Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I U V67~z bmws f n r o n har pseudonymen Frank, under hvilken döljer ' sig en känd författare, hvilken dock först har fullt ut- vecklat sin sedliga styrka och sin literara talang, gifvit oss en realistisk skizz af första ordningen.
Pennan är dock icke förd af den moderna indifferentismen, hvilken lemnar läsaren tve- kande i valet mellan rätt och orätt.
Tvärtom framträder san- ningen här ohöljd, talande sitt eget gripande språk genom den i nagra få starka drag ristade verklighetsbilden.
Sent skall Att förf.
stundom skjuter öfver malet och blir onödigt hiinsynslös, samt att han nigon g h g uttalat eller citerat s8rande anmärkningar om personer af obestridligt varde, skall han helt visst sjelf erkänna och ångra.
I en punkt anse vi, hans omdöme vilseledande.
Det lir d8 han stiiller fru Edgren i paritet med Strindberg.
Vi anse hennes verklighets-dikter i vissa, fall farliga, men hestiimdt icke skrifna i dalig nfsigt som Strindbergs, ' ofta tkartom.
ock läsaren förgäta gestalter sadana som den ur okunnighetens fred uppskrämda modern; den midt i l; arlekens smarta annil stolt afvisande Magda, och den af lzerincs fasta tillförsiht plöts- ligt till sjelfbekännelse nödgade ur.ge nianncn.
Icke heller skall man glömma den gamle husläl~areiis hcmska iipplysningar och visa rad.
Prof~ssor Fr. P~~OYSEICS föreläsning on1 E g t ~ ~ l i a eller b fri Kierlighed ar riktad mot det literära parti i Sorgc, som, med öppet erkännande af sin onorska karaktiir, kallar sig bohemen.
Den ar mera helgjuten och genomarbetad an lektor Personnes bok, mindre sårande afven i framställningssätt och val af citat; men den ar icke heller s2 omedelbar.
si sjudande varm.
Fint och träffande undersölrer förf.
motiverna till och följderna; if bohemens anfall mot äktenskapet.
Han erkänner, att sainhallct sjelft bidragit att undergrafva aktenska-ets helgd, genoni att vid dess sida ställa det legaliseradc otuktvascndet, och han finner icke ord, nog starka att brännmärka skändligheten af det system, som derinom råder.
Slikt, utbrister han.
ar- skri- mde orattfardighet.
Hvarför sAh72 skihnd mllnit Instbnm, vziiiz och pvaitnor?
Gent emot sadana fakta, anser förf.
att sjelfva bohemens djuriska uppriktighet kan vara i viss man befogad.
Med utomordentlig klarhet och styrka uppvisas i andra sidan det oskiljaktiga sambandet mel !an moral och kultur: liiiri:.
ett sedligt lif ar e t t lif under sjelfstyrelse, huru .icke naturen utan viljan är den styrande makten, huru moralen intager i menniskolifvet samma plats som naturlagen i djiirlifwt.
I hr, visar huru friheten icke, som bohenicn förmenar, ar iiägonting färdigt som man kan pocka sig till, iitan ett kulturens förvarf; huru frihet är menniskans förmZiga att göra sig gallaritle i öfver- ensstämmelse med sitt högre väsende.
Han vederlägger pä- ståendet om naturens oemotståndlighet och visar att mennisko- lifvets grundlag ar att göra anden till herre öfver naturen.
Han skildrar kärleken inoni och utom äktenskapet, visar huru den skall uppfostras för att konima till full kraft, huru den erotiska känslan skall stallas under moralens tukt för att bli äktenskapet värdig.
A andra sidan visas huru boliemen vill njuta kärleken men icke öfva den, huru han föraktar mo- ralen och håller sig blott och bart till erotiken, hvilken derför blir för honom, såsom han sjelf säger: en roffigel, som konimcr
och försvinner, men aldrig!
; an bindas eller tämjas.
För ögon- blicket,.
det erkänner hr P., kan väl en sådan flyktig känsla be- reda njutning.
Meii lifvet förlorar derpå sin glädje, sitt varde.
