Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har därvid funnit, att ett visst intresse för sjukvårdens förbättrande i senare tid gjort sig gallande .å, flera orter, och att i synnerhet vid större skgverk,.
bruk okh fabriker, upprättade af bolag, be- redvillighet att (znslti nödiga medel kan påräknas.
Här och där anträffas ock varmhjirtade - kvinnor, som frivilligt, af ren manniskokarlek, %gna sig å t sjukas v k d, och stundom f ör detta andamil genomgatt en grundlig sjukvirdskurs.
Nar nu allt detta hinner ordna sig och framför allt, nar sjukstugorna blifva stallda under uppsikt af yrkeskunniga, varmhjärtacle och till karakteren lämpliga sköterskor, då, äro de första stegen tagna till en reform, som man hoppas måtte, under nitiska och manniskoälskande läkares hagn, småningom kimrna vårt lands aflagsnare och glest bebygda orter till godo.
Har ar arbete både för bemedlade kvinnor och för sidana, som.
arbeta för sitt bröd: ' Saken blir nog bhde svir och mödosam a t t.
ordna såväl som att utföra, men det galler också ingenting mindre än att höja sjukvården och hälsotillståndet hos en betydlig del af den arbetande befolk- ningen i vikt land.
Ingenting stort vinnes utan offer; och blickar.
man aldrig så, litet djupt in i arten af denna- upp- gift och i den nöd och de lidanden, den afser att lindra,,
sa känner man sig gripen af den som af en kärleksplikt - ett Guds bud till dem, som ännu icke upptagit en lifsgar- ' ning - att har finnes srbete i hans tjänst.
Att angif va f örutsättningarna för och betydelsen af ett arbete i nämnda riktning har varit afsikten med ofvan-, staende rader, och att efter bästa förmåga biträda vid arbetets ordnande, skall vara Förbundet en gliidje. '
, asselde.
Skriftliga meddelanen i ämnet torde adresseras till Fru S. L-d Adlersparre, 2 5 Tunnelgatan, Stockholm.
Dessutom ku~iiia upplysningar erhallas, s &amp; väl muntligen som skriftligen, genom Fredrika-Bremer-Förbundets byra, 5 Malmtorgsgatan, Stockholm. '
Något om aftonklubbar för mbriks-.
~ o i d o n; mars 1892.
Det ofantligt stora antal unga flickor - öfver 150,000 ensamt i London - som har arbete i fabriker, nödvändiggör inrättandet af en mängd klubbar, där dessa flickor kunna bllbringa sina aftnar efter sitt oftast hårda och enformiga daparbete.
Men, inviiiider säkert mången, de hafva ju sina hem, livarför ej tillbringa sina lediga stunder dar?
Hvarför bringa till stånd något, som drar iingdomen f r i n hemmen?
.Denna invändning förefaller nog .riktig.
Men låtom oss be- tänka, livad sorts liein det gr, so111 i allmanhet s t i dessa flickor till buds.
E t t eller t v i smk rum, dar i de allra flesta fall en stor familj a r hoptriingd, och dar ofta enasupig far gör sig både hörd och ' kand nar lian kommer, hem från krogen, där småsyskon stoja och skrika eiler där kanske ' nigon faniiljeinedlein fyller 112ilften af det lilla rummet med asktillverkning, madrasstoppning eller dylikt skrapande hemarbete, som.
har ar så vanligt.
Hvad trefnad, hvad uppbyggelse eller &amp; ad hvila kan den iin ' ga flickan finna i ett &amp; dant lieni, afton efter afton?
Hvad blir följden då hon iiteslutande ar hiinvisad till ett liein af detta slag?
Hon,.
- skaffar sig, bekantskaper,, som hon.
följer på, allt annat än upp- lyftande ilöjen, hon kommer i diiligt sällskap ocli ar snart inne i det utelif, som vanligen leder in på förfallets liitande plan.
