Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Frih. Bonde., Knut; angående förökning i anslaget till Kongl. Musikaliska Akademien.
Ibland läroverk, som under sednare åren gjort högst betydande framsteg, kan med skäl räknas Musikaliska Akademien.
Af närlagde afskrift af Akademiens äldre och nyare stat inhemtas, att, efter det Rikets Ständer vid 1857 års riksmöte beviljade en tillökning i Akademiens årliga penniugeanslag med 9,000
R:dr, inrättades 5 nya läroklasser, hvarjemte de äldre klasserna betydligen utvidgades.
Lärotimmarne, som efter 1856 års stat, då årsanslaget endast utgjorde 9,000 R:dr, voro bestämda till 63, förökades 1858 till 141, hvaraf synes att
Akademien på ett ändamålsenligt sätt användt ofvannämnda anslag.
Sedan organisation år 1858 blifvit verkställd, har emellertid flera förhållanden inträffat, som framkalla behofvet al ett ökadt antal lärotimmar i vissa klasser, äfvensom ökade löner m. m.; i brist hvaraf Akademien ser sig nödsakad att inskränka sin 374 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 146. verksamhet till endast det nödvändigaste, och hvarigenom undervisningen till stor del hämmas i sin utveckling.
En af de klasser, som hafva allt för få lärotimmar i förhållande till det stora antalet elever, är Pianolclassen.
Man måste betrakta pianot såsom grundinstrument för alla musikaliska studier; hvar och en som beträder den musikaliska banan, bör tillegna sig åtminstone någon grad af förmåga på detta instrument, så väl den, som egnar sig åt pianot, som ock de, hvilka egna sig åt andra brancher, såsom musiklärare vid rikets elementar-läroverk, eller de som ämna blifva organister, sångare, kompositörer m. fl.
Det är derför lätt att inse att det nuvarande antalet lärotimmar, 16 i veckan, är otillräckligt; synnerligast som fruntimmer numera ega rättighet att söka vissa organistplatser och följaktligen måste hafva undervisning äfven på piano; hvartill kommer, att mången obemedlad qvinna erhåller i denna lärdom ett kapital, hvaraf hon, genom lektioners gifvande, kan draga ränta och derigenom hafva en säker bergning.
Det är hufvudsakligen för att i Piano-klassen kunna intaga ett större antal fruntimmers-elever, som jag föreslår, en tillökning i denna klass’ lärotider med 10 timmar i veckan, samt en tillökning i lärarens årliga lön, motsvarande den tillökta lärotiden med H:dr 1,000: — Klassen för Blås-instrumenter har sig endast tilldelad 12 undervisningstimmar i veckan.
Under klassens femåriga tillvaro har det visat sig, att om ock denna undervisningstid möjligen kunnat vara tillräcklig för utbildandet af de elever, som behöfvas i Akademiens orkester, så blir denna tid allt för otillräcklig, sedan den omständigheten inträffat, och sorn alltid måste inträffa, att personer, som ämna söka plats såsom musikdirektörer vid regementena, önska att vid Akademien genomgå så väl en praktisk som theoretisk kurs i tonkonsten.
Elevernas antal i denna klass har sällan varit under 24, men oftast omkring 30, hvadan hvarje elev ej skulle erhållit mera än omkring högst en half timmas undervisning i veckan, ifall Akademien icke vore så lycklig att ega en lärare i denna klass, som kan uppoffra 24 å 30 timmar i veckan för undervisningen, hvartill kommer den omständigheten, att samme lärare eger förmåga att meddela undervisning på alla blåsinstrumenter, hvilket numera är så sällsynt att, då han lemnar sin plats, troligen ingen finnes, som kan efterträda honom, utan torde lärotimmarne komma att fördelas på flere lärare för olika instrumenter.
Då man vet att, med undantag af regementena, ingen skola finnes för blåsinstrumenter, och hvad särskilt angår oboe, fagott och valdhorn, Transport
R;dr 1,000; — Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 146. 375 Transport R:dr 1,000: — så, och emedan ingen undervisning derstädes meddelas på dessa 3:ne instrumenter, skulle desamma helt och hållet bortdö, om ej Akademiens skola fanns.
Derjemte bör upplysas, att Kongl, theater-direktionen, i stället för att införskrifva utländska musici, från Akademien rekryterat såväl oboister, som fagottister och valdhornister.
