Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ystad har från ålder funnits vara den för postförbindelsen med kontinenten lämpligaste utgångspunkt; och General-postdirektören har jemväl uti afgifvet yttrande förmält, att, med afseende å de dryga utgifter, som nu drabba Postverket för kontinentalpostens befordrande på olika linier, Postverket skulle, äfven efter afdrag för utgifterne till daglig ångbåtskommunikation emellan Ystad och Stralsund, tillskyndas en icke obetydlig penningevinst, likasom det för öfrigt skulle medföra vinst i tid om, när södra stambanan hinner fullbordas, jernväg funnes jemväl till Ystad, så att ständig, snabb postgång deröfver till Stralsund kunde ordnas; dervid General-postdirektören tillika förklarat, att, om jernväg emellan Ystad och Eslöf ej kunde tillväga - Kongl.
Prop. JVS 48.
49 vägabringas på annat sätt, än genom bidrag jemväl från Postverket, han icke skulle tveka att i Postverkets och det allmännas intresse tillstyrka sådant bidrags beviljande.
Då, efter hvad antagas kan, redan påbörjade jernvägsanläggningar från Berliner—Stettiner-banan till Stralsund och från Köpenhamn till Helsingör blifva för trafik upplåtne, den förra under nästkommande år och den sednare åtminstone år 1864, finnes äfven häruti ett ytterligare skäl för befrämjande af nu ifrågavarande jernvägsförbindelser.
Särskilda banor till Helsingborg och till Landskrona, hvar för sig ledande direkte till Eslöf, böra emellertid, med afseende å dessa städers läge, icke rimligtvis komma till utförande, utan anser Kongl. Maj:t dessa banors förening vid lämplig punkt, som efter närmare pröfning af förhållandena kan bestämmas, böra utgöra ett vilkor för deras understödjande med allmänna medel.
Med ledning af ingifne kostnadsförslag torde med säkerhet kunna antagas att en jernväg af lika spårvidd med stambanan, om än med något mindre kostsamt byggnadssätt, än det derå använda, kan i lämplig sträckning utföras med omkring 3,450,000 Riksdaler.
Kostnaden för Ystads-banan med samma spårvidd, men, med svagare konstruktion, uppgår, på sätt förut är anmärkt, till 3,682,000, hvilket belopp dock skulle med 300,000 Riksdaler minskas derest, efter träffad öfverenskommelse, Statens godsoch passagerarevagnar finge begagnas och särskild reparationsverkstad derigenom blefve obehöflig.
På grund af nu anförde förhållanden finner Kongl. Maj:t, att dessa jernvägsanläggningar, som i längd innehålla tillsammans omkring 13 mil och genom hvilka i förening med den redan befintliga södra stambanan, ett väl ordnadt jernvägssystem inom Malmöhus län skulle komma till stånd, böra med statsbidrag understödjas; men anser dock, att det bidrag, som kan varda beviljadt, icke må lemnäs utan återbetalningsskyldighet; äfvensom Kongl. Maj:t icke finner af Statens fördel påkalladt eller för öfrigt gagnande, att Staten för sitt bidrag skulle såsom delegare i företagen ingå.
Innan ännu de stambanor, som af allmänna medel helt och hållet bekostas, hunnit sin fullbordan och förvaltningen af trafiken å dem definitivt blifvit ordnad, skulle, efter all anledning, olägenheterna af en delaktighet uti andra banors utförande och förvaltning vara större, än fördelen af en i framtiden möjligen blifvande vinst af rörelsen, utöfver den ränta, som, i händelse af bidragens lemnande såsom lån, årligen kommer Statsverket till godo.
Kongl. Maj:t anser sig derföre böra föreslå Rikets Ständer att, i likhet med hvad som vid nästförflutna riksdag för anläggning af jernväg från Borås till vestra stambanan vid Herrljunga beslutades, Rikets Ständer, för utförande af särskilda, till begagnande med ångkraft afsedda jernvägar från Eslöfs station vid södra stambanan, eller den punkt, som af Kongl. Maj:t i nåder bestämmes, dels till Ystad dels till Helsingborg och Landskrona, måtte bevilja särskilda lån, motsvarande två tredjedelar af den verkliga anläggningskostnaden, men hvilka
Iåns belopp dock ej böra öfver Bih. till R.
