Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som, i anledning häraf, blott har att yttra sig, huruvida de mindre löneförbättringar och nya löner, hvilka Utskottet för LandsStaterne föreslagit, icke kunna eller böra tills vidare uppskjutas, och förekomma i sammanhang med en reglering af det hela, får i detta afseende vördsamt anmäla, att Utskottet ansett, hvad äfven vid närmare pröfning af dess förslag torde visa sig, att likasom de framställdle löneförbättringarne för någre visse LandsStatsTjenstemän och Betjente äro af behofvet högst påkallade och derföre icke böra uppskjutas, de i öfrigt tillstyrkta nya utgifter funnits dels för görornålens behöriga gång vid LandsCancellierne och LandsContoiren oundviklige, dels ock nödvändige för beredandet af de fördelar som åsyftats genom en lämpligare redan verkställd förändrad
Fögderi-indelning inom någre Län.
Vid bestämmandet af de nya lönerne torde Utskottet destohäldre böra anses hafva iakttagit all möjlig varsamhet, då Utskottet föreslagit desamma till ett vida lägre belopp än hvad K. M:t ansett samma Tjenstemän böra tillerkännas; Och då Utskottet således icke gifvit anledning till några vidsträckta anspråk SQ Stats-.
Utskottets i dessa fall, äfven om vid nästkommande
Riksdag frågan om en allmän lönereglering för LandsStaterne skulle till hufvudsaklig pröfning förekomma, hvartill
Utskottet tydeligen inser ett serskildt tillskott blifva (nödvändigt, tror Utskottet äfven, att R, St:r nu böra, utan afseende på uppskofvet med regleriugen af det hela, taga i öfvervägande de serskildta tillstyrkanden Utskottet rörande LandsStafernes reglering framställt, I Andra Classen förekomma: a) vid de för LandsKamererarne i Blekinge, Gottlands, Jemtlands, /-Vesterbottens och Norrbottens
Län tillstyrkta löneförbättringar; inom Ridd. och Adeln af Hr Rosenqvist af Åker shult; att, i afseende på de 3:ne sistnämnde, Förslaget icke borde bifallas,, derföre, att man borde antaga, alt de år 1810 tillskapade LänsStyrelserne i Jemtland och Norrbotten snart borde upplösas och Jemtland återförenas med WesterNorrlands
Län samt Norrbotten med Westerbottens, hvarigenom LandsKamererarnes m. fl. nya löner i Jemtland och Norrbotten blefvo Staten besparde och LandsKamererarens i Westerbotten löneinkomster åter förökade.
Och är inom Hederv.
BondeStändet den för desse 5 LandsKamererare föreslagne löneförbättring af någre Ledamöter bestridd, men af andre åter medgifven, Sorn, efter hvad Utskottet veterligt är, någon fråga nu icke blifvit väckt om upplösning af de i Jemtland och Norrbotten varande LänsStyrelser, och det skäl sorn Herr Rosenqvist deraf hämtat för sitt bestridande således förfaller; så enär i öfrigt någon speciell Beta ii Landen, N:o 237.
5j anmärkning vid desse löneförbättringarna icke förekommit, lära ock R.