För att komplettera klassen för blåsinstrumenter, så att densamma kan motsvara sitt ändamål och medföra påräknad nytta, föreslås en tillökning af 8 lärotimmar i veckan samt en tillökning för läraren med R:dr 800: — Läraren i musikens historia och estetik har sig ålagdt att hålla 2:ne timmars offentlig föreläsning i dessa ämnen för ett så stort antal åhörare, som lärosalen beqvämligen rymmer, samt dessutom 4 timmar enskildt för eleverna, allt för hvarje vecka.
För dessa åligganden uppbär han endast 600 R:dr R:rnt i årlig lön.
Det är allmänt bekant att de offentliga föreläsningarne varit så omtyckte, att oaktadt Akademien, i saknad af tillräckliga expensmedel i och för lokalens upplysning m. m., vid dessa tillfällen nödgat' bestämma en inträdesafgift af 3 R:dr Runt person för terminen, lärosalen icke desto mindre varit uppfylld af åhörare, ett förhållande, som
Akademien vid klassens bildande icke kunde förutse.
Enär Akademien saknar tillgång att aflöna läraren i denna klass såsom han förtjenar, och då man betänker hvilka ansträngningar och tidsuppoffringar det medför, att hvarje vecka uppträda för en offentlig publik, så vågar jag hoppas det Rikets Ständer finner det vara med billigheten öfverensstämmande att öka denne lärares lön med ....
Enligt 3 kap. 4 § af Akademiens nu gällande stadgar, utser Akademien, vid hvarje termins början, en af lärarne, som en afton hvarje vecka, under minst 3:ne timmar, leder orkester-öfningarne; den lärare som härtill utses, undervisar i sin klass 3:ne timmar mindre hvarje vecka.
Att dessa öfningar äro af stor fördel, ej endast för de elever, som behöfva öfva sig i samspel, utan äfven för dem, som komponera eller instrumentera för full orkester, kan icke nekas; likväl och emedan minskningen i undervisningstid af 3:ne timmar i veckan för orkesteranförarens klass medför ett stort hinder för elevernas studier, desto större, som elevernas antal i alla klasser årligen ökas, så bör denna olägenhet afhjelpas sålunda, att den lärare, som väljes till orkesteranförare, erhåller, i stäl - Transport R:dr 2,400: — 376 Motioner hos
Rid der skåpet och Adeln 1862.
R:dr 2,400: — let för inskränkning i sin undervisningsskyldighet, en kontant ersättning, som härmed föreslås till R:dr 300: — Akademiens Bibliothekarie åtnjuter blott 300 R:dr R:mt i lön lör vård och utlåning af Akademiens dyrbara bibliothek.
Då man känner huru detta bibliothek genom gåfvor och donationer årligen vexer, ja, att detsamma numera är dubbelt större än hvad det var endast för 3 år tillbaka, och då man jemför den ringa lön (som till och med understiger Vaktmästarens) med det stora ansvar Bibiiothekarien måste ikläda sig, synnerligast hvad utlåningen angår, så skall säkert ingen neka denne tjensteman en lönetillökning af R:dr 300:
— Vid innevarande riksmöte har Kongl. Maj:t föreslagit lönetillökning för Kollegiernas vaktmästare till ett belopp så stort, att deras årliga lön skulle uppgå till 500 R:dr R:mt.
Akademiens vaktmästare har i lön endast 450 R:dr samma mynt, hvadan och då han af tjenstegöromål är så sysselsatt hela dagen, att han ej har någon tid öfrig till extra för tjenst, så föreslås en tillökning i hans årliga lön af R:dr 50: — Akademien eger ej eget hus; men är för närvarande inrymd uti en hyrd lokal i f. d.
Kirsteinska huset, N:o 8, Clara Strandgata.
Till hyresmedel äro anslagna den hyressumma, som Akademien årligen utbetalar eller 1,050 R:dr R:mt; för denna hyra disponerar Akademien en större lärosal samt 4 mindre rum.
Att denna lägenhet emellertid är otillräck lig för Akademiens behof synes dels deraf, att ett af rummen måste användas till bibliothek, sessions- och lektionsrum och, vid offentliga tillställningar, äfven till kapprum; dels ock deraf, att åtskilliga af lärarne måste gifva lektionerna i sina egna hemvist.
Att dessa omständigheter äro i flera afseenden störande för undervisningens ordentliga gång, säger sig sjelft.
Då Akademien i förenämnda egendom numera har tillfälle att erhålla flera lektionsrum, så föreslås en tillökning i Akademiens hyresmedel af ....
