Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den sammanlagda skilnaden af ränta på kostnader föi verkstädeis ombyggnad, (dervid vi icke taga i beräkning den ojemförligt högre ursprungliga anläggningskostnaden) och förlagsränta, till men för den Svenske fabrikanten, nemligen: å byggnadskostnader 2,200: — å förlagsräntan på tillverkningen 2,271: 64. uppgår således tillsammans till R:mt R:dr 4.471: 64.
Denna förlust, 4,471 Rulr 64 öre. fördelad på 1864 års tillverkning, 1,862 centner, gör på hvarje Svenskt * en skilnad af minst . . 21 öre; och då härtill kommer, enligt hvad förut blifvit visadt, det. högre priset å råämnen pr Sv. W 5 “ blir skilnaden i produktionskostnad öre pr 8, Bih. till B.
Brot. 1865 & 1866. 11 Sami. 2 Afd. 12 90 Motioner t Preste-Ståndet 1865.
N:o 37. till nackdel för den Svenska messingsfabrikanten i jemförelse med den Engelska.
Den sist åberopade tablåen, litt. C., till hvilken jag nu blott anhåller få hänvisa, angifver medium af den Engelska fabrikantens arbetslön och profit vara 14 öre pr Sv. (t£.
Då nu, enligt hvad ofvan blifvit ådagalagdt., skil naden i produktionskostnad till men för den Svenska fabrikanten utgör 7\ öre, visar sig häraf, att minskningen för de inhemska fabrikerna är mera än hälften samt att arbetslön och profit för dem skulle vid samma försäljningspriser inskränka sig till 6j öre pr rtb.
Detta förhållande torde tillräckligt ådagalägga, att om man vill att den Svenska inessingstillverkningen skall ega bestånd, så måste den hafva något skydd. 2:o
Det andra hufvudsakliga momentet, som grundlägger den Engelska fabrikationens öfverlägsenhet, är Englands starkt utvecklade handel och sjöfart, sora förskaffar detta lands industrialster afsättning i nästan alla verldens länder, i sammanhang hvarmed må nämnas fördelarne af gynnsammare klimat och kreditförhållanden samt deraf beroende kortare magasinerings- och omsättningstid.
Att andra Europeiska länder, ehuru med vida högre industriel utveckling än Sverige, icke ansett sig ännu kunna för ifrågavarande näringsgren umbära ett skydd emot Englands öfvermagt, skola följande sifferuppgifter bevisa: Enligt Tyska tullföreningens “Zoll-Tariff“, gällande från den 1 Juli 1865, äro följande tullsatser stadgade: för manufakturvaror af messingstråd 3 Thaler pr Tysk centner, eller nära 7 öre pr
Sv. “ andra manufakturvaror af messing 2 Thaler 20 groschen pr Tysk centner, eller 6 öre pr Sv. 'tt\ “ plåt och tråd af dito 1 Thaler 22| groschen pr Tysk centner, eller 4 öre pr Sv. S\ Enlist Frankrikes sednaste allmänna tulltarif var införseltullen under 1864: 10 francs pr 100 kilogramm för messing, valsad eller hamrad i plåtar eller stänger, trådband och latun, då importen sker med Fransyska eller Engelska fartyg; och denna import-tull är i taxan förhöjd med 1 francs pr 100 kilogramm, då importen sker med andra fartyg, För att nu icke tala om denna förhöjning, utan endast om den lägre tullsatsen, utgör densamma emellan 3 och 4 öre pr Sv.
I Danmark är, enligt 1863 års tulltaxa, införseltullen för plåt och tråd af messing 3 Danska sk. pr Danskt ft>, eller emellan 5 och 6 öre pr Sv. <tt.
Jag har i det föregående sökt visa, att men ej kan förebrå de Svenske messingsfabrikanterne att de icke följt med sin tid.
Men oaktadt alla ansträng - Motioner i Preste-Ståndet 1865.
