Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ser du den här -- när jag var i läran hos Ekeberg -- du känner ju Ekeberg i Lilla Wattugränd -- gaf han mej med hammaren det här slaget; men hårdt mot SMEDSGESÄLLEN.
Jag tror du smider bättre
SMEDSGESÄLLEN. Bara tre, din arma anka! jag
gropen midt i flinten på mig? vet du hur jag fått den?
hårdt, sa' kärngen, stötte hufvudet mot väggen, den hammaren är inte härdad som spränger min skalle (till Dahl).
Kan du dra fingerkrok, gosse lilla?
(knyter sitt finger om Dahls och drager upp honom på DAHL.
Släpp mitt finger, karl.
Nå hvad bjuder du på? med de der barnlekarna och låt oss i stället ta oss något till bästa.
SMEDSGESÄLLEN (dragande med fingret Dahl med JÄGER (uppstiger).
Se så bror Filman, låt bli
golfvet).
Liten, men naggande god, eller hur sa'du?
Vill du känna på far din du? hör du färga-
10 re, medger du inte ändå, att den svarta färgen är den vackraste? brun och blå.
DAHL (sliter sig lös).
Jag skulle vilja färga dig KUSKEN (som närmat sig dem).
Tocken kruka. det af er som skulle bestå nu.
Nå, smågossar, hvem var JÄGER (till Dahl).
Det är väl sällan en simpel
smed så der får handskas med en brukspatron! (högt) i afton?
Fru Strömqvist! finns det några ärtmjöls-pannkakor FRU STRÖMQVIST (framträdande).
Finns, och
varma som hejdundrande!
Det var längesen herrn var på Blåa Duken.
några dar se'n från Götheborg och har ju aldrig varit i Stockholm förr?
Fru Strömqvist! sätt fram det bästa
SMEDSGESÄLLEN. Längese'n? han kom ju för
frun har.
Bror Filman och jag ha mycket att språka om.
(Fru Strömqvist sätter fram diverse dricksoch matvaror).
Hieslejters du? det ska' vara ett godt ställe det -- också ser du ut som en gödd kalkon.
Färgarege-
SMEDSGESÄLLEN (till Dahl).
Arbetar du hos
säller ä' alltid sturska af sig; men, ser du, allt som (till Jäger).
Hör du, du sa' ju att du för några dar se'n kom ifrån Götheborg? vet af Storfux än?
lyder under Hallrätten duger inte, begriper du det?
HYRKUSKEN (till Åkaren).
Nå, har ni tagit lif-
11 ÅKAREN.
En åkare tar inte lifvet af sina häKUSKEN. Skada på Storfux! -- Först köptes
star -- han härdar dem bara.
han af Ryska Ministern för tusen Riksdaler.
Gref-
vinnor och Friherrinnor klappade honom med sil-
kesvantar och matade honom med sockergryn.
Efre för tjugo, och nu lär det väl vara slut med silkesvantarna och sockergrynen. snärtar.
ter många ombyten såldes han slutligen till en åka-
ÅKAREN.
Det växer inte sockergryn på tagelKUSKEN (ropande till Smedsgesällen).
Hör du,
Filman du, vill du spela mariage om en portion lax? sken.)
Spela mariage med den der Åkardrängen, du a' i sällskap med!
Nej, vi håller oss, bror lilla! förstår du det.
SMESDGESÄLLEN (uppstigande).
Hvasa! (till Ku-
en rättskaffens gesäll umgås bara med bättre folk, KUSKEN.
Han ska' bli sin egen du, han ska'
gifta sej med enkan du; hon har tre kor och en trädkåk vid Danto-bom du.
terssonskan? fan i den -- det måtte vara en bra du (går, åtföljd af Kusken, till åkarens bord).
Ska' han gifta sej med Pet-
karl! -- kanske man kan få låna schaber af honom DALKARLN (går till Jäger).
Hör du, mäster
du, vill du ha' en pris snus du?
(räcker fram sin näfverdosa.) JÄGER (tager en pris).
Tack ska' du ha, min gubbe! också?
Nå, vill du inte bjuda mej på en pris
12 DALKARL.
Åjo men -- när det ena djuret får JÄGER.
Du är ifrån Mora, ser jag.
