Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet anser likväl de genom förändringen för räntegifvare upp kommande fördelar så betydliga, den för alla skatte- och kronohem mans åboer erhållande likhet i villkor så magtpåliggande, samt undanrödjandet af missbelåtenheten emellan räntegifvare och räntetagare så vigtigt, att Utskottet icke tvekar att för Rikets
Ständer framlägga förslag till verkställande al den ifrågasatte indragningen till Stats-Verket utaf alla indelningar m. m., emot ersättning af motsvarande contanta anslag; men, på det att staten må vara försäkrad derom att dessa löner och anslag skola framgent såsom hittills rätta sig efter de olika tidernas vexlande pris och motsvaras af de utskylder, Stats-Verket i stället öfvertager, och hvilka utgå med förvandling efter årliga markegåpgar, finner Utskottet nödvändigt, att ifrågavarande löner och anslag, sedan deras hittills varande belopp uträknadts, bestämmas uti ett deremot svarande belopp i persedlar, af vissa slog, såsom spanmål, smör o. s. v, öfverensstämmelse med derå hittills befintliga pris, att framgent utgå i contant elter markegångs förvandling.
För att emedlertid befordra större jemlikhet uti lönen eller anslaget för hvarje år och undvika ett årligt förnyande af alla beräkningarne, anser Utskottet tillika, att hädanefter på Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 28 J 7 löners och anslags contanta belopp uträkning endast bör ega rum hvart femte år, medelst förenämnde, för hvarje lön eller anslag bestämda, persedlars förvandling till penningar, efter de sednast förflutna tio årens medelpris, enligt markegångs författningarne, sami det sålunda bestämda värdet gälla i fem år.
På det att i framtiden, då löntagare, verk och inrättningar icke vidare ega rätt att till leverering in natura uppsäga sine räntor, markegångsprisen ej måtte, till dessas förfång, kunna bestämmas lägre än vederbör, och med verkliga förhållanden öfverensstämmer, anser Utskottet markegången för de under löner och anslag inbegripne persedlar böra, sättas vid den tid af äret, då försäljning allmänt skedt och erfarenheten ådagalagt hurudana prisen i sjelfva verket varit, men icke, såsom nu tillgår, innan afsättning i allmänhet egt rum, och man vet, hvad priset kan komma att blifva.
Att de betydliga räntor, hvilka äro såsom augment åt rusthållare anvisade för rustningens uppehållande jemväl böra, på sätt nästlidne Riksdags Stats-Utskott föreslagit, till Stats-Verket ingå och med contant ersättas, anser Utskottet vara alldeles nödvändigt, så vida den ifrågaställa åtgärden skall kunna erhålla den fullständighet, som ensamt lemnar visshet om en allmännare belåtenhet med förändringen.
När alla andra räntegifvare i afseende på åliggande utskylder ställas i lika förhållande, vore det enligt Utskottets tanka, i hög grad olämpligt, om en dass af dem, eller de, hvilka utgöra räntor, anslagne till rusthållens understöd, skulle qvarstå uti en fördelaktigare belägenhet än alla öfriga, och egarne af rusthållen kunna icke ega skälig anledning till klagan, då de erhålla fullt motsvarande ersättning genom contant på bestämd tid årligen utgående stats-anslag, utan att besväras med utlösande af Jordeboks-extract, eller mottaga räntepersedlar och stundom påkalla laglig åtgärd för att utbekomma sin rätt.
Beloppet af de räntor, hvilka såsom augment eller rusthållens egna hemmantals- och jordeboks-räntor äro anslagne till underhållande af rustuingen, uppgår öfverhufvud årligen öfver hela Riket till circa 800,000 R:dr.
Då det i Utskottets tanka är af högsta vigt, att den reglering, sorn till följd af nu afgifvande förslag, kan komina att vidtagas, må, fastän indelningarne upphöra, likväl erhålla det bestånd, 80 §.
Regerings-Formön tillförsäkrar Indelnings-Verket, anser Utskottet, att någon förändring i afseende å beloppet af de löner och anslag, hvilka vid regleringen bestämmas, icke må kunna tillvägabringas utan Rongl.
Maj:ts och Rikets Ständers gemensamma beslut. 3 Stals-Vtskottets Utlåtande, N:o 287.
