Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ersättning, som skulle utgå till i tjenst varande löntagare för den begrafningshjelp, desse redan aftjenat, derigenom att denna ersättning kom me att på en lång följd af år fördelas, borde icke allt för mycket afskräcka genom det belopp, hvartill densamma kunde komma att uppgå.
Visserligen vore den summa af 24 eller 25,000 r:dr, som till pensions-kassorna årligen skulle öfverlemnas, betydlig, men då ett stort och vigtigt ändamål derigenom kunde vinnas och rättvisa göras, borde man icke draga i betänkande att bifalla hvad Kongl. Majit uti denna, af Rikets Ständer från början väckta och nu i möjligaste måtto utredda, fråga föreslagit, helst ett uppskof med vidtagandet af denna, i synnerhet för armeen serdeles vigtiga förändring, säkert komme att medföra ytterligare utgifter för Statsverket.
Af de talare inom Borgare-ståndet, som yttrat sig för återremiss, hafva de flesta åberopat enahanda skäl, som finnas upptagna uti Herrar Fåhrcei och TVcums, förenämnde utlåtande vidfogade, reservationer samt hemställt, att Utskottet måtte antaga det i förstnämnde reservation framlagda förslag, hvarigenom statens uppoffringar skulle kunna begränsas och reformen genomföras utan alltför stor skada för Statsverket.
Då emedlertid Preste- samt Bonde-stånden bifallit
Utskottets tillstyrkande i delta moment och några andra skäl icke blifvit anförda, än de, hvilka redan vid ärendets förra behandling af Utskottet tagits i öfvervägande, har Utskottet ansett sig böra sitt förra yttrande vidblifva.
Reservation: af Herr Fåhreeus} O, I.: ”Åberopande den reservation, som jag bifogat Statsutskottets Utlåtande N:o 81, underställer jag ånyo vördsamt Rikets Ständers pröfning den deruti framställda, från Utskottets majoritets skiljaktiga mening i förevarande ämne.
Under öfverläggningarne derom har anmärkts, att den kostnad för statsverket, som den med Kongl. Majits nådiga proposition afsedda reglering i sin helhet skulle medföra, blefve, förnämligast de första åren, nog betydlig; men så kan den väl näppeligen med skäl anses, i förhållande till det stora och vigtiga ändamål, som dermed skulle vinnas, med hänsigt ej mindre lill den direkta fördelen för embets- och tjenstemännen sjelfva, att allt ifrån tillträdet till ijensterna få räkna sig aflöningen, utan afdrag eller innehållning, till godo, än äfven till vinsten för det allmänna, genom den högst väsendtliga lättnad och förenkling i räkenskap, redogörelse Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 266. lä oell kontroll, som en sådan reglering skulle medföra, och som (»tvifvelaktigt i tidens längd skulle lemna rum för en motsvarande lindring i förvaltningskostnaden.
Maj.ts nådiga proposition i ämnet upplyser, att, enligt af vederbörande embetsverk verkställd utredning, sammanräknade beloppet af de begrafnings-hjelpsbesparingar, som för åren 1836—1845, på grund af gällande reglementen, tillfallit Civil-statens och Armeens pensionskassor samt Amiralitetskrigsmanskassan, i medeltal årligen utgjort 24,780 r:dr 1 sk. 2 rst.
Hvad de begrafnings-hjelpsbesparingar angår, för hvilka embets- och tjenstemännens sterbhus ega att från statsverket erhålla godtgörelse, så inhemtas likaledes af de lill Kongl. Maj:ts nådiga proposition hörande handlingar, att under åren 1841 —1845 begrafningshjelp blifvit till sterbhus utbetald i medeltal årligen: från Kongl. Statskontoret . . . med r:dr 8,844: — 1.
„ Landtränterierna . . . . „ „ 9,839: 20. 4.
„ Regementerna (direkte) . . „ „ 588: 15. 2.
,, Förvaltningen af Sjöärendena „ „ 2,456: 6. 9. tillsammans 21,727: 42. 4.
Enär likväl under sednare tid många ledigvordna civila tjenster, i afvaktan på definitiva lönestaters fastställande, förblifvit otillsatta, och endast efter förordnanden interims vis bestridas, är det klart, att den till betäckande af ifrågavarande utgift erforderliga summa, under nuvarande förhållanden, icke ens kan uppgå till sagde belopp.
Under den öfverläggning i ämnet, som hos Ridderskapet och Adeln egt rum, har uppmärksamheten fästats derpå, att å allmänna Indragningsstaten betydliga besparingar vanligen uppkomma, hvilka ansågos lämpligen kunna för det ifrågavarande behofvet användas.
