Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En sådan rent uttalad instruktion vore bättre än en betydelselös föreskrift om ett minimum.
Lika med Herr Skogman anser jag ock, att i sammanhang med Statsbankens, äfven Privat-bankernes sedel-cirkulation hade bordt begränsas till Bih. till R.
I Afd. 13 Haft. 3 18 Bil. till Banco-Utskottets Betänkande, N:o 29. ett belopp, ungefärligen motsvarande hvad de under sednare åren haft i omlopp, niea deremot kan jag ingalunda instämma i Utskottets tanka, att, om Privat-bankerne upphöra, de skulle kunna ersättas genom utgreningar af Statsbanken.
Oafsedt de större kostnader, som under Statens förvaltning och stelare former skulle uppstå, så inses lätt, att en ny sedelemission af cirka 5,000,000 R:dr skulle för myntvärdet vara mera farlig, i den moa lånerörelsen, ställd under Rikets Ständers lagstiftning, måste antaga en lastare form, i likhet med Riks-Diskontens; hvaremot Privat-bankernas omsorg om sitt eget bestånd tvingar dem att hålla sina fonder rörlige, och alt minska sin rörelse så snart Riksmyntet vill försvinna.
Den noggranna kännedomen om hvarje låntagares karakter, ställning och verksamhet, som utgör Privat-Bank-Direklionens ledning, kan aldrig af en Statsförvaltning vinnas; ej heller kan det enskildta intressets vaksamhet, icke allenast på den personella säkerheten, utan äfven på provins-aflairernes gång och fordringar under annan form ersättas. —-
Det är dessa privat-förhållanden, som infört den prisade deposit- och kassa-krediliv-rörelsen, som aldrig kan uppfylla sitt ändamål om icke Bank-Afdelningarne ligga så nära, att de dagliga liquiderna kunna, ofta utan kommissionärsskap, och utan tidsödande och dyra postremisser genom dem anordnas.— Jern-Kontorels misslyckade försök alt organisera en kassa-kreditiv-rörelse är derpå det tvdligaste bevis.
1 provinserna inser man allt mera dessa förhållanden; hvarföre ock t. ex. Smålands och Wermlands banker hafva hvardera 4 serskildta kontor, sorn med närboende föra räkning och handhafva rörelsen efter serskildta lokalförhållanden.
I ett kapital-fattigt land anser jag det vara en obestridlig fördel, att Associationer förena sig att erbjuda gemensam kredit.
— Hvarje rubbning i dessa förhållanden skulle uti provinserna medföra större förlägenhet, än man nu vill medgifva eller inse.’* Al Herr Biskop Agardh: ”Emot Utskottets förevarande förslag får jag reservera mig i följande hufvudpunkter; l:o Jag hav varit af den mening, som inom Utskottet icke vunnit bifall, att Riks-Rankens fastighets-belåning borde öfver flyttas till RiksguldsKontoret.
Utom den allmänna grunden, att en sådan lånerörelse icke är förenlig med en Banks väsende, får jag anföra följande fördelar af en sådan öfverflyttning.
Bil. till Banco-Utslcottets Betänkande, N:o 29. 19
Så länge fastighetsbelåningen varit fästad i Banken, har den icke kunnat utvidgas och derföre vid alla Riksdagar utgjort ett stående tvistämne.
Öfverflyttas den deremot lill Riksgälds-Kontoret, kan den fritt få utvidgas, i nion af tillgångarne.
Härigenom öppnas den enda utväg, som för närvarande synes möjlig, alt bilda en allmän hypotheks-kassa, hvaraf behofvet till minskniug af landets skuldsättning, blifver allt mer och mer känbart.
