Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla till betydligare byggnads- och reparationsarbeten i Christianstad behöfliga materialier hafva blifvit, på auktion till anskaffning i föreskrifven ordning utbjudna, — men då dervid antagliga anbud icke erhållits, eller i följd af qvantiteternas obetydlighet anbud uteblifvit, måste de motsvarande ämnena upphandlas under hand till de lägsta pris, som i orten kunnat betingas, hvarvid varans duglighet och antaglighet kan och ovillkorligen blir före köpet pröfvad och godkänd, hvilket gör den för leveransers mottagande föreskrifna besigtning obehöflig.
Då svårligen kan undvikas, att, under arbetenas fortgång, behof af vissa ämnen i mindre qvantiteter uppstå, (såsom al färgämnen, då en fånge befinnes hafva tillräcklig skicklighet att verkställa förekommande målarearbeten), så måste äfven de under hand uppköpas, hvartill auktionsreglementets 2:dra artikel 15 §. lemnar tillräcklig anledning och rättighet.
Anskaffningarne i Christianstad hafva således skett, icke i strid "mot, utan i fullkomlig öfverensstämmelse med gällande författningar.
Skulle härvid de af Dikets Ständers llevisorer anmärkta pris på rödfärg, svafvel, kimrök m. m. tillskyndat säljaren en alltför oskälig vinst, så inbemfas dock genom de af Handlanden O.
Ternström &
Comp. afgifna räkningar, att samfälda beloppet för det i 40 poster Iefvererade svaflet och diverse färgämnen icke uppgår till mer än 15 R:dr 14 sk. 8 rst., och att staten, genom beroendet af de på stället gängse pris, likväl icke på så ringa upphandling kunnat göra någon betydlig förlust.
Hvad åter vidkommer anmärkningen, att åtskilliga betydliga arbeten blifvit utan föregången entreprenadauktion verkställda, sä är det väl bekant, att, der tillgäng finnes på arbetsfångar, alla Kronans arbeten, så vidt sig göra låter, utföras med dem under ledning och biträde af anställda handtverkare; men dervid händer stundom, att vissa arbeten fordra större skicklighet och noggrannhet, än af denna arbetspersonal kan — 271 — åstadkommas, hvarföre, till vinnande af godt och pålitligt arbete, är nödigt att vända sig till dugliga handtverkare, hvarvid ackordet måste afse icke endast billigaste priset, som ofta åtföljes af erkändt slarf och opålitlighet hos anbudaren, utan äfven redbarheten hos arbetaren.
Vid jemförelsen med de i Stockholm och andra större städer gällande pris, 12 sk. banko qvadratalnen, för golfinläggning, synes, att det, som, efter förutgångne täflande anbud under hand, blifvit i Christianstad bestämdt och antaget till 8 sk. qvadratalnen, kan anses vara ganska billigt ; hvartill kommer, att samma räkningar, som upptaga detta i berättelsen omtalade pris, hvilket betalts för omsorgsfullare inlagda golf, visa, att sämre golf blifvit inlagda efter 6 sk. qvadratalnen, hvilket allt. vittnar att vid ackorders uppgörande, med skyldig hänsigt till pålitligt, arbete, som auktion ej kan tillförsäkra, prisen blifvit så lagt nedtvingade, som billigen kunnat fordras. O §. 15.
Med anledning af det förhållande, att af de för Kungsholms fästning åren 1848 och 1849 tillsammans anvisade 18,662 R:dr 41 sk. 3 rst., till aflöning för fortifikations öfver- och underbefäl, under samma tid utgått 1,849 R:dr 12 sk,, anföres, att, då en lika stor inspektionspersonal torde vara tillräcklig för att leda ett vida större arbetsföretag, vore det önskligt, om ej mindre vid Kungsholmen, än på andra ställen, der sådant utan olägenhet kan ske, anslagen så fördelades, att ett arbete i sänder kunde så snart möjligt är fullbordas och derigenom besparing vinnas uti kostnaden för inspektionsbefälet.
