Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
"Lag, hvarefter Stats-Ministrarne och öfrige Ledamöter af Stats-Rådet, till h vilka för alla i denna lag uppräknade fall äfven hänföras för tillfället förordnad föredragande och den embetsman, som i commandomål Konungen råd g i 1 vit, skola för embetsfel af Riks-Rätt dömas; dels ock vidare i lagen endast benämningen Stals-Råds-Ledamot komma att begagnas.
Då, genom de af Konungen och Rikets Ständer vid Riksdagen åren 184-0 och'1841 antagne Grundlagsförändringar, de i ansvarighets-lagen omnämnde serskilde föredragandes, Hof-Canzlerens samt
Rådgifvarnes i commandomål befattningar blifvit öfverflyltade på Stats-Ministrarne och StatsRådets öfrige Ledamöter samt dem emellan fördelade, och då, för undvikande deraf att i hvarje § af ansvarighets-lagen upprepa benämningarne på de serskilde Ledamöterne af Siats-Rådet, lämpligt är, att i rubriken till lagen införes en allmän bestämmelse, som utvisar, hvilka embetsman nu, enligt Grundlagarne, till Stats-Rådet höra, och att vidare blott användes den°korta, men fullständiga benämningen Stats-Råds-Ledamot, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att den i omjörmälda hänseende föreslagna förändring måtte vinna Rikets Ständers bifall.
Hvad dernäst angår i öfrigt ifrågasatta förändringar i omförmälde lag, 4 Lag-Utskottets Betänkande j N-o i8. så vill Utskottet följa den ordning, hvari de till ändring anmärkta stad* ganden förekomma, § 3l
På sätt anmärkt blifvit, har motionären serskilt hemställt, om icke utur omförmälde, uti framställda förslaget oförändrad bibehållna §, der det heter:
'Skulle Stats-Råds-Ledamot eller — .— — tillstyrka Konungen att vidtaga sådant steg, hvilket uppenbarligen är stridande mot Regeringsformens bokstafliga föreskrift uti § 57, rörande Riksens Ständers beskattningsrätt, uti § 60 till förböjande af den bevillning, Rikets Ständer sig åtagit eller af sådane artiklar, hvilka i densamma till bevillning räknas, allt sådant till förhöjande åt Kronans inkomster; dock härunder icke begripna sådana, i denna 60 § ej omnämnda, afgifler, hvilkas föremål äro inrättningar till enskildes gemensamma nytta och beqvämlighet, såsom båk-, bro-, färj- och andra afgifter af dylik beskaffenhet,” borde uteslutas sistnämnde undantags-stadgande, från och med orden: ”dock härunder”, till och med ”dylik beskaffenhet,"
Till stöd för ett sådant, vid sista Riksdag påyrkadt, uteslutande har hufvudsakligen blifvit anfördt: att ifrågaställde § i dess närvarande skick, ehuru icke grundlag, likväl fastställde elt undantag från hvad, som borde kallas grundlagsvidrigt; att den saknade motsvarande föreskrift i Regeringsformens 60 §; att, enär de i undantaget omnämnde afgifter hvarken tjenade till förökande af Kronans inkomster eller utgjorde bevillning, så kunde deras förhöjande, utan Rikets Ständers samtycke, ej hänföras till öfverträdelse af föieskrifterne i 57 och 60 §§ af Regeringsformen; att, om delta undantag innefattade en förklaring af grundlagen, så vore det ej på sitt rätta ställe i ansvarighets-lagen „ och att, om afsigten dermed varit att i frågor, som röra den ekonomiska lagstiftningen, inrymma åt Konungens Rådgifvare eu obegränsad rätt att till inrättningar för enskild nytta Öoch beqvämlighet tillstyrka afgifter, så vore undantagets bibehållande betänkligt och oförenligt med 89 § samt sista inom, af 60 § i berörde grundlag ° Lag-Utskottet, vid förenämnde Riksdag, ansåg likväl, att \iet vore vigtigt, att elt undantag från stadgandena i 60 § Regeringsformen finnes, som utmärker, att fastställandet eller förhöjandet af vissa afgifter, såsom håk-, bio- och läij-afgifter i och för inrättningar till enskildes gemensamma nytta och beqvämlighet, icke må betraktas såsom eu öfverträdelse af föreskriften angående Rikets Ständers uteslutande beskattningsrätt, emedan i annat fall Konungens Rådgifvare kunde anse sig. förhindrade att tillstyrka 5 Lag-Utskottets Betänkande^ N.o 18.
