Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
BorgareSiåndet beslutat^att utlåning af do samme medle n borde ske emot pant af fastigheter i städer och på landet, enligt de hittills gällande grunder, och Hedervärda BondeStåndet, som endast i sitt beslut omförmält en årlig utlåning från Banquen emot Hypothek i fastigheter, i detta afseende sig icke bestämt utlåtit; och hemställa alltså Utskotten, att äfven det som rörer denna särskilda fråga, må från Pikets Ständers nu fattade beslut uteslutas, och blifva föremål för en framdeles företagande pröfning, Tvänne hufvudsakliga frågor, hvarom Piks. Stånden fattat olika beslut, skulle då sålunda blifva de enda återstående, i afseende hvarpå olikhet egde rum, nemligen angående beloppet af den för fastighetslåns utgifvande bestämde summan, samt angående ränta och afbetalnings-vilko. ren för hädanefter utgifvande fastighetslån.
I dessa afseenden är af BorgareStåndet medBihang till Miks. 6u Fiol liss, (:u åarni. 4, 5® Banco-Vtthöltttt Betänlund**. deladt endast ett enkelt gillande af Utskottens tiftslag uti 2 3'dje Puncten samt titi den 24:de, enligt det andra af de alternativ den innehåller» men Högloft.
Rid d erska pet och Adeln, sorn äfvenledes bifallit 23:dje Puncten, silvida den angår summan för fastighets-lånen, har deremot, rötande de vilkor derföre, hvarom 2 4: ole Puncten handlar, beslutat att å dessa nya fastighets lån borde såsom Ränte- och Capital-afbetalning årligen erläggas, efter hvarje Låntagares eget godtfinnande, antingen två procent i Silfver eller ock sex procent i llancosedlar, hvilka Bancosedlar af BancoFullmägtige sedermera komma att användas lill uppköp af Silfver.
Hedervärda BondeStåndets beslut, enligt hvilket en million årligen, under fern års tid, skulle från Bane]lien utlånas, emot Hypothek i fastigheter, och årlig Capital-afbetalning af två Procent i Silfver, hvarigenom Banquens reela fond lomme att förstärkas?
är å andra sidan så vida i öfverensstämmelse rtred Högvördig* PresteStåndetS sorn sistbemälte
Stånd antagit det tillägg till 2 3:clje Puncten, att dessutom 1,200,000 R:dr Banco borde utgifvas och, fördelade på fem år, tilläggas till den i Utskottens Utlåtande föresiagne summa för Fastighet • - lån på landet, emot vilkor att Låntagaine årligen erlägga 2 Procent i Silfver för alla Fastighetslån, som hädanefter utgå, i följe hvaraf omkring 450,000 R:dr Banco komma att i nya fastighetslån årligen intill nästa Riksdag utgå, hvilka på 3 31 år genom den nämnde afbetalningen i Silfver blifva Ii q u iderad e.
Men dc-tta nu anförde, som af PresteStåndet blifvit beslutadt, cm ovilkorligt erläggande af vissa Procent i Btinco-ZItskrntets Betänkanden. 51 Silfver för alla hädanefter utgående fastighetslån, år åter i motsatts emot det af BondeStåndet vid beslutet orri åilig Capital-afbetnlning i Silfver fogade tillägg, att det må hero af Låntagare att insätta detta Silfver in Natura, eller med Bancosedlar, efter den Cours, som BancoFullmägtige bestämma, i hvilket sednare fall Banquen derföre skulle inköpa Silfver på det samma ändamål må vinnas; och häraf skulle följa, att om, emot förmodan, Coursen möjligen skulle stiga till 144. sk., inbetalningen finge ske med sedlar efter 6 Procent af lånets primitiva belopp; hvilket tillägg deremot närmar BotideStåndets beslut till Ridderskapets och Adelns.
