Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
A f alla åtta är heller ingen hjulbent eller snedvuxen.
Den naturliga och bästa födan är naturligtvis modersmjölken, men, i brist där- af, komjölk af ett frisk kreatur.
Mjölken ut- spädes efter läkares eller barnmorskas beskrif- ning.
Vår husläkare sade, att barnet kan hafva näring ensamt däraf ända tills det blir två år.
Då barnet, som man säger, » får ondt för tänder » o c h vill bita i allt, det får tag uti, b ö r man gifva det en bit violrot, s o m är absolut oskadlig för den lille, men däremot välsmakande o c h välluk- tande.
Att hålla barnet rent såväl till kropp som kläder är af stor vikt.
Bada eller tvätta det där- för dagligen o c h gif det alltid rena o c h torra kläder på.
Barnkammaren bör vara ljus, stor o c h rymlig m e d ostoppade m ö b l e r o c h utan mattor på golf- vet, på det att d a m m o c h bakterier så litet som möjligt må vinna insteg.
Ömtåliga prydnadssa- ker böra totalt förvisas därifrån, utan må de små här få leka o c h rusta o m af hjärtans lust; det gör d e m lifliga o c h kvicka i sina rörelser.
Mina sex söner hafva alla varit » styfva » gymnaster i barn- och ynglingaåren.
Att vara oeniga, k o m m a i gräl o c h slagsmål har jag aldrig tillåtit dem, utan hafva de genast, o m så händt, fått försonas o c h bedja hvarandra o m förlåtelse, och så har det varit glömdt.
Vänj tidigt barnen v i d gudsfruktan, lär d e m små böner, så fort de kunna tala, undervisa dem o m Gud o c h lydnad för hans b u d!
Det som in skarpes i barnasinnet hänger i in i ålderdomen och bär ofta goda frukter.
Lofva aldrig barnet något, du ej kan hålla I Afvisa det ej kort, utan förklara - och t3 dliggör, o m det är något, det vill hafva reda på eller ej förstår.
E n del mödrar afvisa barnet m e d or- d e n: » Nyfiken », » Pytt fick du veta det », o. d., hvilket ju är både dumt o c h oklokt, ty frågar ej barnet o c h blir rätt upplyst o m hvad det vill hafva reda på, får det ju gissa sig till saken o c h kan i så fall få en dålig uppfattning därom.
Narras aldrig för ditt barn o c h låt det e; j få vana därtill, utan var sanningsenlig och svara undvikande, o m det är något barnet vill o c h ej bör hafva reda på.
Försök att vinna dess för- troende och kärlek, m e n framför allt lydnad,- ty att se ett olydigt, kärlekslöst o c h hårdt barn är bra sorgligt.
A g a det, o m så behöfves, m e n m e d förstånd o c h ej i häftighet.
Har det gjort något illa, tala allvar med det o c h låt det förstå, att det gjort far o c h mor ledsna, o c h därigenom ångra sitt begångna fel eller sin olydnad.
Häri- g e n o m hafva min man o c h jag fått våra barn lydigare än m e d stryk.
Dock b ö r tuktan ej all- deles uteblifva, ty det heter: » B ö j vidjan, medan h o n är grön, så blir h o n både fager o c h skön. » Ett P barndomsminne.
å högsla toppen af backen A bergig och mossig häll Där stär den väldiga stacken Hopdragen till Valborgskvätl.
o I aftonen, vårligt fager, Långt öfver den vida slätt En mystiskt skymmande dager Sig sänker sä ljuftigt lätt.
I väster syns än en strimma Af aftonrodnadens glans, Och vid horisonten glimma Snart bloss i. en vidsträckt krans.
fa, Valborgseldarne tändas På berg, ä slätt och pä höjd.
Och budskap genom dem sändas, Att nu är det vår och fröjd.
Vår eld ock tändes samt sprakar På berghällens öppna spis.
Och gladt det knattrar oah brakar Bland ruskor och barr och ris.
En Så jt±n An bolmande rök sig tränger mörk utur högens topp, såsom ett moln den hänger, går den pe lar likt opp.
An Mot An Sig såsom ett skepp den flyger himmelens klara blä, hotfull och svart den smyger in uti skogens vrå.
Men ur dess trolska fasoner Sig höjer dock i en hast Af gnistor i millioner En sprakande eldröd kvast.
r XI.
