Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t malte anhålla, det förslag tili en ändamålsenlig och på rättsgrunder stödd fördelning af tolagen städerne emellan blir verkställd, grundad på ett medium af de senaste årens rättmätigt uppburna tolagsinkomster, i förhållande lill tullin* komsterne på stället samma år, och alt detta förslag tili fördelning må blifva Rikets Ständer senast vid nästa Riksdag förelagdi; dj) aH Rikets Högloflige Ständer må besluta, alt, intilldess denna undersökning och fördelning blir af dem stadfäslad, tolags-afgifter må, tilt ett för de 5 senare åren utredt medii-belopp af förhållandet emellan hvarje orts tolagsbelopp och der för året influtna tullbelopp, blifva från Tull-Cassan hvarje stapelstad årligen lillhandahållne, och tolagen alltid hädanefter blifva inbei akmid i den på hvarje vata i Tull-Taxan lagda tull; hvarigenom lullafgifterne skulle blifva på alla ställen i Riket lika, och möjlighet bereddes för uppgörandet af en general Tull-Taxa, äfvensom de trafikerande skulle vinna en lättnad, då de endast be hofde uppehålla sig med en uppbördsman, och en liqvid, i stället att, såsom nu, hafva tvänne, samt de större städerna jemväl befriades från underhållet af serskilde Tjenstemän för uppbörd af tolagen.
För den händelse åter, att Rikets Högloflige Ständer skulle finna, att tolagen bör qvarblifva och af städerna uppbäras, har Grefve Cronhjelm yrkat, att, huru än denna tolag må regleras, Rikets Högloflige Ständer måtto lies Kongl. Mapt anmäla, — jemte det beslut, att städernas lolagsinkoraster icke hädanefter må öfverstiga deri maximisumma, hvartill den nu uppgår, utan att allt blifvande öfverskott skall till StatsVerket ingå,— äfven Rikets Högloflige Ständers önskan ecb anhållan: ij) att Kongl. Maj:t täektes meddela ett bestämdt stadgande, till hvilka ändamål tolags-inkomsterne skola uteslutande användas; samt 2); "att, enär tolag är en allmän beskattning, städernas Borgerskap och Styrelser må förpligta» att inför vederbörligt Embets-Yerk redovisa; uppbörden och användandet af lolag&-inkomsterne, af hvilka alla> sorn ej till Allm.
Besv, och Oecon.-Ulsk. Utlåtande JY.o 13j, 3 sina afsedda och i Nåder anbefallda ändamål blifvit använde, genast borde till Stats-Verket inlevereras, I sammanhang härmed har Utskottet från Välloflige Borgare-Ståndet fått emottaga 2:ne, i anledning af Grefve Cronhjelms ofvsnberörde motion, tiil Ståndet ingifne anföranden af Herrar (Vaern och Santesson, hvaruti, såsom tillägg vid Grefvens framställning, blifvit yrkadt: af Herr JVaern: 1) att, vid stadfästande af Taxor, som gälla enskild rätt och betalningsskyldighet, vare sig emellan enskilde eller emellan serskilde corporalioner och associationer, samt enskilde närings-idkares förhållande till desse, — det hädanefter må, såsom en allmän grundsatts, antagas och följas, att hvarje interesse måtte blifva vederbörligen bordt och erhålla tillfälle att sina anspråk uttala, och 2) att så kallad Sladsandel icke må beräknas å de effecter och varor, hvilka icke i stad försäljas eller icke å stadens allmänna upplags-ställen någon tid till försäljning uppläggas och förvaras; än mindre å sådana, hvilka å allmän väg eller farled endast passera förbi elier genom stadens område; samt af Herr Santesson'. 