Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
7 Föreningens samtlige ledamöter skulle vara underkastade denna ansvarighet, komme förslagets antagande icke att medföra någon visshet derom att valen till direktionsledamöter alltid skulle så utfalla, att derigenom vunnes den ökade säkerhet, som med föreskriften om solidarisk ansvarighet just är vorden afsedd.
Men, oberäknadt detta förhållande, hvilket ensamt torde ådagalägga att förslaget icke i sig innebär den åsyftade garantien, synes det med skäl kunna belvillas att fullt lämplige personer skulle, under vilkor af dylik ansvarighet, vilja i en Hypotheks-förenings direktion deltaga, likasom detta vilkors tillämpning vid förekommande fall ofelbart komme att föranleda stora svårigheter.
Då nemligen, vid förvaltningen af en Hypotheks-förenings angelägenheter, dess direktion kunde besluta åtgärder, som icke genast, utan först efter längre lids förlopp genom sina verkningar medförde förluster för Föreningen, och då mera eller mindre täta ombyten af direklions-ledamöter kunde inträffa, så skulle det i många, om ej i de flesta, fall blifva ganska svårt alt utröna och bestämma under hvilken styrelse-lid och genom hvilka ledamöters åtgärder förlusterna vållats, äfvensom i hvad mån stadgandet om ansvarigheten skulle kunna mot direktions-ledamöterne tillämpas.
Förslaget lemnar i dessa och andra delar rum för så giltiga anmärkningar, att detsamma synes vara föga lämpligt och syftesenligt.
1 betraktande häraf, och då Hypotheks-föreningarne hittills blifvit på eli för deras ändamål tillfredsställande sätt förvaltade, samt några förluster för det allmänna af deras rörelse icke synas genom de af Motionären anmärkta domare-värderingar vara att befara, särdeles med afseende å jordegendomars allt jemnt stigande värde och de grunder, som gälla för belåning hos Hypolheks-föreningar af fastigheter, hvilkas värde genom dylik värdering blifvit bestämdt, har Utskottet funnit skäl ej vara för handen att tillstyrka en föreskrift, som skulle lägga band på och försvåra ifrågavarande Föreningars vidare utveckling, och hemställer, på grund deraf, vördsamt, att ofvanberörde motion ej må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Slockholm den 5 Oktober 1857.
STOCKHOLM, tryckt hus J. H\
Besv. o. Elcon.-Utskottets Utlåtande Jtf 31. 1 N:o 31.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Okt. 1857, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning dels af Kongl, Maj:ts nådiga skrifvelse, med det af särskilde kommitterade afgifna underdåniga utlåtande och förslag, angående åtgärder för befrämjande af en förbättrad skogshushållning, dels ock af väckta motioner i samma ämne och dermed gemenskap egande frågor.
Med flistad uppmärksamhet på dc alltmer bekymrande resultater, som af skogarnes vanvård föranledes, hade Rikets vid 1853 och 1854 års riksdag församlade Stander, som ansett lagstiftningens mellankomst vara af behofvet högt påkallad för att afvärja vådorna af denna vanvård och af den ringa omsorg, som, oansedt den stora averkningen, egnades åt deras återvext, uti underdånig skrifvelse af den 5 December sistberörde år hos Kongl. Majit anhållit: dels att ett på vetenskapliga grunder byggdt, efter olika orters beskaffenhet lämpadt, skogshushållningssätt måtte till införande påbjudas icke allenast å de under kronans omedelbara disposition ännu varande skogar, utan äfven å alla till civil-, militär- samt ecklesiastik-staten hörande boställens skogar; äfvensom att boställsinnehafvare måtte tillförbindas att, i enlighet med uppgjord och fastställd skogshushållningsplan samt under jägeri-betjeningens tillsyn, vårda boställets skog, mot rättighet för boställshafvaren att af de årliga afverkningarne å desamma föryttra hvad som öfverstege boställets behof af skogsfång; dels ock att samfällda skogar, som blifvit till menigheters disposition upplåtna och hvilka förblefve oskiftade, måtte ställas under tillsyn af jägeri-betjeningen tillika med af delegarne dertill utsedda ombud, på det att jemväl dessa skogar måtte blifva efter ett rationelt hushållningssätt vårdade.
Härförutan hade Rikets Ständer, medelst underdånig skrifvelse den 30 November 1854, jemväl tillkännagifva den åsigt, att Bih. till R.
