Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ma jrt, med anledning af hvad s Ståts-Utskottets Utlåtande, N.o ^5. sålunda förekommit, genom till rikets nu församlade Ständer aflåten oell af samtlige Riks-stånden till Stats-ulskottet remitterad nådig proposition, behagat till Ständernas pröfning öfverlemna, huruvida kronans rätt till ifrågavarande danaarf må, i anseende till det betydliga belopp, hvartill kostnaderne för fattigvården i Malmö stad uppgå, varda å staden öfverlåten, under vilkor att, på sätt begärdt blifvit, det aiHallna kapitalet förblefve orubbadt under förvaltning af stadens fattigvårdsstyrelse, med räntans användande för dervarande arbetsinrättning, dock så, att bemälda Beata TVippel, så länge hon lefde, deraf tilldelades ett årligt understöd, svarande emot fyra procent å kapitalet.
Utskottet, som, med afseende å anförde omständigheter, funnit så val borgerskapets äldstes i Malmö, som Beata Wippels, hvar för sig, gjorda ansökningar på billighet grundade, får alltså, under förutsättning, att trumpetaren Wippels qvarlåtenskap innehar eller framdeles erhåller egenskap af danaarf, tillstyrka, att, på sätt och under de vilkor Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, kronans rätt dertill må å Malmö stad öfverlålas.
Ank. till Exp. Utsk. den 5 Febr. kl. 1 e. m Utlåtande, i anledning aj Kongl.
Maj:ts nådiga proposition, angående eftergift af den, här adsskr ifvar en i Gestriklands fögderi J. E. Engström ådömde, ersättning af för ringa beräknad kolnings/rihetsbevillning för Forssbacka bruks rekognitionsskogar. (I. A.) Efter det Advokatfiskals-embetet uti Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarkollegium uti till bemälde Kongl, kollegium afgifvet memorial, emot vederbörande lands-kamererare, såsom kontrollant, samt bäradsskrifvaren uli Gestriklands fögderi af Gefleborgs län J. E. Engström och kronofogden i orten O. Bergqvist, såsom uppbördsredogörare, anmärkt, att kolningsfrihelsbevillning för de under Forssbacka bruk och masugn upplåtna rekognitionsskogar inom Wahlbo, Hedesunda och Årsunda socknar af berörde fögderi vore debiterad och redovisad för allenast 276 storsligar kol med 46 r:dr årligen, ehuru, enligt bevillningsförfattningarnes föreskrift, dylik afgift bordt beräknas efter det belopp, hvarför, enligt Sta's-Utskottets Utlåtande, N.-o 4$- 7 Kongl. Majlis oell Rikets Bergs-kollegii utslag den 21 Maj 1816, rekognitionsafgift af förenämnde skogar erlades, eller för 2,303 11 stafrum med motsvarande 1,727 g~35 storstigar kol om 24 tunnor stigen, och således rätteligen skolat utgå med 287 r:dr 33 sk. 4 r:st banko årligen, dels ock, under åberopande af 30 § i 1835 års bevillningsförordning, yrkat, att, då redogörarne känt, det kolningsfrihetsbevillning för ofvanberörde rekognitionsskogar skulle erläggas och jemväl sådan afgift bruksegarne debiterat, samt följaktligen bort underätta sig om beloppet af den beräknade skogsafverkningen och derefter lätta debiteringen, men de sådant underlåtit, ehuru Bergs-kollegii förenämnde utslag blifvit
Engström delgifvet, det mätte han, jemte kronofogden Bergqvist , på grund af 2, 3 och l6o§§ i kronofogde-instruktionen af år 1689, förpligtas att för deras tjenstetid inom fögderiet ansvara och ersätta den genom omförmälde försummelse kronan tillskyndade förlust med 265 r:dr 29 sk. 4 r:st banko årligen till och med år 1823 samt derefter med 241 r:dr 33 sk. 4 r:st nämnde mynt för hvarje år; så har Kongl. Kammarrätten, till hvars afgörande målet blifvit från Kongl.