» Några ord blott. » O m barnuppfostran man så mycket skrifvit, Att nästan ingenting för mig finns kvav, Men då en liten vrå m i g Idun gifvit, Så skall jag säga, hvad jag säga har.
» Så, som du sår, så Hvar kan du bättre An i den barnasjäl, I barnakroppen från Gör Om Låt Du skall du äfven skörda! » se besannadt det som du skall vörda dess första fjät!
kroppen sund!
Försaka nattens hylla, det behöfs, för barnens första år!
sjukdom ej förbi ditt öga ila, bäst hvar skiftning hos de små förstår.
Att vara mor, o c h verklig sådan vara, Det är att lämna nöjets^ ytans v ä r l d; Du måste dina bästa krafter spara Och lägga ner dem invid h e m m e t s härd.
1 barnens lek, i deras allvarsstunder Skall mamma vara med, — o c h vara barn; H o n tälja skall om sagovärldens under Och hjälpa pilten » bygga skepp af flarn ».
Att lagar ställa upp för barnens lydnad Och för dressyr, hvad tjänar detta till?
Låt sanning bli den lilles bästa prydnad, Se ' n danas karaktären, som den vill.
Själfståndighet är redan barnets kynne, Det ligger uti tidens andedräkt.
Bryt icke ned m e d våld ett dylikt lynne, Om ock det är med envisheten släkt!
Hönsföda, Skräm aldrig barnet för något, ty en svår skräm- sel i barnåren har man ondt af hela lifvet ige- n o m, det har jag själf erfarit.
Låt ej barnet k o m m a i beröring m e d barn, s o m hafva kikhosta eller andra barnsjukdomar, som äro smittosamma, ty vanligtvis lämna dessa » sviter » efter sig, som kunna vara farligare än själfva barnsjukdomen.
Visserligen undgår bar- net sällan dessa sjukdomar, men gäller det i så fall att från början vara försiktig o c h genast sö- ka läkarehjälp.
Mina åtta barn hafva lyckligt gått igenom alla barnsjukdomar o c h från ingen af d e m hämtat menliga följder.
H v a d klädedräkten beträffar tycker jag, att nu- tidens m o d e är både vackert o c h ledigt för bar- nets utveckling.
Haf bara varma underkläder på dem.
Och därpå lågor i klunga, Som väldet tycks vilja ta.
Och utaf gamla och unga De hälsas med gladt: " Hurra! » Men Valborgsmässelden färgar Med underbart skimmer allt.
Och sagor om tomtar ock dvärgar I skenet ta form och gestalt.
Allt Och Med Och högre slår lockar flock grannarne » låna eld » bålels flamma- efter flock ',: skall man glamma kanske ock.
Igenom sorlet och skratten Dock plötsligt en ton man hör: Från » Spel-Jans » fiol uti natten Gladt » Vårvindar friska » sig röi.
Med konst ej hans stråke föres, Men tyst det blir i en hast.
Blott inifrån skogen höres En drill frän en vaknad trast.
Och Om Dess Med båda to ?iema klinga kommen segrande vår.
ekon i skogen springa.
bud därom i hvart snår.
Dock elden slockttar.
En gnista Blott här och där blä ?iker till.
Af vinterns brasor den sista Brann ut med sista aéril.
Fanny Ohiysander.
— B e n cl O r - b r ö d e t är på grund af sin höga protein halt, 17,5 %, under det att korn innehåller endast 8 % smältbar protein, det bästa, bekvämaste o c h billigaste hönsfoder.
f DU N 189S oefterhärmliga naivitet som ett af svartsjuka an- fäktadt litet hustrubarn, o c h Sven Scholandér är nu en gång för alla erkändt oemotståndlig s o m » Le joli tambour » o c h dansmästar Mollberg.
Drottningen i Honnef.
Under sin vistelse i H o n n e f har drottningen hos sig sett flera af sina släktingar, såsom änkefurstinnan af Wied, prinsessan Elisabeth af Waldeck-Pyrmont, arf- storhertigen o c h storhertiginnan af B a d e n m. fl.
Ankekejsarinnan Fredrik har, åtföljd af sin dot- ter, prinsessan Viktoria af Schaumburg-Lippe, afven gjort besök, o c h s o m bekant tog vår kron- prins vägen från Karlsruhe till Dresden öfver Honnef.
