Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Kongl. Majit, medelst nådig proposition af den 11 Februari 1848, föreslagit rikets då församlade Ständer, att de vid 1840 års riksdag, under förutsättning af borgmästares i rikets Städer utom Stockholm samt kcmmissions-landtmätares upptagande lill delaktighet i Civil-statens pensicns-inrättning, beviljade anslag af tillhopa åtta tusende åtta hundrade r:dr, deraf beräknats 4000 r:dr för borgmästare och 4,800 r:dr för kommissions-landtSiätEre, måtte, oaktadt så beskaffad delaktighet icke kunnat bcmälde tjenstemän medgifvas, likväl för framtiden få utgå och, såsom en serskild fond, utan all sammanblandning med Civil-statens pensions-inrättnings tjenstemanna- samt enskilda enke- och pupill-fonder, stallas under direktionens öfver samma inrättning förvaltning, för att genom direktionens försorg göras fruktbärande, med skyldighet för direktionen, att af de dera inflytande räiitemedel, 6 Kongl. Majlis Nåd.
Skrifvelse, N:o 71. jemte de från delegarne i denna serskilda fond ingående afgifter, ombesörja borgmästares i städerne utom Stockholm, äfvensom kommissions-Iandtmätares, samt de» ras enkors och barns pensionering, på sätt och efter de grunder, som i sådant afseende kunde varda bestämde, anmälte, till svar härå, Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 2 derpåföljde Juli, det Rikets Ständer beslutat att, såsom bidrag till en sådan serskild pensions-fond, å riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af åtta tusende åtta hundrade riksdaler, att till direktionen öfver Civil-statens pensions-inrättning årligen utbetalas, emot skyldighet för direktionen, att af de å nämnde, genom dess försorg förräntade, anslag inflytande räntemedel, jemte de från fondens delegare ingående afgifter, ombesörja ifrågavarande pensionering, på sätt och efter de grunder, som i sådant afseende blefvo af Kongl. Maj:tinåder bestämda, dock att utbetalningen af ofvanberörda årliga anslag icke skulle beräknas och vidtaga förr än från och med det år, hvarunder meranämnde serskilda pensions-inrättning af Kongl. Maj:t förklarades vara i det skick, att densamma ansåges kunna, utan behof af vidare statsanslag än det då beviljade, uppfylla de med inrättningen åsyftade ändamål.
Af livad sålunda blifvit beslutadt lemnade Kongl. Maj:t under den 30 Augusti 1848 direktionen öfver Civil-statens pensions-inrättning del, med befallning att, med hänsigt till ifrågavarande serskilda pensions-anstalts bringande i verksamhet, vidtaga de åtgärder, som kunde finnas erforderlige; och har, i anledning häraf, bemälde direktion, jemte öfverlemnande af ett upprättadt förslag till reglemente för ofvanberörde pensions-anstalt, uti underdånig skrifvelse den 30 sistlidne November, fästat Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet derå: att den kalkyl öfver anslagsbehofvet, hvilken legat till grund för Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer och som först blifvit framställd af Civil-statens år 1842 församlade fullmäktige, af desse sednare uppgjorts, under förutsättning af borgmästares och kommissions-Iandtmätares upptagande till delaktighet i Civil-statens pensions-inrättning; att af sådan anledning icke för nu ifrågavarande serskilda pensions-inrättning beräknats någon förvaltningskostnad, hvilken, då den nya inrättningen antogs skola införlifvas med den redan befintliga pensions-anstalten, ansetts sammanfalla med den för denna sistnämnda i allt fall förekommande förvaltningskostnaden eller åtminstone i högst obetydlig mån öka densamma; att likväl, då frågan numera vore om inrättande af en helt och ' ållet serskild pensionsanstalt, ett väsendtligen olika förhållande inträdt, e - Kongl. Moj:ls Nåd.