Kammar-kollegium öfverlemuadt, genom slutligt utslag den 28 December 1843, livad Engströmj hvarom nu fråga är, anginge, sig utlåtit: att, som beloppet af den bevillning, hvilken för kolningsfrihet på kronans allmänningar eller rekognitionsskogar, för hvarje stig, beräknad till 24 tunnor, skall utgöras, funnes bestämd uti de under olika tider utfärdade bevillnings-förordningar, med hvilka författningar det jemväl öfverensstämde, att allt hvad deri vore bestämdt utfördt för person och egendom, och således ej berodde på taxeringsmännens pröfning, utan blott på debitering, skulle af häradsskrifvaren, som för debiteringens vigtighet stöde i ansvar, i längden införas, samt upplyst och medgifvet vore, att Bergs-kollegii merbesagde utslag, hvarigenom bemälte kollegium, med förändring af förut skedd uppskattning af skogsafkastningen och tiden för skogens återväxt, ansett dessa rekognitionsskogar kunna årligen lemna 2,303 il stafrum ved, och i förhållande derefter bestämt rekognilions-afgiften, att från och med 1816 af Forssbacka bruks egare årligen erläggas till Kongl. Maj:t och Kronan med 79 r:dr 46 sk. 8 rist banko, blifvit af Kongl. Maj:ts befallningshafvande i Gefleborgs län den 7 Augusti sistnämnde år i afskrift meddeladt häradsskrifvaren Engström lill efterrättelse; alltså och enär, jemlikt bevillnings-förordningens föreskrift, den bevillning, som för kolfrihet borde utgå, skulle beräknas efter det belopp, för hvilket bruken, enligt privilegier och resolutioner, erlade rekog litions-afgift, antingen der kolades eller icke, samt vid sådant förhållande, åt Engströms erinran, det han aldrig erhållit någon föreskrift om ifrågavarande afgifts debiterande, äfvensom alt Bergs-kollegii omförmälde 3 <Stats-Ulskottets Utlåtande, IV.-o ^5. utslag endast upplyste om beloppet af rekognitionsafgiften i förhållande till stafrum ved, utan att uppgifva någon beräkningsgrund för ett stafsrums förhållande till en stig eller tunuetdl, hvilket ej eller vore genom någon honom veterlig författning bestämdt, afseende icke kunde fästas, enär han, med kännedom om rekognitions-afgiftens uigörande, bort, i händelse af okunnighet om ved- och kolmåttens förhållande till hvarandra, derom förskaffa sig kunskap och derefter rätta debiteringen, i stället att, såsom skett, antaga bruksegarnes uppgifter om antalet stigar kol; fördenskull och då någon erinran emot antalet af de utaf advokatfikals-embetet uppgifna stigar, utgörande 1,727 28öö:<^s> ej blifvit gjord, samt koluingsfrihetsbevillning derför bort påföras, jemlikt de under den tid,
hvarom fråga vore, gällande bevillningsförordningar, efter 8 sk. för hvarje stig, beräknad till 24 tunnor, men sådan afgift blifvit
Forssbacka bruksegare blott i förhållande till ett uppgifvet antal af 276 stigar med 46 r:dr årligen påfördt, ansåge kammarrätten, med tillämpning af 12 § i 1 kap.
Rättegångsbalken, Engström, hvilken år 1814 tillträdt häradsskrifvarebefattningen, böra härför ansvara; men då i afseende på tiden, hvarifrån ersättningsskyldigheten skulle beräknas, det förekomme, att åtalet bort göras gällande inom 10 år, från det räkenskaperne aflemnades, och ifrågavarande åtal först i April månad 1838 blifvit väckt; funne kammarrätten Engström böra från och med 1826, hvilket års räkenskap år 1828 blifvit afgifven, och intill det år, då reservationskraf hos vederböiande bruksegare anställdes, vara kronan ansvarig för skillnaden emellan hvad sorni koiningsfrihets-bevillning för Forssbacka bruks och masugns ofvannämnde rekognitionsskogar blifvit bruksegarne debiteradt och i sådan afsigt rätteligen utgöras bort, efter den uträkning, söm landskontoret i läuet hade att deröfver upprätta.
Sedan häradsskrifvare!)