Prot. 1862 & 1863. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 3 Bäft. 7 xo Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. M 48. stiga för banan till Ystad 2,430,000 Riksdaler och för banan till Helsingborg och Landskrona 2,300,000 Riksdaler, att utgå på hufvudsakligen enahanda vilkor med de i Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den 26 Oktober 1860, angående länet till Borås-banan, upptagne; dock att, med afseende å förevarande jernvägars mera allmänna vigt och betydelse, lånevilkoren i så måtto må blifva lindrigare, att, med bibehållande af lika kapitalafbetalning eller en procent och befrielse ifrån densammas erläggande under den för arbetenas utförande afsedda tid, årliga räntan nedsättes till endast tre procent, hvarjemte Kongl. Maj:t ansett
Sig till Rikets Ständers bepröfvande böra öfverlemna, huruvida det till Statsverkets betryggande må anses erforderligt att, såsom vid förenämnde lån blifvit föreskrifvet, äfven nu stadga, det teckningssumman skall uppgå, icke blott till den tredjedel af hela beloppet, som af aktie-egarne inbetalas, utan ock till enahanda belopp derutöfver.
Slutligen hvad angår framställningen om ett amorteringslån för anläggandet af jernbana för hästkraft emellan Wexiö och Alfvestad station vid södra stambanan; så och då Kongl. Maj:t finner denna jernvägsanläggning vara till väsendtligt gagn icke blott för nämnde stad, hvars rörelse och utveckling utan en sådan förening med stambanan, efter all anledning, skulle betydligen hämmas, utan ock för en stor del af Kronobergs län, som derigenom vunne lättad förbindelse med länets enda stad, der Läns- och Stifts-styrelserna hafva sitt säte, ett högre elementarläroverk, äfvensom Central-hospital och Läns-Iazarett äro förlagde samt Smålands Hypoteksförening har sin direktion och Smålands Privat-bank ett Afdelnings-kontor, anser Kongl. Maj:t, med afseende jemväl å den mindre betydliga uppoffring från Statens sida, som af detta amorteringslån skulle föranledas, Sig böra föreslå Rikets Ständer, att till det Bolag, som redan bildat sig för utförande af förenämnde jernväg, anvisa ett lån, motsvarande två tredjedelar utaf den till 324,000 Riksdaler beräknado anläggningskostnaden, eller 216,000 Riksdaler, att utgå mot enahanda vilkor, som af Rikets Ständer för lånen till jemvägsanläggningarne emellan södra stambanan och städerna Ystad, Helsingborg och Landskrona kunna varda bestämda, i den mån samma vilkor för ifrågavarande mindre jernvägsarbete må finnas tillämplige.
De till ärendet hörande handlingar komma att till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnas.
Datum ut supra. CAEL. G.
Prop. Jfl 48.
SI Utdrag af Protokollet öfver Civil-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 25 November 7862.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reutersköld.
Chefen för Civil-departementet, Statsrådet Lagerstråle, föredrog i underdånighet:
Departements-chefen likaledes till justering följande, i enlighet med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, förut fattade beslut, uppsatta förslag till nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: l:o) angående gjorda underdåniga framställningar om statsbidrag för anläggning af särskilda bibanor till Statens jernvägar, och behagade Kongl.
Maj:t uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla ofvanberörda förslag, samt förordna att, i enlighet dermed, nådiga Propositioner af den lydelse bilagorna Litt.
C vid detta Protokoll utvisa skulle till Rikets Ständer afgå.
Ex protocollo Otto W. Seippel. stockholm, tryckt nos jon. beckman, 1862.
Skrifvelse JYS 49. * N:o 49.
Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Dec. 1862, kl. 1 e. m.
Maj-.ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående förslag till ändringar och tillägg i nu gällande tulltaxa; Gifven Stockholms Slott den Si November 1862.
