Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dotter till bankiren Dexel i Filadelfia Ilar hoii i d: igwiie m l &lt; t ett oerliördt iippseende genoin a t t vid 2s ars 2lcler taga sliijaii i ett klostei i Pittsbiirgh, hvarvid hon högtidligt lofvat a t t agim siii fihnögeiiliet af sju millioiier dollars och sin h m % - m d e lefiiiid iiteslutaiide &amp; t negrernas och iiiilianeriias lyft- tiiiig och beskydd.
Yriiktiga tal Iiöllos: i fczttigvhdsfr&amp;gnii, i: öii.aiicle förpliktelserim iiiot beroeiide rasel:, orii vardeii af heirilösa Barii o. s. v. D: r Lillie Devereux Blake, en af Awerika.~ iitiniirktaste kvinlign lakare, Iivilken %ger en stor praktik i NewYork och både i tal och skrift pi, det kraftignste f örfiiktar kviiinms riittiglieter, f örordade i ett triiffande anförande ~iöclviiiidiglieteii af att i NewYork, i likhet ined Chicago och flere andra ariierikariska stlideï, niistalla n polisinatronon.
Pörsta riiötesdagens nftoiisainina.ntrtide var %giiac !t &amp; t ämnet: ~ K v i i i - iinii inom kyrkan 3.
Goch tal f (ii~ekomino, åtföljda af en diskiission.
' Vid mötet voro f j m]; vinliga teologer tillstiides, livilka tiiracle o111 a t t iiileda och afsliita ile olika ssriiinaii.trii.deiin med böii.
I förbigiende in&amp; iiliiniias, a t t ilinerike ager ' i30 kviiiliga teologer, Iivilka genoingått en fiillstäiidig teologisk k i m, lnriistvigts och iitnlimiits till priistel: iiioin kyrkor tillhtirancle de liberala iiniversixlistiska och iinitarinnska sek- teriia eller ocksiTc verka soin niissio~iä~er bland liediiiiigar, antingen bli~nd iiidituieriiu i fj iirraii vesterii eller i I i i n s och J q m.
IX iiiötets iiledleiniilsr och &amp; hörare saiiilades i teatern pb morgoneii den andra i~iötesdagen, s, ' g det iiiistaii iit soiii oiii ett nfta.1 agt riim, a t t liiktvioleii skulle vara blomiiiai-i f ijr dage~~i.
Xasta.11 hvarje dani
bar en bukett af den älskliga bloniiiian, livarföre Albaiiglis teater dof- tade liksom trädgidariie vid Medelhafvet denna tid p % kret.
Magot aftal var det emellertid icke.
Meii luktviolen utbjudes i sidan inyc- kenhet och fiir s&amp; billigt pris just vid denna tid på X7asliiligtoiis, Filadelfias och NewYorks gator,.
a t t liveiii soin helst liar rhd a t t sinycka sig ined en violbukett.
Under aftonsaininantradet bröt ett oviider löst inoin teatervag- gariia, d i Mrs Lease fraii Kansas beträdde talarestoleii.
Sa siniiiiiigoni Ilade taliriniian afvikit frhii alniiet, soin ras nykterheten, och koiiiiiiit iii p % politisk stråt.
I staten Kansas a r liaiidel ined och utskiii&amp;ning af spritdrycker förbjudna., hvarför representanten för denna stat 11attrt.
211 någon aii~lz~n kunde tala o111 briiiin~insförbudets goda vcrkiiirigar.
P Kalisas hafva, som bekant, kviniioriin full rösträtt, och då frii Lease, soiii ar advokat, spelat eii viktig roll rid de senaste valen, rbkade hoii snart iii p % politiken och stod d % ej längre a t t liäjda.
Till det yttre var friiii från Kaiisas en l h g, beliaglig, siiiiirt brnnett, som ej såg u t a t t vilja göra en inask för när.
Xeii.
sb snart hon koin pk talarestolen blef hon till röst och hållning en rerk- lig agitator, en deinagog i kjolar, hvars tiinga utan försyn gaf klat- schar till höger och veiister.
Hrisslingar hördes dSt ho11 angrep el: vid sediiaste valet Besegrad mycket bekant senator.
Hon fortsatte likii lugnt soin om lion stått dar heinina p&amp; sin k far ni^ i Kaiisas och utdelat order &amp; t ' sina imderhafvaiide.
