Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De ssa hade stigit allt högre, såsom exempel hvarpå motionären uppgifvit, att ett apothek i Östergöthland för omkring 40 år tillbaka försålts för 18,333 r:dr 16 sk. och tio år sednare för 50,000 r:dr, allt banko, samt att nuvarande egarue fordrade för detsamma en köpeskilling af ej mindre än 80,000 r:dr nämnde mynt, hvaraf motionären beräknat 16,666 r:dr 32 sk. för inköp af apothcks-lokal och droguer, nion det öfriga eller 63,333 r:dr 16 sk. för blotta privilegierna eller rättigheten att idka apothcks-rörelse; och har motionären ansett flera dylika fall icke behöfva uppräknas, enär förhållandet med denna privilegii-försäljning vore allmänt kändt.
Såsom slutsats måste likväl häraf följa, att förtjenstcn på apotheks-rörelse är öfver all höfva stor, då den försloge ej allenast till betäckande af räntor och afbetalningar å köpesumman för sjelfva apotheket och till dess underhållande, samt för apothekarens och hans familjs anständiga bergning', utan derutöfver äfven till ränteliqvid och amortering å det stora kapital, som åtgått till inköp af privilegierae, hvarvid borde anmärkas, att denna sistnämnda utgiftspost vanligtvis öfverstege de öfriga sammanlagda och äfven måste betäckas genom inkomsten af medikaments-försäljningen.
Härigenom vore det lätt förklarligt, huru det blifvit möjligt, att prisen å läkemedel omåttligt uppstegrats, ehuru det för livar och en, som endast beräknade råämnenas inköpspris samt ersättning för hvad af dem blefve oanvändbart, jemte arbetslönen, likväl påtagligt visade sig, att dessa pris, äfven med bibehållen betydlig förtjenst å försäljningen, kunde och borde ii ansenlig mån nedsättas.
Men, såsom förhållandet nu vore, drabbades allmäuheten i detta afseende af en orättvis, obillig, skadlig och d yg, samt snart sagdt på apothekarnes godtycke beroende beskattning, och desto tyngre, som medikamenter utgjorde en lika oumbärlig artikel för den fattige, som för den rike, men nu mången gång, i anseende till dyrheten, måste af den förre försakas, i huru stort behof deraf han än befunne sig.
Ett snart afhjelpande af berörde missförhållande samt kraf - Ålim.
Besvärs- oell Ekon.-Utskotlets Betänkande, N:o 108. 3 tiga åtgärders vidtagande i sådant ändamål syntes derföre motionären vara af nöden högt påkallade.
Vidare har motionären anfört, att, enär en apothekare ej kan betraktas såsom handtverkare eller fabrikant, utan fastmera såsom vetenskapsman, det äfven torde vara lämpligt, att apothekare hädanefter, i likhet med andre tjenstemän i staten, tillsattes efter ansökning och på grund af de sökandes förtjenster.
Härigenom skulle bland andra fördelar äfven den vinnas, att genom skicklighet och grundliga kunskaper utmärkte pharmaceuter kunde till dessa maktpåliggande befattningar erhålla företräde, och icke, såsom händelsen nu vore, medelmåttan och odugligheten, om de blott äro i besittning af penningar, undantränga den största skicklighet och de utmärktaste förtjenster.
Rå grund af hvad sålunda blifvit anmärkt, har motionären föreslagit: “att “Rikets Ständer måtte hos Kongl Maj:t i underdånighet anhålla, det Högst B .. am“me täcktes genom Dess Sundhets-kollegium låta utarbeta ett förslag till nytt apo“theks-reglemente, hvarigenom de brister, af hvilka rikets apotheks-väsende för “närvarande lider, må afhjelpas, äfvensom att detta förslag utarbetas med serskildt “fäsiadt afseende dels på nödvändigheten af medikamentsprisernas nedsättning “och dels på billigheten deraf, att skicklighet, mera än penninge-förmögenhet, får “göra sig gällande vid utfärdandet af apotheksprivilegier.“
Utskottet har tagit berörde förslag i öfvervägande och får, innan Utskottet afgifver sitt utlåtande deröfver, vördsamt lemna följande upplysningar i ämnet:
Med anledning af en utaf större delen af apothekarne i riket gjord underdånig framställning om den bekymmersamma belägenhet, hvaruti, af anförda orsaker, apotheksrörelsens idkare här i landet skulle sig befinna, förordnade Kongl. Majit, genom nådiga beslut af den 9 Juli 1831 och den 25 Februari 1832, en kommitté till utarbetande af l:o förslag till fullständigt apothekare-reglemente och 2:o en ny medicinal-taxa.
