Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I kontrollörernes arfvoden, som för närvarande utgå med minst Fyra och högst Åtta R:dr om dagen, hafva flere motionärer inom Bonde-Ståndet yrkat nedsättning samt föreslagit desammas bestämmande till: Anders August Andersson från Östergötlands län, i händelse af bifall till yrkandet om nedsättning till 100 kannor af minsta tillverkningen för dygn, minst 3 och högst 8 R:dr; Svante Bergström från samma län, minst 3 och högst 6 R:dr; hvarjemte denne motionär yrkat, att kontrollör skulle utses för helt år, socknevis, af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, men efter förslag från kommunalstyrelsen, samt att kontrollören, hvilken skulle ega att efter ordres från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande infinna sig å tillverkningsorten, borde, såvidt sig gore läte, endast användas inom den kommun, hvartill han hörde; Ola Bosson Olsson från Christianstads län (motionen N:o 107, uti hvilken Jöns Andersson från Malmöhus, Peter Andersson från Blekinge, Gustaf Hedström och Olof Nilsson från Vesterbottens, Sven Rosenberg från Christianstads samt Johan Erickzson från Jönköpings län instämt) minst 3 och högst 5 R:dr; Fredrik August Forssbeck från Östergötlands län samma belopp; varande af denne motionär äfven yrkadt, att samme kontrollör må, såvidt ske kan, användas vid flera närbelägna brännerier; Ber Nilsson från Christianstads län 4 R:dr.
Då hvad F. A. Forssbeck särskildt yrkat om kontrollörs användande samtidigt vid flera brännerier redan finnes i förevarande § uttryckt, erfordras derom icke vidare yttrande.
Beträffande åter Svante Bergströms förslag får Utskottet, utan att inlåta sig på frågan, huruvida det under alla förhållanden vore lämpligast att kontrollör finge sin befattning inom den kommun, han tillhör, endast förklara, att
Utskottet för sin del icke funnit någon anledning att frångå den hittills följda ordningen för kontrollörers antagande och förordnande; och hemställer alltså Utskottet, att berörda yrkande må lemnäs utan afseende.
Hvad slutligen angår beloppet af kontrollörernes arfvoden, har Utskottet väl ej funnit en så betydlig minskning deraf, som i allmänhet af motionärerne yrkats, böra ifrågakomma, men dock af det stora antal 'sökande, som vanligen anmäla sig till ifrågavarande befattningar, dragit den slutsats, att någon nedsättning af nu bestämda arfvoden kunde vidtagas utan fara att brist på dugliga sökande derigenom skulle upp - Sammans. Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Betänkande N:o 1. 21 stå; hvadan Utskottet, jemväl i betraktande deraf att, i händelse af bifall till Utskottets förslag om utsträckning i tillverkningstiden, kontrollörer erhålla tillfälle till förtjenst under vida längre tid än hittills varit fallet, tillstyrker, att det arfvode, kontrollörer skola af Staten erhålla, måtte bestämmas till minst 4 och högst 6 R:dr om dagen. §§ 32 och 33 (29 och 30).
Under anförande, hurusom tillsynen och kontrollen å bränvinstillverkningen, hvad öfverkontrollörernc beträffade, för Staten medförde stora omkostnader utan motsvarande gagn, har Herr von Mentzer, uti ofvanomförmälda motion, fästat uppmärksamheten å behofvet deraf, att kontrollens handhafvande blefve ordnadt på ett mera ändamålsenligt sätt och i sammanhang dermed öfverkontrollörens rättigheter i förhållande till bränvinstijlverkarne mera determinerade, till undvikande af hvarjehanda alltför minutiösa, oförnuftiga, ofta besvärliga föreskrifter, dem öfverkontrollör hittills skall meddelat.
