Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt är det skäl, man sålunda velat hemta från förmenta olägenheter af för stor hemmansklyfning, helt och hållet ekonomiskt, hvadan correctivet emot dessa olägenheter icke bör nedläggas uti arfs-lagarne, utan hädanefter som hittills liar sin rätta plats uti de serskilda sladganden, hvilka om grunderne för hemmans-klyfning äro eller varda meddelade; och Utskottet finnér icke hinder att, för den händelse, då broder och syster gemensamt ärfva så liten fastighet å landet, ätt den ej väl kan delas eller klyfvas, det må vara hrodren medgifvet ätt systrens del till sig lösa.
Det påstående, som man stundom hört göras, att sonen skulle behöfva mera för sin utkomst än dottrem, eller att hans medborgerliga och husliga åligganden skulle gora honom förtjent af deli större arfs-lotten, kan Utskottet ingalunda godkänna.
I förra hänseendet är förhållandet snarare motsatt, emedan mannen i allmänhet har för sig långt flere och fördelagtigare tillfällen att genom egna bemödanden vinna bergning och fortkomst, än den mera af andra beroende qvinnan; och i senare hänseendet torde det vara nog att påminna, det mannens kall mest öfverensstämmer med hans böjelser och natur-anlag, och att han visserligen icke skulle finna sig lyckligare genom utbyte af detsamma emot det andra könets.
Qvinnan, om än hennes husliga och moderliga pligter äro af ett helt annat slag än de, som åligga mannen, vidkännes likväl mödor och uppoffringar, som äro med hans fullt ut jemnförliga.
Utskottet inser således ej någon enda giltig orsak, hvarför man skulle åsidosätta den klara och ovedersägliga rättvisan af en jemnlik egendomsfördelning emellan barn, sorn, med lika anspråk på föräldrars kärlek oell omvårdnad, också måtte vara lika berättigade till deras förmögenhet, dä den går i arf; och hvarföre man skulle låta barnens rätt ankomma på den tillfälligheten, huruvida fadren bosatt sig inom eller utom stadsporten, nedlagt sin förmögenhet på det ena eller andra stället, ingått i det ena eller andra ståndet, med mera dylikt.
Förgäfves må man invända, att föräldrarnes rätt att göra testamente skulle tjena att undanrödja det obilliga häruti.
Man bör ihågkomma, att, efter nuvarande
Lag, någon ändring uti arf-följden till arfve-jord på landet, elier till derför ei hållet vederlag, icke får göras genom testamente, äfvensom huru många anledningar till uppskof, ja hvilka fördomar uppresa sig emot vidtagande af utvägen att genom testamente godtgöra Lagens orättvisa i denna del; oberäknadt att testamenten lättligen, för felande laglighet i någon formalitet, kunna varda kraftlösa. i2 Lag-Utskottets Betänkande, Bi.o gg - Att några menliga följder af den ifrågavarande lag-förändringen icke äro att befara, det vitsordas tillräckligen af förhållandet inom den ort (nemligen de feni häraderne i Småland, som utgöra det så kallade Wärendslandef), hvarest lika giftorätt och lika arfs-rätt i snart 600 år varit gällande.
I)et vöre lyckligt, om man för andra lagförändringar hade en dylik erfarenhet att åberopa och stödja sig vid.
Utskottet understödjer följaglligen de yrkanden, som åsyfta lika giftorätt och lika arfsrätt för båda könen; hvaremot Utskottet icke kan biträda Nils Perssons förslag, att rätt till morgongåfva och fördel af bo oskifto, hvarom Lagen i g och 17 Cap. Giftermåls-Balken. handlar, måtte upphöra.
Sistnämnde förmon, som åtnjutes lika af mannen och hustrun,, utan afseende derpå, hvilkendera makan den andra öfverlefver, utgör en ersättning för de olägenheter, som den efterlefvande vanligen måste vidkännas genom boets upplösning, samt bar icke gemenskap med giftorätten.
