Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Domsrätt han säsom Boktryckare skall lyda, som oek hos den Kongl. Maj:ts Befallningshafwandc, under hwars styrelse eller Embetes tillsy» Staden hörer, skriftligen tillkännagifwa att och hwarest han Boktryckeri anlagt.
Uraktläter någon det, plikte han 100 R:dr, och warde hans förbrytelse i Allmänna Tidningarne kungjord.
Utgifwes fran ett icke pa nu föreskrifwet sätt behörigen anmäldt Tryckeri någon brottslig skrift, ware den olaglige
Boktryckaren jemte författaren underkastad straff och answar för skriftens innehåll eller skrifart.
Sedan anläggningen af ett Boktryckeri biifwit hos Konungens Befallningshafwandc anmäld, äligge det honom att Hof-Cantzlcren derom underrätta inom ätta dagar derefter, om Hof-Cantzleren är pä samina ställe som han sig befinner, eller i annan händelse med först afgående post. I § 5 Mom.
Anmärkaren har rörande detta mom. sig utlåtit:
"Om en författare ej will wara "okänd för Boktryckaren och om denne sjelf noga "känner hans person och hemwist, hwarföre skall han "dä lemna en förseglad namnsedel, och hwarföre anskaffa twänne mäns betyg att han är den Boktryckaren wet honom wara?
Det kan ju hända att en "författare heldre förtror sig at Boktryckaren än ät 664 Expeditioner till RilS-SlL»deri.
"någon annan och att harr ej »vill taga flere i förtroendet; skulle ej i detta fall det wara nog att "Boktryckaren kunde prestera författarens owedcrsäg"liga, det är efter Lag egenhändiga, betyg att han "skrifwit skriften?
I nanmfedeln bör endast kunna "döljas namnet as en författare, som finnes inom "Sweriges gränsor och wittnena äfwen answara "derföre, annars blifwa auctorerne till alla smäde"skrifter etc.
Finnar.
Samida ett answar således
"är fästadt tvid wittnenas intyg, svnes wilkoret att "blott wara wäl kända af Boktryckaren sä mycket "mindre tillräckligt, som äfwen resande Utlänningar "eller personer utan all slags »vederhäftighet kunna "wara wäl kände af Boktryckaren utan att derföre, "när fraga om skriftens brottslighet kunde uppstä, "wara skicklige att uppfylla dcn förbindelse de för "författaren sig iklädt.
"Röjer Boktryckare författares namn och "hemwist etc.
Detta kan wäl icke wara straffbart, "utom i de händelser dä författaren welat wara okänd, "och i sädaue fall äter huru kan Boktryckaren röja "hwad han icke wet, sä wida författaren icke gjort "honom särskildt förtroende deraf?
För tydlighetens "skull torde derföre uttrycket ehwad han okänd "wara will eller ej etc. böra ändras till ehwad "han för Boktryckaren okänd wara will eller "ej etc. äfwensom efter orden röjer Boktryckare "bör tilläggas: dcn författares namn och "hemwist som okänd wara will.
Och da enligt "5 § af denna Förordning endast Hofrätten äger "att fordra uppgift af författarens namn, ock "detta blott i händelse af mälets urbota beskaffenhet "eller af Boktryckarens oförmögenhet att böta 16
"R:dr 32 stillingar (som ej läter tänka sig), men "i alla fall Boktryckare» mäste wara försedd med Memorial N:o 41.
"förseglad namnsedel, hwars öfwerlemnande i Do"marens hand är den enda lagliga uppgift af författares namn; huru kan dä Domaren älägga Boktryckaren att röja Författarens namn, och hwar"till tjenar det, när endast det skriftliga betyget är "gällande?
Förstäs härmed namnsedelns uppbrytande innan det af Hofrätten äskas, sa är lagen "ej nog tydlig, och detta uttryck hade dä bordt "finnas der.
