Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att skjulsnings-anstalterne i enlighet dermed ordnas, och att nödiga föreskrifter i detta afseende af Kongl.
Prot. 1840■ 8 Sami. 8 Haft. 3 18 Allm.
Bes v.- och Ekon.- Utskottets Betänkandej N:o 26.
De föränd ringar af hi Lii 1 is gällande författningar, som utan tvifvel blifva nödiga, tillföljd af den föreslagna förändrade skjutsnings-anslalten, torde böra räknas till sä dane reglementariska stadganden, som icke kunna i alla detailler af Rikets Höglofl.
Ständer bedömas; hvarföre Utskottet anser sig i denna del endast böra hemställa, att Rikets Höglofl.
Ständer, i sammanhang med den underdåniga anmälan om berörde anstalt, hos Kongl.
Majit i underdånighet föreslå följande iagttagelser: 1:0 att betalning för skjutsandes åkdon erlägges, utom skjutslegan, till redan bestämdt belopp, samt att för selar, som utan åkdon begagnas, erlägges lega, beräknad för hvarje sele till hälften af hvad nu för enbetsåkdon är bestämdt; 2:0 alt den skjutsande alltid skall vara berättigad att sjelf köra sina hästar för åkdon, dertill blott en eller tvänne hästar begagnas, men för större åkdon med större häslanlal må den resande besörja körningen, med vilkor af ansvar för den skada, som huslarne genom den körandes förvållande tillskyndas; 3:o att den skjutsande skall anvisas lämplig plats alt sitta å det åkdon, han skjutsar; 4:o alt ingen öfvermage eller qvinsperson får såsom skjutsande begagnas, och alt för öfrigt entrepreneuren skall förpliglas att vara försedd med säkra skjutsdrängar, som äro fullt pålitlige att köra för åkdon, deröfver Konungens Befallningshafvande bör serskildt bafva tillsyn; 5:o att enlrepreneurens förbindelse att vara försedd med starka och goda hästar och åkdon, vid laga ansvar, bestämmes; att eontroll hålles till förekommande af skjulslegans stegring utöfver hvad som för hvarje station faslstäiles; och alt resandes och skjutsandes rättigheter och skyldigheter noga föreskrifvas; 6:o att alfa med behöriga pass försedde personer måge få begagna skjuts, och följaktligen äfven gesäller vara dertill berät. tigade.- Uli de motioner, sorn angående sk jutsnings-anslallerna blifvit väckta, är det jemväl yrkadt, att Diligence-inrällningen, såsom gagnelig för landet, måtte befordras och underlättas genom de förmoner, sorn möjligen deråt kunna beredas, och Utskottet instämmer desto heldre deii, som Ulskotlel anser en fullkomligt stadgad och i möjligaste måtto Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 26. ig till alla orter utsträckt
Diligence-inrältning oell dermed förenade forvagnsanstaller, höra lill den fulländning af skjulsväsendets utbildning, hvaråt alla bemödanden för förbättringar i denna del böra riktas.
Utskottet föreställer sig att, i den moa skjuts-entreprenader mera allmänt hinna tiilvägabringas, efter det förslag, som derom nu är framställdt, skall snart deraf framkallas omtankan att ordna forvagns-inrätlningar för trafikens underlättande å de communications-linier, sorn dertill finnas lämpliga, på enahanda sätt, som redan skett för vägen emellan Stockholm och Upsala; och på det att denna angelägenhet så mycket säkrare må med uppmärksamhet omfattas, får Utskottet föreslå, att Rikets Ständer, i sammanhang med den förut föreslagna underdåniga anhållan, lios Kongl. Majit hemställa, att Konungens Befallningshafvande mätte i Nåder anbefallas att befordra sådane anstalter, der de lämpligen kunna åstadkommas.
[Ivad
Diligence-inrätlningen serskildt beträffar, är det kändt, alt inkomsten deraf icke motsvarat, hvad den kostat, hvartill orsaken hufvudsakligen torde igenfinnas i svårigheten för den enskilda speculalionen alt täfla med de allmänna skjutsningsanslallerna, sådane de varit och ännu äro, derigenom de skjutsningsskyIdige i allmänhet ostridigt fått vidkännas betydliga uppoffringar lill de trafikerandes fördel; men om också delta förhållande upphörer, qvarstå andra svårigheter, som påkalla fortsatt ansträngning för alt besegras.
