Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Döma» ren äger ogilla en J^ekning, som ffett, sedan Gäldenären död, eller hans fattigdom allmänt känd warit, äfwensom den, hwilken blifwit meddelad ä egendom, Gäldenären ej ägde, dä intekningen ffedde; bwilket allt förrutfätter eiK Concours, Domaren uppdragen pröfning af In» tekningens heständ; anser Lag.hltffottet, i enlig, het med hwad Kongl. Majst, i nästförestäende punct, f Räder sörestagit, Censorns, Domaren ockfä, i den händelse uu i fräga äp, kunna in« tekningens beständ, i sammanhang med Con cours.
Den 15 September. 6?5 coursmälet, pröfwa; likwal och enär Jnteknings Domaren bör hafwa kännedom om hwad, i afseende pä Intekningen, förefallit; har Ut. ffottet förment, bet tillägg till denna ^.de Punct ivara nödigt, att Gäldenären, som i alla sall bör anftaffa gravations-bewis frän Inteknings Domaren, hwars skyldighet det astrid warit och är, att slike bcwis, när sädant äskås, emot lösen meddela, äfwen mä åligga hos honom anmäla, att Ecstion blrfwrt sökt, samt bewis derom för IntekninZs-Domaren förete, , - Hwilket allt dock Riksens Hogloff Stan. ders pröfning wördsamt underställes- Orebro den 15 September 1310.
PL Uäxloii.
Mä6srlliLpct5 ock ^äelnr veä-tmZlerr vZgnrr ^ab. »k dloräin.
VLUoS. 8orgrre-8l?nlI.etL, veäamLters väZnrr klsossa.
NLgvAräige ?retie-5k!aäers I-eäLmörer; vjgnsr A HIeäerv5r6e Lcrnc!s-8tän6etö I^e^smoters ^onL8 ^oclcrsson. äob. blolmhsrg^ov. 554 Den rz September. närers rätt, att. ivid pröfningen deraf, böras, hälst deste, t händelse collufion ägt rum, till äfwentyrs ffulle kunna wisa sädaat, samt dy »nepelst förhindra en fastställelse, som eljest, i fölgd af GäldenärenS swekfuila erkännande af ffulden, skulle kunna uppkomma.
Men, som samtelige Creditorerne ej äro kände förrän efter Proclam.dagen; sä kunde ket förorsaka vmwäg ga ffulle förrut afbldas.
I öfrigt, och dä Utsökningsfrägor, som hökaren förete. Den iF September. 655 oursmälet, pröfwa; likwäl och enär Intet^ings
Domaren bör hafwa kännedom om hwad, afseende pä Jntekningen, förefalllt; har Ut.
Kottet förment , det tillägg till denna 4'de Punct oara nödigt, att Gäldenären, som i alta fall Zr anskaffa gravations-bewis frän Inteksings Domaren, hwars skyldighet det allrid ivarit och är, att slike bewis, när sädant soncoursmälets afgörande, oMstas, emot lösen meddela, äfwcn mä aliqIateknmg.
Donuwlenb profnmg af nämnda frä-sa hos honom anmäla, att Lctzion blifwit ökt, samt bewis derom för Inteknings-Ds - Hwilket allt dock Riksens Högloft.
Stän örebro - Konungens Befallningshafwande äro, wid in träffande Concours. anhängige, böra förwisa4ers pröfning wördsamt underställeS till Concours.
Domstolen; synes det ock wargen iZ September i8io. härmed gnalogt, att äfwen oafflutade Intet ningsfräqor, hwilka närma sig till den Postej; Horiffa-Rättegängen, blefwo till sistnämnda Dom stol, wid lika händelser, förwiste.
Pä desta grunder, och dä, enligt förrut »varande speciella staoganden, Concours-Döma ren äger ogilla en I'«tekning, som ssett, sedai^ Gäldenären död, eller hans fattigdom allmän känd »varit, äfwensom den, hwilken blifwi meddelad ä egendoin, Gäldenären ej ägde, dl jntekningen ffedde; bwilket allt förrutsätter ei Concours.