Hvad morgongåfva beträffar, så förekommer, att den ej står i något oskiljagtigt sammanhang med giftorätten efter landsrätt; och då den eger rum älven efter stadsrätt, i fall hustru ej har barn efter mannen, samt giftorätten hädanefter, enligt Utskottets tanka, alltid skulle blifva till hälften, eller efter stadsrätt,, synes en sådan inskränktare morgongåfvo-rätt ock för framtiden böra bibehållas, hvilket äfven synes hafva ali billighet för sig, om man tager i betragtande, att i allmänhet enkan befinner sig i en mera ömmande och bekymmersfull belägenhet, än den i enklings-stånd försatte mannen.
Dessutom ega mannens arfvingar, i händelse morgongåfva ej blifvit före vigseln utfäst, att densamma efter godtfinnande bestämma, antingen under nyttjande-rätt, så länge hon enka sitter och ärliga lefver, lill hvad, som motsvarar \f6 af mannens behållna lott, eller under eganderätt till ett värde, motsvarande i/ho- af samma lott.
I händelse makarnes gifto-rätt blifver lika, följer deraf, att boets gemensamma gäld skall af dem till hälften hvardera betalas, hvilket ock instämmer med grunderna i rr Cap.
Giftermåls-Balken, men likväl föranleder till uteslutning från 2 §. i samma Cap. af orden: ”ehvad de under landsrätt eller stadsrätt höra”; äfvensom 1 momentet i nämnde Capitels 7 §., angående makars inbördes rättighet till vederlag för under ägtenskapet såld odaljord, bör ändras till den lydelse, att makarne till hälften hvardera skola med sin jord gifva fyllnad för den jord, sorn till begges nytta, blifvit afyttrad.
Lag-Utskottets Betänkande, N.o gg. 13 Utskoltet har ansett si? böra, i sammanhang härmed, företaga en af Riksdagsfulhnägtigen P. Sahlström från Stockholms Län hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt och till Utskottet öfverlemnad motion, hvaruti, på de skäl, som i Lag-Utskottets å förra Riksdagen afgifne
Betänkanden i samma ämne linnas anförde och hufvudsakligen äro hemtade från motiven till Lag-Comiteens förslag till Ärfda-Balk, föreslås, ”att den rätt, broders och systers barh efter nu gällande
Lag ega att, vid arfstägt, träda i sin aflidne faders eller moders ställe, skall till syskons afkomlingar utsträckas.”
Denna princip är antagen af Lag-Comiteen, som, till stöd för densamma, anfört, att det föga låter tänka sig, att en person, sorn i saknad af egna hröst-arfvingar, såge i sina bröder, eller systrar, eller deras afkomlingar de närmaste föremålen för sin tillgifvenhet, skulle känna blodsbandet mindre starkt, i den moa lederne nedåt ökades, eller att den af löräldrarne, som ärfde ett aflidet barn, icke lika gerna skulle se ett barnabarns barn, som barnet eller barnabarnet med sig dela rjvarlåtenskapen.
På dessa skäl och då det,, efter Utskottets tanka, är obilligt, att fjermare sido-arfyingar, som vanligen äro minderårige, blifva, i följd af den nu stadgade representations-rätten, vanlottade, endast derföre, att de haft olyckan att förlora sina föräldrar eller andra anhöriga i rätt uppstigande led, genom hvilka arfvet eljest skulle komma dem till godo; anser Utskottet sig böra biträda om förmälde motion; hvarvid Utskottet dock, för undanrödjande af osäkerhet i egande- och besittningsrätten samt för att afböja långvariga tvister, hvilkas utgång komme att bero på en bevisning af aflägsna slägtskaper,, hvilken ofta ej kunde med säkerhet ernås, finnér, att någon viss led bör utsättas,, såsom den sista för åtnjutande af bak-arf och sido-arf; och tror Utskottet, på sätt Lag-Comiteen i sitt förslag antagit, denna gräns lämpligen kunna bestämmas till c>:de led, — en gräns, hvarutom arfsfrågor ock högst sällan lära uppstå.