Hvar ligDALKARLN. Bredvid kyrkan, må du veta.
Nå hvar ligger kyrkan då? du fäla förstå.
I grannskapet af prestgården, kan DAHL (till Jäger).
Jag disputerade häromdagen
något, så böler alltid det andra. ger prestgården der nånstans?
med någon, som påstod att man i Dalarne säger dog i stället för dödde.
(Till Dalkarlen).
Hör du, min de? gosse!
Säger man i Dalarne; jag dog, eller: jag dödDALKARLN.
Hos oss brukar man inte säga nå-
got, när man är död, ser du.
DE FÖRRE. EN POLISBETJENT.
vudet och ser sig länge omkring i rummet).
Fru Strömqvist!
POLISBETJENTEN (träder in med mössan på huf-
att jag inte straxt obsalverade --
FRU STRÖMQVIST (skyndar till honom).
Förlåt, POLISBETJENTEN (sträft).
Vi ha lördagsafton
och klockan är öfver tie (tager upp ett papper och klockan elfva förmiddagen.
skrifver derpå).
Frun parerar polisen nästa måndag FRU STRÖMQVIST.
Är hon tie redan? min kloc-
ka måtte helt visst gå efter -- får jag inte lof att
13 bjuda på en liten qvällsup? (vinkar åt pigan, som geoch några asjetter).
Jag har de raraste köttbullar att bjuda på.
nast framkommer med en bricka, försedd med flaska, glas
Det är oförsigtigt af frun, att inte ställa sin klocka -- rätt goda köttbullar -- det gör mig ondt, fru
POLISBETJENTEN (tager en sup och en köttbulle).
Strömqvist, men pligten går framför allt och -- -- -- skynda dig, Karin, efter porterbuteljen.
Ett glas porter kanhända POLISBETJENTEN.
Ett glas porter är inte så
illa -- det är ett fasligt yrväder, må frun tro -- mig, men den allmänna ordningen fordrar -- får lof.
(dricker ut porterglaset).
Som sagt är, det smärtar FRU STRÖMQVIST.
Ett glas punsch, om jag POLISBETJENTEN.
Ett glas punsch har inte ondt
gjort.
Fruns ställe är verkligen ett af de bästa stälsmakar efter mer -- (tager ett glas till och dricker). skicka upp pligten, så --
len i Stockholm, (dricker ur glaset) ypperlig vara -- Frun behöfver inte sjelf gå upp om måndag, utan bara FRU STRÖMQVIST (visar honom en sedel).
gevaljer, men skulle det inte vara möjligt, att klockan i Katarina går för fort?
stuklockan inte slagit än (tager sedeln).
God natt, frua lilla (går).
POLISBETJENTEN.
Det är väl möjligt, att Råd-
14 Fjerde Scenen.
DE FÖRRE
utom POLISBETJENTEN.
nu gå hem.
Klockan är elfva -- låt oss KUSKEN (till Smedsgesällen).
Har du varit län-
ge bekant med dem der som sitta vid bordet der
borta?
(pekande på bordet, dervid Jäger och Dahl sitta).
na tankar jag, för ser du -- kom med mej, så ska det jemte Kusken).
Jag tror ni sitter och torkar, SMEDSGESÄLLEN.
Med dem der? jag har mi-
vi känna på varan och se på tyngden (går till borsmågossar! -- schål gubbar! (super dem till).
(Jäger och Dahl klinga med honom och supa, men Dahl slår ut bränvinet bakom bordet).
själ! du skålkar igen! hjerta i min talg, tror jag ic-
Hvad gjorde du, din färgar-
ke du med flit spillde bränvinet bakom bordet! --
der har du en halskaka för omaket! (ger Dahl ett slag öfver halsen.
Kusken och några andra skratta och klappa händerna).
gen).
Din usling! tror ni er ha en af edra likar framför er, ert pack!
DAHL (uppspringande fattar Smedsgesällen i kra-
Adolf! hvad tänker du på?
JÄGER (skyndande efter Dahl för att tillbakahålla SMEDSGESÄLLEN (och de öfriga trängande kring FRU STRÖMQVIST (trängande sig fram).
Hvad ä'
Jäger och Dahl).
Kast ut honom! kast ut honom. det om? hvad ä' det för spektakel?
