af 1812 års Bränvinsförbud på Spanmålspriserna och tillgången kan visa sig, likväl, i alla fall, icke samma skäl dertill förete sig nu som då, när hela Rikets gröda, så i afseende på Säd, som Rotväxter, var af kölden förderfvad, och i detta hänseende framställde en fruktansvärd bild af brist och hungersnöd, i stället för att innevarande års skörd obestrideligen är medelmåttig, samt till större delen välbergad; och 4:0
Att den erhållna rika skörden a£ Potates, samt besparade tillgångar af Slösäd, skulle till större delen för Landtniannen förlora sitt värde, om den ej, efter redan gjorda beräkningar och träffade anstalter, genom förädlande till Bränvin fin - 16 Bern. och Ekon.
Eetänhanden, ge användas för att ernå medel till utskyldernas bestridande, till Husbehof och till Ladugården» utfodring.
Fördt af dessa framställningar, tror Utskottet sig på goda skäl böra afstyrka R. 11 Ständer från alla beslut för det när» varande, hvilka leda till någon hastig inskränkning, än mindre upphäfvaode af den fria Husbehofs Bränvinsbränningen, eller att hos Kongl. Maj:st i denna del anmäla någon underdånig önskan; hvarjemte Utskottet får framföra sin öfvertygelse, att ju hastigare farhågan kan skingras för ett så beskaffad! förbud, ju förmonligare skall verkan blifva på den nu framkallade öfverdrifna Bränvinsbränningen.
Ett helt annat företeende visar sig uti de öfriga ämnen, hvilkas undersökning sysselsatt Respective Författarne af de remitterade Memorialen — Dessa afse en öfversigt af nu gällande författningar om fria Husbehofs Bränningen i hänseende till pannerymd, locaiitet i Städer eller på Landet, grunderna för afgifternas beräkning, vidtagande af förändrade Ekonomiska och moraliska åtgärder m. rn.
Men som dessa åtgärder icke synas äska någon skyndsamhet, icke heller^, äfven om möjeligheten skulle det tillåtä, böra så behandlas; får Utskottet förnya sin ofvan yttrade anhållan, att deröfver framdeles uti ett helt sammanhang få angifva sitt betänkande; underställandes för öfrigt vördsamligen, Besv. och Ekon.
Eetänkandcn.
17 så det ena, som det andra, jemte 2:ne ledamot ers i ämnet afgifne särskilta tanka, R: H.
Transumt af Protocollet hullet i R.
IL Ständers Allmänna Besvärs och EkonomiUtskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 20 December 1817.
II err
Hök yttrade: ”Att då Kongl. Spannemåls och MagazinsDirectionen hos Kongl. Maj:t ansett sig böra tillstyrka inställning i BränvinsBränningen, grundad på de från Landshöfdingarne i Länen inkomna berättelser om detta å.rs Skörd och Spannemålstillgången, ansåg han sig dertill böra sätta större förtroende, än hvad enskilte personer, hvar och en för sig, kunna linna förhållandet.
Han yrkar således för sin del, det måtte all BränvinsBränning för de trenne första månaderne af instundandande år så mycket heldre inställas, sorn mycken anledning till Spannemålsbrist nästa Vår och Sommar, åtminstone i flere Landsorter, vore att befaraj men då pluralitetens mening nog tydeligen visar sig för en fortfarande BränvinsBränning, afstår han gerna från Votering, och ätnöjes dermed, att dess särskilta tanka får i rrotocollet inflyta'’.
Billan" till RiksSt, Prot. iSI7-i8>8i 8:äe Sami. 3, 4. ig
Be sv t och Ekon.
Beiänkandeti, N:t 3.
Riksens Högt.
Ständers Allmänna Bé■> svärs och EkonomiUtskotts Utlåtande, i anledning af hoS Högh Ridderskåpet och Adeln samt Väll o fl.
