Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
BorgareStändct af Hrr Noreus, Eckerman, Lundgren, Landegren, Gezelius, Helsingius, Cron och Montan hufvudsakligen åsyfta ådagaläggandet utaf behofvet af högre lön för Presidenten i Svea HofRatt , än för de öfrige HofRättsPresidenterne, hvilket dock blifvit motsagdt af andre Ledamöter inom Stånden , H:rr Ribbing och Crusenstolpe ,■ Biskoparne af IVingär d, Wallenberg, Tegnér, DomProsten Heurlin och Betänkande!], N:o lin.
Prosten Grevillius ; samt fl:rr Santesson, Lindqvist, Rydström j Cronius och Trinberg.
I afseende härpå förekommer å ena sidan, hvad, ang:de desse Presidents-löners bestämmande till olika belopp, blifvit anfört: att de Embets^ och Tjenstemän, som äro fästade vid Hufvudstaden skulle till löneförhöjningen äga större anspråk än de i Landsorten-' ne, och att i enlighet dermed det icke vore förenligt med rattvisa, att Presidenls-lönerne bestämdes till lika belopp, utan boide Presidenten i Svea HofRätt få 5oo R:dr mera än hvar och en af Presidenterne i Götha och Christianstads HofRälter: att, ehuru det vore orätt att Presidenten i IIofRätt hade Rang öfver JustitiseRådet och fö
I ja k te 1 igen äfven högre lön, uttoge likväl rangen, så länge dessa obehöriga förhållanden icke voro afskalfade, sin rätt: att de skäl, på hvilka R.
St:r år 1810 beviljade 1000 R:dr i Taffelpenningar åt Presidenten i Svea HofR.ätt, nemi. att Svea HofRätt, verkande i samma Ort som Regeringen, oftare än de öfrige HofRätterne får en tillökning i de vanliga göromålen, genom Ärender, som röra Rikets säkerhet, att Ordförande-skapet i Riksrätt åtföljde detta Embete och att de fleste Tryckfrihetsmål tillhörde denna HofRätt, — ännu och alltid skulle fortfara: att i senare tider tillkommit äfven aldra göromål, som förut behandlats af Gollegier, och att, då lefnadsutgifterne för Presidenten i Svea HofRätt, genom hans vistande i Stockholm, vöre dyrart, än för de andre IIofRättsPresidenterne, ingen anledning vore, att denne President, som från år 1810 till år 1826 njutit 1000 R:dr årligen i högre löneinkomst än de andre Presidenterne, nu skulle i afseende på löneförhållandet sättas i en lika ställning med desse, sedan arbetet blifvit ökadt och förhållanderne med göromålen blifvit olika och sedan vid 4 Riksdagar den högre löne-förmånen för Svea HofRätts President blifvit antagen och gillad: ottUtskottet icke bordt lemna utan afseende den rättvisa fördel som sålunda blifvit förut af R.
St:r tillaggd PresidentsEmbetet i Svea HofRätt och undanhålla densamma R.
St:rs egen pröfning, utan att, med rättelse derutinnan, berörde Embete, jemte den lika lön sorn för de andre Presidenterne bestämdes, skulle bibehållas vid den serskildta lönen af 1000 R:dr; hvarjemte äfven blifvit yrladt alternativt , att taffelpenningarne för Presidenterne borde ökas med 666 R:dr 3a sk. för hvardera, och Presidenten i Svea HofRätt erhålla 433 R:dr 16 sk.
B:co större tillökning i lönen än de andre, men i vidrigt fall, och om de föreslagne större taffelpenningarna ej kunde beviljas, nämnde
President bibehållas vid förrberörde serskildta anslag af 1000 R:dr B:co.
Å andra sidan, eller emot behofvet af högre lör för Presidenten i Svea HofRätt,. än som för de öfrige 2:ne Presidenterne biefve bestämd, har deremct andragits: att Presidenten i Svea HofRätt hade fler!, jemte sig, äfven bland Justiliens högre Embetsmål, med taffelpenningar försedde, hvilka delade Represmtationsskyldigheten, hvilket icke vore förhållandet med de öfrige HofRättsPresidenterne, hvilka, såsom Betänkan ti en, N:o 337. 25 högste Embetsman, hvar i sin Landsort, ensamme fingo representera: alt Presidenten i Svea HofRätt icke ägde något företräde framför de öfrige 2 Presidenterne, emedan de ägde lika rang, och K.
