Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom den nu föreslagna nedsättningen af minimi-beloppen, till hälften al hvad förra förslaget innehåller, hafva Utskotten gått en, i deras tanka, tjenlig medelväg emellan olika meningar.
Hvad angår den uppkastade frågan, huruvida actie må ställas till innehafvarén, så lärer det finnas tydligt, att, enär den löpande egenskapen ingalunda strider emot naturen af actiebref i allmänhet, och berörde fråga af Lagen med tystnad förbigås, densamma måtte ankomma på Bolagets eget afgörande.
J9 §•
Att påbjuda nedsättning i allmän vård af mera än 25 proc. af teckningssumman, hafva Utskotten, i betraktande af öfrige föreslagna garantier, trott icke vara nödvändigt, och utan verkligt behof bör man ej minska de tillgångar, som för Bankrörelsens bedrifvande kunna behöfva användas.
— Några öfvervägande fördelar af de öfrige inom Riks-Stånden framställde olika förslag i detta ämne hafva Utskotten ej kunnat ipse.
Anmärkningarne derom, att inteckningar, så vida de skola, eftef denna §., såsom säkerhet godkännas, ej borde öfverstiga | af den intecknade pantens taxeringsvärde, äfvensom att ej andra än ”allmänna.” räntebärande papper skulle få till den ifrågavarande nedsättningen användas, finna Utskotten ej tillräckliga skäl alt biträda.
Intecknings-säkerhet kan mången gång vara fullgod, om den än något afviker från nyssnämnde förhållande till taxeringsvärdet; och bland andra räntebärande papper äro t. ex. sådane som Trollhätte-Bolags-actier, obestridligen goda, ehuru de icke kunna rätteligen kallas ”allmänna”.
Skulle, under tidens lopp, värdet på säkerhelshandiing af det ena eller andra slaget nedgå under hvad som fordras, så bör anmärkning derom göras vid den årliga revisionen, och annan säkerhet genast sättas i stället. 32 Banco- och Lag-Vt skottens Utlåtande N.o 4'
De nu gjorda tillägg till hvad 19 §, i förra förslaget innehåller förmoda Utskotten till rigtigheten icke bestridas. 20 §.
Det bär blifvit påmint, dels att den här stadgade nedsättningen möjligen icke skulle erfordras till så stort belopp, dels ock att inbetalningens verkställande med Bankens egna sedlar borde förbjudas; men för Bankens soliditet anse Utskotten åtminstone 25 proc. af leckningssumman böra inom viss kort tid ställas under Banco-styrelsens disposition; och det omförmälde förbudet vore utan ändamål, enär påföljden endast blefve den, att man i den ena bancoluekan, för Bankens egna sedlar, vexlade till sig det mynt, hvarmed man straxt derpå gjorde insättningen vid den] andra. 21 §- Man bar vélat härigenom lemna Banken en lätt utväg alt bereda sig rättighet till vidgad rörelse utöfver leckningssumman, med bibehållande af oförminskad säkerhet åt dess borgenären 22 §.
Den åsigt, att Acliebankerne hafva deras rätta sphere i en större rörelse, än de solidariska Bankerne, utgör motivet för skillnaden i den för hvardera utsatta minsta sedelvaleur; 5 B:dr Courant, såsom minimum för Actiebanks creditsedel, innefattar en medelväg emellan de härom yttrade olika meningarna. 23 §.
Hvad angår de i förra förslaget gjorda bestämmelser, rörande tepkningssumraans och lottbrefvens minsta belopp, samt minsta antalet af delegare, så hafva Utskotten icke funnit skäl till ändring förekomma; och beträffande de gjorda framställningarna derom, att 10 till 20 delegare borde hafva hvar för sig insatt ett större capital, så tycks behofvet af ett stadgande derom till det mesta förfalla, enär, af en millions teckningssumma, 20,000 R;dr belöpa sig, per medium, på hvar och en af deiegarne, antagne till antalet 5o. 24 §.