Enligt de fem sednast afslutade Rikshufvud-böckerna, för åren 1844—1848, utgjorde nämnde besparingar tillsammas 110,384 r:dr 9 sk. 4 rst., eller i medeltal för året 22,072 r:dr 40 sk. 3| rst, en tillgång, som, då den kan antagas oförminskad fortfara, alltså skulle blifva mer än tillräcklig till fyllande af behofvet, för godtgörande till sterbhusen af redan intjent begrafningshjelp.
Härvid må i öfrigt ihågkommas, att denna utgift, i mån af nu anställde embets- och tjenstemännens afgång, måste efter liand minskas, så att den efter 30 ä 40 år torde hafva alldeles upphört.
I)å nämnde besparingar ingå i de årliga liqvider, angående öfverskotter och besparingar, som emellan Kongl. Statskontoret och Rikets Ständers Riksgäldskontor afslutas, och, enligt hvad Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, de utgifter, som till godtgörande af intjent begrafningshjelp kunde komma att ega rum, väl borde af Statsverket förskjutas, men från Riksgäldskontoret ersättas medelst upp - 16 Stats-Utskottets Utlåtande, N;o 266. tagande deraf, i omförmälde årliga liqvider med detta kontor, så synes någon betänklighet härvid hvarken i afseende å medeltillgång eller liqvidationssätt kunna möta.
Sedan Stats-Utskottets första betänkande i ämnet hos Rikets Ständer förevar, hafva förbättrade löningsstater för rikets Hofrätter och Artilleri-regementernas befäl blifvit af Rikets Ständer beslutade.
I öfverensstämmelse med grunderna för frågans reglering i allmänhet, kan å de lönetillökningar, som sålunda från den nya statsregleringen vidtaga, någon innehållning af ifrågavarande slag, lika litet som å de gamla lönerna, skäligen ega rum.
Med det tillägg, som af berörde mellankomna omständigheter föranledes, vågar jag, på grund af förut åberopade och här ofvan närmare utvecklade reservation, förnya det vördsamma förslag till beslut, sorn i berörde reservation blifvit framställdt, sålunda: l:o att de, genom nu gällande författningar, under namn af begrafningsbjelps- eller nådårs-besparing bestämda innehållningar af embets- oell tjenstemäns löner må upphöra, så att alla, som, efter den nya statsregleringens inträdande i verkställighet, mottaga ordinarie beställning å stal, eller som derefter till annan tjenst förflyttas, må, (i händelse vakans- och liggetids-besparingen upphörer), ifrån och med månaden näst efter den, hvarunder de blifvit utnämnde eller förordnade, tillträda och uppbära de lönei', arfvoden eller andra löningsförmåner, hvartill de, på grund af erhållne fullmakter, konstitutorial eller förordnanden, äro berättigade, med undantag endast af sådane inkomster af boställen, som äro af fardag beroende; samt att ej heller sådane innehållningar må ega ruin å lönetillökningar, som genom förrberörde statsreglering eller framdeles embets- och tjenstemän tillfalla; i följd hvaraf sterbhusen efter dylika löntagare icke skola ega att så kallad begrafningshjelp af de i nämnde ordning tillträdda löner eller lönetillökningar utbekomma ; 2:o att vid frågor om utbetalning till i tjensten afliden embets- och tjenstemans sterbhus af de löne-innehållningar, som i egenskap af nådårsbesparing redan iakttagits eller ytterligare, intilldess skyldigheten att aftjena begrafningshjelp upphört, varda iakttagne, nu gällande föreskrifter böra fortfarande tjena till efterrättelse, samt de utgifter, hvilka i sådant hänseende komma att ega rum, af statsverket förskjutas, emot ersättning från Rikets Ständers Riksgäldskontor, på det sätt, att de gjorda utbetalningarne upptagas i de föreskrifna årliga liqviderna med nämnde kontor, angående öfverskotten å statsverkets inkomster m. m.; 3:o Att Slats- Ulslioltcls Memorial, N.-o 267. 17 3:o alt, hvad serskildt beträffar frågan oln begrafningshjelp för åtskilliga lägre beljente, såsom länsmän, gevaldiger, fångvaktmästare och fångknektar, äfvensom kammardrängar nr. 11., hvilka hittills varit från nådårsbesparings aftjenande befriade, ehuru deras sterbhus, sådant oaktadt, egt att 6 månaders lön såsom begrafningshjelp åtnjuta, stadgaiulerne härom må upphäfvas, dock så, att sterbhusen efter de personer, hvilka dessförinnan erhållit befattningar, hvarmed följt förmånen af begrafningshjelp, utan nådårs-besparings aftjenande, varda vid åtnjutandet af en sådan förmån bibehållna;
och 4:o att, till ersättning åt pensionskassorna, för de till dem anslagna och för uppfyllandet af deras förbindelser påräknade inkomster, hvilka, genom nådårs- och begrafningshjelps-besparingarnes upphörande, skulle förloras, ett årligt statsanslag, motsvarande, efter uppgjord beräkning, tio års medeltal af hvad berörde kassor under sådan tid uppburit, med lill 24,800 rdr jemnadt belopp må varda anvisadt, deraf årligen må tilldelas Civilstatens pensionskassa . . 4,360.