N.o 37. 91 ningar skulle de ej förmått bibehålla ifrågavarande industri ens vid dess nuvarande tynande lif, derest icke en hittills gällande skyddstull å s. k. manufaktur-arbeten af messing gjort det möjligt att uppdrifva fabrikationen deraf till en högre grad och derigenom bereda ett stöd åt tillverkningen af de i och för sig långt vigtigare artiklarne marinmetall samt plåt och tråd.
Skulle äfven detta skydd bortfalla, äro sannolikt den Svenska messingsfabrikationens dagar lätt räknade.
Frågan, huruvida denna näringsgren förtjenar ett skydd elier, hvilket är detsamma, huruvida en Svensk messingsfabrikation bör finnas eller icke, kan ock betraktas ur vissa allmänna synpunkter, på hvilka jag slutligen utbeder mig få fästa uppmärksamheten; våra dagars historia har lärt oss att icke tro - på en varaktig fred; tider kunna komma, då Sverige blir hänvisadt till sina egna resurser.
Då, om icke förr, skall man lära sig inse vigten deraf, att inom landet finnas de näringsgrenar, hvilkas alster numera lära vara för oss oumbärliga.
— Vid ett af de Svenska messingsbruken har under de sednaste åren drifvits en fabrikation, om hvars betydelse i detta hänseende meningarne icke kunna vara delade, nemligen tillverkning af lokomotiv-tuber för Statens jernvägars behof.
Antag, att ett inträffande krig hämmade införseln af denna för hela. vår jernvägsrörelse oumbärliga artikel; huru skulle vi reda oss om ej inom landet utväg funnes att fylla det ständigt återkommande behofvet deraf?
Ty det förefaller mig otvifvelaktigt, att ett upphörande af den Svenska messingstillverkningen skulle, likasom upphörandet af hvarje för landet naturlig näringsgren, äfven under vanliga förhållanden medföra både vådor och nationalförlust.
Det skulle medföra vådor; ty då Englands industri på detta område är jemförligt öfverlägsen alla andra länders, så blefve det Engelsmännen som ensamme komme att diktera prisen på den Svenska messingsmarknaden.
Och hvad garanti hade man väl då, att icke dessa priser blefve satta till och med högre än de, hvartill samma varor under inflytandet af en skälig skyddstull skulle kunna säljas?
Den inhemska näringsgrenens nedläggande skulle vidare, sade jag, innebära en nationalförlust: ty ej blott skulle de för våra förhållanden betydliga kapitaler — vid det största af bruken minst en half million riksdaler — som blifvit nedlagda i verkstäder, dammbyggnader m. m. vara bortslösade — äfven de talrika arbetare, som ifrån barndomen egnat sig endast åt detta, generationer igenom fortsatta, yrke och således sakna både vana och arbetsskicklighet för något annat, skulle förlora sitt bröd och snart falla allmänna fattigvården till last eller nödgas öka utvandrarnes antal.
Med stöd af det ofvan sagda anhåller jag derföre, att Rikets
Ständer måtte stadga en till förekommande af ifrågavarande inhemska näringsgrens undergång nödvändig import-tull af: 92 Motioner i P reste-Ståndet J865.
N:o 38. 2 öre pr U. för marinmetall och 5 öre » d:o » plåt och tråd af messing, med bibehållande af den hittills gällande införseltullen för arbetad messing, 40 öre pr 73.
Af Doktor Falck:
Om fortfarande anslag ål Kamereraren C. Sandberg.
Vid sednaste riksdag beviljade Rikets då församlade Ständer, i likhet med hvad redan vid tvänne föregående riksmöten varit medgifvet, dels ett ancdag för en gång af 5.000 R:dr R:mt till inköp för Statens räkning af Kamereraren Carl Sandbergs historiska och kamerala samlingar och anteckningar, dels ett belopp af 500 R:dr årligen för deras vårdande och fortsatta förökande.