R:dr 1,000: — Akademiens anslag till ved, ljus och expenser, som är upptaget till endast 600 R:dr R:mt, har varit så otillräckligt, att Akademiens enskilda kassa, som för andra ändamål är bestämd, har måst såsom lån förskjuta 2,058 R:dr, hvadan en tillökning i expensmedlen föreslås af R:dr 250: — Summa R:mt R:dr 4,300; — — ■MiMi ; n . . .1 Med Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 147. 377
Med denna tillökning i Akademiens årliga statsanslag, hvilket då skulle komma att utgöra 22,300 R:dr R:mt, anser jag att läroverket bör kunna kompletteras till hvad det bör vara, nemligen en fullständig nationel skola för tonkonstens alla brandler, hvarifrån skickliga subjekter kunna utgå, såväl för kyrkan, skolan, theatern, regementena, som för koncertsalen.
Denna läroanstalt förtjenar så mycket mera att omhuldas, emedan de medel, som Ständerna ha anslagit, blifvit på det mest omsorgsfulla sätt använda, och emedan densamma, genom skickliga och nitiske lärares bemödanden, gjort så vackra framsteg, att vi numera icke nödgas införskrifva utländska talanger till de mera framstående musikplatserna, ej heller behöfva vi utskicka våra unga musici för att hos utlänningen inhemta en talang, hvilken de kunna förvärfva i sitt fädernesland.
— Såsom exempel på lärarnes i Akademien ovanliga intresse för sin konst, må nämnas att en lärare för några år tillbaka bildade en ny klass med omkring 40 fruntimmers-elever, hvilka han i tvänne års tid undervisade, utan anspråk på ersättning, äfvensom att åtskilliga af lärarne gifva flera lektionstimmar i veckan, än hvartill de äro skyldige.
Man behöfyer endast bevista de offentliga musik-historiska föreläsningarne för att blifva öfvertygad om detta lärarnes varma intresse; ty de snart sagdt täfla med hvarandra uti bidrag med musikaliska illustrationer, hvilka de icke hafva någon förbindelse att ombesörja.
Jag skulle icke våga med så bjerta färger teckna denna läroanstalt, om jag icke under en längre tid, i egenskap af Direktions-ledamot, haft tillfälle taga närmare kännedom om dess verksamhet.
Jag slutar mitt anförande med en vördsam anhållan, att denna min motion må blifva remitterad till vederbörligt Utskott.
Knut. Bonde. X:® 14?.
Af Herr af Oiireii; Didrik
Pontus angående statsanslag till fullbordande a/ Kinda båtled i Östergötland.
Långt innan Göta kanal påbörjades, hade fråga uppstått att från norra ändan af sjön Rengen, ungefär lj mil från Linköping, anlägga en kanal till Roxen och vidare till Östersjön samt, i sammanhang dermed, öppna en båtled genom de med lith. tilt R.
Prot. 1862 * 1863. 11 Samt. 1 Afd. 48 378 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 147. hvarandra sammanhängande sjöarne Jernlunden, Åsunden, Erlangen, Juttern och Krön, hvilka sträcka sig frän Rengen till trakten af Wimmerby.
Den del af denna kanalsträckning, som skulle sammanbinda Roxen med Östersjön, har genom Göta kanals anläggning redan i 30 år varit trafikerad.
Genom detta bolags försorg blefvo ock 2:ne slussar af trä anlagda, den ena emellan sjöarne Jernlunden och öfre Rengen, den andra emellan sjö— arne öfre och nedre Rengen.
Arbetet förfelades dock samt afstannade i brist på penningar och nödig erfarenhet i kanalbyggnadskonsten.
Det stora gagnet af denna kommunikationsled är ock lätt att inse, om man besin nar, att densamma genom Stångån skulle utmynna i sjön Roxen och sålunda blifva en bikanal till Göta kanal samt, i förening med ofvannämnda sjöar, utgöra en sträcka af omkring 10 mils längd, eller mera än hela Ostgöta—linien af Göta kanal.
Men Grefve von Platen gick bort innan han fick se Göta kanal fullbordad, och de närmast efter hans död följande åren voro icke gynnsamma för utvidgning af hans storverk.
