Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herrar Revisorer anföra i början af 22 § följande: ”Oaktadt sednast församlade Revisorers i § 22 af berättelsen deremot framställda anmärkning, hafva Fullmägtige, på de grunder, deras vid nämnde berättelse fogade förklaring innehåller, låtit i Bankens metalliska kassa fortfarande inberäkna beloppet af förfallne och för bristande betalning protesterade vexlar, hvilket undertecknade Revisorer anse vara desto mera betänkligt, som derigenom Bankens sedelutgifning kommer att gnmdas på en i metalliska kassan upptagen tillgång, hvilken är af osäker beskaffenhet.”
Till stöd för den klandrade åtgärden åberopa Fullmägtige vördsamt de i omförmälda förklaring anförda skäl, och anse sig nu endast böra söka att undanrödja den oriktiga föreställning om Bankens sedelutgifning, som möjligen kan uppstå, med anledning af Herrar Revisorers yttrade åsigt.
Reserv-fond har allt sedan densamma upptogs i räkenskaperna bibehållits vid ett belopp, som under större delen af denna tid utgjort omkring
Tre millioner R:dr.
Enär nu Banken, utöfver Reserv-fonden, innehaft och innehar en o disponerad skillnad emellan beräknad sedelstock och sedelstockens tillåtna högsta summa, öfverstigande beloppet af protesterade vexlar, har någon sedelutgifning å detta, bland metalliska kassans tillgångar bokförda belopp destomindre varit grundad, som detsamma serskildt upptagits icke allenast i öfversigten af Bankens hela ställning, utan äfven i de till Fullmägtige ingångna vecko-rapporter.
Om deremot Fullmägtige, med den rätt, Reglementets föreskrifter dem förlänar, utöfver hvad som egt motsvarighet i metalliska kassans tillgångur, protesterade vexlar dertill hänförda, låtit sedelstocken uppgå till maximum, Tretio millioner R:dr; så hade verkligen sedelutgifning kommit att grundas äfven på protesterade vexlar, och anmärkningen skulle i sådant fall icke hafva saknat skäl; men, under när - 115 varande förhållanden, inskränker sig frågan till en enkel bokföringsåtgärd, ty om Fullmägtige ansett det vara sig tillständigt att i Bankens räkenskaper inom linien eller bland osäkra fordringar upptaga de protesterade vexlarne, hade gifna och enda följden deraf varit, att Bankens Reserv-fond utvisat den lägre behållning, hvilken haft sin motsvarighet i summan af ej infriade, protesterade vexlar.
Angående Bankens nya sedlar, yttra Herrar Revisorer i 29 § af berättelsen, bland annat, att de fortsatta, förberedande åtgärderne varit förenade med stora omgångar, hvaraf ytterligare kostnader och tidsutdrägt uppstått; att, bland anmärkningsvärda förhållanden, Herrar Revisorer bordt anmäla dels att, sedan vattenmärkena i en del af det vid Tumba
Bruk tillverkade papper befunnits vara orätt anbragta, utan att utrönas kunnat, hvilken dertill varit vållande, Fullmägtige sett sig föranlåtne remittera frågan härom till Fiskals-embetet, på hvars behandling och utlåtande densamma ännu beror, och dels att, vid de inom Bankens sedeltryckeri verkställda proftryck å de nya sedlarne, mera än 16,000 st. sedelblanketter af 5
R:drs valören blifvit makulerade och i följd deraf måst kasseras; att det till hittills utgifna Riksmynts-sedlar begagnade papper, serdeles det lamellerade, vore för sitt ändamål mindre tjenlig^ samt att Fullmägtige borde, så fört ske kan, vidtaga åtgärder till införande af nödiga förbättringar vid sedelpapperets tillverkning, så att Banken till sina sedlar må erhålla ett papper af i möjligaste måtto tjenlig och ändamålsenlig beskaffenhet; varande jemväl af' Herrar Revisorer den upplysning meddelad, att de med anskaffande af papper och tryck till
Riksmyntssedlarne förenade omkostnader uppgått till 57,109 R:dr 14 öre Riksmynt.
Då det ålegat Fullmägtige att åt frågan örn tillverkning af sedelpapper söka förskaffa all den utredning, sorn endast af deri sakkunnige personer vore att påräkna, torde af detta bemödande anledningen förklaras till de stora omgångar, hvarmed de förberedande åtgärderne, enligt Herrar Revisorers förmenande, varit för - 116 enade; och den omständighet, att resultatet ej motsvarat allas förväntan, bör väl, under dylika förhållanden, icke föras Fullmägtige till last, serdeles som vid det slutliga fastställandet af prof till papper för de serskilda valörerna, Fullmägtige saknade anledning befara, att papperet, genom för kort malen massa eller af andra orsaker, skulle lättare bryta sig och genom alltför tjocka lameller förefalla svårhandterligt.