Det berättigade i nöjet, ja, ' den mänskliga naturens oafvisliga behof af rekreation efter arbete, kan ej resonneras bort och måste väl beaktas af alla, som med fraingang vilja verka för förbiittrandet af de arbetande klassernas lifsvilkor.
Hvarför skulle shdana naturliga yttringar af ungdomssinnet so111 lekar, sång, dans in.
vara så all- männa och så nödvändiga endast för de högre klasserna?
Hvarför skiille ej de flickar, so111 arbeta på fabriker, efter slutadt enformigt dagsarbete behöfva en rekreation, sådan, som ges i sällskap ined jämnåriga, vid ett lätt handarbete under gladt sainspr %k?
Hvarför skulle hon ej finna nöje och uppbyg ' gelse i att åhöra ett populärt föredrag eller en uppläsning, att deltaga i sångöfningar eller i klasser i historiska och naturvetenskapliga ämnen, i dans, gymnastik, lekar in.
in.?
Kanske ar vikten och nödvändigheten af a t t möjliggöra detta ingenstädes så allmänt insedd som i England, och allt detta st %r också den engelska fabriksflickaii till buds.
Ofver allt finnas ' arbetsklubbar af många olika slag och grundade p % mer och mindre skilda principer, me11 alla verkande för ett mål: den unga flickans andliga, sedliga, inoraliska och fysiska höjande, och därigenom beredaiii3et af en bättre grund för kommande släkten.
E n del klubbar äro anlagda p&amp; en strängare religiös basis - dock ej sh, att icke lekar ocli nöjen äro tillåtna, om än dansen möj- ligen anses allt för hetsande; - och ägna en eller par aftnar i veckan åt biöelklasser o. s. v., under det att andra, utan att för- summa det religiösa elementet, gifva större spelriim iit sömnad, lekar ocli dans.
Den stilla engelska dansen visar sig i saiining som ett utmärkt uppfostringsmedel, och en aftons dans i veckan, med nödig unde&amp;sning och tillsyn, verkar på samma gång som en liälsosam exercis och ett uppfriskande nöje.
MAnga klubbar liafva sina egna hus, nien de, soin ej beflnna sig i s % god ekonomisk ställning, få fritt begagna f~lkskolelokaler.
Alla ' söka att göra lagenlieten så treflig ocli hemlik so111 möjligt; så finnas för skohiiinmen stolar, bord med dirkar att tillgå, och äfven taflor att för aftonen hänga upp på väggarna.
De flesta klubbar äro understödda af föreningar, men inedleininarne betala dltid en lag veckoafgift, t. ex. en penny
Nu kommer fragan, äro dylika klubbar lämpliga och nödvändiga i Sverige?
Visserligen ej i samma grad som här i England, men utan tvifvel skulle ett allmännare införande af dylika aftonklubbar ntöfva ett välgörande inflytande på de många unga flickor, som nu i Sverige söka och finna arbete i det ständigt tillväxande antalet fabriker.
Med fabriksarbetet följa lediga aftnar, ett kamratlif, som kanske ofta ej ar af upplyftande slag och en sjtilfständighet, som den unga flickan ej äger så länge hon har sin verksamhet i hemmet elier som tjänande i andras hem.
Hon kommer snart att i viss grad ifskudda sig,hemmets inflytande och lita på sig sjiilf.
Hvar skall hon då finna det stöd, den ledning hon så väl behöfver, motvikten till det daliga infly- tandet af instangd, enformig verksamhet eller af gatdifvet?
Om genera- tioner få lefva detta lif utan hjälp af förädlande inflytande, uppstbï ett förvildadt släkte.
Här i England hade det hunnit blifva ofantligt manstarkt innan aftonklubbarna för omkring 12 å r sedan sattes i g&amp;ng.
Men det a r bättre att ej låta det gå så långt, ty arbetet Blir då så mycket svårare och hårdare, en daglig erfarenhet bland dem, som arbeta har bland Londons visserligen intelligenta och rakna, men till sätt och seder ofta råa och förvildade fabriksbefolkning.
