Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
att kärleken är uppfinningsrik *, log han och lutade sitt ansigte ned till hennes.
* Ja, mnn sager s h, svarade hon och vände sig till hälilen bort.
Ha11 satte sig bredvid henne och började detta slags Iiviskande joller, hvarrid tonfallet, minspelet får utfylla, hvml soin fattas i iniieh.5llet.
och hvari han var fulliindad mästare.
Hon kände, huru hans ögon oaf \ ~iiilt Iivilade 11 % henne; men när hcunes nied ett uttryck af sv; irniisk hangifvenhet sökte hans.
(19 sled hans blick 9t sidan, oviss och nästan f (irlägen.
Och om hon försökte ge niera djup och iniieh811 %t deras sam- tal.
strax.
hon viste ei huru.
voro d e Ster inne p9 den ton, han fran hörjan a " slngit.
Men det var ju blott ett ytterligare bevis p8 hur betagen han var, och hon öfverlemnade sig obetingadt %t stundens Ijufva förtroll- ning.
Det var aiiiiu s5 siillsnnit nytt.
Blott tv9 dagar hade (le varit tillsammans, förut visste d e ej ens om hvarnntlrns tillvaro.
Han kom med niidra sommargäster och blef p8 det vanligaste mottagen i detia
För öfrigt var ju hela hans personlighet egnad att s l l an och väcka beundran.
Hon märkte, huru han studsade vid hennes första åsyn, hon kände, hum se ' n dess hans eldiga I~lick sökte henne ständigt.
Och han utmärkte henne genast framför de ufriga unga damema.
Det rar sa förtjusande roligt att vara föremal för en sadan mans ridder- liga hyllning.
Gladt och bekymmerslöst njöt hon derd, sasom hon njöt af somniarens alla fröjder och skönhetsintryck, af sin egen lifs- varma, känslofriska ungdom.
Och endast n k r a timmar hade förgått, sedan hon helt plötsligt befann sig allena med honom i en af parkens aiiagsnaste hersåer, der han tillhviskade henne glödande kärleksord, tog henne i sina armar och kysste henne.
Hon hade knappt &amp; t tid att sansa sig, att göra sig redo för hvad det betydde, förrän det öfriga säilskapet ropade p8 dem.
Som en drömmande eller rättare vaknande deltog hon sedan i lekar och upptag, blott längtande att blifva ensam med sitt sällhetsbrfvande hjerta.
Hade hans ögon sedan sagt: DI afton-?
Hon viste det knapt.
Men nu sutto de likväl här sida vid sida och: Signe och du.
kom s$ lätt och obesvaradt öfver hans lappar, som om han hela sitt lif kallat henne s&amp; och han kyste hennes hander, under det hennes hufvud hrilade mot hans axel.
och hon kände och viste, att hon rar hans.
Da hördes röster p8 afstånd.
BStsäilskapet kom tillbaka.
hIan m h t e skiljas, men det fans ju en morgond.lg.
Ah, han fick icke resa än l Men deras kärlek, den skulle de iinnu ha för sig sjelfva.
Han bad henne derom, och visst ville hon det!
Hon tyckte, att deras förhallande nu rar SH likt en frisk, daggstänkt rosenknopp.
som ännu ingen menniska upptäckt.
Han drog henne intill sig och kyste henne upprepade ganger.
.Nej, nej, du f51 verkligen gaa,sade hon och sköt honom ifrån sig.
Och eftersom matet och skrattet förnams allt tvdlieare.
fann han för godt a t lyda.
Hon lutade sie öfver Iidustraden och s k efter honom.
der han.
vacker, statlig och Llegant promenerade, bortat-en af trädgg8rdsgangarne för att u9 en omvne komma till den flveel.
hvarest hans rum var beläget.
Signe flydde upp till sig, slog upp bMa fönstren och satte sig p s fönsterbrädet.
Den liumnia.
doitmättade sommarnatten omslöt henne.
Det siöne!
ö; och jublade inom henne.
Hrad kärlekens lycka var full och &amp; 0, hvad hon rlskade honom!
Hon kände, att hon gifvit sig helt och för alltid, att hennes lefnads sällhet stod i ouppl6sligt samband nied honom.
