Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Institutets sålunda utstakade verksamhet fortgick under 7 år, hvarefter Kongl. Majit den 11 December 1822 utfärdade nytt reglemente för detsamma och yttrade i inledningen lill detta reglemente följande: »Som egentliga föremålet med det här »i hufvudstaden år 1815 inrättade Karolinska Medico-Kirurgiska Institutet varit, att »genom undervisning derstädes uti läkarekonstens såviil teoretiska som praktiska de»lar tilldana skicklige läkare för arméen och Ilottorna; och ett sådant ändamål nu »mera blifvit uppfylldt samt då under inrättningens fortgång, erfarenheten ådagalagt »nyttan deraf att Institutet i förening med härvarande sjukhus-inrättningar må er»hålla en sådan organisation, att pålitlige och tillvande praktiske
Läkare för alla grenar »af medicinalverket till Statens tjenst vid samma Institut kunna danas,» Skilnaden emellan dessa tvänne akter, den af 1815 och den af 1822 är ganska tydlig; den förra reglementerade ett Institut med hufvudsakligt ändamål att tilldana skicklige läkare för arméen och Ilottorna, den sednare uttalar detta ändamål uppfylldt och bestämmer derföre ål
Institutet en vidsträcktare verksamhet, den att dana pålitlige och tillvande praktiske
Läkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst.
Att Institutet äfven var vuxet denna vidsträcktare verksamhet blir tydligt, om man granskar omfattningen af de examina vid Institutet, hvilka 1822 års Kongl. Reglemente bestämmer, dervid man finner, att dessa examina redan då voro vida mera omfattande, än motsvarande examina vid Universilets-fakulleterna.
Dessa examina voro Irenne, hvaraf den första motsvarade den tidens medicine kandidatexamen vid universiteten, den andra licentiatexamen och den tredje utgjorde en vidsträckt pröfning af läkarens kännedom i praktisk kirurgi och obstetrik samt hans förmåga Muttoner hos Ralderskapet och Allein 1862.
N:o 40. 9? förmåga alt för statsbehof anviinila sina kunskaper.
Denna sista examen blef genom Kongl. Brefvet af den B Oktober 1828 förändrad så, att vissa ämnen öfverllyttades till andra examen, statspröfningen skulle göras inför Kongl.
Sundhets-kollegium, och såsom föremål för tredje examen qvarstodo blott operativ kirurgi och obstetrik.
Denna förändring skedde, emedan universiteternas licentiater, för vinnande af kompetens till vissa läkare-befattningar, måste undergå ifrågavarande examen.
Vid Institutet bestämdes 1822 ett lärare-antal af 8 professorer med hvar sin adjunkt, och till dessa hafva sedermera genom Rikets Ständers tid efter annan, på grund af Kongl. Maj:ts framställningar eller enskilda motioner, fattade beslut tillkommit följande lärare-befattningar, nemligen: en lärare i medicine legalis (1841), en profession i pediatrik (1845), en profession i pathologi«k anatomi och en adjunkt i kirurgi ^1854); en lärare i syfililogi (1858), en adjunkt i pediatrik samt en i psvchiatri (3 860), hvarjemte vid samma riksdag beviljades 6,000 R:dr R:mt för iordningställande af Institutets kemiska laboratorium.
I samma proportion sorn lärareantalet ökats, har undervisningen vid Institutet blifvit utsträckt och examensfordringarne höjda, samt enligt tidens kraf ändrade, efter medgifvande af Institutets dåvarande Öfver-styrelse, Kongl, Sundhets-kollegium.
Institutet har ock tvänne gånger, pä anmodan af denna sin Öfver-styrelse, nemligen åren 1836 och 1856, afgifvit förslag till nytt reglemente för ordnande af sin verksamhet i öfverensstämmelse med sina ökade resurser och den medicinska bildningens behof, men begge gångerna utan att vinna Regeringens sanktion, oaktadt förslagen alltid strängt hållit sig till gällande författningar och icke berört universiteternas företrädesrättigheter.
Det var vid det förra tillfället, således redan 1836, som Berzelius uttalade icke blott nödvändigheten af en medicinsk akademi i Stockholm, utan förklarade Institutet redan moget att blifva en sjelfständig medicinsk skola.
Utom att ofvannämnde löneanslag till nye lärare vid Institutet utgjort föremål för Rikets Ständers öfverläggningar, iiafva under tiden uppstått åtskilliga andra anledningar för Rikets Ständer att uttala sig rörande Karolinska Institutets ställning.
