Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den naturliga kon- sekvensen liaraf blef, att ocksi kvinnan borde f&amp; välja sin plats i samhällets och inanskliglietens arbete för andlig och materiel för- koi9an.
8åliiiida har kvinnofrågan fraintradt fullt historiskt berattigad.
Ron är icke någon tillfällig utväxt på det moderna sanihallslifvet, ' '.
iitm står i s i nära samband med vår tids hela riktning, a t t man lika gärna kan tänka sig a t t kunna Iiäjda tidens ström, som kvinno- sakens utveckling.
' Hon innebar ingen iientlighet, icke elis ett uppi rorsskri.
Hon är framför allt ett upprop till harmoni inellan skapel- sens båda mäktiga krafter, man och kvinna '.
' (Topeliiis).
Hon h y f - tar icke blott tillgodoseende af kvinnornas intressen, iitaii främst a t t tillgodogora mänskligheten ett piincl, so111 legat begrafvet, genom a t t bereda det kvinliga inflytandet större plats inom.
samhallslifvets alla omriiden och sålunda återställa liarmonieii mellan dess nog ensidigt, iitvecklade organism.
» 8 Vore det icke skal », fortsätter förf.
' längie fram, » a t t försöka htracl en ny insats i iitvecklingsarbetet, kvin.nans inflytande ' i frihet och under ansvar. '
kiinde medföra?
» Detta a r den tanke, som ar kärilaii i det s. k. kviiinosaksarbe- tet, Iivilket s i ofta blifvit niissförstådt af.
saval motståndare som van- ner till detsaniiiia.
ITtgående från en fönitfattad mening om kvinnans natur, ause de förra, a t t kviniiosaisarbetet går ut på att utrota det specifikt Lvinliga hos kvinnan.
Oni s i vore, skiille allt tal om kvin- ligt inflytande för framtiden vara fiillkomligt onyttigt.
T y genom a t t göra kvinnan till en upprepning af mannen.
- förlitsatt a t t detta vore en möjligliet - skulle samhället endast vinna inera enformighet, ytterligare tillförsel af ganila, redan förefintliga element.
Förh&amp;llan: det ar likväl det rent motsatta.
Kvinnosaken afser just att utveckla det specifikt kvinliga Frigör kvinnan, och först då skall man se livad som är hennes verkliga natur, hennes egendomlighet, och kunnas tillgodogöra sig densainina.
E n del kvi~inosaksvI6ii1ier Hter ' se icke skogen för triid ', icke milet för inecllen.
Därföre kan man höra uttryck sådana soin ' kviiino- fragan ar en blott upplysningsfråga? '
o. s. v. Kvinnofrågan är detta och mycket mer.
Hon är en rnämklig- hetens fi.dga, en fråga om frigörelse och.
harmonisk utveckling för mänsklighetens hela organism.
Hon &amp; r ' den store Kongstanke, a t sainle alt folket - vzkke det, sh det kender sig vare et '.
Hurii denna tanke i olika laiider arbetat sig frain och med: livilka resultat söker förf.
skildra i sitt arbete.
Af detta liar hittills endast första bandet utkommit, ' eclr däri redogöres för kviiinofrågans i i p p l i ~ i ~ och ~ ~ iitveckling t i Amerika, Eng- land, Tyskland, Österrike, Nederländerna, Belgien, Schweiz, ~ ~ s s l a n d, Polen, Bölimen, Ungern och Grekland.
angifver, att vid deniin.
uppsttillning en etnografisk ordning blifvit iakttageii.
Denna förefaller oss dock tämligen.
godtycklig.
UtgBr man ' finan e11 etnoirafisk stånd- piinkt, borde viii bl.
a. de skandinaviska folken behandlats i samman-,.
hang nied de öfriga gernianiska.
Fiillkoinligt riktigt a r det daremot att, vid en skildring af kvinnofrågan, börja ined Amerika (eller som det riktigare borde heta
Nordamerikas Förenta stater).
Ty det var oomtvistligeu dar den först uppstod.
Dar hade kvinnorna allt ifrån kolonisationens början haft ett betydligt större inflytanda &amp; n i gamla världen.
