Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen hade Hof-Rättens göromål under senare åren i betydlig mon ökats, men också vore Hof-Rätten förstärkt af flere på Stat uppförde nya Ledamöter.
Att Hof-Rätten med sina fyra divisioner icke under sommarferierne arbetade på mer än en enda, syntes icke rätt väl kunna försvaras.
Hof-Rätten förlorade' dessutom mycken tid genom den offentliga läsningen af handliuttihang till R.
St, Pret. 18 34. 7 Sorni. 1 ista Afd, 1 g:de Häftet. 3 L*g~
Ut i kotlett Bet.
Nto 107. garne i de vidlyftiga mål, sorn der föredragas.
Denna läsning vöre icke egnud alt underhålla en på ämnet ständigt spänd uppmärksamhet, oell de Ledamöter troddes vara iå, sorn, deraf kunde, lör målens uppfattning, draga någon egentlig nytta.
På dessa skäl föreslog Motionairen, att Lagutskottet måtte anmoclas att uppgöra och Rikets Ständers pröfning underställa ett efter tidens och omständigheternas kraf lämpadt förslag till nr arbetsordning, både för Konungens Högste Domstol och Kongl. Svea HofRätt. femte det Herr Ekerman m. fl. åt denna motion gifvit sådan utsträckning, alt behof vet af arbetsordning för de öfriga Hof-Rätterne äfven borde undersökas, har, i afseende på motionens remitterande, anmärkning blifvit framställd derom, alt, då Högste
Domstolens arbetsordning vöre antydd i Grundlagen, den del af motionen, som åsyftade arbetsordning tor Högste Domstolen, icke kunde af Lag-Utskottet upptagas; i anledning hvaraf Herr Petré tillagt, alt Iian ansåg stadgandet i 22 §.
Regeringsformen ej hindra arbetets fördelning på tvänne divisioner, som allöste hvarandra.
Uti ofvannämndé
Stånd har äfven motion om arbetsordning för Kongl. Maj:ts Justitice-Revision blifvit vackt af Herr B. H. Santesson_, sorni delta ämne andragit: att en väntetid af vanligen minst ett, men väl flera, ända till 5, 6 å 7 år, förestod den rättsökande uti sista instanlien; Under denna tid förändrades ej sällan omsländighelerne, så att, då dom slutligen utföll, kunde han ej mera njuta af den vunna rättvisan.
Detta lagskipningstillstånd, långt ifrån att vara en följd af tillfälligheter, oek alt med dem kunna upphöra, vöre tvärtom ett ondt, som härledde sig ifrån bristande, eller felaktiga, eller ock illa bevakade arbetsordningar, och sem derest ej rättelse skedde, ofelbart skulle allt mer och mer tillväxa och åstadkomma allmän oreda.
De författningar man egt, angående methoden för måls behandling i Kongl. Maj:ts Justitite-Revision samt om deras föredragning, voro isynnerhet Revisions-Stadgan den 28 Junii 1662 och CancelliGrdningen den 14 Junii 1720, hvilkas innehåll dock ej i allmänhet lämpade sig efter det sedermera införda Lag-systemet.
Föreskriften i 1734 års Lag, 3o Cap. i3 §.
Rättegångs-Balken, om sakers föredragning hos Konungen i Hans Råd, afsåge förhållandet under en helt olika Stats-Författning, än den nuvarande, oell saknade i öfrigt nödig fullständighet, då den icke bestämde den ordning, hvaruti saker skola till föredragning beredas eller formerna för ärendenas behandling.
I följd häraf liar Motionairen yrkat, att Lag-Utskottet mätte anmodas inkomma med förslag till förändring af sistnämnda lögställe, och beredande af en sådan ordentlig instruktion eller L’g-Utikottets Bet, N;o T07. 3 arbetsordning för Justitia;-Revisionen hvarigenom Embetsmunnen derstädes finge kännedom om sine pligter och allmänheten erhölle underrättelse hvad man af dem egde att fordra _, på enahanda sätt, sorn lagen angående sakers beredning vid domstolar i allmänhet bestämde; i hvilket afseende Motionairen vidare framställt följande grunder: 1:0 att_, sä snart den för cöntra deductions ingifvande i Revisionssaker i 3o Cap. 10 §.
