Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N:o 6. 1 Litt. G. Protokoll, hållet i kommittén till utarbetande af förslag till förändrade stadganden om brunvinsbrunningen i riket den 21 Juli 1847.
Herr Presidenten och Kommendeuren med stora korset m. m.
Herr Kammarherren Friherre Raab. Herr Kammar-rättsrådet Södergren.
Herr Professor Pasch.
Herr Riksgäldsfullmäktigen Norberg. S. D. Justerades de af kommittén utarbetade förslag till förordningar angående tillverkning och försäljning af bränvin och afgåfvos dervid af Friherre Raab, Herrar Södergren, Pasch och Norberg, bilagde serskilde yttranden och reservationer.
Ut supra Victor Melin.
Ehuru jag hufvudsakligen instämt i de åsigter, som inom kommittén gjort sig gällande, hyser jag dock en, från majoritetens beslut i vissa delar skiljaktig, mening, den jag underdånigst vågar framställa.
1 afseende på det af kommittén föreslagna minimum och maximum för fabriks bränneriers storlek.
Kommittén har föreslagit, att ingen bränvinsbränningsfabrik må tillåtas af mindre storlek, ari en efter eldyta beräknad afverkning af minst 32,400 kannor på sex månader.
Jag anser detta minimum vara alldeles för högt och innebära en motsägelse till kommitténs i dess motivering uttalade åsigt, att bränvinsbränningen, likasom all annan näring, hvilken ej hämmas af onaturliga band eller framdrifves af orättvist gynnande fördelar, af sig sjelf drager sig till de trakter och ordnar sig i det skick, hvaruti den med största fördel kan bedrifvas. ltih. till II.
Prof. 18{7 och 1848■ 5 Sami. 1 Afd. 2 Helft. 4 2 Bil.
N:o 5 till B ev. Utsi:.
Der lokala förhållanden äro gynnsamma för stora anläggningar, skola, såsom kommittén antydt, tvifvelsutan de stora fabrikerne småningom uttränga de mindre, utan behof af förbud för dessa sednares tillvaro — ett förbud, som vore orättvist emot de många bränneriegare, som redan gjort sina anläggningar med beräkning på större afverkning, än med den enkla 63 kannors pannan kan medhinnas, meri dock på vida mindre än 30,000 kannor — ett förbud, som ofelbart skulle föranleda mången att utvidga sin bränvinsbränning utöfver de gränser, han ämnat, men ännu flere att i ett ökadt antal af små brännerier fördela densamma, hvilket åter skulle motverka det syfte, som kommittén i sina motiver uppgifvit sig ega, nemligen befrämjandet af näringens koncentrerande i större verk å alla orter, der sådant med fördel kunde ske.
Minimum för fabriksbränning i Preussen är en daglig inmäskning af 260 kannors kar-rymd, i Dannemark af 360 kannors kar-rymd, och mig synes, att, då man här i landet med afseende å den vid sidan stående husbehofsbränningen väl kan bestämma ett högre minimum än i dessa länder, man dock bör stanna vid den gräns, der anläggningen redan utmärker en större rörelse, än som skäligen kan betraktas såsom ett bihang till jordbruket, och der arbetspersonalen redan erfordras så stor, att de kontroller, sora vinnas genom närvaron af flere arbetare i bränneriet, äro att påräkna.
Af dessa skäl har jag föreställt mig, att minimum för bränvinsbränningsfabrik ej bör bestämmas högre än till circa 12,000 kannors årlig tillverkning, som jag, enligt hvad här nedan skall utvecklas, vill uttrycka med inmäskning hvarje söcknedag af minst 730 kannors kar-rymd.
Kommittén har såsom maximum för bränvinsbränningsfabrikers anläggning föreslagit en tillverkning på sex månader af 162,000 kannor bränvin.
För att underhålla en så stor brännerirörelse med potates, skulle erfordras circa 20,000 tunnor, eller vida mer, än i de alldra flesta orter i landet skulle kunna hopsamlas på så liten yta, att icke transportkostnaden för denna tunga vara skulle alltför mycket öka tillverkningskostnaden.