Då vid riksdagen 1840 Rikets
Ständer beslöto en förhöjning i lönerna för lärarne vid Institutet, så fästade Rikets Ständer vid denna förhöjning »det vilkor, att nämnde »Institut» — — »hvilket utöfvat ett väsendtligt inllytande på den medicinska under»visningen inom fäderneslandet» — — »i öfverensstämmelse med Kongl. Reglementet af den 11 December 1822, erhåller en sådan organisation, att pålitliga och tillvande »praktiske läkare för alla delar af medicinalverket till Statens tjenst derstädes kunna »danas.»
(Rikets Ständers skrifvelse af den 23 December 1840.)
Den af Rikets Ständer här påpekade och till rättelse åsyftade bristen i organisationen låg ensamt deruti, att de af Institutet examinerade kirurgie magistrar saknade en till alla grenar af medicinalverket utsträckt kompetensrätt, till följd hvaraf blott få elever genomgingo alla examina vid institutet.
Bih till R St.
Brot. 1862 A 1863.
II Sami. 1 Afd. \ i 98 Motioner hos Ridderskapel och Adeln 1802.
Vid riksdagen 1847—1848 begärde Rikets Ständer, på grund al' enskild motion, bos Kongl. Maj:t, att en Kommitté al sakkunnige män måtte blifva nedsatt, med uppdrag att utarbeta förslag till den medicinska undervisningens ordnande, samt att Kongl. Majit derefter täcktes vidtaga de åtgärder hvartill detta förslag kunde föranleda, och hvilka kunde anses för ändamålet tjenliga!
(Underdånig skrifvelse af den 19 Augus.i 1848.)
Denna underdåniga skrifvelse föranledde ej till någon åtgärd.
Vid 1856—1858 årens riksdag framställdes liera enskilda motioner, bland hvilka äfven en af mig, angående den medicinska undervisningens förbättring.
Med anledning af dessa och med en särdeles utförlig, för Institutet högeligen hedrande, motivering, föreslog Allmänna Resvärs- och Ekonomi-Utskottet, »att Rikets Ständer »hos Kongl. Majit mätte i underdånighet anhålla om åtgärders vidtagande till beredande af den vid universitetet i Upsala nuvarande medicinska fakultets förening med »Karolinska Medico-kirurgiska institutet till ett medicinskt undervisningsverk i Stoek»holm, » samt likaledes i underdånighet anhålla, »att intilldess denna föreslagna före»ning blifvit verkställd, de personer, hvilka vid institutet genomgått fullständig exa»men, må på grund af denna förklaras för medicine och kirurgie doktorer med »samma rätt till anställning i Statens tjenst, som åtnjutes af de från universiteternas »fakulteter utgångne medicine doktorer, hvilka tillika äro kirurgie magistrar.”
(Den 26 Juni 1857.) Rikets Ständer, som ansågo det vara af vigt, att en så fullständig läkarebildning som möjligt måtte kunna åvägabringas, men icke voro i tillfälle att föreslå sättet härför, anhöllo (den 10 December 1857) i underdånighet »att Kongl. Majit måtte »täckas, genom en Kommitté af sakkunnige män, låta uppgöra förslag till den medi»cinska undervisningens ordnande samt, efter nådig pröfning deraf, vidtaga de åtgär»der, som för vinnande af detta ändamål finnas lämpligast.» »1 sammahang härmed och då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, de läkare, »som genomgått lärokursen vid Karolinska Institutet, icke äro tillerkände enahanda »kompetens till läkaretjenster, som de, hvilka vid universiteten blifvit examinerade, »få Rikets Ständer, enär den vid bemälde
Institut meddelade undervisning måste anses »icke allenast motsvarande, utan ock i flera delar fullständigare, än den, som vid »universitetens medicinska fakulteter kan åstadkommas, i underdånighet hemställa, att »de läkare, hvilka genomgått alla vid Institutet föreskrifva examina, måtte tillerkännas »lika befordringsrätt med dem, som, efter aflagd medicine licentiat-examen vid ett— »dera universitetet, undergått den så kallade operations-examen och erhållit kirurgie »magisters-diplom.»
Med anledning af denna Rikets Ständers skrifvelse nedsatte Kongl. Majit den 4 Februari 1859 en Kommitté, bestående af en professor från hvartdera af de tre medicinska läroverken samt två praktiske läkare, under ordförande af dåvarande chefen för Eclesiastik-departementet.
