Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsi. Bet.N:o 8 5. g Herrar Contracts-Prosten Nibelius och Prosten Grevillius; äfvensom Prosten Anjou gillat Motionens afsigt, men ansett sig böra upplysningsvis nämna, att i hans ort blifva Lagens ord : att alia, som i Socknen bo , skola Kyrka bygga, utan motsägelse så tillämpade, att älven Krigsmän, Sockne-Handt; verkare, Nybyggare, Torpare m. fl., som hafva egna hushåll, biträda med dagsverken vid byggnad af Kyrka och de flera hus, om hvilka samma Lag gäller, och att endast Undantag skedde för dagakarlar, eller så kai.' lade Stat-Torpare, hvilka Förfatlningarne an^ se lika med drängar; Af Contracts-Prosten Hallstrom: af den anledning, att inom de Socknar, der berustade Säterier finnas , ovisshet icke sällan skall uppstå, huruvida innehafvarnefderaf böra i Prestegårdsbyggnad deltaga eller icke, har Herr Prosten, under förmenande, alt den, genom Ridderskapets och Adelns privilegier samt Allmänna Lagen, Säterier förunnade befrielse från deltagande i Prestegårds-byggnad icke kan till berustade Säterier utsträckas, yrkat, att en Lagbestämmelse härom måtta varda utfärdad.
Från Hedervcircla Bonde^Stdndet:
Af Botvid Jonsson från Östergöthland; deruti blifvit föreslaget att, med ändring af io Leg- samt Allm. Besv.o. Otc.
Utsi. Bet,N:o 25 Kongl.
Brefvet den 10 October 1793, ”alla större utjordar, det vill säga, alia som undergått extra Rotering, mätte blifva skyldiga, likasom fordom, att underhålla allmänna vägar och bygga samt underhålla Kyrka, Socken och Fattighus, efter dess nuvarande extra Roterings hemmantal: Af Anders Nilsson från Tottarp i Malmohus Län, som yrkat, att förmedlade hemman hädanefter, vid utgörandet af så kallade extra ordinarie afgifter till Tings- och Fånghusbyggnad^ till broars upplörande o. s. V. mätte få njuta sin förmedling till godo och således endast erlägga samma afgifter efter förmedlade hemmantalet, samt Af N. Strindlund från JVester-Norrland, hvilken, under förmenande, att oförmedlade skatten icke i någon ort vöre att jemföra med rätta förhållandet, föreslagit, ali endast förmedlad skatt måtte tagas i beräkning, så väl för rösträttighet vid Prestval 3 som vid utgörandet af Kyrkobyggnadsskyldighet.
Enär desse Motioner åsyfta ändringar i Lagstadganden, hvilka röra den allmänna hushållningen i Riket, har Lag-Utskottet, i öfverensstämmelse med 43 §.
Riksdags-Qrdningen, ansett sig böra gemensamt med All - •Lag* samt Allm. Besv. o. Oec. Utsi.
Nio a 5. 11 manna Besvärs- och OeconomieUtskotiet der^ Öfver afgifva utlåtande, med uteslutande likväl, dels af Botvid Jonssons yrkande om åläggande för innehafvare af extra roterade utjordar att deltaga i vägbyggnads-skyldighet, hvarom Utskotten åberopa deras förut, under N:o ii, i enahanda fråga afgifne, af Rikets Ständer hufvudsakligen pröfvade utlåtande, dels af Nils Strindlunds förslag, att rösträtlig. heten vid Prestval bör beräknas efter förmedlade hemmantalet , hvaröfver Utskotten afgifva yttrande i sammanhang med granskningen af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om antagande af en ny Prestvals-förordning, och de deremot framställde anmärkningar.
Beträffande således först Herr Prosten Petterssons Motion, så, enär det, enligt Allmänna Lagens stadgande i 26 Cap. 1 §.
