Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bl .o 2Q. 49 Stena Krigsmanshus, och aflemna det andra exemplaret lill Härads- eller Mantals-Skrifvaren, som, vid Mantals-skrifningen * eger fordra uppvisandet af dessa Köpebref, med dertill hörande Fastebref, i den ordning de sista vid Domstolen hinna utfalla , samt å dem anteckna intyg, att de blifvit företedde och befunne vederbörligen charterade.” *’I Städerna erhålla vederbörande Mantals-Skrifvare enahanda uppgift ifrån Magistraterne, samt hafva lika åliggande med Mantals-Skrifvare på Landet.” "Skulle någon vägra uppvisandet af dessa Handlingar, eller origtigheter förefinnas, anmäles sådant genast lill Konungens Befallningshafvande* som befordrar den rättelse sakens beskaffenhet fordrar.” Herr Prosten Grape: ”Emot beslutet i fråga om vilkoren för ordinarie
Domares befriande från skyldigheten att ställa borgen för af dem på credit emottaget stämpladt papper, reserverar jag mig i så måtto, att jag tror den controll, som finnes föreskrifven i 1824 års Chartte-Sigillatas-Förordning, behörigen handhafd* vara för ändamålet Bih. till R.
Lagutskottets Betänkandets, pgi djuriska begär alstrade, att förföra oskulden, och hvilka följder äro för det allmänna vådligare, än de, som härflyta från sedeförflerfvet, hvilket, upplösande alla.enskilda band inom samhället, äfven upplöser det hela?
Sedan Utskottet likväl sålunda sökt ådagalägga, att uti omförmälde förbrytelse icke ligger någonting vanhederlig^, yttrar dock Utskottet sig tro, ”att Läroverket, genom väckelse af sann hederskänsla ” skall kunna förebygga ifrågavarande sedeförderf, Jag misstror någon alfvarl i g mening häruti lika högt, som jag Ogillar den materiella ledning
Utskottet yill gifva åt den felande qvinnans ånger, att bringa henne till att affordra Lägersmannen anständigt underhåll, om hon deraf är i behof, Utskottet anför såsom talande emot Motionen, att den svårighet dessutom uppstår för bevisningen i lägersmål, att Domaren oftast måste använda värjemålsed, hvaremot man under denna Riksdag så mycket ifrat, Är det då svårt att inse, att just genom Förslagets antagande, beyisningeu skidle underlättas, då det icke längre blefve påbudet att dölja, icke förbjudet att efterfråga hafvande qvinnas tillstånd och belägenhet; — och då äfven jag varit bland dem, som ifrat för ett sparsammare användande af värjemålsed , följer också deraf, att jag instämmer i 983 Lagutskottets Betänkanäen. det påstående, att 1778 års
Bref måtte upphäfvas, TJt Supra, Ex Protocollo, Joli. Jac. Kleman, N:o 155, Ankom den 1 September iBaS.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi- Utskotts Betänkande i anledning af Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående offentlighet vid Ståndens öj v er lägg n i nga r.
Till Lag- samt Allmänna Besvärsoelr EkonomiUtskottets handläggning hafva samtlige RiksStånden behagat remittera Kongl. Majrts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, af den 16 Maji detta år* så lydande:
(Re irstan Sami. -jrdra Band.)
Denna Nådiga Skrifvelse ärafHögloff.
Ridderskapet och Adeln öfverlemnad, med anmodan till LagUt skotet att uppgöra ett Lagutskottets Betänkande»; gg3 fullständigt förslag, så väl till cn Lag för ordningens bibehållande bland de fremmande åhörare, hvilka kunna komma att Öfverläggringarne bevista , sorn tili bestämmandet af de ansvar, hvarmed öfverträdelser deraf bora beläggas, samt till Ekono~ iniUtskottet ali, författa de Reglementariske föreskrifter, söm för offentlighetens verkställighet blifva nödige, och sorn ej mindre med Lagstiftningar i allmänhet, än hvarje medborgares rätt böra vara öfverensstämmande.
