Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sveriges jordbrukare att glädja sig öfver lyckligare förhållanden, än de fordna, men mycket återstode för lagstiftningen att i detta fall uträtta och till det icke minst väsendtliga kunde räknas en revision af de för Rikets Släder gällande privilegier.
Skattebördorna hvilade ännu tungt på landtmanneus skuldror och, för att en rättvis beskattning skulle ega rum, erfordrades bland annat att tillse, det inkomster, som rätteligen borde tillfalla staten och således minska bihofvet af skatter, icke i stället ingingo till vissa korporationer samt följaktligen endast beredde lindring för dessa på öfriga medborgares 'bekostnad.
Att ett sådant förhål lande egde rum i afseende på städerna, ansåg motionären sig hafva anledning förmoda; och förekom i detta fall rörande Stockholm, att, enligt Flintbergs år 1795 utgifna arbete rörande Städernas handel och sjöfart m. m., denna stad då uppburit inkomster under ej mindre än 27 serskilda titlar, såsom våg-penningar, ståndpenningar, bärare-, vägare-, skål— och dragare-penningar, virdragare-arfvode, stämpel-, bro-, hamn- och packare-penningar, ordinarie tolag, tillöknings-tolag, m. m , allt på de trafikerandes bekostnad.
Sedermera hade, enligt hvad ett af komiterade den 15 September 1837 till Kongl.
Majit afgifvet unBih. lill B.
Brot. 1850 § 1851. 8 Sami. 12 Iläft. \ 2 Allm.
Besvärs- och Eko/i.-LlsliOttels Utlåtande, N:o 59. derdånigt utlåtande angående
Stockholms drätsel-verks inkomster och utgifter utvisade, stadens inkomster undergått åtskilliga \äsendt!iga förändringar.
Tolagen t. ex. utgick, enligt Kongl. Förordningen den 6 Juni 1780, med f proc. för inkommande och 1 proc. för utgående varor, efter tullvärdet.
Brefvet den 5 Juni 1812 innefattade, ”att staden må uppbära tolagen för utgående varor, lika som förut, eller till en procent af tullvärdet, men deremot att samma afgift för inkommande varor må, i stället för § proc., erläggas med 1£ proc. efter tullvärdet.” Genom Kongl. Brefvet den 20 November 1816 blef tolagen, så väl som några andra bland stadens inkomst-titlar, fördubblad.
Med förbigående af de stadganden, som derefter blifvit rörande tolagen utfärdade, har motionären, till stöd för sitt yrkande om privilegiernes granskning, erinrat, att Stockholms stad uppbär tolag, på grund af 7 mom. i Drottning Christinas för staden den 10 Mars 1636 utfärdade privilegier, som, emot föreskrifterne i 57 och 73 §§ Regerings-formen, icke kunde hänföras till de mål, om hvilka Konungen nu mera egde ensam besluta, och att här vore fråga, icke om ett Riksstånd, utan om enskilde städers privilegier.
Motionären ansåg Rikets
Ständer destoheldre kunna och böra låta en så betydlig inkomst, som tolagen, mera komma statsverket, än några enskilda städer, lill godo, som denna inkomst användes till helt andra stats-utgifter, än dermed ursprungligen varit afsedt.
Såsom exempel härå är anfördt, hvad Stockholm beträffar, att i berättelsen om granskningen af räkenskaperna öfver hufvudstadens fattigvård för år 1847 upptages en fordran stor 666 r:dr 32 sk. banko af Börs-, Bro- och Hamnbyggnads-direktionen såsom influtna fattigmedel; och såsom bevis derpå, att tolagen äfven i andra städer, än Stockholm, blefve använd till ändamål, främmande för dess ursprungliga bestämmelse, åberopades, att uti Götheborgs Handels- och Sjöfarts-tidning för den 5 December 1848 funnes införd en till Magistraten derstädes af stadens Fattigförsörjnings-direklion afgifven berättelse om fattigförsörjningens inkomster och utgifter år 1847, utvisande, att staden för nämnde ändamål under året användt tolag till ett belopp af 14,552 r:dr 10 sk. banko, öfverstigande hvad fattigförsörjningen i hvardera af 15 bland rikets län från och med 1838 till och med 1842 årligen kostat.
