Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på de redan befintliga fullständiga högre elementar-läroverkon hafva andra förändringar, än de nu omförmälda ej blifvit ifrågaställda; — 40 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. hvaremot Kongl. Maj:t heliagat föreslå, att läroverket i Norrköping-, som för närvarande är endast på reallinien fullständigt, skulle utvidgas och uppflyttas till förstnämnda klass af elementar-läroverken, äfvensom, genom särskilda motioner, framställningar skett i enahanda syftning för läroverken i Wenersborg och Hudiksvall.
Yid öfverläggningen i förevarande frågor har Utskottets uppmärksamhet blifvit fästad å de särskilda förhållanden, som Utskottet nu går att framställa, och hvilka Utskottet ansett föranleda dels dertill, att flera än de för närvarande befintliga fullständiga högre elementar-läroverken icke böra inrättas åtminstone under den närmast förestående tiden, och dels att vid de anslag, som för berörda ändamål kunna blifva af Rikets Ständer beviljade, borde fästas något förbehåll, beträffande åliggandet att bekosta de för läroverken erforderliga byggnader.
I förstnämnda afseende har nemligen redan visat sig, att verkställandet af den betydliga utvidgning af de högre läroverken, som vid förra riksdagen beslutades, flerestädes mött hinder i anseende till svårigheten att erhålla lämpliga personer till de många nya lärareplatserna och synnerligen de högre af dessa eller lektorsbefattningarne.
Att sådant lätt skulle inträffa, ligger äfven i sakens natur, enär en större och genomgripande förändring inom hvilken gren som helst af samhälls-institutionerna icke kan på en gång genomföras, likasom erfarenheten ensam kan angifva, mod hvilken större eller mindre grad af skyndsamhet de beslutade åtgärderna kunna på ett ändamålsenligt sätt bringas till verkställighet.
För det stora antal lärareplatser, som vid förra riksdagen inrättades, kunde dugliga ämnen antagligen ej genast blifva att tillgå.
Någon tid måste alltid erfordras, innan det behof af ökade krafter, som i denna riktning yppades, kunde blifva uppfylldt; och, enligt Utskottet meddelad upplysning, voro ännu vid början af nästlidna Maj månad IG af de nya lektorsbefattningarne samt 5 adjunkts- och kollegatjenster icke tillsatta.
Yid sådant förhållande vore det, enligt Utskottets tanke, ej lämpligt att inrätta flera högre läroverk förr, än ett eller annat år ytterligare förflutit, på det de unge män, som vid universiteten eller skolorna utbilda sig för lärarekallet, må hinna att förvärfva den erfarenhet och mognad, som erfordras för att kunna behörigen handhalva en lektorsbefattning; — hemställande på grund häraf Utskottet, a) det Rikets Ständer måtte besluta, att vid de skolor, för hvilkas utvidgning till högre fullständiga elementar-läroverk anslag kan blifva vid nuvarande riksmöte beviljadt, undervisningen dock under första hälften af nästa statsreglerings-period icke bör utsträckas längre, än som hittills egt rum, och att lektorsbefattningarne vid samma läroverk således ej förr, än vid slutet af vårterminen år 18G2 må tillsättas. Vidare har Utskottet med anledning af de många framställningar om understöd af statsmedel till läroverks-byggnaders uppförande, som vid denna riksdag förekommit — för hvilket ändamål äskats ett sammanlagdt belopp af omkring G40,000 R:dr — funnit angeläget, att Rikets Ständer, då det icke kan anses åligga Statsverket att bekosta dessa byggnader, i sådant hänseende uttala en bestämd åsigt, hvarigenom do alltför stora anspråk på Statens medverkan, som härvid vilja göra sig gällande, torde för framtiden kunna inskränkas.
Genom 124 § uti den nya läroverks-stadgan är i afseende härå följande stadgande meddeladt: ”Byggnad och underhållande af lärohus skola, der de icke, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 47 enligt gällaride författningar, Åligga städerna, ske på bekostnad af stiftens byggnadskassör, genom vederbörande Biskops oell Konsistorii försorg och under deras tillsyn.
Dock vare städerna alltid skyldige att för lärohusen kostnadsfritt upplåta fria, sunda och välbelägna byggnadsplatser, samt så vidsträckta, att utrymme för gymnastik-inrättningar, äfvensom för lärjungarnes lekar och rörelser i fria luften, der må finnas.”