Jet sä beskaffade, för befrämjande af allmänna rörelsen nödiga, afgifler må utgå, samt att det således skulle vara mindre välbetänkt att borttaga ifrågavarande undantags—stadgande från det rum, det eibållit i ansvarighetslagen, äfven om det måste medgifvas, att detsamma rätteligen bordt upptagas i berörde § i Regeringsformen.
Då dessa skäl för undantagets bibehållande, enligt Utskottets omdöme, äro fullt tillfyllestgörande, får Utskottet, som ej inser, att Konungens Rådgifvare derigenom kunna anse sig berättigade all i något fall råda till åtgärder, som stå i strid med grundiagarne, vördsamligen afstyrka bijall af Herr Prosten Säves ifrågavarande hemställan. 4§.
Till denna §, som stadgar, att den Stals-Råds-Ledamot, hvilken tillstyrker emot verkställigheten af Tryckfrihetslagen stridande åtgärder, eller underlåter att deremot göra föreställning, skall mista emhetet, har uti det till godkännande framställda förslaget blitvit gjordt följande tillägg; ”och varde ej vidare i Rikets tjenst nyttjad;’* och som, på sätt åberopade betänkandet (N:o 127) innehåller, det i denna § omförmälda felaktiga förhållande, med afseende på vigten deraf, alt tryckfrihetslagen hålles i helgd, är jemförligt med de i föregående § uppräknade öfverlrädelser af 57, 60 och 66 m. fl. §§ i Regeringsformen, anser ock Utskottet, alt straffet i begge fallen bör vara lika; i följd hvaraf Utskottet lemnar sitt tillstyrkande till den förändring, som motionären i denna del åsyftat. 5§.
Uti denna %, innefattande 2 moment, tillstyrktes af Lag-Utskottet vid sista Riksdag följande förändringar: af att det i första mom. för deri uppräknade öfverlrädelser bestämda straff af embetets förlust, måtte skärpas genom ett tillägg derom, att den Stats-Råds-Ledamot, som gör sig skyldig till någon af dessa öfverlrädelser, aldrig bör kunna åter insättas i det embete, lian förverkat eller till annat embete inom Siats-Rådet förordnas; och 6 Lag-Utskottets Betänkandej N.o iS F) alt emellan första och andra momenten måtte införas ett tredje af följande innehåll : ”Stats-Råds-Ledamot, som i andra, än de i denna lag särskilt uppräknade fall, uppenbarligen handlar emot grundlagarnes tydliga föreskrift, eller tillstyrker eller annorledes befrämjar någon öfverträdelse deraf eller af andra Rikets gällande lagar, eller underlåter att göra föreställningar emot sådane öfverträdelse!’, eller dem vållar och befrämjar, genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, straffes såsom för orätt dom, enligt allmänna lagens föreskrift i 1 cap. 12 § Rältegångs-Balken.’’
Vidkommande den förra af dessa i framställda förslaget intagna och således af motionären nu påyrkade förändringar, så är väl, såsom skäl för tillstyrkandet deraf, åberopad den vådliga beskaffenheten af de i 1 inom. af omförmäldte § med straff belag^e öfverträdelser af vissa §§ i Regeringsformen, såsom 65 §, angående användandet af Rikets ordinarie Statsmedel eller åtagna bevillning, 74 §, rörande gärds fordrande till utförande af uppkommet krig och 76 §, angående Rikets fördjupande i skuld; men ehuru vådliga dessa öfverträdelser än äro, anser likväl
Utskottet dem ej vara af farligare beskaffenhet och till sina följder för samhället menligare, än alt de kunna försonas med redan bestämda straff, som för andra, i icke någon mån ringare öfverträdelser, ansetts tillräcklige.
