Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Carlstens fästning bar General-fält-tygmästare-embetet, under förutsättning att Uppförandet af norra strandverket (Fredriksborg) snart vore att emotse, i underdånighet hemställt, att till detta strandverks bestyckning, som antages komma gtl utgöra 22 st. svåra bombkanoner, 8 felande sådana kanoner, äfvensom 52 st. för bela Uil. JM 3 lill Kongl. Majlis Nåd.
419 fästningsbestyckningens ordnande bchöfliga lavetter till 24:@':diga och lSi^idiga kanoner, måtte få anskaffas för en sammanräknad summa af 65,250 R:dr R:mt.
Då likväl, med afseende såväl å den inskränkning i de begärda anslagen för fästningsbvggnadernes fortsättande, som jag längre fram ernar i underdånighet föreslå, som äfven å öfriga dervid förekommande omständigheter, ofvanberörde anskaffning torde kunna tillsvidare uppskjutas, hemställer jag i underdånighet, att medel härtill icke heller nu måtte begäras.» ((Infanteri-gevär.
Då gevärs-faktoriernes behöriga verksamhet icke kan upprätthållas med mindre än att tillverkningen af gevär vid hvartdera beräknas för äret till lägst 2,000 gevär, samt Husqvarna faktori dessutom af gammalt gör anspråk å en tillverkning till berörde antal eller åtminstone till hälften af års—tillverkningen för Kronan, får jag, lika med General-fält-tygmäslare-embelet, och då, enligt hvad vid sista Riksdag närmare ådagalades, reserv-gevärens påräknade antal i Kronans förråd ännu icke vore fyldt, i underdånighet tillstyrka, att för åren 1838, 1839 och 1860 ett extra Statsanslag måtte äskas för anskaffning af tillhopa 12,000 inlänterigevär, hvilka, med afseende å de förbättrade gevärs-konstruktioner, som uti främmande krigshärar blifvit antagna, föreslås att blifva refflade med sednast anlagen förminskad kaliber, och hvarför kostnaden, å 37V> R:dr R:mt för hvarje gevär, uppgår till 450,000 R:dr samina mynt, som under berörde 3:ne år skulle utgå med 150,000
Till anskaffande af nya pistoler anvisades af Rikets Ständer vid förra Riksdagen 30,000 Ridr B:ko, för hvilken summa 1,100 par snart kunna förväntas färdiga till leverering; och har Eders Kongl. Majit sedermera i Nåder anvisat särskilda medel till anskaffning af ytterligare 1,200- par sådana vapen.
Enär således sedan förra Riksdagen medel erhållits till 2,300 par pistoler, men af de, till upplag i förråd, då ännu bristande 3,600 par, ett antal af 1,300 par återstår att anskaffa, har General-fält-tygmästare-embetet i underdånighet föreslagit att medel dertill måtte beredas ä 41 R:dr R:mt paret, eller det pris, som med Husqvarna Faktori sednast blifvit Öfverenskommet; till följd hvaraf hela kostnaden beräknades uppgå till 53,300 R:dr nämnda mynt.
Vidare har af General-fält-tygmästare-embetet blifvit i underdånighet hemstäldt, att, sedan dels för det af Rikets Ständer vid sednaste Riksdag beviljade anslag, dels för de af Eders Kongl. Majit anvisade särskilda medel, 2,000 st. sablar för Kavalleriet blifvit anskaffade till upplag i förråden, nödiga medel till det ännu felande antalet i påräknade 5,000 sablar, eller 3,000 st., å 15 Ridr Rimt st., måtte blifva att tillgå med 45,000 Ridr samma mynt.
Med afseende å de såluuda nyligen skedda anskaffningar af såväl pistoler som sablar i reserv, samt då Statens tillgångar företrädesvis för andra ändamål behöfva tagas i anspråk, finner jag mig böra i underdånighet tillstyrka, alt vid detta till-* Gevär sbehof. 120 Bil.
