Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De hufvudsakligaste af dessa voro: l:o att upplåning icke finge företagas i annat fall, än att penningar inom riket blefve att tillgå mot ett pris. som icke öfver stege kostnaden för det under år 1860 upptagna utrikes jernvägslån; — 59 — 2:o att upplåningen under åren 1861 till och med 1863 icke linge uppgå till högre belopp än Tre Millioner JR:dr; 3:o att upplåningen skulle ske genom fonderade, inom riket utgifna, räntebärande obligationer, lydande å svenskt mynt och utfärdade på Rikets Ständers vägnar af dess Riksgälds-kontor; 4:o att obligationerna skulle ställas på innehafvar en, men vara å dennes sida icke upp sägbara, hvaremot Riksgälds-kontoret skulle äga att dem uppsäga till inlösen efter sex månaders förlopp, hvilken uppsägningsrätt dock icke linge begagnas förr, än efter tio år från deras lifgifvande; och skulle uppsägningen ske medelst derom i rikets officiella tidning införd kungörelse; 5:o att räntan för den i obligationerna förskrifna lånesumma skulle utgå med 4\ procent om året och tillhandahållas obligationsinnehafvaren hvarje halft år, emot återställande af behörig räntekupon; 6.0 att vid upplåningens företagande, äfvensom under dess fortgång finge, i fall penningar ej kunde erhållas mot den i obligationerna förskrifna ränta, af Fullmäktige lemnäs rabatt å det kapitalbelopp, derå obligationerna vore utfärdade; dock borde kostnaden för lånet derigenom icke blifva större, än för 1860 års jernväg slån; 7:o att obligationernas valör finge bestämmas af Fullmäktige, med iakttagande att någon obligation icke finge utfärdas å lägre belopp än 100 R:dr R:mt eller 25 R:dr silfver specie; 8:o att till ränteliqvider och kapitalets amortering skulle anvisas och uppföras å den stat, som af Rikets Ständer vid hvarje riksdag varder för Riksgälds-kontoret utfärdad, ett, i öfverensstämmelse med Regeringsformens 66 § utgående, årligt anslag, till belopp af 51 procent å den summa, som skall upplånas, hvilket anslag skall årligen utgå till dess hela lånet blifvit betaldt; 9:o att det årliga rånte- och amortering sanslaget borde ingå till en särskildt redovisad fond. hvars behållning skulle för sitt ändamål användas, så att ränteliqviderna blefve behörigen fullgjorda och återbetalningen i föreskrifven ordning verkställd; och borde nämnde fond göras räntebärande; 10:o att lånets amortering alltid borde ske genom uppköp af för detsamma utgifna obligationer, då dessas allmänt gångbara värde understege det i dem förskrifna kapitalbelopp (eller pari);
men, i annat fall, och derest tillfälle sig icke erbjöde att under hand infria obligationerna, borde amorteringen verkställas genom utlottning af det antal obligationer utaf de särskilda serierna, som ansåges böra inlösas; och skulle sålunda utlottade obligationer förfalla till betalning sex månader efter verkställd utlottning; samt ll:o att amorteringsfondens, äfvensom all den i öfrigt vid ifrågavarande statsskuld förekommande förvaltning skulle besörjas af Fullmäktige, hvilka jemväl ägde att, efter omständigheterna och blifvande penningeställning, ej mindre bestämma tiden för upplåningens företagande och lånesummans belopp inom ofvan uppgifna gräns, än äfven föranstalta om uppköp af de för jernvägsbyggnadslånen utgifna obligationer på sätt och å tid sådant lägligast och med största fördel för staten kunde ske, — 60 — Sedan Kongl. Majit genom nådig kungörelse af den 29 December sisclidet år, hvilken den 23 derpåföljde Januari blifvit genom Författningssamlingen offentliggjord, meddelat sin nådiga garanti å den af Rikets Ständer sålunda. beslutade upplåning samt derjemte fastställt Rikets Ständers rörande detta ämne fattade beslut, företogo Fullmäktige, uti särskildt för detta ändamål till den 28 i sistnämnde månad utsatt sammanträde, till behandling frågan om verkställighet af ifrågavarande upplåning; och hade Fullmäktige redan dessförinnan till Kominitterade för ärendets utredande utsett Herr Riksarkivarien Nordström och Herr Handlanden Brinck jemte Fullmäktiges Sekreterare, hvilka vid ett föregående sammanträde aflenmat sitt skriftliga utlåtande i ämnet.
