Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank. till Exp. Utsk. den 21 Augusti, 11. 12 midd.
Utlåtande ofver ett vackt förslag, alt beräkningen af rättin på ränta i Rikets Ständers Bank måtte i alla de fall, der sådan ränt eber åkning eger rum, upphöra.
Riksdags-fulhnägligen Olof Olsson från Westerås Län liar, uti ea hos Bonde-Ståndet väckt motion, anfört, hurusom, uti sista Banco-Reglementet, ibland allmänna bestämmelser, i afseende u Bankens låne-rörelse, iGS § stadgar: ”Vid ränteberäkningen iagttages, att, så framt det utgifna capital-beloppet öfversliger 5 R:dr Banco, det upplupna intresset, vid hvarje sex månaders förlopp, tillägges Capital-skulden, så att för nästföljande sex månader, eller till betalningsdagen, i händelse den derförin nan inträffar, räntan upplöper jemväl å den uträknade och, såsom obetald, vid halfårets slut tillagde intresse-skulden.”
Häraf skulle således följa, att, i händelse inbetalningen å till exempel ett erhållet lån mot pant af fastighet icke verkställes på dagen hvarje halft ur, capital-afbetalningen minskades med det belopp, som motsvarade [\ procents ränta å det upplupna intresset och lånets slutliqvid fördröjdes flere år utöfver den för amorteringen eljest erforderliga tid, oagtadt den föreskrifua årliga inbetain i ngssky
Idig heten fullgjordes; att, då emedlertid, uti valet emellan att verkställa inbetalning aine gånger om året, eller underkasta sig skyldigheten att betala ränta på ränta och således blott göra en inbetalning årligen, någon tvekan hos aflägset boende låntagare, hvilka hade lån på de mindre belopp, att årliga inbetalnings-skyldigheten endast uppginge till ett eller annat icttul R:dr, icke kunde uppstå, emedan kostnaderne uti postporto, commissions-arfvoden, m. m., uppginge till vida högre belopp, än den ränta på ränta, som i annat fall drabbade låntagaren, — derigenom inträffade, *tt de låntagare, hvilka, såsbm boende närmare hufvudstaden, sjelfve, utan »tt behöfva vidkännas några kostnader för lirjvidernas verkställande, derom kunde besörja, äfvensom de, hvilka innehade så stora lån, alt den ränta, som skulle upplöpa, i händelse betalningen skedde endast en gång om året, vida öfverslege de kostnader, som med inbetalningen voro förknippade, oftast flere år förr, ände, hvilka voro nödsakade att på en gång fullgöra inbetalningen för året, hos Banken slutbetalade sina lån; af hvilken anledning och då det syntes vara med rättvisa och bil - 6 Banco-Utnlctttts Utlåtande, JY:o 6g. lighet förenligt, att ett stadgande, hvilket endast ledde lill mehn för den fattigare delen af allmogen, borttoges, motionären föreslagit, att beräkningen af ränta på ränta uti Rikets Ständers Bank måtte i alla de fall, dessådan räntebei åkning iagttages, upphöra.
Denna motion har bemälde Riksstånd til!
B inco-Uukoltet remitterat.
I anledning häraf får Utskottet lill en början erinra, att den Bankr n, på sätt ofvan är nämndt, medgifne rättighet att beräkna ränta på ränta, grundar sig på 6:te pnncten af Kongl. Resolutionen och Stadfästelsen den 3o April 1689, der det heter:
'Och alldenstund Bankens Creditorer njuta den fördelen, attdeprecice undfå deras intressen och sålunda kunna göra dem fruglbare, slåendes dem till capitalet, der de så vela; alltså åligger i lika måtto Bankens Debitorer af alla capitaler utöfver ett hundrade Daler Kopparmynt, p.recice vid hvart hallars termin, att aflägga intresset, emedan detsamma i vidrigt fall slås till capitalet, på det Banken må njuta lika räll hos sine Debitorer, som den sine Creditorer består och presterar; hvilken förordning dock likväl utan Banco-Verket intet vidare härefter, än här till dags, är tillförståendes.”