4 Sami 2 Afd. 12 Häft. 1 2 Samtnwns.
Stats-, Lag- samt Ailm.
Basa. o. Ekon.-Utskottets Utlåtande JW 31. tillgrepp af vexande träd borde såsom tjufnad anses och straffas, samt hemställt att Kongl.
Maj:t måtte täckas låta utarbeta och för Rikets Ständer framlägga förslag ej mindre till en lag i sådan syftning, än äfven till de flera förändringar, som med anledning deraf blefve nödiga i lag och författningar.
Enär derjemte såväl hos Rikets Ständer, som vid det år 1853 hållna sjette allmänna landtbruksmötet fråga förekommit om möjligheten att förebygga ödeläggelse af enskild skogs«gendom samt om Statens rättsenliga åliggande och befogenhet att vaka öfver begagnandet och behandlingen af de skogar, som tillhörde enskilde personer, har Kongl. Maj:t den 20 Juni 1855 uppdragit åt en kommitté, att, elter delfående af till ämnet hörande handlingar, till Kongl.
Majit afgifva underdånigt förslag om och hvilka åtgärder från lagstiftande eller verkställande maktens sida vore att vidtaga, i ändamål att förekomma den öfverklagade till framtida skogsbrist och menliga klimatiska förhållanden ledande förödelsen af skogarne i landet samt att i allmänhet befrämja en förbättrad skogshushållning.
Sedan denna kommitté under den 28 Juni 1856 i ämnet afgifvit utlåtande, innehållande, efter framställning af de utaf kommittéen från Kongl. Majlis
Befallningshafvande begärda upplysningar, rörande tillståndet med skogarne i Rikets samtliga landskap samt hufvudmomenten af så väl den inhemska, som den utländska lagstiftningen angående skogarne, ett af kommittéen uppgjordt förslag till ny förordning om skogarne i Riket samt till nya eller förändrade föreskrifter uti vissa delar af skiftes-stadgan och flere andra till skogshushållningen hörande ämnen, såsom: angående sågverkens rätt till stockfångst från kronans skogar i de norra länen samt upplåtelse å samma skogar för tjärubränmng och pottaske-tillverkning; rörande uppmuntringar och premier i ändamål af skogshushållningens befrämjande och spridande af kunskap i ämnet; äfvensom angående grunderna för inrättningen af en särskild skogs-styrelse i hufvudstaden samt af skogs-statcn i landsorterne, med uppgjord beräkning öfver härtill erforderliga kostnader, har, efter det Högsta
Domstolens yttrande öfver kommittéens berörde förslag till ny förordning om skogarne i Riket och till ändringar i skiftes-stadgan blifvit infordradt, Kongl. Majit, genom till Rikets nu församlade'
Ständer aflåten nådig skrifvelse af den 30
Maj detta år, — intagen under M 107 j Bih. till R.
S Prot. 1856 & 1857, 1 Sami. 1 Afd.
2 Band — behagat, med hänvisning tili innehållet af kommittéens berörde betänkande i dess helhet samt med åberopande af de upplysningar, angående förhållandet med skogarne i lan det, som från länen inkommit, och de vitsord, som från ej mindre vetenskapens än erfarenhetens synpunkt blifvit lemnade i afseende på skogs-kulturens stora och vigtiga betydelse, förklara sig instämma uti den allmänt uttalade åsigten om angelägenheten af en förbättrad skogshushållnings snara införande i Riket, men, vid betraktande deraf, att för närvarande, innan dels de grunder, hvaruppå lagstiftningen i detta ämne borde byggas, blifvit närmare bestämda, dels ock sig visat, huruvida nödiga Sammans.