Och hon tänkte pa framtiden deras framtid ja, nu egde hon ju icke Iiingre en tanke, hvari ej han rar inflätad deras hem.
det lif de skulle lefva tillsammans.
ah, kunde hon blott göra honom riktigt lycklig, sa som han förtjenade att blifva det!
Tankame blefvo allt allvarsfullar!, men andi sa oitndligt Ijufva: Hvilket ansvar: hrilka pligter!
Aktenskapet var ju inte bara en.
.- -- - - -
171 oafbmten solskensdröni heller!
Men ack, nar man ar tvb, d i gir ju allt s i Iatt!
Nu tyckte hon sig riktigt första Ibsens ord: d l u r Init dct Ur för i d i t 1 rinna, M r hm tir u i m och hon L helt en qrinni ..
De mörka ögonen stodo fulla af varma, lycksaliga tirar.
Under tiden satt han, som rar föremil för alla dessa ömma tankar, vid skrifbordet, rökande en cigarr, och nedskref följande brer: Förtjusande Ella!
Om du visste, hvad jag funnit p i att döda uakigheten med har- ute i detta oskuldens paradis!
Ja, försök: iltt gissa!
Di1 vill inte.
Säg sa gerna, att du inte kan, och jag skail au moment nedlägga min bikt för dina fötter.
* En bikt *!
stiger du onidigt, ajasa det tir p8 det sattet man roar sig *.
Lugna dig, tillbedda Xlskling, liar ar blott fraga om ett litet herdespel, hrari du innehaft hiifvudrollen.
Jag skiimtar ej.
Din person har företradts af en ung ingdnne, som till figur och utseende, om jag uiidantar ögonen, sa frappant liknar dig, som det ar möjligt, att en dylik liten Hicka kan likna en sidan praktqvinna.
Med sinnen och tankar berusade af dig skyndade jag genast till stormning och det stod ej synnerligen länge p&amp; innan fastet rar intaget.
Det var en n)., tjusande lek, som skiinkt mig mycket nöje.
Jag ber dig, bannas ej!
Frestelsen var alltför stark och d11 må vara för- nssad, att aldrig har du firat större triumf, an nar jag egnat den liar lilla tokm min hyllning.
Har hon tagit leken pb allvar, naja, det kan ju ingen dödlig hjelpa.
Matte hoii blott ej sörja sig till lung- sot, det vore saniierligen skada p9 denna ungdoinsfnska varelse.
Om tvii dagar reser jag harilrh och ber dig möta mig i *, der vi bitla aro oktinda och ingen kan spira oss.
1 h far ej neka, Ellen min, ty huru pikant 311 drömmen varit, langtar jag dock efter en ännn skönare verklighet.
Tusen kyssar frin r h &gt;Koineox Han slangdr pennan ifraii sig, slog till ett godt skratt och blaste bort litet cigarraska, som fallit pf papperet.
Stephrn.
FrAn Norra Amerika.
Nlgra af de senaste nyheterna angaende rörelsen: för qvinnana röstratt i de Förenta Staterna.
i rigan om qrinnans kommunala och politiska rösträtt stsr numera p i dagordningen inom alla de länder, der arbetet för qvinnans frigörelse gjort niigra väsentligare franisteg.
Merendels nedlägges dock hufvudbemödandrt p i att s k d a qvinnan rättighet att med sin röst deltaga i afgörandet af kommunens angelägenheter.
Den kom- munala röstriitten sättes siledes som det närmare, den politiska som det fjermare malet; s i i Frankrike, s i i Danmark.
I N. Amerika har visserligen agitationen för de bida slagen af valrätt bedrifvits jemnsides, men man böjar dock iilven der mer och mer inse, att utsigten till vinnandet af politisk röstratt för qvinnan torde vara ytterst ringa, innan de särskilda staterna först gifvit henne det förtroendet, att inom sina omriden medgifm henne den muui- cipala (kommunala), och hon gendm att väl begagna sig af detta mindre privilegium r i s a sig mogen för att erhalla det större.