Motioner hos Ridderskapet och Adeln ISR2. l\':o 40. 09 Denna Kommitté af sakkunige man afgaf flen 30 Juni samma Ar ett underdånigt betänkande, hvaruti fyra af de Kommit terade föreslogo: »att med indragande »af såväl de vid universiteterna i Upsala och Lund befintliga medicinska fakulteter, »som af Kongl. Karolinska Medico-kirurgiska Institutet, ett enda medicinskt läro»verk inrättas i Stockholm, för hvars behof således alla de vid ofvannämnda under»visnings-anstaltar befintliga inrättningar och materiela hjelpmedel, så vidt möjligt är, »skulle komma att användas.»
Jemte detta hufvudförslag och, »med afseende på de »möjliga svårigheter eiler oförutsedda hinder, sorn kunde komma att verka fördröjande »på verkställigheten af detsamma», framställde Kommitterade ett interims-, ingalunda ett »alternativt», förslag, enligt hvilket Kommitterade ansågo medicinska undervisningen, »så godt sig göra låter, om ock ofullkomligt, genom att förena de tre befint»liga medicinska läroverken till enig och ordnad samverkan», kunna provisoriskt ordnas för tillfället och intilldess
Kommitterades förutnämnda hufvudförslag, hvilket Komrmtterade framställt »såsom otvifvelaktig! det enda rätta, hvarigenom medicinska un»dervisningen i vårt land på ett fullt ändamålsenligt sätt kan ordnas», blefve till verkställighet befordradt.
Sundhets-kollegium, bordt öfver Kommitterades betänkande, afstyrkte hufvudförslaget, samt yttrade efter en utförlig kritik af interims-förslaget såsom sin öfvertygelse, »att det vore bättre att förkasta hela förslaget och lemna alla de befint»liga läro-anstalternas organisation och verksamhet hufvudsakligen oförändrad, med »bibehållande af den samverkan, som redan dem emellan eger rum genom den fa»kulteternas alumner ålagda tjenstgöringsskyldighet vid de med Karolinska Institutet »förenade kliniker, på ett lämpligare sätt än hittills bestämma läroverkens inbördes »förhållande och rättigheter, samt ordna lärokurser och pröfningar så, att de i möjlig »mån må blifva på en gång fullständigare och enklare.»
I sådant afseende föreslog derföre Kongl. Sundhets-kollegium i underdånighet »följande grunder för den medicinska undervisningens ordnande»: »l:o.
Samtlige nu befintliga undervisnings-anstalter för läkare bibehållas vid »hufvudsakligen enahanda organisation som hittills, med den tillökning i lärarekrafter, »som Kongl. Maj:t efter sig företeende omständigheter, vid den ena eller andra bland »dem pröfvar nödig.» »2:o. Karolinska Institutet, som benämnes »Medicinska fakulteten i Stockholm», »ställes under det för bada universiteten gemensamma Kanslers-embetets
Qfver-styrelse, »med nådigt fastställande af det år 1836 för Institutet föreslagna Reglemente i alla »de delar, hvilka ej genom här meddelade stadganden ändras eller upphäfvas.» »3:o.
Så väl undervisningsämnen, som lärokurser och examina, bringas så vidt. »ske kan till likstämmighet vid alla undervisningsverken, och lägges Kommitterades »förslag till studiiplan i dessa afseenden till grund, i den mån lärarnes antal vid de »olika läroverken det medgifver.» »4:o.
Utom föreskrifven medico-filosofisk examen vid ettdera universitetet, blifva 100 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 40. »de för vinnande af legitimation såsom läkare erforderliga kunskapsprof vid alla tre »läroverken: medicine kandidat-examen, innefattande den theoretiska, och licentiat— »examen den praktiska delen af lärokursen.» »5:o.
Tredje afdelningen af kirurgie-magister-examen indrages och de dertill »nu hörande ämnen intagas så väl vid fakulteterna, som vid läroverket i Stockholm, »uti licentiat-examen, till hvilken äfven hörer genomgående af praktiska prof, under »ledning af vederbörande professorer vid det läroverk, der examen atlägges.» »6:o.
De i universitets-städerna befintliga sjukvårds-inrättningar, likasom all»männa Garnisons-sjukhuset i Stockholm, anlitas för tillvägabringande af förberedande »klinisk undervisning för medicine studiosi, hvilka före admissionen till medicine-kan»didat-examen under bestämd tid böra vid någon af dessa kliniker hafva tjenstgjort.» »7:o Den i Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till H. K. H.
