Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Carlstads, stiftad 1822 4,360 898,490 72 78,345 81 174,483 44 77,103 78 59,151 Jl4 97,632 72 106,284 4G 71,006 Christinehamns, stif- tad 1843 1,484 303,222 13,327 12,741 21,248 18,698- 34,322 52,312 1,991 Filipstads bergslagers, stiftad 1823 1,317 284,091 20 11,495 31 39,015 91 35,962 15 1 33,593 52 37,792 47 51,658 89 26,491 Vestra Wermlands, stiftad 1856 363 33,386 34 371 02 9,106 50 10,798 40 5,259 24 9,373 25 11,689 22 _ Sunne, stiftad 1856 141 20,916! 58 319 48 646 50 7,544 25 5,300 02 6,194 20 4.245 08 uttaget belopp.
R:dr R:mt. 1856. 1857. 146,087 50 22,404!— 20,985 20 1,737 is 194 50 1858. 192,738 50 26,736 40,035 89 6,71402 1,21068 1859. 1860. 131,521 28,763 119,394,01 21,947!- 41,126 14 47,84030 4,115 1,602 79; 7,341177 7 0 i 2,51438 Summa , 7.665 1,540,103 90 103,858 c2 ‘235,993 35 152,656 58 122,002 52 185314i04 226,189 G5l99,483 34 191,408 so 267,435 75 207,129 53 199,037 I! lill II I Till tab. N:o 13, FATTIGVÅRDEN, hafva meddelats blott de upplysningar, sorn finnas i berättelsens text, sidd. 22 och 2.3. STOCKHOLM, 1862.
P. A. NORSTEDT 4 SÖNER, KONGL. BOKTRYCKARE. BIDRAG TILL SVERIGES OFFICIERA STATISTIK. iij Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes femårsberättelser.
LAN DSHÖFDIN GE-EMBETETS UTI ÖREBRO LÄN UNDERDÅNIGA BERÄTTELSE FÖR ÅREN I§56-1§««. 1.
Liinets indelning och naturbeskaffenhet i allmänhet. • •
Län, omfattande hela Nerike, nära hälften af Westmanland, två socknar af Wermland och \ mantal af Vestra Wingåker i Södermanlands, omgifves i öster af Westmanlands och Södermanlands län, i söder af Östergötlands och Skaraborgs, samt i vester af Wermlands län; och hafva dess gränser under den tid denna berättelse omfattar icke undergått någon förändring.
Dess största längd från norr till söder är nära 15 mil och största bredden 7^ mil.
Vidden upptages i äldre uppgifter till något öfver 74 qvadratmil, men skall enligt senare beräkningar uppgå till 83,2 qvadratmil.
Häraf upptager Hjelmaren 2,5, Wettern 1,3, mindre sjöar tillsammans ungefär 7, så att endast 72,2 qvadratmil äro land.
Af dessa åter höra 35 qvadratmil till Nerike, 31,6 till Westmanland samt 5,6 till Wermland och Södermanland.
Det mellersta Nerike, utgörande det egentliga Nederrike eller Nerikes lågland, lär vara den lägst belägna bygd, som Sverige har att uppvisa så långt in från hafvet.
Detta land, bestående af de i Hjelmaren utfallande Svart- eller Trosa- samt Telgeåarnes dalgångar, utgöres hufvudsakligen af bördiga, ehuru delvis sidländta slätter, omvexlande med sandåsar och obetydlig skog, på alla sidor omgifne af berg och höjder.
Öfriga delar af länet, med undantag af Fellingsbro härad, som till en del äfven utgöres af slättbygd, äro skogs- och bergstrakter.
I länets nordligaste hörn ingår det s. k.
Dalfjellet och fortlöper söder ut ända till sydvestliga hörnet mot Westergötland.
Från denna bergsträcka utgrena sig vattendragen å ena sidan åt vester genom Wenern till Nordsjön och å andra sidan genom Hjelmaren och Mälaren till Östersjön.
Några bergstoppar af mer än 1000 fots höjd öfver hafvet, af hvilka Saxeknut och en nordligare vid sjön örlingen äro de högsta, finnas väl, men i allmänhet hafva dessa berg mera utsträckning än höjd.
De längre åt öster Landshöfdinge-Embelels uti Örebro län und. ber. för åren 1856—1860. 1 2 Örebro län.
Naturbeskaffenhet.
Oregelbundenheter i administrativa indelningen. belägna bergslagerna äro uppfyllda af en mängd bergsträckningar, gående dels i sydostlig, dels i sydlig rigtning.