Efter erhållen befallning att till Kongl. Majit inkomma med underdånigt utlåtande och förslag angående de förändringar i nu gällande tulltaxa, hvilka, på grund af inträffade omständigheter och vunnen erfarenhet, eller för vinnande af större enkelhet i administrationen eller lättnad i rörelsen, må anses vara af behofvet påkallade, hafva Kommerskollegium och General-tullstyrelsen till åtlydnad häraf, under den 28 sistlidne Oktober, afgifvit underdånigt yttrande och deruti föreslagit vissa ändringar och tillägg rörande åtskilliga detaljbestämmelser i nuvarande tulltaxa, Vid underdånig anmälan af detta ärende har Kongl. Majits uppmärksamhet väl blifvit, efter hvad bilagde Stads-Råds-protokoll närmare utvisar, fästad derpå att åtskilliga brister i tulltaxan kunde föranleda till en väsendtligare omarbetning af densamma; men då tidpunkten dertill nu icke synes vara lämplig, enär förberedande åtgärder redan blifvit vidtagne för öppande af underhandlingar om handels- och sjöfarts-traktat med Frankrike, och nödig omtanka således bjuder att icke gå underhandlingarne i förväg genom framställande af förslag till någon större reform i nu gällande lagstiftning; har Kongl. Majit funnit Kommers-kollegii och General-tullstyrelsens ofvanberörda förslag angående tulltaxan endast böra till Rikets Ständers Bevillnings-Utskott öfverlemnas för att tjena till Bilt. lill It.
Prof. 1862 di 1863. t Sami. 1 Afd. 2 Band. 4 Haft. 1 2 Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse Ni 49. upplysning och ledning vid den granskning af tulltaxan, sora hos Rikets Ständer kommer att ega rum.
Majit, som velat härom meddela Rikets Ständer underrättelse, förblifver Rikets Ständer med all Kongl.
CARL. ./. A. Gripenstedt, Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ar enden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stals-Bådet å Stockholms Slott den 2 \
November 1862.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De.
Geer.
Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve v. Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Beulersliiöld, Chefen för Fiuans-Departementet, Statsrådet, Herr Friherre Gripenstedt föredrog i underdånighet:
Kommers-kollegii och General-tullstyrelsens, med anledning af Kongl. Maj:ts uti nådigt Bref af den 20 Juni innevarande år meddelade befallning, den 28 sistlidne Oktober afgifna underdåniga utlåtande, med förslag till ändringar i nu gällande tulltaxa, dervid, till följd af särskilda nådiga Remisser, bemälda embetsmyndigheter tillika i underdånighet sig yttrat angående dels en af Landtbruks-akademien i underdånighet gjord framställning Kongl. Majus Nåd.
Skrifvelse JV2 49. 3 om stadgande af tullfri införsel för åkerbruksredskap och machiner, dels en underdånig ansökning af Styrelsen för Stockholms Knappfabriksbolag om nådig framställning till Rikets Ständer, rörande förhöjd införselstull å utlänska knappar eller om införsel, tullfritt eller emot nedsatt tull, af tyger för knappfabrikens behof.
Statsrådet, Herr Friherre Gripenstedt anförde i underdånighet:
( Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, hvilka varit af Kongl Maj:t anbefallda att inkomma med underdånigt utlåtande och förslag angående de förändringar i nu gällande tulltaxa, hvilka, på grund af inträffade omständigheter och vunnen erfarenhet, eller för vinnande af större enkelhet i administrationen eller lättnad i rörelsen, må anses vara af behofvet påkallade, hafva uu detta åliggande fullgjort, Af ordalagen i den nådiga föreskriften synes, att nämnda myndigheter haft full frihet äfvensom pligt att framställa alla de förslag i ämnet, hvilka ansetts nödiga och nyttiga, men de hafva inskränkt sig att föreslå vissa ändringar och tillägg rörande åtskilliga mer eiler mindre vigtiga detalj-bestämmelser i den nuvarande tulltaxan.
Några väsendtligare förändringar eller någon egentlig reform af densamma har icke blifvit ifrågasatt.
Under erkännande, att de af Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen föreslagna ändringar och tillägg i taxan utgöra förbättringar, tror jag likväl för min del, att, äfven med iakttagande häraf, vår närvarande tulltaxa numera ingalunda tillfredsställer fordringarne på en tidsenlig tull-lagstiftning.
Grunderna för denna tulltaxa äro visserligen, enligt min åsigt, i allmänhet rigtiga, men så väl i fråga om dessas tillämpning, som med hänseende till taxans uppställning och allt för stora vidlyftighet, anser jag att betydligare brister förefinnas, och att således en väsendtlig omarbetning af densamma vore af behofvet påkallad.
Jag anhåller underdånigst, att i dessa afseenden särskildt få angifva några hufvudpunkter.