M:t för dem föreslagit lika lönevilkor: att för närvarande dem emellan icke gåfves någon annan primarite', än den som grundade sig på äldre fullmagt: att den gamle tvisten om Uppsvearnes företräde framför
Götherne icke åstadkommit något godt i Landet: att för öfrigt lefnadssättet i Stockholm ej skulle vara dyrare än i Jönköping och Christiansstad, hälst i Jönköping, hvarest, såsom medelpuncten för Communicationen emellan Norra och södra Sverige, månge resande inträffade, samt Presidenten vore den ende höge Embetsmannen som representerade derstädes , samt slutcligen att om högre priser på lefnadsmedel skulle blifva skäl för en högre aflöning åt Presidenten i Svea HofRätt, samma skäl ock borde gälla för större Löne-vilkor åt Ledamöterne och Betjeningen i denna HofRätt, hvilken skillnad K.
M:t dock icke funnit billig eller af behofvet påkallad.
Och sorn Utskottet, hvarest fråga förut varit väckt om en ytterligare tillökning af 5oo R:dr för Presidenten i Svea HofRätt, fastän Utskottets pluralitet densamma icke bifallit, vid pröfningen af ofvnnberörde anmärkningar funnit sig böra, på grund af de skäl som emot tillökningen blifvit åberopade, förblifva viddess tillstyrkande af lika löner för alla 3 HofRättsPresidenterne; så varder ock det 26 Stats-Utskotlets af Utskottet i afseende på desse Jöner redan afgifne förslag till R.
St:rs sluteliga pröfning, oförändradt åter öfverlemnadt.
I afseende på 5:te Puncten har i öfrigt blifvit anmärkt inom Ridderskapet och Adela af Ilr Hjerta, Gustaf, sorn i allmänhet ansett det icke vara någon nödvändighet för en del högre Embetsman i Orterne såsom Presidenter och Landshöfdingar rn, fl. att representera, eller någon skyldighet för .Staten att afse ett sådant behof — att löneförbättringen för HofRätterne blott torde böra sträcka sig till HofRättsRådsoch Assessors-graderne, men icke till de öfrige Tjenstemännen, för hvilka man lyckats att, genom sportler och extra inkomster, ställa så till, att de borgerligt kunde draga sig fram ; af Iir Crusenstolpe, M. J., att hvad AdvocatFiscalsrbefattningarne angingo, för hvilka Utskottet icke tillstyrkt någon lönförbättring, i anseende till de med desse tjenster förenade Sportel-inkomster, så hade det förhållandet inträffat inom Svea HofRätt, att ingen Sökande på längre tid anmält sig till den ledige AdvocutFiscalstjensten derstädes, i anseende till de ringa inkomsterne,. hvilket syntes bevisa, att antingen inga Sportlar af serdeles betydlig art funnos, eller ock att de voro af den beskaffenhet, att grannlagenheten förbjöde de personer, som kunde komma i fråga, att taga emot dem; samt af Hr Munck af Rosensköld, att om HofRätternes Ledamöter ethöile tillökning på sine löner, Revisionsskillingarne då måtte upphöra.
Och inom Vällojl, BorgareStändet af Hr Lindqvist, att, då AdvocatFi - Betänkan den, j\T:o 2 3y. 27 sentens oell Secreterarens Sportler vore tillfälliga och saknade all bestämdhet, billigheten syntes påkalla bifall till den al K, M:t för desse Tjenstemän i Nåder föreslagne obetydliga löntillökning, hälst deias befattningar voro trägna och raagtpåliggande; hvarjemte Hr JJelsingius likaledes ansett såsom vilkor för iöneförhöjningarne åt Hoffiätterne böra förenas upphörandet af Revisionsskillingars nedsättande derstädes, samt, till Correctiv emot besväirandet med onödiga rättegångar, något ansvar i stället af Högste Domstolen åläggas; och hafva Hrr Hemberg och Mattsson funnit någon förhöjning i Tjenstemanna-Iönerne icke böra äga rum.