Ofver densamma har kyrkans presterskap ingen makt, det är blott fräls- ningsarmén, som genom sitt starka element af glädje bch sang, kan lyckas draga m h g a till sig.
Men, som sagdt, en val organiserad aftonklubb kan uträtta ofantligt mycket både - förekommande och räddande.
Och är det ej vår skyldighet, vi, som njuta af alla civilisa- tionens frukter, att återgälda något till dem, som för listadkommande af hvad till vår bekvämlighet och vårt nöje hörer föra ett hhrdt, sträfsamt lif 3 J a g skulle därför vilja säga till dem, som aga tid och krafter att &amp; taga sig något sådant: e n e n däråt ert lefvande intresse, och gören det snart.
I kunnen därigenom rädda många unga själar f r h fördärfvet, hjälpa till a t t bilda goda Iiustrur och mödrar, att Böja moralen hos den kvinliga ungdomen och därigenom ett koinmande släktes.
I kunnen göra oberäkneligt godt å t andra, och pk samma gång oberakneligt godt åt er själfva.
Detta arbete skall gifva er ett - större och högre intresse i lifvet, en sannare glädje an hvad ett lif hufvudsakligast för eget gagn och egna nöjen någonsin kan gifra.
Och de nöjen, som sedan bjudas eder, skola kännas mångdubbelt glädje- fullare efter det ni till andra bringat nöje och nyttiga kunskaper.
En viktig sak ar, att dessa klubbar äro öppna alla hvardags- aftnar, fastän ingen af flickorna hvarken kan eller bör infinna ' sig
hvarje afton,.
utan borde tillhållas att ägna en eller flera kvällar i O veckan till hjälp i hemniet.
För att grunda en aftonklubb fordras först och främst energi och kärlek till saken, därnäst insikter.
De förstnämnda bo inom oss sjalfva, men inmterna erhållas bast genom att se och studera hvad.
andra gjort före oss.
Och detta kan ingenstädes bättre ske an i London, ty h ä r, finnas khibbar af alla slag och dessutoin en rik lit- teratur i ämnet.
E n kännedom af förhållandena i sveiige är i viss grad nödvändig att aga på förhand.
Bästa tiden är november, december, januari, april, maj och juni, emedan julfester ' och sommarutflykter äro af intresse att vara med om.
Med glädje skulle jag vara behjQplig i alla afseenden, eifva anvisningar samt introduktioner, Iivnrlielst sådant beliöfves.
I ' East-End är naturligtvis det rikaste arbetsfältet; jag vill därför tillråda a t t bo där, och tror mig kunna iitlofva en tid, rik på intressanta iakttagelser ocli intryck för hela lifvet. '
A ~ Z ~ FZeetz~.oocZ-De~Zy.
ZGC ' Till ofvanstående belijärtansvärda artikel af mrs Derby vilja vi tillagga nkgra ord.
Den verksainhet för beredande af sjalsbildande och föradlande aftoiiniiderliållniiigar åt fabriksflickor, Iivaroin den varm- hjärtade artikelförfattarinnan talar, saknar ej sitt motstycke hos .oss, eliurii densainina ej nått en utsträckning, motsvarig de stora engelska.
stadernas.
Vi vilja endast erinra om en i föregående argång af Dagny synlig uppsats om » Kristliga Föreningen af Unga Kvinnor)), hvilken föien.ing har till en af sina förnämsta syften att sammanföra unga flickor, sysselsatta i fabriker, atelierer ocli butiker, efter slutadt dags- arbete till gemensamma bönemöten, syklasser, musiköfningar och dylikt.
Denna föreningens verksamhet, som dock uteslutande stöder sig p&amp; religiös grund, a r ganska vidtoinfattande, och 2 aftonsamkväm w hållas af dess niedlemmar vissa dagar i veckan inom särskilda lokaler i flere, af liiifviiilstadeiis församlingar.
afven i landsorten verka mellan 20.
ocli 30 grenar af samma förening.
