Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Reclamenterne skolat ega lagliga anspråk på ersättning för deras förluster af de för försålde confiscerade utländska varor i Götheborg och Carlshamn influtne medel; men den innefattar likväl ett uttryck af dåvarande Rikets Ständers önskan, att i Sverige confiscerad utländsk Egendom borde anslås till godtgörande af Svenske
Medborgares oskyldigt lidne förluster genom uppbringningar, åt hvilken önskan Kongl.
Maj:t, ehuru Han i Nåder funnit godt att till andre, för Riket gagneliga, ändamål, använda förberörde prismedel, dock kan anses hafva i så måtto lemnat nådig uppmärksamhet, att K:gh Majit uti ofvan högstberörde Nådiga proposition, af ckn 5 junii 1812 föreslagit, att af de, genom utländska Gåldens afskrifning, indragne
Summor en fond för sådane ersättningar borde afsåttas.
Och år det med afseende härå, som jag tror mig kunna tillstyrka, att ersättning må beviljas för sådane bland de uppgifne förlusterne, Som t med tillämpning af vissa stadgade grundet hvilka, hår nedan skola föreslås, finnas dertill berättigade; dock att ett sådant medgifvande för denna gång icke må få gälla såsom prsejudicat för andre dylika lo i46 Stats-Utskottets Betänkanden. ersättnings påståenden som hädanefter kunna göras.
Men då Jag å ena sidan tillstyrker en uppoffring af Statens medel för att dermed i någon mån lindra de många Medborgares bekymmer, hvilka dessa förluster utan något deras förvållande drabbat, har jag å den andra ansett den möjligaste noggrannhet böra iagttagas vid uppgörandet af de grunder, efter hvilka ersåttnings beloppen skola pröfvas och bestämmas, på det hvarken Stats-Cassan måtte betungas med alltför dryga utgifter, eller ersättning tilldelas andre personer ån dem, hvilkas behörighet att den undfå, kan med gällande bevis ådagaläggas.
Alldraförst år angeläget att bestämma antalet af de Reclamationer, hvilka högst böra vid pröfningen af detta ämne ifrågakomma; och tror jag detta, antal ovilkorligen böra inskränkas inom de 161 mål, hvilka redan blifvit i sådant ändamål anmälde, men då, efter det Committerade under den 2 Maji igi8 låtit genom Allmän Kungörelse, tillkännagifva, att de, som af den anbefalde Utrednin. gen ville sig begagna borde, inom den i:sta derpåföljde September, hos Comrnitterade sig anmäla och till bestyrkande af Stats-Utskottets Betänkanden* deras anspråk ingifva nödige i kungörelsen tillika omförmålde Handlingar, Committerade uti ytterligare kungörelse af den 14 December 1821 fåreståndigat vederbörande Reclamenter, att de, som åstundade inkomma med någre ytterligare Handlingar och upplysningar, ålåge, att sådant ovilkorligen fullgöra inom den 1 Martii 1822, så vida de af nåmnde förmån ville sig begagna; så enar Reclamenterne således haft en ganska rymlig tid af mera ån 3:ne år, att sine ersättnings anspråk i behörig ordning styrka, böra alla de mål, hvilka icke till Committerade inkommit, inom sistberörde praescreptions tid, från en sådan pröfning uteslutas, utom i de fall då Kongl. Maj:t under det målet hos Committerade förevar, funnit godt att försuten tid återställa.
Äfvensom, då ej allenast Kongl. Maj:ts Nådiga proposition vid 1812 års Urtima Riksdag, utan och K:gl, Maj:ts för Committerade utfärdade Förordnande förutsätta, att uppbringningarne och förlusterne skola blifvit Svenska undersåtare tillfogade af Magter, med hvilka Sverige på den tiden var i fredligt förhållande, sådant ock lärer böra foreskrifvas såsom ett oeftergifligt vilkor hvarförutan ersättning för skadan icke kan ega rum. 148 S t ats-Ut skottets Betänkanden.