Då den nu gällande inskränkning af representations-rätten, i fråga oni sido-arf, finnes stadgad, ej allenast i 2, 3 och 4 §§• af 3 Cap. Ärfda-Balken, utan ock dessutom förutsättes i 5 § och följande till och med 11 §., lärer det vara nödigt, att detta Capitel erhåller en förändrad redaction; och det förslag dertill, som Utskottet kommer att framlägga, är till större delen hemtadt från Lag-Comileens, hvilket, efter Utskottets tanka, utmärker sig framför den gamla redactionen genom enkelhet, fullständighet, tydlighet och bestämdhet.
I öfrigt föranleder representations-rättens ifrågavarande utsträckning äfven ändring af 6 Cap. 1 §.
Jorda-Balken, rörande ord - £4 Lag-Utskottets Betänkande, N:o gg. ningen emellan bördemän, så vida ej denna §. skall råka i strid med 3 §. i mom. i samma Capitel.
I följd af allt detta, får Utskottet vördsamt föreslå, att följande lagrum måtte ändras eller upphäfvas, på sätt här nedan förmäles.
Gifter måls-Balken, 9 Cap. 3 $.
De två sista punkterne förändras till följande lydelse:
Har hustru, som mannen öfver lefver, barn efter honom, tage ej eller då morgongåfva. 10 Cap. 2
Man och hustru hafva gifto-rätt till hälften hvardera i all boets lösa egendom, så ock i ali fast egendom i stad, samt den fasta egendom pä landet, hvilken de i hjonelag afla tillsammans.
Men i den fasta egendom på landet, som man eller hustru före eller under ägtenskapet ärft, eller förut förvärft, eger ej andra makan gifto-rätt; dock vare all årlig ränta och afrad deraf under lösören räknad. 3, 4> ^ wh G $>§. upphäfvas. 11 Cap. 2 <$*.
Slutet af 2 punkten: ”ehvad de under lands- eller stadsrätt höra,” utgår.
y §. 2 punkten erhåller följande förändrade lydelse :
Är den jord till beg ges deras nytta såld, fylle dä hvar af sin jord, till hälften hvardera.
Ärfda- B alken. 2 Cap. 1 §. erhåller följande förändrade lydelse:
Dör fader eller moder, ärfve då son halft, och halft dotter.
Lag-Utskottets Betankande, 1S.-o gg. 15 3 Gap. Detta Capitel erhåller följande förändrade lydelse: 1 §.
År ej bröst-arfvinge till efter den döde, och lefva dess föräldrar, då tagen de arfvet hälften hvardera.
2 Ar en af föräldrarne död, och äro syskon till, ett eller flere, efter den, som ärfvas skall; ärfven då de med den af föräldrarne, som lefver, och tagen den del, som den döda fadren eller modren ärfva skolat, om han eller hon lefvat.
År något af syskonen dödt, då skola dess afkomlingar i dess ställe och rätt träda.
Finnes ej sy skott, eller afkomlingar af dem; tage den af föräldrarne, som lefver, hela arfvet. 3 <$*.
Lefver ej någon af den dödes föräldrar, och äro syskon till; dä skola de allt arfvet taga.
År något af syskonen dödt, njuten dess afkomlingar den rätt, som i 2 <$“. sägs.
4 S- Äro ej syskon eller afkomlingar af deni; ärfven då förfåder i andra led, som äro faderfader och fadermoder, moderfader och modermoder. 5 §.
Lejva ej de; då ärfven den dödes föräldrars syskon.
6 Lefva ej de; då ärfven den dödes förfäder i tre dje led.
7 S- Lefva ej de; då ärfven faders och moders syskons barn.
S Lefva ej de; då ärfven de, som äro syskon med förfäder i andra led. g §.
Lefva ej de; då ärfven den dödas förfäder i fjerde led. 10 $.