Någon utbetalning af dessa anslag har dock ännu icke egt rum i följd af det vilkor, som derför blifvit föreskrifvet, eller att dessa samlingar dessförinnan borde vara ordnade och förtecknade, hvilket ännu icke af Kamereraren Sandberg medhunnits i anseende till deras stora, till ett antal af mänga tusen ark uppgående mängd, och Kamereraren Sandbergs öfriga trägna göromål, icke blott för sin mödosamma och ansvarsfulla tjenstebefattning uti Kammar-kollegii arkiv, utan också för det osparda nit och den sällsynta beredvillighet, hvarmed han, såsom allmänt är kändt och minst för detta Högvördiga
Stånd behöfver omtalas, ständigt med råd och upplysningar tillhandagår alla dem. som för vetenskapliga intressen eiler i kamerala angelägenheter anlita hans ovanliga, genom mer än fyratioåriga arbeten och forskningar vunna kännedom om allt, som rörer fäderneslandets inre historia och kameral-lagfarenhet.
Efter hvad jag har mig bekant, lärer väl handlingarnes ordnande och förtecknande nu i det närmaste vara afslutadt, men då Kamereraren Sandberg redan uppnått en hög lefnadsålder och numera lider af minskad synförmåga, är det icke omöjligt, att han, öfverhopad som han dessutom dagligen är af göromål dels för sin tjenstebefattning och dels för enskildes räkning, derigenom, till sin egen skada och förlust, hindras att, så fort han eljest hade ämnat och kunnat, Import till Sverige under åren 1855—1864 af marinmetall, oarbetad messing samt tråd af messing och koppar. 00 OI tn 00 Oi CO 00 05 00 05 CO GO 05 00 05 O 00 00 00 05 u» Metaller, sammansatta, Marinrnetall - centner 1,923 j 2,633 2,141 2,743 | 2,593: 5,024 | 2,955 | 2,551 2,255. 3,524. pr medium Metaller, sammansatta, Messing, oarbetad, latun och trådband inbegripna .... centner 583 417 229 | 1,261 633. 22. 177. pr medium Tråd, koppar och annan ej specificerad metall, messingstråd inbegripen <tE 906 410 4,194 | 9,035 j 33,240; 46,583 31,232 pr medium 757.
Här till Motioner i Preste-Ståndet 1865.
N:o (Litt. B.) Skultuna bruks tillverkning af plåt och träd af rr uppgift till B Trådband och Latun. CO o» Cn 00 c t Oi 00 Cn Tillverkat centner 1,146 Hvarifrån afgår:
Till manufakturarbeten vid Skultuna 221 1,345 304 877 337 00 o» 00 cc ZO 915 249 1,085 oo o o 1,140 00 C2 1,220 00 ! oo 01 oi bs oj 00 05 *S - 1,020 256 j 437
För afsalu 925 pr medium 1,041 540; 666 827 703 401 421 729 599 833 1,207 532 570 301 637 835. 732.
543. samt marinmetall under åren 1855—1864, enligt stare-Embetet.
Messingstrå d. Marinmetall. 00 05 w oo 05 00 05 cc QO 05 OC 00 05 to 00 o* CO Ox <X> 00 o» 05 00 CO 00 C5 ■00 OX OC 00 Crt O» 00 503 1,720 878 *258 373 224 461 1,101 820 1,029 405 398 489 286 783 540 461 457 373| 434 237 347 517 389 808, 937. 489. 398. 313.
(Litt. C.) Prisnota från England den 29 Juni 1865 *).
R:mt R:dr å 18 pr £.
Metallvärde pr Svenskt Skilnad emellan me- pr Engelskt skålpund. pr Svenskt skålpund.
Minskadt med 3 pro- cent rabatt pr kontant. efter Engel- ska priser å koppar och zink i legering. tallvärde och försälj- ningspris pr Svenskt skålpund.
Engelska förhållanden:
Rdr öre.