De egentliga Kilsbergen, sträckande sig i en båge åt sydvest, äro öfverhufvud 1 till 2 mil breda, vilda och oländiga samt sönderskurna af oregelbundna dalgångar.
Tiveden, hvars högsta del kallas Getaryggen och dess östliga fortsättning på andra sidan Wettern Tylöskogen, utgör gränsen mot Wester- och Östergötland.
De bilda Nerikesslättens södra omfattning, liksom Kilsbergen den nordvestliga och deras östliga, minst höga utskott, Käglan, den norra.
Med detta läge, omgifven af berg och genomfluten af tvänne större vattendrag, som, upptagande en mängd mindre, långsamt framrinna i det flacka landet, är uppenbart, att Nerikesslätten skall vara rik på sanka marker och i hög grad besvärad af öfversvämningar.
De åtgärder, som under de 5 år, hvilka denna berättelse omfattar, blifvit vidtagne till förekommande af dessa olägenheter, får Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillfälle att här nedan under tredje afdelningen redovisa.
Till länet höra 40 hela Pastorater och delar af 4, allesammans bestående af 56 Kyrkosocknar och 4 sockendelar.
Vidare är länet, som har 4 städer med egen jurisdiktion, men ingen köping, numera indeladt i 4 Domsagor med 16 Tingslag, 4 Fögderier, 16 Härader och 17 Länsmansdistrikter.
Genom omreglering, som blifvit satt i verket under den tid denna berättelse omfattar, hafva länets domsagor och fögderier kommit att med sina gränser sammanfalla, och genom Kongl.
Kammar-Kollegii beslut den 23 Januari 1856 har i mantal Tholsboda blifvit förlagdt från Tysslinge socken till Nora socken, efter att redan förut hafva räknats till Nora härad och fögderi.
Dessa äro de under qvinqvenniet verkställda ändringar af oregelbundenheter i den administrativa indelningen inom länet.
Såsom sådane qvarstå ännu: att | mantal i Vestra Wingåkers socken af Södermanland räknas till Askers härad af detta län; att 1 mantal i Svennevads öfre socken, som för öfrigt tillhör detta län, räknas till Finsponga läns härad samt Hellestads och Tjellmo tingslag i Östergötland; att åboerna på 2>\ mantal, som rätteligen höra till Svennevads nedre socken, men ligga invid Svennevads öfre socken och i sammanhang dermed upptagas i de offentliga handlingarne, genom Kongl. Resolutionerna den 11 December 1750 och 16
December 1820 vunnit särskild rättighet att njuta kyrkliga förmåner i Regna församling inom Finsponga läns härad, dock utan befrielse från skyldigheten att vidkännas alla samhällsåligganden i Svennevads nedre socken, — och benämnas dessa hemman vanligen ”Regna skate”; att Wintrosa, Tysslinge och Kils socknar, som äro skiljda i landslag och bergslag, räknas, hvad landslagerna angår, till Öster-Nerikes fögderi och örebro härad, men bergslagerna till Wester-Nerikes fögderi och Lekebergs härad, utom 121 mantal af Kils sockens bergslag, som tillhöra Nora härad och fögderi; att en del af Nysunds socken tillhör Wester-Nerikes fögderi, hvaremot återstoden, der kyrkan är belägen, räknas till Wisnums härad af Wermlands län; att Wester-Nerikes del af Nysunds socken, jemte Knista, Hidinge och Qvistbro socknar, hvilka äro skiljda i landslag och bergslag, räknas i afseende å landslagen till Edsbergs härad, men bergslagerna till Lekebergs härad; att Nysunds socken härigenom tillhör 2 län, 2 fögderier och 3 härader; att Hardemo socken är delad mellan Hardemo och Grimstens härader, liksom Bodarne socken mellan Grimstens och Sundbo; att 13^ mantal af Lindes socken höra till Nora härad och fögderi; att 4 mantal af Vestra Schedvi socken i Westmanland räknas till Fellingsbro härad af detta län; att till Fellingsbro socken höra 15^ mantal, o som under gemensam benämning ”Westmanlands fjerding” äro belägna i Åkerbo härad af Westmanlands län; att 14 mantal af Fellingsbro socken räknas till Lindes härad; och slutligen att 2|f mantal af Ramsbergs socken tillhöra Skinskattebergs bergslag af sistnämnde län.
Lekebergs härad består endast af sockendelar och äger inom sitt område icke en enda kyrka eller kyrkotjenare.