Bygg» ningaBalken, åligger hvar och en, som i Socken bor, att deltaga i byggnad och underhåll af Kyrka med hvad dertill hörer, så.' som Klockstapel, Kyrkomur, Sockenstuga och Fattigstuga, på det sätt, att byggnadsvirke, körslor och annan kostnad utgöras efter hemmantalet, och dagsverken efter matlagen, samt Kongl. Instructiooen den 12 April 1815 uti 8:de och g:de punkterne stadgar, angående byggnad och reparation af Kyrka i Lunds, samt Hallands och Bohus Län af Götheborgs 12 Lag-samt Allm,Sesv.o. Oec. Utsi.
Set. N; 0 25} Stift, att penningar dertill skola tagas af Kyrkocassan, men, om den ej är tillräcklig, erlägges bristen af samtliga Socknens innevånare, samt att Gatehusmän och Inhyseshjon måge, på Kyrkovärdarnes tillsägelse, der sådant förut varit brukligt, ej eller framdeles undandraga sig, ali med dagsverken bidraga till Kyrkobyggnad och förefallande förbättringar, anse Utskotten, häraf vara en följd, att allestädes, der icke på grund af serskildte förhållanden annorlunda finnes stadgadt och öfverenskommet, åligger det Husmän och Torpare, samt Inhyseshjon, som utgöra serskildte matlag, att med dagsverken vid förenämnde arbeten biträda; äfvensom Utskotten hålla före, att det, genom Kongl.
Brefvet den ii Mars 1765, för ett serskildt fall, i anledning af anförde besvär, meddeldta förklarande : att emot vanligheten bora Soldater icke aläggas deltagande i Kyrkobyggnad, ingalunda kan gifvas den vidsträckta tillämpning, att derigenom krigsfolk i allmänhet blifvit frikallade från en slik skyldighet, den Utskotten anse dem hvarken kunna eller böra undandraga sig, enär de finnas hemma på Roten eller Rusthållet och icke äro till tjenstgöring cornmenderade ; men då olika begrepp om rätta förståndet af så väl Kongl Instructionen den 12 April i8i5, som Kongl.
Brefvet den 11 Mars 1765 kunna föranleda stridigheter härom, anse Utskotten, till förekommande deraf, La g- samt Allm. Besv.o. Oec. Utsk.
N:o 25,13 sig böra föreslå Rikets Högloft.
Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdandet af en sådan Lagförklaring: att, der ej annorlunda finnes stadgadt , eller serskild ofverenskomm melse träffad, bora af alla matlag , vare sig Hemmansbrukare, Torpare och Husmän eller Inhyseshjon, samt Krigsfolk, da de icke i tjenstgöring stadde äro, dagsverken utgöras till Kyrkobyggnad med hvad dertill hörer, pd sätt Allmänna Lagen, i 26 Cap. ByggningaBalken, stadgar.
Så väl enligt ti. jj. i Ridderskapets och Adelns privilegier den 16 October 1723, som Allmänna Lagens stadgande i 26 Cap. 2 /.
ByggningaBalken, äro Säterier i allmänhet frikallade från deltagande i Prestegårdsbyggnad.
Då nu berustade Säterier härifrån icke äro undantagne, och skyldigheten ali deltaga i Prestegårds-byggnad icke kan blifva en följd af rustningsåliggandet, hemställa Utskotten, att Herr Prosten Hallströms Motion ma lemnäs utan bifall.
Likaledes och på dessa skäl: a) att, enligt Kongl.
Brefvet den 10 October 1793, utjordar blifvit fri - i^Lag‘SamtAllm.Besv.o.Oec.
JBet.N:o s5 kallade från deltagande i Kyrkooch Prestegårds-byggnad, på den grund, ati der sådane utjordar finnas serskilde, och utan sammanhang med hemman, äro de gemenligen små och obetydliga, men icke dess mindre draga en efter der ras beskaflenhet lämpad ränta ; b) att, vid förmedling af hemman å Landet, i beräkningen ingått oförändradt bibehållande afKyrkobyggnadsskyldigheten efter förra hemmantalet, och att minskning i denna skyldighet på grund al förmedlingen skulle blifva förnärmande för öfrige hemmansegare inom Socknen, samt c) att, enligt gällande Författningar, njutes förmedlingen till godo för de af Anders ISlilsson omnämnde, m. fl. extra ordinarie utskylder, som utgöras efter hemmantalet, med undantag endast af Kyrko- och Prestegårds-byggnad, samt vägbyggnad efter förut skedde vägdelningar, anse Utskotten sig sakna gällande anledningar afl tillstyrka bifall till Botvid Jons - Lag-samt Allm. Besv.o.