Best), a. Ekm.-Utskottets Utlåtande M 31. 3 medel kunde anvisas för aflöning åt den skogspersonal, som erfordrades för de ifrågasatta föreskrifternes efterlefnad och verkställighet, ansett den slutliga granskningen af de uppgjorda förslagens bestämmelser i alla deras särskilda delar lämpligen kunna anstå, hvadan Kongl. Maj:t. utan att tilt pröfning företaga de speciela stadgandema uti de af kommittéen uppgjorda förslag, velat desamma till Rikets Ständers pröfning öfverlemna, med nådigt tillkännagifvande, att Kongl. Majit för
Sin del funnit följande bestämmelser böra läggas till grund för ny lagstiftning uti ifrågavarande ämne, nemligen: att krono-parker samt andra kronans skogar och planteringar, derest särskilda omständigheter ej annat föranleda, bibehållas oförminskade och ställas under vård och förvaltning af en i hufvudstaden inrättad särskild styrelse, med underlydande tjenstemän och betjente i landsorterne, i ändamål att behandlas efter sådan, på vetenskapliga reglor grundad, hushållningsplan, som betryggar deras fram gena bestånd och tillvext; att härads-allmänningarne likaledes böra bibehållas oförminskade och oskiftade samt stå under skogs-styrelsens vård och förvaltning, i ändamål af enahanda regelbundna behandling, som krono-skogarne. men med rättighet för dem, som efter hittills gällande grunder kunna anses såsom delegare i dessa allmänningar, att tillgodonjuta den behållna afkastningen deraf, antingen in natura eller med de derför inflytande penningar, på sätt delegarne kunna sins emellan öfverenskomma, dock att kostnaden, ej mindre för skogarnes indelning, der sådan ej redan skett, än äfven för deras vård och skötsel, skall i första rummet af afkastningen godtgöras; att skogar å kungsgårdar, boställen och alla andra kronans och allmänna inrättningars hemman och lägenheter skola, så vidt med afseende å deras beskaffenhet pröfvas lämpligt och hinder i öfrigt ej möter, på allmän bekostnad till regelbunden hushållning indelas; dock att å hemman eller lägenheter, som ej äro under kronans omedelbara disposition, kostnaden för skogarnes indelning efter hand godtgöres af den inflytande afkastningen; att hvad angår de krono-hémman och lägenheter, hvilka besittas med stadgad åborätt, innehafvarne må, så framt den vid indelningen föreskrifna hushållning iakttages, fritt använda årliga afkastningen af skogen, hvilken, till dess sådan indelning skett, får endast till husbehof begagnas, samt, i händelse hushållsplanen öfverträdes, kan på lämplig tid sättas under förbud; att samma rätt och förmån äfven må tillkomma boställshafvare, derest boställets skog ej öfverstiger 500 tunland, eller, ehuru mindre, likväl vid dess indelning befinnes i betydligare mån öfverstiga boställets behof af skogsfång, i hvilka fall det bör ankomma på Kongl. Maj:ts pröfning, om och under hvad vilkor skogen må antingen af boställshafvaren bibehållas och nyttjas, eller ock af skogsbetjening särskilt vårdas och förvaltas, med iakttagande att af skogens behållna afkastning i första rummet tilldelas boställshafvaren hvad honom skäligen bör tillkomma;
Besv. o. Ekon.-Utskottets Utlåtande M 31. att, då skogen å kronans eller allmänna inrättningars på arrende upplåtna hemman och lägenheter ej finnes vara af den större betydenhet, att den bör ställas under särskild vård och förvaltning af skogsbetjening, men dess indelning till regelbunden hushållning dock pröfvas lämplig, hädanefter vid utarrendering af sådane hemman bör stadgas förbindelse för arrendatorn, att, der indelningen blifvit eller varder verkställd, ställa sig vederbörligen uppgjord plan i afseende på skogens behandling till efterlefnad, emot rättighet för honom att fritt få disponera hvad af skogens årliga afkastning icke åtgår till hemmanets behof; att oskift skog, tillhörande hemman, by eller socken, ej må, om någon delegare det bestrider, annorledes än till husbehof användas, derest en regelbunden skogshushållning icke iakttages; att sockne-allmänning ej må skiftas utan pröfning och tillstånd af Kongl Maj:ts Befallningshafvande; att svedjande i skog och betesmark, äfvensom getters utsläppande i skog, förbjudes; att, der i följd af särskilda förhållanden, afröjning af skogstrakt skulle linnas lända till men för klimatet eller vextligheten å angränsande jordområden eller medföra fara för jord- eller bergras, eller kunna föranleda annan våda, sådan skogstrakt må kunna fridlysas från annan än den mera inskränkta afverkning, som pröfvas vara i nämnda hänseenden oskadlig, och hvilken under behöriga kontroller må få verkställas; och slutligen att, i sammanhang med införande af en sådan lagstiftning rörande skogshushållningen, förhöjda och i viss mån förändrade ansvars-bestämmelser för tillgrepp och åverkan i skog antagas.
