Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Chn årsväxten slagit felt, om vi varit blottställde for det elände och den hungersnöd, som i tvenne år hemsökt så många andra Länder, om våra falt blifvit förhärjade af hagel, stormar, öfversvätnningar, främmande inbrott, eller inhem-' ska oroligheter, i hvilken afgrund af olyckor skuff le vi icke nu se oss störtade? skadom omkring oss! hvilket land njuter väl en större trefnad, ett djupare lugn, än vårt?
må denna tanke återlifva vårt mod och stärka våra bemödanden! latona oss hoppas allt af den Försyns bistånd, sorn så synbart vakar öfver Sverige!
Allt hvad Kongl. Maj:t nu anfört, äger iså måtto ett naturligt sammanhang med våra finan ter, ' Bihang till Riki-St.
Prat, iSiy—1S1S. tuta Sami, N:rij, 16, 3 14 Konungens Nåd.
Propositioner. cer, att de ej kunnat undgå befinna sig i en förtviflad belägenhet, om vi, i stället för våra fördelar och framgångar, räknat lika många missöden och förluster.
Det är ej lämpligt för Sverige, att endast hafva hardt mynt i oinlopp; men det är dess fördel, att närma Pappers-myntets namnvärde till det verkliga värdet af de redbara myntsorter , som äro gängse i andra Länder.
Staten måste antaga ett system, sorn, beräknadt på den årliga inkomst, Kanken äger i effectivt mynt, försäkrar innehafvaren af det papper, som urgör Landets mynt, att Kanken derföre är försedd med valuta, antingen i Guld och Silfverpenningar, i Koppar och Jern, eller i hypotheker af fast egendom, Det stora föremål, som bör sysselsätta Kanken , är således att gifva det högsta möjliga värde åt sina Sedlar och att söka bibehålla detsamma.
Det är endast derigenom, som dess kredit stadgas och försäkras.
Men hvilka äro medlen, att vinna detta ändamål?
Kankens Fullmägtige äro en afdelning af Pikets Ständer.
Detta ämne angar således hela Nationen, som deröfver bör besluta genom sina Representanter.
Regeringen, som har den verkställande magten sig anförtrodd, bör i detta fall inskränka sig till att blott meddela den lagstiftande magten, det vill säga Nationen, sina åsigtei, rörande de lämpligaste mått och steg till befrämjande af den allmänna välmågan.
Kongl. Maj:t har val ofvanföre yttrat att Kongl.
Maj:t ej anser tjenligt for Sverige, att ensamt hafva klingande mynt i omlopp; men det Konungens Nåd.
115 det är emedlertid obestridligt, att Silfver är ett Ilands enda verkliga mynt.
Papperet, hurudant det an må vara, är icke annat än dess Representant, sorn hvarken vinner eller bibehåller något värde utan i den nion All men heten är öfvertygad, att detta Papper har en tillförlitlig garantie.
Alla tiders erfarenhet bevisar, att den allmänna opinionen väl för ögonblicket kan vilseföra?;, men att den aldrig i längden kan fortfara, utan att vara byggd på verklighet.
I närvarande fall har man blott en enda öfvertygelse nu bibringa: det är att visa, att man icke saknar klingande mynt.
Majus afsigt är icke, att Banken skulle afhända sig de redbarheter, den äger isina hvalf.
Sådant vöre en brist i försinliga beräkningar, som blefve skadlig för Bankens egen kredit.
Maj:t tror tvärtom, att
Banken ej bör med sitt Specie-Mynt operera på Börsen, till fördel för Pappers-myntet, innan den äger en fond oberoende af den nuvarande, så framt det icke skulle blifva oundvikligen nödvändigt, för att rädda Staten ifrån en öfverhängande och oförmodad fara, och för att upprätthålla dess egen kredit.
Kongl Majit och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen, som likväl icke kunnat med kallsinnighet anse, a't det Sedel-mynt, som dels uti Bankens reela fond, dels uti dess utestående fordringar, hade en mer än fullkomlig garanti, och. som var ämnadt att fylla både Stateras utgifter för de allmänna behofven och att föreställa värdet - i 16 Konungens Nåd.
