Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. behagat gifva tillkänna, huruledes, enligt hvad under den 21 i samma månad redan blifvit Rikets Ständer i nåder meddeladt, E. K. M., lill betryggande af ordningen och lugnet inom hufvudstaden, hvilka under de förutgångna dagarne varit störda, samt med afseende jemväl å angelägenheten att afböja hvarje försök af illasinnade personer att störa friheten vid Rikets Ständers öfverläggningar, funnit
Sig föranlåten alt förstärka hufvudstadens garnison; att E. K.
M. visserligen hade tor afsigt alt minska denna förstärkning i den mån sådant utan våda för lugnets och säkerhetens upprätthållande kunde ske, samt redan i nåder förordnat, att tre bataljoner infanteri och två sqvadroner dragoner skulle till hemorten återgå; men att emedlertid kostnader dels redan förorsakats genom truppernas sammandragning och hitmarsch, dels måste ytterligare uppkomma, så länge förhållandena gjorde en förstärkning af den ständiga garnisonen nödvändig; i följd hvaraf och då inom de medel, som för närvarande funnes till E. K.
M:s disposition, erforderlig tillgång saknades för betäckande af ofvannämnda kostnader, E. K. M. nu af Rikets Ständer i nåder äskade ett kreditiv af 150,000 r:dr b.ko, att i mån af behof till berörda utgifters bestridande anlitas.
Med anledning af E. K. M:s Ilögstberörda nådiga framställning och på grund af deruti åberopade serskilda förhållanden, få Rikets Ständer, jemte anmälan af sin önskan och förhoppning, att ifrågavarande till hufvudstaden inkallade garnisons-förstärkning må, i öfverensstämmelse med hvad i den nådiga skrifvelsen finnes antvdt, minskas, i den mån sådant utan våda för lugnets och säkerhetens upprätthållande låter sig verkställa, i underdånighet tillkännagifva, att Rikets Ständer till E.
Iv. M:s disposition å RiksgälcLs-kontoret Expeditions-Utskottels
Fö slag till lind.
Skrifvelse, N;o 66.
107 anvisat en kreditivsumma till det af E. K.
M. äskade belopp 150,000 r:dr, att, i man af behof, emot framtida redovisning användas till bestridande af de kostnader, hvilka genom meranämnda garnisons-förstår k ning för statsverket uppkommit eller ytterligare uppkomma.
Bikets Ständer framhärda &c.
.Stockholm den 19 April 1848.
Preste-ståndet den 19 — — Borgare-ståndet den ig — — Bondeståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse > angående utvidgande af rättigheten till kyrkostugors uppförande inom JVurrbottens och fVesterbottens län.
(Allm. Besv-. o. Ekon.-utsk. Bet., N:o 55.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anmäldt, huruledes det genom Kongl, brefven till landshöfdingarne i Norrbottens och Westerbottens län, af den 6
Maj 1817 stadgade förbud för de inom en mil från kyrkan belägna byar, att å kyrkovallen uppföra så kallade kyrkostugor skall dels utgöra hinder för ett oafbrutet begagnande af undervisningen uti den vid kyrkan inrättade folkskolan, helst de skolbarn, hvilkas hemvist icke är längre aflägse från kyrkan än en mil och för hvilka, i följd häraf, den största fördel af undervisningen borde vara att förvänta, vintertiden, under köld och svårt väder, i saknad af nödiga herbergen, icke kunna skolgången fortsätta, dels ock gifva anledning dertill, att, under nämnda årstid, de församlingsboer, hvilka inora berörda afstånd från kyrkan äro bosatte, icke så ofta infinna sig derstädes för gudstjuistens bevistande, enär tillfälle är dem betaget att vid ankomsten till kyrkan erhålla tjenligt herberge, der de kunna värma och livila sig.
Med afseende å hvad sålunda förekommit och till afhjelpande af förberörds olägenheter för en del invånare uti ifrågavarande glest bebodda tvämie län, 108 Expeditions-Ulskottets Förslg till und.
Sk'i/velsej A.o 67. få Rikets Ständer underdånigst anhålla, det E. K.
M. täcktes i nåder förklara, att äfven de församlingsboer, hvilkas hemvist, äro belägne inom en mil från kyrkan, må, derest herbergen derstädes äro beböfliga för dem, då de vilja bevista guds t jonsten, eller för barnen under skolgången, ega att, utan hinder af hvad i Kongl, brefvet den 6
Maj 1817, angående kyrkostäderne i Norrbottens och Westerbottens län, härom är vordet stadgadt, sådane byggnader hädanefter uppföra och för nu uppgifna ändamål begagna, så vidt E. K.