1) alt förhöjning uti nu gällande Taxor för telag, stadsandel, eller, under annat namn, af varor och rörelse utgående afgift till stad, eller fortfarande, på viss bestämd tid, af stad tillerkänd sådan intägt, äfvensom rättighet till dylik uppbörd i nya uppkommande släder eller tull-stationer under någon stad, — hädanefter endast må beviljas, i deri nion fullt motsvarige fördelar af staden bekostas, samt verkligen tillhandahållas handeln och rörelsen; 2) alt det må vara hvarje stads oviikorliga rättighet att, till lindring för allmänna rörelsen nedsätta dess uppbärande afgiftstaxor under det belopp, hvartill desse äro fastställde att få uppbäras, och såmedelst föranleda täflan emellan flere städer, att, i detta hänseende, betjena rörelsen för billigaste vilkor; och 3) att de städer, hvilka möjligtvis skulle kunna, efter den ifrågavarande utredningen och Rikets Högloflige Ständers i anledning deraf fattade beslut, samt Kongl. Maj:ts deråt lemnade verkställighet, — vare sig i följd af för närvarande, utan full laglig rätt och billighet, begagnade uppbördsförmoner i dessa hänseenden, eller af tidens tilländalöpande för sådana af Kongl. Maj:t deni på bestämdt antal år, eller ock blott tills 4 *4
linu Besv, och Oecon. tIlsk, Utlåtande N.-o i37( vidare, förunnade rättigheter af detta slag, gå miste om någon del af livad de hitlils vant sig påräkna för sina allmänna behof, —. må tillåtas i stället söka ersättning derföre uti en personel afgift å egna consumtionsbehof, i synnerhet å brännvin, efter förslag, sorn hvarje sådan stad sjelf må uppgöra och i underdånighet underställa Kongl, Majrts Nådiga stadfästelse.
Efter det Utskottet sålunda redogjort för de serskilda förslag, hvilka, i afseende å reglering af städernas tolag och öfrige inkomster, blifvit inom Högloflige Rjdderskapet oell Adeln samt Välloflige BorgareStåndet framställda, får Utskottet till /upplysning uti förevarande ämne vördsamt meddela, att, sedan Kongl. Maj:t, uti Nådig Skrifvelse af den 22 April i83o, anbefallt ComraerceCollegium att anställa en undersökning, hvarigenom blefve utrönt, huru och i hvad ordning städer, som nu åtnjuta tolag, kommit till denna fördel;' i hvad måLto förbindelser och skyldigheter å städernas sida stått eller stå i sammanhang med denna rättighet; om de vilkor, hvarunder tolag är beviljad, fortfarit eller upphört eller icke blifvit uppfyllde; om tolag, då den beviljades, varit beräknad att utgöra något visst belopp, svarande emot bestämdt ändamål; huruvida denna tolag sedermera och för närvarande utgjort mer eller mindre, än vid dess Beviljande varit afsedt; samt om och huruvida någon ordning iakttagits till vinnande af control och säkerhet, att inkomsten genom tolag användes till ändamål, hvartill den egentligen blifvit anslagen ; •— så, och efter det Collegium från vederbörande infordrat alla för ärendets utredning nödige upplysningar, afgaf Collegium, under den 28 Februarii innevarande år, till Kongl.
Majct dess underdåniga berättelse i ämnet, åtföljd af serskilda tabeller, utvisande i allmänhet medelbeloppet för vissa år af somlige stapelstäders inkomster och utgifter.
Af bérörde berättelse in hem tas, att, 1 afseende på den af stapelstädernas inkomster, eller tolagen, som egentligen utgjorde föremål för Collegii underdåniga yttrande, Collegium anfört, att densamma, som vore en afgift i Rikets stapelstäder å varor, hvilka afgå till eller ankomma från utrikes ort, samt således i och för sig sjelf ej innefattade annat, än en tillökning i tullen, hvilket äfven namnet syntes utvisa, •— utginge under namn, dels af ordinarie tolag, dels inqvarlerings- eller tillökningstolagy dels ock, i några städer, under namn af allmän tolag, hvarunder inbegreps både ordinarie och inqvarterings-tolagen.
Rättighet till ordinarie tolag funnes tillagd stapelstäderna,, antingen i de för dem tid efter Allm> Besv. och Oekon.
