Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers anhållan, af Konungen Nådigst. beviljas, så skulle tvifvelsutan, för en sådan oqvald besittning, så stora Ars Rän - 556 Stats- och Banko-Utskottens Belänkamlent tor till ett oföi änderligt belopp erbjudas, att Officerare ej allenast finge sin fordna Boställs-afkornst, utan ock, efter en viss procent, ett nöjaktigt öfverskott till hyresmedel i de närmaste Uppstäder, hvilka nu till större delen äro att anse som större Seminante byar, och behöfde någon mera rörelse.
Om den föreslagne indemnisationen för bristande
Boningsställen icke anses medföra eller afhjelpa den nu varande skyldigheten för en Officer, att bo innom området af den Trouppe, öfver hvilken han förer Befälet, så kunde ock, till häfvande af alla obstakler,' den skyldigheten vid försäljningar köparen åläggas, att hålla Indelningshafvaren, i mon af dess grad, Boningsrum jemte flere förmoner tillhanda; och hvarvid all utgift för Kronan, och äfven för Officeraren den förstörande Husrötan, som ofta för honom medtagit mer än ett år$ afkomst, undvikas kunde.
Men naturligtvis skulle, emot sådant beting, antingen en minskning beviljas å den årliga räntan, eller ock på en gång ett proportioneradt afdrag göras å köpeskillingen.
Om ock någon gång En Officer hade byggt utöfver skyldigheten, så skulle nödvändigt öfverbyggnaden, efter föregången syn, ärsättas.
— Konungen, som endast eger, att reglera Militairiska Tjensternål, kunde efter fulländad perpetuel förpackt-1 ning, vid den indeldta Arméen, efter nådigt godtfinnande, tilldela åt alla Officerare af samma grad lika förmoner, och torde äfven täckas befordra mera öfverensstämmande Löningsvillkor för hela Arméen.
De större Regements-OfflcersJ
Boställen skulle kanske med förmon kunna styckas i liera delar, och, om de aro försedde med Stats' celi Banio-Z/tsiottens Betänkanden'.
557 Krono-Dagsverken, så fingo de serskildt lösas.'
Om Officerare sjelfve, vid skeende försäljning af deras Boställen, finge företrädes- eller optionsrätt, skulle mänga, till undslippande af Husröte-efterräkningar, vilja appropriera sig dem.
Om en kungörelse utfärdades, att de, som ingått i längre Boställs-arrenden, finge före förfallotiden i köp ingå, skulle månge, likasom vid Kongsgårdars försäljning anfördt är, 'till egande rätts erhållande sig anmäla.
— Om försäljning af UnderOfficerares Boställen, ehuru manga åbyggnader dervid finnas forfallne, kan ingen fråga upstå; hälst deras innehafvare blifva länge vid samma ställe qvarsittande, och oftast sjelfve lägga handen vid jordarbetet.
Ryttare och Soldate* hafva flerestädes så uppbrukat den vid deras Boställen dem tilldelade utmark, att de sjelfve, efter afskeds erhållande, kunna skörda nyttan af den skedde uppodlingen, ja, ej sällan den efterlämnade hustrun blifvit gratifierad, som vid odlingen biträdt, och vid mannens bortovarelse, •vändt sigi vid Gårdsskjötseln, och hvilke samfäldt genom några utgjorda legodagsverken förvärfvat sig tillgång till nödige Dragare.
Desse bofaste indelde krigsmän, som alle ega ett hem, som äro eultivateurer för sig sjelfve, och låna sine armar åt närboende jordbrukare, äro just de, som egentligen gifva den Svenska krigsmakten, genom sin nära förbindelse med Fosterlandet samt produetions-förmåga, ett företräde i Oeconomiskt och Politiskt hänseende, framför andre makters värfvade Troupper.