Sådana förslag blefvo af nämnda kommitté utarbetade och i underdånighet till Kongl. Majit öfverlemnade under den 27 April 1835 samt remitterades den30 derpåföljde Maj till Kongl. Sundhets-kollegium, hvilket, efter inhemtande af apothekare-societetens jemte apothekarnes i landsorterna deputerades yttranden och erinringar i ämnet, deröfver afgaf underdånigt utlåtande den 2 Juli 1836.
Ärendet blef, i det skick 4 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Vlskotlels Betänkande, E:o 108. det då befanns, inför Kongl. Maj:t i Stats-rådet anmäldt den 2 Juni 1837 samt i nåder uppskjutet.
Härefter och i anseende dertill, att svårigheter uppstått förSuudhets-kollegium att, efter gällande stadganden, med erforderlig fullständighet och säkerhet kunna granska köpe-afhandlingar om apothek, anhöll kollegium uti underdånig skrifvelse af den 15 Mars 1841, under förutsättning, att Kongl. Majit ännu icke till hufvudsaklig pröfning förehaft kommitlerades förberörde förslag, det kollegium måtte i nåder lemnäs tillfälle att, förr än en sådan pröfning föret oges, göra de tillägg till sitt i ämnet förut afgifna utlåtande, sorn en ytterligare vunnen erfarenhet kunde föranleda; och behagade Kongl. Majit den 12
Maj samma år till denna underdåniga anhållan lemna nådigt bifall samt till kollegium i sådant ändamål remittera handlingarne i ämnet.
Under den 25 April 1842 afgaf
Sund hets-kollegium nytt yttrande i frågan.
Ärendet remitterades sedermera den 31 Januari 1843 till Högsta Domstolens utlåtande, hnlket, eftet det Justitie-kansleren den 27 December samma år sig i ämnet yttrat, inkom under den 14 Juni 1'844.
Under tiden hade akademie-apothekaren i Lund J. H.
Forshall den 15 December 1836 i underdånighet hos Kongl., Majit anhållit, att, då apotheks-privilegiernas amortering vore en för riket nyttig och för reglerandet af de pharmaceutiska angelägenheterna af behofvet påkallad åtgärd, Kongl: Majit mätte i nåder täckas anbefalla samtlige apothekarnes i riket hörande öfver ett af Forshaell i nämnda afseende uppgjördt förslag, sorn han bilagt den underdåniga ansökningen.
Detta ärende anmältes inför Kongl. Majit i Stats-rådet den 13 Januari 1837, men uppskjöts, hvarefter Forshaell den 17 dérpåföljde November i underdånighet ingaf till Kongl. Majit ett af alla städernas apothekare inom 6:te apothekare-distriktet, innefattande Christianstads och Malmöhus
Län, enhälligt antaget förslag tili apotheks-pri-» vilegiernas inlösande och dödande.
Då saken emedlertid ej förekom till nådig pröfning, anhöllo flere af rikets apothekare, genom bemälde Forshall, dels den 29 Maj och dels den 15 Augusti 1845, att Kongl. Majit måtte i nåder lemna bifall till sökandernes yttrade önskan om apotheks-privilegiernas amortering, i enlighet med hvad derom förekomme uti den underdåniga ansökningen bilagda tryckta afhandlingar “om Pharmaci-verket“ och “om
Apolheks-väsendet“ samt på deruti anförda grunder och vilkor med några föreslagna förändringar rörande de sednare.
Dessutom har den 11 Juni nyssnämnde år en underdånig ansökning blifvit Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Betänkande, Nio i08. 5 till Kongl. Majit ingifven af 107 provisore! och pharmacie studiosi, hvari de anhållit om afhjelpande af åtskilliga anmärkta fel och brister uti apotheks-väsendet.
Sundhets-kollegium afgaf öfver dessa serskilda ansökningar infordradt * underdånigt utlåtande dem 17 Oktober 18d5, hvarvid dock Herr General-direktören, m. m.
Ekströmer samt herr Medicinal-rådet m. m. af Pontin stadnade i olika mening med pluraliteteu af Kollegii herrar ledamöter.