PresteStåndet har bifogat ett Transsumt af dess Protocoll, innefattande den särskilda mening Ståndets Ledamot Herr Professor Fröberg afgifvit^ nemligen att Ståndet borde, i likhet*med hvad de öfrige RiksStånden hvar för sig redan afgjort, besluta > om publicitet vid dess ofverläggningar skall ega ruin eller icke, heldst som ett Utskott blott kail yttra sig i allmänhet om publicitet vore nyttig, men icke afgöra huru PresteStåndet finner densamma, och hvad Ståndet för sin enskilda del önskar.
I Herr Professorns tanka tillhör det Ståndet enskildt att afgöra
Qvcestio An, så mycket mer, sorn, då Kongl. Maj:t häriskjutit frågan till Ständerne, Hans Majit i och med detsamma öfverlemnat den till hvarje Stånds enskilda betraktelse och öfverläggning.
BorgareStåndet, som redan förut beslutit offentlighet vid sina sammanträden, har icke allenast remitterat den Kådiga Skrifvelse!!, jemte en afskrift af de 984 Lagutskotteti E tHtikandttt.
Reglementariska föreskrifter, sorn Ståndet i afseende på offentlighet vid deSs sammanträde faststäldt, utan äfven en afHerr Hagander derstädes, nied stöd af Riksdagsordningens 56 §. väckt motion: ciit offentlighet må egä rinn 'vid samtlige Riksståndens sammanträden och öfverläggniligar.
Detta allt med hvad Haiidlingarne i öfrigt innehålla och dermed sammanhang eger, har hös Utskotten till pröfning förekommmit, hvarvid Ekonomi-Utskottet för sin del trott sig höra anföra : ätt orri Utskottet ansåg sig ega ätt håde bestämma sin åsigt af den ifrågavarande offentlighetens nytta, och föreslå hvad till dess tillbörliga ordnande hörer, skulle Utskottet med tillfredsställelse
Omfatta tillfället* att i ett sammanhang gifva åt ämnet deri utveckling * sorn i dess tänka bäst kiindé befordra ett sådant ändamål; men då hvarje underordnad beredning i första hand bör tillse, att stadgade förmer varda iakttagne, så att ärenderne icke förekomma till pröfning i arnian väg, än den Sorn Hagarne anvisa ; så har Utskottet först bordt göra sig reda för égenskapen af ifrågavarande mål, såsom Grundlags-förändring, allmänt inål, eller enskildt Ståiidsärende, äfvensom för dea ordning, i hvilken frågornC om så val sjelfva offentligheten, som om de derföre erforderliga reglementariska stadganden, och om straffbestämmelseriie för dessas öfversträdandej böra i enä eller andra fallet behandlas* LagUtskotteis Bctankandcn, 985 Det har härvid förekommit Utskottet, huruledes allt, som Står i sammanhang nied representationen oéh Riksens Ständers 6fverläggningar, samt ordningen dervid, Litgjordt föremål antingen för bestämmelser i Regeringsformen och Riksdagsordningen , eller ock, efter hvad 12 och 45 §; §. af Riksdagsordningen anvisa, för sådane, särskildta StåndsÖrdningär, hvilka RiksStåndeii, i afseende på deras olika Organisation blifvit lemnadö rättighet, att hvar för sig upprätta, likväl i öfverensstämmelse med GrUndLagem
I händelse ärendet ar af förstnämnde egenskap , erfordras ConstitutionsUtskölletS förberedande åtgärd, samt Konungens och älla fyra Ståndens beslut, för förändring eller tillägg i redan varande bestämmelser, hvaremot vidtagandet af sådane förändringar i StåndsOrdningarne eller de amilen, som dertill kunna hänföras, ankommer inom hvarje RiksStånd på enskild både förberedande och beslutande åtgärd, utail att derföre Ovilkorligen utesluta deras samråd till beredande af likstämmighet i äsigter
Och föranstalta udell* Till ettdera af nämnde förhållanden tror Ekonomiutskottet det nu ifrågavarande böra hänföras; ty att ett ärende, hvars behandling eller afgörande, i mer eller mindre mån, inverkar på Ordningen vid Ståndens Sammankomster, på Representationens omgifning, och sålunda indirecte på Representationen, skulle böra be - gg6 LagVtskottets Bttankandcri, traktas annorlunda, än ur någondera äf of» vannämnde synpuncter, eller behandlas» enligt 87, och 88 och sista Momentet af 89 §. §.