R:dr öre. *) Marinmetall — 62 58 56 45 1 11 2) Trådband och Latun, l:ma sort —' — i 68 64 62 50 12 » » » 2:a ») 64 60 j 58 47 11 3) Messingstråd, ! :ma sort 75 71 69 — — 48 21 » 2:a » - Ji8_ ■ — 64 62 — — 45 17 1 _ 3 / 2 do 72 pr medium 1 — 61 47 14 Koppar, garad Zink, Schlesisk 68 j 18 _ 66 17 64 16 _
Till i) användes en legering af 60 delar koppar och 40 delar zink. » 2) » » » » <}5 » » » 35 » B . *) » » » » 6ö£ )) » » 33 i » » » 4) » » » »70 )) a » 30 » »
I Sverige har under 1865 priset varit: å garad koppar från Åtvidaberg 71 öre pr skålpund, skilnad 7 öre; » Schlesisk zink !9 » » » » 3 öre; hvarigenom metallvärdet å 1 ■£ messing öfverhufvud blifver 5 öre pr g" högre i Sverige än i England. ') Första kolumnen i denna tablå upptager, efter evalvering, försäljningspriserna i England å ifrågavarande fabrikater och rudimaterierna dertill, nemligen garad koppar och Schlesisk zink
De följande kolumnerna återgifva detsamma i Svenskt mynt och Svensk vigt samt den rabatt, som vid kontant köp är i England gällande.
De två sista kolumnerna utvisa metallvärdet och försäljningspriset pr kontant eller den Engelska fabrikantens arbetslön och profit.
Således visar sig i England försäljningspriset å marinmetall vara pr Sv. S" 56 öre, deraf metallvärdet utgör 45 öre och den Engelska fabrikantens arbetslön och profit 11 öre pr Sv. ft.
På samma sätt utvisar tablåen den Engelska fabrikantens arbetslön och profit på trådband och latun samt på messingstråd.
Motioner i Presle-Ståndel ■1865.
93 i föreskrifvet skick till Staten aflemna ifrågavarande, för den historiska och kamerala vetenskapen högst dyrbara samlingar och uppbära derför anslagna medel.
Vid dessa förhållanden och då anslaget för deras vård och förökande icke är beviljadt för längre tid, än till nästa års slut, har jag ansett mig böra vördsamt föreslå, att Rikets Ständer, — jemte ofvanberörda redan jreviljade anslag dels af 5,000 R:dr Runt för en gång till samlingarnes inköpande och dels af 500 R:dr årligen för åren 1860—1863, enligt 121 § af Riksgälds kontorets nu gällande Reglemente, och 500 R:dr årligen för åren 1864—1866, enligt Reglementets 145 §, för deras vård och ökande, : — • måtte fortfarande anvisa åt Kamereraren Sandberg ett belopp af 500 R:dr Runt årligen för samlingarnes vårdande och fortsatta förökande, att, efter deras aflemnande, qvartalsvis till honom utbetalas under den tid, sorn den vid innevarande riksdag blifvande statsreglering kommer att tjena till efterrättelse.
Om remiss af denna motion till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles.
Falck. rno 39.
Om åtgärder till hämmande aj försäljning af ut ländska lottsedlar.
Då 1 § af Kongl.
Förordningen af den 21 Mars 1844 stadgar sålunda:
Lotteri må ej af någon inrättas och öppnas för allmänheten; och vare icke heller tillåtet att, för egen eller annans räkning, utbjuda eller afyttra lotter till penningars eller annan lös eller fast egendoms bortlottande inom eller utom riket; och då Strafflagens 3 Kap. 3 § har denna lydelse: den som vid brotts utförande annan med råd eller dåd uppsåtligen hjelper, sä att gerning derigenom sker, straffes, som vore han sjelf gerningsman; 94 Motioner i Preste-S/ändet 1865.
N:o 40. sa. synes väl deraf böra följa, att det är icke blott i moraliskt, utan äfven i juridiskt hänseende otillbörligt att genom annonser, intagna i tidningar, inbjuda allmänheten, med lockande förespeglingar, om stora vinster, till deltagande i allahanda andra lotterier än sådana, som, enligt lydelsen af 2 § i berörda Kong!.
Förordning, räknas såsom medgifna undantag och för hvilka vederbörlig tillåtelse blifvit utverkad.
Då emellertid åtskilliga tidningar här i landet för slem vinnings skull intaga lockande annonser om sådana lotterier, som äro förbjudna och genom ett •sådant annonserande inleda allmänheten i frestelse icke blott att sätta penningar pä spel, utan ock att begå lagbrott; så får jag, till stäfjande af detta svåra ofog, vördsamt föredå, att vid slu*.c af 1 § i den åberopade Kongl. Förordningen af den 21 Mars 1844 mätte tillfogas ett så lydande stadgande: och anses utgifvare af tryckt skrift eller tidning, i afseende på deruti införda annonser om utbjudning eller försäljning af sådana lotter, såsom hade han samma lotter sjelf utbjudit.