Beträffande det af kommittéen föreslagna stadgande, angående enskilda jordegares förpligtande att i vissa fall draga försorg om återvext af skog å afröjd skogsmark, så, ehuru Kongl. Maj:t erkände riktigheten af den utaf Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag uttalade åsigt, att Staten måste anses ega befogenhet att, så vidt sådant vore erforderligt till afvärjande af vådorna af en allmännare skogsbrist i särskilda trakter af Riket, bestämma sådana inskränkningar i den enskildes dispositionsrätt öfver sin skog, hvarigenom dess framtida bestånd kunde betryggas, har Kongl. Majit likväl, i anseende till de flera betänkligheter, som mot begagnandet af Statens omförmälda rättighet förekomme, och enär i allt fall en lång tid sannolikt komme att åtgå, innan tillgång blefve på en så talrik skogspersonal, att den, utan men för de allmänna skogarnes vård och skötsel eller eftersättande af sina åligganden i afseende på tillsynen öfver boställens och andra publika hemmans och lägenheters skogar, skulle kunna medhinna de ökade göromål, som af det ifrågavarande stadgandet komme att blifva en följd, ansett
Sig för närvarande icke böra framställa förslag till något stadgande i ofvanberörde syftning, helst först torde böra afvaktas erfarenheten om hvad inverkan föresynen af det mera fördelaktiga hushållningssätt, som till följd af den nya lagstiftningen för de allmänna skogarne skulle blifva infördt å de under Sammans.
Besv. o. Ekon.-Utskoltets Utlåtande M 31. 5 skogs-styrelsens närmare inseende ställda skogarne, kunde komma att utöfva jemväl på vården och behandlingen af de enskildes skogar.
Derest här ofvan angifna grunder för nya stadganden i fråga om skogshushållningen skulle antagas, blefve det, såsom kommittéen anfört, oundgängligt, icke allenast att utom det högre undervisnings-verk, som redan funnes, nemligen skogs-institutet å Kongl.
Djurgården, äfven lägre skolor till erforderligt antal inrättades i landsorterne för meddelande af kunskap om skogarnes ändamålsenliga vård och skötsel samt bildande af skicklig skogsbetjening, utan ock att den föreslagna nya skogs-styrelsen i hufvudstaden organiserades samt ett förökadt antal skogs-tjenstemän i länen tillsattes för att bringa till verkställighet åtgärderna för den regelbundna skogshushållningens allmänna införande och för att vaka öfver de i sådant afseende nödiga föreskrifternas efterlefnad.
Enligt kommittéens i nåder åberopade förslag skulle årliga kostnaden utgöra: för skogs styrelsen Rmt R:dr 25,500. » den erforderliga skogs-staten i länen » » 232,800. » sex skogs-skolor » » 13,500. hvarjemte kommittéen upptagit för skogs-institutet det belopp, som dertill för närvarande är anslaget » » 7,750. eller tillsammans Rmt R:dr 279,550.
Det föreslagna antalet tjenstemän samt de för dem här upptagna lönevilkor syntes Kongl Maj:t icke vara för höga; och fastän skogs-institutet torde komma att i utvidgadt skick fordra större anslag, än kommittéen antagit, ansåge Kongl. Maj:t likväl i öfrigt nyssberörda af kommittéen uppgjorda förslag kunna tagas till ledning för beräknande af de kostnader, som uti ifrågavarande afseende skulle erfordras; men då det större eller mindre behofvet af dessa kostnader komme att i väsentlig mån bero på de beslut, som i frågan om skogshushållningen varda fattade, samt i allt fall tillsättning af skogs-staten i landsorterna endast kan komma att ske i den mån tillräckligt antal personer med vitsordad skicklighet till befattningarnes bestridande blefve att tillgå, har Kongl.
Majit velat af Rikets Ständer äska beviljandet af ett årligt kreditiv intill nästa statsreglerings-period af 150,000 R:dr Rmt, för att, utom det bidrag, som kunde vara att påräkna af skogsplanterings-kassan, från hvilken för innevarande år till skogs-slatens aflöning utginge ett belopp af 64,145 R:dr samma mynt, hvaruti likväl vore inbegripet en del boställens afkastning, af Kongl Majit, i mån af behof, disponeras till erforderliga utgifter för skogs-institutet och de ifrågaställa lägre skolorna, samt för skogs-styrelsens inrättning, jemte dess och öfrige till skogs-staten hörande tjenstemäns aflöning.
För behandlingen af denna nådiga skrifvelse, som af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet blifvit remitterad till Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs - 6 Sammang Stats-, Lag- samt Allm.
