Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande åter den tillika gjorda framställning, att tillförlitligare och mera ändamålsenlige grunder, än de hittills följde, matte för förslitne sedlars approbation och cassation uppgöras, så hafva Hrr Fullmäktige hemställt, om icke de, vid sistförflutne Riksdag, för BancoVerket i detta hänseende stadgade och genom Hrr BancoFullmäktiges GirculaireBref den g Januarii i8a4 Konungens samtlige Befallningshafvande meddelade grunder, äfven vid RigsGontoiret till alla delar måtte få iakttagas; med tillägg, det Hrr Fullmäktige ej funnit något förslag i detta fall, som mern än detta, undanrödjer de öfverklagade olägenheter ne.
Och som, efter hvad Hrr Fullmäktiges ofvan intagne Utlåtande upplyser, några serskilda och bestämda föreskrifter, i afseende på granskningen af 5 B. a5 366 Stats-Utskottets förslitne smärre Creditsedlar, icke blifvit af R.
St:r meddelade, efter hvilka Commissariernes i RiksgäldsContoiret öfverklagade förfarande med de motionerne åtföljande Creditsedlar skulle kunna af StatsUtskottet i administrativ väg pröfvas och bedömas, så har Utskottet, med anledning af motionerne, ansett sig icke kunna tillstyrka annan åtgärd, än att, i händelse R.
Sttr skulle täckas bifalla Utskottets uti Betänkande N:o 357 gjorda hemställan, att, i afseende på granskningen och approbationen af RiksgäldsGontoirets Creditsedlar, mätte stadgas och tillämpas enahanda grunder, som, i afseende på granskningen och approbationen af Bankens så kallade småsedlar af nit brukliga formulairer, varda vid denna Piiksdag föreskrifne, det må lemnäs hvarje innehafvare af till förmenta värdet nedsatte eller casserade Creditsedlar , öppen rättighet, alt desamma till ytterligare granskning efter dessa nya föreskrifter uti RiksgäldsContoiret förete.
Utlåtande, i fråga om genom AfrälmingsContoirets indragning mindre Controll på K.
Till följd af H. R. och A:s till Utskottet aflåtne Remiss uppå Herr Hjertås, Gustafbegäran, det Utskottet måtte undersöka, huruvida indragningen af det så Betänkan den, N:o 38cn 367 kallade AfriikningsContoiret kunnat föranleda till mindre fullständighet i Controllen å K.
RänteKammaren, samt i sådant fall vidtaga nödige åtgärder till en dylik Controlls återinförande; får Utskottet Upplysa: att ibland de åligganden, som tillhörde det under K.
KammarGollegium förut lydande men vid den nya regleringen af K.
St:rs begäran vid i8?.3 års Riksdag uti underd.
Skrifvelse den 20 October berörde år indragnfi AfräkniUgsContoir, hvars göromål dels hufvudsakligen till StatsContoiret, dels till EammärCollegii öfrige Contoir och andre Verk öfverflytt tåts, Var åtgärden af Annotation öfver den del af Rikets Inkomster > soni tefvererXs till K.
RäritcKar/imaren.
Revisorer i sådant ändamål begagnas, och sluteligen controlleras öfverensstäm melsén i desse delar genom RiksHufVudBoken, sorn af bägge i frågavarande Specialer, RänteKammarens Räkenskap och MemorialBoken verificeras.
KammarCollegii åliggande har nu mera upphört och, enligt Kongl. Kungörelsen af den io April 1828, tillhör den löpande Betänkanden, N:s 38o, 381. 369 Controllen öfver KronoUppbörden ensamt Kongl.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 318, rörande verkställd revision af StatsVerkets Räkenskaper och Förvaltning för år 1826.
Ifrågavarande Betänkande, som bifallits af H. R. 0. A. samt H.
