Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Handtverkerierne på landsbygden äro att betrakta såsom en binäring af vigt, derigenom alt den sammanlagda tillverkningen, som åstadkommes af sockne-skräddare, skomakare, snickare med flere, är stor, ehuru den ej bidrager till konsternas fullkomnande, utan blott är att anse såsom ett af de första stegen till arbetets fördelning.
Allmogen, och största delen af alla landtman låta af dem förfärdiga sina kläder, skoplagg och simplare möbler; och denna mängd sockenhandtverkare, samt vidare färgare, garfvare m. fl., som finnes inom socknarne, äfvensom de handelsbodar, hvilka på landel uppkomma, göra Uppstäderna mera umbärlige, och förklara så väl möjligheten, att större landsträckor äro utan städer, som ock den iakttagelsen att uppstadsrörelsen med undantag af den verkliga handeln, icke ökar sig i samma förhållande som folkmängden.
Kolning är en binäring af vigt, som idkas nästan öfverallt uti Länets norra del, samt uti de skogrika trakter af den södra och östra, som äro så nära intill bruk belägne, att transporten med någon fördel låter verkställa sig.
Öfverallt nyttjas blott resmilor, med undantag af någre försök med liggmilor, som egaren af Hättorps bruk i Tjellmo socken låtit göra, och hvilka ännu fortgå.
Till nästan alla bruken inom Länet finnes nog koltillgång för egande ugnar, hyttor och härdar, såvida nyare kolbesparande melhoder begagnas; men vid Motala verkstad förbrukas mest stenkol.
Skogshandteringen uti sydligaste delen af
Länet är en binäring, som utom kolning delar sig uti flere grenar: såsom försäljning af bjelkar, plank och bräder, hvilken hufvudsakligast sker vid Gamlebyn i Calmar Län genom en flere mil lång och svår landtransport; fällning af hela skogsparker och svedjande med rågsåning på marken och högst ringa gagn af skogen; tjärubränning och tjärans försäljning inom Länet.
Den del af södra skogsbygden, som är 24 Belägen närmare släderne eller slättbygden, afyttrar dit så väl bjelkar, plank och bräder, som hägnadsvirke och betydligt ved af både barrskog och björk.
Från de östra bäraderne, hvilka angränsa saltsjön, förses Norrköping med sine skogsförnödenheter, äfvensom afsalu af bräder och plank äger rum uti Waldemarsvik.
Dernäst är sjöfarten den vigligaste binäringen, ehuru den ännu synes vara uti sin linda.
Förutan från städerne, och hvarom mera kommer att nämnas vid berättelsen om tillståndet uti hvarje stad, idkas sjöfart för närvarande mest från Waldemarsviks Köping och skärgården uti Hammarkinds härad, något från skärgården i Östkinds härad, samt belt obetydligt från stranden af Vetlern.
Den inskränker sig lill afskeppning af landsortens produkter till inrikes afsältningsorter, undantagande någre laster, som från Waldemarsvik försändes till Tyska släder.
Från skärgården seglas merendels till Stockholm eller till Norrköping, på små, oftast odäckade jakter eller skärbåtar, temligen illa utrustade, men bemannade med godt sjöfolk.
Fraktfarten är högst ringa.
Fisket är en binäring för skärgården och strandboerne vid hafsvikarne, samt för en del invånare uti orterne kring de stora sjöarne Sommen, Roxen, Glan, Åsunden, Tåkern och Boren, och för många, hvilka bo dels intill den mängd mindre sjöar, som finnas inom Länet, dels ock utmed de många större och mindre vattendrag, der Lax, Ål och andre fiskslag framgå.
Näringen kan vara af vigt för någon enskildt, och ger en god tillökning uti matförrådet för de hushåll, hvilka idka elen; men, förutan någon försäljning i släderne af den färska fångsten, afyttrns blott ringa cjvanlileler af denna vara, och ingenstädes är yrket särdeles indrägtig!.