Enär en så vigtig och uti invecklade, roed hvarandra sammanhang ägande, förhållanden inbegripande förändring, sorn den ifrågavarande, måste vid verkställigheten föranleda vidlyftiga utredningar och medföre pröfningen af så många locala och personella frågor, att man ej kan förutse huru lång tid härtill möjligen åtgår, anser
Utskottet att beslutet om tidpunkten för förändringens sättande i verket lämpligast bör öfverlemnas åt Kongl. Majit och ensamt bero af dess höga pröfning och bedömande.
Hvad beträffar frågan om alla räntors och krono-tiondesframtida utgörande/contant utan uppsagningsrätt hos räntegifvare; så vore det visserligen förStats-Verket fördelaktigt om all leverering in natura upphörde och utskvlderne inllöto endast i contant, helst Stats-Verket derigenom undginge det ^ • . ..
, ^ O O med indelta räntornes indragning förknippade äfventyr att få emottaga en dubbel, större qvantitet span mål än som nu är fallet; men då de skattskyldige, hvilka utgöra kronan behållna räntor, för närvarande ega optionsrätt, att antingen leverera in natura eller betala med contant, så skulle om de nu förpligtades att ovillkorligen alltid lösa natura persedlarne med penningar, räntegifvarne försättas uti en mindre förmonlig ställning, än den hvari de nu befinna sig.
Omständigheter inträffa ofta, sorn vålla en trög spanmåls-afsättning, och i fall skatterne viden sådan tidpunkt ovillkorligen skulle utgöras med penningar, blefvo utan tvifvel, uti sädesrika orter, prisen å spanraål ytterligare nedtvingade, helst större qvanliteter måste under en kortare tid försäljas, samt den hittills varande utvägen, att låta räntetagare, genom mångfaldigad speculation och enskild omtanka, afyttra sina spanmålsräntor, hade upphördt.
Visserligen kan man antaga, att i en betydlig del af riket, uti de norra provinserna äfvensom i Bergslagsorterne, leverering in natura aldrig ifrågakommer, men de provinser, der åkerbruket är mera vidsträckt, spanmåls-productionen i följd deraf betydlig och afsättningstillfällen tidtals saknas, skulle möjligen genom förändringen blifva lidande, och der kunde lätteligen inträffa, att en och en half tunna spanmål medtogs för att inbringa lösen för en.
Utskottet hyser således ilen mening, att, ehuru ovillkorlig lösen med penningar, i stället för räntegifvares rättighet att efter eget val leverera in natura vore för Stats-Verket af icke ringa vigt, ett sådant åläggande likväl blefve för räntegifvarne så menligt att Utskottet icke kan tillstyrka något allmänt gällande beslut i denna syftning; utan inskränker sig till att föreslå räntegifvarnes hörande i frågan.
Uti de orter hvarest desse åtaga sig att allt framgent erlägga sina ut - Siats-Utskottets Utlåtande, 7V:o 287. 9 utskylder endast i contant, kan större jemnhet uti skattebördor beredas, om, på sätt Utskottet för löntagare, verk och inrättningar föreslagit, å ränteperseillarne hvart femte år sättes ett värde i öfverensstämmelse med. medeltalet af sednast förflutna 10 årens markegångspris samt lösen för dem under nästpåföljande fem år utgöres elter sålunda fastställdt pris.
Markegång för dessa prisbestämmelser, i bör likhet med hvad ofvanberördt är, sättas efter den tid, då afsättningen allmännast egt rum, ock icke på förhand, innan man erfarit årets pris.
På samtelige dessa skäl och grunder lår Utskottet nu vördsamt föreslå följande beslut: 1:0
Alla till indelte löntagare, till verk och inrättningar, rusthåll m. m, anslagne räntor och kronotionde, skola blifva Kronan behållne, med undanlag tills vidare af dem, hvilka, enligt contract eller privilegier, utgå in natura för vissa verks drift, såsom kolräntorne till Fahlu kopparverk och Sala silfververk m. fl. 2:0 Boställen, hemman och lägenheter, som till regementer och corpser, civile och ecclesiastik» löntagare, akademier, verk och inrättningar, af hvad namn som helst, äro anslagne och hvilkas afkastning af dem, eller för deras räkning, disponeras, förblifva fortfarande såsom hitintills orubbadt till vederbörandes egen disposition. 3:o
För löntagare anslås ersättning i contant af Statsmedel, motsvarande hittills varande inkomster, att qvartaliter under året utgå; för verk och inrättningar, rusthåll m. m. anslås likaledes motsvarande ersättning i contant, att vid hvarje års slut ulgå. 4:o
Dessa ersättningsbelopp beräknas och bestämmas till likhet med hvad inkomsterne i medeltal utgjort efter hvarje Läns serskilta» af Kammar-Collegium fastställda, markegång under de sista 10 åren, i836—1845, forsellönen för spanmål inberäknad.