Vid det förhållande att de närmare föreskrifterna för kontrollens utöfvande hittills icke ansetts behöfva utgöra föremål för Rikets Ständers pröfning, utan blifvit meddelade uti en särskildt utfärdad ordningsstadga, samt då chefen för den under Kongl. Civil-departementet ställda bränvinskontrollbyrån icke lärer underlåta att tillse, att kontrollen på ändamålsenligaste sätt handhafves samt att bestämmelserna derom blifva så noggranna, som lämpligen ske kan, får Utskottet hemställa, att Herr von Mentzers berörda yrkande icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
På det att bränvin, i händelse restitution af tillverkningsafgiften vid utförsel till utrikes ort beviljas, måtte kunna utomlands lättare afyttras, har Peter Andersson från Blekinge län föreslagit, att det måtte varda bränvinstillverkaren tillåtet att från den så kallade lyktan inleda bränvinet uti en för eld eller ånga konstruerad reningsapparat samt derifrån till sprithållaren; men då, enligt hvad Utskottet inhemtat, det af motionären förordade sätt för bränvins rening icke lärer vara ändamålsenligt, får Utskottet, som dessutom under § 13 föreslagit större frihet för verkställande af distillering i sammanhang med bränvinstillverkning, tillstyrka, att ifrågavarande förslag må lemnäs utan afseende. § 34 (31).
Enligt Utskottet meddelad upplysning skall, vid bestämmandet af spritvarors rymdmått, vägning i förening med profning både vara lättare att verkställa än den nu brukliga uppmätningen och erbjuda flera andra fördelar framför densamma, emedan man då ej är beroende af varans värmegrad samt förvaringskärlen ej behöfva ständigt omjusteras, hvilket för närvarande förorsakar både besvär och kostnader.
Vid tullbehandling af spritvaror, hvilka förut förtullats efter den i varan ingående alkoholvigten, men 22 Sammans.
Betänkande N:o 1. numera efter kannemått, är äfven det förfaringssätt antaget, att varans rymdmått utrönes genom densammas vägning och alkoholhaltens uppskattande förmedelst afprofning, för hvilka beräkningar särskilda af bränvinskontrollbyrån upprättade tabeller blifvit meddelade.
Då genom iakttagande af enahanda förfarings- och beräkningssätt vid den inhemska bränvinstillverkningen större noggrannhet lärer kunna tillvägabringas, har Utskottet ansett det till en början böra medgifvas tillverkaren att begagna hvilketdera förfaringssätt han önskar, hvarföre äfven Utskottet, ehuru de närmare bestämmelserna härom tillhöra ordningsstadgan, i sitt förslag till 31 §, alternativt, intagit äfven vägning samt, till undvikande af detta uttrycks ständiga upprepande och då dessutom vägningen afser utrönandet af varans rymdmått, föreskrifvit, att hvad som är stadgadt om mätning af bränvin, äfven gäller vid vägning deraf; hvilket till bifall hemställes. § 43 (40).
Till följd af det förslag, Utskottet härofvan under § 20 framställt angående en del af det tillverkade bränvinets uppläggande till Statens säkerhet för utbekommande af den tillverkningsafgift, som icke blifvit förskottsvis erlagd, har Utskottet funnit nödigt att till nu förevarande § foga ett särskildt stadgande i afseende å Kronans företrädesrätt till sålunda iörvaradt bränvin; hvilket torde godkännas. § 51 (48).
Uti första momentet af denna § är stadgadt, att när förbrytelse mot denna författning åtalas, bränvinstillverkare eller distilleringsidkare skall ansvara för hustrus, barns, tjenstefolks och vid bränneriet anställde arbetares gerningar, ifall bötesansvar eller förlust af redskap eller tillverkad vara eller kärl, hvari den förvaras, ifrågakommer, ”derest icke omständigheterna visa, att förbrytelsen skett utan hans vetskap och vilja.”
Då det emellertid skulle kunna inträffa, att någon vid bränneri eller distilleringsverk anställd person, antingen för åstadkommande af högre tillverkningsbelopp eller för att, af personlig ovänskap, tillskynda egaren obehag och förluster, företoge sig att, honom ovetande, rubba en försegling eller på annat sätt begå förbrytelse emot denna författning, synes förevarande stadgande lätt kunna, utan egarens förvållande, för honom medföra betydliga förluster, emedan det nemligen mången gång kan blifva omöjligt ådagalägga, att förbrytelsen skett utan hans vetskap.