Rättegångs-Balken bestämda tid tilländagått, borde saken anses vara i det skick, att den kunde till föredragning lottas, utan afbidan af handlingars och protocolls insändande från Hof-Rätterne, hvaröfver Föredraganden sedan skulle hålla hand.
Man visste nemligen, att, ehuru
Revisionssökande parter med dryg kostnad fått betala lösen för Hof-Rätts-acterne och prolocollen, hade desamma likväl ofta ej på flere månaders lid inkommit, hvilket hitintills ansetts utgöra hinder för målens lottning och handläggning af Föredraganden; 2:0 att} sedan Berättelsen utan uppskof blifvit utfärdad och underskrifven_, samt förhör skett i de fall, der sådant blifvit begär dt, skulle, efter den ordning hvari målen inkommit, föredragning deraf inför Högste
Domstolen ovilkorligen verkställas af Revisions-Secreteraren, då hans föredragningstur inträffade; 3:o att det på ingen bestämd lag eller instruction grundade bruk j att Revisionen afgifver Betänkande i Revisionssaker, borde af skaffas.
Dermed troddes icke vara förenad någon sådan fördel, som uppvägde olägenheterne af den tidsutdrägt, hvilken dymedelst uppkomme, till hinder för en skyndsammare föredragning.
Genom Under-Rätternes och HofRätternes protocoll och domar, Ledamöters serskilda yttranden i dessa domstolar samt parlernes vexlade skrifter, egde Högste
Domstolen all erforderlig ledning för målets bedömande, utan alt något nytt och synnerligen upplysande syntes af ifrågavarande Betänkande kunna väntas.
Skulle detta bruk hafva sin grund deri, alt man ansett Föredraganden deraf föranledd, att om saken i alla dess delar taga en noggrannare kännedom, så borde man föreställa sig, att Högste
Domstolen i alla fall genom nödige handlingars läsning inhemtade erforderlig kunskap om saken, utan att göra sig beroende af föredragningen; och i öfrigt insåges ej, hvarföre en sådan praxis skulle vara mera behöflig i revisionssaker än i besvärs-och brottmål, der den icke egde rum, änskönt målen voro af den svåraste beskaffenhet samt rörde meiiniskors lif och ära; 4'oattj ehuru JustiticeCancellereiij enligt dess instruction j vore Ordförande i Revisionenj syntes dockj i anseende till Föredragandernes förhållande till Högsta
Domstolen3 inseendet öfver hvad till målens beredning och föredragning hörer böra i främsta rummet tillhöra Justitice Stats-Ministern ^ sd att hanj efter granskning af rot - 4 Lcg-XJt-kotteis Bet.
A':o 107. lar och diarier, måtte himna tillse och hålla hand öfver, att ordning och nödig skyndsamhet vid ärendenas handläggning blefve iakttagen , äfvensom Högste
Domstolen sjelf borde vara berättigad att erforderliga anmärkningar i dessa hänseenden framställa och rättelse utverka;—och 5:o att hvad genom J:de punkten af Reglementet den 4 Augusti ijvj (angående de mål som till Riksdagarnas förkortande borde iakttagas) varit f örordnadt derom, att från Kongl. Maj.ts Justitice-Revision, så väl sorn från Hof-Rätter ne, borde, i ändamål att med Rikets.
Ständer communiceras, af gifvas förteckningar på huru många saker emellan hvarje Riksdag inkommit , under dag och dato, och hvilka af g jorda blifvit, att Ständerna deraf i korthet kuhde se, huru lag och rätt hade sin gång och hvar och en rättsökande blefve befordrad till slut uti dess sak, måtte i så måtto varda upplifvadt, sorn vederbörande skulle förpligtas j att slika relationer för hvarje år till Rikets Ständers Justitia?
