Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad Herr Prosten sålunda anfört har Lagutskottet behörigen öfvervågat; och finner, att det så vål genom KyrkoLagen, sorn flere sedermera utkomne Författningar blifvit Presterskapet ålagdt, att vaka öfver ordning och sedlighet inom Församlingarne, samt att, till beifrande vid Domstol, hos KronoBetjeningen anmäla sådane förbrytelser, som ej endast genom varningar eller näpst inför KyrkoRädet kunna försonas; och då det, i anledning af en sådan anmälan, endast åligger KronoBetjeningen, att om be. »kaifenheten af den sålunda hos dem aa» *74 Lagutskottet!
Bttånkandetu gifne förbrytelsen göra sig underrättad, utan alt de ovilkorligen äro skyldige att förbrytelsen åtala, så vida de ej finna skål och bevis för handen, följer ock häraf, att en KronoBetjent, på hvars fria bedömande det berott, att förbrytelsen åtala, eller lemna Prestens anmälan derom utan afseende^ icke fean, genom uppgift att Presten varit angifvare, vid Domstolen freda sig från re* conventions-ansvar för ohemult tilltal, eller, på sådan grund, yrka, att Presten skall tillstädeskomma och sin angifvelse i bevis ledaj men ehuru Lagutskottet, på desse skäl, fullkomligt instämmer med Herr Prosten Hagberg, iden tolkning af 1703 års
Bref, som han uti motionerv-framställt, anser likväl Lagutskottet sig icke ega anledning tillstyrka återupplifvande af detta påbud, enär, Lagutskottet veterligen, något annat förfarande än det deruti föreskrifna vid
Domstolarne i allmänhet icke eger rum ; hvilket dock till Riksens Höglofl.
Ständer* vidare pröfning vördsammeligen öfverlemnas.
Ankom den «§ Maji 1825* Betänkande, i anledning af Herr Frosten Hagbergs Memorial, angående , skyldighet för Härads foöfdingar jie, att} Lag Ut ikottets Betänkande», *75 vid hvarje Tings sint, meddela Presterskåpet HäradsRattens Beslut, angående deni, sorn för begångne förbrytelser blifvit tilltalade och sak fållide eller under framtiden ställde, jemte SaköresLangds Extracter öfver de Kyrkan och de Fattige tilldömde Böter.
Herr Prosten Hagberg har, uti ingifvet Memorial till Högv.
PresteStåndet, yrkat den förändring uti Kongl. Kungörelsen den 28 Martii 1811, hvarigenom KronoBetjente och LandsFiscaler blifvit ålagdt, att, efter hvarje Ting, lemna Presterskapet behörig del af HäradsRattens beslut, angående alla dem, som, för brott, blifvit sakfällde, eller under framtiden ställde, tili rättelse för de Betyg, som af Presterskapet utfärdas, att, i stället för KronoBetjente och LandsFiscaler, en sådan skyldighet måtte Häradshöfdingarne åläggas.
Pierr Prosten har ansett Lagstiftarens, med berörde stadgande, åsyftade ändamål icke på annat sått kunna vinnas, helst för Herr Prosten, under dess tjecitetid såsom Pastor, icke skall lyckats att få en enda dylik uppgift, utan skall KronoBetjeningen, till urskuldande åberopat, dels omöjligheten, att, vid Tinget göra sådane anteckningar, dels ock, att de icke hafva tillgång till
DoruBöckerne, för att af dem göra Utdrag ; dock vore det af vigt för Läraren att känna sine åhörares Lagutskottets Betänkandet!, Moralitet, enär han, på sin ÄmbetsEd, skall utfärda Bevis om Personers fregd, hvilka Bevis icke sällan af HäradsRåtten infordrasj i sammanhang hvarmed Herr Prosten äfven fjreslagit, att, i enlighet med hvad Kongl. Instructionen den ic:te April 1815 > för Malmöhus, Christianstads, Blekings, Hallands samt Götheborgs och Bohus
Län särskildt stadgar, afven tor Rikets öfrige Län, måtte iakttagas, att å de bilter, som Kyrkorne, vid HäradsRätten , blifva tilldömde, Kyrkoherden undfår Håradshöfdingens un. derskrefne SaköresLångd, som äfven borde innefatta de Böter, Fattigcassan tillfalla, och hvilken SaköresLångd Häradshöfdingen, utan uppehåll och betalning, efter slutadt Ting, genom KronoFogden eller vid Tinget närvarande KronoBeijent skulle aflemna, eller ock, i fall inga Sakören för året blifvit
Kyrkan eller de Fattige tilldömde, Häradshöfdingen derom vid Tingets slut meddela Bevis; hvarförutan det för Pastor skall vara omöjligt, att bevaka Kyrko- och Fat. tigCassornas rätt* och har detta Memorial, tillika med de yttrander, Herr Professor Lundblad, Herr Doctor Leffler, Herr Prosten Almgren, Herr Professor Fröberg och Herr Biskop Faxe, i anledning deraf afgifvit, blifvit till Lagutskottet remitteradt.