Om ock det för första sedelutgifningen tillverkade papper icke får anses fullt motsvara fordringarne hos ett godt sedelpapper, hysa Fullmägtige likväl den förhoppning, att, sedan, vid arbetets ordnande och utförande, mera vana hunnit förvärfvas, befintliga felaktigheter, efter hand, med lätthet skola afhjelpas.
Jemnförelsen emellan förr begagnade sedelpapper och det nuvarande skall naturligtvis utfalla något ofördelaktigt för det sednare, då vid tillverkningen af det förra en tretioårig vana väsendtligen bidragit, att åt detsamma gifva seghet och smidighet — egenskaper, som nämnde papper ingalunda i lika hög grad innehade vid första utgifningen.
Det bör således med all tillförsigt kunna antagas, att det nya sedelpapperet, vid fortsatt tillverkning, skall, med bibehållande af sin klara, hvita färg, i hållbarhet fullt uthärda jemnförelsen med förr begagnade, färgade papper; och under denna förutsättning, torde Herrar
Revisorers framställning ej böra till vidare åtgärd föranleda.
Herrar Revisorer hafva redan anmält, att frågan angående tillverkadt papper, deri vattenmärkena blifvit orätt anbragta, ännu är på pröfning beroende.
Fullmäktige få härvid tillägga den upplysning, att detta papper icke är för ändamålet oanvändbart, i följd deraf att vattenmärkena äro vända åt motsatt håll, hvilket allenast föranleder dertill, att ett mindre antal sedlar kan, på en gång, tryckas; men deremot är det möjligt, att samma papper, som tillverkades på försök, ej bör, af de i 31 §:n af 1858 års Revisions-berättelse anförde orsaker, till sedlar användas.
Den vid verkställd proftryckning af sedlar å 5 R:drsvalören uppkomna makulering af omkring 16,000 st. blanketter härledde sig dels deraf att för sådant ändamål papper begagnades, hvilket, i likhet med förr omnämnda, sedermera ansågs vara till sedlar mindre lämpligt, och dels deraf att, för bestämmande af bottentrycksfärgen å alla sedelvalörer, tryckplåten till 5 R:drs valören blef an - 117 vänd.
Denna proftryckning medförde imedlertid för Banken den obetydliga utgift af 135 R:dr.
För öfrigt och då den af Herrar Revisorer lemnade uppgift, att omkostnaderna för anskaffande af papper och tryck till de nya sedlarne uppgå tili 57,109 R:dr 14 öre R:mt, skulle kunna leda till den föreställning, att detta belopp till större delen medtagits i och för anställda, förberedande, försök, få Fullmägtige meddela följande, på vederbörande Kamererares i Låne-afdelningen utredning grundade, upplysning om de serskilda utgifts-poster, hvaraf nämnde summa utgöres:
För pappers-fonnar, förfärdigade efter uppgifvet nytt sätt och godtgjorda, enligt räkning af en härvarande fabrikant ........
R:dr 1,207:
— För anställda försök, afseende att • förekomma sedlars eftergöring „ 2,392: 8.
För ritningar till nya sedlar, rese- och traktamentskostnads-ersättning m. m. till Gravören A. Salmson „ 5,392: 50.
För detalj-ritningar till och kalkerade kopior af samma sedlar „ 1,948: i.
Rese- och traktaments-kostnads-ersättning till Tryckeri-föreståndaren, Professoren J.
Bagge för hans resor till utrikes orter, för beställning af gravyr-arbeten och maskiner samt tillsyn öfver arbetenas utförande „ 4,583: 93.
Ersättning för bestridandet af Tryckeri-föreståndare-befattningen under Proiessoren Bagges frånvaro „ 1,170:
— För stilgravyr till det s. k. fina trycket ....
„ 1,549: 63.
Öfriga gravyr-arbeten till patricerna för nya sedlarne „ 11,771: 71.
Tryckplåtar och deras inpassning „ 703:
— Två guillocher-maskiner „ 5,060: 87.
Sju tryckpressar „ 6,761: 77.
Fem numererings-maskiner „ 7,809: 74.
Två pappersskärnings-maskiner „ 1,636: 78.
