Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till följe af derefter erhållne förnyade Nådiga Befallningar, har Kammar-Collegium i underdånighet inkommit med de i förevarande mål från Collegium infordrade upplysningar, jemte dess vidare underdåniga utlåtande i ämnet, hvaraf, så val som af Collegii ofvannämnde första Berättelse, med hvad dessutom särskildt kunnat inhämtas, blifvit hufvudsakligen utredt, att, till betalning af en underdånig fordran, som ofvanhemäldte Kammar- och Oeconomie-Råd i Pomern, Daniel Schlegelj egt för till Svenska Kronan gjorde förskotter, Drottning Christina, genom Öppet Salubref den 27 Oct. i65a, emot en å 3 proCent uträknad Köpe-Summa, stor 100,000 R:dr 36 sk. 2* p:gr S:mt till honom upplåtit och försållt åtskillige i Halland belägne Skatte- Kronooch Kloster-Hemman, som tillsammans utgjorde 211 Mantal, med 4>5oo D:r 1 sk. 2 p:gr godt gängse Smits ränta, och dem tillegna t Schlegelj, hans hustru och arfvingar att nyttja, bruka och behålla till everdelig ego, såsom allodialt och oconditioneradt Frälse, alldeles såsom andre sine arf- och aflinge-gods, och flere af Ridderskapet och Adeln uti Halland deras välfångna Egendom och Frälsegods, efter Privilegiernes lydelse och innehåll, innehade och besutto; dock med villkor, att Hennes Maj:t och efterkommande Konungar samt Sveriges Krona skulle ega magt, att när lägligt vore, åter inlö - Stats- Utskottets Betänkandm. 65 inlösa berörde gods, emot restitution till Schlegel^ lians hustru och arfvingar afförenämnde 100,000 Riksdaler 36 sk» 3f p:gr S:mt, samt att derefter undfängen nöjaktig betalning, voro skyldige att godsen afstå och afträda; äfvensom, hvad Skalte-Rätten angick, de icke egde magt att tvinga Jord* eganden från sin börd, utan hans vilja och samtycke, såsom Lag förmådde.
Utaf desse sålunda till full Frälse-ego, och ingalunda under vanlig förpantning, Kronan afhände 211 hela Hemman blefvo sedermera dels år 1687, a3 Mantal med 588 D:r 24 s^- 12 ptgrs ränta af Reductions-Commissionen till Kronan åter indragne, för så kallade oköpte räntor, sorn icke funnits vara vid köpet beräknade, och för hvilka Kronan således icke åtnjutit någon betalning, dels ock, med samma Commissions tillåtelse, Mantal af Schlegels Arfvingar, enligt ett med dem år 1700 afslutadt byte, afstådde till en Grefvinna De la Gardie, mot vederlag, af 8j Mantal gammalt Frälse och 1 Mantal Krono-Skatte; äfvensom 1 Mantal, vid namn Skeppsås, gått i byte från Arfvingarne, mot ett Frälse-Hemman i Bållebo, hvilket sednare likväl derefter med 1705 års ränta indragits till Kronan, såsom ersättning för enskildt persons gravationer, och nu befinnes af Krono-natur, samt ett annat Mantal, Öinge kalladt, återgått till Kronans disposition, emedan det sedermera blifvit lem 4:rfe Sami. 5 66 Stats-Utskottels Betänkunden. nadt såsom vederlag till Handlanden Tripps Arfvingar för tvänne dem tillhörige till Post-hemman utbytte Hemman; hvarjemte 20 Mantal af ifrågavarande Hemman, som troligen, tid efter annan, blifvit af Schlegelska Arfvingarne till enskildte afhände, af desse, i och för hvarjehanda ersättningar, till Kronan blifvit afstådde, och derföre nu i Jordböckerne dels som Krono och dels som Skatte uppföras.