Tillfredsställelse är oskiljaktigt förbunden med ett sedligt lif i arbete.
Njutningen Icoinmer deraf sjelfmant.
Den som vill skilja ~~jutiiingen från arbetet, får endast skalet.
Saken kan lian kanske skaffa sig, men sjelf är han icke i stånd att njuta den.
Midt i njutningens öfvermått kan man derför ledas vid liela !ifvet - något som ar ganska patagligt hos bohemen.
visar slutligen att boli&amp;men ar fritänkare, visst icke i följd af vetenskaplig forskning utan af simpla praktiska skal.
Grundfelet i detta liksom i allt nutida fritänkeri ar, att det icke medtager moralen och religionen i sitt begrepp om verk- ligheten.
Men dermed har det bedragit menniskan på det som i alla tider utgjort hennes högsta kraft.
Gör Gnd till 6 7 2 inbdhzing, och n1e7zlzisknn sjz~nker m r tid?
blott ett djur. '
- - - - F - Det vore frestande att anföra mera ur det ypperliga före- draget; men det sagda må vara nog för att göra det välkommet afven i Sverige att der inom vida k r ~ t s a r öfva sitt stärkande, förädlande inflytande.
Vid sidan af ledare sådana som de tre förte för h i l k a s skrifter vi har i korthet redogjort, skola afven qvinliga läsare, vi tänka har närmast p2 mödrarna, utan svårighet och ita an att sjelfva röna iiågon skada, kunna taga kännedom oni den mo- derna lifsåskådningen i dess urartade form.
Med deras hjelp kunna de få klart för sig den innersta meningen af vissa s. k. skönliterära alster, hvilka de icke skulle uthärda att läsa, och livilkas blotta närhet de skulle kanna såsom besudlande för sina hem, sasom en moder en gång yttrade on1 Zolas romaner.
Här sl&lt;ulle mödrarna ledas till att finna svar och genmälen p2 spörsmål eller påståenden, som- deras söner uppfångat bland kamrater eller af dåliga böcker, och inför hvillza de nu blott allt- för ofta st5 svarslösa.
Har skola de finna ledning också för de iakttagelser af lifvets skuggsidor, ' som mdstc göras om, de vilja vara de unga till nagon verklig hjelp, har också anvisning till de pligter, som åligga dem gent emot de frestade, de fallna, de förorättade af sitt eget kön.
Lyckliga d e äktenskap, lyckliga barnen i d e hem, der man och hustru, fader och moder tillsammans kunna bereda sig att på dessa områden verka för sina barn.
Der detin i c k ~ iir rnblzgt miistc ~ i t o d e m ensam biif-cr ~tjpgz@~r.
Öppet bref till Dagny.
Fran Toini Topelius.
Helsingfors, Febr.
188;.
g i g r a rader i sign. Esseldes artikel tzrhete och &amp; rotik i ciecember- häftet af Dagny hafva gifvit oss anledning att uttala en länge hyst undran.
Allt sedan Orestes ' och Pylades ', de grekiska ynglingarnes dagar, har manlig vänskap aktats högt, besjungits af skalderna som lifvets krydda och utgjort grundmotivet för mangen framstäende författares skildringar.
Men fåfängt spira vi i äldre och nyare tiders literatur Der densamma vid- en skynit af samina aktning för qz~ii~~zozvinskap.
rörts, har det skett i förbigaende, stundom med dold satir, stundom med öppet misstroende.
oOss veterligen har den aldrig utgjort huf- vudämnet för en mera djupgående psykologisk skildring.
Orsaken härtill torde kunna sökas dels i vissa tvifvel om ~iziij- &amp; heten af en stark och varaktig sympati mellan qvinnor, dels i fruktan för ett ämne, som, med och utan skal, hittills varit utsatt för förlöjligande.
I hvartdera fallet bevisar detta en nerlsiittande om ock grundad misstro till halten af qvincans känslor.
Och vi medgifva, att qvinnovanskapen blott zntdantq-szis varit hvad den bör och kan vara; att den flutit pil ytan af lifvet, men dunstat bort i dess hetta och tunga; att en öfverspiind känsla stun- dom piitryckt densamma en prägel, motbjudande för sunda naturer.