Vid öfvervägande af den gjorde framställningen, att det stadgande, som innefattas uti ofvanintagne 168 § af nu gällande Banco-Reglemente, måtte för framtiden upphöra ; så och då rättvisa och billighet synas fordra, att en gäldenär, som försummar att i rätter tid betala ränta å sin skuld, godtgör borgenären hvad denne genom hans försummelse förlorat, hvilket jemnt motsvarar räntan till betalningsdagen å det uleblifna räntebtloppet, som, erlagdt å bestämd lid, kunnat åter mot intresse utlånas, samt den af motionären anförde omständighet, att slutliqviden af Bankens fastighetslån skulle, genom beräknings-sättet af ränta på ränta, komma att fördröjas flere år utöfver den för amorteringen erforderliga lid, icke är med verkliga förhållandet öfverensstämmande, enär, på sätt, som inhemtas af aine serskilde uti Banken upprättade och Utskottet meddelade uträkningar, begge öfver ett fastighetslån med 4 procents ränta och således med 6 procent årlig inbetalnings-skyldighet å 15o R.dr Banco, hvilket antagits hafva utgått den 1 April 1840, och af hvilka uträkningar den ena upplager förhållandet, då den erforderliga inbetalningen blifvit verkställd hvarje halft år, och den andra, då sådant icke skett oftare än hvarje helt år, — den sista inbetalningen till fullt belopp komme att ega rum i förra fallet den 1 Oetober 1867 och i det senare den 1 April 1868; hvadan således, genom beräkningeu af ränta på ränta, lånets slutliqvid icke blefve Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 69. 7 fördröjd längre tid än ett halft år, äfvensom att den, genom samma beräkning, föranledde tillökning uti intresse-utgift, sammanräknadt för hela tiden, endast uppginge till den obetydliga summan af Fyra R:dr 12 sk. 11 rst.
Bmco; har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att beräkningen af ränta på ränta måtte bibehållas.
I afseende åter å tiden för iagttagande af detta ränte-beräkningssätt och hvarom nu gällande föreskrifter stadga, att del upplnpne intresset vid hvarje halfårs förlopp tillägges capitalskulden, har hos Utskottet förekommit, att, enär större delen af de lån, som från Banken utgifvas, nemligen mot pant af fastigheter, guld och silfver, jern och andra vågförde effecter samt Låne-Banco-obligationer och Silfver-sedlar, meddelas på ett år och derutölver, räntan å sådane lån endast en gång om året borde till betalning förfalla, saint att beräkningen af ränta på ränta icke måtte ifrågakomma förr, än då räntebetalningen fördröjdes utöfver den bestämda förfallodagen; och då en slik förändring skulle i förening med lindring för låntagarne medföra lättnad och enkelhet vid bokföringen och i synnerhet vid uträkningirne i Banken, samt den minskade vinst, som härigenomför Banken uppstode, vme föga betydlig, serdeles vid jemnförelse med nyss berörde fördelar, samt härtill kommer, att det reciprociletsföi hållande emellan Banken och allmänheten, sorn ofvanåberopade punkt i Kongl Resolutionen af den 3o April i68f) förutsätter, redan genom Kongl. Kungörelserne af den 26 April och 23 September 1^56 upphört, enär Banken efter samma lid icke erlagt ränta på ränta å dess skulder, har Utskottet, i anledning af ifrågavarande motion, funnit skäl tillstyrka Rikets Ständer att, med upphäfvande af 168 § uti nuvarande Banco-Reglemente, besluta följande stadgande att i det blifvande Reglementet intagas, nemligen:
Räntan å alla lån, som öfverskjuta fem Riksdaler Banco, och åro meddelade på ett år eller derutöfver, för laller till betalning endast eit gång om året; men skulle ränleliqviden icke fullgöras å den bestämda fördaIlodagen , kommer det då upplupna intresset att tilläggas Capital-skulden, så att till betalningsdagen räntan upplöper jemväl å den uträknade och, såsom obetald, å förfallodagen tillagde intressesknlden; hvilket förändrade ränleberäknrngssätt kommer att vidtaga, i afseende på nya lån, för de ifrån och med nästa eller 1841 års början utgående, och, i anseende till de äldre, ilrån den första , under loppet af samma år till fullo verkställda ränte - 8 Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 69. liqvid, intill hvilken lid, det gamla beräkningssättet bibeliålles.