Då man af goda skäl, till förekommande af tvister, omgång, osäkerhet och äfven underslef, så vidt som möjligt sökt undvika förtullning efter värde, och i stället utsatt specifika tullsatser för hvarje artikel, oftast efter vigt, fordras dock, enligt min tanke, att icke i en och samma klass med lika tullsats sammanföras effekter af så högst betydligt olika beskaffenhet och värde, som nu i flera fall skett; åtminstone ej der en lämplig underafdelning — i likhet med hvad sorn förekommer i alla andra mig bekanta tulltariffer med specifika tullar — utan synnerlig svårighet kunde åstadkommas.
Det är nemligen klart, att t. éx. i fråga om väfnader af bomull, linne och ull, der värdet i allmänhet stiger, icke i förhållande till vigten (som utgör grunden för tullafgiften), utan fastheldre i det motsatta förhållandet, eller efter finheten, så måste det inträffa, när alla de ej särskilt specificerade slagen af dessa varor sammanföras till en enda klass med lika tullsats, att denna tullsats ofta kommer att utgöra en efter varans värde illa lämpad och föga rättvis beskattning.
Vidare anser jag, dels på grund af nu nämnda förhållanden, dels af andra anledningar, 4 Kongl. Maj:ts Nåd.
M 49. att åtskilliga ej oväsendtliga ändringar i nu gällande tullbestämmelser vore Önskliga.
Och slutligen tror jag äfven, att en ganska ansenlig reduktion af artiklarnes antal skulle kunna tillvägabringas, till stor vinst i afseende på enkelheten, och utan någon så betydande uppoffring af statsinkomst, att af denna anledning hinder häremot bör möta.
Enligt Kommers-kollegii uppgifter öfver importen för 1860, visar sig nemligen, att af införsel-tariffens 231 hufvudartiklar — underafdelningarne ej särskilt beräknade — hafva tullinkomsterna i jemna tusental utgått på det sätt, att 6 artiklar, som hvardera lemnat en uppbörd af mera än 500,U00 R:dr, inbringat 10,067,000 R:< 6 dito med uppbörd mellan 500,000 och 100,000 1,066,000 » 52 dito med uppbörd mellan 100,000 och 10,000 1,514,000 )> 31 dito med uppbörd mellan 10,000 och 5,000 194,000 68 dito med uppbörd mellan 5,000 och 1,000 , 152,000 » 68 dito med uppbörd, understigande 1000 R:dr (hvaraf 48 ej upp- gått till 500 R:dr hvardera) 19,000 * Om också obetydligheten af den tullinkomst, hvilken nu utgår af en mängd varuartiklar, ej uteslutande bör afgöra, huruvida icke lämpligast vore, att en stor del af dessa föga inbringande artiklar helt och hållet uteslötes från de tullpligtigas antal, synes dock, endast vid en blick på förenäranda siffror, att åtskilligt, till vinnande af lättnad för rörelsen och enkelhet i förvaltningen, torde i denna rigtning kunna åstadkommas.
Och det mål, hvilket man i sådant afseende borde för sig uppställa såsom eftersträfvansvärdt, skulle enligt min åsigt vara, att, sedan alla de artiklar, hvilka anses böra utgöra föremål för tullbeskattning, blifvit bestämda och jemte lämpliga tullsatser i tariffen upptagna, alla andra ej derstädes nämnda effekter, enligt samma grundsats, som redan gäller för utförsel-tariffen, förklaras vara tullfria.
Men att nu framställa ett omfattande förslag till reform af tulltaxan i den syftning, som här blifvit till sina grunddrag antydd, möter likväl för tillfallet ett i min tanke afgörande hinder.
Det har nemligen länge varit ett kännbart behof, liksom också ett föremål för lifliga önskningar, att söka bereda förbättring i den missgynnande ställning, hvaruti Svenska handeln och synnerligen sjöfarten befinna sig i afseende på rörelsen med Frankrike; och försök att åstadkomma nödiga lättnader i detta hänseende hafva äfven, sedan längre tid, vid flera föregående tillfällen blifvit gjorda, utan att likväl hittills det härmed afsedda ändamålet kunnat uppnås.