På sådant sätt återstodo af de till Schlegel försålde Hemman, utom de c)i Mantal, som Grefvinnan De la Gardie lemnade i Vederlag, endast 15ii Mantal, hvilka sammanlagde i6o^:dels oförmedlade Frälse- och Skatte-Frälse-hemman, som ännu äro i orten kände under namn af Schie ge k\i'd Köpegods, och de enda, sorn följagtligen numera kunde vara ifråga att återlösas, för närvarande egas icke vetterligen af någon Schlegels Arfvinge, utan dels af Allmoge, dels af Adels- och andre Ståndspersoner, som alla äro Svenske män, deraf någre innehafva desse Hemman under faststälde Fidei-Commisser och de öfrige på lagligen utlyste Utmätnings-Auctioner, eller genom andre köp, som med Lagfart och Fasta blifvit försäkrade, dem åtkommit, och egarne till de af desse Hemman, sorn viel upplåtelsen i65a varit Krono, disponera sådane Hemman med lika fullkomlig rätt och frihet, som andra Frälse-hémman, hvarföre äfven å någre af dem besittningsrätten blifvit till annan person afhänd, och flem - Stats- Utskottets Betänkanden. månen på sådant sätt till Skalte-Frälsc-hemman förvandlade.
I afseende på frågan om teloppet af den löseskilling, som för desse Hemman, i händelse af deras inlösen till Kronan, skulle komma att erläggas och hvarpå förmånen af samma inlösen hufvudsakligen heror, befiniies att Löseskillingen, beräknad i samma mynt, som för Köpeskillingen uti i652 års Salubref är utsatt, eller Riksdaler S:mt, med 48 öre eller 6 Mark S:mt på Riksdalern, enligt Kongl. Förordningen om Myntet, af den 14 April 1653, då Riksdalern hade enahanda Skrot beli Korn, som nu, skulle för ofvannänlnde iBi— Mantal, hvilkas Jordeboks-Räntor, efter Kammar-Collegii uppgift, utgöra 3,629 D:r 29 sk. 2 p:gr S:mt, efter enahanda grund sorn Köpe-Summan, eller efter 3 Procent, nppgå till 80,887^5 R:dr B:co, och att de ärliga räntorne af samma Hemman, förvandlade, efter ett medium af 10 års Markegångspris, från 180G till 1815, utgjorde 4,5oo R:dr 38 sk. 8 r:st, eller nära 6 proCent på nämnde Köpe-skilling, hvarförutan genom Skatteköp af sådane Hemman, som vid försäljningen till Schlegel voro Krono, skulle, då 10 års räntor dervid togos till grund, åtminstone en Summa af omkring 11,900 R:dr kunna erhållas; men om åter, i anledning af vederbörande Hemmans-egares derom möjligtvis gjorde påstående, på grund af Köpe-skillingens benämning i Salubrefvet med R:dr S:mt, Löse-skillingen 68 Stats-Utskottets Betänkanden. borde till berörde belopp betalas i Silfver Riksdaler, eller efter deras förvandling till R:dr B:co Sedlar, och hvilket, derest det ej å Kronans sida medgåfves, på Domarens bestämmande berodde, så komme Löse-skillingen för nämnde i5ig Mantal, med deras på omförmäldte sätt förvandlade 4>5oo R:dr 38 sk. 8 r:st Räntor, att, efter nuvarande tids Cours, blifva öfver 200,000 R:dr B:cc Sedlar, och Räntorne således icke att gifva mera, än omkring 2 proCent.
Ett lika förhållande inträffade ock i dessa lall med Löse-skillingar för de öfrige från Grefvinnan De la Gardie tillbytte q| Mantal af SchlegelsVa godset, i den mon de icke i Jordeböcker upptagne Räntor utaf de 85 Mantal deraf, som varit gammalt Frälse, kunde genom behörig
Då Kongl. Maj:t tagit denna i flere afseenden vigtiga fråga i öfvervägande, har Kongl. Maj:t väl, å ena sidan, funnit Kronans rätt till återlösen af i6o| Mantal utaf de år i65a till Kammar- och OeconomieRådet Schlegel Kronan afhände 111 Hemman i Halland vara ostridig, men ock, å den andra, att då, under en tiderymd af 170 år, derunder berörde i6o|; Mantal kommit ur Schlegelska Arfvingarnes händer, och gått i Köp andra personer emellan, hvilka på Hemmanens förbättring användt möda och kostnader, Kronan allt hitintills icke Stats-Vtskottets Betänkanden. 6$ gjort en sådan rätt gällande, nuvarande egare af samma Hemman således med skäl böra anses i sin besittning deraf förblifva tryggade, och icke, till åstadkommande af oro samt en mängd långvariga och kostsamma Rättegångar i Hemuls-väg, af Kronan söka derifrån rubbas, desto häldre som de aila, efter hvad upplyst blifvit, äro Svenske Män.