Skri!velse, N:o Ti. 7 medan, i sådant fall, den tillökning i göromål, som genom förenämnde tjenstemannaklassers pensionering alltid skolat uppkomma, medelst sjelfva serskildheten i så betydlig mån stegrades, att den icke billigtvis kunde åläggas Civil-statens pensionsiiuättnings tjenstemän utan vedergällning, hvarutan det blefve nödvändigt att öfver den serskilda pensionsanstaltens förvaltning organisera en sjelfständig kontroll genom serskilda revisorer och egne fullmägtige, livilke sednares verksamhet åtminstone icke syntes kunna åstadkommas utan kostnad, äfven om årliga revisorers granskningsåtgärder kunde erhållas för intet; att ehuru genom förrberörde förökade arbetes öfvertagande af Civil-statens pensions-inrättnings tjenstemän och förenande med deras tjensteåligganden, kostnaden dervid kunde betydligt nedsättas mot hvad eljest skolat ifrågakomma, äfvensom utgifterne för kontrollen kunde nedtvingas dels derigenom, att de årliga revisionerne, på sätt med andra fonders granskning tillgår, verkställdes utan vedergällning, dels äfven genom nedsättning af fullmäktiges antal och förkortning af deras arbetstid, dessa kostnader dock icke kunde antagas lägre än till 1300 r:dr årligen; att för öfrigt, vid uppgörande af ofvanomförmälde kalkyl, beräknats, det borgmästare och kommissionslandtmätare, emot den stora fördelen af delaktighets vinnande i Civilstatens pensions-inrättning och dess betydliga fonder, skulle erlägga retroaktiva årsafgifter för 30 år eller från befordringsdagen, äfvensom befordringsafgift för redan längre tid innehafde tjenster, för att sålunda komma i full likhet med inrättningens förutvarande delegare, hvilket deremot, enär vid en ny peusions-uustalts stiftande, sjelfva anledningen lill ett sådant vilkors bestämmande förfölle, nu icke gerna kunde fordras, hvadan härigenom en brist uti de för pensioneringen afsedde tillgångarne uppkomme af 11,675 r:dr eller det kapital-belopp, som genom berörde afgifters samtidiga inbetalning ansetts kunna vinnas; samt att, under sådane förhållanden, erfordrades dels att, för möjligheten af ofvan uppgifne förvaltniDgs-kostnaders bestridande, ungefärligen fyra års statsanslag kapitaliseras, dels att, till bildande af ett ersättnings-kapital för förrberörde från den upprättade kalkylen uteslutne 11,675 r:dr, ungefärligen års ytterligare anslag disponeras, genom hvilket allt pensioneringens begynnelse skulle komma att fördröjas till inpå femte året, efter det statsanslag börjat till inrättningen ingå; förmenande direktionen likväl nämnde olägenhet af ett flerårigt dröjsmål med pensioneringens påbörjande kunna undanrödjas, derest direktionen fin - 8 Kongl. Majlis Nåd.
Skrifoelse, N:o 71. ge på en gång från Riksgälds-kontoret uppbära sammanräknade beloppet af anslagen för de trenne år, som kunde anses innefattade inom den statsreglering, hvilken vid sistförflutna riksmöte verkställdes eller för åren 1848, 1849 och 1850, då på en gång erhölles ett kapitel af 26,400 r:dr, som, utlånadt, mot 5 för hundrade, skulle lemna en räntevinst, fullt tillräcklig för förvaltningskostnadernes bestridande, livart jemte tillgång för ersättning af det från kalkylen uteslutne kapitalbeloppet 11,675 r:dr kunde beredas derigenom, att pensions-inrättningen icke öppnades till pensionering förr, än summan ef ytterligare
Ij- års statsanslag hunnit blifva räntebärande; hvilken tidpunkt, under förutsättning, att innevarande års anslag finge lyftas sednast under årets andra qvartal, syntes böra inträffa under loppet af år 1852.