, Den af fru Elisabeth Nyström, född Roseniiis, år 1880 stiftade.
fören inge ii för sömmerskorw, hvars andamkl ar att befrämja hand- arbetande kvinnors bästa, iitöfvar afven, allt sedan sitt stiftande, en verksamhet motsvarande den af mrs Derby omnämnda.
Föreningen kan visserligen ej sagas ha bildat någon rklubbw och äger ännu ingen egen lokal, men samkväm hållas af densamma .en söndagsafton i hvarje m h a d Iios privata personer, hvilka godhetsfullt inbjudit förenings: 8
medlemmarna.
Under dessa aftoniinderliållningar, som omfattats med " stort intresse, Ilar tiden upptagits med en bibelstund, föredrag i något lärorikt ämne, musik och sång, delvis af en inom föreningen bildad ' sångkör, livarefter tedrickning afslutat aftonen.
Efter hvad vi hafva .oss bekant, har man dessutom i Stockholm börjat ' ordna samkväm af bildande, men mer världslig art, mellan arbetande kvinnor af alla samhällsklasser, om hvilka samkväm vi niöjligeq framdeles blifva i tillfälle att lämna närmare upplysningar.
Detta i allra största korthet.
en antydan om hvad som äfven inom denna sida af kvinnorörelsen i v&amp;r hufvudstad blifvit uträttadt.
Tyvärr sakna vi liknande uppgifter från landsorten, där det säker- ligen inom månget samhäl1e " verkas med nit och intresse.
för samma g o d a id&amp; Men att, i betraktande af det oeihördt stora arbetsfältet, ännu mycket, Aterstår att göra, att det ännu inom detta område finnes stora sträckor obruten inark, som väntar på att uppbrukas af den varmhjärtade människovännen, diirom kan val ej vara något tvifvel Vi kunna därföre ej annat än p i det lifligaste ömka, det den vänliga maning, som sändes oss från den stora världss ' taden af en vår lands- maninna, ej skall förklinga ohörd.
Kvinnans politiska röstrtitt inför engelska underhuset.
Det var 1867, som i engelska underhuset för första gången förslag väcktes om politisk rösträtt för kvinnor.
Förslagställareii var John Stuart Ilfill.
Under det fjerdedels sekel, som sedan dess för- flutit, har frågan flere gånger åter varit uppe på parlamentets dag- ordning, och en gång, 1885, lyckades det till och med dess vänner att genom öfverraskning få en motion igenom i .andra läsningen, men oaktadt allt detta har den ännu ej funnit sin lösning.
D&amp; en frliga af storpolitisk betydelse, en fråga, som rör natio- nens lifsintressen, upptager statsmännen ' och delar represe,ntationen i två bestämdt skilda liiger, händer det vanligen, att frågor, som röra nhgon särskild samhällsklass och rakna såväl anhängare soni mot- stindare inom.
de ' båda motsatta partierna, undanskjutas, dels därföre. '
, a t t den stora frågan så uteslutande behärskar allmänna intresset, dels för a t t icke partidisciplinen måtte rubbas.
Så liar det gått i Eng- land med en inängd frågor, däribland afven den o111 kvinnans röst- ratt, ' allt sedan Gladstone vid de senaste allinänna salen * sommaren 1886, skref själfstgrelse (liome Rue) för Irland främst på sitt program.
Nya allmänna val stå nu åter för dörren, och de konservative, som under sitt sexåriga regemente sett sina leder betydligt glesna, och ha starka skäl att frukta att komma i minoritet ' i det nya ander- huset, söka att på alla satt stärka sin position ..
Det &amp; r icke ovan- ligt, att de engelska konservative vid dylika tillfällen, för att öka sin popularitet, på sitt program upptaga iiiigoii reforinfråga, som från början utgått från de liberale.
Förslaget om kvinnors rösträtt, so111 först viicktes af den radi-.
kale ' Stuart Mil1 och understöddes af liberale s&amp;soin Henry Fawcett, räknar nu iner sina förnäinste anhängare bland de konservative.
