Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 103. ' (/. A.) Från Hedervärda Bonde-Ståndet har Stats-Utskottet erhållit återremiss å förenämnde utlåtande, i anledning af Kongl.
Maj:ts nådiga proposition, angående upplåtande, emot vederlag, åt Götheborgs stad af Kronan tillhörig, derinvid belägen mark; men som, enligt ankomne protokollsutdrag, berörde utlåtande blifvit af de 3:ne öfrige Riksstånden bifallet, bar Utskottet funnit sig ej kunna, emot stadgandet i Riksdags-ordningens 75 §., taga vidare befattning med förevarande af Rikets Ständer sålunda afgjorda ärende.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS 1851. Stals-Utskottets Utlåtande, M 128 1 M 128.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 30 April 1831, kl. 10 f. m.
Maj.ts nådiga skrifvelse till Rikets Stunders Stats-Utskott, angående åtgärder för verkställighet af beslutet om indragning till statsverket af vissa arrenden af statens egendomar, som är o till serskilda ändamål anvisade.
(I. A.) .
Sedan, i enlighet med Kongl. Maj:ts den 20
December 1847 till Rikets Ständer aflåtne nådiga proposition (JW 66), angående beskattningsväsendels samt upp börds- och redogörelseverkels förenklande, Rikets Ständer, på sätt deras underdåniga skrifvelse den 22 Oktober 1848 (JV2 236) innehåller, för sin del bifallit, alt alla arrenden af statens egendomar, sorn äro lill serskilda ändamål anvisade, må, i utbyte mot kontante anslag, (ill statsverket indragas, med undantag likväl dels af de till korpser och embelsinän anslagne boställen, i afseende å hvilka Rikets Sländer ansett nu gällande författningar äfven framgent böra tillämpas, dels af de fall, då arrendena skola till vissa inrättningars underhållande in natura utgöras, samt i anledning häraf, och jerrdikt Rikets Ständers tillika gjorda begäran, Kongl. Maj:t den 15 December 1848 anbefallt D ess och Rikets Kammar-kollegium, alt i underdånighet inkomma med utredning öfver beloppet af så väl de indelda räntor, hvilka äro statens ifrågavarande egendomar åsatte, som ock de arrenden, hvilka för samma egendomar erläggas, beräknade efter förhållandet under sednast förflutrie tio år, bade Kammar-kollegium, efter infordrande från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande af de i berörde afseende nödiga uppgifter och uträkningar, den 20 December nästlidet år till Kongl.
Maj:t inkommit med underdånigt utlåtande, deruti kollegium, som, uppå anförde skäl, ansett sig böra förbigå sådane kungsgårdar, hemman och lägenheter, af hvilka arrendena antingen af Landshöfdingar direkte uppbäras, eller skola till löneregleringsfonden för dem ingå; åtskilligo till Kongl, lustslott anslagne lägenheter, som stå under slottsförvaltningens disposition; äfvensom den del af arrendet för Visborgs kungsladugård i Gottlands län, som med 50 tunnor spannmål utgår till Wisby domkyrka och, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut, Bih. lill K.
Prat. 1850 & 1851. 4 Sami., 1 Afd., 2 Band., 3 Haft. 1 2 Slats-Utskotlels Utlåtande, M 128. skall åt domkyrkan framgent bibehållas, i underdånighet anmält, att de arrenden, hvilka nu kunde till indragning ifrågakomma, utgjordes af Adelsfahne-bostiillen, indragne till Invalidhusfonden; Jägeristatens till Skogsplanterings-kassan indragne boställen och bohemman; samt några kompanichefs-bohemman och ett kompaniskrifvare-boställe, indragne till Kongl, flottans kassa i Carlskrona; öfver hvilka alla hemman och lägenheter Kammar-kollegium låtit upprätta en tabell, som blifvit dess underdåniga betänkande bifogad.