Engström öfver detta kammarrättens utslag i underdånighet sig besvärat och i sammanhang dermed anhållit, att, i händelse utslaget fastställdes, af nåd vinna befrielse från den ådömda ersättningens utgifvande, har Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, väl funnit skäl ej vara anfördt, som lagligen kunnat verka annan ändring i kammarrättens öfverklagade beslut, än att tiden, från hvilken klaganden borde ersätta kronan mistningen af ifrågavarande bevillningsafgift, skulle beräknas från uppbördsäret 1826, till det år, för hvilket reservationskraf af beloppet hos de skattskyldige skett; men då likväl förekomme, dels att under en tid af mer än 20 år, hvarken vid uppbördsbokens granskning före dess aflemnande till kronofogden, eller sedermera vid revisionen i kammarrätten någon anmärkning i afseende Slals-Ulskollels Utlåtande j N:o ^5. 9 afseende på debiteringen af ifrågavarande bevillningsafgift blifvit gjord, af hvilket förhållande häradsskrifvaren Engström icke saknat anledning till sin förmodan, att den från längre tid tillbaka följde debiteringsgrunden fortfarande borde tjena till efterrättelse, dels ock att Engström, hvars under en långvarig tjenstetid ådagalagda utmärkta nit för kronans bästa blifvit af Kongl, Maj:ts befallningshafvande i länet vitsordadt, befunne sig med en talrik familj i torftiga omständigheter, så att, om det ådömde ersättningsbeloppet, uppgående enligt landskontorets uträkning lill 2,419 r:dr 1 sk. 4 r:st, skulle af honom erläggas, han derigenom blefve försatt i den mest bekymmersamma belägenhet, har Kongl. Majrt, i betraktande af dessa omständigheter, behagat, uti till rikets nu församlade Ständer aflåten proposition, i nåder föreslå, att ifrågavarande ersättningsskyldighet måtte häradsskrifvaren Engström eftergifvas.
Statsutskottet, till hvars handläggning högstberörde nådiga proposition blifvit från samtelige Riksstånden remitterad, har tagit detta ärende i nogsamt öfvervägande, och ehuru visserligen emot häradsskrifvaren Engström förekommer, att han vid debiteringen af kolnings-frihetsbevillningen för de under Forssbacka bruk oell masugn upplåtua rekogniiionsskogar oriktigt förfarit i så måtto, att han icke grundat beräkningen af denna bevillning på det vedbelopp, hvarför, enligt Kongl. JBergskoliegii utslag af den 21 Maj 1816, rekognitionsafgift af desse skogar erlades, anser dock Utskottet någon ursäkt för Engström förefinnas dels uti den omständighet, alt nämnde utslag icke upptager någon beräkningsgrund för ved och kolmåttens förhållande tili hvarandra, dels äfven deruti, att revisionen i Kammarrätten öfver 20 ur underlåtit sin skyldighet att, i anledning af Engströms ifrågavarande oriktiga debitering, vidtaga någon åtgärd för vinnande af rättelse i det af honom begångna misstag, genom hvilken underlåtenhet af revisionen han icke utan fog kunnat hemta stöd för sin förmodan, att den af honom verkställde debitering vore riktig.
Med afseende så väl härå, som å öfriga i den Kongl, propositionen anförde omständigheter, finner Utskottet sig icke sakna skäl att tillstyrka, det Rikets Ständer måtte bifalla den af Kongl. Majtt för häradsskrifvaren Engström i nåder föreslagne eftergift.
Prot. i84<j och 1848 J 4 Sami. i A/d. 16 Baft. 2 10 Statt-Utskottets Utlåtande, N.-o N:o 46.
Ant. till Exp. Utsk. den 5 Febr., kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga, angående afskrifning af f. d- kronofogden Chr.