Då Epokerne af fientligheters utöfvande mot Sverige, särdeles af Frankrike, Preussen, England och Dannmark icke alltid under sednare åren blifvit bestämdt utstakade och inskränkte inom tiden af offentlig krigs förklaring och offentligt Fredsslut, utan Rikets fredliga och ofredliga förhållande med fremmande
Magter ofta både börjat och upphört i följd af särskilde Diplomatiske Communicationer, hafva Committerade hos Kongl. Maj:t anhållit om Nådig föreskrift i afseende på tiden når Sveriges fredliga förhållande till desse fremmande Magter under sednare åren, från och med 1807, må hafva existerat, upphört eller å nyo vidtagit för hvilken tid de hos Committerade anmälde ersättnings anspråk med få undantag blifvit gjorde; och har K:gl. Maj:t till Committerades rättelse i denna del, aflemnat Herr Stats Ministerns för Utrikes Årenderne i ämnet afgifne Utlåtande; hvilket Utlåtande Committerade sålunda tillämpat, att, med undantag af hvad som rörer Frankrike, der grånslinien emellan freds och krigs tillstånd ansetts bestämd genom Pommerns occupation i början af år 1812, Committerade i afseende på Preussen, England och Dannmark, funnit upphörandet af de politiske och commerciella förhållanderne samt de ömsesidiga Stats-Utskottets Betänkanden. 149 Beskickningarnes återkallande utmärka att krigs tillstånd intrådt; och har K:gl.
Maj:t uti Dess aflåtne Nådiga skrifvelse till StatsUtskottet, af den 11 sist!.
Junii, gillat Cornmitterades åsigter, så vidt de samma rörde Frankrike och Preussen; men deremot utstråckt tiden för fredstillståndets fortfarande med England till dagen af krigsförklaringen den 17 November lgio och med Dannmark likaledes till krigsförklarings dagen den 1 5 September 1813.
Anseende jag, att hvad Kongl. Maj:t i dessa delar yttrat, bör, vid pröfningen huruvida förlusterne egt rum under freds eller krigs tillstånd , lånda till ofelbar efterrättelse.
Maj:ts nyssberörde skrifvelse till Stats-Utskottet år jemnvål anmärkt, att Kongl. Maj:ts Nådiga proposition af den 3 Junii 1812 haft afseende endast på de, genom Uppbringningar under den då förflutne tiden, Svenska Undersåtare tillfogade förluster, för hvilka ersättning föreslogs i sammanhang med frågan om Afskrifning af Riksgålds-Contoirets Utländska Gäld, samt att således sedermera inträffade förluster icke egenteligen tillhörde en Utredning, som i följd af samma Nådiga proposition blifvit anbefald; men då sistnämnde förluster afven blifvit af Committerade granskade och i öfrigt åro af i5q Stats-Utskottets Betänkanden. lika beskaffenhet med de förra har KonglMaj;t till Rikets Stånder öfverlemnadt, att upptaga dem, jemnte de aldre förlusterne till den ersättning Rikets Ständer funne skäligt bevilja.
Och sorn, efter hvad jag hår ofvan yttrat, jag ansett det icke vara i följd af någre rätts anspråk, som ersättning skulle beviljas för förluster af förutnämnde art, ehvad de samma timat före eller etter den 3 Junii 1812, har jag trott, att samma billighets princip, som grundlagt min tillstyrkan om ersättning för de förre, äfven bör få tillämpas i afseende på de efter den 3 Junii 1812 timade förluster.
Då med Kongl. Maj-.ts
Nådiga proposition jemnvål instämmer, att endast sådane förluster som tillskyndats Svenska undersåtare under en låflig Handel och Sjöfart borde komma i fråga till ersättning så tror jag ett närmare bestämmande af detta ämne vara af nöden.