Utskottet får derföre, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad som uti 50 § af gällande förordning angående vilkoren för försäljning af bränvin m. m. finnes för likartadt fall stadgadt, föreslå, att bränvinstillverkares och distilleringsidkares ansvarsskyldighet bör ifrågakomma endast när förbrytelsen blifvit med hans vetskap begången, samt att ifrågavarande moment må erhålla den förändrade lydelse, förslaget under § 48 utvisar.
Betänkande N:o l. 23 § 61 (58).
Vid det förhållande att icke uti alla städer stadsfullmägtige finnas, har Utskottet ansett det i denna § förekommande uttryck: ”stadsfullmägtige i stad” böra utbytas mot det tuera allmänna: ”vederbörande kommunalmyndighet i stad”; hvilket torde af Rikets Ständer godkännas. § 67 (64).
Då uti denna § blifvit såsom allmän regel stadgadt, att vid beslag hos den, som är berättigad att tillverka bränvin och sig dertill behörigen anmält, hvarken panna må utbrytas eller någon del af redskapen honom fråntagas eller han från tillverkningens fortsättande hindras, innan förste domstol i målet dömt redskapen förbruten, synes det icke vara rättvist att bland undantagen derifrån uppföra sådana fall, som de, hvilka förefinnas under moment 1: ”då något af det bränvin, som tillverkas, från mätning till beskattning undansnillas;” och moment 4: ”då tillverkare försummat att föreskrifven afgift erlägga”.
Beträffande mom.
1, så enär, i händelse någon annan än tillverkaren sjelf undansnillar bränvin, det alltid måste bero på domstols pröfning, huruvida denne skall för berörda förbrytelse ansvara, synas de omförmälda strängare åtgärderna vid beslagstillfället böra ifrågakomma endast om tillverkaren sjelf från beskattning undansnillat bränvin.
Utskottet hemställer derföre, att Usta mom. inåtte erhålla den lydelse förslaget under §64 utvisar.
I fråga åter om mom. 4, synes det vara tillräckligt erinra derom, att detta stadgande blifvit bibehållet från den tid, då försummelse att i behörig tid erlägga afgift för aumäld bränvinstillverkning bestraffades såsom lönbränning; men sedan vid nästliden riksdag ansvaret för förstberörda förseelse blifvit bestämdt till böter, motsvarande en dags tillverkningsafgift, för hvarje dag nyssnämnda underlåtenhet fortfar, synes det äfven hafva varit både konseqvent och rättvist att borttaga förevarande moment; och får Utskottet på denna grund föreslå, att detsamma måtte ur författningen uteslutas. § 70 (67).
Då det framställda yrkandet om anstånd med hela tillverkningsafgiftens erläggande icke blifvit af Utskottet till bifall förordadt, lärer Svante Bergströms förslag att, i stället för bevis öfver erlagd afgift, skulle finnas att tillgå bevis om skedd anmälan icke böra, till någon åtgärd föranleda, Stockholm den 27 April 1866. 24 Sammans. Bevilln.-, Lag- samt Allm. Bern.- och Ekon.-TJtsk. Betänkande N:o 1.
Reservationer: l:o) af Herr Olivecrona, S. B. D. K.: Vid § 4. ”Då Utskottet vid första genomgåendet af Kongl. Förordningen den 18
December 1863, i likhet med hvad brukligt är vid handläggning af lagförslag, för sin del stadgade, a|t de beslut, som då fattades, icke skulle anses definitiva i den mening att, om ett beslut, angående bestämmelsen i en §, gjorde en ändring i redaktionen af redan godkända §§ nödvändig, sådant skulle anses fullt berättigadt, hade jag sannerligen icke kunnat föreställa mig, att Utskottets pluralitet skulle i princip göra ändring i det redan med klubbslag befästade beslutet om minsta tillåtna tillverkning bränvin på dygn.
Men så har likväl beklagligen skett.