Enledlertid halva qvinnorna i N. Amerika.
i detta land, h~ilket ju anses som frihetslanilet par pref€rence, ännu mingen hard och bitter kamp att kiimpa, innan de i afseende; 2 valrätt n i upp till sanima myndighetstillstånd, som det, hvilket den svenska qvinnan lagligen Stnjutit allt sedan den 2 1 Mars 1862, d i Kongl.
h1aj: ts nadiga för- ordning angfiende kommunal-styrelse p i landet och i stad utkom.
Striden föres ock inom uästm alla af Unionens stater med en utomordentlig liflighet, ett outtröttligt nit samt en vaxande, om ock senfardig framging.
Synnerligen liflig har agitationen varit i ar, och intresset förnfimligast samlat sig omkring utgingen af omröstningarne i de lagstiftande församlingarne i staterna Xewyork och Massuchussetts samt nu aldrn senast kring de, med anledning af Territoriet Wa- shingtons ripptaganile till stat, i Förenta Staternas kongress i Unionens hufriidstad Washington förda debatterna, soni mer och mer antogo karnktsren af en strid för eller emot principen om qvinnans rösträtt.
Förhillanilet &amp; r neiuligen ilet, att, ehuru hittills ingen af Unio- nens stater medgifvit qvinnan rösträtt.
hon icke desto mindre i tre nf dess territorier, ~ * O I I I ~ I (~, U f d och bVa~orhington, i sistnämnda territoriuin för 3 9r sedan, erhiillit fullständig likställighet med mannen i fraga om rösfrtittens iitöfvande.
Men d i nu Washington-territoriet n h t den folkmfingrlssiffrg som bertittig.ade detsamma till att upp- tagas bland unionsstaterna, och saken företogs till behandling af kon- gressen, vficktc en Mr Eustis f r h Louisiana ett s. k. amendment, eller findringsförslag, till förslaget om territoriets upptagande bland staternas antal af innehill, att endast territoriets nran / ign elrktorrr
175 skulle fS deltaga i statens organisation och rösta i dess angeklgenheter.
Alen d i detta ansags vara ett ingrepp i drii konstitutionella grund- sats, som tillfursäkrar Iivarje stat rätt till lokal sjelfstyrelse, förkasta- des den io: iIe April, efter en Ibgvarig och ifrig debatt, Mr I.: ustis ' amendment med 4a röster emot 26 - en indirekt seger för qvinnans rösträtt, soni af alla dess vänner helsats med synnerlig gladje.
I niistan hvar och en af N. Amerikas föreuta stater har flera eller fnrre ar existerat minst en förening för qvinnans rösträtt.
Hvarje s8dan förening haller flitigt möten med föredrag eller diskus- sioner, insiinder irligen till statens IagstiRande församling petitioner om beviljande af rustratt St qvinnan samt söker att i tidningarlie eller genom särskildt utgifna broschyrer verka fur sin sak.
I n3gra stater haha dessa föreningar sina särskilda pressorgan.
Ett af de förnamsta bland dessa ar IYmon ' s jor~rnaf (en af Dagnys bytestid- ningar), som tir spr %krör för Föreningen för qrinnans röstriitt wWo- man ' s Suffrage Association * - i Nassachusetts.
Tidningen, soni ut- kommer en ging i veckan, utgifves i Iiostoii och redigeras pb ett förtjenstfullt sitt af Miss Lncy Stunc, Mr / I: B. Bfackilcff och hans hustru Mrs Alice Stont U f a c k r ~ ~ l hvilka f, tillika iiro de ledande personligheterna i nämnda förenings styrelse.
Man kan göra sig ett begrepp om den lifliga verksamhet dylika föreningar utöfra.
da man hör, an n11 namnda förening %r i885 höll omkring 80 niöten.
Och dock Br hon ej den enda föreningen af detta slag inom staten.
Utom dessa sXrskilila, inon1 sina respektive stater verksamma föreningar finnes en stor, hela unionen onifattande förening fur qrin- nans rösträtt.
the National Sufragc Association, hvars ledare äro de högt ansedda damerna Mrs Elisabeth Ca * Stanton och Miss Susari B. Anthony.
