Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
December i685 upptager, hörde arrendet af de Silfver-Verket underlagda Sala, Möklinte, Norrby, Tärna, Kyla och Kumla Socknars (Tillhopa 173Mantal) behållna Räntor af gärder, vin ter-körslor, vindoch vask-körningar, skjutsfärd»- boskapsoch mantals-penningar, deraf dock de sistnämnda skulle efter fulla beloppet levereras; men Kongl. Majit för Grufvans aftagande, tid efter annan, måst bevilja Bergslaget högre betalning för det tillverkade Silfret, än i 1682 års Transport betingats, och jemväl fri utmyntning på vissa år; så och uppå Bergslagets ansökning om vidare frihets-års åtnjutande för Verket, följde, efter åtskillig jemnkning och reglering med Bergslaget, såsom resultat derå, Kongl.
Maj:ts Nådiga Transport-Resolution af den 9 September 1^41 > hvarigenom Bergslaget i Nåder efter läts och beviljades, att från nämnda dag framgent och evärdeligen, så länge Bergslaget förmådde efter rätt Bergsvis hålla Grufvan och Silfver-Verket vid magt och behörig drift, få behålla Verket, emot det att Bergslaget, i stället för det dess tillverka - Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. JV.o 29. 19 de Silfver, efter 1682 års Transport och sedermera gifna Resolutioner, blifvit af Kronan inlöst och betaldt efter derå fastställda priser, skulle till Kronan erlägga en afgift af tiondedelen af hela tillverkningen, hvilken borde till Kongl. Myntet inlemnas, och hvaraf, sedan berörde tiondedel blifvit afdragen, Bergslaget skulle återbekomma T9-:delar förmyntadt, för hvilka Bergslaget tillhörde att bestå myntare-lönén och slagskatten; mea att, då tillverkningen steg öfver 2000 lödige #, skulle dessutom till Kronan betalas för hvarje lödig # af Bergslagets -- af detta öfverskott, en Daler silfver m y n t, och om tillverkningen gick öfver 25oo lödige #, för hvarje överskjutande En Daler 16
Öre silfvermynt, på det Kronan skulle erhålla någon ersättning för dén.
Ränta och dagsverken, Kongl. Maj:t till Konst-statens underhåll beviljade Bergslaget i så måtto, att, i stället för den summa af 2400 Daler silfvermynt, Bergslaget, enligt 1682 års Transport, i nämnda ändamål fått af Silfver-tillverkningen innehålla, Bergslaget försäkrades att, mot det hela Verket, med Konst-staten och hvad dertill hörde , blefve af Bergslaget ensamt underhållet, framgent icke allenast orubbadt få åtnjuta alla de förläningar af Hemman och Räntor , som till Silfver-Verket och Sala stad af fordne Konungar donerade blifvit, 20 Kongl. Maj ds Nacliga Propos.
N.o 2 g. oell hvaruti Sala Stads- och Grufve-jorden vore inbegripen, utan ock att, enligt 1Q82 års Transport, åtnjuta Grufvedrängs-hjelpen af ofvannämnda så kallade nedre Sockliarne och de 6 öfriga i Salbergs Län, så ock Dagsverks-penningarne eller JordeboksRäntorne af de förra, äfven som Kyllinge Sågqvarn; och hvarjemte, såsom i 1682 års Transport, förbehölls Bergslaget Kyllinge qvarntull och skogarna uti Salbergs Län, samt slutligen hvad som Allmogen uti de 12 Socknarne, enligt Kongl.
Förordningar, Föreningar och Contracter, varit och än voro skyldige till Silfver-Verkets tjenst att prfestera, såsom konstgrufs-byggnader, dammars vidmakthållande, å-rensning, grässkärning, efterkörning, storstocks-körsei m. m., som derunder begripes, hvarmed bomme att förblifva såsom tillförene, så att Bergslaget, såsom innehafvare af Kronans rätt, egde njuta den på samma sätt, som då Kronan hade Verkets drift om händer.
Härförutan blef, i följd af samma Transporter, ett nytt Contract af Kongl.
