Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Der intet råd är, der far folket illa; men der månge rådgifvare äro, der går det väl till.
Den som för en annan i borgan går, han får skada; men den sig för borgan vaktar, han är säker.
Den qvinna hafver ynnest, som ärona bevarar; men det äro de starke, som rikedomar bevara.
En barmhertig man gör sinom kropp godt; men en obarmhertig bedröfvar ock sitt kött och blod.
De ogudaktigas verk skall fela; men den som rättfärdighet sår, det är icke fåfängt.
Ty rättfärdighet fordrar till lifs; men fara efter ondt, det fordrar till döden.
Herren hafver en styggelse till vrång hjerta, och ett behag till de fromma.
Dem ondom hjelper intet, om de än alle lade händer tillsamman; men de rättfärdigas säd skall hulpen varda.
En dägelig qvinna utan tukt är lika som en so med ett gyldene spann på näsone.
De rätträrdigas önskan måste dock väl gå, och det de ogudaktige vänta, är olycka.
Den ene skiftar ut, och får alltid mer; men den andre är nidsk, der han icke skall, och varder dock fattigare.
Den själ, som rikeliga välsignar, varder fet; och den som drucknan gör, han skall ock drucken varda.
Den som korn innehåller, honom banna menniskorna; men välsignelse kommer öfver honom, som det säljer.
Den som något godt söker, honom vederfars godt; men den som efter ondt far, det skall hända honom.
Den sig uppå sina rikedomar förlåter, han skall förgås; men de rättfärdige skola grönskas såsom löf.
Den som sitt eget hus bedröfvar, han skall få väder till arfvedel; och en dåre måste dens visas tjenare vara.
Dens rättfärdigas frukt är lifsens trä, och en vis man låter sig om menniskorna hjerteliga vårda.
Efter den rättfärdige på jordene lida måste; huru mycket mer den ogudaktige och syndaren?
Den sig gerna straffa låter, han varder klok; men den der ostraffad vara vill, han blifver en dåre.
Den der from är, honom vederfars tröst af Herranom; men en ond man varder förkastad.
Ett ogudaktigt väsende främjar menniskona intet; men dens rättfärdigas rot skall blifva.
En idog qvinna är sins mans krona; men en oidog är såsom var i hans ben.
De rättfärdigas tankar äro redelige; men de ogudaktigas anslag äro bedrägeri.
De ogudaktigas anslag vakta efter blod; men de frommas mun friar dem.
De ogudaktige skola varda omstörte, och icke mer vara till; men dens rättfärdigas hus blifver beståndandes.
Ett godt råd varder (dock på ändalyktene) lofvadt; men arg list kommer på skam.
Den som ringa är, och tager vara uppå sitt, han är bättre än den der stor vill vara, och honom fattas bröd.
Den rättfärdige förbarmar sig öfver sin ök; men de ogudaktigas hjerta är obarmhertigt.
Den som sin åker brukar, han skall få bröd tillfyllest; men den som går efter de ting, som intet af nödene äro, han är en dåre.
Dens ogudaktigas lust är till att göra skada; men dens rättfärdigas rot skall bära frukt.
Den onde varder gripen i sin egen falska ord; men den rättfärdige undkommer ångest.
Mycket godt kommer enom genom munsens frukt; och menniskone varder vedergullet efter som hennes händer förtjent hafva.
Enom dåra behagar hans sed väl; men den der råde lyder, han är vis.
En dåre beviser sina vrede snarliga; men den der smälek fördöljer, han är vis.
Den som sannfärdig är, han säger hvad rätt är; men ett falskt vittne bedrager.
Den der ovarliga talar, han stinger såsom ett svärd; men de visas tunga är helsosam.
En sannfärdig mun består evigliga; men en falsk tunga består icke länge.
De som något ondt råda, bedraga sig sjelfva; men de som tillfrid råda, de skola glädja sig deraf.
