Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t göra underdånig anmälan; Hvilket likväl jemte allt öfrigt Riksens Höglofl.
Slockholm den 23 Maji 1818* (Bilagan Litt.
A. finnes serskildt tiyckt och hit | intecknad.
) E, F. Norrman.
Rubriker ä de ämnen, som förekomma till utarbetning i fråga om en Instruction för Allmänna Magazins-Inrättningen.
.A-Ilmänna Magazins - Inrättningen har 2
Verkets befattning med emottagning och utlefverering af Spannmål för Stats-Verkets räkning.
Verkställigheten af det ena och andra synes lämpligast kunna uppfattas under 3:ne Hufvud-A fdeln in gar.
Den Första om Upphandlings- och Undsättnings-Verket med hvad dertill hörer. STOCKHOLM, tryckt h564 Stals-TJtsiottets Betänkande».
Den Andra om Inrättningens skyldighet att emottaga Stats-Verkets Sädes-intracier och deremot förse Värfvade Arméen och Flottorne m. med sine Spannmåls-underhåll, Den Tredje Reglementariska föreskrifter för Verkets Öfver Styrelse samt Magasins-, Bagerioch Br anner i-Bet jeni ngen.
Första Hufvud - Afdelningen om Upphandlings- och Undsättpings - Verket, l Art.
Huru Spannemåls-upphandling under goda år bör af Allmänna MagazinsInmttningen verkställas till Sädesprisens upprätthållande. t §.
Randshöfdingarnes skyldiglret att inhämta noga kännedom om årsväxten och fullständige Rapporter derom till Magazins-Inrättningens Öfver-StyreNe afgifva.
Tiden för dessa Rapporters insändande och hvilka grunder för befinnande nödvändighet af Spannmåls upp. köp, böra i allmänhet följas, samt till hvad pris Randshöfdingarne anse upphandlingarne må med afseende på Jordbrukarens skäliga fördel böra bestämmas m. m. 2 §.
När och huru Öfver - Styrelsen bör till pröfning företaga Rand shöfd ingar nes förslag och de principer sorn böra iakttagas vid upphandlings-prisens fastställande.
Stats~Utskottets Betänk anden. 1565 3 §•
Allmänt stadgande af hvad vigt oell öfrig beskaffenhet den Spanriernål bör vara som till Inrättningen försäljes.
Detta stadgande lärn» padt efter hvarje orts serskilta förhållande.
Äfvensom föreskrift om rlen större fördel som
Randtmanrien har att påräkna vid försäljningen af torr
Säd, och i den händelse den afiemnade riade eller oriade
I mötsatt förhållande, hvilken nedsättning äger rum för sådan
Säd sorn väger mindre än bestämdt blifvit, och ändteligen att
När och på hvad sätt kungörandet om Inrättningens Spannmåls - uppköp ber verkställas, sarnt hvad -Landshöfdingen har att iakttaga till befrämjandet deraf, att alla sker lika rätt och ingen manna-mån begås. 5 §.
Utsedde Ombuds närvaro vid Magazinen under Upphandlings - Terminen och deras åliggande. 6 §.
På hvad sätt uppkommande tvister, Säljare och Uppbördsman emellan , skola behandlas (se härom 1815 års Författning om Räntegifvare och Räntetagare.) 7 §.
Under hvilka tider upphandlingar vanligast böra af Magazihs - Inrättningen verkställas och huru Randshöfdingarne bösa sig förhålla när
Randshöfdingarnes skyldighet att vaka öfver uppbandlingarnes ändamåls enliga verkställande och fortgång, samt att Rikets Inne - 1^6$ Stats-Utskjttets Betänkanden. byggare genom fullständige underrättelser kärtna sä väl sine rättigheter sorn skyldigheter.
Ö Art.
Spannmål skall upphandlas då inträffande undsättnings ellef andre behof föranleda uppköpen. 1 §.
Sådane upphandlingar verkställas en* dera på Upphandlings-Auction efter förseglade anbud som brytas vid Auction* - tillfället ellér ock under hand, som Magazins- Direction pröfvar med Kronans rätt och bästa mäst öfverensstämmande.