Men att derför helt och hållet ignorera dess tillvaro och dess stora betydelse vid utvecklandet af den qvinliga karaktären, det ar att ringakta en af lifvets basta gåfvor och att förbise ett ämne för litera- turen af djupt psykologiskt intresse.
Utan tvifvel ar detta ämne svårt att behandla sa, att man icke verkar motsatsen af hvad man vill.
Qvinnans sjalslif med dess olika former och skiftningar ar ännu delvis ett okandt omrade, ett icke till fullo löst problem.
Det kan missriktas och misstydas, det kraf- ver en hög grad a.f skarpsynthet och fin takt.
för att ej gäcka for- skarens möda.
Men det erbjuder tillika ett s % rikt falt för den allvarlige psykologen, att vi förvåna oss öfver, att a m u ingen frestats upptaga afven ofvannainda form deraf till närmare analysering.
Vår öfvertj-gelse ar, att qrinnovanskapen nu hdller på att trampa ut barnskorna för att med starkare rötter vaxa till en lifsmakt för
clvinnan.
Allt efter som denna utvecklas till en mera helgjuten per- sonlighet, skall ocksa heiiiies förmåga af hel och varaktig vänskap blifva större.
Och vänskapen skall för henne flI en allt rikare be- tydelse, ju mer en friare 1ifsåskCldiling koniniit henne att finna lyckan afven.
utom dess hittills privilegierade oniråde.
En ren och stark sympati är för henne, - icke ett surrogat för kärlek, som n~ångeii anser, - inen ett rasendtligt, oundgängligt vilkor för lifvets lycka.
De, som i sitt lif sett förverkligadt idealet af en sådan vänskap, skola med glädje helsa den dag, d % literaturen erkänner hennes rätta vigt och betydelse.
Dessa rader äro endast en.
kort hänvisning till sjelfva ämnet; vi skulle geriia se, att samnia värderade penna, som gifrit anled- ning härtill, ville upptaga fr %gan till närmare belysning.
Slutligen kunna vi icke afhålla oss från att uttala vårt tacksain- ma erkännade af det högsinta och värdiga satt, på hvilket Esseldc för qvinnoriias talan.
Det ar med en känsla af trygg förtröstan man ser siii sak i sadana händer som hennes.
M %tte vi ännu länge få behålla henne i spetsen för rart strafvai~de!
P r o f e s s o r s k a n Asp m o t herr G. a f Geijerstam.
r G,.
af Geijerstani hade afslutat den sista af sina annonserade föreläsningar i Helsingfors, rörande Strindbergs författarskap och ' deii modema literatureii.
Nar talaren tystnat, framtradde g5 estraden en af %hörarinnorna, professorskan Asp, och inlade en kraf- tig gensaga mot hr G: s verldsåskadning, icke derför, att den hade mycket för n %gon annan an hon0111 sjelf att betyda, utan eniedan man i gamla Sverige kunde komma 11 % den tanken, att man i Fin- land icke erkände förnuftet och viljan såsom ledande principer för sina handlingar.
För det andra och i främsta rummet fördönide fru A. hr G: s utfall mot qvinnornas sedlighetsstrafvande och tillbakavi- sade de uttryck hvarmed föredragaren betecknat dessa s %som skani- lösa och skenheliga.
Talarinnan erinrade afven om, att dessa sed- lighetsfordringar fr %n qvinnornas sida besvarats fraii männens hi11 med yiigliilgaföreiiiiigar, hvilkas löften gingo hand i hand med de förras syften, och till sist framhöll hoii det hopp, att den protest hon har uttalat skulle gillas af niånga bland både närvarande och icke iiarvarande qvinnor.
Följande dagar insändes i tidningarna af ansedda qvinnor och man en mängd protester niot hr G: s lifsåskådning saiiit vederlägg- ningar af hans påstilenden.
Utdrag af dessa märkliga uttalanden, bland hvilka CCterfiiinas namn och signaturer sådana soii1 Viktor Heikel, A-i-a, Aarne 111. fl.
jämte hr G: s förkiaringar, skola samtidigt med detta häfte blifva i tryck tillgängliga 3 Fredrika-Breiiler-Förb~i11dets byrå.