Om den föreslagne försäljningen af OfficersBoställeti, af Konugg och Ständer beviljas, sons / 558 Stats- och Banko-Utskottens Betänkanden. härom, enligt Regeringsformens 80 §., samfäldt ega att förordna, så forblifver Rotering och Indelning vid de med Landet och Städérne upprättade ”Contracter och Indelnings-Verk, hvilka ”till deras
Imf aud grunder skola orubbade vara, ”intill dess Konungen och Riksens Ständer finna ”nödigt någon ändring deruti samfäildt att göra.” Högst-Salig Konung Carl XI åsyftade att Officerare ständigt skulle vid sina Boställen blifva boende; men, ehuru mycket Staten och Indelningshafvare påkostat åbyggnaderne, finnas dock få så beskaffade, att de af Officeraren, jemte Land. bonden, bebos kunna.
Emot forsta inslicktelsen, bar nu högsta magten låtit utbjuda Subaltern-Boställen uppå mångåriga Arrenden; det dependerar af samma förenade magt, att upplåta alla Officers Boställen till perpetuella Arrenden, eller, sorn är detsamma, till Skatteköp, emot en orubbelig årlig ränta, hvilken komme vederbörande Officerare oföränderligen till godo.
Hufvudgrunden vore då därmed väl bibehållen.
Uti vår Regeringsform är ' visligen, i anseende till Indelnings-Verket, ett förbehåll gjordt, att för Kung och Ständer härvid sammanstämtnansle be-' sluta.
Det vore ock emot sundt menniskobegrepp, att vid Allmänna Oeconomie-Författningar så binda sig, att, då de verkade emot
Samhällets välfärd och all medborgerlig förkofran, de samme ej rättas kunde.
Vid Kongl. Dahl och Helsinge Regementen, och troligen flerestädes, saknas många Officers-Boställen och lära de Corn. pagnicr, där sådane icke finnas, ej eftergifva de öfrige i disciplin SCc.
Den förmodan, att i en framtid de nu va - Stats- och BanAo-Utskottens Betäukanden. 559 rande Räntor af Publike Possessioner ytterligare kunde ökas, måste vid nu varande Arrendeställning vara alldeles ogrundad.
Om en köpg. re, i hänsigt af en oqvald Besittnings rätt, sage sig kunna bjuda en förökt ärlig
Ränta, oell han dervid sedan förkofrade sig; så medför ali förökning af medborgerlig välmåga, jemte tillväxt af Folkstocken, Statens säkraste vinning och styrka.
Vid Nådigst beviljade Skatteköp, skulle åtminstone ett år förut jorden behörigen refvas, och åkerjorden till sin beskaffenhet graderas, samt alle öfrige egenskaper till Äng, Skog, Utmark ech Åbyggnad omständeligen och icke med öfverdrift, uppgifvas, så ock vid gårdar af flera Mantal den beqvämaste hemmansklyfning föreslås.
Inköps-Summan bör blifva måttelig, och allenast efter Sex års erbjuden ränta fastställas, så att en sjelfständig åtkomst icke al lenast af p<?nninge-rike utan af mindre förmögne, men idoge Jordbrukare och Danneman vinnas knnde.
Årsräntan utfästes efter högsta anbudet uppå öppen Auction, och hvarefter köpeskillingen rättas, hvilken innom utsatte Terminer, med presterad borgen, vid inropet och vederhäftig inteckning för en viss återstod erlägges och befästes.
Det är icke troligt, att, vid en så alfvarsam afhandling, köpare och löftesmän må inlöpa i så oförsigtiga anbud som med någre Arrendatorer skall hafva handt; dock må närvarande Kronans Embetsmän varna hugfällde köpare ifrån allt obetänksamt och dem illa bekommande öfverbud.
Igenom de bevilljade Skatteköpen upphöra ej Boställen, såsom ock Kongsgardar och ali annan upplåten Kronojord, att vara Kongl. Maj:ts och Rikets till - 560 Stats- och Banfio-Utskottens Betänianden. hörigbeter, ulan erhälles blolt igenom ett sådant offentligt öfverlåtande mera pa litel ige Räntegifvare och permanente Förpacktare.