Skälen för upphandlings - sättef hora alltid i Protocollen antecknas. 2 §.
Bestämda föreskrifter i afseende på Sädens vigt och öfriga beskaffenhet skola i Upphandlings - Contractet utsättas, äfvensom ansvar för
Säljare stadgas i händelse leverering underlåtes. 3 §.
Huru tillgå bör då Utländsk Spannmål behöfver för Allmänna MagazinsJnrättningens räkning införskrifvas. i §.
Inrättningens skyldighet att i sådan händelse underställa Kongl. Majus Nådiga prof-. Stati-Uiskotteis Betänkanden. *5^7 r.ing de skal och orsaker, sorn påkalla införskrifning af utländsk Säd. 2 §.
Inrättningen- bör , från Handels - Consulerne, i synnerhet i utländska orterne omkring Östersjön, erhålla månadteiige Rapporter om gångbara Sädespriser och Spannmålstillgångame, samt andre nödige upplysningar. 3 §.
Om Undsättnings - Spannmåls tillhanda - hållande. i §.
Om Maga2in3-InrättningeiSs skyldig* het att hafva ständige Rager i Räneri , och till hvad belopp i hvarje, lämpadt efter orterne* behof. •2 §.
Randshöfdingarnes åligganden att på allt sätt vaka deröfver, att undsättningar icke utdelas vid andra tillfällen än då missväxt eller andra oumgänglige behof det kräfva:
Allmänna Stadganden huru Randshöfdingarne böra undersöka verkliga undsättnings - behofven.
Ueras skyldighet att innan Undsättnings-Spannärål utlemnas, tidigt göra anmälan hos ÖfverStyrelsen, och då uppgifva om Sädes-Ragret inom Ränet blifvec tillräckligt eller ej, samt i sednare fallet, hvad qvantité Spannmål till undsättnings - behofvens afhjeipande oumgängeligen behöfver anskaffas.
Stats- Utskottens Betankandeiii 3 §i Öfver-Styrelsens skyldighet att i anis ledning af sådane anmälanden fatta skyndsamt beslut och' gifva nödige
Förordnanden när eri orts undsättnings förråd behöfver förstärkas. 4 ' §.
Huruledes Undsättnings ■ Spannmålen skall utdelas, hvilka Controller dervid äro nödige, att Säden verkligen kommer den behöfvande tillhanda, 5 §.
Örn undsättnings, prisens bestämmande af Ofver - Styrelsen och hvilka grunder der* vid skola följas. 6 §.
Hvad säkerhet bör af den eller deni pr&steras, sorn icke magta Säden genast betala , samt örn Fandshöfdingarnes åliggande att pröfva öch godkänna sådan säkerhet. 7 §.
Huru långt anstånd beviljas undsättnings-tagare med betalningen, och örn Räntas erläggande efter förfallo - tiden, samt orri och när återbetalning in natura må medgifvas. g §.
På hvad sätt indrifningen af Fåne* Spannmåls• medel skall verkställas och huru de utestående Summorne böra verificeras. g §.
Huru tillgå bör, och hvilka undersökningar skola verkställas, när sådane händelser inträffa att undsättnings-tagarne blifvit ali-, deles utur stånd sälte, att återbetala Sine Spann* o i "jr n inals Fan. 10 §.
Spannmåis-upphandling till undsättning ensamt uppdrages en Fandshöfding, hvad har då Fandshöfdingen att iakttaga, och huru bör förhållas att Magasins - Inrättningen åter* bekommer sine förskotter. t Stats-Vtskottets Betänkanderii 1569 5 Art.
Når och huru försäljningar af Spannmål få till Magazms-Lagrens omsättning, af Allmänna MagazinsInrättningen verkställas. t §» Större försäljningar af Spannmåls-öFVerskotter böra underställas Kongl. Majds
Nådiga pröfning och skälen till sådane afyttringar då i underdånighet Uppgifvas. 2 §.