Enär, med afseende å hvad Kammar-kollegium härvid i underdånighet upplyst och anfört, Kongl. Maj:t funnit förberörde beslutade förändring icke kunna ifrågakomma med andre arrenden, än Kammar-kollegium sålunda uppgifvit; men hvad de till Invalidhus-fonden och Skogsplanterings-kassan inflytande arrenden beträffade, Kongl. Maj:t redan, i sammanhang med frågan om vissa till serskilda inrättningar och fonder anslagne inkomsters utbytande mot kontante anslag, till Rikets nu församlade Ständer aflåtit nådig proposition [JM 27) om de i afseende derå erforderlige stadganden, i följd hvaraf Kongl. Maj:t ansett någon vidare åtgärd å Dess sida med hänsigt till nyssnämnde arrenden icke vara af nöden, har Kongl. Maj:t nu, vidkommande ofvan omförmälda, till Ilottans i Carlskrona kassa anvisade, arrenden, hvilka, enligt Kammar-kollegii uppgift, med beräkning af medelmarkegången för de tio sednaste åren, kunde upptagas till 3,025 R:dr 42 sk. 3 r:'st årligen, utom forsellön, som likväl, på sätt Kammar-kollegium upplyst, jemlikt de afslutade kontrakten, vid dessa arrendens erläggande icke ifrågakomme, behagat uti nådig skrifvelse till Stats-Utskottet (JV2 49 i Irsta Samlingen, Irsta Afdelningen af Rihanget till Riksståndens protokoller) föreslå Rikets Ständer att, till fullföljd af hvad uti detta ämne redan blifvit af Kongl. Majrt och Rikets Ständer beslutadt, sistomförmälde arrenden jemväl må till statsverket ingå, emot det att riksstatens 5:te hufvudtitels anslag till flottans underhåll tillökas med ett deremot svarande belopp af 3,000 Rrdr banko.
Beträffande nu ifrågavarande boställen och bohemman, har Utskottet af tillgänglige handlingar inhemtat, hurusom Kongl. Majrt i nåder förordnat: den 27 April 1685, att, på det officerarne vid båtsmanshållet må hafva lägenhet, att alltid vara tillstädes i sina kompanier, tjenlige boställen skulle midt uti kompaniet för dem anslås, hvaremot de resepenningar, som dem eljest bestodes, komme att kronan besparas; den 6 November 1751, att för hvar och en af kompaniskrif varne vid flottan skulle, till deras bättre utkomst och på det de kunde tillhållas, att vistas inom kompaniet, till bohemman upplåtas något kronan bespardt hemman; den 16 Februari 1813, uppå General-amiralens underdåniga framställning, hurusom billigt vore och vid Amiralitets-officerskorpsen alltid iakttagits, att iu - Slals-Ulskotlels Utlåtande, JYs 128. 3 gen anuan än den tjenstgörande kompanichefen, från och med tjenstgöringens början, uppbar de i och för densamma beviljade förmåner, hvadan ock flottans kompani-chefsboställen, som af innehafvarne sjellve, i anseende till tjenslgöringen vid stationen, aldrig kunna bebos och brukas, ständigt varit bortarrenderade, alt dessa boställen, med hvilka ett helt annat förhållande än med militieboställen vid landt-arméen sig alltså företedde, skulle vid limande ledigheter afträdas med den månads utgång, uti hvilken ledigheten sig yppat, och tillträdas med början af månaden efter den, dä utnämningen skett, samt fardag derå alltså icke ega rum; och skulle, såsom för kompani-cheferne mera beqvämt och fördelaktigt, uyssberörde boställen, för innehafvarnes räkning, genom Kongl.
Förvaltningens af Sjö-ärendena samt Kammar-kollegii försorg, på 30 års tid utarrenderas; den 2 November 1824, vid flottans nya organisation, att till chefer för de indelda och roterade båtsmanskompanierne böra helst kommenderas officerare af premier-löjtnantsgraden, hvilka kompani-chefer skola, utom lönerne, åtnjuta de å stat för dem uppförde arfvoden, jemte inqvarteringspenningar, hvaremot arrendena för chefsboställena komme att besparas samt, då anslaget å gamla aflöningsstaten icke blefve tillräckligt, påräknas till betäckande af bristen i den nya staten; den 5 November 1829, att befälhafvande Amiralen i Carlskrona ålåge, att bevaka och anmäla erforderliga förnyelser af borgensförbindelser för arrendena af nämnde hemman; den 19 Juli 1832, att befattningen med kompani-chefsboställeuas utarrenderande borde åt Kammar-kollegium ensamt öfver låtas, samt att, enär för alla kompaniskrifvare vid båtsmanshållet arfvoden till enahanda belopp voro å stat anslagne, det vid Östergöthlands båtsmanskompani