Sedan Utskotten förut i 9 §. bestämt fordringsegarnes rätt emot Directeurerna, har 24 §• ansetts bora handla endast om delegarnes ansvarighet.
Banco- och Lag-Utskoltens Utlåtande N:0 4' 33 righet.
Det har nemligen icke undfallit Utskotten, att en sålunda begränsad excution skulle för borgenären medföra serdeles stora svårigheter att göra sin betalningsrätt fullt gällande, och Utskotten hafva derföre nu tillåtit borgenären att, så snart tourén kommer till delegarne, få för hela sin fordran vända sig emot hvilkendera bland dem, som honom godt synes.
Det har utgjort föremål för öfverläggningar, hvad rätt den delegare, sorn sålunda måst betala Bolagets gemensamma skuld, sedermera skall åtnjuta emot sina med-delegare.
Men denna fråga hafva Utskotten ansett vara al den för Bolagsmännen inbördes enskilda beskaffenhet, att något stadgande derom icke behöfde i förevarande
Den kan utomdes äfven efter allmän Lag bedömas, 25 §.
Enär man visserligen af giltiga skäl tillåter den i personelt ansvar varande Bolagsmannen att frånträda Bolaget och ansvarigheten, utan borgenärernts hörande, så fordrar deremot dessas rätt, att den afgångne
Bolagsmannens ansvar fortfar åtminstone så lång tid efter det förändringen tiraat och blifvit kungjord, att borgenärerne, derest de anse sin säkerhet minskad, må, före samma tids utgång, hinna uttaga deras fordran hos Banken, och, om betalning der brista skulle, göra deras anspråk emot den omförmälde Bolagsmannen gällande.
I fråga om solid: delegarens enskilda borgenärs rätt, att i den Bih. till R.
6 Sami. i Afd. 3:dje Häjtet. 5 34 Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande N.-o 4. förres ställe ingå i Bolaget, äfvensom i afseende å afliden delegare® arfvinges rättigheter, är något undantag icke gjordt ifrån de grunder allmän Lag innefattar. 26 §.
Då Lagen bjuder, att de solidariske delegarnes antal skall vara minst 5o, och icke tillåter någon minskning derunder genom Bolagets frivilliga åtgärd, synes man, för den händelse, att en sådan minskning af annan orsak skulle inträffa, såsom till följd af delegares dödsfall, concurs eller bortflyttning ur landet, också böra, genom något tjenligt äfventyr, tillhålla Bolaget att söka med sig införlifva nya lika ansvarige delegare i de afgångnes ställe, till det erforderliga antalet.
Detta skulle eljest, efter någon tids förlopp, möjligen komma att stå betydligt under det stadgade minimum; och att medgifva ett sådant förhållande, vore detsamma som att förklara, det man ansåge hela lagbudet om ett visst antal delegare vara af föga vigt. 28 §.
I anledning af det gjorda yrkandet, att, äfven af solidarisk Bank, nedsättningen borde ske i allmän vård, må erinras, att
Utskotten ansett delegarnes solidariska ansvarighet uppväga den garanti för slutlig betalning, sorn, hvad Actie-Bank angår, är med nedsättningen under allmän Yård åsyftad, 3o §.
För en del af de här nämnde fall stadgades redan i 7, 8, 21 och 27 §§. af förra förslaget privilegii förlust.
Ansvarsbestämmelserna på dessa ställen äro nu sammanförda; och för öfrigt hafva Utskotten dels tillagt enahanda äfventyr för sådane lagöfverträdelser, hvilka till deras orsaker och följder äro för allmänheten af en serdeles hotande caracter, dels ock till Kongl. Maj:t öfverlemnat, att, derest Bank i annat hänseende bryter emot denna Lag, efter omständigheterna, förelägga vitén eller förlust af privilegium.
Ännu återstår att redogöra för några af de beslut, hvarifrån ofvanberörde lagförslag utgått.