Akadenn-kanslern »den 22 April 1853 för medicine-kandidater bestämda tjenstgörings-skyldighet vid »de särskilda klinikerna i hufvudstaden blifver oförändrad, med tillägg af skyldigheten »att jemväl deltaga i de vid fakulteten derstädes förekommande rättsmedicinska un»dersökningar samt bevista psychiatriska kliniken, och skola vederbörande lärare öfver »tjenstgöringarne meddela graderade betyg, och ingen till licentiat-examen vid nå»gotdera undervisningsverket admitteras, som icke minst erhållit betyg om »godkänd »flit och skicklighet.» »8:o.
Vid ettdera läroverket allagd medieine-kandidat-examen må, efter veder »börande fakultets pröfning, antagas såsom gällande för lärokursens afslutande vid andmat läroverk, der kandidaten för sådant ändamål sig anmäler». »9:o.
På grund af genomgången, godkänd licentiat-examen, eger hvart och ett »af de trenne läroverken, att efter allagd läkare-ed tilldela dem, som sålunda der »blifvit utexaminerade, rättighet till läkarekonstens utöfning i hela dess vidd och dem »för legitimerade läkare förklara.» »10:o.
För vinnande af kompetens till publika läkareplatser bör licentiat, vid »hvilketdera undervisningsverket han än sin lärokurs afslutat, inför Medicinal-styrelsen »aflägga det genom Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 8 Oktober 1828 bestämda prof »på »skicklighet att i den medicinska embetsutöfningen använda och tillämpa sin kän»nedom i medicina legalis och politia medica».» »tl:o.
Medicine och kirurgie doktors-grad må vid det undervisningsverk, der »lärokursen blifvit afslutad, tilldelas licentiat, sedan han författat och offentligen vid »samma läroverk försvarat en af vederbörande fakultet godkänd, om högre lärdom »vittnande afhandling i något till läkarevetenskapen hörande ämne.» »Skulle utdelandet af doktors-grad betraktas såsom en endast universiteten till»kommande rättighet, härllyter ingen särdeles olägenhet deral, att de vid fakulteten i »Stockholm utexaminerade licentiater vid endera fakulteten i Upsala eller Lund densamma förvärfva, på sätt Kommitterade äfven föreslagit».
Motioner hos Ridder,skåpet och Adeln 1802.
N:o 40. 101 »12:o.
Medicine och kirurgie doktors-grad erfordras endast för att å underdå»nigt förslag tiil ordinarie läraretjenst vid någotdera läroverket uppföras.»
Slutligen tillägger Kongl. Sundhets-kollegium, att, »såsom Kommitterades »hufvud»förslag» förutsätter, indraga universitetens medicinska fakulteter vore, ur allmän ve»tenskaplig synpunkt betraktadt, ett betänkligt steg och ett för läkarebildningen ännu »betänkligare vore det, om, såsom Kommitterades s. k. interims-förslag i dess oför»ändrade skick åsyftar, den enda medicinska läroanstalt i riket, som någonsin kan »komma att fullt oberoende af de öfriga uppfylla alla vilkoret) för en fullständig me»dicinsk undervisning, och som redan genom framfarna Konungars nådiga omvårdnad, »genom Rikets Ständers frikostiga understöd och genom egen vetenskaplig verksam»het, redan står nära detta mål, söndersplittrades för att bilda en underordnad länk »i ett undervisningssystem, till hvars ändamålsenlighet det, till följd af sjelfva syste»mets felaktiga beskaffenhet, endast ofullkomligt kunde bidraga.»
Öfverblickar man nu alla dessa förhandlingar så väl hos Rikets Ständer som inom ofvannämnde Kommitté och hos Kongl, Sundhets-kollegium, så finnér man tydligen att på intet håll ifrågasättes någon inskränkning af Karolinska Institutets verksamhet, om man undantager Kommitténs förslag, hvilket vill upphäfva alla tre läroverken för att låta dem samtliga ingå i ett enda nytt sådant.
Tvärtom röjer sig i dessa handlingar, att statsmakterna konseqvent understödt och utvidgat detta läroverk, samt att den fullkomning det vunnit, blifvit på alla håll erkänd.