Transport R:dr 51,987: 2.
R:dr 51,987*. 2.
Diverse tryckeri-inventarier „ 780: 75.
Assurans, frakt, tull oell omkostnader för maskinernas uppsättning „ 1,463: 87.
Säger R:dr 54,231: 64.
I den af Herrar Revisorer upptagna summa ingå jemväl två under detta år utgifna poster, hvilka icke bordt deri inberäknas, nemligen: målare- och snickare-arbeten samt dagsverken för reparation och rengöring i tryckeri-lokalen . : 83: 50. tryckningskostnad 2,794: — 2,877: 50.
Summ a R:dr 57,109: u.
Med lemnad underrättelse om anvisningarne å Bankens Reservfond hafva Herrar Revisorer i 65 § af berättelsen yttrat den åsigt, dels att nämnde fond ej bordt, på sätt som skett, i första rummet, tagas i anspråk tili det föremål, eller handels- och näringsdiskontens förstärkande, hvarifrån indragning af medel till Reservfonden förut egt rum, och dels att allmänna rörelsen bättre befrämjats, i händelse de i Reserv-fonden tillgängliga medel blifvit på färre händer, men till högre belopp, åt Filial-banker, som ställt erforderlig säkerhet, af Fullmägtige disponerade.
Af den omständighet, att de vid nästlidne riksdag till förstärkning af handels- och närings-diskont-fonden öfverlemnade medel, enligt föreskriften i 174 § af reglementet, skulle, efter hand och i den mån, allmänna rörelsen det medgåfve, derifrån återtagas, för att till Reserv-fonden ingå, och att den andel af samma medel, som tillkommit Banko-diskont-verket, blifvit till sistnämnde fond levererad, hemta Herrar Revisorer stöd för den uttalade åsigten, att Reserv-fondens tillgångar ej borde användas till förstärkning af handels- och närings-diskont-fonden förr än Filial-bankernes anspråk på försträckning, inom det dertill afsedda högsta belopp, blifvit tillfredsställde.
Till en sådan tolkning af reglementets ifrågavarande föreskrift synes likväl densammas uppställning icke gifva anledning.
Det stadgas nemligen att Reserv-fonden må. af Fullmägtige användas, dels till försträckning åt filial-banker, dels 119 till infriande af de assignationer, Diskont-verkens direktioner kunna komma att å Reserv-fonden utfärda, oell dels, slutligen, i den mån, allmänna rörelsen sådant påkallar, till förstärkande af handels- och närings-diskont-fonden samt till inköp af räntebärande papper.
Häraf får väl ej den slutsats dragas, att tillgångarne skola användas i den ordning, som de serskilta föremålen uppräknas; ty i sådant fall, hade här, såsom i ett annat reglementets stadgande, ordningen bestämdt angifvits och det föremål, hvartill medel aldrig få saknas, eller till infriande af
Diskont-verkens assignationer, blifvit satt i första rummet.
Fnllmägtige anse således det vara åt dem öfverlemnadt, att i detta hänseende förfara efter sig företeende omständigheter; och enär det visade sig, att understundom nära hälften af hela det å upp- och afskrifmngs-räkniug vid Banko-diskont-verket innestående belopp kunde disponeras, så att säga, af en enda vilja, hvilket förutsatte nödvändigheten att för denna räkning hålla större kassa, än sorn eljest varit erforderlig, samt derjemte förekom att vid den tid, då Fnllmägtige förstärkte handelsoch närings-diskont-fonden vid berörde verk, penningemarknaden befann sig i en tryckt ställning; så och med fästadt hufvudsak - ligt afseende å angelägenheten att kunna, derest Bankens ställning sådant påkallat, snart till Reserv-fönden återföra derifrån anvisade medel, ansågo Fullmägtige vederbörande Filial-bankers begäran om försträckning ej böra undanskjuta meddelandet af en utaf allmänna i'örelsens behof påkallad förstärkning af handels- och näringsdiskont-fonden.
1 anledning åter af Herrar Revisorers yttrande derom, att allmänna rörelsen bättre befrämjats, derest anvisningar ne till Filialbanker skett å färre händer till högre belopp, tillåta Fullmägtige sig den erinran, att, genom de tillgängliga medlens spridning, flera orter inom riket af dem dragit nytta, än om allt lemnats till en eller två Flialbanker, ehuru det är obestridligt, att för aktie-egarne i dessa banker och för »allmänna rörelsen» i de orter, hvarest de voro ämnade att utveckla sin verksamhet, fördelen varit gifven om delningen uteblifvit.