Ocksa ett valmöte.
g$ ?m och hvarför qvinnan bör begagna sin kommunala rösträtt, var en fraga, som diskuterades p % ett talrikt besökt möte, hvilket den 14 mars saminankallats af föreningen för gift clvinnas eganderatt i Stockholm.
Diskussionen inleddes med ett temligcii spetsigt föredrag af byråchefen grefve Hugo Hamilton, uppvisande lojheten och liknöjdheten hos Stockholms qvinnor, hvilka, efter att ett fjerdedels sekel hafva egt kommunal rösträtt, dock enligt senaste offentliga statistiska tippgifter endast med nigra fll röster deltagit i Damerna hade öfver hiifvud taget utmärkt sig stadsf~~lln~aktigvalen.
för medborgerlig sömnaktighet med undantag blott i afseende p3 prestval.
Slutligen tillades, om vi ej hörde orätt, en antydan om att det gamla ordspråket: rCe que femme veut, Dieu le veut,, galde ännu i dag, och att det vore skada att begränsa dess verkan till endast det presterliga omradet.
Haradshöfding Restadius uttalade sin förviening, att cn förening, stiftad i ändamal att verka för utsträckning af qvinnans eganderatt, något som tal.
för sin del ville vara med om, nu uppträdde för att kasta henne ttt i det offentliga lifvet, hvilket enligt hans nppfattning vore stridande &amp; val mot hennes kallelse som mot hennes hag.
Efter kortare meningsutbyten mellan flera dainer O C ~ I herrar be- gärde fröken Key ordet.
Hon tackade grefve H. för hans anförande och herr Restadius för hans opposition.
Utan niotstånd kunde san- ningen ej komma fram.
I motsats till b8da herrarnes påståenden; visade hon med siffror från de tv % sista stadsf~~llmaktigvalen, att hågen för deltagande i desamma voro hos qvinnorna i stigande.
Hon visste, att det mindre var liknöjdhet an en öfverdrifven samvets- grannhet som h %llit s % mariga tillbaka.
Qvinnorna ville icke välju.
blott efter partihansyn.
De ville gifva sina röster endast 2t man, till hvilkas karaktär de hade fullt förtroende.
I annat fall föredroge de att icke deltaga i valet.
Men, tillade fr. Key, hur rigtig an isig .. ten måtte vara, ar detta satt att gå till vaga ett inisstag.
De vall~e- rattigade qvinnorna hafva icke insett, att man kan öfva inflytande passivt likaväl som aktivt.
Detta påstående illt~strerades genom anek- boten om en äldre dam med ett stort antal röster, hvilken afhållit sig fr&amp;i valet emedan hon hade misstroende till en af de kantli- dater, som hade utsigt att f % en betydande majoritet.
Efter valet visade det sig likväl, att om hoa bcgngiznt siiz utrli ' dtf, M cn aizizam jör7) &amp; z, hade just den af heme ogihde $evsoize~z utcsZ~ciiis.
Talarinnan tillade några varma och uppmtiiitrande ord till valberättigade qvinnor, att med bekämpande af både fördomens och den öfverdrifna an- språkslöshetens hinder helt enkelt göra sin pligt, har sasom eljest.
Det korta anförandet helsades med lifligt bifall och var i vår tanke det basta som yttrats i ämnet.
Möten för öfverlaggningar i sedlighetsfragan.
agarne efter sedan lektor Personnes bok iitkommit, stalde red: ii af Dagny en inbjudning till qvinliga medlemmar af Fredrika- Bremer-Förbundet att sammanträffa för att taga ' del af och sain- spr8ka om denna bok och, aridra nyss utkonina skrifter i ämnet.
Sedan en längre redogörelse lemiiats för hr Personnes behandling af si t t ämne: Stri7zdBe7gs-literat117-e72 i dess f örhållam ' e till osedlkhetet~ bland skol~~zgda~tmz, rörde sig samspråket hupudsakligast om denna skrift.