För hvarje lönings-stat, verk eller inrättning, bör slutsumman bestämmas till det jemna tiotal, som är närmast den uppgjorda beräkningen. 5:o
Den för ersättningsbeloppen sålunda uppgjorda beräkning bör derefter, på sätt pröfvas lämpligast, förvandlas till natura-persedlar af span mål, smör, hö och halm samt dagsverken, motsvarande det contanta beloppet efter förenämnda 10 årens medel-markegångspris. 6:0
Sålunda bestämda stater kunna derefter icke utan Kongl.
Maj:ts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut förändras.
St, Prot. 18/fSj 4 SMnl' 1 -d/d. u Band, 3t Haj t, 2 10 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 287. 7:0
Den ersättning, som under de första fem åren 1846—i85o kan' komma att utgå i contant, utgöres efter beräkningen uti 4Me punkten ; men derefter uträknas dess belopp ånyo för hvarje 5 år efter då sednast förflutna 10 årens medel-markegångs-pris å de natura-persedlar, hvilka enligt 5:te puncten blifvit besLämde att motsvara contanta beloppet.
S:o Indragningen till Kronan af löntagares räntor och kronotionde verkställes vid hvarje blifvande vacans eller förflyttning; men det tillätes alla, som det åstunda, att förut få utbyta sina indelningar mot de contanta anslagen.
Augmentsräntor samt de räntor och kronotionde* som äro anslagna: ät verk och inrättningar, indragas till Kronan ofördröjligen, så snart Kongl. Majrt finnér förändringen kunna sättas i verket. 9:0 Markegång, hvarpå de uti 7:de punkten föreskrifna nya beräkningar böra sig grunda, sättes hädanefter årligen uti April månad, med iagttagande, att de under sistförflutna sex månader i orten gångbara pris dervid tagas till bestämdt rättesnöre för både spanmål, smör, hö och halm. 10:0 Rikets Ständer anhålla hos Kongl. Majrt örn Nådigt bifall till förändringen, och att Kongl.
Mrjrt täcktes anbefalla dess verkställighet så tidigt, sorn möjligen ske kan. 11:0
På det att Stats-Verket må kunna med någon sannolikhet beräkna, hvad belopp af natura persedlar, som af räntegifvare kunna komma att uti de serskildta orterna levereras, så anhålla Rikets Ständer hos Kongl. Majrt, att alla räntegifvare Läns- eller
Districtvis börås, huruvida de framgent önska att bibehålla sin nu egande options-rätt, eller huruvida de å~ stunda att för framtiden ovillkorligt erlägga räntor och kronotionde uti contant.
Uti de orter, der räntegifvare ingå uppå sistnämnde förslag, kommaalla räntor och kronotionde att dädanefter betalas efter hvarje 5 år uträknadt och för de 5 nästkommande åren bestämdt medeltal af sednast förflutne 10 årens markegångs-pris på hvarje persedel, som finnes uti hemmantals- och jordeboks-räntan, äfvensom på kronotionden.
För åren 184& till och med i85ö gäller medeltalet af markegången för åren i836 — 1845, och derefter sker ny uträkning för de nästkommande femr åren o. s. v. allt framgent.
Den markegång, som bör ligga till grund, för dessa uträkningar, skall, sättas uti April månad, enligt föreskrifterne i prde punkten; För de räntegifvare, hvilka förbehålla sig options-rätt till leverering in natura, eller betalning i contant, blifva nu gällande föreskrifter till deraskraft och verkan fortfarande bibehållne. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 287.