Nät och på hvad sätt samt tmdef hvilka Controller sådan Spannmål får 3 allmänna Auctioner ellef efter bestämda priser försäljas, samt Öfver - Styrelsens rättighet att emot Borgen och med eller utan
Öfver-Styrelsens åliggande att tillse det dessa försäljningar i möjligaste måtto icke
Skada eller blifva menliga för enskilta Handels^ Industrieni ö
Om Éräniivins- Bränningen för Maga-» zins - Inrättningens räkning. 1 §, När och huruledes Brännvins- Brärihingen må i Stockholm vanligen verkställas: — -derunder förekommer att Brännvins - BränninSer> bör hufvudsakligen ske af Vår-Säd och af sadan Spannmål sorn tagit skada, Vikong till Riks-St.
Fröt. 1817-181$. 4\de Sami. N-.r 197.19g. 1^7° Stats-Vtskottets Betänkanderil a §.
Hvilka åtgärder böra vidtagas när flera på hvarandra följande goda år göra det nödvändigt att denna handtering till Spannmåls* öfverskottens consurnerande och Lagrens omsättning på allt sätt bör forceras. 3 §.
Magazins-Inrättningén njuter inkomsten af Brännvins-Brännings rättigheten i Städerne Carlscrona och Götheborg. *. 4 §.
Ofver - Styrelsens skyldighet i hän* delse conjuncturen så skulle förändra sig att BränUvins-Bränningen äfven i desse Städer blet■ve förmånlig att för Inrättningens räkning bedrifvas. 5 §.
Huru roed försäljningen af Magasins - Inrättningens Brännvins-dLager vanligen tillgå bör: — Hvilka grunder för bestämmandet af priset b<5r iakttagas och följas. 6 §.
Hvilka allmänna administrativa åtgärder kunna och böra följas, så att Brännvinsålränningen för Magazins - Inrättningen blifvei förmånlig, utan att den gör intrång i enskildta Personers företag.
Andra Afdelningen, innefattande Magazins-Inrättningens åliggande att emottaga Stats-Verkets Sädes-Intrader ock deremot, forse Värfvade Arméen och Flottorne med sine Span* måls-underhåll m. m. Stais-Utskoitcts Betänkahden'. *5 71 i Ari.
Örn infordrandet af Ränte - Spannmålen m. mi 1 §.
Tiden då underrättelsen öm Spannmålens inlelvererande bör från Qtver-Styrelseri till Länen afgå. 2 §.
Af hvad qvalitet.
Kfonäns Ränte* Spannmål bör yara.
(Härunder synes böra i ett Sammanhang intagas hvad äldre bch nyare Författningar i thy fall stadga.) 3 §.
Allmänna principer för Forsslingsskyldigheten.
(Se härom 1811 års Kongl. Bref
Och de från Länen till Magazins - Directioneii inkompe uppgifter.) 4 I hvilka fall Lösen i Contant må för Ränte- Sädén médgifvas och hvad grunder böra af Magazins-Inrättningens Öfver-Styrelsö följas vid dessa Lönings-prisers bestämmande. 5 §.
Hvad Landshöfdingarne hafva att iakttaga när hemställan göres örn Ränte-Sädens lösande i Coritant. 6 §.
Huru nppkömne tvister örn RäntéSäden böra behandlas.
(Se härom Författning garne af åren 1803 och 1815.)
Om Spannmåls- och Bröds- samt andre Proviant - Persedlars' utlefverering till Regementer och Corpser rhi m. j §.
Magazins-Inrättningens skyldighet att låta besörja utlefvereringartie efter från Stats - 3 57*1 Stats-Utskottets Betänkanderil Contoiret hvarje år meddelade uppgifter på be.' hofven, och otterne hvarest de skola tillhandahållas. 2 Till Baknings - penningar och andra utgifter njuter Magazins - Inrättningen ett årligt Stats-anslag, såsom förut brukligt varit. 3 §.