Det vigtigaste, denna förening, genom sitt outtröttlign arbete för sitt Iiufvudändam91, utrSt~at, är, att de I ' Orcnta statenias kongress ar 1881 för denna fragas utredande tillsatt ett permanent utskott, som Srligen underhandlar sSr81 med national.föreiiiiigen som med ile frin de särskilda staternas föreningar till den förras &amp; möten sanda del- egerade, samt tager i öfvervägande det förslag till författniiigsrerisioii i syfte att förskaffa qrinnan rösträtt, soni nationalföreningen med outtröttlig energi Srligen inleinnar till kongressen.
Dock har h ' ationalföreningen iiigalun (ln inskränkt sin verksamhet endast till arbetet för qvinnans valriitt, utan sökt höja qviniians ställ- ning]) S en miingd andra omrSden och hBr arbetat med en storartad frarngiing.
SSlunda hafva de nordamerikaiiska qvinnorna till stor del denna furenings ifriga beinödanden och viirrlerika initiativ att tacka för att en gift qvinna numera kan besitta egendom, vare sig denna är förvarfvad eller köpt i hennes eget namn, samt att hon kan genom testamente disponera öfver densamma, att Iion kan uppgöra koiitrakter, intrada i kompaniskap, drifva.
en förrattning, samt använda sina sjelfför- varfvade penningar huru hon rill, - men (12 ock nnturligtvis sjelf a n s v m för sina skulder, o. s. v. DS qvinnosaksrurelsen för omkring 4 j Sr sedan började i N. Amerika, betraktades man och hustm der dsom n8stanöfverallt i den civiliserade verlden inför lagen som en person, och denna person var tnan~icn.
Han kunde utan att bryta mot lagen - - - -
beröfva sin hustru ej blott andel i allt hvad hon egde, utan till och med bortskänka hvarie venny.
hon sielf medfört i boet.
Allt hvad hon knnde förtjeua elier irfva-blef ha&amp;; bon kunde ej mot man- nens ' ilia använda det rin~aste deraf att dermed mätta sina svältande barns hunger eller kalla e; trad af de kkder, hon bar p i sin kropp, för sin egen.
Mannen kunde Mntaga henne hennes barn, kliider och pengar och derefter underlata att söja vare sig för henges eller barnens underhall.
Hon kunde ej inför rätta vittna emot sin man, kunde s&amp;ledes ej mot honom anlita Ingens hjelp; hon var helt enkelt rättslös.
civilt död frän den stund hon intriidde i äktenskap.
Detta var i den s. k.
* gamla goda tiden *.
I Dagnys maisnummer omnämndes.
sid. 82. att en motion om utqtrllckning af den kommunala rösträtten till qvinnor inlemnats till den lagstiftande församlingen i staten Newyork med da ännu okänd framghg.
Vi kunna nu nllmna, att ärendet företogs till be- handling den r r Mars d. inför fullsatta Shöraregallerier och i nar- varo af en stor samling af statens högsta funktioniirer.
Motionen var nära att g8 igenom, den föl1 p i blott tv8 röster.
Som senato- rernas antal var 128, fordrades 65 röster för att erhalla den lagstad- gade absoluta majoriteten.
Nu röstade 5 2 nej, men 63 ja.
Viinnerna af qvinnans röstriitt hysa derföre det gladaste hopp om fullständig framgang nästa ar, och detta nederlag nämnes som den siörsta seger denna fraga nagonsin vunnit i staten Newyork.
I Massachossetts har frågan om qvinnans kommunala rösträtt för hvarje ar gatt stadigt, om ock langsamt framåt.
I &amp; r föll den, den 14 April, med 132 nej mot 77 ja, det högsta rtlstetd för förslaget, som hittills kunnat uppnis.
Och dock hade, för att understödja billen, fran detta ars början ej mindre än rar petitioner, underteck- nade af ro,grr personer.
hvaraf 4,010 miin och 6,501 qvinnor, in- lemnats till den lagstiftande församlingen i nämnda stat.
I skolfragor hnfva qvinnorna rösträtt i ra stater och I temto- rinm.
I Boston deltogo 2,000 qvinnor i de senaste skolradsvalen och för närvarande innehafva ro2 qvinnor förhoendet att vara medlemmar af skolradet i Massachussetts.
M H a.
