Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I senare händeisen, eller vid förutsättning af en i stort organiserad Tullförsnillning, sorn sannolikt inträffar, skola Fabrikerna ej kunna uthärda täflalr med främmande länders Fabrikanter; men om man ock förutsatte den troligtvis icke inträffande händelsen, att de stadgade Skydds-afgifterna verkligen erlades, och att utländska Fabrikaterna ej afgiftsfritt i smugleri-väg infördes; så skulle dock de inhemska Fabrikernas undergång vara gifven, endast af det skäl, att, det första och andra Aret efter den tillåtna införseln, Svenska Marknaden, såsom alltid skett och sker vid öppnandet af en ny debouché, skulle till den myckenhet blifva öfverlastad med utländska Fabricater, att prisen, både på dessa och de inhemska, skulle, för en följd af år, nedtryckas till produetions-priset, och äfven tinder detta, samt ett stort lager blifva qvarliggande, sorn i mångå är stängde all afsättning för Svenska Fabrikanten. jag är ej okunnig om tidsandan, och är således beredd, att, för mina yttranden i detta ämne, af flera beskyllas för illibera - 128 Bil. till Bevillnings-Utskoltets
IV.-o 27» lism och skråsinne; men samhälls-känslan Ljuder mig att frimodigt tillkännagifva mina åsigter, och således aktar jag ej livad småsinnet härom tänker eller yttrar.
Det är utan allt tvifvel, att en aftynande handel icke endast verkar till Stäf demas utan äfven till Landets vanmagt, samt att handelns trefnad medförer lif åt Landtmanna-näringarna, äfvensom alt Fabriksidkaren och Handtverkaren för sitt välstånd Lero af Handelns förkofran.
Jag är likväl ej af den mening, att.
Bevillnings-Utskottets nu afgifna Betänkande skall härtill blifva bidragande, och det synes mig högst vådligt, att gå tillväga på så radicalt sätt, som Utskottet föreslagit; ty Stads-manna-näringarna skola derigenom förintas, och följaktligen Landtmannens bopp om välstånd undergräfvas.
Utaf Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer, angående Förslag till förnyad Taxa för Tull-afgifterna å inkommande och utgående varor, af den i3 sistl. Febr., inhemtas: ”att med Tull-Taxors upprättande åsyftas det dubbla ändamålet, nemi. att ^förskaffa Staten en betydlig, lätt utgåenkle , inkomst, och att åt inhemska JVärin”gar bereda det skydd emot utländsk med”täjlarij som de i större eller mindre nion behöfva: Bil. till Bevillniiigs-Htskoltets
JV.-o if. 12g behöfva: att omsorgen i förra hänseendet ”inskränker sig dertill, att, i förhållande till ”varans värde och serskilda beskaffenhet, ”bestämma afgifterna så, att de icke fresta ”till olofliga Handels-företag, fördyra de för ”inhemska tillverkningar erforderliga främjande Rå-ämnen, eller försvåra inhemska ”produeters afsättning på utrikes orter; att ”Kongl.
Maj:t, på grund häraf, ansett någon ”förhöjning icke bora ega runi, hvarken i ”Utgående tullen å Rikets export-varor, eller ”uti Införsels-tullen å de för Fabrikerna erforderliga Rå-ämnen; i afseende åter på det ”skydd, som, genom försvårande elier uteslutande af främmande medtäflan, åsyftas ”för de inhemska Näringarna, har Kongl. ”Majit förklarat
Sig vilja, under fortsatt om”vårdnad för dessas bestånd och förkofran, vid utöfningen af den Lagstiftande ”Magt, sorn Grundlagen tillägger Konungen ”i de mål, som angå Rikets allmänna IIus”hållning, äfven hädanefter iakttaga den ”varsamhet, som är af nodell, för att bereda ”allmänt gagn, med undvikande af enskilda ”förluster och olägenheter, samt befrämja ”de industriela krafternas friare utveckling, ”utan en hastig rubbning af nuvarande förfallande.
Bih till R- St.
