Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t har nemligen, på sätt den nådiga Propositionen, pag. 53, innehåller, endast alternativt föreslagit, att derest icke vederbörande inom 1863 års utgång i behörig ordning afslutat kontrakt om utförande af arbetet för segelleden emellan Hattefura och sjön stora
Lee, den för detta arbete under denna statsregleringsperiod afsedda lånesumma af 450,000 R:dr skulle få användas såsom lån för utförande af Kinda kanal, derför arbetskostnaden syntes påkalla statsbidragets fördelande på två statsregleringsperioder.
Yäl är det lätt att inse att, då Staten i så många andra rigtningar tarfvar stora anslagssummor, tillgångarne måste blifva hårdt anlitade; men då man af ifrågavarande nådiga Proposition derjemte inhemtar, att Rikets Ständers Bank eger ett behållet öfverskott af icke mindre än 6 millioner R:dr, hvilket icke tagits i beräkning för de uti den nådiga Propositionen föreslagna statsutgifter, torde man kunna hysa den säkra förhoppning, att tillgångar skola kunna beredas äfven för andra produktiva arbeten, än anläggningen af Statens jernvägar, hvilka, enligt hvad föregående Rikets Ständer antagit, förnämligast böra byggas med upplånta medel, så att icke ensamt samtiden får vidkännas kostnaden för deras utförande.
Jag vågar ock föreställa mig att, så vida jernvägarne skola erhålla tillräcklig trafik, måste landet samtidigt upparbetas, äfven i andra orter än dem, der jernvägarne blifva förlagde.
Ty ett ensidigt bearbetande af endast jernvägar genom de delar af landet, som dermed kunna gynnas, kan icke annat än blifva skadligt för sådane af naturen mindre väl lottade trakter, som icke ega tillräckliga medel att sjelfva utföra så stora kommunikationsanläggningar, men som, med bidrag af Staten, kunna tillvägabringa nödiga förbättringar i de af naturen anvisade farlederna.
Då jag, på sätt nyss blifvit antydt, hyser den förhoppning, att Rikets Ständer icke uteslutande skola använda de förhanden varande tillgångarne att dermed bygga jernvägar, utan ock komma att reservera några betydligare belopp för åstadkommande af andra kommunikationer i det inre af landet, bör jag derjemte fästa uppmärksamhet derpå att, enligt hvad under en längre tid varit vanligt, Rikets Ständer för understöd till väganläggningar och kanaler plägat bevilja minst f-delar af arbetskostnaden att utgå, icke, såsom i Kongl. Maj:ts nådiga Pro - Motioner i Preste*Ståndet 1862.
285 position i förevarande fall är föreslaget, i form af lån, utan såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, mot det att de bolag eller menigheter, som åtaga sig arbetets utförande, förbinda sig bekosta återstoden.
Det är ock endast på sådant sätt det kan blifva möjligt att för dylika arbeten bilda bolag, enär erfarenheten visat, att aktieegarne, i anseende till arbetenas dyrhet och den långa arbetstiden, icke kunna på flere år påräkna någon ränta på sina i sådana företag nedlagda penningar.
Väl har sedan någon tid en inbjudning blifvit utfärdad för aktieteckning till fullbordande af nu ifrågavarande arbete; men denna inbjudning, som med välvilja omfattats så väl inom som utom Östergötland, har utgått från den förutsättningen, att ett betydligare statsanslag utan -återbetalningsskyldighet skulle af Rikets Högloflige Ständer anvisas.
Väg- och Vatten byggnads-styrelsens ofvanberörda förslag har ock gifvit anledning till den förhoppning, att arbetet skulle, såsom högst gagneligt, vinna ett sådant understöd.
Likaså har frågan af Gröta kanal-direktion ansetts af den vigt, att bemälde direktion lärer vara betänkt på att kalla bolaget till extra stämma, för att höras öfver gjord framställning, att äfven Göta kanalbolag måtte för något betydligare belopp deltaga i aktieteckningen för Kinda kanals fullbordande, så framt statsanslag kan för ändamålet erhållas.
Jag hyser sålunda intet tvifvel derom att, derest Rikets Ständer täcktes anvisa f-delar af den för detta arbete erforderliga summa att utgå såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, den återstående tredjedelen, ehuru uppgående till det betydliga beloppet af omkring 440,000 R:dr, skulle kunna genom aktieteckning erhållas.