Det kunde väl anmärkas, att städerna erhållit sina inkomster af handel oell sjöfart, i ändamål att dermed underhålla hamnar och broar m. m. för sjöfartens befrämjande, och sjöfarten vore visserligen ej blott för städerna, utan för hela landet, af den vigt, att någon uppoffring af det allmänna borde för densamma göras, men möjligheten att färdas på landsvägarna vore äfven för stadsboerna af icke mindre vigt, jach med lika skäl borde således de, som underhålla vägarna, få af landfarten uppbära af - Allm.
Besvärs- och Ekon.-ltskottets Utlåtande, No 59. 3 giller.
Så länge sådant ej egde rum, borde städerna sjelfva underhålla sina broar och hanmar.
I afseende härå har motionären äfven anmärkt, att af tolagen i Stockholm endast T3S°0 tillfalla Börs-, P.ro- och Hamnbyggnads-fonden, hvaremot stadens Drätsel-kommission uppLär Ta°o > loq va rteiings-k önun issi onen ^ och Allmänna Barnhuset T|n.
Stadskassans andel af den allmänna tolagen hade också, enligt den ofvannämnde komiléens utlåtande, för åren 1830- 1834 i medeltal utgjort 94,881 r:dr 5 sk. 6 rst. banko, under det bland kassans utgifter blott 16,666 r:dr 32 sk. till Börs-, Bro- och Hamnbyggnadens sublevations1'ond syntes afse hamnarnes underhåll.
Af ofvannämnde komité hade en förenkling af Stockholms stads inkomster blifvit föreslagen, så att dessa skulle utgå under följande titlar, nemligen: l:o afgift af fartyg; 2:o dito af varor; a) Stockholms stads allmänna tolag; b) afgift af varor, som vägas; c) dito af dito, som stämplas; d) dito af dito, som mätas eller räknas; och e} dito af dito, som packas eller af lakegods.
Några förhöjningar hade dock äfven egt rum, så att komiferade kunnat beräkna inkomsterna lill 286,143 r:dr 16 sk., i stället för att deras medelbelopp förut utgjort 263,845 r:dr 10 sk. 7 rst allt banko.
Genom nådigt Bref den 23 Februari 1838 hade Kongl. Majit bifallit komiterades framställning, i afseende hvarå således annat numera ej vore att göra, än att söka få utredt, huruvida de nya titlar, under hvilka Stockholms stad uppbär sina inkomster, enligt Svensk lag kunnat ärfva åtskilliga af sine föregångares privilegii-natur, samt om ej möjligen ändringar i dessa blifvit efter år 1809 gjorda i annan ordning, än grundlagarne föreskrifva.
Vidare har motionären i afseende på förhållandet med städernes jord yttrat, att, enligt Konungens Belällningshafvandes femårsberättelser för åren 1837—1842, sådan jord skulle utgöras af: åker 33,622 tunneland äng 31,301 „ skog och betesmark . . . 82,422 ,, Summa 147 345 tunneland med ett uppskattadt värde af 6,357,240 r:dr banko samt i hemmantal sligande till 731 mantal.
Möjligt vore, att någon del af denna oerhörda fastighets-förmögenhet genom köp eller enskilda gåfvor kommit i städernas ego och i sådant lall kunde och borde fråga derot* 4 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 59. icke uppstå; men annat vore förliållandet med den sannolikt vida större del, som fordom varit statens tillhörighet och af framlarne Regenter blifvit städerne donerad, serdeles om donationerne lemnats under vissa villkor och förbindelser och dessa skulle hafva blifvit 011 ppfylide eller förgätne.
Genom Kongl. Rrefven den 25 Juni 1745, den 14 September 1752, den 28 Juli 1756 och den 4 November 1772 vöre stadgadt, dels att städerna i allmänhet böra tillhållas använda någon del af sin jord till lin- och hampsäde samt lill tobaksplantering, åtminstone två kappeland af hvart tunneland utaf donerad jord, som deras borgare och andre innehafva, så framt likväl jorden är för tobaksplantering tjenlig; dels att, om någon vill i städerna anlägga någon plantage, ej mindre af lin, hampa eller tobak, än ock af allehanda färg-gräs, kardborrar och mera dylikt för fabrikernes nytta, må honom framför andre så mycket af den till staden gifna och tillika odisponerade jord tilldelas, som dertill behöfves och sedermera brukas, så alt sådan jord icke må till någon annan öfverlemnas, än dem, hvilka visa sig derå vilja slika planteringrr anlägga.