Reger ingsFormen, Och sålunda bestämmas af Konungens och trenne Stånds beslut, äfven till det fjerdes efterrättelse, kan Utskottet icke finna i någon måtto in» stämmande med ett, af GrundLagens anda och mening vägledt omdöme, men e» bvad nu frågan anses vara en förändring eller tillägg i Constitutionen, eller i Rid» darhusOrdningen och Öfrige enskilde StåndsOrdningar, lärer den ingalunda kunna räknas bland de ärender, som enligt RegeringsFoimens 53:dje och RiksdagsOrdningens 34 §•» tillhöra EkonomiUtskottets handläggning, så vida, hvad sistnämnde §. innehåller, om grunderne för allmänna Inrättningar, tydligen innebär, att dermed afses sådane, som angå allmänna hushållningen och förvaltningen i Landet, samt hvad samma §:s sista Moment innehåller, angående rättigheter för Riksens Ständer, att till Ekonomiutskottet eller annat Utskott hänvisa ärenden, som till visst Utskott ej kunna hänföras, icke eller synes på förevarande ämne tillämpligt, enär detsamma, så vidt det anses innefatta fråga om förändring eller tillägg i GrundLagen bestämt tillhöra ConstitutionsUtskottet, och om det åter endast inne» bär förändring i och tillägg i StåndsOrd» ningarne, lika bestämdt tillkommer Ståndens - Lagutskottet!
537 dens enskilda Utskotts handläggning, åtminstone intilldess RiksStånden förklarat, att de gemensamt vilja härom fatta heslut, och låta afgörande! ankomma på heslutet af Ståndens pluralitet.
Äfven det reglementariska som fiörer till ämnet hör antingen, derest frågan anses innehålla ett Constitutionelt stadgande, destoheldre inflyta i Riksdagsordningen, som denna författning i allmänhet är Reglementarisk, eller i motsatt fall, och derest frågan finnes vara af inflytande, endast på de särskilde StåndsOrdningarne, ingå i desse, hvilka äfven äro Reglementariske Stadganden, ehuru enskilde för Stånden, och det desto heldre, som i sådant fall det Stånd sorn. beslutar offentlighet, äfven måste ega bestämma, huru vidsträckt och med hvad vilkor den må ega rum.
Hvad åter angår den Lag, som skulle blifva nödig till förekommande af öfverträdelser utaf de Stadganden, under vilkor hvaraf offentligheten kunde blifva medgifven, i frågan om hvilken Ekonomiutskottet anser det egentligen tillhöra LagUtskottet att sig utlåta; så finner Ekonomiutskottet för sin del, att derest ärendet anses af egenskap att föranleda tillägg i Grundlagarne, äfven sådane straffbestämmelser borde deri inflyta, i likhet med. dem, som redan innefattas i 110 och iii §. §. af RegeringsFormen, samt ny.de y8:de LagUtskottets Betänkanden. 63 9S8 Lagutskottets Betånkanien. j§. §. af Riksdagsordningen.