Fröt. 1828 och 182g. 5 Sami. 2 B. t:sta Häft. 9 i3o Bil. till Bevillnings-Utskottets Bet, N.-o 27.
På grund häraf, samt med fästadt afseende å Commerce-Collegii till Kongl. Mai:t i underdånighet afgifna Betänkande öfver General-Tull-Styrelsens underdånigst aflemnade Förslag till grunder för Tull-Bevillningen samt ny Tull-Taxa, anser jag serdeles varsamhet böra iakttagas vid tillåtelsen att emot Tull få införa varor, som hittills varit förbudne, samt att sådant endast kan eller bör medgifvas i de fall, då fråga antingen är om sådana tillverkningar, hvilkas fortfarande beskydd emot utländsk medtäflan synes utan väsendtligt ändamål, eller ock om sådana tillverkningar, hvilka anses kunna, utan att inhemska tillverkaren undertryekes, tåla utländsk medtäflan.
Oaktadt ofvanberörde antydningar, har likväl Utskottets pluralitet, såsom en af hufvudgrunderna för den blifvande Tullbevillningen, föreslagit: ”det en allmän ”frihet må förunnas att, emot en afpassad ”Tull, i Riket införa alla utländska varor, ”samt att sådana varu^artiklar, hvarmed i ”Sverige handel kan drifvas, må i den ”Tullbevillnings-Taxa, som af Rikets Hög”lofl.
Ständer nu skall fastställas, med derföre utsatt Tull intagas.”
Att något verkligt skydd härigenom icke blifvit beredt lör de Näringar, hvil - Bil. till Bevillning-Utskottets
N.o 9.7. j-3i kas uppkomst man bordt befrämja emot utländsk medtäflan, så att deras producenter må kunna fortsätta och utvidga deras rörelse samt, på detta sätt, ehuru i annaa väg, bereda Staten en större och säkrare inkomst, än den TuU-afgifterna inbringa, är för mig så tydligt, att jag icke en gång anser något sken dertill sig förete; ty då alla varor emot Tull blifva till införande tillåtna, hvar finnes väl controll, att Tull erlägges?
Att fullkomligen hämma tullförsnillning i Sverige, anses af mig och de, som hafva kännedom af Rikets vidsträckta, samt lill en del med öar och holmar omgifna kuster, för en absolut omöjlighet, serdeles med den Tullbevaknings-personal, som nu finnes, oaktadt årliga aflöningen uppgår till omkring 5oo,ooo R:dr Banco, Under Prohibitiv-systém vet man alltid med visshet, att en förbuden vara, sorn säljes, är lurendrägad; men då fri införsel emot tull är medgifven, hvilken är väl då i stånd att ansvara för, och hvad bevis skall man ega, att varan verkligen blifvit förtullad?
Och då någon fullständig controll i detta afseende icke lärer kunna uttänkas, kan man med all visshet finna, att Riket, derest Utskottets afgifna förslag skulle blifva gällande, blifver öfversvämmadt af oförtullade varor, och att Staten särne - r 32 Bil. till Bevillnings-Utskottels
IV.-o 27. deist skall viling föga ersättning af berörde liberalitets-systém, för allt hvad dea förlorar genom Fabriks-idkarnes och Handtyerkarnes minskade Bevillning samt arbetarnes uppkommande förlägenhet och fattigdom, till serdeles skada för det allmänna, som jag tror snart skall medgifva, att utländningen redan fått tillgodonjuta alltför mycket utaf de arbets-löner, hvilka qvarstanna i landet, för att upphjelpa våra Fabriker och Handtverket ier.
Så länge jag icke är fullt öfvertygad om möjligheten att förekomma tullförsnillning, utan detta för mig är problematiskt, lian jag icke instämma uti Utskottets äsigter och förslag, angående den fria införseln af alla utländska, så väl Fabriks- som Handtverkeri-varor , helst det förmenta skydd man genom Tull-afgifter lemhat Fabrikerna och Handtverkerierna skall illusoriskt verka motsatsen af hvad Utskottet antydt.