Har ater detta stadgande afseende pä "det fall dä Boktryckaren underlätit att förse fig "med en sä beskaffad namnsedel, som här fö re skri ftves, sä är det vfwerflödigt, emedan han dä sjelf "enligt 7 mom. är answarig för skriftens innehäll, "ehwad han kan uppgiftva författaren eller icke; "fördenskull torde följande ändring i detta moment "böra iakttagas:
Uppbryter Boktryckare namn"sedel och röjer författares namn och hemmvist, utan att sädant af Domaren äskas etc."
Dä Boktryckarens skyldighet är owilkorlig, att förskaffa sig namnsedel, och således ej blott har afseende pä den händelse när auctorn för Boktryckaren will wara okänd, utan tvid alla tillfällen utgör för denne sistnämnde deri egentliga säkerheten till befrielse, att sjelf answara för en skrifts innehäll, och dä ordet röjer utmärker tillräckligen endast det fall dä författaren will wara okänd, anser wäl Utskottet, enär äfwen, såsom nyst sagdt är, namnsedel» utgör Boktryckarens förnämsta säkerhet, något särskildt answar för uppbrytandet icke bchöfwa föreskrifwas, hwadan Utskottet anser rcdactionen, sädan anmärkaren den föreslagit, mindre lämplig; men deremot, under erkännande af nödwändigheten att ifrägawarande namnscdlar alltid mä äga möjligaste tillförlitlighet, fär Utskottet, med anledning af hwad anmärkaren för öfrigt i detta ämne an - 666 Expeditioner till Riks-Ständen. fört, föreslå att i detta moment framför ordet
Män införes: Swenska och inom Swerige boende. 1 F 6 moni.
Rörande detta moni. anför anmärkare»:
"Manne ej tydligare:
Den hwilken "utgifwer öfwersättning af Utländsk mans "arbete etc.?
Men om Utländsk mans arbete ut"giswes i Original och detta är förgripligt?
Ett sa"dant finnes till exempel skrifwet pä ren och tydlig "Swensta?
Utgifwarcn mäste wäl wara answarig derföre da författaren, ehuru känd och bewislig, ej "kan tilltalas; således torde man rättast böra säga:
"Den hwilken utgifwer
Utländsk mans arbete eller öfwersättning deraf eller Inländsk "mans etc."
I enlighet med hwad anmärkaren här föreslagit och uppå de af honom anförde skäl, sär Constitutions-Utskottet wördsamligen till Rikse no Högloft.
Ständer hemställa, om icke början af detta moment ma salunda förändras:
Den hwilken utgiswer Utländsk mans arbete eller öfwersättning deraf eller Inländsk mans etc. 1 tz 7 mom.
I sammanhang med hwad wid 4 momentet blifwit föreslaget, sär ConstitutionsUtskottet wördsamt tillstyrka följande projecterade tillägg i detta moment, att efter ordet Boktryckare införes: hwars Boktryckeri blifwit pa det i 4 moni. af denna § föreskrifne sätt behörigen anmäldt eller hittills pridilegieradt, äfwensom Utskottet får föreslå att med uteslutande af citationen utaf 8 mom. detta mom. kommer att erhålla följande slutmening: eller ock sadant namn af honom ej uppgifwas kan. 1 § 8 moni.
Harwid har anmärkaren erindrat, att rätts lagliga innehaswares wore kanske bättre än lagliga rätts innehaswares.
Måls - Memorial Nm 41. 667 ägande kallas äfwen ibland en Actor Publicus; manne ej tydligare ägarens?
"Angäende öfwersättares rätt synes re"dactionen icke nog tydlig eller rigtig.
Om nägon "trycker eller eftertrycker den öfwcrsättning en annan "utarbetat, kränker han naturligtwis dennes ägande "rätt till sitt arbete.
Att missbruka en annans namn "och läta min öswersättning passera för en annans är, "om öfwersättningen ej duger, att skada hans litte"raira ära, men ej att stjäla hans egendom.
Falskt "namn pä en öfwcrsättning eller ett original bör, "om det kan anses för något brott i en Lag, som "endast häller sig till det som sinnes i den förseglade "namnscdeln, wara ett och detsamma och enligt det "följande i detta moment straffas ester 8 Cap. Mih"gernings-Balken.