15 SMEDSGESÄLLEN.
Han ä' stursk!
Han slog ut FRU STRÖMQVIST. Jaså! går det inte i honom
bränvinet bakom bordet.
kantänka? -- bättre folk än han har smakat det.
Är det någon af herrarne som haft något att klaga på mitt bränvin?
SMEDSGESÄLLEN och de öfriga.
Nej! nej! varit herrarne till lags? och är inte Blåa duken, Stadsgåln?
Ha inte mina varor alltid
skam till sägandes, det bästa näringsstället i hela SMEDSGESÄLLEN och de öfriga.
Jo! jo! JÄGER (bedjande).
Fru Strömqvist -- -- hackan, menniska, och låt oss gå!
DAHL (kastande en sedel åt frun).
Tag den här FRU STRÖMQVIST.
Jag behöfver inte vara men-
niska för en hacka! -- jag har varit enka i tio år,
ska' jag säga er, jag har betalt mina konterbutioner han var Sergeant vid Stadsvakten, ska' jag säga er -- jag har sex barn så när som på två som dog i kikhostan på tredje året, ska jag säga er -- här gå
-- jag hade en man som söp och var oregerlig, fast
bitti och sent réelt och gentilt folk och till och med vaktmästare vid kunglig Sjötulln, ska' jag säga er -- men ingen har ännu kallat mig för menniska, SMEDSGESÄLLEN.
Två förklädda spioner!
KUSKEN.
Rymmare från Landskrona kanhända! de deras kläder).
Kast ut dem! slå ner dem! hacka sönder dem!
ALLA (fattande uti Jäger och Dahl, sönderrifvanska' jag säga er -- och inte för det, men ändå så--
16 Femte Scenen.
AXELSON
(från sidorummet).
han kastar de anfallande åt sidorna).
Gör rum, era pickelhäringar eller gör jag rent hus, så att inte så -- Jag har varit i kammarn derinne och sett mycket som en becktråd ska' finnas qvar en gång! hela rukan har kastat sig öfver två fredliga mennihur
AXELSON (störtande mellan de stridande, i det
skor.
Ä' ni svenskar ni, era kallbräckta satar! (slår la mot golfvet).
näfven i bordet, så att fötterna derunder brista och fal_______
Ett mindre och fattigt möbleradt rum med en sidomörkt. dörr, nära hvilken står en tarflig säng.
AXELSON. JÄGER.
DAHL
(straxt derefter).
jag, sa'
Solna klockare.
Inte tar jag gerna någon
AXELSON (inträdande först).
Stig in! här bor
hem med mig, ska' jag säga; men innan ni hunnit
halfvägs till norr, har ni frusit ihjel, så handtverks-
gesäller ni än ä' -- men hvart tog kamraten vägen? ett rum i farstun jag råkade på?... jag kom att DAHL (häftigt inkommande).
Hvad var det för
17 öppna en dörr och då såg jag vid månskenet en likkista.
AXELSON.
Det hade ni för titta.
När man för
första gången går in i ett hus och stöter på en likkista, så bådar det inte godt.
Hvem är död?
De som omgåfvo hennes vagga, kunde inte ana, att hon skulle dö vägg i vägg med en jernbärare.
Hon var vacker och rik och gifte sig med en betydande man, som spelte bort hennes fyra hus och jagade hustrun en vinterafton ut på gatan.
Det lär
AXELSON. Madam Nyberg, tvätterska i lifsti-
inte vara så sällsynt det, bland de bättre klasserna. rit; jag blir också den ende, som i morgon följer
Jag var den ende som numera kände hvad hon vahenne till grafven.
-- Det är ljust i Annas kammare, ser jag (går till sidodörren).
Är du oppe, Anna, ANNA. (utanför).
Strax pappa! för annars kan ni stöta emot nånstans -- ja ja, inhade ni tunnare skinn än andra arbetare.
ANNA (med ett ljus i handen från sido-
så kom ut med ljus -- jag har främmande med mig.
Gå varligt i mörkret, go herrar,
te för möblernas skull, men det förefaller mig som
rummet).
emot sin far för att omfamna honom).
Hvad du varit
ANNA (ställer ljuset på bordet och springer sedan
18 länge! Gud i himmelen! ditt ansigte blöder! hvem! har slagit dig? -- AXELSON.