Härvid har det icke undfallit mig, att under den tid, hvarom hu fråga år, Tractater och AfhancHingar blifvit emellan Sverige och andre neutrale Magter upprättade och kungjorde, hvari desse Staters Regeringar öfverenskommit om ett ömsesidigt iagttagande af visse vilkor och föreskrifter i afseende på utöjniugen af deras Handel Stats-Utskottets Betänkanden. i5i och Sjöfart.
Vid tillämpningen af desse Tractater på de ifrågavarande målen, torde dock bora iagttagas, att export af varor från Sverige icke anses i något fall olofligt förr ån förbud emot sådan utförsel egt rum; likasom ej eller import af vafor till fremmande
Länder anses otillåtne, så vida antingen slike varor till destinations orten framkommit innan förbud mot deras införande derstädes utkom eller desamma före ett sådant förbuds utfärdande redan finnas der upplagde.
Allt som häremot strider betraktas som oloflig handel och vare i sådant fall både skepp och last förlustige det skydd Svensk Egendom i öfrigt varit berättigade att åtnjuta.
Ett lika förhållande har jag ansett böra ega rum då Skeppare vid Uppbringningen antingen icke varit försedd med sådane behörige Skepps och Last Documenter, som enligt författningarne bordt vara örn bord till den ort dit Skepp och Last voro destinerade, eller ock om Skepparen funnits innehafva dubbla eller falska Skepps oeh Last Handlingar, som gjordt hans Destination misstänkt; eller i öfrigt någre sådane omständigheter inträffat som kunnat anses innefatta otillåtna åtgärder eller försummelse och vårdslöshet af den egenskap, att den uppbringade sjelf blott - 15a Stats*Utskottets Beiänkandcii, stålt sig för den förlust honom genom uppbringningen drabbat.
Jemnte det jag tror det ovillkorligen bora fordras, att hvarje anmäld uppbringning, så vida ersättning derföre må beviljas, skall vara styrkt om möjligt med protest, men alltid med Condemnations 2Dom, Sjöförklaring eller annat gilltigt Bevis, sorn autentikt styrker att Egendomen år egaren med våld och emot dess vilja fråntagen och fråndömd, anser jag äfven den omständighet böra ådagaläggas, att den uppgifne förlusten drabbat Svenske Medborgare och icke Utländske Man; kunnandes likväl Svensk Medborgare som befragtat Utländskt Fartyg, samt derigenom blottstålt sin egendom och satt densamma 1 lika förhållande tili den uppbringande Magten, som sjelfva det Utländska Fartyget, icke för sin egendom påräkna Svenska Statens beskydd så vida samma egendom finnes inlastad i sådan Nations Fartyg som varit i ovänskap med uppbringarens Regering; emedan Last anses alltid böra åtfölja Skepp.
I lika måtto och då Fartyg eller deruti inlastadt gods, ehuru Svensk egendom, blifvit med list eller våld uttagen utur Convoy af sådan Nations fartyg som varit i krig och ovänskap med den upp - Stats-Utskottets Betänkanclen. i53 bringande delens Regering, må egaren, skylla sig sjelf för den förlust som sålunda honom tillfogats af den Magts fiender under hvars beskydd han sig stålt.
Hos Committerade har fråga uppstått huru en Reclament skulle betragtas, som utrikes född, inkommit och vunnit Burskap i Sverige samt derunder åtnjutit samma fri och rättigheter för sine uppbragte skepp, som andre Svenske Medborgare, men sedermera, och innan K:gl. Maj:ts Nådiga Befallning, om utredningen af anmåldte förluster, genom Uppbringningar, utfärdades åter flyttat ur Riket; och ehuru, uppå Committerades underdåniga förfrågan i denna del Kongl.