Jag är icke eller nog lycklig att kunna dela Utskottets pluralitets yttrade åsigt, att nemi. den sedan 1823 års Riksmöte Ökade importen af utländska varor, samt de till Statens cassa, i följd deraf, influtna förökade
Tull-inkomsterna medfört någon absolut nytta för Landet; ty efter mitt sätt att se, bevisar det blott att en betydlig del af landets redbaraste export - Bil. till Bevillning1;-Utskottets
IV.0 27.
133 artiklar blifvit utskeppade till ulländningen, för att godtgöra de öfverflöds- och luxe-arliklar, hvarmed hufvudstadens och andra städers Handelsbodar och Magazin m. m. nu äro så rikligen fournerade, oaktadt den mängd, sorn allmänheten deraf sig redan förskaffat.
Jag tror att det varit för Riket både nyttigare och bättre, om Utskottet påtänkt och föreslagit något medel att hämma den förderfliga och allt förstörande luxen, än att, som nu skett, inbjuda densamma ; Qy det är alltför väl kändt, för att kunna, med hopp om framgång, motsägas, att der luxen börjar med alt vara gäst, blifver han snart husbonde).
.— Utskottet lärer väl icke gitta förebära okunnighet om Nationens böjelse för utländskt kram, Efter dessa mina åsigters utveckling lärer det förefalla mindre besynnerligt, om jag icke kan deltaga uti Utskottets ofvanberörde Beslut, sorn innefattar oinskränkt rättighet alt, emot stadgad Tull, få från Utrikes orter införa alla slags varor, och synnerligast, efter min skiljaktighet, sådana Fabriks-varor, sorn här i Riket tillverkas, och hvilka både genom godhet och pris tillfredsställa allmänhetens billiga Önskan, samt derjemte alla Handtverkeri-väror; förmodande jag så mycket säkrare, att mina 134 Bil. till Bevillnings-Utskottets
N.-o 27. åsigter skola hos Respective Riks-Stånden, vinna afseende, som de grunda sig på Kongl.
Majrts ofvan åberopade Nådiga Skrifvelse, hvilken nogsamt antyder nödvändigheten att bereda de inhemska Näringarne det skydd emot utländsk medtäflan, som de behöfva.
Såsom en allmän grundsatts, i fråga om det beskydd i Tullförfattningarne hvar och en af Fabriks-inrättningarne må tillkomma, synes mig Commerce-Collegii antydan höra följas, att sådana Fabriks-rinrättningar, å hvilka betydligare Capital blifvit nedlagda, och som lemna bergning och ut-, komst åt ett större antal menniskor, samt bereda afsättning af inhemska rå-ämnen, oell hvilka Fabrikers bestånd och vidare utveckling således äro af allmännare vigt, i synnerhet förtjena uppmärksamhet.
Af sådan anledning anser jag Klädes-, Ylle-, Stofts-?, Siden-, Bomulls-, Linneoch Porcellaines-rfabrikerna böra mycket varsamt behandlas, serdeles, som det visar sig, att deras, idkare, mera än förr, lärt sig. inse behofvet, att följa berörde fabricationers framskridande i andra länder j och på sådan grund yrkar jag fortfarande af de hit-, tills gällande förbuden, så i afseende på berörde fabricationer, som ock alla handl-, yerkeri-varor.
Bil. lill Bevillnings-Utskottets
IV.-o 27. i35 I detailerna ansel' jag mig bora serdeles anmärka olämpligheten af den å Ullen satta medeltull af 4 sk.
Banco per #, såsom både stridande mot den afUtskottet högt uttalade principen, alt alla rå-ämnen för inhemska fabricater och tillverkningar skola beläggas med möjligaste minsta Tull, äfvensom mot den af Kongl. Maj:t i Nåder afgifna Propositionen om Får-afvelns förbättrande i Riket.
Stödjande mig på Utskottets förberörde princip, anser jag det icke eller vara rigtigt, att Tullen å Bomull och Socker blifvit så mycket ökad, helst dessa effeCter utgöra rå-ämnen för våra fabriker.