De stadganden som i 14» >5 °ch 26 §§. af förra förslaget finnas Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande N--0 4- 35 intågne, ii ro icke i senare förslaget bibehållne.
Hvad 14 §• angår, så förmoda Utskotten hvarje stadgande i detta ämne vara af beskaffenhet, att svårligen kunna utaf
Domstol tillämpas, och dessutom mindre behöfligt, så snart Banken är underkastad behörig offentlighet.
Den Bank, sorn, genom lidna förluster, råkat på veterligt obestånd, och icke genom delegarnes tillskott erhåller nödig förstärkning, måste ofelbart, i saknad af credit, nödgas upphöra. i5 §. åter blir öfverflödig, derest, enligt Utskottens gjorda hemställan, en serskild Författning kommer att utfärdas i det ämne, hvarom denna §. handlar; och 26 §. synes äfven kunna och böra utgå, uppå de i reservationerne emot förra förslaget i denna del upptagne skäl.
Det är vordet påmindt, att Actie-Banker och solidariske Banker borde i denna Lag upptagas såsom ett enda slag, utan all skiljaktighet.
Men den serskilda garanti, sorn solidarisk Bank, framför Actiebank, erbjuder uti delegarnes större ansvarighet, tyckes utgöra ett tillräckligt motiv för skiljaktiga lagbestämmelser i afseende å hvartdera slaget.
Huruvida gränslinien dem emellan blifvit rigtigt uppdragen, är hvad som kommer att af Rikets Höglofl.
Alt, såsom vidare blifvit yrkadt, förbjuda anläggandet af Actiebanker på andra ställen, än i de stapelstäder, der börser och mäklare finnas, vore, efter Utskottens tanka, en af behofvet icke påkallad och, möjligen för vissa orter, menlig inskränkning i delta hänseende.
Bankerne att ständigt hafva en viss minimi-cassa, i förhållande lill den utelöpande sedelstocken, hafva Utskolten ansett tilläfventyrs icke kunna uppfyllas.
I denna fråga synes dessutom Bankernes eget interesse för deras bestånd göra Lagens bud öfverflödigt.
Att den nu föreslagna Lagen icke må ega tillämpning på de Privatbanker, som redan uppkommit och organiserat sig i öfverensstämmelse med en äldre Författning, nemligen Kongl. Kungörelsen den 14 Januarii 1824» lärer finnas uppenbart, men att förbud äfven för dem emot utgifning af alltför små sedelvaleurer synes likväl vara af behofvet påkalladt; och Utskötten få således hemställa, alt Rikets Ständer hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhålla, det måtte, antingen såsom ett tillägg till Lagen för en - 36 Banco- och Lag-Ulskoltens Utlåtande N.o 4- skilda Låne- o c A Sedel-Banker, e//er genom serskild Kungörelse* förklaras: att, hvad Kongl.
Kungörelsen den 14 Januarii 1824 stadgar, angående enskilda Banker eller Disconter, hädanefter skall gälla, endast i afseende på sådane Banker, som redan äro inrättade, hvilka vid deras undfångne privilegier, under den derföre återstående tiden, måga orubbadt bibehållas, derest de ej sjelf ve önska att före samma tids utgång få deras statuter förändrade till öfverensstämmelse med ofvanberörde
Vidare få Utskotten, under åberopande af de grunder förra Betänkandet upptar, å nyo, med någon redactionsförändring, framlägga det i samma Bet. pag. 16, intagne och utan anmärkning, lemoade förslag: det måtte Rikets Högloft.
Ständer, för deras del, besluta utfärdandet af en Författning derom , att i5 Cap.
Handels Balken och Kongl. Förordningen den 28 Junii iyg8, an gående hvad Bolag iakttaga böra, som under så kallad firma, eller serskild antagen handteckning , vilja Handelsoch Fabriksrörelse idka, böra tjena till efterrättelse äfven för sådane Bolag, som ingås i ändamål att upp- och utlåinings-röreise bedrifva, utan dermed förenad rättighet att utgifva tryckta eller graverade sedlar.