Laxfisket i Norrköping, strömmingsfisket på vissa ställen vid Östersjöns stränder samt ett och annat ålfiske äro de hutvudsakligaste.
Uti Sommen går en ari mindre strömming understundom till uti en betydlig mängd.
Sal tpeter till verkningen har, sedan lösningspriset nedsaltes, småningom minskats till mindre än 600 LH. årligen, och upphör troligen i det närmaste; ett bevis att arbete och omtanka i denna ort finna andra mera lönande utvägar att vinna arbetsförtjenst, och att näringen ej utan praemier här kan blifva beståndande.
Forslande förefaller hufvudsakligen till afvttrande af egne produkter uti Släderne eller vid mai knadsplatserne samt för lega frun en del bruk och från 25 från Norrköpings siad.
Det utgör ingenstädes någon allmännare binäring, undanlagande för Wikbolandet, någon kortare tid om vintern, då bönderna forsla varor till och från Stockholm.
Entreprenad af hållskjutsen, som på flere ställen i Länet äger rum, kan ännu mindre anses såsom lönande binäring, lika litet som åtagande af Reserv-skjutsen emot lega.
Jagten är ringa.
Rofdjurens på vissa trakter tilltagande mängd är ett bevis att den idkas allt för litet.
Länets invånare hafva derföre utfäst större praamier för dödandet af Varg och Lodjur, hvilka praemier särskildt uti flere socknar blifvit ansenligen förhöjde.
Man hoppas att dessa praemier skola föranleda vargynglets uppsökande och förstörande vårtiden, och slägtets förminskande i dessa nejder, samt att sådan jagt skall utbildas till näringsfång för dem som dertill ega fallenhet.
Räffångst har hittills varit den mest lönande jaglen.
Skinnen säljas på marknaderne för 6 å '7 R:dr Banko stycket till uppköpare som föra dem utrikes.
Bränvinsbränningen har blifvit en betydlig binäring, ej allenast så, att mängden landthushållare derigenom förvandla sin jordafkastning uti en vara sorn är mera lätt att föra till afsättningsorten, utan ock på det sättet, att på vissa orter de fleste, och på andra blott de driftigare eller mera tilltagsne jordbrukare, uppköpa spannmål och potäter samt tillverka bränvin deraf, hvilket sedermera försäljes der det bäst betalas.
Det slag af spannmål hvarpå året lemnat bästa tillgång har gemenligen måst begagnats; men nu på sednaste året hafva insigterna uti bränvinets tillverkning af potäter så stigit, att man bör förmoda det bränvins-bränningen framdeles ej skall komma alt medtaga mera spannmål, än hvad som erfordras att uppblanda potäterne och tillreda jästen, såvida ej inskränkning uti tiden för bränningen nödgar bränvinsbrännaren att dertill använda mera strid säd, för att på en kortare tid hinna tillverka det qvantum bränvin och drank han beräknat sig böra eftersträfva.
Följderne af bränvins-bränningen i afseende på folkets beskaffenhet äro ofvan vidrörde; i afseende på det materiella välståndet, bevisa hela socknars exempel, att handteringen, då den kunnat skiljas från lasten, i betydlig mån bidragit till ökad förmögenhet.
Mera erfarenhet och högre insigter skola troligen medföra ännu ändamålsenligare medel till den förkofran som utgör en väsendtlig grund för trefnaden och ett mål för mängdens verksamhet.
Det kan antagas, att omkring 500,000 kannor bränvin årligen vanligtvis blifvit afyttrade till orter utom Länet. femårs-Berättelse för Östergötlands Län, 4 26
En binäring, som uti alla Landsorter är den säkrast vinstgifvande, är förmalningen af spannmål.
Uti intet
Län torde finnas större antal mjölqvarnar än uti detta, hvarest de uppgå till 643 stycken, hvaraf 268 stycken äro Tullqvarnar med 709 par stenar; 375 stycken äro husbehofsqvarnar.