Maj:ts och Rikets Kammar-Collegium den 20 September 1743 utfärdadt, hvarigenom Bergslaget under ett perpetuelt arrende, så länge och ej vidare än det efter rätt Bergsvis holle Silfver-Verket vid makt och med hill flit drefve Verket och riktigt betalade arrendet, blef upplåtet Räntorne af de sex Hbngl.
Maj. ts Nådiga, Pfopos.
No 2g. 21 nedre Socknarne i Salbergs Län, bestående af samma persedlar och utskylder, som * nämnas uti i685 års Contract; hvaremot Bergslaget till Kronan skulle betala en ständig afgift af 6718 Daler Silfvermynt, oell dessutom, då till verkningen slege öfver 2000 lödige #, såsom ersättning i i^35års ständiga Markegångspris på Ränte-persedlarne, en suecessift stigande afgift, som vid 2900 lödige # utgjorde 3i5o Daler, vid hvilken summa det sedermera komme att förblifva, ehuru högt tillverkningen än deröfver stege, emedan den ständiga arrendesumman, sammanlagd med denna förhöjning, svarade emot ständiga Markegångs-priset på Persedlarne , som Kongl. Maj:t 1^35 i Nåder approberat.
Enligt den öfversigt rörande förhållandet med Grufve-brylningen vid SilfverVerket, Bergs-Collegium i dess ofvanberörda underdåniga Utlåtande af den 21 Januarii 181S framställt, hade Grufvan vid i8:de seklets början råkat uti lägervall genom efterlåtna förberedande anstalter för framtiden ; men genom skickliga personer och ihärdighet återförts uti bättre tillstånd, så alt
Silfver-tillverkningen bibehölls emellan 2000 och 25oo lödige # intill år 1796, hvarefter tillverkningen, i anseende till felaktig brytnings-method för 60 år tillbak;*,, ii Kongl. Maj.ts Nådiga Propos.
N.o ag. kommit i aftag&nde, så alt elen från nämnda år till 1806 var årligen i medeltal vid pass 2200 lödige #, och de derefter föl- » jande 10 åren endast 1610 # årligen, utan att likväl någon anledning emot Bergslaget förekommit, att det underlåtit ställa sig utfärdade Författningar till efterrättelse, eller i öfrigt brustit i fullgörande af hvad Contracterne om Grufvedriften föreskrifva.
Emellertid, sedan Si 1 fver-Li 11 verkningen sålunda aftagit, och deremot priset å Räntepersedlarne efter hand stigit i värde mot Silfret, hade i samma mon Kronans förluster , så väl å de genom 1741 års Transport anslagne Räntor, som å sjelfva arrendet, ökats.
Då, på sätt Bergs-Collegium i dess förenämnda underdåniga Betänkande närmare utvecklat, för skatte-friheten af Grufve- och Stads-jorden, hvaraf den förra utgjorde tillsammans ioa3 Tunnland af Wäsby fordna Kungsgårds och andra Hemmans egor, och den senare bestode af nämnda Kungsgårds samt i6| Mantals egor, som, enligt Sala stads Privilegier af år 1624» blifvit donerade till delning emellan Tomterna i staden , hvilka från Grufve-driften förklarats oskiljaktiga, Kronan hade full ersättning medelst afgiflerna af Sala stad, som sannolikt icke kunde existera på detta ställe utan Jordbrukets och Bergsbrukets gemensamma biträde 5 då för Kongl. Maj. ts , Nådiga Propos. N-o 29.
