Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I enlighet med 63 §. uti Regeringsformen, kommer, äfven för denna gång, det så kablade stora Creditivet att till utgående från Ban
Den del af det för detta år beräknade behof af Discont-biträde från Banquen, hvilken innan årets slut icke blifvit af Riksgälds-Contoiret begagnad , till inlösen af då förfallne, men ouppvisade, Obligationer, bör dock, vid slutliqvid detta år, beräknas såsom begagnad, samt öfverflyttas på Riksgälds-Contoirets nya räkning med Banquen öfver i vanlig ordning in. satte och utassignerande medel; så att deraf, i mån af behofven, må kunna fullgöras ofyannämnde, endast uppskjutne, utbetalningar. g:o Från och med början af nästa år upphörer Riksgälds-Contoirets hittills varande obegränsade Creditiv-rätt till assigriering på Banquen; men på det att Riksgälds-Contoiret ej måtte för ögonblicket sakna tillgäng, att fullgöra de af Rikets Ständer föreskrifne utbetalningar, må Riksgälds-Contoiret ega, att uppå Banquen assignera, i den mån behofvet för dagen ej skulle genom dess egna för banden varande tillgångar kunna fyllas.
För de Banquens medel, hvilka sålunda af RiksgäldsContoiret för en tid begagnas, erlägges ingen ränta; men deremot böra de, så snart tillgångar inflyta, ovillkorligen genast återbetalas. 10:0 Hvad som af Banquens behållna vinst för hvarje år återstår, sedan dess förvaltnings-kostnader blifvit bestridde , och afdrag skett för den till inköp af myntbara metaller anslagne Summan, bör, vid ett påföljande års början, uppföras å Riksgälds Contoirets räkning 856 Banco Uiskattets liel'ånkaT\den._ nied Banque», såsom till Riksgälds-Contoiretsi disposition genom assignering aileinnadt.
Dermed bestridas af Riksgälds-Contoiret de utbetalningar oell anslag , sorn Rikets Ständer vid denna Riksdag föreskrifva; äfvensom öfverskotten uppå Statens ordinarie och extra-ordinatie inkomster användas till de utbetalningar, soto möjligen kunna komma att äskas a* det mindre Créditivet, hvilket till utgående från, Riksgäids-Contoiret anvises 11:0
Rör så stor Summa, sorn dessa af Rikets Ständer till utbetalning från RiksgäldsContoiret faställande anslag, kunna komma att öfverstiga den tillgång, hvilken öfverskottet af Banquens inkomster lemnar , äfvensom för hvad, som uti betalnings-tillgångar hos Riks* gäldsConfoiret kan brista, då Kongl. Majit äskar att lyfta medel af det så kallade mindre Cheditivet , må Riksgälds-Contoiret ega , att upptaga lån. mot Obligationer tili Sedelhafva' ren, uppå valeurer af 500, 250 och 125 R:dr B:co, stälde.att af Riksgälds - Contoiret inlösas vid anfordran , jemte ränta efter 3 proc. om, året; med förbehållen rättighet för RiksgäldsContoiret, att, genom allmän Kungörelse, uppsäga Obligationeme till betalning å viss dag 3 månader derefter, ifrån hvilken tids förlopp ränte beräkningen upphörer, 12:0
I öfverstämmelse med de föreskrifter för Sedel-utgifning från Ranquen , hvilka Rikets Ständer vid denna Riksdag meddela, kommer det representativa myntet, att (i likhet med hvad det, enligt 1821 års Räkenskap BaneorUtskattets Betänkanderi. 857 per, funnits vara, då Banquens och RiksgäldsC. ontoirets sedlar, dessa sednare valverade till Banco mynt, sammanräknas) till sitt jemnast •Utevarande belopp utgöra Trettio (30) Millioner R:dr Banco. 13:0