Sttr, med afseende på de för desamma af Utskottet åberopade skäl, finna billigt att desamma bevilja. b) vid uppförandet på hvarje Läns Stat af en LänsNotarie med 100 R:di' årligt arfvode; inom Ridd, och Adelil af Herr von Hartmansdorff, A., att Läns3NTotarierne icke bordt ställas på en så godtycklig fot, att de endast med 100
R:drs arfvode skulle fästas vid Tjensten, samt sedermera bero af LandsSecreterarens godtfinnande att efter behag aflöna dem, enär, i följd deraf, vid ombyte af LandsSecreterare, tvister desse Tjenstemän emellan skulle kunna uppstå om lönevilkoren, samt ändamålet, att vid LandsCancelliet fästa LänsNotarien, förfelas; Börandes LänsNotarien derföre vara oberoende af LandsSecreteraren, och denne senare sjelf bekosta sitt öfriga Skrifvarebiträde vid Cancelliet; af Friherre Cederström, J., med hvilken sig förenat Friherre Ridderstolpe, F., att detta oberoende skulle vara desto nödigare, som LänsNotarien å LandsCancelliet borde motsvara LänsBokhållaren å LandsContoiret, samt, förande Cancelliets Diarium och Registratur, lätta Landshöfdingens Controil på LandsSecreterarens tjensteutöfning och jemväl begagnas såsom denne senares Substitut, i händelse af förfall; Hvaremot Herr Hjerta, Gustaf, anfört, att Konung Carl XI vid LandsStaternes organiserande grundade denna Inrättning derpå att KammarCollegium och Landshöfdingen sjelfva skulle vara de coutrollerande aulhorite - 58 Stats-Utskottets terne, samt de andre Tjenstemännen ansvarige för Uppbördens redovisning och Beslutens expedierande, derföre desse senare äfven sjelfve skulle aflöna sine biträden; och då denne princip syntes riktig, samt ännu tvistigt vore, huruvida Landshöfdinge-Embetena motsvarade tidens fordringar, och om icke Landets Civil-indelning borde göras om på samma gång som man verkställde en ändamålsenlig Ecclesiastiqve-indelning; så borde under tiden icke eller Tjensterne undergå någon förändring; hvadan LänsNotariers uppförande på Stat bestreds såsom ännu mindre nodvändige för Controllen, hvilken om den erfordrades, aldrig borde utöfvas af en underordnad Tjensteman; hvarförutan äfven beviljandet af de nu ifrågakomne 100
R:dr snart skulle föranleda begäran af större löner; hvilket förhållande gällde äfven för LänsBokhållares och Cancellisters löner i Jemtlands och Westerbottens
Län; äfvensom Herr Ribbing, Arfvid, ansett LandsSecreterarne, såsom ibland de bäst lönte Tjenstemän, böra sjelfve gifva erforderlig lön eller andel af Sportlerne åt LänsNotarierne, eller, om de ej sådant ville, vara detta biträde förutan.
Hos Vållofl.
BorgareSt cindel har äfven den åsigt af någre Ledamöter yttrats, att LänsNotarien, hvars befattning vore vigtig, då denne Tjensteman tillika skulle kunna substitueras för LandsSecreteraren, icke borde hufvudsakligen af honom uppbära sin aflöning, och att vid en allmän reglering af LandsStaterne en sådan Lön måtte LänsNotarien tilldelas, att han utan beroende af LandsSecreteraren kunde hafva sin an - Belän k and en, N:o 237.
5g ständiga bergning; men en Ledamot har trott, att om LandsSecreterarne fingo rättighet, att såsom substituter begagna LänsNotarier, och deruti njöto en förmon framför andre Embetsman, det ock vore billigt, att de sjclfve lönade desse Vicarier.
Och hafva inom Hederv.
BondeStändct äfven mange Ledamöter ansett något arfvode på Stat icke böra tillerkännas desse Tjenstemän, i synnerhet som tillgång på skicklige Sökande till desse befattningar förmodats ändock icke komma att saknas, enär de kunde komma i tour till ledige LandsStats-Tjenster.
Vid pröfningen af desse anmärkningar, har Utskottets pluralitet funnit dem, som innefatta ett bestridande af all utgift af Staten för LänsNotariers aflönande, böra godkännas.
Utskottet fränträder således dess förslag om desse Tjenstemäns uppförande på Stat till ett årligt arfvode af 100 R:dr B:co hvardera, hvarigenom, såvida bifall dertill lemnäs, en minskning i den för LandsStaterne förut föreslagne hela summa uppkommer med sammanlagdt 24°° R^dr. c) och d) till de för Norrbottens och Jemtlands Län föreslagne löner åt LänsBokhållare; samt den löneförhöjning, som blifvit tillstyrkt för LandsContoiristerne samt LandsCancellisterne i alla Länen, hafva inom Hederv.
BondeStåndet någre Ledamöter nekat bifall; hvaremot månge andre desamma beviljat.