23 den förmedling, som, i anseende till vattenskador, genom fördämningar vid SilfverVerket, måst förunnas ii| mantal, Kronan äfvenledes åtnjöte en icke obetydlig, om ej fullkomlig ersättning genom Räntorne af de uti Sag-ån anlagda Vattenverk, hvilka, om dessa fördämningar icke funuos, skulle förlora största delen af sitt driftvatten, hvilket sistnämnde förhållande äfven inträffade med Kyllinge så väl
Såg- som Mjöl-Qvarn, af hvilka den förre ifrån Dammarnes anläggning varit en Husbehofs-Såg för Konst-Staten, och den senare, skattlagd till 70 Tunnor Spannmål, från äldre tider och efter 1682 och 1741 Srs Transporter, förlänad till underhåll för de fattiga och förlamade samt i Grufvan slagna eller eljest förderfvade Arbetare och Bergsmän; och då, hvad Nora och Enåkers Allmänningar beträffar, hvilka blifvit Silfver-Verket upplåtna till understöd med storvirke och timmer, de så kallade ädlare Verken i allmänhet innehade sådana Skogar utan Recognitions-afgift; så visade det sig, att StalsVerkets egentliga förlust, i grund af 1741 års Transport, berott af de till Konst-Statens underhåll anslagna Räntor, jemte den så kallade Grufvedrängs-lijelpen, hvilken, tillkommen i fordna tider såsom lön till Grufve-drängarne, dem allmogen uti berörda Socknar, emot utskrifnings-frihetens åt - a4 Kongl. Maj.t Nacliga Propos.
N.o 2p. njutande, mäst anskaffa till Kronans Silfverbruk vid Sala, och först utgjord med en halfspann
Säd och 2 sk. i penningar af hvarje mantalsskrifven person, men alltsedan 1802 års Commission, efter öfverenskommelse med Allmogen, till ett faslstäldt belopp af 5i8 Tunnor Säd, väl utgår af Allmogen ulan afkorrtning i dess Hemmansränta, men i så måtto graverar Kronan, att derföre hestås dels lindring i Roteringen, sålunda, att i allmänhet
Tre mantal anslagits till Roten, i stället för
Två, hvarigenom uppkommit en minskning af ungefär 63 Soldater, dels en Tunna Spannmål till hvarje af de i63 Rotarne i Salbergs Fögderi; men hvaraf för bristande Spannmål utgår blott 22-| Kappar in natura på Rotén, och resten efter Tre Daler Silfvermynt Tunnan; och hade, enligt Utdrag af Bergslagets Uppbördsbok, värdet af Grufvedrängs-hjelpen, tillika med de öfrige till Konst-Statsmedlen hörande Räntovne, i medeltal af Tio år, från och med år 1806 till och med år i8i5, uppgått till 7,673 R:dr 47 sk. årligen, hvaraf då derifrån afräknas Kronans Tiondedel af den dåvarande låga Silfver-tillverkningen samt behållning å Myntare-lönen och Slag-skatten, tillsammans i medeltal 2,3oi R:dr 8 sk. 8 r:st., StatsVerkets förlust utgjort 5,872 R:dr 38 sk. 4 US t, — Hvad åter beträffade arrendet, en - Kongl. Majds Nådiga Propos.
OlS ligt 1743 års Contract, af Räntorna från de Sex nedre Socknarne i Salbergs Län, hade detsamma blifvit upprättadt under den synpunct, att Bergslags-Intressenterne deraf skulle hafva vinst, i mon som Silfvertillverkningen utgjorde mindre än 2900 lödiga fe, men att deremot Kronan, viden Silfver-tillverkning till detta belopp, skulle hafva full ersättning för de upplåtna Räntorna, i följd hvaraf Kronans förlust under nyssnämnda 10 år i medeltal uppgått till icke mindre än 7,821 R:dr 17 sk. 4 r:st. årligen, men hvilken förlust, såväl sorn den å de ofvan omförmäidte KonstStatsmedlen sedermera aftagit, isammamon som, jemte varuvärdenas fall, Silfver-ti 11- verkningen, hvilken alltsedan år 1820 bestigit sig till mer än 2,000 lödiga fe årligen, samt år 1826 till 3,087 och år 1827 till 3,oo3 lödiga fe, blifvit ökad genom de utvidgade och förbättrade arbets-processer, hvilka blifvit vidtagna i följd af anställda försök och uppgjorda planer vid ofvannämnda vetenskapliga undersökning, hvarvid ock utrönts, ej allenast att de varande eller snart blifvande tillgängliga Malmfallen voro tillräckliga att, under en tid af 20 till 25 år, gifva Malm för en årlig tillverkning af mer än 2000 lödiga fe, utan ock, att flera nästan till fullkomlig säkerhet bestyrkta anledningar voro, alt betydliga aG Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N.-o vig.