Se så, din trollunge, låt bli mig --
ser du inte jag har främmande? -- en färgare och en smed, två duktiga arbetare, må du tro -- det här är Anna, dotter min -- en rask flicka, men
rädd som en backhare, när det händer hennes far ler så illa ut, salig gumman min -- hon var rätt
Liknar mor sin som ett bär -- såg inte helvacker ännu när hon stod lik i rummet här -- man ska' vara jernbärare som jag, för att kunna bära en sådan förlust -- -- var snäll nu, Anna, och sätt fram tvättvatten åt oss -- se efter se'n i skåpet, om vi har något att bjuda våra gäster på.
(Anna går go herrar -- ja, ja, det vankas skråmor på blåa och sysslar kring rummet).
Ni ser inte för vackra ut, duken -- folket är rent af förbannadt när det råkat få för mycket i hufvudet -- -- det var inte för första gången jag sett, hur alla kasta sig på en enda, liksom bromsarne på en häst.
Om jag vetat, att du varit bredvid i
kammaren, så hade vi gått in dit -- jag har inte sett dig på så länge, och vi gick enkom till Blåa duken i afton för att träffa dig.
så billigt att jag hjelpte er ur klämman -- jag satt
Tack för det!... då var det ock-
derinne och läste tidningarna, -- se här tag och blöt på ansigtet litet (doppar handduken i tvättfatet, som Anna räcker fram, och lemnar den till Jäger.)
JÄGER (tvättar sitt ansigte).
Tack, Axelson!
19 AXELSON.
Det var nu fan med Pohlen, her-
re! ... om jag varit der, nog skulle jag ha lappat en och annan, det är tvärsäkert det.
Tacka vet sej de, och det gör de förbannadt rätt uti.
jag gossarne i Frankrike! de låta inte huttla med DAHL (till Anna, som håller tvättfatet framför ho-
Och du heter Anna du, min gudomliga flicka?
Vet du, jag skulle hvar afton vilja gå på Blåa duken och skaffa mig några skråmor, om jag vore säker på att efteråt få en sådan uppenbarelse som i afton.
den på hans skuldra).
-- Granna färger, de hör till er profession, herre, men granna ord, det tror jag vi håller inne med -- -- och för
AXELSON (som närmat sig Dahl och lägger han-
resten är flickan min hemväfd vara och ullfärgad,
behöfver derföre inte läggas i kitteln, ser herrn -- lilla.
(Till Anna) nå hur går det med qvällsvar'n,
kan inte bli något mästerstycke för dig, min gubbe Anna? -- har du några bitar bergslagskorf, så langa hit dem.
(Till Jäger och Dahl).
Sedan ska' vi se efter, hur det står till med garderoben -- herrar gesäller ä' väl inte för goda att svepa in sig i en jernbärares rockar? -- men ni vet kanske inte att jern-
bäraren är ett slags tjensteman i staten, har fullmagt af Drätsel-Commission, gubevars -- men vi ä' allsinte högmodiga för det -- se så, bordet är dukadt, ser jag -- håll till godo -- skam den som bjuder der tyst, hvarefter han, Jäger och Dahl sätta sig vid bordet).
på bättre än han har (knäpper ihop händerna och be-
20 DAHL.
Hur mycket kan en arbetare förtjena AXELSON.
Då farleden är öppen, kan man
om da'n?
dreja in cirka två r:dr på dan utom sportler för skålverkningen.
En frisk och ordentlig karl kan således ring för gamla dagar.
Jag har känt brukspatroner berga sig ganska godt och ändå ha en vacker bespajag som förtjent femtio riksdaler om dagen, men
ändå inte haft något sparadt för ålderdomen.
De affärerna på afstånd, ska' jag säga.
Se'n klaga de
ligga sin mesta tid i Stockholm, roa sig och sköta öfver dålig afsättning på jernet; men yrket måste någon bruksinspektor klaga.
väl inte vara så dåligt heller, ty aldrig har jag hört JÄGER (till Dahl).
Förstår du piken? vintern?
Nå, hvad sysselsätter ni er med om AXELSON.
Med hvarjehanda.
och ogift, ty, ser ni, jag har i tjugu år varit jern-
bärare, tog jag om vintern tjenst hos bryggare, men se'n blef jag strumpväfvare tillika.