Men db talarinnan kallade senatorn sr !i bof, och i kraftuttryck, so111 in3ihaiida förefallit taiiia i vestern, ineii soci stötte fiiikäiislig,z personer bland ahörarna för liufrudet, gaf liift &amp; t sina Iräiislor, började staniiiingen bli kvaf i salen.
Eli del af piiblikes reste p2 sig och liiinnade teatern, de kvarblifvande antingen livissladtl eller appl %derzzde.
Föigiifres painiiide presidentskaii talarinnan gZiiig på &amp; ng oiii a t t hennes stid var ute, och a t t t personlig ii tilliniileii iiiihte utesliitas fr %n föredragem.
Oförfarad och lugn lik en geiieral under drabbning fortfor kansasfruii sitt anförande; soiii en af resteriis cykloner rasade hennes tal genoin.saleii, skingrande de mer kleiiiiiodiga, väckaiide förbittring eller löje bland de ined starkare nerver iitriistadr åhörarna, hvilka blifvit kvarsittande.
Först iiär ho11 riktigt f&amp;tt sjuii.ge ut af stannade hennes vältalighets ströin, och hon steg ned f r i n talare - stolen, synbarligen betydligt liitthe om 1ijMat efter qtgjntelsen.
Sista dagens möte afbaiidlade B kviiiiiaiis politiska stallniiig~.
X ~ I var stunden inne för veteranerna iiioiii kriiinorörelseii a t t yttra sig.
Miss Susa91 Anth ony, sj iileii i de senaste 40 ireiis kvinnorörelse, shgs P&amp; platforiiieii vid siclan af sin inedarbeterska, Mrs JziZin T1 ' ns.d Hotre. '
Den tredje i förbiiiidet, Mrs Elizffiheth Cacttj Stanton, var f., t.
i Eng- lmd, och hade saiidt en liSlsniig, sorl?, iipplastes af liennes viin, Miss Anthony.
Dessa tre daiiler iiro Bviiiiiofi.igörelseiis i~post1a.r 1iai; i landet.
alltid ett nöje att höra Miss Aatlioiiy, så rak p&amp; saken, ~iiiiiioristisk ocl~ öfvertygaiide är lieiiiies kevisföriiig.
Hvad Mrs Howe beträffar, liar hoii allt ifrist iiiigdoinen varit?
och iii.
det iiiiiiii, den förkroppsligade livinliglieteii i sin adlaste gestalt.
Som en drottning ser hon ut, soin en drott~iing för 11011 sig, soin en iipplyst, beghfvad clrottiiiiig talar och lef ver Iion.
Vid saliiinanträdets slut reste sig f ör- sainlingen och sjöng till Mrs Howe ' s ar&amp; den af lieiiiie diktade s h g e n » Republikens stridslij,li~ii ».
Mötet dsliitades ined sfsjiiiigmdet af en psalin, Iivarp % en af de kviiiliga predikaiiterim läste v8lsigiielserr.
c, Ce&amp; t Gohl.
års riksdag.
Att icke 1591 ars skulle blifva synnerligen friiktbrin- gande fiir den del af lagstiftningen, soiii specielt rur h i n n a n, r a r icke svårt att förtitse.
På da.gordningen stod en mängd s. l {.
» stora » friigor rörande flere af nati ' onens lifsintressen, tullfrågan, den unionella frågan, frhgan om stadernas representa.tioiisi.att, om Bev~ringsöfniiigarues iitsträckiiing ocli den däriiied samniaiikopplade griindskatteafskrifningeii, politiska rösträttens iitsträckiiing * etc., och det är ~ a n l i g t, att dylika stora fragor s % helt och 1iPtllet absorbera folkre~resentanteïiies upp- märksamhet att andra amiien af inera enskild natur nndanskjiitas eller i största hast affardas.
Särskildt var ' det föga hopp oin att något skidle göras för för- biittrandet af den gifta kvinnans rattsliga och elroiioiiiislta stiillning: Denna fråga befinner sig för niirvarande i det skede, att initiativet bör koinma från regeriiigeiis sida, men j~ist~itieiiiiiiisterportföljen inne- hafves fortfarande af en.
af de varmaste anliiingarne ' till niniinens inålsmanskap öfver liiistiun och hennes latenta egalideriitt i den genied- samriiit förmögeiilieten.