De större vattendrag, hvilka här strömma åt hafvet, hafva fall och forssar der stora qvarnbyar uppväxt, såsom Mjölby med 35 par stenar, Öjebro med 37 par, Motala med 50 par och Norrköpings stad, nu den tredje i Riket, har i sin början blott varit en sådan qvarnby, hvarifrån den uppstigit till betydlig fabriksstad.
Måhända skall en annan tid se
Motala intaga en lika ståndpunkt uti jernmanufakturen, och måhända skall Mjölby i tidernas längd locka snillet och kapitalerne att midt i landet rotfästa näringsfliten.
Naturen bar nedlagt ämnet; det tillhör menniskan att bearbeta det till ett godt ändamål.
Sågverk finnas ej af betydenhet; blott 180 stycken grofbladiga Tullsågar, hvilka sönderskära det inskränkta antal stockar, som af grannarne framköras, samt 102 stycken husbehofs-sågar.
Gästgifveri och Kroghållning är äfven en näring, hvilken nödvändigheten alstrat men sjelfsvåldet ofta söker att utvidga utöfver lagliga gränsorne.
Antalet Gästgifverier, förutan i städerne, är 71 stycken, med få undantag oumbäxdige för resandes fortkomst; och antalet lofgifne Krogar dessutom på landsbygden, är 13, förutan 4 stycken större Värdshus.
Sällan riktar sig någon på denna rörelse.
Lofgifne
Krogarnes antal synes ej vara större än nödigt är för vägfarandes nödtorft; men svårigheten att förhindra lönkrögeriet blir större och större, sedan sådana mål numera endast upptagas af Häradsrätterna, hvilkas sammanträden blott 2 å 3 gånger om året gifva lönkrögaren alltför godt rådrum, att på otillåtet sätt hopsamla mångdubbelt af ådömande böters belopp, och derjemte att under tiden så godt som uppenbart gäcka både Administrationen och Domaremakten.
En binäring för en del af fattigare klassen har i flere år varit samling af en färgmåssa, som skrapas af berghällar och stenar.
Tillgången derpå var i början temligt betydlig, men är nu medtagen, emedan tillväxten fordrar århundraden.
En annan binäring för samma klass är hopsamling af ben, hvaraf det mesta utskeppats.
Likväl hafva åtskilliga tänkande landtman sjelfve begag - 27 nät bengödning, och uti Norrköping finnes en benqvarn der utbyte af benkli sker mot omalde ben.
Handel, utom den från städerne och från köpingarne, hvarom får nämnas uli den del af berältelsen som handlar särskildt om dem, bedrifves synnerligast med spannmål, bränvin, koppar, jern, marmor, kalksten, träd varor, nötkreatur och hästar, kött, fläsk, smör, ost, ägg, humle, glasvaror, snus och smärre handelsvaror, väfnader och åtskillige handtverks- samt träd varor.
Till lättnad härvid äro frimarknaderne, på 15 särskildta ställen, uti alla Länets särskildta delar, till ett antal af 35 stycken hvarje år, och dessutom brukar allmogen vintertid träffas vissa dagar vid så kallade sädesmöten i norra delen af Länet, vid Hellestad, Tjellmo, Godegård och Motala.
Torgdagar i städerna och vid Motala verkstad befordra ock rörelsens liflighet.
Öppna salubodar finnas, utom i städer och köpingar, på landsbygden 18 å 19 stycken, hvaraf dock de fleste hafva mycket liten rörelse.
Vid Kisa och vid Ödeshög äro de största.
Emellan Länets invånare sker handels-utbytet så, att ena ortens behof fylles med en annan orts öfverflöd, och införseln från andra Län inskränker sig vanligtvis till: kreatur och trädvaror, de sednare från Vestergötland och Calmar Län, de förra från Småland; samt jernmalm från Örebro och Nyköpings Län; Strömming i mindre qvantiteter från Calmar och Nyköpings Län; galanteri varor och lyxartiklar från Stockholm.
Ganska betydlig är införseln af utländska varor, hvilken sker öfver Norrköping, Wadstena, Söderköping och Westervik.