varande kompaniskrifvare-boställe jemväl borde vid innehafvarens afgång genom Kammar-kollegii försorg utarrenderas och med nämnde tjenstemans arfvode förhållas på lika sätt, som angående kompani-chefernes tillförene blifvit stadgadt; den 2 Mars 1833, att, vid utarrendering af flottans boställen de angående bortarrenderande af kronans behållne egendomar gällande stadganden skulle iakttagas, endast med förändring i afseende å arrendetiden; hvarefter och sedan Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 22 April 1840 (JV° 7) anhållit, att den uti 52 § af militieboställs-ordniugen den 23 Januari 1836 Konungens Befallningshafvande uppdragne tillsyn öfver alla till statsverket indragne boställen jemväl måtte utsträckas till de såsom bostäder för cheferne m. fl. tjenstemän vid båtsmanskompanierne i fordna tider upplåtne, men sedermera, ehuru för statsverkets räkning utarrenderade, likväl i vissa afseenden under befälhafvande Amiralens i Carlskrona inseende ställde hemman och lägenheter, Kongl. Majit slutligen den 21 Juli 1841 i nåder förordnat, att befattningen med utarrendering deraf äfven framgent skulle tillhöra Kammar-kollegium och, såsom 4 Slals-Ulskotlels Ullålande, M 128. följd deraf, egentliga tillsynen vid hemmanens byggnad och häfd samt vederbörandes skyldigheter dervid tillkomma Konungens Befallningshafvande, som egde att genom kronobetjeningen infordra arrendebeloppen och desamma till Förvaltningen af Sjö-ärendena remittera; dock alt fortfarande, likasom tillförene, vore tilllätet att, till undvikande af onödig omväg, arrendena vid flottans station i Carlskrona inbetala.
Då nu ifrågavarande boställen och bohemman, åtta till antalet, icke vidare för det ursprungliga ändamålet disponeras, utan arrendena deraf uti räkenskaperne för flottans station i Carlskrona upptagas bland ii:te hufvudtitelns allmänna besparingar, hvaraf åter de för kompani-chefer och kompani-skrifvare i stat bestämda och af arrendebeloppen oberoende arfvoden utgått, samt härtill kommer, att Kongl. Majit, elter Rikets Ständers derom gjorde anhållan, i nåder förordnat, att Konungens Befallningshafvande skola handhafva den närmare tillsynen öfver dessa boställen och bohemman, hvilka alltså i detta hänseende äro jemförlige med de från indelda arméen, emot ersättning af kontante anslag, indragne boställen, så och enär det af Kammar-kollegium uppgifna arrendebelopp är det högsta, som efter medium af 1839 till och med 1848 årens markegångspriser kunnat beräknas, anser sig Utskottet böra, med stöd af så väl dessa som de uti Kongl.
Majits nå diga proposition anlörde skäl, tillstyrka Rikets Ständer att bifalla Kongl.
Majits nådiga proposition samt att å statsverkets inkomst af arrendemedel beräkna en förhöjning af 3,000 R:dr.
Reservat i on af Doktor Stenhammar.
»För fullständigheten af de i Utskottets utlåtande meddelade uppgifter om innehållet af Kongl. Majits nådiga skrifvelser, rörande dispositionen och utarrenderingen af ifrågavarande boställen, anser jag hafva bordt till Rikets Ständers kännedom meddelas, att Kongl. Majit genom det nådiga brefvet af d. 27 Juli 1841, som i utlåtandet till någon del refereras, jemväl godkäunt och gillat Förvaltningens af Sjö-ärendena och Kongl.
Kammar-kollegii i underdånigt utlåtande gjorde hemställan, dels »att flottans boställen», deraf arrendeafgiflen utgår till flottan och användes till betalande af Kompanichefs-arfvoden, äro i samma förhållande med dem, af,hvilka afkastningen tillgodokommer vederbörande löntagare »och således af lika egenskap med de i Bostäils-ordningen af den 23 Januari 1836 till 3:dje klassen hänförde boställen», som blifvit ställde under Boställs-dircktionernas förvaltning och hvilkas afkastning användes till löne - Slals-Ulskoltels Utlåtande, M 128. 5 fyllnad vid regementena,» dels »ali boställena vid arrendetidens slut möjligen kuude komma att användas för de föremäl, till hvilka de äro afsedde».
Hvilken tydning än må söka gifvas åt Rikets Ständers genom underdånig skrifvelse af d. 22 April 1830 anmälde anhållan, att nu ifrågavarande boställen måtte ställas under samma tillsyn, som alla till statsverket indragna militie boställen, så har Kongl.