Finnes ej arfvinge i någon af de leder, sorn nu sagde äro,. tage den arfvet, som sedan är i närmaste led, ehvad han är bak arfvinge eller sido-arf vin ge.
Äro både bak-arfvinge och sido arfvinge i lika led; gånge sido-arf vinge till och bak-arfvinge ifrån.
Åro sido-arfvingar i lika led, men olika gren; tage då den arfvet, sorn är af närmare stamfader eller stammoder med den döda; äro de af samma stamfader eller stammoder; varén samarfva. 11 S- Åro bak-arfvingar å fäderne- och möderne-sidan samarfva; tage hvardera sidan hälften, ändå att å den ena flere arfvingar äro, än å den andra; äro å endera sidan alla dödeJ 16 La"-TJlskottets Betänkande, IV.-o gg. falle alltsammans andra sidan till.
Åro sido-arfvingar å fäderne och möderne samarfva, eller finnes ä endera sidan ej någon till; vare Lag, som om bak-arfvingar sagdt är.
År arfvinge både å fäderne och möderne skyld med den döde; njute då han både fäderne och möderne del. 12 ,§\
Halfslägt håfve lika rätt till arf som helslägt, dock, derest båda är o samarfva, ej till annan del än den, sorn fader eller moder, genom hvilken de med hvarannan skylde är o, efter ätteräkningen taga skolat, om den lefvat. 13 §.
Skall arf delas emellan flere grenar i en ätt; tage hvar gren lika lott.
Finnas under en hufvudgren flere grenar; delen ock de sig emellan efter lika grund; och tagen sedan de, som inom en gren äro, hvar sin lott efter hufvudtalet. if. §.
Bak-arfvingar och sido-.arfvingar lirf ven, till och med nionde led: den i f jermare skyldskap är, vare ej arfvinge. i5 §.
Äro bröst-arf, sidoarf eller bak-arf fallne tillsammans i dens hand, som ärfves, gånge dermed, som sagdt är, utan åtskillnad ifrån hvad stam egendomen är kommen. g C AP. 1 §. 3 och 4 punkterne erhålla följande förändrade lydelse:
Lyder boet under stads domstol, eller är egendomen fastighet i stad; då skola, när ej annorlunda serskildt stadgadt är, Borgmästare och Råd nämna två eller flere redliga män, som egendomen uppteckna och värdera.
Lyder boet under annan domstol, eller är egendomen fastighet å landet, då ega sterbhus-delegarne kalla gode män, som efter bästa förstånd uppteckningen .och värderingen förrätta.
£5:te eller sista punkten Llifver oföriindrad), 12 C AP. 7 §. erhåller följande tillägg:
Åro de/arne lika, håfve då broder, eller den, sorn ärfver broders lott, rättighet att systers lott till sig lösa.
Jorda-Balken. 6 C ap. 1 §.
Bördemän äro säljarens barn och bröstarfvingar, så länge Lag-Utskottets Betänkande, N.-o gg. 17 länga de till är o; sedan föräldrar och syskon samt syskons barn, inom det led, som i 3 Cap. 14 §•
Ärfda-Balken sägs; derefter andra sidof ränder, samt förfäder till gefl med fjerde led.
För den händelse, att jemnlikhet i giftorätten och arfsrälten icke af Rikets Ständer bifalles, men deremot utsträckningen af arfsrälten för syskons afkomlingar antages, anser Utskottet sig höra, rörande senare ämnet, framställa ett alternativt förslag till ändring af 3 Cap.