M:ä befallningshafvande i länet, efter församlingens hörande å sockenstämma, finner hinder deremot i öfrigt icke möta.
Uppläst och godkändt lios Ridd. oell Adelö den ig April 1848.
Preste-ståndet den ig — — Borgare-ståndet den ig .— — Bonde-ståndet den i9 — — Rikets Ständers underdåniga skrifveiseangående upphörande aj skyldigheten för landtman att afskala och samla barken ä till dem upplåtna ekar.
(Allm. Besv.- och Ekon.-utsk. Bet., N:o 56.) S. A. K.
Med anmälan at t, sedan, genom Kommers-kollcgii på nådig befallning den 5 Junii 1820 utfärdade kungörelse, angående samling och försäljning af ekbark, landtmän väl befriats från skyldigheten att försälja barken af de å deras skog växande ekar ensamt till garfveriidkare, men deremot blifvit förklaradt, att vid hvad i Kollegii kungörelse af den 14 Junii 1815 vore stadgadt i afseende på skyldighet för landtmäunen att vid vite afskala lill dem upplåtna och för deras räkning utsynta ekar, samt den aflugna barken sanda och i förvaringsrum upplägga, borde förblifva, detta stadgande tillämpats äfven då, jemlikt Kongl, förordningen den 28 Oktober 1830, fri dispositions-rätt öfver ekskogen blifvit förvärfvad, har hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord, att berör - Expeditions Utskottets Förslag till uncl.
Skrifvelse, N.-o 68.
109 da stadgande, angående ekavs afbarkande, måtte upphäfvas; och hafva Rikets Ständer, som anse ifrågavarande föreskrift endast kunna ega tillämpning i afseende å de ekar, hvilka efter föregången utsyning blif\it till landtman upplåtna, men ingalunda tjena till efterrättelse i de fall, då, på grund af ofvanåberopade Kongl, förordning, egande- och oinskränkt dispositions-rätt öfver ekskogen är vorden förvärfvad, i betraktande deraf, att, efter hvad hos Rikets Ständer uppgifvits, en sådan tydning åt gällande författningar i ämnet, likväl icke i allmänhet vid domstol lärer gifvas, samt då de i öfrigt, enligt Rikets Ständers tanka, åt den enskilda omsorgen bör öfverlemnas, att fritt förfoga om barken jemväl å de ekar, som annorlunda än efter skedd inlösen blifvit till disponerande upplåtna, och ett stadgande i strid dermed alltså synes olämpligt, likasom detsamma icke af skyldig omtanka för garfveriernas behof påkallas, sedan, till följd af de under sednare tider i denna handtering gjorda förbättringar och framsteg, barken af andra trätlslag än ek med fördel kan vid garf vin g användas, funnit sig böra i underdånighet anhålla, att E. K.
M. täcktes i nåder förklara Kommers-kollegii förrberörda kungörelse af den 5 Juni 1820, äfvensom öfrige, angående skyldighet för landtmän att afskala och samla barken å till dem upplåtna ekar, utfärdade författningar böra till all kraft och verkan upphöra.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den ig April 1S48.
Presle-ståndet den ig — — Borgare-ståndet den ig — — Bonde-ståndet den ig — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse j angående val af z:ne ledamöter i Hemliga Utskottet. S. A. K. Sedan E. K.
M. behagat till Stats-minister för utrikes ärendena i nåder utnämna f. d.
Stats-ministern för utrikes ärendena, Riddaren och Kommendören af E. K. M:s Orden 111. m. Hans Exellens herr Friherre G. JV. A. A. 110 Expeclitions-Utskollets Förslag till und.
Skrifvelse j N.o 6 g. Stjerneldj, sami; till Stats-råcl, Öfversten och Riddaren af E. K. M:s Svärdsorden J F.
Ehrenstam; så hafva, i deras ställe, till ledamöter i det af E. K. M. äskade Hemliga Utskott blifvit utsedde f. d. Ryttmästaren, Riddaren af E. K. M:s Nordstjerne-orden Friherre TV. F. Tersmeden , samt General-löjtnanten, t. f. Presidenten i Krigs-kollegium, Kommendören med stora korset sii' E. K. M:S Svärds-orden m. m. J P. Lefrén.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den ii Maj 1848.
Preste-ståndet den |3 — — 1'orgare-slåndet den i5 — — Bonde-ståndet den i5 — — Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, angående options rätt vid utarrendering af militice-boställen.