Malmförråd i obruleu klyft finnas, så väl på åtskilliga djup i Grufvans sydöstra och nordvestra andar, som under dess nuvarande botten, hvaraf en framtida större tillverkning vore att förvänta.
Vid de öfverläggnin gar, som nu emellan Bergs-Collegium och Bergslagets Deputerade, rörande dan ifrågavarande regleringen, egt rum, har hufvudsakligen kommit i fråga enahanda grund derför, som (Kollegium tillförene i dess underdåniga Betänkande af år 1818 framställt, nemligen inrättandet, genom årliga upplag, af en Fond, hvilken, genom dess blifvande afkastning, efter någon viss tids förlopp, kunde sätta en gräns för och i framtiden möjligen bereda någon ersättning för de uppoffringar Staten gjort till Silfver-Verkets fortsättande, förnämligast medelst det perpetula arrendet af Krono-Räntorne i de sex nedre Socknarna i Sahlbergs
Län, samt derjemte skydda Silfver-Verket emot eljest möjligen inträffande förfall eller afstadnande, och såmedelst under olyckshändelser , eller missgynnande conjuncturer, jemväl bidraga till Bergslagets säkrare bestånd; och ehuru Bergslags-lntressenterna föreställt sig, det någon rubbning icke kunde ske, utan deras eget medgifvande, hvarken i iy4I års Transport eller 1743 års Contract, enär Kongl. Ma/.ts Nådiga Propos. N. o. IQ 27 tle å sin sida uppfyllt de för evärdeligt åtnjutande deraf fasts tåld te villkor, och att • det vore lika oförenligt med helgden af de ingångna Contracten, som med möjligheten af Bergsdriftens ytterligare upphjelpande och sjelfbestånd, hvartill, medelst Bergslagets ansträngningar, första steget nu kunde anses vara taget, och således äfven med Statens sanna fördel, om
Bergslaget icke en längre tid finge åtnjuta de påräknade tillgångarne lill den uppgjorda planens ändamålsenliga utförande, intill dess sig visat, att Bergslagets sjelfbestånd vore för framtiden tillräckligen försäkradt, på hvilka grunder Inlressenterne icke kunnat förmås att ingå i alla de begifvanden och serskilda närmare bestämningar, Bergs-Collegium, med fästadt afseende å Kronans största möjliga vinst, föreslagit, hafva Intressenterna dock, under erkännande af nödvändigheten att så reglera, alt Staten med full säkerhet kunde påräkna upphörandet af dess ifrågakomna förluster, så fort nemligen sådant, med vinnande af det dubbla ändamålet af Statens fordel och Bergslagets bestånd, kunde 1 förenas, öfverenskommit om antagande af vissa sådana jemnkningar uti Bergs-Collegii förslag, hvilka borde bidraga dertill att göra den ifrågavarande regleringen å Statens sida mera antaglig, i samma mon, sorn, ulan någon kännbar afsaknad för Bergs - :>S Kongl. Maj ds Nådiga F ropos.
N.-o 29. lagets Intressenter, ändamålet med regleringen derigenom inom korrtare tid oell med större säkerhet kunde vinnas. —■ Såsom vilkor för regleringen har likväl Bergslaget förbehållit sig: 1:0
Att ingen rubbning i 11 tenderades, hvarken i Sala Stads Privilegier afår 1G24, eller Transporten af Silfver-Verket till Bergslaget den 2o:deJanuarii 16S2, och Stadfästelseu derå den 9 September 1741» med hvad deraf bärflyter, rörande Tionden, Myntare-lönen och Slag-skatten till Kronan, eller förlänade rättigheter till Konst-Statens underhållande med Dammar, Vattenledningar och Flottleder, ra. m., sorn Siifver-Vcrket är anslaget och Bergslaget af fordno njutit och begagnat. 2:0 Alt emedan Silfver-Verkets framtida förseende med nödiga kol, ved och byggnads-virke, är ett oundgängligt vilkor för en god och fullkomlig Bergsdrift, och denna borde kunna bestå, äfven med Allmogens, i de Verket såsom skogsdistrict anslagna Tolf Socknarne, skäliga frihet, att jemväl, när hela deras skogs-productioii för Bergsdriften ej behöfves, genom ett måttligt afsalu till andra, utan skogarnes förödande, sig försörja, den så kallade Nora Allmänning hel ooh hållen till Silfver-Verkets disposition öfverlemnas, att begagnas och förvaltas efter de serskilda Hushållsordningar, som för ändamålet linnas tjen - Kongl- Maj.-ti Nådiga Propos.