Ärfda-Balken och, i sammanhang dermed, föreslå ett hitintills saknadt uttryckligt lagstadgande, som bestämmer, huruvida arfsdelning bör ske endast i förhållande till dens stånd eller hemvist, som ärfves, eller om, då en eller flere af dem, genom hvilka de ärfvande varit med honom skylde, egt annat stånd eller hemvist, afseende derå jemväl bör fästas, hvarom fråga endast kan uppstå, derest olika arfsrätt för båda könen bibehålies; och då, efter Utskottets förmenande, den grundsats närmast öfverensstämmer med naturen af den så kallade representations-rätten, att jemväl de i ätten mellankommande personers stånd och hemvist böra afses; så kommer stadgandet att på denna grundsats byggas»
Under förutsättning af nyss omför mälde händelse, hemställer alltså Utskottet: 1:0 att of vanberörde förslag, i hvad angår ändringar i g, 10 och 11 Cap. Giftermäls-Balken, samt 2, g och 12 Cap.
ÄrfdaBalken, måtte förfalla; 2:0 att, i det föreslagna 3 Cap. Ärfda-Balken, 1 och 2 §§., 11 §.
1 punkten och i3 §. må erhålla följande förändrade lydelse: 1 §.
Åro ej bröst-arfvingar till efter den döde och lefva dess föräldrar; dä är/ ven de, efter landsrätt, fader tvä delar, och modren trid jung, men efter stadsrätt, hälften hvardera» 2 §.
Är en af föräldrarne död, och är o syskon till efter den, sorn ärfvas skall; ärf ven då de med den af föräldrarne, som lefver, och tagen den del, sorn den döda fadren eller modren ärfva skolat, om han eller hon lefvat.
Är något af syskonen dödt, då skola dess afkomlingar i dess ställe och rätt träda.
Är ej utan ett syskon, som a rf med moder tager; njute då halft hvardera.
Finnas ej syskon, eller afkomlingar af dem, tage den af f öräldrarne, sorn lefver, hela arf vet.
Bih. lill R■ St.
Fröt. 18 fo. 7 Saini. 1 Jfd. 26.te Häftet. 3 18 Lag-Vt skottets Betänkande j N.o gg. 11 § i punkten.
Aro bak-arfvingar å fäderne och möderne sidan samarfva; tage fäderne sidan fäderne del och möderne sidan möderne del: äro ä endera sidan alle döde, falle alltsammans andra sidan till. i3 §.
Skall sido-arf delas emellan flere grenar i en ätt; tage, efter landsrätt, broder eller hans afkomlingar två delar, och syster, eller hennes afkomlingar, tridjung, och efter stadsrätt halft hvardera Finnas under en hufvudgren flere grenar; delerl ock de sig emellan efter lika grund; och tagen sedan de, sorn inom en gren äro, sine lotter, såsom sagdt är, nemligen: efter landsrätt, broder två delar och syster trid jung, och efter stadsrätt halft hvardera; 3:o att en ,§‘. måtte tilläggas, såsom den 14 i ordningen, så lydande:
Ega arfvingar af olika kön gemensamt en hufvudlott i lösören; gånge med delningen deni emellan, efter lands eller stadsrätt, likasom hade egendomen fallit i arf efter den person, hvars lott de taga.
Gälle ock samma delningsgrund vid beräkningen af deras arf slotter, genom hvilka arfvet kommer; 4:n att, i följd häraf, de efteråt kommande jf:s nummer förändras sä, att if §• blir den i5, och den i5 åter blir den 16 i ordningen; och 5:o att i den föreslagna nya redactionen af 1 §. i 6 Cap. Jorda-Balken, måtte anföras elen i5 i stället för den 14 §. i 3 Cap.
TRYCKT IIOS A. W A I ID É K , 1 8 40. Lag-Viskottets Betänkande, IV.o 100. i No 100.
Ank. till Exp. Utsk. den 5 Aug., kl. 3 e. m.
Betänkande, i anledning af väckte motioner dels om utarbetande af en ny Utmätnings-författning och dels att f. d.
Lag-Comiteens förslag till Vtsöknings-Balk må varda antaget, eller åtminstone 12 Cap. 1 fj deri, samt att i sistnämnde fall må utfärdas ej allenast förändrade föreskrifter, i afseende på tiden för utmätningars verkställande och af gifvande af Vtmätningsmans slut redogör else, utan ock det stadgande, att Öfver-Eacecutorers Utslag i Utmätningsmål skola till de sökande utskrifva? i den ordning, målen blifvit färdige till afgörande och, när ae sökande sig anmäla och erbjuda lösen, till dem genast utlemnas.