I dagarne har en konsultation ägt rum i Nervi mellan ge- heimerådet prof. E r b o c h d:r Munthe angående kronprinsessans hälsotillstånd.
Förbättringen fortgår, men krafterna äro ännu något nedsatta.
Storhertigen o c h storhertiginnan af Baden ha anländt för att besöka kronprinsessan under någ- ra veckor.
» Literis » åt fru Gulbranson.
Fru Ellen Gulbranson fick efter ett af sina senaste upp- trädanden s o m » Valkyrian » g e n o m operans di- rektör mottaga medaljen » Literis et artibusv.
Kvinnlig badläkare.
kand. fröken Elin B e c k m a n har förordnats att under somma- ren bestrida läkarebefattningen v i d Särö bad- anstalt.
Filharmoniska sällskapets tredje abonnements- konsert under säsongen, m e d uteslutande skan- dinaviskt program, under anförande af herr Vil- helm Stenhammar, uppfördes sistlidne tisdag i Musikaliska akademiens stora sal inför en full- talig, distinguerad o c h erkännsam publik, med konungen, hertiginnan af Dalarna, prinsarna Carl och Eugen samt prinsessan Ingeborg som repre- sentanter för konungahuset.
Benvalds imposanta ouvertyr till hans opera » Estrella di Soria » väckte lifligt bifall.
Mattare mottogs fröken Valborg Aulins intressanta tonsättning till Wirséns dikt » Procul este! », möjligen på grund af det mindre tillfredsställande sätt, hvarpå mezzosopransolot utfördes.
Normans tre vårfriska visor a capella föredrogos o c h mottogos con amore, o c h fru Ellen Gulbransons öfverlägsna tolkning af Griegs » Fra Monte Pincio » o c h » En Svane » hälsades ined jubel.
Men detta allt var endast preludier till det mäktiga slutnumret, Griegs ofullbordade mu- sikdrama » Olav Trygvason » m e d text af Björn- stjerne Björnson.
Ord o c h musik bildade ett öfverväldigande helt till förhärligande af den » evige A s a t r o ».
Fagra o c h majestätiska s o m gu- daläran själf, utfördes körerna m e d verve o c h inspiration, o c h åt völvens parti, hvars besvär- jelsesång är präglad af all h e d e n d o m e n s mystik, förlänade fru Gulbranson ett skälfvande drama- tiskt lif.
• * S a n d k o r n Utkast för Idun af Ernst Lundquist.
(Forts.) K.
Operan gaf i onsdags » Romeo o c h Julia » med fröken Märta Petrini i Julias roll.
Fröken Petrini, som nu afslutat sitt uppträdande å Ita- lienska operan i Petersburg, började härmed ett kortare gästspel, innan h o n tillträder sitt gäst- engagement vid hofoperan i Stuttgart.
Operans direktion hade äfven lyckats träffa öf- verenskommelse o m ännu ett gästuppträdande af fru Ellen Gulbranson som i går torsdag, då man fick tillfälle att höra sångerskan i Ortruds parti i Lohengrin.
V i återkomma till ett när- mare omnämnande.
Dramatiska teatern bjuder sedan i onsdags på ett nytt program, då för första gången upp- fördes » Teatern », k o m e d i i 4 akter af Gustav Esmann, öfversättning från danskan.
Vi äro först i nästa n:r i tillfälle att uttala vår mening o m föreställningen.
Sven Scholanders Musik- och Bellmansafton i Vetenskapsakademiens hörsal fredagen den 22 den- nes var, s o m vi förutsagt, till trängsel besökt samt utmärkt g e n o m den för dessa högtidsstun- der kännetecknade h ö g a o c h intima stämningen.
Men så var också programmet af uppryckande slag.
Efter Sehlstedts små idyller och Frödings dråpliga » I valet o c h kvalet » samt » Melangtä- rens intåg i Kalsta », mästerligt föredragna hvar efter sin art, följde den ej mindre spirituelt åter- gifna internationella af delningen med den be- skäftige o c h förnumstige » Vetter Michel » i spet- sen, följd af bland andra » Capitän und Leute- nant », som defilera förbi ända in i » H i m m e l und H ö l l e », af den kysstäcka » Collinette », af » Le vieux mendiant » m e d sitt hjärtskärande » c ' est parfait&gt; o c h af » la gentille p ' tite cousine » med sitt naiva lilla bref till » son cousin ».
