Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af en den 7 nästlidne Augusti till Rikets Ständer aflåtcn nådig Proposition (N:o 420), angående pension å allmänna indragnings-staten åt enkau efter aflidne Navigationsskole-inspeklören, f. d.
Kapiten—löjtnanten C. A. Pettersson, inhemtas, att bemälde Kapiten—löjtnant, född 4818 och år 4 840 utnämnd till Sekundlöjtnant vid Kongl. Maj:ts flotta, derifrån han år 4 858 på begäran undfick nådigt afsked, hade sedan år 4 84 7 varit ordinarie Navigations-skollärare, först i Göteborg och sedermera i Stockholm, hvarjemte han år 4 858 erhållit nådigt förordnande att vara Inspektör öfver navigationsskolorna i riket.
Pettersson ulgifvit från trycket åtskilliga vid undervisningen allmänt begagnade arbeten i navigations - 46 Stats-Utshottets Utlåtande N:o 153. vetenskapen och jemväl, enligt dertill erhållet nådigt uppdrag, verkställt astronomiska orlbestämningar i Norrbottens län, att tjena till grund för det under utarbetning varande ekonomiska karteverket öfver nämnda län.
Sedan han den 23 sistlidne Juni aflidit, hade hans efterlemnade enka Hilda Amanda Catharina Lundberg, uti en af Kongl. Maj:ts och Rikets Kommers-kollegium till Kongl. Majit ölverlemnadansökning, i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer allåta nådig framställning om beviljande af någon pension lill hennes fyra minderåriga barns uppehälle.
Vid ölverlemnandet al berörda ansökning hade Kommers-kollegium i underdånighet anfört, det Kollegium beträffande
Petterssons verksamhet såsom Navigationsskolelärare och Inspektör öfver navigationsskolorna, ansåge för en dyrbar pligt att vitsorda ej mindre den framstående skicklighet och det oförtröttade nit han, såsom lärare städse ådagalade, än ock den oaflålliga omsorg och det redbara allvar hvarmed undervisningen vid ifrågavarande läroanstalter af honom öfvervakades, på det att dessa skulle kunna tidsenligt uppfylla sitt ändamål; att, om dessa hans egenskaper i och för sig syntes innefatta anledning för det allmänna att lemna något vedermäle af erkänsamhet åt hans efterlemnade enka och fyra barn, af hvilka det äldsta nyss uppnått tolf år, en verklig förbindelse härutinnan förefunnes vid betraktande af den nödställda belägenhet, hvaruti, på sätt den efter Pettersson hållna bouppteckning utvisade, den aflidnes familj kommit, genom hans alltför tidiga bortgång; samt att Kollegium, med afseende å dessa förhållanden och då Petterssons enka icke vore berättigad lill pension efter sin man, på grund af någon af de befattningar, han i lifstiden innehaft, funnit sig böra hemställa det Kongl. Majit måtte för sökanden och hennes oförsörjda barn al Rikets Ständer äska årlig pension från allmänna indragnings-staten.
Enär af handlingarne inhemtades, alt f. d.
Kapitenlöjlnanten Petterssons efterlemnade qvarlåtenskap betydligt understege boels skulder, samt Pettersson genom sin gagnande verksamhet i de honom uppdragna befattningar gjort sig så förtjent af det allmänna, alt hans i behöfvande omständigheter elter— lefvande familj ej borde lemnäs ulan det nnderstöd, som för dess tarfliga utkomst vore behöfligt, har Kongl. Majit föreslagit, alt Petterssons enka måtte å allmänna indragnings-staten tilläggas en årlig pension af 1,000 R:dr, samt all Rikets Ständer med afseende å härvid förekommande ömmande omständigheter, mätte medgifva alt denna pension finge beräknas från och med månaden näst efter Petterssons död, och således utgå från och med sistlidne Juli månad.
Majit till stöd för den nådiga framställningen anfört, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att f. d.
Kapiten-löjtnanlen Petterssons enka Hilda Amanda Catharina Pettersson, född Lundberg, måtte å allmänna indragningsstaten tilläggas en årlig pension af 1,000 R;dr, att beräknas och ulga från och med Juli månad innevarande år.
Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 153. 47 34:o.