Utskottet anser det likväl ovedersägligt, alt Inrättningen beredt landet fördelar, fullt motsvarande, hvad derå varit uppoffradl, och om den måste upphöra, skulle saknaden deraf verka ganska menligt på trafiken.
— Den anstalt för Diligenceinrältningens underlättande, sorn förut varit ifrågasatt, medelst medgifvande af rättighet för Diligence-Bolaget alt entreprenera 0111 hållskjuts, motsvarande det antal resande, som med Diligencen forlskalfas , kan Utskottet likväl icke tillstyrka, då sådant skulle onekligen leda till binder för den förändring af skjutsinrättningen i allmänhet, som med det nu framställda förslaget åsyftas; hvaremot Utskottet vördsamt hemställer, att Rikets Höglofl.
Majit af de under Dess disposition ställde Postmedlen läcktes bevilja
Diligence-imättningen det understöd och de fördelar, som, efter Koagl. Majlis
Nådiga ompröfvande, må finnas lämpliga för ändamålet och tillgångarne kunna medgifva.
På det den föreslagna stegringen af skjutslega!» icke må verka lill allt för kännbar tillökning af Statens och enskildes kostnader för embels - 20 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkandej N:o 26. mäns resor, anser Utskottet en lämplig förändring af 1827 års
Resereglemente vara af behofvel påkallad, hvilket också är yrkadt genom de till Utskottet öfverlemnade molionerne; och i sådant afseende får Utskottet föreslå, alt de 12 classer, som upptagas i berörde reglemente, inskränkas till 5 classer sålunda, alt för den hittills varande i:sta classen anslås ....... 5 hästar 2:dra och 3:dje classerna . . . . .4 hästar 4:de och 5:le d:o . . . . .3 hästar 6:te, 7:de och 8:de d:o . . . .
.2 hästar gide, io:de, inte och i2:le classerna . . .1 häst med bibehållande i öfrigt af de föreskrifter, reglementet innehåller; dock så, alt skjutslega aldrig må beräknas annorlunda, än den samma för It va t je station är bestämd, samt att kronobetjening och fjerdingsman ej beräkna högre skjutslega, än den hittills gällande, så vida de icke begagnat skjuts från station, der entreprenad finnes, hvarom Rikets Ständer torde besluta alt hos Kongl.
Majit göra underdånig hemställan.
I sammanhang med h vad som blifvit framstäldt, angående de skjutsningsanstalter, hvarom Utskottet 1111 yttrat sig, har uti molionerne jemväl blifvit klagadt öfver olägenheten af kronoskjulsen och yrkadt, alt denna olägenhet måtte afhjelpas samt alt böjning af skjulslegan äfven derföre måtte beredas.
Utskottet anser väl denna skjutsning icke kunna helt och hållet upphöra; men då den, serdeles för vissa orter, utgör en ganska känbar börda, är det angeläget, alt den, så litet som möjligt, anlitas och det är Ulskotlets öfvertygelse, alt, med det tillfälle, som Sveriges läge erbjuder för Sjö-coinmunicationer, kan kronosk julsens anlitande under fredstid belydligt minskas genom begagnande af ångfartyg och andra sjölägenheter; hvaremot, då Utskottet icke föreslagit någon förhöjning af legan för den vanliga skjutsen, annorlunda än för alt framkalla entreprenader och med vilkor af deras lillvägabringande, Utskottet anser en sådan förhöjning ännu mindre böra komma i fråga för kronosk julsen, som användes endast för landels gagn och säkerhet; och Utskottet får således endast föreslå, alt Rikets Höglofl.
Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, all, genom användande af ångfartyg och andra sjolägenheler, behofvet alt angila kronoskjulsen må, så vidt sig göra låter, inskränkas.
Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande> IV:o 26. 21
Med afseende å serskilda locala förhållanden, äro molioner väckte dels om legans stegring för skjuts emelian Wemdalen och Klöfsjö öfver det så kallade Klöfsjöfjell i Herjeådalen, dels om befrielse för hemman å Hammarön i Wermland från dem ålagd hållskjuts och väghållning å fasta landet; men så väl desse, som i öfrigt gjorde serskilde framställningar anser Utskottet, dels vara besvarade genom hvad om skjulsningsanstalterna i allmänhet är ytlradt, dels ankomma på pröfning af vederbörande embelsmyndigheter, enligt redan gifne författningar; hvarföre Utskottet hemställer, alt motionerne om dessa serskilda förhållanden, så vidt de icke äro i ofvanskrifne puncter besvarade, icke måge lill någon Rikets Höglofl.
Slutligen får Utskottet anmäla, alt en del af de åberopade motionerne tillika hafva afseende på Postföring och fångskjutsning, hvarom serskildt utlåtande skall af Utskottet afgifvas.
Hvilket, jemte flera Ledamöters serskildt yttrade meningar i ämnet, till Rikets Ständers pröfning vördsamt öfverlemnas.
Slockholm den \\
Af Herr Tersmeden, Gustaf Reinhold: ”Det är erkändi af Utskot tet och sorn jag tror, fullständigt utredt, att skjutsnings-besväret blifvit fästad t vid jordbruket, endast till följd af nödvändigheten att bereda communicalioner i landet under en tid, då de icke på annat sätt kunnat åstadkommas.
Om man också vill medgifva, att en sådan nödvändighet utgjort tillräckligt skäl för bibehållandet hittills af denna jordbrukets börda, synes man åtminstone böra tillse, om detta bibehållande äfven hädanefter bör fortfara, eller om icke tidsförhållandena förändrat sig så, att numera skjulsnings-anstalter kunna ändamålsenligt åstadkommas, ulan att dermed orättvist betunga någon serskild samhällsclass.
För min del tror jag, alt förhållandet allmännast är sådant och att hindret för den rättsenliga förändringen består endast i den antagna ovanan alt anse sig berättigad till betjening af andra för mindre kostnad, än hvad det erhållna biträdet verkligen är värdt.
Att skjutsbesväret aldrig, sedan våldgästningen upphörde, ansells i likhet med onera i allmänhet, är klart deraf, alt de till skjutsning skyldige derföre tillerkändts en ersättning, olika under olika tider, allt efter som skjutsnings-besväret ansetts, i likhet med andra 22 Jllm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänk ande, N:o 26. tjenster, hafva stigit i värde; men alt besväret att vid en gästgifvaregård, ofta på flera mils afstånd derifrån, inställa sig för att med en häst skjutsa en mil, ej nu är belaldt till dess fulla värde, hvarken 16 eller 24 sk.
Banco, tror jag är lätt att uträkna.
Jag tior ej en gång, att det är fullt betaldt med 3a sk.
Banco; men anser alt, om 3a sk.
Banco lega bestämmes som ersättning åt de skjulsskyldige, skola öfverallt entreprenader kunna till vägabi ingas och på de flesta ställen för vida bättre pris, olika i olika orter, hvilket äfven tyckes vara det billigaste.
På denna väg skall man ganska lätt upphinna det éftersträfvade målet att befria jordbruket från den rättsvidriga och med så mycket skäl öfverklagade bördan, hvaremot jag fruktar, att hvarje annat försök måste misslyckas.
Hade Utskottet till detta belopp velat antaga legans förhöjning, hade
Utskottet sluppit att föreslå det i min tanka högst orättvisa stadgandet, att skjutsningsskyldige, som ej vilja ingå på entreprenad, skola fortfarande skjutsa för 16 sk.
Banco milen, under det entrepreneuren får uppbära de 8 sk.
Banco deröfver, som den resande skall betala.
Det är ej gifvet, som Utskottet trott, att en skjutsskyldig, som ej i contant eller varor vill, och någon gång äfven ej kan, betala, hvad en entrepreneur öfver skjutslegan begär, derföre anser för en vinst att skjutsa; det bevisar blott, att han ej förmår klokt beräkna, huru han genom ett annat användande af sin häst under tiden, som åtgår att skjutsa, derigenom möjligen kunde förtjena måhända mera, än det en entrepreneur begärt, eller äfven dertill saknar alla utvägar; men derföre synes han mig ej förtjent af ett så orättvist behandlingssätt, som nyssnämnde stadgande innebär.