Anläggningen af så stora brännerier skulle således icke bära sig på landet, men deremot och så vidt bränvinsbränningen af säd kan konkurrera med den af potates, vara fördelaktigare i städerna, serdeles i Stockholm, der sädesdrank genom de höga mjölkpriserne kan fördelaktigare än annorstädes tillgodogöras. Jag tviflar, att det skulle vara någon vinst för samhället att, med undertryckande af potatesbränning på landet, befrämja sädesbränning i städerne, och derföre har jag ansett, att maximum för fabrikers tillverkning bör begränsas till circa 96,000 kannor, som jag vill uttrycka med daglig inmäskning af högst 6,000 kannors kar-rymd.
IS:o 5 till Bev. Utsi.
Skrifvelse, l\:u 6. 3 1 afseende på sättet alt beskatta fabriksbr anning en.
Kommittén har föreslagit, att ytan af den bränvinspanna eller ångkittel, som omedelbart vidröres af eld, skall antagas till mätare för redskapens afverkningsförmåga, och således efter sitt qvadratinnehåll beskattas.
Ehuru jag erkänner detta beskattningssätt vara enkelt och oförtydbart och ehuru jag hvarken saknar förtroende lill den utmärkte vetenskapsman, som förelagt kommittén detta förslag, eller tillåter mig tvifla på de vetenskapliga beräkningar, hvarpå det hvilar, har jag dock ansett mig förfara försigtigast, då jag gifvit företrädet åt en förut i andra länder antagen och försökt beskattningsgrund.
Min betänklighet må visserligen kunna tillskrifvas bristande insigter i ämnet, och det torde förlåtas, att jag hyser en viss farhåga att antaga, och isynnerhet att såsom lagstiftning för ett helt folk föreslå bestämmelser, dem jag icke fullt förstår, och som sakna erfarenhetens vittnesbörd, men om jag också kunde för mig undanrödja ali misstanka, att icke uppfinningsförmågan möjligen skulle kunna gifva åt den från hvarje qvadratfot eldyta utvecklade gifna qvantitet af ånga, förmågan att skilja spriten från en större qvantitet af mäsk, än vetenskapen nu beräknat, qvarstå dock i min föreställning de oundvikliga följder af detta beskattningssätt, dels att, då hvarje bränvinsbrännare, för att frambringa största qvantitet ånga, ville utsätta hela eldytan för skarp låga, skulle ock mycket mer bränsle och det af bästa qualité till bränvinsbränningen åtgå, än hittills skett för lika afverkning.
Möjligen skulle ock bruket af Engelska stenkol uttränga bruket af ved eller bränntorf; dels att nästan alla nuvarande större bränneriidkare skulle föranlåtas att göra nya redskap eller åtminstone nya ångkittlar, hvilka sednare, såsom hittills icke beskattade, vanligen varit tilltagna i storlek vida öfver behofvet.
Ångkitteln utgör dock den dyrbaraste delen af ett bränneri-inventarium.
Af dessa skäl har jag gifvit företrädet åt det beskattningssätt, som följes i Österrike, Preussen, Sachsen, Mecklenburg, Dannemark med flera länder, nemligen beskattningen efter rymden af hvarje inmäskning.
För denna beskattningsgrund talar dels den omständighet, att den kan införas, utan alt påkalla stora eller kostsamma förändringar af nuvarande brännerier; dels att en bränneriegare kan, utan all annan kostnad än för förseglings verkställande eller brytande å en del mäskekar och jästkäril, inskränka eller åter utvidga sin bränvinsbränning för den eller de kalender-månader, han det önskar, dels ock att, då bränneriegaren får inrätta sin bränvinsbränningsredskap af hvilken storlek och beskaffenhet som helst, kan han undvika det för arbetsfolket, åtminstone fysiskt, skadliga nattvaket, och likväl hinna att förvandla bränvinet till sprit, 4 B il. N:o 5 till B ev. Utsk.