PresteStändetj har blifvit återremitteradt från de öfrige 2:ne RiksStånden på grund af dervid gjorda anmärkningar, hufvudsakligen innehållande: att, hvad först angår de till reparations-arbetet å Svea LifGardets Cassern anordnade medel, Utskottet, genom dess tillstyrkande om sådana åtgärders vidlagande hvarigenom StatsVerket må beredas ersättning för 370, Stafs-Utskottets Jivad derifrån till nämnde reparation utbetalts, ingått; uti ett icke tillåtligt klander af Konungens beslut, enär berörde hemställan åsyftade ett fullkomligt uppliäfvande af K.
Mits under den 2 Mars 1825 i grund-, lagsenlig ordning rneddeldte förordnande, enligt hvilket såväl Regementet sorn Stockholms Stad befriats från skyldigheten alt vidkännas reparatio.ns-kostnaden: att Utskottet deremot handlat grundlagsenligt, om det i stället i, anmiiikningsväg gjort anmälan mot Konungens rådgifvare och föredragande att det nu åter syntes sorn Utskottet med flit sökt leda anmärkningen från den rätta i Grundlagen utstakade vägen, i ändamål att göra densamma utan ali påföljd och ändtligen att Utskottet, då det tillstyrkt ersättning af StatsVerkets utgift till berörde reparation, tillika bordt uppgifva, huru och af hvem en sådan godtgörelsp borde utkräfvas, I följd af berörde anmärkningar, har Utskottet förskaffat sig del af de förordnanden som, tid efter annan, rörande ifrågasatte Casserns reparation, af K, M:t blifvit GhefsEmbetet vid Regementet rneddeldte ; och har Utskottet derigenom erfarit att K. M:t, genom Nåd, Skrifvelse d. o5 Nov. 1823 , förklarat, det Svea RifGardesRegementets anhållan om penninge-tillskott för detta ändamål vpro billig, och att Regementet icke borde betungas med den till iståndsättandet af Cassernen erforderliga kostnad; samt att K, M:t genom Nåd, Bref den 2 Mars 1825 ytterligare förklarat, det K. M:t funne Stockholms
Till reparation och underhåll af GardesRegementernas till fot Casserner och dertill hörande byggnader, formeras genom en viss afgift af Regementerne, en serskild Cassa vid hvarje Regemente.” 2:0
Denna afgift, som bestämmes till 2 R:dr per man vid Andra LifGardet, erlägges af hvarje dertill hörande Compagnie ifrån och med den dag det i ^Hasscrnen inflyttar och fortfar så länge nu gällande inqvarterings-beräkning äger rum, "Den utgår qvartaliter genom afdrag å den contanta inqvartering Stockholms Stad till Regementet utbetalar och i händelse af Commendering, minskas densamma i förhållande till det antal manskap, för hvilket ingen contant inqvartering erhålles.
På lika sätt och med lika vilkor utgår ifrån och med början af nästa år, afgiften vid Svea LifGardet, men bestämmes för detsamma endast till Två R;dr E:co perman, emedan genom en serskild vid Regementet redan förut vidtagen anstalt, Regementet besörjer underhåll och målning af sängar, skrin och öfriga inventarier, som vid Andra Gardet deremot komma att vidmagthållas på reparationsfondens bekostnad.” "3:o Följande reparationer böra, med Cassornas medel, af Directionerne bestridas, nemligen: alla yttre bristfälligheter å Gasscrnbyggnadcrne ock uthusen, 372 Stats-Utskotets staket, bryggor och portar, gatuhållningen samt gårdsplanens grusning m. in., golf i Cassernrummen, förstugor och kök, omsättning af spislar och kakelugnar, nya fönsterkarmar, bågar, kors och plattar, äfvensom uti Andra Gardets Cassern.” etc.