Då detta utlåtande hufvudsakligen blifvit lagdt till grund för Fullmäktiges i denna vigtiga fråga fattade beslut och vidtagna åtgärder, anse sig
Kevisorerne här böra i korthet antyda de' åsigter, som af Kommitterade härutinnan blifvit uttalade.
Den första fråga, Kommitterade underställde Fullmäktiges pröfning var den, mnngående förfaringssättet vid nu ifrågavarande
Iåns upptagning».
Kommitterade erinrade dervid, att de af Biksgälds-kontoret hittills inom riket företagna upplåningar vanligen skett sålunda, att hvarje hugad långifvare fått anmäla och låtit anteckna sig för den ett visst antal obligationer motsvarande summa, med hvilken han önskade i lånet deltaga, dervid han erhållit underrättelse om ej mindre sättet för inbetalningens verkställande, än det belopp, som, med inberäkning af den å obligationen upplupna ränta, borde af honom erläggas.
Vid sålunda verkställda upplåningar hade Riksgälds-kontorets
Styrelse endast i mån af de gjorda inbetalningarne kunnat erfara de bestämda lånevilkorens antaglighet samt ej förr, än efter upplåningens afslutande, varit i tillfälle bedomina till hvad belopp den genom lånet sökta tillgång verkligen vore att påräkna.
Men då Riksgälds-kontorets skyldighet att utbetala alla å Kontoret anvisade summor icke varit beroende af det större eller mindre belopp, som kunnat upplånas, hade upplåningens resultat icke inverkat på vederbörandes rättighet till de beviljade statsbidragens utbekommande, utan endast på de tillgångar Riksgälds-kontorets styrelse haft att disponera för utgifternas bestridande.
Ett annat förhållande förekomme likväl i afseende på den nu ifrågavarande upplåningen, som borde ske under det i reglementets 228 § 2 mom. bestämda förbehåll.
Utaf denna upplånings framgång berodde nemligen huruvida de af Rikets
Ständer anvisade bidrag för anläggningen af 3:ne särskilda jernvägar skulle komma att utgå eller icke, emedan de dertill anvisade statsbidragen beviljats under uttryckligt vilkor att desammas belopp kunde genom Riksgälds-kontoret, inom landet, upplånas emot fonderade obligationer å svenskt mynt till ett pris, sorn icke öfverstege kostnaden för det under år 1860 utom riket upptagna jernvägslån (reglementets 133 §).
De för dessa trenne jernvägars anläggning sålunda beviljade låneunderstöd, utgörande: för jernvägen mellan Borås och vestra stambanan ett belopp, sorn ej finge öfverstiga R:dr 1,700,000: — för jernbanan mellan Södra Dellen och Ljusne eif » 833,000: — samt för jernvägen förbi Hedens forssar i Luleå eif » 93,000: — uppginge alltså till R:dr 2,626,000: — hvilken summa, med blött : '.
» 374,000: — understege det för upplåningen under åren 1861—1863 bestämda högsta belopp , » 3,000,000: — Härvid förekommer, äfven att de enskilda bolag, som bildade sig för berörde företags utförande, under ofvanberörde förutsättning förklarats berättigade att vid hvarje års ingång hos Riksgälds-kontoret lyfta en efter arbetstiden lämpad andel utaf de för hvart - — 61 — dera företaget beviljade lån.
Som likväl några andra medel än de, hvilka genom ifrågavarande upplåning anskaffades, icke finge för dessa jernvägsanläggningar af Riksgäldskontoret utbetalas, så kunde bolagen endast i den mån medlen blefve upplånte utbekomma större eller mindre del af de tillgångar, 1 beräkning hvarå bolagen bildats.
Skulle de upplånta medlen icke motsvara sammanlagda lånebeloppet för dessa tre jernvägars anläggande, uppstode fråga om företrädesrätt till de influtne lånemedlens erhållande.
Att fördela medlen emellan alla 'tre bolagen torde sannolikt medföra den påföljd, att intetdera arbetet blefve utfördt och att den genom upplåningen beredda tillgång komme att intill nästa riksdag blifva obegagnad.
I betraktande af nu antydda jemte flera andra härvid förekommande förhållanden, syntes det oeftergifligen nödvändigt, att ej mindre Riksgälds-kontoret, än vederbörande kunde med säkerhet påräkna att de anvisade medlen funnes att tillgå vid de tidpunkter, då desamma borde för sitt ändamål utbetalas Någon tillförlitlig visshet härom kunde dock icke vinnas, med mindre de, som ville åtaga sig lemna de erforderliga medlen, dertill uttryckligen förbunde sig genom ingången öfverenskommelse eller afslutadt kontrakt.