Följande ändring föresläs:
Lag "samma ware om nägon trycker eller efter"tryc. kcr den öfwcrsättning af utländsk skrift, "som annan man utarbetat, men ej mä öf"wcrsättares äganderätt till sitt arbete förhindra nägon att en annan öswersättning af "samma skrift utgifwa."
Constitntions-Utskvttet instämmer fullkomligen i anmärkarens yttrade tanka att i stället för lagliga rätts innehafware och mäls-ägandc orden: rätts lagliga innehafware och ägaren, bättre och tydligare framställa meningen af detta moment, äswensom att med tilläggning as de orden: eller läter sin öfwcrsättning för en annans anses, anniärkarens föreslagne redaktion rörande den punkten, som angär öfwersättningar, innefattar klarare och mer bestämda uttryck, dä orden:
Denna Lag etc. till och med en annans anses, skulle utgä, och i dess ställe sättas:
Lag samma ware om nägon trycker eller eftertrycker den öfwcrsättning 668 Expeditioner lill Riks-Ständen. af Utländsk skrift, som annan man utarbetat, eller later sin öfwersättning för en annans anses; men ej mä Oswersättares äganderätt till sitt arbete förhindra nägon att en annan öfwersättning af samma skrift utgifwa. Hwarjemte
Utskottet i anledning as de utaf anmärkare» gjorde erindringar wid de i detta moment förekomne orden falskt titelblad, såsom möjligen underkastadt mitztydningar, får förestå: bedrägligt titelblad.
Och sär Utskottet underställa desta förändringar Riksens Högloft.
Ständers ompröfwande. 1 8 11 mom.
Härwid yttrar sig anmärkaren:
"Intet hinder ware för fri Bokhandel synes "innebära en tautologie, emedan Bokhandeln na"turligtwis är fri dä intet hinder är för densamma.
"Eller menas dermed att hwarje skrift sär fritt "säljas af behörigen antagne Bokhandlare, eller att "hwar och en får fritt idka bokhandel?
I sednare "fallet och dä för denna, som all annan Borgerlig "rörelse, afgifter till Staden böra erläggas, mäste "wäl nägon utwäg gifwas för wederbörande att "känna dem, som idka densamma, men huru blifwer "det möjligt, vin dc ej pä nägot sätt äläggas att "legitimera sig?
"För fortfarande föryttrande af en skrift "skola inga andra hinder gälla än de som i "4 § 10 mom. föreskrifwas; men detta moment "handlar endast om skrifter pä Swensta spräket, "tryckte utom Riket, och Hof-Cantzleren kan ju inställa och Domaren förbjuda fortfarande föryttrande "af Swensta skrifter i allmänhet.
Detta stadgande "synes säledes böra göras mera bestämdt och enligt "med det öfriga i förordningen."
Dä allt hittills för handel med böcker ej fordrats nägon särskild Legitimation, anser Utskottet Memorial N:o 41. 66S den ännu mindre behöfwas hädanefter; men Utskottet finner lika med anmärkare» uttrycket fri Bokhandel wara mindre lämpligt, och att i detz ställe kunde sättas: för Bokhandels idkande, hwilket, äfwensom att i slutet af detta mom. hela 4:de 8:» i stället för blott 10 mom. af densamma mätte citeras, till Riksens Höglofl.
Ständers ompröfwande tvördsamt hemställes. 2 H 2 moni.
Uti Memorialet yttrar härwid anmärkare»:
"Kan en skändlig skrifart bero af nägons "wal?
Nu är den blott antagen fran författarens "eget.
Manne man ej kunde utesluta mellansrasen "och helt enkelt säga, att skrifarten beror af författarens wal eller, om något mera stall sägas, "tillägga: under det answar derföre som nedanföre bestämmes i fall den såsom skändlig "eller smädlig sig tydligen utmärker."
Hwilkcn af anmärkaren föreslagne tilläggning, som giswer ät detta moment en mera bestämd mening, Constitutions-Utskottet fär till Riksens Höglofl.
Ständers bifall wördsamligen hemställa. 2 H 3 moni.
Wid detta morn. har anmärkaren gjort följande erindran:
"Är ej hela detta "moment öfwerflödigt, särdeles om den föreslagne "redactionen af I Z 3 mom. autages?