”För öfrigt och då Svea LifGardet, vid dess inflyttning i Fredrikshofs Cassern, på egen bekostnad reparerat och förändrat det förra Slottet till Cassern och derigenom åsamkat sig en ännu ej afbetaldt betydlig skuld, ”bafve Vi i Kader velat tillåta att, af de hädanefter afsättandc Inqvarterings-medel till Gassernernas framgena underhåll, hvarje år 333 It.dr 16 sk. må användas till ränta och Cnpital-afbetalning å be-^ rörde skuld, dock med det dervid fästade uttryckliga förbehåll, att Cassernhusens reparation och underhåll derigenom ej i någon måtto försummas eller åsidosattes.
M:t från all godtgörelse af reparationskostnaden fri— kallade, det endast återstode alt öfverlemna målet till H.
ConstitutionsUtskottets handläggning, men detta Utskott redan fulländat granskningen af StatsPiådets
Protokoller för den förflutna tiden och för förvaltningen derunder tillstyrkt decharge, linner Utskottet, äfven med hänsigt till de nu vundne upplysningar, hvilka, såsom icke tillgänglige uti K.
StatsContoirets handlingar, för Utskottet vid målets behandling förra gången icke varit kände, sig äga anledning hemställa; Betänkan den, N:o 38 r. 3^3 det frågan om ersättningsanspråks väckande för hvad af StatsVerkets medel utbetalts i och för reparationen af Svea LifGardes Cassern må förfalla.
"att å allmänna byggnads-anslaget några dispositioner af främmande egenskap ej må äga rum,” har blifvit anmärkt, att den å samma anslag anordnade summa, till Casserners uppbyggande för PionierCorpsen vid Wanäs, icke innebure skälig anledning till en sadan framställning, enär denna inrättning, ehuru förlagd vid Wanäs, icke hade ringaste gemenskap med dervarande Fästningsarbete, samt då inom 8:de HufvudTiteln icke funnits något mera lämpligt anslag alt tillita, sedan det visat sig att Fångvårds-anslaget icke lemnade full tillgång för denna nyttiga utgrening af Fångvårdsanstalterna inom Riket.
Skrifvelse d. j. Mars 1826, hvarigenom byggnads-arbetet anbefalldes och förordnande örn medlens anvisande gafs, innehåller, det Casserner borde uppföras å Wanäs för så väl der blifvande 2:ne Compagnier Pionnierer som ock för den Garnison, hvilken der komme att förläggas, äfvensom att vid uppgörandet af Förslaget till fördelning af ÅrsAnslaget för pu-> blike husen i Landsorterna, vanligen en hel klass af anmälda reparations-arbeten måste till påföljande år uppskjutas.
— Förblifvande sålunda i hufvudsaken vid sia förut yttrade mening, får Utskottet, med ytterit'* 374 Stats-Utskottets gare hemtad anledning deraf, att PionnierCorpsen, på sätt i anmärkningarne äfven yttrats, utgör en Fångvårds-anstalt, vördsamt tillstyrka; det R.
Stic uti underd. skrifvelse till K.
M:t, må, jemte framställning af nu anmärkte förhållande, yttra den underd. förmodan att, sedan anslagen för Fångvårds-anstalterna i Riket blifvit vid denna Riksdag ansenligen ökade, det för Kronans hus och byggnader i orterna bestämda års-anslag hädanefter må endast för dess egentliga ändamål användas, Pen 23 Januari; t83o, Reservationer?
Då det Utlåtande StatsUtskottet nu afgifvit, afviker från det Utlåtande som i Betänkandet Nio 3i8 finnes intaget, samt jag i InkomstAfdelningen deltagit i den preliminaira granskning som grundlagt det förra utlåtandet, men icke i den senare, utber jag mig att få afgifva följande förklaring.
Mit fattat beslutet att kostnaden för Casernen skulle af StatsVerket bestridas.
Mits gjorda Nåd. proposition om Betänkanden, N:o 381. 375 anslag på Stat till Fredriksliofs Cassern, att uppföra summans belopp såsom åter ingående till StatsVerket.