N:oa6. i5 sons, Strindlunds och Anders Nilssons Motioner.
Ankom till Exped, Utskottet den 29 April 1829, N:o Q.U. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om upphörande i vissa fall af den, genom Kongl. Reglementet den 12 Februarii 1817, bestämda Utsöknings-Provision och öfverränta för Skuld-Sedlar, som pantsättas i Manufactur-Disconten.
Uti den af Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman aflemnade allmänna Redogörelse öfver förvaltningen af det honom anförtrodda Embete, sedan nästförflutne Riksdag, har Justiae-Ombudsmannen förmält, huruledes hos honom blifvit anmäldt och styrkt, det en Landtman, hvilken af en Fabriksidkare till eget behof köpt Manufacturvaror och derföre utgifyit sin till säljaren eller Ordres ställ; if> Lag• samt Allm, B »sv.«.
Oec, Uifk.Utj.N: o j6« de förskrifning, att efter Nio Månader betalas, är å Manufactur-Discontens vägnar; hvarest Säljaren belänt och hypothiseral lör-! skrifningen, vorden Lagsökt, med påstående ati, jemte Capitalbeloppet, erlägga ej allenast ränta derå till |:dels procent i månaden, utan ock 2 procent i utsöknings-provision, jemte er-! sättning för Stämplade papperet, allt på grund af Kongl, Reglementet den 12 Februarii 1817, och Kongl. Brefven af den 17 December :18a5 och den 20 Junii 1791.
— I anledning af detta förhållande har Justitise-Ombudsmannen ansett sig böra fästa Rikets Stän-; ders uppmärksamhet på den, efter JustitiaeOmbudsmannens åsigt, sig härvid företeende betänkliga omständighet, att ej allenast pantsättaren eller Fabriksidkaren, som till Disconten står i det förhållande, att han i och för sina tillverkningar —• men ingen annan — deruti eger lånerättighet, utan ocksedelutgifvaren och hans acceptant eller löftesmän skola vara underkastade lika dryg utsökningskostnad och högre ränteberäkning, än etter allmänna Lagar eger rum.
Och enär sådant fall ofta skulle kunna inträffa, att sedelutgifvaren icke vet, att hans förskrifning blifvit eller kunnat blifva i Manufactur-Disconten insatt och icke eller förbundit sig till annat än hvad Lag och Allmänna Författningar honom ålägga, har JustititB;OmbudsmanJ nen* Las,- samtAllm.
Hesslö.
N:o 26.17 nen, som förklarat, sig ej inse någon giltig grund för ofvannämnda speciela lagar i afseende på andra personer än ManiifacturDiscontens omedelbara låntagare, och deras acceptanter, som för dem borga, hemställt, ”om icke ifrågavarande serskilda räntebe”läkning, jemte två-procents-afgiften i Ut”söknings-umgälder, måtte Upphälvas för utgifvare af och löftesmän å skuldsedlar, hvil}’ka i, Manufactur-Disconten pantsättas- så ”att med dem efter
Lag och allmänna stad”gar finge förfaras.”
Öfver denna fråga, hvilken, efter hvad Lag-Utskottet, uti sitt öfver JustitiaeOmbudsmannens Ernbets-redogörelse redan afgifne allmänna dtetänkande, gifvit tillkänna, ansetts tillhöra nämnde Utskotts jemte Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottets samfällda handläggning, få Utskotten alltså härmed afgifva Utlåtande.
Till nödig vägledning för omdömet, angående den väckta frågan, torde det ej anses olämpligt, att Utskotten till en början lemna en korrt redovisning öfver de i ämnet gällande stadganden.
Enligt 1817 års ofvan åberopade Kongl. Reglemente för ManufacturDisconten erlägga Utgifvare af reverser och Bill, till Riks,-St, Prot. 1S2S och IS29, 7 Sami, 2 A/d, 2 g:da H-.tet. 18 Lag- samt.