Enskilda bankernes ändamål borde väl hufvudsakligen vara att insamla ofruktbara kapital och utgifva dessa till näringarnes och industriens förkofran, och för ernåendet häraf erfordras i främ - 120 sta rummet, att Bankens förvaltning besörjes på ett sätt, som förskaffar den kredit hos allmänheten.
På sättet för förvaltningen, men icke på förlags-kapitalets storlek torde således Bankens säkerhet vara beroende, emedan den på någon ort hopade kapitaltillgången ofta föranleder en improduktiv skuldsättning som kan blifva skadlig för orten och för den der förlagda Banken.
Dock är det naturligt att i detta fall någon bestämd regel icke kan uppställas.
I åtskilliga oktrojer för
Filial-banker bestämmes ett minimum för tecknings-summan.
Denna bestämning har, efter hvad Fullmägtige kunnat förnimma, tillkommit, i de flesta fall, af orsak, att vid ansökningen om oktroj det befarats, att säkerhet ej skulle kunna anskaffas till högre, än det minimi-teckningen motsvarande belopp; någongång ock derför, att vederbörande haft sig bekant att försträckning från Riks-bankeri ej varit att påräkna till större summa än nämnde belopp, hvadan det ansetts gagnlöst att ställa säkerhet derutöfver; men sannolikt aldrig af den anledning, att Bank med lägre teckning, än det i oktrojen bestämda minimum, icke skulle kunna verka oberoende af en eller annan bredvid stående kapitalist.
Vid dessa upplysningar, tillkomna med anledning af den ytterligare utveckling, en minoritet inom revisionen ansett erforderlig i motiveringen af Herrar Revisorers yttrande, bifoga Fullmägtige den anmälan, att det af Fullmägtige anförda skäl för åtgärden att förstärka handels- och närings-diskont-fonden innefattar, att sådan förstärkning kan, i händelse Bankens säkerhet det påkallar, med lätthet återtagas, hvilket icke är förhållandet med en till Filial-bank anvisad försträckning; och ehuru tryckningen på Bankens metalliska valuta är lika stark, ehvad sedeln, vid första utgifningen, utgår till ett eller till ett annat föremål, måste det likväl medgifvas, att det anslag från Banken, som ej utan svårighet kan återfås, skall i längden ”trycka mera” på kassan, än det, som snart kan indragas.
Af anledning att mom. c i reglementets 181 § förutsätter, att någon del af sedel-skrifningen bör kunna medhinnas af sedel-kontorets tjenstemän, anmäla Herrar Revisorer i 75 §, att för alla under revisions-året skrifna sedlar af valörerne under 50 R:dr ersättning från Banken utbetalts med tillsammans 14,580 R:dr. 121 Till följd häraf få Fullmägtige meddela, att berörde föreskrift, som, i hvad densamma angår åliggandet för vederbörande i sedel-kontoret att, utan serskild ersättning, underskrifva sedlar, oförändrad bibehållits sedan längre tid tillbaka, kunnat ända intilldess Banko-verket sednast reorganiserades, i så måtto åtlydas, att sedel-underskrifningen tidtals och till högst 1,000 st. dagligen blifvit utan ersättning i sedel-kontoret verkställd, men att, sedan kontorets tjenstemanna-personal, hvilken tillförene utgjordes af 3 kommissarier, 1 kamererare, 4 bokhållare och G kontorsskifvare, vid berörde organisation förminskades till 2 kommissarier, 1 kamererare, 2 bokhållare och 3 kontors-skrifvare, hvilka 8 personer det numera åligger att besörja alla de göromål, som förut delades emellan 14 personer, sedel-underskrifning såsom tjenstepligt destomindre kunnat dem åläggas, som göromålen i och för nya sedlars tillverkning och förslitna sedlars emottagning och vidare behandling inom sedel-kontoret så betydligt ökats, att anställandet af serskildta biträden mot godtgörelse af Bankens medel, tid efter annan, funnits ovilkorligen nödigt.
Vid den af Herrar Revisorer afgifna berättelse är fogadt ett anförande af en bland revisionens ledamöter, Hen- Majoren M. Wolffelt, hvilket, efter hvad sjelfva berättelsen och ett dervid jemväl följaktigt yttrande af andre Herrar Revisorer utvisa, innefattar klander och anmärkningar i frågor, som hvarken förstbemälde ledamot eller någon annan af revisionens ledamöter framställt till öfverläggningsämnen hos Herrar Revisorer och som följaktligen ännu mindre utgjort föremål för något Herrar Revisorers beslut.