Skulle någon skillnad i egenskaper och rättigheter ät nyssnämnde Kronans Egendomar, i jemförelse emot vaniige Krono-Skatte-Hemrnan, beviljas, sä kunde de i stället kallas Kongsgårds Skatte-och Boställs Skatte-Hemman.
Ehuru måttelig ock köpesumman föresläs, Sa mäste den dock, i anseende till sjelfva jordens förmonliga natur och hemmantalets storlek hli ganska betydlig, nemligen för Kongsgårdac och Kongs-Ijadugårdar - - 198^5- Mantal, för indelta Arméens OfficersäBoställen och Örlogs-Floitans - - - 73 31.
— Samma utom diverse Krono-Skogars och Krono-Dagsverkens lösen 936
Hemmantals-Räntan synes höra i Spanmål beräknas hälften Båg och Korn, och, 0m något i penningar finge erläggas, så måsie det val ske efter hvart års Markegång, och äfven efier densamma köpeskillingen, för 6 år, uträknas.
Det är emedlertid icke denna Penninge-Summa, utan är Folkstockens och productionens successiva men allmänna välmågans ändock skyndsamma förökning, som utgör hufvud-hänsigten; exempelvis till Odlingskraltens förmåga i sjelfegande Jordägares händer, må anföras om en by, som vid Indel ni ngs-Författningen blef klufven i z:ne delar, den ena lotten utgör ett Öfverste-Lieutenants Boställe *) hvarvid födas 9 personer, men *) Öfverste-Lieut^ans Bostället vid Vestmanlands Re - Stats- och Banko.Utskottens Bet and anden'.
561 rid det andra, som förblifvit under Bönders egande rät t, underhålles årligen med god trefnad 100 till 110 personer.
I mer och mindre proportion finnas mångfalldiga liknande förhållanden.
Folknummern af aila åldrar utgjorde.! medeltal, på det sista qvinqvennium iftån lgtl, till 1815, hägge inclusive 1,176,967 manlige Och däremot, ehuru flere Gossar födas, - 1,288,099 jqvinlige lpersoner eller tillsammans äldre och yngre menniskor - - 2,465,066.
— Totala vinsten eller Folkökningen på dessa 5 år, uppsteg till 71,643. varelser, det vill säga, för §:del, eller om året 14,328 personer, sedan alle döde blifvit afdragne.
.Liten är Folkstocken emot Landets odlingsbara vidd, och, om vid denna tidens tillika förlamade arbetsdrift ej mechaniquen ersatte armstyrkan, så skulle den öfver all höfva öfeade endast tärande
Classen emot den inskränkta närande »tocken ej möjligen kunna föda sig; mycket mindre Samfundet förmå vinna tillvext och förkofran.
Huru stor och skyndsam Folkökningen, vid förökade födotillfällen samt tillika förunnade Handels- och flere slags Närings friheter skulle blifva, kan icke möjeligen förutses — men stort hopp är, att, örn det uppgifna Förslaget till Odlingsförökning vidtages ochj dymedelst den tillvexande ungdomen uppmuntras i stället för att såsom nu hågfällas efter Stadsmanna fåfänga och emot att sträfva efter den trälsamma och illa lönta Embetsman - gemente, kalladt Kongsgården, och Jäders By i Follkärna Socken. J,f>!
Stats- och Banko-Utskottens Betänkanden. ra banan, häldre må söka att göra sig i hvad
Stånd som halst oberoende och sjelfständig hushållare, så skulle snart nog ali Spanmålsbrist everldeligen ifrån Sverige bannlysas.
Ehuru försedd med Persedel-Extract å all slags inkommen Säd, Mjöl oell Gryn, ifrån år 1738 till 1813 års slut; vöre det dock en fåfäng oell föga upplysande möda, att uträkna ett medeltal på en sa lång tiderymd, utan vill blott anföra 2:ne år, då allermest och allerminst blifvit införskrifvet, nemligen mest ar 1783 då 1,055,889 Tunnor, och 1784, då 1,065,450 d:o diverse Spanmål, och däremot minst år 1795, da allenast 97,* 57 Tunnor, och år 1805, då 96,194 Tunnor inkom, no i Säd och mjöl.