Sedan Rikets Ständer vid 1854 års riksdag beviljat strandegarne kring nämnda sjöar ett lån, stort 160,000 R:dr B:ko eller 240,000 R:dr R:mt, för nämnda sjöars sänkning, med skyldighet att, enligt en af Friherre De Géer uppgjord plan, utföra arbetet så, att en oafbruten båtled genom och mellan dessa sjöar tillvägabragtes, blef detta, i förhållande till strandegarnes tillgångar högst betydliga arbete, år 1855 påbörjadt, och, efter sju års arbete, med en kostnad af omkring 520,000 R:dr (deraf Staten såsom lån anvisat tillhopa 390,000 R:dr), sistlidet år så fullbordadt att, såsom nyss är nämndt, båtleden då kunde öppnas för allmänna trafiken.
Man mäste nemligen besinna, att de tunga varor, förnämligast bestående af skogs - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 147. 379 produkter, spannmål och viktualier, som orten har att afsätta, äfven om de sjöledes ankomma till sjön Rengens norra strand, icke kunna utan allt för stora omlastningsoch transportkostnader derifrån landvågen forslas till närmaste afsättningsort, Linköping.
Behofvet af detta arbetes snara utförande har ock alltmera börjat inses, ej mindre inom sjelfva orten än äfven af vederbörande myndigheter.
Till följd deraf hafva ock noggranna undersökningar och kostnadsförslager blifvit uppgjorda, utvisande att lämpligaste sättet att vinna det åsyftade målet vore att, med begagnande af Stångåns vatten från Rengen till Roxen, förbi vattenfallen i nämnda å anlägga slussar samt i öfrigt upprensa och göra ån segelbar.
Kostnaden härför har blifvit beräknad till 1,313,000 R:dr R:mt.
Sedan Konungens Befallningshafvande i Ostergötlands län, med öfverlemnande af det uppgjorda förslaget, uti underdånig skrifvelse af den 15 sistlidne Augusti hos Kongl. Majit förordat en af Kinda båtleds bolags direktion gjord anhållan, att Kongl.
Majit måtte täckas hos Rikets Höglofliga Ständer utverka nödigt anslag för arbetets utförande, behagade Kongl. Majit kort derefter anbefalla Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader att, vid upprättandet af Styrelsens generalförslag öfver de allmänna väg- och vattenbyggnads-arbeten, till hvilkas utförande statsunderstöd erfordras, taga den ifrågavarande anläggningen under öfvervägande; och har Styrelsen uti berörda generalförslag tillkännagifvit, att
Styrelsen delade »sökandenas åsigt om vigsten af att den inuti landet redan bildade farleden blir utsträckt såsom oafbruten »vattenväg till Linköping, och således sättes i förening med hafvet igenom Göta ka»nal.
» Styrelsen yttrar vidare: »Den del af Östergötland, hvarest Kinda båtled fram»går, är dessutom, till följd af läge och naturförhållanden, mindre lämplig för jern»vägsanläggning.
Visserligen är en värdefull förbättring i ortens kommumkations»anstalter åvägabringad genom den förutnämnda redan verkställda vattenleden; men »för att åstadkomma fullständig lättnad i transporterna, bör densamma likväl först »och främst förenas med sjön Roxen, och den kan sedermera i framtiden utsträckas »i söder till Wimmerby.
Enligt Styrelsens underdåniga åsigt bör den nu ifrågava»rande norra utsträckningen, eller förbindelsen mellan sjöarne Rengen och Roxen, »företrädesvis anläggas; oeh enär Kinda båtleds- och sjösänkningsbolag, hvilket före »detta erhållit Eders Kongl.
Majits nådiga stadfästelse, nu ställt sig i spetsen för ut»förandet samt begärt att Eders Kongl. Majits
Befallningshafvande i Östergötlands län »skulle inför Eders Kongl.
Majit göra underdånig framställning att, för så vidt icke »Statens stambana erhåller sådan sträckning att densamma kommer att beröra den »nuvarande Kinda båtled, Eders Kongl. Majit måtte nådigst till Rikets nu samman»trädande Ständer allåla Proposition om nödiga medels anvisande till båtleds anlägg»ning mellan norra ändan af sjön Rengen och Linköpings hamn; så, och då detta »bolag borde öfvertaga arbetets utförande, har Styrelsen, fastän aktieteckningslista icke »blifvit ansökningshandlingarne bifogad, ansett sig kunna antaga att, om bidrag var»der vid instundande riksdag till anläggningen afsatt, densamma skall under stats - 38.0 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 147. »regleriugsperioden varda påbörjad; och får Styrelsen derför, samt emedan ortens me»nighet samfäldt deltagit i Kinda båtleds verkställande, i underdånighet» (bland första »klassens arbeten) »antecka adelar af den till utsträckningen beräknade summan, eller »875,300 R:dr.»