Stockholm den 17 Aug. 1840.
Bråkenhjelm: ”Ändamålet af stadgandet uti 9 Cnp. 6 §.
Handels-Balken är dels att förekomma ocker, dels alt hindra räknekunnige ockrare fran ränteberäkningar, som för allmänheten och äfven för de fleste
Domare äro omöjliga att controllera.
ex. någon förskrifve sig till 6 procents årlig ränta, men under villkor, att denna ränta ansågs förfallen vid hvarje månads slut och att på denna förfallna ränta ny ränta beräknades , så vore detta i sjelfva verket detsamma som om lånetagaren hade förskrifvit sig till i2TU procents årlig enimi ränta.
Då detta lagrum alltså har sin rationella grund, anser jag det icke tillkomma lagstiftningen att från detsamma göra ett undantag till sin fördel; utan borde, enligt min tanka, Utskottet hafva tillstyrkt Rikets Ständer att bifalla motionen och att få för så kallade Banco-låns liqviderande antaga samma grunder, som uti allmänna Brandförsäkringsverket, enligt nu gällande reglemente, tillämpas.’’ Af Herr Stuart: anledning af den nu ånyo väckta frågan örn af skafFandet af det, allt sedan i68o:talet för lån från Rikets Ständers Bank iagttagna serskilda ränteberäkningssätt, i allmänhet kalladt Banco-melhod , har Banco-Utskottet visserligen tillstyrkt, att det ännu gällande stadgandet härom måtte förändras; men då Utskottet icke ansett sig böra föreslå, att detta inom andra lånegifvande allmänna Werk numera okända sätt att beräkna ränta, måtte för framtiden helt och hållet upphöra; så får jag i reservationsväg anmäla min i sådant afseende sk i 1 jag tiga åsigt.
Den ökade vinst, omförmälde beräkningssätt för Banken medför, är, såsom af Utskottets Betänkande inhemtas, af alltför ringa vigt, i jemnförelse med den häraf förorsakade tillökning i tjenstemännens besvär och göromål vid räntebeloppens och de i sammanhang dermed skeende capital-afbetalningarnes uträknande.
Erfarenheten har dessutom ådagalagt, att denna ränleberäkningsmethod val sätter lån-innehafvarne ur stånd att sjelfve beräkna och controllera beloppet af deras återstående capitalskulder, men deremot ingalunda, enligt det härmed afsedda ändamål, förmår dem till en önskvärd noggranhet vid inbetalningarnes verkställande.
För delta ändamål erfordras dock äfven hädanefter - Banco-Utslottets Memorial, JV:o 70. 9 efter alt stadga något serskildt äfventyr, utom den, efter viss längre tids förlopp, föreslående indrifningen af hela länet.
Sålunda synes den, vid Bankens utlåning i discontväg, bestämda öfverränta för låntagare, som försumma att ordentligen fullgöra sina inbetalningar, jemväl lämpligen böra och kunna, såsom följd af enahanda uragllåtenhet, stadgas för Bankens öfrige gäldenärer.
Det måste vara vida ändamålsenligare att föreskrifva och, för såväl långifvare som låntagare, lättare att uträkna och controllera en sådan till visst belopp bestämd serskild straff- eller öfverränta å lånet under den från förfallo- till inbetalningsdagarne förflutna lid.