Skrifvelse, N:o 6. hvarmed Sverige, då dess årliga spannmålsproduktion öfverstiger dess konsumtion, kan och bör konkurrera på verldsmarknaden.
Mot denna beskattningsgrund kan visserligen invändas, att, då mäskens rymd beskattas, söker bränvinsbrännaren med biträde af vetenskap och uppfinningsförmåga att bringa inmäskningarne till jäsning med en mycket mindre tillblandning af vatten, än man hittills anat, och således afverkar han ur ett visst mått karrymd mera bränvin, än lagstiftaren förmodat.
Så har skett i Preussen.
Men der har man också ökat beskattningen, sedan den tjocka mäskningen börjat blifva allmän.
Om man nu vid denna beskaltningsgrunds införande här i landet, gör sin beräkning efter den tjockaste mäskning, som man med här kända jäsningsmedel anser förenlig med full afkastning i bränvin, bör något betydligt misstag ej cga rum.
Skulle nya, ännu okända, utvägar alt utdraga spriten ur säd eller potates uppfinnas, som paralysera mäskbeskattningen, måste, ehuru skadliga alla omvexlingar i näringslagstiftningarne äro, ett annat beskattningssätt då antagas.
Vidare kan man med mycket skäl invända mot denna beskattningsgrund, att alla den åtföljande kontroller äro för bränneri-idkareu besvärliga, och att förbrytelser dock skulle spårlöst kunna ega rum.
Jag erkänner visserligen, att mäskekarens beskattning kräfver många föreskrifter, som taga bränvinsbrännarens omtanka i anspråk, men de äro ingalunda af invecklad art, eller i någon mon svåra att iakttaga, ej eller hinderliga för näringens utöfning.
Det torde då ej få au ses för mycket fordradt af denna näringsidkare, att han skall på förhand utstaka sitt arbete och sedan efterlefva den ordning, han sjelf åt sig uppgjort.
Med en sålunda föreskrifven arbetsordning, med föreskrift, att alla mäskekar skola vara af lika stort kubikinnehåll och att hvarje söknedag lika många tillmäskningar skola verkställas, tror jag, att i större brännerier, der alltid flera personer äro sysselsatta, hvilka omöjligen kunna af bränneri-idkaren med någon säkerhet bindas till tystlåtenhet, öfverträdelser af författningen ej ofta skola förekomma.
Om öfverträdelse bestraffas med redskapens förlust och höga böter, torde äfven den mindre ärligt sinnade, af fruktan för följderna, afhållas från dylika försök, helst tillmäskningar i annan ordning, än uppgifvet är, ej kunna döljas, om beslagare skulle besöka bränneriet.
Att här motivera alla de serskilta föreskrifter, som jag tillåtit mig föreslå för vinnande af nödig kontroll vid mäskekarsbeskattningen, skulle leda till alltför stor vidlyftighet.
De flesta äro hemtade från andra länders bränvinsbränningslagstiftning och deras ändamål inses lätt af den, som förstår näringens praktiska utöfning och vill förstå behofvet att förebygga underslef.
N;o 5 till B ev. Utsi'.
Skrifvelse, N:o 6 5
Dä det torde förefalla öfverflödigt, att bränvinsredskap och käril, som ej begagnas för jästs eller mäsks inrymmande, skola mätas och stämplas, har jag till försvar för mitt förslag i denna del ansett mig böra dels uppgifva, att en sådan föreskrift eger ock rum i andra länder, der mäskbeskattning är antagen, dels att närvaron i bränneriet af en för dess drift öfverflödig ostämplad och obestämd mängd af redskap och käril skulle möjligen kunna missbrukas till inrymmande al mäsk under jäsningstiden, och måste derföre förekommas.