M:ts, till ChefsEmbetet vid Forsta Gardet i ämnet aflåtne Nåd.
Fullkomligen instämmande i det beslut, hvarigenom Utskottet, med frångående af sitt förut afgifna utlåtande, tillstyrkt att frågan om ersättningsanspråks väckande för hvad af Statsverkets medel utbetalts i och för reparationen af Svea LifGardes Casern må förfallaj finnér jag mig likväl föranlåten att reservera mig mot det skäl Utskottet framställt till redovisning för sitt behandlingssätt af frågan, och hvilket skäl skulle innefattas i den redan fullbordade granskningen af StatsRådets Protokoller; en framställning den jag anser stridande mot 29 af Riksdagsordningen. 376 Stats-Utskottets N:o 382.
St:r blifvit väckt att använda Statens credit, för att meddela Fastighetsägare ett af omständigheterne påkaliadt lånebiträde; så har K. M:t, uti ofvanberörde Nåd.
Skrifvelse att, då Svenska åkerbrukets framsteg under de sist förflutne 20 åren icke i samma måu verkat till producenternes ökade välstånd, landtegendomar fortfara nog allmänt att besväras med skulder, till ett räntebelopp sorn medtager egarnes årliga öfverskott och icke lemnar dem hoppet, att kunna afbörda capitalerne; att detta förhållande vore så mycket mera bekymmersamt, som åkerbrukets productérs fallne pris och fortfarandet af dryga daglöner försvårade jordägarens ställning, samt att det framställdte förslaget åsyftade alt bereda jordegare en utväg till capitalernes successiva återbetalning, hvilken de, lenmade åt sig sjelfve, icke kunde åstadkomma.
I detta afseende åberopas af K. M:t: att, ehuru allmänna Bevillningens årliga belopp sedan år 1812 blifvit minskadt med 4^0,000 R:dr, Saltpetergärden vid 1823 Ars Riksdag till hälften borttagen samt ingen af ordinarie skatterne förökad, af kastningen af de indirecta pålagorne likväl så tillväxt, att för de 4 åren 1824, 1825, 1826 och 1827 StatsVerket kunnat till R:gsContoiret aflemna ett betydligt öfverskott, efter att hafva bestridt alla för desse år på RiksStaten uppförde utgifter, samt derutöfver utomordentlige och oförutsedda utgifter för omkring 2 Millioner R:dr; att, under de sista fem åren, oaktadt 1826 års missväxt, nära 2 Millioner R:dr Silfver ingått i Banken såsom realiseradt öfverskott af Rikets exporter öfver dess importer, utan att för detta ändamål serskild beskattning, lån, eller ständig tillökning af Sedelstocken behöft användas; att, genom de öfverskott på StatsVerkets inkomster, som blifvit till RtgsContoiret aflemnade, och dem, som på Allmänna Bevillningen inträffat, RrgsContoirets äldre skulder blifvit vid 1829 års slut nedsatte till ett obetydligt belopp och R:gsContoiiet dessutom, sedan sista Riksdag, kunnat betala öfver 2 Mill.
R:dr till Cnnalbyggnader och £ mill.
R:dr lill Strömrensningar, utan att för mer än en högst ringa del dertill hafva behöft upptaga nya lån, enligt den authorisation, som 1823 års St:r i sådant ändamål gifvit; 378 Stats-Utskottets samt att jemväl II.
St:r nii, uti öfverskotten på StatsVerkets inkomster för åren 1828 oell 182g med andra för handen varande tillgångar, funnit utväg så väl att bestrida flere utgifter för en gång, söm att* utan Allmänna BeVillnihgens förhöjning eller lån, anslå hära Tre milh R:dr till FörsvarsVerkets istflndsättanfléi tinder sådant förtiåliande oell då Staten såjunda icke Vöre 1 behof af lån för egen räkning, antager K.