Utlåtande N';a 137» 5 annan utfärdade privilegier, eller genom serskilda Kongl.
Resolutioner»
I Stockholm uppkom denna afgift först i följd af 5 7 mom. i de sta den den 16 Mars i636 förunnade privilegier; och hade, genom Kongl. Brefvet den 21 Sept. 1715, samtlige dåvarande Rikets stapelstäder, som ej dessförinnan uppburit en dylik afgift, dertill blifvit berättigade.
Inqvarleriugs- eller tillöknings-tolag blef Stockholm förunnad genom Kongl» Brefvet den 16 Julii 16S8, och försäkrades genom Kongl. Brefvet den 3 Maji 1718 alla dåvarande öfrige stapelstäder om åtnjutande af enahanda inkomst.
Efter hvad 1715 års åberopade Kongl. Bref utvisade, var ordinarie tolagen från början anvisad till bestridande af kostnaderne för underhållet af bryggor, packhus och andra nödige byggnader samt andra omkostnader i städerna, bland hvilka senare vanligen beräknats Magislralernes aflöning, enligt hvad af flera i senare tider för Magistrater utfärdade Stater inhemtades.
Inqvarterings-tolagen blef deremot, efter hvad sjelfva benämningen utvisade, städerna förunnad till lindring i inqvarterings-besväret.
Ordinarie tolagen fastställdes för Stockholm år i636 till e/i~’procent af inkommande varor, ehvad de voro främmande eller inhemske tillhörige, och 1/2 procent af alla slags utgående varor.
Öfrige städers ordinarie tolag bestämdes genom Kongl. Brefvet den 28 Februarii 1717 till en procent af inkommande, tillarbetade, samt utgående råvaror, och ijfa procent af utgående, tillarbetade eller fabricerade varor; och skulle Stockholms ordinarie tolag ifrån nämnde tid älven på enahanda sätt beräknas.
Sedermera hade tolagen undergått åtskillige förändringar och utgjordes för det närvarande till så skiljaktiga belopp i Rikets stapelstäder, att, då t. ex. tolagen i Calmar erlades endast med 3yS:dels procent för så väl utgående som inkommande varor, denna afgift i närmaste stad Carlskrona utginge med 3 procent af tullvärdet på inkommande, tillarbetade varor och 1 1/2 procent på inkommande råvaror, samt 3 procent på utgående råvaror och procent på utgående tillarbetade varor.
I de flesta städer gjordes ej någon skilnad i tolagen på råa eller förädlade varor; i några deremot egde en sådan skilnad rum.
Till grund för tolags-beräkningen tjenade i allmänhet de i nu gällande Tulltaxa bestämda varuvärden till efterrättelse, men i vissa städer följdes de tullvärden, sorn voro utsatte i 1816 eller 182G årens Tulltaxor.
I de om ordinarie tolagens uppbärande meddelade Resolutioner före - (6 Allm.
Besy. celi Oecon.-Utsh. Utlåtande N:o 187. komma ej några föreskrifter, som ålade vederbörande myndigheter att controlera uppbörden af denna afgift eller vaka öfver dess användande till föreskrifna ändamål.
Deremot syntes af 1688 års Kongl. Bref, att de medel, som inflöto af inquarterings-tolagen, skulle förvaltas af någon viss af stadens betjente och borgerskap, och att desse skulle för nämnde medel göra redo och räkenskap i KammarCollegium.
Om och huru länge denna redovisnings-skyldighet för inqvarterings-tolagen egt rum, kunde ej inhemias af de till Gollegium inkomma handlingar.
Af 6 §, i Kongl. Resolutionen på städernas besvär den 16 October 1723 saknades likväl ej anledning till den tydning, alt inqvarterings-tolagen då blifvit öfverlåten till städernas fria disposition; och inginge densamma nu i allmänhet, likasom ordinarie tolagen, i städernas
Cassör och användes till bestridande af derå anvisle behof af skiljaktig beskaffenhet, utan alt någon annan redovisning derföre egde rum, än den städernas Borgerskap sjelfve besluta.