De fleste senare
Decerinia har årligen medeltalet uppstigit till 3 ä 400,000 Tunnor.
Uppå utförseln saknas dock uppgift sedan ar 1800.
Man får 1 början glädja sig åt en bättre utsigt för framtiden; men, da alle Sveriges Naturskrafter hunnit utvecklas och rätteligen begagnas, så skola menniskor och lifsmedel, under envis styrelse samt fortfarande fredslugn, i en förvånande proportion ökas; och, då det storverket hunnit fullkomnas, att all Odlingsbar Svenskjord innehafves utaf väl besutne, el ler åtminstone för lång tid tryggade odlare, så skola Svea Konungar komma att råda öfver en välmående, lycklig, och en efter hand mer än fördubblad folkstock.
Vårt af Naturen starka och vidsträckta Fosterland, sorn eger en så fruktbar Jordmon, sorn något Europeiskt Rike, och en ymnogare ängsmark, Fiskrike Sjöar, mycken villebråd i sina skogar, stora skatter I sina berg af de mest oumbärliga metaller, skog till bergver - Stats och Banko-Utskqttens Betänhanden. 563 Jcens behof, till bränsle och ali slags virke, samt ett öfverskott af Masteträn, Ujelkar och Bräder åt Utländning?!-; ett sådant
Dand bör icke, CliTnatets ibland timade intryck oagtade, komma i underbalanee emot något Rike, sorn hälst.
Tillgång bör icke heller tryta, att emot egna effecter tillbyta oss alla mer och mindre behöfliga utrikes varor.
Den misshushållningen, eller kanske rättare vanäran, måste ock efterhand upphöra, att köpa Säd, Mjöl, Gryn, Kött, Fläsk, Talg, Smör, Ost, Hudar, Skinn, Tagel, Fjeder, 011, Iii-n, Hampa, m, rn. af/Uftländningar ....
Da allt 1 ordning kommit, skall den förökta Folkstocken, sorn till isina ökade Näringar behöfver ett motsvarande Rörelse-Capital, finna detsamma, förutan all konstig Finance-operation, efter hand realiseradt i Silfver och Guld, eller ock uti latt transportable representanter af ett oruhbetigt värde.
— Vår Banko-Sedelstock, ehuru nu den allerstörste ifrån Bankens stiftelse, har med sin storlek snarare ökat, än minskat den öfverklagade penningebristen.
Nöden måste ock fortfara, så länge Varu- och Afynt-representanten är så utsträckt och underhaltig, och så länge inga allvarlige steg vidtagas till den arbetande Folkstockens och Födoämnens förökning, såsom medförande det kraftigaste medlet till förminskning af Import och Vexelbehof.
Med ingen magisk eller alchymisk konst kan det af lumpor beredda papperet förvandlas till den efterlängtade Metallen; men det kan realiseras med utländskt Silfver, genom inhemsk ökad arbetskraft.
Den Administrativa regleringen af våra diverse Ideal-Penningar, ehuru nödig r bereder ingen egentlig 564 Stats- och Banko-Utslottens Betänlandenl Statistisk Finance- eller Realisations-grund, och! införskrifningen af Silfver blir ett précairt eller tvifvelaktigt försök, som ej öker inhemska välståndet, Bet nämndes i början af Memorialet, att,’ till vinnande af en Oeronomisk sjelfständighet, fordrades fil lika, att visse förstörande missbruk, med alfvare, hämmades.
Ibland deri är den öfverdrifna Brännvins-Bränningen och förtäringen det mest skadliga och förödande af födoämnen.
Om Branken bidrager till föda åt kreatur, så skadas de ock af öfverdriften; och vid de stera Brännerierne förspilles mycket, som ej kommer till någon nytta.
