Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
S å får j a g g å d i t i g e n n ä s t a g å n g j a g k o m - m e r till s t a d e n; m e n » — t i l l a d e h o n h a l f h ö g t o c h m e d stor e n e r g i — » d e n s o m d å ej in- låter sig i samtal m e d professor E g e n, det b l i r allt l e k t o r s k a n B e r n e r!
» Aue.
- * J " klädpenning / rågan ".
Fastän det redan en gång lämnats mig tillfälle att i Iduns spalter yttra mig i » klädpenningfrå- gan », skulle jag vara tacksam för att få säga ännu några ord i samma sak.
Denna gång för att bemöta » en arbetarhustrus » intresseväckande inlägg.
Hennes anspråkslöshet att tro sig fylla en ringare plats i samhället än en kvinna ur » den högre samhällsklassen » skulle jag gärna vilja beröra, m e n vågar ej göra det här af fruktan för att då k o m m a på sidan o m den sak, s o m nu skulle diskuteras.
M e n hennes påstående, att hon väl både kunde o c h borde nöja sig m e d myclcel mindre summor till kläder än hvad den sistnämn- da kan, är det jag här ville söka vederlägga, liksom jag också gärna skulle vilja bortblåsa den skymt af misstro, s o m h o n synes hysa till san- ningsenligheten hos de många erfarna kvinnor, som skrifvit i » klädpenningfrågan ».
Jag ber då få påpeka, att vi, som m e d anspråk på trovär- dighet säga oss få, i genomskärning, 150 å 160 kronor att räcka till våra garderobsartiklar, med- gifva, att det då gäller att vara m y c k e t förstån- dig v i d inköpen o c h ej mindre aktsam i begag- nandet.
Förstånd vid inköpen använder säkert också hvarje klok arbetarhustru, m e n till följd af de sysslor h o n har att bestyra, kan hon ej vara lika aktsam o m sina kläder som de, hvilkas ar- bete är af annan natur.
Den, s o m arbetar vid skrifbordet, m e d pänseln eller m e d nålen, eller har till uppgift att öfvervaka ett hems skötsel eller barns o c h ungdoms uppfostran m.
så- dant, sliter gifvet mindre kläder än den, s o m går i kroppsarbete, o c h därför kunna de förra kläda sig, o m ni så vill säga, finare för samma summa som den ni måste använda till edra enklare kläder, hvilka, som visats, äro utsatta för hastigare förbrukning.
E n tjänarinna, m e d hvilken en arbetarhustru väl i klädpenningfrågor är likställd, använder nog ofta i det närmaste lika stor summa till sina kläder s o m matmodern får använda till sina, o c h ändock äro deras garderober af m y c k e t olika be- skaffenhet.
Ofvannämnda förhållande är min erfarenhet.
Och af den erfarenheten är det s o m jag här dra- ger mina slutsatser för er räkning.
Det nu sag- da kan väl i någon mån få gälla som bevis för trovärdigheten af våra uppgifter o c h som tröst för eder, då ni oroas öfver att edra kläder kosta eder mer än skäligt är.
Men öfver 150 kr., ja, ej ens upp till den summan behöfver ni k o m m a.
Att ni redan i år gifvit ut 63 kr.
85 öre är ej så oroande som, ni tyckes tro.
Flere af de per- sedlar ni därför skaffat eder räcka mer än för detta året, och då ni i år skaffat eder så m y c
ket sommarkläder, är det väl antagligt, att ni i fjol lade an på vinterdräkter, så att ni nu har ett oeh annat att plocka fram till den stundande vintern t. ex. vinterkappa o c h vinterhatt åtminstone, ty det är j u ej rimligt, att ni kan tänka att få nya sådana i år, då ni j u nu skaffat eder både ny sommarkappa o c h två nya sommarhattar.
A f den sortens linneplagg, som ni i år sytt, behöf- ver ni nu ej skaffa eder nya på flere år, o c h då kan ni j u i stället till nästa år använda lika stor summa s o m till d e m åtgått till andra linneper- sedlar; paraply behöfver ni naturligtvis ej heller köpa n y nästa år.