BorgareStändet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 20 nästlidne December afgifne Betänkande i den frän samtliga RiksStåndfn till Utskottets handläggning öf verl enni a de fr äg a, om fortfarande eller inställning af den frid HusbehofS Bränvins Bränningen, 13e med återRemissen af Utskottets förenäinda Betänkande följaktige handlingar innefattas uti: 1:0 Utdrag af Högh Ridderskapets och Adelns Protocoller för den 27 och 30 sistlidne
December med bifogade särskilta Memorialer, deruti anföres: af Friherre Foch, Bengt Wilhelin, att dess öfvertygelse om nödvändigheten af ett Bränvinsbrännings-förbud för det närvarande är så mycket mera grundad, som Herr Friherren haft tillfälle inhämta tillförlitlig kunskap derom: att de gamla Sädesförråden äro uttömda: att detta års gröda, särdeles i anseende till Rågen, varit mindre gifvande: att betydliga fastän partiela olyckor träffat de Norra Provincerna: att
Spannemålen nu redan uppstigit till ett alldeles ovänligen högt priss fiesv. oih ÉJiöh. T7tsk.
Betänknncten. att femton af Rikets Provincer förära Undsättning med ett ungefärligt belopp af 60,000 Tunnor säd; att för fyllande af Hufvudstadens behofver, som ähnu icke äiö försedde, åtgå, såvida Allmänna Magazins Direclionen skall fortfara att bispringa Bagarhe, i det minsta 50,000 Tunnor, samt, att för Värfvade Arméens* Fästningarnes, Garnisonernas Och Flottornas underhåll erfordras omkring 30,000 Tunnor, eller tillsammans i 20,000 Tunnor, utom hvad för KronoBrännerierha i HufvudStadeh särskilt behöfves; Hvaremot hela den qvantitet, som för dessa behofver högst är att påräkna* skall utgöra endast 80,000 Tunnor; äf hvilket förhållande Friherren ansett följa, att* såvida olägenheten af Utländska Spannemåls-Förråders anskaffande skall undvikas, måste sparsamhet med det, som sista Skörden lemnat, iakttagas, hvilket åter, vid en fortfarande fri Biärtvinsbränning, ej kan vara att förvänta, enär det ertskiltå Intresaét vanligen är böjdt* ätt ritan afseende på framtiden och det helas väl* Söka sin vinst på närmaste håll* och bland Landthushållare få lära Rnnäs, som till Bränvinsbrähhing nyttja andra ämnen än säd.
Och som Friherren i öfrigt ansett Bränvinsbränningens inställande på en kortare tid* hvarken kunna föranleda till SpannettiåisFriSernås allt för betydliga nedsättning, enär till en ny Skörd |-delar af året ännu återstå, ej heller innefatta något menligt för Ladugårdardå* genom ert* åtminstone meddelmåttigt £0 J)esv» och Ekon.
Retdnkanden. god tillgång på foder, ringare behof af drank till kreaturens utfodring nu, än de förflutne åren, företer sig; så har
Friherren trott sig äga fullt skäl till påstående om förbud emot Bränvinsbränning på irenne månader, räknadt från den lid, Kongl.
Af Friherre Falkenberg, C. G-, att han af fruktan för en vidare uppstegring af de redan nog höga Priserna å Spannemål, härledde från skördens mindre goda beskaffenhet innevarande år, äfvensom till förekommande af en möjlig brist å denna lifvets första nödvändighetsvara, vöre föranlåten föreslå, att hos Kongl.
Maj:t i underdånighet måtte anhållas om skyndesamt inställande af all Bränvinsbränning intill April Månads början, då den, till underhjelpande af ett vanligen knappt vårfoder för kreaturen, torde böra åter 'frigifvas; Hvarjemte Friherren framställde allmänna Reflectioner, om »klokheten af en fullkomlig frihet i Bränvin sbränningens utöfning, såsom ofta medförande dyr tid och brist, om de äfventyrliga följder för allmänna lugnet eller enskilta säkerheten, som af sistnämnde fall uppkomma, om det menliga för åkerbruket och Culturen af utsvultna arbetare och om Samhällets pligt, att vaka öfver möjligheten för den fattigare folkklassen, att se sina behofver uppfyllda; Hvilket allt Friherren ansett kunna antingen förekommas eller vinnas genom en inskränkning i den nu tillåtna Bränvinsbrän - Besv. och Ekon.