Revolutiuiien, livarigenom kolonien lösrycktes fr %n nioderlandet, stödde sig p&amp; prin- cipen om människans medfödda rättigheter, och den konstitution och de lagar landet sedan erhöll erkände denna princip, oni de ocksa i praktiken långt ifra ' n tillämpade den på kviiinorna.
Dessa iiisiigo ock si^ snart lagstiftarnes orättvisa mot deras kön och förstodo att genom fast organisation gifva sina, klagomål behörig Irritft och auktoritet.
F ö r mer an 46 %r sedan den 19 och 20 juli l848 hölls i Seneca Falls det första mötet för diskuterandet af kvinnans ställning.
I den resolntion, som därvid underskrefs af iingefiir 100 miin och kvin.
nor, begärdes följande rättigheter för krinnorria: tillträde till alla sko- lor, universitet, ambeteii och yrken, samnia lön för sainma arbete utan åtskilnad till kön, samma rattigheter för man och ' iiiistrii öfvei.
barnen, öfver sin person och sin iigendom.
] P&amp; mrs Stautons ifriga uppmaning insattes i resolutionen ännu en punkt, hrari begardes röst- riitt för kvinnorna.
Och det är denna fordran p % röstriitt, som nllt- sedan dess blifvit sjalfva kärnpunkten i arbetet för kvinnornas ratt.ig- heter i Amerika.
För detta arbetes olika s !reden och de fraiiigångar, som vunnits inom olika omraden redogör fröken Gripenberg och slutar sin framställning med en allmän karakteristik af det nmeriltaiisltn reformarbetet, hvari hon bland annat yttrar: %Det intryck man Pir af kvinnoarbetet i Amerika gr, att kriii- norna med en i gamla viirlden - England naturligtvis undantaget -- iiära nog okänd solidaritetskänsla arbetat fram sin egen sak.
&gt;led sådana, exempel därpå, som de hvilka i det föregående blifrit framlagda, frkgar man sig, hur det ar inöjligt, att de iiniiii icke pk alla punkter vunnit seger.
Detta beros dels af landets enorma storlek, soni göm., a t t ' det som skrikes i Maine höres som en liviskning i Kalifornien ', dels af de massor okunniga invandrare, hvilka genast vid ankonisten till Amerika f % rösträtt och sålunda Iiafva inflytande p % lagstiftningen.
Vidare hafva de många politiska partierna 1-erkat splittrande p i kvinnosaken.
Männen i v %ra partier - sager en amerikiinsk författarinna - äro i fiämstn mlinmet republikaner, demokrater, prohibitionister eller socialister o. s. v., allt efter hvilket parti de tillhöra.
De tolerert: nu - eller till och ined utbedja sig - kviunornas lijalp.
Meii så snart deras parti vinner sitt mål, skola de aterfalla i sitt ensidigt manliga %skådningssatt och %ter@ till sina gainla betalildigheter rörande var; % rättigheter.
Nar man därföre frågar mig: ~Hvilltet parti skola vi kvinnor tillhöra?
Skola vi vara republikaner, demokrater, nykterister eller socialister?
» s % svarar jag: ~fiztei ' parti, ty sk lange vi iiro iitail rösträtt, hafva vi ingen erkänd bet~delse i något af dein.
.C .ElzgZand liksom i Amerika ' var det kvinnorna sjalfva som togo arbetet fiir sina rättigheter om hand.
» Den ihärdighet hvarmed de arbeta, - yttrar förf.
-, den sjalfbeharskning, hvarmed de kon- centrera sitt arbete, miste väcka beundran.
De springa e; j efter Iivarje eldfluga, soni p i sin ' vinge bara orden: » en vår tids fråga&gt; och splittra ej sina krafter på otaliga goda företag.
J a, den kon- .centration, hvarmed de arbeta, skiille helt visst ofta annorstädes stamp- las som ensidighet.
Mången kvinna agnar all sin lediga tid &amp; t rö- relsen till förmån för kvinaors verksamhet .i fattigvården, eller å t studier i kvinnofr %gaii eller sain tal daroin med parlament sledaniöter.