(Stats-utsk. Uti., N:o 113). S. A. K.
Då, i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer vid sednaste riksdag fastställda grunder, blifvit, genom Kongl, kungörelsen den 17 Juli 1847, bland annat, i nåder stadgadt, att, vid hädanefter skeende utarrendering af sådana Kungs- och Kungsladugårdar samt andra kronolägenheter, för hvilka arrendeafgifter omedelbarligen till statsverket inginge, lägenhetens förre innehafvare egde, derest han densamma väl brukat, företrädesrätt till arrende derå, emot erläggande af behörigen faststäldt maximi-belopp för arrendet, få Rikets Ständer, som anse, att det skulle leda till ömsesidig fördel för hoställs-direktionerne och arrendatorerne å militise-boställen, om, vid desses utarrendering, en dylik optionsrätt medgåfves, i underd. hemställa, det täcktes E. K. M.. efter vederböra 11 des hörande, i nådigt öfvervägande taga, huruvida icke enahanda företrädesrätt till arrendets bibehållande, som, enligt högstberörde Kongl, kungörelse, blifvit i allmänhet tillagd arrendatorer af sådana kronolägenheter, af hvilka arrendeafgifterne ingå omedelbarligen till statsverket, må jemxäl till— godokomma arrendatorer af de under boställs-direktionernes vård ställda mi - Expeditions-V skcttets Förslag till wul.
Skrifvelse, N.O 'jo. lil litiae-heminan och boställen, samt Kongl, reglementet af elen 19 Juli 1832, till efterrättelse vid utarrenderiwg af dylika boställen, följaktligen i öfverensstämmelse härmed förändras.
Upp'äst och godkändt lios Ridd. och Adeln den ii Maj 1848, Piesle-slåndet den i3 — — Borgare-ståndet den i5 — — Bondt-ståndet den i5 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse} angående bildandet af en fond till pensionering af folkskole-lärare.
(Stats-utsk. Uti., ]N:o 118.) S. A. K.
Under tillkännagifvande, hurusom den uti 11 § 2 mom. af Kongl, stadgan angående folkundervisningen i riket af den 8 Juni 1842 meddeldta föreskrift, att, då skollärare, som sin tjenst oförvitligt förestått, genom ålderdom eller sjuklighet blifvit urståndsatt att densamma ytterligare bestrida och af detta skäl måste endtledigas, det finge bero af församlingens och skol-styrelsens pröfning alt, i mån af hans behof och den längre eller kortare lid lian tjenstgjort, större eller mindre del af den utaf församlingen anslagna lönen såsom pension honom tilldela, icke kunde anses för ändamålet tillfyllestgörande, helst för mången församling det möjligen skulle blifva ganska tryckande att, utom lönen till tjenstgörande folkskolelärare, äfven utbetala pension till en redan afgången, och löningsvilkoren 'sid sådan lärarebefattning vanligen vore alltför ringa att medgifva något afdrag lill förmån för en afskedad, — bar, af sådan anledning och med hänsigt lill den synnerliga vigten deraf, att någon anstalt Liefve beredd, hvarigenom folkskole-läiare, efter viss tjenstetid och viss upphunnen lefuadsålder, kunde tillförsäkras bestämd rättighet till understöd för deras återstående lifstid, Ii. K. M., uti en till Rikets Ständer den 7
December näsli. år allåteu proposition, i nåder föreslagit:. 112 Expeditions - Ulskotlets Förslag till lind.
Skrifvelse, N.o 7 o. 1:0 att af besparingarne å de anslag, tillsammans 130,000 r.dr, hvilka vid sistlidne riksdag blifvit af Rikets Ständer ställda till E. K.
M:s nådiga disposition, till understöd för folkskole-lärares aflöning, en fond, under Statskontorets förvaltning, må bildas tili pensionerande af dylika lärare, hvilka äro minst 55 år ganda samt, efter fulländad examen vid seminarium, varit minst 30 år ordinarie lärare, oell 2:0 att hvarje stadsförsamling och hvarje församling på landet, emot befrielse från förbindelsen att lemna pension åt skollärare, som enligt
Esta punkten är dertill af fonden berättigad, må åläggas att till denna fond årligen inbetala en afgift af tre riksdaler banko.
Enligt hvad den nådiga propositionen vidare gifver vid banden, skulle ifrågavarande pensionsfond bildas på det sätt, att besparingarne å de vid sistlidne riksdag till E. K.