Oaktadt dessa ' ocli andra för reforr~iarbetet inoiii kviiino1agstift.- iiingen ogynnsamiiia oinst&amp;ndiglieter, kali innn dock vid eii axplockning,
ur 1891 .hi.s riksdagsprotokoll finna.
ett och annat korn, som nies eller mindre direkt rör kviniian, och däribland åtininstone ett positivt re- siiltat, nämligen köjandet af statsanslaget till de högre jiickskolwna.
I närinast föregående häfte har Dagny redogjort för hvad soni pk senaste Bren af regering och riksdag gjorts för kvinnobildningen i vårt land, och frågans stallning vid krets riksdag.
Det %erstår s&amp;- ledes endast för oss att tillägga, att kongl.
iiiaj: ts proposition om Iiö- jande af anslaget till de högre flickskolorna från 70,000 till 100,000 kr., antagits af bagge kanii-arne, hraremot herrar Wieselgrens och TVinkrans ' motioner om dess höjande till 140,000 kr.
afslogs.
' (7nder debatten i lramrarne fäldes inånga erkannande ord oin flickskolorna, nien det höjdes %fven klagomål öfver inangläseri, öfveraiistriingning, ensidig teoretisk bildning, etc. P % äktenskapslagstiftni~igens omrade hade några inotioner frani- lagts för den iiii afslutade riksdagen.
Herr 2 '.
T. Bwg hade ater- kominit med sin motion från föreghende år om ltöjawde af k~iwr~nns iiktmskapsiilder, dock i modifierad form.
I fjolårets motion föreslogs, att kvinnans liksom mannens äktenskapsålder skulle sammmfalla med myndighetskldern, saledes höjas från l 5 till 21 år.
Motionen föll, men nnder dess behandling hade sk starka syni- patier visat sig för ildersgriinsens uppflyttande till 18 h, att d$ mo- tionen i denna ändrade f o k framlades inför arets riksdag, det var att fijriitse, att den skulle röna annat öde.
Så blef afven förhiillaiidet.
Lagutskottet erkiinde, att många skäl fuiinos för ett höjande af kvinnans giftermålsilder, men på grund af det stora antal aktenskap, so111 ingis af kvinnor tillhörande Mdersklassen 17-18 %r (under 1887 var deras antal 223 mot G6 inom Udereklasseii 16-17 och 5 inom åldersklassen 15-1 6; sainina år hade 539 kvinnor iiioiu aldersklassen 18-19 ingått äktenslrap), frliktade utskottet, att oin åldersgriinsen fram.
flyttades till 18 h och rätten att söka dispens kvarstode, kungl.
niaj: t skiille betungas med pröfning af allt för många dylika ansökningar.
Utskottet lieinstalde därföre, att riksdagen i skrifvelsr till koiigl.
maj: t skulle begära iitredning af de oinstiindighetcr, som inverka pil bedömandet, af frågan oni framflyttande af den för kvinnan stadgade aktenskapsåldern och franiliiggaiide af förslag i iiimet.
Detta blet ' af ven kamra.rnes beslut.
Friigan torde siliinda af eii kommande riksdag erliålla sin slut- jiga lösning.
Samma motionär hade afven.
vackt förslag om vidgad rlitt till tikte ?zska2~sskill ?zad.
I deiiiia iiiotioii, begärdes, att oin inmi-ieii i följd af dryckenskap, liittja eller niinaii last iiiider18ter att försörja Iiiistrii och ininder&amp;riga barn, s&amp; att fattigvirdsstyrelsen nödgas lgmna dem understöd, nämnda myiidigliet skall äga rätt att med Iiiistruns saintycke begara skilsiniissa p5 ett h.
Hade icke inaniien iiiider deniia tid bättrat sig ocli blifvit villig ocli duglig att uppfylla sina plikter so111 fainiljeiis försörjare, skiille rätten p&amp; iiy aniniilaii af fattig \ r~wdsstyrelseii och hustriiii döina till skilsmässa.
Denna motion, Iivars syfte torde vara sgi~nerligen .belijärtaiis- värdt, afstyi * ktes af lagutskottet med inycket knappliiindig inotivering, Äfven inom kaliirame föll den, inen som det tycktes frainit, d&amp; flere talare iittryckte sin sginpati för inotioiieii ' s syfte, eliiirn dess nuvarande form vore opraktisk.