Mit, ätt den allmänna crediten kan, utan minsta olägenhet, begägnäs för att understödja de jordegare som behöfva omsätta äldre skuldförbindelser
Och ärö i tillfälle att gifva tillräckliga säkerheter; Till följd hvaraf K. M:t till R.
St:r öfverlemna!; att vidtaga de utvägar, sorn leda till detta mål, medelst utgifning af obligationer; dem Statens financiellä ställning borde lätteligen göra användbara på förmånliga vilkor, serdeles om R.
M:t ansett, att för det närvarande denna upplånings- och utliinings-anstalt icke bör med Banken förenas Utan häldre åt R:gsGöntoiret uppdragas; Varande sluteligen af K.
M:t forklaradt: att då de af Staten utgifne förbindelser grundades på goda inteckningar i ländtegendomar; då den årliga ränta, som af Fastighetsegare erlades, betäckte den, sora Staten å sina förbindelser vidkändes; och då den årliga afbetalningen användes till successivt inköp af obligationerne, följde deraf, att, under det fastighets - Betänkanden, N:o 383.
379 egarnes skuld afbördades endast efter enkel ränteberäkning, men amortisseroentsfonden växte med sammansatt ränta, Statens skuld kunde till fullo infrias innan de enskilde låntagarnes. * * * Remissen af denria K. Mits Nådiga Skrifvelse haV från R. o. A., Borgare- och i?orcc?e-Stånden blifvit beledsagad af flere Ledamöters inom desse RiksStånd, i ämnet afgifne anförandetti Af desse Ledamöter har en, inom V. BorgareStåndet, under yttrad öfvertygelse så väl, att upplåning i verkligt silfver borde företrädesvis antagas, som ock, att låneoperationen kunde af RiksgäldsContoiret ombesörjas, med iakttagande deraf att
Banken silfver inväxlar, tillstyrkt sådane låns upptagande som Hr Rosenblad uti den af honom väckte till BancoUtskottet remitterade motion föreslagit.
Af en annan Ledamot inom samma Stånd äro uppgifne följande modificationer i fråga om verkställigheten af den upplåning, Hr Rosenblad föreslagit, nemligen: att lånen ej måga upptagas med större förlust än 12 proc. eller så att minst 88 R:dr erhållas för en obligation på 100 R:dr; att räntan må bestämmas till 4j proc. — betalas hvarje halft år — och, såsom å Discont-lån, prsenumerationsvis erläggas; att till amortissement må anslås i§ proc.; 38o Stats-Utskottets samt att obligafionerne niaga göras ouppsägbara å långifvarens sida.
Af någre Ledamöter inom dels R. o. A., dels ock H. BorarfeStåndet är vordet yrkadt: att, i händelse förslaget skulle af Utskottet tillstyrkas, den princip måtte vid fördelningen af lånen följas, att i första rummet egare af Krono- och Kronoskatte-jord, såsom de hvilka drogo de tyngsta skattebördorne, borde detta understöd tillgodonjuta; samt att dernäst och i allmänhet denna förmån borde tillgodokomma egare utaf mindre Fastigheter, såsom, om än innehafvare af privilegierad jord, likväl i drygare mohn, än de större Fastighetsegarne och Possessionaterne, bärande tyngden af Bevillningen.
Och innefatta i öfrigt de till Utskottet från ofvannämnde 3,“ne RiksStånd remitterade anföranden i ämnet ej mindre, å ena sidan, ett erkännande af de med förslaget åsyftade fördelar, än ock, å den andra, ett bestämdt afstyrkande af så väl obligationernes utgifvande af RiksgäldsContoiret sora couponernes utgifvande af Banken, under andragande af följande hufvudsakhga anmärkningar vid det nu framställdte förslaget, nemligen: att 2 Beta n tanden.