Utöfver detta belopp må dock Sedelstocken okas emot inlemnad valuta i guld och silfver, äfvensom genom lån på Tane fianeaGapitaler, samt å exportabla effecter, utöfver hvad hittills, per medium ifrån och med 1817 till och med 1822, vanligt varit. 14:0
I närmaste likhet med det af Rikets Ständer vid sista Riksdag fastställde förhållande, bestämmes nu äfven en Summa af Åtta Millioner R:dr B:co, att, förutan ett särskildt anslag af 500,000 R.-dr samma mynt för beläning af Rublique papper, af Banquens fonder användas till fortsättning af Banco-Piscon. tens Utlåningar, efter de hittills vanlige grunder, elle? med iakttagande af de förändringar deruti, hvilka vid denna Riksdag föreskrifvas, 15:0
Räntan vid dessa utlåningar från Banco-Disconten bör, från och med början af nästa år, beräknas endast efter fern för hundradet om året. j6:o Räntan för den tid ett Discont-lån efter förfallodagen förblifver qbetaldt , eller den så kallade öfver-räntan, bestämmes deremot att utgå efter Atta procent för ett helt år, eller | procent ijjotånaden, 17:0 Särskilde Afdelningar af Banco PR sconten komma att inrättas, i Staden Göthe* hor, samt någon af Rikets södra Städer; hvil - 858 Banco-Utskotteis Betänkanden. ia särskilda Discont-Contoir komma att förvaltas efter samma grunder, som för Banco-Biscontens låne-rorelse i öfrigt äro, eller blifva* föreskrifne , samt de särskilda Reglementen , hvilka vid denna Riksdag ytterligare komma att fastställas. 18:0
AJlt hvad hittills varit stadgadt, rörande oinskränkt rättighet till beläning af gulikoch silfver-pant, samt af I/äne-Banco-Capita» ler, må fortfara att vara gällande ; dock med' de ändringar deruti, hvilka, rörande beläning^-- värdet å guld och silfver, framdeles vid denna Riksdag kunna bestämmas. 19:0 Första Allter- 1 9:0 Andra Alterna nativet:
At Banco-FuII. tivet: A Exportable ef. mägtige kommer att uppdragas, att, med fästadt särdeles afseende å Banquens säkerhet, samt i öfverensstämmelse med de föreskrifter, sorn derföre särskildt meddelas, bevilja Rån , efter samma grunder, som för lånen å exportabla metaller varit gällande, uppå alla, inom Riket producerade, ej förskämning underkastade, egentliga exportvaror, under vilkor, att de skola vara i fecter af de slag, sorn hittills kunnat belanas, må BancoStyreh sen äfven vara berättigad att utgifva lån, efter samma grunder, som derföre förut varit gällande, eiler med iakttagande af de deruti vid denna Riksdag fastställande förändringar» - Banco-Utskottets Betänbanden. 85g Stapelstäderna, antingen i Magasin af sten, eller päStadernas vanliga upplagsplatser,enligt intygande af vederbörande Autoriteter, förvarade, samt, »ned undantag af Me* tall-effecter, brandfri::* säkrade. 20:0
Med emottagande af erforderliga medel, till relaxation af i Banquen belänade exportable effecter, komma äfven de särskilda DiscontContoiren i Eandsorterne att taga befattning.