(Forts.) Förr i verlden var det studenterna, som spelade största rollen bland Kristianias ungdom.
P8 senare tiden har det börjat bliha konstn5rerna.
Stortingets anslag till konstnärernas arliga höstutställning har irstadkommit, att m h g a konstnärer slagit ned sina bopBar har hemma.
De upplifvade Kristiania denna vinter, sav51 som ett par \ .intrar förut, genom att halla karneval, med derpi följande bal och barnkarneval i samma lokal.
Men de sysselsätta sig äfven med allvarligare saker.
Förra vintern dog en ung framstaende landskaps-
175 iiifilare Ulfsteii, och efterleninaile en oförsörjd familj.
Strax samlade och ortliiade (och reparerade och fernissade, der SS bchöfdes) konst- niirerna hans arbeten och skirïböcker och ntstiilde dcni tillika med hans portriitt till förmin för hans efterlemnade.
Det var en \ .acker utstiillning, gripande.
genom sin koiistniirliga viirde.
genom intrycket af ctt i sin fulla kraft afinitet lif ocli gcnoiii den pietet och kärlek till den clö&lt;le, som iittalade sig i hela deii vackm anordningen.
E n af vara föniiiniste niSlare, Eilif Peterseii, har byggt sig en vacker atelier, ett rigtigt konstens tempel; - der har han nyligen utstält, till förni81i för konstniirernas understödsfond (hvanned det Iiir iiträttas mycket godt), sitt arbete under vintern, en altartafla till Kristiansands domkyrka, soni föreställer Kristus med Iiirjmiganie i Einaiis.
PS all- m8nhcten gjorde Kristi gestalt mest intryck; man fann, att milareii hade fStt fram det egendomligt gripande, niistnii öf \ wjordiska hos ilen.
som var oppstSnden fran de döda och strax ater skulle bliha osynlig; för konstförstSndige hade den enkla, storslagna totalverkan af konipositionen mesta viirclet.
Detta iir, s h i d t man vet, den tredje altartafla Eilif I ' etersen milat; de tväiine första i r o i Kristiania kyrkor, ilen ena.
Kristus i krubban, anses af iiiSnga för Petersens biista ar- Iiete; visst iir, att fdrgverkningen iir utomrirdentligt slaende.
- Eilif Petersen iir den ende af vara konstnärer, som inliter sig p i sidana rpoetisku iiinneii.
Werenskjölil, Krogh och Heyerdahl ha nppriittat en mSlarskola h3r i vinter: med ett ord.
konstnärerna böria att bli I~ofasta hRr licniina.
Det fins mSnga, som klaga öfver, ' att ej afven diktnrne blifva det; man får ibland höra utbrott af otilighet öfver att Björnsoii och Lie iiro i ' Paris, Ibsen i Rom eller Tyskland.
NII rantas Hjörnson hem 118 besök, hvilket motses med mycken spiiiiiiing, niycket intresse och ~nycketi glsdje; om hans vnniier och anhRngare iir det i alla fall ickc för mycket sagdt, att de utgöra flertalet; if nationen.
Uppförandet af set Nyt Systems samlade i vintras rinner och ovanner.
motstSndare och anhangare i gemensam beundran och sympati och stndf5ste knn- slan nf hrad Björnson ar för oss.
Ett kiirkommet diktarbesök hade Kristiania i vintras i fru Ed- gren.
Fru E. rivaliserar i den norska publikens ynnest med iijelland, och Inses samt viirderas niistan lika mycket, som vore hon en af vara egna författare, hvilket man p9 Stskilliga sitt sökte bevisa henne.
I mitt sista bref skref jag om behandlingen af qvinnans röstratt i Kvi~iclesngsforeiiingen.
Af lojalitet mot föreningen, for att icke p i nSgot siitt triinga sig pS den, bildade anhiingame af qvinnans röst- riitt en egen förening.
Folkskolebestyrer og storthingsinand Viggo Ullman - h n r s viiltalighet ocli frisinthet äro högt viirtlerade, höll der ett föredrag för qvinnans rösträtt, liksom han i Krindesags- foreningen höll ett föredrag om aqvinnosaken och kristenrlomenr, som hade lockat en talrik publik.