Vid en så betydlig olikhet emellan RiksStåndens beslut, i dessa bägge hänseenden, till summan af, och vilkoren för de fastighetslån, sorn hädanefter komma att utlemnas, hvarom frågorne ansetts ega oskiljaktigt sammanhang med hvarandra ; hafva Utskotten icke kunnat finna någon annan möjlighet till sam* manjemnkning än genom uppställande af de alternativa förslag, som synas Utskotten hvart och ett för sig, förena de från olika åsigter utgående, men sins emellan närmast öfverensstämmande , beslureri; nemligen antingen att den summa, som i fastighets låneväg hädanefter får utgå, komma stt förblifva i enlighet med Utskottens hemstalla-nden i första Alternativet af 2 2:dra Puncten, samt uti den 2 3 -dje och grunden för Ränte- och Capitalbetalnings - vilkoren vid dessa Utlåningar, att stadgas i enlighet med Utskottens förslag L andra Alternativet af 24-'de Puncten, eller ock att, utöfver de å äldre Fastighets- och Odlingslån ingå - 5» Bartea Utskottets Betiinkandtrt. ende Capital iafbetalningar, 1,200.000
Rtdr 15‘eo,1 fördelade på fem år, må utgifvas; mot vilkor att Uåntagarne årligen erlägga 2 Procent i Silfver af alla fastighetslån, sorn intill nasta Riksdag ■utgå, på satt att dessa, genom ert under 33] år verkställd sådan inbetalning uti Silfver, anses blifva till Capital och ränta liqviderade.
Om åter intetdera af dessa förslag skulle vinna bifall af tvänne
Stånd, torde åtminstone tvänne förena sig om hvardera Alternativet, hvilket endast erfordrar någon jemnkning af Högloft.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStändets beslut; och för sådant fall föreslå Utskotten härme* deist till Rikets Högloft.
Ständers godkännande den proposition, hvarefter, genom omröstning inom förstärkta Stafs- och BancoUtskotten, ett slutligt afgörande af de förekomne frågorne skulle kunna åstadkommas; nemligen:
Den sorn bifaller, att sä val de Capital - afbetalningar, hvilka frän och med nästa ars början inga ä Banqutns särskilde, emot fastighetspant, utlänte fonder, som deri del af Capital. afbetalningarne ä Odlingslån, hvilka ej i samma Låneväg åter utgå, böra till ny utlåning emot Pant af fastigheter utgifvas; samt alt ränte-beräkningen och Capital-ajbetalningen å dessa nya fastighetslån må förblifva lika med hvad för de sednast från Banqutn utgifne fastighetslån varit Stadgadt; eller b Procent af primitiva beloppet, som årligen uti Bancosedlar erlägges, och hvaraf ränta efter Bancostyl lill 4 fm hundradet om året u den vid hvarje, DetalningsTtrmin återstående summan först aj dr ages, och det öfrige afgår så - hariet»-Utskottets Betänkande*. »am betalt 5.
Capitalet; skrifver Ja; Den det ej vill skrifver
Nej; vinner nej, lomma 1,a 00,000 R dr B Co TransportSedlar att, fördelade pä fem är > tilläggas förnämnde tillgängar för nya fastighetslcn; och de län, hvilka af denna samfälda tillgäng utgå, icke beviljas uppå andra vilkor, hvad Ränte- och Capital-betalning beträffar, än att 2 Procent af det uti Sedlar utgifne Länets primitiva belopp ärligen lill Banquen erläggas uti Svenskt Silfvermynt, Riksdaler för Riksdaler,eller uti deremot svarande lodtal myntbart
Silfver, pä sätt att genom ett dylikt, under 33iulels är fortsatt ärligt inlemnande af Silfver uti Banquen lånebeloppen anses till fullo liqviderade.