Detta stadgande synes väl å ena sidan ej kunna åberopas till stöd för något anspråk på Statsverket till ifrågavarande ändamål; men å andra sidan bör dock medgifvas, att dylika anspråk i särskilda fall kunna föranledas af de nästan oöfvervinnerliga svårigheter, som såväl mindre stadskommuner som de ofta otillräckliga stiftsbyggnadskassorna finna vid att bestrida utgifterna för nya och kostsamma läroverksbyggnader.
Om nemligen Rikets Ständer ansåge behöfligt samt beviljade anslag för inrättande af ett fullständigt elementar-läroverk uti en ort, der icke någon större eller rikare stad funnes, så skulle härigenom ett mindre samhälle få vidkännas den betydliga kostnaden för en dyrbar läroverks-byggnad, hvaraf dock detta samhälle sannolikt komme att hafva mindre fördel än den omgifvande orten, som vore fri från allt bidrag till berörde kostnad.
I viss mån torde ett sådant förhållande redan på många ställen hafva inträffat; och visar sig häraf bchofvet af förändrade stadgaoden i detta hänseende, hvilka, enligt Utskottets tanke, borde syfta derhän, att hela den ort, som njuter gagnet af en genom Statens försorg inrättad och aflönad läroanstalt, skulle vara förpligtad att jemväl bidraga till läroverks-byggnadens anskaffande och underhåll.
Något bestämdt förslag i sådan syftning kan väl Utskottet nu icke uppgifva, men anser emellertid, att ändamålet bör befrämjas derigenom att en härmed öfverensstämmande åsigt af Rikets Ständer uttalas, på samma gång sorn anspråken på Statens medverkan uttryckligen inskränkas till sådana fall, der Rikets Ständer kunna finna understöd i detta hänseende vara af särskilda förhållanden påkalladt; — och får Utskottet, i följd häraf, tillstyrka, b) att, vid beviljandet af anslag till inrättande af 7iya läroverk eller utvidgning af redan befintliga, må fästas det förbehåll, att lärohusens byggnad och underhållande icke bekostas af Statsverket, utan att dessa utgifter böra bestridas af städerna med de bidrag, som kunna erhållas af stiftens byggnadskassör, äfvensom af innevånarn® i orten; — ankommande på hvarje stadskommun att, der den ej sjelf vill helt och hållet bekosta byggnaden af lärohus, vidtaga lämpliga åtgärder, för att från orten erhålla bidrag till dessa kostnader; äfvensom, i händelse derigenom icke erhålles så stort belopp, att staden anser sig kunna bestrida de återstående utgifterna, staden må ega att afsåga sig det beviljade statsanslaget och den dermed åsyftade förmån. 40:o. Kongl.
Maj:ts ofvanberörde nådiga framställning, angåonde läroverket i Norrköping, är, enligt hvad åberopade Stats-Råds-protokoll (pag.
45) utvisar, föranledd af cn utaf Norrköpings stads magistrat och äldste i ämnet gjord underdånig ansökning; och hade deruti, såsom skål för den önskade förändringen blifvit anfördt, bland annat: att ifrågavarande skola vore besökt af ett ganska stort antal lärjungar, utgörande under nästlidet års vårtermin 186, af hvilka 32 tillhörde den klassiska linien, oaktadt det för dem ogynnsamma förhållande, att de vid ut - 4S Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. gången från 5:te klassen måste antingen söka annat läroverk eller öfvergifva studiet af de gamla språken; att lärarekrafterna vid skolan r edan visat sig otillräckliga, så att G:te och 7:de klasserna måst, till mehn för unde rvisningen, sammanslås, men ändock ytterligare biträde för de ordinarie lärarne påkallades, i anledning af de lägre klassernas öfverbefolkning, hvadan ett antal af 12 lärare vore för denna skola fullt beköfligt; att Linköpings stift, med en folkmängd, som vid 1855 års slut utgjorde 349,794 personer, hade endast ett fullständigt läroverk, under det att Strengnäs stift, med en folkmängd af 237,643 personer hade 2, och Lunds stift, med en folkmängd af 576,000 personer 4 dylika läroverk; att just i ett sådant samhälle, hvars naturliga riktning är praktisk, en motvigt emot denna uteslutande realistiska tendens vore af behofvet påkallad, och att det således icke kunde vara förenligt med högre intressen, att just inom detta samhälle vid sidan af den tekniska skolan ställes ett läroverk fullständigt endast på den reala linien; att visserligen i staden funnes en privat läroanstalt, i hvilken den för studentexamen nödiga undervisning i klassiska språk meddelades, men att afgiften i densamma utgjorde för barn ifrån staden 200 R:dr och för barn ifrån landet 150 R:dr, så att den icke vore tillgänglig för andra än förmögnc mäns barn; att stadens myndigheter nu vore i begrepp att för läroverket uppföra en ny byggnad, och att det således vore i hög grad önskvärdt, om den för staden vigtiga frågan om läroverkets utvidgning nu kunde blifva enligt den underdåniga begäran afgjord, så att utrymmet och byggnadens inredning kunde derefter lämpas m. m.