Emot den i förra Betänkandet, pag. 28, föreslagna anhållan hos Kongl. Maj:t, att, vid utfärdande af Bank-privilegier, desamma måtte, så vidt möjligen ske kan, så ställas, att den bestämda tiden för hvartdera Bolagets verksamhet lomme alt ungefärligen på samma gång för dem alla utlöpa, har man anfört, att försigtigheten snarare fordrade en framställning i motsatt syftning, emedan, om privilegierne för de Privatbanker, som inom en tid af i5 å 20 år hädanefter kunde bildas, skulle vid en och samma tidpunkt löpa till ända, penningeförlägenheten och stock ning i näringarne sannolikt skulle dervid uppkomma; och få Utskotten, i betraktande häraf, omförmälde, i förra Betänkandet gjorda hemställan nu frånträda.
Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande N:o 4- 37
Det förslag till stadgande om straff för efterapning och förfalskning f Privatbankernes sedlar, sorn i förra Betänkandet, pag. 28 5:te raden nedifrån, förekommer, torde, fastän någon anmärkning deremot icke blifvit gjord, böra till redaotionen jemkas och erhålla förändrade följande lydelse: att hvar, som eftergör eller Jörfalskar enskilt Låne- och Sedel-Banks tryckta eller graverade creditsedel, äfvensom den, hvilken utpränglar sådan veterligen eftergjord eller förfalskad sedel, skall fällas till det straff, som, i afseende å Rikets Ständers Banks sedlar, för enahanda brott stadgadt är.
Slutligen få Utskotten vördsamt öfverlemna, om icke, derest Kongl.
Maj:t skulle vägra Nådigt bifall till Rikets Ständers i underdånighet gjorda hemställa71, om antagande af Riksdaler Courant såsom myntenhet, de här ofvan stadgade penningebelopp måga i annan myntsort bestämmas, utan rubbning af de härigenom uttryckta värden.
Häfte 3* innefattar
Reser valro nense emot föregående Utlåtande N:o 40 Bihang tili R.
Prot. 1834 och i83S. 6 Sami. a Afä. <5 3:dje Häftet.
Hor till Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande IV.o 4- r Reservationer: af Herr Grefve Frölich, D.: ”Det torde böra medgifvas afven af dem, som icke anse Lagstiftning
För enskild Bankrörelse såsom ett af de vigtigaste mål vid denna Riksdag, att uppgiften derom varit en af de svåraste.
Skulle det lyckas, så kan Sverige skryta att vara det enda land, i verlden, hvars Bankrörelse systematiskt grundades på Lag, — och hvad betydde väl då mödan man användt för alt få en sådan?
Icke nog eljest dermed, att enskilda Banker baft både förutfattad motvilja och måhända sakinteressen emot sig, grundsatserne derföre hafva varit mångfaldigt olika, nya och främmande för mångå och hittills outredda.
Ändtligen har den practiska svårigheten att bereda och redigera ett Lagförslag med 3o §§. varit så stor, att det efteråt måste väcka förundran, huru man ens vågaL företaga ett sådant opus.
Man föreställe sig en samling af 52 personer, deraf en dei ambulatoriskt deltagit i öfverläggningar och partiela beslut, hvarefter andra senare majoriteter måst rätta sig, en del reaclionsvis sökt återgå till äldre förkastade, alldeles stridiga åsigter och på köpet en, sedan återremissens ankomst, alldeles ny uppsättning af Utskottens Cancellie; så lärer man finna, i synnerhet med någon erfarenhet om hvad lagredaction vill säga, att det gränsar till det omöjliga att efterkomma afla postulale?, deraf jag endast vill uppräkna: skyldigheten att, utan hufvudgrundsätsernes förnärmande, efterkomma de i Riks-Stånden gjorde anmärkningar vid det äldre förslaget; urskilja den fria gränsen emellan föremål för organisations’, ag och reglemente; alt göra så få ändringar som möjligt i redan exsisterande, men till denna nya sak icke fullt til!ärppligarf Lagar för Bolag, försträckning, utsökning och concurs; samt slutligen uppställa alla de genom partiela voteringar till det mesta på olika tider tillkomne besluten i en sådan form, ett sådant sammanhang, att tydlighet och en icke alltför ringa grad af fullständighet derjemte uppkommo.