På tre ställen förekommer, att moderförsamling och annex tillhöra olika härader.
Så räknas
Edsbergs socken till häradet af samma namn, men dess annex Hackvad till Grimstens härad; Wiby socken till Grimstens härad, men annex-församlingen Tångeråsa till Edsbergs härad; samt Stora Mellösa socken till Askers härad, men dess annex Norrbyås till Sköllersta härad.
Här torde ej heller böra lemnäs oanmärkt, att de invid Örebro stad belägna i fortsättning af staden bebyggda o norra och södra Smedjebackarne i Långbro och Ansta socknar sedan lång tid tillbaka ansetts tillhöra stadens Örebro län.
Folkmängdstillväxt.
Schismatiska rörelser. 3 jurisdiktion, ehuru på senaste tider uppbud och fasta å der belägne egendomar äfven meddelats af Orebro Härads-Rätt, så att den ene grannen har siri egendom infastad vid Rådstufvu-Rätten, den andra sin närmare staden belägna egendom å landet. 2.
Bilagde tabell
N:o 1 utvisar, att folkmängden enligt mantalslängderna för år 1860 utgjorde å landet Tab. n:o 139,186 och i städerna 10,727, tillsammans 149,913 personer; enligt husförhörslängderna å landet 140,866 och i städerna 10,785, tillsammans 151,651 personer.
Vid jemförelse med den för år 1855 uppgifna folkmängd finnes att, enligt mantalslängderna, folkmängden under de 5 år, denna berättelse omfattar, ökats på landet med 8,836 och i städerna med 1,969 personer.
Af länets fögderier är Wester-Nerikes folkrikast med 42,260 innevånare, dernäst Öster-Nerikes med 39,040, derefter Nora med 30,280 och sist Lindes med 27,606 innevånare.
I förhållande till vidden är Öster-Nerikes fögderi mest befolkadt, derefter Wester-Nerikes, sedan Lindes och sist Nora.
Tätaste befolkningen har Edsbergs och Hackvads socknar i Wester-Nerike, den glesaste Hellefors socken i Nora fögderi.
Folkmängdens ständigt fortgående tillväxt, som icke i någon väsentlig mån kan tillskrifvas inflyttningar från främmande orter, synes vara en följd af det rikligare tillfälle till arbetsförtjenst, som landets fortgående uppodling samt allmänna och enskilda arbetsföretag lemnat, och hvarigenom det hos allmogen brukliga, tidigare inträdet i äktenskap underlättats.
De utflyttningar till Norra Amerika, hvarom i förra berättelsen förmäles, hafva numera alldeles upphört, och utom kopporna, hvilka under åren 1858 och 1859 angrepo en stor mängd personer, utan att dock dödsfallen derigenom särdeles förökades, hafva några smittosainma sjukdomar icke varit inom länet gängse.
Den rubbning i penninge- och kreditförhållanden och den stockning i allmänna rörelsen, som, efter de föregående årens gynnsamma konjunkturer och den deraf framkallade affärsverksamhet och företagsamhet i industriens alla grenar, 1857 års ofördelaktiga penningeställning förorsakade, synes, i allmänhet att tala, icke hafva medfört några svårare följder för länets innebyggare.
Idoge och företagsamme, men genom ett och annat afskräckande exempel varnade för alltför svindlande spekulationer, hafva de med än mer omtanka och drift åter fortsatt sin förra verksamhet och snart botat möjligen lidna skador.
Arbetena för jordens förbättrande och kommunikationernas upphjelpande hafva snart återtagits och fortgå nu med oförminskad kraft.
1 dessa arbetsföretag deltager i ej ringa mån äfven allmogen, hvars intresse för dylika företag märkbart tilltager med den bildning, som alltmer sprider sig bland folket, och hvartill förbättrade undervisningsanstalter och de i länets flesta församlingar inrättade och flitigt anlitade Sockenbibliotlieken, genom det tillfälle de lemna till nyttig läsning, i väsentlig mån bidraga.
Schismatiska rörelser hafva visat sig nästan öfverallt i länet, mest framträdande i Örebro och på den egentliga slättbygden, minst deremot i bergslagerna.
De hafva hvarken haft någon våldsam karakter eller medfört bildande af särskilda församlingar, utan öfverhufvud taget gifvit sig tillkänna såsom ett nyvaknadt, mäktigare andligt behof, hvilket funnit sig otillfredsställdt såväl med statskyrkans gudstjenster, som med en och annan af dess dogmer och derföre tagit sin tillflykt till konventikeln, som beredt tillfälle till särskilda och tätare andaktsöfningar.
