Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdags-ordningen innehåller, rörande Preste och Borgare Stånden, måtte varda utsträckt jemväl till Bonde Ståndet; och får Utskottet således vördsamligen hos Rikets Ständer till grundlagsenlig behandling anmäla följande förslag till ändring uti Riksdags- Ordn ingen• § 17. (nuvarande lydelse). 2:o.
Vid alla Riksdagsmannaval skall nytt val.
Riksdagsman, som vald blifvit, (den föreslagna lydelsen). 2 o. Vid alla Riksdagsmannaval skall nytt val.
Riksdagsman, som vald blifvit, Bih. till R.
Brot. 1859 $ 1860. 3 Sami. 5 Haft. 1 2 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o f. må ej, utan lagliga hinder, kunna sig derifrån undandraga, och njute han af dem, som äro berättigade att välja, anständigt och tillräckligt underhåll och resekostnad, hvilka, för Preste- och Rorgare-Ståndens Riksdagsfullmägtige, före valet bestämmas.
Dessa medel — Akademifonden.
Stockholm den 21 Februari 1860, må ej, utan lagliga hinder, kunna sig derifrån undandraga, och njute han af dem, som äro berättigade att välja, anständigt och tillräckligt underhåll och resekostnad, hvilka före valet bestämmas.
Dessa medel Akademifonden.
N:o 7. Ank. till Kxp.-Utsk. den 16 Mars 1860, kl. 10 f. m.
Memorial till Rikets Stunder, angående det tillägg till 12 § Regeringsformen, att Konungen icke må utan Rikets Ständers samtycke blifva regerande Furste af utländsk stat.
Nästlidne riksdags Konstitutions-Utskott, som i Memorial N:o 14 framlade ett förslag af ofvananförda innehåll, gruudade detta förslag på den äsiglen, att förening emellan tvänne folk under en Konung väl kunde vara fördelaktig och önskvärd, såvida den vore frivillig och hvilade på ett fördrag hvaruti deras ömsesidiga förhållanden samt Konungens ställning bestämdes på ett tydligt och omfattande sätt; men att deremot en sådan förening, om den blefve påtvingad af en tillfällighet och icke ordnades efter bestående förhållanden och allmänt godkända syften, troligtvis komme att betraktas såsom ett obehörigt band, inskränkande båda folkens sjelfständighet, och kunde föranleda till invecklingar af ganska betänklig art.
Tanken på de svårigheter och olägenheter, som i ett sådant fall kunde drabba Riket, hade, enligt samma Konstitulions-Utskotts förmodan, föranledt stadgandet i 8 § Successions-ordningen, att Prins af det Kongl Svenska huset Konstitutions-Utskottets Memorial N.o 7. 3 icke finge ulan Konungens och Riksens Ständers samtycke blifva regerande Furste af utländsk stat.
Skälet till della stadgande kunde icke rimligtvis sökas uti någon befarad olägenhet deraf, att en Svensk Prins med aflägsen arfsrätt till tbronen blefve regent i ett annat land, hvilket tvärtom borde medföra åtminstone den fördel, som läge i en ökad anledning till vänskapliga förbindelser emellan folken.
Deremot syntes lagstiftaren härvid hafva tänkt sig möjligheten, alt Sveriges Konung i det ögonblick, Han på grund af arfsrätt tillträdde thronen, redan bure ett annat lands krona; ett förhållande, hvilket, då det blifvit förbisedt vid Regeringsformens författande, lagstiftaren trott sig kunna förhindra genom berörda stadgandes införande i Successions-ordningen.
Men då Konstitutions-Utskottet ansåg detta stadgande icke tillfyllestgörande, afgaf det förslag till ofvanomnämnda tillägg i Regeringsformens 12 §.
Detta förslag, som godkändes af tre Stånd, men ogillades af Preste-Slåndet, blef, efter omröstning i Förstärkt Konstitutions-Utskott, med 59 röster emot 20, antaget att hvila till innevarande riksdag, dä det jemväl bifölls af tre Stånd, men förkastades af Preste-Ståndet, till följd hvaraf förslaget förföll.
Derefter har Ledamoten af Ridderskapet och Adeln Herr W. F.
Dalman, uti en tili Konstitutions-Utskottet ingifven skrift, hemställt om samma förslags återupptagande.