Domaren uppdragen pröfning af In tekningens beständ; anser Lag.ptffottet, i cnliq het med hwad Kongl. Mast, i nastförestäend punct, j Räder föreslagit, Concours.
Domare! ocksä, i-den händelse nu i fräga är, kunna in fekningens beständ, i sammanhang med Co» coure ^.6e!n5 I^eäamorerr v^Znsr ifob. »k dioräin. ä V!Ilc>a. l.eäLmZters v!znLi kL NägvAr-Iixe prei»e-5kZ!iäexs NeäLMorerx PL Ue6erv!r6S Lon6e-5tZn6ett Dorias ^väersson. fob. k-lolmhssg^rcw. S?6
Den iZ Septeiuber. ttc-z oc!i ^.6c!u clen ry 8e^t. ib'^s° '» - ^r(.'1^e-8rän6et clen 29 - - - L^rb2re-8cäncjsr cken 2 Ocr.
7 Äonäe-äräncict cien 29 Wördfamt Wemorigs, E^ederwärda Bonde-Ständet har till Lag-Ut stöttet remitterat ett ak Riksdagsmannen Bengt Niclasson frän Bohus Län ingifwit Memo rial, deruti, till förekommande ak pen osäker, het. som kunde häl finta frän en Landtmäcares försummelse att till Provmce. och LandtmäteriContoiren insända ce> cept- och renoverad- Chqrtor, hwqrigcnom ofta stall händt, att Jordägaren, sedan den Charta han erbä".it pä ett el, ler annat sätt gärt förlorad, ej kunnat fhälla en ny, det stadgande förcfläs, alt La: dtmätaren ej borde wara berättigad till erhällande af mer än halfwa arwodej, förr än han, med be. rois frän berörde Contoir, styrkt, att han ofwanberörde sin förbindelse der fullgjort, samt detzutom till Jordägaren aflemnat cn Charta: äfivensotn att Wederbörande Landtmätare genom Kongl. Landtmäteri.
Eontoiret borde anbefallas, att, inom witz förelagd tid, pä behöriga ställen, wid wile af suspension eller tjenstens förlust, hofwa aflemnat de Chartor, som under deras tjenstetid till äfwentyrs icke blifwit insände; samt stuteligen, att, innan
Domaren mä fastställa delning eller ryätning, Landtmätaren äfwen Den rg September. 537 äfwen wid Härads.
Rätten borde uppte bewis om C^anornes aflemnaude pä behörige ställen.
Men emedan detza ärender, hwarom stadganden förut finnas, kynäs böra till de all* wänna hushållnings mäl, hwilka, enligt 89- §, r Regerings Formeu detta Utskott ej tillhör att bereda; bär Lag Utskottet för sin del, icke ansett sig behörigt, att nägot huftvudsakeligt utlälande häröfwer meddela.
Hwilket dock Riksens Högl.
Ständer wördfamt underställes, örebro den 15 September 1810. k! NZzloil. ki-ilierilrspet ock ^lielns I.säem§lers v!gn,r Jost. »k woräjn. kL NAxt;,L6e Lorxsie-ärZnäer?
Neäsmotsrs Hast. laakso, k!
Ne^v^räi»s ?reiie-8rIn jlisrs NsriLiporsrs vägnrr L. -V. Hlmgvill. k? Uc6erv!rär Loncie-§tinliers l.e<!cm2ters vjgnrr
Ioors ^bäsrsron.
Jost. blolmbsrgsson.
Utdrag 5Z8 Den 15 September.
Utdrag af Protokollet, hältet hos Hederwärda Boude.
Ständet wid Urti« ma Riksdagen i wrebro den rz
Sep, tember i8ro.
S. D. ^emitterades:
Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition, gif. wen förledne gärdag, om medels anstäende till Pensioner för sivärt bletzerade Officerare och Under Officerare inom Kongl. Maj:tS Armse och Flottor.
Till Allmänna Beftvärs- och (veoonomieUtskottet: 2me Kongl. Maj:ts Nädiga Propositioner, den ena gisiven den iz i denna mänad, angä. de rättighet för Carlscrona Stad att hädanef. ter, som hittills, fä utöfwa Brännwins-bränning och Distillering genom ett Bolag och wid ett enda sammansatt Werk; den andra af samma dag, om Allmänna Magazins.Inrättningen t Riket. iUt Lx brotocollo 6sbrisl Öämaall.