Propostioner: det af hela års- produktionen och af Samhällets årliga behållning, skulle till en obestämd gräns kunna till sitt anseende nedsättas och så val allmän som enskild förmögenhet på sådant sätt undergräfvas, hafva, för att förekomma ett ondt af så vadliga följder, måst inga uti ovanliga uppoffringar och derigenom äfven ägt den tillfredsställelsen att hafva lyckats, att sätta en gräns för Sedelmyntets fallande värde.
Majit gör Sig nu förvissad, att Rikets Ständer skola inse, att sådane omsorger ieke mera böra Kongl. Maj:t tillkomma , utan att de med fullt skäl, tillhöra endast Rikets Ständer och det Verk, ifrån hvilket Mynt-Representativerne i Nationens namn utgifvas, och hvilket redan har sig ålagdt ansvaret för de i sådant afseende åtagne förbindelsers uppfyllande.
Rikets Rank bör icke längre overksamt å« skåda omväxlingarne uti myntets kredit, och Nationen bör veta, att det finnes en Auctoritet, som har till pligt, att i denna del bevaka det allmänna bästa, och äfvenledes veta, att denna Anctoritet blifvit i sådant afseende försedd med nödiga tillgångar.
Maj:t föreslår derföre, att Rikets Ständers Bank hädanefter matte åläggas skyldigheten, att upprätthålla Mynt-Representativernes värde, och tillika, att dess närvarande tillgångar måtte för detta ändamål på allt möjligt sätt förstärkas.
Majit finner utvägarne dertill, till en stor del, i förhand redan beredde , dels uti Konungens Nåd.
Propositioner1 117 uti Bankens ägande enskilda inkomster, dels uti de afbetalningar pä Rikets skuld , som Rikets Ständer Ranken tillagt.
Om Rikets Ständer bifalla, att dessa afbetalningar, hvilka hittills till Ranken ingått uti Sedlar, hädanefter må ingå etti reelt värde och användas till förökning af redbarheterne eller den reela tillgången, är derigenom den hufvudsakligaste grunden lagd, för att i bestämdt förhållande öka Bankens förmögenhet.
För att bereda utväg härtill, behöfva Rikets Stan-' der endast förordna: 1:0.
Att Tull-afgifterna, hvilka hittills utgjorts i Hamburger Banko med Banko-Sedlar efter kurs., må hädanefter erläggas endast i Silfver eller vexlar efter samma beräkningsgrund , och att, med undantag af hvad som erfordras för Minister-Staten och Stats-Verkets utgifter i utländskt jnynt, det öfriga af Tull-intraderne , nemligen Stora Sjötullen, in- och utgående, må helt och hållet ingå till Banken, efter dagens kurs; men som det icke vore rådligt, att bestämma ett oföränderligt uppbördssätt af Tull-inkomsterne, emedan man ej kan förutse alla händelser, och det vore en möjlighet, att, sex månader efter slutad Riksdag, konjunkturen och äfven handelns fördel härutinnan fordrade förändring, så anser Kongl. Maj:t nödigt, 2:0.
Att Regeringen hädanefter,' som för det närvarande, lemnäs fria händeratt, efter omständigheterna, förordna och jemka i detta afseende.
Kongl- Majit bör bibehålla rättigheten att, i samråd med Bankens Fullrnägtige, vid serskilda tillfällen, bestämma, antingen Tull-afgiften bör Konungens Nåd.
Propositioner. bör utgå nfi klingande mynt, uti vexlar eller Banko Sedlar.
Tull -inkornsterne , per medium beräknade frän det ena året lill det andra, kunna anses utgöra en ärlig summa at' minst Femhundradefemtio Tusende Riksdaler Hamburger Banko.