Af hvad beskaffenhet Spannmål och Bröd vara bör, som till Troupp eller annat Stats-Verks behof utlemnas. 4 §.
t Slals-Ufshottets Utlåtande, N:o 64, litt. E. 29 rande embetsmyndigheter, Utskottet anser, att, genom ifrågavarande folkklassers befriande från mantalspenningarnes utgörande, betydlig förenkling i uppbördsoeh redogörelse-verket skulle vinnas, får Utskottet tillstyrka, Rikets Ständer, att i så motto bifalla ifrågavarande motioner, att Rikets Ständer för sin del besluta, det befrielse från mantalspenningarnes utgörande må, från och med år 1855, beviljas följande klasser, nemligen: arbetsfolk, så å landet som i städerna, hvilka icke äro lagstadda och ej eller njuta ständig arbetslön, utan arbeta för dagspenning eller efter särskild öfverenskommelse och beting, och hvilka redan, enligt nu gällande bevillnings-förordning åtnjuta befrielse från bevillning efter 2:dra artikeln, äfvensom vidare husmän och backstugusittare, jemte deras hustrur och enkor, samt inhyseshjon.
I sammanhang härmed har Utskottet ansett sig böra framställa en beräkning af den minskning i statens inkomst af mantalspénningarne j som genom den af Utskottet nu föreslagna förändring skulle blifva en följd; i hvilket afseende Utskottet trott sig finna, att något öfver 200,000 personer kunna hänföras under de kategorier, som ansetts böra från mantalspenningars erläggande befrias, men då antagas kan, att för åtminstone hälften af dessa personer eller 100,000, afkortning för fattigdom, fyra minderåriga barn, dödsfall med flera orsaker, redan erhållits, skulle den verkliga minskningen å inkomsttiteln, efter 12 sk. för hvarje person, utgöra omkring 25,000 r:dr.
Reservationer; af hr Wirgin, C• U-, biskop Annerstedt samt hr Cassel. 30 Stats-Utskollets Utlåtande, N:o 64, litt.
F. N:o m, litt, F.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 7 Mats 1854, kl. 11 f. m.
Utlåtande i anledning af motioner om upphörande af den sä haltade Mö t esof gift en. (I. A.) Stats-utskottet har till handläggning fatt emottaga två motioner, en från Iloglofl.
Ridderskapet och Adeln utaf hr Johan Olof Gripensvärd och en från Hedervärda Bonde-ståndet af riksdagsfullmäktigen Ola Månsson från Christianstads län, uti hvilka motioner blifvit föreslaget, att, dä den s. k. mötesafgiften, som med 8 sk. per man årligen utginge af gemenskapen vid de indelda infanteri-regementerna, för hvarje regemente, bestående, efter första plan, af 1,200 nummer, ■ efter afdrag af 118 ständigt vakanta nummer, kunde beräknas endast till 150 r:dr och härtill komme, att denna afgift ej utginge, derest karlen algått inom de 2 första månaderna af året, och förminskades till en fjerdedel, derest afgången skett i den 3:dje, 4:de eller 5:te månaden, till en half derest afgången skett i 6:te, 7:de eller 8:de månaden och till tre qvart, om afgången egt rum i 9:de, 10:de eller 11 :te månaden, hvarigenom debiteringen af berörde afgift i betydlig mån försvårades, samt derförutan afgiftens utgörande vid de ärliga uppbördsmötena, vid hvilka soldaten eljest icke behöfde vara tillstädes, för honom medförde vida större tunga än sjelfva afgiften genom den tidspillan, som i följd af inställelsen vid nämnde möten förorsakades, — Rikets Ständer alltså mätte besluta, att omförmälde mötesafgift hädanefter borde upphöra att utgå.
Utskottet har inhemtat, att ifrågavarande mötesafgift, som tillkommit genom frivilligt åtagande af gemenskapen vid de indelda infanteri-regementerna, för erhållen nedsättning i antalet af de förut 8, 10 å 12 gånger om året hällne kompanimötena, i början ingått till den så kallade General-förråds-kassan, för hvilken reglemente blifvit den 13 Januari 172G utfärdadt, men sedermera, efter denna kassas upphörande vid medlet af 1,700-talet, ingått direkte till Stats - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 64, litt.