Sedan Utskottet först beslutit bibehållandet af minimi-tillverkningen af 300 kannor, på sätt § 4 i nämnda förordning innehåller, blef detta i princip så vigtiga beslut genom votering den 5 April och med blott en rösts öfvervigt kullkastadt.
Detta sålunda tillkomna sednare beslut motiveras, såsom man sagdt, af ömhet för landtbrukets bästa, men synes snarare vara att betrakta såsom första försöket till en återgång till den gamla s. k. husbehofsbränningen, hvilken för mer än ett tiotal af år tillbaka mycket omhuldades af lagstiftningen såsom nyttig för jordbruket och ladugårdsskötseln.
Vid 1859—1860 årens riksdag hörde jag det påstående bestridas, att med enkel redskap skulle kunna på dygnet afverkas fyra gånger så stor qvantitet bränvin som pannerymden.
Nu har deremot rigtigheten af detta påstående blifvit erkändt.
Det skulle sålunda blott erfordras enkel redskap med 50 kannors panna för att kunna åstadkomma det af Utskottets pluralitet förordade minimi-beloppet, 200 kannor på dygnet.
Då, så vidt jag kunnat erfara, den upplysta opinionen i landet anser såsom en synnnerlig välgerning för det Svenska folket, i moraliskt, fysiskt och ekonomiskt afseende, att husbehofsbränningen upphört, att bränvinet fördyrats och att det icke blifvit så lätt tillgängligt i hvarje by och gård på landsbygden som förr, kan jag icke annat än på det högsta beklaga om en återgång till det gamla förhållandet nu skulle förberedas genom minimi-tillverkningens nedsättande.
Jag föreställer mig, att då man icke kan tillintetgöra konsumtionen af bränvin, men väl söka minska och begränsa densamma genom spritdryckens fördyrande, så är rätta vägen härtill just den, hvilken lagstiftningen i sednare tider beträdt, nemligen att förvandla hela tillverkningen till en högt beskattad fabriksnäring.
Men ut veck - Sammans. Berntin.-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon-litsle.
Betänkande N:o 1. 25 vecklingen af en sådan till större fabriker inskränkt tillverkning af spritdrycker förhindras i samma män man tillåter små bränneriet' existera vid sidan af de stora fabrikerna.
De små brännerierna skola blott under kort tid af året vara i gång, bär man sagtr för att genom dranken gagna ladugårdarne.
Jag vågar icke sätta tro till en sådan uppgift; men jag kan lätt föreställa mig att många små brännerier, konkurrerande med de stora fabriksbrännerierna (om de kunna uthärda en sådan täflan) skola i sin mån bidraga att nedtrycka priset på varan — hvilket just är stridande emot grundsatsen, som skall genomföras, eller att genom spritdryckernas dyrhet tillbakahålla en omåttlig konsumtion. — Jag föranlåtes derföre vördsamt hemställa, att det i § 4 förut befintliga stadgande om minsta tillåtna tillverkningsqvantitet bränvin på dygn, 300 kannor, må fortfarande bibehållas.
Vid § 19.
Vid innevarande riksdag, likasom vid den nästföregående, har Kongl. Maj: t i nådig Proposition föreslagit Rikets Ständer ”att, till inskränkning i bränvinskonsumtionen och förminskning af de brott och olyckor, som hafva sin upprinnelse i bränvinets missbruk”, skatten för tillverkningen skulle höjas från 60 öre till 75 öre per kanna.
Denna förhöjning synes icke blott häraf väl motiverad, utan ock ur synpunkten att åt Staten till fyllande af hvarjehanda behof, för hvilka lån eljest måste anlitas, anskaffa en inkomst, som beräknats till omkring 2,100,000 R:dr.
En sådan förhöjning synes ingalunda obillig, när förslag framlägges att det hittills stadgade maximi-beloppet för tillverkning af bränvin på dygnet skall borttagas nr lagen.
Ty det synes vara klart, att om en fabrikant, hvilken hittills blott tillåtits tillverka 1,000 kannor på dygnet, hädanefter får uppdrifva sin tillverkning till 2 å 3,000 kannor på dygnet, så skall han naturligtvis lättare kunna bära en tillökning i skatten, då han på en mångdubblad qvantitet af varan kan fördela samtliga kostnader för tillverkningen.