Betänknnden. ii nings rättigheten, hvadan/Friherren ock "trott det Stadgande nödigt, att tillverkning af Bränvin aldrig borde tillåtas, med mera än en 90 kannors panna; samt Af Friherre Ankarsvärd, Carl: att han väl ej ansåge någon ändring i det Reglementariska af nu gällande Bränvinsförfattning, så vidt fråga vore om pannerymden och vilkoren för dess begagnande, vara norlig eller nyttig, sedan med gällande bevis redan blifvit ådagalagdt, att de täta förändringar’, som häruti öfvergått Landtmannen, för honom varit högst betungande och af ett skadligt inflytande på hans välstånd; men trodde deremot, Regeringens rättighet att inställa Bränvinsbränningen vara i samma författning allt för inskränkt, samt nödvändigheten påkalla en rättelse deruti, så att befarad hungersnöd eller krig, icke samfällt, utan hvar för sig, hädanefter måtte anses såsom tillräcklige anledningar till en slik inställelse. 2:o Utdrag af VälloH.
December och den 2 innevarande månad, innefattande så väl muntliga som skriftliga yttranden tili Protocollet af Herrar Krull, Eneroth, Hök, Arfvidsson, Hulphers, Leffler, Westin, Mitander och Schwan, H. N. Bland dessa har Herr Eneroth anfört: att, som, enligt Allmänna MagazinsDirectionens i sistvekne November Månad, till Kongl. Maj.t i underdånighet aflåtne skrifvelse angående förhållandet med årsväxten, utsigten för brödföda under in - S* Besv. och Ekon, Utsh, Bettinkanden, stundande sommar är bekymrande eiler be-» drullig, och Directionen pä sådan grund i underdånighet hemställt nödvändigheten af Bränvinsbränningens inställning några månader; så oell enär af Herrar Landshöfdingars i ofvanberörde amne afgifne Embets-berät» telser äfven inhämtas, att Rågskörden nästan öfverallt varit klen, och, i det hela betrak-, tad, under medelmåttan, samt de redan till en ovanlig höjd uppstegrade Spannemålspriserne synas gifva styrka åt denna uppgift, hvaraf farhåga för hungersnöd bör uppkomma; har Herr Eneroth trott sig pligtig, att, i MagazinsDirectionens förutnämda hemställan instämma; Hvarmed Herr
Hök sig ock förenat, under upprepande af hvad Herr Krull andragit, i afseende på nödvändigheten för RiksStånden, att före fattandet af något definitivt Beslut i frågan, äga tillgång till: MagazinsDirectionens samt Herrar Randsh fdingars, om årsväxten, meddeldta utlåtande.
Herr Arfvidsson har yttrat, att han med Utskottet ej kunde dela öfvertygelse!! om nödvändigheten af Hushållsförfattningars permanence, att Han, tvärt emot hvad Utskottet antagit, ansåge förbud emot Bränvinsbränning, då det i rättan tid vidtages, leda till nedsättning i Priserna å Spannemål, att Ilan, såvida gräns för Pannerymden finnes utstak d, ej kunde instämma i den tanka, som Utskottet framställt, att, under en blott på fyra månader afåret frigifven Bränningstid, mera Bränvin skulle produceras, än om till-» Besv, och Ekon, Utsk.
Betänkanden, ag verkningen under hela året vore tillåten: att behofvet af drank till Ladugårdarnes utfodring för innevarande år ej borde vara stort, då Foderväxter af alla slag sistliden höst vunnits i den ymnighet, att
Landtbrukare ej kunnat
Hnna utrymme derföre i sina Lador, samt sluteligen, att Herr Arfvidsson, afvikande i sitt omdöme om följderna af en fortsatt Bränvinsbränning från Utskottets yttrade mening, fruktade, att om densamma ej genast blefve inställd, hungersnöd i vissa delar af Riket oundvikligen skulle uppkomma, och dess inträffande ej vara långt borta, då en tidig och sträng vinter redan lagt hinder i vägen för de behöfvande Provincernas undsättning med Spannemål, ej mindre från de orter inom Riket, som deraf hafva något att aflåta,xän ock från utländska platser, Herr Hulphers har med Herr Arfvidsson instämt deruti, att Ekonomiska Författningar, endast så länge de befinnas gagneliga, böra äga bestånd: att förbud emot Bränvinsbränning lemnar den säkraste garantie emot Spannemålsprisernas uppstegring; att Ladugårdarne genom den senaste rika skörden af Foderväxter äro satte i tillstånd, att till kreaturens utfodring ej behöfva något annat ämne, och att åtgången af Spannemålen under en kortare Bränvinsbränningstid mäste vara mindre, än under en oafbruten tillverkning; hvarjemte Herr Hulphers särskilt anfört: att, då för närvarande tillräcklig tillgång på Bränvin inom Landet finnes, synes något behof 24 Eesv. och Ekon, Utsk.