Maj:t, genom ofvan åberopade nådiga skrifvelse, på grund af dessa af vederbörande embetsverk afgilne utlåtanden, icke bifallit den rubbning af indelningsverket, som genom deras indragning till statsverket skulle åstadkommas, och något i grundlagsenlig väg fattadt beslut derom finnes alltså icke.
Ofver den nu föreslagna indragningen bar blott Kongl. Kammar-kollegium blifvit hördt, men, utan att yttra sig öfver åtgärdens behörighet, endast uppgifvit dessa boställen bland åtskilliga hemman och lägenheter, hvilka skulle till indragning »kunna ifrågakomma», jemte de arrende-afgifter, som af dem utgått.
Hade Förvaltningens af Sjö-ärendéna utlåtande blifvit infordradt, bör det icke belvillas, att Förvaltningen vidblifvit sina 1841 yttrade åsigter.
Men frågan har nu inför Kongl. Maj:t blifvit föredragen, utan att Förvaltningen af Sjö-ärendena erhållit nådig befallning att sig yttra, och vid föredragningen har, såsom af det Konungens nådiga proposition bifogade protokoll upplyses, icke eller chefen för Sjöförsvaret varit närvarande.
Vid sådant förhållande och då det utlåtande af vederböraude embetsverk, som är att tillgå, på goda skäl, så vidt jag förmår döma, afslvrker indragningen, måste jag anse mig förhindrad att densamma medgifva.
Jag saknar den skarpsinnighet, som erfordras, för att, på det sätt Utskottets pluralitet vid denna frågas behandling funnit lämpligt, tolka Rikets Ständers, i underdåniga skrifvelsen af den 22 Oktober 1848 tillkännagifna, beslut, att de utarrenderade boställen, som äro till korpser och embetsman anslagrte, skulle från indragning till statsverket undantagas och de i afseende på dem nu gällande författningar framgent tillämpas■ Tvertom synes mig klart, att de till Ilottan anslagna boställs-hemman efter ordalydelsen äro bland undantagen innefattade.
De äro indelda boställen, anslagna till en korps.
Denna egenskap af indelning och det skydd mot indragning till statsverket, som redan genom indelningsverkets orubbade helgd för dem borde vara att påräkna, kunna de icke hafva förlorat genom Kongl. Maj:ls vid olika tider, på sätt Utskottets utlåtande upplyser, förändrade föreskrifter om sättet för deras utarrendering och tillsynen öfver dem, lika så litet som de under bostä
Ils-cl irek tioner nes tillsyn ställde det lägre befälets boställen vid landtarméen, hvilka för regementenas aflöningskassor äro utarrenderade, derigenom hafva förlorat sin indelningsnatur, ehuru de likaledes, såsom Utskottet om 6 Stals-Ulshollels Utlåtande, M 128. flottans ifrågavarande boställen anför, icke vidare disponeras för det ursprungliga ändamålet att af innehafvare!) bebos.
Såsom Förvaltningen af Sjö-ärendene erinrat, kunna de likväl i framtiden, om Kongl. Maj:t så behagar förordna, komma att användas för detta föremål; och Kongl.
Maj:ts höga rätt att så disponera dem, lärer väl böra blifva oförkränkt.
Icke eller kunna dessa boställen hafva förlorat sin egenskap af indelning för en korps, genom det nådiga förklarandet, att, såsom orden lyda i Kongl. Majrts nådiga bref af den 27 Juli 1841, »till undvikande af en onödig omväg det må vara så väl Väre
Befallningshafvande som arrendatorerne af ifrågavarande boställshemman tillåtet att arrende-beloppen vid flottans station i Carlskrona inbetala», hvilken Kongl. Maj:ts, till enkelhet vid förvaltningen och för de betalandes beqvämlighet syftande nådiga tillåtelse föranledt, att arrendena uti räkenskaperna för flottans station i Carlskrona upptagas.
Den enkelhet i räkenskaperna, som uppgifves vara med den nu föreslagna indragningen åsyftad, är ock genom denna Kongl. Maj:ts nådiga tillåtelse i sjelfva verket vunnen.
Den ifrågasatta operationen, att indraga boställena till statsverket och ersätta arrendebeloppet med ett kontant anslag, är deremot stridig mot det uppgifna ändamålet; ty vinsten deraf blifver ingen annan, än att arrendebeloppen först skola från Blekinge och Kalmar län uppsändas till Statskontoret, men från Statskontoret aflemna!) till flottans kassa i Carlskrona.