I allmänhet syntes mödrarna samt de äldre medlemmarna af sällskapet skänka hr Personiie sitt varma gillande.
Han hade velat det.
rätta och utan menniskofruktan uttalat det; den varmaste sympati för ungdomen var tydligen hans drimeder, och han hade gifvit sar- skildt hem och föräldrar oförgätliga väckelser, rad och lärdomar.
Vänner af federationen pistodo att hr P., genom sitt yttrande mot denna, tipphaft verkan af sin bok.
Inbjudarinnaii invände, att hr P. i sitt uttalande mot prostitutionen och sitt likställande af nian och clvinna på dess område visat, att han icke kunde vara emot federationen i sak om ocksa i satt.
En del yngre personer med sympati för den moderna literaturen menade, att hr Personne varit orättvis mot den nya literara skolan, att Strindberg tydligen ni1 mera vore själssjiik och derför otillräknelig, att han på den grunden utan fara kunnat lemnas åsido, samt att, såsom fr. Key i sin förträffliga uppsats i tidskriften Verdandi visat, felet låge hos hemmen och att man endast borde dåta den osedliga literaturen ostörd uttömina sig sjelf, d % den säkert skulle efterträdas af något bättre)).
Häremot opponerade sig starkt många, bide äldre och yngre; men å andra sidan måste man erkänna svårigheten om ej omöjlig- heten att utan formligt återinförande af censuren p3 något verksamt sätt förhindra spridningen af dåliga böcker.
Bättre an lagens dom vore opinionens.
finde ~lzan, yttrade en framståelide dam, bringa det deihilz att, sdsom i England, hederlz@ folk aldr * köpte Böcker af erkii9zll ' t &amp; &amp; a föyfire; att Irokhandare, som ville behzlla si7zn kunder i720712 ansedda kretsar, aldrig sålde sådana skrifter, och icke ens z@pZyste om h a r cEe kunde fds, så vore dermed mycket vunnet.
At er stod frågan: Avad ur kriteriet $b ddliga föffattare?
Nästan alla de närvarande enades om, att hr Persoiilie icke hade ratt att dit räkna fru Edgren.
Pavlzg literatur vore icke detsamma som då&amp;; och farliga vore för tanklösa läsare både Ibsens, Kiellands och andra stormäns skrifter, hvilka hr P. sjelf stälde högt.
Att, såsom hr Y. gjort, sid. 66, antyda att, antalet qvinnor, som hos oss prostituera sig nied strindbergskt skrifts tallar skap^, redan skulle vara ej ringa, funno de flesta vara i hög grad orättvist, Mer än ciz sådan qvinna i Vi tilliigga nigra blad för att låta läsaren följa med förhandlingarna i en af dagens mest brannande fr9gor.
hade icke hittills franitradt, och hennes: Pyrrhussegrar.&gt; torde ej bli långvariga.
Gränsen der strindbergsliteraturen vidtager, menade in- bjudaren, borde uppdragas der hvarest man spårade en tzfs&amp;t att tIppnznm till!
osedlet (if.
Mgot sådant har aldrig skett af fru Ed- gren eller hennes medsystrar.
Tvärtom hafva de bestrafnt o.wiIt~ / tetta inom äktenskapet och med sanningens styrka uppvisat grymheten af de hustrurs lott, hvilka lefva vid sidan af lattfardiga makar, och hvilkas öde hr P. sjelf s % varmt beklagar.
Och dessa författarinnor hafva fått lida för sitt mod att bringa dessa ämnen till tals, icke minst genom de hätska personliga anfallen fnin just hr StPiitdbqg, ined hvilken h r P. i sin öfz~erihtiiag fih-Mai-at ciew zbefi yizriizde 2.
Det slutliga uttalandet gafs af en ung mor, hvilken med varme framhöll, att mycket bade borde och kunde göras för att förhindra osedligheten bland barn och ungdom, men att allt vore förgafves om hemmet försummade sin pligt.
l Herr Personnes på en gang hjertliga och stränga uttalanden vore enligt hennes tanke af oskatt- bart varde.