Skulle det åter tillkomma RiksStånden hvar för sig, att angående offentligheten vid öfverläggjiingarne, såsom om tillagg vid StåndsOrdningarne besluta, anser väl Ekonomiutskottet, att Straffbestämmelserne för öfverträdelser af de med en sådan tillåtelse förenade Reglementariske Stedganden, borde i den för Criminela Lagstiftningen i allmänhet föreskrifne ordning tillkomma, Reldst de äro af verkan, ej allenast på Ståndens medlemmar, utan ock på allmänheten ; men då en sådan Lagstiftning först då kunde komma i fråga, när, efter fattadt beslut angående offentlighet hos något af RiksStånden, förslag till Lagbestämmelserne blifvit afgifvet, tror Ekonomiutskottet att frågan jemnväl i denna del så mycket mindre nu kan blifva föremål för Utskottets handläggning, som, för att föreslå Straffhestämmelserne, först erfordras kännedom, huru vidsträckt, och under villkor af hvilka Reglementariske stadganden offentligheten blifvit medgifven.
Jemte det Ekonomiutskottet på sådane grunder anser något linfvudsakligt utlåtande angående så väl nyttan och lämpligheten af offentlighet vid RiksStåndens öfverläggningar, som de derom nödige Reglementariske Stadganden sig icke tillkomma, derest icke Riksens Ständer anse ärendet i egenskap af sådan allmän fråga hvarom trenne Stånds af Konungen godkände 'beslöt länder alla Stånden till efterrättel - Lagutskottets BetHnkanden.
989 se, hvilket Ekonomiutskottet likväl på ofvanupptagne skäl helt och hållet afstyrker, finnér Utskottet, ehuru Öfvertygadt, att offentligheten, ehvad den af samtlige RiksStå 11 den eller någon bland dem beslutas, utan svårighet skall genom lämpliga Straffbestämmelser kunna tryggas, mot det möjliga äfventyr öfverträdelse!’ kunna medföra, likväl i sin ordning, att derom afgifva något förslag, förr än af RiksStånden varder beslutadt om de annorlunda, än antingen hvar för sig, eller ock i den för Grundlagsförändringar stadgade ordning antaga en sådan offentlighet, samt hvilka villkor , förbehåll och undantag de i sådant fall dervid fästa.
Lagutskottet åter får för sin del yttra, att då vid granskning af 33 §. i Riksdagsordningen, sorn utstakar omfånget af LagUtskottets göromål och gränsen derför, Utskottet icke kan filina det tillhöra Utskottet, att utlåta sig, hvarken huruvida offentlighet vid RiksStåndens öfverläggningar böra ega rum, eller om sättet huru dermed hör tillgå, hvilka ämnen icke i någon mån kunna anses ega gemenskap med allmän Civil- Criminal- eller KyrkoLag, och vid det förhållandet att
Ekonomiutskottet icke eller ansett sig böra hvarken yttra sig i sjelfva frågan, om öfverläggningarnes offentlighet eller för densamma uppgöra förslag till Reglemente, det icke torde vara möjligt* att Lagutskottet på förhand yttrar sig öfver de Straff - ggo Lagutskottet:
Bttånkanden. bestämmelser, som böra stadgas för förbrytelser emot en ännu ieke bestämd eller ens af Utskott Riksens Högloft.
Ständer föreslagen ordning, anser Lagutskottet sig för närvarande icke kunna vidare tillgöra än att detta förhållande vördsamligen anmäla.
Dock hemställes detta, tillika med tvänne Ledamöters särskilda yttranden, Riksens Högloft.
Ständers vidare pröfning vörd** samligen.
Ständers Lag- saint Allmänna Besvärs- och Ekonomi Utskott den 30 Julli 1823. S. D. — — — — — — — Herr Huldberg anförde särskildt: ”då fråga om Publiciteten först väcktes och behandlades i BorgareStåndet, var jag bland dem, som trodde och till Protocollet yttrade min tro, att denna fråga vore af så enskild beskaffenhet, att den af hvarje Stånd särskildt för sig kunde beslutas.
Jag trodde att denna fråga blott afsåg ett oeconomiskt Contract emellan Ståndet och de Åhörare, hvilka Ståndet lemna inträde.