Samtlige RiksStåndens beslut, till god., kännande af Tjugondefemte Puncten, äro ined hvarandra instämmande; likasom och de som röra 2 6:te Punctens väsendtliga innnehåll ; fastän det Högvördiga PresteStåndet ansett ett tillägg deni. ti nöcligt för ett mera bestämdt uttryckande deraf, att egare af Alunverk må kunna erhålla lån af det till Manufactur Disconten anslagne Creditiv, t mån af deras tillverkning; och då genom ett dylikt tillägg endast åstadkammes ett förtydligadt bestämmande, och ett uttryckligare tillkännagifvande af det, som
Utskotten alltid ansett deras tillstyrkande i denna del innefatta; hemställa Utskotten att den af Högvördiga PresteStåndet an. lagrie förändrade redacfionen äfven måtte blifva af de öfrige Respective Stånden godkänd; så lydande:
Egare af Alunverk mä, i män af deras tillverkning, äfven kunna erhålla län af det till 54 Banco-TJtskoitets Betänk anden.
Manufaktur Disconten anslagne Creditiv; sedan dock Kongl Maft, efter inhemtnnde af dertill nödiga upplysningar, så vidt tillgång finnes, bestämt den Lane rätt , som i öfvernsstämmelse med de. i öfrigt för Manufactur-Discantens utlåning gällaads stadgar, och i likhet med öfrige till lån derifrån berättigade Närings-idkare, skäligen i.an anses böra deni tillkomma• X sammanhang med afgöra ridet af de ärender, hvarom Utskotten gjort hemställan, har Hedervärda RondeStåndet äfvenledes fattat och meddelat XJtskotten det beslut, att inom fem. år skola alla i omlopp varande Bancosedlac indragas, och i deras ställe nya utgifvus, hvilkas högsta nurneraira värde ej får öfverstiga 10,00 R:dr, och hvilka bestämmas, efter gifpa Serier eller Nummertal, Rörande detta ämne har, så vidt Utskotten kunnat erfara, någon fråga under öfyerläggningarne om Utskottens afgifne Utlåtande, inom Högvördiga Preste- och Vallöf!. BorgareStånden i eker förekommit; och Höglofl.
Ridderskapet och A* deln har, genom Remiss, som Banco Utskottet ensamt fått emottaga, infordrat detta Utskotts, Utlåtande, i anledning af ett vid berörde tillfälle frarnstäldt förslag af enahanda syftning med det af BondeStåndet antagne; i följe hvaraf, och då således detta ämne, sedan RanqoUts.kottet: varit i. tillfälle att sig deröfver yttra, än vidare kommer att blifva föremål för sarntelige Rikets Höglofl.
Ständers pröfning; Utskotten iqke för närvarande kunnat anse någon åtgärd dervid böra ega rum.
Hvilket allt Utskotten härmed skolat för Rikets Höglofl.
Ständer vördsammeligen anmäla, och lianso Utskottas Betänkanden. ^ til! deras ompröfvande hemställa..
Stockholm den 23 September r&aj. Km 5 th Ankom d. IO Oct.
SgaJ, Betänkande till Rikets Högloft.
Ständer, i an* ledning af en från Hedervärda Bondea Ståndet remitterad Motion och ytterligare från 2me JliksStånd communicerade framställningar, om UancoLåns mei< delande emot pant af Backjern.
(xenom remiss fran Hedervärda EondeStåndefc har till BancoUtskottets utlåtande blifvit öf« verlemnadt ett af Biksdags-Fullmägtigen Anders Hindricsson från Stora Kopparbeigs
Hän till Ståndet ingifvet Memorial, hvaruti tillstyr.
Ices att belänings-rättighet i Banquen på Tackjern måtte beviljas emot lika vilkor och med iakttagande af enahanda reglementariska före" skrifter, som ega rum för Lån på Stångjern.
Jemte framställning, huruledes Tackjernstillverkningens öden i Sverige under en lång tidrymd, uppvisa endast en historia af tvång och inskränkningar, då deremot dess yngre syskon-näring, Stångjerns - tillverkningen k på allt sätt blifvit gynnad från Statens sida med »ya och ständigt fqrokade förmåner» ofta nog, $6 Bahco-Utskottets Betänkanden. på Tackjerns tillverkarens bekostnad, är, till' stod för Motionen, hufvudsakligen anfördt, att det hogsta Inventarium, sorn kunde beräknas blifva qvarliggande på Stapelstads - och Uppstadsevågarne i .Riket, sannolikt ej uppginge till 25,000 5#, då alltså hela beläningssurnman, eftqr ett tärnmeligen högt upptaget försa Ij ni ngs. värde af 9 R:dr per S&, beräknas till fulla delar, icke skulle öfverstiga 150,000.