Maj:t uti Nådig skrifvelse, den 20 Martii 1822, förklarat det Reclamenter af ofvanuppgifne beskaffenhet icke kunde annorlunda betragtas ån såsom Svenske
Medborgare och undersåtare den tid uppbringningen skedde, har jag likväl vågat hysa en olika åsigt i* detta fall, samt anser att då en sådan person utflyttat från Sverige han ock uppsagt rättigheten till det särskilda skydd han, såsom hår domicilierad hade rått att fordra, i synnerhet som denne princip öfverensståmmer med hvad, uppå StatsUtskottets tillstyrkande, Rikets Ständer, i afseende på Commerce-Rådet Sederholms i . _.. - .i -^*3. . i 54 Stats-Ut ikottets Betänkanden.
Finland boende Arfvingars fordrings anspråk, vid innevarande Riksdag beslutat.
För att utröna huruvida icke vederbörande
Reclamenter må kunna förut hafva blifvit för deras förluster genom Assurance eller på annat sått godtgjorde, hafva Committerade, enår Reclamenten uppgifvit, att han ej å sin förlorade egendom tecknat
Assurance och icke eller på annat sått erhållit ersättning, och Committerade insett omöjligheten, att ålägga anskaffande af något pålitligt skriftligt Betyg i denna omständighet samt den negativa bevisning som vittnens hörande i detta fall skulle innefatta, hvarken ansetts låmpelig eller kunde leda till Hufvudsaklig upplysning, varit föranlåtne att vidtaga den enda återstående utvågen, nemligen att ålägga Reclamenterne, med liflig
Ed inför Domstol fästa, att någon ersättning för den förlorade egendomen hvarken genom Assurance eller på annat sått blifvit dem tillagt eller kommit dem tillhanda.
Och då jag tillstyrker bifall till hvad Committerade i denne del stadgat, får jag tillägga, att jag deremot icke kan antaga den principen Committerade följt, att nemligen, då den erhållne Assurance Summan ej uppgått till fulla beloppet af den verkliga forlusten genofn Uppbringningen, dif - Stats-Utskottets Belänkanden.
155 ferencen blifvit till ersättning anmäld; ty ehvad denna difference uppkommit derigenom , att högre Assurance ån den erhållna icke blifvit sökt, eller att en och annan Assuradeur råkat på obestånd och således icke mågtat sin ingångne förbindelse uppfylla, så år i förra fallet tydligt <, att då Assurance erhållits för en del af Skeppets eller Lastens värde, sådant försigtighets mått kunnat iaktagits i afseenpå det hela och förlusten derigenom i möjligaste måtto förekommas, samt i det sednare fallet åter, att förlusten uppkommit genom enskilde förhållanden emellan försäkringstagaren och försåkringsgif varén och der Staten således icke år pligtig att mellankomma.
En annan omständighet har äfven fästat min uppmärksamhet, den nemligen att i flere uppbringningsmål Skepparen, utan att vid vederbörlig
Domstol utföra sin talan om Skeppets och Lastens frigifvande, i stället egenmågtigt ingått Accord med Kaparen och Såmedelst friköpt hvad han till åfventyrs befarade att icke kunna, i Laglig väg återvinna.
Då nu efter hvad jag hår ofvan antagit uppbringningen bör vara bestyrkt med sådane gällande Handlingar, att deraf må kunna utrönas de orsaker som till 156 Stats-Utskotlets
Betänkcmdetu densamma foranledt samt huruvida icke det forlorade i laglig våg kunnat återfås hvilket, der sådane Accords afhandlingar mellankommit, icke låter sig gora, så har jag vid sådane händelser funnit uppbringningen bora betragtas på lika sått som då den genom någon Skepparens åtgärd blifvit vållad och att således får densamma icke bor kunna påråknas ersättning af Staten.