Och så till slut en hel uppsjö af våra egna gamla oförlikneliga, ypperligt individualiserade Bellmans- figurer.
Gör efter, den s o m kan!
August Lindbergs maiiné å k. operan sistlid- n e söndag bjöd på » Gringoire », 2:dra akten ur » V i skiljas », » V i d vaggan », monolog, fram- sagd af fru Ellen Hartman, danska visor, sjungna af fru Helga Hoving, samt svenska o c h franska sånger, föredragna af herr Sven Scholanäer.
Ma- tinégifvaren förde själf s o m den älskvärde poe- ten-vagabonden Gringoire sina trupper i elden och afslutade segerrikt attacken s o m Des Prunel- les i » V i skiljas ».
Största andelen i manspillan hade för öfrigt » solisterna ».
Så briljerade fru H o - ving m e d sitt raffineradt pikanta återgifvande af det » blöde danske sprog », fru Hartman med sin Bland nu befintliga Cacaosorter intages säkert förnämsta platsen af \ J e t ö f v e r r a s k a d e o c h i r r i t e r a d e m i g att b l a n d alla d e s s a af v ä l v i l j a o c h b e u n d r a n s k i n a n d e a n s i k t e n r u n d t o m k r i n g m i g finna ett så s t e l t o c h r e s e r v e r a d t s o m ert, d e t v a r s o m en m ö r k fläck i d e n l j u s a taflan, o c h j a g k ä n d e m i g till m o d s u n g e f ä r s o m e n k o k e t t d a m, v a n att h y l l a s af alla o c h s o m g ö r d e t till e n h e d e r s s a k f ö r s i g att k u f v a o c h e r ö f r a j u s t d e n ende, s o m djärfs spjärna e m o t h e n n e s t j u s n i n g s m a k t.
D e t v a r v ä l d e n kän- slan eller i n s t i n k t e n, s o m d r e f m i g a t t efter m i d d a g e n s slut s e m i g o m efter er, så s n a r t j a g k u n d e g ö r a m i g l i t e t l e d i g från d e m, som trängdes kring jubilaren.
M e n ni var f ö r s v u n n e n, o c h j a g h i t t a d e er i n t e f ö r r ä n allra l ä n g s t b o r t i h o t e l l t r ä d g å r d e n, d ä r n i s a t t i e n l ö f s a l, e n s a m m e d er c i g a r r.
Jag såg m y c k e t väl, hvilket o a n g e n ä m t intryck d e t g j o r d e p å er, d å j a g p l ö t s l i g t s t o d f r a m - för er, n i s k i f t a d e f ä r g o c h s å g er o m k r i n g, s o m o m n i s ö k t ett g ö m s t ä l l e, o c h d å b o r g - mästaren o c h landssekreteraren k o m m o och ropade p å m i g o c h afbröto vårt nyss påbör- j a d e s a m t a l, v a r d e t e n r i k t i g l ä t t n a d för er att bli m i g k v i t t.
N i är j u a n n a r s i n t e så d ä r s k y g g af er, o c h v i h a j u r å k a t s m å n g a g å n g e r förr u t e i s ä l l s k a p s l i f v e t o c h pratat långa stunder m e d hvarandra och alltid k o m m i t m y c k e t b r a ö f v e r e n s.
D e t m å s t e d ä r f ö r finnas n å g o t skäl, h v a r f ö r n i j u s t i g å r p å ett n ä s t a n d e m o n s t r a t i v t s ä t t v i s a d e er så a f v o g m o t m i g.
E t t ö g o n b l i c k t ä n k t e j a g, att d e t m ö j l i g e n k u n d e b e r o p å, att j a g s a d e n e j till er d e n d ä r g å n g e n, d å n i k o m till m i g o c h v i l l e i n t r e s s e r a m i g f ö r g r u n d a n d e t af ett h e m f ö r f r i g i f n a f å n g a r, men så k o m j a g i h å g, att d e t j u är m e r ä n t v å år s e d a n o c h att j a g s e d a n d e s s m å n g - faldiga gånger rönt prof på edra vänskap- liga tänkesätt m o t m i g.