Utskottet har grundat sitt afstyrkande af skattens höjande egentligen på tvänne skäl, det ena att det icke är billigt att, på samma gång konsumtionsskatter för arti Idar, som förbrukas af de förmögnare, blifvit nedsatta, höja skatten på bränvin, hvilket skulle drabba de obemedlade konsumenterna; det andra att insmuggling af Danskt bränvin kunde befaras.
Hvad det förra skälet vidkommer, så torde en förhöjning af '/2 öre på hvarje sup icke komma att käiflias, äfven för den obemedlade konsumenten, tungt; och om äfven priset på en sup, i anledning af en förhöjd skatt, skulle stegras med ett öre, och detta kunde i någon mån bidraga att minska konsumtionen af spritdrycker, så vore sådant utan tvifvel i många afseenden en ganska välgörande åtgärd, just lör den fattiga delen af landets befolkning.
Hvad sedan angår den vid hvarje riksdag förespeglade stora insmugglingen af Danskt bränvin, så har någon sådan insmuggling, efter hvad erfarenheten allt sedan 1855 ådagalagt, icke egt rum och synes icke heller vara att befara af det helt naturliga skäl, att smuggling af bränvin svårligen kan ske, utan i små kärl, hvadan också Bih. till R.
Prot. 1861 k 1866.
5 Sami 2 Afd. 1 Höjt. 4 2G Samman*. Bertlin.-, Larf- samt Allm.
Besv - och den möjligen insmugglade qvantiteten måste blifva utan all betydenhet i jemförelse med den, sorn i landet tillverkas.
Förhållandet i Norge, der bran vinsskatten är 97,9 öre per kanna, visar att en ännu högre skatt kan af tillverkaren val utgöras ; och jag kan af dessa skäl icke annat än hemställa, att Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj;ts nådiga Proposition, behagade med 15 öre på kannan förhöja den för närvarande utgående af giften för bränvinstillverJening.
Vid .§ 20.
Betänkan de n, Nto 3o2. 4^9 Transport 2,365,3o3. 2,679,854. — — (redan aflemnad till RiglsContoret) . . . i5o,ooo. — — Bankens Räntevinst för ur 1828, redan af- lemnad, men hvar- af till Extra Stats- Anslagen äro beräk- nade 100,000 R:dr, . 71,000.
Capital -af betalningar J v och Räntor å de mot 3-proc:ts ränta ut- gifne
Lån till nya Bibliotheks-byggna- den i Upsala samt Städerne Norrkö- ping, Borås och Ystad i4,85o. — — .2,601,153.
Brist R:dr 78,701. ' i ' ■ Förslag öfver R.glsContorels Behof ifrån och med år i83o till och med år 1834, eller för nästkommande
Fem är.
Utaf calculerade
Bristen år 1829 R:dr 78,701 upptages till ersättning beloppet af de samma år förfallne Obligationer med 5 procents ränta R:dr 20,000, — — Transport 20,000. — — 4go Stats-Ut skottets Transport 20,000. * samt
Sr 1829 förfallne Obligationer för Skeppsuppbririgningsersättningar, i jemnt Hundra Riksdalerstal 58,?oo. 78,700.
Återstoden af Obligationerne med 5 procents ränta 10,000.
Återstoden af Obligationerne för Skepps uppbringnings-ersättningar 232,587.
Aflöning och omkostnader vid R:glsContoret och R.
St:rs Justitia; Ombudsmans Expedition ä 60,000 R:dr om året 3oo,ooo, Förmodad förlust pä Gen.AssistanceContoret åren i83o—i832 å 7000 R:dr .hvarje år R:dr 21,000.
ExpectanceLöner, Pensioner och Gratificationer år 1833 20,000.
ExpectanceLöner och Pensioner år i834 12,000. 53,ooo Kostnader för inredningen af RiksgäldsContoret samt Gen.AssistanceCoutorets Hus, och serskildt till anskaffande af erforderliga meubler och Inventarier för de rum i förstnämnde hus, hvilka komma att af R.