Jag skrattar åt mig sjelf, när jag sitter i väfstoln och svänger skottspolen med en hand, van att handskas med jernstången.
Nå, får du tid att läsa något?
Och det är ju bra det? -- jag såg häromsistens i ver att sämre folk skola lära sig läsa.
Hvarför AXELSON.
Klent med den saken, Gudnås!
bladet, hurusom de bättre klasserna alltid grumsa öfgrumsa de?
Ä' de rädda för att bli slagna på fingrarne af oss? i sådant fall vore det inte rådligt att lära en jernbärare läsa.
21 DAHL.
Nå hvad läser ni för böcker? ker; men de lärde gjorde Gud fader så krånglig, att jag på deras beskrifning hade svårt för att känna imålsmän.
Jag har honom som daglig gäst i mitt AXELSON.
I början läste jag några gudliga böc-
gen honom.
Lyckligtvis behöfver han inga höglärde hus, ty han uppenbarar sig i den frid och välsignelse, som råda i min boning.
Som sagdt är, inte har jag läst mycket, men så gör jag inte heller mycket henne några ord i örat, hvarefter Anna skyndar in i sidorummet.)
väsen af mig Hör du Anna, bestyr om att (hviskar
utom ANNA.
Denna flicka är ditt enda barn?
je -- -- en far bör inte skryta med sitt barn, men god är hon, det ska'
Gud veta -- aldrig har hon AXELSON.
Ja, och min enda återstående gläd-
gjort mig minsta förargelse.
Der inne har hon sin en pudel, vid mitt barns dörr. skuldens läger.
lilla kammare och härute ligger jag och vakar, som DAHL.
De goda englar hålla nog vakt vid oAXELSON.
Såå -- men det händer ibland, att JÄGER.
Ger du henne någon uppfostran? det
de gode englar försofva sig.
förefaller mig, som hon förtjente ett bättre öde, än någon, som inte förstår värdera henne.
att slafva som piga i alla sina dar, eller gifta sig med
22 AXELSON.
Herrn har rätt, och nog har jag
skrapt ihop så mycket, att jag kunde kosta på henne.
Det enda som oroar mig är att jag då måste skiljas ifrån henne, att jag inte mer får vaka öfver
Ett vackert ansigte är qvinnans prydnad, men kan också bli hennes olycka -- -- fan plockar helst de vackraste blomstren -- mången natt har jag och hans dyra blod, den som mördade mitt barns läsa sitt fader vår en gång.
legat och funderat på den saken -- -- ja, vid Christus oskuld, den skulle jag strypa, utan att unna honom
Åttonde Scenen. två par stöflor.
ANNA (bärande tvenne rockar,
en hatt och
räckliga att rymma en hel smedja, ja till och med
Se här två rockar och skodon, till-
ett färgeri, åtminstone af det slaget, som herrarne som miste sin mössa, kan taga den här -- jag har blott begagnat den en enda gång, och det var på
arbeta i; (till Dahl, i det han räcker honom hatten) herrn,
min salig hustrus begrafning -- jag höll den för ansigtet och många tårar föllo i den hatten -- derför törs jag inte nyttja den mer, ty den trycker mitt
hufvud -- herr kurtisörens hufvud trycks visst inte af så'na småsaker.
(Till Anna).
Anna du, kom med och skaffa oss ljus i lyktan (går in med Anna i sidokammaren).
23 Nionde Scenen.
och DAHL (under det de pådraga sig rockarna och stöflorna).
för sin hustrus minne -- denna ömhet för sitt barn!
Hvilken förträfflig man! denna kärlek
hvilka ögon! hvilken hals!
Har du sett någon gudomligare varelse?
Jernbärarens?
hennes händer, men du såg kanske inte hennes fötter.
Jag svor öfver dig, för du narrade mig in på skall jag med passion älska folklifvet. blåa duken, -- men nu prisar jag dig.
Hädanefter JÄGER.
Nu förstår jag hvarföre han så ogerna
Hans dotters, för fan i våld! --du såg
tog oss hem till sig.
Han känner oss bättre, än vi honom.
Vi få väl se, vi få väl se!
sade.