Ehuru fonden för denna kassa vore i början obetydlig, skulle den snart kunna förökas, dels genom den årliga räntevinsten, hvilken kunde åter utlånas, dels genom i omlopp sättande af kurserande obligationer af mindre valör och låg ränta (sudane som de förre Diskonternes 3 procent-sedlar) dels genom insättning af de medel, som nu en del af de allmänna kassorne utlåna och sorn fordra för dem en betydlig förvaltningskostnad, emot det att dessa enskildte, och desse kassor emollogo af Ilypolheks-Kassan räntebärande obligationer.
Ännu mera vigtig skulle en sådan Bypotheks-Kassa blifva i annat afseende icke blott för Staten, utan äfven för Banken.
Erfarenheten bar nemligen visat, att vid uppkommet krig, Banken måst af Statsverket tillitas, för att anskaffa undsättning genom lån, hvaraf inställelse af myntvexlingen, som flerfaldige gånger egt rum inom Svenska Banken, alltid varit en slutlig följd.
Å andra sidan finnes för Svenska Stats-Verkel icke någon säker utväg alt vid sådana tillfällen i en framtid på annat sätt kunna öppna sig nödiga tillgångar; och så länge denne icke finnes, måste Sveriges politik icke ega den sjelfständighet, för hvilken materiella medel äro ett oundgängligt villkor.
Men dessa fördelar skulle vinnas både för Banken och Slals-Verket, genom ofvannämnda Hypotheks-Kassa, då på den del af denna Kassas säkerheter, för hvilka icke räntebärande papper redan voro ulgifne, ett fonderadt statslån kunde grundas, hvartill räntorne kunde betalas af de ingående räntorne på lånen, och således icke komme att med mer än amorteringen betunga statsverket.
Denna Kassa skulle således blifva en lillflygt för lider, då fäderneslandet vore i fara, hvilket kunde på detta sätt blifva oberoende, måhända lill och med af utländsk Siats-Kredit.
Deremot delar jag icke Utskottets mening, att Diskontrörelsen bör öfverjlyttas till Riksgälds-Kontoret.
Banken skulle derigenom afhända sig sin betydligaste lånefond, och den hvilken lättare än någon af de öfriga kan förändras lill en mera bankmessig rörelse.
Genom en sådan öfverflytt - 20 Bil. till Banco-Utskott eli Betänkande, N:o 29. liing, skulle vi, i stället för att hafva blott en Bank, styrd af Rikets Ständer, få tvenne sådane.
Högst märkvärdigt skulle det i sanning blifva att den egentliga Banken skulle utlåna på Hypothek af fastigheter, och Riksgälds-Kontoret deremot på namn, den förra på lång tid, och den sednare på korrt.
Vid hvarje Riksdag skulle denna nya lånefond blifva ett föremål för de häftigaste strider, hvilka skulle sluta med att göra Diskontlånen pei - manen ta, och således att bilda just den Hypotheks-kassa, som på en mera naturlig väg genom fas tig hetslånens öfverflyttning nu genast kunde bildas. 2:o Jag har visserligen deltagit i Utskottets beslut, att Bankens behållna räntevinst skall öfverlännäs till Riksgälds-Kontoret.
Men det har af mig skett endast under förutsättning, att den användes för Riks-Bankens ändamål och uti sammanhang med penningeväsendets öfriga reglering.
Jag har ansett, att Bankens årliga vinst, som årligen ingår till Riksgälds-Kontoret, bör användas att bilda ränta och amortissement till utgifvande af räntebärande papper, för att dermed bestrida sådane statsanslag, som utgå för en gång och heldst till stora produktiva företag.
Riksgälds-Kontoret skulle genom ett sådant öfverlåtande af Bankovinsten blifva hvad det bör vara, en inrättning för utgifvandet af obligationer för Stats-Verkets behof.
Blef ett system för dylika stats-pappers utgifvande infördt i Sverige, skulle Sveriges Stats-Verk blifva bättre ordnaÖt, än något annat Statsverk i Europa, enär uti andra länder, alla Stats-Verkets skulder trycka landet med en dryg beskattning, lill ränta och amortissement, hvilka här deremot skulle utgå genom en blott öfverflyttning af kapitaler. 3:o Mitt yrkande inom Utskottet, att Riks-B anken skulle upptaga krediti v-rörelse, och den dermed förbundne deposit-röreisen mot ränta, har icke inom
Utskoltet vunnit bifall eller ådragit sig någon synnerlig uppmärksamhet.