St:r begagnas ....
20,000.
Transport 694,000.
Betan kan den, N.*o~‘3o2. 49 Transport 694,000.— Bäntor å Högstsalig II.
M:t Konung Carl XHIrs HemgiftsCapital, å Trollliälte Slussverks Lottsedlar saint å Lif— ränteLånet 9,200 R:dr om året .... 46,000- Tillhopa i rundt tal B:dr 740,000.— Häremot beräknas följande Tillgångar:
De utaf Gen.AssistanceContorets nuvarande fond i5o,ooo R:dr, vid Verkets upplösning år i833, till R:glsContoret ingående såsom icke disponerade ....
R:dr 5o,ooo.
Skatte-rätts och Observationsmedel samtTidnings stämpel-afgift, årligen..Rd. 18,000.—1 - Capital - afbetalningar å Lånen till Upsala Aeademie samt Städerne Norrköping, Borås och Ystad, tillika med Räntor så väl å dessa Lån, som å Lånen af K.
Krigs-o.BergsCollegiernes f. d. Cassör årlin 17,000.
R:dr 35,000. — - utgörande för 5 år. ... 175,000. ° 1 223,000.
— Brist R:dr 5i5,ooo.— Hvilka 515,ooo R:dr, fördelade på 5 år, göra för året , . , < R:dr io3,ooo. — — Årliga Räntan till H, M:t Konungen . ■ 200,000.
. Altså Utgör den årliga summa, som till R:glsGontorets Behof erfordras B:o R:dr 3a3,ooo. — — hvilka Utskottet föreslår må på Allmämla Bcvilluingen anvisas.
I öfrigt har Utskottet ansett sig böra erinra, att uti Stats- och BancoUtskottens afgifne och på R. II.
Stlrs pröfning beroende
Betänkande rörande Myntbestämningen, är föreslaget, att, för Bankens hos Statsverket ägande Fordran, R:glsContoret skall till Banken afgifva sina Skuldförbindelser å 4i4Q0!oo° ■Rtdr med löpande 4 proc:ts årlig ränta; och att deremot hvad som öfverblifver utaf Bankens, Räntevinst, sedan omkostnaderne blifvit afdragne och 2Ö6,666§ R:dr till Silfver-inköp afsatte, skall ingå lill StatsVerket.
— Om nu förslaget i hvad detsamma angår Skuld-förbindelserne skulle bifallas, men Ränte-vinsten icke komma RlglsContoret till godo, behöfver Gontoret ett serskildt årligt Ränte-anslag af 176,000 R:dr.
Den 17 Qct, 182g.
N:o 503.
Utlåtande, angrde vilkoren för SallpeterGärdens upphörande.
(U.-A.) Af EL
M:ts i berörde ämne under den 11 nasti.
Sept. till R.
St:r aflåtne samt utaf HÖglofl. R. o. A. till Stats- och BevillningsUtskotten, m^n af de öfrige RiksSlånden endast till StatsUlskotlet remitterade Nåd.
Skrif - Betänk anden, N:o 3o3. veise inhämtas, att K. M:t i Nåder , bifallit R, St:rs, uti anderd.
Skrifvelse af d. 3o sisth Julii gjorde, hemställau om SaltpeterGärdens upphörande, under följande af K.
M:t dervid fästade vilkor, nemi., att det samina gärd, enligt Committerades för SaltpeterÄrenderne sednast afslutade HufvudBok, motsvarande belopp i Penningar 123,983 R:dr 46 sk. 4 r., eller jemna 124,000 R:dr B:co anvisas såsom ett årligt
Anslag å lliksStaten och att i händelse antingen detta Anslag framdeles skulle indragas eller nedsättas, eller ock SaltpeterNäringen , såsom hädanefter endast ankom C" .
. mande på enskild idoghet,emot förmodan, i den mohn förfalla, att Kronans årliga behof af Saltpeter icke kunde erhållas , Saltpetergärden då å nyo skall vidtaga och utgå på sätt hitintills ägt rum; hvarjemte K. M:t fästat R.