Jag föreslår, att Ständerna måtte hos Kongl. Maj:t anhålla, det legan för all slags skjutsning må bestämmas till 3a sk.
Banco milen för hvarje häst, och att Dess Befallningshafvande i Länen måtte anbefallas att söka ställa skjutsen på entreprenad till lägsta möjliga lega.
Utom den stora vinsten häraf för jordbruket och alla de näringar, sorn ytterst på dess flor bero, är säkert äfven att motse uppkomsten af flera bolag lill bildande af diligence- och forvagns-inrättningar på längre och kortare väg, hvilka nu ej, och säkert ej eller med legans förhöjning öfver allt till 24 sk.
Banco, kunna bära sig utan uppoffring från det allmänna.” Af Herr Friherre von Nolcken: ”Bland de egna förhållanden, sorn vårt fädernesland har att framvisa och hvaruti det skiljer sig från det öfriga JEur.opa, är äfven vårt skjutsväsende.
Jag tillhör ingalunda dem, som vilja förkasta en sak, för del den är oss egen och okänd i främmande länder, eller som yrka en förändring endast derföre, att förhållandet Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkandej JV:o 26.
23 är annorlunda utomlands.
Tvärtom, jag tror, vi ega serskildt för oss mycket godt, som vi skola vara måne om att förvara och att freda från alla utländska moder.
Men jag tror äfven, att egenskapen af sann fosterlandsvän väl luter förena sig med önskningen att öfverflytta lill oss det gagneliga i andra länders institutioner, hvilket kan finnas passande och lämpligt.
Skjutsningsskyldigheten är i Sverige ett onus, som är fästadt vid jorden.
Det är en börda, sorn, jemte mången annan, trycker den Svenska bonden.
Jag tror visst, Gudi lof! att han kan bära dem alla, och jag anser hans ställning i allmänhet ingalunda beklagansvärd; ty der eländet och nöden böjer sina klagorop, der finnes oftast eget förvållande vara dess upphof.
Men om bördan än icke är för tung, kan det dock göra godt, alt den lättas, och är det en samhällspligt att härtill bidraga, såvida andra förhållanden det medgifva.
För min del finner jag isynnerhet tvänne vigtiga fel vid vårt närvarande skjutsväsende; af dessa drabbar det ena den resande och det andra den skjutsande.
Kårt sätt att färdas är nemligen allt för obeqvämt för den förra och skjutslegan allt för ringa för den senare.
Att afhjelpa båda dessa olägenheter på samma gång, anser jag derföre i närvarande stund för vårt hufvudföremål.
Och detta blir så mycket lättare, som de begge ega ett gemensamt botemedel.
Förhöj skjutslegan och förhållandet blir annorlunda; då kan den skjutsskyldige erhålla litet mera ersättning för sitt besvär och dessutom diligence-inrättningar möjligtvis bära sig på de mest besökta landsvägarne, synnerligen om detta blefve en stats-augelägenhet och posten dermed förenades.
Den tiden skulle då vara inne, då den resande främlingen icke mer behöfde besväras med utgifter och omsorger för anskaffandet af eget åkdon, och den mindre bemedlade icke mera vore tvungen alt vara ett offer för en Svensk bondkärras många obehagligheter.
Till vinnandet af detta dubbla ändamål, fordras emedlertid en allvarlig åtgärd, och vi böra noga betänka, alt det är till ingen nytta för det allmänna att stifta förbättringar, som endast komma alt visa sina frukter på papperet.
Detta tror jag likväl skulle blifva förhållandet med det förslag, som Utskottet nu tillstyrkt.
Enligt flere sakkunnige mäns försäkran, skall det åtminstone på de flesta ställen i Riket blifva omöjligt att för den nu bestämda förhöjningen erhålla någon entreprenad.
Jag tror dessutom, att, då den närvarande skjutslegan är allt för låg, fordrar bikligheten, att den förhöjes, utan att dermed förena några i de gamla rättigheterna ingripande vilkor.
Vill man äfven åstadkomma någon dylik förändring, bör sedermera en ytterligare förhöjning i detta fall blifva stadfästad.
För min del tror jag dock, alt entreprena - 24 Ailm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande j N:o 26. derne komma att mola många, ofta oöfvervinnerliga, hinder samt att de äfven medföra vissa olägenheter, som man nu icke i allmänhet inser.