CreditSystem med enskilde capitaler söka tillväga— bringas; att den i allmänhet såsom riktig erkända sats: att Staten borde så litet som möjligt inblandas i enskilde förhållanden, vore äfven tillämplig i denna fråga; att de olägenheter, som i afseende på jordbruket väckte bekymmer, gåfvo ej vika för tillkonstlade capitaler, men kunde endast af kloka Lagar och en nitfull förvaltning aflägsnas; att ett land utan verkliga capitaler ej kunde använda ouppsägbara räntepapper; att ett land med redan alltförmycket skuldsatt jord erhöll ingen fördel derigenom att denna jord uppmuntrades att låna mera; att, innan man tänkte på införandet af ett fondsyste'me, det syntes nödigt, att åt folket bereda och lemna ett ordnadt mynt, närings- och handelsfrihet, tjenliga, praktiska vetenskapliga undervisnings-anstalter och bestämda, lättfattliga Lagar; att, då i betraktande tages, att Tull-, ChartseSigillatae— samt Post-afgifterne, under sednare tider, blifvit betydligen tillökade, och alt, i anseende till anvisande vid denna Riksdag af tre millioner Riksdaler till Försvarsverkets iståndsättande, blifvande öfverskott under desse fem år ej kunde bereda någon minskning i folkets skattebördor, tycktes landets ställning 5 B. 26 visa sig i en mindre fördelaktig dager, oaktadt den ordinarie bevillningen ej under sednare tider förböjts; att, genom begagnande af Statens credit för att understödja de jordegare, som behöfde omsätta äldre skuldförbindelser och voro i tillfälle att gifva tillräckliga säkerbeter, de enskilde förhållanderne syntes blifva dragne under magten, de större Fastighetsegarne erhålla hjelp, men de mindre, hvilka icke kunde erbjuda någre för ett allmänt Låneverk antaglige säkerheter deremot stjelpas och bringas i armod; att om lånet upptages utom landet, blefve, utom det politiska beroende, hvaruti Riket, såsom gäldenär, möjligen kunde komma att stå, den gifna årliga förlusten, att räntan gick ur landet, hvilket skulle verka, lika med undervigt i handel, till fattigdom och ett ofördelaktigt inflytande på Coursförhållanderne; att då, i händelse af låns upptagande å Utrikes ort, StatsGrediten troligen ej komme att begagnas för mera än 4 Millioner, kunde ej heller genom denna upplåning någon räntenedsättning beredas, enär intecknad gäld inom landet uppgick till 60 å 70 Millioner; att, om åter lånet inom landet upptoges, lånebrist emellan enskilde skulle uppkomma och räntan deraf stegras;
LåneContoirets obligationer såsom ett fruktbart capital utträngde sedelmyntet; alt det sednare skulle ingå i Banken och der uttömma silfret samt realisationen derigenom till - Beta »landen, N:o 382.
383 inlctgöras, och att, genom obligationerncs inlösande efter hand af Capitalisterna, en fördel bereddes endast dem pä de mindre bemedlades bekostnad, under det capitalerne drogos frän landets verkliga näringar; att i öfrigt inrättandet af ännu ett slags Statsbank i RiksgäldsContoiret troligen skulle hafva till följd en större förvirring i de enskilde credit-förhållanderne, samt allt stiga i dyrhet, dä, genom circnlerandct af 3:ne särskilde slag af pappersmynt, BancoSedlar, RiksgäldsSedlar och RänteCoupons, värdet af desse papper säkert mäste falla; att, då de skuldsatte betalde sina räntor i sedlar, men LåneContoiret efter gällande cours, skillnaden blefve en Statens förlust som sannolikt skulle öfverstiga dess vinst genom den i förslaget beräknade sammansatta räntan, samt att, om än nrithmetisk vinst pä amortissementsfondens förräntande kunde vinnas, en stor förlust dock måste uppkomma för flere amorterande generationer och Staten, i följd deraf, förlora» Desse inom RiksStånden redan framställta inkast, emot antagandet af hvad K. IVRts Nåd.