Efter att hafva uppgifvit kostnaden för anläggningen, yttrar han: »Detta är visserligen en stor summa, men jemföres den med hvad en jernväg af »samma längd skulle kosta, så uppgår den icke till en tredjedel deraf.
I afseende »på nyttan för orten, som i allmänhet har tunga och skrymmande varor att afsätta, »synes kanal-leden, som sätter hvarje punkt af de vidt utgrenade sjöarnes stränder i »direkt beröring med afsättningsort, böra föredragas framför en jernväg, som skulle »beröra jemförelsevis få punkter, och å hvilken transportkostnaden skulle blifva betydal igt större än å kanal-leden.» Likaså har Jernvägs-kommittéen, i fråga om östra stambanans rigtning, uti icke ringa mån grundat sin åsigt om dess läge på den förutsättningen, att Kinda kanal skulle komma till utförande.
Efter att hafva anfört några andra skäl mot stambanans förläggande öster om sjön Sommen, yttrar Kommittéen i sitt betänkande, pag. 79: »Kommittéen har dessutom, i afseende på denna fråga tagit i betraktande, att »förslag redan är uppgjordt till en för jemförelsevis ringa kostnad, i förening med »pågående sjösänknings-arbeten, utförbar sammanhängande vattenkommunikation från »Linköping genom sjöarne Rengen, Jernlunden, Åsunden, Juttern och Krön ända till »Wimmerby, äfvensom från Åsunden till Östersjön vid Gamleby, medelst hvilken se»gelled midten af landet emellan östra stambanan och Östersjön kan erhålla en lika »behöflig, som för denna orts produkter af hufvudsakligast trävaror beqväm och billig »kommunikation med slättlandet, Göta kanal och äfven hafvet;» samt pag. 121: »Då dessutom fråga är om den så kallade Kinda kanals bringande till verk»ställighet, och Wimmerby samt trakten deromkring med en jemförelsevis ringa »kostnad derigenom kan erhålla en särdeles billig kommunikation till Göta kanal, »samt möjligen äfven genom Gamlebyviken till Östersjön, så minskas äfven behofvet »af en jernväg från denna trakt till Westervik.»
Vidare har Herr Öfversten, Friherre Ericson, i anledning af den i år verkställda undersökningen om jernvägens förläggande öster om sjön Sommen, yttrat: »Den genom enskilda bidrag bekostade, nu utförda undersökningen har haft »det goda med sig, att den vigtiga frågan om östra stambanans rätta läge blifvit »närmare utredd, och, hvad som i en nära framtid för sydöstra Östergötland och »norra delen af Calmar län är af synnerlig vigt, frågan om en kanal-anläggning »mellan Linköping och sjön Rengen, med utsträckning genom sjöarne Jernlunden, Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
381 »Asundeu, Juttern och Krön till inemot Wimmerby, måste genom jernvägsfrågans »utredning framträda med ökadt intresse; ty den redan vidgjorda och icke obetydligt »påkostade kommunikationsleden längs sistnämnda sjöar, bör på ett eller annat sätt »få sin utsträckning till Linköping, der på samma gång segelleden på Roxen och »Göta kanal samt en station på östra stambanan, sedan denna kommit till stånd, an»träffas.
De orter, som öster om Sommen kunnat vänta sig fördelar af östra stara»banans anläggning i denna rigtning, böra, med afseende å dessa bygders tunga pro»dukter, vara mera betjenta med en ändamålsenlig kanalisering af ofvannämnda vat»tendrag fram till Linköping, än med jernväg, som endast delvis kommer dem »till godo.» Af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, finner man ock, att Kongl. Maj:t ansett anläggningen af Kinda kanal vara af synnerlig vigt, enär utaf den mängd arbeten, som förordas i Väg- och Vattenbyggnads-styrelsens ofvan omförmälda general-förslag, endast 2:ne kanal-anläggningar blifvit af Kongl. Majit föreslagna att erhålla stats-understöd, nemligen segelleden från Hattefura hamn vid Wenern till sjön Stora Lee i Elfsborgs län samt den ofvannämnda Kinda-kanalen, eller sammanbindningen af Kinda båtled med sjön Roxen.