Armeens pensionskassa . . . 18,720.
Amiralitets-krigsmanskassan . 1,720. under dervid fästadt vilkor, att något vidare rättsanspråk från kassornas sida, i och för ifrågavarande reglering, icke må cga rum.”
Uti denna reservation instämde Herr von Troil, Friherre Klinckowström, Herrar af Puke och Rappe, Friherre d'Albedyhl, Herrar Waern, Lindström och Norin.
Ank. till Exp. Etsk. den 23 Juli 1851, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 207. (I. A.) Från Borgare-ståndet har Stats-Utskottet erhållit återremiss å dess förenämnde, i anledning af väckte frågor om förändrade beskattningsgrunder för mjöl- och såg-qvarnar, afgifne Utlåtande; men då, enligt ankomne protokolls Bih. till R.
Prof. 1850 A 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 32 Häft. 2 18 Stats-Utskottels Memorial, N:o 268. utdrag, samma Utlåtande är af de öfrige trenne Riksstånden bifallet, kan, mot föreskriften i 75 § af Riksdags-Ordningen, Utskottet icke taga vidare befattning med detta utaf Rikets Ständer sålanda afgjorda ärende.
Utsk. d. 23 Juli 1851, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 208. (I. A.) Stats-Utskottet liar från Bonde-Ståndet erhållit återremiss å förberörde Utlåtande, i anledning af väckt fråga om upphörande af allmogens inom en del af Stora Kopparbergs län skyldighet, att till Stora Kopparbergs bergslag in natura leverera hemmansränte- och mantals- eller qvarntulls-kol, samt afskaffande af de för uraktlåten sådan leverering af dessa kolskatter stadgade vites- eller tredskoböter.
Som detta Utlåtande likväl blifvit af de trenne öfrige Riksstånden bifallet, och ärendet sålunda, enligt 75 § i Riksdags-Ordningen, är af Rikets Ständer afgjordt, kan den erhållna åtcrremissen icke till någon vidare åtgärd föranleda.
Stockholm den 22 Juli 1851, STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1851.
Stais-1 Iskullets Ullål unde, M:o 209.
I Hl:o Ank. lill Exp.-Ulsk. d. 23 Juli 1851, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts nådiga skrifvelse, angående utbetalning af det vid 1847 och 1848 årens riksdag beviljade bidrag till en pensionsfond för Borgmästare i städerna utom Slockholm, samt Kommissions-Landtmätare jemte deras enkor och barn. {(]. A.)
Uti nådig skrifvelse af den 9 sistlidne
Maj (intagen under Nio 71 i l:a samlingen l:a afdelningen af Bihanget till Riksståndens protokoll), har Kongl.
Majit gifvit
Stats utskottet tillkänna, att, sedan Kongl. Majit, medelst nådig proposition af den 11 Februari 1848, föreslagit Rikets då församlade Ständer, att de vid 1840 års riksdag, under förutsättning af Borgmästares i rikets släder utom Stockholm samt Kommissions-Landtmätares upptagande till delaktighet i Civilstatens pensionsinrättning beviljade anslag af tillhopa 8,800 ridr, deraf beräknats 4,000 ndr för Borgmästare och 4,800 ndr för Kommissions-Landtmätare, måtte, oaktadt så beskaffad delaktighet icke kunnat bemälde tjenstemän medgifvas, likväl för framtiden få utgå, och, såsom en serskild fond, utan all sammanblandning med Civilstatens pensionsinrättnings tjenstemanna- samt enskilda enke- och pupill-fonder, ställas under
Direktionens öfver samma inrättning förvaltning, för att genom Direktionens försorg göras fruktbärande, med skyldighet för Direktionen, att af de derå inflytande räntemedel jemte de från delegarne i denna serskilda fond ingående afgifter, ombesörja Borgmästares i städerna utom Stockholm, äfvensom Kommissions-Landtmätares, samt deras enkors och barns pensionering, på sätt och efter de grunder, som i sådant afseende kunde varda bestämde, och Rikets Ständer till svar härå, uti underdånig skrifvelse den 2 derpå Bih. till R.