F. 31 verket, samt att årliga beloppet af denna afgift för åren 1841 till och med 1850 utgjort, i medeltal räknadt, och efter afdrag af 2 procents uppbördsprovision, 1,894 r:dr 2 sk.; och som Utskottet icke anser med billigheten öfverensstämmande, att ifrågakomne, för Stats-verket obetydliga, afgift fortfarande utgår af gemenskapens ringa löneförmåner, får Utskottet hemställa, att, i likhet med hvad vid sednaste riksdag egde rum i afseende å de under namn af inskrifningspenningar, sventjenareafgift, afskedspenningar samt permissions- och lego-pass-afgifter af gemenskapet vid arméen och flottan dittills utgående afgifter, Rikets Ständer för deras del ville med bifall till ifrågavarande motioner besluta, att gemenskapen vid de indelda regementerna måtte, från och med år 1855, ifrån utgörande af den sä kallade mötesafgiften befrias.
N:o 64, litt. G. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Mars 1854, kl. 11 f. m.
Utlåtande i anledning af väckta motioner, angående förändring uti di n, utaf Utsockne Frälsehemmanen i Halland, utgående Rolevakansafgiften. (I. A.) Till Stats-utskottet hafva blifvit remitterade två serskilda motioner: 1:o frän Hedervärda Bonde-ståndet, af riksdagsfullmäktigcn David sindersson från Hallands län, med hvilken Bengt Gudmundsson fran .samina, län sig förenat, uti hvilken motion David sindersson, som med anförande af flera skäl 32 Sfats- Utskottets Utlåtande, N:o 64, litt.
G. sökt visa, att utsockne frälsehemmanen i Halland, vid 1847 och 1848 årens riksdag, blifvit, genom ett, pä oriktiga uppgifter stödt beslut, i strid med' af Konung och Ständer förut erkände rättigheter, förklarade skyldige till ordinarie rotering och älagde en ständig rotevakansafgift, föreslagit, att, då en gräns mäste linnas för sådana beklagliga förhållanden, att de bägge statsmakterne, vilseförde af falska uppgifter, kränka enskilde personer och enskild egendomsrätt samt förklara dem pligtige till bördor, från hvilka lagstiftande makten förut bestämdt förklarat dem befriade, men en sådan begränsning inom rättvisans område vore att finna genom domaremakten, Rikets Ständer alltså ville, med framställning, att betänkligheter uppstått, huruvida så väl Rikets Ständers förklaring i deras underdåniga skrifvelse den 27 September 1848, watt de kommit till den öfvertygelse, att en sådan (ordinarie ro terings) skyldighet skulle åligga Halländska utsockne frälsehemmanen,» som de sedan af Kongl. Majit i följd deraf vidtagne beslut, icke genom oriktiga uppgifter om tillvarande rättsförhållandens beskaffenhet tillkommit, hos Kongl. Majit anhålla, att
Högsta domstolens utlåtande i ämnet måtte inhemtas, samt derefter Rikets Ständer erhålla en JUidig proposition i ämnet, äfvensom att emedlertid och i afvaktan på en sådan behandling af frågan, hvarpå berodde, huruvida icke det enda rättsenliga vore att låta utsockne frälsehemmanen i Halland återgå till den extra roterings-skyldigheten allena och således vinna befrielse från all rotevakansafgift, uppbörden af denna, utaf nämnde hemman utgående,.afgift måtte under tiden till nästa riksdag inställas. 2:o från Höglofliga Ridderskapet och Adeln af hr Bråkenhjelm Pehr Remhold, som med erinran, att utsockne frälsehemmanen i Halland, hvilka, genom Rikets, åren 1847 och 1848 församlade, Ständers beslut, blifvit älagde ordinarie rotering och deraf följande rotevakans-afgift, dymedelst erhållit en, ända till sistnämnde är okänd, pålaga, samt att berörde hemman, hvilka i allmänhet voro af en särdeles svag natur, öfvergått till sina nuvarande egare under förutsättning, att de varit frän ordinarie rotering befriade, funnit det vara en rättvis gärd af billighet, att, så mycket skäligt vore, lätta tungan af den nya bördan, och af sådan anledning föreslagit, att Rikets Ständer, med vidblifvande i öfrigt af Rikets Ständers, vid 1847 och 1848 årens riksdag, beslut i ämnet, ville medgifva, att den, utsockne frälsehemmanen i Halland då ålagde rotevakans-afgift måtte, från och med år 1854, nedsättas till hälften af det belopp, hvartill vakansafgiften för en båtsman i länet uppginge, enligt de föreskrifter och beräkningar, som nu följdes och framdeles i behörig ordning kunde meddelas och antagas till efterrättelse.