Utskottet har funnit några af dem påkalla uppmärksamhet, och Utskottet erkänner rigtigheten af den sats att jordbruket icke hämtar någon fördel ensamt af underlättade penninge-tillgångar, Utan i förening med andra till befordrande af en allmännare ordning 384 Stats-Utskottets oell verksamhet i tle öfrige Näringarne mera hufvudsak ligtfjidraganda anstalter.
Det kan likväl icke nekas, att de gäldbundne
Fastighetsägarnes belägenhet i närvarande ögonblick framställer sig bekymmersam, i följd af det missförhållande, som en längre tid ägt rum och ännu fortfar, emellan de låga värdena på jordens produeter och de dryga utgifter, jordbrukets drift medtager — ett förhållande, hvilket, i förening med en i flere fall ännu ojemn beskattning och skyldigheten att fullgöra andre skuldförbindelser, utan utväg för jordbrukaren, såsom för andre Näringsidkare, att i produeterne af sin Näring äga ett hypotheksmedel till penninge-understöds erhållande, otvifvelaktigt skall blifva ännu mera kännbart under öfvergången från ett Myntförhållande till ett annat.
Behofvet, att nu komma jordägaren till hjeljj, synes således icke böra ifrågaställas, — det ådagalägges annu närmare dels af det allmännare anlitande af Diseonterne, som denne MedborgareClass, och deribland jemväl innehafvare af mindre Hemmansdelar, i senare tider måst begagna, oaktadt att kostnaderne för desse lån, genom extra utgifter, öfverstiga den lagliga räntan, dels ock af den ofta befunna svårigheten, att annorstädes än uti visse Allm.
Utskottet har derföre, äfven med erkännande af den anförda sattsen, att Staten borj så litet som möjligt, inblandas i enskilde förhållanden, trott att Statens Betan k anden, N:o 38a.
385 mellankomst^ till beredande af nödig lättnad ocb mildring i en del fastighetsägares förlägenhet, af omständigheterne påkallas och bör begagnas, så vida Staten, ulan våda för sig, i detta hänseende kan lemna något biträde, och detsamma äfven kan meddelas, utan tyngd hvarken för nu varande eller kommande tiders skattdragande.
St:r godkännes, med hufvudsakligt fäste derpå ingått i undersökning, huru de 2:ne för ändamålets uppnående föreslagne utvägar: 1:0 upptagandet af ett Statslån 2:0 fördelning deraf emellan Fastighetsägare, emot säkerhet af inteckning, bäst kunna användas. Härvid har, i anledning af de inora RiksStånden yttrade betänkligheter emot både ett Utländskt låns upptagande och ett låns anskaffande inom landet, det synts Utskottet, att hvilketdera af desse sätt för upplåningen begagnas, någon menlig verkan deraf på realisationen af myntet ej kan uppkomma, aldraminst om lånet upptages i Silfver, hvarmed den för realisationens fortgång förut beräknade disponible
Om tillika, för ett lån i Silfver, ej annan än låg ränta, bestämmes samt långsam återbetalning förbehålles, torde Landets egne Capitalister icke finna någon fördel i att speeulera derpå genom Silfver-inköp, och dertill uppsäga sine hos enskilde utlånta medel: \ 386 Stats-Utskottets hvadan, genom desse försigtighetsmåtls iakttagande, farhågan, att genom ett låns upptagande för Statens läkning, Capitaler skola från Landets verkliga Näringar dragasbör försvinna.
Den förvirring i enskilde Credit-förhållanderne man tillika fruktat blifva en följd af den föreslagne anstalten bar Utskottet trott kunna förekommas, dels derigenom, att räntan på de lån, Staten utlemnar, icke bestämmes så låg, att en större vinst af desse låns erhållande föranleder allt för stort tillopp af lånsökande, dels ock derigenom, att ej hela lånefonden på en gång utsläppes, utan endast successivt och på särskildta fastställda terminer utgifves.
Låns upptagande i Silfver af Staten, för att, såsom K.