Af Tull Specialen nr kändt, att redan i Konung Johan IIRs tid, Bränvin utför; des ifrån Sverige, och att varningar emot fylleri utfärdades på i6:de och I7:de århundradetalet, samt att stundom, för bristande Sädestillgäng, Bränvins-Rränningen för en tid inställdes.:
Men, då efter sådant nyss föregånget förbud, de store Regale Brännerierne inrättades, samt, till befordrande af ymnigare afsättning, alle landsväg gar beströddes med krogar, och i Städer alle Gator och Grander dermed försågos, så har menigheten, till fördärf för seder, hälsa och välmåga, blifvit retad till en öfverdrifven Bränvins-förtäring.
Sedan Bränvins-Bränningen åter, emot en viss Bevillning, blef, till ett så kalladt Husbe; hof, åt Allmänheten upplåten, så hafva månge, af slem vinning, drifvit tillverkningen långt utöfver husbehof, och dermed förstört, så egen,' som mycken uppköpt Säd.
Förutan Bränvin*- förbud, eller ny omändring af pannerymden, skulle troligen allt ömsesidigt missbruk kunna häf* Stats- och Ban&o-Utskottens Bettin&andtn. 5G5 vas, genom ett totalt förbud af alla krogar, sä på Landet, sorn i Städer; ogIi ^tt på Gästgifvaregårdar, Värdshus och Källare, blott vid frukostoch måltidsstunder, en Sup Bränvin, jemte mat, gifvas finge.
Om Värdshushållaren, sorn funnes drucken, eller fyllt en afnämare, belädes med Böter och Näringsrättigherens förlust, så torde 1733 års stränga Förordning emot svalg och dryckenskap, mindre emot förbrytare, behöfva utöfvas.
Om ock ingen Bran vins-tillverkare vid allvarsamma Böter, finge sälja något
Bränvin under Fem kannors mått åt en afnämare, så skulle en påräknad vinst och afsättning snart inskränkas.
Hela den af krögare utgående Bevillning kunde sedan på diverse Spisqvartershållare fördelas.
Jag har för detta i ett Tal om den offentliga vården, till bevis om samtidens Sedefördärf, med authentiqva utdtag styrkt, att i Stockholms Stad, innehållande omkring bo,000 människor, af al'a åldrar och kön, funnos och contribuerade 1,283 försäljare af starka drycker, det vill säga, att nära hvar 6a:dra person, Dibarnet inberäknadt, idkade en sådan rusgifvande rörelse *).
Betänkande!), N:o 124.
xux att upptaga, för att kunna bereda tillgängar till de äskade extra anslagen.
Till ofvannämnde 3,800,000
R.:dr, finnes ingen annan tillgång än omkring 800,000 af behållningarne på öfversk otten.
Att denna summa icke beräknas högre torde förekomma mången oväntadt.
StatsUtskottet kommer att uti Betänkandet N:o i53, redovisa för Öfverskotten å StatsVerkets inkomster samt de derå gjorda dispositioner; emedlertid får jag här meddela en öfversigt af förhållandet.
-Öfverskott å InkomstTitlarne 1821 — 1826 2,85o,o54: 35. 2.
Infiutne restantier dito 1,070,664: 3r. 4- Besparingar på UtgiftsTitlarne dito 579,220: 3o. 4* IV orri ges bidrag till H. K. H.
Kronprinsens resa . . . 161,25o. — - 4,661,190: — 10.
Öfverskotter, restantier och besparingar för åren 1827—182g, approximativt beräknade ....... 2,45r,ooo. — - Uyftadt på Lilla Creditivet 365,000. — - Ä:dr 7,477,190. — 10.
Härifrån har afgått: Liqvidationer för åren 1821—-i823 372,916: 44- 1 *•
* Extra anslaget till Försvarsverket, 233,333| B.:dr för åren 1821—18292,100,000. — - a B. 2 H. D u Stats-Utskottets
Brister å förslags-anslagen för vissa Titlar 1821—1826 961,531: 35. 6.
Utgifter å öfverskotten dels i följd af R.
Sttrs anordningar, dels stående i oskiljaktigt sammanhang med uppbörden, 1821 — 1828. 212,299:47. 4- Anordningar å öfverskotten, sorn böra underställas R.