Den 15 September. 5Z9 Utdrag af Protokollet, hållet hos Bon. de-Slärrdet wld Urtima Riksdagen i Hrebro den 15 September 1810.
S D 2ill Ständet hade ankommit en Af. skrift af det Protokoll, som Meden gärdag, wrd Riksens Ständers, till wal af Committé' rade till Tryckfrihetens wärd utsedde ElectorerS sammanträde blifwit fördt; efter uppläsande hwaraf, och sedan Ständet deraf funnit, att de wid förra Riksdagen walde för kunffaper och lärdom kände Män, Riddarchus-Secretera. ren A. G. Silfw erst vipe, Expeditions.
Se, creterarne Anders Kullberg och I.
D. Wa« lerius, Kyrkoherden Doctor Isaac Lagus, ' Atzetzoren Olof Zenius och Revisions.
Secre. teraren I. G.
Turdfjäll alle wörö bibehäll. ne, bestöts, det stulle Expeditions-Utffottet an. modas, att för dem förnyade Förordnanden upp. sätta.
Ot suzirs.
Lx ?rotocol!o LLhricl Öäwsori. U??, 84tz Den 17 September. livs Möll. ock A ösin <jen l§ 8ext. rkis, - prs<ie-8r!näsr örn 18 - - LorALre-8lin<iet öen >8 - Lonäe-Ziänört örn 18 . - Wördsamt Memorial. ^^ikkens Högloft.
Ständers famtelige Utskotts.
Ordförande hafwa gemensamt rörande Aflönings. wilkoren till Utskottens Secreterare, Cantzler och Waktbetjening, m^dd-lt Stats-Utskottet följande:
Uppä ds af Herr Lgndt - Marffalken och Herrar Talemännen samt Högloft, Stats Ut. skottet tillstyrkta allmänna grunder för Riksdags wedergällningar ät Ständens Secreterare, Cantzlier och Waktbetjening, lä underteknad Ordförande för Riksens Ständers Utskott den äran härmed aflemna förslag till dylika rvedergäll. ningar för de wid Utskotten till tjenstgöring antagne personer.
Underteknads fä likwäl i förwäg tillkän. nagifwa: i:o
Att de ej ansett sig kunna förr än närmare Riksdagens stut föreflä den delen af desta wedergällningar, som kommer under namn af Arftvvden, emedan man ej förr än dä, kan med säkerhet hafwa inhämtat kännedom af hlvarje Ljenstemans olika arbetsmsda.
69 svenska hamn, der, efter fullbordan af den resa, under hvilken fordran uppstått, slutlig lossning verkställes. § 285.
Försäkringstagares och försäkringsgifvares anspråk emot hvarandra upphöra, orri de ej genom stämning eller lagsökning göras gällande inom fem år efter den dag, fordran uppstått.
* Har fartyg blifvit afträdt derföre, att det under viss tid ej afhörts, löper preskriptionstiden för anställande af talan om betalning eller återbäring från och med den första dagen af den tid, då försäkringstagaren egt att fartyget afstå. § 286
Ar i sjörättssak fordran genom domstols beslut, godkänd räkning eller utgifvet skuldebref bestämd; galle för fordrans utsökande den i allmän lag stadgade preskription.
Om brott i tjenstett af befälhafvare eller besättning. § 287.
Antager befälhafvare i rederiets tjenst sjöman, hvilken, honom veterligen, ej från sin förra tjenst ledig är; straffes med böter från och med fem till och med femtio riksdaler. § 288.
Gör befälhafvare sig skyldig till bristande omsorg vid fartygets utrustning och proviantering eller till vanvård af fartyget och dess tillhörigheter, eller till vårdslöshet vid dess förande eller till grof försummelse af redares, godsegares eller försäkringsgifvares rätt och bästa; straffes med böter från och med tio till och med femhundra riksdaler eller med fängelse från och med en månad till och med två år. § 289.