Mången förening koncentrerar sin verksamhet i saniina syfte.
X a n liar ined ett ord mod a t t göra endast eqz sak, men göra .den väl.
Det oalrtadt skall inan.
icke finna ensidighet och triagbröstad upp- fattning Iios verkligt franist %ende kvinnosaksvanner.
» Vid lifshskåd- ning, men koncentrering i arbetet,, tyckes ha blifvit deras motto.
Den friska entaiisiasni, som iitmarker t. ex. de amerikanska kvinnoriia, finner nian däremot .icke i ' England.
Kvinnorna hnfva medfört något af den för nationen egna koiiventionalismen afven till kvinnosaksarbetet.
Hvad som diirernot a r.
geniensamt för begge lan- dernas kvinnor ar, a t t de bibehållit siii kvinlighet i detta ords ädlaste bemärkelse samtidigt med a t t deras medborgerliga egenskaper iitveck- lats till en Iios oss okand grad.
.De.
tyckas aldrig glömma, att d e så atet s#ga i Iiernmets intpesse krafva sin iniinniskoriitt.
- 4.ldrig ser man heller ' kvinnor nied sk starkt.
utpriiglad modersblick på lifvet som dem, Iivilkeii man pati.
!iffar bland kvinnosakens pionierer i de bhda länderna.
Detta gör a t t nian vid en granskning af rörelsens iitveckling i Xngland ined ett visst lugn.
ser iiess fortsättning till mötes.
Ty de engelska kvinnoriia Iiafva Iiittills aldrig frångått den af Stuart Mill iiec1la.gda griiiidprincipeii f ö r deras arbete, att kvinnosaken i främsta ~wniiiiet iii.
en etisk fr8ga i detta ords mest viclstriickta bemärkelse. » Om kvinnofrågan i England liar haft sin största betydelse soin en etisk fråga, liar dess ekononiiska sida blifvit i synnerhet i början niest betonad i Tyskland, och riirelsen liar dar lliifviiclsakligen varit riktad p % att- skaffa de unga flickorna tillfälle till en biittre uppfostran och att för kvinnorna öppna flere arbetsoinr; oldeii samt skaffa dem rättighet a t t stiidera vid iiniversiteten.
I allinänhet liar dar saknats ratt insikt om saiiirnaiisliitiiingens betydelse.
Rörelsen liar i Tysk- land, iifven i den begränsade form deii iipptradt, haft a t t iner an i de aiiglo-saxiska, länderna strida niot fördomar, rotfästade i f6ljd af sociala f örliållaiiden och litter~tiiïens alster. '
, TTi hafva i det ofvanstående sökt att i största korthet angifv~t, nhgra af förf: s synpunkter vid redogörelsen för reformarbetet för för- bättrande af kvinnans ställning i de tre första Iiinder hon behandlar.
Fröken Gripenberg nöjer sig dock ingalunda med att lämna en historik af kvinnofrågans iitveckling i de olika länderna med omiiäinilande af de förnämsta ledande personligheterna, utan hon ägnar sitt änme eii vida mhngsidigare behandling.
Hon redogör fös kviniiouppfostrari i de respektive länderna, för kvinnans verksamhet på de lärda banorna och de praktiska omrkdena, för kvinnans stallning inför lageii, för kvinnofrågan inom litteratureii, etc. och hennes skildring a r präglad af stor grundlighet och sanivetsgraiinliet p % saniina gång framställningeii iir liflig och underhåliande.
Innan vi för denna g %ng 181niia hennes förtj iiiist fulla arbete, vilja vi helt kort omuainna annii ett piir moment i det samma, lirilka synts oss särskildt värda uppiniirksamhet.
Först framstiihingeii af kvinnofrågan i Ryssland ined dess hastiga uppsving och de, oaktadt reaktionen efter Alexander 11: s död, goda resultat den lairinat.
Siii.- skildt hafva de ryska kvinliga lakarna gifvit ett vackert exeiiipel på ett ' sjalfuppoffrande arbete.