Tvifvelsmål hafva jemnvål hos mig uppstått huru sådane mål borde betragtas, der uppbringningen blifvit af den uppbringande Magtens Domstolar ogillad samt Kaparen ålagd att ersätta den derigenom åstadkomna förlust; å ena sidan har det vål icke kunnat undfalla mig, att i många fall svårigheter mott får utbekommande af en sådan ersättning utaf Kaparen, enär denne dels varit oförmögen att den utgöra dels och stundom begifvit sig på flygten, utan att, så vidt af Handligarne synes, hafva kunnat ertappas; men då å den andra fråga endast år, att njuta ersättning af Svenska Staten, för det densamma icke skall kunnat skydda sine undersåtare från våldsamheter af andre Magters undersåter eller skaffa egne Medborgare rättvisa emot desse sistnämnde; så enär någon Statens skyldighet till activt Stats- Utskottets B et änkan elen. i5y forsvar mot dylika oförrätter icke rimligen kan begåras, och Svensk man icke heller kan anses hafva saknat skydd af sin Regering, då han fått njuta den fremmande Magtens Lagar till godo, lårer det förhållande som derefter mellan honom och Kaparen uppstår vara af aldeles enskild natur.
Vid bestämmande af ett uppbringadt Skepps värde hafva Committerade ansett det sista kopebrefvet bora ligga till grund; men då sådant icke varit företedt, har det i allmänhet och vid Assurancer antagne värde af 150 R:dr per Låst för ett Ek-Fartyg och 100 R:dr för ett FuruFartyg blifvit af Committerade tillåmpadt.
Men då ett Fartyg kan vara köpt i full godt stånd och således till en hög Summa, men sedermera inom få år försåmradt, nedfalla till hälften af Inköps-Summan, hvaremot ett i sämre skick inköpt Fartyg, genom derå använd Reparation kan till värdet fördubblas, utan att desse förhållanden kunna af köpebrefven skönjas , så synes denne handling icke vara någon tillförlitlig norm för utrönandet af ett uppbringadt Fartygs värde; då likväl någon viss måttstock, för bestämmande i58 Stats-Utskottets Betänkanden. liäraf bör fastställas, som vid alla tillfällen ina kunna tillämpas; får jag, med jeinnkning i de af Committerade antagne Värde-Summor, föreslå, att, för hvarje Fartyg i vanligt segelbart stånd, ersättnings Summan, då den får beviljas, må utsättas för Eke-Fartyg till topR:dr B:co per East och Furu Fartyg till 66 R:dr 52 sk. samma mynt per Läst efter Svenskt Mätarbref, samt attdå ejuppgifvet är eller styrkas kan om Fartyget varit af Ek eller Furu alltid sistnämnde värdes summa 66 R:dr 3a sk. beräknas.
Lika med Committerade anser jag
Reclamerad fragt böra ersättas efter det öfverenskomna värdet som Certepartiet innehåller och sådant af det skäl, att då Fartyget, i anseende till uppbringningen, icke kunnat fullborda sin resa, samt således den i Certepartiet för hela resan betingade fraglen icke kan anses vara förtjent och då uti fragt beloppet äfven ingår beräkning af en förmodad vinst, hvilken af Staten ej bör god (göras; anser jag att i fersattningsväg fragt ej må upptagas till mera än hälften af den summa fragtslutet innehåller; samt, i de fall, att Hedarne sjelfva varit Stats-Utskottets Betänkatiden. i5<) befragtare och något fragtslut således icke upprättadt, likaledas till hälften af det belopp som bevisligen för andra befragtningar af lika beskaffenhet vid den tiden betingades.
Men då så kallad Kaplake, hvilken af flere Reclamenter blifvit fordrad, hörer till Skepparens aflöning, såsom en discretion efter slutad resa, foljakteligen efter uppbringningen icke blifvit af Rederiet tili Skepparen utbetald, lärer någon ersättning i detta afseende icke kunna upptagas.