Sedan Stats-Verket af denria summa upp. tagit omkring Etthundradefemtio Tusende Riksdaler for ofvan uppräknade behof, skulle återstoden disponeras af Banken till upprätthållande af Pappers-myntets värde, och for att öka dess tillgångar vid oföresedda tillfallen. g:o.
För att emedlertid göra Ranken oberoende af en sådan tillfällig minskning i dess reela inkomster, och i synnerhet föt att än vidare utsträcka dess verkningsförmåga, med detsamma som den skulle genom sina åtgärder bidraga att lifva de inhämska näringarne , föreslår Kongl. Mnj.-t, att Rikets Ständer, jemte det de vidtaga nödiga stadganden, för att i möjligaste måtto förekomma missbruken med de Lån på effekter, hvilka Banken årligen utdelar och hvilka Kongl. Majtt ingalunda har för afsigt att inskränka, måtte derjemte ålägga Banken, att årligen, genom inköp af Jern eller Koppar, förvandla en del af sin Sedelstock uti reel effekt och på detta sätt än vidare förstärka sin disponibla fond.
Majtt, som med lika hägn omfattar hvarje näringsgren, har uti de Lån på Jern- och Koppar-tillverkningar, hvilka Ranken årligen meddelar, med nöje funnit en i sa måtto vä! beräknad anstalt, som låneförsträckningarne, lämpadeefter den tillverkade qvaniitetens värde, derigenom sätta det i om - Konungens Nåd.
Propositioner. 3 omlopp utkommande rörelse-Kapitalet i jemvigt med produktionen och utgöra en fullständig hjelp, lika för alla som idka samma näring.
Men Kongl. Majit har det likväl, med detsamma, icke kunnat undfalla, att dessa
Län, ämnade till näringarnes förkofran, stundom tjenst till mynt-värdets försämring, i det de blifvit ett medel, att innehålla vexel-försäljni ogen och uppjaga kursen.
Majit anser derföre nödvändigt, att en motvigt häremot måtte sökas uti deras eget intresse, som erhålla dessa låneförsträckningar, och föreslår således, att vid erhållande af dylika lån hädanefter matte fästas det vilkor att, derest kursen stigit vid den tid, återbetalningen skall ske, utlåningssumman, beräknad i Hamburger Ban'ko, efter den vid utlåningen gällande kurs, bör återgäldas, antingen med vexlar, eller i Banko-Sedlar, efter dåvarande kurs, till ett efter enahanda beräkningsgrund fullt motsvarande värde.
Detta stadgande skulle likväl angå endast dem, som erhållit
Lån på Jern eller Koppar , som icke vore af deras egen tillverkning.
För alla de Bruks-ägare, som blott i förhållande till egen års-tillverkning undfått lån, skulle all fråga om kursberäkning förfalla och de hittills for återbetalningen gällande vilkor förblifva för dem oförändrade.
Tillika med denna kontrollerande anstalt föreslår Kongl. Majt derjemte, att, till beredande af ett okad! vexelfövräd för Banken BarikoFullmägtige måtte uttryckligen åläggas, att årligen för Bankens räkning inköpa minst Femtio Tu - Jjo Konungens Nåd. Propositioner'.
Tusen Skeppund Stångjern eller ett motsvarande värde i Koppar elfer Jerit-manufaktur-tillverk; inngar, för att deremot skaffa sig vexlar eller silfver.
Då inhemska näringarne häruti skola finna en ny uppmuntran, vill Kongl. Maj:t äfven derigenom lemna dem ett bevis af sin omtanka för deras förkofran, att Kongl.
Maj:t vid detta tillfälle till Dikets Ständers pröfning öfverlemnar, huruvida den ränta, hvilken nu för lånen pa exportablo effekter erlägges, må kunna antingen helt och hållet försvinna, eller åtminstone till någon del nedsättas.