De inkomster., stapelstäderna hemtade af handeln och sjöfarten, voro olika i förhållande till den handel och sjöfart, som der eger rum.
"Dessa inkomster hade under åren *827 till och med 1831, efter ett medium, för hvarje år utgjort 438,480 Rdr B:eo, eller något högre belopp, .än hvad i städerna samma år uttaxerats af hus och borgerlig rörelse, samt derstädes uppburits under serskilda andra inkomsttitlar, uppgående för året till en sammanräknad summa af Rdr;.
I förstnämda summa ingingo tolagsmedel för hvarje år till icke mindre belopp, än 313,867 På Kongl. Maj:t hade det hit ilis ensamt berott, att bevilja tolag, och den, efter sig företeende omständigheter, till beloppet bestämma.
I frågan om behofvet af närmare reglering af tolagsafgiflerne, hade kollegium ansett meningnrne ej böra blifva delade, då man besinnade, att varor i en stad med låg tolag kunna med helt olika förmon och vinst O O in- och utskeppas, än i en -stad, der berörde afgifter utgå till högre belopp; att, under det en så väsendtlig skilnad i beloppet af tolagsalgifterne egde rum, det icke gerna late sig göia, att upprätta en allmän Tulltaxa, grundad på såkra beräkningar af de afgifter, hvarmed varorna skäligen herde föeli kunde beläggas; alt tolagen, till lättnad för trafiquerande, kunde uppbäras i förening med tullen och ej, sorn nu, serskilde Tjenstemän dertill behöfvas; att det .ej låte sig förena med rättvisa i beskattningsväg, att, i följd af höga tolagsafgifter, som ej drabba Borgerskapet ensamt, lita 11 alla consumeuter i och utom. staden, den ena stapelstadens Bor - Allm.
Besv. och Oecon.-TJtsh. Utlåtande N:o i3j. t gersk;ip vidkändes vida mindre bidrag lill staden, än Borgare i en annanstad; att med god ordning instämde, att ett stadgande funnes, som bestämde, hvartill tolagsafgifterne finge användas, på det ej, såsom nu sker, denna afgift i en stad må ingå i stadscassare för bestridande af hvarje slags behof, eller användas till föremål, sorn ville synas för den samma, alldeles främmande, såsom för fattigvård, kyrkobyggnad, aflöningar vid Läroverk o. s„ v., hvaraf största delen endast rörde städernes invånare och ej landets, sorn likväl indirecte i högst betydlig moa vidkändes tolagsafgifterne; och att nted skäl kunde sägas, att, då. tolag är en allmän! beskattning, Staten borde ega att controlera, huru den af städernas Borgerskap förvaltas och användes.
Men som Collegiam funnit en stor del af ofvauantyddä ämnen utgöra föremål, som på det närmaste rörde Sveriges utrikes handel och bestämmandet af lullafgifter på in- och utgående varor, så bade Cotlegium hemställt till Kongl. Majrt, huruvida icke Kongl- Maj:t i Nåder funné' lämpligt, att de af Kongl., Majrt i Nåder tillförordnade Comiterade, sora fått sig, uppdraget att inkomma med underdånigt förslag till förändringar i den gällande Tulltaxan och andra Tullverket rörande Författningar, måtte erhålla del af Collegii förrberörde underdånig* berättelse, för att derefter sig yttra, rörande den närmare reglering, af tolagen, sorn kunde vara af behofvet påkallad; och bade Kongl. Maj:t jemväl behagat, med bifall till denna Commerce-Collegii hemställan, under den 15 sistlidne Mars, i Nåder anbefalla bemälde Comiterade, att inkomma med yttrande, angående grnnderne för en förändrad reglering af berörde afgifter, •I anledning häraf, hafva Comiterade, uti ett till Kongl.