Oaktadt de många svårigheter de liafva a t t strida emot först under sin stndietid och sedan efter aflagda examina, då de ej af lagen erkäniks såsoiii laknw, (det liar t. o. m. flere ganger liändt a t t de p&amp; landsbygen förbjudits att praktisera, eliiirii de af byrådet blifvit kallade till kommunen, eller att apotekarna Pitt till- sägelse a t t icke tillreda iiiedicin efter en Bviiilig läkares recept!, gr deras antal i Ryssland i ständigt stigaiide.
C början af 1880-talet fiiniios dar 250 kvinliga lakare, ocli år 1888 hade 695 1; viiiiior geiiorngiitt läkarekiirser antingen hemina eller i utlandet.
Antalet liikare i Hyss- land isynnerhet p % landsorten ar ytterst begränsadt.
: \ Iiingeii g %iig får en ung kvinlig lakare (feltscheritsa), d i ayidemier rasat, Aka hundratals verst på el$ildiga åkdon mellan de aflagset beliigna byarne.
Hon får knappast äta eller hvila, ocli maste däruiider kampa mot de värsta sanitara inissförliållanden, alstrade af osnygghet, oknniiigliet och fattigdom, iitan a t t Iia desinfektionsmedel till sitt förfogande och ofta med 80 A 150 verst till närmaste apotek.
M.ed obetviiiglig encrgi arbeta sig dessa sfeltscheritsor: &gt; genoni alla sv2riglieter ocli det finns blott en mening om deras exempellösa hängifvenhet för sitt kall.
Till slut vilja vi ined några ord beröra förf: s fraiiistiillning: tf saiiiskoleförhkllandena i Nederländerna, då erfarenheten f r i n iiiimnda land ofta förbises af de svenska anliaiigarna till samundervisningeii.
Efter en allmän skildring af de holländska flickskolorna yttrar förf.
w Ofverhiif vud synes samskoleid~n hafva största framtid i. Neder- länderna.
BIåliän$i,.
beror detta, på folkets lugna, prakti.ska lynne, som kommer det att inse de stora ekonomiska fördelar ett dylikt skolsystem medför.
P. n. torde de kvinliga skolförliillandena i Nedkrländerim gestalta sig p i iiiigefar följande satt: I byar och småstäder äro elementarläroverken alltid saiiiskolor.
I: de större staderna iiro privatskolorna i .regel separata liiroverk, medan däremot de af staten, koinmunen eller associationei- underhklina laroverken alltid Iro samskolor.
' Under de senaste 7 åren liar staden Anisterdain t. ex. uteslutaii.ile inrattat sainskolor for tre kategorier läroverk af sina reglementerade fyra.
I denna stad finnas .nlimligeii 4 olika kate- gorier.
eleinentarliiroverk: till första klassen räknas friskolor, helt och Iikllet bekostade af koirimnnen; i skolor af andra klassen betaia ele- verna ' G floriner i årsafgift, i tredje klassens ' läroverk betalas 20 floriner och i fjerde 70 floriner i ilrsafgift.
I regel äro i Anisterdaiii skolorna af första och andra klassen samskolor, de af tredje klassen såväl samskolor som separata läroverk, och de af fjerde klassen aldrig eller endast undantagsvis saniskolor.
Sålunda, finner inan, att sam- uppfostran här liksoni i Amerika har sina motståadare hnfvudsakligast biand de rika och förnSnia.&gt;,.
En hel litteratur af rikhaltigt och vardefullt statistiskt material till belysning af kvinaans ställning liar uppstått i och med de rapporter, soin i olika länder utarbetades till de stora kvinnokongresser, som 1893.
Iiöllos i Chicago i samband med världsiitställningen.
Det ar t v i af dessa rapporter ~Xorske kvinders retslige og sociale Stilling af Ginn Krog, utgif vet af Norsk I&lt;vindesagsforeniiig~ samt w Kvinnan och kvinnocwbetet i Finlur@ af Uhion.en, Rvinnosaksförbuiid i Finland,, som vi liaii vilja omnäinna med iiHgra ord.
Det iiorska arbetet, liar sisoin dess titel.anger, koncentrerat sitt omrhde pk och ger en grundlig och intressant framställning af den norska kvinnans sociala ställning ifrkn iildre tider allt intill utgifnings- 5ret.