Med antagande, såsom kommitteen föreslagit, af 2 sk. 8 rst. banko för hvarje kanna bränvin, som afverkas, har jag ansett, att en beskattning af 3 rst. banko för hvarje kanna kar-rymd, som inmäskas, skulle, så nära man skäligen kan komma sanningen, just uttrycka detta skattebelopp per kanna tillverkadt bränvin.
Till jäsrum i karen erfordras, såsom ock i Preussen är föreskrifvet, Vio af karets rymd.
Då detta fråndrages, äro för hvarje kanna bränvin beräknade 92/3 kannor mäsk, som efter sädens eller potatesens olika beskaffenhet ungefär motsvarar 3'/> till 4 delar vatten till en del torrt ämne, då man öfver hufvud räknar 1
Vi kanna bränvin af hvarje lispund sädesgröpe och l/2 kanna af hvarje lispund potates.
Den afvikelse från kommitteens förslag, som jag här ofvan antydt, rörer visserligen endast serskilt underordnade delar af detsamma, men inverkar dock så på uppställningen af de serskilta bestämmelserna, att jag trott mig böra närmare åskådliggöra min mening med det serskilta förslag till alla de <§ §, som röra fabriksbrännerierna och jemväl till åtskilliga § § »om mätning och stämpling» och »om redskapens försegling,» hvilka § §, såsom en följd af mäskens beskattning, skulle antingen tillkomma eller få en förändrad lydelse.
Föreskrifterna i afseende pä ansvarsbestämmelserna och förordningens efterlefnad måste, om mäskekars-beskattningen blefve antagen, omarbetas och lämpas derefter, men jag har icke tilltrott mig, i saknad af dertill erforderliga juridiska insigter, på egen hand härtill kunna uppgöra tillförlitligt förslag.
A. Raab. 3:dje Klassen.
Bränvinsbränning såsom, fabriksrörclse. § 20.
Bränvinsbränning i 3:dje klassen såsom fabriksrörelse må såväl på landet som å stadsgrund, utan hänsigt till innehafvande jord, utöfvas af hvarje välfrejdad person, som dertill erhållit tillstånd af Kongl.
Maj:ts befallningshafvande i länet.
(i Bil.
N:o 5 till Bev. Utslc.
Skrifvelse, JV.-o 6.
Fabriksbränneri å stadsgrund vare underkastadt vederbörande myndighets föreskrift, i afseende på snygghet och försigtighetsmått mot eldfara, såsom i 15 .§ säges. § 21.
I ansökning om tillåtelse till anläggning af fabriksbränneri bör sökanden uppgifva stället för anläggningen, jemte antal och storlek af de miiskekar, han der ämnar begagna.
Malle,s denna ansökning, ingifve han derefter till Kongl.
Maj:ts befallningshafvande fullständig skriftlig uppgift, åtföljd af vederbörliga mätningsoch stämplingsbevis, så väl å de mäskekar och öfriga käril, som ock å de bränvinsbrännings-redskap, som skola i bränneriet begagnas, och enligt nästföljande § liro mätning och stämpling underkastade.
Finnes vid granskning af dessa handlingar hinder för tillstånd till fabrikens drift icke möta, utförde Kongl.
Maj:ts befallningshafvande sådan tillståndsresolution. § 22.
I fabriksbränneri äro följande käril och redskap underkastade mätning och stämpling:
Mäskekar, jästkäril, förmäskare eller tillmäskningskar, svalskepp, mäskreservoire till mottagande af fardigjiista mäsken, kar eller käril för vattenkokning, kar eller käril för potateskokning, vattenreservoirer, bränvinsbrännings-redskap för eld eller ånga, serskild ångpanna, der sådan finnes för potates- och vattenkokning eller för drifvande af machin, gryta eller kittel, samt stöpkar för maltberedning.
Käril af mindre kubikinnehåll än 7Va kannor, såsom dragkannor, baljor, ämbar och stäfvor, äro ej underkastade mätning och stämpling; icke heller bränvinsfat.
Utom ofvan uppräknade, få ej i bränneriet finnas några käril af beskaffenhet att deri kunna förvara flytande ämne. § 23.