Ofver sådana, så att säga, på sidan om revisionen tillkomna och i form af enskilda åsigter uttalade, anmärkningar kan det naturligtvis icke åligga Fullmägtige att afgifva utlåtande och förklaring förr än sig visat, huruvida Högh.
Banko-utskottet anser sådant för ärendets utredning nödigt; men som berörde anförande synes antyda, att den i l:sta punkten Fullmägtige till last förda uraktlåtenhet tillkommit deraf, att vissa bland Fullmägtige icke egnat tillbörlig tid åt Bankens förvaltning och ej heller dervid Revisorer nes Berätt. ung.
Banhoverkcl.
IS 122 ådagalagt fullkomligt oberoende, samt att andre åter låtit enskilde intressen verka på åtgärderne i Riks-bankens styrelse, hafva Fullmägtige, ingalunda för att rättfärdiga sig hvarken inför den klandrande ledamoten eller inför de Herrar Revisorer, som delat bans åsigt, utan till upplysning för den del af allmänheten, som, i saknad af närmare utredning, skulle kunna, genom läsning af blotta anförandet, erhålla om förhållandena en origtig föreställning, möjligen alstrande någon farhåga för Bankens säkerhet och realisationens bestånd, trott sig böra till besvarande upptaga det i berörde punkt förekommande yttrande, att metalliska kassans nedsjunkande icke varit föremål för Fullmägtiges öfverläggningar förr än frågan i slutet af .Juli månad väcktes, då bordlädes och sedermera blifvit tills vidare uppskjuten.
Derest ifrågavarande ledamot behagat att taga fullständig kännedom af det Fullmägtiges protokoll, som innehåller omförmälda fråga, skulle han möjligen hafva funnit att
Fullmägtige derförut icke varit overksamma i bevakandet af Riks-bankens angelägenheter, och derest han, i händelse ytterligare betänkligheter hos honom i sådant afseende förefunnits, underställt desamma öfriga Herrar Revisorers bepröfvande, skulle han sannolikt hafva vunnit den klara insigt i bedömandet af förvaltningen, att hans klander förbytts åtminstone till ett så beskaffadt gillande, som pluraliteten bland Herrar Revisorer, genom sitt stillatigande, uttryckt.
I åberopade protokoll förekommer nemligen ett yttrande af en bland Banko-styrelsens ledamöter, af hvilket följande här införes:
„ Ehuru silfveruttagen under den aldra sista tiden förminskats, saknas dock icke anledning till bekymmer, väl icke egentligen för realisationens bestånd, men så mycket mera för den blifvande penninge-ställningen i landet, dä man ikågkominer, att Bankens metalliska kassa, tillhopa med hvad som är för Bankens räkning stående i Hamburg, icke uppgår till mer än 17 millioner R:dr Runt; att den metalliska valuta, som finnes i Bankens eget förvar, endast utgör något öfver 13 millioner R:dr, samt slutligen att denna kassa kommer att i September månad, då första liqviden af statslånet skall verkställas, minskas med öfver 3 millioner R:dr, till följe hvaraf den utelöpande sedelstocken äfven kommer att med motsvarande belopp nedsättas.
För att afböja den metalliska kas - 123 sans nedsjunkande till sitt minimum, finnas endast tvänne utvägar, den ena att förminska Bankens sedelstock; den andra att söka föröka den metalliska valutan.
Hvad den förra utvägen beträffar, tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, att den redan i sjelfva verket blifvit vidtagen.
I samma mån reserv-fonden och skillnaden emellan sedelstocken och maximi-beloppet af densamma ökats, har naturligtvis en motsvarande förminskning i utelöpande sedelstocken egt rum, och jemte andra skäl för Fullmägtiges beslut i afseende på denna fond, har ett behörigt afseende på metalliska kassans ställning icke kunnat undgå att vara ett bland de hufvudsakligaste; åtminstone har jag, vid behandlingen af Filialbankernes framställningar, icke uraktlåtit att hafva min uppmärksamhet fästad på reela fondens forhandenvarande ställning och Bankens deraf beroende säkerhet.