Riktigheten af denna åsigt är obestridlig, och att Revisorernes önskningar för dess tillämpning redan äro förekomna, torde vid öfvervägande af följande trenne omständigheter icke eller kunna bestridas: l:o äro de till Eders Kongl. Maj:ts fördelning anvisade nybyggnads-anslag, så vidt sig göra låtit, använda till de större och vigtigare arbetena vid Waxholm i första rummet och dernäst vid Carlsten, på hvilkas tidigare afslutande största vinsten af besparade “faux frais“ uppkommer och bör sökas; 2:o att likväl under tiden återstående fulländandet af rödjningar och jordarbeten m. m. på Kungsholmen icke bordt åsidosättas, för att få fästningen färdig, och att dertill icke från de angelägnare byggnaderna dragits större summor, än med afseende på tillgänglig dagsverkstillgång varit nödigt och arbetenas art medgifvit; samt 3:o att alldagliga tjenstgöringen i Carlskrona samt vården m. m. af dithörande befästningar och Kronans egendom, äfven sedan arbetena på Kungsholmen aro fullbordade, hafva behof af ingeniörs öfver- och underbefäl, hvilket enligt gällande författningar är berättigadt till aflöning och traktamenten, sä att alltid, så länge detta befäl der behöfves och finnes, traktamentskostnad kommer att äga runi; att således, då beräkningsgrunderna derför icke lärer billigen kunna vidare nedsättas eller personalen blifva fåtaligare än den var 1849, beloppet icke eller kommer att betydligen understiga medeltalet för ofvan anförda tvänne år, hvarföre ock den förhöjning i såkallade inspektionskostnaden, som verkligen från de pa Kungsholmen då utförda mindre betydliga arbeten härrört, blir ganska ringa och, dem fullt motsvarande, i intet afseende anmärkningsvärd. 1,-fSj Som den anmärkta och, sorn det synes, alltför dryga åtgången af skrifmaterialier blifvit i Flottans redogörelse-verk, dit redovisningen ingått, granskad, pröfvad och godkänd, är jag icke i tillfälle att någon förklaring deröfver afgifva. / — 272 — En per mille fonden. §. 2.
Etter redogörelsen för fondens tillkomst och ändamål, som är att lemna tillgång till byggnader för militära behof i Götheborg och till stadens försvar, så anse Rikets Ständers Revisorer, i den förmodan, att om medel till staden Götheborgs försvar eller befästande skulle ifrågakomma, de utan tvifvel komme att på annan väg tillhandahållas, lämpligast, att fondens behållning till Riksgäldskontoret aflemnas, hvarigenom den för fonden nu verkställda särskilda bokföringen för framtiden kunde undvikas.
Som ändå angelägnare punkters befästande och bristande tillgångar hittills gjort nödvändigt att uppskjuta de till försvaret af inloppet till Götheborg behöfliga byggnader, har en per mille fonden, för detta behof afsedd, men otillräcklig, icke ännu kunnat användas, men blifvit för bättre uppfyllande af sitt ändamål genom förräntning förkofrad, hvilket fortgår.
Då således det ändamål, hvartill fonden är samlad, ännu qvarstår, utan att vara uppfyldt, samt ingen säkerhet finnes, att nödiga medel, när behofvet af befästningar vid Götheborg inträder, blifva erforderligen tillhandahållna, synes det vara högst oklokt att från sin bestämmelse draga en gifven till gång, som tillväxer och dermed inskränker behofvet af särskilda anslag, isynnerhet som det skäl dertill, som kan hemtas från befrielsen från det särskilda, men obetydliga, bokföringsbesväret icke förtjenar ringaste afseende.
C. MEYER.
Chef för Ingeniörrorpsen.
Stockholm den 19 Februari 1852. K. E. Kindblad.
Krigskollegii Intendentsafdelnings underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af f. d.
Underhålls- och Utrednings-afdelningames räkenskaper för åren 1818 och 1Ö49.
St orin ii k tigs te All er nådigs te Konung!
Med anledning af Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss å den af Rikets Ständers Revisorer afgifna berättelse om verkställd granskning af statsverkets oell andra al allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1848 och 1849, så vith samma berättelse angår Eders Kongl.
Majis och Rikets Krigskollegii och de under dess disposition ställda medel, får Kollegium, å Intendents-afdelningen, härmedelst i underdånighet sig utlåta i afseende på de under — 273 - f. d.
Underhålls- och Utrednings-afdelningarne ställda fonders och statsanslags förvaltning och redovisning. l:o Underhålls-afdelningen.