Nu enär föreslagna skärpningen af ifrågavarande straff således icke kunde ega rum utan afvikelse från den rigtiga grundsatts, att påföljden bör mätas efter ge^ningen, som brottmåls-lagstiftaren städse bör hafva till ögonmärke, och utan att rubba den inre öfverensstämmelse emellan straffen, som utgör ett väsendtligt villkor för lagens fullkomlighet, kan Utskottet icke understödja motionärens förslag i denna omständighet; i följd hvaraf vördsamt j öreslås, att Rikets
Ständer måtte härutinnan lemna motionen utan af seende.
Hvad åter beträffar föreslagna nya momentet, som i ordningen skulle blifva det andra, hvadan det, som nu innehar detta rum, borde utgöra det tredje, så finner Utskottet detsamma vara af behofvet påkalladt, till stöd för hvilket omdöme Utskottet åberopar den af Lag-Utskottet vid sista Riksdag, för intagande af berörde moment, anförde omständighet, att straffbestämmelser helt och hållet saknas ej mindre för åsidosättande af sladgandena i 87 § Regeringsformen, än ock för uragtlåtenhet, att iagltaga alla andra i ansvarighets-lagen icke serskildt nämnde grundlagsföreskrifter, eller Lag-Utskottets Betänkande, N-o 18. 7 att motverka deremot stridande åtgärder, samt för öfverträdelser af allmänna lagen, för hvilket allt Stals-Rådet, enligt Regeringsformens 106 §, skall af Riks-Rätt dömas.
Då, efter Utskottets åsigt, denna brist bör o b, genom omförmälde moment, på ett tillfredsställande sätt, kan afhjelpas, anser äfven ULskottet vidare skäl öfverflödige för sitt vördsamma tillstyrkande, att Rikets Ständer mätte besluta, att detta moment bör, i enlighet med motionärens förslag, i ansvarighets-lagen intagas. 7 §.
Enligt berörde förslag, skulle denna som stadgar ansvar, derest Stats-Ministern för Utrikes ärendena, eller Hof-Canzler eller den Stats-RudsLedamot, Konungen, i dennes frånvaro, tillkallar, döljer någon vigtig underrättelse i ministeriella frågor, erhålla den förändring, att orden ”eller Ilof-Canzler” ulginge ; och anser äfven Utskottet denna förändring vara öfverenslämmande med Utskottets här ofvan yttrade åsigt, aLt i ansvarighetslagen blott bör nämnas de embetsman, som för närvarande, enligt grundlagarne, till Siats-Rådet höra; hvarjemte och då Regeringsformens H § stadgar, att ministeriella mål böra af Stats-Ministern för Utrikes ärendena eller, i dennes frånvaro, af den Stats-Råds-Ledamot, Konungen tillkallar, föredragas i närvaro af någon annan Siats-Rådets Ledamot, Utskottet {inner, att den i förevarande § bestämda ansvarighet äfven bör utsträckas till. sistnämnde Ledamot, derest jemväl han skulle göra sig skyldig till den öfverträdelse, som denna § afser, och således, att ett stadgande derom i samma § är af nöden; vid hvilket förhållande Utskottet tillstyrker, att y $ i an svar ighets-lagen för Konungens Rådgifvare måtte erhålla följande förändrade lydelse: ”Skulle Stats Ministern för Utrikes Ärendena, eller den Stats-Råds-Ledamot, Konungen i dennes frånvaro tillkallar, eller den af Stats-Rädets Ledamöter, som, enligt Regeringsformens n S, är närvarande, då ministeriella mål inför Konungen föredragas och anmälas, dölja för Konungen bevisligen någon af Konungens Embetsman, eller främmande makters sändebud, till följe af dem uppdragne kall, meddelad vigtig under - 8 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 18. rättelse i frågorj som röra krig, fred eller förbund emellan Riket och annan Stat, miste han embetet.