Det statsbidrag Kongl. Majit behagat föreslå Rikets Ständer för dessa båda arbeten är dock så ringa, åtminstone hvad angår anläggningen af Kinda kanal, att all tanke på detta arbetes utförande måste öfvergifvas, derest icke Rikets Ständer skulle behaga på ett mera verksamt sätt understödja detsamma.
Majit har nemligen, på sätt den nådiga Propositionen (pag. 53) innehåller, endast alternativt föreslagit att, derest icke vederbörande inom 1863 års utgång i behörig ordning afslutat kontrakt om utförandet af arbetet för segelleden emellan Hattefura och sjön Stora Lee, den för detta arbete under denna statsregleringsperiod afsedda lånesumma af 450,000 Ridr skulle få användas såsom lån för utförande af Kinda kanal, derför arbetskostnaden syntes påkalla statsbidragets fördelande på 2ine statsregleringsperioder.
Granskar man närmare innehållet af Kongl. Majits ifrågavarande nådiga Proposition, så kan man dervid icke undgå att finna, att de på Sjette Hufvudtiteln föreslagna statsbidrag till produktiva arbeten äro ytterst knappt tilltagna.
Väl är det lätt att inse att, då Staten i så många andra rigtningar tarfvar stora anslagssummor, tillgångarne måste blifva hårdt anlitade; men då man af ifrågavarande nådiga Proposition derjemte inhemtar, att Rikets Ständers Bauk eger ett behållet öfverskott af icke mindre än 6 millioner Ridr, hvilket icke tagits i beräkning för de uti den nådiga Propositionen föreslagna statsutgifter, torde man kunna hysa den säkra förhoppning, att tillgångar skola kunna beredas äfven för andra produktiva arbeten än anläggningen af Statens jernvägar, hvilka, enligt hvad föregående Rikets Ständer antagit, förnämligast böra byggas med upplånta medel, så att icke ensamt samtiden får vidkännas kostnaden för deras utförande.
Jag vågar ock föreställa mig att, så vida jernvägarne skola erhålla tillräcklig trafik, måste landet samtidigt upparbetas äfven i 382 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 186'2.
N:o 147. andra orter än dem, der jernvägarne blifva förlagde.
Ty ett ensidigt bearbetande af endast jernvägar genom de delar af landet, som dermed kunna gynnas, kan icke annat än blifva skadligt för sädana af naturen mindre väl lottade trakter, som icke ega tillräckliga medel att sjelfva utföra storn kommunikations-anläggningar, men som med bidrag af Staten kunna tillvägabringa nödiga förbättringar i de af naturen anvisade farlederna.
Då jag, på sätt nyss blifvit antydt, hyser den förhoppning, att Rikets Ständer icke uteslutande skola använda de förhanden varande tillgångarne att dermed bygga jernvägar, utan ock komma att reservera några betydligare belopp för åstadkommande af andra kommunikationer i det inre af landet, bör jag derjemte fästa uppmärksamhet derpå att, enligt hvad under en längre tid varit vanligt, Rikets Ständer för understöd till väganläggningar och kanaler plägat bevilja minst §:de!ar af arbetskostnaden att utgå, icke, såsom i Kongl. Majits nådiga Proposition i förevarande fall är föreslaget, i form af lån, utan såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, emot det att de bolag eller menigheter, som åtaga sig arbetets utförande, förbinda sig bekosta återstoden.
Väl har sedan någon tid en inbjudning blifvit utfärdad för aktie-teckning till fullbordande af nu ifrågavarande arbete; men denna inbjudning, som med välvilja omfattats så väl inom som utom Östergötland, har utgått från den förutsättningen, att ett betydligare statsanslag utan återbetalningsskyldighet skulle af Rikets Höglofliga Ständer anvisas.
Likaså har frågan af Göta kanal-direktion ansetts af den vigt, att bemälda direktion lärer vara betänkt på att kalla bolaget till extra stämma för att höras öfver gjord framställning, att äfven Göta kanal-bolag måtte för något betydligare belopp deltaga i aktie-teckningen för Kinda kanals fullbordande, så framt statsanslag för ändamålet varder beviljadt.
Jag hyser sålunda intet tvifvel derom att, derest Rikets Ständer täcktes anvisa |:delar af den för detta arbete erforderliga summa att utgå såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, den återstående tredjedelen, ehuru uppgående till det betydliga beloppet af omkring 440,000 R:dr, skulle kunna genom aktie-teckning erhållas.