Dem rättfärdiga varder intet ondt vederfarandes; men de ogudaktige skola med olycko fulla varda.
Falske munnar äro Herranom en styggelse; men de som troliga handla, de behaga honom väl.
En vis man gör icke mycket af sin klokhet; men de dårars hjerta utropar sin dårskap.
En trifven hand skall varda väldig; men den som som lat är, hon måste skatt gifva.
Sorg i hjertana kränker; men ett vänligit ord fröjdar.
Den rättfärdige hafver bättre än hans näste; men de ogudaktigas väg förförer dem.
Enom latom lyckas icke hans handel; men en trifven menniska varder rik.
På rättom väg är lif, och på farnom stig är ingen död.
En vis son låter fadren tukta sig; men en bespottare lyder icke straff.
Munsens frukt nyttjar man; men de föraktare tänka icke annat än vrånghet.
Den sin mun bevarar, han bevarar sitt lif; men den som sin mun orådeliga upplåter, han kommer i förskräckelse.
Den late begärar, och får dock intet; men de trefne få nog.
Den rättfärdige är lögnenes fiende; men den ogudaktiga skämmer, och försmäder.
Rättfärdighet bevarar den oskyldiga; men det ogudaktiga väsendet förer en till synd.
Mången är fattig i stor rikedom, och mången är rik i sinom fattigdom.
Med rikedom kan en hjelpa sitt lif; men en fattig man hörer icke straff.
De rättfärdigas ljus gör gladsamma; men de ogudaktigas lykta skall utslockna.
Ibland de högmodiga är alltid träta; men vishet gör förnuftigt folk.
Rikedom varder liten, när man förslöser honom; men det man tillsammanhåller, det varder stort.
Det hopp, som fördröjes, gör ängslo i hjertat; men när det kommer, som man begärar, det är ett lifsträ.
Den som föraktar ordet, han förderfvar sig sjelf; men den som fruktar budet, han skall få frid.
Dens visas lära är en lefvandes källa, till att undvika dödsens snaro.
Ett godt råd bekommer väl; men de föraktares väg gör ondt.
En kloker gör all ting med förnuft men en dåre utsprider dårskap.
Ett ogudaktigt bådskap bär ondt fram; men ett troget båd är helsosamt.
Den som tuktan låter fara, han hafver fattigdom och skam; den sig gerna straffa låter, han skall till äro komma.
När det kommer, som man begärar, det gör hjertana godt; men den som flyr det onda, han är dem galnom en styggelse.
Den som med visom omgår, han varder vis; men den som de dårars stallbroder är, han får olycko.
Det onda följer syndarena efter; men dem rättfärdigom varder godt vedergullet.
Den gode skall hafva arfvingar intill barnabarn, men syndarens gods skall varda spardt till den rättfärdiga.
Mycken spis är uti de fattigas åker; men somliga församla med orätt.
Den sitt ris spar, han hatar sitt barn; men den som det kärt hafver, han näpser det i tid.
Den rättfärdige äter, att hans själ må mätt varda; men de ogudaktigas buk hafver aldrig nog.
Genom visa qvinnor varder huset bygdt; men en galen bryter det neder med sina åthäfvor.
Den som Herran fruktar, han går på rätta vägen; men den honom föraktar, han viker af hans väg.
Dårar tala tyranniskt; men de vise bevara sin mun.
Der icke oxar äro, der är krubban ren; men der oxen hafver nog skaffa, der är nog inkommande.
Ett troget vittne ljuger icke; men ett falskt vittne talar dristeliga lögn.
Bespottaren söker vishet, och finner henne intet; men dem förståndiga är vishet lätt.
Kommer du till en dåra, der finner du icke ett förnumstigt ord.
Det är dens klokas vishet, att han aktar uppå sin väg; men det är ens dåras galenskap, att det är alltsammans bedrägeri med honom.
De dårar drifva deras gabberi med syndene; men de fromme hafva lust till de fromma.