— Uti häröfver afgifvet utlåtande hade Eforus öfver Linköpings stifts elementar-läroverk, under vitsordande af den beredvillighet, hvarmed stadens lärdomsskola alltid blifvit omfattad från stadsmyndigheternas sida, å ansökningen tillstyrkt nådigt bifall, så mycket hellre, som vid stiftets enda högre fullständiga elementar-läroverk i Linköping tilloppet af lärjungar vore så betydligt, att den ordinarie lärarepersonalen befunnits alldeles otillräcklig, hvarföre det, om icke Linköpings elementar-läroverk till hinder för undervisningens jemna gång skulle blifva öfvermåttan öfverhopadt med lärjungar, vore bchöfligt, att snart ett annat fullständigt läroverk uppstodc i närheten, som delade antalet af de lärjungar, hvilka för sina studier sökte en så beskaffad läroanstalt.
Med hänsigt härtill hade en utvidgning af läroverket i Norrköpings stad synts Eforus hafva för sig talande skäl, äfven om icke detta samhälles ställning, i och för sig sjelf betraktad, skulle för närvarande anses påkalla läroverkets åsyftade utveckling; och då Norrköpings stad med den fortskridande tillvext i befolkning och välmåga, som i sednare tider sig visat, snart blefve i oundgängligt behof af ett fullständigt elementar-läroverk, hade Eforus funnit den åberopade omständigheten, att ny läroverks-byggnad der skulle företagas, innebära giltigt skäl för bifall till ansökningen, äfven om närvarande förhållanden möjligen kunde medgifva frågans uppskjutande.
Med afseende på hvad sålunda blifvit anfördt, och då hela den öfverskjutande kostnaden för ett fullständigt högre elementar-läroverk i Norrköping sannoikt icke i sjelfva verket skulle blifva en ökad utgift för Statsverket, enär ett sådant komme att för Linköpings läroverk fördröja behofvet af ökadt antal lärare, har Kongl. Maj:t föreslagit Rikets Ständer att bevilja de anslag, som äro erforderliga för Norrköpings skolas förändring till ett fullständigt högre elementarläroverk med en Rektor, 3 Lektorer och 8 adjunkter, hvilken förändring skulle medföra en tillökning i läroverkets stat af 9,000 R:dr Runt, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 49
Do skäl som blifvit anförda till stöd för den ifrågaställa utvidgningen af elementar-läroverket i Norrköping, synas Utskottet fullt giltiga; oell torde endast böra tilläggas, att då Linköpings fullständiga elementar-läroverk är besökt af Jlera lärjungar, än något af dc öfriga inom riket, med undantag blott af Örebro, samt elevernas antal vid Norrköpings skola är betydligt större, än vid något annat af de på real-linien fullständiga läroverken, dessa omständigheter äfven synnerligen vitsorda behofvet för Linköpings stift — ett bland de främsta i riket med hänsigt till folkmängd och välmåga — att erhålla ett ytterligare fullständigt högre elementar-läroverk; — hemställande alltså Utskottet, att det för omförmälda ändamål af Kongl. Majit äskade anslag, 9,000 R:dr årligen, måtte af Rikets Ständer beviljas, under de vilkor, som i nästföregående punkt äro af Utskottet föreslagna. 41:o.
Uti särskilda inom Borgare- och Bonde-Stånden väckta motioner hafva Herr Fridstedt och Riksdags-fullmägtigen Anders Ericsson från Elfsborgs län erinrat, hurusom den både i folkmängd, handel och rörelse framåtgående staden Wenersborg, med sin friska och sunda belägenhet midt uti en starkt befolkad ort, syntes hafva, efter deras bedömande, redan under sistlidna riksdag förtjent att erhålla ett fullständigt elementar-läroverk, lika såväl som de öfriga städer, hvilka då hugnades med en dylik förmån.