Jag torde icke heller sakna skäl till den förhoppning, att Rikets Ständer skola bevilja de erforderliga medlen, då jag vet, att Stats-TJtskottet vid 1856— 1858 årens riksdag, i anledning af då väckt fråga om anslag för båtledens utsträckning från sjön Åsunden genom sjöarne Erlången, Juttern och Krön till Wimmer by-trakten, gifvit förslaget sitt varma förord och hos kommande Ständer rekommenderat detsamma till erhållande af nödigt understöd vid utförandet.
I Stats-Utskottets den 10 November 1857 afgifna betänkande N:o 158, pag. 46, förekommer nemligen följande yttrande: “Med begagnande af de flera, närä hvarandra liggande och nästan sammanhängande samt hufvudsakligen i samma rigtning sig sträckande sjöar, hvilka “söder om den midt i Östergötland belägna sjön Roxen genomskära denna provins “och en del af norra Småland, synes visserligen en både naturlig och ändamålsenlig kommunikationsled genom och mellan nyssnämnde landsorter böra åstad“kommas, och Stats-Utskottet tror sig kunna antaga, att denna kommunikationsled “inom en föga aflägsen framtid skall vara både öppnad och allmänt begagnad för “transporterandet af samma orters naturprodukter.
Utskottet tager alltså för “gifvet, att Rikets Ständer, som under sednaste riksdag beviljade ett ingalunda “obetydligt bidrag af allmänna medel för att, jemte den sedermera påbörjade “sänkningen af några bland ofvan uppräknade sjöar, bereda en båtled mellan “dem, framdeles icke skola vägra att med ytterligare statsbidrag understödja samma “kommunikations utsträckning till dess nu uppgifna ändpunkter.“
Det torde icke behöfva erinras, att ett arbete af den betydenhet, som det ifrågavarande, måste, för att icke allt för mycket fördyras, bedrifvas med mycken kraft, så att arbetstiden i möjligaste mån förkortas, helst kanalen, först då den blir fullbordad, kan begagnas och lemna någon inkomst.
Till följd häraf vore 286 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
N:o 141. det ock nödigt, att det anslag, som beviljas, finge utgå, i mån af arbetets fortgång, belt och hållet under den nu instundande statsreglerings-perioden.
På alla de skäl, jag nu haft äran anföra, vågar jag hos Rikets Höglofliga (Ständer vördsamt föreslå: att ett anslag utan åtei-betalnings-skyldighet, stort 875,300 R:dr R:mt, motsvarande |-delar af den beräknade kostnaden, måtte varda beviljadt att successive under instundande statsregleringsperiod utgå till fullbordande af Kinda båtled, medelst kanalisering af Stångån från sjön Rengen till Linköpings hamn, under vrilkor att ett bolag varder bildadt, som förbinder sig att, emot åtnjutande af detta understöd, i enlighet med det kontrakt, som derom kan varda afslutadt, behörigen fullborda arbetet.
Jemte det jag anhåller att denna min motion varder till Stats-Utskottet remitterad, får jag framställa den önskan, att Utskottet behagade infordra de uppgjorda planerne och kostnadsförslagen samt öfriga till saken börande handlingar.
Stockholm den 30 November 1862. J. Janzon. lik© 141.
Af Doktor Th. Wensioe:
Om förhöjdt årligt anslag till Institutet Jör döfstumma och blinda.
Djurgården befintliga allmänna Institut för uppfostran och undervisning af döfstumma samt deras danande till nyttiga samhällsmedlemmar.
Ifrån detta Institut hafva, efter dess stiftelse för något öfver 50 år sedan, utgått öfver 500 på sådant sätt vanlottade med det resultat, att desamma, bildade till förstånd och hjerta och till utöfvande af någon handaslöjd, sedermera kunnat, utan det allmännas betungande, sig sjelfva försörja; och uti Institutet uppfostras och undervisas för närvarande 99 sådane barn, deraf 65 underhållas på Statens bekostnad.
Till lokal för detta Institut, hvilket ifrån år 1819 till år 1810 varit emot hyra inrymdt å lägenheten Manhem och Manilla holme å Kongl.
Djurgården och ännu är derstädes förlagdt, inköptes sistberörde år med inrättningens egna medel samma lägenhet för 17,333 R:dr 16 sk.
B:ko eller 26,000 R:dr R:mt, och denna lokal har sedermera, allt efter som under tidens lopp större utrymme blef af nöden för emottagandet af allt flere och flere elever, måst förses med nya byggna - Motioner i Preste-Ståndet 1862.