Understundom kan någon lossning äga rum vid Motala.
Afsättningen af de varor, hvilka ej åtgå för Länets egne behof sker hufvudsakligen dels från städer och köpingar genom handlande, och hvarom mera framdeles, dels ock från landsbygden omedelbarligen på Göta-Kanal och på landsvägarne.
Landvägen försäljes vanligen mest spannmål åt Nerike, och dernäst åt Småland; Bränvin försäljes åt Nerike; Träd varor åt Calmar Läns handlande till export; Nötkreatur, gödde, åt Stockholm.
Andre varors afsättning från landsbygden landvägen till andra orter, är alltför obetydlig för att nämnas, utom glasvaror från Reijmyra.
Till kommunikationernas befrämjande äro goda landsvägar att tillgå uti alla de hufvudsakliga riktningar, dem handeln kräfver.
En och annan förbättring återstår dock att göra genom borttagande eller undvikande af besvärliga backar, som på ett och annat ställe finnas, och hvartill någre för - 28 beredande åtgärder äfven äro vidtagne.
Uti provinsens medelpunkt, der kul» turen är äldst, der är vägarnes antal öfverflödigt; men i de orter, der skogarne först i en sednare tid gifvit rum åt odlingen, der äro de få, likasom uli de sydligaste delarne af Länet, hvarest landet är särdeles ojemnt, och folkmängden mera kringspridd på större ytor.
Försäljning sjövägen kan äga rum till hvad ort som helst der varan hetalar sig, och sker egentligen med spannmål, mjöl, gryn och bränvin, på Askersund, på Wermland om priserne der äro högre, annars på Stockholm eller Gefle och norra orterne, om priserne der äro af den beskaffenhet att det lönar sig.
Understundom införes ock sjövägen spannmål om våren, när ortens tillgångar medtagits genom försäljning landvägen vintertid, eller då missväxt inträffat.
Göta Kanal, som genomskär Länet från Vettern till hafvet, och för dess medlersta och bördigaste delar öppnar sjöled till
Rikets största handelsplatser, synes i allmänhet icke hafva uppfyllt hvad man deraf lofvade sig när det stora arbetet företogs; men för denna landsort har den varit af en obestridlig och vidsträckt nytta.
Derigenom att Kanalen sammanbinder seglationen på Vettern med den på Venern och den uti Östersjön, har beqväm lägenhet uppstått för den sädesrika och bördiga trakten kring Wadstena och Tåkern, att till så långt aflägsna orter som helst försända det öfverskott af spannmål, som understundom ej utan prisernas allt för stora nedlryckning låter sig afsättas uti trakterna kring Vetterns stränder, och att, då afsättningen är lättare, välja emellan de orter der priserna stå högst.
Härigenom har denna trakt vunnit en vigtig fördel, hvarigenom verkliga kapitalvärdet på jorden blifvit tillökadt med flere procent än man utan närmare kännedom af förhållanderne föreställer sig.
Spannmålshandeln der, som förut var fjettrad af naturliga band, är nu lösgjord från dem, och skall säkert vinna fasthet, såvida den frigöres från de sjelfknutna.
Derigenom alt Kanalen öppnat segelled långsåt slättbygdens norra gräns, och Bergslagens södra, samt från Länets medelpunkt till hufvudstaden, har den öppnat möjlighet för ångfartygen, att på bestämda dagar och timmar emottaga eller aflemna produkter och varor af alla, äfven de mest ömtåliga slag, samt beredt snar och god afsättning för många landtmanna-artiklar, hvilka förr trängdes om plats på torgdagarne, förskämdes eller minskades i värde genom brist på tillfälle lill fördelaktig afsalu, och hvilkas produktion således ej var lockande att arbeta för.
Följden har varit, att sådana varor som ägg, smör, fjäderfä med flere, stigit 29 30 å 40 procent i pris, med derjemte flere mil närmad afsättningsplats, och att således värdet på den jord, der dessa varor produceras, blifvit i verkligheten ökadt.
