Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen af den 1 Oktober 1858 röra ett så enskildt förhållande att det icke bör bli föremål för Rikets Ständers åtgärd, då de krutbruksegare, sorn intressera sig för ändringarne, sannolikt kunna vinna hvad de finska, så vida inga hinder i sakens egen beskaffenhet möta, om de till Kongl. Maj:t ingå med underdånig ansökning derom, dels äfven, hvad 2:dra punkten vidkommer, emedan 5 centner krut redan är en så betydlig mängd, att stora olyckor kunna derigenom inträffa, om antändning sker, hvarföre jag icke kan finna skäl att förorda att 10 centner, som naturligtvis skulle kunna åstadkomma vida större förödelse än 5 centner, må få föras genom landet, utan att dess innevånare blifva i förväg underrättade derom, helst nu gällande föreskrift icke medför annan olägenhet för afsändaren, än att han, om han vill på en gång afsända mer än 5 centner krut, då måste åtta dagar före afsändningen bestämma Allmänna Besvärs- och Jtkönomi-UtskoUcls Betänkande N:a 48.
13 tiden för transportens afgång och derom göra anmälan hos Konungens Befallningshafvande, och föreslår jag fördenskull: att Rikets Ständer må lemna motionen utan afseende.
Häruti instämde Herr Uggla, C. G., Herr Silfverstolpe, F. 0., Herr liosensvärd, J. IL, Herr Bos, A. E., Herr Biskop Millén samt Herr L. J.
Afco •#*.
Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Mars 1860, kl. 12 lnidd.
Betänkande, i anledning af värkt motion örn afverkning och försäljning af skog från Prestc-boställen för beredande af medel lill Penslons-fonder för Ecklesiastika t/enstemäns enkor och barn.
Uti en inom Hög v. Preste-Ståndet väckt och till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion har Komministern Svartengren, jemte åberopande af motionen bifogadt »förslag till reglemente för en petisions-inrätt ning för Ecklesiastike tjenstetnäns enkor och barn inom Carlstads stift», fästat uppmärksamhet på de hinder, sorn, till följd af bristande tillgångar, mött för detta förslags bringande till verkställighet, äfvensom på svårigheten att fä en dylik för hela riket gemensam pensions-inrättning ordnad, i sammanhang hvarmed den pensionering medelst nådår, som för närvarande egde rum, kunde helt och hållet upphöra.
En snar lösning af detta problem i dess helhet vore ej att emotse; men problemet kunde dock partiel t, inom vissa stift lösas.
Inom Carlstads och troligen äfven flera andra stift funnos nemligen ett större antal pastors- och kapellans-boställen, hvilkas tillgång på skog vida öfverstego boställenas egna be - 14 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande iV.o 4 ti. hof.
Denna skogstillgång, derest den finge fritt disponeras, skulle, åtminstone i Carlstads stift, utan att skogarna anlitades till mehn för boställsinnehafvarnes rätt till afverkning för husbehof, lemna så betydlig behållning att deraf kunde bildas en pensionsfond, hvarå räntan vore tillräcklig för bestridande af de årliga utgifterna.
Om ock denna förhoppning syntes alltför dristig, kunde likväl såsom säkert antagas, att ifrågavarande försäljning af skogs-effekter skulle lemna så stora bidrag till pensions-fonderna, att några särdeles betungande afgifter från delegarnes sida ej skulle behöfvas, samt allt understöd af statsmedel kunna umbäras.