Jag vill m i n n a s, att j a g d e n där g å n g e n vidlyftigt framlade för er m i n a skäl, h v a r f ö r j a g inte k u n d e a n n a t ä n m e d m i n a t y s t a s y m p a t i e r intres- s e r a m i g f ö r er v a c k r a t a n k e.
J a g är f ö r m y c k e t l o k a l p a t r i o t f ö r att a n s e m i g h a rätt att g e n å g o t p e k u n i ä r t u n d e r s t ö d till e t t f ö r e t a g af så v i d s t r ä c k t v e r k n i n g s f ä l t — ett, som gäller hela länets o c h inte bara vår s t a d s i n t r e s s e n.
D e t är t. e x.
m i n åsikt, att hvarje k o m m u a, hvarje individ först o c h f r ä m s t har s k y l d i g h e t att h j ä l p a s i n a när- m a s t e, s i n e g e n lilla k r e t s, o c h att v i f ö r s t d å d e n n a g r u n d s a t s blir a l l m ä n t e r k ä n d o c h t i l l ä m p a d, k u n n a k o m m a till ett s å d a n t saker- n a s s k i c k, att v ä l g ö r e n h e t e n b l i r r e g l e r a d en g å n g f ö r alla o c h b e h o f v e t af h j ä l p ö f v e r h e l a v ä r l d e n i n s k r ä n k t till ett m i n i m u m.
Nå, d e t d ä r s a d e j a g er, o c h o m n i o c k s å i n t e g i l l a d e m i n a åsikter, b ö j d e n i er lik- väl f ö r d e m i d e t s p e c i e l l a fallet, o c h v i s k i l d e s åt s o m g o d a v ä n n e r.
» » Jo visst. » » O c h sedan dess ha vi aldrig på minsta sätt varit i delo m e d hvarandra.
S k ä l e t till er r e s e r v e r a d e h å l l n i n g i g å r k a n s å l e d e s inte vara något rent personligt.
K a n s k e den b e r o r p å, att n i af p r i n c i p o g i l l a r s å d a n a där apoteoser, s o m d e n m i n a stadsbor be- h a g a d e h e d r a m i g m e d i g å r?
M å så v a r a, n i h a r k a n s k e r ä t t däri, o c h j a g e r k ä n n e r, att v ä l v i l j a n t o g s i g ett o c h a n n a t öfver- drifvet uttryck, s o m föga stod i förhållande till d e s m å t j ä n s t e r, j a g v a r i t i tillfälle att g ö r a vår s t a d; m e n n o g v e t ni lika väl s o m j a g, att d e t h e l a ä n d å h a d e till g r u n d v a l en k ä n s l a af v e r k l i g v ä l v i l j a o c h af e n — j a, h v a r f ö r i n t e?
— till e n v i s s g r a d b e - r ä t t i g a d t a c k s a m h e t.
D e s s u t o m har n i na- turligtvis tillräcklig världserfarenhet o c h män- n i s k o k ä n n e d o m f ö r att v e t a, att e n f e s t t a l a r e o f t a b e r u s a r s i g m e d e g n a v a c k r a o r d o c h att — i s y n n e r h e t litet l ä n g r e f r a m p å k v ä l l e n — den g o d a m a t e n o c h d e n eldiga c h a m p a g n e n h a e n d r y g a n d e l i all d e n r ö k e l s e, s o m u p p - sändes o c h hvars ångor inte k u n n a förvirra, någon sundt anlagd människas hjärna?
— S e s å, sitt n u i n t e d ä r l ä n g r e o c h s e m y s t i s k u t o c h låt m i g f a m l a o m k r i n g p å m å f å, u t a n stilla m i n n y f i k e n h e t o c h s v a r a m i g r e n t u t p å m i n fråga: hvarför spelade ni i går gent- e m o t m i g f ö r f ö r s t a g å n g e n r o l l e n af e n s k y g g s e n s i t i v a, e n Noli me tänger ef • » Pastor L i n d e m a n h a d e suttit där m e d t a n k f u l l o c h litet f ö r l ä g e n m i n o c h n u p i t b l a d m a s s a n u r ett l ö n n l ö f, så att e n d a s t n e r v - skelettet återstod; n u såg h a n u p p, m ö t t e konsulns blick m e d sina ärliga, a l l v a r s a m m a ögon o c h sade trohjärtadt: » A l l t h v a d n i n a s ä g e r m i g, herr k o n s u l, o m m i t t b e t e e n d e i g å r, v i t t n a r o m att n i är e n o v a n l i g m ä n n i s k o k ä n n a r e.
eller o c k - så att j a g h a r f ö r litet v ä r l d s v a n a f ö r att ge m i g ut i sällskapslifvet.