Rulrj; Iiviiken Summa, ehuru ringa i jemnförelse ined det belopp, sorn för.
Stan gjerns-til lverkningens understöd användes, emedlertid för Tackjerns till verkaren , då han örn hösten, vid bristande afsättning, dertill egde tillgång, klefve af mycken betydenhet och nytta; heldst Eörlagstillgången för Bergsmannen jemnfortisevis vore mycket knappare, än för BruksPatronerne, och de vilkor, hvarpå Förlag erhålles, långt mera betungande; hvaremot den föreslagna beläningsrätten skulle hafva till följd, att utvägarne och vilkoren i detta afseende Liefve lättare och billigare, jemte det den stora fördel dessutom vunnes, att priset på Tackjern, som så ofta, höst och vår, är underkastade betydliga förändringar, blefve jcrånare.
Enligt förenade Stats- och Banco-Utskottens till Rikets Ständer afgifne Utlåtande N:o 2 7, lutt.
G. angående .Banque ns utlåningar på Guld och Silfver, Metaller och andra varor, liar frågan om beläning å Tackjern, hvilken redan vid flere förflutna Riksmöten blifvit .vackt och met| mer och mindre deltagande af JBanto •
Utslöttets IBetSnhandin.
Rikets Ständer behandlad, (dock utan att nå. gon beläning å denna produet. hittils kommit ti 1 verkställighet) äfven utgjort ett ämne för sammansatta Utskottens öfvervägande.
Utskotten hafva, jemte generelt afstyrkande af beläning från Banken emot pant af sådane varor, hvilkas egentliga förbrukning
Utgör landets behof, särskildt hvad Tackjern beträffar, meddeladt så beskaffade yttrande: att Utskotten funnit export deraf tillåten blott till en mindre del åt Finland, genom fredstractaten meri Ryssland samt denna exporträttighet grundad på närings-förhallanden uri. der den tid, då Finland med Sverige var förenadt , och då i fö'je deraf desse i ett helt betraktades ; men att allt ifrån den tid , di Stångjerns-tillverkningen och Jem-förädlingen började utgöra en af Rikets hufvud-näringar , hvilken under en lång följd af år frambragt dess förnämsta export-artikel, Tackjerns-ti:lverkningen i Riket varit att anse såsom en af de säkraste grundva'arna för dess bestånd och dess utveckling; hvarföre man ock betraktat sistnämnde vara såsom en rudimaterie, på hvilken borde finnas lätt och ständig til Igång, oc,h att en beläning deraf skulle motverka detta ändamål , utan att medföra någon stor båtnad för Bergsmannen , utur hvars händer produeteu vanligen genast går att förflyttas uti förläggarens eller köpmannens hand; att ett stegrande i pris af denna produet, till skada för Slång, jerns tillverkningen, hvars förkofran, såsom beredande en export* vara, borde, sa vidt #ke I§ JBanco-Ulskottets
Betänkanden - Iean, befrämjas, nödvändigt skulle genom erit dylik beläning uppkomma; och att det syntes, omöjligt att förlika uppmuntringarne för den näringsdrift, sorn sysselsättes af förädlingen, med lättade utvägar för rudimateriens uppläggande i dess oförädlade skick.
Vid förenade Utskottens Utlåtande i denna del hafva erinringar inom 2:ne RiksStånA blifvit gjorde; nemligen hos Vällofl. Borgare-.