St:rs bifall till afskrifning, 1-822—1828 3g2,83o: 22. 10.
Använde Creditiv-medel till Skeppshandeln och Americanska liqviden 365;ooo. — - Afsatt af 1826 års anslag för spannmål under lönerne till fyllande äf 1827 års brist genom då inträffad hög markegång . . 4°>6324 4*-*- 6.
Approximativt beraknadt:
Brister å förslags-anslagen åren 1827 — 1829 . . 600,000.
— - Dispositioner å öfverskotten 1829 . . 110,000. — - Behållning 2,321,977: 45. 9. 7>477>I9°- — 10- Af denna behållning på Öfverskotts-räkningen har R:g:s-Contoret uppburit
Sill och med för år 1826 1,497,021-: i3. 7. hvilka blifvit använde till liqviderande af de extra anslag som beviljades vid 1823 års Riksdag.
Disponibelt således. .......... 824,g56: 32. 2.. hvaraf likväl omkring 4o,ooo R:dr Betänkan-den, Nu> 124. ti lomma att afgå, om R.
St:r skulle gilla Utskottets- till. vissa behof gjorda förslag. 2,321,977: 45. 9- Skulle R.
St:r vilja genom ökade bevillnirigs-bidrag, bereda utväg till de återstående 3,000,000 R:dr, så fordras dertill ett årligt bidrag af 600,oöo R:dr, hvilka, jemte ofvanberäknade 237,000, skulle göra StatsbristSiwuman, med 837,000
R:dr öfverstigande den som från och med år 1824 varit beräknad.
Det är att förmoda att denna utväg icke blir af R.
St:r vidtagen-, helst,, såsom ofvanföre redan blifvit visadt, fem år härefter, i händelse ordning, i Bankoch Myntväsendet skulle återföras, tillgångar till godtgörande af åtminstone en del af desse extra anslag blifva att tillgå, som nu saknas, och frågan egentligen är, huruvida kostnaden som förorsakas genom begagnandet af anticipations-utvägar är mindre, än vådan och kostnaden som åtföljer fördröjandet af de åtgärder hvartill extra anslagen blifvit äskade.
St:r sig att upplåna den erforderlige summan, så uppstår fråga: först, på huru lång tid medlen behöfva upplånas, och sedan, till hvilken ränta?
Beträffande tiden så anser jag den icke behöfva utsättas längre än till slutet af år i834> då R.
St:r sannolikt äro samlade, öfvertygad att, fem år härefter, det icke blir svårt att rangera saken, när myntets värde upphört att vara föremål för fmaneereglering. lii Stats-Utskottets Beträffande räntan, så kan ej förväntas att penningar skola erhållas till 3 proc:t, som var räntefoten för de lån som 1823 års Ständer gjorde.
Ofvanföre har jag visat att de vilkor som gjorde den då bestämda räntefot möjlig, icke nu kunna erbjudas.
Men jag gölling förvissad att om obligationerne, då behof är att utgifva deni, erbjudas Banken till discontering, hvartill utväg efter början af år i832 sannolikt skall finnas, så behöfs ej mer än att denna utväg finnes för att göra Capitatistel ne beredvillige att åtnöja sig med en ränta af 4 procent.
Efter denna räntefot skulle hela Upplåningskostnaden kunna bestridas med 36oooo R:dr, eller med 72000 R:dr årligen, med hvilken senare summa Statsbristsumman koranie att ökas i stället för 600000 R:dr, om hela extra anslaget skulle genom lån uppbringas.
Men ville Rikets nu församlade Ständer gifva ett efterdöme åt kommande Ständer, huru skuld bör göras, när man befinner sig i nödvändighet att göra skuld, så borde årliga anslagssumman af 70000 R:dr, ökas med ytterligare 70000 till skuldens successiva afbetalning.
Summan, erforderlig för ändamålet, borde utgå på uttaxerad bevillning, såsom fyllnadsafgift, i det förhållande på hvarje R:dr i Bevillning, som beräkningen kommer att utvisa, samt uppföras på debetsedeln under titel af Riksgälds-afgift.