287 der till bostäder och andra för inrättningen angelägna ändamål, så att lägenheten i dess nuvarande skick, enligt 1861 års afslutade räkenskaper, står inrättningen till hoks till ett värde af 45,000 R:dr R:mt.
Då emellertid, vid folkmängdens tillvext i riket, den i sammanhang dermed stående förökningen äfven af de döfstummas antal (af hvilket, enligt Kongl. Statistiska Central-byråns uppgift, vid 1855 års slut funnos 549 emellan 1 och 15 år, eller omkring 275 vid lämplig undervisningsålder,) ådagalade behofvet och angelägenheten af att utsträcka undervisningen vid Institutet till ett större antal sådane, än de högst 100:de, som på samma gång kunde derstädes inrymmas, föranleddes deraf Rikets Ständer, som städse ömmat för de döfstummas beklagansvärda belägenhet, att till nybyggnad vid Institutet ai allmänna medel bevilja vid 1854 års riksdag ett anslag af 25,000 R:dr B:ko eller 37,500 R:dr Ruut och att, då dessa medel, såsom befunna otillräckliga till uppförande af någon ändamålsenlig sådan, ej lyftades, vid riksdagen 1857 ytterligare dertill anslå 120,000 R;dr eller tillhopa 157,500 R:dr R:mt.
Sedan dessa anslag af Rikets Ständer beviljats, föranstaltade Institutets direktion, genom en till dess biträde af Kongl. Öfver-intendents-embetet utsedd arkitekt, om uppgörandet af ritning till uppförande å anvisad plats vid lägenheten Öfre Manilla å Kongl.
Djurgården af den nya byggnaden för Institutet, afsedd att inrymma bostad för omkring 180 döfstumma elever jemte kyrko-, läro- och matsalar, verkstäder för den tekniska undervisningen, boställsrum för lärare- och ekonomi-personalen, kök m. m., hvilken ritning med dertill hörande förslag å kostnaden för byggnadens uppförande, slutande sig på en summa af 217,000 R:dr R:mt, Kongl.
Majit fann skäligt i nåder fastställa.
Ridr öfversteg det anslag af 157,500 R:dr, som Rikets Ständer för byggnaden beviljat, men Institutet hade egna kapitaler, tillkomna genom donationer, till största delen utan vilkor, och räntebesparingar samt uppgående vid 1858 års slut till 232,171 Ridr 49 öre Rimt, fann sig
Institutets direktion föranlåten att hos Kongl. Majit i underdånighet hemställa, det Kongl. Majit måtte i nåder tillåta
Direktionen att af dessa Institutets kapitaler få använda hvad som utöfver det erhållna statsanslaget kunde erfordras till utförande af ifrågavarande byggnadsföretag, hvarmed åsyftades, bland annat, att bereda utrymme för emottagande i framtiden ej allenast af ett större antal frielever på Institutets fond, utan äfven af de flere döfstumma barn, för hvilka inträde vid Institutet städse sökes emot betalning, men hvilkas ansökningar hitintills ej kunnat bifallas i brist af utrymme vid Institutet; och till denna Direktionens underdåniga hemställan behagade Kongl. Majit i nåder lemna bifall.
Derefter blef omförmälda byggnadsföretag å det anvisade stället påbörjadt år 1860 och har sedermera allt hitintills fortgått, så att den nya byggnaden för närvarande befinner sig under tak och är antagen blifva fullt färdig bösttiden 1863; men detta byggnadsföretag, som, på sätt förut nämndt är, beräknats att uppgå til) 217,000 Ridr, har beklagligen, i följd af oförutsedda missgynnande lokala förhållanden i afseende å grunden för byggnaden samt stegrade priser på byggnadsmaterialier och ökade kostnader för dagsverken, kommit att blifva långt dyrare än i kostnad sförslaget beräknadt var.
Oberäknad nemligen kostnaden för bergssprängning till grunden och källarvåningen samt uppinurning af gråstens-murarne till byggnaden, uppgående till det betydliga beloppet af 83,438
R:dr 22 öre, har Direktionen, efter infordrande af anbud på uppförandet af den öfriga delen af byggnaden i fullständigt skick, och antagande af det lägsta, måst, enligt med veder - 288 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
N:o 142. börande byggmästare atslutadt kontrakt, utfästa sig att derför betala 264,000 R:dr, så att hela den af
Direktionen nu kända kostnaden för denna nybyggnad uppgår till 347,438 R:dr 22 öre R.-mt, en visserligen ganska betydlig summa, hvilken dock, i betraktande af byggnadens storlek samt det solida och prydliga sätt, hvarpå den blifvit uppförd, billigtvis ej torde kunna anses vara anmärkningsvärd.