Hvad desse omständigheter vidkomma, hafva de förstnämnde redan varit under öfvervägande hos Utskottet före beslutets fattande till det frainställdte Aflöningsförslaget för HofRätterne samt frågan örn R.evisionsskillingen åter funnits innefatta ett ämne, hvilket icke tillhörer detta Utskotts pröfning.
Och har någon ändring derigenom således icke kunnat uppkomma uti Utskottets redan afgifna tillstyrkanden. 6:0
Vid Utskottets Förslag i denna Punct, om uppförande på Stat af de 3817 R:dr 35. 2., jemte derunder beräknade 354 T;r Spannemål, som erfordras för PiiksBokslutsContoiret, samt fastställandet af den för StatsContoiret ad interim uppgjorda nya Staten, i anledning hvaraf någon anmärkning inom Ridd. o. A., PrästeStåndet och BorgareStandet icke ägt rum, har hos BondeStåndet Anders Danielsson från Elfsborgs
Län gjort den erinran, att, ehuru tillfredsställande det va - 28 Stats-Utskottets rit ntt erfara, att åtminstone en förändring ägt rum, hvarigenom Tjenstemanna-numern blifvit nedsatt ifrån 45 Personer till 3o, regleringen dock icke blifvit fullständigt tillvägabragt medelst de lönebelopp, hvilka inom Verket förefunnos, och hvarföre det upptagne beloppet af 3817 R:dr 35.
2. bestridts, samt Verkets
Stat ansetts böra inom alla graderne undergå en nedsättning af i5 procent; hvarjemte samme Ledamot anfört: att fastän K.
M:t föreskrifvit, att ingen Tjensteman måtte innehafva annan befattning tillika på Rikets Stat, Calendern för detta år likväl visade, alt flere, af personalen vid detta Verk, innehade befattningar inom andre Verk.
Och har, sedan äfven Casper Wijkman ifrån Upsala Län och Anders Nilsson från Wermland förenat sig med Anders Danielsson, utlåtandet i denna del blifvit af Ståndet ålerremitteradt.
Utskottet anser sig, i följd häraf, dels blott behöfva åberopa hvad dess i ämnet afgifna utlåtande innehåller, nemligen att R.
St:r sjelfve redan år 1823 anvisat de kostnader, som för RiksBokslutsArbetet kunde pröfvas nödige, på Öfverskotten af StatsVerkets Inkomster, och att, med afdrag af samma kostnader, det måttliga beloppet af 1258 R:dr 45.
2. således endast är i fråga såsom ny utgift för Verket, öfver hvars förändrade organisation de Ledamöter, som utgiften bestridt, dock betygat deras tillfredsställelse; dels ock vidare upplysa, i afseende på den från Calendern hämtade uppgift, alt flere at Verkets personal skola emot K.
Brefvet den 24 Mars 1824, inne - Betänkanden, N:o 287. 29 hafva andre Tjenstebefattningar: att, af de uppgifne personerne, flere ännu icke inträdt i de nya löneförmonerne, utan fortfarande tjena med lön efter gamla Staten; att en ibland dem, efter nära 5 års Tjenstetid såsom Ordinarius ännu tjenar utan lön: att de befattningar någre på andra ställen nu innehafva äro sådane, att hinder af Högstberörde Nåd.
Bref till desammas bibehållande för närvarande icke möter; samt att i alla fall fråga skulle kunna uppstå, huruvida meranämnde K.
Bref bör på dem, som Ordinarie befattningar förut innehaft, hafva någon retroactiv verkan.
Utskottet bar, i följd häraf, funnit sistberörde anmärkning af sig sjelf förfalla, och förnyar derföre dess förut gjorda hemställan: att, med fastställande af den för K.
StatsContoiret ad interim uppgjorda AflöningsStat, R.