Att dessa vilkor icke blifvit uppfyllde, ansåg motionären icke behöfva bevisas för dem, hvilka egt tillfälle att se, huru stadsjordarne i allmänhet begagnas, och, såsom officiell bevis derpå, har han åberopat
Landshöfdingarnes femårsberättelser för åren 1838—1842, hvilka, såsom produkter af städernes jord, med beräkning af medel-afkastning och med afdrag af utsäde, upptaga: 4,430 tunnor Hvete, 34,692 99 Kåg, 33,993 9» Korn, 24,022 59 Hafre, 11,789 99 Blandsäd, 2,770 99 Arter, 133,270 99 Potates.
Summa 244,966 tunnor i utgörande allt vanliga landtmanna-pro ukter i betydlig mängd, väsendtligen försvårande afsättningen för den kring städerne boende allmogen, då deremot nämnde berättelser icke omförmälde, huru mycket utaf fabriksvexter blifvit odladt, i följd hvaraf sådane sannolikt icke ufgiorde någon hufvudsaklig del af stadsjordens alster, likasom äfven antalet af de i städerne underhållne kreatur ytterligare bekräftade, att städernes jordbruk afsåge en vanlig landthushållning.
Det vore dessutom icke obekant, att åtskilliga städer, i strid mot Kongl. Allm.
Besvärs- och Ekon.-Ulskoltets Utlåtande, No 50. 5 brefvet den 25 September 1745, genom försäljning afliändt sig delar af den till dem donerade jord, så att densamma numera, såsom annan jord, ginge i köp emellan enskilde personer, alldeles främmande för städerne samt deras och fabrikernes inlressen; äfvensom att åtminstone i en större stad en de! af stadsjorden blifvit för alltid upplåten åt vissa förmögnare slägter, hvilkas medlemmar icke använde densamma på det sätt, som med donationen åsyftadt vore.
Under dessa förhållanden fordrade rättvisan, att staten återfinge sin endast vilkorligt bortgifna egendom, af hvilken den alltför länge varit i mistning; hvadan motionären, till vinnande af större säkerhet och nödiga kontroller för framtiden, föreslagit Rikets Ständer ält "l:o i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t behagade nedsätta en komité af "sakkunnige och opartiske män med uppdrag att: “a) af de författningar, som tid efter annan till skydd och fördel för rikets stä“der blifvit utfärdade, göra sammandrag, så att man deraf kan erhålla fullständig kunskap om alla de fördelar, hvaraf städerna^ alla i gemen eller hvar och en isynnerhet, dialekt eller indirekt, äro i åtnjutande “b) undersöka och utreda, med hvad rätt och för hvilka ändamål samtlige städerne “i riket samt hvar och en i synnerhet, uppbära inkomster af tolag, våg-, hamn-, bro-, “mätare- och packare-penningar, med (lere andre inkomst-titlar, huru desse rätteligen bö“ra enligt privilegier, författningar och läxor betalas och uppbäras, äfvensom huruvida ändring i de sådane slädernes inkomster rörande privilegier blifvit åstadkommen i annan “ordning, än grundlagarne föreskrifva, samt huruvida dessa inkomster blifvit använde till de “ändamål, i och för hvilka de ursprungligen blifvit tid efter annan medgilne “c) i tabellarisk form och på grund af städernes deröfver förde räkenskaper för de tio sistförflutna åren, serskildt för hvarje stad, uppställa inkomsterne å hvarje titel af de i mom. b) omnämnde medel “d) fullständigt undersöka och utreda, på hvilken grund och mot hvilka vilkor all städerna tillhörande jord, så vål åker, äng och skog, som tomter, blifvit till dem öfversten, jemte arealen och värdet derå, och hvad i öfrigt härmed kan hafva gemenskap, samt framför allt, huruvida de vid upplåtelsen fästade vilkor äro vordne af städerne i allo och framgent eller blott til! en del och under någon tid uppfyllde, äfvensom, huruvida all den till städerne ursprungligen öfverlålne jord eges och brukas af städernas borgerskap, eller om 6 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 59. någon eller någre delar deraf äro afsöndrade och till enskilde personer försålde eller för— pantade.44 442:o
Att i samma skrifvelse i underdånighet anhålla ££a) att den föreslagna komilén måtte undfå nådig befallning att påskynda sitt arbete, så att det må kunna föreläggas