Till bestridande af den del utaf kostnaden för denna nybyggnad, sorn öfverstiger ofvanberörda af Rikets Ständer till densamma beviljade statsanslag, eger visserligen Institutet, enligt hvad här ofvan förmäldt är, tillgång i! egna kapitaler: men dessa kapitaler blifva i och med detsamma till största delen medtagna, och Institutet går äfven dermed i mistning af årliga räntan af dessa kapitaler, så väl behöflig för att dermed kunna bidraga ej allenast till bestridande af de för
Institutets ändamålsenliga verksamhet nödiga utgifter än äfven till underhåll på Institutets fond af ett större antal frielever, för mottagande af hvilka det årliga statsanslaget af 45,000 R:dr R:mt ej lemnar tillgång.
För att nu hålla Institutet för döfstumma och blinda skadeslöst för denna ränteförlust, får jag härmed vördsammast anhålla, det Rikets Höglofliga Ständer behagade till nämnda Institut, utöfver det anslag af 45,000 R.dr R:mt, som för närvarande al statsmedel årligen till Institutet utgår, ytterligare anslå en årlig summa af 15,000 R:dr, så att hela årliga statsanslaget till Institutet hädanefter må blifva 60,000 R:dr R:mt, Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles vördsammast.
Af Doktor .1.
Nordlund:
Om förklaring öjver sista punkten aj Kongl. Majits nådiga Förordning den 8 Oktober 186 /, angående ändring i vissa delar af 77 Kap.
Handels-balken och andra Jörfattning ar rörande, borgenärers rätt och företräde för hvarannan lili gåldenärs egendom.
Förordningen den 8 Oktober 1861, hvarigenom, bland annat, äldre stadganden om förmånsrätt på grund af inteckning, förändras i fråga både om förhållandet till andra fordringar och om särskilda inteckningars inbördes företräde, säges till slut, att samma Förordning icke skall blifva gällande i de förmåns - Motioner i Preste-Ståndet 1862.
289 månsrättstvister sorn göras anhängiga före utgången af December månad innevarande år.
Huru i sedermera uppkommande tvister denna föreskrift rätteligen skall förstås vid bestämmande af företrädesrätt för inteckningar, som innan författningens utfärdande eller trädande i verksamhet blifvit fastställda, är ett ämne, hvarom olika meningar redan vid flera tillfällen försports; och 'det är bekant, hurusom äfven Högsta Domstolen vid granskning af Rikets Ständers förslag till åberopade
Förordning dervid framställt betänkliga anmärkningar i berörda afseende.
Det är likväl af stor vigt, att en hvar må komma i åtnjutande af den rätt, som för honom är med författningen åsyftad och och det är icke mindre vigtigt, att i lagen hvarje otydlighet, som kan gifva rimlig anledning till missförstånd, och sålunda vålla ett tilläfventyrs ganska svårt lidande för den enskilde, skyndsamt undanrödjes.
Jag anhåller således vördsammast, det Rikets Höglojliga Ständer måtte för sin del besluta en förklaring öfver omförmälda författning till upplysning, huruvida undantag från stadgandet om författningens giltighet i för månsrättstvister, som efter slutet af innevarande år anhängiggöras, må ega rum för inteckningar, som dessförinnan blifvit fastställda, samt att förslag till sådan förklaring måtte afgifvas af Höglofliga Lagutskottet, till hvilket jag anhåller att denna motion remitteras.
Stockholm den 30 November 1862. J. Nordlund. MtO 14».
Om ändring af Kongl. Förordningen af den SO Januari 1824, rörande uj ver flyttning pä andra hemman af utrifna qvarnars räntor, rn. m. Söder-Jersjö qvarn i Söderby Carls socken utrefs för sjön Erkens sänkning 1851; ocb skulle då, enligt Kongl. Förordningen af den 20 Januari 1821, den ränta och de allmänna utskylder, som ålegat berörda qvarn, och som utgjorde 17 tunnor tullmjöl eller 29 marker 6 öre silfvermynt, öfverflyttas på de egendomar, som af sjösänkningen haft någon båtnad.
Denna öfverflyttning, det vill säga, denna nya skattläggning, denna Söder-Jersjö qvarnräntas läggande på en hel mängd hemman i Estuna, Söderby Carls och Lohärads socknar, samt deribland på Lohärads och Malsta både kyrkoherde- och komminister-boställen, fastställdes Bih. till R.