Utskottet lior vidare löreliafl följande uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd oell behof gjorda framställningar, nemligen a) alt, då t. f. Kamereraren i Kammar-kollegii första Provinskontor, Kammarrättsrådet Paul Roland Ferlin, som öfver 40 år varit i rikets tjenst anställd, derunder väl, vid afskedstagande från innehafd landskamererare-kefätlning i Östergötlands län den 17 Februari 1047, af Kongl.
Majit förklarats berättigad att vid föreskrifven ålder komma i åtnjutande af pension från Civilstatens pensions-inrältning, men sedermera å rikets stat icke innehaft någon ordinarie tjenst, utan endast förordnanden, samt han, vid snart uppnådda 67 år, alltså icke hade utsigt till högre pensionsbelopp än 750 R:dr Il:mt, hvilket för hans och hans familjs lefnadsbehof vore otillräckligt, Rikets Ständer måtte, med afseende jemväl å Kammarrättsrådet Ferlins af Kammar-kollegium vitsordade nit och skicklighet i den mödosamma tjenstebefattning, han nu i snart 4 år hos Kammar-kollegium bestridt och hvilken, vid hans mottagande deraf, var belastad med en ovanlig arbetsbörda, som hufvudsakligen genom hans drift blifvit betydligt förminskad, medgifva, att bemäide Kammarrättsråd må, med bibehållande af sin förenänmda pensionsrält i Civil-statens pensionskassa, vid entledigandet från sin nuvarande befattning på allmänna indragr.ingsstaten undfå fyllnaden i det pensions-belopp, som då kan vara för pensionsberätligade Kamererare i Kammar-kollegium fastsläldt; samt b) att Kammarskrifvaren i Stals-kontoret August Ygberg, — hvilken, född år 1012, i 29 år varit i rikets tjenst anställd, men alltsedan den 1 April 1856 åtnjutit oafbruten tjenstledighet i anseende till obotlig sjukdom, hvilken gjort honom fullkomligt oförmögen alt sköta sin tjenst samt jemväl i öfrigt befunne sig i bekymmersamma och ömmande omständigheter, helst han, enligt företedt prestbetyg, haft 12 barn att vårda och uppfostra, hvaraf 4 ännu lefde oförsöjda — måtte, efter afskedstagande, varda å allmänna indragnings-stalen förflyttad, med bibehållande för sin återstående lifstid af nu innehafvande lön, hvilken, i anseende dertill, att Ygberg icke ingått på den för Stats-kontoret nu gällande förhöjda aflöningsstat, utginge med endast 900 Il:dr årligen.
Med afseende å de lill stöd för högstberörda nådiga framställningar anförda förhållanden, finner Utskottet skäligt lill desamma tillstyrka Rikets Ständers bifall. 55:o.
Uppå derom af Proviantmästaren vid Slotlsmagasinet i Stockholm, Kapi— tenen m. m. Per Adolf Borgh i underdånighet gjord ansökning, har Kongl. Maj:t, ehuru Kapilenen Borgh enligt gällande författningar icke vore berättigad att vid afskedstagande från förstnämnda befattning erhålla i pension mera än 1,125 lV.dr, eller hvad han såsom egentlig lön uppbure, likväl med afseende derå, att Kapitenen Borgh, som numera uppnått en ålder af 72 år och i 54 år oafbrutet varit i Statens tjenst, derunder med nit och skicklighet sina åligganden fullgjort, samt enär härtill komme dels alt vid sednast verkställda reglering af embets- och tjenstemäns löner, 48 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 158.
Kapitenen Borgh icke erhållit någon tillökning i sin aflöning, hvilken under de sednasle 50 åren ej blifvit förhöjd, dels ock alt den inkomst, han i egenskap af Proviantmästare nu åtnjuter, uppginge till vida högre belopp än den af honom begärda pension, — föreslagit, att Kapitenen Borgh måtte på allmänna indragnings-staten erhålla en årlig pension a( 1,500 R:dr, alt utgå från och med månaden näst efter den, hvaruti afsked från proviantmästare-befattningen varder honom meddeladt.
Då Utskottet anser, det icke vara lämpligt, att Statens tjenstemän, när afsked dem beviljas, erhålla pension till högre belopp, än hvad de såsom lön under tjenste— tiden åtnjutit, finnér Utskottet sig föranlåtet hemslälla att Kongl. Maj;ts ifrågavarande nådiga framställning ej må bifallas. 56:o.