Min mening, — den det dock ej lyckats mig att inom det Högloft.
Utskottet genomdrifva, — är, att den af Utskottet projecterade förhöjningen till 24 a 28 sk.
Banco måtte allmänt blifva gällande > utan afseende på någon entreprenad_, men att_, i händelse af en entreprenadj taxan borde forhöjas till 32 sk. Banco.
Jag inser alltför väl, att en allmän förhöjning af skjutslegan möter många invändningar, och att man i allmänhet tror, det den skulle medföra många menliga följder.
I vårt land finnas så många olika localförhållanden, att det visserligen är svårt att bestämma en lag, sorn med samma nytta kan gälla för alla provinser.
Dock tror jag, att i de flesta af dem har skjutsnings-skyldigheten i sitt närvarande skick högst menliga verkningar, ehuru det kan finnas andra orter, der genom vissa egna omständigheter detta icke till samma grad är förhållandet; men äfven der blir ju detta icke sämre genom den allmänna legoförhöjningen, utan tvertom.
Man förmenar, att bondens håg för att skjutsa skulle ökas alltför mycket genom stegringen; men i de provinser, der jordbruket blir synnerligen lidande genom skjutsningsbesväret, der tror jag äfven, att allmogen anser sjelfva besväret för hårdare än i de orter, der det egentliga jordbruket, så att sägandes, endast är en bisak.
På förstnämnde ställen skall den lilla förhöjningen ingalunda i allmänhet ändra bondens åsigt af saken eller locka honom att heldre skjutsa än sköta sitt jordbruk, men jag tror också, alt i fall en ännu högre förhöjning vore billig, denna dock icke borde föreslås af fruktan, att bonden derigenom möjligtvis skulle förledas att försumma sitt egentliga yrke.
Man påstår nog allmänt, alt skjulslegans förhöjning skulle förhindra entreprenaderna.
Jag tror, alt dessa blifva alldeles oberoende derutaf.
Skall det löna sig, måste entrepreneuren erhålla en besväret öfvervägande ersättning, och om han vid en station vill ingå på den projecterade förhöjningen, så är det väl för honom detsamma, om skjutsbonden i allmänhet erhåller 8 sk.
Banco tillökning, när dock på de ställen, der entreprenader kunna uppgöras, bonden icke har tillåtelse att hindra eller motsätta sig en entreprenad för den bestämda taxan.
Kan återigen för detta belopp ingen entreprenad erhållas, så fruktar jag, att det frivilliga tillskottet af de skjutsskyldige äfven kommer att uteblifva; ty det ä.r redan allt hvad vi kunna begära af den skjutsande i v allmänhet, Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets BetänkandeJV:o 26. a5 allmänhet, att lian afstår från den ögonblickliga skillings-inkornsten, som onekligen skjutsningen inbringar, fast oftast med Riksdalrars förlust.
Att han ytterligare skulle directe utbetala penningar derför, är i sanning för mycket hegardt.
Och gör han deremot detta, då inser jag icke, hvarföre den lilla skjutslillökningen skall förmå honom att i stället bibehålla detta onus!
— Man har äfven anmärkt, att om man nu ökar skjutslegan, skulle vid en kommande Riksdag vara att befara en ännu ytterligare förhöjning; men det kan, enligt min åsigt, aldrig blifva skäl att afslå en för det närvarande billig förhöjning af fruktan för en kommande obillig.
För en sådan tror jag dessutom icke vara så mycket skäl att hysa farhåga, enär den resandes intresse vid Riksdagen är mera representeradt, än den skjutsandes.
Slutligen må jag vidröra det påstående, att bonden är belåten med närvarande sk-jutslegan.
Detta tror jag icke vara allmänna förhållandet.
Och om bonden stundom icke vet att rigtigt beräkna siLt verkliga intresse, utan sätter för högt pris på den ögonblickliga penninge-inkomslen, så anser jag det vara mindre värdigt uf de mera upplysta, alt begagna sig af detta misstag.