Utskottet har, hvad sålunda blifvit anfördt, i öfvervägande tagit; och som David Anderssons motion hufvudsakligen går derpå ut att medelst Högsta domstolens - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 64, titt. G. 33 stolens åtgärd erhålla utredning i afseende å Halländska utsockne frälsehemmanens skyldighet att erlägga rotevakans-afgift, men frågan härom icke är något lagstiftnings- utan ett beskattnings-ärende och såsom sådant icke kan komma att utgöra föremål för Högsta domstolens pröfning, får Utskottet hemställa, att David Anderssons ifrågavarande motion måtte lemnäs utan vidare afseende.
Beträffande åter det utaf hr Bråkenhjelm framställda förslag om nedsättning uti den utsockne frälsehemmanen i Halland i följd af Rikets Ständers beslut vid 1847 och 1848 årens riksdag ålagde rotevakans-afgift; så och ehuru Utskottet på grund af den utredning i ämnet, som vid nästlidne riksdag, i anledning af dä väckt fråga om upphörande af sagde afgift, blifvit lemnad uti Stats-utskottets utlåtande n:o 221, icke kan frånträda den deruti uttalade åsigt, att berörde hemman borde vara ordinarie rotering underkastade, så har likväl Utskottet icke kunnat underlåta taga i betraktande, att utsockne frälsehemma- ' nen icke före 1847 och 1848 årens riksdag haft sig rot erin gsskyldighet ålagd, utan endast erlagt så kallade utskrifningspenningar, hvarmed fortfarits ända till år 1812, då hemmanen, efter att hafva, i följ<l af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 28 April 1810 och Kongl, instruktionen den 5 Februari 1811, blifvit sistnämnde år till extra rotering indelade, från utskrifningspenningarnes erläggande befriades; att utskrifningspenningarne af berörde hemman år 1811 uppgått till endast 3,964 r:dr, men deremot den nya rotevakansafgiften af samma hemman under åren 1849, dä den först började utgå, till och med 1851 i medeltal utgjort 11,161 r:dr årligen; att de Halländska hemmanen i allmänhet äro af en särdeles svag beskaffenhet, samt att, i följd af detta allt, den nya afgiften måste kännas tryckande för utsockne frälsehemmanens nuvarande innehafvare, synnerligen sorn desse med anledning af de förhållanden, som, på sätt berördt är, under en längre följd af år fortfarit, möjligen genom köp och andra afhandlingar förvärfvat sig eganderättcn till ifrågavarande hemman under förutsättning, att de varit från ordinarie rotering fria.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, anser Utskottet en lindring uti den utsockne frälsehemmanen vid 1847 och 1848 årens riksdag ålagde rotevakansafgift vara med billigheten öfverensstämmande, samt att denna lindring vid det förhållande, att frälse! under äldre tider vanligen var underkastadt rotering till hälften mot krono och skatte, lämpligast torde kunna verkställas på det sätt, att utsockne frälsehemmanens roteringssky bligh et nedsättes från nuvarande två tredjedelar till hälften emot den, som åligger annan roterad jord inom länet, deraf 4 mantal i allmänhet utgöra en båtsmansrote, så att, i stället för att 6 mantal utsockne frälse i Halland nu skola utgöra en båtsmansrote, 8 mantal dertill anslås.