St:r måga tillåta, att de föreslagne 3,817 R;dr 35.
2. med derunder beräknade 354 '-T*1'
Spanneraål å Stat uppföras.
Vid Utskottets serskildta tillstyrkande: ”att de löneförbättringar, som för Rikets Embets-och Tjenstemän föreslagne blifvit, icke måga få åtnjutas af andre än dem, sora verkelig tjenst göra, och att detta vilkor varder med beviljandet af desamma förenadt,” har blifvit anmärkt: inom Ridd. och Adeln af Hr Ribbing Arvidj att Utskottet bordt, såsom vilkor för lönens utgifvande, föreslå: att den skall qvitter as afden tjenstförrättande Embetsmannen, emedan eljest föga skulle vinnas genom Utskottets goda mening, att lön-tillökningen skulle komma den tjenstförrättande till godo; t 3o Stats -Utskottets hvarjemte hos BondeStåndct Anders Danielsson till Utskottets ofvanberörde förslag yrkat det tillägg: att, i anseende till dels nu förestående reglering inom EinbetsVerken, hvartill icke mindre än 7 Committe'er skulle vara förordnade, dels till den vid denna Riksdag möjeligen blifvande Myntbestämning, några löneförhöjningar nu icke annorlunda än såsom provisio-, nelle borde beviljas.
Hvad Herr Ribbings förslag angår, synes antagandet deraf öfverflödigt, då, i händelse det af Utskottet tillstyrkta vilkor bifalles, vederbörande Verk, sorn löner utbetala, icke torde komma alt lemnäs i okunnighet om föreskriften härom till behörig efterrättelse.
Och som, beträffande Anders Danielssons förbehåll, yttrande deröfver redan blifvit meddeladt uti Utlåtandet N:o 286; altså anser Utskottet någon förändring i ofvanberörde tillstyrkande icke böra göras. 7:0 Emot de för Presidenten i K.
KammarRätten till uppförande å Stat föreslagne 1000 R:dr Taffelpenningar, sorn K.
Mtt förut af HufvudTitelns besparingar låtit sedan år 1827 utbetala, har hos Ridd. och Adeln Herr Rosenqvist af Akershult anfört: att, då den för nämnde Verk senast utnämnde President tillika innehade en annan hög befattning, derföre han njöte en ansenlig lön, och bans tid således icke skulle medgifva honom att ensamt sysselsätta sig med PresidentsjEmbelet, skäl icke skulle vara ali belasta Staten med Eetänkanden, N:o 237. 3r denna utgift af 1000 R:dr intill dess organisationen af hela Verket gått för sig; hvarjemte Hr Hjerta, Gustaf ansett bemälde President redan vara så billigt aflönnd, att något behof af de föreslagne Taffelpenningarne icke förefunnes.
Inom Ilederv.
BondeStåndet hafva Eric Carlsson från Upsala Län m. fl. Ledamöter, yrkat summans nedsättning till 5oo R:dr, dels ock Anders Danielsson från Elfsborgs Län m. fl. andra, under yrkande af afslag på Betänkandet i denna del, yttrat den önskan, att Utskottet måtte föreslå R.
St:r, att hos K. M:t i underd. anhålla, det sådane af mindre nödvändighet påkallade löneförbättringar hädanefter icke måtte anvisas å någon Titels besparingar, serdeles innan R.
Sl.-r fått tillfälle att sig deröfver yttra.
I följd af den, i anledning häraf, från ofvannämnde 2:ne RiksStånd erhållne återremiss på denna Punct, får Utskottet anmäla, att, sedan K.
M:t i Nåder til 1— kännagifvit sin afsigt, att utan något vidare nytt anslag, än ifrågakomne Taffelpenningar, vid den nya organisationen af KammarRätten besörja lönernes förhöjning åt samma Verks Embets- och Tjenstemän, Utskottet destomindre funnit sig böra vägra förslag till berörde Taffelpenningars uppförande på Stat, som de öfrige Présidenterne förut fått detta belopp sig i samma ändamål tillagdt.