Då kan ni kanske få använ- da motsvarande summa till en bomullsklädning.
Och fortsätter ni så år från åt att växelvis un- derhålla edra förråd, skall ni snart slippa klaga öfver, att » mycket ändå felar i eder garderob ».
Medgifver ni att under det vi så här resone- rat m e d hvarandra, har hvad som förut syn- tes eder s o m orimligheter nu fallit b o r t?
Tror ni icke nu, att vi kvinnor ur den » högre samhällsklassen » kunna kläda oss på uppgifna summor, o c h finner ni det icke också ganska rimligt, att ni arbetarhustrur i allmänhet hvar- ken kunna eller göra det m y c k e t billigare?
D e olika samhällsklasserna äro i detta s o m i m y c k e t annat m e r likställda än hvad ni kanske tror.
För att än mer höja eder tillit till de trovär- digas inlägg i klädpenningfrågan är jag frestad säga eder, att ni har rätt att tvifla på dem, som tro sig kunna skaffa sig allt för m y c k e t fina sa- ker för 125 kr., ty antingen missräkna de sig eller höra de till dem, s o m få mottaga m y c k e t presenter i klädväg, o c h i intetdera fallet uppgif- va de en fix summa, vare sig till uppmuntran eller till själfförebråelse för oss, s o m af omstän- digheterna tvingas att hålla oss i n o m vissa grän- ser.
Ett sätt att kunna kläda sig elegant m e d ej stort större summa än den här flere gånger nämnda, är n o g det att offra hela sin tid till ar- bete för toaletten.
Då kan man för litet n o g åstadkomma broderier o c h andra sådana högt skattade finesser.
M e n ett sådant användande af tiden b ö r vara under en kvinnas värdighet oeh borde kanske ej ens här nämnas s o m tänk- bart.
H v a d tycker månn tro » en arbetshustru » o m de slutsummor I v a o c h Ebbis k o m m a till?
D e m håller ni kanske för rimliga.
Ja, det är ju gifvet, att det finnes många, s o m af sin samhällsställning tvingas att för sin toalett offra långt större s u m m o r än de, hvilka hittills i vår goda tidning nämnts s o m tillräckliga.
Vi, som där skrifvit, ha j u nästan alla sysselsatt oss med den minimisumma en d a m ur ämbetsman- na- o c h därmed likställda klasser kan kom- ma till.
Först i Iduns senaste n u m m e r k o m ni med edra funderingar för andra samhällsklasser o c h som ni trodde andra siffror.
Och så gåfvo i sam- ma nummer I v a o c h Ebbis frågan utsträckning äfven åt motsatta håll.
Kanske få vi n u i Iduns nästa nummer del af erfarenheter, s o m gå i den af dessa inslagna riktningen.
Det blir j u ej af någon direkt nytta för er o c h mig att taga del af, m e n man drager alltid in- direkt nytta af att sätta sig in i lifvets olika förhållanden, så nog taga vi väl m e d intresse del af allt förståndigt, s o m i frågan yttras.
Till sådant förståndigt hänföra vi bland annat också den tanken, som Ebbis o c h flere m e d henne framhållit, o m nyttan af att hvarje till någon mognad k o m m e n kvinna, o m möjligt, b ö r ha en gifven o m än aldrig så liten summa att förfoga öfver, just till kläder o c h andra hennes personliga utgifter.
Detta kan ej nog ofta o c h nog allvarligt betonas, till dess det blifvit en san- ning för respective fäder, männer o c h förmyndare i n o m alla samhällsklasser.
Skulle det tillfälle till tankeutbyte i » klädpen- ningfrågan », som Idun beredt oss, lända till, bland annat godt, också så stort resultat att den nu nämnda principen hos litet hvar k o m m e att tillämpas, kunna vi ej vara Idun nog tacksamma för den nytta den i detta stycke gjort oss.
På fleres inlägg i frågan hoppas A.
s. af de insända uppgifterna sådana, att man m e d fog kan påstå att de äro minst sagdt vilseledan- de.
H u r kan man till ex., s o m » Strix Bubo » påstår, få foder m. m. till en hel svart klädning för 3 kr?