— Sker det af bevisligt uppsåt att Konungen och Riket skada, straffes han efter 4 Cap. Missgernings-Balken.” 8 §.
Uti motionärens förslag
Ur 2 mom, i denna § uteslutet; och enär deruti förekommande stadganden redan finnas uti inledningen till ansvarighets-lagen, hvarest de jemväl hafva sin rätta plats, får Utskottet, som således delar motionärens åsigt om obehöfligheten af ifrågavarande moment, tillstyrka att detsamma måtte ur ansvarighets lagen utgå. IQ §.
Följande ord i denna §, neml.: *'de i 1 § omnämnde’'* och ”af publika medel” hafva uti framställda förslaget blifvit förändrade, de förre till ”de i denna lag omnämnde” och de sednare till *Jaf Statsmedel.”
Båda dessa förändringar äro, enligt Utskottets omdöme, ändamålsenliga.
Isynnerhet leder den sistnämnda
Lill att bestämdare angifva beskaffenheten af de medel, med hvilkas förlust en afskedad Stats-Råds-Ledamot kan straffas, likmätigt omförmälde §; hvadan Utskottet vördsamligen föreslår, att förslaget i detta hänseende måtte gillas. 11 §.
Ehuru den bestämmelse, som denna § innefattar, angående tiden, hvarinom anmärkningar emot Stats-Råds-Protocoll böra göras, för att kunna föranleda till åtal, kunde synas obehöflig, med afseende å stadgandet i 76 § Riksdags-Ordningen, och anledning således ej saknats att, på sätt, som skett uti framställda förslaget, helt och hållet utesluta ifrågavarande §, finner likväl
Utskottet ej skäl att borttaga densamma ur ansvarighets-la gen, Lag-Utskottets Betänkande, N.o 18. 9 gen, enär den bestämdare än annorstädes meddelar föreskrift för ett fall, som på tillämpningen af berörde
Lag har ett väsendtligt inflytande.
Utskottet kan derföre ej understödja förslaget i denna del.
Utskottet har härmed ultalatsilt omdöme i afseende på de förändringar i ansvarighetslagen för Konungens rådgifvare, som blifvit ifrågasatte; och sedan Utskottet sammanfattat ett dermed öfverensstämmande förslag, får Utskottet, efter vidtagande af några obetydliga, på saken ej inverkande, rätttelser i redactionen af lagens oförändrade stadganden, vördsamt tillstyrka, att Rikets
Ständer måtte för deras del besluta, att ansvarighetslagen för Konungens Rådgifvare bör erhålla följande, i vissa delar förändrade, lydelse: . La$> hvarefter Stats Ministrarne och öfrige ledamöter af Stats-Råide t till hvilka, för alla i denna
Lag uppräknade fall, äfven hänföras för tillfället förordnad föredragande och den embetsman, som i commandomål Konungen råd gif vit, skola f ör embetsfel af Riks-Rätt dömas.
Stats-Rådets ledamöter skola, på sätt Regerings-formen af den 6 Juni 180g föreskrifver, uti förekommande Regerings-ärenden, af hvad beskaffenhet de vara må, efter bästa förstånd och öfvertygelse, råda Konungen till det, som Rikets Grundlagar likmätigt är, samt, i öfverensstämmelse med dem, Konungens och Rikets förmån befrämja-, alltid låta sig vårda om Konungens magt och Rikets Ständers samt innebyggares fri- och rättigheter, allt efter hvad härom i Rikets Lagar och Författningar är stadgadt och förordnadt, samt sjelf kraf de påminna om Rikets rätt och bästa; dock endast Konungen råd gifva, men ej jemte Honom regera.
De äro ej allenast såsom medborgare och för sina personer underkastade hvad allmän
Lag och laga stadgar bjuda, utan skota ock för sina rådslag och gerningar, i och för deras embeten, vara Konungen och Rikets Ständer ansvarigei på sätt Regeringsformen utstakar, och här nedanföre stadgas, men ej i och för dem af enskilde personer kunna tilltalas.