När hjertat sörjandes är, så hjelper ingen utvärtes glädje.
De ogudaktigas hus varder förgjordt; men de frommas hydda skall grönskas.
Mångom behagar en väg väl; men på ändalyktene leder han honom till döden.
Efter löje kommer sorg, och änden på glädjene är ångest.
Ene lösaktiga mennisko varder gåendes såsom han handlar; men en from man skall vara öfver honom.
En fåkunnig man tror hvart ord; men en förståndig man aktar på sin gång.
En vis man hafver fruktan, och flyr det arga; men en dåre söker fram dristeliga.
En otålig menniska gör galen ting; men en försigtig man hatar det.
De flåkote handla ovarliga; men det är de förståndigas krona, att de varliga handla.
De onde måste buga för de goda, och de ogudaktige uti dens rättfärdigas portom.
En fattigan hatar ock hans näste; men de rike hafva många vänner.
Syndaren föraktar sin nästa; men säll är den som förbarmar sig öfver den elända.
De som med illfundighet umgå, dem skall det fela; men der som godt tänka, dem skall trohet och godhet vederfaras.
Der man arbetar, der är nog; men der man umgår med ordom, der är fattigdom.
Dem visom är deras rikedom en krona; men de dårars galenskap blifver galenskap.
Ett troget vittne friar lifvet; men ett falskt vittne bedrager.
Den som Herran fruktar, han hafver ett tryggt fäste, och hans barn varda också beskärmad.
Herrans fruktan är lifsens källa, att man må undfly dödsens snaro.
Der en Konung mycket folk hafver, det är hans härlighet; men der litet folk är, det gör en herra blödig.
Den som tålig är, han är vis; men den som otålig är, han uppenbarar sin galenskap.
Ett blidt hjerta är kroppsens lif; men afund är var i benen.
Den som försmäder den fattiga, han lastar hans skapare; men den som förbarmar sig öfver den fattiga, han ärar Gud.
Den ogudaktige består icke uti sine olycko; men den rättfärdige är ock i dödenom frimodig.
Uti dens förståndigas hjerta hvilar visheten, och varder uppenbar ibland dårar.
Rättfärdighet upphöjer ett folk; men synd är folkets förderf.
En klok tjenare behagar Konungenom väl; men en skamlig tjenare lider han icke.
Ett mjukt svar stillar vrede; men ett hårdt ord kommer harm åstad.
De visas tunga gör lärdomen ljuflig; de dårars mun utsputar alltid galenskap.
Herrans ögon skåda i all rum, både onda och goda.
En helsosam tunga är lifsens trä; men en lögnaktig gör hjertans sorg.
En dåre lastar sins faders tuktan; men den som tager vid straff, han varder klok.
Uti dens rättfärdigas hus äro ägodelar nog; men uti dens ogudaktigas tilldrägt är förderf.
De visas mun utströr god råd; men de dårars hjerta är icke så.
Dens ogudaktigas offer är Herranom en styggelse; men de frommas bön är honom behagelig.
Dens ogudaktigas väg är Herranom en styggelse; men den der far efter rättfärdighet, han varder älskad.
Det är en ond tuktan, öfvergifva vägen; och den der straff hatar, han måste dö.
Helvete och förderf är för Herranom; huru mycket mer menniskornas hjerta?
En bespottare älskar icke den honom straffar, och går icke till den visa.
Ett gladt hjerta gör ett blidt ansigte; men när hjertat bekymradt är, så faller ock modet.
Ett klokt hjerta handlar visliga; men de öfverdådige dårar regera dårliga.
En bedröfvad menniska hafver aldrig en god dag; men ett godt mod är ett dageligit gästabåd.
Bättre är något lite med Herrans fruktan, än en stor skatt med oro.
Bättre är en rätt kål med kärlek, än en gödd oxe med hat.
En sticken man kommer träto åstad; men en tålig man stillar kif.
Dens latas väg är full med törne; men de frommas väg är väl slät.