Vid redogörelserna för anslaget till exercis-sqvadroner hafva Rikets Ständers Revisorer uti Usta §. anmält, att'12,712 R.dr 29 sk. 8 rst., hvaraf en tredjedel med 4,237 R:dr 25 sk. 11 rst. utgått från nämnde anslag, utbetalts såsom reparationskostnad för en från Drottningholms Kongl, lustslott till Lifregementets dragoncorps’s exercis-sqvadrons begagnande, emot ersättning för en gång, 666 R:dr 32 sk., upplåten kasernbyggnad, och att för byggnadens iståndsättande ytterligare utbetalts 277 R:dr 46 sk., utom 300 R:dr såsom gratifikation åt Löjtnanten Nykander, för öfverinseende å reparationsarbetena, med anledning hvaraf, och då staten tycktes redan äga nog mänga byggnader af ifrågavarande slag, hvilka medtoge betydliga underhallsbelopp, Revisorerne ansett sig härå böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, isynnerhet som endast nytljanderätten af byggnaden blifvit för det afsedda ändamålet upplåten.
Enär Rikets Ständers Revisorer emot fördelningen af och redovisningen för berörde till ziffran riktiga befunna summor icke haft något att erinra, samt de af Kollegium vidtagna åtgärder och beslut om reparationsarbetenas verkställande och medlens utbetalande stödja sig på Kongl, brefvet den 13 November 1845 jemte de af Revisorerne åberopade nådiga bref, får Kollegium, till bemötande af Revisorernes omförmälda framställning, endast i underdånighet upplysa: att ifrågavarande kasernbyggnad, innan den till Lifregementets dragoncorps afträddes, i flera år al corpsen hyresfritt begagnats; att Drottningholms slottskassa skäligen icke kunde belastas med underhållet af en byggnad, hvaraf kungsgården icke hemtade någon nytta; att vid lustslottet icke fanns någon landtförsvaret tillhörig byggnad, som till kasern åt exercis-sqvadronen kunde upplåtas; att uppförandet af en sådan byggnad, äfven om tjenlig plats dertill anvisades, blefve alltför kostsamt; och ändtligen att ilrågakomne kasernbyggnad, då den, såsom en kungsgårdens tillhörighet, icke kunde derifrån utan Rikets Ständers eget medgifvande afsöndras, ej annorlunda än under nyttjanderätt kunde till corpsen öfverlåtas; — vid hvilka förhållanden, och då Lifregementets dragoncorps ej mindre än öfriga kavalleri-regementen och corpser, vid hvilka exercis-sqvadroner finnas inrättade, var i behof af lämpligt qvarter för sin exercissqvadroh, meranämnde kasernbyggnads upplåtande på sätt som skett icke synes hafva bordt till anmärkning föranleda.
Vidare hafva Rikets Ständers Revisorer i ofvannämnde §. anfort: att vid granskning af redogörelserna för de särskilda exercis-sqvadronernas möten förekommit flera anmärkningsvärda förhållanden, sorn syntes vittna om en mindre god hushållning; hvarpå såsom exempel åberopats, dels att i Lifregementets husarcorps’s räkenskaper förekomma utgifter för talgljus å 7 R:dr 32 sk. lispundet, lampolja å 2 R:dr kannan, terpentin å 10 Ridr 32 sk. kannan, 500 qvastar å 4 sk., salt å 10 R:dr tunnan, ättika å 1 Hulr kannan, 5-tums jernspik å 3§ sk. och 4-tums å 28 sk. 100:det, samt karduspapper å 1 R-dr boken, dels att i Smålands husarregementes redogörelser afföras, för är 1848, 8 R:dr 7 sk. och för år 1849, 13 R:dr 32 sk. för hästskor och söm, ehuru denna utgift bordt af rusthållarne utgöras.
Beträffande de anmärkta afföringarne i Lifregementets husarcorps’s räkenskaper, får Kollegium i underdånighet anmäla, att, då de af Revisorerne omförmälda 35.
— 274 — artiklar, likasom dylika vid andra exercis-sqvadroner, endast efter liand och i smärre poster i män af behof upphandlats, prisen i allmänhet måst blifva högre, än om upphandling af större parti på en gång, hvilket för så beskaffade artiklar icke kunnat ifrågakomma, blifvit anställd, samt att, då utgifterna funnits behörigen verificerade, anmärkning, åsyftande återbäring af hvad som må hafva till följd af uppdrifna pris ansetts för mycket utbetaldt, icke kunnat lagligen väckas.
Hvad åter angår afföringarne för hästskor och söm vid Smålands husarregemente, så har vederbörande revisor, som granskat redogörelserna utan erinran vid dessa afföringar, blifvit anbefalld att med anmärkning derom till Kollegium inkomma.