Jag anser likväl ännu denna Bankrörelse vara den mest Bankmessiga af alla, och hvilken mer än någon annan, skulle förmå alt lyfta vårt land till välstånd och bevara det för sådane förlägenhets-perioder, som den närvarande.
Bil. till Banco-UlsJiottets Betänkande, N:o 29. 21 Denna rörelse, som upptogs i Skottske Bankerne för öfver hundrade år tillbaka, utgör ännu dessa Bankers hufvudrörelse.
Det är allmänt erkändt, att Skottland, som till naturförhållanden så mycket liknar vårt eget land, har till hufvudsaklig del att tacka detta Banksystem för sitt fortskridande och sitt välstånd.
Sjelfva England roedgifver detta, men har dock icke antagit det för den mindre vinst det gifver.
Vår tids förnämsta Stats-ekonomiska författare Mac Culloch förklarar till och med, att det hästa medlet att upphjelpa det olyckliga Irland, skulle vara, att dess National-Bank, Irlands-Banken, upptoge det Skollska Bank-systemet.
Då jag lägger så mycken vigt på införandet af detta Banksystem i vårt land, tillåter jag mig att erinra om detsammas egenskaper och företräden. l:o Detta Banksystem fordrar den minsta möjliga sedelstock, emedan sedlarne icke äro utelöpande längre än under de liquidationer, hvartill de användas.
Skottlands sedelstock, oagtadt derstädes en-punds-noter äro i omlopp, hvarigenom densamma betydligen förökas, öfverstiger knappast 3- million, då deremot i Irland, en enda Bank, nemligen Irlands
Bank år 1825 hade satt i omlopp noter till en summa af 6,400,000 L.
St. och i England, der icke noter af lägre valör än 5 L.
St. äro tillåtne, hvarigenom sedelstocken betydligen reduceras, sedelstocken år 1839 dock utgjorde omkring 28 millioner L.
St. 2:o Denna Bankrörelse är, så framt den införes såsom Bankens egentliga hufvudrörelse, och erhåller samma utsträckning som i Skottland lika välgörande och tillgänglig för den mindre affärsmannen, som Jör den större, för landtmannen, som för borgaren. 3:o
Den gifver rörelse-kapitalet den störste elasticitet, d. v. s. den gör, att det utvidgar och indrager sig sjelf efter behof vet.
Alla andra Banksystemer utvidga rörelse-kapitalet, när en utvidgning icke behöfves, och hopdraga det deremot när förlägenhet inträffar; åstadkommer således under minsta omkastning af konjunkturer, antingen öfverflöd af penningar, hvarigenom Bankens säkerhet äfventyras, eller pennningebrist, hvarigenom näringarne oell landet lida.
Aliade skakningar, sorn flera länder, äfven Sverige lidit genom Bankernes sedel-emissioner härleda sig från denna orsak.
Deremot är allt detta obekant i Skottland.
Under det dess Banker stålt i 22 Bil. till Banco-Utshöttets Betänkande, N:o 29. nära beröring med de Engelska Bankerne hafva likväl, när de sednare hundradetals gått öfverända, de Skottske orubbade fortsatt sin verksamhet. 4:o Denna Bankrörelse fredar, mer än någon annan, Bankens metalliska kussa för förminskning eller påkänning, emedan det alltid för sedelhafvaren är fördelaktigare, alt insätta sed larne i Banken på räkning, som gifver dem ränta, än att derför uttaga silfver till export.