Och då jemväl ovisst är, om, genom ifrågavarande Hemmans inlösen, någon förmån skulle Kronan tillfalla, enär dels Löse-skillingcn lärer böra utgå i samma mynt-sort, som Köpe-summan, hvilken bestått i Silfver, dels ock Kronan icke, sätt Riksens Ständer ansett, öfver de af desse Hemman, som i65a varit Krono, synes, efter skedd inlösen deraf, emot sednare Författningar och hvad, i afseende, på T ripp iska Arfvingarnes dispositions-rätt till dylika Hemman af de Trippiske Godsen, blifvit förklaradt, kunna numera tillkomma annan dispositions-rätt, än öfver vanlige Krono-Hemman, samt sålunda, utom Räntan , endast för dem erhålla en mindre betydlig Skatte-köpeskilling, likasom för alla Hemmanen Ordinarie Båtsmans-Rotering, i stället för den nu varande Extra Rotering, hvilka fördelar icke på långt när kunde svara emot Räntan af den Köpe-summa, som lill deras inlösen skulle erfordras; så har Kongl. Maj:t ansett sig icke, i anledning af hvad Riksens Ständer, uti deras vid 1818 års
Riksdag aflåtne ofvannämnde underdå - •jo Stats-Utskottets Betänkanden. niga skrifvelse, i detta ämne anhållit, kunna uti några anstalter för ifrågakomne Hemmans inlösen ingå, utan vill Kongl. Maj:t derföre nu i Nåder hafva detta ärende till Riksens Ständer öfverlemnadt, med den framställning, om icke af ofvananförde skäl, all fråga om inlösen utaf desse Hemman, på grund af Kronans
De i detta mål till Kongl. Maj:t inkomne Handlingar vill Kongl.
Maj:t, tili närmare upplysning, låta tillställas det Riksens Ständers Utskott, till hvars handläggning detsamma kan blifva öfverlemnadt; och Kongl. Maj:t förblifver Riksens Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
Datum ut supra. CARL JOHAN. M. G. Danckwardt.” Hvarjemte Ilöglofl.'
Ridderskapet och Adeln till
Utskottet öfverlemnat ett anförande i frågan af Herr Landshöfdingen m. m.
Lars Arnellderuti visas velat, att den i fråga ställde återlösen af de så kallade SchlegelsVe Köpegodsen icke skulle vara någon bestämd rättighet för Staten, utan beroende af kostsamma Rättegångar, förorsaka en våldsam rubbning i egande rätten, Stats-Utskottets Betänkanclen.
71 åstadkomma mångfaldiga tviste-ämnen och icke tillskynda Staten fördelar, motsvarande Löse-skillingen och de med inlösningen förknippade olägenheter, hvarföre Herr Landshöfdingen tillstyrkt antagande af den Nådiga Propositionen; deremot RiksdagsFullmägtigen från Halland Pehr Bengtsson, uti Memorial, som Hederv.
Bonde-Ståndet till Stats-Utskottet jemväl öfverlemnat, anfört, att, efter sista Riksdag, en del Åboer på de så kallade Schlegeldkd Godsen, erbjudit sig att få lösa till Skatte de Hemman, som af dem brukades, och ehuru sådane erbjudanden sedermera torde vara återkallade, fortfor dock Åböernes önskan att komma i åtnjutande af Lösnings-förmånen, hvilken rättighet borde få begagnas af Åboens Slägtingar, om denne skulle vara oförmögen att erlägga Löse-skillingen, som kunde ingå till Banken, efter de för fastighets-lån stadgade grunder; att, enligt 1722 och 1723 års Jordeböcker, de Heste Hemmanen då ännu vore i Schlegelshe Arfvingarnes händer, hvilket ännu skall vara förhållandet med många, att de fleste af desse Hemman tillhöra Barnhuset i Götheborg, många, sorn år i652 varit Krono-Skatte, genom vedeibörandes efterlåtenhet, förlorat Skatte-Rätten, utan någon ersättning, och äro nu veckodags-hemraan samt Åböerne städslade; att Grefvinnan De la Gardie icke lärer erhållit fastställelse på sine Schlegelå\e Hemmansbyten, samt alt Hemmanen dessutom icke uti 73 Stats-Utskottets Bctänkanden.