Desse embetsman kan ej eller till last läggas, om, emot deras, Bik. till R.
Prot. 1844. 7 Sami,, 1 Afd., 7 Haft. 2 JO Lag-Utskottets Betänkande N.-o 18. på anförda skäl grundade, råd, utgången, utan deras förvållande , blif ver olycklig, och det åsyftade goda ändamålet icke vinnes. § t Försöker någon Stats-Råds ledamot , under den tid, då Regeringen, enligt 3g, fo, 41, 42 och 43 >§'<§ af Regeringsformen, föres af Stats-Rådet, att väldsammeligen öfverändakasta regeringssättet, sådant det genom Rikets Grundlagar antaget är, eller med råd eller gerning medverkar till lagstridigt kullkastande af någon Rikets Grundlag, eller tillstyrker någon Stats
Råds ledamot, när Regerigen icke af Stats-Rådet föres, sådant lagstridigt steg, eller underlåter att deremot göra föreställning, enär han finner sådant å färde vara, eller uppsåtligt och bevisligen fördöljer någon omständighet, som kunnat sådant steg förekomma, straffes såsom Piikets förrädare och miste lif, ära och gods.
Ehvad Regeringen föres af Stats-Rådet eller icke, vare till samma straff skyldig den ledamot af Stats-Rådet, hvilken genom tillstyrkande eller underlåtenhet att föreställning göra, när han finner sådant å färde vara, eller, genom uppsåtligt och bevisligt fördöljande af någon upplysning, befrämjar eller vållar sådant lagstridigt steg, som, enligt 110 S af Regeringsformen, såsom förräderi anses bör. § 2.
Underlåter Stäts-Rådet den ovillkorliga pligt att, i de fall, gi, g2, g3 och g4 Regerings formen utstaka, till deruti foreskrifne tider Rikets Ständer till allmän Riksdag kalla, eller skulle en eller flere Stats Rådets ledamöter sådan kallelse afstyrka, eller Piikets Ständers sammankomst till lagtima Riksdag å den tid, de utsatt, förhindra söka, skola den eller de brottslig mista embetet samt vara ovärdige att vidare nyttjas i Piikets tjenst.
Lag samma vare, om ledamot af Stats-Rådet tillstyrker Konungen att, innan Riksdagskallelse i hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord blifvit, egenmägtigt eller våldsammeligen lyfta den i 63 $ Regeringsformen sist omförmäl - Lag-TJiskollels Betänkande N'o 18.
11 da penningesumma, hvarå Rikets Ständer förseglad anordning Isrnnat; likaledes om Stats Rådet, dä det, likmätigt 3g, 4°j 4'> 4% och 43 ffS* Regerings-formen, förer Regeringen, på ofvan omförmälda olagliga tid och sätt , berörde summa ly fter, eller någon Stats-Rådets ledamot ett så beskajfädt lyftande tillstyrker. § 3. » Skulle Stats-Råds-ledamot tillstyrka Konungen att vidtaga sådant steg, hvilket uppenbarligen är stridande emot
Regeringsformens bokstafliga föreskrift uti 5y rörande Rikets Ständers beskattnings-rätt, uti 60 ,§, till förhöjande af den bevillning, Rikets Ständer sig åtagit, eller af sädane artiklar, hvilka i densamma till bevillning räknas : allt sådant till förökande af Kronans inkomster; dock härunder icke begripne sådane, i denna 60 ej omnämnde, afgifter, hvilkas föremål äro inrättningar till enskildes gemensamma nytta och beqvämlighet, såsom B åk-, Bro-, Färj- och andra afgifter af dylik beskaffenhet; uti y3 f, rörande påbjudande, uppbärande eller fordrande af nya pålagor, utskrifningar af manskap, penningar eller varor, utan Rikets Ständers samtycke; uti 66, 68 och ja , rörande Rikets Ständers befattning med Banco- och Riksgälds-verken, samt uti y8 §, att någon del af Riket icke må kunna derifrån af söndras, eller underlåter han att emot sådant lagstridigt steg göra föreställning, eller det vållar och befrämjar genom uppsåtligt och bevisligt fördöljande af någon upplysning, miste embetet och varde ej vidare nyttjad i Rikets tjenst. § 4.