Vid pröfningen af denna motion har Utskottet funnit de af förra riksdagens Konstitutions utskott anförda skäl vara välgrundade: och som Utskottet af den inom Preste-Ståndet hållna öfverläggning inhemtat, att samma Stånd icke underkänt giltigheten af den i förslaget uttalade grundsats, utan grundat sitt beslut om afslag å detsamma endast på den förmodan, att det fall, som förutsattes, aldrig komme att inträffa samt förändringen således icke vore nödig; men fäderneslandets historia under äldre och nyare tider visar möjligheten af den händelse, förslaget åsyftar, samt en försigtig och omtänksam lagstiftare torde böra afse icke blott de förhållanden, som redan förefinnas, utan äfven dem, som i en framtid kunna uppstå, får Utskottet hos Rikets Ständer till grundlagsenlig behandling framställa det förslag, att följande nya moment måtte tilläggas Regerings! ormen § 12. (nuvarande lydelse). (den föreslagna lydelsen).
Konungen eger att i afhandlingar 1:0.
Konungen eger att i afhandlingar — 2:0.
Ej må Konungen utan Riksens Stän ders samtycke blifva regerande Furste af utländsk stat.
A KonsliMions-Utskottets Memorial N:o 8.
Ant. till Exp.-Utsk. den 16 Mavs 1860, kl. 10 f. m.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ändring i 76 # Riksdags-Ordningen, angående Stuts-Rådets decharge Jör dess åtgärder.
En af de vigligaste grundsatser för det konstitutionel statsskicket är den om ministeriel ansvarighet, ilen på samma gång folkets ombud tillerkännas rätt att utkräfva en dylik ansvarighet, fordras, för att göra denna rätt till en verklighet, äfven att Regeringens åtgärder blifva underkastade granskning, utom hvilken en fullständig kunskap om alla regerings-ätgärderne icke är möjlig.
I detta sednare hänseende hafva våra Grundlagsstiftaie visat en ganska stor omsorg.
Den granskningsrätt. som blifvit åt Rikets Ständer öfverlemnad, sträcker sig ända till de minsta detaljer.
Och på det icke något härvid må kunna förbises, har denua granskning blifvit anförtrodd åt Irenne särskilda Rikets Ständers delegationer; nemligen Konstitutions utskottet, Stats-Utskottet och Rikets Ständers Revisorer.
Granskningen af Regeringens verksamhet i dess helhet tillkommer Konstitutions Utskottet, som i sådant hänseende har sig uppdraget att genomgå de i StatsRådet förda protokoll, med skyldighet att, i händelse anledning dertill förekommer, mot Konuugens rådgifvare tillämpa 106 8 Regeringsformen, eller ock hos Rikets Ständer göra sådan anmälan, som 107 § samma grundlag omnämner.
Åt Rikets Ständers Statsutskott och Revisorer är åter särskildt öfverlemnad granskningen af Stats-verket och de deröfver förda räkenskaper.
Anmärkningar, som dervid göras, ega Revisorerne endast att i sin berättelse omförmäla, hvaremot Stats-Utskottet, i händelse fog dertill anses före - Konslilutions-Utskoltets Memorial N:o 8. 5 finnas, har att hos Rikets Ständer begära remiss till Konstitutions-Utskotlet för ärendets vidare behandling.
Härvid förekommer likväl en omständighet, som möjligen kunde föranleda dertill, att aniingen den grundlagarne genomgående grundsats om Rådgifvarnes ansvarighet blefve, så vidt frågan rörde Statsverkets förvaltning, till största delen illusorisk, eller ock att den tidpunkt, hvarefter Konungens rådgifvare blefve fria från vidare ansvar för sina åtgöranden, lemnades alltför obestämd.
Konstitutions utskottet har nemligen till föremål för sin granskning de ifdn den ena riksdagens början till den andras i Stats-Rädet förda protokoll.
Statsverkets räkenskaper för större delen af denna tidsperiod ännu icke äro upprättade, långt mindre genomgått granskning af Revisorerne och Stats-Utskottet, saknar Konstitutions-Utskottet nödig ledning af räkenskapernas föregående skärskådniug utaf de för detta ändamål egentligen afsedda Rikets Ständers delegationer, hvaraf ock naturligtvis blir en följd, att verkligen anmärkningsvärda förhållanden i afseende å Statsverkets förvaltning kunna af Konstitutions-Utskottet förbises.
Om nu, sedan räkenskaperna blifvit upprättade och undergått granskning af Revisorer och Stats-Utskottet, detta sednare skulle finna anledning framställa anmärkning emot en rådgifvare-åtgärd, hvilken tillhörde den tidsperiod. för hvilken Staisråds-protokollen vid föregående riksdag varit till Konstitutionsutskottets granskning öfverlemnade: sä uppstår den frågan huruvida detta Utskott eger att elt sålunda bänskjutet ärende till pröfning företaga eller icke.