Till en klädning behöfves nämligen följande: Liffoder, kjolfoder, gace, lenong, sko- ning, armlappar, band, ben, tråd, silke, lifband, benskoband, hakar, hyskor, m.
Jag tviflar på, att någon kan skaffa allt detta för 3 kr., äfven af allra sämsta slag.
Många flere vilseledande uppgifter kunde påvisas, m e n detta skulle blifva allt för långt att genomgå.
Att skaffa sig bästa sortens tyg, begagna bästa sömmerska, tyckes emellertid de flesta vara eniga o m.
Detta är äf- ven min uppfattning, isynnerhet hvad sömmer- skorna angår, ty ett billigt tyg, ordentligt o c h välsittande sydt, kan man äfven ha m y c k e n nytta af.
M e n att begagna billiga sömmerskor, s o m i de flesta fall äfven äro dåliga (lysande undantag finnas ju), ångrar man i allmänhet, ty förutan att en dyrbar ändring, hos en bättre sömmerska, blifver nödvändig, är o c h förblir plagget i de allra flesta fall otrefligt.
Att såsom signaturerna Ebbis o c h Iva använda fröken Lundins atelier, kan nog gå an för dem, som ha mycket g o d råd och vilja begagna sig af lång kredit, m e n n o g kan man erhålla lika bra o c h stilenligt sydt hos många, s o m ej hålla så höga priser som hon.
Så till e x.
syr jag i fru Örns atelier (adressen har jag fått i Iduns annonsspalter) o c h får ett ut- märkt ordentligt, välsittande o c h smakfullt ar- bete till moderat pris.
Det är naturligtvis en svår sak att finna den rätta summan att kläda sig på, ty detta beror på en massa omständighe- ter såsom: hvar man bor, hvad man har, hvad man gör, o c h hvar man umgås, m.
o c h » last but n o t least », ens egna naturliga anlag för spar- samhet o c h aktsamhet.
Hufvuduppgiften i kläd- penningfrågan är väl den att få en sakkunnig o c h sannfärdig utredning, hur man på billigaste o c h bästa sätt kan kläda sig under olika förhållanden.
Men bort med alla vilseledande uppgifter!
Do-Ki-Sanna.
Äfven jag djärfves göra mitt lilla inlägg i kläd- penningdiskussionen, fast min erfarenhet i facket ej är mångårig o c h jag själf ej vidare ålderstigen, och jag hoppas, att de gamla bepröfvade fruar, som läsa Idun, ej misstycka min tilltagsenhet.
— I några af de föregående insändarne har jag med undrande beundran läst, att man kan kläda sig både snyggt o c h fint på 130 kronor o c h därun- der.
Jag får väl tro h v a d de förmodligen tro- värdiga författarinnorna påstå, m e n nog förefal- ler det mig gåtolikt; kanske det kan gå i Stock- holm, där man har så m y c k e t att välja på, men i Göteborg (där jag b o r o c h vistas) undrar jag just o m det kan gå.
Jag är verkligen sparsamt anlagd o c h får ofta bannor af min kära fru mam- ma för att jag går för länge m e d mina gamla klädningar, och, s o m jag har ett visst klädapa- nage o m året, är det af högsta intresse för mig att spara, m e n kläda mig för 150 eller ens 200 kronor, se det går rakt inte!
Mitt apanage är 300 kr., o c h detta tror jag däremot b ö r räcka någorlunda.
I sista numret af Idun uppträdde en dam, hvars klädräkningar gå till m e r än 500 kr.
o m året; förlåt mig, men har hennes far mer än en sådan dotter, är han i ekonomiskt afseende be- klagansvärd, o m han ej har mer än 10,000 kr.
i inkomst, det må jag säga.
Ja, att använda m e r än 500 kr.
årligen till kroppens bekädnad, det är i mitt lilla tycke rent af dårskap, äfven o m man har råd därtill, o c h jag är fullt öfvertygad o m, att man kan klä sig både fint o c h trefligt på mindre.