Det är "der sagdt, att hwar och en fär läta trycka hwarje "skrift af hwad form och beskaffenhet och,, således "äswen widd, hwaraf han är laglig ägare.
Ägandc"rätten är skyddad i 1 F 8 mom.
Hwartill behöfs "
"dä att upprepa hwad redan förut är mera bestämdt "sagdt?
Skall detta mom. bibehällas, sä mäste man "ock ihägkomma öfwersattningar och öfwersättare och "citera det föregäende som handlar om dem."
Dä Utskottet i anseende till sammanhanget af detta moment med det föregäende och efterföljande 670 Expeditioner lill Riks-SlLnden. icke kan lika med anmärkaren anse det säsom öfwerslödigt, erkänner likwäl Utskottet, att ivid eitationen af 3:dse mom. i 1 § bör det 8 äfwen åberopas, hwarigenom mera tydlighet minnes, och hwilkec fördenskull till Riksens Högloft.
Ständers godkännande föresläs. 2 8 ^ mom. Hwad Coustittttions-Utskottet ibland anmärkarens erindranden ivid detta moill, ansett sig kunna bifalla lyder sälunda: "Wid un"dantagen under detta mom. och i synnerhet wid "handlingars utgiswande, som böra hemliga hallas, "synes ett sadant brott, n. b. dä deha handlingar "angä Rikets säkerhet, wara förräderi och böra "straffas som sadanr ester 4 Cap. 5 H:n Miffger"nings-Balken, eller, om förrädaren trycker dem, skulle "han, emedan en yngre
Lag upphäswer en äldre, "kunna pasta, att han borde i grund as isragawa"rande stadgande undslippa med 100 Rrdrs böter?
"Således mäste man för att blitwa enig med allmänna Lagen säga: Utgifwas sädane handlingar "af Trycket utan wederbörandes tillständ, "straffes utgiswaren, om han warit betrodd "att dem »värda och sörpligrad att dem hempiga hälla, efter allmän
Lag och särskilde "stadgar; gör nägon annan det, böte han derföre 100 R.dr.
Till samma straff ware den "förfallen som olosligen genom Trycket kungör förenämnde handlingar i fall wärdén ' "deraf bliswit honom anförtrodd, men han "icke wid nägot bestämdt högre answar »vöre "förut förbunden att dem ieke uppenbara."
Säsom tydligare och mera bestämdt uttryckt sär Utskottet till Riksens Högloft.
Ständers omvröfwande hemställa, om icke orden sädane handlingar till och med momentets slut mä utgä, och i Memoria!
Nm 41. 671 detz ställe uti momentet införas ofwannämnde af anmärkaren föreslagne redaetion. 4 2 Mom.
Häröftver yttrar sig anmär karen:
"Men om
Boktryckaren icke more commit"terad att tillika försälja skriften, eller om skriften, "som är författarens egendom, tryckes pä ett ställe "och förr eller sednare efter författarens behag förmäldes eller utspriddes pä ett annat, hwarom Boktryckaren more okunnig, sä synes också denne sednare i lika fall icke böra stadna i answar för en "förbrytelse, som warit utan hans förmåga att förebomma, och svin ensam beror pä skriftens försäljare eller utfpridare."
Utskottet anser denna 8 icke wara underkastad en sädan mitzty-dning, som anmärkaren synes befara, hemftälles dock till Riksens Högloft.
Ständers ompröfwande, huruwida mera tydlighet winnes, om i stället för de orden en skrift till försäljning eller spridande sättes: än af en skrift frän Tryckeriet till försäljning eller pä hwad annat sätt som helst utgifwes ett eller flere exemplar, skall etc 4:de 8 4 mom.
Angäende detta mom. utlätcr sig anmärkaren:
"Det Åberopande här sker af Boktryckeri- och Bokhandels-Rcglementena bör fä "mycket iner utgä som sjelswa denna Grundlag in"nehäller allt det rcglementariska, sorn i dctza "ämnen numera kan stadgas.