M 3 lill Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. M 4, om Statsverket 4836. fälle icke något anslag, hvarken (ill pistoler eller sablar må af Eders Kongl. Majit ifrågasättas.
Sidogevär för Infanteriet.
Redan vid sistförflutna Riksdag fastades af Eders Kongl. Maj:t Rikets Ständers uppmärksamhet på vigten och nödvändigheten för Infanteristen att ega ett sidogevär, på det han, om skjutvapnet förloras eller kommer i olag, ej må finna sig beröfvad allt medel till försvar; hvarförutan sidogeväret eller den s. k.
Faschinknifoen vid många andra tillfällen uti fält vore för soldaten af stort gagn.
General-fält-tygmästare-embetet bar nu, jemte anmälan alt 3,000 st.
Faschinknifvar blifvit för de af Eders Kongl. Maj:t härtill anvisade särskilda medel anskaffade, äfvensom att en del äldre, i förråden befintliga sidogevär blifvit iståndsätta, i underdånighet hemställt om ett anslag af 67,300 R:dr R:mt, till anskaffande af 4 0,000 st. sådana vapen.
Ehuru vid förra Riksdagen medel till detta ändamål icke, på sätt Eders Kongl. Majit föreslog, blefvo af Rikets Ständer anvisade, vågar jag likväl, i anseende till angelägenheten af förevarande bebofs fyllande efter hand, i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl.
Majit täcktes, till anskaffning af åtminstone 3,000 faschinknifvar, eller infanteri-sidogevär ä 6 Ridr 75 öre Rimt, afräkningsvis äska ett extra anslag af 33,750
Ridr samma mynt, att utgå under åren 1858, 1859 och 1860 med Vs årligen.
Tändhattar.
Hvad för öfrigt angår det af General-fält-tvgmästare-embelet ifrågaställa anslag för anskaffning af tändhattar, 13,500 Ridr Rnnt, torde dermed utan äfventyr kunna tillsvidare anslå.» byggnaderna afseende å de anslagsbelopp, sorn af Rikets nu sammanträdande Ständer måste begäras för fortsättande eller utförande af fästningsbyggnader, hvilka för Rikets försvar äro nödvändiga, har Chefen för lngeniör-korpsen, på sätt jag här ofvan redan i underdånighet anmält, till Eders Kongl. Majit inkommit med förslag, samt tillika derom meddelat en på nuvarande prisförhållanden grundad utredning.
Innan dessa behof för de särskilda befäslningarne uppgifvas, anhåller jag i underdånighet att få framställa några allmänna, af Chefen för lngeniör-korpsen vidrörda omständigheter, som vid bedömandet af denna anslagsfråga torde böra tagas i betraktande.
Grunderna för ett lands krigs- och lörsvars-anordningar bero helt och hållet af dess politiska läge och gränsernas beskaffenhet.
Tillämpningen af dessa grunder betingas åter af landets materiela tillgångar och krafter.
Sveriges politiska och geografiska förhållanden blefvo fastställda år 1815, Tryggadt i vester och söder bade detta rike blifvit en ö-stat, hvars gränser från Svinesund till Haparanda endast kunde från hafvet öfverträdas.
Den enda för en fiende tillgängliga landväg öfver Torneå, Väckte, i följd af sin längd och öfriga ortförhållanden, föga oro för försvaret.
Med sådana gränser och förhållanden vore obestridligen en flotta det naturligaste och bäst skyddande försvarsmedlet mot alla fiendtliga anfall, dock endast under vilkor att flottao alltid vore öfverlägsen eller åtminstone Dil.
JY2 3 lill Kongl. Maj;ls Nåd, Prop. M 1, om Statsverket 1836.
121 åtminstone till styrka och utrustning fullt vuxen fiendens.
Men då landets tillgångar äro otillräcklige till anskaffning och underhåll af en så stark dolfa, kundo rikets försvar ej derpå fullständigt grundas.
Detta måste alltså hufvudsakligen och egentligen utföras (ill lands.