No 2g. 29 liga och aF Bergs-Coliegium stadgas, likväl utan någon derigenom uppkommande » rubbning uti enskildes derstädes tilläfventyrs redan egande lagliga rättigheter.
Deremot och emedan det åsyftade ändamålets vinnande hufvudsakligen derpå berodde, att de förluster, Stats-Verket lider genom 17/p års perpetuela Arrende-Contract, rörande de sex Socknarnes Räntor, må i framtiden kunna upphöra, under det att tillika Bergsdriften vid Silfver-Verket kommer i ett sådant skick, att Kronan af en högre tillverkning må njuta ersättning och någon vinst för de till Konst-statens under håll anslagna Räntor, har Bergslaget åtagit sig följande förbindelser, nemligen: 1:0
Att en Fond af Bergslaget inrättas, genom hvars afkastning Silfver-Verket i framtiden blifver i tillstånd att, med umbärande af vinsten på års Arrende Contract, upprätthålla Bergsbruket ifrån eljest möjligen inträffande förfall; och till hvilken Fonds formerande Silfver-Verket årligen ,och ehvad tillverkningen eljest må utgöra , men sålänge den ej öfverstiger 25oo lödige marker, afsätter5oo R:dr Banco, samt sedermera derutöfver 100 R:dr Banco för hvarje fulla 100 lödige marker, hvarmed Silfver- tillverkningen öfverskjuta’ nyss - I 3o Kongl. Maj.-is Nådiga Propos. N.-o 2Q. nämnda belopp af a5oo marker.
Och skulle, lill beredande af en ömsesidig större säkerhet vid beräkningen af Fondens progressiva tillökning, dessa Arliga afsättningar till Fonden utgå i Silfver efter de senare årens medelcurs, på det sätt, att, vid en Silfver-tillverkning al 25oo lödige marker och derunder, de årliga tillskotten till Fonden borde utgöras med 185 specie Silfver-Riksdaler, och hvilken afsättning för hvarje fulla 100 lödige marker Silfver, som utöfver 25oo årligen tillverkas, bomme att ytterligare ökas med ett nytt tillskott till Fonden af 37 Silfver-Riksdaler, hvilka sålunda afsatta medel skulle i gångbart mynt förvandlas efter medelvärdet af Bergslagets för året gjorda Silfver-försäljningar; kunnande ifrån skyldigheten till sådana afsättningar lill Fonden ingen befrielse Bergslaget medgifvas, utom vid sådana serdeles olycks-händélser, som 8 §. uti 1741 års Transport omnämnes, då Bergslaget, elter nödig pröfning af sakens vigt, borde hafva att förvänta skälig lindring. 2:0 Emot det alt' Silfver-Verket, under den tid, som för Fondens samlande beliöfves, finge åtnjuta 1743 års Arrende-Contract till alla delar, såsom hittills, orubbadt, borde hushållningen vid Verket och Bergsdriften under tiden i det görligaste Kongl. Majda I\läd!ga Propos. N-o 3,9. 31 sättas uti sådant skick, att utaf Malmtillgångens fortvarande välsignelse kan förväntas en högre tillverkning till Statens och Bergslagets gemensamma fördel; men den Fond, som sålunda, och efter hvad förut nämndt är, efter hand bildadas, förvaltas af Silfver-Verkets administration, under Bergslagets revision och Bergs-Collegii ytterligare controll , allt efter det serskildta Reglemente , som härom med Bergslaget kunde upprättas och vinna Kongl.