År 1815 göres
Institutet till en anstalt, som har till ändamål att dana läkare för arméen och flottorna; 1822 förklarar Kongl. Majit detta ändamål fyldt och organiserar läroverket för danande af läkare för alla grenar af medicinalverket; 1840 bevilja Rikets Ständer förhöjda löner åt lärarne, men med det uttryckliga vilkor, att Institutet må sättas i tillfälle att uppfylla den år 1822 åt detsamma gifna bestämmelse; för Institutets utveckling i samma riktning, bevilja Rikets Ständer löner till nya lärarebefattningar vid de flesta påföljande riksdagar.
1857 finna slutligen Rikets Ständer att den vid Institutet »meddelade undervisning måste anses icke allenast motsvarande, »utan ock i flera delar fullständigare, än den som vid universitetens medicinska fa»kulleter kan åstadkommas», och begära på grund deraf full kompelensrätt för Institutets utexaminerade elever; och 1859 gifver Kongl.
Sundhets-kollegium, landets högsta medicinska myndighet, ofvanintagna vackra vitsord om Institutets ställning och verksamhet samt föreslår, att detsamma måtte blifva ett sjelfständigt läroverk vid sidan af de andra.
En syftning af helt annat slag framträder i Regeringens beslut, af den 26 April 1861, om den medicinska undervisningens ordnande, på hvilket grunda sig stadgarne för Karolinska Institutet af samma dag.
Detta beslut går uti en helt annan riktning än alla föregående åtgöranden från statsmakternas sida och afviker, så vidt jag kunnat finna, från alla de förslag till medicinska undervisningens ordnande, hvilka blifvit gjorda.
Före denna Kongl. Förordning var
Institutet ett fritt och sjelfständigt läroverk 102 Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862.
N:o 40. med rätt till att meddela en fullständig sä väl teoretisk som praktisk medicinsk lärokurs och att genom motsvarande examina pröfva lärjuhgarne.
I anseende till inskränkt kompetensrätt genomgingo visserligen ganska fä fullständig kurs vid Institutet, men ä andra sidan undervisades vid detta läroverk fakulteternas alla lärjungar, Åtminstone pä nAgot, liera pA alla stadier af sin studiibana.
I)A den Kongl. Förordningen utgafs hade Institutet, sAsom det ännu har, de största resurserna af alla Svenska medicinska läroverk, såväl med afseende på materiel som ock i lärare-antal.
Om man jemför de tre läroverkens lärare-personal vid 1860 Ars slut, så tinner man:
Upsala medicinska fakultet:
Professor i anatomi, fysiologi och medicinal-lagfarenhet; Professor i theoretisk och praktisk medicin; Professor i kirurgi och obstetrik; Professor i allmän pathologi, pathologisk anatomi och allman helsovård; Professor i medicinsk och fysiologisk kemi; Lärare i psychiatri; Adjunkt i anatomi; Adjunkt i theoretisk oell praktisk medicin; Adjunkt i medicinsk naturalhistoria och kemi; Adjunkt i kirurgi och obstetrik.
Således:
Upsala 10.
I.nnds medicinska fakultet:
Professor i anatomi; Professor i praktisk medicin; Professor i kirurgi och obstetrik; Professor i theoretisk och lorensisk medicin; Professor i medicinsk kemi; Adjunkt i anatomi; Adjunkt i theoretisk och praktisk medicin; mu a. .*■, 11 iib'un Lund 7.
Karolinska Institutet:
Professor i anatomi och fysiologi ; Professor t medicin; Professor i kirurgi; Professor i obstetrik; Professor i pathologisk anatomi ; Professor i kemi och farmaci ; Professor i materia medica och medicinsk naturalhistoria; Professor i paediatrik; Lärare i rätts- och statsmedicin; Lärare i syfililogi; Lärare i psychiatri; Adjunkt i anatomi och fysiologi; Adjunkt i medicin; Adjunkt i kemi och farmaci; Adjunkt i materia medica och medicinsk naturalhistoria ; Adjunkt i kirurgi; Adjunkt i obstetrik; Adjunkt i paediatrik.
Karolinska Institutet 18 lärare; Motioner /ion kidderskåpet och Adeln 186‘2.
N:o 40. 103 hvarjemte Bibliothekarie» vid Institutet föreläser medicinens historia, eldigt Rikets Ständers bestämmelse år 1857.
Institutet saknade således jemförelsevis intet, som för meddelande af fullständig medicinsk undervisning var nödvändigt, och i förhållande dertill kunde dess examina blifva omfattande och betryggande.
Det fanns blott en omständighet, som afhöll mängden af medicine studiosi att begagna så rika tillfällen tili undervisning, den nemligen, att hvar och en, som utgick från detta läroverk, fann sin kompetensrätt mera inskränkt än deras, som utgingo från fakulteterna.