Schlegel*,ka Köpe-brefven äro upplåtne till någon Handels- eller Bytesvara, utan endast till bruk och nyttjande, Stats-Utskottet har, vid förehafvande af denna fråga, inhämtat, att då vid sista Riksdag detta ämne hos Riksens Ständer förevar, befanns det i sådant skick, att, sedan Kongl.
Kammar-Collegium, på Nådig befallning under den 12 Oct, i8i5, om ifrågavai’ande Gods afgifvit omständlig Berättelse, så har Kongl. Maj:t, uti Nådigt bref af den 28 Dec. samma år, förklarat sig anse åtskillige ytterligare upplysningar af nöden, innan målet kunde vinna någon vidare handläggning, och att I’ongl.
Kammar-Collegium derefter i sådant afseende, d. 9 Febr. 1816, låtit afgå Bref till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Hallands
Län, derifrån något svar då ännu icke till Collegium inkommit, vid hvilket sakens sammanhang Riksens Ständer, uti underdånig skrifvelse af den a Julii 1818, anhöllo, ej allenast att vederbörande måtte i Nåder förständigas om skyndsam verkställighet af hvad Kongl. Maj:t härutinnan då redan befallt, utan ock att, om, efter Nådig pröfning, SchlegelsVe Godsens inlösen till Kronan skulle finnas fördelagtig, Kongl. Maj:t då måtte täckas i Nåder om en sådan inlösen föranstalta, i hvilken händelse med de af desse Kronans behållna Hemman, som icke voro af Skatte natur, komme att forfans, i likhet med hvad Stats-Utskottets Betänkanden. ^3 Riksens Ständer vid 1810 års Urtima Riksdag, rörande Kungsgårdars oell Krono-Lägenheters användande, fastställt.
De saknade upplysningarne hafva sedermera från Kongl.
Kammar-Collegium blifvit i underdånighet iugifne, och äro nu, jemte flere frågan rörande Handlingar StatsUtskottet i Nåder meddelde; och enär desse gifva vid handen, hvad Kongl. Maj:t uti dess Nådiga Proposition behagat framställa, att
Löse-skilliugen för de i Halland belägne så kallade Schlegel*,ke Köpegodsen, utgörande i6o| Mantal oförmedlade Frälse- och Skatte-frälse-hemman, hvilka alla nu innehafvas af Svenske Män, skulle uppgå till det belopp,att, om den finge erläggas i Banco* sedlar, till samma numeraire, som den år i652 för Kammar- och Oeconomie-Rådet Schlegel utsattes, de årliga Räntorne af samma Hemman, förvandlade efter medium af io års Markegångs-pris, skulle uppgå till nära 6 proCent, men deremot, om, på grund af Köpeskillingens benämning i Salu-Brefvet, med Riksdaler S:mt, Löse-skillingen efter pröfning af Domaren skulle fastställas till samma belopp i Silfver Riksdaler, och hvilket senare betalnings - vilkor troligen komme att bestämmas, icke skulle gifva mera ån omkring 2 proCent och följagtligen denna Lösnings-rätts begagnande ej kunde tillskynda Staten någon verklig fördel, men deremot medföra för många enskildt* Stats-Utskottets Betänkanden. kostnader och olägenheter genom uppkommande Rättegångar oeh osäkerhet samt rubbning i deras egande- och besittnings-rätt; hemställer, vid sådant förhållande och på de i Kongl.
Majrts Nådiga Proposition ytterligare anförde skäl, Stats-Utskottet vördsamt till Riksens Ständer, om icke, såsom Kongl.
Maj:t i Nåder föreslagit, ali fråga om inlösen utaf de i Halland belägne så kallade Schlegehka Köpegodsen, på grund af Kronans rätt dertill, må nu och för alltid förfalla, och innehafvar ne deraf i sin egande- och besittnings-rätt åtnjuta lika trygghet sorn på all annan jord i Riket; och lärer det beslut häröfver, hvaruti Riksens Högloft.