Genom 1 § upp"häfwes allt det fkrämätziga som Boktryckeriyrket "hittills warit underkastadt.
Maj:t har re"dan upphäfwit den författning, som inskränkte Bok"tryckeriläringars antal till en för hwarje pretz och "tillätit wcderbörandc Boktryckare, liksom andra fa"bricanter, att i sin tjenst antaga hwilka och huru "mänga personer som helst; följaktligen är allt hwad 672 Expeditioner lill Riks-StLnden.
'Reglementet sörestrifwer om gotzar och gesäller, "deras in- och utskrifning, Boktryckcri-Societeten och "betz göromål upphäswet.
Widare allt hwad Regle"mcntet föreskrifwer om nya Boktryckeriers anläggande, om Privilegier va böcker och skrif"ter, om eftertryck o. s. tv. är genom samma § "as denna förordning upphäfwet.
Något Bokhandels"Reglcmente har aldrig giftvits, och om det hittills "ansetts onödigt, sä torde det med dubbelt skäl böra "anses sä nu, sedan genom I I mom. af 1 § denna "rörelse blifwit förklarad fri."
Utan att inga i nägon egentlig pröfning, hurutvida Tryckfrihets-Förordningen innefattar allt det Reglementariska, svin i detta ämne nn mera kan stadgas, tror likwäl Coustitutions-Utskottet motsatsen wara möjlig, och att således allt åberopande af Boktryckeri- och Handels-Neglemente wäl icke bör utur momentet utgä, men med godkännande af den utaf anmärkare!, gjorde erindring, att, dä nägra sädanc Reglementen för närwarande ej finnas, som äga kraft af
Lag, är denna mening pä ett mindre lämpligt sätt i förordningen uttryckt och kunde sa rättas, att orden »agot framdeles tillgörande insattes frammanför orden:
Boktryckeri- och Bokhand el s-Reglemcn te. 4 H 6 mom.
Med Åberopande af följande ord i detta mom.:
Sedan sex mäuader förlupit efter det en skrift bewisligen till Hof-Cantzleren eller hans Ombud blifwit insänd, mä ej af Publique Actor ätal derä äga rum, utlåter sig anmärkaren:
"Här förekommer äter en "fatalietid att räkna frän skriftens insändande.
Om "insändaren för hwarjehanda stal skulle finna nyttigt antingen att pä wägen läta uppehälla skrifter!
"eller ock sä begä att denna skrift, ehuru bewisligen Memorial N:o 41. 673 "frän honom insänd, likwal aldrig kunde framkomma, sa star det i hans egen magt att förkorta "dessa 6 mänaders fatalier för atal eller att alldeles förekomma möjligheten af något ätal, hwilka "händelser ater icke inträffade i fall 6 mänadcr räknades ifrån det skriften inkommit."
Pa de af anmärkarcn anförde skäl tror Utskottet, att början af detta moment skulle winna ännu större tydlighet om det författas i följande ordalag:
Sedan 0 mänader förlupit ester det en skrift till Hof-Cantzleren eller hans Ombud, enligt näst föregående andra moment, inkommit, hwaröfwer Embetsbetyg genast utgifwas bör, mä ej af Publiqne Actor atal dera äga rum. Hwilket allt Riksens Höglofl.
Ständers widare ompröswande wördsammeligen underkastas.
Pä Constitntions-Utskottets wägnar:
Ola68 MominA.
Oarl v. Uosonbtkin. ck. O. Oalin. ck:8vn H^elcsrt. 43 674 Expeditioner till Riks-StLndm.
N:o 42. Z anledning af Bonde-Ständets wägran att godkänna Expeditions-Utflottets förslag till Riksens Ständers små nppä Kongl. Maj.ts nåd. flrifwelse angående Wrrgeringen*). Wördsamt Memorial.