Då nn Kongl. Maj;t, genom Dess Nådiga svar på BorgareStåndets underdåniga anmälan örn beslutet, rörande Publiciteten LagUtskotttts Betänkandet!.
591 ganska bestämdt resonerat sig till afslag å detta beslut, genom de rut*gällande Grundlagar —• så måste jag nödvändigt, i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga förklarande, anse frågan vara af Constitutionel beskaffenhet.
Jag får således reservera mig emot upptagande af denna fråga i Ekonomiutskottet.
Min stadgade och fulla öfvertygelse är, att frågan om Publicitet vid RiksSlåndens öfverläggningar, antingen är af Constitutionel beskaffenhet eller af rent af enskildt för hvarje Stånd.
Jag styrkes så mycket mera i denna öfvertygelse, sorn Kongl. Majrts
Nådiga svar å RorgareStåndets anmälan, tydligen ger tillkänna, att örn ej alla Fyra Stånden bifalla frågan, den lärer komma att förfalla,” Herr Borgmästaren Cederborg vl trade:
"Ehuru discussionerne om publiciteten eller Allmänhetens tillträde till RiksStåndens öfverläggningar tillräckligt hafva utredt detta ämne och en hvar dérom säkert stadgat sin öfvertygelse, anser jag mig böra begagna detta tillfälle att redovisa för mina åsigter i detta afseende, och får således åberopa mitt yttrande, då frågan härom först väcktes i Vallöf!. RorgareStåndet, så lydande:
Äfven jag inser och värderar nyttan af den offentlighet i Allmänna öfverläggningar, som blifvit föreslagen; ty derigenom skall den allmänna saken, sanning och rätt, segra öfver småaktigheten, per - 99* Lagutskottets Bcttinkandcn, sonligheten och Ståndsintresset samt hos Representanten efterhand utbilda den moderation i sinnet, hvarutom man icke domer rätt och den i uttrycket, hvarutom man ej talar värdigt.
Jag tillstyrker alltså bifall åt den väckta Motionen,, om Allmänhetens tillträde till våra öfverläggningar, så ■vida en lika tillåtelse af de ofrige Respective RiksStånden medgifves utom hvilken likstämmighet syftemålet skulle förfelas och Allmänhetens billiga väntan allt för mycket bedragas.
Det är bekant, att BorgareStåndet sedermera tillåtit Allmänheten att öfvervara Ståndets öfverläggningar, enligt ett til den ändan upprattadt Reglemente, och vid frågan om ärendets öfverlemnande till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, var jag af Minoritetens tanka, att en sådan underställning, om icke oundgänglig, likväl var en skälig gärd af undersåtlig vördnad, hvarjemte jag föreställde mig, ett säkrare bistånd af sjelfva ide^n skulle föranledas af Kongl.
Maj:ts Nådiga Sanctior.
Det hinder, som sedermera mött för verkställigheten af Ståndets beslut är allmänt kändt af Kongl.
Majrts Nådiga Skrifvelse till ofvannämnde Riksstånd, Vid föredragningen af Kongl.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse till samtlige Respective RiksStånden yttrade jag, på sätt Protoeollet närmare utvisar, att denna Nådiga Skrifvelse mindre innefattar en proposition, om Publicitetens antagande, än endast en un - La g UtsksttetsBetankandtn. 993 derrättelse att Kongl. Maj:t icke hade i afseende på sjelfva Saken att någonting anmärka, så vida Rikets Ständer sig derom förena och densamma i behörig ordning behandlas, samt att detförefallit mig, som den ifrågavarande Nådiga Skrifvelsen icke borde föranleda till Remiss innan de öfrige Respective RiksStånden, i likhet med hvad BorgareStåndet redan gjort, antaga Publicitet vid öfverläggningarne och upprätta dét Reglemente, som i anledning deraf blir nödvändigt, hvarförutan jag icke ansåg något Utskott kunna med detta ärende taga befattning.