Öfvergifver befälhafvare, under resa, det honom anförtrodda fartyg och sålunda ur tjensten afviker, dömes till straffarbete från och med två till och med fyra år.
Lemriar han fartyget, när det är stadt i fara, utan att iakttaga hvad § 176 stadgar eller hvad i öfrigt åligger honom som en god sjöman; straffes med böter ro frän och med etthundra till och med femhundra riksdaler eller med fängelse från och med en månad till och med två år. § 290.
Använder befälhafvare oskäligen sin rätt att straffa, eller öfverskrider han densamma, dömes, för uppsåtlig misshandel, efter allmän lag.
Förhåller han besättningen dess lagliga kost, varde han ock, såsom för uppsåtlig misshandel, straffad. § 291.
För vårdslöst förande af skeppsdagbok eller för underlåtenhet att, i de fall sådant stadgadt är, densamma uppvisa, straffes befälhafvare med böter från och med tio till och med tvåhundra riksdaler.
Vägrar befälhafvare utan lagligt hinder att, i de fall § 60 mom. 2 omförmäler, sjöfolk å sitt fartyg emottaga, straffes med böter från och med trettio till och med femhundra riksdaler. § 292.
I de fall § 289 omförmäler samt, der omständigheterna synnerligen försvårande äro, jemväl i de fall §§ 288 och 290 omförmäla, kan förlust af sådan rättighet att föra fartyg, för utöfvande hvaraf särskilda vilkor äro stadgade, på viss tid eller för alltid befälhafvaren ådömas. § 293.
Sjöman, som tager hyra innan han från sin (orra tjenst ledig är, eller underlåter att å öfverenskommen tid sig i tjensten inställa, straffes med böter från och med^fem till och med femtio riksdaler.
Går han utan lof från bord eller har han efter erhållet lof fartyget lemnat, men först efter utsatt tid sig åter inställt; straffes med böter såsom nu sagdt är.
Öfvergifver han fartyget när det är i fara, utan att iakttaga hvad § 176 stadgar eller hvad som i öfrigt åligger honom som en god sjöman; dömes till böter från och med femtio till och med tvåhundra riksdaler eller till fängelse från och med en månad till och med ett år. § 294.
Rymmer sjöman ur tjensten, straffes med fängelse från och med en månad till och med sex månader och vare sin innestående hyra förlustig.
Förekomma mildrande omständigheter eller vänder rymmaren frivilligt tillbaka, straffes med 71 böter från och med fem lill och med femtio riksdaler eller med fängelse från och med en månad till och med fyra månader.
.§ 298.
Förer sjöman utan befälhafvarens tillstånd varor ombord, straffes med böter från och med fem till och med tvåhundra riksdaler. § 296.
Begår sjöman dråp å befälhafvare eller gör han eljest å honom uppsåtlig misshandel, eller förolämpar honom med smädeligt yttrande, hotelse eller missfirmelig gerning, straffes efter allmän lag såsom vore brottet emot husbonde föröfvadt. § 297.
Sätter sig sjöman upp och vägrar befälhafvare lydnad, straffes med böter från och med tio till och med femhundra riksdaler eller med fängelse från och med en månad till och med sex månader, eller, der omständigheterna synnerligen försvårande äro, med straffarbete från och med två månader till och med ett år.
Vägras styrman lydnad, då han icke i befälhafvares ställe är, vare straffet böter från och med fem till och med femhundra riksdaler eller fängelse från och med en månad till och med sex månader. § 298 Sätter sig sjöfolk, efter inbördes rådslag, tillsammans och vägra befälhafvaren lydnad; då dömes hvar och en af de brottslige lill straffarbete från och med två till och med sex år; dock må, der omständigheterna äro synnerligen mildrande, straffet kunna till sex månaders straffarbete nedsättas.
Samma lag vare ock, der två eller flere of besättningen i förening, ändå alt inbördes rådslag ej föregått, tvinga befälhafvaren till någon åtgärd eller honom derifrån hindra. § 299.