> O m Rikets Ständer gilla de hufvudpunkter Kongl. Maj:t nu framställt, anser Kongl. Maj:t
Banken kunna blifva försäkrad om en årlig förstärkning af dess reela fund, till minst En Million Riksdaler i Silfver-värde, och Kongl, Maj:t förmodar, att med en sådan tillgång, jemte dea Banken redan uti sina hvalf förvarar, skall den funna trotsa alla vinningslystnadens försök, att nedsätta Svenska myntvärdet.
Men för att ännu mera i detta afseende öka Bankens styrka och anseende föreslår Kongl. Maj;t vidare; 4:0.
Att Kongsgårdarne med dertill hörande lågenheter öfverlemnas till Banken, såsom ett fortfarande hypotek i afseende på dess förbindelser för myntvärdets upprätthållande, och attStatsVerkets öfriga inkomster, som ingå uti reel effekt, såsom Kronans Tionde-koppar, Jern cch A lun - Konungens Nåd.
Propositioner. 13I Jun matie till Banken öfverlemnas, hvilken skulle efter gångbart pris ersätta Stats-Verket värdet deraf.
Nar på sådant sätt Banken blifvit försedd, med erforderliga tillgångar, återstår sedermera att bestämma deras användande.
Då Banken fått sig ålagd skyldigheten att bibehålla Sedelmyntet i värde, är det också der. af en nödvändig följd, att alla operationer, för detta ändamål måste ifrån densamma utgå och af Bankostyrelsen besörjas.
Rikets Ständer kunna icke ernå detta ändamål, utan att de instruktioner sorn de komma att lemna sina Fullmägtige, med detsamma de med jnöjeligaste bestämdhet utstaka föremålen och gränserna för deras befattning, likväl lemna dem den fiihet i detaillerne och i valet af ögonblicket för hvarje operations utförande, att de må kunna med sina åtgärder åtfölja tidens och omständigheternas fordringar.
Med förutsättande af ett sådant förtroende, utan hvilket ingen Finance-förvaltning kan vänta sig någon framgång , föreslår Kongl.
Majit vidare, att det må till Banko-Styrelsens val öfverlemnas, att efter förekommande omständigheter, till vinnande af det stora föremålet, myntvärdets upprätthållande, antingen genom vexel-operationer omedelbarligen biträda med större eller mindre del af den reela tillgången, eller att ihföra myntbara metaller och sprida dem i allmänna rörelsen. j 1:0.
I förra fallet, då Vexlar utgåfvos, ingittge derföre Banko-Sedlar, och i sådant afsöen. de 122 Konungens Naii.
Propositioner. de kunde rörelsen sägas vara ålerbragt lill samma punkt, sorn förut. 2:0.
T det senare och innan klingande mynt lunde 1 allmänna rörelsen utspridas, fordrades vissa förutgående stadgande!) och försigtighetsmått.
Rikets Ständer måste fatta ett beslut, som tillåter prägling och utspridande af ett efter närvarande kurs-förhållanden till sin inre halt lämpadt skiljemynt.
Btfhöfver man frukta, att det Speciemynt , som sålunda blifvit satt i omlopp, skall utsmygas ur landet? för att svara på denna fråga , mäste man först undersöka, hvilka de orsaker äro, sorn skulle kunna förmå Svenske medborgare att handla på ett så föga patriotiskt sätt.
Det är, ty värr, sannt, att det enskilda intresset ofta öfver vägar det allmänna, men, å andra sidan, är det af erfarenheten bekräftadt, att man ej öfverträder lagar och Förordningar, om man icke dertill förledes af hoppet om enskild vinst.
Man utför ej Silfret vid andra tillfällen, än när mati får det till bättre pris än vexlar.
Se der ett stort och vigtigt skäl , hvarföre Banken ej bör utgifva Specie emot sina Sedlar, utan att beräkna det efter dess inre värde, i förhållande till Utrikes Vexel-kursen.
Lika som man ej skulle gå till Banken, att utbyta sin Sedel emot Specie. om man vore saker, att kunna verkställa denna vexling, när man öehagade; lika säkert är det äfven, att ingen skulle göra sig den mödan, att med stor kostnad på vinst och förlust låta utföra Silfver-massor, lör att dprmed betala sin utr ikes - Konungens Nåd.