Den förhöjda Tullen å Saltet kan jag icke eller godkänna, helst denna artikel utgör en af våra nödvändigaste varor, och således bör vara pålagd den lägsta Tull.
Uti den af Utskottet medgifna rättigheten, att emot tull få införa Krut och Salpeter, kan jag icke eller ingå, såsom, efter min tanka, högst vådlig. 10:0 Hr Pelersson j P. :
Ehuru frågan om Handels- och Näringsfriheten, i löin tanka , icke egentligen hörer till Beyillnings-Utskottet; likväl, och då den, i I '6 Bil. till Bevillnings~Utsköuets
Bet, N.o 0.7, förening med principerna för Prohibibysystemets npphäfvande, genom hit remitterade Motioner och Anföranden , kommit att vidiöras, kail jag ej återhålla mina enskilda å si g ter i dessa ämnen, enär grunderna för Tnll-Taxan äfvenväl tyckas utgå från samma synpunkter.
Med sjöfarten stå visserligen Handel , Fabriker och Näringar i ett ovilkorligt nära samband, så att, med enderas upplösning, falla äfven de öfriga, till och med Handt ver kerierua, Till nytta för Landet, i det hela, äro Städer anlagde, i ändamål att Landtmannen hos Stadsmannen skulle kunna föryttra sina produeter tili vidare befordran genom handel och sjöfart med inhemska fartyg åt aflägsna länder, Att upphäfva en sådan sakernas ordning och kullstörta hela Närings-systémet inom Städerna, anser jag vara stridande emot flere Kongl. Stadgar och Författningar samt 114 §•
RegeringsFormen, äfvensom mot all billighet och rättvisa, så vida afsigten dermed icke är, att på detta sätt upplösa Borgare-Ståndet från dess maglegande rätt inom Svenska Nalional-representationen, der del icke föi glömmes i beskattnings-väg, Bil. till Bevilliungs-UtskotleU Bet.
N.o 2j. i3y många andra stora o nera oberäknade, hvilka, rätteligen betraktade, icke böra förgätas, utan tjena att befästa det föreningsband, som bör vara rådande Samhällsclasserna emellan, så vida detta ej skall söndras genom ovilja och missförstånd, tillkomne genom föremål af inskränkning i enderås förut egande rättigheter, på grunder, som uti ett upplyst tidehvarf borde vara främmande, åtminstone att offentligen framställas; ty rätt undersökte, lära dä räkna sin upprinnelse från samma källor, hvarifrån de klandras, Rigtig fosterlands-känsla uppkommer förnämligast derigeuom, att Landtman och Stadsman äro förenade, likasom kropp och själ.
Endera upplöst, är det hela söndradt; eller som två syskon, de der låta hvarandra behålla sitt, utan minsta åtrå att förnärma hvarandra.
Genom en sådan förening skola alla misshälligheter och partier försvinna, Staten vinna styrka och trefnad, samt endrägt i handling och beslut framträda till befästande af närvarandes och efterkommandes väl.
Men jag vill afbryta detta ämne och närma mig det, som utgör Höglofl, Utskottets föremål: grun derna för den blifvande Tull-Taxan. dag tillstår gerna min okunnighet örn i38 Bil. till Eevillnings-Utskottets Bet.
N.o 27*. valet af de rätta, samt mindre skicklighet att uppgifva och urskilja dem från de skadliga, och i sådant afseende liar min beslutenhet stannat deruti, att den ena näringsgrenen i Samhället bör skyddas likaså väl som den andra; och af dessa åsigter bär min öfvertygelse blifvit stadgad: att
Närings-idkaren bör vara äfven så fredad från intrång, som Jordbrukaren och Bergsmannen.
Må man invända häremot livad som helst, bäll jag ej öfvergifva den lankan, att för Sverige är det ännu för tidigt upphäfva Prohibitiv-systcmet i allo, eller att antaga en så kallad Skydds-tuli i stället för Förbud.
Mina motiver härtill bestå i det begrepp jag fattat om Tullförsnillning och Lurendrägeri.