De fästningar och befästningar, som lill stöd och underlättande deraf borde finnas, funnos alldeles icke, eller voro i så förfallet skick, att något gagn af dem icke kunde påräknas.
Allt måste i detta afseende nygöras.
Redan fyra år efter det allmänna fredsslutet eller år 1819 hade, efter föregående undersökningar och öfverläggningar, en plan blifvit uppgjord, så väl med afseende på de nya fästningar, hvilka, oumbärliga för krigförandet inom egna gränser, borde byggas, som på de äldre, hvilka borde, i mån af påräknadt gagn för särskilda ändamål, bibehållas och iståndsättas.
En förrådsfästning till stöd och säkerhet i ryggen af krigshärens rörelser var naturligtvis den, som behofVet i första rummet påkallade.
Den var den angelägnaste och första att företaga.
Som derjemte en ö-stat med vidsträckta hafsgränser och inga andra förbindelser med utlandet än sjövägen, icke kan vara i saknad af en flotta, äfven då den måste inskränkas till den mindre styrka landets medelstillgångar medgifva, och denna flotta, — visserligen under sådana förhållanden endast ett underordnadt och biträdande, men dock högst vigtigt och verksamt försvarsmedel, — behöfver skydd, dels stundom sjelf, dels alltid för sina dyrbara varf och förråd, var det lika nödvändigt att genom befästningar sätta flottans hufvudstation i säkerhet för fiendtliga anfall och förstörelse.
Alt genom befästningar skydda hela den långa hafsgränsen, på hvilken fienden kan, efter behof, välja anfalls- och landgångspunkter, var hvarken tänkbart eller militäriskt behöfligt; men på den finnas dock orter, hvilka i och för sig sjelfva eller genom sitt läge hafva så stor vigt att de borde med befästningar förses, på det fienden må kunna från dem utestängas.
Vid flere af dem funnos de omnämnda äldre skansar, som skulle bibehållas och iståndsättas.
Den vigtigaste bland dessa punkter var obestridligen inloppet till Hufvudstaden och dernäst Marstrands hamn, i följd af sitt vid Kattegat fördelaktiga läge, hvadan om- och tillbyggnaderna på båda ställena i mån af tillgång äfven företogos och hafva sedermera fortgått.
Då det i Sverige hittills följda bruket att, till utförande af Statens angelägnaste och gagneligaste arbeten, endast anvisa redan egande besparingar, hvilkas otillräcklighet uttänjer verkställighetstiden för större företag i det oändliga, var det så mycket nödvändigare att, utan afseende på öfriga punkter, hvilka militära skal äfven till befästande påpeka, inskränka sig till de aldra angelägnaste.
På sådant sätt har den enkla, allmänna befästningsplan uppstått, som alltjemt ifrån år 1819 blifvit följd och fortsatt, och hvilken jag i mitt anförande till Stats-råds-protokollet den 9:de November 1853, bi foga dt Eders Kongl.
Maj:ts vid sista Riksdag till Rikets Bih. till R.
Brot. 1836 & 1837. 1 Sami. 1 Afd. 3 Haft. 16 122 Bil.
J/s 5 lill Kongl.
Ständer aflåtna proposition, angående ståls-regleringen, hade Nåden i underdånighet omförmäla.
Do härtill hörande byggnadsföretagen börjades på Carlsborg år 1820; — Vid Carlskrona år 1821; I Stockholms skärgård or 1851, men der afbrutna i brist på anslag år 1833, blefvo de återtagna år 1839 och hafva sedermera fortgått.
Vid Carlstén börjades de år 1834, ehuru då i inskränkt skala.
Ehuru de under tiden bestådda anslagen icke motsvarade så stora byggnadsföretags behof, hafva dock genom de jemnt fortsatta arbetena, delar af de för hvarje ort uppgjorda befästningsplaner redan vunnit fullbordan.
Mycket af de ursprungliga förslagen återstår dock ännu att utföra.