1noi,1 andra kminareii uttalades äfven deii önskan, att ett kominande lagutskott inhtte agria denna fraga en större och välvilligare iippinärksainlie t., I detta saininanliang torde det vara lämpligt att af veii ii %iiiii,z herr Waldenströms motion o k ci$&amp;ktens7cnp, eliura den icke direkt rör kvinnofrågan.
Deiiila inotion, soin i likhet ined den, samine förslags- stiillare väckte vid 1890 Ars riksdag, begärde frihet för in ed ler il in; ^^.
af svenska statskyrkan att vlilja mellan kyrklig och borgerlig vigsel, afstyrktes af lagutskottet, föll i första kalniiiareii, nie11 antogs af aiidra kainniaren ined 104 roster mot 74. '
Vi vilja icke slnta denna redogörelse för livad 1891 års riksdag gjort f ör kvinnaii, iiton att erinra 01-11 att kvi~zwmzs politiska röstrir ' tt, .om ocksk blott i f ' örbig %eiide, varit p&amp; tal under den nu afslutade riksdagssessionen.
Shsoin torde vara Beka-rit, 1ia.de icke minclre än fem niotioiier.
väckts o111 större eller niiiidre utsträckning af den politiska röstriitteii.
Alla dessa motioner talade dock endast om rösträtt för inlin, men till l~onstitiitioiisi~tslcottets afstyrkaride utlataiide 1ia.de en af ledainöteïna, l i e r ~ A. Hecli ?z, fogat en rese~.vatioii., Iivnri haii förorcladc: er1 at " ino- tioiierna ined den andring att ordet w nian » $J.qrttes iiiot, person ».
Detta för.
k~i1111ans politiska likstiilligliet med inaiiiien SK be- tydelsefiil1: b förslag ledde visserligen icke till iiigot vidare resiiltat,
koni icke eii gång tinder beliaiidling iirider de långa och ifriga de- batterna, inen flere talare inom bada kainrarne tycktes inse, vare s i g de fruktade eller hoppades det, a t t det politiska streckets borttagande eller sänkande som en nödvändig konsekvens skulle medföra rösträttens utstriickning 2fveli till kvii~noriia.
- * I. c.
Meddelanden f i h Fredrika-Bremer- Förbundet.
Fredrika-Broiner-Förbundets arsmöte agde rum torsdagen d.
1.4 inaj i 1äkaiesiillskap.ets lokal under ord- förandeskap af lioRiite~identeii Börtzell.
Sedaii af ordföranden upplästs delar- af årsberiittelsen - livaraf bl and annat fraingick, a t t f örbiiiidets vei.ksainhetsfält imder hret ut- vidgats, a t t storartade stipendiedonationer k o n h i t förbundet till godo samt a t t förbundets kapital stigit till kr.
12,646: 25 - kassaförval- tareiis rapport och revisorernes berattelse, beviljades styrelsen ansvars- ' ' frihet för clet g h g n a b e t s förvaltning.
Hiirefter förrättades val efter de styrelseledainöter och suppleanter,.
hvilka voro i tur a t t nfgi, livilket utföll s %, a t t de ordinarie ined- lemmh~~ne, riksantikvarieii Hildebraiid, friiarna Adlersparre och TVhit- lock, saint fröknarna Engström och Forssell återvaldes och suppleanten fröken E.
Fries nyvaldes till ordinarie niedlein.
Till suppleanter iter- valdes fruarna Kerfstedt och G-yldén, fröknarna Elfviiig ocli Dalil- gren, professor R o s h och kapten Hubendick, samt i lediglieteii efter fröken Fries iiiv,zldes fröken 3 %.
Waern.
Till revisorei: itervaldes härndsliöfdiiig A. Sundvall, fru E. Odel- berg ocli fröken A. Rossander; till revisorssuppleanter fr11 8.
Wising, doktor V. Sveclboin saint revisionssekreteraren V. Uppström.
Af fröken A. Sandström hölls Iiärpå ett föredrag oin, (len mo- derna iippfostran sådan den borde varas, hvilket föredrag med stor iippmärksamliet ocli lifligt bifall mottogs af de talrika khörmne:, - p Stipei~dieforulerna.