I fråga om uppbragte
Laddningar har i följd af ofvanantagne grundsats, att Last i alla händelser åtföljer Skepp, jag då Skepparen eller Redaren genom felagtige eller otillåtne åtgärder ansetts sjelfve vållande till uppbringningen af dess Fartyg och någon ersättning således derföre icke eger rum, funnit enahanda förhållande i afseende på Lasten alltid böra iagttagas; hvaremot värdet af en ersättnings gild Last bör styrkas om möjligt med Mäklare Bevis från orten der upphandlingen af varorne skett, samt om sådant ej låter sig göra, med upphandlings Räkning eller factura, sorn till rigtighcten med Ed fästas; äfvensom Laddningens beskaffenhet och dess intagande i Fartyget skall vara styrkt med bevis 160 Stats- Utskottets fietiaikanden. fran Vederbörande Tull-Åmbetsman eller annan Auctoritet.
Bland de utgifter och omkostnader, som Reclamenterne uppgifvit sig hafva fått vidkännas i och för uppbringningarne, böra noga urskiljas de som oundvikligen måst ega rum i följd af en sådan olyckshändelse ifrån de förluster som kunnat anses tillfällige eller oberoende af uppbringningen.
Till de förra kunna hänföras ej mindre Skepparens oundgänglige och beviste utgifter för Skeppet ifrån den dag det blifvit af Kaparen uppbragt än äfven Skepparens och Besättningens månadshyror och kosthållning ifrån samma dag räknadt.
Och då å ena sidan hela Besättningens bibehållande E uppbragt
Fartyg i allmänhet icke bör vara nödigt längre tid än till densamma afgifvit sin Sjöförklaring; men å den andra vården om Fartyget fordrar att det icke af Skepparen eller allt Sjöfolket öfvergifves, så länge någon anledning är att detsamma återfå; så anser jag att då af Reclamations Handlingarne icke kan O med säkerhet utrönas hvarken huru lång tid hela Besättningens qvarvaro i uppbringningsorten varit oundgänglig, eller huru många man ovilkorligen erfordras för Siats-Utskottets 21 et änkan den. i 61 att jemte Skepparen vårda Fartyget, en billig medelväg vara, att, i de mål der ersättning eger ruin, upptaga och beräkna Månads liyrorne och kosthållningen för Skepparen och hela Besättningen i ett för allt till den dag, då första pris Domstolens utslag i Reclamantions Målet blifvit utfärdad, Beloppet afMånadsliyrorne beräknadt efter tippgift från vederbörande Sjömanshus, och kosthållningen, i likhet med hvad uti försäkringsmål vanligen iagttages lill 32 sk.
Banco om dagen för Skepparen och 16 sk.
Banco om dagen för hvarje Man af Besättningen.
Såsom oundviklige utgifter i följd af uppbringning må äfven anses de kostnader som måst användas under Rättegångar vid fremmande Pris Domstolar, i ändamål att återvinna de uppbringade Fartygen, äfvensom enär det vid de fleste Utländske Domstolar ej är möjligt för Fremlingar att sjelfve utföra deras Rättegångar, utan Fullmägtigs biträde, billigt torde vara, att Fullmägtigs Arfvode äfven upptogs bland de kostnader, som af uppbringningen sig härledt.
Dock böra desse omkostnader vara med vederbörande Commissionairs eller Ad 11 - 162 Stats-Utskottets JBetänhandeu. vocats Räkning och qvitto eller liäldst med Svensk
Consuls intygande styrkt da de skola anses ersättningsgilde, så vida målet i öfrigt är af sådan egenskap; äfvensom alla de mål der ersättning eger rum densamma, då fråga är om Utländskt mynt, regleras efter den Cotirs som gähle då förlusten genom Dorn blef gifven. iDeremot och hvad beträffar fordrade R.äntor under den tid Fartyg och Last varit uppbragte: beräknad vinst å Laddningarne om de lyckligen framkommit samt ersättning för Redares eller Godsegares resor till och ifrån uppbringningsorten, så enär dylike poster dels icke åro att betragta såsom verkelige utgifter eller förluster, härledande sig från uppbringningeh, dels ock icke kunna till sin verklighet styrkas, lära slike pretentioner icke förtjena afseende.