Öhbonts balans. (I. A.) Från Bondeståndet har Statsutskottet till landläggning fått emottaga en af riksdagsfullmäktigen Lars Wenander från Götheborgs och Bohus län i bemälde Riksstånd väckt mobon, derut i han anfört, att,sedan förre kronofogden i Götheborgs fögderi Christofer Öhbom i den honom anförtrodda kronouppbörd åsamkat sig en balans, uppgående till 13,095 r:dr 41 sk., deraf sedermera afbetalningar skett, så att densamma nu utgjorde 7,800 r:dr 41 sk. 11 ijst, hade, i anseende dertill, att en stor del af fögderiels skattskyldige invånare underlåtit att, för ett belopp af 15,198 r:dr 44 sk. 5 r:st, utaf de utskylder, de för år 1836 till Öhbom och hans underordnade inbetalt, skaffa sig häradsskrifvarens annotation, Kongl. Maj:t, genom nådigt bref af den 10 September 1846, förklarat, att det enot desse skattskyldige väckte påstående om deras åläggande att, pro rata parte, deltaga i betäckande af den återstående balansen, borde lill handläggning upptagas, och författningarne likmäktigt pröfvas; i anledning hvaraf Konungens befallningshafvande i berörde län äfven företagit detta ärende till afgörande och, under åberopande af Kongl, brefvet den 4 November 1835, forpligtat de skattskyldige, hvilka försummat att förskaffa sig häradsskrifvarens annotation att, pro rata parte, i förhållande till det skattebelopp, sorn blifvit hvar och ea af dem påfördt, gälda besagde uppbördsbrist; hemställande motionären, att Rikets Ständer måtte för sin del antingen medgifva afskrifning utaf Öhboms berörde uppbördsbrist 7,800 r:dr 41 sk. 11 r:st, eller åtminstone bifalla de skattskyldiges befrielse från gäldandet deraf, samt derjemte 1 underdånighet hos Kongl. Majit anhålla, att en slik afskrifning eller eftergift blefve vederbörande i nåder förunnad.
Af de motionen bilagade handlingar har Utskottet, blaud annat, inherntat, att Öhbom, som, på sätt ofvan är vordet omförmäldt, åsamkat sig en proprie balans på 13,095 rldr 41 sk., blifvit genom Kongl, kammarrättens den 2 Augusti 1842 meddelade och af Kongl. Majit den 23 Maj 1843 fastställda utslag dömd att mista sin kronofogdetjenst, vara ovärdig att i rikets tjenst vidare nyttjas och att dessutom straffas med fängelse och tjenligt arbete i II år å Christianstads fästning; att Öhbom medelst Kongl. Majits nådiga utslag den 11 Oktober sistnämnde år blifvit, i anseende till förekomne bevekande omständigheter, af nåd ej allenast frikalläd från det honom ådömda fängelse å fästning och försatt i frihet, utan äfven genom nådigt utslag af Stats-Utskottets Ullåtanciej tf-o 4&- ii den 12 Januari 1847 af nåd förklarad berättigad att åter ingå i rikets tjenst, roed villkor likväl, att, innan den balans, hvarföre han ännu häftade, till fullo blifvit gulden, Öhbom icke finge söka eller erhålla någon sådan tjenstebefattning, hvarmed uppbörd vore förenad; att, sedan landskontoret i Götheborg hos Konungens befallningshafvande i länet yrkat, att de skattskyldige, som vid den år 1837 inom förrberörde fögderi anställda restransakning funnits hafva underlåtit att söka häradsskrifvarens annotation af sina förar 1836 till Öhbom inbetaide kronoutskylder, och för hvilka reservationskraf blifvit anstäldt, måtte, på grund af Kongl, statskontorets kungörelse den 17 December 1835, åläggas att, pro rata parte, ersätta den uppkommande uppbördsbristen, Konungens befallningshafvande bos Kongl. Majrt i underdånighet anmält detta förhållande och tillika hemställt, huruvida medlen skulle hos dem, sora sine utskylder redan erlagt, ånyo uttagas, hvarjemte Konungens befallningshafvande fästat Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet dels å de många svårigheter, hvarmed sådan åtgärd emot de skattskyldige vore förenad, i as — seende till de under tiden efter ifrågavarande uppbördsår inträffade dödsfall, ombyten af egare m. m., hvarigenom osäkerhet skulle uppstå i beräkningen af hvad hvar och en rätteligen borde gälda, och dels derå, att
Öhbom blifvit af gunst och nåd förskonad från ådömdt fästningsstraff för balansen, hvaraf anledning till eftergift för de skattskyldige kunde förefinnas; att Kongl.