Ombudsman ingifva , hvarefter honom ål åge, dels att befordra rättelse, der sådan borde ega rum, och dels att förhållandet noga utreda och uppgifva i den berättelse om lagskipningens tillstånd, som honom tillhörde att till Rikets Ständer ingifva.
Dessa till Lag-Utskottet hänvisade motioner liar Utskottet i öfvervägande tagit; och livad först angår Herr Petres yrkande, att Högste
Domstolens arbeten måtte på tvänne divisioner fördelas; så enär, enligt 17 §.
Regerings-Formen, Högste
Domstolen icke utgöres af flere än Tolf Ledamöter, samt, jemlikt 22 §. i samma Grundlag, minst sju skola döma öfver vigtigare saker, och ej flera än åtta på en gång vara tjenstgörande, anser Utskottet häraf uppenbart följa, att en så beskaffad förändring af Högste
Domstolens organisation ej kan tillvägabringas, utan ändring af Grundlagen, hvartill Lag-Utskottet icke har att uppgöra förslag.
Vidkommande åter den väckta frågan om arbetsordningar för så väl Högste
Domstolen som Hof-Rätterne och Juslitiae-Revisionen; så emedan lag och författningar redan innehålla sådane stadganden i afseende på rättegångsordningen, hvilka ega allmän tillämplighet, och Rikets Ständer ieke lära kunna antagas ega den närmare kännedom om förhållandena vid hvart och ett af berörde Embetsverk serskildt, hvilken fordrades för uppgörandet af de specielare föreskrifter eller arbetsordningar, hvarigenom, utan mehn för rättvisan, göromålen derstädes må kunna påskyndas; samt i händelse en större långsamhet i rättegångsverken , än som af sakernas beskaffenhet föranledes och med de rättsökandes billiga fordran är förenlig, verkligen skulle ega 111m, hvilket förhållande dock icke vitsordas af de officiela meddelanden Utskottet erhållit rörande lagskipningens gång.
Kongl. Lag-Vtikotlets Bit.
N'.t 5 Majit ej lärer underlåta att derå fästa Nådig uppmärksamhet, och, så* vidt det felaktiga finnes kunna genom förändringar i arbetssätten aflijelpas, sådane förändringar, efter vederbörandes hörande, anbefalla; finner Utskottet icke skäl att motionerne i denna del understödja.
För öfrigt tror Utskottet sig böra, i anledning af hvad Herr Santesson anfört om saknad instruetion för Justitias-Revisionen, uj plysa, att en sådan inslruclion är af Kongl.
Majit i Nåder utfärdad under den 3 Augusti 1809.
I afseende på Herr Santessons anmärkning vid i3 §. i 3o Cap.
Rältegångs-Ralken, angående den beredning af målen, som bör föregå innan saken "hos Konungen i Hans Råd” föiedrages, alt nemligen delta lagrum afsåge en helt olika Statsförfattning än den nuvarande, tror Utskottet sig endast behöfva erinra, att Högste Domstolens Ledamöter äro Konungens
Råd i Juslilae-mål, hvilka det alltid beror på Konungens godtfinnande att i Högste
Domstolen öfvervara, och att således den anförde lagparagfaphens redaction icke synes vara i någon strid med nu gällande Grundlagar.
Förslaget derom, alt från Justitias-Revisionen och Hof-Rätterne bor de till Justilia» Ombudsmannen afgifvas årliga relationer" i afseende på de mål, som till nämnde Embetsverk inkommit, utvisande dag och datum, när det skett, samt hvilka mål blifvit afg jorde, på det Juslilise Ombudsmannen måtte ej allenast befordra rättelse, der sådan påkallades, utan jemväl i sin till Rikets Ständer angifvande Embetsberättelse förhållandet noga utreda, anser Utskottet sig ej heller böra med dess tillstyrkande beledsaga.