Majit, sorn tagit i nådigt öfvervägande hvad sålunda i detta ämne förekommit, vill, i betraktande af hvad direktionen öfver Civilstatens pensions-inrättning underdånigst anfört samt ned afseende å angelägenheten deraf, att ifrågavarande pensionsanstirlt till förmån för Borgmästare i städerne utom Stockholm och Kommiseions-landtinätare jemte deras enkor och bern må komma till stånd, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, att till bemäkie Direktion måtte, i ofvanomförmälde hänseende, från Riksgälds-kontoret få på en gång utbetalas det af Rikets Ständer vid sednaste riksmöte beviljade anslag af 8,800 ridt årligen för åren 1848, 1849, 1850 och 1851 med tillhopa trettiofem tusende två hundrade riksdaler banko samt att meranämnde årliga anslag derefter framgent må af direktionen qvartalsvis få uppbäras, allt mot förbindelse å direktionens sida, att, derest peosionsinrätiningen icke, efter det nyssnämnde 8,800 r:dr jemte ännu ett tredjedels års statsanslag hunnit blifva räntebärande, finnes redo till pensioneringens vidtagande, alla de uppburne medlen, jemte den derå behållna räntevinsten, till Riksgälds-kontoret återbetala.
De till detta mål hörande handlingar bifogas härjemte; Och Kongl.
Majit förblifver Rikets Ständers [Stats-Utskott med all Kougl. nåd och ynnest välbevågen.
OSCAR. J. A.
Gripenstedt. lUt - : Kongl. Maj:ls Nåd.
Skrifvelse, N:o 71. 9 Utdrag af Protokollet Öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-rådet å Stockholms Slott den g Maj i85i.
Hans Excellens, Justitie-Statsministern, Herr Grefve Sparre> Hans Excellens, Stats-ministern för Utrikes Ärendena, Herr Frih. Stjerneld; Stats-Råden:
Fåhreeus, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen. T. f.
Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Gripenstedt, uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Älaj:ts förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl.
Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott, angående utbetalning för åren 1848, 1849 och 1850 samt framgent af det vid 1847—1848 årens riksdag beviljade bidrag till en pensions-fond för borgmästare i städerne utom Stockholm samt kommissions-landtmätare, jemte deras enkor och barn.
Maj:t behagade, jemlikt Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag och befallde, att nådig skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott skulle, i enlighet dermed, afgå, sådan den finnes detta protokoll bilagd.
Es protocollo
Carl von Schantz.
Bih. (ill R.
St. trot. 1S50 $ ISSI. 1 Sami. 1 Afd. 17 Hafi. 2 10 [Kongl.
Maj:l* Nåd.
Skrifvelse, N:o T2. N:o 72. l Ack. till Eip.-Utsk. dea 17 Jani ISSI, kl. 2 e. a. KONGL. MAJ:TS IS ådig a Skrifvelse till Rikets Ständers Statsutskott, i (råga om Irenne Kronan tillhöriga jordars upplåtande till utvidgning af kyrkogården i Calmar; Gifven Stockholms Slott den 27 Maj 1851.
Hos Kongl. Majit har Domkyrko-rådet i Calmar uti ingifven framställning underdånigst anmält, att den för Calmar stads- och landsförsamlingar gemensamma begrafningsplatsen med dess inskränkta utrymme numera, till följd af ökad folkmängd, blifvit för sitt ändamål otillräcklig; i anledning hvaraf och då i stadens närhet andra till begrafningsplats lämpliga ställen icke funnes, utom trenne invid gamla kyrkogården belägne, Kongl.
Majit och Kronan tillhörige, åkerlyckor, Domkyrkolådet, på församliugarnes vägnar, underdånigst anhållit, att desse, på en ansökningen bilagd karta med litt. B. C. D. betecknade lyckor, måtte till kyrkogårdens utvidgande upplåtas.
Sedan församlingsboerna, i afseende å vilkoren för den begärda upplåtelsen, å allmän sockenstämma den 10 sistlidne Juni uttryckt den önskan, att ifrågavarande åkerlyckor, som för närvarande äro till enskilda personer utarrenderade, måtte utan annan afgift, än för den nu löpande arrendetiden, åt församlingen upplåtas, eller ock, om denna anhållan icke kunde vinna bifall, den nu utgående arrendesumman måtte i nåder utsättas såsom en för alltid bestämd årlig afgäld, att af Domkyrkan Kongl. Maj:ts Kåd.