Prot. 1862 Sg 1863. 11 Sami. 2 Afd. 37 290 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
N:o 144. af Kongl. Kammar-kollegium den 13 December 1859.
Brefvet till Kammar-kollegium af den 9 September 1857, och Kammar-kollegii deraf följande kungörelse af den 9 Oktober samma år, hade dock, såsom mången synes, bort förekomma denna fastställelse samt helt och hållet medelst ifrågavarande räntas afskrifning befria dessa hemman och boställen från denna nya skattläggning.
Berörda Kongl.
Bref och Kammar-kollegii kungörelse tillerkänna nemligen egare af mjöl- eller sågqvarn utan undantag eller inskränkning rättigheten att, när han lagligen styrker det ett qvarnverk blifvit nedlagdt eller utrifvet, erhålla afskrifning af dess grundränta.
Att detta Kongl. Bref och Kammar-kollegii deraf följande kungörelse år 1857 bort tillämpas äfven på utrifnihgen af ifi-ågavarande Jersjö qvarn, och att således denna qvarnräuta, i stället för att öfverflyttas på andra, bort afskrifvas, följer, som mig synes, ofelbart af Kongl.
Maj:ts Ski-ifvelse till Kammar-kollegium den 22 Mars 1861 rörande afski-ifning af räntorna å Wrena och Täckhammars qvarnar för sänkningen af Yngaren, Hallbosjöu m. fl. insjöar i (Södermanlands län.
Oi'saken till Kammar-kollegii förfarande lärer emellertid vara den, att icke ofvannämnda Kongl. Förordning al den 20 Januari 1821 kan genom Kongl. Brefvet af den 9 September 1857 anses till fullo upphäfven.
Utan att anföra några vidare skäl, än de som förefiunas i Kongl. Maj:ts berörda nådiga Skrifvelse till Kammax-kollegium den 22 Mars 1861 och deruti uttalade grunder för räntornas afskrifning å nämnda Wrena och Täckhammars qvarnar, vågar jag derföre vördsamt föreslå, att Rikets Ständer genom en underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla om ändring af Kongl. Föi-ordningen den 20 Januari 1821 och förklarande, att Kongl. Brefvet af den 9 September 1857 skall utan undantag eller inskränkning gälla om afskrifning af räntor för alla qvarnverk, som för sjösänkningars skull måste upprifvas, samt att följaktligen denna afskrifning från och med år 1858 bör ega rum, och alla sedan den 9 September 1857 af Kongl. Kammar-kollegium fastställda öfverflyttningar af dylika qvarnräntor på sådana boställen och hemman, som vunnit någon jordförbättring, vederbörligen upphäfvas.
Nio 8-141.
Af Doktor 0.
Om anslag till anläggning aj en båtled mellan sjöarne Kläggen, Flaten och Kilen i norra Wermland samt om anslag till vägbyggnad mellan östmarks kyrka och Norska gränsen.
Innevåuarne uti Fryksdals härads öfre tingslag, af Wermlands län, som länge funnit sig vara i stort behof af en båtled från Östmarks kyrka å sjöarne Kläggen, Motioner i Preste-Ståndet 1862.
N:o 144. 291 Flaten och Kilen samt Thorsby eif till sjön Fryken för utforsling till denna sistnämnda af deras bruks- oeh skogseffekter samt tillförsel af spannmål och köpmannavaror, som fraktas till dem på Fryken från länets södra del, hafva låtit genom Chefen för vestra väg- och vattenbyggnads-distriktet uppgöra förslag till anläggning af berörda båtled, som med en längd af ungefärligen 2 mil blifvit beräknad att kosta 86,779 R:dr R:mt
För företagets utförande är äfven aktie-teckning i orten gjord, mea då mängden af dessa innevånare äro obemedlade samt till och med, när skörden slår felt, hvilket der i orten ej sällan händer, i bekymmer för lifsbergningen, har denna aktie-teckning icke kunnat uppbringas högre än till 18,760 R:dr R:mt.
Derjemte hafva Fryksdals öfre tingslags vägbyggnads-skyldige inför Häradsrätten den 30 sistlidne Oktober öfverenskommit att bygga väg, af vid pass lj mils längd, från Östmarks kyrka till Kaikelandstorp vid Norska gränsbandet, såvida de dertill erhålla bidrag af allmänna medel med f:delar af det för vägbyggnaden beräknade kostnadsbeloppet 53,397 R:dr, och Norrmännen blifva villiga att sammanbinda denna väg med det Norska vägsysteinet.