M:s nådiga disposition ställda anslag till understöd för folkskolelärares aflönande, hvilka besparingar förslagsvis beräknats att vid innevarande års slut utgöra ett sammanräknadt belopp af 06,000 r:dr, skulle från och med år 1849 förräntas till fyra för hundrade om året samt räntan årligen läggas till kapitalet och äfven förräntas, hvarigenom uppkomme ett kapital, sorn vid början af 1872. eller det år, då, i anseende till det för pensionsrätten föreslagna vilkor af 30 års tjenstetid såsom folkskole-lärare, pensionering utur berörda fond försl kunde komma i fråga, uppginge till 162,671 r:dr.
Med antagande derjemte, att den uti 2:dra punkten af E. K. M.s nådiga proposition omförmälda årliga afgift till pensionsfonden af 3 r:dr komme att från och med år 1849 årligen utgå af omkring 2,450 församlingar samt på lika sätt som ofvannämnda besparingar förräntas, skulle såmedelst hildas ett kapital, hvai’s belopp vid 1872 års ingång utgjorde 269,141 r:dr.
Om härtill lades förberörda 162,671 r:dr, erhölles en total-summa af 431,812 r:dr, hvilken, efter 4 procent, gåfve en årlig ränta af 17,272 r:dr, och då högst få från skollärare-seminarier utexaminerade skollärare blifvit tillsatta åren 1842 och 1843, skulle denna ränta, innan betydligare anspråk på pension kunde ifrågakomma, hafva stigit åtminstone till 17,650 r:dr, hvilket belopp tillika nied församlingarnes årsafgift, 7,350 r:dr, lemnade en för pensioner användbar årlig summa af 25,000 r:dr; och hade E. K.
M. ansett lämpligt, för undvikande af serskild förvaltnings-kostnad, att fonden förräntades af Stats-kontoret samt att inkomsterne och utgifterne ginge till och från nämnda kontor genom vederbörande landshöfdingar och konsistorier.
Efter behörigt öfvervägande af hvad i denna fråga förekommit, hafva Rikets Ständer visserligen insett nyttan och bchofvet af sådana åtgärders vid tagan - Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, N:0 70. 113 tagande, hvarigenom skicklige personer, villige att egna sig åt folkskole-lärarens mödosamma kall, dertill uppmuntras genom vissheten att, vid inträffande ålderdom eller sjuklighet och deraf föranledd oförmåga att dylik tjenst fortfarande bestrida, icke sakna nödigt uppehälle för sin återstående lefnad och skolstyrelserne sättas i tillfälle att från undervisningen skilja ålderstigne och dertill ej vidare tjeidige lärare; men deremot funnit sig icke kunna instämma uti de åsigter, rörande sättet för dylika pensions-inrättningars tillvägabringande, hvilka legat till grund för E. K.
M:s nu framställda nådiga proposition.
Enär nemligen de statsmedel, hvilka till pensions-fondens bildande blifvit afsedda, ursprungligen af Rikets Ständer anvisats till understöd för folkskolelärares aflöning, skulle följaktligen medgifvande! af den nu föreslagna dispositionen utaf berörda medel i sjelfva verket innebära anvisandet af ett nytt statsanslag till förstnämnda ändamål, en åtgärd, hvars lämplighet, vid nuvarande inskränkta medeltillgång och mängden af de maktpåliggande föremål, hvartill densamma tages i anspråk, med skäl bör ifrågasättas.
Hvad beträffar det från kommunernes sida påräknade årliga bidrag tili den blifvande pensions-fonden, så torde, i betraktande, af församlingarnes inbördes olikhet i afseende på folkmängd och välmåga, pensions-afgiftens bestämmande till enahanda belopp för hvarje församling i riket icke finnas med billighet fullt öfverensstämmande; hvarjemte ej eller bör förbises, att då, efter hvad kändt är, vid ordnandet af folkskoleväsendet, åtskilliga smärre socknar förenat sig om en gemensam skola och således tillsammans utgöra ett skol-distrikt, men eli motsatt förhållande eger rum med andra mera vidsträckta och folkrika socknar, der det funnits nödigt att för hvarje serskild socken inrätta flere fasta eller ambnlatoriska skolor, komme naturligtvis sistnämnde, med ett större antal skollärare försedda, församlingar, att vida oftare än de smärre socknarne anlita pensions-fondens tillgångar och följaktligen, derest afgifterne bestämmas till lika belopp för hvarje församling, åtnjuta en fördel på de öfriges bekostnad.