En vara af annat slag, jernet, kan äfven numera från många af jernbruken afsändas med ringare transportkostnader än förut, och kanalen lemnar tillfälle att med lätthet skicka det på Göteborg, der det merändels betalas högre än i Stockholm.
De Jernbruk, som ej äro närbelägne lill Östersjöhamn, eller som ej hafva förlagsman i Stockholm, hafva ock häraf sig begagnat, och äga derigenom större årlig behållning på deras smide än förr.
Capital värdet af dessa jernbruk är således i sjelfva verket ökadt.
På sådant sätt torde Göta Kanal hafva ökat värdet af egendom inom detta Län med ett par millioner, oberäknadt alla de tillfällen den beredt för handeln och näringsfliten alt här bosätta sig.
Framtiden skall utveckla deras verksamhet; den närvarande bör rastlöst arbeta på att förbereda ett önskvärdt uppblomstrande, och nya hamnbygnads-företag vid Linköping och Wadstena vitna derom, att ortens invånare icke förbise detta åliggande.
Det är en välförstådd hyllning åt Grefve v. Plåtens minne.
Sedan Göta-Kanal år 1832 öppnades till segelfart från haf till haf, har rörelsen på Östgöta-linien så förhållit sig att:
År 1833 framgingo 687 större och mindre fartyg, som erlade något utöfver 27,000 R:dr i kanal-afgifter.
„ 1834 — — 679 sådane fartyg med nära 30,000 R:dr afgifter.
„ 1835 — — 847 dito med öfver 35,000 R:dr afgifter.
„ 1836 —■ — 728 dito med 30,000 R:dr afgifter.
„ 1837 — — 1107 dito med nära 40,000 R:dr afgifter.
Till eller från ställen inom Länet och belägne innanför kanalens sträckning, har under 6 års tid gått vid pass 3,100 större och mindre fartyg, med 76,000 tunnor spannmål, 50,000 tunnor sill, 83,000 SkU. jern, 3,000 SkM kreatursben eller benkli &c.
Transitorörelsen är emedlertid ganska ringa, och för direkta utrikes handeln så godt som ingen.
Inrikes handeln är besvärad af hög taxa på vissa tyngre nödvändighets-varor, samt kontrollernas organiserande på ett tidsödande och kostsamt sätt.
Dessutom erfordrar en så stor förändring uti kommunikations-förhållanderne någon längre tid för att utveckla sina följder.
Mycket af det nya måste först pröfvas, och mångå fördomar och vanor öfver vinnas, många misstag göras och rättas, innan det 30 gamla hinner förkastas och ett nytt system göra sig fullt gällande i en rörelse, som bedrifves med inskränkta tillgångar och är fördelt på många händer, och som således icke på länge kan få någon bestämd riktning att följa, helst vår 6 månader långa vinter årligen afbryter verkningarne af de nya anstalterne.
Derföre bibehåller sig ännu många gamla transportvägar, hvilka man bordt förmoda skulle upphöra sedan kanalen öppnades.
Till Linköping, Skenninge och Wadstena, går nemligen ännu mycket varor landvägen från Westervik, der de förtullats, i stället för att förtullas vid Söderköping, och derifrån gå kanalvägen till deras destination eller åtminstone nära den.
Till Linköping kommer äfven mycket varor landvägen från Norrköping, ehuru sjövägen är öppen, Dessa förhållanden äro i sig sjelft en förlust af vid forslingen använd arbetskraft, hvars besparande har utgjort ett af ändamålen för Göta Kanal, och hvars fortfarande är att söka uti de band, hvilka betunga handelsrörelsen, eller uti de svårigheter som ännu möta anlöpandet af den konstgjorda farleden.
De äro en så mycket större förlust, som forsling ingalunda utgör någon naturligen fördelaktig binäring för någon del af detta Län, utan är den, der den ännu finnes, skadlig för åkerbrukets och boskapsskötselns förkofran.