Vid den öfverläggning Lagutskottet, i anledning häraf förehaft, har Utskottet, i afseende pä förra delen af Herr Prosten Hagbergs motion, insett nödvändigheten deraf, Alt, LagUtskottets Bet Ankan den. *77 att vederbörande Kyrkoherdar, dels till råt» telse för de FräjdeBetyg, hvilka af dem utfärdas , dels, i hänseende tili den vård, dem i allmänhet åligger om Sedligheten inom För. samlingarné , erhålla kännedom oni de brött, för hvilka deras åhörare, vid Domstölarré, tilltal as och dömas; och då detta ändamål, efter Utskottets tanka, icke tillräckligen befordras, genom den uti Kongl. Kungörelsen den 28 de Martii lön, KronoBetjente och LandäFiscaler gilne föreskrift, alt, vid hvarje Tings slut lemna Presterskapet behörig del af HåradsBättens beslöt, angående deria* hvilka blifvit för brott fällde, eller under framtiden ställde, helst icke allenast upplysningarna i denna väg blifva ofullständige, fenäf Under Tingen Brottmål förekomma, hvilka, Utan allmänna Åklagares biträde af enskildte Målsegander utföras , och om hvib ka KronoBetjente och LandsFiscalef således ofta kunna sakna kännedom, utan äfven tillsy nen huruvida Vederbörande fullgöra derks åliggande härutinnan, försvåras derigenom, att ett sådant åliggande är på flere Personer fördeladt* så har, med tillika fäStadt afseende på angelägenheten deraf, att enär Personer blifva för brott dömde å annan Ort* än der deras hemvist är beläget, Presterskapet i den Församling, hvartill de höra, må derom erhålla kännedom, Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att, med ändring af Kongl. Kungörelsen den 28 Martii 1811, genom utfärdande Författning, må stadgas:
Att det hädanefter skall åligga Donia* LagUtskottets Betänkanden. 12 178 Lagutskottets Betänkande», ren, vid hvarje Tings slut, meddela KronoFogden fullständig Förteckning på alla dem, hvilka under
Tinget blifvit för brott dömds eller under framtiden ställde; hvarefter KronoFogden skyndsammeligen bör tillställa
Ve» derbörande Kyrkoherdar Utdrag af berörda Förteckning och särskildt, i afseende på dömde Personer från annan ort, insända dylika Utdrag till Konungens Befallningshafvande, för att, genom dess försorg, komma Prestera kape t i de dömdes hemort tillhanda; hvilket senare Lagutskottet anser afven böra af UnderDomstolarne i Städerne iakttagas.
Hvad åter angår det stadgande, som blifvit föreslagit,på det Prestersfespet må kunna iakttaga Kyrko- och FattigCassornas rätt, i afseende på deras andel uti Böter; så enär Häradshöfdingsrue äro vid ansvar ålsgde s genom Kongl. Brefvet den Febr. 5;te I8t7» att tidigt, efter hvarje Tings slut, aflemna SaköresLängd till Kronofogden, sorn har sig viss tid föreskrifven för Böternes indrifvande och redovisande, hvilken redovisning äfven åligger honom, attj inför LandsContoiret, afgifva, och, genom Kongl.