Erfarenheten har visat, att vid de llerfaldige tillfällen, då Engelska Banken varit nära att uttömmas genom exporterande af dess metalliska kassa, hafva Edinburgs stora Banker icke haft ringaste påkänning i detta afseende. 5:o Denne Bankrörelse lättar och underhäller vexelröreisen, emedan acceplanten alltid kan beräkna sig hafva tillgång till penningar på utfäst dag; och det är förgäfves att i ett land som Sverige, så länge penningar ej kunna skaffas utan genom
Diskont-lån, försöka att införa inländsk vexelrörelse.
Den kommer att finnas på papperet, men icke annorstädes. 6:0
Denna Bank-rörelse är den enda, hvarigenom den mindre handeln kan blifva kontant och bodshdden upphöra, emedan den kredit, man nu är tvungen att söka hos köpmannen har man genom denna Bank-rörelse uti Banken; och då Bod-skuldens upphörande skulle betydligt nedsätta alla varu-priser, samt tillika mera än något annat upphjelpa våra små städers handel, så visar sig huru vigtig införandet af denna Bankrörelse äfven i detta afseende skulle vara.
En berömd författare påslår att köpmännen i Edinburg kunna genom denna Bank-rörelse med lika kapital göra mycket större affärer, än köpmännen i London och dessutom drifva med mycket mera säkerhet sin handel.
(Ad.
Smitte, IV., of INot. 2. 2). 7:o Denna Bank-rörelse vänjer alla affärsmän till ordentlighet i betalningar och affärer; emedan de i ett land, der den är införd, icke behöfva vara oordentliga; men deremot i ett land, der det icke fins, ofta tvingas att vara det. 8:0
Den införer mera än någon annan Bank-rörelse sparsamhet inom den större allmänheten.
Skottarne äro utmärkte för sin sparsamhet, och de hafva till en stor del detta Bank-system att tacka för, att den förblifvit hos dem en nalional-dygd.
Bil. till Banco-UtsJcottets Betänkande, N:o 29. ’ 23 ’
Dessa äro fördelarna af det Skottska systemet.
De svårigheter, sorn mot dess införande i vårt land blifvit anmärkte, synas mig icke vara så stora, att de icke kunna öfvervinnas. a) Det skulle icke passa säger man för en stor Bank.
Mac Culloch är af annan mening, som enligt hvad jag förut nämnt, vill hafva detta system infördt i Irlands-Banken, som utgifver noter till ett belopp af 61 millioner L. St., motsvarande 78 millioner Ralr Banko.
De stora Edinburgska Bankerne, som hafva Filial-Banker öfver hela landet, drifva denna Bank-rörelse lika väl som de mindre. b) Svårigheten att bedöma säkerheten, omtalas.
Den är alldeles densamma uti var nuvarande Diskont-rörelse. c) Borgens-förbindelsen eller säkerheten på namn för större summor, har blifvit ansedd vådlig.
Summorne behöfva på namn icke blifva större än nu i Handels-Diskonten; och på publika papper icke större än de, sorn nu lemnäs för dylika lån. d) Styrelsens olämplighet i vår Bank anses såsom ett stående hinder för alia förbättringar.
Den blifver dock hvad denna Bank-rörelse angår icke större än för vexel-rörelsens bedrifvande Rörelsen är lika lätt att bestyra, som Diskont-rörelsen, och i delta afseende har intet klander hörts emot vår närvarande Bank-styrelse. e) Brist på filial-kontor framslälles.
Men de äro i alla fall nödvändige.
För öfrigt äro vi bragle på den punkt, att vi numera icke måste väga svårigheter, utan möjligheter. 4:o
Emot bestämmandet af ett maximum i allmänhet, och ett s<l lågt i synnerhet, som 3o millioner, elier, såsom Utskottet uttryckt det, till 22 millioner öfver metalliska kassans belopp, hvilket sednare uttrycker icke ens ett bestämdt maximum, utan ett lluetuerande, måste jag reservera mig.