C. Petrelli. %:o 40.
Af Doktor Arrhenius:
Om år/igt anslag (ill befrämjande aj s. k. (ysta skolor och till bildande af lärare för döfstumma.
Folkundervisningens befrämjande är vår tids vackraste sträfvande.
Äfven hos oss har Regering och Ständer varmt
Men ingen klass af samhällets barn har för sin undervisning större och billigare anspråk pä Statens välvilja och hjelp, än de döfstumma.
För deras undervisning och bildning till gagneliga samhällsmedlemmar har visserligen mycket äfven i vårt land blifvit gjordt både af Staten och af enskilde, men på långt när ej så mycket, som behofvet påkallar.
Beklagligtvis linnas ännu i vårt land en stor mängd döfstumma barn, som äro i saknad af all undervisning.
, Motioner i Preste-Stcmdet i865.
N:o 40. 95 1 Att så förhåller sig bevisas bäst deraf, att, då någon frielevsplats skall genom vederbörande Konsistorii åtgärd tillsättas, icke mindre än 15 å 20 sökande anmäla sig.
Så har åtminstone förhållandet varit, äfven under de sednaste åren, såsom jag har mig särskildt bekant, i Carlstads och Göteborgs stift.
Statistiska tabeller upplysa, att antalet döfstumma under femton år vid slutet af år 1855 utgjorde 608 och vid slutet af 1860 689.
Får man antaga, att deras antal under de sednaste fem åren tilltagit i samma progression, sä utgöra de nu 770.
Och af dessa 770 kan man antaga, att 450 äro i läseåren, mellan 8 och 15 år.
Vid allmänna institutet kunna numera, sedan den nya byggnaden blifvit, ständigt inredd, 200 döfstumma barn emottagas.
Vid de sju mindre skolorna, som finnas i riket, äro för närvarande 135 intagna.
Då bland dessa 335 döfstumma elever ganska många äro öfver 15 år, så kan man med temlig visshet beräkna, att af döfstumma barn i läseåldern det finnas minst 150, som sakna allt tillfälle till undervisning.
Direktionen öfver allmänna institutet säger i sitt underdåniga utlåtande sin åsigt vara, »att de redan nu upprättade mindre s. k. tysta skolorna böra frän Statens sida uppmuntras, likasom Staten genom penningebidrag underlättar kommunernas ansträngningar för folkskoleväsendet, och att, om detta skedde och lämpliga understöd af Staten lemnades för intagande i de mindre skolorna af medellösa döfstumma, det behof otvifvelaktig! snart skulle vara fyldt, som Rikets Ständer afsett med förslaget att upprätta ett nytt institut af större omfattning. ’; Äfven jag anser, att de redan inrättade tysta skolorna böra af Staten understödjas; men jag är tillika öfvertygad om, att ett oafvisligt behof påkallar inrättandet af ännu mångå flera sådana skolor.
Det svåraste hindret derför är bristen på lärare.
Funnos lärare för döfstumma, som vid institutet blifvit fullständigt bildade, att tillgå och kunde något understöd af Staten påräknas, så är jag förvissad om, att genom landstingens åtgärd tysta skolor skulle blifva inrättade i mångå, ja nästan i alla län, der de nu saknas.
Synnerligen kännbart är behofvet af sådana skolor i vissa län, der det relativa antalet döfstumma är särdeles stort, t. ex. i Kopparbergs och Carlstads län.
(Del relativa antalet döfstumma har alltid varit störst i Kopparbergs län och år 1860 var det fem gånger större än i Malmöhus län.) Direktionen, som antager, att de döfstumma barn inom skolåldern, hvilkas vård ännu påkallar särskild ätgörd, utgöra ett antal af endast 65, föreslår för de tysta skolornas befrämjande ett årligt anslag af 30,000 R:dr; men då antalet af ifrågavarande barn är efter all sannolikhet mera än dubbelt större, än Direktionen beräknat det. och då tillfälle borde beredas för ett förökadt antal lärare-elever att vid institutet erhålla undervisning, synes det mig, om 96 Motioner i Preste-Ståndet 1865.