Genom antagande al' ett hos Rikets Ständer väckt förslag om pensions-afgiftens beräknande efter folkskolornas antal och till lika belopp för hvarje skola, komme väl det ofvan anmärkta missförhållandet att minskas eller försvinna, men Rikets Ständer hafva likväl ansett sig ega grundad anledning att befara, det stadgandet om en från menighetevnas sida till pensionsfonden ingående viss årlig afgift icke skulle af församlingarne i allmänhet med belåtenhet emottagas.
Ej eller torde i detta hänseende böra lemnäs oanmärkt, att af nu anställde eller framdeles blifvande folkskole-lä rare en stor del sannolikt kommer att genom sjukdom eller andra förhållanden försättas i nödvändighet att Bih. lill R.
Prot. 1841 och 1848, 10 Sami. 1 Afd. 15 114 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N-o 7 !• från tjensten afgå, innan de, i följd af uppnådda lefnads- eller tjensteår, vore, enligt de i E. K.
M:s nådiga proposition föreslagna grunder, till pensions uppbärande utur ifrågavarande fond berättigade, i hvilka fall församlingarne alltså, oaktadt sina till pensionsfonden erlagda afgifter, skulle nödgas att medelst fattigvårdens anlitande', draga försorg om de afgångne lärarnes framtida uppehälle.
På dessa skäl och enär, med hänsigt till folkskolelärare-befattningens egenskap af kommunal-bestyr, omsorgen om desse lärares pensionerande, äfvensom bildandet af serskilda för sådant ändamål afsedda fonder, torde lämpligast höra öfverlemnas åt församlingarne sjelfva, från hvilka, i sådant fall, sannolikt kunna påräknas frivilliga bidrag, till beloppet öfverstigande hvad som genom den föreslagna bestämda årsafgiften skulle erhållas, hafva Rikets Ständer funnit sig icke kunna bifalla, hvad uti E. K.
M:s förevarande nådiga proposition blifvit föreslaget.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 13 Maj 1848.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 Maj 1848.
Preste-ståndet den i3 — — Borgare-ståndet den i5 — —j Bonde-ståndet den i5 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse angående beviljande af kreditiv-rätt å Rikets Ständers Bank för Stockholms stads Drätsel kommission.
(Banko-Utk. Uti., JYo 44.) S. A.
Iv. Sedan Stockholms stads drätsel-kommission hos E. K. M. i underd. anmält: att, då nämnde stad, till följd af sitt naturliga läge och sin egenskap af rikets hufvudstad, i förening med andra förhållanden, sedan längre tider tillbaka nödgats för sina vidsträckta hamnar, broar och farleder samt sina allmänna inrättningar och byggnader vidkännas så betydliga utgifter, att dessa Expeditions-Utskollets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 7/.
115 icke kunnat med de dertill anslagna och afsedda tillgångar bestridas, stadskassan måst åsamka sig skuld, som, enär utgifterna för omförmälda ändamål tid efter annan ökats, under det att deremot åtskilliga intrader varit mindre vinstgifvande, vid slutet af år 1846 uppgått till omkring 760,000 r.-dr banko, löpande med årlig ränta af dels 6, dels 5 och till någon ringa del 41 för hundrade, hvilken ränta likväl numera kunnat nedsättas, så att den icke för någon skuldpost öfverstege 4 ä 41 procent, samt att, till betryggande af detta förhållande med berörda ränta och, örn möjligt befordrande af densammas ännu större nedsättning, det skulle för drätsel-kommissionen vara serdeles gagneligt att i Rikets Ständers Bank ega kreditiv-rätt till ett belopp, icke öfverstigande 200,000 r:dr banko; i anseende hvartill och då härvid i öfrigt förekomme, att medgifvandet af ett sådant kreditiv, hvarom Stockholms stad en gång förut, ehuru utan framgång, hos Rikets Ständer väckt fråga, så mycket mindre kunde medföra någon förlust för Banken, som staden vore i tillfälle att, om så skulle äskas, för hela kreditiv-summan lemna intecknings-säkerhet i ograverade brandförsäkrade fastigheter, hvilkas halfva brandförsäkringsvärde uppginge till vida högre belopp; att den båtnad, som härigenom tillskyndades bufvudstaden, ovedersägligt i sin mån jemväl medförde fördel och gagn för hela riket, äfvensom att tillfälle till begagnande af en likartad kreditiv-rätt, som den af drätsel-kommissionen nu ifrågaställa, kunde emot en ringa uppoffring vara öppen för de flesta andra städer inom riket, om de derom ville anlita de i flera provinser inrättade enskilda Banker, men denna utväg saknades för Stockholm, dels i följd af det större behof, stadens jemförelsevis vidsträcktare penningerörelse medförde, dels i anseende till de serskilda bestämmelser, som för Riks-bankens verksamhet hittills egt rum, drätsel-kommissionen i underd. anhållit, det E. K.