Resolutionen på Presterskapets besvär den 23 September 1741, attj vid hvarje års slut, lemna Gonsistorierne del af SaköresLängden i afseende på Kyrkors och FattigCassors Botes» andelar, har Utskottet, då sålunda å ena sidan någon osäkerhet eller obehörig tidsutdrägt för Kyrkorne och FattigCassorne, att komma i åtnjutande af deras rätt, icke bör vara att befara, och å den andra, Pre» Lagutskottet!
Betånkanden. *79 sterskapefc, genom Consfstorierne erhålla kännedom om beloppet af de Medel, sorn skola redovisas, ansett sig sakna anledning att å motionen i denna del tillstyrka bifall.
Detta éfverlemnas dock vördsamligen till Riksens Höglofl.
Stockholm den ig.-de April 1323.
; N:o 48.
Ankom d. 21 Maji 1823, Betänkande, i anledning af Kongl. Maj-.ts
Nådiga skrifvelse till Riksens Stan• der 0111 ändring uti 5 Cap. 1 §, MissgerniiigsBalken.
Ständer har Kongl, Maj:t täckts aflåta följande Nådiga skrif® velse: Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer angående en förändring i 5 Cap. i §•
MissgärningsBalken | gifven Stockholms Slott den 5 Martil 1825.
Oagtadtden tillförordnade Lag-Commttténs arbeten blifvit med all verksamhet och nit utförde, har likväl förslaget till den nya Lag-Roken, som, i anseende till sia vigt, xner än något annat fordrar en mogen öfverläggning , grundad, så val på theorinus upplysningar, som de beräkningar erfaren* 180 Lag VtskottitsBetänkandeti, heten bjuder, icke kunnat understallas Riksens Ständers granskning vid innevarande Riksmöte.
Då sjelfva CriminalLagen ännu icke hunnit författas, har Kongl. Majit trott sig bora i förväg kalla Riksens Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten, att, vid bestämdt sådane brotts bestraffning, som i 5 Cap. 1 §.
MisgerningsBalken i nu gällande
Lag finnas upptagne, följa mildare åsigter, än de förra Lagstiftarne.
Ledd af sitt hjertås ingifvelse oöh af ett rättvist förtroende till Folkets tillgifvenhet och kärlek; vill Kongl. Majit, för att sätta ofvanåberopade
Lagrum i öfverensstämmelse med grundsatserne för en mildare Lagstiftning, härmedelst uppmana Rikets Ständer, att till Kongl. Majit inkomma med underdånigt förslag , till en förändring af 1 $. 5 Cap.
MisgerningsBalken, hvarigenom, jemte vissa bestraffningsgraders upprättande, det nu stadgade dödsstraffet i detta fall må alldeles uphäfvas.
Kongl, Majit hade, i kraft af 87 §.
r Regeringsformen, kunnat till Riksens Ständer låta öfverlemna ett formeligt förslag, rörande detta ämne; men då frågan angår helgden af dess Konungavärdighet och Majestät, har Konungen heldre velat yttra den ön. skan, att Rikets
Ständer sjelfva måtte afgifva det i sådant afseende nödiga förslag.
Majit är öfvertygad, att Rikets Ständer, i denna dess nu tillkännagifne önskan, skola finna en ny borgen beredd fö* LagUtskottets Bitänkatidtn. de fassa band, som förena Kongl. Maj:t med ett ädelt och troget Folk.
De vid behandlingen af detta ämne i Högsta Domstolen och StatsRådet förde Protocoll bifogas; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest välbevågen.
Denna nådiga Skrifvelse, samt de uti Hagsta Domstolen och i Kongl, Maj:ts StatsRåd hällne, detta ämne rörande Protocoll, hafva af samtlige Resp. RiksStånden, genom ProtocollsUtdrag, blifvit till Lagutskottet remitterade; hvarjemte Lagutskottet fått emottaga de yttranden i ämnet, hvilka inför Höglofl Ridderskapet och Adeln af Herr Grefve F. B. von Schwerin, Herr Grefve A. G.