Skrifvelse, A: o 72. 11 till Kongl. Majit och Kronan erläggas, hafva magistraten i Calmar och Kongl. Majits befallningshafvande i Calmar län, med vitsordande af uppgifna förhållanden, å ansökningen tillstyrkt nådigt bifall; hvarefter Krigs- och Kammar-kollegiorne, uti afgifvet gemensamt utlåtande af den 23 sistledne April, underdånigst upplyst, att af berörde, till kyrkogårdens utvidgning föreslagne, mark, lyckan B. utaf 1 tunnland 8,3 kappland, är utarrenderad till den 1 Oktober 1859, mot årlig afgift af 3 r:dr 18 sk.; att lyckan
C af 1 tunnland 10 kappland, utgörande en del af de så kallade skansjordarne, hvilka, tillsammans 28 tunnland, äro utarrenderade till den 14 Mars 1856 för 63 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, i förhållande till vidden motsvarar 2 tunnor 30,5 kappar årlig arrendeafgift, som bör i penningar beräknas till 17 r:dr 34 sk., och att lyckan D. af 1 tunnland 13,4 kappland blifvit, i följd af Krigskollegii beslut den 12 December 1850, under arrende upplåten på tio års tid, med besittningsrätt från den 1 Januari innevarande år, mot en årlig afgäld af 4 r:dr 8 sk.
Och hafva kollegierne derjemte, med afseende å de förhållanden, Domkyrko-rådet framställt, och då omförmälte åkerlyckor, såsom belägne invid kyrkogården, vore till dess utvidgning serdeles lämplige, samt icke för annat ändamål angelägnare kunde erfordras, underdånigst tillstyrkt nådigt bifall till den begärda upplåtelsen på följande vilkor: l:o Att Kongl. Majit och Kronans dispositions-rätt öfver de 3:rre åkerlyckornc genast öfvcrlåtes till församlingarne; 2:o att, så länge det om skansjorden nu afslutade arrende-kontrakt är gällande, eller till den 14 Mars 1856, församlingarne böra ansvara, att den till Kongl. Majit och Kronan för samma jordar utgående årliga arrendesumma af 63 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, icke får förminskas med mera än 2 tunnor 30,5 kappar, som motsvarar arrendet för den vidd af 1 tunnland 10 kappland, lyckan litt.
C. upptager bland nämnde jordar; 3:o att den afgäld, hvarför de 3:ne åkerlyckorne äro på arrende öfverlåtne, utgår oafkortad till Kongl. Majit och kronan intill slutet af det år, hvarunder Kongl. Majits nådiga beslut om upplåtelsen utfärdas; 12 Kongl Moy.ts Nåd.
Skrifvelse, N:o 72. 4:o att församlingarne må för öfvertagandct och begagnandet af marken genast, eller före gällande arrendetids förlopp, ega att med arrendatorerna om afti adelsen öfverenskomma; och som afgifterna för ofvannämnde tre åkerlyckor icke uppgå sammanräknadt till högre belopp än 25 r:dr 12 sk. årligen, hafva Kollegierna, med hänseende till det ändamål, hvarför jorden skulle komma att till församlingarne öfverlåtas, ansett mindre lämpligt att till kronans fördel begagna församlingarnes anbud att för samma jord, i fall den varder för det uppgifna behofvet till dem upplåten, erlägga årlig afgift; hvadan Kollegiernc underdånigst hemställt, att upplåtelsen måtte utan sådan ersättning beviljas.
Med fästadt afseende å hvad sålunda förekommit, vill Kongl. Maj:t hos Rikets Ständer härmed föreslå, att meranämnde kronan tillhörige trenne åkerlyckoi, på de af Kollegierna uppgifna vilkor, må för ifrågavarande ändamål åt ofvanbemälde församlingar, utan ersättning, upplåtas.
De till målet hörande handlingar låter Kongl. Maj:t härjemte bifoga; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständers Stats-utskott med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
OSGAR. P. Genberg.
Skrifvelse, fl:o 72. 13 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik- Åren den, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet ä Stock holms Slott den 27 Maj i85i.
Hans Excellens, Justitie-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Stats-ministcrn för Utrikes Ärendena, Hen Frih. Stjerneld, Stats-Råden:
Fåhreeus, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Flaten.