Rikets näst sammanträdande Ständer, för att sätta dem i tillfälle att vidtaga de åtgärder, hvartill ämnet i dess då mera utredda skick möjligen kan föraideda, eller att, om komité i icke före nästkommande riksdag skulle medhinna utredningen af samtlige städernas här nämnde förhållanden, den måtte åläggas att inkomma med fullständig berättelse rörande de släder, hvilkas privilegier, förmåner, fri- och i ätligheter, på sätt här ofvan är sagdl, blifvit granskade samt att, till vinnande af ordning och lättare öfversigt, utredning oell granskning af stapelstädernes förhållanden först må företagas och arbetet allt framgent sålunda fortgå, att alltid någon viss fullständig del må kunna föreläggas
Rikets tid efter annan sammanträdande Ständer"; “b) att städernes magistrater och borgerskap måtte åläggas att, sednast ett år efter erhållen skriftlig uppmaning från ofvannämnde komité, lill densamma insända fullständiga och verificerade uppgifter och upplysningar rörande alla af komitén uppgifen, med städernes privilegier, förmåner, fri- och rättigheter sammanhang egande ämnen;" ££c) att Kongl. Maj t läcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig proposition om upphäfvandet af alla de städernes privilegier, hvilka Kongl. Maj:t vid ärendets pröfning kan finna vara med billighet och nuvarande tidsförhållanden oförenliga samt i första rummet af alla dam, hvilka, enligt komiténs undersökning och utredning, ännu i sjelfva verket äro för någon viss stad gällande, men af hvilka dess magistrat och borgerskap icke uppgifvit staden vara i åtnjutande eller ega någon fördel; samt slutligen" “d) att Kongl. Mnj:t täcktes i nåder anbefalla den här föreslagna komitén att, på bekostnad af allmänna medel och allt eftersom här ofvan nämnde omständigheter för hvarje stad serskildt blifva utredde, låta till trycket befordra allt hvad, som kan ega sammanhang med här ofvan antydde förhållanden, samt att Kongl. Majit täcktes i nåder vid inträffande riksdagar till Riksståndens ledamöter häraf låta utdela ett exemplar."
Jemte förestående motion har till Utskottet blifvit öfverlemnadt dels protokollet öfver den vid motionens föredragning i Hedervärda Bondeståndet förefallna diskussion, som huf - Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:a 59. 7 vudsakligen lörer formen för motionärens framställning och det, efler åtskillige talares förmodan, obehagliga intryck, som genom densamma skulle inom ett annat Riksstånd åstadkommas, dels ock ett af Riksdagsfullmäktigen Lars Olsson från Stora Kopparbergs
Län afgifvet, utaf Riksdagsmännen Johannes Nilsson från Malmöhus och j. R.
Dahl från Gefleborgs län bilrädt, memorial, hvari, efter framställning af de förmenta olägenheter, som de städerne förunnade förmåner skola för landthögden hafva medfört, föreslagits förhöjning i den från städerne utgående bevillning.
Då sistnämnde memorial, hvilket, jemte en annan motion, jemväl blifvit Bevillningsutskottet meddeladt, icke till dess hufvudsyfte utgör föremål för allmänna Besvärs- och Ekouomi-utskottels behandling, finnér Utskottet sig icke tillhör a att yttrande deröfver afgifva.
Beträdande åter Riksdagsfullmäktigen Slrindlunds motion, har Utskottet tagit densamma under noggrant öfvervägande och dervid insett den stora vigt och nytta, såväl i historiskt, statistikt som ekonomiskt hänseende, en fullständig utredning af städernes rättigheter, inkomster, med mera, skulle för Rikets Ständer medföra vid behandling af frågor rörande städerne, samt af sådan anledning funnit sig böra vördsamt tillstyrka Rikets Ständer att uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det en komité af sakkunnige män mätte i nåder förordnas med uppdrag: a) att upprätta sammandrag öfver de författningar, som tid efter annan till skydd och fördel för rikets städer blifvit utfärdade, så att man af detta sammandrag må kunna erhålla fullständig kunskap om alla de fördelar, hvaraf städerna, alla i gemen, eller en och hvar isynnerhet, direkt eller indirekt, äro i åtnjutande; b) att undersöka och utreda, med hvad rätt och för hvilka ändamål samtlige städerna i riket, samt hvar och en isynnerhet, uppbära inkomster af tolag, våg-, hamn-, bro-, mätare- och packare-penningar, med flere andra inkomst-titlar; huru dessa rätteligen böra, enligt privilegier, författningar och taxor, betalas och uppbäras; huruvida och i hvad ordning ändring uti de, sådane städernes inkomster rörande, privilegier blifvit åstadkommen samt huruvida dessa inkomster användas till de ändamål, för hvilka de ursprungligen, tid efter annan, blifvit medgifne; äfvensom att i tabellarisk form, på grund af städernes