Mörner och Herr P. G. Cederschjöld, samt uti Vällofl. BorgareStåndet af Herr M.
Baggö blifvit afgifne; hvaraf Utskottet inhemtat, att Herr Grefve Schwerin framställt de betänkligheter vid behandlingen af den proposition Kongl, Maj:ts Nådiga Skrifvelse innefattar, att densamma innehåller en yttrad önskan, att Rikets Siänder måtte till Kongl. Maj:t inkomma med förslag till ändring uti I §. af 5 Gap. MissgerningsBalken, men icke något nytt Lagförslag; att en Remiss till Lagutskottet skulle förutsätta rättighet hos detta Utskott, att väcka xga Lag
Vt skottets Betdnkanden. frågor lill afgörande i Ståndens Plena , eller att framställa förslag, en rättighet, som endast skall Constitutions- och BancoUtskotten tillkomma, samt att, vid jemförelse af 55 §.
Riksdagsordningen, Lagutskottet icke synes kunna lemna annan åtgärd, än att utreda det närvarande förhållandet med ifrågavarande Lagrum och yttra sig, huruvida en ändring synes Utskottet behöflig j i anledning hvaraf Herr Grefven ansett den enda åtgärd, hvilken ifrån Riksens Stånders sida kunde lemnäs, vara den, att i underdånighet för Kongl. Majit anmäla, att hinder mött för uppfyllandet af Kongl. Majus Nådiga önskan ; hvaremot Herr (»refve Mörner anmärkt: att då Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse innefattar icke blott en önskan om ändring uti ifrågavarande Lagrum, utan ock en tillika bestämdt uttryckt begäran, att detsamma måtte förmildras; så skall deri ligga en tillräcklig grund för frågans behandlande; och dl det är blott om gradationerne, som Kongl, Majit icke velat ingå uti en närmare utveckling, men dessa k irna a af Lagutskottet föreslås, har Herr Grefven ansett något hinder icke möta för Lagutskottet, att, med anledning af deu Nådiga Skrifvelsen , handla efter enahanda grunder, som uti andra fall der ändringar i $§,. af allmänna Lagen åro i fråga.
Herr Cederschjöld här med andragande: att hvarje BrottmålsLag består af 2:na sårskilde delar, nemligen Brottets• uppgift och sjelfva Straffet, samt med öfver lettman.- LagUtskottttsBttänkanaen.
183 de åt mera Lagkloke, huruvida det uti i §. 5 Gap.
MissgerningsBalken bestämda straff år Iämpadt efter Brottets beskaffenhet, uppgifvit det förslag, till ändring i den delen af §:o, som innefattat uppgiften på brottet, att i stället för den gamla bestämmelsen af brottet: ”Hvar som lastliga talar eller skrifver något emot Konungen eller Drottningen, eller den, som till efterträdare i Regementet förordnad år” etc., bör antagas:
,,Den som lastliga talar eller skrifver något emot Konungens Person, eller enskildta gerningar, eller emot Drottningens eller Thronföljarens” etc.
På detta sätt har Herr Cederschjöld velat utmärka, att det år Konungens enskildta lif och lefverne, men ingalunda Kongl. Majt:ts Regerings-åt gärder och Författningar , som skola fridlysas för klandret, och jemväl ansett sig hafva förtydligat det äldre stadgandet och deruti klart uttryckt Regeringsformens ande, samt satt detta Lagrum i närmaste öfverensstämmelse med det motsvarande 4 mom. i 3 §. af TryckfrihetsFörordningen , hvarest förbjudes det slags lasteligt yttrande, om den Regerande Konungens Höga Person eller gerningar, elier dess Gemål Drottningen, eller Rikets bestämda Thronföljare; och Herr Bagge har af anförde skäl ansett straffbestämmelsen uti 1 §. 5 Cap.
MissgemingsBalken desto hellre böra bibehållas, som Konungen, genom Kongl.