Med afseende för öfrigt å den lägre ränta, som i allmänhet är fastställd för de från den egentliga Banken utgående lån, än för discontlånen och hvarefter den så kallade straffräntans belopp jemväl synes höra lämpas, har jag således, i stället för det gamla stadgandet om beräkning af ränta å förut upplupen, men obetald, ränta, föreslagit följande reglementariska föreskrift:
Derest stadgad ränte-inbetalning för lån, som, efter innevarande års slut, från Rikets Ständers Banks Låne-afdelning lill enskilda personer utgifvas, icke inora fjorton dagar efter den liärför bestämda tid varder verkställd, bör serskild straffränta erläggas med 2 procent, efter år räknadt, å det då återstående låne-capitalet, hvilken straffränta skall i sådant fall beräknas och utgå från den egentliga räntans förfallodag, intilldess densamma blifvit i behörig ordning inbetald, samt utgöras, utan sammanblandning med de i allmänhet föreskrifna ränte- och capital-inbetalningarne.’’ N:o 70.
Ani. till Exp. Utsi. den 21 Augusti, kl. 12 midd.
Memorial, med hemställan om eftergift af Itegisiratorn H.
Gullander åliggande betalningsansvar för dtskillige
Län, utgifne från Malmö Läne-Contoir.
Sedan från Rikets Ständers Låne-Contoir i Malmö, mot skuldebref, för hvilkas rigtighet Registralorn derstädes H. Gullander, såsom den der lånehandlingarne inlemnat, tecknat vanlig ansvarighet, följande lån blifvit utgifne, nemligen: JBih. till R.
Prot. 1810. 6 Sami. 1 Afd, 22 Häftet, S IO Banco-ZJtakottets Memorial, N:o 70.
Under N:o 4,708, lill Per Larsson i Leröd, . . stort B:co R:dr 2 10: 99 99 4.709, 99 Olof Persson i Lundby . — 99 99 2 10: 99 99 5,215, 99 Nils Hansson i Vestra Wem- menhög — 99 99 15o: — 99 99 5,217, 99 Olof Persson i Skurup . . — 99 9} 60: — >9 99 1,046, 99 Lars Nilsson i Almaröd . — 9 9 99 48o: — 99 99 4,609, 1* Per Bengtsson i Skurup . — 99 99 100: — 99 99 5,218, 99 Christen Rasmusson i Önnarp — 99 99 60: — 99 99 420, 99 Per Pålsson i Skurup . . •— 99 99 36o: — 99 99 222, 99 Nils Persson i Önnarp . . — 99 99 160. — 99 99 4,89,2, 99 Lars Lundberg i Östra Wem- menhög — 99 99 9o: — 99 99 157, 99 Nils Ericsson i st.
Biddinge —- 99 99 4 00: — tillsammans B:eo R:dr 2,280: —■ men de personer, hvilka å skuldebrefven voro tecknade såsom låntagare ocii löftesmän, förnekat sine namn, och efter anställde rättegångar blifvit från betalningsansvar frikände samt Låne-Contoirets Direction, i följd deraf, genom beslut den r Maj, n September och 6 November r838 samt den 4 Juni i83(j ålagt Gullander alt fÖF desse 11 skuldebrefs belopp, jemte ränta, godtgöra Låne-Contoiret; så har Gullander , uti till Utskottet ingifven skrift, enär han, som, genom innehållning å hans vid Låne-Contoiret egande lön, å förenämnde ersättningsbelopp afbetalt 583 R:dr 16 sk., lill godtgörande af återstoden icke egde någon utväg, med mindre han måste förneka sig, hustru och barn deras nödtorftiga uppehälle, och Gullander icke ens egde att påräkna så lång lifstid, att hela skuldebeloppet skulle, genom innehållning på lönen, blifva guldet, anhållit, att återstoden af omförmälde
Gullander affbrdrade godtgörelse måtte honom efterskänkas och afskrifvas; hvarjemte och då i afseende å ett af Gullander, såsom ansvarig inlemnare, underteeknadl skuldebref, försedt med namnet Helge Svenssån i Skurup, såsom låntagare, inträffat det serskilda förhållande, alt icke allenast Beige Svensson helt och hållet nekat till skulden och med ed från krafvet sig friat, utan äfven att, ehuru ena löftesmannen Per Bengtsson erkänt rigtigbeten af sin för länet, såsomför egen skuld, tecknade borgen, Härads-Rätlen, på grund deraf, att Helge Svensson icke befunnits vara för lånet ansvarig, frikänt jemväl Per Bengtsson från all betalningsskyldighet, Gullander till Rikets Ständers behjertande hemställt, huruvida icke, Banco-TJlslotlets Memorial, iV.-o 70.