Han ser mig ut för att kunna hålla sitt löfte. besten.
Ja, ja, han är inte att leka med, den JÄGER.
Han bör inte heller lekas med.
Akta dig, Dahl! kom ihåg hvad han
24 Tionde Scenen.
DE FÖRRE. AXELSON. ANNA.
ger).
Tag den här lyktan med er, den kan behöf-
AXELSON (med en liten lykta, den han ger åt Jä-
vas när ni klifver utför sista styfverns trappor.
Gå nu in och lägg dig, Anna -- god natt, lilla knyte! för herrarne nu -- god natt med dig! -- (Anna niger och går in i sitt rum). -- vackert liten -- är snart lika lång som jag -- nig
sakerna, blir du då missnöjd, om jag skickar med några tjenliga böcker till din Anna?
AXELSON (skakar Jägers hand).
Heder och tack
När jag i morgon återsänder de här
för det! -- jag tycker om herrn -- något fantast eller hvad det kallas, men hederlig karl i alla fall -- bli så'na der maskerader -- nog fan ser jag, att jag har fint väderkorn, ska' jag säga -- -- men låt herrarne inte ä' af samma skrot och korn, som jag och andra med mig -- -- vill man lära känna arbetsklassen rätt, bör man inte söka den på krogar-
ne -- -- den svenska arbetaren är tålig, arbetar som en häst och för ett enda mildt ord kan han springa i elden för en; men en sup för mycket förvandlar honom till ett svin, med respekt till sägandes.
mera skäl att helsa på det goda folket hemma.
Axelson har rätt, och derföre vore det AXEL-
25 AXELSON.
Tycker herrn det, men då bör det
inte finnas någon vacker dotter i huset.
Jag ser helden förre kan jag köra bort med Guds hjelp; men
dre hin håle i mitt rum, än en Stockholmssprätt -- den sednare fruktar hvarken Gud eller menniskor. döttrar försmå de inte.
De förnäma herrarne anse oss för pack; men packets JÄGER.
Hur ska vi kunna tacka dig för de tjenAXELSON.
Jo derigenom, att ni inte besöker
ster du gjort oss denna afton?
mej mer -- -- hör ni det, herr kurtisör och färgare -- jag såg nog hur han spände ögona i flickungen -- jag vill lysa er utför trappan -- god natt! (följer Jäger och Dahl ut, men återvänder straxt med
mycken häftighet).
Hvad var det! -- såg jag i syne, stod öppen -- men när jag tittade in i rummet,
eller -- -- besynnerligt! -- Madam
Nybergs dörr tyckte jag det var min salig hustrus ansigte, som
såg på mej ur kistan -- -- bah! -- (går till Annas
dörr och titta genom nyckelhålet).
Ljuset är släckt -- rörd stämma).
Gud bevare min snälla beskedliga flicka! _______
hon sofver -- (knäpper ihop händerna och bedjer med
Ett mindre rum hos Jäger.
På ena sidan ett bord med skrifdon, böcker och stora pappersluntor på.
Scenen. förmågo af 24:de kapitlet, 1:sta §.
MissgerningsJÄGER (vid skrifbordet skrifvande).
Alltså och i
Balken, dömes han att halshuggas; dock varder detta derstäldt -- och så vidare ja -- -- Det är nu jemt
Utslag Kongl.
Maj:ts och Rikets Svea Hof-Rätt unden tionde dödsdomen jag går att afkunna och ändå den första.
Arma mensklighet!
När skola en gång
uppröres denna gången min själ lika mycket som vid dina strider och olyckor slutas!
Om jordens mäktige, innan de, af kärlek för rättvisan, uppreste fängelser af kärlek för menskligheten, först hade visat dem och smidde bilor åt jordens vanlottade barn, om de, medlen till själens bildning och hjertats förädling,
monne då så många brott befläckat jorden! -- Att
låta den svaga telningen uppväxa vild och utan stöd, sin rättvisa på jorden, hur himmelsskriande måste det ej vara för den store domaren i höjden!
för att sedan, genom dess afhuggande, få skryta med
vet statsmän, som ösa ut guld med båda händer för byggandet af fängelser, men som pruta på hackan, när det gäller den obetydligaste folkskola.
Men så-
27 dan är verlden.