Derigenom skulle efterkommande varnas mot skuldsättning af den art som IVationen fått kännas vid alltsedan år 1809 och äfven Betänkan den, N;o 12/p liii mot skuldsättning på loflig, väg, när den ej af verkliga behof påkallas.
Beträffande de, i K. J\I:ts Prop. framställda allmänna grundel- för Statsutgifternes bestämmande, sorn utgöra egentliga föremålet för det Höglofl.
Utlåtande, så instämmer jag visserligen med Utskottet i enahanda opinion, men skälen hvarpå den grundar sig äro andra och anhåller jag att korteligen för dem redovisa.
Jag är långt ifrån att vilja bestrida rigtigheten af den sats att det vore lika förmånligt för räntegifvare, för räntetagare oell för StatsVerket, om räntorne erlades af räntegifvare omedelbart till Kronans Uppbördsman och Statens Tjenstemän deremot i penningar erhöllo sina löner ur Statscassor.
Bruket att låta Skatterne utgå i nalura-persedlar och att derå gifva anvisning åt löntagarne, allmänt fordom i alla stater, har också allmänt upphört i den mon som en, emellan producent och consument stående dass hunnit bilda sig, försedd med rörliga capitaler, och i tillfälle, att med klok beräkning af egen fördel, utjemna de missförhållanden som uppkomma genom naturaliernes omvexlande till qvantitet och till pris.
En gång skall äfven Sverige blifva delaktigt af desse förmåner, ehuru i förhållande tili climatet och näringsfångens olikhet, tidigare i somlige laudskaper än i andra. liv Stats-Utskottets
Men för möjligbeten af sådana capitalers bildande, efter som behofvet kan dem påkalla , fordras ovilkorligen att myntet är hvad det skall vara, en mätare af alla andra värden, så fast och så beståndande som något kan vara fast och beståndande, skyddadt; åtminstone mot de förändringar som speculationen och godtycket kan tillvägabringa.
Att sådant beklagligen icke är förhållandet inom vårt land, derom vittnaF det förutsättande att tvenne slags mynt skulle kunna finnas, ett verkligt och ett relativt, ett fast och beståndande, nemligen silfretoch ett, nemligen det så kallade gångbara, i behof utaf,, att, lik en markegångs-persedel, hvart femte år till sitt relativa värde bestämmas.
Så länge första vilkoret saknas för säkerhet i beräkning af productiva- och handelsföretag, så länge för rörliga capitalers bildande och för deras tillvext, i nion af production och handd, i det gångbara myntets vacklande värde, ligger ett oöfvervinnerligt hinder, kunna inga väsentliga förändringar i Statsregleringen företagas, ehuru framlysande deras nytta under andra förhåtlanden kan vara.
Löntagare kan det visserligen ej förtänkas att vilja se sig betryggade mot förminskning i lönevilkoren, genom myntets möjliga försämring; men R.
St.T som utöfva folkets rätt att sig sjelf beskatta, skulle illavårda sin pligt, om de ingingo uppå att betrygga Embetsmännen mot vådan att genom myntvärdets försämring, se sina lönevilkor förminskade, under det att det skattdragande folket förblifver blottstälidt för vå - Betänk a ii den, N:o 124- lv dan att, genom myntvärdets möjliga förbättring, pä en och samma gång se sina skattebidrag förökade, och för kofri ngsmedl en förminskade.
När den säkerhet mot gångbara myntets möjliga försämring, som förslaget åsyftar alt åt löntagaren bereda, icke lärer kunna af R.
St:r beviljas, kan ej •heller förväntas att löntagare med indelta räntor, sku‘1- ■le vilja frånsäga sig dispositionen deröfver, ehuru besvärlig uppbörden deraf kan vara, enär i desse räntor ligger en motvigt mot myntvärdets möjliga försämring.
Någon anledning synes således icke vara, att
Statens förmedlande åtgärd emellan räntegifvare ooh räntetagare, kan komma i fråga, så länge myntvärdet fortfar att vara obestämdt.