Utom en kortare inledning innehaller det ses afdelningar.
f örsta behandlar den personrättsliga stallningen (my ndigliet, förinyn- darskap, arf, iiaringsrattiglieter, straffbestämmelser).
Den gifta kvin- nans rättsliga stallning är ämnet för den andra afdelningen, och författaren får dar tillfälle att iiarinare redogöra för ägendoins- förhållandena mellan inakar, deras personliga rattsförhållande rattighet öfver barnen, skilsmassa, äktenskapsålder.
I tredje afdelningen be- Iiandlas kvinnans ställning i stat och koininiin.
: [denfjerde redogöres för d e platser inom det offentliga lifvet, som äro öppna för kvinnor.
Den femte afdelningen agnas $t den kvinliga undervisningen och deii sjette &amp; t kvinnans sociala ställning, och dar lämnas äfven uppgifter om den kvinliga föreniiigsverksaniheteii samt en mängd statistiska siffror rörande niilils och kvinnors användning inom olika yrken, deras arbetslöner, etc.
Det fiuska arbetet, hvilket utgifrits på skral landets beggtt spr&amp; som på engelska, liknar till iippsti-illningen ganska mycket de af den svenska dainkomith utgifna rapporterna, ehuru det kanske aglim större iippmärksamliet a t de kroppsarbetande kvinnonias förliillandeii.
Det iiiiieh %ller följande Iinfviidafdelningas:; Den finska kvinnans ratts- liga stallning9 samt uNågra drag af den finska kvinnaiis ställning enligt radande sed s.
Vidare kvinnans uppfostran och kviniian soiii lärarinna, kvinnan p&amp; litteraturens och konstens områdeii, kvinnan i statens och konimunens tjänst, i den koininiinala fattigvården, i ile praktiska s k o l o ~ a, i handel och niiringar, vid landtbriiket, niejeri- Iiandteringen m. m., vid biilso- och sjukrarden, i rälgörenhetsarI&gt;et~t, i nykterhetsarbetet.
D e sista afdelningarne handla om sedlighetsiw- betet, tjaimrinnans ställning, kvinnan i föreningar, hvarjiirnte arbetet gtföljes.
af en bilaga: välgörande föreningar och inrättningar i Einland 1892)).
Bristen på utrymme hindrar oss att inga ' i en narniare granskning af dessa hkda arbeten och de ininga viirdefulla uppgifter de iiinelfilla, Iivilka icke iiro minst intressanta för oss gecom dc jainförelsepiiiiktcr.
de erbjuda med motsvariga förhållanden i Srerige.
l ' i ~ i l j a dock, innan vi slutar vår öfversikt, frbn reformarbetet för höjandc af kvin- nans rättsliga ställning i de tre grannliinderma anföra nkgra ' årtal, hvilka visa, att en viss samtidighet r i d t i afseende pk reforiiierm inom lagstiftningen i de tre länderna.
I Svecige hade ständerna 1810 tillerkänt k. m: t riitt att a 11i.de- viig förklara ogift kviuna myndig, genoni en kungl.
förordning af i r 1858 blef ogift kvinna myndig rid 1 3 ars ålder efter anmalaii hos vederbörande domstol, 1863 blef hon vid 25 Hrs ålder myndig utan att särskild anmidan behöfdes, och 1881 intriidde myndigliets %ldern redan vid 2 1 år.
I Norge togs det första stGrre steget till ogift kvinnas myndighetsblifvande 1845, 1863 blef i afseende pH personlig myndighet all åtskilnad upphäfd mellan inan och ogifta kvinnor, hvilka blefvo sminderariges (d. v. s. myndige m d e r kurator) vid 18, och fullmyndige vid 25 års ålder.
Genom lag af 1869 blef follrnyndig- Iietsgransen för ogifta kvinnor s å v a som för män nedsatt till det 21 året.