Propositioner. leés skuld, då man kunde finna rlet mycket lättare och fördelaktigare, att köpa Vexlar till detta ändamål.
Förhållandet var helt annorlunda för 12 till 15 år sedan.
Kursen var då 51 sk* Svenskt mot 48 sk.
Hamburger, och hvarje medborgare kunde inom landet köpa Specie al pari.
Hvar och en var då angelägen, att skalla sig Specie Riksdalrar emot Banko-Sedlar; man gäckade Förordningen, r-narr exporterade riem och ferk på. detta satt ^ 9 sk.
Hamburger .Banko för 48 sk.
Svenskt, under det man pn Börsen betalte 51 sk.
Svenskt för 48 sk.
Hamburger.
Denna vinst var för mycket tydlig, att ockraren skulle kunna motstå frestelsen; men den beclröfliga följden deraf blef, att allt Specie pä en gång försvann utur rörelsen.
Här är finfallet att tala om halten af vårt effektiva mynt.
Skiljemyntet ar uppblandadt till en grad, som sätter det till sitt inre värde under dess representativa, och detta är i sin ordning; men 16, 32 och 48 Skillings-styckena äro till sin halt öfver det värde de föreställa.
Otn man, för att betala 48 sk., ser sig nödsakad att afhända sig ett Silfvermynt till ett värde af 49 sk., måste man söka sig en utväg, att undvika förlusten af 1 sk., som blifver betydlig, der det är fråga otn flere hundrade tusende Riksdaler.
Detta vårt
Silfvermynts alltför höga välde är'en af de vigtigaste orsakerrre till dess försvinnande; ty huru är det möjligt att handhafva deri oafbrutna tillsyn, sorn fordras for att förekomma möjliga missbruk i denna del? så länge man fin.
• ner 12 4 Konungens Nåd.
Propositioner. ner sin räkning att exportera eller nedsmälta Silfvermyntet, skall man göra det till trots af alla förbud, och det onda skall icke upphöra, förr än man upphäft dess orsak.
Det är då af vigt, att vårt mynt icke är för rikhaltigt.
Ju mindre värde ett Silfverstycke har, desto mindre behöfver man frugta, att se det exporteradt; flera länders Silfvermynt är derpå ett bevis.
Riksdalern bör tjena till rättesnöre för halten af vår; ty ehuru Hamburger
Banko icke egentligen är något löpande mynt, tjenar likväl detsamma i alla Länder till måttstock för penninge-afhandlingar.
En förändring i detta afseende skulle vara
Oss en betydlig lättnad i allt hvad som angår handel och financer.
Norrmännen hafva insett detta och beslutit, att gifva åt sina nya Species, när de en gång komma i omlopp, det bestämda värdet af en Riksdaler Hamburger B:ko.
I afseende på skiljemyntet af Silfver och Koppar, är Kongl. Majit af den tanke, att Rikets Ständer anslå en summa, för att kunna efter hand låta mynta och sätta i omlopp sådane mindre myntsorter, på det att allmänheten må kunna, när som hälst, i sådane förvexla Sedlar på 8, io, 12, 14 och 16 sk.
Men detta mynt bör framför allt till Skrot och Korn vara bestämdt efter en medel-kurs, för att ej kunna begagnas till utförsel.
Så länge Banko-Sedlarne äro öfver detta skiljemyntets inre värde, bör man låta dem fritt circulera, och Bankens fonder, rättade derefter , användas, att till inskränkt mängd låta detta skiljemynt utgå i allmänna rörelsen, till dess man, oak - Konungens Nåd.
125 oaktadt samma mynts verkliga varde, börjar haldre vilja äga Sedlarne.
Härigenom skulle, å exia sidan, ett minimum fastställas för myntets välde, och, å den andra, skulle man finna en ståndpunkt, för ett förbättrings-system.
Bankens nuvarande verldiga fond skulle äfven, åtminstone till en del, oell i början kunna användas till detta ändamål, tillika med dess ofvan anförda inkomster.