Tullförsnillning anser jag uppkomma, då en ringare vara angifves för en bättre, eller ett mindre parti för ett större; men Lurendrägeri, när Tullen helt och hållet förbises.
Genom en stadgad hög skyddstull fö-, rekommes, i min tanka, aldrig Lurendrägeri.
Det enda, som dervid vinnes, är ombyte af benämning; ty blir, sorn sagdt är, $kydds-tullen hög, så lurendrägas lika mycket; och utsättes den för låg, förfelar den det åsyftade ändamålet:
Fabrikernas vid** magthållande och vidare uppkomst.
Bil. till Bcvillnings-Utskottets
N.o 27. i3g Icke eller hafva andra Stater i Europa lemnat Svenska Fabriks-idkare reciproque införsels-förmoner af sina tillverkningar J tvärtom, de förekomma införsel deraf genom det noggrannaste iakttagande af en och annan behöflig
Svensk products-artikel; och jag kan ej inse, hvarföre Svenskarne skola vara mera liberala an andra Nationer, hvilka icke besväras med så stora och svåra natur-hinder för utöfningen af deras yrken, som den Svenska, Då jag således icke har kunnat dela lika mening med Utskottet i principerna för grunderna till Tull-Taxan, kan jag ej eller förena med min öfvertygelse, att artikeln Koksalt är den, som främst borde komma i åtanka till förhöjd tull, utöfver luxe och öfverflöds-varor.
Hvar och en känner och vet, att Salt ej är Landets egen product, utan måste, såsom en nödvändighets-vara, utrikes ifrån införskaffas, hvartill Stapelstäderne varit ålagde ett visst qvantum årligen, vid ansenligt stadgadt vite för -uraktlåtenheten deraf.
Jag hade derföre snarare väntat nedsättning å denna artikel, än förhöjning ifrån * jio Bä. till Bevillnings-Utskottcts
IV.-o 27. 3a sk. till 36 sk. tunnan, hvarigenom Koksalt fått en tullafgift öfver 28 procent, utom j5 procent convoy-afgift rn. m., och alltså nära den skydds-tuil, som blifvit stipulerad till fredande af inhemska fabricätiouer och produetioner, då luxe- och öfverflödsartikel r deremot endast äro belagde med 26 å 20 procent, samt derunder, derföre att Salt ej kau lurendrägas.
Elter mitt begrepp örn rätt och billighet, är en sådan taxation rakt stridande deremot, enär i öfvervägande får komma, att Salt erfordras till allt, till och med Brödet, lifvets första behof, hvartill Salt således intager ett oskiljaktigt rum.
Det andra skäl, som blifvit anfördt, till stöd för förhöjningen, att den ej drabbar Importeuren, utan Consumenleil, hade jag tänkt förbigå, men då ett sådant skäl ej blifvit afsedt för alla öfriga införskaffade varor, så inser jag icke eller, hvarföre det mera skall gälla för Salt än allt annat.
Importeuren får i alla fall vid Saltets erhållande och efter skedd ullastning genast erlägga Tid leii, som, först en lång tid derefter, åter ingår, ofta med förlust deraf, genom varans fall och undermål efter utminuteringcu.
Vid artikeln Spannmål har jag ock Bil. till Eevillnings-Utskottets Bet.
141 kommit i skiljaktig mening med Utskottets pluralitet.
Icke mindre än någon annan, afser jag afven' så väl skydd för Jordbrukaren, som Näringarne i allmänhet; men jag kan derföre ej afvika från enlighet i grunderna mera för den ena än den andra.
Med gillande af principen, att en fixerad tull å Spannmål bör i Taxan ega rum, kan jag dock icke godkänna de deruti stadgade pris, emot de gångbara, och yrkar derföre deras nedsättning lill de verkliga nu gällande, om Tullen skall fixeras till 5o procent.
För Öfrigt förenar jag mig i allo med Herr Borgmästaren Ålund, under anhållan, att denna reservation må Betänkandet till Rikets Ständer få åtfölja. lito Erik Persson från Gefleborgs
Lin och Linneväfnad anser jag erfordra en lika Skydds-tull, sorn Spannmål, och det så mycket hellre , som erfarenheten visat , det brist på Spannmål oftare inträffat, än brist på Lin och Linneväfnad inom Riket.