Dessa förslag uppgjordes på en tid då bombkanonen började omtalas och tveksamt försökas; — innan skrufven var uppfunnen och medan ångan och ång mascbinen ansågos föga användbara på sjelfva krigsfartygen.
Det var mot seglande flottor, beroende i sina, rörelser af väder, vind, ström och krokiga farleder, samt tvungno att beräkna olägenheterna deraf, som försvarsmedlen behöfde ordnas, hvarvid sjöfästningarnes bestyckning, med afseende på afstånd och träffsäkerhet var, om ej öfverlägsen, åtminstone jemngod med (lottornes.
På de sednare 20 åren hafva dessa förhållanden högst väsendtligen förändrats.
Genom införande af skrufven och den förenklade ångmaschinen har det blifvit möjligt alt göra ångan till rörelse- medel för både linieskepp och kanonbålar, hvilka med jemn och hastig fart gå dit befälhafvaren pröfvar nödigt.
Genom bombkanonen har skjutning och kastning med ihåliga kroppar fått en utveckling, som efter det sista kriget synes blifva högst betänklig.
Så väl styckenas och kastkropparnes massor, som krutladdningar, skottvidder samt slutligen förstörelsen, hvarmed icke endast fienden, utan äfven den egna hardt ansträngda materielen alltmer hotas, tilltaga nu i hittills oerhörd grad.
Denna skjutvapnens förökade kraft, som icke kunnat åstadkommas utan motsvarande tillökning i massa och tyngd, utöfvar i följd af försvårad landtransport, ringare inflytande på verkens sammansättning vid en landlfästning, men så mycket mera på sjöbefästningar, hvilka, så framt de skola, i lika mån som förut antagits, kunna motstå anfallen, måste utbredas, flerfaldigas samt erhålla ökade vallmassor och framför allt lika kraftig bestyckning, som fienden kan använda och med ångans tillhjelp utan svårighet medföra och uppställa.
En naturlig följd häraf är, att befästningsplaner, uppgjorde och grundade på förhållanden 1820 och 1830, icke i alla delar kunna'motsvara de fordringar, hvilka såväl de militära anfallsmedlens stora utveckling, som de politiska förhållandena fram ställa och göra gällande år 1836.
Hvad sorn i ofvannamnde befästningsplaner, så i strategiskt som taktiskt afseende fattas eller brister, måste fyllas och fullkomnas, så framt man vill hoppas med någon framgång möta och tillbakavisa de anfall, för hvilka landets vigtigaste och för försvaret ömtåligaste punkter säkerligen blifva ut - Bil. JM 5 till Kongl. Majlis Nåd.
Prop. JM 1, om Statsverket 1J386.
123 sälte i fall man, genom uraktlåtenheten alt skydda dem med tillräckliga och starka försvarsmedel, inbjuder fienden att utan äfventyr gora det lönande försöket.
Dervid måste i första rummet tagas i betraktande att, sedan ångan blifvit flottornas rörelsemedel, är den på landsidan öppna Hufvudstaden ständigt blottställd för ett oförmodadt anfall; ty om ock befästningarne i skärgården, när de blifva fullbordade, hindra fiendiliga fartygen alt gå rakt in i Stockholms hamn, sätter likväl ångkraften dem i tillfälle att hastigt öfverföra och landsätta en för öfverrump ling tillräcklig härafdelning, på någon af de många punkter på kusten, hvarifrån den med en enda dagsmarsch kan förflytta sig i närheten af Hufvudstaden.
Ett sådant företag, i synnerhet om kriget dermed förklaras och hörjås, är, fruklansvärdt nog, möjligen utförbart; och då besittningstagandet af hufvudstaden är af största vigt för fienden, icke allenast i militäriskt och strategiskt afseende, enär Stockholm tillförsäkrar förbindelsen emellan Mälarens norra och södra omgifningar, utan äfven i moraliskt, skulle han ganska säkert företaga det för honom, under sådana förhållanden, föga äfventyrliga försöket.