I Finland .blef ogift kvinna genom lag af 1864 berättigad att
vid fyllda L5 år sjelf förvalta hvad Iion genom eget arbete förtjänar, att vid fyllda 21 Br själf förvalta sin egendom, om hon för rätten anmält sin önskan diiroin och vid fyllda 25 ar myndig ochl berättigad a t t förvalta sin egendoin utan särskild anmälan hos rätten.
Lika arfsrätt med broder fick kvinnan i Sverige 1846, i Norge 1854 och i F.inlu ?zd först 1878.
I afseende på den gifta kvinnans ställning visar den norska lagen ett bestäindt.
försteg framför såväl den svenska soin den finska.
Genoin lagen af den 29 juni 1888 blef narniigen i Norge gift kmnila förklarad myndig vid 2 1 h ålder.
I afseende p % inakaruas egen.
domsf örhhllarideii stadgar lageii för ijfrigt i huf viidsak följande.
Ma- karne kunna genom aktenskapsförwd såväl före som efter äktenskapets ingående ordna siiia inbördes s gen doms förhållanden på det sätt par- terna finna tjänligast.
Där intet förord ar uppgjordt, består ägen domsgemenskap mellan makarna.
Det gemensamma boet förvaltad då af mannen ensam, dock meii några inskriinkningar.
Afven dar ej äktenskapsförord ' ar inglinget råder liustrun öfver sin arbetsförtjänst samt hvad Iion inedels den bevisligen anskaffat till iiet gemensamma boet.
I Saerige och Finland däremot gäller fortfarande 1734 års svenska lag, som stadgar mannens målsmanskap öfver hustrun samt agendomsgemensknp.
Cxenoin ett tillägg af 1874 till gifterinalsbalken fick i Sverige liustriin ratt att sjiilf råda öfver sin srbetsförtjiinst, samt ' öfver den ägendom som genom äktenskapsförord undantagits mannens förvaltning, och öfver hvad ' som genom gåfva, eller tests- mente gifvits lieilile med villkor att det lienne enskildt tillhöra skall.
De finska liustrii~na fingo genoin lagändring af år 1889 motsvarande rättigheter.
Norsk kvinna lir icke koinmunalt rijstberatti.gad, Iivilket dar.
einot inyndiga kvinnor, som f. ö. uppfylla stadgade villkor, äro i Sverige i följd af 1862 års kominunallagar och i Finland i följd af lagar af år 1865 och 1875.
Valbar till respektive skolråd, skol- styrelse ocli skoldirektion är svensk och norsk kvinna sedan 1889, finsk kvinna sedan 1893.
I Sverige och Finland ar kvinnan afven valbar till fattigvårdsstyrelse, i Norge darernot icke.
År 1870 och 1873 fingo i Sverige kvinnor r#tt att aflägga mogenhetsexainen, studera vid universitet och aflägga akademiska examina.
I Norge er.11öllo kvinnor motsvarande rättigheter 1884.
I Finland däremot existerar ingen sådan ratt, utan de kvinnor, som önska tillträde till iiiiiversitetet, måste i hvnrje särskildt fall hos uni-
versitetsinyndigheterna utverka sig tillstiinid därtill.
Redan 1870 af- lade för första g h g e n i Finland en kvinna det kunskapsprof, som erfordras för tillträde till iiiiiversitetet, och fullständiga examina för vinnande - af akademisk grad (fil.
magistergrad) afiades första ginge11 af en kviiiiia 1882.
Knappt ii&amp;geii af kvinnosakens anhiingare torde utveckla en s i outtröttlig verksamhet soin den belgiske advokaten Loziis Prmzk, för hvilkens t v i arbeten ~ E s s a i sur la conditior!
politique de la femnies och &gt; L a femme dans les eniplois yiibliques * vi i en föregaelide artikel redogjort.
Under åren l888 och 1893 liar lian tillsammans iitgifvit sju större och mindre arbeten, saiiitliga behandlande kvinuofrkgan, och dessutom en niängd artiklar i tidningar och tidskrifter rörande samma fråga.
Hans senaste bok utkom för nigra mhnader sedan och biil det något egendomliga iiamiiet r L e g r m d cntdchisme de In fentme~, ett namn, som dock fullkomligt motsvaras af inneli3lets forni.