Såsom liufvudsakliga skäl för upprättandet af ett högre elementar-läroverk i nämnde stad kunde anföras: “att Elfsborgs län och Dalsland, näst Malmöhus det folkrikaste i landet, med en befolkning af icke mindre än 200,000, väl numera vore den enda betydande ort i riket, som saknade ett fullständigt läroverk; att den, genom sitt fördelaktiga läge icke obetydliga staden Wenersborg, är belägen i yttersta vestra hörnet af Skara stift, på ett afstånd af mera än 7 mil från det redan förut af 350 lärjungar öfverhopade Skara läroverk; att det till Carlstads stift hörande landskapet Dalsland, med en folkmängd af omkring 100,000, som i odling och framåtskridande alldeles icke stå efter något af Rikets öfriga landskap, räknar från yttersta gränsen mot Wermland till sin stiftstad, Carlstad, icke mindre än 8 mil, hvaremot Wenersborg alldeles gränsar intill detta landskaps sydligaste del." — Från midten af landskapet
Dalsland hade man såväl till Carlstad som Skara ett afstånd af icke mindre än 12 å 15 mil, men till Wenersborg räknade man derifrån endast 4 å 5 mil, hvarförutan äfvenledes borde tagas i betraktande, att hela norra Bohuslän har närmare till Wenersborg, än Göteborg. Ehuru Wenersborg räknades till Skara stift, komme dock af nyssanförda skäl fördelarne af ett högre läroverk derstädes fullt ut lika så mycket Carlstads stift till godo, som Skaras, och dessutom äfven till väsendtlig del Göteborgs. Wenersborgs skola hade dessutom i många år varit ett mycket väl kändt läroverk, som årligen besökts i medeltal af omkring 150 lärjungar och från hvilket hvarje år flere ynglingar afgått till akademierna, hvarest de med heder tagit sin studentexamen, äfven ofta i de klassiska vetenskaperna.
Dessa förhållanden syntes hafva blifvit förbisedda vid den sednaste riksdagen, då medel anslogos endast för 8 lärare, hvarigenom skolans verkningskrets icke i likhet med de flesta andra läroverks utvidgades, utan genom bestämmandet att fullständig undervisning endast på den såkallade reala linien finge meddelas, hade detta läroverk i så måtto blifvit tillbakasatt, att för studentexamen erforderlig undervisning uti de klassiska språken derstädes icke vidare kunde inbemtas, en förändring, som medfört Bih. till 11.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 16 Haft. 7 50 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. icke ringa bekymmer och olägenhet för alla dem, hvilkas söner blifvit skickade till Wenersborgs skola, för att, hädanefter som hittills, derstädes få inhemta fullständig elementar-undervisning, men som nu måst förflyttas derifrån till det redan af allt för stort antal skolungdom uppfyllda
Skara läroverk, eller till de ännu mera aflägsna i Göteborg och Carlstad.
•— Af dessa jemte flera anförda skäl hafva motionärerne hemställt, att ifrågavarande läroverk måtte blifva fullständigt äfven för den klassiska bildningen och nödiga medel af Rikets
Ständer heviljas för en lärarepersonal af 4 Lektorer och 8 adjunkter.
De af motionärerne anförda förhållanden ådagalägga onekligen, att utvidgningen af läroverket i Wenersborg är af verkligt behof påkalladt, Så väl ortens folkrikhot och välmåga som afståndet från andra fullständiga elcmentar-läroverk äro derför talande bevis.
I Kongl. Maj:ts till Rikets sednast församlade
Ständer aflåtna nådiga -Proposition var äfven, på grund häraf, Wenersborgs skola föreslagen att förändras till fullständigt elementar-läroverk.
Då dertill kommer, att af alla de på real-linien fullständiga läroverken Wenersborgs, näst Norrköpings, är besökt af do flesta lärjungar, finner Utskottet skäligt förorda den gjorda framställningen, dock med inskränkning af det begärda antalet Lektorer till likhet med hvad Utskottet, enligt Kongl. Maj:ts Proposition, för läroverket i Norrköping föreslagit; — och får således Utskottet hemställa, att för Wenersborgs skolas utvidgning till ett fullständigt högre elementar-läroverk med Rektor, 3 Lektorer och 8 adjunkter måtte beviljas en tillökning i skolans anslag af 900(1 R:dr årligen, under de uti föregående 39:de punkt uppgifna vilkor. 42:o.