Brefvet den 25 Sept. 1777 och 25 Regeringsformen har ett öppet fält att låta brott af sådan beskaffenhet röna den i84 LngUtskottets BctHnkanden. skonsamhet, som öfverensstämmer med dess mildhet och den' åsigt, Iran hvilken haa bedömer dylika Lagstridi^heter, Lagutskottet, som noga granskat hvad ej mindre Kongl, Majlts Nådiga Skrifvelse ån de deraf föranledde, ofvananmärkte ytt» randen innehålla, går nu att deröfver sig Utlåta Det tillhör Lagutskottet, att upptaga väckte frågor i Ståndens Plena oqh de Konungens Propositioner, hvilka till Utskottet remitteras.
I anseende till de förra, bör Lagutskottet anses utgöra ett urval af L<*g-* kunnige man inom RiksStånden, hvilka, i mångå fall, med mera sakkännedom än den enskilde Miliona en, kunna, i grund af anmärke brister, uppgifva och utarbeta förslag till ändringar i Lagen; men måste, i afseende pä de lagförändringar, hvilka KonUngen, efter Dess Dogsta Domstols och StatsRådets hörande, föreslår, endast kunna betragtas så, såsom en beredning för RiksStåndens bifall eller afslag, enar 87 §, t Regeringsformen föreskrifver, att Rikets, Ständer böra , efter LagUtdrottets infordrade utlåtande, öfver Konungens Propositioner rörande Lagfrågor, besluta, och sedan Öfverlemna Konungen deras svar uppå Riks-; Salen, om de bifa! 1 it Propositionen,, men skrifteligen genom Talemannen, om de densamma afsiagit.
Enar nu den Nådiga Skrifvelssen icke innefattar ett sådant förslag, som genom antagande af RiksStåndeii Kunnat till L,ag Lagutskottets Betänknndeit.
185 förvandlas, utan i omvändt förhållande ågyftar ett Ständernas förslag till Konungens bifall eiler pröfning, torde Remissen till LaglJ;skottet icke böra anses såsom en ovilkorlig följd af stadgandet i 44 §.
Riksdagsordningen; men då samtelige RiksStånden en sådan Remiss bifallit, och flere deras Ledamöter tagit sig anledning af den Nådiga Skrifvelsen, att till Lagutskottet* pröfning öfrerlemna deras enskildta förslag och meningar, lärer Lagutskottet icke böra undandraga sig, att ingå i pröfning af det lagstadgande , hvari den Nådiga Skrifvelsen har afseende; och anser Utskottet sig härigenom hafva besvarat de af Herr Grefva Schwerin, hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln gjorde och Remissen bifogade anmärkningar.
En Ledamot, Herr Bagge, har på anförde skäl ansett något mildare bestraffningssätt, ån det f Cap. I § MissgerningsBalken för deri omnämnde brott bestämmer, icke böra ega rum J likväl finner Utskottet för sin del, att detta slags brott kan ega så olika gradation, att, i många fall, dödsstraffet vore i strid med den i öfrigt gällande Lagstiftningen; men att dess upphäfvande deremot, för fle svåraste fall, eller sådane förolämpanden, hvilka, under hot och bitterhet yttras inför sjelfva Majestätet, eller direct angå detsamma och innefatta de egenskaper, som i 5 Cap. 1 MissgerningsBalken omförmälas, icke öfverfnsstämde med andra bestraffningar i La* Jgö Lagutskottet!
Betänkande gen, hvaribland må anföras, att, enligt 18 Cap. 8 §)•
MissgerningsBalken minsta våld å Ämbetsman i tjensten straffas med lifvets förlust, och rygtens utspridande i argt uppsåt, sorn röra medborgares ära, efter omständigheterna, med det ansvar, som kommer dödsstraffet närmast, eller landsflygt; hvilken bestraffning jemväl, enligt TryckfrihetsFö rörd ningen eger rum för smådelser emot fremmande Öfverhet, framför hvi lk en det likväl synes, sorn borde Landet3 Egen vara af Lagen helgad.