Men om, som ock inträffade, Pluraliteten skulle finna att Remiss ovilkorligen borde meddelas, ansåg jag densamma böra ske till Högloft.
ConstitutionsUtskottet, emedan hufvudfrågån, med anledning af den Kongl. Skrifvelsen, synes angå ett förtydligande eller tillägg till hvad Riksdagsordningen föreskrifter, angående den hittills öfliga Publicitet medelst Protocollers tryckning.
Hvad jag sålunda anfört visar så väl min åsigt af sjelfva saken, som i afseende på formaliteten och i grund af den sistnämnde anser jag Högloft.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkononmiUtskotten icke kunna med detta ärende sig befatta, såsom öfverskridande den af Grundlagen för dessa Utskott bestämde gräns.
* I sammanhang härmed får jag åberopa min förut afgifne Reservation i afseende på Herr Rosenblads Motion, om Lags LngUtskottets Betänkande. stiftande för förbrytelser af Allmänheten under Riksens Ständers plena, eller då de å RiksSalen sammankallas.
Att desse Anmärkningar må i Protocollet antecknas och medfölja Betänkandet, derom får ilig härmed anhålla.” Ut Supra.
Ankom den i September i8a3.
Uti/ta ide, i ani edving af åter remiss af Utskottets Betänkande N:o 42, öfver Herr Bernhard Rosenblads Ki e nior ia /, om stiftande af en Lag i afseende på förbrytelser begångne af åhörare inom Riks St andem Plena och Plena Plenorum. •\ / Högloft.
BorgareStåndet hafva återremitterat LagUtskottets ifrågavarande Betänkande med anmodan till Utskottet att, i sammanhang med Kongl. Maj:ts den 23 sistl. Maji till Lag- samt Allmänna Besvärs-och LnzUtskotets Betänknnd(tt. 9g?
EkonomiUtskotten remitterade Nådiga Skrifvelse, rörande offentlighet vid IliksS tå lidens öfverläggningar, företaga ärendet till förnyad handläggning; men som Lag-samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten öfver Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Skrifvelse uti gemensamt Betänkande, under denna dag, sig utlåtit, hvarvid någon anledning till ändring i LagUtskottets förut afgifne ofvannämnde Betänkande öfver Herr Rosenblads motion, icke förekommit samt någon särskild anmärkning icke föranledt återremissen; får, under åberopande af hvad sålunda redan blifvit yttradt, Lagutskottet samma dess Betänkande Riksens Högloft.
Ständers ytterligare granskning vördsam ligen underställa.
Ankom den 1 Septemb. i8a3.
Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 77, öfver Kongl. Majits Nådiga Proposition, angående förändring i 1 Cap. 1 och 10 §. §.
Sedan LagUtskottets ifrågavarande Betänkande, i anledning af gjorde anmärk - ggö LagUtskottets Betänkandett, ningar blifvit af Höglofl.
Ridderskapet ocb Adeln samt Högv.
PresleStåndet återremitterat, har Lagutskottet till förnyad pröfning företagit Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående nämndemäns tillsättande genom val, samt dervid inhemlat, att de hos förbemälte 2:ne RiksStänd af åt' skillige dess Ledamöter i anledning af Utskottets förra Utlåtande afgifne yttranden åsyfta dels, att icke endast Bönder, utan jemväl andra å Landet bosatte Ståndspersoner, böra få deltaga uti Nämndemannaval, dels ock kunna till Nämndemän väljas, såsom skäl hvartill hufvudsakligen blifvit anfördt: alt gamla Nämnden ursprungligen delat den vanliga naturen af våra gamla Domstolar, att vara en Jury; att Juryn bör utgöras af den anklagades vederlikar; att derföre orsaken hvarföre endast bönder fått väljas varit den, att hvarje Stånd fordom hade sina särskilde fora ; men att förhållandet nu vore olika; att med bönder lörstås i i Gap. i §.