Och då Redare äro, enligt Författningarne i allmänhet pligtige, att utan bidrag af Staten hemförskalfa det Sjöfolk, som med deras Fartyg utgått, kan icke heller ersättning för kostnaderne i denne del föreslås.
Uti Kongl. Majus till Siats-Utskottet aflåtne Nådiga skrifvelse af den 11 Sta ts-Ut sko 11 ets Betänkan den. sisth Junii oinförmälas följande till Kongl. Maj:t i detta ämne inkomne Ansökningar, öfver hvilka jag äfven särskildt torde få yttra mig, nemligen: 1:0 Af Handlanden i Calmar J.
Fornander, att komma 1 åtnjutande af ersättning för hans till ett belopp af 25,332 R:dr to sk. 8 r:st. åren 180g , 18 ! o, 1811 och 1812, genom uppbringar af Franska, Danska och Preussiska Kapare, lidne förluster, ehuru de Handlingar som skulle närmare styrka deras beskaffenhet och som år 1812 blifvit till Cabinettet för Utrikes Brefvexlingen inlemnade , icke kunnat tillråttafås; och har Herr Fornander, till bestyrkande af sine uppgifters rigtigliet, bifogat Bevis så väl af f. d. Landshöfdingen i Calmar Herr GeneralMajoren m. m.
Friherre G. de la Grange, sorn af 4 välkände och trovärdige Handlande. 2:0 Af Handlanderne i Norrköping J.
Dr Egge och L.
Fretsch, att ersättning måtte dem beviljas för 2:ne Fartyg:
Concordia och Lyckan kallade, uppbragte af Engelske Kryssare i Julii 1810 och således innan Kungörelsen om krig emot ^England den 17 derpå följde November iutkom, hvilken ersättning
Committorade afstyrkt på den grund, att fredliga för - 164 Stats~Utskott.ets B et änkai idén. hållandet med Enland skulle anses hafva upphört då Missionerne å ömse sidor i början af Junii 1S10 instäldes. 3:0 Af Handlanderne i Calmar 0.
Håkansson samt Kindberg och Jacobsson, om ersättning för ett dem tillhörigt
Abraham kalladt, uppbragt af Danske Kapare den 9 October iSi3. 4:o Af Handlanden i Calmar P. N.
Gothilander om ersättning för Galeasen Enigheten, uppbragt af Dansk Kapare den 6 October iSi3. 5:0 Af Commerce-Rådet Björnberg om Nådigt tillstånd, att få inkomma med felande Handlingar till bestyrkande af lians förlust genom, uppbringning af en honom tillhörig Laddning Hampa, hvilken år 1811 i Köpenhamn condemnerades och 6:0 Af Handlanderne i Gefle E. W. Hellström &
Son å egne och medlnteressenters i Fartygen Triton och Neptunus, vägnar, om Nådig framställning till Rikets Ständer, att anslå ersättning för deras förluster, genom nämnde Fartygs uppbringning af Franska Kapare, och hvilka förluster
Södanderne ansett vara af enahanda beskaffenhet med dem, för hvilka ersättning särskildt beviljades vid 181* års Riksdag.
Stats-Utskottets Betänkanden. i65 Hvad således först angår Handlanden Fornanders ansökning, så enär Kongl. Majit funnit de af Fornander inlemnade Bevis styrka rigtigheten af hans uppgifter om de af honom lidne förluster, så anser jag den omständighet, att de Handlingar somliggat till grund för den närmare Utredningen af detta mål, utan något Fornanders förvållande aldeles förkommet och hvarigenom, efter hvad Committerade förmält, de varit ur tillfälle att målet upptaga, icke böra lägga något hinder i vägen, med mindre de af Fornander hos Committerade anmäldte ersättnings anspråk må få efter beskaffenheten, komma under pröfning och öfvervägande.