Enligt hvad Kongl. Maj:t uti en den 14 November sistlidet år till Ri kets Ständer aflåten nådig Proposition (Nio 41) behagat meddela, hade Kammarrättsrådet, Riddaren af Kongl.
Maj:ts Nordstjerne-orden, Carl Printzensköld hos Kongl. Majit underdånigst anhållit, att då han vid numera uppnådd nära 67 års ålder kände sin helsa bruten och sina själsförmögenheler försvagade, Kongl.
Majit i betraktande af den långa tid af mer än 46 år sökanden lillbragt i Statens Ijenst samt de trägna och magtpåliggande befallningar han derunder innehaft, täcktes hos Rikets Ständer utverka deras medgifvande för sökanden, hvilken nu vore i åtnjutande afj endast den lägre Kammarrältsråds-lönen eller 4,500
R:dr, med pensionsrält till 3,600 Ridr, alt, vid afskedstagande!, undfå å Rikets allmänna indragningsstat ett årligt pensionsbelopp, motsvarande det, som i händelse han innehaft en af de högre Kammarrättsråds-lönerna, 5,000 Ridr, skola!, enligt nu gällande pensionsgrunder, honom tillkomma med fidelar af nämnda belopp, eller 4,000 Riksdaler Riksmynt.
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande hade Kongl. Kammar-rätten, med afseende å det förtjenstfulla säll, hvarpå Kammarrättsrådet Printzensköld städse fall— gjordt sina åligganden, berörda underdåniga ansökning med sitt förord understödt; och har efter öfvervägande häraf samt då sökanden under en lid af mer än 46 år varit i Statens Ijenst anställd och städse med utmärkt nit fullgjort sina åligganden, Kongl.
Majit, med bifall till den underdåniga ansökningen och i enlighet med Kammarrättens tillstyrkande, i nåder föreslagit det sökanden må berättigas alt, efter afskedstagande från Kammarrältsråds-embetet, för sin återstående lifstid å allmänna indragningsstaten åtnjuta årlig pension till ett emot 00 procent af den för hvarje af de tre äldste Kammarrättsråden å Kammarrättens stat uppförda lön svarande belopp, eller Fyra Tusen Riksdaler Riksmynt.
Enär det i och för sig synes olämpligt alt vid bestämmande af det pensionsbelopp, som bör en tjensteman tilldelas, toga i beräkning de löneförmåner, hvaraf han, efter längre tids innehafvande af sin befattning skolat komma i åtnjutande, och då dessutom bifall till Kongl. Majlis ifrågavarande nådiga framställning otvifvelaktig! skulle från flera båll framkalla likartade anspråk, har Utskottet ej kunnat densamma understödja, utan hemställer, alt Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 153.
49 alt den begärda pensionsförhöjnirigen för Kammarrättsrådet Printzensköld icke måtte af Rikets Ständer beviljas. 57:o.
Uti cn den 29 sistlidne
Maj till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition (N:r \\h~) har Kongl. Majit behagat meddela, hurusom Riskopen i Hernösands stift, Kommendören af Kongl.
Maj:ts Nordsljerne-orden, Doktor Israel Bergman, med anmälan, att han, som fortfarande lede af en försvagande sjuklighet, deraf funne sig manad till den önskan alt genom afträdande från embetet lemna rum för dess öfverlåtande åt större och friskare krafter, än dem, som efter redan fyllda 68 år stodo till hans förfogande, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att, då han från fullföljande af denna önskan för det närvarande hindrades af den omständighet att han saknade egna tillgångar, tillräckliga alt afvända hekymren för en sparsam utkomst under sina återstående dagar, Kongl. Majit täcktes till Rikets
Ständer göra framställning om anvisande å allmänna indragningsstaten af någon pension åt Biskopen, på det han framdeles, derest ej hans sjukdomstillstånd skulle, mot hvad nu vore att hoppas, i väsendtlig mån lörbättras, kunde komma i tillfälle alt från sitt innehafvande embete begära nådigt afsked.