Det har dessutom varit beskaffenheten af Embetet och Tjensteri hvarpå Utskottets Förslag till lönevilkors bestämmande i hvarje fall alltid haft afseende, icke på personliga ställningen i samhället af den som för närvarande deraf varit innehafvare.
I 32 Stats-Utskottets
Om denna grundsatts finnes riktig, lära anmärkningarne i närvarande fråga äfven vara vederlagda.
Och som Utskottet icke finnér någre giltige skäl till en sådan hemställan, som den Anders Danielsson föreslagit; så kan densamma ej eller af Utskottet tillstyrkas.
S:o Vid den i åttonde Puncten föreslagne öfverflyttning af Anslaget för BcrgsScholan i Fahlun ifrån g:de HufvudTiteln till den 2:dra, har Utskottet funnit någon erinran icke vara gjord; men emot den tillika uppförde, af Stats- samt Allra.
Besvärs- och Ekonomiutskotten gemensamt tillstyrkta förhöjningen i Anslaget rned iooo R:dr är anmärkt: inom Ridd. och Adeln af Hr Rosenqvist af Akershult.- samt hos BondeStändet af Eric Carlsson från Upsala Län och Anders Danielsson från Elfsborgs Län m. fl. att någon förhöjning i detta anslag icke vore behöflig.
Genom 3 Stånds Beslut är likväl Utskottens tillstyrkande i denna fråga bifallet; Och varda derföre ofvanberörde iooo R:dr här bibehållne, att med de förut beviljade 2800 R:dr å andra HufvudTiteln och BergsCollegii Stat uppföras. g:de I anledning af Utskottets tillstyrkande, att å Stat uppföra 16,666
R:dr 32 sk., såsom erforderlige för anskaffandet af den utaf R.
St:r för MinisterStaten, redan år 1823 beviljade Anslagssumma af 100,000 R:dr Hamb.
Banco, efter 128 sk:s Cours, har hos Ridd. och Adeln Herr Hjerta Gustaf gjort den erinran, att Utskottet synes hafva förgätit, att ingå i någon Betänkandet), N:o 237.
33 någon undersökning om bela detta anslag verkligen behöfdes.
I följd af Myntbestämningsfrågan syntes Utskottet äfven hafva bort alternativt föreslå, att utsätta anslaget i Svenskt Banco, om det lyckades att erhålla myntbestämning.
Det har trotts vara af yttersta vigt att icke fastställa i Staten anslag i utländska Myntsorter utan i Landets eget mynt, emedan detta alltid satte Styrelsen i nödvändighet, att söka bibehålla Myntet vid sitt värde; och har Herr Hjerta. för öfrigt i allmänhet yrkat, att Minister-Statens aflöning måtte nedsättas till 75 å 80,000 R:dr Hamb.
B:co och såsom skäl derföre åberopat att ett så stort antal ministrar, som det nu varande aldeles icke skulle behöfvas då de fleste diplomatiske Posterne kunde bestridas med Chargés d’affairs; hvarjemte äfven hos BondeStdndet Anders Danielsson fran Elfsborgs
Län 3 ansett olämpligt att upptaga Utländska Myntsorter i StatsFörsIaget, af det skäl, att anledning derigenom uppkomme till begäran af ersättningar för betäckandet af Cours-difFerencer, och vidare andragit, att, enär Svenska MinisterAflöningen före år 1809 vore betydligt lägre än nu, och då utgick i Silfver, det vore svårt att förklara anledningen till den vunne tillökningen; hvadan och enär KonungaRiket Norrige nu äfven bidroge till den gemensamma MinisterStatens aflöning, detta anslag borde nedsättas; men i fall sådant ej vunne bifall, borde Utskottet dock vid sitt förnyade Betänkande foga en uppgift på de Utrikes Ministerlönerne före år 1809 i jemförelse med de nu 4 B. 3 V Stats-Ulskottet* varande till samina MinisterPosler utgående löneansiag.
Hvarom flere Ledamöter med Anders Danielsson sig förenat.
Vid i8a3 års Riksdag, då uti Minister-StatsAnslaget af R.
St:r beviljades en tillökning af 10,000 R:dr H.