räkenskaper för de tio sistförflutna åren, serskildt för hvarje stad, uppställa inkomsterne å hvarje titel af de här ofvan nämnde medel; S Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottels Utlåtande, No 59. c) fullständigt undersöka och utreda, dels på hvilken grund och under hvad vilkor all städerne tillhörande jord, så väl åker, äng och skog, sorn tomter, blifvit till dem ölverlåten, jemte arealen och värdet derå och hvad i öfrigt härmed kan hafva gemenskap, dels huruvida de vid upplåtelsen fästade vilkor blifvit af städerne i allo uppfyllde och dels huruwda all den till städerne ursprungligen öfverlåta jord eges och brukas af städernes borgerskap, eller om någon eller någre delar deraf åro afsöndrade och till enskilde personer försålde eller förpantade ; Och torde Rikets Ständer derjemte i underdånighet begära: l:o att Kongl. Maj:t täcktes genom Dess Befallningshafvande från städernes magistrater och borgerskap infordra samt till komiterade öfverlemna fullständiga, verificerade uppgifter och upplysningar rörande alla med städernes privilegier, förmåner, fri- och rättigheter sammanhang egande ämnen; 2:o alt komiterade mätte erhålla nådig föreskrift: a) att så påskynda deras arbete, att det må kunna föreläggas liikets näst sammanträdande
Ständer för de åtgärders vidtagande, hvartill utredningen kan föranleda, eller, derest arbetet i sin helhet icke intill nästa riksdag kan fulländas, att dessförinnan till Kongl. Maj:t inkomma med fullständig berättelse rörande de städer, hvilkas privilegier, förmåner, fri- och rättigheter då blifvit granskade; att, till vinnande af ordning och bättre öfversigt, först företaga utredning och granskning af stapelstädernes förhållanden samt att låta arbetet sedermera sålunda fortgå, att alltid någon viss fullständig del må vid hvarje riksdag, jemte Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse i ämnet, kunna Ständerna föreläggas ; b) att pä bekostnad af allmänna medel, allt elter som ofvannämnde omständigheter för hvarje stad blifva utredde, låta till trycket befordra de upplysningar, som vunnits; 3:o att Kongl.
Maj:t i nåder täcktes, vid inträffande riksdagar, låta utaf hvad sålunda tryckes, till hvarje af Riksståndens ledamöter utdela ett exemplar.
Här - Allm.
Besvärs- och Ekon.-ltskottets Utlåtande, N:o 59.
9 Häremot anmäldes följande Roservationer:
Iso- Af Herr Professor Carlsson: ”innan Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer ait ingå till Kongl. Maj:t med en underdånig skiifvelse i ett ämne af den vigt och beskaffenhet som det närvarande, hade, efter min tanke, en närmare pröfning bordt föregå af de grunder, på hvilka motionären stödjer sin begäran, äfvensom en utredning af hvad som vid föregående riksdagar i dessa ämnen förefallit och huruvida någon del af den äskade undersökningen kunde hafva blifvit förut verkställd.
Det med den föreslagna revisionen af städernas privilegier afsedda ändamålet angifver motionen genast i början vara att ”tillse det icke inkomster, som rätteligen borde tillfalla sfaten, i stället ingå till vissa korporationer”.
Den tillämpar nämnda grundsats förnämligast i tvänne hänseenden.
Motionären hoppas, att1 Rikets Ständer skola låta Tolagen mera komma Statsverket än enskilda städer till godo, och, i afseende på städernas donerade jord yttrar han, att rättvisan fordrar, det staten återfår sin endast villkorligt bortgifna egendom, af hvilken den redan alltför länge varit i mistning.
Det förra yrkandet hvilar på den framställda förmodan, att en förändring i Tolagens belopp skulle under sednare tider blifvit åstadkommen i annan ordning än grundlagarne föreskrifva; det sednare stödjer sig hufvudsakligen på det antagande, att städernes jord blifvit donerad under sådana vilkor af vissa växt-arters planteiing, hvilka numera icke uppfyllas.
I afseende på frågan om Tolagen förtjenar det anföras, att Rikets Ständer vid riksdagen 1834 hos Kongl. Maj:t anhöllo, att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla Dess Öfverståthållare i Stockholm och Befallningshafvande i de län, der stapelstäder finnas, att, i närvaro af Magistraten och Borgerskapet i hvarje stapelstad anställa undersökning om de vilkor och till hvilka ändamål Tolag eller andra afgifter å handel och sjöfart blifvit fastställda, samt huru de användas.