Gårdfarihandlande besöka ofta detta Län och bespara de aflägsna boende qvinnor mången resa åt staden.
Någon betydligare olägenhet af deras kringvandrande har icke försports, Så mycket mera olägenhet förspörjes af Gesällvandringarne, Detta tillägg till närjngarnes närvarande skråförfattningar, har urartat till en tunga för alla dem hvilka bo nära landsvägarne, och hvarom något begrepp kan uppfattas utaf den enda omständighet, att förmodligen få dagar på året förbigå utan att 100 Gesäller, såsom resande, inom detta Län fordra sitt herberge af den som bor invid det ställe der de finna sig trötte, eller hungrige och törstige.
Noga beräkning häraf är omöjlig; men missbruket visar sig tydligen, och en mängd af dessa resande tillbringa hela sitt lif på sådane vandringar genom Rikets särskildte provinser. 4_:o Politisk Författning, Kammarverk.
Under loppet af åren 1833 till och med 1837, hafva någre nya hemman icke blifvit inom Länet till anläggning beviljade, eller 31 ränta efter föregången skattläggning hvarken å hemman, eller å afsöndrad lägenhet från skattskyldig jord, fastställd, eller till fastställelse hos Konungens Befallningshafvande, anmäldt; hvaremot sex stycken valten- tull-m jölqvarnar med tillsammans 7 par stenar, samt en väder-tullmjölqvarn med 2:ne par stenar blifvit med vederbörligt tillstånd anlagde, och ränta till Kongl. Maj:t och Kronan åsatte.
Från krono till skatte äro försålde tillsammans 145|:dels mantal, emot en köpeskilling af 27,810 R:dr 4 sk. 1 r:st Banko, deruti inbegripit köpeskillingen för Bisp-Motala Kungs Ladugård, utgörande 26,666
R:dr 32 sk. som med §:del om året, under 6 års tid skall erläggas, och tillfaller skogsplanterings-kassan.
Likaledes hafva följande dels kronooch dels härads-Allmänningar blifvit, enligt Kongl.
Maj:t derom meddelte särskildte
Nådiga föreskrifter till skatte försålde, emot nedanstående skatte-köpeskillingar nemligen: Wånga fordna Bergslags Allmänningar?
Byggare Allmänningen ........ 3,713 Glansgrufve dito ........ 12,047 Onsörje dito ........ 15,409 Skers dito ........ 6,070 16 — .37,239; i6 Härads-Allmänningarne inom Skeda och Kärna socknar:
Kålbyttemoen ..........
1 Åsdymlingen . . . > för tillsamman 25,253: — Norra Allmänningen ........ j Skedevids Sockne-Allmänning inom Bråbo Härad .... 5,505: 24 Hellestads fordna Bergslags Allmänningar: Tryfalls Allmänningen 10,670:
Södra dito 28,852: , 39,522:
Tillhopa 107,519: 40 Skatteköpeskillingen för dessa allmänningar, sammanlagd med den för ofvannämde hemman belöpande, utgör således 135,529 R:dr 44 sk. 1 r:st 32 Banko, hvaraf, med undantag af skatteköpeskillingen för härads-allmänningarne inom Skeda och Kärna samt Skedevids socknar som vederbörande häradsboer tillfallit, utgörande 30/758
R:dr 24 sk. återstoden 104,571 R:dr 20 sk. 1 r:st tillhörer Kongl. Majit och Kronan, eller det allmänna, samt har redan dels ingått, och dels kommer den att ingå: till Rikets Ständers RiksgäldsContoir, skatte-köpeskillingen af hemmanen med 1,143 R:dr 20 sk. 1 r:st; och till skogsplanlerings-cassan, köpeskillingen af de försålde krono-allmänningarne och Bisp-Motala f. d. Kungs Ladugård, 103,428 R:dr.