Det är nu Justitia» Ombudsmannens rättighet att ega tillgång till de Ifrågavarande Embetsverkens piolocoll och handlingar, äfvensom det för öfrigt är vederbörande Embetsmäns åliggande att med upplysningar, när de äskas, gå honom till handa; och således äro de otnförmälda relationerna, hvilka ej kunde undgå alt blifva af mycken vidlyftighet, ingalunda behöflige för att sätta Justilia» Ombudsmannen i tillfälle att underrätta sig om målens ålder och antal, samt orsakerna, hvarföre de äldste oafgjorda målen icke blifvit med slut afhulpne, med mera sådant, som af berörde relationer kunde inhemtas.
Justitia» Ombudsmannen har äfven tillfälle att erhålla del af de summariska förteckningar, som dels till Juslitioe Siats-Ministern, dels till Justilia» Cancelleren årligen aflemnas, för alt hos Kongl. Majit i un" derdånighet anmälas.
Att vidare, genom antagande af Herr Santessons förslag, i sjelfva verket uppdraga åt Justitia» Ombudsmannen ett slags chefsskap öfver Juslitiae-Revisionen och Hof-Rätterne, samt ålägga dessa Embetsverk att inför Justitia» Ombudsmannen, och genom honom, inför Rikets Ständer, redovisa för sina göromål, äfven dem, vid hvilka någon anmärk - 6 Log-Ht/kottett Eet, xYle 107.
•ning; ej förekommit, tror Utskottet icke vara lämpligt eller öfverensstämmande med Csjnstitutionen oell Justilia; Ombudsmans-emhetets syftemål; oell för denna mening liemlar Utskottet ytterligare stod af 11 §. i Justitia; Ombudsmannens instruetion.
På grund häraf hemställer Utskottet vördsamt, att of vanberörde motioner ej må till någon vidare åtgärd föranleda.
Trenne Ledamöters serskilde yttranden bifogas.
Stockholm den i5 Julii 1834- Reservationer: 1:0. af Herr Hessle: ”Lika med Utskottets pluralitet anser jag Grundlagen hindra all pröfning af Utskottet om Högsta Domstolens organisation, äfvensom jag lika med Utskottet anser någon instruetion för Juslitife-Revisionen eller Hof-Rätterne icke kunna, utöfver hvad lagen och instructioneiv för Revisionen den 3 Aug. 1809 innehålla, af Lag-Utskottet eller Rikets Ständer omedelbart uppgöras; men då i Justi t iaj-Re visionen en betydlig baiance af så kallade revisionsmål från förra åren uppkommit, och balancen under detta år säkerligen än mera ökas; då de fleste Föredragande äro tillförordnade och den inamovibilitet Grundlagen tillerkänner
Domare sålunda 1 verkligheten saknas; oell då, på sätt Herr Santesson i sin motion antydf, det synes olämpligt att Chefskapet för åkiagaremagten är förenadt med Chefskapet för Justitiae-Revisionen, har jar från Utskottets pluralitet varit så vida skiljaktig, att jag förment giltig anledning förefinnas att föreslå Rikets Ständer, att i Skrifvelse för Kongl. Majit underdånigst framställa behofvet af ändamålsenlig organisation af Justitiae-Revisionen, och lika underdånigst anhålla alt Kongl. Majit värdes låta vidtaga de åtgärder, sorn sakens stora vigt och rättsökandes billiga fordringar synas kräfva.
I öfriga delar af Betänkandet instämmer jag i Utskottets beslut.” 2:0. af Herr Holm: ”Jag instämmer uti Herr Hessles reservation, ock tilllägger, att, då det å ena sidan är en känd sak, att rättegångsärenden hos Rikets Hof-Rätter och i Högste Domstolen, till rättsökandes kännbara lidande, ej sällan hvila oafgjorda vida längre tid, än som för deras behandling och afgörande skäligen kan fordras, hvilket utan allt tvifvel är en följd af brislande eller ock felaktig arbetsordning elier origtig arbetsmethod, samt det å den andra sidan lärer såsom ostridigt få antagas, alt arbetsordning för dessa Embetsverk, som, för att motsvara ändamålet, bör utstaka alla Ltg-thikctUti Be t. N:o 107. 7 inom samma Embetsverk tjenstgörande Embets- och Tjenstemäns verkningskrets och åligganden, icke kan med erforderlig sakkännedom af Lag-Utskottet uppgöras och af Rikets Ständer granskas, Utskoltet bort föreslå Rikets Ständer, att uti underdånig skrifvelse fästa Kongl.