Om någon of besättningen med våld eller hot, som innebär trängande fara, öfverfaller befälhafvaren eller någon annan för att bemäktiga sig fartyget eller något af dess tillhörigheter eller lasten eller delar deraf; dömes, om brottet föröfvas under det fartyget är i öppen sjö, till straffarbete på lifstid, men i annat fall till straffarbete från och med sex till och med tio år.
Den öfverfallne håfve makt att värja lif, fartyg och last.
Får, genom hans sjelfförsvar, någon död eller kroppsskada; ligge ogild. 72 § 300.
Begår sjöman, under resa, brott af den art, att svårare straff än fängelse derå följa kan, ege befälhafvare att hålla den brottslige i fängsligt förvar, till dess han till vederbörlig myndighet öfverlemnas. § 301.
Angående fördelning och förvandling af böter, som efter denna lag ådömas, gälle hvad i allmänna Strafflagen stadgadt är.
Om laga domstol i sjörättsmål. § 302.
Uppstår tvist om fartygs byggande eller förande, tjenstebefattning derå, sjö folks aflöning, rätt till fartyg eller till gods, som i fartyget är, eller sådant efter denna Lag utgående skadestånd, hvilket ej tillhörer dispacheurs urskiljande, gånge tvisten till domstol i den ort, der fartyget finnes eller svaranden sitt hemvist häfver.
Hufvudredarens hemvist vare rederiets.
Finnes ej huvudredare, då räknas för rederiets hemvist den ort, hvarest fartygets störste delegare, eller, om flere ega de större men sins emellan lika lotterna, endera af samma delegare har sitt hemvist.
Är, för upptagande af tvist, som skall efter denna Lag bedömas, öfverenskommelse parterne emellan träffad om viss ort, då må ock domstolen i den ort sökas. § 303.
I de mål, der fråga är om anspråk på fartyg eller frakt, till följd af befälhafvarens görande eller låtande, må man söka honom eller rederiet, eller ock begge; och vare i sednare fallet den Rätt behörig, der endera är skyldig att svara. § 304.
Kommer tvist upp emellan försäkringstagare och försäkringsgifvare eller emellan dem och någon, som med försäkringen haft befattning, och är saken icke af beskaffenhet att den, enligt denna lag, bör af dispacheur handläggas; gånge den tvist till Rådstugurätten i den stad, hvarunder svaranden lyder, ' eller, om han å landet bosatt är, lill Rådstufvurätt i närmaste stad. § 30S. 73 § 305.
Åtnöjes man ej med den fördelning i försäkrings- och haverimål, som förordnad dispacheur verkställt; söke då ändring deri genom tvefald skriftlig inlaga, och ingifve den, så ock den klandrade utredningen och de handlingar, hvarå käranden sig beropar, till Rådstufvurätt i den stad, der dispacheri utgifven är, sist innan klockan tolf å trettionde dagen från den, dispachen utgifven blef.
Å den inställelsedag vare ock svaranden tillstädes och emottage vederpartens inlaga till besvarande inom den tid Rådstugurätten föreskrifver, dock ej öfver fjorton dagar från delfåendet.
Svaranden gifve tvefaldt svar in och bifoge de handlingar, han åberopar och som ej redan ingifna äro.
Uteblifver någon af parterne å den tid. som först sagd är; håfve sin talan törlorat, der han ej antingen inom samma tid visar laga förfall, som hans inställelse då hindrar, eller ock, sist inom åtta dagar efter inställelsedagen, styrker, att han förfall haft och att han ej kunnat Rätten det tillkännagifva.
Visar han laga förfall, som nu nämndt är, förelägge Rätten ny tid, högst åtta dagar, att med käromål inkomma eller svar afgifva.
Har käranden uteblifvit och ej heller inom den tid, som sagd är, förfall visat; tage då svaranden Rättens bevis att dispachen ej inom laga tid öfverklagad är, och gälle den sedan till efterrättelse. § 306.
Ej må i de mål, föregående § omförmäler, med mera än en skrift å hvardera lidan käras och svaras.
Äskar part muntligt förhör eller begär han att i laken vittnen afhöra; gore derom anmälan sednast vid skriftvexlingens slut och sätte derefter
Rätten det förhör genast ut.