Stats-Råds ledamot, hvilken tillstyrker emot verkställigheten af den, af Konung och Ständer fastställde, Tryckfrihetslag, stridande steg, eller underlåter att deremot göra föreställning, miste embetet och varde ej vidare i Rikets tjenst nyttjad. § 5.
Underlåter Stats-Råds-ledamot att, på sätt 65 § förmäler> till protocollet göra föreställningar emot användandet af 12 Lag-Utskottets Betänkande N'0 IS.
Rikets ordinarie Statsmedel, eller åtagen bevillning, annorlunda än faststäldt blijvit, eller försummar han att i sådant fall till protocollet anjöra hvad Rikets Ständer i den del förordnat, eller tillstyrker sådan embetsman något, som uppenbarligen är stridande emot Regerings-formens bokstafliga J öreskrift uti 1 mom. af 74 §’ rörande gärds fordrande vid truppers tåg och marscher, till utförande af ett uppkommet krig; uti-f angående Rikets fördjupande i skuld och upptagande af län; uti yy §, rörande disposition af Kronans domainer, så vidt sådant angår dén Rikets Ständer i samma förbehållna rätt ; uti ng om mynt-väsendet, och uti 80 om indelnings-verket, eller underlåter han att emot sådant lagstridigt steg göra föreställning, eller det vållar eller befrämjar genom uppsåtligt och bevisligt fördöljande af någon upplysning, eller tillstyrker Konungen att något beslut fatta i de mål, om hvilka i3 ff handlar, utan att till utomordentligt Stats Råd kallelse blifvit utfärdad, miste embetet Stats-Råds ledamot, som i andra, än de i denna Lag serskildt uppräknade fall, uppenbarligen handlar emot Grundlagarnes tydliga f öreskrift, eller tillstyrker eller annorledes bef rämjar någon öfverträdelse deraf eller af andra Rikets gällande Lagar, eller underlåter att göra föreställningar emot sådane öfverträdelser, eller dem vållar och befrämjar genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, straffes såsom för orätt dom, enligt allmänna Lagens föreskrifter i 1 Cap va ,$* Rättegångs Balken.
Om, genom någon Stats-Råds ledamots tillstyrkande eller underlåtande att göra föreställningar eller uppsåtligt och bevisligt fördöljande af någon upplysning, någon lider skada till lif, ära eller personlig frihet, utan att lagligen förvunnen och dömd vara, eller förlorar gods, löst eller fast, utan laga ransakning och dom, eller varder någons frid i haris hus störd, eller förvises någon frän ort till annan; vare, för sådant lagstridigt förhållande, Lag, som i nämnde Cap. och § af Rättegångs Balken stadgad är för domare, hvilken vrång dom fäller► § 6- Uraktlåta Stats-Rådets ledamöter att de öfrige dem i Grund - Lag-Utskottet» Betänkande N-o 18. i$ lagen uttryckligen föreskrifne, men i denna Ansvarighetslag icke serskildt uppräknade, pligter och föreskrifter iakttaga och fullgöra, ankomme det på Rikets Ständer att hos Konungen göra sådan anmälan, hvartill 10y ff af Regerings-formen dem berättigar, med iakttagande af de villkor, samma $ i dess sednare mom. stadgar. § 7. Skulle Ståts-Minister för Utrikes Ärendena, eller den Stats Råds-ledamot, Konungen i dennes frånvaro tillkallar, eller den af Stats-Rådets ledamöter, som. enligt Regerings-formens 11 är närvarande då ministeriella mål inför Konungen föredragas och anmälas, dölja för Konungen bevisligen någon af honungens embetsmän eller främmande Magters sändebud, till följd af dem uppdragne kall. meddelad vigtig underrättelse 1 frågor, som röra krig, fred eller förbund emellan Riket och annan Stat, miste han embetet.