Mäskekaren må ega hvad form, och vara gjorda af hvad ämne som helst, men böra alla vara af alldeles lika kubikinnehåll, vid påföljd, att beskattningen beräknas för alla lika hög som för det största i bränneriet.
Mäskekar af mindre rymd än 750 kannor få ej till begagnande uppgifvas.
Hvarje mäskekar skall, utom ofvan föreskrifne stämpling, förses med stora, tydliga, inbrända eller inslagna siffror, utmärkande deras nummer från och med 1 till och med det högsta antal kar, som i bränneriet finnas, utider iakttagande deraf, alt karen numereras i den ordning, de stå bredvid hvarandra.
N:o 5 lill Bev. Utsi.
Skrifvelse, N:o 6. 7 § 24.
I fabriksbränneri måste å hvarje söknedag i en kalendermånad inmäskas eller tillsättas ett lika antal kar.
Fabriksidkaren måste således erlägga afgift för inmäskning hvarje söknedag af minst 750 kannor i ett kar, och får ej anmäla sig till att verkställa inmäskning å hvarje söknedag af mer än högst 6,000 kannors karrymd i ett eller fördelade i två, tre, högst fyra kar. § 25.
För inmäskning af ett kar hvarje söknedag får ej finnas flera än högst fyra mäskekar i omgången, hvaraf följer, att för daglig inmäskning af två kar må användas högst åtta, för daglig inmäskning af tre kar högst tolf, och för daglig inmäskning af fyra kar högst sexton mäskekar, hvilket är det största antal, som får finnas i något bränneri. § 26.
Vid inmäskningarne iakttages, att, då bränvinsbränningen börjar, eller, efter det att bränneriet längre eller kortare tid varit under försegling, ånyo företages, sker första tillsättningen i karet N:o 1, den andra i karet N:o 2, o. s. v. till och med högsta numret i bränneriet, hvarefter åter börjas med karet N:o 1, o. s. v. § 27.
Tillmäsknings-arbetet, hvilket anses börja med målning eller krossning af potates, der sådan till bränvinsbränningen användes, eller, der säd dertill begagnas, med syftning af gröpet, får ej företagas tidigare än klockan 4 om morgonen eller sednare än klockan sju om aftonen. § 28.
I bränneriet må ej finnas mer än en förmäskare eller käril, i hvilket tillmäsknings-arbetet verkställes.
Det får ega hvad form som helst, men ej i rymd innehålla mer än tvåtredjedelar af hvardera mäskekarets, och deri får mäsk ej afsvalas eller jästas. § 29.
Af jästkäril får i ett bränneri finnas: 3 jästtinor för hvarje kar, som dagligen inmäskas; de må ej innehålla hvardera mer än högst
Vi6 af mäskekarets 8 Bil.
N:o 5 till Bev. Utsi-.
Skrifvelse, N:o 6. rymd; en eller flera tinor för bevarande af moderjäst må finnas, men ej tillsammans innehålla större rymd än högst
Vio af samtlige tillåtne jästtinor; samt ett har eller käril för att deri »göra upp» jäst straxt före dess begagnande till mäskens jästning.
Det må ej innehålla mer än högst '/io af hvardera mäskekarets rymd.
Just kärilen få icke användas för andra ändamål, än beredning af den jäst, som vid tillsättningarne skall begagnas. § 30.
Mäskreservoiren får ej innehålla större rymd, än högst lika med ett af mäskekaren, och endast användas för emottagande af färdigjäst mäsk från mäskekaren. § 31- Svalskepp, kar till vattenkokning, stöpkar för maltberedning, äfvensom vattenreservoirer må finnas till ett för bränneri-inrättningen behöiligt antal och storlek, men de få icke begagnas för något annat ändamål, än det, deras benämningar tillkännagifva. § 32.
I fabriksbränneri får finnas ett eller högst tvänne bränvinsbrännings-redskap af hvad form och storlek som helst, att drifvas med eld eller ånga. § 33.