Att likväl nu ytterligare vidtaga en betydligare indragning af sedelstocken, anser jag icke rådligt; den allmänna rörelsen skulle deraf erfara de största olägenheter och inbetalningarne af de från stats-låne-fonden utgifna lån skulle tilläfventyrs omöjliggöras, hvarigenom
Bankens egen förestående afbetalning å stats-lånet skulle försvåras, dag anser en sådan åtgärd icke heller för det närvarande nödig; det är tids nog att, om framdeles silfveruttagen åter börja i betydlig mån ega rum, då upptaga denna fråga.
“Den andra utvägen, eller förökandet af metalliska kassan, är lättare omnämnd, än vidtagen, af det enkla skäl, att någon vexeltillgång för Banken för det närvarande icke finnes.
Jag har visserligen hört yttras, att Banken borde, för anskaffande af silfver, göra betydligare uppoffringar.
Huru Banken genom andra uppoffringar, än dem, som Banko-reglementets 109 och lil §§ omförmäla, skulle kunna icke blott erhålla, utan äfven bibehålla en enda specie, är för mig icke klart; men väl begriger jag, att, om Banken vid de tider, då, såsom nu, kursens förhållande är sådant, att silfveruttag från Banken med verklig fördel egt rum, gjorde försök att genom högre betalning anskaffa silfver, skulle kursen ännu mera höjas.
Silfveruttagen till lägre pris, än Banken sjelf erlagt, skulle till följe deraf ökas och den slutliga följden blifva den, att Bankens metalliska valuta förflyttades till utlandet på Bankens bekostnad.“ 124 De i detta yttrande uttalade, åsigter hafva vid flerfaldiga af Fullmägtiges sammanträden varit föremål för öfverläggning, hvilket ock nogsamt bevittnas af de utaf Fullmägtige fattade beslut.
Redan i April månad detta år vägrade Fullmägtige utgifvandet till
Filialbanker af försträckningar till äskadt belopp, emedan Fullmägtige med skäl befarade, att den deraf bärflytande sedel-utsläppning skulle underlätta uttagen af metallisk valuta, och sedermera vidhöllo
Fullmägtige oafbrutet den kort derefter beslutade ytterligare inskränkning i utlemnandet af dylika försträckningar.
Härigenom blef det för Fullmägtige möjligt att bibehålla reservfonden vid ett belopp af omkring
Tre millioner R:dr, enär den minskning, fonden, vid lyftning af Filialbanks-försträckningar, fick vidkännas, genast ersattes af ingående medel.
För liqvid af ränta å stats-lånet måste betydliga summor från rörelsen indragas och nödvändigheten att, i och för uttag af de å upp- och afskrifningsräkning vid Banko-diskont-verket härstädes insatta medel, bålla stor kassa, bidrog i ej ringa mån att minska sedelstocken.
Fullmägtige än vidare utsträckt indragningen af sedlar, så är det väl möjligt att silfver-uttagen något minskats, men deraf bade ock sannolikt följt, att den till nästlidne September månad förestående och då äfven verkställda inbetalning å stats-lånet, i kapital och ränta tillhopa utgörande 3,300,000 R:dr, måst försiggå fastän motsvarande belopp af de från stats-låne-fonden utlånade medel ej inbetalts.
Dessutom torde de Fullmägtige till buds varande åtgärderne för att afböja tryckningen på metalliska kassan böra med största varsamhet begagnas, på det att inbetalningarne till Banken och dess
Diskont-verk ej må alldeles afstadna.
Imellertid var det begagnade medlet för att afböja metalliska kassans nedsjunkande till sitt minimum destohellre af omständigheterne betingadt, som någon ändamålsenlig utväg att förstärka kassan icke förr än under den närmaste tiden sig erbjudit.
Skälen dertill äro i det föregående framlagda och torde väl svårligen kunna jäfvas; ty köp af vexlar eller af silfver kan ej leda till metalliska kassans bibehållande eller förstärkning, då, för tillfredsställande af vexelbehofvet, annat sätt icke finnes, än uttag af silfver från Banken, och upptagandet af lån eller beredandet af kreditiv-rätt å utrikes ort, tor Bankens räkning, rättfärdigades icke af förhandenvarande för - hållanden.
Visserligen skulle Banken, genom försäljning å utrikes ort af ägande, i utländskt mynt ställda, Hypotheks-förenings-obligationer, uppgående dock endast till det jemförelsevis obetydliga beloppet af omkring 700,000 mark Hamb.
B:ko, och således genom en medelbar upplåning kunnat förskaffa sig någon förstärkning af metalliska kassan; men utom det att en sådan åtgärd skadat
Bankens kredit och för Banken medfört uppoffringar, vida öfyerstigande fördelen, skulle otvifvelaktig!