Apolhekare-societetens direktion har sedermera ombesörjt tryckningen af kommitterades förslag till apothekare-reglemente jemte de vigtigaste tillägg och ändringar, sorn af Sundhets-kollegium blifvit dervid, ifrågaställda, och, för att bereda societet ens al'a medlemmar tillfälle att deröfver sig yttra, öfveiiemnat till dem hvardera ett exemplar, med uppmaning, att de måtte, före den 1 Februari innevarande år, insända de anmärkningar och tillägg, som kunnat göras, uti hvilken termin dock på begäran någon förlängning blifvit beviljad; — Och lärer, enligt hvad Utskottet blifvit delgifvet, derefter och sedan berörde yttranden ingått, en slutlig överläggning om ifrågavarande ärenden komma att ega rum af Kongl. Sundhets-kollegii ledamöter gemensamt med chemi»; och pharmacologlse professorerue vid Karolinska Medico-chirurgiska Institutet samt tvenne ledamöter utaf apolhekare-societetens Direktion, och eesullaterna deraf att till Kongl. Majit i underdånighet inberättas.
Sedan Utskottet sålunda i största korthet framställt hvad, som blifvit ifrågavarande ärenden från Regeringens och de administrativa myndigheternas sida vidgjordt, . öfvergår Utskottet till besvarande af Anders Gustafssons förevarande motion.
Hvad härvid först beträffar motionärens hemställan, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes låta genom Dess Sundhets-kollegium utarbeta ett nytt apolheks-reglementej, så lärer, vid ofvanupplysta förhållande, att ett förslag till sådant reglemente redan är uppgjordt och, sedan Sundhetskollegium deröfver yttrat sig, beror på Kongl. Majt:s nådiga pröfning, en underdånig anhållan härom finnas öfverflödig, hvadan motionärens förslag i denna del torde få förfalla. 6 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Vtskotlets Betänkande, iV:o iOS.
Vidkommande häräfter hvad motionären ifrågaställt derom, att Rikets Ständer måtte i underdånighet begära, att i det nya apothekare-reglémentet behörigt afseende må fästas å billigheten deraf, att medicinal-taxan nedsätles, så får Utskottet meddela, att ofvannämnde kommitterade, hvilka haft sig uppdraget att utarbeta en förändrad mediciual-taxa, i anledning af apothekarnes ansökning om förhöjning af pri— seme å medicinalier, bland annat yttrat, att 1819 års medicinal-taxa uppgjordes i öfverensstämmelse med vissa antagna grunder, utmärkande sig framför dem, som följts vid upprättandet af de utländska taxorna derigenom, att deras användande, i och för prisernas bestämmande, aldrig lennar något rum åt ett godtyckligt tolkande och medgifver apothekaren en visserligen ej öfverdrifvet hög, men också ej obilligtlågt beräknad vinst.
Dessa grunder voro följande, nemligen: l:o.
In/iöpspris, som bestämmes efter priskuranter, infordrade från de större droguisterne i Hamburg och Lubeck, och hvartill läggas, utom 12\ procent deraf, svarande mot omkostnaderna vid varans reqvirerande och transporterande til! reqvirenten, äfven den efter gällande tulltaxa derå belöpande tull.
Sedan allt detta är sammanlagdt, uppgöres droguens pris i medicinal-taxan sålunda, att apothekaren vid försäljningen af större partier får 661 procent och för minut-försäljning 100 proceu*, utöfver hvad varan verkligen kostar honom. 2:o.
Betalning för allt arbete, som erfordras i laboratorium, så väl som vid reeepternas expedierande i apotheket, hvarigenom hans kostnad ersättes för underhållet af medhjelpare, af dräng såsom biträde vid laboratorii-göromålen och för inköpet af diverse effekter och apparater för laboratorium.
Med den nettobehållning af 66f ä 100 procent å hvarje drogue, hvilken sålunda vid försäljning af medicinalier tillfaller apothekaren, skall han bestrida utgifterna för apotheks-lokalens hyra, lärlingars underhåll, ränta å nedlagdt kapital samt lefnadskostnadcn för sig och sin familj.