Majrt, efter det Statskontoret samt Kammarrätten och dess Advokatfiskals-embete i ämnet afgifvit underdåniga utlåtanden, funnit de af Konungens befallningshafvande framställda förhållanden och omständigheter icke innefatta giltig anledning till den eftergift af då ännu icke i stadgad ordning pröfvad eller till beloppet för hvarje skattskyldig bestämd ersättningsskyldighet, hvarom fråga vore väckt, utan i nåder pröfvat skäligt, att landskontorets gjorda påstående emot de skattskyldige borde af Konungens befallningshafvande till handläggning upptagas samt författningarne och sakens beskaffenhet likmätigt pröfvas och afgöras; och slutligen att Konungens befallningshafvande, oansedt de skattskyldige bestridt det emot dem väckta ersättningsanspråk, genom ofvan omförmäldta utslag af den 4 November nästlidet år, ålagt dem inom Götheborgs fögderi, hvilka försummat att för sina år 1836 till förre kronofogden Öhbom eriagda kronoutskylder, förskaffa sig häradsskrifvarens annotation, att, pro rata parte, eller i förhållande till de skattebelopp, som blifvit dem hvardera påförda, enligt uppgjord uträknings- och redogörelsglängd, hvar för sig deltaga i gäldandet af de 7,800 r:dr 41 sk. 11 r:st banko, hvilka utgjorde Öhboms återstående balans, den han saknade tillgång att betala. 12 Siats-Utskottels Utlåtande, N:o 47- Hvad sålunda förekommit har Utskottet noga öfvervägal; och beträffande först framställningen om afskrifning utaf återstoden af ifrågavarande uppbördsbalans, så enär Öhbom redan genom Kongl, nåd blifvit icke allenast förskonad från allt straff, som för tillgrepp och förskingring af allmänna medel blifvit honom ådömdt, utan ock fått tillstånd att i rikets tjenst åter ingå, anser Utskottet en afskrifning af balansen icke böra medgifvas, helst staten genom en slik afskrifning skulle frånsäga sig rättigheten att af Öhbom, i fall han komnae i förbättrade förhållanden, utfordra ersättning för den för lust, statsverket tillskyndats genom hans brottsliga förfarande; och afstyrker fördenskull Utskottet bifall till hvad motionären i denna del föreslagit.
Vidkommande åter de skaltskyldiges befrielse från gäldande af Öhboms uppbördsbrist, så och emedan Utskottet icke har sig bekant, huruvida Konungens befallningshafvandes förrberörde utslag vunnit laga kraft eller blifvit ofverklagadt, och således i sednare fallet frågan om de skattskyldiges förpligtande att ersätta balansen beror på vederbörande myndigheters pröfning och afgörande, finner
Utskottet sig för närvarande ej kunna vidtaga annan åtgärd, än att tillstyrka Rikets Ständer att till Kongl. Majrt aflåta underdånig skrifvelse, med hemställan, att, derest de skatlskyldige varda genom laga kraltvunnet beslut ålagde att gälda åtarstoden af oftabesagde uppbördsbalans, och Kongl. Maj:t, i händelse de skatlskyldige sedermera i nådeväg söka befrielse derifrån, skulle anse en eftergift vara af omständigheterna påkallad, Kongl. Maj:t då måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig proposition i ämnet, samt emedlertid låta med uttagandet hos de skattskyldige af de dem lill ersättande ådömda belopp anstå, intilldess Rikets
Ank. till Exp. Utsk. den 5 Febi-., kl. 2 e. ra.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga, att det vid Arvika köping belägna öfver jägmästare-bostället
Gate må vid nuvarande innehafvar ens afgång öfver låtas till nämnde köping, (LA-).
Uti ett hos Bondeståndet afgifvet och af bemälde Riksstånd till Statsutskottets behandling remitteradt memorial, bar riksdagsfullmägiieeo, Elof Andersson Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 4l - 13 Andersson ifrån Wermlands län föreslagit, att, till nödig utvidgning af den i berörde län anlagda köpingen Arvika, hvilken under de sednaste åren varit i ständig tillväxt och för den omkringliggande orten medförde stora fördelar, det närbelägna öfverjägmästare-bostället
Gate om ett helt mantal, med tillhörande qvarnar, taxeradt till 9,000 r:dr, måtte, vid nuvarande boställsinnehafvarens afgång från tjensten, öfverlåtas såsom donation till köpingen, eller, om denna uppoffring å statens sida ansåges för stor, besagde boställe finge af köpingen på vanligt sätt till skatte inlösas och under skattemannarätt innehafvas; hvarjemte motionären, under förutsättning af Rikets Ständers bifall till hvad han sålunda föreslagit, begärt, att Rikets Ständer ville till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna att, efter vederbörandes hörande, uti ämnet i nåder besluta.