Maj:ts Nådiga stadfästelse, till befrämjande af Fondens behöriga förvaltning och dess förökande icke allenast genom de årliga tillskotten , utan ock genom den Ränta, som af medlens ändamålsenliga frugtbargörande härflyter, och hvarvid, för desto större säkerhets skull, borde/iakttagas, att fondens tillgångar, så fort sådant efter hand ske kunde, nedläggas uti jord-egendom, som emot viss spannmåls-ränta utarrenderas. 3:o
När på detta sätt en så stor Fond hunnit samlas, att årliga afkastningen deraf utgör eller motsvarar 1100 Tunnor Spannmål af hälften Råg och hälften Korn, en afkastning, hvilken efter antagen medelmarkegång för Spannmålen af 6| R:drB:o Tunnan, kunde anses ungefärligen uppgå mot Bergslagets vinst af 1743 års Arrende - 3 a Kongl. Maj yls Nådiga Propos. K.-o 2g.
Contract, komma Silfver-Verkets afsättning gar till fondens förökande att alldeles upphöra, men hvaremot Bergslaget ovillkorligen skulle, ifrån samma tid, antingen till Stats-Verket betala de genom Contractet arrenderade Räntorna till fulla värdet efter årliga Märkegången, med bibehållande af Contractet i allt öfrigt, eller ock komme detsamma att då genast upphöra, samt Ränlorne att till Stats-Verket öfverlemnas, allt efter som sådant vid den lidpuncten kunde befinnas vara för Staten eller SilfverVerket lämpligast; men den samlade Fonden skulle, jemte dess afkastning, i alla fall blifva med Silfver-Verket orubbligen förenad, dock att afkastningen årligen användes till samma ändamål, som om behållningen af Räntorne nu vore stadgadt.
För egen del har Bergs-Collegium härvid hufvudsakligen i underdånighet yttrat: att Collegium icke kunde ogilla de grunder, på hvilka Sala Bergslag ansett sin lätt, att bibehållas vid de, genom Kongl. Transport-Resolutionen den g September in4r ’ och Arrende-Contractet den 20 September 1743, Bergslaget upplåtna och Silfver-Verket åtföljande förläningar och donationer, helig och orubblig, så mycket mera som Bergslaget å sin sida icke undandragit - f Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N:o 29.
33 dragit sig, att ställa sig utfärdade
Författningar och föreskrifter till efterrättelse, samt att, om äfven, emot förmodan, beståndet af Contraclet skulle, genom målets öfverlemnande till laga pröfning, kunna häfvas, Collegium svårligen kunde inse hvad som dermed i sjelfva verket vore vunnet, såvida som det nemligen torde böra antagas, å ena sidan, att Silfver-Verket, utan något direct understöd, ungefärligen motsvarande det Bergslaget nu, i grund af ingångna Contracter, tillgodonjuter, för det närvarande icke skulle kunna fortdrifvas på rätt bergsvis eller med behörigt fullföljande af den plan, som för Grufvebrytningen och i allmänhet
Silfver-tillverkningens successiva utvidgande redan blifvit uppgjord och till en del, med dryg kostnad, i verket ställd, och, å andra sidan, alt Silfver-Verkets öfverlemnande åt sitt eget öde, i det verkligen lofvande skick, hvari detsamma sig nu befinner, och efter så stora derå förut gjorda uppoffringar, skulle, genom de menliga och förstörande verkningarnederaf på ortens urgamla folknäring, samt de enskilde delegarnes bestånd, för det
Allmänna tilläfventyrs medföra större eller i visst afseende mera känbara förluster, än dem man ifrån början Bih. till B.
Prof. 1828 och 1829. 1 Saml.j 2 Band. 2:dra Hcift. 3 34 Kongl. Majds Nådiga Propos.
N-o 29. genom förändringen velat undvika.