Oberuknadt den eller de ångpannor, som tillhöra bränvinsbrännings-redskaperne, får en serskild ångpanna, äfvensom en kittel eller gryta, utan inskränkning i form eller storlek, i bränneriet finnas, meii ej liera af någotdera slaget.
S 34.
En bestyrkt afskrift af Kongl. Maj:ts befaliningshafvandes tillstånds-resolution för bränneriet samt af den till Kongl.
Maj:ts befallningshafvande inlemnade förteckning på alla derstädes befintliga stämplade käril och redskap, skola, jemte denna förordning, i bränneriet ständigt finnas anslagne på sådant ställe och sätt, att innehållet väl kan ses och läsas. § 33-
I bränneriet skall alltid finnas en fullständig journal, i enlighet med bilagdt formulär, som, med utsättande af mäskekarets nummer, datum och dag i veckan, upptager Bil.
N:o 5 till B ev. Utsi.
Skrijvelse, N:o 6. 9 upptager hvarje gjord inmäskning och de ämnen, sorn dertill begagnats.
Kolumner inrättas såväl för averkningen, den det likväl beror på bränneriegareu att införa eller ej, som ock för anteckningar af den eller dem, som behörigen visitera bränneriet. § 36.
Minst en vecka före ingången af den till bränvinsbränning tillåtna månad, då fabriksidkaren vill företaga bränvinstillverkning, skall han i tredubbla exemplar å tryckta blanketter, i enlighet med bilagde formulär N:o 1, till kronouppbördstnannen i orten afgifva fullständig anmälan för en kalendermånad i sender af det antal kar, som han ämnar hvarje söknedag under månaden låta inmäska.
Denna anmälan skall utvisa numret eller numren å det eller de kar, som skola dagligen inmäskas, med alltid lika många för hvarje söknedag.
Vid samma tillfälle, som denna anmälan göres och med anteckning å densamma, inbetalar fabriksidkaren till kronouppbördsmannen förskottsvis afgiften för de anmälda inmäskningarne.
Vill fabriksidkaren göra sådan anmälan för flera månader, vare det honom obetaget, då den åtföljes af belöpande afgift.
Ett exemplar af denna anmälan återlemnar kronouppbördsmannen till fabriksidkaren, försedt med qvitto å den erlagda afgiften; det andra exemplaret öfversänder han till Kongl. Maj:ts befallningshafvande, och det tredje förvarar han sjelf.
Det till fabriksidkaren återlemnade qvitterade exemplaret af anmälan eller ock vidimerad tydlig afskrift deraf, äfven på tryckt blankett, skall alltid finnas i bränneriet uppsatt å samma ställe, som de i föregående § påbudne anslagen. § 37.
Afgift för bränvinsbränning i denna klass erlägges förskottsvis, på sätt ofvan stadgadt är, med 3 rst. banko för hvarje kanna mäskerymd, som inmäskas och kommer således att minst utgöra för hvarje söknedag i månaden 3 rtdr 43 sk. 6 rst. banko, motsvarande minsta lodiga inmäskning af 750 kannors karrvmd. § 38.
Vill fabriksidkare utvidga bränuerirörelsen inom det i § 24 medgifna omfång, antingen genom begagnande af större eller tillägg af liera mäskekar, ege han att derom hos Kongl. Maj:ts befallningshafvande göra anmälan, och foge dervid förnyad uppgift på samtlige både förut varande och tillkomna redskap och käril, på sätt i 21 § föreskrifves. rith.
Prot. 1847 och 1848. 5 Sami. 1 Afd. 2 Baft. 2 10 Bil.
N:o 5 till Bev. Utsi.
Skrifvelse, \ :o fy. § 59.
Om förändring annorledes i bränneriet företages, genom ändring till form, storlek eller antal af de bränvinsbrännings-redskap eller käril, som äro uppgifna att der finnas och äro stämpling underkastade, bör skriftlig ansökan derom, med vidfogande af det förändrades eller nya mätnings- och stämplingsbevis hos Kongl. Maj-ts befallningshafvande göras minst en vecka, förrän ändringen sättes i verket, och tillståndsresolutionen, säsom § 34 föreskrifver, i afskrift biläggas de öfriga anslagen.