Då nu med de omnämnda båda företagen, eller inrättandet af båtled från Östmarks kyrka till närheten af Thorsby bruk och sjön Frykens strand samt vägbyggnaden från Östmarks kyrka till Kaikelandstorp eller dess närhet vid Norska gränsen, afses en sammanhängande kommunikationsled genom Fryksände och Östmarks socknar af Fryksdals öfra tingslag till Grue socken af Hedemarkens arnt i Norrige; då öppnandet af en dylik led varit i många år efterlängtad af berörda orters gränsboar, som oaktadt svårigheterna att sammanträffa, likväl ej sällan med hvarandra kommit i beröring; och då så väl båtleden som vägen, måste icke allenast, efter hva l Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet och vederbörande domstol derom yttrat, blifva för ortens innevånare af stort gagn, utan äfven medföra nytta för gränsboerna i Norrige, hvarinom vägbyggnaden ofelbart kommer att fortsättas från gränsen till annan väg i landet, och sålunda förena Glommedalen i Norrige med Fryksdalen i Sverige, och för hvilket ändamål anslag, såväl på grund af Kongl. Proposition sorn och af särskilda ansökningar, begärts af Norriges nu pågående Storting; så föreslår och anhåller jag att Rikets Ständer måtte bevilja: dels ett anslag af 68,019 R:dr
R:mt till anläggning af båtled emellan sjöarne Kläggen, Flaten och Kilen uti Fryksdals öfre tingslag, enligt det af Chelen för vestra väg- och vattenbyggnads-distriktet den 18 innevarande November upprättade förslag, och med vilkor att de, som tecknat sig till deltagande i kostnaden för arbetet, åtaga sig och ställa säkerhet för detsammas utförande inom viss tid; dels ock ott anslag till vägbyggnad emellan Östmarks kyrka och Kaikelandstorp eller dess närhet vid Norska gränsen, enligt det af Kapiten Palm år 1858 upprättade förslag, med 35,598 R:dr R:mt, utgörande f:delar af det i förslaget beräknade kostnadsbeloppet, under vilkor att Fryksdals härads öfre tingslags vägbyggnadsskyldige deremot inom viss tid utföra arbetet.
Olof Arrhenius. 292 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
Hfso 145.
Af Kyrkoherden i.
Otterström i Om löneförhöjning för ledamöterna i Högsta Domstolen.
Det har funnits en tid för Sverige, då Statens högsta och vigtigaste embetsplatser icke kunde emottagas af andra, än dem, som hade egna tillgångar, för att väsendtligen derigenom för sig och familjer vara tryggade mot bekymret för nödig bergning.
Den tiden har man velat komma förbi med att förhöja dessa embetsmäns löner, så att äfven den medellösa förtjensten och skickligheten skulle kunna framdragas tili Statens högsta platser och i lönen finna anständig bergning, i en högre samhällsställning, och med vården om granulagenheten af embetets natur, som ej lemnar rum för de extra bestyr, hvilka för embetsmannen i lägre grader och andra fack möjligen kunna medföra inkomster vida öfverstigande embetslönen.
Bland dessa Statens högsta och vigtigaste embeten, som oafsedt stadgandet i sista punkten af 34 § Regeringsformen, äro af den natur, att de icke Jemna rum för sökandet af biförtjenst, är Justitierådets embete; men jag hyser den fruktan, att Justitierådets lön, med afseende på lefnadskostnaden i hufvudstaden, vid don allmänna löneförhöjning, som skett för Statens embetsman icke blifvit anslagen till det belopp, som tryggar Justitierådet med familj mot bekymret för bergning, efter hans samhällsställning.
Jag fruktar, att, med den lön som är bestämd för denna Statens embetsman, Högsta
Domstolen icke kan komma i den naturliga och önskvärda belägenhet, att den kan rekrytera sig äfven med de utmärkt heter, som kunna finnas bland våra landtdomare, hvilka skola afskräckas från en dylik förflyttning genom otillräckligheten af de löneförmåner, som åtfölja det höga embetet, hvilket dock utgör slutpunkten för all befordran på domarebanan, och således mer, ej mindre än domsagan borde betrygga siu innehafvare mot ekonomisk förlägenhet.
Vi hafva sett Justitierådet gå in i Stats-Rådet och tillbaka till Högsta Domstolen, hvaraf skulle kunna slutas, att lönen för Högsta
Domstolens ledamöter, som icke anses hafva så kallad representationsskyldighet, motsvarar Stats-Rådets, som anses hafva en sådan skyldighet.