Ståndet af Herr Nilsson, som åberopat ett förut af honom bifogadt yttrande samt vidare andra* git, att, enär varu-beläning nu med så. mycket skäl önskades, och ingen pröduet af mera reelt värde och så fri från förskämning, sorn Tackjern, funnes, hvilken ej redan förut undfått lånerätt, nyssnämnde vara äfven horde få i Barrquen heiänas ; att en egare af Tackjern ej skulle kunna hålla derpå och stegra priset , emedan varan belånades endast ungefärligen till halfva värdet, då intresset på andra hälften också vöre borta, och han dessutom alltid äfventyrade prisets fall, lika mycket sorn lian kunde göra sig förhoppning om dess ökande ; men att deremot, genom tillåten beläning, handeln blefve lättad för köparen, enär skyldigheten att relaxera Jernet kunde öfvertagas af denne sednare, som då, i förhållande till sitt behof af sjelfva effecten , finge följa sin beqvämlighet med utgifvande af det dertill erforderliga penninge- belopp , hvaruti Herrar Santesson och Norström instämt; äfvensom uti Hedervärda BondeStåndet åtskilige Uedamö?
Banco-Utskottets Betänkanden.
59 ter, med hufvudsak!igt åberopande af Herrar Santessons och Nilssons i förenade Utskotten yttrade meningar, dem Utskottens [Ledamöter af BondeStånclet jemväl biträdt, för öfrigt yrkat, att Taekjerns-tiiiverkaren borde vara oberoende, så vidt möjligt vore, af Stångjernstillverkaren, för att ej tvingas aflåta sin vara till vanpris; och att det funnes så mycket mindre skäl till vägran af ifråga komne beläning, som Staten derpå icke kunde förlora något i påräknad säkerhet, men ofelbart vunne derigenom , att Närings-idkarens produetionsförmå’ ga understöddes.
Utskottet , sorn enskildt tagit detta, ämne under fornyadt noggrant öfvervägande, finner för dess del de af förenade Utskotten anförde allmänna grunder för afsiyrkan al belänings-rättigheten på Tackjern jcke vara kullkastade genom de erindringar, sorn deremot b ifvit gjorde.
Vid ett oväldigt betraktande lärer för öfrigt ej kunna undfalla uppmärksamheten, att Tackjerns-tillverkningen för det närvarande, långt ifrån att af conjunct uren. vara missgynnad, eger i en jemn och obehindrad afsättning samt ett, i jemnfö-relse till de förädlade jernsorternes värde, snarare högt än lågt försä juings pris, all skälig trygghet för dess bestånd och förkofran; vid hvilket förhållande en nu öppnad utväg, att genom allmänt X/åne-understöd mot låg ränta än vidarekunna förhöja den råa varans pris, oundgängligen skulle leda till men för Stångjerns till - ,6o Banco-Utskottets Betänkandert• verkningen och försätta dess idkare i saknad af den billiga vinst och ersättning för möda och arbete, som utgör ett nödvändigt vilkor för hvarje närings-foretags driftiga och oafbrutna fortsättning.
Denna handterings, härigenom småningom afstadnande drift och irakade vanmagt, skulle sluteligen tungt återfalla på Bergslags-rörelsen, genom trög och hämmad afsättning och tilläfventyrs total brist på allt annat förlag, än att i så beskaffadt sakernea skick, utan tvifvel föga båtande Låne-understöd från Banquen.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt och med tillika fästadt afseende på deri omständighet, sorn äfven i förenade Utskottens generella yttrande blifvit vidrörd, att nemligen, enligt nu gällande, författningar, Tackjern, såsom pant betraktadt, i af,eende på säkerheten, ingalunda kan jemnföras med Stångjern eller andra förädlade jernsorter, utan a» felbart är att anse sorn ett mindre tjenlig^ hypothek för Banquen, emedan försäljningen deraf, vid bristande betalning, alltid skulle blifva förenad med betydande svårigheter, så länge köpetackjerns-räriigheten finnes inskränkt till vissa Bruk och varan således icke kan eller får till hvem som heldst föryttras, finnes Banco Utskottet för dess del sig ej kunna tillstyrka, det den ifrågastälde belänings-rättigberen i Banquen på Tackjern skulie af Rikets Högloft- Ständer rnedgifvas.
Hvilket dock jemte några särskilde gjorreservationer vördsamt underställe* de re* yieuce-TJtshcit/t* jRttilnlandtn.