N:o 41. v. det ömmande ändamålet i någon vidsträcktare mån skall vinnas, att ett årligt anslag af minst 35,000 R:dr vöre behöflig!.
Med anledning af hvad jag nu haft äran framställa, tager jag mig friheten vördsamt föreslå, att Rikets Ständer ville bevilja ett ärligt anslag af 35,000 R:dr att efter Kongl. Maj:ts nådiga pröfning användas till befrämjande af s. k. tysta skolor och till bildande af lärare för döfstumma.
Öm remiss till vederbörligt Utskott anhälles vördsamt.
Arrhenius. X:o 41.
Af Doktor Arrhenias:
Om anordnande under åren 1866 och 1867 af återstoden af de vid sednaste riksdag lör segelleds öppnande mellan Hattefura hamn vid Wenern och Stora Lee beviljade anslag, äfvensom om beviljande af anslag för denna segelleds utsträckning till östra Sillen.
Vid förliden riksdag beviljade Rikets
Ständer ett statsbidrag af en million R:dr att utgå med 200,000 R:dr såsom anslag utan äterbetalningsskyldighet och 800,000 R:dr såsom lån för en segelleds öppnande frän Hattefura vid Wenern till sjön Stora Lee; hvartill, enligt godkändt förslag, kostnaden beräknades till 1.208,367 R:dr.
Ständerne medgåfvo, att halfva anslagssumman, 100,000 R:dr, och 450,000
R:dr af länet finge under då nästföljande statsregleringsperiod utbetalas till det bolag, som åtoge sig kommunikationsledens fullbordan och underhåll, men fästade vid statsbidraget det särdeles hårda vilkor, att till säkerhet för lånets återbetalning aktieteckningen skulle höjas från 208,367 R:dr till 400,000 R:dr.
Uppfyllandet af detta hårda vilkor hade för det redan bildade bolaget utan tvifvel varit omöjligt och det för kringliggande orter så vigtiga och magtpäliggande arbetet således uteblifvit, om det icke lyckats bolagets direktion att skaffa tillförlitlig garanti derför, att arbetskostnaden för kommunikationsleden icke skulle öfverstiga kostnadsförslaget.
Genom Motioner i Presle-Ståndel 1865.
N:o 41. 97 Genom kontrakt om arbetets fullbordande för det i förslaget upptagna belopp, som bolaget ingått med Löjtnant W. Ericson, och för hvilket Öfversten Baron N. Ericson iklädt sig borgen och ansvar, har lyckligtvis denna garanti till fullo blifvit vunnen.
Men såsom oeftergifliga vilkor för sin medverkan hafva Öfverste Ericson och hans son fordrat bolagets begifvande dertill, att arbetet finge i hela sin utsträckning på en gäng företagas och bedrifvas, samt att nödiga medel till dess bedrifvande under de för kommunikationsledens fullbordande beräknade åren 1865, 1866 och 1867, i mån af arbetets fortskridande dem tillhandahållas.
Då således det redan började arbetet icke kan fullbordas, om icke bolaget sättes i tillfälle att till entreprenören utbetala de af honom för hvarje arbetsår betingade belopp, och då alltsedan 1850—1851 årens riksdag Rikets
Ständer för utbetalning af lån till allmänna arbeten, bland annat, föreskrifvit att ”lånemedel få, sedan behöriga handlingar aflemnats, lyftas på en gång vid den tid de som åtagit sig arbetets fullbordan sådant åstunda,” tager jag mig friheten vördsamt anhålla, att Rikets
Ständer vilie anvisa hälften af den återstående anslagssumman, 50,000 R:dr, att af Riksgälds-konloret utbetalas i Juli månad 1866, och återstoden af anslagssumman, 50,000 R:dr, samt återstoden af lånesumman, 350,000 R:dr, tillsammans 400,000 R:dr, under är 1867.