I-I i den händelse, att rättegången om detta senare lån skulle vid högre
Domstolar lika ofördelagtigt utfalla och betalningsansvar för detsamma följaktligen blifva honom ålagd t, eftergift äfven derföre kunde Gullander rnedgifvas.
Yid pröfningen af detta ärende, har Utskottet inhemtat, att samtlige (förenämnde 12 skuldebref, å tillhopa 2,680 R:dr, hvarå namnunderskrifternas vigtighet varit af vittnen bestyrkt, blifvit lill Gullander insände af Krono-Länsmannen Bergman, för hvilken Gullander under 11 års tid uppdrag i låneväg vid Contoir et ombesörjt, utan att Bergman, på hela denna tid , gifvit ringaste anledning till misstanke elier opålitlighet; att Bergman, sedan han härefter i Mars 1835, för förskingring af anförtrodde medel, blifvit ifrån tjensten skiijd och i concurstillstånd försatt, väl medgifvit, att lånen, sorn han påstått hafva blifvit med vederbörande låntagares begifvande upptagna , af honom sjelf begagnats, men lill återgäldandet deraf icke egt tillgång; att, då underskrifterne å skuldebrefven till större delen varit bestyrkte af Bergman ocfe en hans son samt andre personer, till hvilka Bergman sedermera kommit i slägtskapsförhållanden, och desse personer förklarats jäfvige att i de emot uppgifne lånlagarne och löftesmännen yppade rättegångar vittna, bevisning om rätta förhållandet, hvad någre lån angått, helt och hållet saknats, och för öfrigt stannat dervid, att låntagare oeh löftesmän tillåtits nied ed från kraf veu sig befria.
Med afseende å dessa förhållanden, och då Directionen öfver Malmö Låne-Contoir vitsordat, så väl att Gullander, utan åsidosättande af vanlig försigtighet, oförskyllt ådragits det inträffade lidandet, som Gullanders oförmåga att annorlunda, än genom afstående af lönen, godtgöra den honom ålagda ersättningsskyldighet, och sådant synes icke böra användas med en tjensteman vid penningeverk, der uppbörd af enskildes medel till betydligt belopp dagligen i fråga kom mer, har Utskottet, af omtanka för Werkets säkerhet och ömmande för Gu/landers och hans familles oförvållade olyckliga belägenhet, ansett sig böra hos Rikets Ständer tillstyrka, att eftergift och afskrifning måtte Registratoren Gullander beviljas, icke allenast för återstoden af den honomålagde ersättningsskyldighet för förstnämnde £i lån, ulan äfven för det betalnings ansvar, som Gullander skulle tillkomma för omförmälde uti Helge Svenssons i Skurup namn upptagne 12 Banco-Utslcottets Memorial, N:o 71. lån, i händelse löftesmännen, genom laga kraftvunnen dons, blifva från betalning deraf frikallade.
Anie. till Exp.
Utsk. den 21 Augusti, kl. 12 miila.
Memorial, i anledning af åtskilliga tjenslcmäns vid Götheborgs Låne-Contoir ansökningar om eftergift af öfver ränt or och befrielse från betalningsansvar för lån, som utgått å sedermera falska befunna handlingar.