Angående de å real-linien fullständiga elementar-läroverken hafva vidare förekommit följande framställningar.
Af ofta åberopade Stats-Råds-protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden för den 14 Oktober nästlidet år inhemtas (pag. 40), att föredragande
Departements-chefen i underdånighet fästat Kongl. Maj:ts uppmärksamhet på det förhållandet, att då lärotimmarnes antal vid de högre real-skolorne, under förutsättning af gemensam undervisning i gemensamma läroämnen för båda linierna, utgöra, för veckan räknadt, 257, men lårarnes undervisningsskyldighet utgör högst 18 timmar för Rektor, och för 7 Kolleger, å 32 timmar, 224, eller tillsammans 242 timmar, uppkomme en hrist af 15 timmar i veckan, hvilken ökades till 43 timmar, om
Ivollegcrnes tjenstgöring inskränktes till det i lag bestämda minimum af 28 timmar.
Samma anmärkning kunde gälla i afseende på de tre- och fem-klassiga läroverken, men då en rättelse häri skulle medföra högst betydlig kostnad, och det företrädesvis måste anses af vigt, att de fullständiga läroverken, från hvilka ynglingarne afgå till universiteten, ej lida brist på tillräckliga lärarekrafter, bade
Departements-chefen inskränkt sin underdåniga hemställan till frågan om anslag för ytterligare en kollega vid hvartdera af dessa sistnämnda läroverk; — i sammanhang hvarmed Departements-chefcn erinrat, hurusom, sedan vid sistlidna riksdag Rikets Ständer icke anslagit bestämda löner för lärare i gymnastik, musik, sång och teckning vid de lägre skolorna, till hvilka de endast på real-linien fullständiga läroverken då räknades, men till Kongl. Maj:ts disposition ställt en summa af 9,000 R:dr, att användas till arfvoden åt lärare i gymnastik samt 10,000 R:dr att användas till arfvoden åt lärare i musik och sång samt teckning vid de lägre skolorna, Kongl.
Majit, med afseende på den sålunda befintliga tillgången, genom nådigt Cirkulär den 1 Oktober 1858, bestämt dessa arfvoden vid de på real-linien fullständiga Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 51 läroverken för lärare i gymnastik oell teckning till 250 R:dr oell för Musiklärare till 150 11:dr.
Erfarenheten hade emellertid ådagalagt, att skickliga öfningslärare vid flera af ifrågavarande läroverk icke kunnat erhållas mot de sålunda bestämda arfvodena, till förhöjning hvari, så, att de ej allt för mycket understcge dem, sorn lör öfningslärare vid de fullständiga läroverken äro fastställda, giltiga skäl förefunnes, då öfningslärames tid och skicklighet i håda dessa slag af skolor nästan lika toges i anspråk.
— Någon minskning i de belopp, som för öfningslärare vid de lägre elementar-läroverken blifvit ställda till Kongl. Maj:ts disposition, syntes ändock ej kunna ske, dels emedan någon förhöjning i arfvodena för öfningslärare äfven vid dem visat sig nödig, om kompetente och skicklige lärare skulle erhållas, och dels mod afseende på behofVot af arfvoden åt dylike lärare vid de nya elementar-läro verk, som möjligen under nästinstundande statsreglerings-period kommo att träda i verksamhet.
På grund häraf har Kongl. Maj:t, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, täckts föreslå Rikets Ständer: — att lön för ytterligare en Kollega vid hvart dera af de å real-linien fullständiga läroverken måtte å stat uppföras med 1,000
Norrköpings läroverk komme att uppföras bland de högre fullständiga läroverken, tillsammans Sextusen Riksdaler; — att till arfvoden för lärare i gymnastik, i musik och sång samt i teckning vid dessa läroverk måtte anvisas 400
R:dr för hvarje lärare, att höjas efter 5 års väl vitsordad tjenstgöring till (500 R:dr och efter ytterligare 5 års sådan tjenstgöring till 800 14:dr; hvartill för närvarande, under ofvannämnda förutsättning i afseende på Norrköpings läroverk, erfordrades ett belopp af 7,200 R:dr; — samt att de vid sistlidna riksdag till arfvoden åt
Gvmnastik-lärare vid de lägre elementarläroverken anvisade 9,000 R:dr årligen, äfvensom de till arfvoden åt lärare i musik och sång samt i teckning vid samma läroverk beviljade 10,000 R:dr, jemväl för år räknadt, måtte få under nästinstundande statsreglerings-period oförminskade utgå.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion har Friherre Fock, A. II, med erinran att de högre real-skolorna vore endast på den klassiska linien (som upphörde mod den 5:te af skolans 7 klasser) ofullständiga, men deremot på reallinien lika fullständiga som de öfriga högre elementar-läro verken, vidare anfört, att dessa skolor, såsom en följd häraf, otvifvelaktigt borde på denna sednare linie hafva lika qvalificerade lärare som nyssnämnde läroverk, enär i annat fall undervisningen ej kunde gifva lika goda resultater.