Ett vid ansökningen fogadt, utaf Ordföranden i Kongl. Majits Sundhets-kollegium, Generaldirektören m. m. M. Huss ullärdadt betyg innehölle alt med någon visshet ej kunde bestämmas huruvida det sjukdomstillstånd, hvaraf Biskop
Bergman sedan längre lid lidit och hvilket orsakade minskning uti krafter och arbetsförmåga, kunde häfvas, men att antagligt vore, alt detsamma af embctsomsorgerna underhölles och att af dem hvarje möjlig förbättring motverkades, hvadan det ansåges för Biskopen nödvändigt att för undvikande af ett betänkligt försämrande söka erhålla frihet från sitt embetes utöfning; och inhemtades i öfrigt af handlingarne alt Biskop Bergman vore född den 16 Mars 179 5 och, efter promotion till Filosofie Magister år 1818, samma år blifvit kallad till Docent i Astronomi vid Upsala universitet, hvarefter han år 1824 befordrats först till extra ordinarie Observator vid nämnda universitet och derefter till Adjunkt vid Hernösands gymnasium, der han, år 1833 såsom Lektor i Grekiska och Hebreiska språken anställd, sedermera i sådan egenskap tjenstgjort tills lian den 11 Februari 1848 blifvit af Kongl. Majit i nåder utnämnd till Biskop.
Den rättighet, som numera tillkomme de fleste civile äfvensom militäre tjenstemän att, sedan de uppnått en hög ålder och varit någon bestämd längre tid i Statens tjenst anställde, vid afskedstagande undfå pension af allmänna medel, denna förmån hade uppå skäl, hvilkas giltighet ej kunde ifrågasättas, icke blifvit till medlemmarne af Preste-Ståndet utsträckt, men förhållanden kunde dock understundom ifrågakomma, de der, ehvad de betraktades ur synpunkten af det allmännas egen fördel eller den enskildes billiga förväntan, påkallade ett undantag ifrån den allmänna regeln, och så beskaffade undantagsförhållanden syntes Kongl. Majit i afseende på Biskop Bergmans omförmälda ansökning vara förhanden.
Enligt hvad det ingifna läkarebetyget Bih. till B.
Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 10 Haft. 7 50 Stats-UtsTcottets Utlåtande N:o 153. utmärkte, utgjorde den sjuklighet, hvaraf Biskopen länge lidit, icke allenast ett hinder för honom att med full styrka bestrida det vigtiga embete, han med hörsammande af den samfälda kallelsen af stiftbröders odelade förtroende och sin Konungs önskan, för 15 år tillbaka emotlagit och hvilket han, deråt offrande själens alla krafter, bestridt på ett sätt, som af Kongl. Maj.t med nådigt välbehag ansedt, förvärfvat Biskopen stiftets tillgifvenhet och allmän aktning, ulan denna sjuklighet hemtade ock näring af de omsorger embetet pålade och blefve derigenom utan hopp om förbättring.
De till Biskopsembetet hörande lika mångfaldiga som magtpåliggande värf och åligganden, hvilka äfven vore af beskaffenhet alt, vid förfall för Biskopen, i vissa hänseenden icke få och till andra delar icke ulan stor svårighet kunna af stiltets
Domkapitel bestridas, toge allestädes, för att kunna på ett rått tillfredsställande sätt fullgöras, i anspråk sinnets friskhet, men fordrade än mera i ett stift med den stora utsträckning, som Hernösands stift egde och med de skiljaktigheter i flera förhållanden, som derigenom rådde, en ovanlig och af sjukdom icke mattad arbetsförmåga.
Med härå fästad uppmärksamhet vore det ock som Biskop Bergman tillkännagifvit sin önskan vara att, för den händelse hans helsotillstånd icke i väsendtlig mån förbättrades, kunna från embetet afgå.