Departements-chefeu uppläste (ill justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott, i fråga om trenne kronan tillhörige jordars upplåtande till utvidgning af kyrkogården i Calmar; Och täcktes Kongl, Maj:t, uppå Stats-rådets underdåniga tillstyrkan, berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, i nåder gilla samt befalla, att, i enlighet dermed, skrifvelse skulle i vanlig ordning expedieras.
Ex Protocollo, Alfred Ädelgren. 14 Kongl. MajUs Nåd.
Proposition, N.o 73.
Aab. till Exp..-Utsk. den 1?
Juni ISSI, kl. 1 e. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förhöjd skjutslega till Posthemmans-innehafvare för vissa delar af Post färingen; Gifven Stockhomls Slott den 30 Maj 1851.
Med anledning af vid scdnaste riksdag gjorda anmälanden om den tunga, som med den vissa hemman i riket åliggande postföringsskyldighet numera är förenad, hafva rikets då församlade Ständer, uti skrifvelse den 5 Augusti 1848, underdånigst anfört, att då, till följd af ökad industri, tilltagande folkmängd, lättade kommunikationer samt hvarjehanda andra förhållanden, antalet af de bref, paketer och tidningar, som med posten fortskaffas, hvarje år tilltager, så att snart nog transporten deraf måste medföra ett onus, vida öfverstigande det, som vid hemmanens anslående till postskjutsen tagits i beräkning, och hvilket icke koninae att ersättas genom den redan beviljade förhöjning i postskjutslegan, Rikets Ständer ansågo sådane åtgärder böra vidtagas, att för framtiden antingen postskjuts-skyldigheten skiljes från jordbruket, eller att detta besvär åtminstone icke hårdare än nu kommer de skjutsskyldige till last; och anhöllo alltså Rikets Ständer i underdånighet, det Kongl. Maj:t täcktes låta anställa undersökning, huruvida utan någon betydlig minskning i den inkomst, staten för närvarande af postverket erhåller, postskjutsskyldigheten kunde, genom postföringens bestridande medelst entrepenad eller på annat lämpligt sätt, skiljas från jordbruket, emot åliggande för posthemmannen att fullgöra de onera, hvarifrån de nu aro befriade, samt derefter och sedan vederbörande blifvit hörde Kongl.
Proposition, N:o 72. 15 till Rikets Ständer aflåta nådig proposition i ämnet; men att Kongl. Majit derjemte, oberoende af en sådan organisation af postväsendet, måtte anbefalla vidtagandet af dc förändringar i afseende derå, hvilka, utan Rikets Ständers hörande, må kunna till— vägabringas till lindring i omförmälte besvär, vare sig genom brefvens afsändande med ångbåtar eller på annat tjenligt sätt.
Till följd af erhållen nådig befallning att med underdånigt utlåtande i förevarande ämne till Kengl. Majit inkomma, har Kongl. Majits
General-post-styrelse underdånigst meddelat de upplysningar och beräkningar, som ansetts för frågans pröfning erforderliga; hvarjemte Geueral-post-styrclsen, under vissa uppgifna vilkor, i underdånighet tillstyrkt, att den postföring, som posthemmans-innehafvarne nu åligger, måtte på de gästgifveri-skjutskyldige öfverflyttas, eller ock, derest sådant funnes lämpligare, upplåtas på ackord eller beting, der sådant kan fås till lägre pris, än den allmänt i orten gällande skjutslega.