M. täcktes om beviljande af ofvannämnda förmån för kommissionen hos Rikets Ständer göra nådig framställning; så har, med afseende å de till stöd för berörda ansökning sålunda uppgifna förhållanden, E. K. M., uti en till Rikets Ständer den 2 December sistlidet år afbiten proposition, i nåder föreslagit, att kreditiv-rätt å Rikets Ständers Bank till ett belopp, icke öfverstigande 200,000 r:dr banko, måtte drätsel-kommissionen beviljas, under de för kreditiv å Banken i allmänhet bestämda vilkor, samt mot erläggande af ränta, dock icke öfver 4 procent, för år räknadt, å den del af kreditiv-beloppet; som kommer att lyftas eller begagnas.
Inseende fördelen för Stockholms stad att för tillfälligt begagnande undfå kreditiv-rätt å Banken, hafva Rikets
Ständer väl icke funnit något att erinra mot beviljandet af en sådan förmån, men, i fråga om kreditivets belopp, 1(6 Expcdilio s-Utskott t > Fu stag til und.
Skrifvelset N:o 72. ansett sig, med afseende å de för ändamålet disponibla tillgångar samt öfriga förhållanden, icke kunna bestämma detta låne-understöd till högre summa ail 50,000 r:dr banko, hvilken summa ock torde, i händelse af inträffande behof, vara för drätsel-kommissionen i de liesta fall tillräcklig; i följd hvaraf Rikets Ständer alltså medgifvit Stockholms stads drätsel-kommission krediti vrätt å Ranken, till ett belopp af högst 50,000 r:dr banko, samt åt Bankofullmägtige öfverlemnat att pröfva den säkerhet, sorn för kreditivet hör aflemnas, och detsamma bevilja, i enlighet med de grunder, Rikets Ständer, i fråga örn kassakreditiv åt enskilda, fastställa.
M:s högstherörda nådiga proposition, Rikets Ständer få i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Maj 1848.
Upp-läst oelr godkäntlt hos Ridd och Adeln den ir Maj 1848.
Preste-ståndet den i3 — — Borgare-slåndet den i5 — — Bonde-ståndet den l5 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelsej angående indragning af Svenska postkontoret i Hamburg.
(Allm. Besv.- och Ekon.-utsk. Bet., N:o 61.) S. A. K.
I anseende dertill, att det flera gånger skall hafva inträffat, att bref, sorn anländt lill Götheborg med posten öfver Hamburg, försedda med dervarande Svenska postkontorsstämpel, ankommit sednare än de, hvilka genoru
Danska postkontoret derstädes varit befordrade, bar hos Rikets Ständer framställning skett derom, huruvida det icke kunde anses tjenlig!, att om förmälde i Hamburg inrättade Svenska postkontor blefve, till hesparning, för statsverket eller postkassan, indraget.
Under pröfning af detta ärende hafva Rikets Ständer inhemtat, att utgiflerne för Svenska postinrättningen i Hamburg för närvarande egentligen bo - Expeditions-Ulskottets Förslag lill und.
Skrifvelse > N.o j3.
117 stå uti aflöning för postmästaren, uppgående årligen till omkring 2,360 r:dr Hamb. kurant, äfvensom att det med verkliga förhållandet lärer instämma, att brefven, derigenom att de passera der befintliga Svenska postkontor, ofta fördröjas; och enär således den ifrågaställda förändringen synes böra medföra dubbla fördelar, nemligen för de brefvexlande, i afseende på postgångens ökade hastighet, och för statsverket derigenom, att en hittills varande statsutgift, efter all sannolikhet, komme att betydligen minskas, om ej alldeles upphöra; så fa Rikets Ständer, sorn angående postförhållandena i Hamburg och dermed sammanhängande omständigheter icke ega den närmare kännedom, som erfordras, för att kunna föreslå sättet för en reglering härutinnan, hos E. K. M. i underd. hemställa, att, så vidt förhållandena sådant medgifva och lättnad för de brefvexlande samt besparing för statsverket derigenom beredas, Svenska postkontoret i Hamburg måtte indragas och den ifrågavarande postgången på annat sätt ombesörjas.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den ji Maj 1848.