RättegångsBalken alla de, som ej voro antingen Frälsemän, Köpstadsfolk eller Clerker och att, då den Glass som nu kallas Ståndspersoner, fordom icke existerade, desse således nu icke böra uteslutas, emedan de ej höra till något af de andre Stånden; samt att nyttan skulle vara betydlig, om bland bela Nämnden i en HäradsRätt fanns någon, som vore öfver de andra i bildning, upplysning och erfarenhet; hvarförutan blifvit anmärkt, af Herr Ehrenborg Gas - LagUtsfiottets Betdnkanden. 997 per, alt du Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innehåller, att vid Nämndemans afgång, val hör ske i de Socknar för hvilka ledigheten inträffat, men sådant förutsätter hvarje Härads eller Tingslags indelning i vissa Nämndemans-Districter; så hade föreskrift bordt meddelas gå väl örn en sådan indelning, sorn angående nu varande Nämndemäns fördelning på samma
Districter, så att när 11 agön af deni afgår man må veta för hvilket
Dislrict ledigheten skall anses vara inträffad, samt tydligen bestämmas, om rättigheten att välja Nämndemän skall tillkomma endast de bönder som ega hemman eller äfven dem, sorn endast innehafva heminan under nyttjande rätt, heldst uttrycken uti den föreslagne redactionen af 1 §. 1 Cap. Rätteg.- Balk.
Bosatte
Bönder och häfver hem~ man gifver anledning lill tvätydighet; att LagCommitteöns förslag i 2 Gap. 3 §.
Balk. att Nämndemän skola vara redli Ö > ge och förståndige män, sorn i Domsagan bo, och hemman under egande eller nyttjande rätt innehafva, finnes vara vida mer bestämdt; och att så vida Nämnden tills vidare skall utgöras endast af Bönder, och Ledamöter deraf inväljas från alla, eller åtminstone de fleste Socknar, det vore angeläget, att äfven hemmansbrukare blifva valberättigade och valbare, heldst i många Socknar på vissa Orter i Riket endast finnes Frälsegods, sorn egas af Adel och Ståndspersoner; af Herr von Hartmans - 998 Lagutskottet!
Bttånkanden, dorff, att både Domaren och Menigheten bör få deltaga i valet; Domaren, emedan Nämnden med honom skall afgöra målet, och folket emedan det skall dömas i frågor som röra dess yrke och lefnadssätt; att Domaren bör kunna hafva något inflytande på valet, på det ej jemte honom må kunna i Rätten sältas personer, sorn han ogillar; hvilken rättighet för Domaren i den lägsta Instantien kunde jemnföras med Konungens i den högsta, att ej om gifvas af män, sorn sakna Ilans förtroende, och har hos Högv.
PresteStåndet fråga äfven blifvit väckt, om behofvet af en reglering imellan Socknarne inom hvarje
Domsaga i afseende på antalet af de Nämndemän hvarje Socken bör välja , emedan ej sällan händer att uti flere Socknar finnes ingen, men åter uti andre Socknar flere Nämndemän, Af hvad sålunda blifvit anfördt finnes, att sedan samtlige RiksStånden till Lagutskottet remitterat Kongl, Maj:ts förberörde Nådiga proposition., utan att dervid då egt rum de förslag till förändringar i närvarande organisation af HäradsRätterne, eller ordning för Nämndemäns tillsättande, hvilka nu i form af anmärkningar vid Utskottets Betänkande förekommit, så har likväl, i anledning af desse, Betänkandet blifvit återremitteradt; men då inom de Stånd, der dessa Motioner af ålskillige Ledamöter blifvit väckte, andre Ståndens Ledamöter deremot anfört gäl - LagUtsliottits Bttånhanden, gg9 lande skäl, hvilkas införande här blott skulle innefatta ett återupprepande; så anser Utskottet sig hufvudsakligen endast höra yttra, att egentliga anledningen och ändamålet med forändringen i i Cap. t §.