— Kommitterade tillstyrkte äfven, att dessa grunder må fortfarande förblifva gällande, dock med den förändring vid beräknandet af ersättning för Jaborationsarbetet (pro laborej, att densamma upptoges till 15 sk., i stället för 12 sk. 10 rist., för hvarje arbetstimme, som benöfde användas till en operations verkställande, hvilket vore föranledt deraf, att underhållskostnaden för medhjelpare sedan år 1819 i ungefärligen samma proportion stigit, hvarjemte kommitterade föreslagit upphäfvandet af föreskriften i Kongl, kungörelsen den 23 Januari 1827, angående apothekarnes skyl - Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Betänkande, l\’:o 198. 7 dighet att, vid leveranser af läkemedel till allmänna inrättningar, fullgöra desamma mot 10 till 15 procent lägre pris än, som medicinal-taxan utsätter.
Någon allmän eller serskild nedsättning uti densamma hade för öfrigt icke blifvit af kommitterade föreslagen.
Utskottet får derjemte upplysa, att medicinal-taxan årligen granskas af dertill utsedde kommitterade, hvilka, med afseende å droguernas stigande och fallande i handeln jemte flera omständigheter, föreslå nödiga jemnkningar och rättelser deruti.
Dessa anmälas af Sundhets-kollegium till Kongl.
Maj:t. som, efter nådig pröfning deraf, anbefaller dq antagna prisförändringarnes kungörande till efterrättelse under året; och äro, sednast genom Kongl, brefvet den 13 Juni 1839, serskilda närmare nådiga föreskrifter, angående läkemedels årliga omtaxering, Sundhets-kollegium meddelade.
Hätaf torde finnas, att bestämmandet af medikaments-priserna icke, såsom af motionären blifvit antydt, beror på apothekarens godtycke, enär de hvila på antagna giltiga grunder samt förändrande af desamma årligen eger rum efter droguepriserneS fluktuerande, äfvensom att apolheks-privilegiernes värden ej ingått bland berörde grunder för medicinal-taxan, ehuru möjligtvis vid uppgörandet deraf icke förbisedda och således ej heller utöfva något inflytande å de årliga förändringarna deruti.
— Om ifrågavarande taxa, som, enligt hvad till Utskottet blifvit uppgifvet, är den lägsta, som något land eger, än medför en större vinst för apothekarne i en del af rikets städer, der medikaments-försäljningen uppgår till höga belopp, så lärer den deremot vara temligen knapp för andra apothek, som hafva mindre försäljning och äro belägna i det inre af landet samt följaktligen belastade med högre omkostnader för frakter och assuranser, m. m.; och skulle en nedsättning af taxan ofelbart komma alt hota dessas bestånd.
— Derföre och så vida ej olika taxor skola antagas för de olika apothekeh, torde den medelväg böra bibehållas, som för jemkning af dessa olika förhållanden blifvit följd vid bestämmandet af medikaments-priserna uti nuvarande taxa.
Ehuru frågan om nedsättning af priserna å läkemedel är af stor vigt och en sådan förändring skulle blifva till synnerlig nytta för den stora allmänheten, anser Utskottet sig likväl, på grund af hvad ofvan blifvit anfördt, ej böra tillstyrka Kikets Ständer att för närvarande uttala någon önskan i berörde hänseende, helst en sådan ned.
Ilning äfven kunde komma att utöfva ett hinderligt inflytande i 8 Allra.
'Besvärs- och Ekon.- Ut skot tels Betänkande, TV: o iOS. afseende å apotheks-privilegii-köpens upphörande, hvarom Utskottet skall här nedan sitt utlåtande afgifva; och får Utskottet derföre hemställa, att motionen, i hvad den angar en underdånig anhållan om medicinal-taxans nedsättning, icke nu må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Hvad slutligen angår den af motionären framställda önskan, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl.
Maj:t täcktes vid utfärdande af nytt apotliekare-reglemente fästa af billighet påkalladt afseende derå, „att skicklighet “mera än penningeförmögenhct blifver gällande vid utfärdandet af apotheks-privileHgier, “ så har denna fråga redan flera gånger varit föremål för förtjent uppmärksamsamhet, men dess lösning ansetts beroende på möjligheten af apotheks-privilegiihandelns afskaffande.