Ett återupptagande af sålunda flera gånger afbrutna underhandlingar måste naturligtvis ske med en viss försigtighet, och då en ny framställning från Sveriges sida i detta ämne skulle i betydlig mån underlättas, om andra nationer förut lyckats med Frankrike uppgöra traktater, hvilkas bestämmelser i vissa fall kunde läggas till grund för våra egna fordringar, har Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, som bäst är i tillfälle bedöma dessa omständigheter, ansett, att ett sådant förhållande först borde afvaktas, Dylika traktater hafva emellertid nu blifvit afslutade, och Kongl. Maj-.ts Nåd.
Skrifvelse M 49.
5 Ä'.. tiden synes således vara inne, då denna vigtiga angelägenhet ånyo bör upptagas, och un* derhandlingar härom, med hopp om framgång, åter kunna inledas, för hvilket ändamål äfven förberedande åtgärder redan blifvit vidtagna.
Erfarenheten har likväl visat, att, i fall de förmåner och lättnader, hvilka å Frankrikes sida kunna önskas, redan förut blifvit i vår handelslagstiftning medgifna, så hafva dessa på förhand gjorda medgifvanden å vår sida icke blifvit erkända såsom gällande skäl för oss att erhålla samma förmåner tillbaka.
Så har t. ex. den på Rikets Ständers begäran 1857 åt Franska fartyg beviljade fullkomliga jemlikhet i behandling och rättigheter med våra egna, så väl i afseende å skeppsumgälder som varuförtullning, icke förmått utverka den af oss eftersträfvade motsvarfga förmånen, att våra fartyg måtte i Franska hamnar behandlas lika som Frankrikes eller åtminstone lika med andra de mest gynnade nationers fartyg.
Om nu en väsendtligare omarbetning af tulltaxan egde rum förr än den sålunda förestående underhandlingen med Frankrike försiggått, och vid en sådan omarbetning tullnedsättningar eller andra förändringar skedde, som vid uppgörelsen af den åsyftade traktaten lämpligen kunde erbjudas såsom vederlag för de lättnader vi sjelfva eftersträfva, så skulle derigenom otvifvelaktigt underhandlingen försvåras, och utsigterna till framgång blifva förminskade.
Det är visserligen sant, att icke alla de tullsatser, hvilka vid en omarbetning af taxan, enligt min tanke borde underkastas förändringar, kunna antagas särskildt intressera Frankrike, och det kunde således måhända tyckas, sorn skulle endast dessa senare behöfva undantagas, och i allt öfrigt tulltaxan nu genast kunna undergå en fullständig revision.
Men härvid uppstår likväl den stora svårigheten, dels att det torde vara nästan omöjligt att på förhand veta hvilka artiklar, som vid en blifvande underhandling med Frankrike kunna komma att utgöra föremål för ompröfning, dels också att, i anseende till det inbördes sammanhang, som måste finnas i hela tulltaxan, det blir ganska svårt, för att ej säga omöjligt, att med någon följdriktighet bestämma tullsatserna för en del artiklar, oberoende af hvad som på grand af andra vigtiga skäl för de öfriga kan komma att beslutas — och i följd häraf torde således ej heller en dylik partiel behandling af tulltaxan böra ifrågakomma.
I betraktande af hvad nu i korthet blifvit anfördt, tror jag för min del, att under förhandenvarande omständigheter en nödig omtanka bjuder, att icke gå dea oftanämnda underhandlingen i förväg genom framställandet af förslag till någon större reform i den nuvarande tulltaxan; och jag finner mig så mycket hellre kunna underlåta detta — oaktadt de brister, hvilka jag, enligt hvad förut blifvit uämndt, anser vidlåda den närvarande tull-lagstiftningen — som ett hufvudsakligt bibehållande af nu gällande tullbestämmelser under en kortare tid i min tanke icke skulle medföra någon väsendtlig olägenhet.
Jag hemställer derföre i underdånighet, att * någon annan framställning af Kongl Majt till Rikets
Ständer rörande tulltaxan för närvarande icke må ega rum, än att, till vinnande af de mindre rättelser och tillägg, som deruti ansetts nödige, Kongl. Majt behagade till (5 Kongl. Maj:Is Nåd.