Best. o. Ekon.-Ltskottets Utlåtande M 31. och Ekonomi-Utskottet, men af Borgare- och Bonde-stånden till Lag-Utskottet, hafva bemälte Utskott sammanträdt till gemensam öfverläggning.
Att misshushållning med landets skogar i hög grad eger rum och att skogsbrist i åtskilliga delar af landet redan är för handen samt kan befaras inträffa i andra delar inom en ej långt aflägsen framtid, såvida en regelbunden skogshushållning med snaraste ej blifver införd, är så allmänt kändt och erkändt, att något ordande för ådagaläggande deraf torde å Utskottets sida vara öfverflödigt
Den stora vigt och betydelse skogarne ega för hvarje land och särdeles för Sverige, som i anseende till sitt nordliga läge och deraf följande hårda klimat har mer än de flesta andra länder ett oafvisligt behof af en tillräcklig mängd skogsprodukter, ej blott till bränsle och byggnadsämnen, utan äfven för bedrifvande af landets förnämsta näringar, gör det till en oeftergiflig pligt, att genom en klok lagstiftning angående skogarne söka förekomma och motverka de olyckliga följder, som af den nu rådande misshushållningen med skogarne, derest den ohejdadt får fortgå, nödvändigt skola uppkomma och omintetgöra ett af de förnämsta vilkoren för landets beboelighet och odling samt för dess innevånares uppehälle och välbefinnande.
Det förslag till Förordning om skogarne i Riket, som af skogs-kommittéen blifvit uppgjordt och till Rikets nu församlade Ständer öfverlemnadt, har, enligt hvad Kongl. Majit uti högstberörde skrifvelse behagat tillkännagifva, i sin helhet eller i alla sina specieia stadganden ännu icke hos Kongl. Majit undergått slutlig granskning och pröfning, hvarmed Kongl. Majit ansett lämpligen kunnat anstå, intill dess de grunder, hvarpå lagstiftningen i detta ämne borde byggas, blifvit närmare bestämda.
Då Utskottet således icke blifvit satt i tillfälle att ingå i bedömande af något utaf Kongl. Majit godkändt och framlagdt lagförslag i ämnet, har Utskottet ansett sig böra inskränka sin åtgärd till en pröfning af de allmänna bestämmelser, dem Kongl Majit för Dess del funnit böra läggas till grund för en ny lagstiftning rörande skogarne i Riket, för såvidt en sådan pröfning, om den af Rikets Ständer godkännes, må dels lända till upplysning om Rikets Ständers åsigter i detta vigtiga ämne, dels tjena till ledning vid bestämmandet af beloppet af det anslag, som erfordras för genomförande af en förbättrad skogshushållning.
Lika med Kongl. Majit anser Utskottet att vården om Rikets skogar kräfver inrättandet af en särskild skogs-styrelse i hufvudstaden; men då angående beskaffenheten af denna styrelse eller omfånget för dess verksamhet Kongl.
Majit icke framställt något förslag, eller tillkännagifva om och i hvad mån det af kommittéen uppgjorda af Kongl. Majit gillas, är Utskottet icke i tillfälle att i detta ämne meddela vidare yttrande Beträffande det i 3:dje punkten bland de af Kongl Majit angifna allmänna grunder förekommande stadgande, att innehafvare af kronohemman och lägenheter, Sammans.
Stols-, Lag- samt Allni. Besv. o, Ekon.-Utskottets Utlåtande
M 31. 7 hvilka besittas med stadgad åborätt, mätte, så framt den vid indelningen föreskrifna hushållning iakttages, fritt använda årliga afkastningen af skogen, hvilken, till dess sådan indelning skett, finge endast till husbehof begagnas, samt, i händelse hushållsplanen öfverträddes, kunde på lämplig lid sättas under förbud, anser Utskottet att de särskilta förhållanden, som ega rum inom de 6 norra länen, nemligen Stora Kopparbergs, Gefleborgs, Jemtlands, Vester-Norrlands, Vesterbottens och Norrbottens, i afseende på nybygges anläggningar, upplåtelser af kronans skogar m. m., påkalla för innebyggarne i dessa län ett friare användande af skogen redan innan den blifvit till regelbunden rushållning indelad.