Förhör må ej tillåtas, der det ej sökes inom tid, uu sagd är. § 307.
När skriftvexling och förhör äro vid Rätten slutade; kalle då den, sist åtta dagar derefter, parterne att välja särskild nämnd till sakens afgörande.
Den nämnd skall bestå af fem fullmyndige, välfrejdade, ojäfvige och sakkunnige män, af hvilka ordföranden bör vara lagkunnig.
Fyra ledamöter väljas af parterne inför Rätten, två å hvardera sidan, och ordföranden utses af Rätten.
Komma parterne å ömse iidor öfverens att, utan val, utse fyra ledamöter; vare det ock gildt. § 308.
Aro å någondera sidan flere, som i saken del hafva och kunna de ej om valet sämjas; gifve hvardera upp en man till nämuden, hvarefter genom lottning inför Rätten utses de två, som af de föreslagne skola i nämnden sitta.
10 74 § 309.
Har svaranden å inställelsedagen ej tillstädeskommit eller uteblifver part utan förfall, då han till val af nämnd kallad är, eller undandrager han sig eljest att ledamot i nämnden välja eller föreslå; ege
Rätten att ledamot i nämnden för bouoin utse* § 310.
Göres jäf emot den, som väljes eller föreslås att i nämnden sitta eller emot den, som af Rätten dertill nämnes; pröfve det Rätten.
Sedan nämnden aflagt ed, må sådant jäf ej upptagas, der ej anmälan derom hos Rätten sker förr, än nämnden sitt beslut fattat och den, som jäfvet gör, gitter visa att den omständighet, hvarpå han jäfvet grundar, först efteråt tillkommit eller honom kunnig blifvit. § 311.
Jäf emot den, som af part väljes eller föreslås eller af Rätten nämnes att i nämnden sitta, äro: 1. de som, enligt allmän lag, emot domare gälla; 2. om den, som i nämnden sitta skulle, står under förmynderskap eller under någondera partens husbondevälde, eller af honom lön eller underhåll njuter; 3. om han, såsom embets- eller tjensteman, lyder under någondera partens för manskap; 4. om han är förlustig medborgerligt förtroende eller står under tilltal för brott, som med förlust af medborgerligt förtroende för alltid eller på viss tid be lagd' är, eller är förklarad ovärdig att i Rikets tjenst nyttjas.
Gillas jäfvet; då skall ny 'ledamot, i den ordniug ofvan stadgadt är, utses. § 312.
Den som bor längre bort än fyra mil från det ställe, der nämnden sitta skall, eller är öfver sextio år gammal, vare ej skyldig att i nämnden deltaga.
Ej må eljest någon, som dertill kallad varder, draga sig, utan förfall, det förtroende undan.
Har ledamot förfall eller eljest rättighet att förtroendet sig afsäga, tillkännagifve det
Rätten så tidigt han kan, och varde ny ledamot, i den ordning ofvan stadgas, utsedd. §313.
Nu är fulltalig nämnd utsedd; kalle då Rätten den att å viss dag sig infinna, der den ej genast tillstädes är.
Ledamot af nämnden skall inför
Rätten med ed bekräfta, att han, utan väld och mannamån, enligt lag och efter bästa förstånd 75 och samvete skall verkställa den pröfning, hvartill han kallad blifvit.
Sedan eden svuren är, öfverlemne Rätten genast till ordföranden i nämnden alla af parteme i saken ingifna handlingar, så ock protokoll öfver hållet förhör, och sammanträde derefter nämnden utan dröjsmål att saken granska och afgöra. § 314.
Ej må, vid nämnd, muntligt förhör tillåtas, utan så ar, att nämnden, till närmare utredande af någon omständighet, finner parternes hörande nödigt.
Har öfver något ersättningsanspråk dispacheur sig ej utlåtit, eller är hans utredning i annat afseende ofullständig och kan det icke, efter dispacheurs hörande, af nämnden omedelbarligen rättas; håfve nämnden makt att målet i de delar till ny utredning af dispacheuren återförvisa.