Dessutom erinrades, att, ehuru den summa, som intill 1863 års slut finge inom landet upplånas, visserligen vore mindre betydlig i jemförelse med rikets hela rörelsekapital, det likväl ej kunde antagas, att densamma, så snart behofvet kräfde, skulle kunna upplånas, derest icke lånevilkoren blefve särdeles förmånliga för låugifvaren och i samma mån betungande för statsverket.
I öfverensstämmelse med dessa åsigter och med företrädesvis fästadt afseende å det ändamål, för hvilket medel, enligt Rikets Ständers beslut om ofvannämnde 3:ne jernvägars anläggning, måste i första rummet upplånas, föreslogo
Kommitterade att anbud ä öfvertagande af hela eller visst betydligare belopp utaf det lån, 3,000,000 R:dr, för hvilket obligationer nu komme att utgifvas, måtte genom kungörelse i allmänna tidningarne infordras, hvarjemte Kommitterade uppgåfvo förslag till de uppgifter, som i dessa anbud borde meddelas.
Den nästa fråga, som af Kommitterade afhandlades, angick »beloppet af den kapitalrabatt eller provision, som vid ifrågavarande lån kunde högst medgifvas».
Beträf fande denna fråga erinrades att, enligt 2 mom. i reglementets 228 §, finge upplåningen »icke företagas i annat fall, än att penningar inom riket blefve att tillgå mot ett pris, »som icke öfverstiger kostnaden för det under år 1860 till fortsättning af statens jern»vägsbyggnader utrikes upptagna lån».
Detta stadgande innefattade ett bestämdt förbud att verkställa upplåningen, sä vida derigenom anskaffade medel blefve för statsverket dyrare, än sistlidet års utländska jernvägslån.
Innan den, under nu uppgifna uttryckliga förbehåll, Riksgälds-kontoret ålagda upplåning företoges, måste följaktligen en noggrann beräkning uppgöras öfver hvad sistnämnde lånemedel verkligen kostat.
Emot uppgörande af en sådan beräkning förekomme väl, att den verkliga, af kursförhållanden vid derför skeende liqvider beroende, kostnaden för ett i utländskt mynt upptaget lån ej kunde med tillförlitlighet beräknas och uppgifvas förr, än samma lån blifvit åte*rbetaldt.
Då nu 1860 års jernvägslån icke ens hunnit till hela sitt belopp inbetalas, kunde följaktligen de dermed förenade kostnader endast aproximativt beräknas.
Beräkningen försvårades dessutom derigenom, att vilkoren för berörde lån vore i flera hänseende sinsemellan skiljaktiga, hvadan kostnaden för vissa delar af de upplånte medlen vore väsendtligen olika.
Sålunda visade sig en betydlig skillnad ej allenast emellan kostnaden för den mot premie-obligationer erhållna lånesumman och det öfriga lånebeloppet, utan ock emellan kostnaden för den del af procent-länet, som inbetalts af tyska låneöfvertagarne och 62 — hvad, som af Rikets Ständers Bank dels redan utbetalts, dels framdeles skall erläggas.
Efter en omständlig beräkning af kostnaderna för 1860 års jern vägslån, uppgåfvo Kommitterade att medelräntan för hela lånekapitalet, 8,400,000 Thaler, utgjorde 4,949 procent.
Sedan Koinmitterade vidare afgifvit yttrande dels »angående de obligationer, sorn vid nu förestående upplåning skola utgifvas», dels »angående emottagande i kronouppbörden och inlösen vid landtr
Unter ier na af förfallna räntekuponer för ifrågavarande obligationer», öfverlemnades slutligen förslag till obligationernas lydelse.
Efter tagen kännedom om Kommitterades utlåtande, företogo Fullmäktige ärendet till öfverläggning, dervid enhälligt den åsigt uttalades, att den vid inhemska låns upptagande af Riksgälds-kontoret förut begagnade, så kallade subskriptionsmethoden, eller beredande af tillfälle för hvarje hugad långifvare att anteckna sig för och genast erhålla uppgifvet antal obligationer, icke, utan förbiseende af de i Kommitterades yttrande omförmälda särskilda förhållanden, kunde iakttagas vid den upplåning, hvarom nu vore fråga, samt att derigenom att, på sätt Koinmitterade föreslagit, anbud å hela lånet eller vissa betydligare delar deraf infordrades, kännedom vunnes om det pris eller den ränta, hvaremot penninge-associationer eller större kapitalister önskade emottaga ouppsägbara svenska stats-obligationer.