I följd häraf, och då inom de andre 3 RiksStånden någon speciel erinran i denna del ej ägt rum, utom hvad Herr Hjerta om LänsBokhållare och Cancel - 60 Stats-Utskottets lister i samnianliang med frågan om LänsNotarierne yttrat, förblifver Utskottet vid sine härom redan afgifne tillstyrkanden. e) vid de föreslagne 3 nya KronoFogde-Lönerne för Kronobergs, Wermlands och Norrbottens Län.
Inom R. o. A. af Hr Hjerta, Gustaf, att, ehuru en delning af Fögderierne borde ske, men intill dess hela Länsindelningen blefve rättad, det likväl vore orätt att ingå i någon partiel delning, de nu ifrågakomne nya Fö’gderierne ej heller borde upptagas på en tillämnad ny LöneStat samt således blifva de bäst lönta , emedan då man på detta sätt gåfve desse Kronofogdar mera än de äldre i omgifvande Fögderier, följden skulle blifva anspråk på löneförhöjning för desse vid nästa Riksdag; inom Högv.
Presteståndet, af Prosten Grape: att, i enlighet med den af Utskottet yttrade grundsats, att hälst tillstyrka löneförhöjningar åt de Embets- och Tjenstemän, hvilka deraf voro i största behof, Utskottet icke hade bort glömma Kronofogdarne i de Norra Länen, om löneförbättring för hvilka motion blifvit väckt; och då Utskottet åt en nyligen tillkommen Kronofogde i Norrbottens
Län föreslagit 800 R:dr B:co i lön, under erkännande att samma lön, fastän dubbelt högre än hvad Kronofogdarne i Orten uppbure, icke kunde i närvarande tider mindre bestämmas, hade i följd deraf ock; de, som således åtnjöto hälften af hvad de minst borde uppbära, bordt anses vara i största behof af löneförbättring: alt en stor ojemnhet låge uti Utskottets förslag, att åt LandsKamererareq i Westerbottens
Län, I B e t ä n k a n de n, N:o 237. 61 som förut i lön uppbure 857 R:dr 27 slt. eller dubbelt mera än Kronofogdarne, tillstyrka löneförhöjning af3ooR:dr, eller nära J^d&lar af hela Kronofogde-lönen, men åt Kronofogdarne ingen, derigenom desse senares lön, som förhölle sig för närvarande till LandsKamererarnes såsom 9 till 17, och enligt K. M:ts Nåd.
Proposition skolat komma att blifva såsom 10 till 11, hädanefter blefve som 9 till 23: att vid undersökning af de skäl, som blifvit åberopade för löntillökningen åt LandsKamererarne i de Norra Länen, samma skäl skulle tala högre till förmon för Kronofogdarne derstädes, emedan FögderiDistricterne i Vesterbotten voro desamma som de från längre tider varit, och folkmängden inom hvardera Fögderiet säkert under de sistförflutne 5o åren vunnit en tillvext af minst 5o procent, hvarigenom förökadt Tjenstebesvär för Fogdarne uppkommit; men då i Norrbottens
Län förhållandet i så måtto förändrats, att det största, eller Luleå Fögderi, Blifvit fördeladt till 2, Luleå och Calix Fögderier, företedde sig likväl den skillnad, att i detta senare, näst det minsta Fögderiet, åt hvars Fogde Utskottet tillstyrkt den omförmäldta lönen af 800 R:dr B:co, Folknummern svarade mot hälften af Folkmängden i Westerbottens första samt emot •§■ af Folkmängden i Westerbottens andra och Norrbottens första Fögderi, äfvensom att i Hemmantal, Calix Fögderi uppginge till |:delar af Hemmantalet i Westerbottens första och till hälften i Westerbottens andra och Norrbottens första Fögderi, hvaraf jemväl syntes att Fogden i Calix Fögderi vore i och för Tjensten vida mindre sysselsatt äa 6a Ståts-Utskottets de med 400 Rldr lönade Fogdar i öfrige Norra Fögderierne: att i öfrigt det locala förhållande, sora Utskottet i afseende på LandsKaroererare-sysslorne åberopat, nemh att om de i de öfrige Lanea fordrade mera arbete än i de Norra, så voro de åter i desse senare vida besvärligare i afeende på orternes läge och beskaffenhet än i de förra, mäst talade för Kronofogdarne, hvilka egentligen hade besvär af de Norra Orternes