Prof. 1850 # 1851. 4 Sami. 1 Åfd. 2 Band. 33 lläft. \ 2 Stafs-Utskottets Utlåtande, N:o 269 följde Juli meddelat, det Rikets Ständer beslutat, att, såsom bidrag till en sådan serskild pensionsfond, å Riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af 8,800 r:dr, att till Direktionen öfver Civilstatens pensionsinrättning årligen utbetalas, emot skyldighet för Direktionen, att af de å nämnde, genom dess försorg förräntade, anslag inflytande räntemedel, jemte de från fondens delegare ingående afgifter, ombesörja ifrågavarande pensionering, på sätt och efter de grunder, som i sådant afseende kunde blifva af Kongl. Maj:t i nåder bestämda, dock att utbetalningen af ofvanborörda årliga anslag icke skulle beräknas och vidtaga förr än från och med det år, hvarunder meranämnde serskilda pensionsinrättning af Kongl.
Maj:t förklarades vara i det skick, att densamma ansåges kunna, utan behof af vidare statsanslag än det då beviljade, uppfylla de med inrättningen åsyftade ändamål, så och efter det Kong!.
Maj:t, i anledning af Rikets Ständers sålunda i ämnet fattade beslut, under den 30 Augusti samma år anbefallt
Direktionen öfver Civilstatens pensionsinrättning att, med hänsigt till ifrågavarande serskilda pensionsanstalts bringande i verksamhet, vidtaga de åtgärder, som kunde finnas erforderliga, hade bemälde Direktion, jemte öfverlemnande af ett upprättadt förslag till reglemente för ofvanberörde pensionsanstalt, uti underdånig skrifvelse den 30 November sistlidet år fästat Kongl.
Maj:ts nådiga Uppmärksamhet derå: att den kalkyl öfver aOslagsbehofvet, hvilken legat till grund för Kongl. Majtts nådiga proposition till Rikets Ständer Och som först blifvit framställd af Civilstatens år 1842 föisamlade fullmäktige, af dessa sednare uppgjorts under förutsättning af Borgmästares och KomnlissionsLandtmätares upptagande till delaktighet i Civilstatens pensionsinrättning; att af sådan anledning icke för nu ifrågavarande serskilda pensionsinrättning beräknats någon förvaltningskostnad, hvilket), då dén nya ittttftnitsgfen antogs skola inför Iifvas med den redan befintliga penSiönsahstalton, ansetts sammanfalla med den för denna Sistnämnda i ällt fall förekommande förvaltningskostnaden, elfer åtminstone i högst obetydlig mån Ökä densamma; att likväl, då frågan numera vöre örn inrättande af en helt och hållet serskild pensionsanstalt, ett väsendtligen olika förhållande intrådt, emedan, i sådant fall, den tillökning i göromål, som genom förenämnde tjénstemattna-klassers pensionering alltid skolat uppkomma, medelst sjelfva serskildheteri i så betydlig mån stegrades, att den icke billigtvis kunde åläggas Civilstatens pensionsinrättnings tjenstemän utan vedergällning, hvarförutan det blefve nödvändigt att Öfver den serskilda pensioHSänstaltens förvaltning organisera en sjelfständig koiiltöli genom serskilda revisorer och egne fullmäktige, hvilke sednare^ verksamhet åtminstone icke syntes kunna åstadkommas utan kostnad, äfven örn årliga revisorers gransknings - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 269. 