Nådiga uppmärksamhet å detta ämne af högsta vigt, och tillika anhålla, det Kongl.
Majit täcktes låta undersöka orsaken
Lill den öfverklagade långsarnhelen i lagskipningen samt anbefalla vederbörande, att upprätta samt till Kongl. Majlis
Nådiga granskning och sanction öfverlemna förslag till arbetsordningar. ” 3:o. af Herr Cederborg: ”Jag anser det afseende böra fästas å Herrar Petres och Santessons förevarande motioner, att det må underställas Rikets Höglofl.
Ständers pröfning, om icke den underdåniga anhållan må hos Kongl. Majit framställas om bebofvet af ändamålsenlige arbetsordningar för Högste Domstolen och Justitiae-Revisioueu.” I STOCKHOLM, i834; hos J. A, Wam.bcn. Lag-Utskottets Utlåtande N:o .108. jl N:o 108.
Anltom till Exp.-Utslc. den 14 Augnsti r854- Utlåtande, i anledning af dels gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande JY:o 72, öfver väckta motioner, angående inrättande af Förmyndare-Kamrar, dels ock i sammanhang med berörde anmärkningar gjorda förslag till ändring af 22 Cay. 1 och 4 §§.
Omförmälde Betänkande, sorn Högvördige Preste-Ståndet bifallit, bar af öfrige Riks-Stånden blifvit till Lag-Utskottet återförvist, i anseende till dervid framställda erinringar, inom Höglofl.
Ridder skåpet och Adeln: af Herr Friherre C. V. Ehrenborgh, som, i anledning af Utskottets hemställan derom: ”att det måtte förklaras vara församlingar och menigheter i stad och på landet öppet, att med Jörslag till inrättande af Förmyndare-Kammare för orten till Kongl. Maj:t i underdånighet inkomma, i ändamål att, derest Kgl. Maj.t prof vade förslaget tjenligt, derå erhålla Nådig stadfästelse; dock utan ändring af hvad nu om Förmyndares ansvarighet i lag stadgadt är,” förmält sig anse någon sådan framställning icke vara af behofvet påkallad, enär det äfven nu vöre hvarje menighets, likasom hvarje Svensk mans rätt, att till Kongl. Majit frambära förslag i ämnet; beroende det sedermera på Kongl.
Majit, att i Nåder fästa det afseende derå, som grundlag och allmän lag medgåfve; och trodde Herr Friherren således omförmälde del af den föreslagna underdåniga skrifvelsen höra derutur uteslutas,; och af Herr Friherre L.
Boije, som ansett den af Utskottet föreslagna uppmaning till invånarne på landsbygden, att inom hvarje socken utse Gode Män, för att, dels hvar för sig, dels i samråd med Gode Männen ifrån öfrige socknarne inom samma härad, efter bästa insigt och öfvertygelse, men utan skyldighet att åtaga sig något lagligt ansvar, vaka öfver de omyndiges angelägenheter, ej stå väl tillsammans med de motiv, Utskottet anfört för dess beslut, att icke tillstyrka förslagen angående Förmyndare-Kamrars inrättande, och hvilka motiv Herr Friherren i allo biträdde, Herr Friherrn trodde det också vara olämpligt, att Konungens myndighet comprometterades genom en uppmaning, sorn det berodde Bihang till R.
Prat. 1834. 7'de Sami. ysta Afd. 1 IQide Håftet.
Lag-Utskottets Utlåtande No 108. af de enskilde att bifalla eller afslå; och Herr Friherren kunde ej inse nyttan af en dylik inrättning, utan ansvar för hvad som gjordes eller försummades.