Si:o OdlingsLånefonden bör, från dess hu varande belopp, förminskas till 300,000 Tt:dr iB:co; i följd hvaraf hälften af den hädanefter inflytande årliga Capital-afbetalningen bör till andra ändamål användas, till dess att fonden icke utgör mera än berörde belopp; men den andra hälften utgår i enahanda läneväg, dock efter förändrade grunder, hvilka särskildt komma att beStäpnmas, till befrämjande och understöd för sådane större odlingsföretag , hvilka öfverstiga den enskilda förmå.; gan, och egenteligen blifva rigtade derhän, att hitintills icke odlingsbar mark måtte kunna blifva tjenlig till odling, samt för de kostnader till utflyttningar, hvilka vid EnskiftesochStorskiftes-förrättningar pröfvas nödvändige. 22:o Första Alterna- 22:o Andra Alternativet Den otpförmäl' 11 vet»
Den omförmäl* 8 6o Banco Utskottets Hetäh&andeft - da andra hälften äf det § OdlirigslLåneFonden ingående, kommer att ater utgå till nya Fastighets * lån , under samma vilkor, sorn fastställas för de Fastighets . lån , hvilka i öfrigt från Banquen komma att utgifvas. da ähdra hälften äf det å OdlingsLånefotiden ingående, kommer icke ätt åter utgå , utan att anses såsom någon ersättning föf den ökning i Sedelstocken i hvilken genom MagåzinsDireCtiortens Greditiv kan uppkomma. C’3'o
De Capital - afbetala ingar , hvilka, fiån och med nästa Sfs början, ingå å Bätiquens särskilde, emot Fastighets-pant utlånte, fonder, böra till ny utlåning emot pant af Fastigheter på landet utgifvas; dock så, att icke öfvet 2000 R:dr B:co belopp må till samma låntagare utgifvas. 24:0 Första Alteniativet:
Af dessa Fastigliets-låns primitiva belopp bor, för hvarje Sr, 7 procent Inbetalas; hvaraf räntan, till 5 för hundrade om året, å deri vid hvarje betalnings - terjnin återstående Summan först afdrages, och det öfriga afgår såsom be - 24:0 Andra Alternativet : A. dessa nya Fastighets - lån kommet Ranteberäkningen och Capital - sfbetalningert att förblifva lika med hvad för de sednast Utgiftte Fastighets
Ian varit stadgadt; ellet 6 procents ärlig inbetalning, hvaraf 4 procents ränta. taldt å Capitalet. 25:0 De Credit! v-ätislag fran BanqUen, hvilka vid sistlidne Riksdag af Rikets Ständet bestämdes för JernContoiret och den undet Banco- Uttkotieti Betänkandeii, 861 Kongl- CornmerceCollegii disposition Stående ManufacturDisconten, koinma att, under enahanda vilkor, sorn fö t desst innia da faststäldes, fortfara. 26:0 Egare äf ÅlUnverk må äfveh kunna terhålla lån af det till ManufacturDisconten änslagnfe Creditiv; sedan dock Kongl.
Majit, efter inhemtatide af dertill, nödige upplysningar, så vidt tillgång finnes, bestämt den lane» rätt, sorti, i öfverensstämmelse med de i öfrigt för Manufactui Öisconiens utlåning gäl lande stadgar, och i likhet med öfrige till lån 'derifrån berättigade Närings idkare, skäligen kan anses böra detri tillkomma.
Flere Ledamöters yttrade skiljaktigfe mfeningar bifogas; och allt varder Rikets Höglofl.
Ständers upplysta pröfning vördsarnligen understäldt.
Urdrag af Protocolleh hällne vid Höglofl.
Stats och BanvoUtskottvnb sammanträden nedanstående dagar är 1823, Len 26 Augusti.
Herr lievisivnsSecreteraren Stråle Uppläste fett så. lydande anförande:
Då de förenade Stats, och BanCo-Utskotten rut afgifva deras slutliga Utlåtande vid denna Riksdag, uti deil vigtiga frågan öm Rikets Penninge-väsende samt huruvida någon ordning deruti hör tillvägabringaSi eiler icke, anser jag det 86a Bänto - Utshottels Betänkande^» vara min pligt, att uti ett sammanhang framlägga de åsigter, sorn ledt mine yttranden i desse ämnen.
Något anspråk elier hopp , att dermed kunna verka på andras öfvertygelse , kan så mycket mindre hos mig uppstå, som den långvariga striden nu synes komma att slutas med ett stillestånd, utan att å ena eller andra sidan gif* va något afgörande resultat; men det är just för detta fall , som jag trott det vara nyttigt , att nu närmare upplysa ämnet, på det en kommande tid deruti tilläfventyrs må kunna finna någon ledning för sina omdömen» Riksens Ständer sammankommo till denna.
Riksdag med en allmän klagan öfver de menliga följder , som oordningen uti penninge-Vä“ sendet tillvägabragt.