Från en person, som tecknar sig &gt;intresserad niedleni af förbiindet)), har till allrn&amp;~~m stipendiefondeqt öfverlainnats en gåfva af 20 (tjugii) kronor.
Till den okIinda gifvarinnan fram- .bares liarined ett Iijartligt tack. '
179 Fredri7ca-B~m1zer-Fö.r6zbqzdets sjukkassas niedleiiiinar ' sam inaii tradde till Bimöte onsdagen d.
29 april i förbundets lokal, BIalintorgsgataii 5, under ordföraiidgskap af professor P.
A$ den af ordföraiideii upplästa årsberiittelseii framgick a t t del- ägarlies antal höjt sig fïan 1.53 vid 1889 ars slut till 188 vid ut- &amp; ngen af %r 1890; a t t i sjukbjiilp utdelats 1,444 kronor, saiiit a t t kapitalbelialliliiigen iiiider året ökats ined 1,096: 74 kronor.
T öfrigt haiivisas till förbimdets arsberättelse.
Sedan äfveii revisorernas berättelse upplästs, beviljades å t sty- relsen full ansvarsfrihet för 1890 förvaltning.
DAGNY TIDSKRIFT FOR SOCIALA OCH LITERHRA INTRESSEW, SJUNDE HAFTET.
Den siste af familjen Marchbanks.
0fvers&amp;ttning af G. B-t.
Mathilda Roos, Laura Rieler: M ~ n d af Z r e, Skuespil i tre akter.
S., Brev til Dagny fra Kristiania.
E., En bit statistik.
Emund Gammal, Den brittiska och kontinentala Federationens konferens i Stockholm hösten 1890.
Rudolf Abeli~, Kvinnan och tradgarden.
Meddelanden fr&amp; % F~edrika- Bremer-Förbundet.
Svarjehanda i Kvinnofragan.
{För För icke medlemmar 4,OO.
Trädgårdsskola för kvinnor.
O Vid Norrvikens Tradgardar, Aby, öppnas fr. o, ni.
instun- dande l6: de januari en tradghdsskola för kvinnor.
Anm#lningar och förfriigningar mottagas af undertecknad, af Fredrika-Bremer-Förbundets byrl i Stockholni och af Torshags HushlOllsskola, A by.
Norrvikens Trädgirdar, station, Östergötlands 1811.
ABY lJiwdAsl * %BbeBH
för hvarje elev.
Ansökan ii~leinnas fore den 15: de december 1 890 % Förbuiide ts byra, 5 Malintorgsgatnii, Stockholm, der vidare upplysiiiilgar erhiillas.
har anordna t uts tRlhi ng och försalj ning af iiiöns t er och modeller till liygieniska under- och öfveïdsäg- ter för Bvii1nor och barn i EEröken Ohlssons Mode- a fur, I4 Blasieholrn~~torg.
Afven emottagas ~~estiillniiigar ii samtliga ar- tiklar, l~vasvict s&amp;kildt p %pekas utstyrslar för spiida bar 11.
Vidare iipylysningar ineddelas R Fredrika-Bre- mer-Fi ' öi.ltunclets byrh, der afven anteckning af nya ledamöter kan ega rim.
Arsafgift 1 kr.
Koil.espondeiis till Dragtreformföreningen adres- seras till samma stiille,
" Var god ocb stig fram till Miss Addingtons pulpet, min frun, sade redaktören i en nAgot vanligare ton iln den hos honom vanliga.
Jag stig upp frtin min halfskrifna meniqg .. En liten, vissnad, fin- lemmad gumma kom öfver golfvet till miu plats.
Hon var svartkladd, och de drag i hennes bleka ansigte, som tiden minst barjat, voi ' o rik- tigt vackra.
Förtreten svallde inom mig.
Redaktören skickade alltid p l mig.
alla de stackars " författarinnorn, som gingo .in och ut p&amp; vAr byra.
" Jag a r rhdd ritt störa er; ni tyckes ha s l brtidtom ", sade hon.
med nggot af en vilrldsdams angenama lugn, .i hvilket man dock allt för val kunde qg) %g en liton darrning af blyghet och angslan.
hon * ' ju frin Södern!
man kunde ej niisstagn sig derpl, d l man horde det.
gakta slapandet p l vokalerna och undertryckandet af konsonanterna.