Earin z~erksn~nmz och siikra s&amp;r2 ' def fdr de zmga z~ore goda och K l o h m i k h r, soii,?
icke blott d s h d e siiztz b a m, utnia k G it de dem och dertzs fmtelscr, s m t t förstode e l i i m z och Be. / IFilln hela derus ffi-trocntie.
I Upsala hade hr professor Rudin vid en af hr Wicksell hållen föreläsning uppträdt och med några kraftiga men lugna ord uppvisat halten och följderna af hr W: s yrkanden.
I följd haraf inbjöd Upsalaföreningen Verdandi lördagen d.
2: dra april till öfverlaggning rörande önskningsm %len i fråga oni sedligheten, hvilken öfverläggning bevistades af omkring 1000 personer.
Inledaren, fil.
kand. Carlheim-Gyllensköld, ville visa att intet var moraliskt rätt i och för sig.
Sedligt var hvad som bäst öfverens- stämde med statens basta under olika tider.
Vid bedömandet af en mans varde finge man ej taga sedligheten till matare.
Hvar funnes då räddning?
I Bjarnsons handskeuppfattning?
Sej; den vore kri- sten och reaktionär, I den Strindberg-Sordauskat Nej.
Den fria kärlekens system var pröfvadt och hade bevisat sig omöjligt.
Radd- ningen låge i utbildande af karaktärer och hänsyns tagande till om- ständigheterna.
Könsförbindelser, der kontrahenterna toge vård om barnen och lefde ett arbetsamt lif, vore ej förkastliga ehvad form de an hade.
Hr Ek, stockholmare, yrkade att målet måtte ställas högt, att tidiga giftermil måtte främjas genom anskaffande af &gt;arbete och bröd:), och förklarade att prostitutionen, som vore skamlig och onödig, måste upphaivas.
Hrr Wicksell, Geijerstam och Levertin försvarade dels den fria kärleken, dels ett slags tidiga s % kallade förlofningar och -- l! %som olämplig och farlig betecknades den afven i bildade och val- hergade familjer ej sällan förekommande oseden, att barn haha söngrum till- sammans med föräldrarna.
förklarade det omöj1.igt att uppställa en och samma moral för .alla.
Kyskheteii och den fysiska renheten vore två skilda saker.
Härefter följde några talare, om hvilka det sagts att, jämförda med deras yttranden .de föregfiende talarnes varit oskuldsfulla.
Professorerna Rudin och Johanson adagalack tillvaron af e11 absolut moralisk ratt.
1) jureii hafva sin instinkt; skulle då icke meiiniskan hafva en sådan, högre i. mon som hon ar högre an djuren och underkastad hennes fria vilja.
En sådan instinkt vore på det sedliga området blygsamheten.
Ilen sedliga verldsordningen vore.
bunden vid äktenskapet, enligt Plato s % val som enligt ' Kristus.
Det fans någonting som hette yligt, och vi behöfde ej.
söka efter dess bud, ty det talade i våra samveten.
Stort vore att tanka fritt, större att tanka rt ' itt.
Det vore glad- jande oni alla närvarande ville fördöma prostitutionen, men ' dernied vore ej allt vunnet.
Den fria kärleken vore om möjligt ännu sämre och skulle undergrafva allt.
Hvart de lägre lidelsernas frigörande skulle föra, det hade ronierska kejsardömet visat.
Lyxen som hindrar tidiga äktenskap borde motarbetas.
De unga mannen böra inskränka det ensidiga studiearbetet och med hjely af gymnastik och kalla bad hålla sig friska till kropp och sinne.
Folk- ökningens kontrollerande ar icke den enskildes sak.
Det lönar sig ej för menniskan att spela försyn.
Det ar fegt att uppgifva striden, ädelt att segra.
Till sist franistalde professor Rudin följande öizs&amp;ni~tgsmiil: r. ofvcr~gelse att sed&amp;heten iir ett pl&amp;t, j5Örfbrelsen ett brott och prostitutionen e72 uantirca.
e n 718 dit, ntt v8r hagre och Biiffre varelse 2.