Jag för min del brukar köpa goda va- ror (utom då jag, hvilket väl kan hända litet hvar, blir narrad), o c h vid val af klädningstyg tar jag gärna sådant som kan vändas, ty då blir dräkten andra året s o m ny, o m man syr o m o c h moderniserar den.
Det blir alltid några kronor billigare att sy hemma, men som klädningar syd- da borta vanligen sitta bättre och hålla sig längre moderna, äro de n o g i längden ej dyrare.
Priset på Ebbis ljusa promenadklädningar tyc- kes i regel något öfverstiga hundra k r o n o r; jag har i år köpt en ljus klädning, som jag begag- XXIH.
nat ute, o c h den kostade mig färdigsydd cirka 35 kr.
o c h ser både nätt o c h fin ut.
Jag har I likhet m e d signaturerna Ebbis o c h Iva är jag i köpt en sommarjacka af mörkblå cheviot för 28 den lyckliga ställningen att kunna använda en stör- kr.
; hvarför man i likhet m e d fröken Ebbis re summa till min garderob, än hvad de flesta af de ärade insändarinnorna hittills tyckas vara i till- ' skulle punga ut m e d 75 kr.
för ett dylikt plagg, förstår jag e j.
I 2 år har jag haft en vinter- fälle till.
H u r sparsam man emellertid är, kan kappa, som kostar mig mellan 50 o c h 60 kr., o c h jag dock ej förstå möjligheten af att kunna kläda det är ej alldeles omöjligt att den, efter att ha sig på 75 o c h 100 kr.
Jal möjligt är blifvit underkastad diverse tidsenliga förbättrin- det ju, ty nöden har ingen lag, o c h många måste gar, kan duga ännu ett år.
ju kläda sig på än mindre.
Emellertid äro många Mina utgifter för i år (jan. — aug.)
belöpa sig till 175 kr., sedan jag k ö p t två ljusa klädningar, som- markofta, hatt, handskar, bomullsblus, bekostat reparation för ett par gamla klädningar samt dessutom tillhandlat mig åtskilliga till toaletten ej hörande småsaker o c h åtskilliga amatörfotogra- fiska tillbehör.
Jag har redan nämnt, att min er- farenhet i klädpenningfacket ej är vidare stor, men den har dock lärt mig, att en ung flicka med sparsamhet kan kläda sig på 300 kr.
o c h vara » fint » klädd.
När jag begagnar ordet » fint », inläggen jag n o g däri ej riktigt samma betydelse som de flesta; jag kallar ej den fint klädd, s o m är öfverhängd m e d allsköns bjäfs o c h grannlåt och hvars kläder tilldraga sig gatuvandrares o c h salongshjältars undran, utan jag kallar den fint klädd, hvars kläder äro väl sydda, moderna, nätta o c h efter hennes ålder o c h samhällsställ- ning lämpade samt enkla o c h ej anlagda på att väcka uppseende, s o m tyvärr så många det äro.
Jag brukar allt förarga mig öfver, att så mycket penningar skall gå åt till kläder, m e n det är nu så att vi måste hafva sådana, o c h nog känner jag mig tilltalad af att se en dam » s o m vårdar sitt yttre », s o m termen heter, o c h är trefligt klädd; m e n å andra sidan kan jag ej begripa, hur man kan vilja lägga ned så stora s u m m o r på en sak, s o m man väl ändå ej kan ha m y c k e t nöje af.
Önskligt vore, att både äldre » förstån- diga » fruar o c h unga flickor hade mera förbar- mande m e d sina mäns o c h fäders ofta m e d m ö d a hopskrapade styfrar o c h klädde sig mera efter råd o c h lägenhet; de skulle se m y c k e t finare ut, fastän de ej vilja tro det.
Ja, detta råd är n o g mycket välbehöfligt, ej minst för de värda Göte- borgsdamerna, o c h jag önskar, att de ville följa det, m e n hoppas ock, att hvarken de eller andra Iduns läsarinnor misstycka att det riktas till dem af en kanske väl ung Göteborgsflicka.
Då klädpenningfrågan i Idun började dryftas, tänkte jag, att jag icke hade några erfarenheter att framlägga, enär jag icke fört räkenskap öfver mina personliga utgifter.