Ostridigt hade det varit Kongl. Maj:ts höga rätt att till arfvoden för Kompaui-cheferne vid flottan använda hela arreudebeloppet; och har äfven någon mindre del deraf blifvit besparad, sä skulle ett deraf hemtadt skäl för påståendet, att boställenas indelningsnatur upphört, vara det mest oväntade och besynnerliga.
Denna Kongl. Majlis rätt bör jemväl för framtiden förblifva oförkränkt, då arrendebeloppen kunna vid ny utarrendering stiga och en ökad tillgång för aflöning åt den korps, till hvilken boställena äro indelade, derigenom vinnas — en tillgång, som åter genom det nu föieslagna utbytet af kontant, för alltid bestämdt och icke en gång på blifvande markegångspriser beräknadt penningeanslag, skulle försvinna.
I detta afseende förekommer det nog oförmodadt, att i Kongl.
Maj:ts nådiga proposition är hemställdt, »att Riksslatens femte hufvudtitels anslag lill flottans underhäll skulle tillökas» med de 3,000 R:dr, hvilka i utbyte mot boställenas arrendebelopp komme att frän statsverket utgå.
Det synes' alltså, som de på stat anslagna arfvoden för Kompani-cheferne vid flottan, utan någon anvisad ersättning, skulle, i och med den föreslagna indragningen af boställshemmanen, komma att upphöra.
Jag anser mig, på dessa skäl, vördsamt böra tillstyrka Rikets Ständer den förklaring, att de för sin del icke kunna lemna bifali till Kongl. Maj:ts nådiga Stats-Utskotlets Utlåtande, M 129. 7 proposition, sä vidt den rörer de till flottan anslagna boställshemmanens indragning till statsverket.» Häruti instämde Herrar af Puka och af Harmens, Biskop Heurlin, Prosten Schram, Lektor Wallman, Doktor Annerstedt, Prosten Tellbom och Prosten Berlin.
Med anledning deraf, att vid den, enligt Rikets Ständers beslut, är 1810 verkställda försäljning till skatte af kronohemmanet Tofta i Adelsö socken och Färentuna härad af Stockholms län, den hemmanet af ålder tillhöriga skog blifvit detsamma frånskiljd och under benämning af kronopark anslagen till kungsgårdarne Svartsjö och Drottningholm, har uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt och lill Statsutskottet remitterad motion Herr Akrell, Carl, föreslagit, att berörde kronopark, hvilken för närvarande är på arrende under 50 års tid, från år 1850 räknadt, upplåten åt egaren af ofvannämnde hemman emot en årlig afgift af 29'A famnar ved, tall och gran, under de första 10 åren, 56 famnar under 10 påföljande samt 42'/, famnar under de sista 10 åren, måtte tillika med det derå belägna skogvaktareboställe, hvilket fordom såsom torp lydt under hemmanet, få af Tofta hemmansegare inlösas och med hemmanet återförenas, hvarigenom det nu gällande, år 1850 ingångna, arrendekontrakt skulle till kraft och verkan upphöra, samt lösesumman antingen af tillförordnad synerätt bestämmas, efter hållen laga besigtning och värdering af skogsparken, eller ock beräknas till ett kapital, hvars ränta å 5 för hundradel utgör värdet, efter medium af 5 års markegångspris, af 42'/* famnar ved, tall och gran, utgörande det högsta arrendebelopp, som elter nu gällande kontrakt för skogen erlägges under de sista åren 1851 —1860, enligt hvilken beräkning lösesumman skulle uppgå till nära 4,000 R:dr Banko; till stöd för hvilken framställning motionären anfört, att, då skogen vid hemmanets skattläggning blifvit beräknad såsom en dess tillhörighet, för hvilken egaren fortfarande vore skyldig att skatta, enär hemmanets ränta vid skatteförsäljningen blifvit oförändrad bibehållen, det ock vore billigt, att egaren finge / Jfo 129.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 50 April 1831, kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om tillåtelse får egaren af Tofta kronoskattehemman att få till skatte losa Adelsö kronopark. 8 Stats-Ulsliottels Utlåtande, M 129. till skatte lösa den hemmanet frånskiljda skogen, helst en densammas värde fullt motsvarande köpeskilling erbjödes, hvarigenom kurtgsgårdarnes nu egande inkomst af skogen blefve för alla tider betryggad, dä deremot, om nuvarande arrende måste fortfara, skogen vid arrendetidens slut skulle, enligt hvad vid derå hällne besigtningar utrönts, vara helt och hållet nedhuggen och den återstående bergiga stenbundna marken icke gifva någon afkastning förrän i en aflägsen framtid.