Den af Revisorerne i 2:dra §. framställda anmärkning, att uti räkenskaperna för Lifregementets husarcorps förekommit flerfaldiga felaktiga hänvisningar till verifikationerna, hvarigenom granskningen försvårats, har Kollegium, enär Revisorerne icke uppgifvit de hänvisningar, hvilka funnits felaktiga, endast ansett pakalla förständigande till vederbörande revision att, vid den pä revisionen beroende speciella räkenskapsgranskning, för framtiden tillse, att anledning till dylik anmärkning ä Rikets Ständers Revisorers sida icke må förekomma.
Enligt hvad 3 §. utvisar, hafva Revisorerne inhemtat, att betydligare belopp af exercis-sqvadrons-anslaget förskottsvis lyftats och längre tid innehafts, utan att i Landtränterierna insättas; hvarom Revisorerne till rättelse för framtiden erinrat.
Men då Kongl. Maj:t, enligt nådigt bref af den 19 Oktober 1839, lika med Kollegium, antagit, att upphandlingarne af de för exercis-sqvadronerna erforderliga fouragepersedlar kunna med större fördel ske, om medlen dertill finnas att tillgå på de tider, då bästa prisen å nämnde persedlar äro att erhålla, samt derföre i nåder tillåtit, att Statskontoret af anslaget för exercis-sqvadronerna finge, under loppet af 3:dje qvartalet, årligen förskottsvis anordna hälften af påföljande årets Statssumma, för att, enligt föreslagna grunder, genom Kollegium regementena efter behof tillhandahållas, sä lärer vid sådant förhållande, och då exercis-sqvadronernas förnödenheter böra vid sqvadronernas sammandragande, hvilket vanligen sker i början af året, vara att tillgå, berörde af Revisorerne framställda erinran icke till åtgärd föranleda.
I anledning af Revisorernes uti 4 §. gjorda anmärkningar vid 1849 års hufvudbok, dels att, i kapitalräkningen, såsom skuld till följande år 1850, balanserade 250 R:dr 2 rst. uppgifvas i den bifogade balansutredningen vara godtgjorda år 1S49, dels att ett i konto för Skånska husar-regementet till 1850 utbalanseradt förskott af 3,800 R:dr upptages såsom utbetaldt för 1849 års möten, får Kollegium, med erkännande af anmärkningens riktighet, i underdånighet anmäla, att de anmärkta misskrifningarne af årtalet 1849, i stället för 1850, i balansrelationen icke har något inflytande på de belopp, som redovisats, utan måste genast upptäckas, men att emellertid rättelse i anmärkta omständigheter numera blifvit tillvägabringad.
I afseende på räkenskaperna öfver för slags ansiåg et till beväringsmanskapets vapenöfning, förmäla Rikets Ständers Revisorer, att, oaktadt anslaget vid 1847 och 1848 års riksdag förhöjdes från 80,000 till 120,000
R:dr, en brist af 14,887 R:dr 2 sk. 11 rst. uppstått för år 1849, och att, med anledning af hvad som vid flera riksdagar blifvit erinradt, det syntes Revisorerne angeläget att efterforska orsakerna hvarföre beväringsmanskapets öfningar, som blott upptaga 12 dagar om året, skola er - — 275 — fordra så dryga kostnader; förmenande Revisorerne detta förhållande vara föranledt synnerligast af dryga rese- och traktamentsräkningar för öfver- och underbefäl, kronobetjening, kommissarier m. fl. vid mönstringar och marscher till och från mötesplatserna, till ådagaläggande hvaraf Revisorerne, med framställning af åtskilliga zifferförhållanden, anfört, bland annat: att mönstrings- och marschkostnaderna,jemte rese- och traktamentspenningarne, medtagit mer än fidelar af anslaget för år 1848 och nära hälften af det förhöjda anslaget för år 1849; att, då beväringsynglingarne vid mönstringarne icke erhålla ersättning för sitt underhåll hvarken under marschen eller under vistandet på mönstringsställena, mönstringskostnaderna alltså innefatta endast rese- och traktamentspenningar till dem, som verkställa mönstringarne; att är 1848 Fjorton Landshöfdingar icke sjelfve uppfyllt åliggandet att verkställa beväringsmönstringarne, utan låtit dertill förordna andra personer, hvilka för dessa förrättningar uppburit rese- och traktamentsersättning, hvartill Landshöfdingarne, enär dylik ersättning ingår i deras löneinkomster, icke varit berättigade; och att personer, som i Landshöfdings och Regementschefs ställe öfvervarit beväringsmönstringar, fått tillgodoberäkna ersättning efter större antal hästar och högre traktamente, än då gällande resereglemente medgifvit.