För detta ändamål hafva enkom dertill inrättade byggnader blifvit uppförde flerestädes i Öster- och Wester-Nerike samt inom Örebro stad.
Det ojemförligt största antalet af dessa schismatiei äro Baptister, hvilka i Örebro, Stora Mellösa m. fl. ställen hafva särskilda bönehus.
Ehuruväl de icke företaga något anstötligt eller förargelseväckande, torde de dock, åtminstone hvad sakramental-lagen beträffar, icke fullt hålla sig inom laglighetens område.
Mormonismen har äfven här och der, särdeles i Örebro stad, haft enstaka bekännare, men småningom förlorat allt mer och mer terräng och är i närvarande stund nära nog förbi.
Dessutom finnes här i länet, som å andra orter, en pietistisk form af Lutheranismen, det s. k.
Läseriet.
Dess 4 Örebro län.
Byggnadssätt.
Klädedrägt.
Missbruk af bränvin.
Jordbruk. anhängare kunna dock svårligen anses som schismatici, enär de i läran icke afvika från statskyrkans dogmer, utan endast deruti äro olika, att de anse sig för bättre Lutheraner än andra, hålla tätare andaktsöfningar och i allmänhet i det utvärtes lefvernet iakttaga en viss asketisk hållning.
De hafva hittills hållit sina andaktsöfningar i hyrd lokal, men äro nu sysselsatte med uppbyggande af enskildt bönehus i Örebro, hvilken byggnad är i det närmaste fullbordad.
Genom utflyttningar i följd af laga skiften hafva sundare och beqvämare boningsplatser erhållits, samt snygghet och ett ändamålsenligare byggnadssätt i hög grad befordrats.
Skogarnes aftagande har föranledt, att å flere orter blifvit uppförde, i stället för hus af timmer, dels s. k. gjuthus, dels ock byggnader af sinner samt af korsvirke och bräder.
Tegeltak användas å boningshusen, och i stället för halm- och torftak å uthus börja tak af spån alltmer begagnas.
Nerikes-allmogen är ännu, hvad den alltid varit, ett företagsamt och raskt samt derjemte omtänksamt och hushållsaktigt folk; men dess yttre lefnadsförhållanden äro mycket förändrade mot förr.
Fordna tiders tarflighet påträffas visserligen ännu i aflägsnare trakter; men i närheten af städerna och åtskilliga delar af bergslagerna har med stigande välmåga yppigheten i klädedrägt och lefnadssätt tilltagit mer än önskligt vore.
Vadmalsrocken och den hemväfda klädningen hafva måst vika för dylika plagg af kläde och främmande tyger, och de särskilda drägter, som förr begagnats i åtskilliga socknar, hafva numera nästan alldeles försvunnit.
Bruket af kaffe är i starkt tilltagande, äfvenså har förbrukningen af utländska spritdrycker ökats; deremot har bruket af bränvin äfvensom missbruket af spirituosa i allmänhet aftagit, hvartill de väsentligaste orsakerna torde böra sökas i nu gällande bränvinslagstiftning jemte en stigande upplysning.
Såsom surrogat för bränvin kan måhända räknas öl, som dock ingenstädes af allmogen begagnas i dess hemvist till dagligt bruk.
Lagsökning arne, hvilkas antal under åren 1857 och 1858 fördubblats, mot de näst föregående åren, utan att de dock uppnådde den mängd, som för ett tjugutal af år sedan, hafva nu åter nedgått till sitt vanliga antal.
Inom Kumla och Halsbergs, Stora Mellösa, Winteråsa, Gellersta och Sköllersta socknar finnas Förlikning sdomstolar inrättade, hvilka i sin verksamhet icke saknat framgång. 3.
Tab. N:o 2 och Tab. Litt. a. A och B).
Jordbruket och Boskapsskötseln.
De upplysningar bilagde tabell
N:o 2 och tabell:
A å motstående sida innehålla, grunda sig hufvudsakligen på uppgifter, insamlade 1859 till Kongl. Finans-Komitén.
Den förnyade granskning, man ansett dessa uppgifter nu böra undergå, har, oaktadt bibehållandet af det tunnlandstal odlad jord, som då uppgafs, med tillägg blott af de under åren 1859 och 1860 verkställda nyodlingar jemte rättelse af den då uppgifna arealen af Örebro stadsjord, ledt till det resultat, att isynnerhet liöstsädesproduktionen i medeltal under de fem åren uppgått till vida högre belopp, än som då beräknades.