Huru tillgodogjordes nu dessa tillgångar för den medicinska undervisningen vid reorganisationen år 1861?
Enligt denna borttages tredje examen från Institutet, en examen, till hvilken Institutet meddelat nästan hela undervisningen och genom hvilken, med föregående klinisk tjenstgöring efter licentiat-examen, Institutet kom i tillfälle alt bedöma vederbörandes praktiska skicklighet, åtminstone i ett par ämnen.
Der betages Institutet rätt att bestämma utsträckningen och formen för licentiat-examen — den enda examen, som enligt 1861 års Kongl. Stadgar får vid Institutet afläggas, — ty hvad som är föreskrifvet för denna examen vid universiteternas fakulteter gäller (enligt nämnda Kongl. Stadgar) äfven för den vid Institutet, utan afseende derpå, att det sednare kan verkställa en fullständigare examen än de förra, till följd hvaraf och då universiteternas fakulteter äro de bestämmande, denna examen, den vigtigaste för läkaren såsom praktikus och embetsman, icke kan blifva så fullständig och betryggande för det allmänna, som den vid Institutet, med dess större lärarekrafter, kunde åstadkommas.
Men den mest skadliga åtgärden är stadgandet, att medicine-kandidat-examen endast får alläggas vid universiteternas medicinska fakulteter, och det är åtminstone för mig omöjligt att härför finna något giltigt skäl.
Det är en stympning af Institutet, det är en »söndersplittring» af läroverket, tor hvilken Kongl. Sundhets-kollegium så tydligen och så varmt varnar.
Derigenom blifva 6 af dess lärare (3 professorer och 3 adjunkter), om icke försatta i overksamhet, åtminstone i icke ringa mån hindrade, att genom sin verksamhet gagna samhället så, som de böra och knnna; och de rika resurser, hvilka stå dem till buds, förblifva till större delen utan användning.
Ifrån ett nära fullständigt medicinskt läroverk, det fullständigaste i Norden har Institutet blifvit, i afseende på sin verksamhet, reduceradt till ett halft, och detta, såsom allmänligen kändt är, icke till följd af någon försummelse å detta läroverks sida, hvilket högeligen lofordas af Konung, Rikets Ständer och Kongl.
Denna stympning kan icke heller föranledas af bristande lärare-antal, ty detta antal är äfven för undervisningen, specielt till medicine-kandidat-examen, större än vid fakulteterna.
Någon vinst för fakulteterna kan icke ligga deruti; ty lärarue vid dessa måste genom denna examens uteslutande förläggande till fakulteterna få ökadt arbete och ökadt ansvar, i motsats Motioner hos Ridder skåpet och Adeln IX ti 2.
N:o 40. till Institutets ofvannämnda lärare, hvilka få sin verksamhet inskränkt.
Någon vinst för medicinska undervisningen erhålles icke heller, tvärtom vållas deraf en positiv skada; ty ju mera ämnena hopas på få händer, desto ofullständigare måste undervisningen blifva i hvartdera ämnet.
Vid granskning af denna åtgärd framgår således ganska tydligt, att densamma, långt ifrån att medföra något godt för undervisning, lärjungar eller lärare, tvärtom måste inverka hämmande på den medicinska undervisningen inom landet, då densamma beröfvar det fullständigaste medicinska läroverk vi ega möjligheten att, såsom det eljest kunnat, gagna det allmänna med samtlige sina af Staten atlönade lärare.
En sådan åtgärd, som den af Regeringen vidtagna, har icke heller blifvit af någon enda auktoritet föreslagen, såsom ofvan blifvit anmärkt, och står i strid med Rikets Ständers förut uttalade åsigter om Karolinska Institutets verksamhet och bestämmelse.
Hvad Regeringen i Brefvet tdl Kongl. Sundhets-kollegium af den 26 April 1861 yttrar om »de tre nuvarande medicinska läroverkens förening till enig och »ordnad samverkan», synas mig icke heller genom Kongl. Beslutet af samma dag hafva blifvit verklmgjordt; ty någon bättre samverkan kan väl det icke kallas, att medicine-kandidat-exumen blott får alläggas vid universiteterna och licentiat-examen alläggas vid hvart och ett läroverk, oberoende af det andru.
Det enda sambandet ligger deruti, att Institutet vid sina kliniker undervisar alla till licentiat-examen, men detta »samband» har existerat de jure sedan Institutets uppkomst, de facto sedan 1840.