Besv. o.Otc.
N:o i6. accepterade iuvisningar, hvilka belänas i Disconten, intill förfallodagen , ingen ränta, hvars utgörande med en tredjedels procent i månaden tillkommer låntagaren; men deremot äro, efter nämnde tidpunkts förlopp , så val sedel-utgifvare, acceptant, sorn låntagare oell hvarderas cautionister förbundne, att lika ovilkorligen ansvara ej blott för Capitalet utan ock för erläggande af så kallad öfverränta, hvilken, förut utgörande
Tio procent, blef, till följd af Rikets Ständers beslut vid 1820 års Riksdag, i likhet med öfrige Discont Verkens öfverränta, bestämd att utgå efter åtta procent om året.
Högstberörde Kongl.
Reglemente föreskrifver, i 4 §., såsom vilkor för en förskrifnings eiler accepterad invisnings belänbarbet i ManufacturDisconten, ”att den bör vara utgifven för Svenska Manufactur-varor, ställd på viss man eller Ordres, eller till Sedelhafvaren, och på En, högst Nio månaders betalningstid’’; samt ålägger vidare, i 8 vederbörande, att fjorton dagar före förfallodagen, genom anmaningsbref underrätta Låntagare, Revers-IJtgifvare och Acceptanter om tiden, då lånen blif«> va förfallne.
Afgift för utsöknings-kostnaderne åter har, genom Kongl.
Brefvet den 20 Junii U79»,’ förklarats tillkomma Ad^ocatPiscalen i Kgh Majjts och Rikets CommergeCollegium med Lag-samt Allm.
Besv.o. 0 ees Ut sk, Uti. N:o-a6, ig"
Två procent af d’é
Discont-fordringar lian lagligen indrifver, och lärer utgöra den egentliga vedergällning, nämnde Tjensteman åtnjuter för dess befattning såsom Diseonlens Ombudsman; Det anförda torde tillräckligen ådagalägga, att fördelar och äfventyr i afseende på lån, som erhållas ur Manufactur-Disconten, och derstädes belänta skuldsedlar, stå i fullt inotsvarigt förhållande till hvarandra.
Det är ock både med billighet och den yttersta rättsgrund öfverensstämmande, att den, som vill åtnjuta en gifven förmon, underkastar sig det ansvar, ett underlätet uppfyllande af de med tillgodonjutandet förknippade vilkor med: förer.
Utgående från denna åsigt, hafva Ut-; skotten granskat de här ofvan intagne stadganden, och, vid tillämpning deraf på förevarande fråga, ej trott sig i det serskildta factum, JustitiseOmbudsraannens berättelse innehåller, linna tillräckliga skäl för handen till den ändring, som blifvit i nämnde Författningar föreslagen.
För denna öfvertygelse hafva Utskotten hemtät ytterligare stöd från den omständighet, att ifrågakomne partiela förändring, som ansetts böra komma endast Sedel-utgifvare och deras löftesmän, men icke låntagare i Disconten, tillgodo, skulle, antagen, påtagligen föranleda både irring och ore-' da i Verkets förut enkla räkenskaper, enär 80 Lag. a it Allm.
Vil.N:o 26. det missförhållande är tänkbart, att eli förfallet lån , sorn borde indrifvas, komme att lemna olika belopp i tillgång, om lagsökningen anställdes emot Låntagaren, än om krafvet väcktes mot Sedel.utgifvarén eller dess Borgesman.
Utskotten få alltså förklara, det de sakna skäl att den af Ju— stiticeOrnhudsmanneh i JörrberÖrde hänseende gjorda hemställan, ani partiell upphörande af den f ör lån ur Manufäctur
Discont en stadgade öfverränta och utsökningsprovision, med sitt tillstyrkande un. derstödja.