läge och beskaffenhet, genom nödvändigheten för dem, att, i och för deras mångfaldiga Embetsbefattning med uppbörd, auctioner, besigtningar, beskattningar, utmätning, afvittring ni. m., tillbringa en större del af året under resor, ofta på obanade vägar: att desse Tjenstemän, hvilka saknade Uppbördsmäns andel i Bevillnings-procenten, hvilkas resepenningar icke betäckte ^ af resekostnaderne, hvilka ingen ersättning för papper och Skrifmaterialier tillkorame och hvilka, i stället att hafva njutit förbättring i sine lönevilkor, måst vidkännas förminskning, i thy att dem vid sista regleringen tillagde 2:ne spill-kappar, blifvit reducerade till en half kappe, således borde komma i åtnjutande ef en interimslönförbättring intill dess en allmännare lönereglering kunde för sig gå, destoliäldre som
Utskottet med förslag till löneförökning ihogkommit
Embetsman om hvilka ingen framställning i detta afsseende skedt hvarken från K. M:t eller RiksStånden; Inom H. BondeStåndet af flere Ledamöter, att de 2tne nya KronoFogdelÖnerne för Kronobergs och Wermlands Län kunde undvikas, derigenom, att förut varande Kro - Betänkanden, N:o 237.
63 nofogdar derstädes erhöllo 16'nerne förökade till det belopp som svarade emot hvad andre Kronofogdar i Fögderier af ungefärligen lika areal och folkmängd åtnjöto, hvilket äfven borde gälla i afseende på förslaget om en ny Häradsskrifvare i Wermland, och att tillstyrkandet om nya löner för en Kronofogde och en Häradsskrifvare i Norrbottens
Län borde gillas med vilkor, att de förut så kallade Lappfogdarne, i de arne LappmarksFögderierne, hvilka ingingo i deri nya Fögderiindelningen, alldeles indrogos; hvarjemte inom sistnämnde RiksStånd andre Ledamöter, dels helt och hållet bestridt desse nya löner, likasom alle andre på förevarande HufvudTitel föreslagae löneförbättringar, dels och med godkännande af behofvet utaf de nya Kronofogdelönerne, ansett beloppet af de samma icke böra öfverskrida hvad Staten för sådane tjenstcr inom hvarje ort bestöde.
Hvad, i anledning häraf, först angår frågan, huruvida någre löner böra beviljas för de nyo tjenster, som, i följd af den verkställde Fögderilndelningen tillkommit; så enär behofvet och nyttan af berörde fördelning icke kunnat motsägas samt K.
M:t i Nåder fannit nödigt, att hos R.
St:r anmälan gjorts om anslag till löner för desse tjenster; har Utskottet som äfven insett angelägenheten deraf icke bordt draga i betänkande, att till R.
St:rs bifall föreslå sådane löners uppförande på Stat.
Beträffande beloppet, hvartill lönerne må anses böra upptagas; så har Utskottet af ofvanberörde vid Utskottets derom förut afgifne förslag gjorde anmärk - 64 Stats kV t s k ot t e t s ningar , liiimtat anledning, att samma förslag sålunda förändra, att Utskottet i dess ställe tillstyrker: dels att 3:ne nya Kronofogde - löner för nämnde 3 Län må på Stat uppföras till det belopp, som närmast öfverensstämmer med hvad för lika sysslor i Orten nu på Stat betsås, men hvilket belopp för hvar och en af desse nye Tjenstemän dock ej får öfverstiga 800 R:dr Contant, resepenningarne deruti inbegripne, dels ock att ny lön för 1 Häradskrifvare i hvardera af de 1 sistnämnde Länen må beviljas till 45o R;dr åt hvardera. fj I anledning af Utskottets Förslag, att, till fylU nåd i 100 R:drs lön för de Länsnitinj som icke redan åtnjuta detta belopp, anslå en viss summa för de Län, inora hvilka detta förhållande ägde rum, är inom Ridd. och Adeln af Herr HjertaGustafa erinrad t, att då Utskottet åberopat de allt mer ökade utmätningsauetionerne för Krono-restantier, såsom en anledning till löneförhöjningen, detta snarare vore ett ibland de vigtigaste skälen att afstyrka densamma, hvarjemte idels Herr Rihl ina, Arvid, dels ock inom H.