A ena sidan framställde
Innehafvarne af penningar eller fordringar sine anspråk, att någon gräns för myntets fallande uti värde måtte varda satt, att de måtte tryggas uti sin egande rätt , och icke Vidare äfventyra, att, genom godtyckliga åtgärder af Rikets Ständer , förlora en del af deras välfångna egendom.
Desse rättvise, och uti ändamålet af samhällsordningen grundade, anspråk öfvergingo gradvis till önskningar, att, antingen genom bestämmande af Banco-sedelns värde högre än det gångbara, eller genom de medel, som till företagets utförande skulle användas , söka gora en mer eller mindre betydlig vinst, och öka den närvarande Capital-förmpgenheten.
Då likväl största mängden af penninge - egare utgöres Bånco^Vtskottets B etling and en. 86? utgöres af Enkor och faderlösa Barn, samt s§- dane personer.- hvilka trädt utom den egen tel Lgen verksamma lefnaden, och således icke för-'; dra någon vinst, utan endast fordra säkerhet för förlust, lära de grundade förebråelser om ofverdrifna anspråk, som emot penninge-egare kunna göras, blifva mera inskränkte.
A andra sidan åter, hördes ifrån alla Eandsorter en högljudd klagan öfver penningebrist, och deraf uppkommen förlägenhet uti allmänna rörelsen.
Att förhållandet var sådant, det kunde ej med något sken af sanning bestridas, Kien om orsakerne till det onda och medlen till att afhjelpa detsamma, derom voro meningarne mycket delade.
Allmännast tycktes man tro, att det blott fordrades en ny utsläppning af Creditpapper, under hvad formeller i hvad väg som heldst, för att afhjelpa förlägenheten, och man tycktes ega fullt bevis deruti, att den omlöpande penningestocken sedan sista Riksdag undergått någon förminskning, ehuru man ofta framstält densamma större än deri verkeiigen är.
Genom mera Sedelmynts utspridande, trodde man penningen skola falla och varorna stiga i värde; farhågan för myntets försämring skulle tvinga penninge-egare att köpa fastighet, för att undgå ytterligare förluster: fastighetsvärdet skulle således åter stiga, och den gäldbundne Jordbrukaren derigenom kunna reda sig utur sin brydsamma belägenhet.
Denna åsigt af ämnet, der vigfen af egande rättens helgd helt och hållet blifvit Bikung till Riks. St, Prof.
Jg*3. 6 le Sami. N:a 4g 864 Banco XhsAoltett Btfänkctnden - salt 3 sido, torde likväl icke kunna tilläggas mängden af dem. som yrkat Sedelmassans för ökning.
Äfven den idoga Landt mannen, sorn icke begärde mera än att i lugn få besitta sin torfva,, roen §*råkat i någon gäld, fann sig i samma förlägenhet, som den, hvilken i hopp om vinst, ingått i vidsträckta speculationer på fastighets-köp, och då man i allmänhet behöfde penningar och dertill icke fanns någon an«* nan tillgång’, $än de allmänna låne - anstalterna, kunde ej annat än ett allmänt anspråk på deras utvidgande uppkomma.
Under Riksdagens lopp häfva de olika åsigtérna haft tillräckligt tillfälle att utveckla sig, utan att något bestämdt resultat å ena el. ler andra sidan blifvit tillvägabragt.
Annu återstår således att besvara de Vigtiga frågorna:
Huru skola förenämnde på en gång billi* ga, och mot hvarandra stridande anspråk tillfredsställas?
Huru förena egande rattens helgd med det allmänna behofvet af en mera allmän tillgång på penningar till förlag för Haft ingarne?
För att afgifva svar härå, måste man först undersöka orsakerna till det onda, och sedermera bestämma sin öfvertygelse, om medlen till desarnmas afhjelpande.
Hvad osäkerheten i myntets värde beträffar , så äro orsakerna dertill allmänt kända.
Ett Pappersmynt, som icke eger något orubbligt värde i silfver, kan endast på ett ofullkomligt sätt verka såsom mynt.