Men då erfarenheten visat, att, oaktadt hvad högstberörde Reglemente innehåller om formen och lydelsen af de skuldebref, som pantsättas i ManufacturDisconten, och, oansedt den anvisning, deras sålunda föreskrifne innehåll ej otydligt lemnar Utgifvaren om deras blifvande egenskap af hypothek derstädes, händelser af sådan art, som den anförde kunnat inträffa; hafva Utskotten, på det ali anledning till slike klagomål och föréburen okunnighet om den skedda belåningen må för framtiden förekommas, trott ändamå. let lämpligast och säkrast vinnas dymedelst, att ManufacturDiscontens Ombudsman bör uti anmaningsbrefvet äfven underrätta vederbör Lag. samt Allm.
N:o26. j t rande om påföljderna , i händelse betalning å förfa]lotiden icke erlägges; varande detta det enda tillägg, som Utskotten funnit sig böra uti 1817 års Reglemente för ManufaclurDisconten tillstyrka.
Oell i händelse detta Förslag af Rikets Höglolhge Ständer godkännes , lärer , medelst underdånig Skrifvelse, anhållan hos Kongl. May.t böra i underdånighet framställas, att det föreslagna tillägget må varda i Författningen intaget och till allmän efterrättelse kungjordt. o Atskillige Ledamöters Reservation i ämnet bifogas.
Stockholm den a5 April 182g, Reservation: Af Herr Berg von Lindel Enär i Penninge-Transactioner icke någon kan åläggas andra eller vidsträcktare förbindelser, än allman Lag bjuder eller han uttryckligen sig åtagit, samt ManufacturDiscont-Fondens rätt till öfverränta och 2 pro; 22 Bil.t.Lagls Allm.Besv.o. Oec.Utsk.Utl.K'.o26f cents Utsöknings-provision, i händelse af uteblifven betalning å förJällodagen, utgör undantag från Allmänna Lagens stadgande i berörde afseende, synes det vara oundvikligen nödigt, att den, hvars löpande skuldebref blifvit i nämnde
Discont hypothiseradt, bor hafva uttryckligen iklädt sig att ansvara för denna högre ränta och utsöknings-provision, så vida betalnings-skyldighet deraf skall kunna honom åläggas, helst annan olikhet ej finnes mellan vanliga löpande reverser och de, hvilka kunna användas såsom hypotek för lån i ManufacturDisconten, än att dessa senare böra innehålla, att valuta derföre bekommits i Svenska Manufactur-varor; ett vilkor, sora åsyftar j att styrka innehafvarens lånerätt, men hvilket ingalunda kan gifvas den tydning, att derigenom Utgifva?- ren för infriandet iklädt sig andra förbindelser, än de i Allmänna Lagen föreskrifne.
Att i anmaningsbrefven, på sätt Utskotten föreslagit, införa underrättelse om påföljden af uteblifven betalning å förfallodagen, anser jag hvarken lämpligt eller svarande mot det ändamål, som åsyftas, dels emedan de förbindelser, som reversen medför, böra, vid utgifvandet deraf, vara bestämde och kände, dels derföre, att, enligt g §. i Kgh Reglementet den 12 Januarii 1817, uteblifyande af anmaningsbref icke får verka än - [BU.t.Lag s. Allm,Bisv.o.Oic.Utsl'.Utl.N:a a6. a5 dring eller ens upppehåll i betalnings-skyldiglieten.
På dessa skäl reserverar jag mig mot Utskottens afgifna Betänkande, och föreslår i stället den ändring uti Kongl. Instructionen den 12 Februarii 1817, att 4 §. deraf måtte erhålla följande lydelse:
De Reverser och accepterade anvisningar , som anmälas till
Discontering, skola vara utgifne får Svenska Manufadur varor, ställde till viss man eller Ordres, på minst
En och högst Rio mannder, samt innehålla åtagande af TJtgifvaren eller Acceptanten, att, i händelse reversen eller anvisningen Ellfver i Manuf adur Disconten pantsatt, underkasta sig hvad, angående Lån ur nämnde Discont, finnes foreskrifvet.
Häruti instämde Grefvarne Posse och OxenstjernaFriherrarne Stjerncrona och Sprengtporten, samt Prostarne Nordin och Åstrand, ni. fl.'
Ledamöter, STOCKHOLM, Elmens och Granbergs Tryckeri, 1829 N:o 27.