Skälen härtill förefinnas dels deruti, att i den nu uppgjorda tabellen arealen af den åkerjord, som årligen användes för hvete och råg, antages till 42,705 tunnland med ett utsäde af 31,591 tunnor, då i uppgiften till FinansKomitén nämnde sädesslag ansågos upptaga endast 35,271 tunnland med ett utsäde af 26,211 tunnor, dels deruti att korntalet af utsädet blifvit förhöjdt för hvete från 7,09 till 9 tunnor 9 kappar och för råg från 7,26 till 8 tunnor 20 kappar.
Man har nemligen beräknat, att af de under tvåskiftesbruk varande 54,152 tunnland, utgörande 28 procent af den odlade jorden, I-del användes till höstsäde eller 18,050 tunnland, och af de under tredingsbruk varande 25,142 tunnland utgörande 13 proc., Fdel eller 6,285 » samt att något mer än j-del af de återstående, under vexelbruk varande 114,114 tunnland eller 18,730 » på samma sätt användas.
Enligt inkomna uppgifter rörande sädesskörden, så till qvalitet som qvantitet, har den i förra hänseendet varit god under åren 1857—1859, men deremot skadad af ovanlig nederbörd och till någon del i bergs - Örebro län.
Jordbruk. 5 lagerne af frost åren 1856 och 1860; i senare hänseendet åter god under åren 1858 och 1859 och fullt medelmåttig under de öfriga, dock så, att utsädet blef mindre än vanligt hösten 1856.
Under dessa förhållanden bör det angifna korntalet icke vara för högt.
Så skulle visserligen kunna tyckas i afseende på rågen, som Tab. Litt. A. Jordbruket i örebro län arén 1856—1860.
Bland- säd.
Potates. 251 kpr 24 » 20 » 25 kpr 24 » 24 » 1 t:a 1 » 1 .. 1-Jr t:a lt:a 15k:r 1* t:r 11 t:a UV ” ljl » 26 kpr 17 » 18 » 6 t:r 7A » 61 » 458 529 3,058 9,025 6,746 22,889 520 741 4,975 9,065 4,851 13,314 226 626 2,170 134 590 5,025 5.000 1,800 3,550 365 397 1,911 7,051 5,060 17,167 520 741 4,975 13,597 7,125 17,059 301 662 2,577 108 313 2,827 30,000 13,642 24,406 2,190 2,779 17,199 45,831 40,480 137,336 3,120 4,816 32,337 54,388 28,500 76,765 1,354 3,310 12,885 540 1,565 15,548 180,000 95,494 176,944 5 A t:r 6 » 6} » 511 t:r 6f » 6J u 7 t:r 71 • 71 71 t:r 7J1» 7Å » 7A t:r 611 » 71 » 411 t:r 3 A » 311 » 42 t:r 60 » 561f » 6:te 7:de 9:de GJ 8:de 8:de 6:te 61 61 4:de 4:de 41 41 5:te 5:te 5:te öde 51 6:te 7:de 7A ‘T 3 kpr 3 » 3 » 11 t:a H » H » 6 kpr 8 .. 9 .i 3 kpr 1 » 4 kpr 4 » 4 .. 21 t:a 21 » 21 » 5,156 2,653 6,009 82,500 42,450 96,150 10,312 7,075 18,027 5,156 884 6,875 3,537 8,013 137,500 70,750 160,250 33,521 t:r 22.458 » 54.458 » 126 11,190 41,186 14,310 17,065 t:r 8,468 » 35,643 » 7,535 42,500 24,744 16,694 2,966 36,669 1,970 7,192 2,259 6,335 1,972 Geometriska tunnlandstaletaf Jordens beskaffenhet
Brukningssättet den od-den na- lade tnrliga jorden, ängen. god. medel- måttig. svag. tvåskif- tes. tre- dings. vexel- bruk. 52,915 31,867 108,626 24,407 34,102 59,694 6 % 50 % 80 % 65 % 40 % 20 % 29 % 10 % 8 % 18 % 42 % 2 % 25 % 15 % 90 % 57 % 43 % 193,408 118,203 29 % 55 % 16 % | 28 % 13 % 59 % I.
Arliga utsädet per tunnland:
Bergslagerna, med undantag af Leke bergslagen Skogsbygderna, utom Bergslagerna *) Slättbygden II.