En sådan likhet i lärarekrafter funnes dock ingalunda mellan de båda läroverken, då undervisningen för närvarande bestrides vid real-skolorna af Rektor och 7 Kolleger, men vid de öfriga af Rektor, 3 till 7 Lektorer och 5 till 12 Adjunkter.
— Sökande till lektors beställningar måste hafva aflagt fullständiga och godkända prof för promotion inom filosofiska fakulteten vid inländska universitet, hvaremot sökande till adjunkts- eller kollegabeställning endast beliöfdc hafva undergått godkänd filosofie-kandidatexamen.
Den förre, eller sökanden till lektorsbeställning, borde derjemte utgifva och försvara afhandling eller tkescr i livart och ett af de ämnen, som till den sökta sysslan höra, hvilket prof alldeles icke fordrades af sökande till adjunktur- eller kollegabeställning.
Vidare föreskrefve författningarne, att vid lektorats tillsättning borde särdeles afseende göras på sökandens lärdomsförtjenster.
Af Lektorerne fordrades sålunda betydligt större kunskaper och högne vetenskaplig bildning än af Kolleger och Adjunkter, men, med undantag af Rektor, hade real-läroverket icke fått någon del i dessa högre lärarekrafter, ehuru det skulle meddela lika omfattande undervisning, som det fullständiga läroverket, i alla ämnen utom de gamla språken. 52 Stats-Utskottets Utlåtande K:o 123. ■— Äfven i fråga om aflöningen vore lärarno i realskolorna vida sämre lottade än Lektorerne, ehuru dem ålåge, att i alla öfriga ämnen meddela enahanda undervisning, sorn dessa, och deras tjenstgöring vore meia trägen.
Då alla dessa omständigheter måste leda derhän, att vid realskolorna företrädesvis komme att anställas sådane lärare, som, i följd af underlägsna naturgåfvor eller ringare studier, icke egde förhoppning om befordran vid det fullständiga läroverket, syntes det vara särdeles angeläget, att detta för undervisningen och läroverkets utveckling högst menliga förhållande blefve i möjligaste mån afbjelpt; — i hvilket afseende motionären föreslagit, att Rikets
Ständer måtte anslå nödiga medel för att vid hvart och ett af de på real-linien fullständiga elementar-läroverken, höja tvänne af kollegabeställningarne tili lektorater med samma åligganden löneförmåner, som för lektoraterna vid rikets öfriga högre och fullständiga clcmentar-läroverk.
I samma syftning och af hufvudsakligen enahanda skäl, som Friherre Fock sålunda anfört, hafva dels inom Borgare-Ståndet Herr Häcklin och dels inom BondeStåndet Riksdags-fullmägtigen Lars Ersson från Södermanlands län framställt det förslag, att vid samtliga ofvannämnda läroverk måtte, i stället för motsvarande antal nuvarande kollegatjenster, inrättas tro lektorsbefattningar, nemligen för matematik, naturvetenskap och lefvande språk.
Vidare är uti en hos Ridderskapet och Adeln af Herr O. von Knorring väckt motion omförmäldt, hurusom vid Hudiksvalls läroverk, då undervisningen derstädes höst-terminen 1858 började efter den nya planen, genast visat sig, att den största delen af lärjungarne slutit sig till den humanistiska eller den klassiska bildningslinien, hvilket föranledt dertill, att Kongl. Maj:t, i anledning af en utaf stadens och ortens innevånare underdånigst gjord ansökan, i nåder medgifvit, att undervisning i humaniora finge meddelas äfven vid läroverkets 2:ne högsta klasser, med vilkor att en extra Lärare för sådant ändamål af sökanderne sjelfva aflönades.