I betraktande således deraf, att så väl den ifrågavarande ortens, som det allmännas intresse fordrade upprätthållande af Sala urgamla Silfver-Verk, som under serskilda tidskiften tillförene varit af stor vigt för Stats-Verket, och som nu under senare åren blifvit uppbragdt till den icke så obetydliga tillverkningen af 3ooo lödiga marker Silfver och deröfver; att en vidtagen förändring eller rubbning utaf de angående Silfver-Verket hittills gällande Kongl. Resolutioner eller i behörig ordning ingångna Contracter skulle, utan Bergslagets begifvande dertill, vara betänkligt, så länge icke visadt är, att Bergslaget, å sin sida, förverkat de rättigheter, som derigenom blifvit detsamma formligen tillerkända ; samt att för öfrigt en nu vidtagen oförväntad åtgärd till inskränkande eller försämring af de förmåner och vilkor, hvarmed Silfver-Verket för närvarande af Bergslaget innehafves, skulle blifva icke allenast för rörelsen och orten skadlig, utan äfven förnärmande de Bergslags-Intressenters rätt som, genom ingångna köp och på god tro, af deras nu innehafvande Bergsmans-tomter med tillhörande Grufvedelar, blifvit egare, under den skäliga förväntan, alt, emot fullgörande af åtagna skyldigheter i afseende på Bergsdriften, oqvaldt få till - Kongl. Maj:ts Nådiga.
Propos. N.o 2g. 35 godonjuta de dem af Staten derföre till erlända förmåner ; har Bergs-Collegium, ehuru dess bemödande att för Stals-Cassans större vinst närmare sammanjemnka Collegii år 1818 uppgjorda plan för Regleringen och Bergslagets sedermera yttrade åsigter, endast i vissa delar rönt någon framgång, trott sig böra till antagande å Kronans sida hemställa ofvan intagna Reglerings-förslag, hvarigenom ett säkert, om än något aflägset, mål skulle sättasjför de uppoffringar, som Staten, måhända ej alldeles förgäfves, under den framflutna tiden gjort och ännu någon tid måste göra för vidmakthållandet af Sveriges så till sägande enda SilfverVerk; och har Collegium till denna hemställan ansett sig ega så mycket större anledning, som dels, å ena sidan, tiden för den ifrågavarande Fondens samlande, genom en högre uppdrifven Silfvertillverkning, deröfver Collegium eger att i möjligaste måtto bålla hand, torde i verkställigheten och genom en klok administration kunna betydligen förkorrtas, dels äfven, å andra sidan, Collegium holle före, att omsorgen för Verkets behöriga och vidare uppkomst kräfde nödig tillsyn derå, att, genom de årliga tillskottens alltför höga uppstegrande, Bergslagets krafter icke fingo medtagas på ett satt, som kunde blifya menligt både för sjelfva Bergsbruks-rö - 36 Kongl. Maj ds Nådiga Propos.
N-o 2g. reisen, såsom folknäring betraktad, och för de enskilde delegarnes bestånd samt det Allmännas verkliga fördel, oberoende af den förut opåräknade och således tillfälliga penningevinst, som genom förläningarnas indragning möjligen kunde Stats-Cassan tillskyndas. —■ Vidkommanda serskildt de, så kallade Konst-Stats-Räntorne, sorn Bergslaget, till följe afl ^4* års Kongl.
Transport-Resolution, innehafver, har Bergs-Collegium ansett frågan derom nu mera så mycket hellre böra tills vidare förfalla, som Stats-Verket vid nuvarande
Silfvertillverkning af 3,000 lödiga marker årligen, icke allenast till fullo njuter ersättning för dessa förlänade Räntor; utan äfven derutöfver har att påräkna någon direct vinst.
På de grundade skäl Bergs-Collegium sålunda i underdånighet anfört, och då i öfrigt, genom en ökad Silfver-tillverkning, i följd af den vid Silfver-Verket antagna förbäLtrade plan för Grufve-driften, Staten hädanefter icke komme att vidkännas så ansenliga förluster i och för dess åt detta Verk medgifna förläningar