Bonde* Ståndet RiksdagsFull/nägtige från Jönköpings
Län anmärkt, att ibland de omförmäldte
Länen blifvit uteslutet Jönköpings, ehuru af de derstädes varande 23 Länsmän, åtskillige funnos som icke innehade förenämnde lönebelopp, hvarföre anhållits, att desse Tjenstemän måtte komma i åtnjutande af lika förmoner med alla andra deras vederlikar inom Riket; varandes tillika Utskottet tillhandakommen en nppgift från LandsCon toiret - Betänkan cl en, K:o 237. 65 toiret 'i Jönköping, på de Löne-inkomsler efter Stat, Länsmännen i samma Län innehafva, uträknade efter medeltal för ioår ifrån och med 1814- till och med 1823, utvisande att en Länsman i Östra Härad icke innehar mer än 45: 36.
2. samt en i Östbo Härad blott 10: 23. 11. äfvensom att af g serskilde inom andra Härader af nämnde
Län utom Stat anställde dylike Betjente, en äger 48: 23. it. årlig lön men de öfrige ingen, i följd hvaraf för detta Län skulle erfordras, till verkställighet af Utskottets förslag sammanlagdt en Summa af 904: 36.
Och hafva äfven RiksdagsFuIlmägtige från Malmöhus Län Kils Månsson samt Anders Kilsson i Tottarp förbehållit, att Länsmännen i Skåne, sorn icke hade Boställen, måtte komma i åtnjutande af de förmöner som Utskottet för andre Länsmän föreslagit.
Efter hvad Utskottet förut anmält hafva för någre
Län förteckningarne på Länsmännen icke innefattat specifiqve uppgifter på hvar och ens lön, utan blott sammariskt derom lemnat upplysning.
Ibland de
Län för hvilka detta förhållande ägt rum är äfven Jönköpings, och Utskottet har derföre icke kunnat upptaga detsamma ibland de
Lön för hvilka ett bestämdt belopp blifvit anvisadt, såsom erforderligt för lönernes förhöjande till minst 100 R:dr hvardera.
St:r bifalla Utskottets tillstyrkande i afseende på berörde löneförbättring, blifva dock 660
R:dr alt tillgå utöfver den af Utskottet fördelade Summa af 734o R:dr, af hvilket öfverskott på den föreslogne fulla Summan af 8000 R:dr ofvan omförmäldte i Jön4 B. 5 66 Stats-Utskottets köpings
Län på Stat varande arne Länsmän kunna undfå den ifrågavarande lönefyllnaden.
Men som Utskottet ansett en minskning uti Länsmannapersonalen Lora söka åstadkommas, genom förändring i Districternes indelning, och tillstyrkt R.
St:r, att hos K. M:t i underd. anhålla om Nådigt Förslag dertill; så finner Utskottet icke lämpligt, att för de utom Stat tillkomne Länsmän i Jönköpings
Län något löneanslag tillstyrka.
Hvad Länsmännen i Skåne angår, så är för Christianstads
Län nödigt tillskott redan föreslaget; och då, enligt de Handlingar Utskottet haft att tillgå, desse LandStats-Betjente i Malmöhus
Län icke hafva under Joo R:dr i lönevilkor, behöfver någon serskild summa i detta afseende för dem icke upptagas.
Utskottet föreslår således: att det redan anmäldta beloppet 8000 Rrdr, till löneförbättringar åt Länsmän, hvilkas synnerliga behof deraf Utskottet i öfrigt trott icke kunna ifrågasättas, må af R.