Då motionären emellertid ej velat ifrågasätta någon total albrukning af prestgårdarnes skogar utan endast blädning, der sådan, utan skada för boställs-innehafvarens afverkning för husbehof, kunde ske, men tillika ansett den skogsafverkning, som sålunda kunde komma ifråga, böra ställas under säkra kontroller, har motionären föreslagit: l:o att i Carlstads och andra stift, der stora prestgårds-skogar funnos, en fjerdedel af alla friska furu- och granträd, som vid alnars längd, holle 12 tum i topp och derutöfver, måtte från de pastors- och kapellansbol, sorn vore försedda med större tillgång på skog än för husbehofs bruk erfordrades, och hvilkas skogar ej vore för särskilda ändamål redan disponerade, få utsynas, stämplas och å öppen auktion försäljas; 2:o att de å dessa skogar befintliga masteträd och spiror, änskönt Kronan tillhöriga, måtte antingen inlösas af Staten eller till försäljning lofgifvas; 3:o att utstämpling af omförmälda skogs-effekter borde verkställas af skogsbetjening i närvaro af boställs-innehafvare, krono-, konsistorie- och sockne-ombud samt att skogs-effekterna derefter skulle på offentlig, genom Konungens Befallningshafvandes försorg kungjord och i allmänna tidningarne pålyst, auktion försäljas till afverkning under fem år emot betalning terminvis under 10 år; och skulle, såsom vilkor för godkännande af köpeanbud, köparen ställa säker borgen hos Konungens Befallningshafvande ej allenast för inropet utan ock för den skada, som genom öfverskridande af den medelst köpet vunna afverkningsrätt kunde blifva skogarne tillskyndad; samt 4:o att de afbetalningar, som å dessa skogsköp komme att ske, insattes i Rikets Ständers Bank till förräntning mot 4 procent och reserverades till dess alla inbetalningar för 10 år influtit, då stiftens deputerade borde sammanträda och fatta beslut om hemställan till Kongl. Maj:t i afseende å tiden för verkställighet af föreslagna pensions-reglementen samt nådårens afskaffande.
Då motionen i allmänhet åsyftar inskränkning ej mindre i den dispositionsrätt, af prestc-boställens skogar, som genom gällande författningar blifvit församlingarne och, boställs-innehafvarne medgifven, än äfven i de rättigheter Kronan i afseende å dessa skogar sjelf sig förbehållit; men, enligt Utskottets åsigt, ät - Allmänna besvärs- och Ekonomi-UiskoUels Betänkande N:o 49.
15 gärder i den riktning motionären föreslagit icke äro lämpliga eller böra ega rum för det af honom angifna ändamål, får Utskottet, som vid sådant förhållande icke finner skäl att ingå i närmare pröfning af de särskilda bestämmelser motionen innefattar, vördsamt hemställa: att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 13 Mars 1860. S o 4.9.
Anki till Éip.-Utsk. den 14 Mars 1860, kl. 12 tnidd.
Betänkande^ i anledning af väckte motioner om upphäfvande af den enskilde skådespelare och konstidkare med flere ålctgde skyldighet att för deras representationer erlägga af gifter till Kongl. Theaterns och Hof-Kapellets Pensionskassor, Till behandling af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet hafva blifvit öfverlemnade två motioner, väckte hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln af Herr Grefve Adlersparre) C. A., och inom Vällofl. Borgare-Ståndet af Herr C. F. Ridderstad, deruti uppmärksamheten fästats å obilligheten af den beskattning, som Kongl.
Theatern, på grund af Kongl. Brefven den 14 Maj 1789 och den 30 Juli 1831, utöfvar på enskilda i landsorten kringresande theatertrupper, hvilka i enlighet med föreskrifterna i nämnde Kongl. Bref hafva skyldighet att för deras representationer erlägga bestämda algifter till Kongl.
Theatern och till HofKapellets Pensions-kassa; varande af Herr Grefve Adlersparre anfördt, hurusom 16 Allmänna Besvärs- och Ek ono m i - Ui sk otida Betänkande N:o 49. denna beskattning vore för enskilde skådespelare i hög grad betungande, saint att densanuna nu mera än förr måste anses obefogad, sedan Kongl.
Theatern erhållit ett större statsanslag i anledning hvaraf motionären föreslagit, att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att ofvannämndo afgifter måtte upphöra.
Herr Ridderstad har, med åberopande af Svenska Folkets urgamla rätt att sig sjelf beskatta, ansett vigtigt att befogenheten af hvarje skatt, som tillkommit på annat sätt, underkastades en allvarlig pröfning.
Tillkomsten af dessa afgifter, såsom laglig beskattningsfråga, kunde anses vara ganska tvifvelaktig.
Man borde dessutom ej oskäligt betunga de kringresande theatertrupperna, hvilkas ekonomiska ställning i allmänhet ej vore afundsvärd.
Landsortstheatrarne begärde inga anslag; de begärde endast att få tillgodonjuta rättigheter och fördelar i likhet med all annan företagsamhet.