Att kostnaderna för beväringsmanskapets mönstringar skola utgöra en icke obetydlig del af utgifterna för detta manskaps vapenöfning, är en gifven följd af den allmogens fördel åsyftande föreskriften i Kongl, brefvet den 24 Februari 1818, att de beväringsskyldige icke må besväras med långa fram- och återmarscher i och för mönstrings undergående, och att det derföre må ankomma på Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ensamt att, under iakttagande häraf, bestämma tider och orter för de årliga mönstringarne.
Om åter Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, med förbiseende af en sådan föreskrift, till följd hvaraf de beväringsskyldige i mindre antal inom sin hemort eller i närheten deraf sammandragas och mönstras, men ock dessa förrättningar för de dervid befattning ägande embets- och tjenstemän medföra betydliga resor och tidspillan, sammankallade en större beväringsstyrka till gemensamt mönstringsställe, skulle visserligen minskning i rese- och traktamentskostnaderna för nämnde embets- och tjenstemän kunna beredas; men ovisst är, om icke en sådan minskning skulle till fullo uppvägas af den underhållskostnad, som skulle drabba anslaget för den längre marsch, beväringsynglingarne finge underkasta sig, — en kostnad, som för närvarande icke äger rum, hvarförutan i alla fall qvarsta de olägenheter och förluster, som genom mistade dagsverken under det vanliga vårarbetet vid landtbruket skulle allmogen tillskyndas och hvilkas förekommande med högstberörde nådiga bref torde hafva varit afsedt.
Kollegium anser fördenskull, att på det hela någon nedsättning i kostnaderna för beväringsmanskapets vapenöfningar icke skulle vinnas, om, genom ändring af nu gällande föreskrifter för beväringsmanskapets mönstringar, någon besparing i de egentliga mönstringskostnaderna skulle kunna beredas.
Beträffande särskilt de anmärkningar, Revisorerne framställt vid vissa af dem uppgifna skjuts- och traktamentskostnaders alföringar, får Kollegium,—jemte upplysning, att 6:te artikeln i Kongl, underhällsreglementet af den 20 Januari 1S32, hvilken artikel, ehuru genom nådiga förordningen af den 13 Februari 1S49 upphäfd, ännu för sistnämnde års beväringsöfningar var gällande, innehåller åtskilliga, från 1827 års resereglemente afvikande, föreskrifter om högre skjuts och traktamente för personer, hvilka i Landshöfdings och Regementschefs ställe beväringsmönstringarne öfvervara, än som bordt dessa personer, efter innehafvande ordinarie befattning, jemlikt resereglementet tillkomma, — i underdånighet anmäla, att då den speciella kontrollen å kostnaderna för beväringsmanskapets vapenöfningar i allmänhet — 276 — icke tillhör Krigskollegium, utan Kammarrätten, till hvilket embetsverk de årliga redogörelserna för dessa kostnader, enligt föreskriften i underhallsreglementet, fran Eders Kongl.
Maj.ts Befallningshafvande insändas, Kollegium icke är i tillfälle bedöma huruvida de anmärkta afföringarne varit mer eller mindre behöriga.
Vidkommande den, vid granskningen af redogörelserna för beväringsmanskapet, af Revisorerne slutligen gjorda framställning, att bland utgifterna för aptering af Sånga mo i Wester-norrlands iän till mötesplats för länets beväringsmanskap, hvarför kostnaden vid anställd entreprenadauktion uppgått till 2,444 R:dr 16 sk., äfven afförts utöfver kostnadsförslaget, som icke skulle få öfverskrida*, ett belopp af 192 R:dr 24 sk. 6 r:st., enligt en af Regementskommissarien Gyllander afgifven kostnadsräkning för verkställda resor mellan förra mötesplatsen
Viks mo och Sånga mo, i ändamål att efterse planeringsarbetena samt flyttningen af byggnader och persedlar från förra till sednare mötesplatsen, — får Kollegium i underdånighet anföra, att i kostnadsförslaget icke kunnat upptagas andra utgifter än sådana, som utgjorde föremål för det ä entreprenad upplåtna planerings- ock byggnadsarbetet, och att följaktligen nödig tillsyn så väl öfver arbetenas behöriga verkställande, sorn öfver byggnadseffekterna och förrådspersedlarne under dessas förflyttning från Viks mo till Sånga mo samt uppställning och ordnande å sistnämnde ställe, måste särskilt bekostas.