Ständer stadna, hos Kongl.
Stockholm den 22 Febr. 1820.
Ankom elen 25 Fehr. i8a3.
Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition , angående framtida disposition af Wendtholms HofStall-Ång.
Ifrån Kongl. Maj:t har Stats-Utskottet fått emottaga följande Nådiga Proposition af Stats-Utskottets Betänkanden.
75 elen 18 nasti.
Januarii: ”Då Riksens Ständer vid 1812 års Riksdag, i afseende på framtida disposition af åtskillige Kungs-ängar, hvarå de då gällande Arrende-Contracter med år 1816 löpte till ända, på sätt Riksens Ständers derom tili Kongl. Majit aflåtne underdåniga skrifvelse innehåller, förordnat, att i tid och minst ett år förut försök borde anställas till samma .
Kungsängars vidare bortarrenderande, hade Riksens Ständer tillika, såsom vilkor derföre, föreskrifvit, att de Ängarne tillslagne dagsverken borde försvinna, och åtminstone ett lika belopp hö, som dil lills erlagts skulle i arrende derföre in natura aflemnas, men att derest sådane förmåner icke kunde erhållas, de förre arrende-Contracterne på ett års tid skulle förlängas, intill dess Riksens Ständer vid den Lagtima Riksdag, som 1817 förmodades infalla, kunde vidare derom besluta.
Bland de Kungs-ängar, hvarom Riksens Ständers berörde föreskrift blifvit meddelad, var äfven den i Hellersjö Socken, Färentuna Härad och Stockholms Län belägne Wendtholms Hof-Stall-äng, för hvilken det årliga arrendet då utgjordes med 3,240 L:pd Hö, som till Kongl. Maj:ts Hofstall skulle lefvereras.
Vid den arrende-auetion, som, i anledning af hvad Riksens Ständer sålunda förordnat, på Nådig befallning blifvit, den 3o Maji 1815, å nyssnämnde IIof-Stall-Ang 76 Stats-lJtskottets Betänkanden. hållen, hade högsta Arrende-budet derå uppgått till 4*333 L:pd Hö årligen, hvilket, enär det således, oagtadt de indragne dagsverken, med 1,093 L:pd öfverstigit förra arrendet, Kongl.
Maj:t i Nåder antagit för de 3o påföljande åren, räknade ifrån midfastan 1817; i följe hvaraf denna Hof-StallÄng, emot ett sådant arrende och derföre ställd vanlig borgen, blifvit till en vid namn Sven Jansson Engblom } såsom arrendator, under nämnde tid öfverlåten.
Efter Engbloms några år derefter inträffade död, hade hans Ellka, i början af år 1820, hos Kammar-Collegium anmält, att, sedan ali dess egendom, till gäldande af återstående arrende för år 1819, blifvit medtagen, hon sålunda blifvit oförmögen att kunna med arrendet vidare fortfara, och begärde alt derifrån blifva skiljd; hvarföre ock då Engblom?
Löftesmän äfven förklarat, det de icke ville samma arrende öfvertaga, Ängen blifvit genom Kammar-Collegii försorg under nytt arrende på de åter» stående 27 åren å auction utbjuden, först den 6 Junii och sedan den 5 Joln 1820; men som vid bägge desse tillfällen högsta anbudet, det förra af 25oo och det sednare 2600 L:pd Hö, icke blott varit betydligen mindre, än Engbloms arrende, utan äfven den ena gången med 740
L:pd och den andi a gången med 640 L:pd understigit det intill år 1816, för Ängen erlagde belopp af 3,24o L:pd, hvilket Riksens Stän - Stats-Utskottets Iietäiikcmden.
77 der såsom det minsta bestämt, och hvarunder således Kongl. Maj:t ansett något anbud icke kunna af Kongl.