I detta hänseende stadgar 76 § Riksdags-Ordningen: »Allt hvad Riksens Ständer efter granskning godkänt eller lemnat oanmärkt, bör anses hafva vunnit decharge i afseende på det granskade, och ingen ny, till ansvarighet förbindande, granskning af nya Ständer i samma mål vara tilläten; dock bör — Svaret på den här ofvan framställda frågan utfaller olika, allt efter det sätt, hvarpå den 76 § tillämpas.
A ena sidan har man påstått att granskningsrätten i berörda hänseende gällde hvarje regeringsåtgärd, hvilken icke kunde visas hafva blifvit särskildt granskad; och å andra sidan åter att hvarje dylik anmärknings framställande och pröfning vore grundlagsvidrig.
Hvilkendera tydningen, man än antager, stöter man på svårigheter, enligt hvad här ofvan blifvit antydt.
Sådant har ock blifvit insedt af föregående Konstitutions utskott.
Såväl 1840—1841 årens som sistlidne riksdags Konstitutionsutskott hafva afgifvit förslag till denna motsägelses undanrödjande.
Dessa tvänne förslag hafva dock varit sins emellan något skiljaktiga.
Det förra af dessa åsyftade ett tillägg till 76 § af följande lydelse: ”Dock må en af Konslitutions-Utskottet verkställd granskning af Statsrådets protokoll för en viss förfluten tiderymd icke hindra upptagandet af de anmärkningar, som vid Statsverkets för samma tiderymd, men senare, afslutade räkenskaper varda gjorda af del Stats-Ulskolt, till hvilket dessa räkenskaper vid påföljande Riksdag öfverlemnäs.
Äfvenledes bör, oaktadt — tillkommer.» 6 Konstitulions-Utskoltets Memorial N:o 8.
Sistlidne riksdags Konstitutions-Utskottet ansäg att i detta förslag borde göras den inskränkning, att anmärkning mot ett Konungens rådgifvares rådslag under en tid, som varit föremål för föregående riksdags Konstitutions-Utskotts granskning, icke i andra fall måtte till någon åtgärd föranleda, än att rådslaget förut varit af Konstitutionsutskottet lentnadl utan anmärkning och att anmärkningen blifvit af Rikets Ständers Revisorers berättelse föranledd.
Och framställde Utskottet, i enlighet med dessa åsigter, förslag till ändring i 76 §.
Detta förslag, som antogs af trenne Riks stånd, men förkastades af Preste-Ståndet, blef, efter omröstning uti Förstärkt Konstitutions-Utskott, förklaradt hvilande lill innevarande riksdag, då det likaledes godkändes af tre Stånd, men förkastades af Preste Ståndet.
Uti en till Konstitutions-Utskottet ingifven motion har Ledamoten af Ridderskapet och Adeln, Herr Grefve II.
E Taube ånyo väckt det af förra riksdagens Konstitutionsutskott framställda, men vid innevarande riksdag förfallna förslag; och har han såsom stöd härför åberopat de skäl, som vid frågans pröfning hos Ridderskapet och Adeln blifvit af en Konungens rådgifvare anförde.
Utskottet, som förskaffat sig del af delta yttrande, har deraf inhemtat, att Konungens bemäide rådgifvare grundade sitt tillstyrkande af bifall till förslaget på följande skäl, nemligen: att det mäste vara svårt, om icke omöjligt för Konstitutions-Utskottet, att vid dess granskning af Sialsräds-protokollen så noga, som vederbör, kontrollera förvaltningen af alla statsmedel, så vidt densamma på Stats-Råden ankommer; att det således ofta mäste inträffa, att de anmärkningar, som vid dispositionen af statsmedel framställas, icke skulle kunna undergå någon Rikets Ständers pröfning, derest Statsräds-protokollen för den tid, revisionen omfattade, redan varit till en föregående riksdags Konstitulions-Ulskott för granskning öfverlemnade; att det vore af särdeles mycken vigt, att folket icke misstänkte regeringen i fråga om en samvetsgrann förvaltning af statsmedlen; samt att, för undanrödjande af all anledning till sådan misstro, icke funnes verksammare medel, Un att på allt sätt underlätta möjligheten att kontrollera förvaltningen.