Den vid dessa theatrar tjenstgörande personalen begärde icke heller något annat, än att, i likhet med landets öfrige innevånare, icke betungas med några afgifter utöfver dem, som Bevillnings-förordningen föreskrifver, såväl hvad yrke, som person beträffar.
Motionären har på dessa skäl föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att ofvannäinnde 2:ne Kongl. Bref, såvidt de angå inländske skådespelare och konstidkare, i nåder upphäfvas.
Brefvet af den 14
Maj 1789 innehåller, bland annat, att Kongl.
Majit till någon ytterligare inkomst för Kongl.
Dramatiska theatern velat ålägga en afgift uppå alla kringvandrande personer, som uppföra skådespel, taskspelerier, konstridningar, luftspringningar, lindans, djurdans, skuggspel, fyrverkerier m. m. i så måtto att vid de nio första representationerna af alla de större, nemligen taskspelerier, luftspringningar, lindans, djurdans och skuggspel öfver hela riket, en tredjedel af inkomsten tillfaller theatern.
Taskspelare med de öfrige, sorn hade representationer inom hus, skulle betala två Ridr för hvarje dag de efter gjorda anslag visade sina konststycken.
Lika mycket skulle jemväl erläggas för konserter, dock icke för andra än sådane, som uppfördes af eller genom personer, hvilka tillhörde Hof-orchestern.
Häruti hafva af förekomna anledningar genom Kongl.
Brefvet den 5 Mars 1807 blifvit gjorda följande förklaringar och tillägg till förstnämnde Kongl. Bref; l:o att alla de, som erhållit eller erhålla privilegium att i riket uppföra skådespel, utan att vara bundne vid någon viss stad, skulle till
Dramatiska theaterns fond erlägga eli afgift af två Ridr Biko för hvarje representation, hvarå sjelfva anslaget eller affischerna borde tjena till en lätt och säker kontroll. 2:o Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskollcts Betänkande N:o 49. 17 2:o att uti Göteborg1, Norrköping, Carlskrona, Malmö, Gefle, Örebro och Christinehamn alla konstridare, eqvilibrister och fyrverkare, hvilka vanligen pä en gång förena den största folkmängden, böra betala fyra ll:dr B:ko för hvarje representation, men deremot de öfriga, såsom taskspelare, de som uppföra skuggspel och djurdansning, visa vaxbilder, samt öfrige konstmakare två R:dr B:ko, efter anslag.
Börandes de, efter samma klassifikation, i de öfriga rikets städer erlägga hälften eller två och en R:dr B:ko för representationer.
3:o att som i Stockholm handt det konstridare, eqvilibrister och dylika personer, sedan de erlagt för de nio första representationerna tredjedelen af inkomsten till Dramatiska theatern, sedermera längre tid och ända till 2:ne år uti hufvudstaden qvarblifva samt för sina fortfarande representationer ansett sig fria från all afgift; men sådant icke vore billigt, då de i betydlig mån genom minskadt antal åskådare gjorde theatern förfång; så komme den fastställda afgiften för dessa personers representationer eller en tredjedel af inkomsten för de nio första representationerna att efter ett års förlopp till theaterns förmån förnyas; och 4:o att emedan mindre betydliga taskspelare och dylika personer genom sina representationer i Stockholm haft så liten förtjenst, att vid deras afresa afgiften af dem icke kunnat utkräfvas eller erhållas; så anbefalldes Öfver-Ståthållare-embetet, att så snart tillstånd åt någon lemnades att i hufvudstaden efter anslag visa taskspelerier, vaxbilder, djurdans eller dylikt, genast derom underrätta Kongl.
Spektakel-direktionen, som då egde pröfva, huruvida afgiften kunde nedsättas till en R:dr B:ko för hvarje gång eller på annat sätt modereras.
Uti det af Kongl. Majit den 28 Juni 1820 stadfästade reglemente för Kongl. Theaterns
Pensions-inrättning är stadgadt, att till Pensions-kassan och till förmån för Ballet- och Chör-staterna skulle anslås den afgift, som kringvandrande personer för sina skådespel, vare sig af hvad slag som helst, äro, enligt Kongl.
Brefven den 14 Maj 1789 och den 5 Mars 1807 pligtige att utgöra.
Kassans öfrige inkomster bestå af pliktpenningar, delegares afgifter, inkomsten af ett årligt benifice-spektakel samt räntorna å Pensions-kassans kapital.