Till stöd för bifall till den ifrågavarande motionen har blifvit anfördt: att den plats, hvarpå Arvika köping blifvit anlagd, utgjorde endast 5 tunneoch 10 kappland i område; att denna plats, som, för anläggningen af köpingen, kronan år 1811 tillhandlade sig af egaren till ett mantal Solberg, beräknades motsvara ftdel af sagde hemman; att egovidden till detta hemman innehölle 359 tunne- och 1 § kappland, hvaraf fjerdedelen således skulle bestiga sig till 89 tunne- och 24 ~ kappland, i förhållande hvartill köpingen äfven i nära 40 är måst skatta, ehuru densamma varit i mistning af 841 tunnland, som bort köpingen, med afseende på dess skattetal, tillkomma; att köpingen, i följd af dess inskränkta och redan bebyggda område, saknade dels utrymme för uppförande af de byggnader och inrättningar, som den derstädes tilltagande industrien gjorde nödvändiga, dels ock mulbete för innevånarnes kreatur, hvilket sednare icke ens skulle kunna för betalning erhållas på närmare en mils afstånd, hvarigenom mycket mehn tillskyndades dem ibland inuevånarne, som för bedrifvande af sin rörelse behöfde hästar; att folkökningen i Arvika vore i stigande och för närvarande utgjorde 700 personer, samt slutligen att Kongl. Maj:t, på derom gjord begäran, genom resolution af den 29 April 1846, bifallit, att boställshemraanet Hapaniemi finge såsom donation till staden Haparanda öfverlåtas, hvilken nådiga resolution kunde åberopas såsom prejudikat i förevarande fråga.
Utskottet, som tagit berörde motion i öfvervägande, anser sig icke böra i ärendets nuvarande outredda skick tillstyrka bifall till hvad motionären föreslagit; likväl och då de Utskottet tillhandakomne handlingar synas vitsorda, att både folkmängd och industri äro i tilltagande uti Arvika köping, samt i följd af Bil. till R, St, Prot. 1847 och 1848, 4 Sami 1 /i/d. 16 W/t, 3 ii Stats-Utskottets Utlåtande, No 48- desse omständigheter för köpingen oundgängeligen erfordra sett ökadt utrymme, hvilket, enligt hvad uppgifvet blifvit, i anseende till köpingens närvarande inskränkta och redan bebyggda område, icke lärer kunna erhållas annorledes än genom åtkomst af jord från tillgränsande hemman, finner Utskottet sig icke sakna skäl att hemställa, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, derest invånarne uti merberörde köping skulle till Kongl. Maj:t inkomma med underdånig ansökning af lika syfte med det förslag, som af motionären blifvit hos Rikets nu församlade Ständer väckt, Kongl. Maj:t då täcktes, så vida Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, anser framställningen förtjena nådigt afseende, tili Rikets Ständer aflåta nådig proposition i ämnet.
Reservation af herr von Troil, 5. G. K:> 48.
Ank. till Exp. Utsk. den 5 Febr. kl. i e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga, angående mantalsräntans af hemmanet Hallsnäs användande såsom bidrag till underhållande af Hallsnäs bro. \I. A.)
Uti ett hos Hederv. Bonde-ståndet afgifvet och af bernälde Riks-stånd till Stats-utskottet remitteradt memorial, har riksdagsfullmäktigen A. J.
Sandstedt från Jönköpings län föreslagit, att Westra härads väg- och brobyggnadsskyldige hemmansinnehafvare måtte lemnäs rättighet att, såsom bidrag till underhållet af en i sednare tider anlagd bro öfver sundet å egorna till hemmanet Hallsnäs i Ramquilla socken och nämnde härad, få framgent använda den af berörde hemman utgående mantalsränta.
Vid sednast hällne riksdag väcktes af samma riksdagsfullmägtig enahanda motion, hvilken af Rikets Ständer då afslogs; och som några förändrade omständigheter, hvilka kunna föranleda till bifall derå, sedan dess icke inträffat, hemställer Utskottet, att motionärens nu gjorda framställning måtte lemnäs utan afseende.
STOCKHOLM, Ecksteikska.
Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 49. 1 N:o 49.
Ank. till Eocp.-Utsk. den 5 Febr., kl. 2 e. m.
Utlåtande, angående Fältkamereraren H.