Bland dessas heligaste pligter räknar jag äfven den j att städse stå på de mindre insiglsfulles bästa!” Af Herr Friherre Leijonhufvud: ”Under de fullständiga öfverläggningar, som blifvit förde öfver skjulsningsfrågan och hvad dertill hörer, har jag för hvarje serskildt fall utvecklat mina allmänna åsigter samt tillkännagifvit reservationer mot flere tid efter annan fattade beslut i speciella ämnen.
Det kan icke vara min mening, alt inverka på andras öfvertygelse eller att befordra ändringar styckevis uti ett omfattande Betänkande, hvilket bör qvarstå i sin helhet, eller ock totalt upphäfvas, efter som hvarje rubbning i detaille skadar det system, hvarpå ett allmänt förslag måste vara bygdt.
Jag ålnöjes således — ulan att afgifva en vidlöftig reservation , hvarigenom Utskottets Betänkande skulle ändamålslöst förlängas — att blott tillkännagifva, det jag icke kunnat till fullo dela Utskottets antagna principer, i afseende på skjutsnings-väsendet, eller sättet och vilkoren att deråt bereda en för jordbruket erforderlig lindring.
Jag medgifver, att all slags tvungen skjutsnings-skyldighet är motbjudande och skadlig, både i ekonomiskt afseende och med hänsigt lill vilkoren, sedlighetens och nykterhetens bevarande; men jag anser icke dess mindre, att Bill. till R.
Sl. Prot. 1840. 8 Sami. 8 Haft. 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande} N:o 26. skjutsnings-skyldigheten ingalunda kallas orättvis eller oförenlig med jordbrukarens eganderätt.
Så länge åldriga vilkor för denna eganderält ännu äro bestående, och så länge det mäste bli nödigt, att allmänna onera, under hvarjehanda former, utgöras efter omständigheterna af de jordbrukande medborgarne, i motsvarighet till de contanla bidrag eller praestalioner, som gäldas af närings-idkande, eller med lön försedde, eller andra classificerade personer — i ändamål att samhälls-ordningen må kunna bestå med egande tillgångar för sin verksamhet; — lärer det svårligen lyckas att lossa jordbruket från obehaget att fortfarande fullgöra ett ännu behöfligt skjutsande; detta onus bör dock, så vidt ske kan, betalas fullt ut och jemväl lill någon del eller i möjligaste måtto lindras; hvilket senare lämpligast kan ske medelst skjutsning efter entreprenad.
I denna förmening delar jag Utskottets beslut, men anser deremot mindre lämpligt, att skjutsning, liqvid derföre och ordningsbestämmelser alltför mycket sammanblandas och antagas alt gälla på samma ställe, efter olika grunder.
För öfrigt hyser jag den tanka, att Rikets Höglofl.
Ständer icke beli öft denna gång taga serdeles genomgripande befattning med reglementariska stadganden angående skjutsväsendet:
Kongl. Maj:t har, i Skrifvelse den 24 sisth Februari, i Nåder tillkännagifva de grunder, som Han ämnar följa vid sitt utfärdande
Beslut i denna ekonomiska lagstiftningsfråga, och de hvila på försöket alt tillvägabringa frivilliga entreprenader för skjutsnings-väsendets öfvertagande, hvadan någon ytterligare önskan icke synes erforderlig från Rikets Ständers sida; men i stället böra de yttra sig öfver den framställda fråga, som slutet af skrifvelsen innehåller; och dertill har jag svarat ja, på de skäl, som blifvit muntligen anförde.
Jag förnyar ytterligare min förut tillkännagifna skiljaktighet från följande beslut; 1:0
I fråga om lega för åkdon, sadlar och selar; 2:0 angående det, att förhöjningen i skjutslega skall ensamt tillgodokomma entrepreneuren; 3:o om den skjutsandes rättighet att köra för den resandes åkdon, då dervid begagnas blott en eller två hästar, samt i afseende på bestämmelsen af tjenlig plats för den skjutsande, som åkdonet medföljer; 4:o i afseende på olika lega för reserv- och krono-skjuts.” Af Herr Friherre 'von Kraemer: "1:0 Ehuru val jag gillar den af Utskottet uttalade åsigt, alt skjutslega!! icke bör undergå en allmän förhöjning, hvarigenom det högst förder fliga skjutsnings-beslyret endast fastare k om me sillm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande j N:o 26. 37 all vid jordbruket