Majrt den rfii sistlidne Maji afgifvet Betänkande, i underdånighet anfort- att inom Comiterade, vid detta ärendes behandling, olika meningar bade uppstått, i så måtto, som en del af dem ansett tolagen utgöra för städerne en Rumon, rättighet eller privilegium, sorn borde betraktas lika med de, hvilka omtalades i iirj RegeringsFormen, i synnerhet som Rikets Ständer vid 1809 och 1810 årens Riksdag skolat en sådan åsigt antagit och godkänt, hvaremot andra åter hade funnit tolagen icke kunna hänföras till sådana privilegier,som i 114 §• af Regerings-Förmen omnämnas, då berörde afgift ej grundade sig på något af Konungen och Ständer gemensamt vidtaget beslut, ulan tillkommit,, dels i följd af Kongl, Majits för städerna utfärdade Fundationsbref, dels genom serskilda Kongl. Resolutioner, samt att tolagen ej heller kunde komma under namn af bevillning, enär medi $ Allm, Desv. ochJOecon.-TJtsk. Utlåtande IT:o 13j enahanda skä I flera slags andra a Ig i fler, såsom bro-, hamn-', våg- och renhållnings-, vägare- och mätare-penningar m. m. skulle kunna anses såsom bevillning; alt Cömilerade likväl voro derom ense, att, ehvad natur tolagen än må innehafva, beloppet och regleringen af afgiften, efter sig företeende omständigheter, beror på Kong!.
Majit att i Nåder bestämma, enär afgiften är af efter annan, blifvit af Konungen, utan Stjindernes hörande, stundom förhöjd, stundoni nedsatt och stundom för vissa varor upphäfven; att, om det än, å ena sidan, med skäl kunde yrkas, att de af Kongl. Majit utfärdade Nådiga Beslut, hvarigenom stapelstäderna blifvit tillagda tolag, skola hållas i helgd samt fortfara, så måste det, å den andia sidan, också noga tillses, alt afgiften användes till sitt föreskrifna ändamål; att <ui sådan reglering af tolagen, alt den kunde, lika med tullen, blifva lill beloppet densamma i alla städer, visserligen vore af mycken nytta, men befunnes svår att åstadkomma, utan rubbning af de försäkringar å oqvaldt tillgodonjutande af tolagen till nu bestämdt belopp, på grund af hvilka, vissa städer företagit och utfört arbeten samt andra anstalter för allmän nytta, säkerhet och beqvämlighet, hvilka fordra för deras vidmaglhållanfortfarande rättighet, att ungefärligen enahanda afgift, äfven hädanefter, må få uppbäras; att allmänheten; som, i mer eller mindre nion, deltager uti afgiften, likväl syntes hafva rätt att fordra, det den uppfyller sin bestämmelse, och att, örn denna förändras eller alldeles upphör, afgiften i förhållande derefter må jenrkas; att härtill skulle leda, om Kongl, Majit i Nåder täcktes anbefalla Dess Öfver-Ståthållare i Stockholm och Befallningshafvande i de Län, der stapelstäder finnas, att i närvaro af Magistraterne och Borgérskapet, eller deras
Deputerade, anställa undersökning uti hvarje stapelstad, om de vilkor och till hvilka ändamål tolag eller andra afgifter å~ handel och sjöfart blifvit fastställde, huru de användas och hvilka anstalter, som för handel och sjöfart, eller andra med afgifterna afsedde ändamål, äro vidtagne eller ytterligare erfordras, samt derefter söka tillvägabringa möjlighet, alt hänföra tolagen till enhet uti alla städer, samt till Kongl. Majits
Nådiga fastställelse anmäla bestämda och förenklade Taxor, som kunde tjena allmänheten till efterrättelse, med bibehållande af Borgerskapets rättighet att hädanefter, •såsom hittills, sjelfva ombesörja uppbörden af afgifterne,beräknade efter tullvärde, samt på sätt och i den ordning, som de olika förhållanden i hvarje stad kunna föranleda, förordna om deras användande till de föremål - Ztilhn.