Emedlertid har olämpligheten af nuvarande förhållande härmed och de för apothekare-yrkets behöriga utöfning serdeles menliga följderna deraf, att apotheks-privilegierna öfverlåtas genom köp och arf m. m.; utan att kunskaper eller ådagalagda insigter i yrket tagas i betraktande, såsom nämndt är, redan länge varit insedda samt äfven öfverklagade af apothekarne sjelfve*
För tillvägabringande af önskad förändring häruti har apothekaren Forshall, uti sin ofvanberörda, å egna och åtskilliga andra apothekares vägnar, gjorda underdåniga ansökning, anhållit, att å dessa förhållanden få fästa Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet och jemväl bifogat förslag till föreskrifter och stadganden, rörande apolheks-privilegiernas inlösning och dödande medelst bildandet af en amorlerings-anstalt; innehållande detsamma hufvudsakligen: l:o att en fond sammanskjutes och ställes under förvaltning af en direktion; 2:o att en värderings-nämnd nises inom hvarje distrikt, hvilken förskaffar sig uppgift å privilegiet och uppskattar dess värde; 3:o att apothekarne bidraga till berörde fond med erläggande genast af f5:dels procent utaf apothekets värdesumma och sedermera med 1 procent deraf årligen i 45 år, utom den så kallade privilcgii-räntan ä 6 procent; och 4:o att, så snart fonden stigit till 100,000 R:dr, den utsedda direktionen skulle ega att upptaga lån, hvarmed privflegii-lösen efter lottning betalas, medan afgiften fortgår till förräntning och skuldernas slutliga liqviderande; förutsättande förslaget i öfrigt såsom vilkor, bland annat: l:o förhöjning af nu gällande medicinal-taxa eller egentligen å den beviljade - Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 108. 9 viljade import-procenten från 12£ till 25 procent; 2:o upphörande af stadgade rabatten vid medikaments-leveranser till allmänna verk och inrättningar; samt 3:o att några nya apotheks-anläggningar under amorterings-tiden icke tillåtas; hvaremot efter 45 år staten skulle komma till disposition af samtliga apotheks-privilegierna i riket.
Såsom ett förtydligande af första vilkoret har dessutom blifvit tillagdt, att uträkningen för nya medicinal-taxan skulle vara den, att, sedan tull och 25 procent transportkostnad vore tillagd utländska varans värde, den derigenom uppkomna summa ökades med 133^ procent för utminutering med gran-, skrupel- och drachmavigter, med 100 procent för utminutering med unsvigter och med 66§ procent för utminutering med liber-vigter.
I sitt utlåtande den 17 November 1845 afstyrkte Sundhets-kollegium nådigt bifall till detta förslag, uppå anförda skäl och i öfverensstämmelse med de åsigter, som Kollegium förut under den 25 April 1842 i underdånighet yttrat, hvarvid Kongl. Kollegium bland annat anförde, att, om det än vöre både billigt och nyttigt, att den ofta öfverdrifvet stegrade lösen för apotheks-privilegierna kunde försvinna, utan gravation för efterträdaren, Kollegium dock ansåge, att med privilegiernas öfverlåtande må förhållas, såsom derom redan stadgadt är.
Herr general-direktören m. m. iEkströmer biträdde icke, på sätt härförut blifvit nämndt, denna mening, utan afgaf deremot sin reservation, för hvilken, enär den tilldragit sig Utskottets synnerliga uppmärksamhet, det torde tillåtas Utskottet att redogöra något omständligare, än i öfrigt rörande åtgärderna i detta ärende kunnat, af fruktan för alltför stor vidlyftighet, ega rum.
Apothekaren Forshalls berörde förslag har general-direktören, lika med Sundhets-kollegium, ansett icke böra vinna nådigt bifall, emedan l:o beredandet af tillgångar till den ifrågaställa amorteringens bedrifvande genom höjandet af medicinaltaxan orättvist komme att drabba allmänheten och vore en indirekt beskattningsåtgärd; 2:o upphörandet af stadgad rabatt vid leveranser af läkemedel till allmänna inrättningar ej ens skulle medföra åsyftad verkan att bereda större vinst åt apothekarne, enär derigenom blefve oundgängligt att återgå till entreprenad-auktioner, hvarvid någon förhöjning i nuvarande rabatterade priser väl ej komme i fråga, enär kändt vore, att apothekare, der konkurrens hittills kunnat ega rum, för medikaments-leveransers erhållande erbjudit ända till tredubbel rabatt; samt 3:o då en inBih. till R.
Prot. 1850 § t85i. 8 Sami., 24 Hd/t. 2 10: Allin.
Besvärs- och Ekon.-UUkottets Betänkande, N:o 108. skränkning uti Kongl.
Maj:ts höga rätt att pröfva och bestämma orternas behof af nya apothek deraf blefvc eu följd.