Genmäle rörande qvinnans varnpligt inom sjukvhden.
1 al&gt;rilnumret af det Danska inHnadsWadet sJir.inden och Sam- fundet * förekommer en god uppsats rörande detia ämnes fninst3llning i Tidskrift för Hemmet.
Omedelbart derpi följer ett insilndt genniäle.
Afsigtcn med genmälet förklaras vara att förhindra Rera qvinnor att ansluta sig till den nämnda ryiipligtsiden, detta pf den grund.
att den krtifver offer utan att gifm motsramde lön.
Qvinnomas förkarlek för detta slags pligter, deras böjelse för troheten i det lilla, för kärleksgerningen utan honorar räcker genmalarens stora misshag.
Om sjukvilrderskan genom sin verksamhet kunde, likasom läkaren.
tillvinna sig Ben god g a, en ansedd strilning, ett hedrande ordens- tecken, h la bonheur!
d vore genmälaren gerna med om saken; sans celci, non!
Det lönar knappast mödan, att tva personer med s9 diametralt olika tinkesitt som genmalaren och undertecknad byta tankar.
Jag inskränker mig derför till d g r a fb anmärkningar.
Till en början erinras hurusom geninälaren tagit miste, d8 hon i förskrtickelsen uppfattat den föreslagna värnpligten inom sjukviirden sasom obligatorisk.
Jag har tvTrtom betonat, att ditekaren af aktiva vhpligtiga skulle utiagas af dertill frivifigt anniälda, hvaremot de öfriga, d. ä. de passiva, skulle förpligtas endast till en värnskatt för en gHng.
För öfrigt vill jag lugna anmälaren med den öppna förklaringen, att jag alldeles icke anser fattigdomen och den Ibga samhillsstillningeii som n9got kompetenstecken för sjukvårderskan.
l \ irtom har jag tänkt mig, att hos oss, likasom i England, Tyskland, Frankrike och Nord-Amerika, rätt inbgen valbergad qvinna med bildning och an- seende skall egna sig Ht det menniskovänliga varivet, s3 snari fm- Ir9 / ar1dc11a vid våra sjukhus @ ra tlrl rnLj&amp;f.
Jag hyser dessuton1 det fasta hoppet, att sjukvhderskans likasom andra qrhnors arbete skall, i mon soin dess rikde erkännes, ocksa tillerkännas en ersättning, motsvarande förstudiernas omflng och ansvarets storlek.
Kärleken och troheten derom 510 vi väl dock öfverens h n icke ~ betalas.
Hvad nu sjukvHrderskans underordnade stallning betriffar, s5 n13nne ej en Florence Nightingale, en Mutter Siinon och alla deras m h g a medsystrar i olika länder atnjuta ett anseende jeinförligt med hvilken läkares som helst?
Ja, en och annan torde till och med .hafia att upprisa formliga ordenstecken, en utmBkelse, hvilken dock, enligt min enfaldiga uppfattning, vi qvinnor helst borde undanbedja oss.
Ville iiu verkligen genmalaren, om hon det förmHdde, pH allvar förhindra sina medsystrar att rbegeistre sig- för den ide, i t hrilken dessa adla, öfr.er hela rerlden uppburna qvinnor egnat sig?
" 9 - -
177 Jag kan icke tro det, helst son1 Danmarks qvinnor redan gifvit oss ett s9 godt föredöme p9 detta arbetsffilt, likasom dess Ifiarek5r förstitt att der Ixreda vig ocksi för bildade qvinnor.
Men skola dessa krafter vara tillriickliga, nïr fienden st&amp; för dörren?
Och hafva de danska qvinnorna redan i vidare kretsar - utan maningen af en vänipligt sidan som den föreslagna - tillegnat sig den insigt och erfarenhet i sjukas vhd, som blotta hrardagslifvet i fredstid kräfver?
Ett svar p9 dessa fragor skulle vara af intresse för ämnets ut- redning, och vore iiim Red: n af Kvindcn og Sumfr~ndcf tacksam, on1 hon ville framkalla ett sLlant.
ung flicka klagade öfver att hon ej kunde rara af n9gon nytta för de fattiga, derföre att hon ej hade nigra penningar.