J a g har o m e d - v e t e t b u r i t m i g t a k t l ö s t åt o c h k a n s k e s å r a t er.
j a g b e r er o m f ö r l å t e l s e, o c h f ö r att på d e t e n d a sätt j a g kan s ö k a g o d t g ö r a m i n f ö r s e e l s e v i l l j a g b e r ä t t a er e n h i s t o r i a.
någonting s o m hade händt m i g på förmid- d a g e n i g å r o c h s o m u t g ö r d e n e n d a för- klaringen på mitt uppförande. » » Godt.
Ä r historien lång? » » D e n b l i r k a n s k e i n t e så k o r t.
» » Vill ni då, innan ni börjar den, g e m i g en c i g a r e t t?
J a g f ö r s t å r a l l t i n g b ä t t r e s e d t g e n o m t o b a k s m o l n, o c h j a g är a l d r i g så b e - skedlig o c h förlåtande, s o m då j a g röker a quatre mains. » en » D å s k a l l j a g s k y n d a m i g att o c k s å t ä n d a cigarett, » sade pastorn småleende.
— » J a g är, s o m n i v e t, h e r r k o n s u l, tillika f å n g p r e d i k a n t o c h har ofta m i n a v ä g a r u p p till s t a d e n s c e l l f ä n g e l s e.
B l a n d a r r e s t a n t e r - C AC hf \ I I I B1 T R / | Å ftl C l i U L S I f l M l l O V#MvrMU ' &lt;^^ * l«3L * ra «3Cl, £aIj K s v i d 1 8 9 7 å r s °s tockhSi ^ n d u s t r i u t s t ä l l n i n s
IDUN 136 n a d ä r finns e n p e r s o n — g a m m a l s t a d s b o f ö r r e s t e n — s o m ni k a n s k e e r i n r a r er från er u n g d o m, e n v i s s f. d. h a n d l a n d e B e r g - dahl — Willgott Bergdahl. » » " Willgott B e r g d a h l — låt se — j o, j a g känner m y c k e t väl igen namnet.
Jag hade e n s k o l k a m r a t, s o m h e t t e så.
o c h j a g v e t, att h a n s l u t a d e illa.
Ja, n u m i n n s j a g h o - n o m a l l d e l e s t y d l i g t.
h a n k o m p å af v ä g a r v i d h e l t u n g a år — d e t v a r n å g o n f ö r s n i l l - ningshistoria, vill j a g m i n n a s — o c h sedan h a r j a g flera g å n g e r sett h a n s n a m n u n d e r rubriken rättegångs- o c h polissaker. » » J a, h a n s h i s t o r i a h ö r s k e n b a r t till d e banalaste.
den handlar egentligen bara o m d å l i g a a n l a g, d å l i g a k a m r a t e r, t i d i g a fre- stelser, d r y c k e n s k a p o c h råa laster, fattig- d o m o c h l ö s d r i f v e r i, s t ö l d o c h o ä r l i g h e t af alla s l a g — h e l a d e n g a m l a r a m s a n af s i m p l a ohyggligheter, s o m m a n bara rynkar på näsan åt o c h s o m i n t e h a r e n e n d a g l i m t af n å g o t r o m a n t i s k t eller af n å g r a i n t r e s s a n t a f ö r m i l d - rande omständigheter — en slusk rätt o c h slätt. » » M e n s o m varit misskänd o c h misshand- • l a d af ö d e t, o m m a n fär d ö m a efter er iro- niska t o n?
» N i s k a l l få h ö r a.