Ehuru det öfriga landets försvar hvarken är förintndt eller fullt beroende af hufvudstadens förlust, kan det dock icke döljas till hvad grad verkan deraf kan blifva nedslående och förlamande; ty utom den skada, försvaret i allmänhet lider genom förlusten af en så strategiskt vigtig punkt, komme den allmänna sinnesstämningen alt deraf djupt nedtryckas, icke ensamt inom, utan kanske lika mycket utom landet, hvilket i ett sådant ögonblick kan hafva svåra följder; ty en Stat, som beklagligtvis för sin politiska trygghet behöfver främmande makteis stöd, bör icke, vid påfordran af deras biträde, redan hafva rönt en så betänklig motgång, som förlusten af sin hufvudstad.
Stockholms förseende på landsidan med några fasta stöd för dess försvar torde således både i politiskt och militäriskt hänseende vara af behofvet påkalladt.
Tillvaron af tillräckliga och starka förskansningar innebär redan en stor säkerhet mot anfallsförsöken, ty då dessa kunna misslyckas och blifva äfventyrliga, betänker sig fienden innan de företagas.
Den härstyrka och Artilleri-utredning, som är tillräcklig mot den öppna hufvudstaden, blir otillräcklig mot den befästade, och i den mån företagets skala stiger, hopa sig utförandets svårigheter, hvilka förbjuda försöket, För öfrigt är tanken på behofvet af Stockholms befästande på landsidan långt ifrån att vara ny.
Det är tillräckligt kändt att redan under Konung Gustaf den Estes lid räknades hufvudstaden bland Rikets starkaste befästningar.
Car X lät genom den lika utmärkte som verksamme Dahlberg, skaparen af Sveriges Ingeniör-väsende, uppgöra, bland annat, planer till försvaret af Stockholms avenuer, och dessa utfördes emellan åren 1659 och 1672 dels vid Danviken, dels vid Skans-tull och Djurgården, oaktadt förhållandena då voro helt annorlunda än nu, enär Sverige vid den liden sjelf innehade en stor del af Östersjöns stränder och sålunda i vida mindre mån behöfde befara eller äfventyra en öfvcrruuipling af 1 u Bil. A? 5 lill Kongl. Moj.ts Nåd.
Prop. Jtä 1, om Statsverket 11!Sfi. hufvudstaden.
Äfven för befästningsverks uppförande å norra sidan från Ålkistan till Bällsta framställdes år 1719 planer, som dock belt ofullkomligt fullföljdes.
Efter det olyckliga året 1809 blef genom Finlands förlust Sveriges ställning i politiskt hänseende mindre tryggad, och det var just med tanken härpå, och fastän då hvarken förhållanderne voro så skarpt och tydligt utpreglade eller ångan blifvit ett så kraftigt biträde i den starkes liand som nu, som Konung Carl Johan redan år 1833 var betänkt, alt på landlsidan småningom omgifva Stockholm med befästade verk tillräckliga att afhålla fiendens första anlopp; medel härtill nekades likväl af Rikets Ständer, och förslaget samt alla vidare åtgärder afstadnade, för att ensamt riktas på den alltid i första rummet vigtiga sjösidan.
Upptagande den hvilande frågan har Eders Kongl. Majit uppdragit åt särskilda kommitterade att uppgöra och till Eders Kongl. Majit inkomma med underdånigt förslag, jemte kostnadsberäkningar, huru Stockholm må, på ändamålsenligaste sätt, förses på landsidan med befästade verk, tillräckliga att i farans stund betrygga hufvudstaden från en möjligen skeende öfverrumpling.
Dessa förslag äro under utarbetning och jag anhåller derföre i underdånighet att, så snart de hunnit fulländas, få underställa dem Eders Kongl.
Nådiga pröfning till den åtgärd Eders Kongl. Majit då kan finna lämpligt anbefalla.
Men likasom ångan framkallat dessa betydliga och vigtiga tillägg inom befäst— ningsplanernes strategiska område, har den ock inom deras taktiska, i förening med skjutvapnens uppdrifna krafter, gjort nödvändigt alt om- och utflytta former och befästningspunkter, som de äldre förslagen antagit.