3 åtgärder kunde erhållas för intet; att, ehuru genom lörrberörde förökade srbetes öfvertagande af Civilstatens pensionsinrättnings tjenstemän och förenande med deras tjenste-åligganden, kostnaden dervid kunde betydligt nedsättas mot hvad eljest skolat ifrågakomma, äfvensom utgifterna för kontrollen kunde nedtvingas, dels derigenom, att de årliga revisionerne, på sätt med andra fonders granskning tillgår, verkställdes ulan vedergällning, dels äfven genom nedsättning af fullmäktiges antal och förkortning af deras arbetstid, dessa kostnader dock icke kunde antagas lägre än till 1,300 r:dr årligen; att för öfrigt, vid uppgörande af ofvan omförmälda kalkyl, beräknats, det Borgmästare och Kommissions-Landtrnätare, enrot den stora fördelen af delaktighets vinnande i Civilstatens pensionsinrättning och dess betydliga fonder, skulle erlägga retroaktiva års-afgifter för 30 år eller från befordringsdagen, äfvensom befordringsafgift för redan längre tid innehafde tjenster, för att sålunda komma i ful! likhet med inrättningens förut varande delegare, hvilket deremot, enär, vid ert ny pensionsanstalts stiftande, sjelfva anledningen till ett sådant vilkors bestämmande förfölle, rut icke gerna kunde fordras, hvadan härigenom en brist uti de för pensioneringen afsedda tillgångarna uppkomnte af 11,675 r:dr,
eller det kapital-belopp, som genom berörda afgifters samtidiga inbetalning ansetts kunna vinnas; samt att, under sådana förhållanden, erfordrades, dels att, för möjligheten af ofvan uppgifna förvaltnings-kostuaders bestridande,, ungefärligen fyra års stats-anslag kapitalisera?, dels att, till bildande af ett ersättnings-kapilal för förrberörda från den upprättade kalkylen uteslutna 11,675 r:dr, ungefärligen 1J års ytterligare anslag disponeras, genom hvilket allt pensioneringens begynnelse skulle komma att fördröjas till inpå femte året, efter det stats-anslag börjat till inrättningen ingå; förmenande Direktionen likväl nämnde olägenhet af dt flerårigt dröjsmål med pen sioneringens påbörjande kunna undanrödjas. derest
Direktionen linge på en gång från Riksgälds-kontoret uppbära sammanräknade beloppet af anslagen för de 3:ne år, som kunde anses innefattade inom den statsreglering, hvilken vid sistförflutna riksmöte verkställdes eller för åren 1848, 1849 och 1850, då på en gång erhöiles ett kapital af 26,400 r:dr, som, utlånadt mot fem för hundrade, skulle lemna en räntevinst, fullt tillräcklig för förvalt— ningskostnadernes bestridande, hvarjemte tillgång för ersättning af det från kalkylen uteslutna kapital-beloppet 11,675 r:dr kunde beredas derigenom, att pensionsinrättningon icke öppnades till pensionering förr än summan af ytterligare 1^ års statsanslag hunnit blifva räntebärande, hvilken tidpunkt, under förutsättning, att innevarande års anslag finge lyftas sednast under årets andra qvartal, syntes böra inträffa under loppet af år 1852; och hac 4 Sats-Utskottets Utlåtande, N:o 269.
Majit, sorn tagit i öfvervägande, hvad sålunda förekommit, i betraktande af hvad Direktionen öfver Civilstatens pensionsinrättning underdånigst anfört, samt med afseende å angelägenheten deraf, att ifrågavarande pensionsanstalt till förmån för Borgmästare i städerne utom Stockholm och Kommissions-Ladtmätare, jemte deras enkor och barn, må komma till stånd, uti högstberörde nådiga skrifvelse behagat i nåder föreslå Rikets Ständer, att till bemälde
Direktion måtte, i ofvan omförmälde hänseende, från Riksgälds-kontoret få på en gång utbetalas det af Rikets Ständer vid sednaste riksmöte beviljade anslag af 8,800 r:dr årligen för åren 1848, 1849, 1850 och 1851 med tillhopa 35,200 riksdaler banko, samt att meranämnde årliga anslag derefter framgent må af Direktionen qvartalsvis få uppbäras, allt mot förbindelse, å Direktionens sida, att, derest pensionsinrättningen icke, efter det nyssnämnde 8,800 r:dr jemte ännu ^idels års stats-anslag hunnit blifva räntebärande, finnes redo till pensioneringens vidtagande alla de uppburne medlen, jemte den derå erhållna räntevinsten till Riksgälds-kontoret, återbetala.