Jag skall ej försöka ' Atergifva det karkktaristiska i hennes brytning; skrifna bokstaher kunna ej gifva eder ' ett begrepp.
huru det lat, sivida ni icke vet det förut.
Hon hade ett manuskript med sig, som hon hoppades skulle bli infördt i afton posten " ^ hon hade alltid tyckt s l mycket om Alton- posten.
Det innehöll skildringar friin höst.lifvet i.
Sydstaterna; hon hade försökt att skrifva s l tidsenligt som möjligt; hon hade.
hört huru tid- ningarna ville hafva shdana saker.
Det handlade icke .. om .de sydli- gaste staterna, utan lernnade skildringar f r h Tenessee och Kentucky, om birsodling, potatisupptagning och svinslagt.
" %I allt det der kanner jag SA v81 till ", - utbrast jag.
" Ni?
- nej, gör ni, mitt kara barn?
sku1le; ni vara frth ' Sö- dern " 3 ' Hur skall jag kunna beskrifvn allt det bon inlade i .dessa ord: den glada upptackten a f en sjalfskrifven van och bundsf6rvandt; den svaga, halft ömma förebrhelsen,.
att jag kunde vara till den grad de- moraliserad, att hon ej genast f mig igenktinde en landsmaninna, och s&amp; öfverraskningen att finna en " Söder-flicka " htlr pA b y r h, omgifven af man och arbetande p&amp; samma siltt som de.
Hon, som förut icke funnit nlgot abnormt i min stallning, s&amp;@; sig nu rundt omkring utöfver det fula rummet och kastade a v e n en blick pA den upp- och nedvanda pulpetlAda jag anviinde slsom pall och s l strackte hon ut en liten, gammal och krolsig ' hand och .klap- pade mig medlidsamt och tr6stande.
, D ngny.
DB hon upptackte att jag var fran Tenessee och att mitt namn var Addington voro vi genast ute p&amp; so oo ' ean af htlgkomster ock minnen.
Jag blef ej öfverraskad d&amp; jag fann att vi kande viil till hvar- andras familjer.
Hvarje " Söderbo " kanner, eller bar atminstone hört talas om alla de öfriga,, men jag hade de sista aren mera lagt an p % att undfly %n att uppsöka mina landsman och landsmanininor.
Men endast ett riktigt odjur skulle hafvla kunnat motstii det vln- liga tillmöteskommandet f r h den lilla milda kvinnan, och dessutom var bennes namn en god borgen för henne.
Hon var, sade hon mig, Fanny Marchbanks Overman.
Jag fórmodar att hon hade varit Mrs.
&amp; r e m e n i n&amp;ra 40 &amp; r, men som Söderbo var hon fortfarande, stival för sig sjalf, som för sini?
viinner, Fanny Marchban ks.
Det var i alla hlndelser den Marchbaukska delen af heunes namo, som intresserade mig.
Nin farfars intimaste viin hade varit domaren Xarchbanks; och osktadt min halft utlandska uppfostran hade jag hört berattelser om den gamle " Whip; " - ens redbarhet, skarpsinne och excentricitet.
Jag hade afven hört talas om bans dotter silsom enr ung, lysande skönhet, min mors barnsligs sk6nhetsideal; och nu - efter alla dessa &amp; r och ornstörtningar - m296ttes Fanny Marchbanks och jag i New-York pil Aftonpostens b p %, bon som en stackars gsm- mal gumma, som försökte stiija ett mihander osgljbart manuskript.
Manuskriptet!
tanken derpi f611 öfver mig som en mara.
Det sarsta af allt var den tillförsigt hon tycktes hysa dertill, att jag skulle antaga det - jag hade i smyg tittat derpi under det hon berattade mig hvilken fin, gammal herre min farfar rar, och haru min mor lim- made sitt Mr, d i hon var liten.
Jag hade d&amp; sett, att jag skulle rlskeaa min plats, om jag lem- nade det i t redaktören.
Jag fragade henne om hon skrifvit mycket i New-York.
Ja, hon hade der sysselsatt sig med skriftstlilleri under ett och .ett halft &amp; r.
Hon hade skrifvit nigra berhttelaer för ett af de siock- nande, gammalmodiga " Magasinenn; hor hade att en skiez frAu 88- dern införd i en god veckotidning; Bion hade stindt ii8gra " brefn till en kyrklig tidning i Södern, och s5 hacie hon ocksi publicerat nigre neger-anekdoter i eu skhttidning.