Enligt hvad Utskottet inhemtat uppgick detta kapital vid 1859 års slut till 252,265 Ridr Ruut och ränteafkoinsten för samma år till 12,433 Ridr 21 öre samma mynt.
Brefvet den 17 December 1858 äro pensionerna bestämda till ett antal af 37, att utgå med ett belopp af 16,800 Ridr Runt.
Det till pensionernas fulla utgörande och till bestridande af andra utgifter vidare erforderliga utgifts-belopp, hvartill ränte-afkomsten icke är tillräcklig, måste således fyllas af förenämnde ytterligare inkomster, hvilka alla likväl äro af tillfällig beskaffenhet.
US9 8j Udo.
S Sami. 13 lläft. 3 18 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 49.
Genom nådigt Bref af den 30 Juli 1831 har Kongl. Majit vidare, uppå derom gjord underdånig ansökning, bifallit att af alla kringvandrande personer, sorn uppföra skådespel eller för allmänheten visa taskspelerier, konstridning, lindansning, djurdansning, menagcrier, skuggspel, fyrverkerier med mera dylikt, skulle såsom bidrag till en för IJof-kapellet bildad Pensions-inrättning från 1832 års början erläggas två R:dr B:ko för hvarje dag de efter gjorda anslag gåfvo sådane representationer; dock att i händelse de begge särskilda afgifterna till Kongl. Theaterns Pensions-inrättning och till Hof-kapellets Pensions-kassa icke till fulla beloppet kunde uttagas, Kongl.
Theaterns
Pensions-kassa företrädesvis skulle dess andel utbekomma.
Beloppet af ifrågavarande skådespels-afgifter har i medeltal för Kongl. Theaterns Pensions-kassa under åren 1850—1855 något understigit 3,000 R:dr och under åren 1856 —1859 något öfverstigit 3,000 R:dr R:mt, samt för Hof-kapellets Pensionskassa under de sista 5 åren i medeltal uppgått till 3,200 R:dr Rimt.
Under riksdagen åren 1844 och 1845 väcktes jemväl ett med de nu ifrågavarande likartadt förslag; och Utskottet har då, bland annat, på det skäl att kassorna, derest afgifterna af enskilda skådespel upphörde, utan att en deremot svarande ersättning från annat håll bereddes, skulle sättas ur stånd att fullgöra pensioneringen, hemställt att förslaget ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Då Utskottet nu går att meddela sitt utlåtande i ämnet, anser Utskottet det böra tagas i betraktande att, enligt gällande Bevillnings-förordning, dessa enskilde skådespelare och konstidkare med flere redan äro i likhet med hvarje annan utöfvare af yrke ålagde att skatta till
Staten samt att viss afgift bör erläggas, för hvarje af dem gifven representation.
Att de dessutom skola betungas med afgifter till pensions-kassor, bildade för andra konstnärer, och i hvilka de sjelfve icke ega någon delaktighet, kan ej synas med billighet och rättvisa öfverensstämmande.
Den omständighet att genom afgifternas upphörande, kassorna kunna komma i förlägenhet i afseende på utvägar att fullgöra pensioncrings-skyldigheten bör ej betraktas såsom giltigt skäl för dessa afgifters fortfarande, såvida denna slags beskattning ej stödjer sig på rättvisa grunder.
Då dessa skäl gälla för alla de i ofvannämnde stadganden omförmälde konstidkare m. fl. samt inkomsten af dem utaf dessa personer, hvilka icke kunna anses i motionerna direkt afsedda, utgör minsta delen af de ifrågavarande afgifterna, får Utskottet, som anser förstärkningen af pensions-fonderna, derest sådan är behöflig mera rättsenligt böra på annat sätt fonderna beredas, med anledning af motionerna hemställa: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Brefven den 14 Maj 1789, den 5 Mars Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Vlskotlels Belänkande N:o 4 9- 19 1807 och den 30 Juli 1831 varda till all kraft och verkan upphäfne.
Reservation: af Herr Biskop Millén, isynnerhet emot den utsträckning
Utskottet gifvit åt sitt tillstyrkande utöfver hvad motionärerna föreslagit.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri. 1860.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial Niis 50 och 51. 1 .M 50.
Ank. till Exp.-tltsk. don 20 Mars 1860, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 3.