Dock har Utskottet trott sig höra bestämma 5o procent å införsel på Spannmål, men för Lin och Linneväfnad blott 142 Bil. till Bevillnings-Utskottets Bet.
N.o 27. 33f procent, hvilken princip af Tänkaren ej kan erkännas, emedan den ena Rikets Province behöfver lika skydd, som den andra, Hvad införsel-tullen å Salt och Caffe beträffar, vädjar jag till Allmänhetens bedömande, om det är rättvist, att bestämma en högre Tull å det förra, som är en oundviklig nödvändigliets-vara, och en lägre på det senare, som med skäl borde få beräknas bland öfverflöds-artiklar.
Emot Utskottets pluralitet får jag äfven reservera mig i hvad sorn rörer den höga Export-Tullen å Tack-jern, emedan jag ej häruti kan instämma.
Väl erkänner jag, att förädlings-vinsten bör inom Riket behållas, men icke på Bergsmannens bekostnad; utan bör Tullen å Tack-jern så bestämmas, att Tillverkaren kan detsamma exportera, då han ej af Bruksegare kan erhålla ett pris, som svarar emot möda och kostnad. 12:0 Fale Burman från Norrbottens
Jag förenar mig med Borgmästaren Alund, i synnerhet i 2idra punkten af hans anförande, eller i den åsigt, att sådana varor, hvilkas införsel är skadlig för Landet och Näringarna, och derföre hittills varit förbjudna, äfven nu måtte beläggas med förbud; emedan jag anser alltför höga Skydds - Bil. till Bcvillnings-Utskottcts Bet.
N.o 27. i4'i tullar snarare motverka än befordra ändamålet.
x3:o Tafve Larsson från Christianstads
Då den af Utskottet föreslagna Tull å Humla, i min tanka, icke innebär tillräckligt skydd för denna Landtmanna-näring, reserverar jag mig emot förslaget i denna del, ocb yrkar, att
Införsels-tullen derå måtte åtminstone fördubblas.
De till detta Betäckande hörande , genom Bevillningsutskottets försorg tryckte, Allegater aflemnas i serskildt Häfte.
STOCKHOLM, tryckt i Ecksteinska Tryckeriet, 1829. Bevillnings-Ulskoltets Utlåtande N;o 28. i N:o 28.
Ånköm deii Qtde Juna i83§; Utlåtande, i anledning af de vid Betänkandet ovi Grunderna får den blifvande Allmänna Bevillningen samt får värdering af fastigheter inom Rihs-Stånden gjorde anmärk* ningar.
Samtlige Riks-Ståndert hafva återremitte» fat Betänkandet, N:o 7, om grunderna för Allmänna Bevillningen samt för värdering af fastigheter; hvarvid tillika åtskilliga an* märkningar blifvit framställda, dels mot Utskottets Betänkande, Nio 8, Öfver Casper JVijkmans Motion om Bevillning för hvarjehanda öfverflöds-varof, hvilket blifvit återremitterad t från Högloil.
Ridderskapet och Adeln Samt Hedervärda Bonde-Ståndet, dels ock emot det endast från Högh Ridderskapet och Adeln återlemnade Betänkandet, N.-o 9, angående Prosten Sijvertssons och Bih. lill R.
Prot. 1828 och 182g. 5 S. i Afd. 2 B. a: dr a Häft. t a Bevillningt-UtskotteU Utlåtande I\T.o 28.
Casper Wijkmans Motioner om beskattning för Kortspel.
Enär sistnämnde tvänne Betänlcanden angå ämnen, hvilka ega gemenskap med Bevillnings-grunderna, och blifvit i sammanhang dermed inom Riks-Stånden behandlade, anser sig Utskottet på en gång höra upptaga och besvara hvad emot dessa är vordet anmärkt.
Då Utskottet i Betänkandet N:o 8 afstyrkt förslaget att med Bevillning belägga förbrukningen af åtskilliga öfverflödsvaror, har deremot en Ledamot afHöglofl.