Härigenom anser sig Utskottet jemväl hafva besvarat Riksdags-fullmägtigen från Kronobergs
Län Nils Perssons motion, att jordeboks- och hemmantals-räntorne, lör all inom nämnde
Län belägen krono- och skattejord må, efter 10 års medelmarkegång, förvandlas till spanmål och ett mindre antal persedlar af sådan beskaffenhet, som vid hemmanen produceras.
Utskottet anser sig ock böra anmäla, att remiss erhållits å en af .Herr von Troil, E., hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, att Rikets Ständer, såsom en förberedelse till indelta räntornes framtida ingående till Stats-Verket, måtte i underdånighet begära nedsättande af en Comité, för att utröna, hvad de militära, civila och ecclesiastika embets-verken under sistförllutna 10 åren i sjelfva verket inom hvarje
Län uppburit i contant inkomst af dem tilldelade indelta räntor och kronotionde; men då, såsom ofvanberördt är, Utskottet funnit sig böra, utan en sådan förberedande åtgärd, afgifva det förslag, sorn nu för Rikets Ständer vördsamt framlägges, hemställer Utskottet, att Herr v. Troils motion måtte få förfalla.
I händelse Rikets Ständer lemna sitt bifall till samma förslag ska il Utskottet inkomma med vidare utlåtande i afseende å beredande af tillgång för de förskotter, hvilka Stats-Verket, i följd deraf måste sig ikläda.
Slockholm den 21 April 1845.
Reservation af Herr Norin, med hvilken Grefve .
Suarre och Herrar Schartan, 7 t Kjellberg, Valleij och Sundler sig förena.!: ”Då jag icke i alla instämt med Utskottets pluralitet och ej kunnat undertrycka min önskan att få, vid denna Riksdag, af Rikets Ständer ånyo pröfvadt det förslag, 1840 —1841 årens Stats-Utskott i detta ämne afgaf och hvilket då af Borgare- och Bonde-Stånden godkändes; så anhåller jag nu, alt såsom min reservation få upptaga Inkomst-afdelningens projecterade utlåtande, såsom hufvudsakligen instämmande med det af a:ne Riks-Slånd vid nästlidne Riksdag uti denna vigtiga fråga fattade beslut.
Afdelningens förslag lyder nemligen sålunda: ”De ämnen, hvilka uti ofvanberörde motioner och förslag förekomma, hafva vid flere föregående och äfven vid sist hållna riksmöte utgjordt föremål for Rikets Ständers uppmärksamhet, och Utskottet anser sig derföre kunna, till undvikande af allt för stor vidlyftighet, hänvisa till äldre Riks - 12 Stats-Utskottets Ullätande, N:o 28J. dags-förliandlingar och serskilt till 1840—\\ årens Stats-Ulskotts utlåtande N:o 170.
Hvad nu först angår förslagen om indelta räntors indragning till Siats-Verket, emot anvisning af motsvarande contanta anslag, så anser Utskottet det vara ostridigt, att genom räntors och tiondes anordnande till vissa inrättningar och embetsman, mångå och väsendtliga olägenheter tillskyndas ränte-gifvaren, emedan ränte-tagaren är berättigad att få de uppsäghara persedlarne forslade en viss väglängd och dymedelst kan ega tillfälle att fordra en hög lösen.
För indelnings-tagaren åter inträffar, att han sent får uppbära lönen och stundom mäste besörja indrifning deraf hos flere serskilta personer, och Siats-Verket har af den omnämnda dispositionen den olägenhet, att räkenskaperne blifva mera invecklade och att de till serskilta corpsen anvisade räntor måste intagas i flere redogörelser.
Utskottet tror derföre den ifrågaställa förändringen böra till vägabringas, med undantag likväl i afseende å sådane räntor, hvilka äro till vissa inrättningars drift in natura anslagne, dagsveiken, o. s. v.
Verkställigheten måste emedlertid ske så, att de, som åtnjuta indelningar, icke i sin lagliga rätt förnärmas, och att de tjenstemän, uti hvilkas fullmagter blifvit dem tillförsäkrade indelta räntor och ki ono-tionde, må kunna, om de sådant åslunda, för sin tjenstetid dervid bibehållas.