Redan tidigt insåg jag dessa svårigheter och har nu mera kommit till den öfvertygelse, rörande all lagredaction, att den aldrig kan frambringa något dugligt, derest icke de, som under öfverläggningar finnas af stridiga och oförenliga syftningar hvar lör sig utarbeta alternativa förslag — det enda sätt, hvarigenom enhet kan vinnas.
Här hade jag tillräckliga anledningar att befara, det resultatet möjligen skulle kunna bli en väfnad af så heterogena, hvar för Eskäng till R.
Prof. i83å och i83S. 6 Sami. a Afd. i Häjtet 3* i Hor till Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande N.o 4- sig bristfälliga och ojemna trådar, att de omöjligen kunde bära sig i slycke, jag skyndade alltså att tillsammman med några män, som ville åt samma håll, göra en egen uppränning, hvilken före discussionens början öfver återremisserne var färdig, och lemnade mig en stor fördel framför dem, som blott hade en punkt i sender till föremål, den nemi. att vid hvarje tillstyrkt förändring i det gamla förslaget, jag kunde inse det helas blifvande sammanhang och derjemte under det jag fick ytterligare tillfälle granska egna åsigter och begagna alla motsidans invändningar för att rätta fel i mitt eget förslag, mig, såsom icke bunden af något beslut, var öppet att undvika alla de misstag jag hos motsidan kunde upptäcka.
Jag har ansett mig böra nämna, att det är på detta sätt, som, efter otaliga correctioner, milt alternativa förslag tillkommit.
Jag skall söka närmare motivera detsamma i del följande, men anser nödigt dessförinnan utpeka några af de, efter min tanka, väsendtliga felaktigheter, hvarmed Utkottens förslag äro behäftade.
Anmäi lenin" ar.
Fastän lemnad utan anmärkning i Stånden, har Lagens titel blifvit alldeles omändrad, och dermed hela offentligheten — en så vigtig distinction, såsom motsats emot Privat-Banker af några få personer, utan delegation — blifvit kastad åter i skuggan.
Sannt är likväl, att den förra titeln hade det felet, att icke utmärka dessa Banker såsom Sedel-Banker i motsats emot dem, som röra sig endast med Stats-Bankens mynt, N:o a. Något godtyckligt och utan att någonting derigenom vunnits, har man förändrat uppställningen i de 4 första §§. emot hvad den var i gamla förslaget, hvarigenom händt, att icke mindre än 5 serskilda ämnen influtit i §. i. nemi. ci) den halfqväfda distinctiva grundsatsen om vilkoren för Creditsedel-utgifningen, b) om sättet att få privilegium, c) om Kongl. Maj:ts pröfningsrätt, d) om octroytidens maximum och e) om förbud att påräkna understöd af allmänna medel.
Deremot har man, med frånryckande af hvad borde genom mellanmening uttalas i punkten a) nemi. delegationen till en Direction i §. 3, apphöjt denna detalj till värdighet af serskild §.; som det vill synas, utan ändamål, omnämnt, att Directionen kunde förses med instruetion, hvilket endast då behöfde sägas, derest man ville föreskrifva, alt instruetionea
Hör till Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande N.o 4. 3 skulle kungöras — och glömt stadga, att
Directionen egde lagligen tala och svara i Bankbolagets namn.
' N:o 3.
Lag, kort efter sedan Likets Ständers Bank fått öfvertaga Filial-Disconterne, kunde försvaras då, emedan opinionen stundom fordrar sådane onyttiga yttringar, men att man nu skulle omskrifva en sådan strof och förbjuda ”påräknandet” af ”Statens” bidrag, synes vara mer än öfverflödigt.