St:r till uppförande å Stat bifallas, g) Utskottets förslag till successiv indragning af de för Fjcrdingsmanna-befattningarne nu varande löner samt desse befattningars förändrande till MunicipalSysslanden, uti hvilkas utöfvade FrälseHemmans egare hädanefter borde deltaga, har jemväl blifvit till ny handläggning återremitteradt, i följd af dervid gjorda anmärkningar inom R. o. A. af Herr Grefve Gyllenborg , Joh. Henning, som anfört, att tillstyrkandet 0111 indragning af desse löner skulle sakna grund i rättvisa, enär alla Statens tjenster borde lika, Betänkanden, N:o 237. 67 såsom hittills, af .Staten lönas, och hade synts så mycket mera oväntadt, sorn, då icke minsta omsorg för jordbruket vid denna Riksdag visat sig, man åtminstone bordt vara trygg, att jordens eller Hemmanens rättigheter icke skulle sättas i fråga, hvarförutan det skulle vara desto betänkligare alt nu inskränka den större rättighet hvilken i detta hänseende frälsejorden af ålder tillkommit, som frälsejorden kunde lika i alla stånd ägas, och, om man började inskränka frälsejordens rättighet, man icke kunde förutse hvar det i framtiden stannade, oaktadt att ägande-rättens helgd likväl borde betryggas för alla förändringar.
Och har Herr HjertaGustaf ansett Utskottets tillstyrkande, att inblanda Frälsejords ägare i deltagandet af Fjerdingsmansbefattningarne, såsom ett misstag, derigenom Utskottet inträdt på Privilegiernes omfång, samt att denna fråga borde på ett annat sätt behandlas och i öfrigt syntes hafva sammanhang med Frälse-ägares representationsrätt i BondeStåndet.
PräsleStånclet ar af Professor Geijer anfördt: att det så kallade MunicipalSystemet vore af sådan beskaffenhet, att det icke kunde blott och bart påbjudas, då det lnifvudsakligast berodde på god medborgerlig vilja, hvilken icke läte sig befalla, att, emedan Sverige ännu ägde mera Municipallnrättningar, än andre Europeiske länder, borde de ock med så mycken mer sorgfällighet vårdas, som tiden ingalunda vore för detta Systeme gynnande, enär allt ginge ut på centralisering och att göra det minsta bestyr till Statsbestyr: att under sådane förhållanden det syntes f]ft Stats-Ut sköttel* Oklokt, att indraga de obetydliga Statsbidrag som redan blifvit beviljade till Municipal-anstalternes upprätthållande , och utan hvilka de så mycket snarare skulle gå till undergång: att ibland andre vore äfven det ringa, som Staten bestode till Fjerdingsmans bättre aflöning i visse LundsOrter, der genom läge, befolkning oeh andre förhållanden Fjerdingsmännen hade mäst att göra: att frågan om en sådan förmåns åtnjutande väl kunde synas ringa i sig sjelf, men ej vo ■ re det genom den princip som derigenom uttalades; samt alt i öfrigt det skulle medföra en menlig verkan på opinionen, att beröfva de fattige
Fjerdingsmännen deras ringa lönevilkor i den s^und man be sf * slote en nästan allmän löneförhöjning.
Flere Ledamöter inom sistnämnde RiksStånd hafva häruti instämt; hvarjemte andre Ledamöter ansett
Fjerdingsmännen antingen böra lönas öfver allt eller ock aflöningen afskaffas öfver allt; äfvensom Fjerdingsmanna-sysslandets utsträckning äfven till ägare af Frälsejord synts mindre lämpligt, så länge ännu icke all jord inom Fäderneslandet iklädt sig samma natur och alla häfdvunna prserogativer såmedelst försvunnit.