Hos Höglofi.
Ridderskapet och Adeln liar Herr Friherre Ridderstolpe, Fredrik, uti motion, framställt behofvet afen ny Utmätnings-författning, hvilken, såsom orden lyda, i sig förenade alla de föreskrifter, som nu befunnos nödige, på grund af landels ekonomiska ställning, samt tryggade hvarje mans rätt, och stadgade crediten, ulan att befordra lusten till skuldsättning, å den ena sidan, och, å den andra gynna ockraren, dervid, bland annat, nödigt vore att bestämma fixeradt arfvode, oberoende af utmätningsmannens boställes aflägsenhet, vid de fall, då gäldenären ej tredskades; och har motionären, för den händelse vederbörande Utskott ej skulle medhinna detta vigliga mål under loppet af innevarande Riksdag, föreslagit, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att ämnet blefve utarbeladt och förslag till en ny Utmätnings-författning uppgjordt af en Comité, bestående utaf en Häradshöfding, en Borgmästare och en Kronofogde från Svea och samma antal från Götha Rike, samt af Rikets Ständer utvalde: en Ädelman, en Prest, en Borgare och en Bonde; dervid afseende torde böra göras å behofvet af en ledamot med kännedom om förhållandet i Rikets nordliga landskap.
Hos Ilederv. Bonde-Ståndet har Olof Lindbäck från Hallands
Län väckt den motion, att, lill befordrande af skyndsamhet i execulionsverket, antingen det af Lag-Comiteen uppgjorda förslag till Utsöknings-Balk, med Bilt. till R.
Prof. 1840. 7 Sami. 1 Afd. 27 Haft. 2 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 100. de modificationer, sorn kunde finnas oundvikliga, måtte varda antaget, eller, om detta förslag ej vunne bifall, stadgas måtte: 1:0 att utmätning skall verkställas i stad, enligt det nu mera såsom kraftlöst ansedda Kongl. Brefvet den i3 Juli 1775, inom fjorton dagar och på landet inom en månad efter det Utslaget eller handlingen, hvarå utmätning får ske, lemnats till utmätningsmannen, samt att den i i:sta och 2:dra momenten af Kongl. Förordningen den 21 Mars 1835 bestämda tid för utmätningsmannens slutredogörelse målte något förkortas; och 2:0 att 1 Cap. 12 § i Lag-Comiteens förslag till Ulsöknings-Balk måtLe antagas, — äfvensom alt, till förekommande af det orättvisa lidande, som kunde tillskyndas vissa borgenärer derigenom, att en och annan af betjeningen på Lands-Canzlien gynnad fordringsegare derifrån tidigare utfinge utmätningsutslag och, på grund af 3o § Concurs-Lagen, skaffade sig förmonsrätt, fastän möjligen de öfrige borgenärernes utsökningsmål varit till slutlig pröfning färdige, ja äfven afgjorls före den med utslagets skyndsamma utskrifvande gynnade borgenärens, i allmänhet måtte stadgas, att Öfver-Executorers Utslag i utmätningsmål skola till de sökande utskrifvas i den ordning, målen blifvit färdige till afgörande och, när de sökande sig anmäla och erbjuda lösen, till dem genast ullemnas. Öfver dessa till Utskottet remitterade motioner får Utskottet nu sig utlåta; och då Herr Friherre Ridderstolpes motion icke innefattar något förslag till lag om utmätning; då uppgörandet af ett sådant ej lärer åligga Utskottet, till följd af en motion i så obestämd och allmän syftning, samt då, beträffande frågan, huruvida det må tillstyrkas Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om förordnande för en Comité' till utarbetande af en ny Utmätnings-författning, ett af Comité' uppgjordt fullständigt förslag i detta ämne redan finnes, nemligen det, som innefattas i Utsöknings-Balken af Lag-Comiteens förslag till allmän Civillag; så anser Utskottet omförmäldte motion icke böra till någon åtgärd föranleda.