I afseende å frågan om apotheks-privilegii-haudelns afskaffande har General-direktören åter, i motsats till Sundhets-kollegii derom yttrade åsigt, ansett sådant böra ske, och till stöd härför, bland annat anfört i »Upphörandet af de s. k. privilegii-köpen är en vigtig åtgärd, mera för dess betydelse i statsrättligt och statsekonomiskt hänseende, än i betraktande af apothekens närvarande eller blifvande innehafvares enskilda ställning.
Hvad dem belruffar., så är det temligen påtagligt, att de, såsom hvarje närings-idkare, vid fråga om öfvertagande af en rörelse, måste beräkna, i hvad mån densamma kan lemna den afkastning, att derigenom icke blott räntan å det nedlagda kapitalet, utan ock näringsidkarens egen möda och arbete må kunna godtgöras, så att han deraf njuter sin bergning.
Derföre kan, endast så länge apoihekare-yrket bär sig eller lemnar vinst, rättigheten att samma yrke å viss ort utöfva blifva föremål för köpslut man och man emellan, äfvensom köpesumman alltid måste lämpa sig efter den kalkylerade afkastningen och i förhållande dertill stiga eller falla.
Om än en eller annan kalkylerade illa eller af en alltför ifrig längtan efter sjelfständig verksamhet skulle låta förleda sig att betala ett apothek för dyrt, så är detta ett förhållande, hvilket icke kan genom författningar förekommas, men som här,, likasom i all annan handel,, vid nästa köp, genom nedsättning i priset sjelfmant åter rättas.
Men denna privilegiihandel är deremot icke likgiltig, om den betraktas från statens eller det allmännas sida.
Apothekare-yrket, om än till en viss grad att anse såsom ett merkantilt näringsfång, är dock derjemte ett vetenskapligt yrke, af den vigt för menskligheten, att dess utöfning icke anförtros åt någon annan än den, som deri förvärfvat och ådagalagt behöriga kunskaper och skicklighet, hvaraf äfven synes böra följa, att den, som genom högre kunskaper och större skicklighet gjort sig bäst qvalificerad till samma yrkes utöfning, företrädesvis borde blifva dertill använd.
Så länge rättigheten att drifva apotheks-rörelse endast genom inköp af företrädarens privilegium kan rörvärfvas, är det dock icke skickligheten, utan bästa tillgången på penningar eller största krediten och i förening dermed mången gång minsta betänksamhet i kalkyl, som bestämma, hvilken som blifver egare af ett ledigt eller till salu utbjudet apothek, under hvilket förhållande staten således icke blott är beröfvad tillfället att för Allm.
Besvärs- och Ekon.-Vtskottets Betänkande, N:o f08.
11 det allmännas båtnad företrädesvis använda och genom befordran belöna och uppmuntra den större skickligheten, utan ock tacite öfverlåter dispositionen af detta vigtiga prerogativ åt enskild mans af enskildt intresse beroende val.
Å en annan sida är det äfven klart, att, så vidt medicinalier måste anses såsom oundgängliga nödvändighetsvaror, som ingen kan afsäga sig, men hvilkas förbrukning är ett tvång, en nödhjelp för hvar och en, i hvad stånd och vilkor han sig befinner, det äfven måste vara orätt, att priset derå genom någon statens åtgärd stegras, och det är likväl detta, som inträffar, om staten tillå'er, att handel drifves med sjelfva rättigheten att försälja medikamenter; ty, om bestående taxa ej beredde full tillgång för ränta å köpeskillingen, så måste köparen antingen gå miste om den för hans utkomst oundgängliga fördel af rörelsen eller ock, möjligtvis på sidan om både pharmakopé och medicinal-taxa, söka att hålla sig skadeslös och således allmänheten i sista instansen betala den ökade räntan i trots af alla kontroller, helst apothekareyrkets behöriga utöfning måste i detaljerna (och dessa äro här de vigtigaste) mera än något annat, bero på den utöfvandes rättskänsla, kunskap och noggrannhet.
Det kan derföre ej heller ur moralisk synpunkt vara rätt att tolerera ett förhållande, som påtagligen ökar frestelsen till lagöfverlrädelser, i samma mån dessa'blifva nödhjelpsmedel för ingångna förbindelsers uppfyllande eller för ernående af nödig utkomst.44 .,Den s. k. privilegii-handeln synes ock sakna stöd i de rörande apotheksvasendet tid efter annan utfärdade författningar, ehuru prejudikater från senare tiders lagskipning kunna åberopas för att söka visa lagligheten deraf.