Då likväl löneförmånerna vid Biskopsembetet antagligen icke vaiit tillräckliga alt, sedan de kostnader blifvit bestridda, som påkallats af Biskopens embetsställning, för hvilken såsom främmande icke kunde anses sådana utgifter, hvilka hade medellöse studerandes understödjande till föremål, derutöfver bereda någon besparing för kommande dagars behof, och förverkligandet af förenämnda af pligtkänsla och nitälskan för kyrkans bästa Biskopen förestafvade önskan, hvarförutan någon förbättring i hans betänkliga helsotillstånd ej vore att emotse, icke kunde ega rum med mindre, åt honom, som, efter hvad anmäldt vore, icke af enskilda tillgångar egde betryggad utkomst, blefve såsom någon ersättning för den med Biskopsembetet förenade aflöning, beviljad en årlig pension af allmänna medel, till åtnjutande af hvilken förmån Bergman, derest han icke från den lektorsbefattning, han förut innehaft, blifvit till Biskopsembetet förflyttad, obestridligen redan varit berättigad, hade Kongl. Maj:t med hänseende till de särskilda förhållanden, som alltså i detta ärende förekomme, funnit sig böra föreslå Rikets Sländer att Biskop Bergman mätte förklaras berättigad att från och med ecklesiastikåret näst efter det, då afsked Irån Biskopsembetet i Hernösands stift kunde varda honom beviljadt, på rikets allmänna indragningsstat uppbära en pension, hvilken Kongl. Majit ansåge böra bestämmas till lika belopp med det, som på samma stat för Landshöfding beviljas, eller 6,000 Riksdaler årligen.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit har det synts Utskottet obestridligt, alt uti förevarande fall sådana undanlagsförhållanden äro för banden, alt ett frånträdande af den allmänna grundsatsen, det Statsverket ej bör betungas med några direkta utgifter för presterskapets aflöning, är ej blott berättigadt, utan äfven af behof påkalladt; men då, enligt hvad Utskottet inhemtat, Biskop Bergman lefver ogift Stais-Utskottets Utlåtande N:o 153. 51 och ej är i någon tryckande ekonomisk ställning, anser Utskottet det föreslagna pensionsbeloppet skäligen kunna till 5,000
R:dr nedsättas; oell tillstyrker Utskottet alltså, att Rikets Ständer mätte på det sätt Kongl. Majlis ifrågavarande nådiga framställning bifalla, alt Biskop Bergman förklaras berättigad alt från och med ecklesiastikåret näst efter det, då afsked från Biskopsembelet i Hernösands stift kan varda honom beviljadt, på rikets allmänna indragningsstat för sin återstående lifstid uppbära en pension af 5,000 Riksdaler årligen. 38:o. Sedan Adjunkten i malhematik och fysik vid Upsala universitet, Magister Henrik Falk, hos Kanslern för nämnda universitet uti ingifven ansökning anhållit, att han, som numera ingått i sitt 72:dra år och 46 år varit såsom lärare vid universitetet anställd, måtte erhålla afsked från denna sin befattning, med rättighet att till sin död oförminskadt få bibehålla sina nuvarande inkomster, bestående, utom lönen 2,500 R.dr, af Barcbseiska stipendiet lil R:dr 16 öre och 6 famnar ved mot ersättning för huggnings- och forslings-kostnaden, och Consistorium
Academicum uti sill öfver denna ansökning den 17
Maj nästlidct år afgifna utlåtande erinrat, ali, enär det al Professor A. G.
Barchaeus den 21 Juni 1806 upprättade testamente innehölle, att årliga räntan å del af honom donerade kapitalet skulle, ”såsom ett stipendium tilldelas någon af Akademiens Adjunkter i theologiska, juridiska och filosofiska fakulteterna eller ock vice Bibliothekarie eller någon af Bibliothekets Amanuenser” och deraf syntes följa, all nämnda stipendium icke kunde åtnjutas af annan än i tjenst varande Adjunkt, vice Bibliothekarie eller Amanuens, samt, jemlikt nådiga Brefvet af den 22 April 1779, den universitets-lärare och tjenstemän å lön anslagna ved endast tillfälle dem, som vore i verklig tjenst, hvadan Konsistorium icke kunde anse Adjunkten Falk efter afskedstagande! vara lagligen berättigad att uppbära hvarken förberörda stipendium eller den honom såsom Adjunkt tillkommande löneved, hvaremot Konsistorium ansåge Adjunkten Falk, med hänseende till hans höga ålder, långa och för uppehållande af åtskilliga professioner mer än vanligt anlitade lärareverksamhet väl förtjent alt, då han vid tilltagande svaghet och sjuklighet nödgas taga afsked, varda hugnad med bibehållande af hela sin innehafvande lön 2,500 R:dr, såvida tillgång dertill kunde beredas; så hade Kanslern i underdånigt memorial af den 13 Augusti sistlidet år hemställt, huruvida icke det skulle täckas Kongl. Maj.t att till Rikets Ständer aflåta Proposition om anslag på indragningsstaten af ett nyssnämnda adjunktslön motsvarande belopp, att af Adjunkten Falk åtnjutas, sedan han sökt och erhållit afsked; och har Kongl.