Redan år 1824 utgjorde summan af Banko- och Riksgäldsscdelstocken 31,250,000 R:dr B:ko, och d en föiöktes småningom, sa att den vid realisationens företagande år 1834 utgjorde 34,1 millioner.
Beräknar man, såsom vanligen sker, rörelse-kapitalet efter folkmängden, borde, om Sverige anses böra hafva, i nion derefter, samma rörelse-kapital, som Danmark, eller 16
R:dr per man, vårt lands rörelse-kapital nu böra utgöra 51,250,000 R:dr B:ko.
Om det deremot jemnföres med Norriges på samma grund, eller efter 12| R:dr per man, så borde det utgöra 39,176,000 R:dr.
Tager man medium af dessa båda summor, i anseende Bil. lill Banco-Utskoltets Betänkande, N:o 29. till liklieten emellan Sveriges förhållanden med båda dessa länder, så borde Sveriges rörelse-kapital utgöra 45,348,000 R:dr Banko, Om man nu till det maximum, Utskottet föreslagit, lägger Privat-Bankernes behållna sedelstock af 5 millioner, så skulle det komma att utgöra högst 35 millioner, och således efter ofvannämnde jemnförelse vara 10 millioner för litet.
Det söm gör detta rörelse-kapital ännu mera otillräckligt, är dessutom, alt det i brist af filial-kontor under Riks-Banken icke cirkulerar fritt.
Filial-kontor finnas i alla länder, som hafva större Banker, t. ex. England, Skottland, Irland, Frankrike, Nord-Amerika, Preussen, Norrige, Danmark och sjelfva Finland.
Dessa bidraga otroligt tili cirkulationens lättnad och liflighet, samt göra ett mindre kapital mera tillräckligt.
1 Sverige kan man icke säga att rörelse-kapitalet cirkulerar, utan det rörer sig som ebb och flod till och ifrån hufvudstaden.
Det är bekant, att Stockholms Post-kontor ullemnar bevis om öppen rekommendation till ett belopp årligen af omkring 22 millioner, så att nästan hela rörelse-kapitalet är mer och mindre jemnt, mer och mindre direkt på väg emellan landsorterna och hufvudstaden; då deremot i andra länder genom en liflig vexel-rörelse, icke penningar utan vexlar skickas, för att verkställa li
Det finnes ett annat sätt att bedöma det sålunda bestämda kapitalets tillräcklighet.
Det skall nemligen i första rummet användas till skatter, skuldomsättningar och räntor.
Skatterna utgöra 12 millioner.
Den intecknade skulden utgör omkring 100 millioner, hvartill åtgå 5 millioner i räntor, samt säkert en lika summa lill omflyttningen af denna skuld, tillsammans 10 millioner.
Diskont-omsättningar och räntor derpå utgöra visserligen ett belopp af 7 millioner.
Total-beloppet af dessa utbetalningar, som årligen måste med det cirkulerande rörelse-kapitalet bestridas, utgör alltså 29 millioner, således lika mycket med rörelse-kapitalet sjelf.
Huru mycket, som häraf kan blifva öfver för den egentliga produktiva rörelsen, är lätt att inse; äfvensom att ett sådant förhållande är förnämsta orsaken dertill, att all handel måste ske på lång kredit, och att denna kredit småningom förvandlas till en förökning af den stående skulden, i den mohn, som de allmänna kassorne oupphörligen accumulera räntor och åter utlåna dem till allmänheten. 5:o Bil. till Banco-Utskottets Betänkande, N:o 29. 25 5:o 1 sammanhang härmed, får jag reservera mig mot sådane Utskottets förslag, hvarigenom sedelstocken hommer att förminskas, eller då den förminskas, icke att återställas; ett förhållande, som otvifvelaktig! måste äga niro genom liera äf Utskottet föreslagna åtgärder. 6:o Emot den obestämda förklaringen, huru förhållas skall, i fall Privat-Bankerne komrne att upphöra; äfvensom emot förbigåendet i allmänhet, huruvida i de provinser, der Prival-Banker icke finnas, FilialBanker under Riks-Banken böra inrättas, mäste jag reservera mig- Jag anser att Utskottet bordt bestämdt förklara, att Filial-Banker böra inrättas inom de områden, der Privat-Banker icke finnas, eller der de nuvarande komma att upphöra. 7:o Uti Utskottets åsigte-r rörande dels förekommandet af metalliska kassans förminskning, genom sedelstockens förminskning; dels metalliska kassans f örstärkning, genom förpantning eller försäljning af Riksgäldskontorets obligationer, kan jag icke instämma.