Hvad åter angår en friare dispositions-rätt för innehafvare af de till civil-, mihtäroch ccklesiastik-staten hörande boställen, hade Rikets Ständer, på sätt ofvan är vordet omförmäldt, uti underdånig skrifvelse den 5 December 4 854 anhållit, att innehafvare af sådana boställen mätte tillförbindas att, i enlighet med uppgjord och fastställd skogshushållnings-plan samt under jägeri-betjeningens tillsyn, vårda boställets skog, mot rättighet för boställshafvaren att af de årliga afverkningarne å densamma föryttra hvad sorn öfverstege 'boställets behof af skogsfångst.
Denna åsigt har äfven öftabesagde kommitté biträdt med det tillägg, att kommittéen, till förekommande af allt för stor olikhet i den förmån, som härigenom skulle tillkomma innehafvare af boställen med större skogstiIlgång mot dem, som hade ringa eller ingen, i underdånighet föreslagit ett maximum af skogsvidd.
Kommittéen har nemligen ansett att om skogen vid indelning deraf befunnes uppgå på kapteners, kyrkoherdars och med lika eller högre värdighet beklädda embetsmäns boställen till mer än 2,000 t:nd (11,200 qvadrat-refvar) och på andra boställen till mer än 1,000 tind (5,600 qvardrat-refvar) i de sex norra länen, samt till hälften af berörde vidder i de öfriga länen, det skulle ankomma på Kongl. Maj:ts pröfning om den överskjutande skogsvidden finge till bostället nyttjas eller borde särskilt, såsom annan kronoskog, vårdas och förvaltas.
Vid nådig pröfning af detta kommittéens förslag har Kongl. Majit, för Sin del, bestämt, att, utan afseende på uti hvilken ort ett boställe vore beläget, inneha fvaren deraf, så framt den vid indelningen föreskrifna hushållning iakttoges, egde fritt använda årliga afkastningen af skogen, dock att, om densamma vid indelningen deraf uppginge till mera än 500 tind, eller, ehuru mindre, likväl i betydligare mån öfverstege boställets behof af skogsfångst, skulle det ankomma på Kongl. Majits pröfning om och under hvad vilkor skogen må antingen af boställshafvaren bibehållas och nyttjas eller ock af skogs betjening särskildt vårdas och förvaltas, med iakttagande att af skogens behållna afkastning i första rummet tilldelades boställshafvaren hvad honom skäligen borde tillkomma. 8 Sammans.
Stats-, Lag- samt Allm Besv. o. Ekon.-Utskottets Utlåtande JVI 31.
Att på förhand, genom en författning, bestämma ett visst antal tunnland eller areal af skogen, hvaraf boställshafvaren fritt finge använda afkastningen, anser Utskottet vara mindre lämpligt, emedan lokala förhållanden och andra omständigheter göra ett sådant bestämmande, i sin allmänna tillämpning, mindre billigt och rättvist.
Uti en skoglös ort, der skogsprodukterna stå i högt värde, lemnar en skog af 500 tunnlands rymd en långt större afkastning för boställshafvaren, än en skog af lika areal-innehåll, belägen i en skogrik bygd, hvarest skogens alster stå jemförelsevis lågt i pris och måhända mången gång röna en trög afsättning.
Utskottet finner derföre lämpligen att bestämmandet i huru vidsträckt mån boställshafvaren må använskogen göres beroende af vederbörandes pröfning i hvarje sär Utom hvad nu här ofvan blifvit anmärkt, har Utskottet icke funnit något vid de af Kongl. Majit angifna allmänna bestämmelser eller grunder för en ny skogs - lagstiftning att erinra.
Vidkommande slutligen de ökade kostnader, som blifva en följd af antagandet utaf de nu tillstyrkta grunder för nya stadganden i fråga om skogshushållningen och till hvilka kostnaders bestridande Kongl. Majit äskat ett årligt kreditiv af 150,000 Ridr Rimt, så föreställer sig Utskottet, med afseende derpå, att tillsättning af den talrika personal, som är afsedd, icke kan ega rum förr än erforderligt antal personer med vitsordad skicklighet blifver att tillgå, hvilket åter icke kan emotses under de närmast kommande åren, att en nedsättning till 100,000 R.dr Rmt den begärda summan kan utan äfventyr ske, helst bidraget från skogsplanteringskassan, hvilket, enligt hvad Kongl. Majit behagat tillkännagifva, är bestämdt att utgå med 64,145 Ridr till skogs-statens aflöning under innevarande år, samt antagas kan att detta bidrag kommer att ökas i samma mån, som skogarnes afkast ning, genom en bättre hushållning dermed, stiger.