Med gillande af hvad Koinmitterade sålunda föreslagit i afseende på infordrande af anbud å lånets öfvertagande, beslutade Fullmäktige, att genom kungörelse i allmänna tidningarne tillkännagifva, att hugade inhemska långifvare ägde före den 15 derpåföljande Mars till Fullmäktige inlemna förseglade anbud å öfvertagande af hela eller något visst betydligare belopp af sagde lån; och borde i anbuden, hvilka komme att inför Fullmäktige nyssberörde dag öppnas, uppgifvas: * a) de särskilda vilkor, hvaremot vederbörande ville öfvertaga den erbjudna lånesumman motsvarande obligationer med ofvan åberopade (44 procent) ränta samt för öfrigt stadgade betalningsvilkor; b) de terminer, vid hvilka vissa uppgifna belopp utaf denna lånesumma skulle sednast vara till Riksgälds-kontoret inbetalda; dock finge inbetalningsterminerna icke utsträckas längre än till 1862 års utgång; c) erbjuden säkerhet för anbudets fullgörande.
Vid Fullmäktiges nästa sammankomst den 4:de derpåföljande
Mars blefvo de grunder, hvilka vid beräknandet af kostnaderna för 1860 års jern vägslån borde följas, af Fullmäktige fastställda.
Då dessa grunder i vissa delar skiljde sig från dem, som af Koinmitterade blifvit uppställda, skulle en ny beräkning öfver ifrågavarande kostnader uppgöras.
Uti denna nya beräkning, deruti borde tilläggas de kostnader och utgifter, som Riksgälds-kontoret, i egenskap af låntagare, måste utöfver den bestämda årliga räntan bestrida för den af Rikets Ständers Bank öfvertagna andelen utaf lånet, borde i öfrigt intagas enahanda faktorer, som ingått i de förut uppgjorda beräkningarne, nemligen: a) den medgifna kapitalrabatten; b) det belopp, hvarmed kostnaderna för tillverkningen och utfärdandet af de i anledning af ifrågavarande lån utgifna dels 44 procent- och dels premie-obligationer kunde skäligen beräknas öfverstiga tillverkningskostnaden för inhemska obligationer; c) kursförluster vid indragningen och förvandlingen i svenskt mynt af de i Thaler Preuss.
Kurant skedda inbetalningarne å samma lån; 63 — d) Nord-Tyska Bankens provision för infriandet af Riksgälds-kontorets, till lånets indragning, å denna Bank utställda vexlar; och c) den i lånekontraktet betingade provision för utlottade obligationers och förfallna räntekuponers inlösen inom Tyskland.
Beträffande åter de oundvikliga kursförluster, hvilka vore att för Riksgälds-kontoret emotse vid anskaffningen och tillhandahållandet å utlänsk ort af erforderliga medel i Thaler Preuss.
Kurant för de hvarje halft år förfallande amorterings-liqviderna, så ansågos dylika, af tillfälliga förhållanden hufvudsakligen beroende, kursförluster icke böra upptagas i den på bestämdt angifna faktorer grundade beräkning, om hvars uppgörande nu vore fråga.
Vid Fullmäktiges sammankomst den 11 Mars blef den nya beräkningen företedd och vid påföljande sammanträde den 15:de i samma månad af Fullmäktige gillad.
1 öfverensstämmelse med denna beräkning, antogo Fullmäktige att lånekostnaderna för 1860 års jernvägslån uppgingo till 6j procent, till hvilket procentbelopp kapitalrabatten vid nu ifrågavarande inhemska låns upptagning alltså af Fullmäktige bestämdes; dock under förbehåll att, vid slutliga fastställandet af rabatten å detta lån eller utsättandet af det pris, emot hvilket obligationer komme att utlemnas, äfven taga i betraktande de olika iånevilkor jemte andra särskilda förhållanden, som skäligen kunde inverka på bestämmandet af de relativa kostnaderna för sistlidne års jernvägslån och en emot ouppsägbara obligationer inom landet företagen upplåning.