Den tanken är Lemligeu allmänt lådande, att metalliska kassan endast anlitas för att saldera och betala skillnaden emellan export- och import-värdet, så att om man blott kunde förminska det sednare, så skulle äfven det förra icke äga rum.
Man uppgör således allehanda förslag, burn man skall tillvägabringa denna förminskning,dels genom höga import-tullar, och pfohibitioner, dels genom rörelse-kapitalets förminskning, hvarigenom det skall blifva omöjligt att köpa utländska varor, utan att man betänker, alt det med detsamma blir lika omöjligt alt köpa inhemska varor; hvaraf således mäste i första rummet följa, att den inhemska afsättningen, och derigenom äfven den inhemska produetionen, måste afstanna; samt i sista rummet, att man med samma medel minskar både exporten och importen och att förhållandet blir detsamma som förut.
Hela denna åsigt, fruktar jag, hvilar på en stor förvillelse.
Exporten af Bankens ädla metaller härleder sig nemligen ifrån samma orsak, som exporten af alla andra varor.
De exporteras ifrån det landet, der de äro lättast att tillgå, till det landet, der de behöfvas.
Om silfver behöfves i ett land, men icke jern, så iuförskrifves dit silfver och icke jern, ifrån det land, der båda äro exporl - Bih. till R.
Brot 1844.
C Sami. 1 Afd. 13 Höft. 4 26 Bil. lill Banco-1'UkottcU Betänkande, Nio 29. varor, huru än handels-balancen må slå emellan dessa länder.
Men ädla metaller äro för närvarande uti stor fluetuation i Europa, och flyttas i stora quantileler från det ena landet till det andra, dels genom politiska förändringar, dels genom stora kommerciella företag, såsom t. ex. jernbanors anläggande, dels genom upptagande af Stats-lån, dels äfven, ehuru i mindre skala, genom variation i pris-förhållandet emellan silfver och guld.
När nu således tillskott af ädla metaller fordras för ett land, sä tagas de, der de linnas, och äro lättast tillgänglige.
De tagas således helst ifrån Bankerne, af den orsak, att de der linnas i stora upplag, äro alldeles färdige lill export, så att de kunna requireras den ena dagen och utföras den andra, äro undersökte och stämplade till deras värde* samt utlemnas kostnadsfritt och med den största beredvillighet.
De lagas slutligen aldrahelst från de Banker, sorn ligga nära tillhands och hafva lätta kommunikationer.
Att sådant är verkliga förhållandet och alt exporten af ädla metaller från ett lynd heror, icke af något slags förhållande inom detta land, utan af förhållanden inom de länder, lill hvilka de exporteras, bevisas genom erfarenheten.
Eli England förekommer mycket ofta så kallade drains eller export uti stora quantileler af guld, uttagne ifrån dess Bank.
Sådane ägde rum under nästan hela året 1825, sedan under åren 1830 till 1832; 1834 till 1837, samt åren 1838 och 1839.
Men hvem kan tro, att denna export uppkom genom någon undervigt i Englands handel, hvilken alllid, utom i missvexlår, drifves med öfvervigt, utan: tydligen af den orsak, att guld behöfdes i andra länder.
Ingen Bank, som ligger till hands för den slöra verldshandeln är fredad för sådane tillfälliga uttömningar.