JBco, i anseende till detta anslags för ändamålet förut varande otillräckliga belopp, go,ooo R:dr H.
B:co, ehuru äfven det bidrag använts, som KonungaRiket Norrige till CabinettsCassan lemnade, afläts till StatsUtskottet ett generell Förslag å erforderlige MinisterAflöningar på Utrikes Ort, hvaraf visade sig, att desse aflöningar uppgingo till en Summa af 120,000 R:dr, utom beräkning af de för
Extra utgifter eller hemliga behof nödige medel, och att till samma ändamål var på det hela äfven från Norrige påräknadt ett årligt bidrag af i5,ooo R:dr allt Hamburger Banco.
Behofvet pröfvades då noggrant af R.
Sttr, som icke biföl lo bela det äskade beloppet, utan gjorde deruti ansenlig inskränkning.
Utskottet har ansett angelägenheten af de år 1823 nödige befunne diplomatiske kostnader oförändradt vara för handen, och har således icke trott sig böra deruti föreslå någon minskning; ej heller uti detta ämne förelägga R.
St:r någon slags utförlig beräkning, enär fråga om ändring uti närvarande verkliga anslaget icke varit väckt hvarken inom något RiksStånd aller af K. M:t.
Ändamålet med detta anslag, hvilket till större delen skall disponeras på Utrikes Ort har fordrat dess Betänk anden, N:o 237. 35 bestämmande uti Utländsk Myntsort, så länge vårt eget gångbara mynt saknar bestämdt och erkändt värde; och R.
St:r hafva vid föregående Riksdagar, äfven då fråga om förändring i beloppet varit under pröfning, ansett lämpligt, att i berörde afseende icke göra någon ändring.
Utskottet finner icke eller nu någon sådan böra äga rum. 10:0 Utskottets Förslag i denna Punct, att till aflöningar och omkostnader vid Tullverket uppföra en summa af 45o,ooo R:dr; i stället för den vid sista Riksdag i samma ändamål antagne af 388,388: 16. har föranledt anmärkningar inom H. T\. o. dels af Hr Grefve Gyllenborg, Joli. Henning, och dels af Hr ///'erta, Guslaf, af innehåll: att Utskottet upptagit denna Förslagssumma betydligen högre, än 1823 års Statsreglering samt K.
M:t dem beräknat, utan att framställa grunderne derföre, eller att meddela en utveckling af förhållanderne, som dertill gifvit anledning, samt att, om man i allmänhet icke borde lemna större tillgångar till disposition för obestämda utgifter, emedan lättare tillgång stundom öppnade anledningar till behof, sora i annat fall uteblefvo; så hade ock Utskottet i förenämnde afseende icke bordt lemna så stort utrymme åt de förre: att Utskottet borde uppgifva, huru det kunde vara möjligt, att TullStatens löner uppgått till ett vida högre belopp än K.
M:t sjelf begärt och uppgifvit; hvarjemte icke bordt undfalla Utskottet dess bestämda skyldighet, att hosConstitutionsUtskottet anmärka, när det funne Staterne 36 Stats-Utskottets öfverskridne, hvilket ju, enligt Utskottets egen redovisning, skedt,utan att anledningarne omtalats.
Och har hos Heclerv. BondeStåndet Anders Danielsson från Elfsborgs Län, med hvilken Casper Wijkman från Upsala Län och Hans Jansson från Elfsborgs
Län sig förenat, gjort erinran af hufvudsakligen lika beskaffenhet, med tillägg: att anslagssumman, till bestridande af utgifterne för Tullverket ej borde få beräknas högre än till de R.'dr K.
M:t be gärt, under det uttryckliga vilkor, att LöningsStaterne för TullStatens Tjenstemän, utan undantag måtte efter af R.
St:r ofördröjligen verkställd granskning, å RiksStaten upptagas; finnande Anders Danielsson tillika förundransvärd!, att
Utskottet icke fästat uppmärksamhet vid det lönebelopp som af Styrelsen blifvit GeneralTullDirecteuren beviljadt, ett lönebelopp, som, fastän denne plats icke vore att anse såsom den förste och mäst magtpåliggande i hela Riket, ännu aldrig inom detta Land skall ägt sin like såsom contant löne-anslag.