Som vid räkenskaperna för de förenade mötespassevolansfonderna icke förekommit någon anmärkning, får Kollegium endast, såsom tillägg till de upplysningar, Rikets Ständers Revisorer meddelat i afseende på åtskilliga i räkenskaperna balanserade äldre fordringar, underdånigst anmäla, dels att sedan, på sätt Revisorerne uppgifvit, Eders Kongl. Majrts den 15 September 1851 gifna nådiga dom, hvarigenom sysslomannen i aflidne Regementsqvartermästaren, Kapitenen C. A. von Essens konkurs äro förpligtade att konkursmassans skuld till fonderna inbetala, blifvit för verkställighet till Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande öfverlemnad, Piteå häradsrätt, uppå ansökning af Kollegii Advokatfiskals-embete, för skuldbeloppet meddelat laga inteckning i ena sysslomannens,' Häradsskrifvare!! J.
Sandmans ägande fastighet, dels att, beträffande Enkefru A. W. Rosenborgs och hennes löftesmäns, Majoren A. F. Rosenborgs skuld, den sistnämndes konkurs, enligt afgifven förklaring, icke kunnat afslutas, i anseende till borgenärernas beslut att med utdelning af i massan influtna 284 R:dr 28 sk. 8 r:st. banko borde anstå intilldess åtskilliga af gäldenären i lifstiden pantsatta effekter hunnit realiseras, hvarom dock särskild rättegång vöre på Kongl. Götha Hofrätts pröfning beroende.
1 anledning af redogörelserna för indelta Arméens nya mötesfond, hafva Revisorerne, uti §. 2 af berättelsen rörande granskningen af dessa redogörelser, fästat uppmärksamhet vid det förhållande, att sedan ett belopp af 1,987 Kalr 26 sk. 11 rst., vid lägret på Ladugårdsgärdet är 1849, blifvit utdeladt dels i kontant och dels i forplägningsartiklar, af hvilken summa likväl 704 R:dr 39 sk. frän Eders Kongl.
Maj:ts handkassa till fonden åter ingått, såsom ersättning för en del af dessa artiklar, denna ersättningsliqvid i statsverkets räkenskaper ingått, och att, då de förplägningsartiklar, för hvilka godfgörelsen uppgifves vara beräknad, uppgå till ett värde af endast 445 R:dr 15 sk., det ville synas som skulle ersättningen med 259 — 277 — R:dr 24 sk. hafva öfverstigit det belopp, hvilket enligt räkenskaperna skolat fonden tillkomma.
Kollegium, som icke kan dela Revisorernes åsigt, att något fonden tillfallande ersättningsbelopp för utgifter, bestridda vare sig för ett eller annat ändamål, ej bör i fondens räkenskaper ingå, får i afseende på den förmenta olikheten mellan den utbetalda summan och den derför meddelade ersättningen, i underdånighet upplysa, att sedan Eders Kongl. Majit år 1849 nådigst behagat ur
Sin handkassa godtgöra åtskilliga, vid öfningslägret å Ladugårdsgärdet, till manskapet utdelade extra förplägningsartiklar, uppgående i värde till 704 R:dr 39 sk., detta belopp af Kollegium utbetaldes till vederbörande lefverantörer i 2:ne poster år 1849 med 445
R:dr 15 sk. och år 1850 med 259 R:dr 24 sk.; varande verifikationerna för detta belopp sistnämnde års hufvudbok bifogade.
Den summa, stor 216 R:dr 1 sk. 4 rst. expensmedel, hvilken, enligt Revisorernes anmälan i 3:dje §., skolat blifva det under Utrednings-afdelningen ställda anslag till skrifmaterialier, expenser samt ved och ljus lör Krigskollegium godtgjord för år 1849, men, efter hvad hufvudboken utvisade, icke från mötesfonden utgått, har sedermera blifvit från samma fond Utrednings-afdelningen godtgjord; hvilket styrkes af fondens för år 1851 uppgjorda hufvudbok.
Uti 4:de §. hafva Revisorerne anfört: att, enligt 1848 års hufvudbok, en förlust för fonden af 3,387 R:dr 22 sk. 6 rst. uppkommit derigenom, att