Fängelsepalatset med sina många våningar och källare ser storståtsligare ut än den simpla skolbyggnaden; skramlet af bojor låter pompösare än sorlet af läsande barn (lutar hufvudet mot armen grubbande).
Andra Scenen. mar sig Jäger med blekt, men beslutsamt ansigte.)
AXELSON (inträdande från fonden, närJÄGER (vänder efter en stund hufvudet åt sidan).
(springer upp och fattar Axelsons hand.)
-- Är det du, fader Axelson? lefver du än? -- det var inte i går jag såg dig; men tänkt på dig, det nu för tiden? har jag gjort många gånger.
Hur är det med dig AXELSON.
Ondt krut förgås inte så lätt; men JÄGER.
Låt mig eftertänka nu.
Det är jemt
en gång stryker det med ändå.
åtta månader sedan vi sist råkades -- det var den der äfventyrliga natten, då jag äfven lärde värdera dina jernarmar -- jag spelte ju inte så illa hofslagaregeskinnet -- hur står det till på Blåa Duken nu för
säll, fast du, ditt falköga, såg igenom sotet och förtiden? -- fortfar fru Strömqvist att grädda ärtmjölspannkakor ännu? -- vet du, jag har haft sedan dess helt annat att göra, än studera folklifvet -- -- jag har haft många bittra sorger sedan vi sist sågo
28 hvarandra; men sätt dig då -- stå inte der rak stolen.
som en jernstång -- inte orkar jag bära dig till AXELSON.
Tack, herr häradshöfding, jag or-
kar nog stå en så kort stund -- får så mycket längre hvila sedan.
Hur mår din Anna? är hon gift än?
eller ligger du ännu som en pudel vid hennes tröskel, din lurifax?
AXELSON (vild och skälfvande i alla leder).
blek! är du sjuk? -- jag känner inte mer igen dig.
JÄGER (studsande).
Hvad går åt dig! -- du är AXELSON (fattar sig).
Jo jo men, man förän-
dras allt med tiden.
Jag hade något att be
Häradshöfdingen om, ty fast vi inte varit så mycket tillsammans, så känner jag er för en hederlig man. ty jag håller ting i morgon på Ensta och har nu
Du kommer något olägligt, min vän;
fullt upp att göra med afslutandet af min expedition; men är det mycket angeläget, så sofver jag gerna en timma mindre på natten, för att tjena en så gammal bekant -- du bar en gång ett sönderslaget ansigte för min skull -- tro mig, jag har inte glömt det. ket innehåller en summa penningar -- den utgör AXELSON (framtager ett större paket).
Detta pa-
sparpenningen efter tjugu års träget arbete -- besvettats derför -- ack! jag gjorde det så gerna! -- denna summa lemnar jag i ert förvar, herre!
tydlig nog för en sådan som jag -- mycket har jag
29 JÄGER.
I mitt förvar! har du intet något säk-
rare ställe för dina pengar? -- en fattig skrifvare,
som jag, arbetar hälften af dagen för att betala gamla skulder, och återstående hälften, för att inte svälta ihjel. -- Jag sökte i går ett lån i Bankodiskonten, men fick lång näsa.
Deraf kan du döma till min kredit.
jag heldre lemna mina fyrkar till er, än till nåmed dessa pengar.
Om ni också gick och tiggde, skulle
gon annan; ingen annan skulle kunna fatta meningen JÄGER.
Hvad för mening? -- Hvad skall jag AXELSON.
De ska' användas till understöd åt
göra med dessa pengar?
min stackars Anna, som snart nog blir i behof deraf.
det var med henne, men du svarade inte.
Din Anna ja -- jag frågade nyss, hur AXELSON (fattar Jägers hand).
Svär vid er själs
salighet, herre, att, hvad än må hända, ty mycket, att vara hennes stöd och råd -- när jag inte mera är till!
som ni ej anat, har händt och skall hända;-- svär,
står dig inte -- men dina läppar darra -- du mår illa -- (lägger sin hand på hans panna) din panna är iskall, men stora svettdroppar tillra deröfver.
Du förvånar mig, Axelson -- jag för-
Åh nej! -- det är regndroppar bara -- Oktoberqvällen är ruskig -- det är ju så naturligt det -- den har åska och storm i faggorna.