Majit, i öfverensstämmelse med Kanslerns förslag, hos Rikets Ständer äskat, alt Adjunkten Falk, efter erhållet afsked, mätte, i likhet med hvad förut i dylikt fall egt rum, för sin återstående lifstid hugnas med en årlig pension från allmänna indragnings-staten, motsvarande hans vid universitetet innehafvande lön af 2,500 R:dr R:mt. 53 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153.
Till Kongl. Maj:ts högstberörda nådiga framställning får Utskottet tillstyrka Rikets Sländers bifall. 59:o.
Hänvisande till hvad i punkten 22 af Stats—Utskottets Utlåtande N:o 159, angående regleringen af ulgifterna under Riks-statens 8:de Hufvudtitel, är anfördt om Carolinska institutets aftöningsslat, hemställer Utskottet, alt för Anatomie Professorn Friherre Gust. Wilh. von Duben må på allmänna indragningsstaten uppföras en löneskilnad af 500 R:dr årligen. 40:o.
Maj-.t liar vidare äskat, att ett belopp af 500 R:dr må anvisas alt från början af nästinstundande statsregleringsperiod utgå till hvardera af förre Reklorerne, numera Läroverks-adjunkterne J. F. Kindström, J. F.
Kjellborg, N. L. Ahlberg, E. l._ Nyberg och 0. E. L.
Dahm; till stöd för hvilken framställning uti Statsråds—protokollet anföres, hurusom bemälde lärare, hvilka för de af dem på grund af fullmagter innehafda reklorsbeslällningar varit enligt 1058 års lönereglering berättigade till en lön af 5,000 R:dr, förutom boställsgård, men sådant oaktadt måst återgå från reklorsbefaltningarne till följd deraf att de af deni styrda läroverk antingen utvidgats eller ock förenats med gymnasierna i samma städer, nu mera i egenskap af Kolleger och Adjunkter vid samma läroverk uppbära en lön af endast 2,500 R:dr; och då alltså desse lärare, ulan något deras förvållande, måst lemna en befattning, hvarå de innehaft fullmagt och med hvilken större löneförmåner äro förenade; finner jemväl Utskottet billigheten deraf, alt den nu begärda lönefyllnaden varder beviljad, samt hemställer fördenskull, att hvad Kongl.
Maj:t i ofvanbcrörda hänseende föreslagit måtte af Rikets Ständer bilallas. 41:o.
Al en den 6 sisllidne Februari till Rikets Ständer aflåten nådig Propo sition (N:o 75) inhemtas, hurusom t. f. Rektorn vid Hudiksvalls högre elementarläroverk F. Wennberg, som den 14 Augusti 1855 blifvit befullrnägtigad till ordinarie Kollega och den 22 Februari 1845 till Rektor vid dåvarande högre lärdomsskolan i nämnda stad, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att, enär han, enligt nådiga Cirkulärbrefvet den 20 Mars 1858, skulle varit berättigad alt i sistnämnda egenskap åtnjuta en lön af 5,000 R:dr, så framt icke berörda skola blifvit till högre elementarläroverk utvidgad, och det kunde inträffa, alt han komme alt frånträda rektorstjensten, i hvilket fall han såsom Kollega endast egde uppbära en lön af 2,500 R:dr, Kongl. Maj:t ville till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande af ett anslag af 500 R:dr årligen, att såsom fyllnad i kollegalönen utgå lrån den dag sökandens rektorsförordnande kan komma all upphöra.
Efter det sedermera Wennberg den 9 sistlidne Januari blifvit, på egen begäran, entledigad från ifrågavarande rektorsförordnande, hvadan han kommer att såsom Kollega vid läroverket framdeles tjenslgöra, har Kongl. Maj-.t, enär till följd häraf Wennbergs lön komme alt för framtiden endast utgå med 2,500 R:dr, föreslagit, Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 153.
53 att å allmänna indragningsslaten måtte anvisas ett belopp af 500 R:dr att från och med början af nästinstundande staisregleringsperiod tillgodokomma Wennberg intilldess lian till annan befattning kunde vinna befordran.