Man ansåg nemligen då, att de verk och anläggningar, som kunde hålla fiendtliga Artilleriet på 3,000 alnars afstånd, icke hade mycket att befara af dess eld; för att nu vinna lika mycken säkerhet, måste detta afstånd fördubblas, och då träffsäkerheten icke kan undgå att dervid förminskas, måste de erforderliga grofva styckena med allt sitt tillbehör af materiel och manskap förökas, så framt man skall kunna påräkna alt mot den aflägsna och rörliga fienden någonting uträtta.
Men materiel och besättning kan icke ökas, utan alt behof af större utrymme och flera byggnader, i förhållande dertill, uppslår och måste fyllas.
Att de hittills beräknade och uppgifna summorna sålunda icke kunna blifva tillräcklige till utförande af återstående befästningsplaner med alla dertill numera behöfliga tillägg är oundvikligt, men dessutom hafva, oberoende af hefästningsplanerne, under de sednast för fl u t ne Irenne åren, sådane förhållanden inträdt, som i flere afseenden inverka på byggnadskostnadernas belopp och äfven göra en ny beräkning deraf i alla fall nödvändig.
Ty, utom stegring i alla pris, både på förnödenheter och aflöning, har, genom ökadt enskildt arbetstillfälle och förtjenst, Kronoarbets-korpsens rekrytering redan betydligen minskats och kommer säkerligen, dels derigenom, dels ännu mera, såsom följd af förändrade straffbestämmelser, att till den grad nedgå, att något betydligare dagsverks-antal från denna korps icke torde Bil. JM 3 lill Kongl. Majlis Nåd.
Prop. JM 1, om Statsverket 183G.
125 få för framtiden påräknas, ännu mindre dagsveikskoslnadsberäkningen derpå grundas.
Derjemte bär tillgången på ofria dagsverken redan 1854 alldeles upphört på Carlstén, då dervarande Straff-fängelse blef utrymdt.
Alla dessa ofrias dagsverken hafva måst och måste ersättas med fria arbetare eller med ännu dyrare Arbets-kommonderingar, der enskilda arbetare icke kunna erhållas.
På grund af hvad nu är vordet anfördt och sedan derigenom de äldre beräkningsförhållanderne blifvit alldeles rubbade, anser Chefen för Ingeniör-korpsen upprepandet och sammanställningen af dessa beräkningar numera utan ändamål, hvarföre, med afseende på de inskränkta arbetsmedel och deraf följande inskränkta arbetstider, som kunna förutses, samt på de vexlande omständigheter, hvilka under närvarande tids hastiga skiftningar öro att förvänta, del torde vara rikligast och minst missledande att för hvarje gäng endast beräkna och uppgifva utgifterna för så mycket som under förestående anslagstermin hör utföras.
Efter denna allmänna öfversigt af förhållanderna, öfvergår jag till de särskilda hefästningarne: 1 :o. Carlsborg.
Ingen anledning har här förekommit lill förändring eller utvidgande af den Nådigst fastställda plan, hvarefter byggnaden utföres.
Enligt densamma hafva årligen, utom öfrige nödige arbeten, 800 lill 1,000 kuhikfamnar mur blifvit uppförd, och omkring 21,500 privata samt 129,000 Krono-arhets-karls-dagsverken använda, hvilka senare utgått ur Krono-arbetskorpsen, hvars styrka påräknades utgöra 600 man, men år 1855 uppgick till 702 man.
Sedermera har den alltjemt nedgått, och under innevarande år så betydligt, alt det funnits nödvändigt tillkalla en soldatkomrnendering af 100 man, så framt arbetet skulle kunnat fortgå.
För närvarande räknar Krono-arbets-korpsen på Carlsborg och Borghamn tillsammans endast 550 man, hvilken styrka troligen snart kommer att ytterligare förminskas.