Jag hade för min del velat fästa Actie Banker vid Stapelstäder och solidariska vid Provincial-hufvudstäderna, men har ej fått någon enda röst inom Utskottet med mig.
I 5:te §. hafva Utskotten icke nog bindande, genom ordet utoirij uttryckt Sedel-Bankers rätt, att, enligt de Författningar, som gälla för praeexisterande categorier, få begagna assignationsrätt å Rikets Ständers Bank, N:o 6.
Såsom oegentligt uttryck anmärkes äfven: ”Bank-bolaget utfärdar.
” Det är Directionen, icke Bolaget, som utfärdar förbindelser.
N:o 7. Huru Invisningarne skola underskrifvas, torde vara mer föremål för Öfverenskommelse med Rikets Ständers Bank, än för denna Lag. N:o 8.
Det moment, som börjas med ”uppgift,” har fått en trög hållning, derigenom att detta ord såsom object blifvit satt i det rum, subjectet, (Bolaget) bort intaga.
N.’o 8.
Någon förändring med underskrifter bör ej komma i fråga, men väl med underskrifvandet.
Innan Utskotten i 6 §. gått alt stadga grunderne för Sedelemissionen och dervid icke kunde undvika att använda de olikartade capital eller tillgångar, hvaraf en Banks grundfond kunde och borde få bestå, hade de först bort i en serskild §. derom lemna en bestämd föreskrift, derigenom, utom en större redighet vid Sedelrörelse-frågans uttänkning och uppställning, äfven vunnits den fördel, alt i ig §. slippa detaljen om Hypothekens beskaffenhet — (der förklaringen synes komma nog sent, och är såvida felaktig, som den ej utesluter enskildas ointecknade reverser, hvilka också kunna vara räntebärande > men aldrig borde få antagas såsom grundfonds-elementer).
Men denna 6:te §. har flere andra nog besynnerliga sidor: af Den börjar med btt alltför liberalt medgifva utvidgning, 5o proc. öfver tillgångarne (den innestående Grundfonden) af Creditsedel-emissio* nen.
4 Hor till Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande IV.o 4- b) Den ålägger sedermera, vid beräkningen, afdrag för af Banken gjorde upplåningar; c)
För dessa upplåningars relativa storlek till Grundfonden, eller dess qvarvarande behållning, har ingen föreskrift blifvit lemnad och således skulle kunna hända, att en Bank lånte upp emot lägre och åter utlånte emot hegre ränta lika stort eller större capital, än dess egen teckningssumma.
Då skulle kunna hända, derest vexling minskat contanta casssan och ”behållningen’* alltså sjunkit, att, efter dea nu föreskrifna beräkningsgrunden, det ej tilläts Banken hålla ute ens så mycket creditsedlar, sorn svarade emot dess cassa.
Å Grundfond insatt 5oo,ooo. i Hypotheker D:o D:o Soo.ooo. i Confanter 1,000,000.
Om Banken ej idkar upp- och utlåning, skulle den få utgifva ytterligare 5o proc. creditsedlar ^°0,000* i ,5oo,000»
Men genom vexling kan ingå 3oo,ooo, hvarmed Cassan minskas till noosooo och behållningen på det hela till 700,000.
Oin nu Banken idkat depositions-rörelse, hvarföre enligt §:n bör ske afdrag . 600,000. så blir Saldo 100,000.
Och då kommer man till det besynnerliga resultat, att, ehuruväl, enligt paragrafens första period, sedelstocken skulle få vara 3oo,ooo R:dr mindre än i ,5oo,ooo, d, ä. 1,200,000, så blir den genom den stigande upplåningen och dess afräkning begränsad till i5o,ooo! l Upplåningssumman 600,000 har således en mer än aritmetisk, ja nästan magisk inverkan på sedelstocken, ehuru upplåningen kunde vara för Bankens sedelrörelse ganska oskyldig, t. ex. om Banken suceessive på 6 månader upplånat
Det är likväl icke min mening, att upplåningsrörelsen skall få vara obegränsad, (se derom min §. 8.) men jag tror, att den ej, vid föreskrifts meddelande i Lagen om creditsedelemission, bör uppställas såsom factor.