En vis son fröjdar fadren, och en galen menniska skämmer sina moder.
Enom dåra är galenskapen en glädje; men en förståndig man blifver på rätta vägenom.
De anslag varda till intet, der icke råd är med; men der månge rådgifvare äro, blifva de beståndande.
Det är enom glädje, att man honom skäliga svarar, och ett ord i sinom tid är ganska täckeligit.
Lifsens väg leder den visa uppåt, på det han skall undvika helvetet, som nedatill är.
Herren skall nederslå de högfärdigas hus, och stadfästa enkones gränso.
De argas anslog äro Herranom en styggelse; men ett skäligit tal är täckt.
Men girige förstörer sitt eget hus; men den som mutor hatar, han skall lefva.
Dens rättfärdigas hjerta betänker, hvad svaras skall; men de ogudaktigas mun utöser ondt.
Herren är långt ifrå de ogudaktiga; men de rättfärdigas bön hörer han.
Ett blidt ansigte gläder hjertat; ett godt ryckte gör benen fet.
Det öra, som hörer lifsens straff, det skall bo ibland de visa.
Den som icke låter sig aga, han gör sig sjelf till intet; men den som straff hörer han varder klok.
Herrans fruktan är en tuktan till vishet, och förr än man till äro kommer, måste man lida.
En menniska sätter sig väl före i hjertat; men af Herranom kommer, hvad tungan tala skall.
Hvarjom och enom tyckas hans vägar rene vara; men Herren allena gör hjertat visst.
Befalla Herranom din verk, så gå din anslag fram.
Herren gör all ting för sin egen skull; desslikes ock den ogudaktiga till en ondan dag.
All högmodig hjerta äro Herranom en styggelse, och skola icke ostraffad blifva, om de än alle tillhopa höllo.
Genom godhet och trohet varder en missgerning försonad, och genom Herrans fruktan undflyr man det onda.
Om någors mans vägar behaga Herranom, så gör han ock hans ovänner tillfrids med honom.
Bättre är litet med rättfärdighet, än mycken tilldrägt med orätt.
Menniskones hjerta sätter sig sina vägar före; men Herren allena gifver, att de framgår.
Prophetia ([är]) i Konungens mun; hans mun felar intet i domen.
Rätt våg och vigt är af Herranom; och all pund i säckenom äro hans verk.
Om Konungarna orätt göra, så äro de en styggelse; ty genom rättfärdighet varder Konungssätet fast.
Rätt råd behagar Konungenom, och den som rätt råder, han varder älskad.
Konungens vrede är dödsens bådskap, och en vis man försonar honom.
När Konungens ansigte är ljufligit, det är lifvet, och hans ynnest är såsom ett aftonregn.
Tag vishet till dig, ty hon är bättre än guld; och hafva förstånd är ädlare än silfver.
De frommas väg flyr det arga, och den sin väg bevarar, han behåller sitt lif.
Den som ett nederfall skall få, han varder tillförene högmodig, och stort sinne går för fallet.
Bättre är ödmjuk vara med de elända, än utskifta rof med de högfärdiga.
Den ena sak visliga företager, han finner lycko, och säll är den som sig förlåter på Herran.
En förståndig varder berömd for en vis man, och ljuft tal lärer väl.
Klokhet är en lefvandes källa honom, som hafver henne; men de dårars tuktan är galenskap.
Ett vist hjerta talar klokliga, och lärer väl.
Ljuftig ord äro en hannogskaka; de trösta själena, och uppfriska benen.
Mångom behagar en väg väl, men hans yttersta drager till döden.
Mången man kommer i stor olycko genom sin egen mun.
En lösaktig menniska gräfver efter olycko, och i hennes mun brinner eld.
En vrång menniska kommer träto åstad, och en lackare gör Förstar oens.
En arg menniska lockar sin nästa, och förer honom in på en ondan väg.