- Af Baneo-Fullmägtige hafva till Utskottet blifvit öfverlemnade följande ansökningar: 1:0 Af Kamereraren vid Götheborgs Låne-Contoir E. S. Winberg, att, sedan han till beläning i Låne-Contoiret inlemnat skuldebref, nemligen: a) ett utgifvet i Augusti månad i83a af Handlanden i Skara C. J. Jacobsson, å iooo R:dr B:co; b) ett utgifvet den 15 Januari i833 af enkan Anna M. Jacobsson , född Bergman , samt begge försedde med namnunderskrifter af Anders Pehrsson och Pehr Andersson i Borga, såsom löftesmän; samt c) ett utgifvet i Februari månad i833 och försedt med underskrifter af enkan Margaretha Jacobsson såsom låntagare samt Anders Andersson i Åstleck och Anders Andersson i Borga såsom löftesmän, å hvilka samtlige låne-document, de der jemväl varit med både vittnespåskrifter och behörige vederhäftighetsbevis försedde, lån beviljats; men vid anställde lagsökningar och derpå följde undersökningar vid Domstol, förrbemälde personer, med undantag allenast af Handlanden C. J. Jacobsson och enkan Anna Maria Jacobsson, förnekat sina namn å förskrifningarne och de ingångne borgensforbindelserae, samt i brist af bevisning, enligt numera laga kraftvunne domar, blifvit från betalningsskyldighet befriade; och då C. J. Jacobsson, som gjort concurs, deri utdelningen allenast utgjorde 151 R:dr, blifvit till fästning dömd och enkan Anna Maria Jacobsson, vid anställd utmätning, befunnils sakna all lillgång Winberg, hvilken, såsom inlemnare af lånehandlingarne och för deras vigtighet ansvarig, lili Låne-Contoiret den 29 April »887 inbetalt återstående capital - Banco- TJt slottets Memorial, N'-o 7 t. skulden för berörde lån, utgörande tillsammans 1.099 B;'Jr Banco, men beviljats anstånd med öfverräntornes betalande, malte fr (callas från åliggandet alt dessa öfverräntor, samrnanräknadt 629 R:dr 36 sk. 3 rst., inbetala. 2:0 Af Bokhållaren vid Götheborgs Låne-Contoir iV.
Winberg, hvilken till beläning i Handels-Disconten derstädes inlemnat ett af Handlanden J. P. Enander i Borås, uti Maj månad i83{ utgifvet skuldebref å 4.Ö00 Rulr Banco, med bvpothek af en utaf S. C. Ekelund i Borås å samma belopp utgifven förskrifning, försedd med bevittnade borgensunderskrifter af Lars och Peter Ekelund i Roasjö slom, Olaus Andersson i Roasjö Östergården och Eric Pettersson i Roasjö by, att, enär, vid anställde lagsökningar och ransakning, inträffat, att låntagaren Enander, som ännu icke var lill myndig ålder kommen, då förbindelsen af honom uthändigades, och ene löftesmanneu för hypolbeket, Eric Pettersson, som förnekat sitt namn å borgensskriften, blifvit från betalningsskyldighet befriade samt S.
Lars och Peter Ekelund gjort concurs, derutur, äfvensom af den öfrige Löftesmannen Olaus Anderssons tillgångar, samrnanräknadt icke erhållits större godtgörelse än 1,901 Rulr 4^ sk- 4 rst-» så alt Winberg, såsomför bandlingarnes rigtighet ansvarig, varit nödsakad lill Låne-Contoiret inbetala återstående 2,698 Rulr [\ sk. 8 rst Banco; det måtle den för detta lån upplupne öfverränla 1,437 R.'dr 7 sk. 7 rst. varda Wittberg eftergifven. 3:o Af Regislratorn vid Götheborgs Låne-Contoir A. Lindqvist, hvilken, på grund af nämnde hans befattning, det ålegat att, elter af Ombudsmannen ei hällne listor öfver inträffade concurser, derå meddela anteckning, om, och Lill hvilka belopp Låne-Contoiret deruti egde fordringar, men vid sådane uppgifters meddelande för April månad 183r , genom förbiseende, uragllåtit anteckna, att en uppgifven cessionant Johannes Carlsson i Sör Rörvall hos Låne-Contoiret häftade i förbindelse såsom borgesman för ett af Engelbrekt Carlsson i samma by upptaget