Hvad dernäst angår Olnj Lindbäcks framställning; så ehuru Utskottet anser Utsöknings-Balken uti det af f. d. Lag-Comileen afgifna förslag till Allmän Civillag innehålla många nyttiga föreskrifter; likväl, och som den står i sådant sammanhang till berörde förslag i andra delar, att, efter Utskottets tanka, det icke vore lämpligt att börja med granskningen af samma Balk, lösryckt ifrån det öfriga, bör Utskottet icke tillstyrkaj attj på sätt denna motionär hemställt} lagförslaget i afseende på Utsöknings-Balken nu må varda antaget; Lag-Utskottets Betänhandej N.-o loo. 3 Och, enär de sladganden i Kongl. Förordningen den 21 Mars 1835, genom hvilka, nied ändring af Kongl. Förordningen den ir December 1766 och Kongl. Brefvet den i3 Juli 1775, som serskildt utsatte den tid, inom hvilken utmätning å laga kraftvunne domar och utslag borde verkställas, å landet till tre månader och i staden till fjorton dagar från det handlingarne blifvit af utmätnings-förrättaren emottagne, tiden, inom hvilken utmätningsman till verkställighet af laga kraftvunnen dom eller utslag, bör hafva ej allenast förrättat utmätning, utan ock, då egendom, som bör säljas, är i mät tagen, verkställt försäljningen deraf och köpeskillingen redovist, är vorden i ett för allt bestämd, finnas vara af Rikets Ständer vid sistförflutne Riksdag hos Kongl. Maj:t i underdånighet föreslagne, just på den grund, bland andra, att någon föreskrift, rörande fördelning af sådan tid de serskilda verkslällighetsåtgärderna emellan, ej lämpligen kunde ega rum, med mindre densamma skulle utsträckas utöfver den period, hvarinom redovisning i allmänhet förmodades kunna och böra afgifvas; alltså kan Utskottet, som godkänner detta skäl för omförmäldte lagförändring, icke understödja Oloj Lindbäcks motion, i hvad han föreslagit y att nu å nyo stadgas må serskildtj inom hvad tid frän utmätningshandlingarnes emottagande sjelfva utmätningen, afskild från öfrige verkställighetsåtgärder, af Under-Executor bör vara verkställd; Äfvensom, då den i i:a och 2:3 momenten af Kongl. Förordningen den 21 Mars 1835 för utmätningsmans slutredogörelse, när lös egendom skolat utmätas och försäljas, bestämda lid, för landet tre månader och för städerne, utom Stockholm, sex veckor, ej kan anses vara för vidsträckt tilltagen, Utskottet saknar skäl tillstyrkaj attj pä sätt samma motionär föreslagitj denna tid må varda förkortad.
Den i 1 Cap. 12 § Utsöknings-Balken af Lag-Comitéens förslag till Allmän Civillag uttryckta föreskrift, af följande lydelse: ”Har en borgenär ”tillställt utmätningsman handling, derå utmätning eller qvarstad ske skall, ”och söker, innan den skett, annan borgenär sådan verkställighet hos samma "gäldenär; då skall utmätning eller qvarstad för bådas fordringar på en ”gång verkställas”, öfverensstämmer i allo med grunderna i nu gällande Lag; och som, Utskottet veterligen, densamma icke blifvit tillämpad på ett häremot stridande sätt, så att en lagförklaring i detta ämne kan anses vara af behof påkallad, anser Utskottet den af Olof Lindbäck väckta motionj i hvad den afser antagande af nyss anförde stadgande} i 1 Capitlet 12 § 4 Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 101.
Utsöknings-Balken af förslaget till Allmän Civillag, icke påkalla afseende.