Dä »vid justering hos det Hcdermärda BondeStandet af Expeditions-lltskottets förslag till Riksens Ständers sivar nppä Kongl. Maj:ts nädiga skrifwelsc, i anledning af Riksens Ständers underdäniga anhällan om Wargeringens upphörande, de fleste as Ständets Ledamöter yrkat proposition till afslag ä berörde Expedition, såsom stridande emot Ständets i ämnet fattade beslut, har Talemannen, enär Expeditionen more författad enligt irenne Ständs sammanstämmande beslut, under Åberopande af 55 H i Riksdags-Ordningen, mägrat att den såmedelst äskade propositionen framställa och förklarat öfwerläggningen om Expeditionssättet hwilande, samt anmodat Constitntions-Utskottet att med sitt utlä tande häröfwer inkomma.
Efter öfwermägande häraf får Utskottet för klara, att, som det af Bonde-Ständets pluralitet gjorde yrkande om ogillande af Expeditionen, pä den grund att den icke more med Ständets beslut enlig, synes innebära att ett Ständ skulle kunna genom »vägran etten Expeditions godkännande lägga hinder i wägen för »verkställigheten af de irenne *) Expedieradt blott till Bonde-Ständet.
Memorial N:o 42.
675 öfriges sammanstämmande beslut; allisa och dä uti 75 tz Niksdags-Ordningen, som viiiuäuillcr sättet sör RiksdagsärenderneS afgörande, 73 och 80 M af Regcrings-Formcn, hwilka innehälla hwad uti ifragawaraude ärende stadgas, icke finnas nndantagne, nian samma § i Riksdags-Ordningen innehåller att för beslut i alla öfriga ärender mä gälla, femte Konungens samtycke, tre Stånds mening, och deraf tydligen mäste följa att Expeditionen, såsom med irenne Ständs sammanstämmande beslut enlig, bör till Kongl. Maf:t i undcrdänighet öfwerlcmnas, sä anser Utskottet pä sädan grund Taleniannens wägran af proposition till afslag ä Expeditionens godkännande hafwa warit med GrnndLagens föreskrifter fullkomligen öfwerensstämmande.
Stockholm den 30 April 18l0.
Olass IllsininA.
Oart v. Uossnstsin. ck. E.
Oalln. ^näsrs ck:son U^slrsrt. 676 Expeditioner till Riks-Ständen.
Formulairer *) till a) Konung OXHL XIII:8 Försäkran.
Wi OXIII: XIII med Guds Na de, Swerigech Göthes och Wendes Konung ete. etc. ete., Arfwiuge till Norrige, Hertig till Schleswig Hollstein, Stormarn och Ditmarsen, Grefwe till Oldenburg och Delmenhorst etc. ete.
Gore weterligt: att aldcustuud Swea Rikes Ständer Oh till Konung utkorat och antagit, för att styra och regera Swensta Folket efter den Regerings-Form Riksens Ständer fjelfwe, den 6 i denna manad, fasom Rikets främsta Grund - al Desta sormulärer, som föredrogos hos Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Ständrn den 22 Junii 1809 och hos Bonde-Ständet den 26 i samma mänad, omtalas i Pr est eStändets Protocoll säfom af Lonstitutions-Ulflottei "uppgifna Förslag", hwilka aflemnades till Ständet as Biskopen von Rosenstein.
I Borgare-Ständets Protocoll sägas samma sormulärer wara "isrän Constitutions-Utfkottet till Herr Talemannen öfwerlemnade".
Deremot heter det i Bonde-Ständets Protocoll: "Talemannen anmälte att Kongl. Maj:t i näder lätit tillställa Bonde-Ständet formnlaire säwäi till Dest Konungsliga Försäkran, som Riksens Ständers Hyllnings-Ed, hwilka nu upplästes och moro sä lydande:" — Hwad beträffar Ridderfkapets och Adelns Protocoll, »ämnes deri endast, att isrägawarande formulärer upplästes och blefwo af Högloft- Ständet gillade.
Bland Constitutions-Utfkottets förwarade concepthaudlingar förekommer ett förslag till Konung 6XUN XIII:» Försäkran — som dock icke är alldeles ordagrannt lika lydande med ofwanstäende nr Ständs-protocollen hemtade formulär — men förslaget till Riksens Ständers hyllningsed saknas bland detza handlingar helt och hället.
Utg:s anm.
Formulairer.