Således mäste man, ur hvad synpunct^ man äfven vill Banco-Utskottets Betänkanden. 86$ betrakta frågan om Penningeväsendets reglering, alltid afse det ändamål, att gifva Banquens Sedlar ett bestämdt värde i silfver.
Men tiden och sättet dertill hafva utgiort ett ämne för ganska stridiga åsigter.
En och annan har trott det vara möjligt att återföra BancoSedeln till det värde i Silfver, hvarå den lyder, och icke betänkt, att då man »trafvar till en ytterlighet, händer ofta att man kommer till en aldeles motsatt, och att de t vänne utvägar, som finnas, att bringa BancoSedeln till sitt primitiva värde i silfver ; den ena att minska antalet af de utelöpande Sedlarna, och den andra, att införa så mycket silfver, som erfordras, för att motsvara den Sedelmassa, som nu finnes, båda äro overkställbara, emedan landet, genom afstannad rörelse och aftynade näringar, skulle aldeles gå under, innan den på sådant sätt åsyftade realisation kunde möjligen komina till stånd, I allmänhet tror jag äfven, att man inser både orättvisan och skadligheten deraf, att söka gifva BancoSedeln ett annat värde, än den nu eger, och för min del är jag öfvertygad, att bestämmandet af det nu varande förhållandet emellan Banquens Sedlar och Spe«iemynt, såsom grund för Banquens skyldighet, att inlösa sina Sedlar med reelt mynt, skulle vara en stor välgerning för alla, som icke önska annat, än att få behålla hvad de nu ega, utan att finna sig belåtna med Finance-speculationer, hvilka lika lätt kunna slå ut med förlust, som med vinst.
Hvad åter angår den i landet lådande S66' ‘BancoXJtsiöttds Éetänkanden'. allmänna penningebristen, liar jag förestält mig de förnämste orsakerna dertill vara: 1:0
Att sedan genom så väl de förra FllialDiscontema, som de för Banquens räkning anrättade Båne-anstalter, ert stor de! Jordegaxe blifvit skuldsatte, de fortfarande Ränteech Capital-afbetalningarne nu visat sig såsom mest tryckande, under en tid, då Bandt-j mannens inkomster i penningar blifvit minskade, i stället för att gifva något öfverskott, som till afbetalningarnes verkställande kunde användas.
Anledningarne åter till minskandet af Bandtmannens behållna inkomst, måste sökas dels deruti, att
Bandtmanna-varornas pri9 småningom återgått ifrån den böjd, hvartill da genom Krigstillståndet och ett fallande Myntvärde varit uppjagade, dela deruti, att genom den för Statens räkning bedrifne, men sedermera upphörde handeln med Spannmål, denna Bandets hufvudproduct fallit i vanvärde, och att utvägar till penningars anskaffande genom biförtjenster i många fall äro afskurne. 2:0
Att misstroende till BancoSedelns värij de, i förening med svårigheten, om icke omöjligheten , att å utsatt dag återfå sina penningar, i allmänhet afhållit penninge-egare, att till Bandtmän gifva lån å längre tid, och att således de lån, som mast återbetalas, icke kun-j nät af andre enskilde försträckningar ersättas^ 3:0
Att under sådana omständigheter
Skatterna blifvit allt mer och mer tryckande, derigenom att de penningar, som i denna väg utur landet indrifvas, samt de som uti betalnin - Banso-Utsk&tteis Betänkanden: *6* gar till allmänna Verk ingå, icke, i anseende till den hämmade rörelsen, återkomma till de liander, sorn på nytt böra förtjena dem, för att kunna fortsätta de dem åliggande utbetal» n ing ar.
Aro dessa orsaker till oredan i penningeväsendet de rätta, så äro medlen snart funna!
En del af dem äro Juridiske och Oeconomiske, såsom mera säkerhet medförande Intecknings»* lagar, snabbare Executions-författningar, friare rörelse med alla Eandtmanna-varor och fri» het, att till verka och försälja allt, hvaraf Bandtmannen kan hemta förtjenst rn. m., men dä desse ämnen äro hvarken föremål för desse Utskottens bearbetande, eller kunna rätt be-» dömmas för än efter verkstäld Finance-regie» ring, är det öfverflödigt att vidröra dem.