Cj jpertive Standen# närmare £ upplysta bepröfva ride.
Stockholm den s October 1823.
Utdrag af' Rikets Högloft, Ständers BancoUtskotts Protocull den 15 September 1823.
S. D. __ Högloft.
Utskottets öfverläggning rörande vackt fråga, om Banco Lans rneddelande eniot pant af Tackjern, reserverade nedannämnde Herrar Ledamöter deras yttrade, ifrån Pluralitetens Beslut afvikande, meningar nemligen : Herr Nilsson: ”Såsom skäl emot Tackjerns-beläningen äro anförde: 1:0 Osäkerhet för Banquen.
— Denna farhåga försvinner när ingen beläning kan ske utan med lika beskaffade docurnenler, sorn för Stångjerns beläning. 2:0
Att priset skulle stegras till Consumentens skada.
Om jag icke efter noga betänkande fått den öfvertygelse!), att belåningen skulle medföra motsatt verkan, ville jag ingalunda för min del yrka deri; men varan kan bela* nas så väl af Bruksegare och Handlande sorn af tillverkare.
De förra måste i alla fall förlägga de sednare i allmänhet.
Belånings-rätten eller en ökad förlagstillgång befordrar Production.
Genom ökad Production och tillgång skall priset minskas; dessa äro mina hufvudskål; men för öfrigt har det länge varit ansett af vigt att Jernhandie, ét Banco Utskottets BetänkanJen ringen skulle underhjelpas.
Vid hvarje Riks. dag har detta blifvit uttryckt, men stadnat vid Creditivet för JeriiContuiret , hvarigenom Tackjerns tillverkningen icke har något un* derstöd om ej indirect derigenom att bruksegaren får lättare förlagstil Igång.
Vid hvarje Riksdag hafva Motioner blifvit gjorda om beläning deraf och 1812 blef deri ock verkligen bifallen men vilkorligt och utan påföljd.
Medan man tycks vara ense derom, att Rroduct-beläni ng vore ändamålsenlig för näringarries upphjelpande , förefaller det mig ernot denna princip, att afstyrka beläning å den säkraste och oförgängligaste Rudimaterie, så* sorn den ifrågavarande verkligen är.
Den har blifvit förbjuden till export, utom ett bestämdt qvantum tili Finland, derföre > att brist för Smides-tillverkrringen skulle kunna inträffa genom utförsel.
Ar det ej nog gjordt till Förädlarens förmån, då varan ej får ryckas undan honom af utlänningen?
så är jag för min del fullt öfvertygad att han med Producenten Skulle dela den fördel sorn beläningsrätten kunde medföra genom ökad tillgång som är behöflig, åtminstone i de Bergslager jag bor närmast.
Orri den grundsats Vore vigtig, sorn nian låtit gäl a för bestridande af ifrågavarande belänings-rätt, nemligen att priset å varan kunde ökas, så skulle man komma till den slutföljd att Fabrikanter i allmänhet ej borde erhålla
Fån i allmänna Manufactur-Discon* ten, emedan de derigenom blifva i tillfälle att hålla högre pris på sin tillverkning till Con« Banco-Ut/iotttts Bttänianden. 65 ■gumenfens betungande, som i detta fall ifcké är någon Corporation, utan Allrnänbeten. jag har således icke kunnat finna några skäl derföre, att den som i början af November, (ty under sominarmsnaderne borde val ingen beläning ske) har ett partie Tackjern upplagdt på någon Väg, sorn han då naturligtvis icke kunnat afsätta, eller afhemta i fall det ar Sruks-egares, hör nekas att få beläna det med halfva värdet , eller att rättigheten kunde medföra något men för Bruks-egare i allmänhet, sorn skulle kunha rättfärdiga ett sådant nekande, i jemnförelse med andra be. läningar.
Den omständigheten att ifrågavarande beläning förut blifvit sökt af Bruksegare, då endast faran för Banquens säkerhet blifvit åberopad, har ledt mig till betraktande af deri verkan det skulle medföra å priset för Consumenter.