Enligt Herr Friherrens tanka hade Utskottet bort stanna vid dess afstyrkande af bifall till de gjorda motionerne; inom Hällo fl. Borgare-Ståndet: af Herr Böök: att förslaget om utväljande af Gode Män förmodligen åsyftade att bereda control derå, att Förmyndare uppfylla sina åligganden, men att någon verklig control icke kunde väntas af personer, som icke hade någon ansvarighet, som oftast skulle utses ibland allmogen och saknade förmåga att inse det rätta eller felaktiga af en Förmyndare-redogörelse, och hvilka alltid skulle finna det ytterst betänkligt, att emot en Förmyndares förvaltning framställa anmärkningar, enär desse, i händelse de pröfvades obefogade, kunde leda till reconventionstalani emot anmärkaren.
Det saknades dessutom bestämdt stadgande derom, hvilken det tillhörde att, om anmärkning gjordes, instämma Förmyndaren och talan emot honom utföra, hvilket för Gode Männen skulle medföra större besvär och kostnad, än som med deras befattning öfverensstämde eller af dem skäligen kunde väntas; och följden häraf skulle troligen blifva den, att, till mehn för de omyndige, Gode Männen i de fleste fall lemnade Förmyndare-räkningen utan anmärkning, ehuru skäl till sådan icke saknats; af Herr Hessle: att han ansåg Utskottets förslag innefatta en halfmesure, som kunde mera skada än gagna; — i hvilket omdöme flere Ledamöter af Vällofl. Borgare-Ståndet instämt; af Herr Rubin: det han funne betänkligt, att den ene grannen skulle uppträda såsom angifvare emot den andre och trodde deremot, att, på sätt Herr Rubin uti dess i Betänkandet N:o 77 besvarade motion föreslagit, Pastor i församlingen , såsom Chef för Uppfostrings-Verket inom densamma, vore närmast att tillse och hos Domaren anmäla oskick uti Förmyndares förhållande emot sine Pupiller; af Herr Levin: att det ifrågavarande förslaget endast vore tillämpligt för landet, men måste, efter hans tanke, antingen kuuna förändras så, att det äfven passade för städerne, eller ock höra anses öfverflödigt; af Herr Helsingius: att han befarade, det antagande af Utskottets nyssberörde förslag skulle åstadkomma större oordningar och mera osäkerhet, än som nu eger rum; af Herr Halling: som yttrat sig i likhet med Herr Helsingius, med tillägg, att han ansåg
Utskottets förslag desto mindre lämpligt, som Lag-Utskottets Utlåtande N:o 108.
3 Rikets Ständer fått officiel underrättelse, att förslag till inrättande af Förmyndare-Kamrar, efter allmänna principer, vore under granskning hos Högste Domstolen ; och af Herr Santesson: som förmält sig önska, att Utskottet, med ledning af de gjorda anmärkningarne, måtte komma i tillfälle att afgifva ett bättre förslag; inom Hedervärda Bonde-Ståndet: af Peter Persson ifrån Calmar Län, Peter Andersson ifrån Halland, J. O. Dahlberg ifrån Wester-Norrland och Gustaf Apelqvist ifrån Blekinge m. fl., hvilka alla yttrat anmärkningar, hufvudsakligen uti enahanda syftning , som igenfinnes i de ofvan anförde; af Tufve Månsson ifrån Malmöhus
Län, som föreslagit; att fyra eller fem Gode
Män inom hvarje socken måtte väljas på sockenstämma, de der likväl utan ansvar skulle hafva öfverinseende öfver alla inom församlingen varande och blifvande Förmynderskap , samt sig emellan välja en Ordförande, som borde emottaga och förvara alla till deras befattning hörande Protocoll och Handlingar samt jemväl gifva Domstolen i orten tillkänna, hvilka Förmyndare icke uppfyllde sina pligter; och skulle Domaren, vid näst derefter infallande fing, ega pröfva, huruvida Förmyndaren borde vara bibehållen vid sitt Förmynderskap, eller icke; af Per Nilsson ifrån Christianstads Län: att han trodde
Utskottet höra taga motionerne om inrättande af Förmyndare-Kammare under närmare öfvervägande; af Anders Danielsson ifrån Elfborgs Län: att han ansåg inseendet öfver förvaltningen af de omyndiges tillgångar höra uppdragas åt Domaren, samfäldt med några af Häradet genom sockenfullmägtige utvalde Revisorer, hvilka dock icke bprde hafva sig ålagd någon juridisk ansvarighet, när, för denna granskande autoritet, det moraliska ansvaret syntes vara det ändamålsenligaste.