Vid betraktande häraf, och då denna jemförlighet icke bör af Lagstiftaren förbises, samt den Nådiga Skritvelsen, ehuru åsyftande gradatiorser i bestraffningen, likväl har dödsstraffets afskaffande till hufvudföremål; anser Lagutskottet sig, af de betänkligheter, som möta för bifall till Kongl. Majits Nådiga Proposition i denna del, afven vara hindradt, att tillstyrka lindring för de mindre förbrytelser, söm kunna under ansvarighet inför det ifrågavarande Lagstället hänföras; i anseende till hvilka det correctif eger rum, att Kongl. Maj:t har öppet, dels att anbefalla anställande af åtal, enligt Kongl. Brefvet den 25 Sept. 1777, dels också att, genom mildring, af nåd ersätta det ofullständiga i Lagstiftningen.
Sedan Lagutskottet således trott sig sakna skäl att, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse tillstyrka förändring i LagParagrafen, synes det Utskottet icke lämpligt, att, på grund af en enskild Lagutskottets Betänkanden. 187 Motionärs, Herr Cederschjölds, i följd af den Kongl. Skrifvelsen uppgjorde förslag, dervid bereda ett förtydligande, hvartill, gå vidt Utskottet har sig bekant, någon olikhet i Lagskipningen icke torde gifva anledning; utan tillstyrker Utskottet, att 5 Cap. 1 §.
Balken må oförändrad bibehållas, till dess MissgärningsBalken i hela dess vidd, må varda öfversedd och förbättrad.
Dock varder detta, tillika med en Ledamots särskilda mening, Riksens Högloft, Ständers vidare pröfning, vördsamligen hemståldt.
Utdrag af Protocollet, hållet i Riksens Höglo fl. Ständers Lagutskott den 14 April 1823. S. D.
Föredrogs Kongl. Majtts af samtlige Resp.
RiksStåöden till Lagutskottet remitterade Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer af den 5 sistlidne Martii om ändring uti 5 Cap, 1 5, MissgerningsBalken.
Herr Häradshöfding
Ribbing yttrade: Sedan Kongl.
Majit, med den rätt 87 Regeringsformen Konungen tillägger, i nåder meddelat Riksens Ständer den, från dem samteligen hit remitterade, Proposition om mildring i straffet för lasteligt tal emot Konung, Drottning eller Thronföljare, och äfven finnes, att en Ledamot af Ridderskapet och Adeln, Herr Cederschjöld, föreslå - *98 LngUiskottets Betdnkanden. git huru ändring, efter hans tanka, borde ske, så anser jag för min del, att Lagutskottet, i grund af 33 och 56 §§.
RiksdagsOrdnin en, åligger att detta ärende upptaga och utarbeta.
Vid jemförelse af 1812 års TryckfrihetsFörordning och allmänna Lagen finnes en betydlig skillnad i fråga om yttranderätten.