Huru l %tt genomskiidade jag icke allt, som den stackars, milda, anspr&amp;kslösa, lilla varelsen hade utsttitt - striden mot fattigdomen och s&amp; den bjtirtskiirande angslan det hade kostat henne att kunna frcm- bringa ens sh mycket.
Nu ville hon ge sig in p&amp; en annan genre af -
207 skriftstalleri; hon hoppades finna ett större verksamhetsfält.
i de dag- liga tidningarna.
En ljus tanke flög p&amp; mig; - om hon blott ville nappa pii min krok!
En Tenessee-senator hade just nyss stallt till en liten sensa- tion i Congressen.
Jag grep mig genast an och sade: " Ni kanner ju Senator Lawton, eller hnr?
Nival, kunde ni inte förlägga er lilla hi- storia till hans gods - iii har ju varit der?
- Ser ni, om ni kan f&amp; e r berattelse att passa in p&amp; nBgonting, som man just nu sysselsatter sig med, nAgot som tidningarne nu för ögonblicket tala om, d&amp; fAr ni nog in den.
Om ni nu t. ex. kunde skildra Lawtons hem, s&amp; ar jag saker p&amp; att er skizz blefve emottagen i " Jorden ", en tidning, som dessutom betalar battre än denna.
', Hon stig upp litet tviflande.
" Men det vore kanske att bryta emot gastfrihetens lagar ", sade hon.
" Ni behöfver ju inte bli alltför personlig ", skyndade jag att till- lagga, " och för öfrigt kan ni ju skrifva till öfverste Lawton och be- gara hans till8telse. "
Hon log förhoppningsfullt.
Hon visade en markvardig mottaglig- het för nya intryck och antog med rörande villighet hvarje nytt förslag.
" Jag vet hvad ni menar med detta moderna, korta, raska skrif- sätt - jag har nog gifvit akt derpB i tidningarne, ehuru ja.g inbillade mig att de skrefvo si, emedan de ej kunde skrifva p i annat sätt; men jag skall nog ocksh försöka att lampa mig efter bruket har uppe i Norden.
Och jag vill berätta hvad som helst om " Lawton placen, som kan gA för sig att omtala.
Jag &amp; r glad att ni tror, att han inte skulle misstycka.
Och nu, kara van, skall jag befria er frin mig - jag a r säker p&amp; att ni redan skankt mig allt för mycken tid, men ni kan garns saga dem, mitt barn, att ni inte alla dagar trliffar pP folk, som kanner till er familj sedan tre generationer tillbaka.
Ack kara van, jag a r SA ledsen öfver att nödgas lemna er s&amp; htir &amp; t er sjlilf igen - ni, som &amp; r sh ung.
Hvad skulle er farfar tankt - men er farfar skulle mihtinda vara mycket stolt öfver edra talanger, han var en man, som insiig att vi äro skyldiga att foga oss efter omstandigheterna, och jag är saker pB att alla dessa - gentleman &amp; ro mycket hyggliga. "
Och hon kastade en mönstrande blick utöfver den arbetande, raspande hopen, som satt böjd öfver pulpeterna.
SBlunda smtlpratande anda tills hon kom till elevator-dörren, tog hon slutligen afsked af mig.
Jag larde snart kanna hennes historia.
Som helt ung hade hon blifvit enka med t v i smh barn; barnen - gossar - hade - bhdra dött nAgra &amp; r senare, och hon hade tillbrin- ...
gat största delen af sitt] if som barnlos enka i sin faders hem.
Hora var hans enda barn; han hade dött strax innan kriget begynte och stör- sta delen af deras förmögenhet hade g %tt förlorad.
Overman hade sedan dess dragit sig fram sB godt hon kunnat, och nu p&amp; Blder- domen hade hon med ett mod, som sar grundadt p i hennes sjalsadel och afven p&amp; hennes okunnighet om varldens likgiltighet, kommit till detta för henne friimmande land - till Morden - för att söka sin utkomst genom författareverksamhet.
Huru frammande och Ungt aflagset denna del af det gemensamma fadernedandet tycktes henne kan endast en Söderbo forsta.
Att Mrs.
Overman lyckades sal val som hon gjorde tycktes mig ett riktigt underverk.