Besv, och Oaoon.-Utsk. Utlåtande N:o i37« 9 mål, hvartill de blifvit bestämda, mea under dermed förenad skyldighet, att öfver så beskaffade afgifter föra serskild räkning, som, afslulad för hvarje år inom den i Maji det påföljande, borde undergå revision, hvaruti en, af Öfver-Ståtliållaren i Slockholm och af Kongl, Majrls.Befallningshafvande i hvar sitt Län, dertill utsedd person borde deltaga, för att kunna deröfver afgifva berättelse till bemälde Embetsmyndigheler, hvilka derefter borde till Commerce-Collegium anmäla, alt revisions-förrätLningen blifvit verkställd; till hvad belopp inkomsterne af handeln och sjöfarten föregångna året i hvarje stapelstad uppgått, samt huruvida de blifvit till bestämda ändamål använde; — äfvensom slutligen, att emedlertid på förhand borde bestämmas, hvad som hittills åtminstone någorstädes varit tvist underkastadt, att den vara, som ej drager in- eller utförseltull, också är befriad från tolag, hvarigenom, och så vida Gomiterades förslag, att de flesta varuartiklar tullfritt må utföras, blefve godkändt, tolagen i betydlig mon skulle komma att nedsättas.
Efter öfvervägande af hvad sålunda rörande detta ärende förekommit, får Utskottet vördsamt anföra, att Utskottet visserligen lemnat behörig uppmärksamhet till de omdömen, hvilka, så väl Herrar Comiterade för granskning af Tullförfattningarne, som ock Kongl.
Commerce-Collegium i deras underdåniga Utlåtanden afgifvit, samt lill hvad uti de remitterade motionerne blifvit yrkadt i afseende på beskaffenheten af denna fråga, eller huruvida städernes tolag kan anses vara af privilegii-, Bevillnings- eller endast Oeeonomisk natur; Men som Utskottet icke anser sig böra, i målets närvarande outredda skick, tillstyrka Rikets Höglollige Ständer, att yttra någon afgörande opinion härom, hvarföre ock
Utskottet för egen del innehållit med allt omdöme i detta afseende, så finner Utskottet sig, för denna gång, endast böra föreslå den förberedande åtgärd, att Rikets Högloflige Ständer ville hos Kongl, Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta företaga en så beskaffad urfdersökning, angående tolngens tillkomst och användande, som af Commerce-Collegium och förenämnde Comiterade blifvit föreslagen, samt att Kongl. Maj:t derefter behagade vid nästkommande Riksdag till Rikets Ständer aflåta Dcss Nådiga förslag till dels reglering af stapelstädernes tolags-inkomster, dels controler öfver deras användande till sina bestämda ändamål, BiK till R S.
Prat. 1334 8'Sami. a. 2-jtde Häftet, 19 Allm.
Besv. och O ’Son.
Utlåtande N:o 137.
Derjemte anser Utskottet sig böra tillstyrka den underdåniga anhållan, ali, under tiden och intill nästkommande Riksdag, tolagsafgifterne ieke ina Ökas eller någon nv iolag beviljas.
Vidkommande dernäst Herr Vccrns framställning, angående de så kallade stadsandelarne i Uppstäderne, så lärer väl, enligt Ren underrättelse
U skottet kunnat inhemta, någon afgift med deLta namn endast ega runi i'sttderne inom Vermlunds Län, Carlstad, Christinehamn och Philipstad, hvarest den utgår å vissa slag af Tunne- och Styckegods, äfvensom å Trädvaror, hvilka till någon af nämnde städer införas, antingen till försäljning på stället, eller för att vidare derifrån forts k a Ifås; varande denna afgift fastställd för Carlstad, genom en af Kongl. Majit under den 32 Junii i8(,9 i Nåder utfärda d Taxa; för Christinehamn genom Kongl. P\e-u lutionen den 29 Oetpber 1642, samt för Philipstad genom en emellan Magistraten och vederbörande Factoriegare den 21 December 1802 träffad öfverenskommelse.