Ridderskapet och Adeln anmärkt, att, enär ifrågavarande Bevillning, under den tid den erlades,inbringadeårligennära i5o,ooo R:dr, hvilka egentligen erlagts af de förmögnare classerna, det vore besynnerligt att afskaffa denna afgift, för att bäras af alla classer gemensamt, hvadan, såsom en rättvisa emot folket, blifvit hemställdt omåter upplifvande af detta bevillningssätt, med den modification, att de så kallade små titlar, hvilka leda mera till besvär i verkställigheten än något lönande resultat, måtte afskaffas och afgiften inskränkas till förbrukningen af Vin, Caffe och Socker, på det sätt, att hvar och en, som angaf sig att nyttja vin, skulle erlägga 2 R:dr, samt för bruket af Bevilltiings- Utskottets Utlåtande N.o 28. 3 caffe och socker 1 R:dr.
Denna afgift vöre ringa för dem, som gåfvo sig dessa njutningar; men då deras antal kunde antagas till i5o,ooo, funnes härigenom en tillgång för betydlig, håde att lossa från de classer, som ensamt borde hära dem, och att för Staten eftergifva; hvarjemte åtskilliga Ledamöter ansett lämpligt och nyttigt, att i allmänhet med serskild Bevillning belägga öfverflöds-artiklar.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet har en Ledamot förment, det bruket af utländska öfverflöds-varor föranleder till stora olägenheter, såsom fattigdom, otillräcklighet af Embets- och Tjenstemäns löner m. m.; men, enär vanan af sådana artiklars bruk icke medgåfve ett tvärt afbrott, borde detta onda till en början endast minskas derigenom, att njutningen af allt utländskt öfverflöd, från och med det finare till och med det gröfre, belädes med en lämplig afgift; och hafva flere Talare yttrat enahanda åsigter > samt desto hellre tillstyrkt serskild beskattning å öfverflöds-varor, som deras import, på sådant sätt, torde, i någon mon, minskas.
Utskottet finner deremot, å ena sidan, att
Moliverna för dess redan i ämnet yttrade mening icke blifvit vederlagda derigenom, att en Talare förnekat dem ett af Bevillnings-Utskotlels Utlåtande N.o 28. erfarenhet bekräftadt vittsord, och anser det, å der\ andra, för tvifvelaktigt, om af-, giften å öfverflöds-varor skulle, på sätt man lörment, nästan uteslutande träffa de förmögnare, utan synes det mera troligt, att beskattningen i stället skulle allmänt och mest kännbart bäras af de mindre förmögna classerna, ibland hvilka ett stort antal personer, nu mera, nog allmänt nyttja dylika artiklar, till ex. socker och caffe; och då härtill kommer, att det, enligt hvad en Talare yttrat, möter oöfvervinnerliga hinder, att, vid en direCt beskattning å dessa artiklar, Uppdraga gränsen emellan och bestämma serskilda afgifter för en större eller mindre förbrukning; så linner Utskottet sig desto hellre böra ytterligare afstyrka den ifrågaställda allmänna Bevillningen för bruket af utländska viner, caffe, thé, m. m., Som ofvannämlide Betänkande redan blifvit af Högvördige Preste- och Vällofh Borgare-Ståndet antaget; hvadan Utskottet, i sådant skick, får öfverlemna ärendet till Höglofl.
Ridderskapets och Ådelns samt Hedervärda Bonde-Ståndets hufvudsakliga pröfning.
Utan afseende på Utskottets afstyrkande förslag, har en Ledamot af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln ansett, att hvar och en, som nyttjar kort, borde derföre erläg - Bcvillnings-Utskottets Utlåtande N.o 28 5 ga 2 R:dr B:o, hvilket föranledt till återremiss af det i ämnet under N:o g afgif11a Betänkande ; men som detsamma redan blifvit af de trenne öfriga Respective RiksStånden bifallet, får Utskottet härmed sådant hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln YÖrdsamt anmäla.