St:rs uppmärksamhet derå, att uti berörde 124,000
R:dr icke innefattas det bidrag K M:t uti Dess Nåd.
Proposition af den 29 Oct. sisth år äskat till SallpeterFondens återupphjelpande, hvilket Anslag serskildt bör utgå och hvars nödvändighet blifvit utförligt utredd uti det af Committerade, öfver Fondens årliga utgifter och inkomster, uppgjorda förslag, som samma Nåd.
Proposition åtföljt.
H. St:r, enligt förrberörde deras underd.
Skrifvelse, tillika förklarat, att i händelse K. MM i Nåder biföl le SaltpeterGärdens upphörande, serskildt Anslag komme att af R.
St:r anvisas till SaltpeterNäringens bestånd och bedrifvande, äfvensom till uppköp af Saltpeter; så får i anledning häraf Utskottet vördsamt föreslå: 4g4 Stats-Utskottets att det belopp af 12^,000
R:dr ärligen, som motsvarar den upphörde Saltpetergärden , må för ändamålet uppföras å RiksStatens Åttonde HufvudTitel, hvarå de till SaltpeterNäringens upphjelpande anslagne Medel förut linnas upptagne.
Den 17 October 182g.
Memorial, i anledning sf skiljaktiga beslut inom RiksStånden i vissa delar af Statsregleringen.
I likhet med hvad som ägt rum, rörande i:a och 2:a HufvudTitlarne, i Memorial N:o 2g7, får Utskottet nu vördsamt anmäla de skiljaktigheter, som förefunnits i RiksStåndeus beslut, ang:de 3:dje, 4-'de och 6:te UtgiftsTitlarne.
Tred/c HufvudTiteln.
I anledning af Utskottets tillstyrkande, i aldra Puncten af Utlåtandet N:o 23g, att Fördelnings-Generalernes löner, inbegripne resekostnadsmedel 1000 R:dr och fourage-medel 600 R:dr, borde ifrån 6000
R:dr, som först blifvit af Utskottet föreslagne, nedsättas till 5,5oo R:dr, ärbeslutadt: af R. o. A., att lönevilkoren för hvardera af desse 6 Generalerne skola utgöra 6000 R:dr. samt af fl. PrästeSlåndet och V. BorgareStändet, att desse löner böra sålunda fastställas, att hvardera lö - Betan k anden, N:o 3o4* nen utgjorde samt Taffelpenningar, Skjuts-och Fouragemedel ,, 3ooo. tills.
R:dr booo. hvaremot H.
BondeStåndct afslagit Utskottets tillstyrkande i denna Punct.
Men i afseende på hvad deraf skall utgöra anslag för taffelpenningar > skjuts- och fourage-medel är icke något af R. o. A. bestämdt.
Då PrästcSländet och BorgareStändet i denna fråga äro ense och hvad de derom beslutat öfverenstämmer med den åsigt Utskottet baft, då det i Betänkandet N:o i32 föreslog nedsättningen i den af K. M:t föreslagne Summa 7000 R:dr, till 6000 R:dr, nemi. att minskningen skulle komma att äga rum på Taffelpenningarne och Fourage-medlen, hvilka borde nedsättas, de förra till 1400
R:dr och de senare till 600 R:dr samt tillhopa med Resekostnads-mede! utgöra sammanlagdt 3ooo Rtdr; får Utskottet nu inbjuda R. o. A.j att förena sig med H.
PrästeStåndet samt V„ BorgareStändetj i hvilket fall denna fråga likaledes genom 3 Stånds beslut varder afgjord.
I frågan om lönevilkören för de öfrige 3 Genera'erne, nemi.
Cavalleri-Inspecteuren > General-FältTygmiistaren och Generalen för Fortification, hvilka lonevilkor Utskottet föreslagit till 45oo R:dr för hvardera, utom resekostnadsmedel, som efter räkning bö - 4g6 Stats-U tskottets ra utgå, liar H. R. o. A. bestämt Summan till 5ooo men II.
PrästcStåndet och V.