Såsom ersättning till säteriägarne i Svanshalls socken, för skogsfång och mulbetesrätt i Ombergs kronopark, är genom Kongl. Maj:ts Nådiga utslag af den 18 April 1837
Dagsholms kronohemman om | mantal i berörde socken, bemälde Säteriägare tilldömdt, hvadan den å delta hemman år 1826 fastställde ränta, kommer att försvinna.
I öfrigt äro icke någre förmedlingar under ofvannämde år sökte och beviljade, äfvensom ej eller något hemman fallit i Ödesmål, eller blifvit ånyo upptaget.
Staten omedelbarligen tillhörande och för statsverkets räkning utarrenderade Kungsgårdar, Boställen m. m. finnas många, hvaraf blott fem, nemligen Starby, Kungs Norrby, Bråborg, Skenäs och Rönö äro något betydlige.
Sammanlagdt utgöra statens omedelbara tillhörigheter 55 mantal och 8 lägenheter utan skattetal, samt gifva nu i arrende årligen 2,141 tunnor 5T3ä7ö kappar spannmål, hälften råg och hälften korn, samt 5,212 R:dr 34 sk. Contant.
Hemmansklyfningen är en naturlig och oundviklig följd af folkökningen bland jordägande klassen, enär samma jord som förr ägts af ett mindre antal förfäder måste ärfvas af ett större antal efterkommande.
Den tilltager derjemte genom nyodlingar och nybyggen af inflyttande uti de trakter af Länet der ägovidderne äro stora och mera oländige, uti södra och norra skogsbygden^, hvarest utrymme finnes, och byggnads- samt stängsel-virke är att tillgå för godt pris, samt vedbrand för en ringa penning eller ringa möda.
Derigenom förvandlas småningom all till odling tjenlig mark till fruktbärande och summan af produkterne i Länet ökas.
Dock ökas äfvenväl summan af produkternas förbrukning, och samhällets gagn af tilltagande hemmansklyfning beror hufvudsakligast deraf, huruvida förbrukningen fullt motsvaras af ökade produktionen.
Län kan med trygghet uppgifvas att förhållandet hittills varit fördelaktigt, och svårligen lärer någon annan lagstiftning - 33 ning än den af omsländighelerne härrörande nödvändigheten, kunna sälta den lämpliga och riktiga gränsen för heinmansklyfningen, hvilken förekommer under så oberäkneligt växlande förhållanden, att hvad som på elt ställe är giltig regel, blir på ett annat oförstånd och orimlighet.
Skiftesverket fortgår mera och mera, visserligen med ansenlig kostnad för närvarande generation, men lill allmänt erkänd båtnad för de framlida.
Allmänningsmarker, byalag och stadsjord har skiftats, under senast förflutna fem åren, lill betydliga vidder, och årligen fordrade laga skiften öfverstiga hvad inom Länet befintlige Landtmätare hinna alt fullgöra.
Sr år 1833 skedde laga skiften för • 54/- Mantal. (då i utflyttnin gshjelp erhölls 1,148: ig) 1834 dito . 56 (med utflyttnin gshjelp . . . 2,875: 39) ' 99 1835 dito . . 291| > (med ulflyttnin igshjelp . . . 1,257: 8) 99 1836 d i to • • 581 „ (med ulflyttnin gshjelp . . . 2,842: -) > 9 1837 dito • • 43 3 (med utfltAtningshjelp . . . 1,652: 16) 99 1838 dito ♦ . 57 5 ° ' 8 ” tillsammans på 6 år 2991| Mantal.
Största olägenheten, som i allmänhet åtföljer laga skiften, är skogsförstöring, der god skog finnes på en del lotter oeh ej på de andra, samt skogsåtgång för tillökade hägnaderne, hvilka fortfarande alltjemt verkställas pä gamla sättet.
Allmänna uppmärksamheten är visserligen härpå fästad, ehuru uppfinningar af verksamme medel till förbättring häruti äro snarare att önska än att förvänta.
Statistik:
På underdånigst bifogade tabeller är uppfördt, enligt från vederbörande inkomne uppgifter, det antal hästar, nötkreatur, får, svin oeh femårs-Berättelse fr.