Visserligen hade jag mången gång tänkt, att det skulle vara roligt att hafva reda på huru m y c k e t s o m går åt o m året för hvarje familjemedlem, m e n min man har alltid afstyrkt det, sägande: då man inte ger ut mer, än man behöfver, kan man n o g i alla fall ej draga in på utgifterna, o c h då tjänar vi- dare bokföring ingenting till; vi ha j u för öfrigt alla personliga utgifter upptagna i hufvudboken.
Som jag i alla fall får syssla tillräckligt m e d bokföring o c h skrifgöromål för affären — min man är handlande — har frågan därmed fått falla.
Men när jag nu läser o m andras utgifter för sin toalett o c h jag drar mig till minnes, h v a d jag gifvit ut för min blott under den gångna delen af detta år, gripes jag af en obehaglig känsla af att vara slösaktig i stället för spar- sam, hvilket jag hittills trott mig vara.
Fast jag b o r på landet (dock i ett stort stations- samhälle), kan jag ej finna att man kan gå sämre klädd än i staden: jag tycker tvärtom, att mina kläder taga sig bättre ut, när jag är i Stockholm, än då jag är hemma.
D e enda besparingar i klädväg, s o m landet i mitt tycke erbjuder, äro å handskar o c h flor, hvilka här lätt kunna und- varas, åtminstone o m sommaren.
Som vi um- gås mycket litet o c h min samhällsställning ej fordrar elegans, gör jag ej anspråk på sådan, dock köper jag alltid endast goda varor o c h lå- ter sy mina kläder modernt o c h välsittande.
Jag trifves ej i tvättklädningar, hvilka jag dessutom finner besvärliga « c h opraktiska, eller i hemväfda yllekläder, s o m jag tycker äro tunga att gå med.
Förr höll jag alltid någon modetidning o c h lärde mig däraf att sy kläder, såväl åt mig själf som åt mina närmaste, o c h finner jag att detta var betydligt billigare än att s o m nu låta sy borta, enär jag då kunde få en treflig klädning för 15 — 18 kr.
Förmodligen gick då mindre tyg och foder åt än nu för tiden.
Hvarför jag ej fortsätter m e d att sy själf, är att jag ej nu har någon s o m kan hjälpa mig att profva, o c h att sy en klädning ensam drar för mig nästan en hel vecka.
Många andra nödvändiga göromål få då skjutas åt sidan, jag blir nervös af ifver att snart få färdigt o c h blir otreflig både för mig och andra.
Bättre vore att ha en syflicka hemma, men någon, s o m går bort o c h syr, finnes ej här.
D o c k syr o c h underhåller jag fortfarande själf allt vårt linne, liksom underkläder o c h barn- kläder.
Mina utgifter för kläder i år, så många jag minns, äro följande:
Underkjolstyg jämte tillbehör kr 6 m.
fint ylletyg, realisationspris 12: — sylön o c h sybehör 20: — 4: — 33.
Handskar .... ' ... „.
2: 60.
Reformlif 7: 50.
Ett ljust sommarklädningstyg.
14: — sylön o c h tillbehör .-.
14: 63 2 8: 63.
3 m. blustyg 4: 50 sylön o c h tillbehör 6: 78 j ^.
Ett par skor - 8: — En sommarkappa m e d krage 36: — Ett paraply 6: 50.
E n klädd hatt, hattband 6: — • H v i t domestik 7: 50.
Summa 150: 01.
Man ser att jag ej skaffat mig andra än nöd- vändiga saker o c h ej heller många sådana.
Mina hattar kläder jag själf o c h är äfven att märka det jag såsom hustru till ägaren af en affär, hvari förekommer snart sagdt allt möjligt, äfven hattar o c h en del modevaror, framför många andra har fördelen att få en h o p förnödenheter till inköpspris.
Så m y c k e t mindre kan jag förstå, hur t. e x.
kan få en fin ljus blus för 3 kr.
Min of- vannämnda blus kan ej anses fin, tyget kostar blott 1: 50 metern, o c h dock går den färdig till 1 1: 2 8.