Maj:t antagas; så hade Kongl. Maj:t enär frågan om förlängning af förra Contractet om Ängen icke eller då mera egde rum, under den 19 Julii 1820, beslutit, att samma äng skulle å nyo på arrende-auction utbjudas, hvilket ock blifvit verkställda dels den 10 påföljande October, dels den 3 April 1821, utan att något anbud dervid skett, hvarföre vidare arrende-auctioner blifvit hällne först i September månad sistnämnde år, då blott ett anbud af 5oo L:pd utan borgen skett, likasom korrt derefter en annan person, utom auction, med borgen erbjudit 1,000 L.‘pd, och sedan den 26 Martil sisth år, då blott i5oo L:pd utan borgen erbjudits, och hvilka arrende-anbud således lika litet, sora de föregående, af Kongl.
Maj:t kunnat antagas.
Enär liu de af Kongl.
Maj:t särskildt infordrade upplysningar om beskaffenheten och afkastningeli af ifrågavarande Wendtholms Hof-Stall-Äng, hvilken under tiden måst för Kongl. Majtts och Kronans räkning bergås, derjemte ådagalagt, att, sedan de till ängens afbergning förut tillslagne dagsverken upphört, icke blott det arrende, hvari aflidne Engblom derom år 1815 ingått, utan äfven det arrende-belopp, Riksens Ständer såsom det minsta fÖreskrifvit, 78 Stats-Utskottets Betänkanden. vöre för högt och vida Öfver hvad, med en Arrendators bestånd, för ängen kunde utgöras, samt alt följagteligen hvad också vid de flere haline Arrende-auctioner sig visat, sistnämnde arrende-belopp icke kunde vinnas, utan nedsättning deri höra ega rum, den Kongl. Maj:t likväl, mot Riksens Ständers ofvannämnde föreskrift, icke ansett Sig kunna bifalla, så har Kongl. Majrt till Riksens Ständers Stats-Utskott i Nåder velat öfverlemna, att hos Riksens Ständer föreslå, om icke ett mindre arrende, som vid anställande ytterligare auction å ifrågavarande Hof-Stall-Äng kunde erbjudas, och såsom motsvarande hvad af ängen skäligen k
Unde påräknas, befunnes lämpligt, må antagas, eller på hvad sätt i annat fall med dispo* sitionen af denna
Äng må förhållas; och torde Riksens Ständers beslut härom blifva Kongl. Majrt så skyndsamt meddeldt, att verkställigheten deraf må, innevarande år, före bergningstiden kunna för sig gå.
Majrt förblifver Riksens Ständers Stats-Utskott med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
CARL JOHAN. M. G. Danchvardt'’ Vid Handläggningen af detta ämne har Utskottet vidare inhämtat, att, under det den - Stats-Utskottets Betänkatiden. 79 ne Äng, af anförde orsaker, icke varit utarrenderad, utan åren 1821 oell 1822 blifvit bergad för Statens räkning, har afkasthingen i Hö, sorn till Kongl. Hof-Stallet lefverera ts, uppgått år 1821 till 4,525 L:pd, och sålunda öfverstigit det derifrån påräknade qvantum 4>333 L:pd, men år 1822, deremot endast utgjort i,5oo L:pd; hvarvid Bergningskostnaden bestigit, det förra året till 376 R:dr 16 sk. 4 r;st, samt det sednare, inberäknad verkställd reparation å Ängs-Ladan, till 294 R:dr 25 sk. 4 rist.
Och blifver alltså angeläget, att någon förändring vidtages i den af Riksens Ständer Vid 1812 års Riksdag antagne grund för ut■arrenderingen af denna Äng.
Då, efter livad Kongl.
Maj:t i Nåder tillkännagifvit , vid de i senare åren utsatte auetioner, någre antaglige bud icke skett, samt de sedermera gjorde anbud af endast 1000 L;pd
Ho i årligt arrende mot borgen för dess erläggande och i,5oo L:pd utan sådan säkerhet, i jemförelse till Ängens afkastning år 1821, synes vida understiga hvad af denne Äng, utgörande 125.
Tunnland 3 kappland, skäligen bör kunna erhållas, liar Utskottet ansett den utväg till. erhållande af en större inkomst böra försökas, att Ängen upplåtes mot arrende i Spannmål och med rättighet för Arrendatorn, att, så vidt Ängen finnes tjenlig till åker, begagna den dertill; och skulle vid en sådan So Stats-Utskottets Betänkanden. utarrendering följas de uti Kongl.