Utskottet, som fullkomligen gillar de skäl, hvilka blifvit till stöd för denafsistlidne riksdags Konstitutions utskott föreslagna förändring anförda, får på sådan grund till Rikets Ständers grundiagsenliga behandling framlägga följande förslag till ändring uti Riksdags-Ordningen. § 76. (nuvarande lydelse).
Allt hvad Riksens Ständer efter granskning godkänt eller lemnat oanmärkt, bör anses hafva vunnit decharge i afseende på det (den föreslagna lydelsen).
Allt hvad Riksens Ständer efter granskning godkänt eller lemnat oanmärkt, bör anses hafva vunnit decharge i afseende pä det Konstitutions-Utskollets Memorial N:o 8. 7 granskade, och ingen ny, till ansvarighet förbindande, granskning af nya Ständer i samma mål vara tilläten; dock vare den decharge, sorn vunnits derigenom alt Konstitutions-Utskottet vid föregående riksdag lemnat ett mål oanmärkt, icke gällande i afseende å en /råga, hvilken Stats Utskottet, pä grund af anmärkning framställd af Riksens Ständers Revisorer, anmäler enligt SO § 2 mom.
Oaktadt den af Riksens Ständers Utskott eller Revisorer förrättade generela öfversigt af statsmedlens utdelning, åUgge del vederbörande embetsraän att verkslälla den speciela revision, som dem i kraft af deras embetsbefattning tillkommer.
Af Herr N.
Tersmeden: »Någon ny anledning har ej för mig inträdt att nu mera än förr biträda det äter uppväckta förslaget till förlängd granskningsrätt i afseende å Konungens Rådgifvares embets-åtgärder.
Att några sifferberäkningar ifrån en revision skulle kunna påkalla en till det yttersta utsträckt och förnyad granskning, synes mig vara ett förhållande, som saknar försvar, betraktadt ur den högre politiska synpunkt, hvarifrån statsmäns åtgärder torde böra bedömas, och äfven strida mot den allmänna grundsats, som är nedlagd uti ifrågavarande paragraf.
Godkänd i 50 år, med Stats-revisioner hvartannat är, skall den nu efter deras årliga tillvaro behöfva rubbas.
En åtgärd, hvarå en möjlig anmärkning blifvit inom Konstitutions Utskottet en riksdag, pä grund af ett Statsråds protokoll, underkänd, skall nu, med stöd af samma, redan granskade, protokoll, vid den följande af samma högsta myndighet, med förändrad personal, kunna inför Ständerna anmärkas, — i sanning ett drag af demokratisk magt, hvartill få stater torde lemna ett motstycke.
Af Herr Professor H. G Lindgren.
»Detta grundlags-ändringsförslag, hvilket, på samma gång det afser att tillvägabringa ökade kontroller öfver Konungens Rådgifvare, äfven vill nedsätta giltigheten af granskade, och ingen ny, till ansvarighet förbindande, granskning af nya Ständer i samma mål vara tilläten; dock bör, oaktadt den af Riksens Ständers Utskott eller Revisorer förrättade generela öfversigt af statsmedlens utdelning, det åligga vederbörande embetsmän att verkställa den speciela revision, som dem Tkraft.af deras embetsbefattning tillkommer. 8 Konslilutions-Utskottels Memorial N:o 8. den granskning, som hitintills varit uteslutande förbehållen hvarje riksdags Konstitutionsutskott, öfver de under mellantiden från den nästförlidna riksdagens början vidtagna regerings-åtgärder, har jag icke med min röst kunnat understödja.
1:0 emedan den konstitutionela ansvarigheten för Konungens Rådgifvare synes mig hafva sin naturliga begränsning i hvarje särskild riksdags-period, och icke böra kunna tiil 2:ne sådana utsträckas.
2:o emedan Konstitutions-Utskottet, som, efter vår grundlag, är den högsta myndigheten för bedömmandet af Regeringens tillgöranden och för fullgörandet af detta sitt vigtiga uppdrag är ölorhindradt att förskaffa sig tillträde till alla erforderiiga upplysningar, skulle, efter detta förslag, komma att på visst sätt underordnas under 2:ne andra Ständer-delegationer, och derigenom förlora den högre politiska betydelse, som bör detsamma tillkomma.
3:o emedan följden af ett sådant grundlags-stadgande, som det föreslagna, skulle någon gång kunna blifva, att samma regeringsåtgärd, som af den ena riksdagens Konslilutions-Utskolt. blifvit gillad, skulle af en följande riksdags enahanda myndighet kunna komma alt på annat sätt bedömas.