De Herrar sorn talat emot belänings-rätten hafva jemnfört Tackjernet med andra Råämnen.
Må det tillåtas mig nämna att malmen, sorn är Råämnet, undergår en förädlingsprocedur som är ganska kostsam.
Efter det malmen mer och mindre dyr i olika Bergslager från 5 till 2 R:dr Riksgäld för 2:ne
St£, hvaraf i allmänhet erhålles ett S#
Tackjern, blifvit körd dels längre och dels kortare väg till masugnar eller hyttor skall den sorn den kallas rostas eller brännas med Timsten och ved.
Derefter skall den sönderhackas (eller bokas) samt bäras på masugnen till smältning Baneo-Utsiottets
Betänkanå hvartill åtgår kol ti 1 circa 4 E:dr värde på hvarje Skeppund Tackjern.
Kostnaden for Hytte-arbetet, sorn icke kan verkställas af Tillverkaren sjelf utan af 1 n.asm ästare 1 upprättare och hyttedräng är dessutom ratt betydlig samt så allmänt kändt, att jag derom icke vidare hör upprepa.
Os1 tidigt lärer det vara , att lill verkningskostnaden för 1 Sté Tackjern för närvarande uppgår från 8 till 11 B;dr Riksgäld i olika Bergslager.
Slutligen, enär det icke Ion vara skäligt att gynna någon j?roduoti'on utöfver behofvet, eller uppmuntra någon medbotgareclass lill begagnande af nya Jeane utvägar, hvilket vid förmånlig Stångjerns-Conjunctur torde i allmänhet finnas öfveiflödigt for Tackjerns tillverkning, anser jag för min del likväl billigt och ratt vist, att beläning på Tackjern vore medgifven vid- bristande afsättning af sm idert, och då, när varan vore nedfallen till lågtpris, hvilket kundeöfverlemrtas till Banco-Styre^en*’.
Häruti instämde Herr Bo 1 gmastaren Hambraus.
Riksdags-Fulfmägtigen Anders Joachimsson från Östergöthlands
Län ansåg likaledes att tillverkningen af Tackjern såsom tudimaterien till Rikets förnämsta Lxport-Artikel borde vara lika underlättad, som förädlingen deraf till Stångjern, emedan Tackjern.?* tillverkaren, som ofta vore i behof af fötlags
Lån, i annat fall måste söka understöd hos den private eller till hvad pris sorn heldst sälja sitt Tackjern och komme då att allt för mycket - Banco-Utskottets Betänkanilen. 65 ket bero af Förläggarens och Stånejerns-tillverkarens godtycke , till förekommande hvaraf Riksdagsmannen för sin del ansåg nödigt, att Tackjern finge i Banquen beiänns.
Ful 1 rnägtigen Olof Carlsson, ifrån Östergöthlands
Län, befarade, lika med Riksdagsmannen Anders Joachimsson, att om Rånerättighet vägrades producenten af Tackjern, han derigenom skulle tvingas att till vanpris sälja det åt Stångjerns - till verkaren, som då komrrie att rikta sig på den förres bekostnad , på hvilken grund, och då Tackjern icke vore underkastadt någon tillfällig försämring, samt Banquens säkerhet för utlåningen i öfrigt kunde betryggas, Riksdagsmannen trodde att billigheten fordrade, det så väl Tackjerns- sorn Stångjerns-till verkningen blefve genom Rånerättighet uppmuntrad.
. Med •
Riksdagsmännen Anders Joachimsson och Olof Carlsson förenade sig Riksdags-Fullin äg t igen Gustaf Rarsson från Stockholms Rån.
Och skulle dessa särskilde meningar, en. ligt gjorde förbehåll, till Rikets Höglofl.
Ständer åtfölja Utskottets Betänkande i ämnet.
In fidem Protocolli, G.
Ankom den 10 Oct.
1823- Hetiiniande till Riket&
Ständer, i anledning af remitterade Motioner, om ut-' ■Bihang till Riks. St.
Piot, i$ii. c:it Sami.