Det blir således nödvändigt att hädanefter årligen använda Soldatkommenderingar, talrikare i den mån Krono-arbets-korpsen, såsom af förut anförda orsaker förutses kan, ytterligare minskas eller rent af försvinner.
Då, derigenom att Soldat-dagsverket, ehuruväl kraftigare, numera dock kostar byggnadsfonden om kring 10 till 12 gånger så mycket som Krono-arbetskarlen, en hittills oberäknad årlig kostnad, som för de närmaste 5:ne åren torde uppgå till omkring 20,000 Hulr B:ko, uppkommer, och då så väl private arbetares aflöning som prisen på limmer, kol, ved, proviant och foder allmänt stegrats minst 15 å 20 procent, så ar det obestridligt att det belopp af 60,000 R:dr B:ko, som vid sednasle Riksdag erkändes såsom den minsta årliga anslagssumma, hvarmed fästningsbyggnadsarbetet på Carlsborg kunde, med någon fördel för Staten bedrifvas, numera är dertill otillräckligt.
Härvid bar af Chefen för Ingeniör-korpsen blifvit anmäldt att, sedan det förut anvisade otillräckliga årliga anslaget af 50,000 R:dr gjorde det nödvändigt år 126 Bil, M 3 till Kongl.
Prop. JY$ 1, om Statsverket 1866.
1854, så framt hela byggnaden ej skulle afbrytas och upphöra den 1 Oclober, att anticipationsvis å den för följande år anvisade samma, använda 14,000 R:dr till betäckande af utgifterna under de Irenne sista månaderne af året, hade detta förskotts gäldande blifvit fördeladt på de Irenne följande anslags-åren och enligt
Nådigst fastställda arbetsplaner skuldens liqviderande så verkställd, alt till 1857 års arbeten 52,000 R:dr skulle ålersta.
Men då, i följd af numera erforderliga Arbetskommenderingar, en opåräknad kostnad tillkommer för i år af omkring 9,000 R:dr och för nästa år af ännu högre belopp, nedsätles det för år 1857 afsedda anslag i verkligheten till omkring 32,000 R:dr; i följd hvaraf, så framt ett särskildt tillskott ej kan erhållas, Chefen för Ingeniör-korpsen befarar del blifva nödvändigt att då, liksom 1854, på kommande års anslag anticipera hvad som behöfs för att arbetet må kunna jemnt fortgå till årets slut; en åtgärd, som verkar till de sedermera an visade tillgångarnas nedsättande.
Som Staten likväl icke kan undgå, har såsom öfverallt, der ett ändamål skall vinnas, att anslå de medel, som dertill oundgängligen erfordras, så har Chefen för Ingeniör-korpsen, på grund af hvad här ofvan blifvit anfördt, ansett att den årliga anslagssumma, som för Carlsborg borde anvisas, så framt fästningsbvggnaden skall kunna hafva någon framgång, under åren 1858, 1859 och 1800 "vöre B:ko R:dr 100,000 eller 150,000 It:dr Riksmynt,' 2:o Carlskrona.
I mitt ofvan åberopade anförande till Stats-Råds-Protokollet den 9:de November 1853, hade jag Nåden uppgifva, att för då återstående arbeten på Kungsholms fästning och till sundens stängande öster och vester om stora inloppet, erfordrades 91,600 Riksdaler banko; dertill är ock, enligt hvad Chefen för ingeniörkorpsen anmält, denna summa tillräcklig, sedan Eders Kongl. Maj:t af särskilda medel ersatt de utgifter, hvilka af högre dagsverks-kostnader och tillkomne arbeten år 1854 föranleddes, hvadan inga förändringar eller tillägg med afseende på dessa beräkningar nu ifrågakomma.
Deremot är det naturligt alt de i flottornas utredning och bestyckning införda förändringar och förbättringar skola högst betydligt inverka på befästning planerne för denna svenska Flottans Hufvud-station, hvars belägenhet i sjelfva hafsbandet utsätter den för fiendtliga Flottors både oförmodade och kraftiga anfall.