4 o emedan ett med detta fullkomligt likartad! förslag vid innevarande riksdag blifvit af ett Riks
Ständ förkastadt — ett skäl, hvilket synes mig hafva bordt förhindra Utskottet att redan vid denna riksdag ånyo detsamma framlägga, helst jag icke kan godkänna det stöd för det nyss förkastade förslagets förnyade upplagande, hvilket Utskottet, efter motionärens anvisning, tyckes söka uti det tillstyrkande till förslagets antagande, hvilket blifvit under en diskussion på Riddarhuset afgifvet af en ibland Konungens Rådgifvare.»
Uti denna reservation hafva Friherre/. G. Paijkull, Herr Professoren N. A. Selander, Hof-Predikanten T. Wensjoe, Prosten S. L.
Ljungdahl och Kontrakts-Prosten C. H.
Rundgren insiämt. N:0 9. Konstitutions-Ulskotlets Memorial N:o 9. 9 N:o 9.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ändring i 85 § Regeringsformen.
Då grundlagarne, enligt 83 § Regeringsformen, skola efter deras ordalydelse tillämpas, ligger äfven stor vigt deruppå, att dessa lagars särskilda föreskrifter äro affattade i sådana ordalag, att en tillämpning, stridande mol lagstiftarens verkliga afsigt, icke må kunna ega rum.
Och åligger det Konstitutions-Utskottet att, då något stadgande påträffas, som gifver anledning tili dylikt missförstånd, framlägga förslag till förbättring och förklaring i det lagrum, hvaruti en sådan bristfällighet förefinnes.
Nu har Utskottets uppmärksamhet, af en dess Ledamot, blifvit fästad å en dylik oegentlig och missledande redaktion uti 85 § Regeringsformen.
Denna § har nemligen följande lydelse: nSåsom Grundlagar skola anses: denna Regeringsform, samt den Riksdagsordning, den Successions-ordning och den Förordning om en allmän Tryckfrihet, hvilka si öfverensstämmelse med de grundsatser, som i denna Regeringsform bestämmas, Riksens Ständer och Konungen gemensamt vid denna riksdag komma att fastställa.»
Det första, som härvid stöter en uppmärksam läsare, är, att, med undantag af Regeringsformen, de öfriga grundlagarne omtalas såsom ännu icke verkliga, utan blott möjliga.
Då Regeringsformen är den äldsta af våra grundlagar, var väl denna §:s lydelse vid Regeringsformens fastställande fullt riktig; men rätteligen hade densamma bordt vara endast provisorisk, och, sedan öfriga grundlagarne blifvit fastställda, utbytas mot en af annan lydelse.
Prot. 1859 1860. 3 Sami. 5 Haft. 2 10 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 9.
Denna anmärkning är Ijkväl icke den väsendtligaste; en annan af vida större vigt erbjuder sig.
Orden: »denna Riksdag* häntyda ovilkorligen på den riksdag, som hölls åren 1809 och 1810; men af de grundlagar, som då fastställdes, hafva så väl Successions-ordningen af den 18 December 1809, som Tryckfrihets-förordningen af den 9 Mars 1810, upphört att vara gällande samt ny Successions-ordning och ny Tryckfrihets-förordning blifvit antagna.
Efter ordagrann tolkning af §, skulle likväl förstnämnde tvänne grundlagar ännu ega full gällande kraft.
Genom uteslutande af orden: *vid denna riksdag komma att,* har det synts Utskottet, som skulle de anmärkta oegentligheterna undanrödjas och full tydlighet och bestämdhet i uttrycket åstadkommas; och får Utskottet således till Rikets Ständers grundla gsenliga behandling vördsamligen framställa följande förslag till ändring uti Regeringsformen. § (nuvarande lydelse).
Såsom Grundlagar skola anses: denna Regeringsform, samt den Riksdags ordning, den Successions-ordning och den Förordning om en allmän Tryckfrihet, hvilka, i öfverensstämmelse med de grundsatser, som i denna Regeringsform bestämmas, Riksens Ständer och Konungen gemensamt vid denna riksdag komma att fastställa.
Stockholm den 27 Februari 1860. 85. (den föreslagna lydelsen).
Såsom Grundlagar skola anses: denna Regeringsform, samt den Riksdags-ordning, den Successions-ordning och den Tryckfrihetsförordning, hvilka, i öfverensstämmelse med de grundsatser, som i denna Regeringsform bestämmas, Riksens Ständer och Konungen gemensamt fastställa, Konstilutions-Utskotlels Memorial N:o 10. 11 N:o 10.