Härigenom skulle man komma närmare det förhållanBih. till R.
Prof. 1853 § 1854. 4 Samt. 1 Afd. 21 Haft. b 34 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 64, litt. &. de, som egt rum under den tid, inskrifningspenningar erlades, och ali skälig anledning till klagomål vore dymedelst, enligt Utskottets tanka, för framtiden undanröjd.
Utskottet får alltså tillstyrka Rikets Ständer att i så måtto bifalla hr Bråkenhjelms ifrågavarande motion, att de, med vidblifvande i öfrigt af Rikets Ständers vid 1847 och 1848 årens riksdag fattade beslut i ämnet, för deras del medgifva, att den utsockne frälsehemmanen i Halland då ålagda rotevakansafgift måtte, från och med år 1855, nedsättas till hälften af det belopp, hvartill rotevakansafgiften för en båtsman i länet uppgår, enligt de föreskrifter och beräkningar, som nu följas och framdeles i behörig ordning kunna till efterrättelse meddelas.
Rcservationer: af biskop Annerstedt och prosten Arosenius. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri 1854. Stats-Utskottets Ullålande, N:0 65 1 M:ö 65.
Ank. till Exp.-Utsk. d. S Mars 1854, kl. 4 e. m.
Utlåtande, angående erforderliga medel för nu förestående utbetalningar å del under innevarande riksdag beviljade särskilda kreditiv.
Efter erhållen underrättelse om det af Rikets Ständer nyligen fattade beslut, hvarigenom en särskild, kreditiv-summa af 2,500,000 R:dr blifvit å Riksgälds-kontoret till Kongl.
Maj:ts Nådiga disposition anvisad, att lyftas i mån af behof och emot framdeles skeende redovisning, hafva dervarande Fullmäktige, enligt deras till Stats-Utskottet härom aflåtna skrifvelse, — enär de för Riksgälds-kontoret föreslående opåräknade utbetalningar utaf ej mindre nämnde särskilda kreditiv, än de för Landt- och Sjöförsvarets behof, under innevarande Riksdag, förut beviljade samt tili utgående från samma verk jemväl anvisade extra anslag, efter all sannolikhet, komme att vida öfverstiga dess nuvarande kontanta behållning, jemte det med hela sitt belopp, 1,000,000 R:dr, å särskild räkning i Rikets Ständers Bank innestående räntefria kreditiv, som Riksgälds-kontoret intill den lista instundande Juli eger att begagna, — funnit sig föranlålne gå i författning om anskaffandet af de ansenliga tillgångar, som för dessa utbetalningars vederbörliga bestridande erfordras utöfver dertill disponible medel utaf nyssnämnde behållning och kreditiv-summa samt den till
Riksgälds-kontoret nu ingående allmänna bevillning.
Härvid hade hos Fullmäktige naturligtvis fråga uppstått om tillämpningen af det uti 166 §. af Riksgälds-kontorets reglemente meddelade stadgande: att de för Kontorets räkning uppköpte räntebärande obligationer »skola, i den mån sådant för verkställigheten af Riksgälds-kontoret åliggande utgifter erfordras, antingen till inlösen uppsägas, eller på det sätt Fullmäktige pröfva mest lämpligt och ändamålsenligt /Örsäljds.» Rilssgälds-kontoret innehade nemligen dylika, i allmänhet efter sex månaders föregången uppsägning inlösbara, obligationer ä ett sammanräknadt belopp af ej mindre än 3,218,650 R:dr.
Men enligt Fullmäktiges enstämmiga åsigt, skulle en under nuvarande förhållanden skeende uppsägning till inlösen eller offentlig utbjudning till försäljning af dessa obligationer komma att medföra särdeles betänkliga föl jder såväl för allmänna krediten, som för allmänna rörelsen inom en ganska stor del af Riket; och genom en sådan obligations uppsägning eller försäljning komme ändock ej det ändamål att vinnas, som dermed egentligen Bih. till II.