D å j a g k o m h i t till s t a d e n f ö r t r e år s e d a n o c h t i l l t r ä d d e m i n bisyssla s o m fångpredikanf, såg j a g genast, att d e n n e B e r g d a h l v a r d e n b l a n d f å n g a r n e, s o m j a g s k u l l e f å allra s v å r a s t att v i n n a — j a g m e n a r i n t e v i n n a f ö r H e r r e n o c h ett å n g e r f u l l t r e n a d t, G u d i b e h a g l i g t lif, t y allt d e t är f ö r m i g alltid e n cura posterior, ett v a n l i g e n m y c k e t a f l ä g s e t m å l, d i t m a n en- dast k o m m e r på långa, labyrintiska vägar —, u t a n v i n n a f ö r mig, v i n n a till m i n v ä n o c h Bidrag mottagas med tacksamhet.
Charad-logogryf m e d bland småorden inkapslade 125 geografiska namn.
C. Hufvudordet.
Man gör sitt mitt första i lifvet Så ofta på mångfaldigt sätt.
Till fördel ej alltid är gifvet, T y kan det ju hända så lätt, Att man ur sin vanliga aska Får midt i mitt fjärde se ' n traska.
Mitt andra från medeltidsdar Står än — utan s likväl — kvar.
Krigsmakten har livar sin mitt tredje, Hvari den får äta sig mätt.
Mitt hela man hälsar m e d glädje På berg o c h i dal o c h på slätt.
Och strån till den väldiga stacken, Som reser sig högt o p p i backen, Dra barnen, som förr de ha gjort.
Ja, lefve mitt hela allt fort!
Småorden m e d de g ö m d a n a m n e n: H v e m lyser i becksvarta n e d a n?
Mark — gräsöken uti sitt slag —.
Små landsändar trenne säg sedan.
Skönlitteratur i förlag.
Hvad mången nog sitt ville reda.
jSfamngif tre af d e m som oss leda.
A f töser ett dussin du ser.
Tre b l o m m o r dig Flora nu ger, — Manien tycks hon äga att bjuda.
— Ibland vid din klippning en rest.
Hvad mest till en orgel plär ljuda.
F e m floder s o m ila nordväst Till hafvet från bergen i söder.
Hamnplatsen för allt som oss föder.
1898 V i ha sytt för denna skara, Sjuka, bleka, stackars små, Som o m sommaren plär fara Ut till kolonier två.
f ö r t r o g n e, s o m m i t t s ä t t är m e d f å n g a r n e.
J a g f ö r s ö k t e m e d h o n o m p å alla m ö j l i g a sätt, b e m ö d a d e m i g att v a r a så litet prä- sterlig s o m m ö j l i g t, t y prästen misstro de alltid; j a g talade m e d h o n o m s o m en män- Hela vintern de fått lida Brist o c h n ö d af många slag; Men man lärt d e m tåligt bida På den ljufva sommarns dag.
n i s k a till e n m ä n n i s k a, g i c k h o n o m till mötes m e d lugn, g o d m o d i g välvilja, utan b i t a n k a r, u t a n n å g o t s o m f ö r r å d d e, att j a g betraktade honom s o m en brottsling.
(Forts.) Man har låtit d e m få hoppas På en resa någon gång, TJt, där gröna träden knoppas, Liten fågel slår sin sång.
Ut till luft, till bad, till föda, TJt m e d kärleksfull en vän, Som sig gör den största m ö d a Tills de fara h e m igen.
» TJt, där g r ö n a t r ä d e n Såge du dem återvända, Gladt m e d hälsans färg på kind, Du förstod, vi önska sända, Flera ut till sol o c h vind.
knoppas ... » (En vänlig uppmaning riktas härmed till Iduns läsarinnor att besöka den försäljning, s o m några för saken intresserade damer den 5 o c h 6 maj anordnat till förmån för Adolf Fredriks försam- lings skollofskolonier.
Försäljningen äger rum i Adolf Fredriks b a r n h e m, Saltmätargatan 3 A 1 tr.).
Men därtill behöfs beständigt Liten flod af guld att få!
Dock, det går j u rätt behändigt, Blott vi alla dra vårt strå.
Och att hjälpa, det är roligt, Hjälpa fattig nu i vår.
Då vårt sinne blir så soligt, Då vårt lif intresse får.
Åter ämna vi då sälja, Hvad o m vintern vi ha sytt, Alla ha vi sökt utvälja - Det, som praktiskt är o c h nytt.
Innehållsförteckning: Men nu önska vi så gärna Glada köpare få se, Som ej emot udden spjärna, Då vi d e m välkomna b e!
Hanna Hammarström; af Adolf Hellander.