Dä, i stället för äldre behörigen uppgifne käril eller redskap, nya anskaffas, hvilkas dimensioner och rymd äro, enligt af justerare påsatt stämpling, lika med de förras, må de begagnas utan föregången anmälan, sedan de äldre blifvit från bränneriet flyttade eller gjorda obrukbara. § 40. lista mom.
Bränvinsbrännings-redskap i denna, liksom uti I:sta och 2:dra klasserna, skall vara under försegling å de tider, då bränvinsbränning der ej får utöfvas.
v 2:dra mom.
Vill bränneri-idkare, som erhållit Kongl. Maj:ts befallningshalvandes tillståndsresolution att hvarje söknedag tillsätta 2 eller flera kar under en eller flera tillstundande kalendermånader, med ett elier flera kar minska den dagliga tillmäskningen, ege han dertill rätt; men då skolade mäskekar, som genom denna inskränkning i bränvinsbränningen öfverskjuta det antal, som enligt § 25 är fabriks-idkaren tillåtet att i förhållande till den dagliga inmäskningen begagna, antingen flyttas från bränneriet, eller ock, om han önskar, att de der skola qvarstanna, förses med vederbörlig försegling; likaså förseglas under samma tid de jästtinor, som genom inskränkningen öfverskjuta det tillåtna antalet. 3:dje mom.
Fabriks-idkaren skall, före ingången af den månad, då antingen bränvinsbrännings-redskapen för inställande af all bränvinsbränning elier en del af mäskekaren för inskränkning deri, skola ställas under försegling, göra skriftlig begäran om förseglingsåtgärden hos den, som åligger densamma verkställa. 4:de mom.
Då bränvinsbrännings-redskapen skola förseglas, verkställes denna åtgärd ej förrän å sjette dagen af kalendermånaden näst efter den, då inmäskningar, enligt gjord vederbörlig anmälan, finge i bränneriet verkställas, på det fabriksidkaren må få tid att med bränvinsbrännings-redskapen afverka alla de iri mäskningar, för hvilka lian erlagt afgift.
N:u 5 till Bev.
Skrifvelse, N:o 6. 11 3:le mom.
Då mäskekar skola förseglas, skall det alltid ske med dem af högsta numrorna i bränneriet, och sådan försegling bör försiggå å första dag af den månad, då de ej få till inmäskning användas, eller i händelse dessa kar då stå fyllda med mäsk, å första dag, då de blifva tömda, hvilket måste inträffa sednast å fjerde dagen af nästa kalendermånad. % 4* Vill fabriksidkare, som för en eller flera månader, på sätt föregående § föreskriiver, inskränkt bränvinsbränningen, åter för en eller flera påföljande månader utvidga den inom omfånget af den rätt, Kongl. Maj:ts befaliningshafvandes tillståndsresolution lemnar, skall han, med företeende af del i 36 § omnämnda, af kronouppbördsmannen qvitlerade, exemplar af anmälan, hos den, som förseglings— bestyret åligger, begära förseglingens brytning, hvilket denne bör verkställa å 3:dje dagen före ingången af den månad, dä karen få till inmäskning användas.
Underlåter vederbörande att bryta förseglingen inom utgången af den dertill bestämda dagen, må fabriksidkaren sjelf bryta den i närvaro af Sä ne ojäfvige vittnen, som kunna intyga, att den då var obruten. § 42.
Tillmäskningsarbetet får ej förrättas i något annat käril, än uti den dertill uppgifna förmäskaren.
All inmäskning eller så kallad tillsättning i andra käril än de stämplade, till bräuvinsbränning anmälde, mäskekaren, eller flera inmäskniugar i dessa kar, än vederbörligen anmäldt är, vare förbjuden.