Sedan detta beslut blifvit fattadt, öppnades samma dag det enda inom den utsatta tiden inkomna anbudet, hvilket befanns undertecknadt af Stockholms Enskilda Bank, genom dess verkställande
Direktör, samt af bolaget D.
C:o och Grosshandlaren C. G.
Cervin, hvilka gemensamt erbjödo sig att, på de uti bilagdt kontraktsförslag uppgifna vilkor, öfvertaga lånesumman, 3,000,000 R:dr R:mt, till ett pris af 92 procent af obligationernas nominella belopp, under förbehåll att vid sista liqviden få tillgodonjuta 2 procents provision å obligationsbeloppet, 3,000,000 R:dr R:mt, såsom ersättning för besvär och kostnader.
Vid sammankomst den 21 Mars förklarade
Fullmäktige sig icke kunna antaga det gjorda anbudet, men i sammanhang dermed väcktes det förslag, att, sådant oaktadt, åt dem, som gjort detsamma, erbjuda lånet emot de betalnings- och öfriga vilkor Fullmäktige, med tillämpning af Rikets Ständers beslut och föreskrifter, funne sig kunna för hela lånets öfvertagande medgifva.
Före slutliga afgörandet af frågan om bestämmande af beloppet utaf den kapitalrabatt samt öfriga vilkor, hvaremot lånets öfvertagaude sålunda skulle åt ofvannämnde associerade utbjudas, ville dock Fullmäktige, såsom tillägg till den redan uppgjorda och af dem godkända beräkningen öfver kostnaderna för 1860 års jernvägslån, erhålla en utredning af de ökade utgifter, hvilka, med ledning af kursförhållandena under sednaste åren, kunde förslagsvis beräknas uppkomma i och för anskaffningen af de vexlar, som komme att erfordras vid förestående liqvider af ränta och förfallna obligationer; och lemnades Fullmäktiges Sekreterare uppdrag att uppgöra den i sagde hänseende äskade utredning.
Vid Fullmäktiges sammanträde den 25 Mars aflemnades berörde utredning, enligt hvilken, såsom obestridligt resultat af de erhållna upplysningarne och gjorda beräkningarne, antogs att de förut uppgifna och till 6.J procent beräknade kostnaderna för 1860 års utrikes jernvägslån, genom anskaffningen af den utländska myntsort, hvarmed detta lån till kapital och ränta skall liqvideras. kom - 64 — me att okas med åtminstone en procent af samma
Iåns hela belopp, så att dessa kostnader kunde beräknas uppgå till minst sju och entredjedels procent.
Då Fullmäktige icke funno något att anmärka emot den sålunda uppgjorda nya beräkningen, ansågo de fleste bland de vid sammanträdet närvarande Fullmäktige, hvilka alltså godkände denna beräkning, sig kunna och böra antaga att de, enligt protokollet för den 15 Mars till 6^ procent beräknade kostnader för ifrågavarande lån, då de genom kursförluster förorsakade förhöjda utgifter vid ränte- och amorterings-liqviderna äfven afsåges, kunde och borde beräknas till en procent utöfver det i åberopade protokoll uppgifna belopp och således till sju och entredjedels procent af lånekapitalet, samt att följaktligen, efter afräkning af kostnaderna för lånets upptagning och indragning samt liqviderande, det i Riksgälds-kontoret i anledning af sagde lån inflytande kapitalbelopp i sjelfva verket utgjorde endast 92jj procent af den upplånta summan.
Sedan Herr Riksarkivarien Nordström, på anförda skäl, reserverat sig mot detta beslut samt Herr Friherre Tersmeden, såsom jemväl ledamot af Stockholms Enskilda Banks Direktion, förklarat sig jäfvig att deltaga i Fullmäktiges beslut angående lånets erbjudande åt nämnda Bank, togo Fullmäktige frågan om ett sådant erbjudande under öfvervägande, dervid Fullmäktiges pluralitet, som förklarade sig vilja särskildt bestämma beloppet af den provision, som kunde anses skäligen böra låneöfvertagarne tillerkännas såsom godtgörelse för besväret med obligationernas försäljning samt deras och derför inflytande medels redovisande, äfvensom till ersättande af andra dylika utgifter, beslöt att erbjuda Stockholms Enskilda Bank samt bolaget D. Carnegie &
C:o och Grosshandlaren Cervin att, under de, enligt Kongl, kungörelsen den 29 sistlidne December af Kongl. Majit och Rikets Ständer föreskrifna vilkor och för öfrigt, i afseende på meranämnde statslån, meddelade bestämmelser, öfvertaga detsamma mot en kapitalrabatt af sju procent eller med skyldighet att till Riksgälds-kontoret inbetala nittiotre procent utaf de för samma lån utfärdade 4,j procent obligationernas nominella belopp.