Pre- mierkinistern lord Salisbury förklarade sig för några månader sedan beredd a t t gppställa den.
på det konservativa prograiiimet, och dess förnämste förkämpe i underhuset ä r de konservatives ledare därstädes, lord Sa1isbui; ys systerson, förste skattkaminarlorden Arthur Balfour.
Det var afven en konservativ, sir AlBert Rollit, som under inne- varande ptirlainentssession framlagt en bill att alla kvinnor, Iivil$a.
aga koinmiinal rösträtt, skulle erliålla rätt att deltaga i ' parlainents- valen.
Kommunal rösträtt äga sedan 1869 de kviniior, livilka fylla de lagstadgade vilkoren, och .deras antal uppgår till ungefär 900,000, ungefär en sjundedel af samtliga valberättigade.
Sir Albert Rollits bill var iippstiilld på ynderliiisets dagordning för onsdagen den 27 april.
Jämt åtta dagar förut iitkom i London en broschyr af de liberales ledare Gladstone.
Under formen af ett öppet bref till den liberale underliusledanioten Samzcel Smith uttalar sig liar den åldrige statsmannen, uppliofvet till senaste reforinbill, hvarigeiioin rösträtten utsträckts till ett par iiiillioiier af &amp; orbritan- niens manliga inv&amp;nare, bestämdt mot dess utsträckande till kvinnor.
De skäl Gladstone anför mot den föreslagna reforinen iiro af flere slag.
E n inkonsekvens och afveii svaghet i förslaget vore, att endast ogifta kvinnor och enkor kunde erliålla rösträtt, då fainilje- mödrarna dock i många fall borde vara bäst kvalificerade och inest berättigade till detta privilegiuin.
Röstratt for kvinnor hade ej ännu blifvit något allmänt kändt beliof, till och med ' blland de närmast in- tresserade, bland kvinnorna sjalfva, vore det långt ifrån pluraliteten, som fordrade rösträtt.
Den nödvändiga följden af att kvinnor erliölle ' '. '
' ' ' ' s,
O rösträtt till parlamentet blefve, att de skulle få sate och stamma där- städes samt ratt att bekläda statsambeten.
Vidare uttalar Gladstone sin fruktan för att kvinnans indragande i de politiska striderna kunde demoraliserande inverka på den kvinliga karakteren.
Denna skrift fr %n de liberales högt aktade ledare verkade som en tandande gnista på både vänner och fiender till förslaget.
Peti- tioner uppsattes, namnunderskrifter i tusental anskaffades, möten, daraf några mycket stormiga, höllos.
Så val till frågans anhängare som dess motsthndare inom underhuset utskickades 3whips~ (kallelser), hvari de uppmanades att punktligt infinna sig vid sammanträdet den 27 april ocli rösta respektive för eller mot sir Albert Rollits bill.
Dessa d i p s voro undertecknade med flere af de bhda stora parlamentariska par- tiernas främsta namn.
Klockan fem minuter öfver 12 middagen den 27 april tog de- batten sin början.
Gladstone hade samma dag hterkommit till London efter påskferierna f ö r.
att nuvara vid sammanträdet.
Han anshg dock förrr !odligen, att lian i sitt bref till Samuel Smith tillriickligt angifvit sina skäl emot förslaget och lämnade darföre %t denne och andra billens motståndare att bekämpa den.
Och det gjorde de afven med känsla och öfvertygelse.
De an- förde mot förslaget inånga af Gladstones skal ocli många andra dess- utom.
De framställde billen som det mest revolutionära, förslag, som förekommit i vår tid, som en början till den britiska nationens förfall.
D e anförde citat ur den heliga skrift, ur Gibbons romerska historia, nr Miltons %Förlorade paradisip.
De skildrade i mörka färger de yttersta konsekvenserna af billen, huru kvinnor skulle sitta i parla- mentet, blifva ministrar, domare, biskopar.