lån, å 3ooR:drB:co; hvaraf följt, att bevakning i Johannes Carlssons concurs icke blifvit verkställd; och då såväl låntagaren Engelbrekt Carlsson, som den öfrige löflesrnannen jern v/il till borgenärers förnöjande alträdt sin egendom och en ringa del af lånebeloppet utur deras concurser influtit, samt anspråk om godtgörelse för återstoden af lånet blifvit väckt mot Lindqvist; men Revisorerne öfver Låne-Contoirets räkenskaper och förvaltning för år 1836 ansett vidare ersättningsskyldighet icke böra derföre Lindqvist åligga, än alt han skulle utgifva su stort belopp, sorn kommit att utgöra Contoirets utdelning Banco-Utskottets Memorial, JY:o 71. i Johannes Carlssons concurs, om bevakningen af fordringen der skett, nied förbindelse likväl för Lindqvist, i afseende å förlusten af framtida fordringsrätt emot Carlsson, alt hålla Contoiret skadeslöst för hvad Carlsson, om lian framdeles något ärfde, eller förvärfvade, kunde blifva i tillfälle att å skulden godlgöia, samt Banco-Fullmägtige, enligt dess Proloeoll den 20 Juli 1837, gillat detta Revisorernes yttrande och tillika hänvist Lindqvist att, sedan så mycket, som motsvarade den beräknade dividenden i Carlssons concurs, å lånet blifvit af Lindqvist erlagdt, för återstoden 2o3 R:dr 1 r sk. 4 rRR jemte öfverräntor, bos Rikets Höglofl.
Ständer söka befrielse; så bade Lindqvist, som redan den 17 Augusti berörde år verkställde inbetalning af förenämnde andel af lånet, anhållit om befrielse ifrån vidare ansvarighet för detta lån, så tili capital som ränta.
Af handlingarne i dessa mål har Utskottet funnit ådagalagdt, alt Kamereraren E. S. Winberg och Bokhållaren JV.
Winberg vid emoltagandet af ofvanomförmälde, sedermera falska befunne handlingar icke förbisett, att vanliga former och säkerhetsmått, till förvissande af namnunderskrifternes vigtighet och personernes vederhäftighet, varit iagltagne, utan ifrågavarande betalningsansvar blifvit sökanderne åbragt helt och hållet genom andre personers bedrägliga åtgärder; vid hvilket förhållande och då bemälde sökande, efter det rättegångarne mot låntagarne och löftesmän blifvit afslutade, godvilligt, utan föregången lagsökning, med betydlige egne uppoffringar, hållit Låne-Contoiret skadeslöst flir Capitalen af de, fi de falska lånehandlingarne utgifne, lånen, samt Kongl. Majit genom
Dom i serskildt mål förklarat, alt inlemnare af falska lånehandlingar icke kan åläggas betala annan eller högre ränta, än 5 proc. från den dag, han för lånebeloppet blifvit kräfd; har Utskottet, lika med Fullmäglige och Directionen vid Götheborgs Låne-Contoir, ansett sig böra tillstyrka, att Kamereraren E, S. Winberg och Bokhållaren IV.
Winberg måtte beviljas den af dem begärde eftergift för npp lupne öfverräntor å de lån, som från Götheborgs LäneContoir utgått mot ofvanuppräknade, af dem inlemnade, sedermera falska befunna lånehandlingar.
Hvarjemte och då, på sätt ofvan är nämndt, Registratoren Lindqvist af egne medel godtgjort Låne-Contoiret så stor del af det till Engelbrekt Carlsson utgifne län, som skulle influtit, derest bevakning af samma lån Banco-Utskottets Memorial, IV:o yl. t 5 blifvit verkställd tili Johannes Carlssons i Sör Rörvall concurs, samt föga sannolikt är, att Johannes Carlsson i en framtid skolat blifva i tillfälle att återstående skuldbeloppet godtgöra, Utskottet, med stöd af del förorti till bifall å Lindqvists ifrågavarande ansökning, ej mindre Låne-Contoirets Direction, än ock Banco-Fullinägtige lemnat, funnit skäligt hemställa, att Regisliatoren Lindqvist må erhålla befrielse från vidare ansvarighet för Engelbrekt Carlssons meromförmälde skuld.