Debet: Lottegare inbetalt.
Innestaende på Upp- och Afskrifriings- Räkning.
Diverse Inkomster och Räntor. Gcneral-CasSan påför Casseuren. å Discont Räkning. å Cassa-Credit- Räkning.
Creditsedlar.
Ränte-® Ohiigati ner.
| Carlstad . . . 176,803 16 — 350,443 — — 381,796 7 — 18,291 3 2 — 11,326 24 6 405,700 — — 250 — Philipstad . . — — — 78,470 — — 89,570 — 330 — — 2,274 27 11 — — — — — ■ Christinehamn „ — — ——— — — 72,340 - — — — «- — — » — — — - lith tilt R.
Prat. i8?>4 ach i835. 6 Sam/. 2 Afd.
Häftet J®.
Hör till Banao- och Lag-UtskoUcnt Utlåtande If.o 4- Tableau den 28 October i83_4- Credit:
Insatte medel mot 4 procents Kanta. 30,000 Utlånt.
Bank-Afdelning.
a Discont Räkning.
Cassa-Credit Räkning. 528,110 131,810 528,384 130,960 118,030 2 3 Philipstad. 110,439 CHristince hamn. 59,194 Invenlarier.
Om tost naclér och Räntor.
Uti RiksBanken.
1,820 50 28 4,805 9 11 230 9 8 7 16 5,994 Uti General Cassan.
Summa. 23 45,000 30,861 [3 7 18,083 47 2 >1,344,610 1 3. 6 107,110 20 6 369,863 —- 13,007 3 3^ Upplysningar.
Riks-Banke Sedelionden.
Utelöpande Crcditsedlar. lior lili Råneo- och Lag-Utskottens Utlåtande N.-o 4- 5* och det är möjliqt, att för elt på vissa arbitraira siffror bygg dt förhållande i ett visst exempel, man finner sig nöjd med caleulen; men för mig står delta lagbud, såsom en ruinlik hälft qvar af en ramlad byggnad, hvartill fordom hörde en annan för det hela oumbärlig hälft i viss cassaföreskrift, inen som, egentliga yrkaren af beslutet om den 6:te §., icke varit i stånd att emot majoritetens veto, kunna i Lagförslaget någorstädes intränga.
Jag gör honom den rättvisa att erkänna detta, i fall det vid hans reservation kan något båta, men jag kan för öfrigt icke recommendera, alt en proportion föreskrifves i Lag emellan contant cassa och utelöpande creditsedlar; emedan fluetuationen i vexliugsväg gör sådan
Lag omöjlig att efterlefva, emedan hvad som å en local vore en alltför stor cassa vore å en annan alltför liten, och emedan slutligen Bankernes egen existens gör det till ett hufvudmärke för dem, att med försigtighet inhemta erfarenhet uti denna punkt.
Det latituden, att få utgifva ereditsedlar och assignalioner lill ett belopp 5o proc. större än tillgängarne, är alltför liberal och farligt missledande, trodde jag ieke skulle bli min lott att ådagalägga.
Min tanka är derom att en Bank kan förtjena ändå rätt vackert utan alt sträcka siu sedelrörelse ens så långt söm innestående behållningar medgifva, och då inom Riks-Stånden blifvit yttrad en önskan att erhålla uppgift om den genom Wermländska Bankens tillvaro vunna erfarenhet, får jag på detta sät t såsom bilagor meddela anie tableauep, öfver dess ställning vid olika tillfällen, jemte dess vinst och förlust-räkning vid sista årets slut; hvaraf en hvarje kan se, att med 552,ooo Rrdrs fond och en cassa stundom öfverstigande den conlanta insatsen Banken aldrig färdiggjort, mindre utsläppt mer än circa 4oo,ooo R:dr ereditsedlar.