Skrifvelse M 49. * Rikets Ständers Bevillnings-Utskott öfverlemna de i sådant hänseende af Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen framställda förslag, för att tjena till upplysning och ledning vid den granskning af tulltaxan, som hos Rikets Ständer kommer att ega rum.» Stats-Rådet Malmsten anförde i underdånighet: »Afven jag delar den åsigt, som af föredragande
Departements-chefen blifvit uttalad i afseende på bristerna i vår nuvarande tulltaxa, men om jag än, hvad Införsel-tariffen beträffar, icke kan förbise vigten af det skäl, som af honom blifvit anfördt emot att för närvarande deri göra några förändringar, anser jag dock den tillämnade handels- och sjöfartstraktaten med Frankrike icke för mig utgöra hinder att, på de grunder jag utbeder mig att här nedanför få anföra, i underdånighet tillstyrka borttagandet af alla i nämnde tulltaxa ännu qvarstående utförsel-afgifter.
I det underdåniga utlåtande af den 3 Maj 1856, hvilket åtföljde det af särskilde Kommitterade utarbetade förslag till ny tulltaxa, yttrades bland annat att, om införselafgifterna böra betraktas såsom bevillning, ålagd förbrukaren af artiklar, hvilka, der de tillverkats inom landet, skolat i tillverkarens vinst beskattas, utgöra åter utförselafgifterna en beskattning å den inhemske producenten utöfver hvad han skolat till statsverket betala i mån af vinsten å sin rörelse.
Ty då den utförda varan allestädes på verldsmarknaden har främmande medtäflare och följaktligen måste nöja sig med der gängse pris, torde det icke vara någon motsägelse underkastadt, att de afdrag, som vid utförseln ega rum, med ett motsvarigt belopp minska den behållning, som derförutan kunnat af försäljningspriset uppkomma.
Att den svenske tillverkaren af export-artiklar härigenom underkastas en beskattning, hvarifrån tillverkaren af varor, som förbrukas hemma i landet, är fritagen, låter således lika litet förneka sig, som att utförsel-tullen är ett band, hämmande den del at landets rörelse, hvarmed införda utländska varor skola betalas.
Instämmande fullkomligt i dessa de kommitterades sålunda uttalade åsigter, anser äfven jag för min del, att i samma mån tull-lagstiftningen i ett land upphört att varaiskyddssysteraets tjenst, och endast afser en särskild beskattningsform för beredandet af nödiga statsinkomster, i samma mån blir hvarje export-tull, som åsättes, både en orättvisa och en orimlighet.
Den blir en orättvisa så till vida, som den utgör en beskattning, hvilken, såsom de kommitterade rätteligen anmärkt, uteslutande drabbar producenten af exporterade varor, men hvilken alla andra undgå att vidkännas.
Den är tillika till sin grund orimlig, emedan den försvårar för de inhemska produkterna konkurrensen på verldsmarknaden och hindrar derigenom de naturliga varu-utbytena mellan olika länder: den beskattar särskildt — icke trögheten och inskränktheten — utan just dem, hvilka genom företagsamhet och klok omtanka så väsendtligt bidraga till landets ekonomiska utveckling och förkofran.
Utan tvifvel måste det också erkännas, att de få utförsel-afgifter, hvilka ännu finnas qvar i vår nuvarande tulltaxa, icke vidare kunna anses såsom någon egentlig tullbeskatt - Kongl. Majus Nåd.
Skrifvelse JYl 49. 7 niug.
Så väl beskaffenheten af de artiklar, hvartill de blifvit inskränkte, som beloppet af de åsätta tullsatserna visa, att de hafva tillkommit mindre för att vara en inkomstkälla för Statsverket, än för att de ifrågavarande artiklarne skulle antingen helt och hållet eller för vidare förädling qvarhållas inom landet.
Men om således dessa tullsatser icke träffas af de här ofvan gjorda anmärkningarne mot tullbeskattning å varu-utförseln i allmänhet, så hemfalla de endast så mycket mer under de långt svårare anmärkningar, hvilka allestädes blifvit gjorda och med skäl kunna göras mot exportförbud.
De äro också i sjelfva verket icke annat än exportförbud, ehuru framträdande under en mildare form: man ville icke längre rentaf förbjuda utförseln af vissa varor, derföre inskränkte man sig till att indirekt förhindra den; — men det förhatliga i sjelfva saken står dock ännu qvar, äfven sedan man sökt gömma undan det rätta namnet.