Deremot finner Utskottet staten ega ovillkorlig rättighet att bestämma, på hvad sätt framdeles utnämnde tjenstemän böra aflönas och alt således successive, i nion af nuvarande innehafvares afgång, låta räntorna till Stats-Verket indragas.
På desse och de flere i ofvan-åberopade utlåtande upptagne skäl, tillstyrker nu Utskottet, det Rikets Ständer måtte för sin del besluta: a) att alla indelta räntor och krono-tionde, hvilka äro till staters och corpsers aflöning eller serskilta verk och inrättningar med flere behof anordnade, skola till Stats-Verket indragas och ersättas af contanta löner och anslag, på sätt här nedan närmare förmäles; dock att härifrån undantagas sådane räntor, hvilka till vissa verks drift äro anvisade att in natura utgå, såsom t. ex. kolräntor i Stora Kopparbergs bergslag m. fl. samt dagsverken, som skola utgöras in natura; äfvensom att Rikets Ständer till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna att, der i något fall laga hinder för indragning möter, låta med verkställighet deraf anslå, likväl under anhållan, alt Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta Nådig
Proposition om de serskilta åtgärder, hvilka kunna blifva af nöden, på det indragning af räntorne äfven i nyssnämnde fall må kunna ega rum.
Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 287. b) att hvarje indelt löne- eller anslags-belopp uträknas efter medium af de 10 åren 1836—184b, med tillägg utaf den forsel-lön å spanmål, hvartill indelnings-hafvaren författningsenligt varit berättigad, hvarefter beloppet deraf, beslämdt i jemna Riksdaler-tal, — på det sätt, att hvad som öfverstiger \
Rdr upptages till en hel, men hvad, som icke dertill uppgår, ej beräknas, — utgör den löne- eller anslags-ersätlning, som i stället för indelningen, då den indrages, kommer att utgå, intilldess, hvad lönerne beträffar, annan reglering kan komma att ega rum, och hvilket ersättningsbelopp anmärkes i Staten för det Län, hvarest indelningarne äro anvisade; c) att de embets- och tjenstemän, hvilka, enligt fullmagter, eller constitutorial, der endast sådane i stället för fullmagter utfärdas, för närvarande innehafva indelta löner, ega, atl efter eget val, antingen vid dessa löner, så länge de tjensterne innehafva, bibehållas, eller ock ifrån och med år 1846, derför åtnjuta contant ersättning, beräknad såsom i föregående mom. säges, hvilken ersättning, lika med andra löner, quartaliter utbetalas från vederbörande Landt-Ränleri.
Börande deremot alla indelta löner, som nu äro eller framgent blifva lediga, ovillkorligen indragas, samt de personer, hvilka till tjensterne utnämnas, lills vidare och intilldess definitiv lönereglering tillvägabringa», njuta contant aflöning, att utgå, på sätt och efter de grunder, här ofvan omförmäla»; d) att sådane kronans indelta räntor och krono-tionde, hvilka äro till inrättningar, fromma stiftelser eller för andra behof anordnade, utan att vara serskilt till vissa löntagare af staten anvisade, och hvarunder således icke begripas räntor af dylika inrättningars egna fastigheter, eller de, som i öfrigt innehafvas under lull egande-rätt, indragas med 1846 års slut, hvarefter vederbörande från och med 1847, på sätt i mom. b. omförmäles, derför erhålla ersättning medelst contanta i jemna Riksdaler-tal bestämda anslag, motsvarande räntornes och krono-tiondens inedel-belopp under då sistförflutna 10 år, hvilka anslag oförändrade utgå under 5 år och sedermera allt framgent bestämmas för 5 år i sender, efter medium af då sednast tilländalupna 10 årens markegång.
Börande dessa anslag, inom slutet af hvarje år, till vederbörsnde utbetalas.
För att kunna qvartalsvis utgifva de löner, hvilka nu utgå i indelta räntor, erfordras väl för Stals-Verket större tillgångar, än det för närvarande eger; men om för detta ändamål stadgas, att Riksgälds-Conloret, intilldess sig visat, hvad behofvet påkallar, under hvarje år förskjöt Stats-Verket så stort belopp, som motsvarade de till contant förvandlade lönerne, med '4 SlaCs-Vtskottets Utlåtande, N:0 287. villköl', att samma års förskotter åter varda Riksgälds-Contoret i liqvid godtgjorde, skulle, i Utskottets tanka, den ränte-uppoffring, hvilken derigenom ' möjligen uppkom, fullt motsvaras af de genom förändringen både för staten och de skattdragande härflytande fördelar.