Kate -- kesen har iiäinligen tjänat såsoni förebild vid uppställningen.
I 21 alektioner,, ordnade i frågor och svar, gifver förf.
en ganska uttöm- inande utredning af olika sidor af kvinnofrhgan.
På detta sätt reson- nerar lian öfver kvinnan (i allmänhet), hennes intelligens, hennes upp- gift, inaimens målsinanskap, den äktenskapliga troheten, föriildrainyn- digheten, akta makars ägendonisförhållanden, hustruns arbetsförtjaiist, kvinnans rätt att vittna, faderskapets efterforskande (la recherche de la paternit@, den efterlefvande inakem rättighet, kriiinan som la- kare, som advokat och som ämbetsman, kvinnan i offentliga anställ- ningar, kvinnan och ratten till arbete, kvinnoarbetets ordnande, kvin- nans professionella, kommunala och polit.iska rösträtt.
Arbetet innehåller en iniingd faktisks uppgifter och sunda re- flektioner, men den besynnerliga formen gör det tämligen onjutbart och verkar icke sällan rent komiskt.
uppträder gärna vid ' pas- sande tillfälle polemiskt och den vanliga gangen af hans resonnciiiang är, att de eller de förhållandena rörande kvinnans ställning äro i i t - skilliga länder tämligen drägliga, men i hans eget hemland, Belgien, fullkomligt abderitiska.
Själf tyckes lian anse, att den forin han gifvit sitt arbete, skall främja dess popularitet och skaffa det större spridning an hans före- gående skrifter i sainma ämne.
Till motto har han nämligen satt:, En vidlyftig bok och ett högt pris kunna liknas vid ett fartyg, som
endast kmna lossa sina varor i en stor hailin.
Sinå uppsatser likna smii båtar, lämpliga att intränga i de smalaste vikar för att provian-.
tera alla delar af ett land.))
Vi frukta, att .förf.
misslyckats i asin goda afsikt och att lians arbete, oaktadt det låga priset ocli sitt i jämförelse med det rika och mångsidigt behandlade ämnet ringa omfhng, icke skall vinna nhgon storre spridning.
M. c.
Meddelanden fPan Fredrika-Brerper- Förbundet.
En juridisk afdelning.
har, disom tord; vara bekant, allt sedan byråns upprättande varit förenad med densamma.
För denna gren af sin verksamhet har Förbundet haft att påräkna hjälp och råd af fram- stående fackman på det juridiska området.
Man har dock länge iinigåtts med tanken p i en utvidgning af denna afdelning och har ansett att basta .sättet att hjälpa och upplysa den rådsökande kvinnan vore om en jurist på bestämda tider kunde anträffas å Förbundets byrh för meddelande af råd och upplysningar i juridiska och ekonomiska angelägenheter, Denna plan har nu förverkligats och det är att hoppas, att denna shliinda utvidgade afdelning skall blifva till stort gagn.
Förbundets jurist har sina mottagningar % byrån, 54 Drottning- gatan, tills vidare 2: ne gånger i veckan, onsdagar ooh lördagar kl. 10-11 f. m. s: St+endium.
Det af enskild gifvare donerade och hrligen genom Förbundet utdelade studiestipendiet $ 120 kr.
har, i likhet med före-, gkende %r, tilldelats fil.
stud. fröken Alice Thiinberg.
e:.
Diskussionsmöte.
Fredrika-Bremer-Förbundet hade.
till onsdagen den 21 nov.
inbjudit sina medlemmar och.
andra för saken intresse- rade personer till ett diskussionsmöte i HGtel Continentals stora sal i syfte att verka for kvinnors ifivliljande i fattigvårdsstyrelser.
Mötet, som hölls under ordförandeskap af riksantikvarien Hildebrand och var talrikt besökt, 4ärnnade ett otvetydigt bevis på att intresset-för denna, fråga ar stort och iiigaf förlioppning, att det ej torde dröja synner- ligenllange innan kvinnan får intaga sin plats soni medlem i hufvud- stadens fattigvårdsstyrelser.
I följande häfte skola vi lämna en ut- förligare redogörelse för mötets förhandlingar.
*. '