Den som blinkar med ögonen, han tänker intet godt; och den som biter läpparna, han fullkomnar ondt.
Gå hår äro en hederskrona, den på rättfärdighetenes väg funnen varder.
En tålig man är bättre än en stark; och den, som råder sitt sinne, är bättre än en som städer vinner.
Lotten varder kastad i skötet; men han faller hvart Herren vill.
En torr bete, der man låter sig med nöja, är bättre än ett fullt visthus med träto.
En klok tjenare skall råda öfver snöplig barn, och skall utskifta arfvet emellan bröder.
Såsom elden pröfvar silfret, och ugnen guld, alltså pröfvar Herren hjertan.
En ond menniska aktar uppå onda munnar, och en falsk menniska hörer gerna en skadelig tungo.
Den som den fattiga bespottar, han försmäder hans skapare; och den som gläder sig af annars ofärd, han skall icke ostraffad blifva.
De gamlas krona äro barnabarn, och barnas ära äro deras fäder.
Det står icke en dåra väl att tala om hög ting, mycket mindre en Första, att han gerna ljuger.
Gåfva är en ädelsten; hvart man henne bär, så främjar hon väl.
Den som synd skyler, han förskaffar vänskap; men den som sakena röjer, han gör Förstar oens.
Ord förskräcka mer en förståndigan, än hundrade hugg en dåra.
Ett bittert hjerta söker efter att göra skada; men en grufvelig ängel skall komma öfver honom.
Bättre är möta en björn, den ungarna borttagne äro, än enom dåra i hans galenskap.
Den som vedergäller godt med ondo, af hans hus skall det onda icke återvända.
Begynnelse till träto är såsom ett vatten, det sig utskär; haf alltså du kif fördrag, förr än du der inmängd varder.
Den som den ogudaktiga dömer godan, och den som fördömer den rättfärdiga, de äro både Herranom en styggelse.
Hvad skall en dåre med penningar i handene, efter han icke hafver hjerta till att köpa vishet?
En vän älskar alltid, och en broder varder rönt i nödene.
Det är en dåre, som handena räcker, och går i borgan för sin nästa.
Den som kif älskar, han älskar synd; och den sina dörr höga gör, han far efter olycko.
Ett vrångt hjerta finner intet godt; och den som en ond tungo hafver, han faller i olycko.
En dåre gör sig sjelf sorg, och en dåras fader hafver ingen glädje.
Ett gladt hjerta gör lifvet lustigt; men ett bedröfvadt sinne uttorkar benen.
Den ogudaktige tager gerna hemliga gåfvor, till att böja rättsens väg.
En förståndig man bär sig visliga åt; en dåre kastar ögonen hit och dit.
En galen son är sins faders grämelse, och sine modets bedröfvelse, den honom födt hafver.
Det är icke godt att man oförrättar den rättfärdiga, eller att man slår Förstan, som rätt regerar.
En förnumstig man hafver hof med sitt tal, och en förståndig man håller sin anda.
Om en dåre tigde, vorde han ock vis räknad, och förståndig, om han munnen tillhölle.
Den som lust hafver till att komma tvedrägt åstad, han söker efter träto, ehvar han kan.
En dåre hafver icke lust till förstånd, utan till hvad han hafver i hjertat.
Der den ogudaktige råder, der kommer föraktelse och försmädelse med hån.
Orden uti ens mun äro såsom djup vatten, och vishetenes källa är en full ström.
Det är icke godt att se till dens ogudaktigas person, till att nedertrycka den rättfärdiga i domen.
Ens dåras läppar komma med kif, och hans mun far efter hugg.
Ens dåras mun skämmer sig sjelf, och hans läppar fånga hans egen själ.
Ens lackares ord äro hugg, och de gå en genom hjertat.
Den som lat är i sitt arbete, han är hans broder som skada gör.
Herrans Namn är ett fast slott; den rättfärdige löper dit, och varder beskärmad.