677 lag godkänt och fastställt, fördenskull och dä Wi förklarat Oh willlge, att för ett älskadt Fäderneslands räddning och wälfärd uppoffra Wär yttersta förmåga och Wäre äterstäendc dagars lugn, emottag?
Wi härmed den Konungsliga styrelsen öfwer Sweriges Nike och Länder, försäkrande högtidligen och pä Wär Konungsliga tro och ära, samt med alswarligt uppfät till befrämjande af Wäre undcrsätares sällhet, att Wi Riket enligt denna Grundlags uttryckliga innehäll och ordalydelse skole regera.
Hwilkct allt, säsvm af fri wilja och »välbetänkt räd beslutet, Wl nu, inför den högste Guden och Wärt trogna Folk, bckräfte att hälla, efterlefwa och fullborda, medelst Wär egenhändiga underskrift och listiga Ed:
Sä sannt mig Gud hjelpe till Lif och Själ! b) Riksens Ständers Hyllmngsed.
Jag N. N. lofwar och sivär wid Gud den aldra högste, att jag städse will och skall hälla för min rätte och laglige Konung den stormägtigste Furste och Herre EXIL XIII, Sweriges, Göthes och Wendes Konung etc. etc. etc., sä att jag Hans Kongl. Maj:t uti allo mätto tro och huldhet bewisar.
Jag ställ ock med lif och blod förswara Konungamagtens och Riksens Ständers rättigheter, 678 Expeditioner till Riks-Ständen. i öfverensstämmelse med den af Riksens Ständer den 6
Innu fastställda samt af Kongl. Majrt och Riksens Ständer till efterlefnad antagna Regeringsform.
Jcmwäl skall jag oförskräckt och tidigt upptäcka, om jag förnimmer något stämplas till störande af allmänt lugn eller till lagstridig förändring af denna Grundlag, hwilken jag till alla dest delar will och skall efterkomma och lyda; Sä sannt mig Gud hjelpe till Lif och Själ!
Expeditioner till Motionairer 681 Utdrag af Riksens Högloft.
Protokoll den 9 Augusti 1809*). S. D. Föredrogs ett af Herr Capitaine,, I.
M. Dankvardt Lilljeström den 28 sistlidne Jnlii ingifwet Memorial, hwarnti han underställt, om icke den i Negerings-Formens lO Z omsörmäldc och anbefallde Beredning af Allmänna Arender borde indragas och dep göromäl hädanefter af StatsRädct bestridas.
Detta yrkande, jemte de i afseende pä den projccterade förändringen anförde skäl, tog Utskottet i öfwerwägande och förenade sig i följande Utlätande:
Dä Constitutions-Utskottet föreslog tillsättandet af ett permanent Stats-Rad, för att, med answar för radflagen, öfwcrwara de Regcrings-Ärcuder, som af Konungen afgöras, hade Utskottet i möjligaste mätto sökt beräkna förhållandet af Ledamöterncs antal till göromalens mängd och beskaffenhet.
Utan att, med Statens betungande, hos en enda större Corps sammandraga Allmänna Arendernes beredande och afflutande, trodde Utskottet att deha åliggande,, säkrast uppfylldes, om de deladeS, särdeles dä bada föremålen, utan att förlora sitt sammanhang, skulle finna en söreningspnnct i den före SLwäl detta som alla säljande till enskilda Riksdagsmän expedierade protocollsutdrag eller utlätanden äro tryckta ester de i Constitutions-Ulskoltets arkiv förwarade conccpter frän 1809—10 ärs Riksdag.
Deraf kommer att wedrrbörande protocollssörandes underflrift
L de flesta bland dem icke finnes utsatt.
Utg:s anm. 682 Expeditioner till Motionairer. dragande Stats-Secreteraren.
Gansta mänga i Stats-Rädct förekommande mäst särdeles de collegiale, kräfwa, icke mindre an mål svin hos Högsta Domstolen upptagas, cn »vidlyftigare granskning, ett sorgfälligt utarbetande; hwadan ock, med den tydligaste analogie, Allmänna Beredningen syntes böra bibehällas pä sanrma grund som Nedre JustiticeRcvifionen.