Utskottet d. 23 Maji 182g.
Betänkande öfver väckte frågor, rörande den så kallade Gårdfarihandeln.
Uti detta ämne hafva, dels till Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten gemensamt, dels till sistnämnde Utskott ensamt, följande Memorial blifvit remitterade, nemligen: Från Ilögvördige P reste-Ståndet: 1 :o Af Herr Prosten Anjou, som yrkat, att, då det torde vara vådligt att på en gång alldeles afskaffa Gårdfarå-handeln, Allmogen i de Sju Häraderne inom Elfsborgs
Län må medgifvas samma rättighet som redan blifvit tillagd de Handlande i Borås och Ulricehamns Städer, att nemligen i alla Rikets Städer, så vid som emellan Marknader, hålla öppna Salubodar för egna tillverkningar, äfvensom på landet vid Bruk eller större Säterier, eller ock på andra beqvämliga ställen inom hvarje fögderi, Bih. t. R.
Prot. 1828 och 1829, 5'.de Sami. 2 Afd. 1 10. de 3 La g- samt Allm.
Besv. o. Oecf Utsk.
IV.o 27. efter dertill af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, på grund af föregången pröfning, erhållet tillstånd.
Deremot borde, i Motionairens tanka, all Gårdfarihandel upphöra, vid vite af böter och varornes förlust; och har Motionairen derjemte föreslagit åtskilige controllerande åtgärder i afseende på rättigheten att begagna de medgifne Salubodarne.
Uti samma yrkande hafva Herr Biskopen, Doctor IVijkmarij Herr Professoren Hasselroth och Herr Prosten Elfström instämt.
Dessutom hafva, vid frågans förehafvande inom Högv. Preste-Ståndet, Herr vice Talmannen, Biskopen af Wingård oeh Herr Prosten Grevillius talat för Gårdfarihandelns bibehållande, såsom oundgänglig för invånarnes i Sju Häraderne bestånd, med tillägg af den senare, att de öfverklagade olägenheterne snarare torde böra tillskrifvas det missbruk, som vid Handelsdrängars antagande och utsändande på handelsresor skall ega rum, inom Ulricehamns Stad, än den Gårdfarihandlande Allmogen, hvilket förhållande han ansett påkalla uppmärksamhet.
Dedekind åter har yttrat: att det voro lämpligast att öfverlemna Lag- samt Allm.
Bet. 2V.-0. 27. 3 frågan i sitt nuvarande skick åt Styrelsens afgörande, sorn bäst vore i tillfälle att bedöma fördelen eller skadan af ifrågavarande handel.
Och Herr Presidenten Poppius samt Herr Kyrkoherden Lyth hafva, under bestridande af den väckte Motionen, ansett det vara mindre lämpligt väcka fråga om denna handels-frihets upphörande, serdeles i en tid, då man allmänt yrkar en mera utvidgad näringsfrihet. 2:0 Af Herr Prosten Forslind:
Motionairen har ansett skillnad böra göras emellan Vestgöthe-handel och Gårdf ar i-handel.
Den förra, hvarmed Motionairen vill förstå rättigheten att afyttra egna producter eller rå-ämnen när och hvar som helst, borde icke någon förmenas.
Om med den senare förstodes: att kringföra lurendrägadt och tullförsnilladt gods; att utbreda flärdfullt prål med lux-articlar; att tubba, locka och bedraga den oerfarne; att utprångla arsenik och skoja med hästar; att utsprida sede-förderf och sjukdomar; att understundom bettla och stjäla; — så lärer uteslutande privilegium dertill lika litet kunna tilläggas Vestgöthen som någon annan.
Den förra handeln idkades af dem, som färdas såsom hederligt folk, på ljusa dagen, med laglig förpassning:
Gårdfarihandlandes transporter uttåga deremot vid solens nedgång, 4 Lag- samt Allm.
IV:o 27. för att före dess uppgång anlända till dolda nederlagsplatser, derifrån de i alla rigtningar genomströfva landet och utbreda sitt förderfliga kram.