De talade om k~innornas benägenhet för ytterligheter, i följd hvaraf de, utrustade med politiska rättigheter, i synnerhet skulle stärka ytterlighetspartierna, de klerikala % ena sidan, socialisterna il den andra, talade om deras motvilja för politik, deras ringa fysiska styrka., deras öfverdrifna känslighet.
Äkten- skapsfrekvensen, som redan var i sjunkande, skulie, om billen blefre lag, and % ytterligare sjunka, liemlifret förstöras, etc. etc. E t t skal mot billen, hvilket från flere håll framdrogs, var att kvinnorna icke behöfde erhålla nfigot direkt inflytande p % lagstiftningsarbetet, d&amp; redan dessförutan all skyldig rättvisa vederfares dem från lagstif - tarnas sida.
Förslagets anhängare voro emellertid icke sena att vederlagga alla dessa skal.
Förslagställaren sjalf, sir Albert Rollit, hade öppnat debatten med ett glansande tal, hvilket till och med motståndaren
\ 117 ' Smith måste förklara vara det bästa, klaraste och rättvisaste försvar för kvinnors rosträtt han någonsin hört.
I detta tal gendref Rollit på ett dräpande sätt inoståndarnes påstående, att reformen skulle vara revolutionii,r, sainliällsupplösande, någonting, hvars like man ej sett sedan världens skapelse, i det han visade, att kvinnorna i England förr i världen haft så väl politisk som kommunal rösträtt, och anförde exempel p&amp;, huru kvinnor under Plantageneter ocli Tudorer röstat på grefskapens representanter i parlamentet.
Af talarne för billen märktes dessutom den liberale ledamoten Woodall, som under en föregående parlamentssession väckt motion för kvinnans rösträtt, vidare den framstående statsmannen Cozcrtrq, hvilken tillhör det s. k; liberalt unionistiska partiet.
Denne sist- nämnde visade, att det fanns många brister i lagstiftningen rörande kvinnan, livilka helt siikert skulle mer uppmärksammas, om kvinnor hade sin röst med vid valen till parlamentet; såsom exeinpel anförde lian, huru, oaktadt inom textilindustrien flertalet arbetare vore kvinnor, det icke funnes krinliga fabriksinspektörer.
Vidare vore kvinnokönet styfinoderligt beliandladt i fråga om iindervisning, i lagarne om ' skils- mässa ocli i afseende på f6räldrarätten: E n .man ' kande behandla sin hustru så illa, att det blefve omöjligt för henne att fortfarande lefva tillsammans ined hononi, och likväl beröfvades hon, om hon skildes från hononl, hela.
uppsikten öfver barnen.
Man kan nästan säga, att förslagets anhängare behöll0 sista ordet, då debatten, efter att ha pågått i sex timmar, afslöts med ett tal af underhusets ledare Ba (four, hvilken pH ett lika sakrikt so111 talangfullt satt gendref de flesta af motståndarnes skäl.
Det hade från flere håll påståtts, att kvinnorna sjalfva icke önskade den ifrågasatta reformen.
Detta bestred talaren.
I&lt;vinnorna hade genom petitioner, genom allmiinna inöten, genom resolutioner - således på alldeles samma satt som andra orepresenterade sainhälls- klasser p2 sin tid - lagt i dagen sin fordran på rösträtt.
Och livad det beträffade, att den klass, man nu ville skaffa inflytande.
på lagstiftningen, icke hade att klaga öfver.
några iniss- förhållanden, som ej kunde afhjälpas, förrän den finge rösträtt, undrade Balfoiir, om icke många dylika inissförhållanden skulle koinma i dagen, efter sedan kvinnorna väl fått rösträtt.
Om man forskade i parla- mentets urkunder, skulle man snart få klart för sig, att det i all- niänhet varit först sedan en sainhällsklass blifvit röstberättigad, som underhuset insett, att det hade skyldighet att lagstifta för ifråga- varande klass.