Jag inskränker mig således till dem, sorn egente" ligen röra Rikets penningeväsende.
För min del anser jag hufvudgrunderna för ordnandet deraf böra blifva: 1:0 Att
BancoSedeln erhåller ett bestämdt värde i silfver och således icke kan undergå andra förändringar i dess värde, än som jemväl Silfvermyntet i allmänhet är underkastadt, och 9:0
Att utvägar beredas, hvarigenom deta verkeliga Penningestocken i landet kan ökas och sättas i omlopp, utan att
Nationell ännu mera skuldsattes tili Banquen och andre alla rnänna Cassör, hvilket deremot i möjligaste måtto bör undvikas.
Så länge något bestämdt värde i Silfver icke är BancoSedeln åsatt, ve£ icke fenninge - eller fordrings-egaren huru 668 Banea-Utskottets Betänkanden. mycket Capital i verkligt mynt utgör, och den gäldskyldige ä'r i okunnighet till hvad belopp han skall komma att betala sin skuld.
Begäret att vinna, eller åtminstone att icke förlora, skall nödvändigt uppväcka en alfvarsam strid emellan Fordringsägare och Gäldenärer, och huru kan ett Samhälle framskrida till någon förkofran, då större delen af dess medlemmar äro, eller måste komma i uppenbar fejd med hvarandra.
Om en eller annan af de större Delegarne, hvars vinst eller förlust kunde blifva betydlig, ännu längre skulle vilja fortsätta striden, torde jag likväl icke misstaga mig deruti, att det är pluraliteten af Svenska Folkets önskan att vinna lugn och säkerhet.
Fråga synes således endast vara, ont medlen och sättet att bestämma BancoSedelns värde.
Att en ökad Penningestock vore förXandet nyttig, derom förena de fleste sig, och allmängjorda calculer utvisa, att verkliga värdet af det nu i omlopp varande
Sedelmyntet vida öfverstå» ger den penningestock, som förr funnits i landet, men huruledes ett verketigem ökadt RörelseCapital skall kunna tillvägabringas, genom ytterligare lifgifvande af BancoSedlar, som endast såsom lån utgå och sedermera skola återbetalas, det synes svårt att begripa.
Okas BancoSedelstocken utöfver det belopp den förut utgjort, så försämrar den sig i värde, i samma mån, som den stiger i mängd.
Man har ådagalagt, att ehuru vi nu ega lika stort RörelseCapital i Sedlar, som år 1809, detsamma likväl icke äj yärdt mera än hälften Råneo- Utskottets Betänk and en. 869 uti Silfver» En furökning af Sedlarne afhjelper iåledes icke det onda, utan skall penni ngestocken ökas, måste det ske genom verkeligt mynt, och härtill liar jag trott en säker tillgång finnas uti allt det myntbara guld och silfver, som antingen inom landet kan såsom husgeråd umbäras, eller ifrån utrikes ort inforas.
Man måste således söka att bringa värdet deraf i omlopp och derigenom satta Nationen i stånd, att förskaffa sig meta, penningar, än de sorn redan finnas.
Sedan jag således för mig sökt utreda da ändamål, som med penninge-regleringen bör afses, har jag, efter bästa förstånd och öfvertygelse, stadgat mitt begrepp om de medel, sorn härvid borde användas.
Dervid uppkommer genast 3:ne hufvudsak» liga frågor: 1:0 Hvilken ziffra skall antagas, så. som utgörande BancoSedelns närvarande värde i silfver. 2:0 Huruledes detta värde skall förblifva beståndande, och 3:0 genom hvad medel- en ökad penningestock i reelt mynt kan j(bringas^i omlopp.
Hvad den första frågan angår, är det emel» lan iso och 128. skill,, 60m, valet måst%'?görasu
För min del har jag trott att man borde afse: a) Att, i fall det för dagen gängse agio emellan Sedlar och Silfver icke kunde aldeles, orubbadt antagas, man heldre måste taga en högre, än en lägre ziffra, att i utrikes penning©* föihållanden stå till faveur och i det sednare till defaveur.