Och då Kongl. Majit i sin nådiga Proposition till Rikets nu församlade
Ständer begärt ett statsbidrag af 63,950
R:dr för ifrågavarande kanals utsträckning till östra Sillen, om hvilket arbete det heter i den Kongl. Propositionen, att ”dess samtida utförande med de öfriga nu pågående arbetena inom Dalsland är af väsendtlig vigt,” så tager jag mig friheten äfvenledes vördsamt föreslå, att hela det af Kongl.
Majit för nämnda arbete begärda statsbidraget, 63,950 R:dr, måtte af Rikets Ständer beviljas att likaledes utgå under år 1867.
Stockholm den 14 November 1865. O.
Arrhenius.
Prot. 1865 & 1866. 11 Sami. 2 Afd. 13 98 Motioner i Preste-Ståndet. 1865.
Om låneunderstöd för byggandet af en jernväg från Dalkarlsbergs grufvor till sjön Möckeln i Orebro län.
Knappast torde någorstädes i riket en lättad kommunikation vara mera af behofvet påkallad och mera lofvande för framtiden än emellan Nora och Carlskoga bergslager.
En jernväg mellan sjön Wickern i Nora bergslag och sjön Möckeln i Carlskoga skulle blifva af oberäknelig vigt för tillgodogörandet af Nora bergslags utmärkt rika malmtillgångar, för transporten derifrån af malm och tackjern icke blott till Carlskoga, utan äfven, då vestra stambanan kommer att beröra Möckelns lugnvatten vid Degerfors, till Wermland och sydvestra Nerike, äfvensom för transporten af spanmål och andra lifsförnödenheter från Westergötland och Nerike till Nora bergslag.
Nora bergslags malmuppfordring år 1862 var, enligt Kongl. Kommers-kollegii underdåniga berättelse, 1,211,355 centner, deraf 1,083,575 centner vid de grufvefält, sorn ligga invid och i närheten af sjön Wickern.
Huru högt denna uppfordring, i händelse af afsättning, skulle kunna uppbringas, torde svårligen på förhand kunna beräknas, enär tillgångarne på rika och godartade malmer här äro högst betydliga, hvilket allt vitsordas af så väl Landshöfdinge-embetets embetsberättelser, sorn af alla de bergsembetsmän, som varit i orten anställde, och af hvarje annan person, som derstädes haft bestyr med grufvebrytning.
De svåra transporter, hvarmed bergslagsrörelsen här har att kämpa, göra det emellertid omöjligt att uppdrifva denna för orten vigtiga industri till någon större höjd, helst redan nu vid den uppfordring, sorn förefinnes, stora malinbehällningar hopa sig vid alla grufvefälten, allt i brist på billiga kommunikationsmedel.
Så t. ex. mäste Carlskoga bergslag, sorn icke har egna grufvor, frakta malmen till sina flesta masugnar från Nora socken 2, 3 å 4 mil på en mycket backig landsväg eller på vintervägar.
Man har svårt att tänka sig en tyngre handtering än denna tackjernstillverkning, särdeles under sådana vintrar, då sjöar och mossar äro ofarbara, hvilket, kännbart nog, ej sällan inträffat under de sednare åren.
För att afhjelpa denna brist i kommunikations-anstalter, hvaraf ifrågavarande orter ännu lida, hafva fullständiga undersökningar åren 1861 och 1863 varit Motioner i Preste-Ståndel 4865.
99 verkställda samt kartor och kostnadsförslager sistnämnda år genom Löjtnanten vid Väg- och Vattenby ggnads-korpsen A. G. Svedelius blifvit upprättade för anläggning af en jernväg för lokomotiv ifrån Dalkarlsbergs grufvefält i Nora socken förbi Wickersvik vid sjön.
Wickerns södra strand, öfver Svartelfvcn ofvanför Kortfors, förbi Granbergsdalshyttan till Timselfven vid Carlskoga faktori och till dess utlopp i sjön Möckeln, för hvilken jernväg kostnadssumman uppgår till 1,115,000 Kalr Runt.