Ofvan nämnde Betänkande, som innefattar yttranden i anledning af föreslagna bestämmelser till minskande af transportsökandet bland Presterskap et, liar blifvit af Vällofliga Borgare-Ständet äterremitteradt; men som
Utskottets yttrande i första punkten är af öfrige tre Riks-Ständ bifallet och Utskottets i andra punkten afgifna tillstyrkande blifvit af Högloflige Ridderskapet och Adeln och Högvördiga Preste-Ståndet afslaget samt af Hedervärda Bonde-Ståndet bifallet, kan återremissen icke till någon vidare åtgärd föranleda.
.M 51.
Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Mars 1860, kl. 2 e. i». Memorial, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 12.
Förenämnde Betänkande, hvaruti Utskottet afstyrkt åtgärd i anledning af väckt motion att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om afiåtande af nådig
Proposition om ett nytt hofstalls uppbyggande, har blifvit af Bilt. tili'B.
St Prof. 1850 & 1860. 8 Sami. 14 Säff, 1 ?
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial JY:is 52 och 53.
Höglofliga Ridderskapet och Adeln återremitteradt: men som de öfriga Riks-Ständen bifallit samma Betänkande, kan återremissen icke till vidare handläggning af detta ärende föranleda.
Stockholm den 20 Mars 1860. JW 5*.
Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Mare 1860, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 20.
Omförmälda
Betänkande i fråga om utarbetande af Stadgar till skyddande af inhemska artisters förlagsrätt till originalarbeten i bildande konst, har blifvit af Vällofliga Borgare-Ståndet återremitteradt; men då samma Betänkande är vordet af öfriga tre Riks-Stånd bifallet. kan återremissen icke till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 20 Mars 1860. JV? 53.
Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Mars 1860, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 29.
Vällofliga Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva till Utskottet återremitterat ofvannämnda Betänkande, i hvilket Utskottet yttrat sig öfver väckte motioner rörande användande af kroppslig aga vid undervisningen i de ali - Allm.
Ali 54. 3 manna skolorne; men enär ifrågavarande Betänkande blifvit af Höglofliga Ridderskapet oell Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet bifallet, kunna äterremisserne icke till vidare handläggning af inotionerne föranleda.
Stockholm den 20 Mars 1860. JW 54.
Betänkande, i anledning af väckt motion, angående nya och fullständigare föreskrifter rörande rotedelegares skyldigheter att förvara rotekista. m. ra.
Hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln har af Herr Friherre Paykull, J.
G blifvit väckt en till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, deruti anföres, att dä det för rotedelegare vore förenadt med omsorg, ansvar samt åtskilliga åligganden att förvara rotelistan, syntes rättvisan fordra att den, som hade större andel i roten, äfven längre tid förvarade kistan än den, som endast egde en mindre del.
Dä det emellertid icke torde vara lämpligt att kistan flyttades mera än en gäng om året, borde de större delegarne i en rote så många flera är hafva kistan hos sig qvarstående.
Derjemte borde något närmare bestämmas, hvilka åligganden tillhörde den, som förvarade kistan: om han egde någon närmare befattning med rekrytering, då sådan förefölle; om han, såsom hittills varit vanligt, skulle vid kronouppbörds-stäminorne betala vakansafgifter, trossmedel &c., för att sedan söka sin ersättning hos de öfrige intressenterne m. m.
Dä de förhållanden rote-intressenter emellan, hvilka i motionen omförmälas, dels synes lämpligen kunna genom godvillig öfverenskommelse afgöras, dels äro af sä ringa vigt att de icke torde böra göras till föremål för Rikets Ständers framställningar samt motionären dessutom icke ens uppgifvit, i hvilken syftning de närmare bestämmelserne om sättet för fullgörande af vissa, rote-intressenternes gemensamma åligganden skulle meddelas, eller fullständigt antydt hvad dessa bestämmelser skulle röra, hemställer Utskottet att ifrågavarande motion rqåtte lemnäs utan afseende.
Besvär.»- och Ekonomi-Oukotteta Betänkande, Atl 56. JW 5Ä. Ant. ttll Exp.-Utsk. den 20 Mars 1860, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om upprättande i Carlskrona af en ständig värfvad båtsm ans-trupp.