Äfven o m fodret kunnat vara billigare o c h likaså sylönen, går dock endast tyget till: 50.
Det skulle vara roligt att få se specifika- 4ion öfver kostnaden för A.B:s blus.
O m vi skola tha någon nytta af denna klädpenningfråga, b ö r den tagas på allvar, tycker jag.
A t t barnkläder bli billigare, o m man kan sy dem själf, har jag funnit många gånger.
Se här mitt senaste bevis.
Jag frågade på försomma- ren på sommarkappor åt en fem års flicka.
D e funnos från 12 kr.
till 20 o c h högre.
Sedan tog jag ett trefligt brunt tyg m e d rutig afvigsida i vår egen b o d o c h s y d d e den själf.
Kappan gick nu till omkring 4 kr.
Efter vanligt pris beräk- nadt hade den väl gått till 5 kr.
å 5: 50.
Detta är nu fullt exakta uppgifter, o c h n o g vore det önskligt att inga andra inflöte i Idun, ty de missledande kunna icke gagna n å g o n, utan blott skada.
Man kan känna sig böjd att hålla m e d Iva, då h o n skämtsamt uppmanar oss att g ö m m a undan de sista numren af Idun för våra män, m e n det behöfver lyckligtvis inte Lilly.
Då nu redan sändare » sig i ur ej m i n d r e ä n växlande frågan, kunde t i d e n i n n e att synpunkter yttrat det tyckas, s o m vore sätta p u n k t för diskussionen.
D e t o v a n l i g t lifliga i n t r e s s e t synes 25 olika » in- emellertid ännu för ingalunda densamma vara ut- t ö m d t o c h n y a b i d r a g inflyta dagligen.
Un- der dessa förhållanden vilja vi g e n o m ytter- ligare ett par n u m m e r öppna spalterna för de afsevärdare inläggen, m e n förbereda våra läsarinnor p å, att meningsutbytet.
att tillägga, göra vi därefter måste afsluta D e, s o m h a n å g o t af v i k t torde nu därför ofördröjligen det.
S E N H Ö S T P e t v a r v a r m a u g u s t i, n ä r j a g f o r i n till s t a d e n från d e t b l o m m a n d e l a n d e t, d ä r d e f ö r s t a h a l l o n e n l y s t e l j u s r ö d a b l a n d snå- ren.
O c h n u i senhösten k o m j a g tillbaka.
D e t är så u n d e r l i g t att å t e r s e e n n e j d så.
O c h j a g k o m dessutom o m kvällen, n ä r t i d i g t d u n k e l s l o g sitt m a t t a o c h b l ä c k a flor ö f v e r r y m d e n.
D e n g a m l a skjutsen var nere v i d ban- g å r d e n o c h h ä m t a d e m i g.
Västerberg satt t r y g g o c h l i t e n i sitt v a g n s h ö r n, o c h T u r e l y s t r a d e till alla å n g h ä s t e n s h v i s s l i n g a r m e d B E G Ä R h o s E d e r s p e c é r i s t i Stockholm och de flesta lands- ortsstäder sin v a n l i g a, d a r r a n d e o r o.
N ä r v i b y t t d e första orden, sutto vi tysta.
Jag vistades s a m t i d i g t i t v å tider, s o m skredo v i d hvar- andras sida: sommaren och nuet; bägge stodo lika lefvande i m i n tanke.
A h, h v a d j a g k ä n d e i g e n m i g v ä l öfver- allt.
Och j a g hade likväl förut plågat m i g m e d t r o n, att j a g ej s k u l l e h i t t a, ej skulle b ä r a allt i t r o g e n o c h ö m h å g k o m s t.
M e n d e t v a r i c k e så.
D ä r v ä n t a d e j a g att se b u k t e n b ö j a sig in b l a n d vassarne, där skulle p å l b r o n l i g g a m e d sitt fallfärdiga s i d o s t ä n g s e l, o c h h ä r o c h d ä r s å g j a g åter d e t o c h d e t, o c h v i d allt v a r k n u t e t e t t minnets röda band.