En meniiiskoilskande dam, som hörde detta, sade: * Ni Iiiser högt vii; hrarfure Iiiser Ni ej högt för de httiga eller sjuka, soni Ni kinner till ?&gt; .Ah, de fattiga ha ingen lust att höra Iisas !a iFörsök, Mr Ni sels \ .ar svaret.
.Jag kommer ih5g atskilliga fnmiljer, som skulle vara förtjusta att Ia höra n9gon lïsa högt för sig, under det att de h h p9 med sin stoppning eller lappning.
Det fins ocksa mödrar, som skulle vara mycket tacksniiima, om de hade nigon, som ville taga sig an deras lindebarn, t19 de ïro stringt tipp- tagna med sitt arbete.
I sanning, det finnes inhga siitt att hjclpa de fattiga, om man ocks9 inga pengar har ..
Den nnga flickan, full af tjenstenit, begaf sig straxt utaf till en fattig qrinna, som hade ett spiidt bnm.
D9 hon kom tillbaka efter tvil timmar, var hon str9lande, och sade 9t sin viin, som hade in- giftvit henne tanken att lA s h n t sitt göra sig nyttig, att hon rar mycket tacksam för hennes goda rad.
BOS, sade hon, &gt;Ni skulle barn hört den trötta röst, hvmned qvinnan bad mig stiga in1 D5 jag kom in, skrek lillen SS, att ens hjerta kunde brista; de andra tv5 barnen, som ocks9 voro mycket smil, gnalde och kinkade ifven; den stackars modem höll p9 att tvätta, och allt s9g alldeles tr6stlöst ut.
Jag sade: Fru R., jag har kommit för att hjelpa er med lillens.
Den stackars qvinnui sade: ~ H v a d i all rcrlden tanker Fröken, att hon kan taga sig till med honom; för han i r SS orolig, att man inte vet sig n9gon r9d med II Dogny.
honom ..
Jag tog af mig hatt och kappa, satte p8 mig mitt stora förklade och tog upp pysen ur vnggan.
Och sedan jag klappat honom p8 ryggen och vyssjat honom en stund, blef lian lttgn och somnade.
Sedan lekte jag med de andra barnen och de voro s9 snrila de kunde rara.
N&amp; Fru B. slutat sitt arbete, och jag tog farrili, sade hon: &amp; ud vlllsigne er, Fröken, det h&amp; var en riktigt god hjelp ..
Jag kände mig da riktigt lycklig och t5nker göra flera sidana försök, fast jag ej har n8gn penningar att gifva bort:, w J. FrAn Fredrika-Bremer-Förbundet.
A Fredrika-Bremer-förbundets Byrd finnas samlade och för dlmanheten tillgangliga skrifter, författningar, skolprogram m. m. till ledning för tjenst- och kunskapssökande qvinnor.
Der lemnas upplysningar angående vilkoren för aflliggatide 32 tandlifkare- och fältskärsexamen, för intrsde vid Högre LSrarinneSeminarium, Gymnastiska-Central-Institutet, Musik-Konservatoriet, Akademien för De Fria Konsterna, Telegrafverket, Postverket, Jernvifgens Kontrollbyrd, Hemmet för Sjuksköterskor m. fl.
Förfragningar mottagas och upplysningar anskaiias afven angående öfriga för qvinnor tillgängliga arbetsomraden.
Alla upplysningar, hvilka kunna lemnas direkte d byrdn, utan kostnad för densamma, erhdllas afgiftsfritt.
nnod och n6d och inre och yttre om och ett hlrdt h d och en ringa folk- milngd: allt detia betyder val mycket i maktens och olyckans vsgskgrkal, men j och stundom litet.
Att c p migonting som man disior lögrc an lifurt, afi mtn nigoniing.
som man jvmkfar högre Sn dddm, brtydrr mr; och ett folk med ett sidant sinnelag b Mrdigt &amp; r stora saker.
G. G&lt;&amp;,.
g Ur viss pi, att det icke 6nnes något fruktlön lidande, och alt intet dygdigt hem6dnndc Pr fKrgPhes.
Frcdri4a Brmrr.