Beträffande åter den väckta frågan om en till visst belopp af hela lånet bestämd sådan provision, som i det inkomna låne-anbudet fordrats för betäckande af de med lånets öfvertagande förenade kostnader, ansågo sig Fullmäktige böra taga i betraktande dels den omständigheten att, derest de nya obligationerna skulle genom
Riksgälds-kontorets omedelbara försorg föryttras eller utom hufvudstaden tillhandahållas hugade lånegifvare, dylika särskilda kostnader svårligen kunde för detta verk undvikas, och dels det förhållande att, med afseende å den till ränte- och amorteringsliqviderna anvisade och efter lånets hela belopp lämpade annuitet, tillgång till en sådan provisions utbetalande komme att beredas genom den i beräkningen öfver de relativa kostnaderna för sistlidet års jernvägslån och nu ifrågavarande lån, icke upptagna kapitalvinst, som för Riksgäldskontoret borde uppkomma genom inköp under pari af de obligationer, med hvilkas kapitalbelopp lånet skulle årligen amorteras.
Ehuru denna vinst icke kunde på förhand till något uppgifvet visst belopp beräknas, syntes dock med säkerhet , kunna antagas, att åtminstone under en del af lånetiden, en sådan vinst till ett jemförelsevis icke obetydligt belopp borde komma låntagaren till godo och alltså minska dennes kostnad för det ifrågavarande lånet; och ansåg sig
Fullmäktiges pluralitet fördenskull, under ofvan fastställda vilkor, kunna bevilja den i låneanbudet äskade provision af 2 procent utaflänes lunman.
Emot detta beslut, som fattades af Ordföranden H. Exc. Herr Grefve Sparre, Herr Majoren af Geijerstam, Herr Grosshandlaren Berg, Herr Handlanden Brinck samt Riksdagsfulimägtige L. M. Knutsson och OlausEriksson, hafva Herr Riksarkivarien Nord - — 65 — ström, Herr Komminister Beckman och Herr Justitie-Borgmästaren Gråå anmält sina reservationer, dervid den förstnämnde, bland annat, erinrat derom att, genom det åt lånets öfvertalare under namn af provision beviljade ytterligare afdrag af två procent, reducerades den effektiva inbetalningen till 91 procent, eller till två procent under det af Fullmäktige sjelfva såsom maximum för 1860 års lån antagna och bestämda kapitalbelopp.
Sedan underhandlingarne med ofvanomförmälda låneöfvertagare ytterligare fortgått, på sätt Fullmäktiges protokoller för den 28 Mars samt den 4, 6 och 11 April närmare gifva vid handen, blef kontrakt angående det erbjudna lånet ä 3,000,000 I’:dr sistnämnde dag, uppå ömsesidigt godkända och antagna vilkor, afslutadt emellan Fullmäktige, å ena, samt Stockholms Enskilda Bank, D. Carnegie &
Cervin, å andra sidan.
Då llevisorerne, till upplysning såväl om innehållet af berörde kontrakt, som om ordalydelsen af de för lånet utfärdade obligationer samt angående den i kontraktets 6 § omförmälda amorteringsplan, ansett sig böra vid denna berättelse foga afskrifter af dessa handlingar (Bil.
Litt. C, D och E), få Revisorerne här endast i korthet anmäla, att låneöfvertagarne genom berörda kontrakt förbundit sig att före vissa utsatta terminer tillhandahålla Riksgälds-kontoret hvarje gång en sjettedel af det kontraherade lånet, så att detsamma med hela sitt belopp blefve inbetaldt inom slutet af September månad nästkommande år, dock med rättighet för dem, att äfven före de bestämda terminerna verkställa dessa inbetalningar; att låneöfvertagarne vid hvarje skeende inbetalning skulle äga att sig tillgodoberäkna och innehålla dels såsom kapitalrabatt 7 procent, dels såsom provision 2 procent af inbetalningsbeloppet; att obligationerna, hvilka skulle förskrifvas med 4\ procent ränta, skulle utfärdas ä 3:ne valörer, nemligen: Serien A. å 2,000 R:dr R:mt eller 500 R:dr i silfver, » B.