' Såväl Gladstone som nästan livarenda talare, som upptsädt inat billen, hade phstått, att kvinnorna skulle demoraliseras genom att del- taga i politiken.
Och dock, erinrade Balfour, hade man bhde från liberalt och konservativt håll under de senaste åren uppinuntrat kvin- norna att taga verksam del i de politiska striderna, d % detta kunde gagna de respektive partisyftena.
Det funnes så väl denokonservativa Primrose League, där fruntimren spelade en viktig roll, som en Women ' s Liberal Unionist Association och en Women ' s Liberal Federation (en iipplysning från en liberal parlamentsledamot, att fru Gladstone vore ordförande i sistnämnda förening, mottogs med allmänt jubel).
Balfour kunde icke nog förvha sig öfver, att liberale kunnat Iiklla s % konservativa tal.
De hade anfört de flesta af de skäl, som i alla tider af konservative ' begagnats emot rösträttsreformer.
kunde icke förstå, att politiker, livilka bland de förnänista ' punkterna.
på sitt program ställt fordran 2En man, en rost^, kunde uppträda mot ett förslag, som afs&amp; att gifva rösträtt at en af smhiillets v u - digaste klasser, en klass, soin dessutom uppfyllde den medborgerliga plikt, hvilken hittills varit vilkoret för rösträtts erhhllande.
Denna medborgerliga plikt vore icke, &amp; som en talare p ~ k t ~ t militärtjänst, t, ty huru &amp; inga män skulle icke d&amp; vara beröfvade rösträtt - utan skatteplikt.
Det vore icke utsikt, yttrade Balfour till sist, att billen denna gång skulle g % igenoni, men frågan om kvinnors rösträtt skulle komma igen hvarje gång det blefve tal om vidare utsträcknkgar af röst- rätten för män, och denna fråga skulle icke då kunna undanskjutas såsom ett blott hugskott af några fantaster.
Vid omröstningen förkastades sir Albert Rollits förslag med 175 röster mot 153.
Sistnämnda siffror är det högsta antal röster, som hittills afgifvits i underhuset för politisk ' rösträtt åt kvinnor.
En f&amp;eltisningsturn6 med amnet: ~Hemlif i Sverige .. ' New .York, mars 1892. '
I .Amerika sköter en offentlig talare sällan sina egna aff ärer.
Gör lian det, så trasslar han snart nog in sig och kommer på obe- stånd, ty få snillen äro på samma gång utrustade med affärshufvud och praktisk duglighet.
Anvander ' talaren en sekreterare, som sköter affärerna, går det redan bättre, men bast är det likväl och vanligast.
att låta en lyceum bureau taga saken om liander.
Detta är ett kontor, där det göres affärer med ord ocli visor, tal ocli musik.
B y r h bildar den förmedlande länken mellan allmanheten och människor, begåfvade.
med en eller, annan talang.
31usici, sångare, skngerskor, föreläsare af båda könen och deklainatöy kallas för den skull pH affärsspråket för » talents&gt;.
Berömda man och kvinnor, såsoni Stanley, Patti, Edwin Arnold m. fl.
ha impressarier; dessa stjärnor af första storleken.
rulla kon- traktenligt fram genom landet på sina af agenten förhand utsta- kade banor.
Stjärnor af andra storleken, som Paul du Chaillu, mrs Liverinore, Sam Jones m. fl.
få sina banor utstakade af en lyceum bztreazc, i likhet med &gt;talents-himmelens alla öfriga mer och mindre betydande konstellationer.
Byrån står.
under sommaren och förhösten i underliandling ined komitéer öfver liela landet, köpslår om priset for konserter, soiréer och föredrag, jämkar med datum, puffar för, sina sujetter, sporrar ' p a b l e n s nyfikenhet genom bilder ocli loftal öfver D talenterna w.
ocli upp- sätter s&amp;ui kontrakt ined vederbörande, soin engagerat en W talent w ibland flera månader i förväg.