Att ~ ~ ~ e c k l i 7 g nrdfte behers4ade den lizgre.
och 4xeelt 111 Rtte imk~-&lt; ' l: ~zktzs.
Att ~z~ " ct ' tz: ltgslystlza&amp;z Att de unga emam-stdende mn-n itlåtte t@tagns i fami4ernn.
Goda föriilhhem och tidiga izktensknp.
Att iziktenskapet 7ndtte hel&amp;hJllas.
Att Barnen miitte betmktas som e72 Guds mitte mildt bedöntas.
Att ~~~tgnot~z.förseeser.
, p&lt;vaz.
.Sverige.
Donntioncr.
I enlighet med aflidna fröken Sara Lund- grens testamente, har Göteborgs handelsförenings fullmäktige till för- valtning fått emottaga 90,940 kr.
och 20 öre.
Haraf utdelas lifrantor till vissa uppgifna personer, men efter dessas död användes rantan % kapitalet till fördelning mellan medellösa personer inom Göteborgs samhälle.
Fru Andriette Nobel, enka efter den utniarkte ingeniören Ema- nuel Nobel, boende i Stockholm och kand för sitt nienniskovanliga hjertelag, har till diakonissanstaltens sjukhus öfverlemnnt 10,oco kr.
för beredande af kostnadsfri vård At sjuka medellösa barii.
Till Örebro fattigvårdsstyrelses förvaltning har enkefru A.
C. Qvarnström öfverlemnat ~, o o o kr.
, hvaraf arliga räntan skall tillfalla en obemedlad enka eller en ogift äldre qvinna.
GYteBopgs pvi~z; tzof&amp;-ening har beslutat följa det i utlandet ganska vanliga bruket att för välgörande ä n d a d l försälja tillvaratagna för- brukade saker sanit hvarjehanda affall.
Inkomsterna häraf komma att användas för fattiga barn i samhället.
Qvi / ~l&amp; Zizhm-e.
Till notisen i Dagnys aug.-sept.-häfte om fröken Julia Brinck kunna vi bifoga, att hon nyligen ocksa i Bern dispute- rat för doktorsgraden.
Rese~rjrderstih?
För att taga kännedom om undervisningen vid rikets seminarier har en af lärarinnorna vid seminariet i Kalmar er- hallit ett reseunderstöd af zoo kr.
Qz~i~znn statioizsthef.
Den nyligen öppnade stationen Horsaryd p % Vestra Blekinges järnväg förestås af en qvinna.
Q " ~ ' ljlim tilltme~ztran.
Smålands.Posten omtalar hurusom en flicka, Albertina Johansdotter fr %n Lidhults förs., sjelf i skogen huggit tim- mer och kubbar för uppsättning af boningshus och ladugård 3. den mark hon sedan n %gra år eger.
Vid bostadens uppsättning och in- redning legde hon hjelp, men taktäckningen har hon sjelf verkstalt, hvarjärrite hon egenhändigt uppfört och inredt ladugirden.
@ innor i brandGren.
I Vexiö brandkårs rulla sta 586 qvin- nor upptagna.
Stlpe~zrEiernn vid Upsnln umilena ' tet utga f. n. di-I&amp;etz nied I 7 5, ooo kr.
Haraf äro de Krzmerska och Wedinska stipendierna förbehållna åt endast qvinliga studerande.
Innehafvaren af det förstnamda är fröken M. Folkeson, sörml.
Det största af samtliga stipendier utgår f. ' 11.
med 3,970 kr.
56 öre, det minsta nied 1 2 kr.
Stor gUfin.
grosshandlaren D. Graah har till Kristiania stad testamenterat 350,000 kr., hvaraf rsntornn skola an- vändas till understöd at barnasyler, räddningshem o. d. i Kristiania, samt till utdelning af mindre belopp %t äldre medellösa qvinnor.
Qvianans komtautzala r&gt;sfriitt.
Den till Folketinget med många qvinliga underskrifter beledsagade motionen om qvinnans ratt att deltaga i de köpenhamnska stadsfullmäktigevrilen, har gatt igenom med 51 röster mot 16.
Landstinget deremot har förkastat förslaget med 38 röster mot 14.