Af motionen bilagde och i öfrigt tillgängliga handlingar har Utskottet inhemtat, att Tofta hemman, som fordom utgjort 3 mantal säteri, vid Carl XI:s reduktion tillföll kronan samt skattlades år 1696 och förmedlades till 1 mantal, hvarefter räntan år 1699 ytterligare nedsattes till det belopp af 44 daler 19 öre eller 14 R:dr 41 sk. 6 rst., som den ännu utgör och hvaruti ingå 14 daler 6 öre för muhlbete, fångs- och timmerskog m. m.; hvarjemte vid 1699 års skattläggning upptages: »skog till alla nödtorfter tjenlig, men åboen är beskränkt den intet vidare att bruka än till byens reparation och vidmakthållande»; äfvensom de vid denna tid upprättade karior öfver hemmanet inom dess rågångar upptaga en betydlig skogsmark.
Sedan hemmanet i början varit upplåtet åt åboer, men år 176S blifvit åboledigt, var det derefter lill år 1809 såsom lifstidsdonation upplåtet åt betjening vid hot- och stallstaterna, under hvilken tid skogen, som ansågs behöflig lör Svartsjö och Drottningholms lustslott, afskiljdes från hemmanet, och sedan Kongl Maj:t, genom nådigt bref den 11 Juli 1795 afslagit gjord underdånig ansökning att få till skatte lösa Tofta hemman, verkställdes år 1794 afrösuingen från hemmanet af skogen, utgörande, jemte den till skogvaktare-torpet hörande jord, 512 tunnland 20 kappland.
Då sedermera vid 1810 års riksdag fråga förekom angående sättet att disponera kungsgårdar och andra kronan förbehållna lägenheter, yttrade Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 30 April sistnämnde år, att »emedan Tofta är ett skattlagdt kronohemman med fastställd ränta, kan denna lägenhet ej behandlas på samma sätt som kungsgårdar, utan bör, såsom varande utan åbo, uppå auktion lill skatte försäljas, med bibehållande af dess varande ränta, att dels till kronan, dels till innehafvare utgå»; och biföll Kongl. Majit, uti nådigt bref till Kammar-kollegium af den 21 Maj samma år, att Tofta, såsom ett skattlagdt kronohemman, finge, på sätt Rikets Ständer anmält, uppå auktion till skatte försäljas.
Vid de åtgärder, som till följd af dessa beslut af Kammar-kollegium vidtogos för hemmanets försäljong till skatte, uppstod ej fråga hvarken om återförening med hemmanet af den derifrån redan afskiljda skogen eller om nedsättning i hemmantals - Stats-Ulshottels Utlåtande, M 129. 9 hemmantalsränta!! för denna minskning i egor, utan i det af Kammar-kollegium utfärdade projekt till skattebref undantogs skogen tvertom uttryckligen frän skatteköpet, under det att räntan likväl bibehölls vid dess förut och ännu varande ofvanberörda belopp.
Pä dessa vilkor sladnade dåvarande öfverstelöjtnanten sedermera vice amiralen m. m. G. af Klint för högsta anbudet med en skatteköpeskilling af 9,100 R:dr Banko, hvarpå skattebref för honom den 21 November 1810 utfärdades.
Derefter sökte bemälde vice amiral år 1812 hos Kongl. Maj:t i underdånighet, att få med Tofta hemman, emot den ränta eller lösen, som kunde i nåder bestämmas, återförena den då s. k.
Adelsö kronopark, uppå hvilken ansökning Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, uti nådigt bref af den 26 Juni 1817 förklarade, att, som ifrågavarande skog från längre tid tillbaka ansetts för Drottningholms och Svartsjö kungsgårdars behof af skogseffekter nödvändig, derföre den äfven blifvit från Tofta hemmans enskilda skog långt förut ordentligen afskiljd och undantagen, funne Kongl. Majit, med alslag å kontreamiralen af Klints ofvannämnde underdåniga anhållan, i nåder godt förordna, att denna skog brjrde förblifva, såsom dittills, en kronopark, förbehållen Drottningholms och Svartsjö slott, samt tillika med den derå boende skogvaktaren vara under värd och inseende af den, som i nåder vore uppdragen öfverstyrelsen vid dessa slott.