I anledning deraf befallde Kongl. Maj:t, under den 30 Juni 1835, att Konungens Befallningshafvande skulle granska de inlemnade upplvsningarne och tabellerne rörande Tolagen och städernes öfriga inkomster samt deras användande, låta upprätta tabeller, som, på grund af städernas räkenskaper, utvisade deras inkomster per medium af fetp år; att vidare, sedan Öfverståthållare!) i Stockholm och Konungens Befallningshafvande, hvar Bill. till R.
Fröt. 1850 §- 1851. 8 Sami. 12 Haft. 2 10 Allm.
Hest är s- och Ekon-Utskottets Utlåtande, IY:o 59. för sitt län tagit noga kännedom om tillkomsten af hvarje afgilt, sorn nu betungar handeln och sjöfarten, samt huru de blifvit använda, de skulle derom insända fullständig berättelse till Kongl. Maj:t, samt
Kommerse-kollegium med underdånigt utlåtande i anledning deraf inkomma.
Detta utlåtande afgafs den 31 December 1838, med förslag tillika till ny reglering af Tolagen och förenkling af vissa afgifters uppbärande i städerna.
Maj:t aflat, på grund deraf, vid 1844 års riksdag, proposition till Rikets Ständer om ny reglering af Tolagen, men hvilken proposition af Ständerna icke bifölls.
Under den 7 December 1847 förordnade Kongl.
Maj:t emellertid en, på andra grunder uppgjord, ny reglering af Tolagens utgörande i alla rikets stapelstäder, och Rikets Ständer hafva, genom underdånig skrifvelse af den 3 Oktober 1848, bifallit att Tolagen skulle beräknas till viss procent af tullbeloppen, och att denna procent må bestämmas efter medeltalet af hvarje stads tolag s-inkomster under de sista fem åren i förhållande till tull—afgi fl erna, dock med det vilkor, att någon minskning i tolag s-inkomsterna icke må, genom tull-afgiftemas framtida nedsättning, städerna tillskyndas.
Sedan således en undersökning i detta ämne för få år sedan blifvit af Ständerna begärd och på Kongl.
Maj:ts befallning verkställd; sedan vidare Rikets Ständer vid sista riksdag godkänt en ny reglering af Tolagen och af sättet hvarpå den skall uppbäras, kan jag icke finna lämpligt, att Rikets Ständer skulle, vid denna riksdag, hos Kongl. Maj:t anhålla om en komité för att undersöka, med hvad rätt och för hvilka ändamål städerna uppbära inkomster af Tolag, huru dessa inkomster rätteligen böra uppbäras; samt huruvida och i hvad ordning ändring i de, sådana, städernas inkomster rörande, privilegier blifvit åstadkommen.
Till bevis för yrkandet, att Tolagen blifvit använd för andra, än de dermed afsedda, ändamål, innehåller motionen hufvudsakligen uppgifter om förhållandena i Stockholms stad, hvilka uppgifter skulle styrka, att alvikelser i dessa afseenden egt rum.
Granskar man dessa förhållanden, så finnér man: att de ändamål, till hvilka Tolagen i Stockholm bör användas, äro ursprungligen, enligt 5 § af Stockholms stads privilegier den 10 Mars 1636: till “aflöning, stadens byggnader och andra bördor“; enligt Kongl, brefvet den 21 Sept. 1715: till vidmakthållande af bryggor, packhus och andra nödiga byggnader, med flere omkostningar, samt att dessa ändamål sednast blifvit, genom de Kongl, brefven af den 20 April 1825, den 23 Februari 1838 och den 11 Januari 1850, närmare på det sätt, som nu iakttages, bestämda.
Vidare finner man, att, då de Kongl, brefven af den 5 Juni 1812 Allm.
Hesvärs- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 59.
\ 1 och den 20 November 1816, enligt hvad i motionen anföres, hafva, i förhöjd Tolag tillagt staden en förökad inkomst, hafva samma Kongl, brpf äfven ålagt staden af dessa tillgångar en förökad utgift för offentliga behof, såsom till aflöning för stadens embetsman, till offentliga läroverk, till korrektions- och spinnhus-arbetsinrättningen, m. m., äfvensom att tolagens anmärkta fördelning till stadskassan och andra kassor, grundar sig på Kongl. Majtts nådiga föreskrift i de nämnda Kongl, brefven af 1925 och 1850.