Den nya utredningen varde derefter af dispacheuren insänd till Rätten, som, efter det parteme lemnats tillfälle att deröfver sig yttra, handlingarne till nämnden för vidare åtgärd öfverlemnar. § 315.
Kommer, under det parternes tvist hos nämnden anhängig är, någon och begär att hörd varda, förty att saken hans rätt rörer; låte nämnden honom få kunskap om det som i saken förekommit, höre ock parteme öfver hans påstående och infordre, der hans anspråk outredt är, dispacheurs yttrande.
Sedan utlåte sig nämnden, i ett sammanhang, öfver den mellankomnes och de förre parternes talan.
Åberopar mellankommande part vittnen, att sin talan dermed styrka, öfverlemne nämnden till Rätten att om sådant förhör i laga ordning besörja Protokoll öfver förhöret skall till nämnden aflemnas inom ätta dagar efter det förhöret skett, såvida det inför Rätten egt rum, eller inom två dagar från det protokollet Rätten tillhandakommit, der förhöret vid annan domstol föregått.
S 316- Vid SBkens slutliga pröfning bestämme ock nämnden om och tili hvad belopp rättegångskostnad af tappande part gäldas bör; så ock om parteme, gemensamt eller endera, skola utgifva det arvode, hvartill nämnden, i och för sakens handläggning, berättigad är.
Det arvode vare två procent af den summa, som omtvistas, dock så, att etthundra riksdaler är det minsta och femhundra riksdaler det högsta, som till nämnden i arvode utgå bör. § 317.
Hvad de fleste i nämnden säga, galle för nämndens beslut.
Sedan nämnden sitt beslut fattat, låte ordföranden det upptecknas och af nämnden underskrifvss 76 och lerone det sedan ti!!
Rättens ordförande, hvarefter
Rätten läte det i sitt protokoll införas och gifve, på grand deraf, dora i saken till parterne ut.
Hvad nämnden beslutit skall till efterrättelse lända; ej må i det beslut ändring sökas.
Der så hända skulle, att nämnden satte skadestånd eller annat, hvarom den döma skall, till högre belopp, än som äskadt varit, gälle dock beslutet ej för mera än detta belopp.
Har skadestånd, eller annat, hvarom fråga är, blifvit till visst belopp medgilvet och varder det af nämnden till lägre belopp satt; gånge ändå ut hvad medgifvet var.
De handlingar, hvilka ej till parterne återställas, skola till Rättens vård öfverlemnas. § 318.
Vill någon klaga öfver pröfningen af jäf mot dem, som i nämnden sutit, eller påstår någon eljest att, vid nämndens sättande, ej så tillgått, som nu föreskrifvet är; den klagan må i vanlig rättegångsordning fullföljas genom besvär, för hvilkas ingifvande tiden räknas från den dag
Rätten slutligt utslag i saken gifvit
Varder sådan klagan gillad, förfalle all verkan af nämndens beslut och förordna Hofrätten att nämnd ånyo sättas skall.
Ej må Hofrätt till pröfning upptaga jäf, som vid Rådstugurätten ej framstäldt varit, innan nämnden sitt beslut gaf. § 319.
Var part, som efter <§ 307 till val af nämnd kallad blifvit, från Rätten borta, när nämnden valdes, och vill han sedan visa att han då hade förfall, och att han ej kunde gifva Rätten det tillkänna; stånde honom fritt att sin vederpart till samma
Rätt instämma inom trettio dagar efter den, till hvilken han för val af nämnd varit kallad.
Gitter han, sedan så stämdt är, bevisningen fullgöra; förfalle all verkan af nämndens beslut och låte Rätten nämnd ånyo sätta. § 320.
Har redare eller godsegare afstått siu egendom till borgenärers förnöjande, då skall hvad lag i sådant fall stadgar om upptagande af tvist angående rätt till lös pant gälla i afseende på tvist om förmånsrätt enligt denna lag. § 521.
Till de skiljomän, som i §§ 10, 24, 80, 87, 93, 220 och 272 omförmälas, skola parterne utse en hvardera, hvarefter de sålunda utsedde gemensamt välja den tredje.