Majit sålunda behagat föreslå, har Utskottet tagit i öfvervägande; och sorn Rikets sednast församlade Ständer, vid beslutet, att såsom bidrag till en serskild fond för pensionering af Borgmästare i rikets städer, utom Stockholm, samt Kommissions-landtmätire, jemte deras enkor och barn, å Riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af 8,800 r:dr, att till Direktionen öfver Civil-statens pensions-inrättning årligen utbetalas, emot skyldighet för
Direktionen, att af de å nämnde anslag, hvilka genom dess försorg borde förräntas, inflytande ränternedel, jemte de från delegarne i denna serskilda fond ingående afgifter, ombesörja ifrågavarande pensionering, på sätt och efter de grunder, som i sådant afseende kunde af Kongl. Majit i nåder bestämmas, fästat det vilkor, att utbetalningen af ofvanberörde årliga anslag icke beräknades och vidtoge förr än från och med det år, hvarunder meranämnde serskilda pensionsinrättning af Kongl.
Majit förklarades vara i det skick, att densamma ansåges kunna, utan behof af vidare statsbidrag, än det ifrågavarande, uppfylla de med inrättningen afsedda ändamål, men berörde vilkor icke ännu blifvit fnllgjordt* anser Utskottet, som tillika fästat uppmärksamhet å de ifrågasatta dryga utgifter till arfvoden åt tjenstemännen vid civil-statcns pensionsinrättning för förvaltningen af ifrågavarande serskilda pensionsfond, sig böra afstyrka Rikets Ständers bifall å hvad Kongl. Majit uti
Dess högstberörde skrifvelse behagat föreslå; hemställande dock Utskottet, Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 270. 5 att Rikets Ständer ville medgifva, att det vid sistlidne riksdag beviljade anslag, 8,800 r:dr till en serskild fond för pensionering af Borgmästare i rikets städer, utom Stockholm, samt Kommissions-landtmätare, jemte deras enkor och barn, måtte, på sätt och under de af Rikets Ständer då fastställde, här ofvan omförmälde, vilkor, fortfarande förblifva till Kongl. Maj:ts nådiga disposition.
Stockholm den 22 Juli 1851. i\:0 2*0- Ank. till Exp.-Ulsk. d. 23 Juli 1851, kl. 2 c. m.
Ullå:ande, i anledning af vackt motion om gratifikation eller pension åt Akademi-Adjunkten Ramström. iV. A) Från Hödvördiga Presteståndet har Stats-Utskottet erhållit remiss å en af Prosten Schram, med stöd af 56 § Riksdagsordningen väckt och af flere ledamöter understödd motion, deruti, med anledning af Rikets Ständers afslag å gjord framställning om ett årligt stats-anslag till upprätthållande af den utaf Akademi-Adjunkten Ramström i hufvudstaden inrättade läroanstalt, kallad Stockholms Lyceum eller Real-gymnasium, blifvit föreslaget att, såsom erkänsla för de stora förtjenster om elementar-undervisningens befrämjande, hvilka Ramström, under en 23-årig nitisk verksamhet såsom lärare dels vid berörde läroanstalt och dels vid Lyceum i Upsala, nedlagt och hvarigenom han, med stora uppoffringar af egna tillgångar, varit en verksam förarbetare för den skol-reform, som vid elementar-läroverken nu blifvit införd, Rikets Ständer ville åt Ramström, som nu vore i mindre goda förmögenhetsvilkor, antingen sjelfve anvisa en gratifikation på en gång, eller en årlig pension till det belopp, sorn kunde pröfvas skäligt, eller ock hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla och förorda Ramström till erhållande af endera utaf dessa förmå - 6 Sats-Utskottets Utlåtande, N:o 271. ner, att, af besparingarne på åttonde hufvudtiteln, utgå till det belopp, som Kongl. Maj:t kunde i nåder finna godt bestämma, hvarvid, i händelse anslaget blefve årligt, det vilkor borde fästas, att detsamma skulle upphöra ifrån och med det år, då Ramström möjligen kunde, efter innehafvande förtjenst, inom läroståndet vinna befordran.
Utskottet, som erkänner Akademi-Adjunkten Ramslröms mångåriga och stora förtjenster om skolväsendet inom fäderneslandet, anser sig likväl icke kunna understödja motionärens förevarande framställning om en årlig pension eller gratifikation åt honom, helst så vidt Kongl. Maj:t, på derom skeende underdånig anmälan, skulle finna Akademi-Adjunkten Ramström förtjent att komma i åtnjutande af något allmänt understöd, medel dertill icke saknas å anslagen på 8:de hufvudtiteln. k
Vid sådant förhållande får Utskottet hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
\:o 271.
Ank. till Exp.-Ulsk. d. 23 Juli 1851, kl. 2 e. m.
Maj:ts nådiga proposition, i fråga om grunden för beräkningen af reservrantonia vid båtsmans/tältet i Blekinge, dels enskilde i ämnet väckte motioner. (/• .i).