Förordriingarne af den 17 Dec. 1799 och 3 Dec. 1810 stadgade Allmänna grunder för Kungsgårds-arrenden, samt Ängen, hvilken finnes fördelad uti särskilde Lotter af 6 till 10 Tunnland, utbjudas i sådane Lotter, såsom troligen förmånligast för Staten.
Det Hö-qvantum af 4,333 L:pd, som nu finnes i Kongl. Hof-Stallets utfordrings-stat anslaget att från Wendtholms
Äng lefvereras, skulle deremot i penningar utgå, lika med den del af utfodringshÖet, som förut finnes beräknad i Contant å 16 sk.
B:co L:pd; hvilket vid den skeende Stats-regleringen skall iagttagas, om Riksens Höglofl.
Ständer bifalla hvad Stats-Utskottet sålunda trott sig bora vördsamt föreslå.
Och lärer underdånig anmälan 0111 beslutet varda allåten.
Stockholm d. 22 Febr. i8a3.
N:0 18- Anlora den 25 Febr. l8i3.
Utlåtande uppå Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående Minister-Residenten i Francfurt Hjorts underdåniga ansökning om utbekommande af aflidne Abbé Voglers Pension.
SedaivJms Kongl. Maj:t dess Minister-Resident i Francfurt A. Hjort i underdånighet an - Stats-Utskottets Betänhanden. 81 anmält det uppdrag han af Storhertigliga Hessiska Ministern vid Tyska Förbundet von Hander erhållit, att utsöka och remittera återstoden af den pension, som jemlikt Contract af den io October 1787 blifvit aflidne Abbé Vogler til lagd, i egenskap af Hans Kongl. Svenska Maj:ts Capell-Mästare och efter det han genom Directeuren för de Kongl. Spectaclerne uppburit 1000 R:dr, utgörande innestående Pensionsbeloppet från 1808 års början till 180g års slut samt det öfversändt, för att Abbé Vogler s Arfvingar tillställas, och Minister-Residenten i underdånighet anhållit , att för den öfriga tiden intill Abbé Voglers död, eller från 1810 års början till och med Maj månad år 1814 utbekomma från Kongl. Stats-Contoiret den innehållne Pensionen, utgörande för 4 år och 5 månader, å 5oo R:dr om året, tillsammans 2208 R:dr 16 sk.
B:co; Så har Kongl. Maj:t i Nåder öfverlemna!
Handlingarne härom till Stats-Utskottet, med det yttrande, det Kongl. Maj:t ej funnit skäl att, med undantag från de genom Kongl. Förordningen den 9 December 1812 meddeldte föreskrifter tillåta utbetalningen af en fordran, hvartill Abbé Vogler eller hans Arfvingar försutit sin lagliga rätt, men dock, velat hänskjuta till Riksens Ständers pröfning, huruvida något särskildt anslag för ifrågavarande innestående Pensions godtgörande må beviljas. 4 .dt Sami. b 82 Stats-Utskottets Betänkatiden.
Af Handlingarne i detta ämne har Statsutskottet inhämtat, att förre Capell-Mästaren vid Konungens Hof-Capeil Abbé Vogler vid den Stats-Reglering som under 1809 och 1810 årens Riksdag af Riksens Ständer verkställdes och af Kongl.
Maj:t i Nåder gillades, blifvit uppförd på Rikets Allmänna Indragnings-Stat, att åtnjuta 5oo R:dr årligen, hvilken Pension han enligt ingånget Contract med förra Theater-Directionen egde rättighet att till sin död,, till fulla beloppet, uppbära utan afseende på vistelseort; men likmätigt Kongl. Kungörelsen af den 9 December 1812, hade han lill utbekommande deraf bordt sig hos Kongl. StatsContoiret anmäla sist inom den lia Julii årligen för det näst föregående året, vid påföljd att fordringen ansåges förfalla intill dess Riksens
Ständer sammankomma och efter tagen kännedom om densammas beskaffenhet, pröfvat huruvida till godtgörande deraf, särskildte medel kunde beviljas.
Vid öfvervägande af hvad härvid förekommit, och enär Kongl.