Betänkanden. af denna varas iuförskrifvande utifrån, i händelse af förbud emot dess tillverkning, icke förete sig; Hvilket förbud Herr
Hulphers så mycket hellre trott vara nödigt och ansett sig böra tillstyrka, sorn a ena sidan, vid betraktande af de upplysningar, Allmänna MagazinsDirectionen och Herrar Landshofdingar om årsväxten meddelat, samt den ringa tillgäng å Spannemål, som uti Allmänna förråder ne förefinnes, hungersnöd i de flesta orter, med skäl är att befara, och å den andra sidan, att ett af de tvänne vilkoren, krig och hungersnöd, som Riksens Ständer vid 1815 åt* Riksdag fästat vid Bränvinsbränningens inställande, bör, efter den mening Herr Hulphers fattat om detta stadgande, vara tillräckligt, att i tillverkningen vålla uppehåll:
Dock har Herr Hulphers tillika uppgifvit sig om Hungersnöd äga det begrepp, att: derunder bör förstås icke allenast allmän missväxt, utan sådant pris å Spannemålen, att den fattige ej mägtar densamma .köpa; hafvande Herr Hulphers slutligen anmärkt, att om öfverflödet på jordfrugter och endast deras användning till Bränvinsbränning i vissa orter, är sanna förhållandet, hade Utskottet bordt föreslå, huru derstädes denna fördei kunde få begagnas endast i den mån, det Allmänna deraf ej blefve lidande.
Utan att ingå i någon egentlig vederläggning af Utskottets afgifne Betänkande eller directe påstå, dess ogillande, har Herr Leffler framställt fördelen i ett visst fall af Eesv. och Ekon.
Belitnkdnäen. £5 Bränvinsbränningens inställand* och ansett de olägenheter, som derigenom tilläfventyrs skulle kunna uppkomma, icke motsvara den, som af en fortfarande tillverkning kunde alstras; men då Herr Leffler förutsatt olika omdömen härom hos olika Personer, har Herr Leffler för 3in del ansett bäst, att frågan till Kongl. Maj:ts
Herr Westin har uti ett utförligt anförande eller rättare en vidlyftig Afhandling sökt utreda och visa Bränvinets olika inflytande på vårt Jordbruk, på vår Handelsvåg, på den enskifta hushållningen, på den djuriska organisationen samt på Svenska Folkets Seder och Lynne; Hvarefter Herr Westin slutligen öfvergått till det egentliga ämnet för Hans yttrande, i anledning af Utskottets ifrågavarande Betänkande, enär Herr Westin framställt de skäl, som verkat dess öfvertygelse om nödvändigheten af Bränvinsbränningens snara inställande.
Då Utskottet förbigår att upptaga hvad i förra afseendet är anfördt, har Utskottet endast till syftemål, att undanrödja behofvet af sådana ämnens pröfning, som åtminstone för det närvarande ligga utom gränsen för dess befattning; hvarföre Utskottet ej heller tror sig genom en slik underlåtenhet böra äfventyra någon förnyad förebråelse för en allt för lätt behandling af målet, så mycket mindre, som Herr Westins Anförande genom trycket, ej mindre för Riksens Höglofl.
Ständers än *6 Bcsv. och Ekon TJtsk, Betänkanden, liela Svenska Allmänhetens ögon är framlagdt, Af hvad Herr Westin i senare afseende^ andragit, anmärkes åter: att Kongl. AHnaänna MagazinsDirectionens förut omförmälda underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj :t blifvit af honom ansedd såsom vitsordande, att de Sädesfattigare Provincernas behof af undsättning icke kunna fyllas genom de i en del Provincer varande aflåtliga SpannemjUs-tilb gångar:
Han, med fortfarandet af den fria Husbehofs Bränvinsbränningen, förenat nödvändigheten af Utländsk Spannemåls införskrifvande till betydlig qvantitet, såvida hungersnöd eljest skall kunna undvikas; att lian a£ denna utväg åter ansett de skadligaste följder för Landet, genom Coursens försämring m. m,, inträffa: att han ej trott höga Spannemålspriser vara särdeles fördelaktiga för Jordbruket, då, efter dess mening, högst en fjerdedel af dem, som bruka jorden, äga någon Spannemål till afsalu, och genom det missförhållande, som visar sig emellan Spannemålens närvarande värde och de förra priserna å dagsverken, stegring å alla Slöjdevaror måste uppkomma, samt svårighet möta, att hålla vår hufvudsakligaSte exportvara — Jernet, i pris med Utländtlingen: att han, under framställande af den sats, att enskifta Considerationer böra vika vid frågor om det Allmännas väl eller bestånd, förklarat sig icke till alla delar kunna gilla hvad, särskilt till stöd för Bränvinstillyerkningens fortfarande i Blekinge, blifvit Besv, och Ekon, Etsk.