Majit, som derefter förehaft detta ärende till nådig pröfning, har, i afseende på frågan om den större tunga, som numera är med postföriugen förenad, jemförelsevis med hvad sorn varit förhållandet vid den tid, då posthemmannen till detta ändamål anslogos, af Gcneral-post-styrelsens ofvanberörde, den 28 December 1849 afgifna, underdåniga utlåtande inhemtat: att under de förstföregångna femton åren antalet af befordrade bref vid samtlige postkontoren i riket ökat sig frän 2,673,003 till 3,699,353 stycken, hvartill de år 1849 uppgått; att tyngden af befordrade fribref endast vid Stockholms postkontor för en månad bestigit sig till 259,693 lod; att för närvarande från samma postkontor befordras tidningar och tryckta skrifter till en vigt, för hvarje vecka, af mer än 7 skeppund, eller för året af omkring 375 skeppund, hvarförutan dylika försändningar från landsorterne dit ankomma till en vigt för hvarje vecka, af 19 lispund eller af omkring 49 skeppund för året; samt att, såsom följd häraf, de med ordinarie posterne eller med posthemmanskjuts befordrade postväskor äro af den tyngd, att de endast med biträde af 5 å 6 starka karlar kunna från postkontoret uttransporteras; och då folkmängdens årliga tillvext, i förening med en ständigt tilltagande industri, göra behofvet af tätare postkommunikationer med hvarje år allt mer kännbart, kan, på sätt General-post-slyrelsen äfven yttrat, med full visshet antagas, att posternes tyngd för framtiden måste, i följd al dessa förhållanden, än vidare ökas, hvartill för öfrigt ej mindre den genom Kongl. {6 Kongl.
Proposition, Nio 72.
Majits nådiga kungörelse, .angående stämplade pappersafgiften af den 20 Oktober 1848 medgifna rättighet för utgifvare af brochyrer och periodiska skrifter att, emot stämpelafgifts erläggande, få deras så beskaffade arbeten med posterne kringspridde, än äfven nödvändigheten att, till beredande af större säkerhet emot de i sednare tider ej sällan förekommande poströfverier, utsträcka antalet af postiljonsbeskickningar, i icke ringa mån bidraga.
Att, under sådana förhållanden, lindring i post-skjutsnings-besväret är af rättvisa och billighet påkallad, anser Kongl. Maj:t vara utom allt tvifvel, och behof» vet deraf har jemväl gifvit sig tillkänna uti de tid efter annan till Kongl. Maj:t ingifna klagoskrifter af posthemmasinnehafvare, hvilka sökt dels att från postföringen varda helt och hållet befriade, dels ock att en emot det ökade besväret svarande ersättning genom lämplig förhöjning af deu nu utgående skjutslegan måtte dem beredas.
Vidkommande åter de serskilda förslag, som till åstadkommande af en förändring i omförmälte syftning, blifvit framställde dels af Rikets Ständer, angående posts-skjuts-skyldighetens skiljande från jordbruket förmedelst upplåtande af postföringen på entrepenad, dels af General-poststyrelsen till öfverflyttande på de gästgifveri-skjutsskyldige af den posthemmans-innehafvarne nu åliggande postföring, så finner Kongl. Majit icke skäl att till någotdera af desse förslag lemna nådigt bifall, enär genom antagande, vare sig af det ena eller andra, olägenheter skulle uppkomma, öfvervägande de fördelar, sorn i ett eller annat afseende deraf kunde vara ätt förvänta.
Vid bedömandet af den förstnämnde åtgärdens lämplighet måste nemligen tagas i betraktande, att kostnaden för postföringens besörjande på entreprenad icke kan, med någon sannolikhet, på förhand beräknas; att sådane post-skjuts-skyldige, som i följd af deras hemmans läge vid mindre befarna vägar, hafva »ig ålagd en jemförelsevis föga besvärlig postföring, för hvilken de genom den erhållna skjutslegan kunna anses fullt godtgjorde, sannolikt icke skulle vilja på en dylik förändring ingå; att Läns-styrelsernes och vederbörande kronobetjentes förut trägna göromål skulle öfver höfvau ökas, derest serskilda entrepenad-auktioner komme att utlysas för all den skjuts, som nu af posthemmans-innehafvare bestrides, och nya kontrakt för hvarje station i riket derom afslutas; samt att den fördel af en ringare kostnad, som Kongl. 17 som till en början möjligen kunde genom postföringens öfverlåtande åt entreprenörer, efter föregången auktion, postverket tillgodokomma, efter ali anledning blefvc minskad eller tillintetgjord i den mån ett större antal dylika auktioner komme att utlysas, och ett stigande åkerbruk gör allmogen mindre benägen att med folk och dragare vara borta från sina hemman.