Sker det af bevisligt uppsåt att Konungen och Riket skada, straffes, han efter 4 Cap. Missgernings■ Balken. § 8.
Från Konungen utgående expeditioner och befallningar skola vara försedde med den föredragandes contrasignation och instämma med deröfver förde protocoll j sker annorlunda genom någon föredragandens åtgärd miste han embetet, utan att någon tid kunna deruti åter insättas, eller till annat embete inom Stats-Rådet förordnas.
Uraktlåter föredragande att till Stats-Rådets protocoll göra föreställning emot sådant Konungens beslut, hvithet han finner stridande emot Regerings formens bokstafliga föreskrift, och oaktadt Konungens ändock fortfarande yrkande, att ett sådant beslut skall utfärdas, ej då utöfvar sin rättighet och pligt att contrasignation derå vägra, vare lag samma ; likasom om han embetet återtager förr, ärt Rikets Ständer hans förhållande pr öfva t och gillat.
Lider någon skada till lif, ära eller personlig frihet, eller mister gods, löst eller fast, utan laga ransakning och dom, eller blifver 4 Lag-Uukollels Betänkandej N.o 18. någons frid i hans hus störd, eller någon förvisad från ort till annan derigenom, alt föredraganden contrasignation ej vägrat, straffes han dessutom för sådant lagstridigt förhållande, på sätt allmänna Lagen i 1 Cap. 12 § Rät tegängs-Bal ken stadgar för domare, som vräng dom fäller. § 9.
Råd, hvilken af Konungen dertill utsedd och förordnad, tager säte och röstar i Högsta Domstolen öfver mål, som frän Krigs
Domstolarne dragas under Konungens pröfning, vare för sådan domare-befattning underkastad domare-jäf och ansvar, enligt Lag och laga stadgar, lika med annan ledamot af Högsta Domstolen. § <0.
Lag omnämnde embetsman tilltalas, som redan ur tjensten blifvit entledigad eller afsked tagit, och varder om begångne förbrytelser öfvertygad, vare han förfallen till enahanda ansvar, såsom vore han verkligen tjenstgörande, och svare förlusten af hvad han i pension eller andra förmoner af Statsmedel kan innehafva emot förlusten af embetet, om han det ännu innehade. § 11- Hvad emot StatS-Råds-Protocoll intill den dag, dä Riksdagen börjas, under då påstående Riksdag, icke anmärkt blifver, derå må sedan vid påföljande Riksdagar åtal icke ega rum.
Af Herr Grefve Mörner: ”Då frågan om förändring uti Ansvarighets- •
Lagen för Slats-Rådels ledamöter vid förra Riksdagen uti Lag-Utskottet förehades, var jag ski)jagtig från Utskottets pluralitet i fråga, så väl derom, att det uti 4 § stadgade ansvar att mista embetet blef förhöjdt genom det tillägg, att den sakfäilde ej skulle vidare få i Rikets tjenst nyttjas, sona ock Lag-Ltskollets Betänkande ZV.o 18. derom alt uti 5 §. ett nytt moment infördes, b v i I ket, enligt min åsigt, rubbade den inre öfverensslåmmelsen emellan de serskiida delarne af Ansvarighets-Lagen.
Utskottet har nu åter förnyat sitt förra förslag i båda dessa hänseenden, och enär de betänkligheter, som vid 184-1 års Riksdag deremot yttrades, då tillvunno sig det afseende inom de respective Riks-Slånden, att tilläggen slutligen komrno att utur det af Rikets Ständer antagna och till Kong!.
Maj;t öfverlenmade förslag helt och hållet utgå, anser jag mig icke böia underlåta att äfven denna gång söka fästa uppmärksamheten på det olämpliga uti ifrågasatte nya stadganden.