Af sådan anledning föreslår Utskottet vidare, att RikeLs Ständer måLte förordna, det Riksgälds-Contoret bör, intill nästa Riksdag, quartaliter till Stats-Yerket föi skjuta beloppet af de löner, hvilka i följd af indelta räntors indragning skola, efter de, vid års-staternes uppgörande kända förhållanden, för året i contant utbetalas, med villkor, att, inom September månads slut, föregående årets förskott varder till fullo återbetaldt.
Då de indrlte lönerne vid enahanda besLällningar utgå till väsendtligt olika belopp, samt med dessa löners indragning jemväl varit afsedt alt ; kunna tillvägabringa lämpligare löneregleringar, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, rlet täcktes Kongl.
Maj:t till näst härefter • sammanträdande Ständer aflåta Nådig Proposition om fastställandet utaf definitiva lönings-stater i contant för dem, som hittills innehaft indelta löner, (med undantag af indelta arméen, för hvilken lönereglering år 1833 blifvit uppgjord) under iagttagande deraf, att sammanlagda beloppet af hvad de indragna indelta lönerne, enligt den uti mom. b omförmälda uträkning, för hvarje stat eller corps per medium utgjort, icke varder öfverskridet.
Beträffande härefter frågan om indelta räntors och krotio-tiondens levererande eller lösande med penningar, samt om räntepersedlarnes förenkling; så förekomma i afseende derå följande omständigheter.
Svårigheten för de skattskyldige att utgöra grundskatterne består hufvudsakligen deruti, att desse skatter, såsom beroende af varuvärdena, uppdrifvas vid missvextår, hvarigenom dylika olyckor blifva än mera tryckande, och de förändringar, grundskatterne äro till värdes-beloppet underkastade, medföra äfven den olägenhet, att de hvarken af staten eller den skattskyldige kunna tillförlitligen beräknas.
Enligt Utkottets tanka, kan rättelse i detta missförhållande icke beredas annorlunda, än att de skattskyldige för räntor och ti#nde erlägga en -efter, medelpris bestämd contant lösen, Med Stats-Verkets och de skattd ra - Stats-UtskottetS Utlåtande, Nio- 287 gandes ömsesidiga rättigheter sjmes ock mest förenligt, om lösningsprisen fastställas efter medium af de markegångspris, som varit gällande under någon längre tidrymd, t. ex. 10 år, hvarigenom lösningsprisen kunde lämpas efter varuvärdenas omskiftning.
I fråga om beräknandet af dessa pris och huruvida de skola bestämmas årligen, eller for en längre tid, anser Utskottet jemväl böra i betraktande tagas det besvär, som indelta räntors debitering, genom de derför erforderliga uträkningar, medför, och det dröjsmål, som uppstår, om debiteringen skall bero af skatteårets markegång.
Om deremot lösningspriset bestämmes för fem år i sender, på grund af nästföregående 10 årens markegång, skulle, utan någon förlust för de skattskyldige, vinnas den fördel, att nya uträkningar endast hvart 5:te år erfordrades och att debiteringen kunde verkställas så tidigt på året som helst.
Utskottet har äfven tagit i betraktande frågan, huruvida föreskrifter-, ne om indelta räntors lösande bör utsträckas till de åt rusthållare i Riket anslagne angments-räntor, samt dervid, lika med 1840 års Stats-UtskoLt, funnit, att då innehafvare utaf rusthåll icke skäligen kunna ega anspråk att uppbära dylika räntor, efter andra grunder, än dem, som för utgörande af hemmans-räntor i allmänhet varda stadgade, augments-räntorne böra till rusthållarne contant erläggas, efter enahanda lösningspris, som för året gälla, i afseende på öfrige hemmans-räntors liqviderande till Stats-Verket.
Angående åter sådane indelta räntor, som äro anordnade och skulle komma att af indelnings-hafvarne tills vidare bibehållas, tror Utskottet lämpligast vara, att härom gällande stadganden, så länge ett dylikt förhållande fortfar, lända till efterrättelse.