Emot desse vandrares skadliga ofog vore egentligen den klagan rigtad, som en längre lid förts öfver Gårdfarihandel!! och dess förderfliga följder.
— Såsom medel att förekomma detta onda, har Motionairen, på försök för några år, föreslagit: att då Gårdfarihandlande anträffas med förbudet gods, bör han gripas och anställas till sex års tjenstgöring vid något af Gardes-Regementena, eller, om han vore oduglig till krigstjenst, insättas på Correctionshus under 3 års tid: det anhållne godset åter borde försändas till hemorten och der tillhandahållas rätta egaren mot ersättning för transportkostnaden; och lill den, som gripit Lurendrägaren, borde af Häradets Skallgångs-Cassa en belöning utgå af 33 R:dr 16 sk.
Banco, hvilka under offentliga tacksamhetsbetygelser skulle honom vid nästföljande Ting tillställas.
Från Vällojl. Borgare-Ståndet: 1:0 Af Herr Alunda som yrkat, att, på lika sätt som vid i8a3 års Riksdag egde rum, Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underhånighet anhålla, att den Allmogen i Marks, Vedens, Bollebygds, Ås, Geseneds, Kinds och Redevägs Härader af Elfsborgs La" - samt Allm.
Län förunnade rättighet att idka Gårdfarihandel, måtte i allo upphäfvas samt dem icke tillåtas annorstädes, än å Marknader afyttra sina tillverkningar. 3:0 Af Herr Hiesleiter, hvilken, lill förekommande af de mer och iner öfverklagade missbruk, sorn begås af Gårdfarihandlande, medelst försäljning af utländska handelsvaror, föreslagit, det en sådan inskränkning uti förenämnde Städers och Orters erhållne rättighet till Gårdfarihandel bedrifvande kunde tillvägabringas, att det väl må, hädanefter som hittills, vara Veslgölhen tillåtet, att kringresa roed lass af egna tillverkningar, samt i Städer och på Marknader afyttra dem; alt han må, om så godt synes, lemna detta bestyr åt de Handlande i Ulricehamn och Lorås; samt att desse senare måge i alla Rikets Städer och på alla Marknadsplatser infinna sig med Varulager af Veslgölhe-tillverkningar till afsalu; men alt deremot förbud må utfärdas, att vandra från Stad till Stad, från By till By, från Gård till Gård med säcken på ryggen och lurendrägadt gods deri förvaradt; uti hvilket yttrande Herr Helsingius instämt, under förklarande, att Gårdfarihandels-rältigheten borde återföras till hvad den fordom varit. 6 lag- samt Allm.
N:o 27. 3:o Af Herr Levton, hvilken hufvudsakligen förenat sig med Herr Ålunds ofvan intagne anförande; men, örn bifall härå icke skulle följa, har Motionairen yrkat, att bestämdt förbud för Gårdfarihandlande, alt med sitt handelskram besöka Dalarne, åtminstone kunde utfärdas.
Under ärendets föredragning till remiss» hafva inom Borgare-Ståndet Herrar IVe stman, Dalenius, Modin och Cron förklarat sig instämma med ofvannämnde Ledamöter, hvilka yrkat Gårdfarihandelns upphörande, och hvaruti den senare velat finna ett medel att upphjelpa Staden Borås till en mera utvidgad handels-rörelse.
Hvaremot Herr Wester strand i 2:ne serskilda Memorial sökt vederlägga hvad, angående Gårdfarihandelns skadliga följder, blifvit anfördt, och dervid serskildt till besvarande upptagit hvad Herr Prosten Grevillius, uti dess ofvan åberopade anförande, yttrat, att nemligen uti Ulricehamns Handlande Borgerskaps sätt att antaga och försvara Handels-drängar borde sökas förnämsta orsaken till de allmänna klagomålen öfver Gårdfari-handelns missbrukade utöfning.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet hafva, i anledning af skedd communication utaf Herrar Ålunds, Iliesleiters, Levtons Lag- samt Allm.
IY:o 27. 7 med fleres här ofvan anmärkte Motioner, under en utförlig discussion, flere Ståndets Ledamöter sig yttrat och jemväl framställt stridiga meningar.