Hela Riket skall således nödvändigt vinna derigenom, att silfret sättes till det högre gärdet, Detta är i motsats emot hvad sorn vid 870 'Banco Utskottets Betänkandm. inträffade myntbestämningar tillförene blifvit antaget.
Man har trott sig göra val genom att gifva Sedelmyntet åtminstone någon så kallad förbättring, och man har icke blifvit varse, att ett ofördelaktigt förhållande emot det utländska myniet derigenom uppkommit, sorn nödvändigt måste ■verka det reela myntets utförande utur landet, si. ifraint icke gynnande omständigheter sådant afböjt. b) Att man noga måste afse, att de nu varande räknevärden icke på något väsendtligt sätt rubbas, utan att silfver må framdeles kunna blifva gångbart, med bibehållande af de räknevärden, som na man och man emellan nyttjas.
Tabell öfver förhållandet emellan Sedlar och Speciemynt utvisar, att efter 120 sk. 'agio erhåller val Speeiemyntet ett någorlunda fatligt räknevärde i Sedlar, så att t. ex. ett 3 skill, ■stycke gäller 5 sk., 4 sk. stycke 10 sk. o. s. v.; men deremot hlifver Sedelmyntets värde uti Silf, ver uti ganska brutna ta!, så att 1 Kalr BancoSedlar utgör 19 sk. 2^ r:st. uti Silfver, 1 R:dr iKiksgäldsSedlar a a sk. r:st. i Silfver o. s. v. Det synes således alldeles omöjligt, att efter 120 sk- Speeiemyntet kunde blifva gångbart, utan att lubba alla hitintills antagna räknevärden.
Enda utvägen skulle således blifva, att alå ,ett nytt slags mynt, hvilket åter medförer många olägenheter; Samma förhållande inträffar vid alla tal utöfver 120 sk. ända till 128 sk., då ett 2 skill, stycke gäller 5 sk. 4 r:st.
Banco eller 8 sk.
Riks, gäldsSedlar, 3 sk. Silfver 8 sk.
Banco eller 12 sk, RiksgäldsSedlar o» s. v. 1 R:dr BaneoSedlar,' si? i Silfver, och 1 R:dr RiksgäldsSedlar, *£ Banco-ZJtskottets Betärikandefti 87^ i Silfver o s. v.
Om tillika med det förr varande Speciemyntnt slås Trj,:dels och |:dels Riksdaler, blifva de lätt gångbare lika med Sedelmyntet, och ingen rubbning i närvarande räknevärde eger rum.
Man afser i allmänhet, att 128 sk. är högre än det riu varande agio emellan Silfver och Sedlar.
Detta är emedlertid det pris, hvartill Spe. cieinynt hitintills måst betalas hos dem, som haft sådant att aflåta, och under 2 R:dr 33 sk.
BancoSedlar tror jag ej att någon kan förskaffa sig en SpecieRiksdaler.
Coursen på Hamburg har väl nedgått till 122 sk. (den var, då ärendet först förehades på FinanceBeredningen, 126 sk.); men om härtill lägges: 1:0 skillnaden emellan Ham burger och Svenska Riksdalern , den sednare till faveur. 2:0 Vexlings - provision i Hamburg. 3:0
Frakt och omkostnader samt assurance för Silf* xets hitförande från Hamburg, och 4:0
Ränta under den tid operationen påstått och jäenningar» ne varit frugtlöse, lärer man till Vexelns inköpspris få lägga omkring 5 sk. och man finner då, att äfven vid 122 sk.
Cours, värdet å En R:dr Svenskt Specie uppgår så nära till 12 8 sk-att man icke möjligen kan anses begå någon orättvisa mot penninge-egaren om denna grund fastställes.
Den andra frågan åter, eller huru ett fast» stäldt värde af 128 sk. skall blifva bsståndande^ besvaras af många dermed, att sådant icke är ■verkställbart, med mindre allmän vexling uti Banquen tillätes.