Genom en så beskaffad revision skulle
Förmyndarne påminnas om vigten utaf en befattning, hvarvid det allmänna fastade så stor uppmärksamhet, och de omyndige tilläfventyrs vinna större fördelar, än som af den så kallade tysta förmonsrätten kunde förväntas.
Och har Anders Danielsson till förordning i detta ämne framlagt ett så lydande förslag. §.
1. ”1 hvarje stad och härad, der Förmyndare-Kammare ej finnes inrät tad, förrätta?
en serskild granskning öfver Förmyndarevården af Borgmä - 4 Lag-Utshottets Utlåtande IV:o 108. siaren eller Häradshöfdingen och en genom församlingens eller sockenfullmägtige för tre år utvald revision, bestående af minst tre, men, om granskning måste ske på flere afdelningar, af sex eller högst nio välkände och redlige män.
Äfven utses nödige Suppleanter.
Ett sådant förtroende kan ej första gången afsägas, utan på de laga skäl, som i 21 Cap. Ärfda-Balken omtalas och deribland endast de fem först uppräknade.
Icke heller sedan man i sex år varit derifrån befriad. §. 2.
Denna granskning vare dock icke af beskaffenhet att föranleda någon ändring i de allmänna stadganden om Förmyndare-ansvar eller ersättningsskyldigheter, som Lagen i Ärfda-Balken m. m. innehåller; icke heller kan lagligt åtal emot den granskande personalen ifrågakomma, derest icke bevisas kan, att någon af egennytta, eller i förening med Förmyndare, undandöljt verkliga förhållandet. §’ 3- Förmyndare-Revisionen skall årligen sammanträda på Domhafvandens kallelse, som äfven i Kyrkorne uppläsas bör, sedan de afslutade Förmyndare-räkningarne med sine verificationer för det förflutna året blifvit djt ingjfne.
Sammankomsterne hållas i Domstolens local , och före Domaren sjelf ordet, men, i dess tillfälliga frånvaro, den, som Revisorerne ibland sig utse.
Protocoll skall vid sammankomsterne föras och behörigen justeras. §•4*
Vid revisionen ege omyndig, om han till 16 års ålder kommen är, ogIi fränder äfven tillträde, då vederbörande Förmyndares räkning granskas; och pröfve Revisorerne deras anmärkningar, om de sådant yrka. §.. 5.
Revisionens arbetssätt äfvensom alla gemensamma beslut afgöras genom de fleste rösterne.
Vid paria vota blifve
Domarens åsigt gällande.
Lagen antyder serskildt i Ärfda-Balken, 22 och 23 Cap., Revisionens åligganden.
Revisor bör i öfrigt med serskild sorgfällighet efterse, att förmyndare-vården i allt på lagligt omsorgsfullt sätt af vederbörande Förmyndare utöfvas, och vara pligtig anmäla till Protocollet allt hvad han finner anmärkningssvärdt. §. 6.
Efter fulländad granskning af kvarje räkning underskrifvas alla exemplaren af dem, som granskningen förrättat och öfverlemnas sedan till Domstolen, Förmyndaren, myndlingen eller dess fränder.
Lag-Utskottets Utlåtande N:o 108. 5 §• 7- Revisorernes Protocoll skola alltid till
Domstolen aflemnas och der vara tillgänglige för dem, som deraf behöfva del. §.8.