Betänkanden. if aafördt, helst Potäterne, hvaraF dehnaProvinca äver en så ymnig tillgång, till annat lika lo* namie och mera gagnande bruk skulle kunna användas; samt ändtligen, att han funnit den invändningen, att Kronan genom ett Bränvinsförbud skulle komma att sakna Bränvinsafgiften, ej förtjena afseende, såvida det alltid vore bättre, att densamma ej existerade, än att genom dess fortfarande, Statens välstånd skulle undergräfvas; och som Herr Westin i öfrigt ansett de af enskilta Personer meddelade underrättelser, hvarå Utskottet j sitt afgifna Betänkande grundat sitt omdöme om beskaffenheten af förflutna årets skörd, icke kunna lemna den visshet och tillförlitlighet, som i ett så grannlaga ämne böra sökas, men alla nödiga upplysningar i detta afseende deremot stå att vinna af Herrar Uandshöfdingar, samt Allmänna MagazinsHirectionen, som för rigtigheten af sina uppgifter måste vara ansvarige; så har Herr Westin yrkat återremittering af Utskottets Betänkande, i ändamål af ämnets närmare undersökning samt infordrande af de autentika handlingar, hvaraf förhållandet med årsväxten kunde upplysas; Hafvande Herr Westin slutligen yttrat sig instämma med de Stånds Ledamöter, som påstått Bränvinsbränningens inställande samt i förening härmed föreslagit, att Riksens Höglofl, Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af ett förbud emot all Bränvinstill - 29 Besv. och Kkon. Utsh.
Ectankandcn. verkning, till dess Resultatet af nästa skörd hinner blifva kändt.
Endast på grund af den uppstegring i priserna på Spannemål, som nu nyligen tillkommit, och ej i följd af någon farhåga för inträffande hungersnöd, har Herr Mitander funnit sig föranlåten, till hemställningen om Bränvinsbränningens inställande 2 å 5 Månader; Och har slutligen Herr Schwan emot Utskottets Betänkande anmärkt, att
Utskottet deruti väl omnämt de lägre priser å Spannemål, wta strax efter Skörden i en eller annan Province tilläfventyrs ägt rum, men deremot med stillatigande förbigått de närvarande högt uppdrifna Sädespriserna.
Utom hvad af ofvannämde Herrar Stånds Ledamöter således blifvit anfördt, hafva inom Högh Ridderskapet och Adeln, Herr Friherre Wrangel, Henning, och Herr Friherre Sparre, Sixten, samt inom Vallöf!.
BorgareStåndet, Herrar Malmberg, Tunell och Schwan, A. L., till de Respective Ståndens Protocoller afgifvit särskilta yttranden i frågan; med hvilkas upptagande Utskottet likväl, enär desamma fullt instämma med Utskottets Betänkande och endast åsyfta ett ytterligare utredande af de skäl, hvarpå detta grundas, icke tror sig böra öka vidlöftigheten af detta utlåtande.
Allt hvad uti de nu uppräknade Memorialer och anföranden, emot Utskottets Betänkande i den enkla frågan om Husbehofs» Besv. oth Ekon. Utsi;.
Bränvinsbränningens raomrnte-h inställning, är vordet anmärkt, har Utskottet noga granskat och öfvervägat.
Her förlidna årets skörd varit a£ sådan beskaffenhet, att den gifvit missväxt och följaktligen kan hänföras till de gällande orsaker af tillstundande Hungersnöd, hvilka Riksens Höglcfl.