Sålunda skedde äfven ifrån Sverige under åren 1841, 1842 och 1843 en export af ädla metaller till det utomordent liga beloppet af 11 millioner R:dr B:ko; men icke härledde denna export sig hvarken af någon ovanlig undervigt i handeln, eller af en för stor sedelstock, utan, som bekant är, af andra orsaker, som lågo icke inom, utan utom Sverige, såsom t, ex, Hamburgs brand, kriget mot China, Finska sedelskuldens inlösen o. s. v. Märkvärdigt var, att de två första åren skedde exporten företrädesvis i silfver, och det sisla företrädesvis i guld, lill bevis, alt vid det förra tillfället behöfdes någorstädes silfver, och vid det sednar« guld.
Att silfver och guld vid sådane tillfällen tagas ifrån alla länder, äfven de fattigaste, bevisar ett vittnesmål af Rotschild inför Parlamentets Komité år 1833, uti hvilket han berättar, att då efter krisen i England år 1825 ett stort behof af guld uppstod, inlorskref han det, icke blott Bil. till Banco-Utskottcts Betänkande, N:o 29. 27 från Frankrike, som låg närmast, utan äfven från Ryssland, Österrike, Turkiet, kortligen, säger han, från alla hörn af verlden.
I allmänhet framställes i nyssnämnde vittnesmål af denna stora kännare af Europas penninge-rörelse samma åsigt, rörande orsaken till exporten af ädla metaller från det ena landet till det andra, som här blifvit yttrad, nemligen att det är utländska förhållanden, icke inländska, som är orsaken dertill; aldraminst kan indragning af sedelstocken, hvilken han förklarar väl kunna göra ondt, men aldrig godt, anses vara orsaken till den tidtals förekommande uttömningen af Englands-Bankens metalliska kassa.
Utom ofvannämnde tidtals förekommande fluctuationer i behofvet af ädla metaller i olika länder, finnes en serskildt orsak till ett omärkligt och fortfarande utströmmande af ädla metaller ifrån fattigare till rikare länder.
Alltsedan år 1810 har genom de Amerikanska grufvornes förfall, quanlitelen af guld och silfver förminskats i Europa lill den grad, att man beräknat att år 1830 quan ti telen deraf var 1 mindre än år 1810.
Då nu, under det quantitelen förminskas genom den stigande lyxén, förbrukningen deraf i de rikare länderna tilltagit, så måste derigenom nödvändigt löija, alt hvad som nu mindre kan erhållas från Amerika, måste för att uppfylla förbrukningen, tagas ifrån de ställen i Europa, hvarest de ädla metallerna ligga färdige till export, således ifrån Europas Banker, och synnerligen ifrån sådane, som dels hafva lätta hafs-kommunikationer, dels tillhöra fattigare länder.
Äro alla dessa förhållanden verkligen grundade, så måste följa, att hvarken någon minskning i sedelstocken eller några restriktiva och prohibitiva tull-författningar kunna hindra de ädla metallernes export ifrån Sverige.
Båda dessa medel hafva helt andra verkningar, än de hvilka man dermed åsyftar.
Metalliska kassans exporterande kan efter min tanka endast på 2:ne sätt någorlunda hämmas och förminskas.
Det ena är, alt exporten af silfver från Sveriges Bank blir dyrare och svårare att verkställa, än från andra Banker.
Så länge Norska Banken endast hade sitt utvexlings-kontor i Trondhjem, så exporterades icke något silfver derifrån, emedan omkostnaden och lidsutdrägten blef större dervid, än alt införskrifva det från andra ställen; men sedan utvexlingen äfven börjat i 28 Bil. till Banco-Utsholtets Betänkande, JV:ö 29.
Christiania, så exporteras, enligt hvad man sett af Norrska tidningar, från »less Bank, silfver lika så väl som ifrån Slockholm, oaktadt det icke är anledning att . antaga, att Norrige har undervigt i sin handel.