Om man, till exempel antager, att, under de första åren, en summa af åtminstone Tvåhundrade femtio Tusende Riksdaler årligen ntgafs i Silfver- och Koppar-skiljemynt efter g6 sktrs kurs, skulle den i allmänna rörelsen uppfylla samma behof, som En half Million Riksdaler i papper, utan att någon med skäl kunde anse sig lidande genom denna utvexling, och utan att det utelöpande Kapitalet undergått minsta föräntill siri qvantitet.
En sådan operation kunde ej heller få namn af realisation, ty så snart Papperet steg och bibehöll sig i högre värde än skiljemyntet, skulle dess lifgifvande hämmas.
Man kunde då begagna den reela fonden för tillfälliga operationer, sedan man lyckats, att sätta i omlopp en tillräcklig mängd skiljemynt.
Detta kunde i synnerhet användas till Garnisons-Regiinenternes aflöning, och på detta sätt utgå i allmänna rörelsen; men så snart Sedelmyntet steg i värde öfver det i Silfver och Koppar, skulle detta senare naturligtvis inlösas mot Papper, när innehafvaren det önskade, och följaktligen, livar-; ken Allmänheten eller Tropparne blifva lidande.
Om Staten blefve nödsakad, att använda en del af sitt klingande mynt, för att till vexel vin - 125 Konungens Nåd.
Propositioner. vinglcriets hämmande anskaffa nödige vexelfonder, skulle desse penningar endast för ögonblicket ga ur Riket, och onekligen snart återkomma.
Denna förökning i Banko-Sedlarnes omlopp, lena sidan, och det harda myntets successiva återgående til!
Banken, å den andra, skulle upplifva alla slags näringar, gifva rörelse och styrka åt
St tits-K toppen , samt derigenom åt vår Half-ö bereda storhet och anseende.
Majit vill nu omnämna en utväg, som Står i samband med det föregående, och som Kongl. Majit tror ledande till lyckliga följder.
Majit föreslår, att för Statens räkning öppna ett stående lån af Sex Millioner Riksdaler uti Banko-Sedlar med 3 procents årligt intresse, sorn bör i klingande mynt erläggas.
Nämnde summa af Sex millioner skulle aldrig få öfverskrida?, och det bör förmodas , att dea ej inom tio år skall vara fulltekrrad.
Men, orri en million årligen ingick, vore summan på Sex år gifven, och med det forsta årets utgång kunde klingande mynt redan börja komma i omlopp.
Dessa Lån, lika fördelaktiga för Staten och de enskilde, hade den stora fördelen, att knyta en närmare förening emellan Ständerne, Regeringen och Nationen, emedan hvarje fordringsägare derigenom fick ett egit intresse, att på allt sätt bidraga till Statens förkofran och til! samhällsordningens upprätthållande.
Ingenting bidrager mera att befästa ett Samhälles styrka och att försäkra - Konungens Nåd.
Propositoner.
157 säkra ett Folks sedlighet, än detta nära samband emellan de befallande och de lydande.
Lån borde användas att hindia allt vidaie ingifvande af Banko-Sedlar och att upprätthålla det redan i omlopp satta Rappers-rn y ntet vid sitt verkliga värde, derigenom, att Banken sättes i tillfälle, att åt Jordbrukare och Manufakturister öppna låne-tillgångar, utan att nödsakas för detta ändamål taga sin tillflykt till ingifvande! af nya Sedlar.
Utom de stora fordelar, som Nationen skulle vinna genom detta användande af de nämnde fonderne, skulle äfven deraf följa, att småningom Specie Riksdalrar komrrto i omlopp, emedan Regeringen skulle göra allt, för att låta införa Silf. ver till myntning.