Ständer vid 1815 års Riksdag, uti sin till Kongl. Maj:t underdånigst afgifna önskan, endast ansett böra föranleda Husbehofs Bränvinsbränningens inställning, då något krigstillstånd hvarken inom Fäderneslandet eller angränsande
Länder varit eller är i fråga? 2:0 Gifvet en e ter nu gällande Författningar, fortsatt fri husbehofsbränning grundad anledning att befara, det någon ovanlig brist derigenom uppkommer, siler att Span* nemålspriserne i och för denna orsak uppstegras till högre belopp än hvartill Conjuncturen annars föranleder, och som med Jordbrukets samt allmänna Näringarnes bestånd är förenligt? 5:0 Är Bränvinsbränningen från sin absoluta synpunkt betraktad gagnelig för Svenska Nation, Landets Hushållning samt Åkerbruket? och 4:0
$4 Besv. och Ekon.
Eetänkanddti.
Till förberedande af det hiöjligästé läka ra och ined verkliga förhållandet feriligå Svar på första frågan, har Utskottet förskaffat sig officiel del af Herrar Landshöfdingars till Kongl, Allmänna MagazinsDirectionen afgifrie och derifrån till Konungen under deil 10 sistlidne November underdånigst ingifne Berättelser om årsväxtens beskaffenhet.
De finnas för ämnet så upplysande och med dö af Utskottets Ledamöter ifrån särskilta Landsorter lerrinäde utlåtanden, så nära instämman^ de, att Utskottet icke tvekat dem vördsamligeh in exteriso under Litt.
Å. bifoga, såsom förnämsta stödet för det redan uppgifna förhållandet.
Hufvudsakligen och enkelt upp* fattade, gifva dessa Berättelser följande Resultater:
I Stockholms Län har Rågen gifvit tili och med y:de kornet, Hvetet eri god afkastning och all Vårsäd, jemte jordfrugter, ert rik och förmånlig skörd. —- I Uppland, Råg och Arter till och nied 6:te kornet, Hvetet och all Vårsäd jåe, Samt jördfrugtér g:de. — I Södermanland Rågeri under medelmåttan* trien Vårsäden strid och väl gifvande samt jordfrugter af ymnig växt.
— I Westm ani anel Rågen enahanda, meri Vårsäd och jordfrugter gifvit ymnig afkastning. —- I Östergöthland Höstsädet gifvit mindre, meri Vårsädet jemgod skörd och fullgod Spannemåi till afsättning.
— I Småland, allmänt taget, allt säde vackert och lofvande god skörd, med.
Undantag af Jönköpings Län, hvarest Råge» Best), och Efton, Utsk.
Betänkande/i. gt till haitum ymnig är mindre gifvande i spann; trien jordfrugter hafva deremot gifvit så ymnig afkastning, att på något stalie efter 2 ‘Tunnor Potatoes utsäde erhållits 6/j.
Tunnor. -—■ J Blekinge Höstsädet svagt, men Vårsädet lyckats förträffligt samt vida öfver vanligheten, och jordfrugter i den mängd, atfc de förslå både till föda och Bränvinsbränning* hvartill de ock ensamt nästan med uteslutande af all annan säd nyttjas — 1 Christi* änstads Län har Höstsädet gifvit till och med 7:de och Yårsädet dito 6:te kornet — 1 Malmöhus
Län nästan samma förhållande, dock med ett korn mindre öfverhufvud taget, men med trolig minskning i Spannemåls åtgången genom Fotatoesplanteringen —-1 Hallands Län Rågen ej så gifvande, sorn förra året, men Vårsäden ganska god, dock
Potatoesafkastningen ej svarande mot förmodan—* X Götheborgs och Bohus Län har Höstsädet icke befunnits gifvande, men Vårsädet och jordfrugter i det hela hugnat med medelmåttig skörd — I Elfsborgs Län anses Höstsädet på det hela under meddeltnåttan, meö ali Vårsäd och jordfrugter hafva lemnat rik afkastning -— I Skaraborgs Län Hvetet i det hela godt och all Vårsäd skördad till ovanlig myckenhet, ehurtl ej af allmänt god beskaffenhet.
Råg och Ärter uppgifvas ej till afkastning, endast såsom odryga till brödföda och mindre tjenliga till utsäde — I Nefiket Hvetet i det hela medelmåttigt, men på somliga ställen gifvit ovanligt rik skörd; 52 Besv. och Ekon.
Rågen åter endast hälften af förra årets, men Vårsädet deremot en ganska rik afkastning — 1 Vermland Höstsädet ringa och under medelmåttan, men Vårsädet och jordfrugter hafva en god afkastning.