BondeStändet har blifvit yrkadt, dels att, i anseende till de mångfaldiga göromål som nu tillhörde Fjerdingsmännens befattningar och hvarigenom de hindrades ifrån skötandet af egen jord, antingen så beskaffade löner borde åt Fjerdingsmännen öfverallt fastställas, att de kunde anses fullkomligen tillräck — lige, eller ock det nuvarande anslaget proportionaliter fördelas på alla Länen; dels att endast Fjerdingsman B e t ä ii k a n d e u , IV:o l i de Orter, soin Wgga omkring de större Landsvägarne, men andra icke, borde få löner; dels att, om lönerne indrogos, sjelfve befattningarne ock borde upphöra och Länsmännen ensamt draga försorg om göromålens bestridande; dels att 0111 Frälsehemmansägare, koinmo att deltaga i Fjerdingsmansbestyret, i betraktande äfven borde komma, att inom de Socknar, hvarest större delen utgjordes af reservsk julsskyidige, desse borde komma i åtnjutande af någon lindring i skjutsningsbesvär , och intilldess Skjutsreylelingen Liefve förändrad, Fjerdingsmanslönerne oafkortadt utgå; samt sluteligen att, ehvad indragning af Fjerdingsmanslönerne komme att äga ruin eller ej , Kronobetjeningens rätt till Fjerdingsmans biträde icke borde lemnäs obegränsadt, utan alt ett specielt stadgande borde utfärdas, som upptoge alla de fall i hvilka Kronobetjeningen ägde rätt, att påkalla Fjerdingsmans biträde.
Om äfven såsom en följd, af den R. o. A. förut tillhörande rättighet, att ensamt innehafva och besitta Frälsejord, kunnat betraktas den befrielse, ifrån skyldigheten att deltaga uti besväret med Fjerdingsmanuasysslornes bestridande, hvilken hittills ägare af FräiseHemman åtnjutit, enär detta onus åtföljt allenast jord af Krono-och KronoSkatte-natur ; lärer likväl, då genom privilegier en sådan befrielse icke uppkommit och således ej eller kunnat förbehållas vid det tillfälle då ofvanberörde uteslutande rättighet af R. o. A. afstuds och medgifvande Iemnades, att frälset må af alla utan undantag innehafvas och ägas, den nu väckta frågan, yo Stats-Utskottets öm frälsets deltagande uti förenämnde onus icke eller kunna anses vara af den art, att [Jtskottet, genom dess upptagande sedan K.
M:t derom framställt Nåd.
Proposition, må anses i någon måtto hafva på privilegiernes omfång inträdt.
Hufvudsakligen har den omständighet, att
Frälsejorden nu mera kan lika af alla stånd ägas, synts Utskottet böra leda till det mera jemnlika deltagandet i medborgerliga besvär, som med förslaget i detta ämne åsyftats.
Och som de häremot gjorda anmärkningar icke gifvit Utskottet anledning, att frångå dess härutinnan förut yttrade omdöme, samt Utskottet ej eller trott de skäl som emot Fjerdingsmannalönernes successiva indragning, blifvit anförda böra verka ändring uti hvad Utskottet derom redan tillstyrkt, enär flere af Hederv.
BondeStåndets Ledamöter yttrat den öfvertygelse att en sådan indragning bör följa af det frivilliga åtagande, hvarigenom Fjerdingsmanna-befattningen såsom ett
Municipul-sysslande hädanefter bör komma att utöfvas; alltså tillstyrker Utskottet än vidare att allt efter som nuvarande innehafvare af desse indeldta eller contanta löner afgå, samma löner tilt StatsVerket indragas, samt befattningarne derefter, på sätt K. M:t och Gollegierna ansett lämpligast, förblifva ett Municipal-sysslande, hvars utöfvande jemväl bör Frälsejorden destohäldre åtfölja, som i Orter der jord af endast sådan natur finnes, Kronobetjeningeu icke bör vara i saknad af det biträde, som genom nämnde befattningars bibehållande åsyftas.
Betänkande n, N:o 237. 71 li) Den af Utskottet föreslagne löneförhöjning för Fångvaktmästare och Vaktknecktar har inom Bonde-' Ståndet af flere Ledamöter ansetts icke vara behöflig, enär desse personer skulle hafva tillfälle, att genom Marketenteriers hållande m. m. skaffa sig andre bidrag till deras uppehälle; derföre, och då genom K M:ts N.