Utom dessa stora utvägar gifvas äfven andra af mindre vigt, som med säkerhet skulle bidraga till det åsyftade ändamålet, såsom, till exempel, att förordna, det Banken hädanefter ej finge utgifva någon Sedel på större summa än litt Tusende Riksdaler, och att de, sorn redan finnas i omlopp, böra, inom en tid af fyra månader vara invexlade; att alla de Sedlar, af livad valör som hälst, hvilka voro äldre än ’ tio år, skulle indragas inom ett års förlopp, och att de, som då ännu icke blifvit invexlade, skulle förlora all rätt till inlösen och upphöra att vara gångbara, jemte flera andra biutvägar, dem Kongl. Maj:t anser öfverflödigt att uppräkna, förvissad att Rikets Ständer skola efter mogen öfverläggning besluta om de ämnen, hvarpå Fäderneslandets välfärd beror.
Kongl. 128 Konungens Nåd.
Propositioner•
Maj.t gar nu att fästa Rikets Stan® ders uppmärksamhet pä ett ämne, sorn egentligen fö rån led t tili deras sammankallande.
Gotha Kanals, Göteborgs och Malmö DiskontVerk hafva inställt sina betalningar.
De hafva förlorat det förtroende, allmänheten för dem hyst,' och det kan ej blifva fräga, att upphjelpa deras kredit, dä den, en gäng förlorad , behöfver till sin upprättelse, icke allenast alla de tillgängar Regeringen tillfälligtvis kan åstadkomma, utan en fond af flera millioner, deni Rikets Ständer för detta ändamål borde hafva i beredskap.
De ofta förnyade skakningar, dessa Diskonter lidit, och de åtskilliga understöd, Regeringen sett sig nödsakad att lenina dem, i hopp att afböja deras fall, äio ojäfaktiga bevis, som, ty värr, alltför tydligt ådagalägga felaktigheten af deras inrättning.
Nationen bör da hädanefter åt Banken eller något annat af Rikets Ständers
Verk anförtro omsorgen att styra Rikets Diskont-rörelse, hvaraf vinsten bör tillfalla Staten och användas på föremål af allmän nytta, Åkerbruket, Ifabrikerne och Berg-V§rken.
Sådane Diskont-Direktörer, som utnämnas af Rikets Ständer och drifva förvaltningen för N ationens räkning, äro de enda, som böra ingifva allmänt förtroende.
Direktörer böra aldrig emottaga penningar för 3 procent, emedan de hafva sig anförtrodd styrelsen af en Kassa, som tillhör Slaten, de böra således aldrig taga lån, men väl utlåna hvad som Staten lemnat till deras disposition.
Då de blifva underkastade en be - Konungens Nåd.
Proposltlonerl 1 2<f bestämd instruktion och ett ansvar, sora bor af-; skräcka en hvar, sona kunde känna sig böjd för' någon oredlighet, bör deras heder och egendom blifva en tillräcklig borgen för behörigheten af deras åtgärder, och lugna den misstänka eller det misstroende, som förutgående händelser i afseen-i de pa
Diskonternas förvaltning naturligen ingifvit så väl fordrings-ägare som gäldenärer.
Det förflutna tillhör
Oss icke mera.
Det onda är redan skedt, och Vi böra blott sysselsätta
Oss med medlen att, så mycket möjligt ärr förmildra dess följder, under det att lagens kraf göres gällande mot de brottslige.
Ehuru Staten egentligen ej kan anses hafva sjaranterat
Diskonterna, och Nationen följaktligen icke är ansvarig för deras förvaltning, böra likväl rättvisan , billigheten och Nationens intresse föranleda Rikets Ständer att åtaga sig omsorgen att reglera
Diskonternas fordringar och. skulder, samt komma fordrings-ägarne till hjelp,' för att undvika dröjsmålet med en liqvid, sona svårligen annars vore uppgjord på längre tid,' och i allt fall skulle medföra betydliga förluster.
Derigenom skulle äfven Gäldenärernas svåra belägenhet mildras och de vinna lämpligt rådrum till betalande af siri skuld.
Maja föreslår derföre: j :o. Att Ranken måtte öfvertaga Götheborgs,"