(Ank. till Exped.-Utsk. d. 16 Mars 1860 kl. 10 f. m.) Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ändring i 56 § Riksdagsordningen, angående inskränkning af tiden för motioners väckande.
Våra riksdagars långvarighet och den dryga kostnad, sorn derigenom tillskyndas samhället, har länge utgjort föremål för klagan.
Om man än måste erkänna, att denna långvarighet till en del härleder sig från sättet för ärendenas behandling, kan likväl icke eller förnekas, att härtill bidrager i icke oväsendtlig grad den stora mängd ärenden, som hvarje riksdag har att behandla
Då derjemte en icke obetydlig tid åtgår, innan riksdagen kommer i full verksamhet, hvilket först låter sig göra, sedan vederbörande Utskott fått mottaga alla till dem remitterade frågor, har, på det att en önskad förkortning af riksdagarnes öfverklagade längd måtte kunna åstadkommas, ledamoten af Bonde-Ståndet Anders Jonsson från Wermlands län, uti_en till Utskottet ingifven motion, bland annat, föreslagit, det måtte motionstiden förkortas från en månad till fjorton dagar.
Konstitutions utskottet, som är öfvertygadt derom, att antagande af den i förslaget gjorda inskränkning i motionstiden otvifvelaktigt skulle medföra åtminstone en motsvarande förkortning af riksdagarnas längd, anser icke den åsyftade förändringen kunna medföra några olägenheter.
Att riksdagsmännen derigenom skulle beröfvas erforderlig tid att författa sina tillämnade motioner, är en invändning, som vid närmare eftersinnande torde finnas icke förtjena afseende.
Det är att önska, det icke andra motioner väckas, än sådana, som grunda sig på verkligen kändt behof; men ett dylikt behof måste ju vara i de flesta fall insedt, redan före omhudens afresa till riksdagsorten, och är det således att antaga, det hvarje omtänksam riksdagsman, innan han dit ankommer, 12 Konstitulions-Utskottets Memorial N:o 10. stadgat sin åsigt om hvilka förslag han vill framställa.
För att skriftligen affatta motion i ett ämne, hvarmed man förut är fullt förtrogen, dertill lärer icke erfordras särdeles lång tid.
Utskottet någon vigt icke ligga uppå den anmärkning, att, om motionstiden så betydligen inskränktes, skulle den diskussion, som stundom föregår remiss, icke kunna ega rum, förrän efter motionstidens slut, samt att vinsten af den ifrågasatta förändringen således blefve ringa eller ingen.
Härvid får Utskottet fästa uppmärksamheten derå, att äfven under närvarande förhållanden de flesta motionerna väckas först mot slutet af den derför bestämda tid, så att ganska ofta flera motioner afgifvas under de allra sistaldagarne, än under hela föregående tiden.
Stundom har äfven inträffat, att å sista dagen blifvit anmäldt ett så stort antal motioner, att man icke ens hunnit dem uppläsa, utan att dermed måst uppskjutas till annan dag.
Den i nämnda hänseende befarade olägenheten bör således icke heller kunna anses utgöra hinder för bifall till förslaget.
Utskottet, som, på ofvan anförda skäl, funnit den föreslagna förkortningen af motionstiden vara nyttig, får således härmedelst till Rikets Ständer öfverlemna följande förslag till ändring uti:
Riksdags- Ordningen. § 56. (nuvarande lydelse).
Ej heller må, med undantag af grundlagsfrågor, nya ämnen af riksdagsmän väckas, sedan en månad från riksdagens början enligt 27 § tilländalupit, så vida icke sådana frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under riksdagen inträffande händelser, omedelbarligen föranledas.
Stockholm den 27 Februari 1860. (den föreslagna lydelsen).
Ej heller må, med undantag af grundlagsfrågor, nya ämnen af riksdagsmän väckas, sedan fjorton dagar från riksdagens början enligt 27 § tilländalupit, så vida icke sådana frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under riksdagen inträffande händelser, omedelbarligen föranledas.
Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 1860. Konstitations-Utskotlets Memorial N:o 11.
1 N:o 11.
Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Mars 1860, kl. 10 f. m.
Memorial lill Rikets Ständer, med förslag till ändring i i5 S Riksdags- Ordningen, om hemmansegares representationsrätt.
Redan vid införandet af det nuvarande statsskicket, ansågs det såsom en väsendtlig brist i vår national-representation, alt flera vigtiga samhällsklasser voro derifrån uteslutne.