Men Utskottet har derjemte inhemtat, hvad som äfven upplyses af Kongl. Majrls Nådiga Bref till Commerce-Collegium den 9 Maji 1S27, att dylika afgifter, om än icke benämnde sladsandelar, likväl ega rum och utgå lör samma ändamål i flera städer utom Wermlands
Län och må hända i de fleste, söm äro belägne vid de större segelbara insjöarne.
Vid pröfning af hvad som rörande ifrågavarande afgifter blifvit yrkadi, bar Uiskotlet funnit, att, enär de samma egentligen icke lära kunna betraktas annorlunda, än sorn ett slags accis, fastän de på annat sätt benämnas, synes det väl Utskottet vara mindre lämplig!, att de fortfara, såsom menligt verkande på handel och näring; Men som likväl frågan «m deras reglering, eller ock upphörande, torde böra bero på närmare undersökning 0111 dessa afgift ers tillkomst, belopp och de grunder, i stöd hvaraf städerne kunna visa sig vara till deras uppbärande berättigade; så hemställer Utskottet, att Rikets Högloflige* Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit, i sammanhang med den begärda undersökningen rörande stapelstädernas tolag, jemväl måtte läckas låta infordra nödiga upplysningar angående de så kallade stadsandelarne och dylika afgifter, som för ramma ändamål, ehuru under annan benämning, uti åtskilliga stä<ler i Riket kunna ega rum, samt deraf lemna Rikets Ständer kännedom yid nästkommande Riksdag, och då tillika ^lim.
Besv. och Oecon.-Utsk. Utlåtande
N;o 137. afgifva Nådigt förslag till den reglering härutinnan, sorn af omständigheterna kan varda påkallad.
Hvilket dock, jemte flere Ledamöters serskilda tanka, Rikets Högloflig» Ständers egen pröfning härmed vördsamt luiderställes.
Stockholm den 22 JNiov. J\3{» Hese r va tion af Herr Lcffier: ”Emot föregående Betänkande får jag mig reservera i följande punkter, nemligen: 1:0 alt Högloflige Utskottet gillat den af Kongl. Commerce-Collegium föreslagna åtgärd, alt man hofde söka bringa den af stapelstäderne uppbärande tolagen till lika procent i dem alla, emedan jag icke tror, att delta rättvisligen låter sig göra eller vore allmänt nyttigt.
Det vore just att frångå den primitiva principen, som föranleda tolagen, att den bör utgå i nion af de kostnader och föranstaltandet!, som ena eller andra staden lill vägabi ingar för handelns beqvämlighet och säkerhet, och hvilkas olikhet beror af de rnångfalldiga olika locala förhållandena; det skulle ock helt och hållet motverka hvad en af Mötionairei ne, Commerce-Rådet Santesson., yrkat: att det må vaia hvarje stad fritt, att nedsätta sin tolagsafgiit under .hvad den egde rätt beräkna, efter en gång erhållet tillstånd; 2:0
Går det ej heller an att bestämdt antaga, det uppbörden af tolagen, bör gå genom Tullverket och städernes enskilda .Uppbördsman dermed besparas.
Delta är åtminstone förhållandet med Götheborgs stad, som har denne Uppbördsman på sin stat, och hvilken har fullt upp att göra med tolagens debiterande och incasserande^ utom .andra besvär sorn. åligga honom.
Ett sådant besvär skulle troligen, sammanlugdt för alla stapelstäder, icke kunna öfverflyttas på Tullverkets Tjenstemanna-personal, utom serskildt arfvode, och om Slaten skulle utgöra detsamma, Liefve det en ny lunga för de skattdragande.
Skulle det åter utgå från städerne, blefvo de dermed litet belåtne, enär de större blund deni i alla fall finge Jona de .Uppbördsman, sorn merendels icke ensamt hafva med tolagen att göra och således icke kunna undvaras.