Dens rikas gods är honom en fast stad, och såsom en hög mur allt omkring.
Då en skall ett nederfall få, så varder hans hjerta tillförene stolt; och förr än man till äro kommer, måste man lida.
Den som svarar förr än han hörer, honom är det en galenskap och skam.
Den som ett gladt hjerta hafver, han vet hålla sig uti sitt lidande; men när anden är bedröfvad, hvad kan en lida?
Ett förståndigt hjerta vet hålla sig förnufteliga; och de vise höra gerna, att man förnufteliga handlar.
Menniskones skänker göra honom rum, och hafva honom fram för de stora herrar.
Hvar och en är i förstone i sine sak rätt; men kommer hans nästa dertill, så finner det sig.
Lotten stillar träto, och skiljer emellan de mägtiga.
En broder, som fast står, han är såsom en fast stad; och de, som för hvarann strida, såsom en bom för ett slott.
Enom man varder lönt efter som hans mun talat hafver, och han varder mättad af sina läppars frukt.
Döden och lifvet står i tunganes våld; den henne älskar, han får äta af hennes frukt.
Den som ena ägta hustru finner, han finner godt, och får välsignelse af Herranom.
En fattig man talar med ödmjukhet; en rik man svarar stolteliga.
En trofast vän älskar mer, och står fastare, än en broder.
En fattig man, den i sine fromhet vandrar, är bättre än en vrång man med sina läppar, den dock en dåre är.
Der man icke med förnuft handlar, der går det intet väl till; och den som snar är på fötterna, han stöter sig.
Ens menniskos galenskap förförer hans väg, att hans hjerta emot Herran vredgas.
Gods gör många vänner; men den fattige varder af sinom vännom förlåten.
Ett falskt vittne blifver icke ostraffadt; och den der lögn dristeliga talar, han skall icke undslippa.
Månge vakta uppå Förstans person; och alle äro dens vänner, som skänker gifver.
Den fattiga hata alle hans bröder, ja, ock hans vänner draga sig långt ifrå honom; och den som sig uppå ord förlåter, han får intet.
Den der klok är, han älskar sitt lif; och den förståndige finner godt.
Ett falskt vittne blifver icke ostraffadt; och den der lögn dristeliga talar, han skall förgås.
Dem galna höfves icke väl goda dagar, mycket mindre enom tjenare att råda öfver Förstar.
Den der tålig är, han är en klok menniska; och det är honom ärligit, att han odygd öfverse kan.
Konungens ogunst är såsom ens ungs lejons rytande; men hans gunst är såsom dagg på gräs.
En galen son är sins faders sorg, och en trätosam qvinna ett stadigt drypande.
Hus och ägodelar ärfvas af föräldrom; men en förnuftig hustru kommer af Herranom.
Lathet hafver sömn med sig, och en fåfäng själ skall hunger lida.
Den som budet bevarar, han bevarar sitt lif; men den sin väg föraktar, han skall dö.
Den som förbarmar sig öfver den fattiga, han lånar Herranom; han skall vedergälla honom godt igen.
Tukta din son, medan något hopp är; men låt icke dina själ dragas till att döda honom;
Ty stor harm kommer skada åstad; derföre låt honom lös, så kan du mer tukta honom.
Hör råd, och tag vid tuktan, att du sedan må vis varda.
Mång anslag äro uti ens mans hjerta; men Herrans råd blifver beståndandes.
Menniskona pryder hennes välgerning; och en fattig man är bättre än en ljugare.
Herrans fruktan fordrar till lifs; och skall mätt varda, att intet ondt skall hemsöka henne.
Den late gömmer sina hand i barmen, och förer henne icke till munnen igen.
Slår man bespottaren, så blifver den fåkunnige vis; straffar man en förståndigan, så varder han förnuftig.
Den som fadren förlägger, och modrena fördrifver, han är ett skamligit och förbannadt barn.
Låt af, min son, att höra den tuktan, som förer ifrå förnuftig läro.