Men på samma gång s o m j a g n o g a e r i n r a d e m i g allt o c h k ä n d e allt i g e n o c h g l a d d e s d ä r å t, p å s a m m a g å n g s å g j a g h u r a n n o r l e d e s allt s å g u t n u.
V o r o b j ö r k a r n a u p p e v i d L e k s t u ' b a c k e n så få o c h så g l e s a?
L ä t t o c h l j u s t h a d e d e r a s löfverk hängt o c h bundit d e m s a m m a n o c h gifvit d e m färg.
O c h herregården, h a d e den alltid b u r i t sin t e g e l h u f v a så s n e d t?
Satt s k o r s t e n e n så v i n d t?
A l l t s å g så s k r ö p l i g t u t n u; h a d e s o l s k e n o c h g r ö n s k a o c h för- s o m m a r f ä g r i n g h a f t m a k t att t ä c k a o c h mildra och taga bort?
Såg j a g rätt n u först?
Vi körde upp på gården.
Och jag togs e m o t s o m en kär gäst — o c h därinne brann brasan, o c h höstfrukter och nötter t o g o s f r a m o c h s k ä m t o c h l ö j e b u r o s till och j a g såg intet — — — — — — — D e t är n a t t n u.
B u s k g r u p p e r n a p å går- d e n o c h s y r e n h ä c k e n o c h i d e g r a n a r n e stå så n ä r a i n p å v e r a n d a n s y n e s m i g; g å r d e n är t r å n g o c h l i t e n; o c h h ä c k e n h a r så stri- p i g a k o n t u r e r o c h e n så risig s k e p n a d m o t natthimlen.
O c h allt k v i s t v e r k e t p å b j ö r - k a r n a står s v a r t, o c h s t j ä r n o r n a l y s a e m e l - l a n d e t m e d e n klar, g l i m m a n d e g u l g l a n s.
O c h vikens vatten, d e t är g r å t t o c h b l y - a k t i g t o c h tar s k u g g o r af m o l n o c h s k u g - g o r af s k o g e n i s a m m a e n t o n i g a m ö r k e r.
Jag f ö r n i m m e r en f r ä m m a n d e, kylig känsla, och likväl kastar j a g m i g n e d på gräset och trycker kinden e m o t det däfna lingon- riset m e d d e s s f å n g af b l a c k n a d e o c h färg- lösa blad — — - - — — — — — — Ljus, blekhyllt dager.
Björkarna äga en m ö r k v i o l e t t s k i f t n i n g, l ä n g s t b o r t står barr- s k o g e n m ö r k b l å.
V i stå u t e p å d e n s ö n d e r - körda landsvägen, Lisen och jag.
Lisen var m i n kärlek i somras, o c h j a g har i h e m - l i g h e t l ä n g t a t efter h e n n e, o c h d e t v a r h o n s o m d r o g m i g ut lika såväl s o m m i n läng- t a n till l a n d e t.
E l l e r h u r, v a r d e t i n t e så att v i s k ä m t a d e o c h l o g o t i l l s a m m a n s i somras och sökte hos hvarann det där hemligt enande, s o m vi trodde b a n d oss tillhopa, d e n n a lika klingande ton, hvilken v i b ä g g e s k u l l e g i f v a, d e n e n e till f r å g a o c h d e n a n d r a till s v a r.
M e n v i h ö r d e ej helt, h u r d e n k l a n g, d e n v a r t u n n o c h s p r ö d o c h t v e k a n b a n d o s s.
K ä n s l o r n a ä r o så l ä t t f ö r r ä d i s k a o c h så s v å r a att b y g g a p å och vi veta, hur splittrade de gifvits oss, tvekandets o c h tviflandets barn.
Men det v a r i n t e d i g j a g s ö k t e, eller k u n d e j a g i n t e se d i g så s o m j a g s e t t d i g n u?
D u har j u så f ö g a att s ä g a m i g, n ä r v i g å o c h tala tillsammans, vi g å ofta t y s t a b r e d v i d h v a r a n d r a eller f å n g a i n t e t s ä g a n d e o r d p å våra läppar, o c h j a g stammar osäker på det språk, s o m dina ö g o n tala.