Hvaremot många Ledamöter af Ståndet ansett Utskottets förslag i denna punct böra bifallas.
Då Utskottet besvarade de anmärkningar, som äfven i detta hänseende gjordes inom R. o. A. vid Utskottets beräkning af den behållna inkomstsn af Tullmedlen, tillkännagaf Utskottet, att i förevarande fall Utskottet tagit till ledning det icke blott för närvarande, utan under en följd af år existerande verkliga förhållandet, hvilket, enligt räkenskaperne, Utskottet uppgifvit för år 1821 med 1826, äfvensom för år 1827 L Betänkanden, N:o 337. 37 enligt Hr GeneralTullDirecteurens uppgift, samt calculationvis för år 1828, och Utskottet åberopar nu det derjemte meddeldte yttrandet, att, ”du för innevarande år en förändrad reglering med Tullpersona”len blifvit vidtagen, hvarigenom omkostnaderne åt”minstone för tillfället och innan de på Expectance”Stat förflyttade Tjenstemän och Betjente hinna att ”åter användas eller afgå, komma att i någou mohn ”ytterligare ökas, tror Utskottet sig hafva rätteligen ”förfarit, då det för Tullverkets utgifter afsatt en ”summa af 45o,ooo R:dr, hvilken i alla fall är att ”anse ej såsom ett anslag, hvilket ovilkorligt kan för ”Tullverket användas, utan såsom ett Calculations-be”lopp närmast det, som enligt Stat och Författningar ”kommer att utgå.” Efter hvad Utskottet äfven redan anmält, medtaga Tullverkets Aflöningskostnader största delen af AnslagsSumman.
St:r hafva sjelfve medgifvit i deras underdskrifvelse till K.
M:t d. 22 Dec. 1823, ang:de Tullverkets nya Organisation, att svårigheten att
Controllera uppbörden syntes göra det mera än eljest nödvändigt, att löna Tullbetjeningen så, att den ägde sin utkomst af den lön Kronan består; derjemte R.
Sl:r vidare, ibland annat, anfört, att i motsatt fall kunde befaras, att Tullinkomsten blefve så mycket mindre, hvarföre jemväl den otillräckliga aflöning, hvarmed Tull-personalen vore försedd redan hos oss torde hafva verkat till skada, både för de Näringar sora af Tullbevak - 38 Stats-Utskottets ningen skola skyddas, och för StatsVerket, som af Tullen skulle hemta en af sine betydligaste inkomster.
Oell lärer det således hafva varit destomindre anledning, alt förslagsvis upptaga utgifterne till lägre belopp, än som verkligen ägt rum, då en så beskaffad större summa som den R.
St:r nu antagit, blifvit beräknad att intill nästa Riksdag utgöra uppbörden af Tullverket, på det felande tillgångar för de nödige Controllerne deröfver och för Verkets Administration åtminstone icke böra blifva skäl för en mindre inkomst, i händelse den till bela påräknade beloppet icke skulle ingå.
Om nödvändigheten, att äfven för Tullverket få bestämda AflöningsStater, derpå har Utskottet fästat R.
St:rs uppmärksamhet, samt tillstyrkt, att förslag till sådane måtte bos K. M:t af R.
St:r| begäras, och Utskottet förbehåller sig jemväl nu, att framdeles, efter slutad revision af Tullverket, få närmare utveckla hvad med så beskaffadt förslag
Utskottet anser böra åsyftas; men att derförinnan, i anseende till det hittills iakttagne sätt för regleringen af aflöningen inom delta Verk, ingå i bedömmande af den ene eller andre lönens beskaffenhet har Utskottet icke funnit lämpligt.
För öfrigt bör Utskottet tillika upplysa, att, före sista Riksdag, någon serskild summa aldrig varit afsatt till Stat och omkostnader för detta Verk, utan allenast netto-inkomsten beräknad, sedan de Verket åtföljande utgifter blifvit bestridde.