Ett vrångt vittne bespottar domen; och de ogudaktigas mun uppslukar orätthetena.
Bespottarom är straff beredt, och slag på de dårars rygg.
Vin gör lösaktigt folk, och starka drycker göra buller; den som dertill lust hafver, han varder aldrig vis.
Konungens förskräckelse är såsom ens ungs lejons rytande; den honom förtörnar, han syndar emot sitt lif.
Det är enom man en ära, att han är utan träto; men de som gerna träta, de äro allesamman dårar.
För kölds skull vill den late icke plöja; så måste han i andene tigga och intet få.
Rådet uti ens mans hjerta är såsom djup vatten; men en förståndig kan märka, hvad han menar.
Månge menniskor varda fromme kallade; men ho skall finna en, den rättsliga from är?
En rättfärdig, den i sine fromhet vandrar, hans barnom varder väl gångandes efter honom.
En Konung, den på stolenom sitter till att döma, han förskingrar allt argt med sin ögon.
Ho kan säga: Jag är ren i mitt hjerta, och klar ifrå mina synder?
Mångahanda vigt och mått, både är Herranom en styggelse.
Man känner ock en dräng på hans väsende, om han from och redelig vara vill.
Ett hörande öra, och seende öga, Herren gör dem båda.
Älska icke sömn, att du icke skall fattig varda; låt din ögon vaken vara, så får du bröd nog.
Ondt, ondt säger man, då man hafver det; men då det borto är, så rosar man det.
Man finner guld och många perlor; men en förnuftig mun är ett ädla klenodium.
Tag honom sin kläde bort, som för en annan i borgan går, och panta honom för den okändas skull.
Stulet bröd smakar hvarjom och enom väl; men derefter skall honom munnen full varda med hvassa stenar.
Anslag bestå, då man förer dem med råd; och krig skall man med förnuft föra.
Var unbevarad med den som hemlighet uppenbarar, och med baktalare, och med falskom mun.
Den sinom fader och sine moder bannar, hans lykta skall utslockna midt i mörkret.
Det arf, der man allt för mycket hastar till det varder på sistone icke välsignadt.
Säg icke: Jag vill vedergälla det onda.
Förbida Herran, han skall hjelpa dig.
Mångahanda vigt är Herranom en styggelse; och en falsk våg är icke god.
Hvars och ens gånger komma af Herranom; hvilken menniska förstår sin väg?
Det är menniskone en snara, lasta det helga, och sedan söka löfte.
En vis Konung förskingrar de ogudaktiga, och låter gå hjulet öfver dem.
Herrans lykta är menniskones ande; han går igenom hela hjertat.
Fromhet och sannfärdighet bevara Konungen, och hans säte består genom fromhet.
Unga mäns starkhet är deras pris, och de gamlas grå hår är deras prydning.
Sår fördrifver det onda, och hela hjertans skada.
Konungens hjerta är uti Herrans hand, såsom vattubäcker; och han böjer det hvart han vill.
Hvar och en tycker sin väg rättan vara; men Herren allena gör hjertan viss.
Göra väl och rätt är Herranom kärare än offer.
Högfärdig ögon, och ett stolt sinne, och de ogudaktigas lykta, är synd.
En idogs mans anslag draga in ymnoghet; men den som allt för hastig är, han varder fattig.
Den som en skatt samkar med lögn, honom skall fela; och han skall falla ibland dem som döden söka.
De ogudaktigas röfvande skall förskräcka dem; ty de ville icke göra hvad rätt var.
Den en främmande väg går, han är vrångvis; men den som går i sine befallning, hans verk är rätt.
Bättre är bo uti en vrå på taket, än med en trätosam qvinna uti ett stort hus.
Dens ogudaktigas själ önskar ondt, och unnar sinom nästa intet godt.
När bespottaren straffad varder, varda de fåkunnige vise; och när man underviser en visan, så varder han förnuftig.