5 Gap. MissgärningsBalken och 28 Cap. RättegångsBalken bestraffa hardt, ej mindre lasteljgt tal och skrift om Konungen och om Riksens Råd i och för Ämbetets skull, än äfven tadel af Konungens Dom; deremot medgifver TryckfrihetsFörordningen, i slutet af 2:dra och början af g;dje rättighet för hvar och en, att i tryck, gransknings- och reflexions*vis, göra anmärkningar och påminnelser öfver Hög-, sta Magtens Beslut, utan att detta får, såsom tadel eller klander, straffbart anses, Och då på detta sätt allmänna Lagen för brottsligt upptager, hvad som i tal och skrift år lastefigt och tadel, anser GrundLagen i tryck straffhart endast det, som kan komma under namn af smädelig! och skändeligtj enär nu härtill kommer, att obehörigt tal och skrifvande i vanlig rättegångsväg af allmänna
Domstolar dömes efter denna strängare
Lag, men -förbrytelser emot den lindrigare TryckfrjhetsLagen icke ens få af Domstol upptagas till afgörande, förr än efter pröfning af en, till betydlig del af den tilltalade sjelf vald Jury, der minst tvåtredjedelar af rösterne skola förklara ho - Lagutskottets Betätikanden, 189 »om skyldig, under iakttagande af den föreskrift att, ^hellre fria än fälla, alltid me”ra fästa sin uppmärksamhet på åmnets ”och tackans, än på uttryckets Lagstridig» ”het, på skriftens åsyftning än på framställningssättet;” så visar sigen uppenbar orättvisa och missförhållande i vår Lagstiftning, desto märkeligare, som det måtte vara ett större brott, att låta trycka, ån att tala och skrifva , hvad som otillbörligt anses*
Men sorn en ytterligare utveckling af hvad jag nu i förbigående anmärkt, ehuru i närmaste sammanhang med åmnet, likväl skulle sträcka sig längre , än som med LsgUtskottets befattning vore förenligt, så måste jag, för det närvarande inskränka mig, att, i afseende på det fVsmstäidte förslaget, till en särskild Lagföråndring yttra:
Att då det i 5 Cap. 1 §, MissgärningsBalken utsatte dödsstraff för ”hvar som lasteliga ”talar eller skrifver något emot Konungen, ”Drottningen, eller den, som till efterträdare i Regementet förklarad är,” icke kan bortgå , utan att derigenom uppkommer ett missförhållande i Lagstiftningen, som Förnärmar
Konungavärdigheten, då för ringare brott qvarstå straff, vida hårdare än de, som följa för Majestätets förolämpande, och det af Herr Cederschjöld föreslagne uttryck:
Konungens Person i stallet för Konungen , hvarigenom Regerings- och Styre!» 6e*åtgärderne Konungen, såsom enskild frånskiljas, vore vådeligt att antaga, förr ån man 190 Lagutskottets Betänkande^. tillika närmare bestämt betydelsen af och Straffet försmådeliga och skändeliga yttranden öfver desse Konungens handlingar, så anser jag 1 §, i 7 Cap. MissgärningsBalken böra oförändrad förblifva.
Men som å andra sidan icke nekas kan, att sådsne omständigheter kunna förekomma, hvilka påkalla mildring i straff för brott af ifrågavarande beskaffenhet; ty föreslår jag, att, med uppbäfvande af Kongl. Maj:ts Kungörelse och varning emot obehöriga och vrånga omdömen öfver Kongl. Maj:ts Författningar, af den 7
December 1787» följande tillagg vid ofvannåmnde §. antagas: ”Sker det obetänkt och af hastighet eller ”förekomma andra mildrande skäl, såsom ”att det Lagstridiga mera ligger i uttryc5, ken än i ämnet och i tanken, mera i framställningssättet än i åsyftningen:” straffes med fängelse å Fästning från tre till tio år, efter sorn brottet år till.
Hvaremot LagUtskottets öfrige Ledamöter beslutade det yttrande som Betänkandet N:o 48 utvisar.
Utsupra Ex Protocollo. Joh. Jac. Kleman LngUtskottets EetSnkanden.
191 N;o 49, Ankom cl. 21 Maji 1823* Betänkande, i anledning af Kongl Maf.ts Kådiga Skrifvelse till Riksens Ständer , angående Kongl. Förordningen den r Juni i 1819, om sättet huru förfaras skall med sådane personers anhållande och tilltalande, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade.
Rikena Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra.
Genom Nådig Skrifvelse af den 2? sistledne Februarii, h3r Kongl. Majit behagat gifva Riksens Ständer tillkänna : att, sedan Kongl. Majit uti Nådig Proposition af den 21 Maji 181B till Rikets då församlade Ständer, afgifvit Förslag till en för Sverige och Norrige gemensam lag, innefattande föreskrifter huru förhållas bordt* med sådane personer, hvilka begå brott i ett af dessa Riken, samt sedermera begifva sig till det andra, och Riksens Ständer uti Skrifvelse af d. 26 derpaföljande Junii, i underdånighet tillkännagifva, att samma förslag blifvit af dem antagit, att såsom gåliande Lag, till framdeles efterrättelse utfärdas, samt Riksens Stander derefter, uppå af Kongl.