Till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet har Hedervärda BondeStåndet remitterat ett af Riksdags-fulJmägtigen JV. F. Andersson från Östergötlands län afgifvet Memorial, deruti anföres, att, ehuru riket genom sin båtsmansrotcring egde tillgång pä en ganska respektabel bemanning för sin örlogsflotta, torde det likväl icke kunna dragas i tvifvelsmål om inom denna bemanning funnes tillgång på tillräckligt antal sjövant och dugligt underbefäl, äfven om den förstärkning toges i beräkning, som i krigstid vore att påräkna frän handelsflottan.
Den brist, som i detta afseende möjligen förefunnes, skulle tilläfventyrs kunna utan de skattdragandes betungande afhjelpas.
Det vore uppenbart att om vid flottans station i Carlskrona upprättades en värfvad sjötrupp, som ständigt kunde inöfvas i hvad till sjöinansyrket och skeppsbyggeriet hörde, skulle denna i behofvets stund kunna lemna både skickligt och erfaret Underbefäl och om till kostnaderna för denna stamtrupps underhäll användes ett visst deremot svarande antal rotar, synnerligast sädane, som vore frän hafskusten aflägsne, skulle sådant icke medföra någon ökad skattetunga, utan lästhellre derigenom stora besparingar uppkomma, enär de dryga marsch- och traktamentskostnaderne för bätsmännens inställande och altägande frän Carlskrona sålunda kumle besparas.
Att icke någon rotehållare skulle sätta sig emot att, i stället att hålla båtsman, för nu antydda ändamål utbetala en bestämd ersättning, kunde för visst antagas.
Pä dessa grunder föresloge motionären att Rikets Ständer mätte i underdånig skrifvelse anhålla att, derest Kongl. Majit funne det gjorda förslaget till något afseende föranleda, Kongl.
Majit täcktes i nåder låta sakkunnige män utreda frågan samt derefter till Rikets näst församlade Ständer aflåta nådig Proposition i ämnet.
Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande; och då de tillgångar, hvilka genom^ vakansafgifter, på sätt motionären föreslagit, kunde erhållas, icke, med afseende å de betydligt större kostnaderne för underhåll af en ständig värfvad trupp, lemnade utväg att underhålla en dylik till samma antal, som de indragna båtsmansrotarne, samt förslagets verkställande således, om det, utan ökade statsutgifter skulle tillvägabringa.?, komme att leda till minskning i den styrka, som för Allm.
Besvär»- och Ekonomi-Utskottets Betänkande Ali 56. 5 flottans bemanning för närvarande finnes genom båtsmansroteringen att tillgå; hvarförutan, om en ständig värfvad båtsmanstrupp funnes å flottans förämsta station, häraf blefve en följd att det tillfälle till öfning, som nu genom kotnmenderingarne beredes rotehällsmännen skulle, 0111 än ej upphöra, dock till mehn för flottans tjenstbarhet, betydligt minskas, får Utskottet, som pä dessa skäl anser det väckta förslaget icke vara ändamålsenligt, hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 20 Mars 1800. JW 56.
Ank. till Bxp.-Utak. den 20 Mars 1860, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väclct motion om ändring i Kongl, Brefvet den 25 Augusti 1800, i fråga om fördelningen särskilde rusthållsdelegare emellan af ansvaret för rustningshä stens vård och skötsel.
Uti ett af Hedervärda Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärs- och Ekonomi utskottet, remitterad!
Memorial har Riksdags-fullmägtigen Anders Wilhelm.
Uhr från Örebro län, med hvilken Erik Olsson, J. Lekberg, C. G. Sköldberg och Olof Larsson frän samma län sig förenat, fästat uppmärksamhet pä det för rusthållarne stadgade förbud att ej mera än en gång om äret flytta nummerhästen frän den ena delegaren i rusthållet till den andra.
Väl kunde det tyckas att dä en af rusthållarne skulle i första hand ansvara för rustningens fullgörande under året, denne borde vara ej allenast berättigad, utan äfven skyldig att hos sig hafva hästen till utfodring och skötsel hela äret om och pä många rusthåll vore äfven detta förfarande fördelaktigast, men i flera fall medförde det många och stora olägenheter, särdeles då den i tur varande ansvaringen råkade vara en mindre delegare i rusthållet och kanske den minst lämplige hästskötaren.