Tunnland åkerjord år 1800 använde till odling af:
Bergslagerna Skogsbygden Slättbygden III.
Årliga behof vet för länet till utsäde:
Bergslagerna 1 Skogsbygden | Tunnor Slättbygden ) IV.
Skördebelopp i medeltal, med afdrag af utsädet:
Tunnor Bergslagerna Skogsbygden Slättbygden V.
Skörd per tunnland:
Tunnor Bergslagerna Skogsbygden Slättbygden Yl.
Korntal af utsädet, efter dettas afdrag:
Bergslagerna Skogsbygden Slättbygden VII.
Årlig förbrukning på person medeltal:
Bergslagerna Skogsbygden Slättbygden VIII.
Årlig förbrukning inom länet:
Bergslagerna ) Skogsbygden > Tunnor Slättbygden ) IX.
Till kreaturens utfodring:
Tunnor Bergslagerna Skogsbygden Slättbygden X.
Årliga öfverskottet:
Tunnor!
Bergslagerna Skogsbygden Slättbygden XI.
Årliga bristen: Tunnorj Bergslagerna Skogsbygden Slättbygden XII.
Odlad jord och naturlig äng samt deras beskaffenhet och brukningssätt:
Bergslagerna Skogsbygden Slättbygden Summa Hvete.
M e 21 kpr 4,045 2,673 22,168 61 13,818 8,350 Råg. d e 1 24 kpr 38,660 29,278 223,647 221,100 2,547 Korn. t a 1 1 t:a 6.236 6.236 40,273 7A 6A 35,414 4,859 Hafre.
Bland säd. för 27,230 37,781 h e 1 3,022 3,540 159,653 17,549 6Ji 6,040. 109,986 t:r 61,176 t:r Arter.
Potates. 18 kpr 5,749 3,248 17,653 n e t. 6/ff t:a 10,350 68,048 452,438 604 6» 18,425 368,500 83,938 772 ') Nemligen Askersunds landsförsamling, Bodarne, Boo, Götlunda, Hammar, Hidinge, Kil, Lennäs, Nysund, Qvistbro, Skagershult, Svennevad och Tångeråsa. 6 Örebro län.
Sädes-förbrukning, -produktion och -priser.
Understöd. unsetts hafva på slättbygden i medeltal gifvit 9:de kornet, men, då man tager i betraktande, att till utsäde begagnas mycken finsk råg, att på flere ställen skördats 12:te, 15:de ända till 20:de kornet, samt att afkastningen per tunnland detta oaktadt icke i nämnde bygd uppgår till mer än 7^ tunnor och för hela länet till 7 tunnor 14 kappar, torde denna beräkning finnas i det närmaste öfverensstämma med sanningen.
När till förenämnde areal för höstsäd 42,705 tunnland, lägges trädesjorden till lika omfång 42,705 », samt arealen för vårsäd och potates 52,587 »; återstå till öfriga rotfrukter, lin och vallar 55,411 ». o
Arliga förbrukningen inom länet af hvarje särskildt sädesslag grundas på antagandet, att 2:ne tunnor erfordras i medeltal för hvarje person.
Af den i medeltal för perioden beräknade folkmängd äro 55,000 personer hänförda till bergslagerne, 28,300 till skogsbygden och 64,100 till slättbygden.
Att Lekebergslagen icke är sammanförd i tabellen med de öfriga bergslagerna, härrör deraf, att den utgöres blott af delar af socknar, dels i skogs-, dels i slättbygden, till hvilka den sålunda blifvit räknad.
Att rätt fördela förenämnde 2:ne tunnor i de olika sädesslagen möter icke ringa svårighet, enär konsumtionen af dessa är olika i olika trakter.
Så lunda begagnas till exempel mindre hvete och mera ärter i Oster-Nerike, än i andra delar af länet, hvarjemte liafren, som på slättbygden icke, eller blott undantagsvis, ingår i födan, användes i någon mån af den fattigare befolkningen i bergs- och skogsbygden.
Potatisen utgör den hufvudsakligaste näringen för alla dem, som i saknad af tillräcklig arbetsförmåga eller af andra orsaker icke mäkta förskaffa sig tillräckligt förråd af råg, som är det inom länet mest begagnade sädesslaget.
Af tabellen Litt.
A inhemtas, att sädesproduktionen under de ifrågavarande fem åren varit tillräcklig för länets behof med undantag af ärter, derpå någon brist i allmänhet förekommit.
Det öfverskott, som förefunnits, har egentligen bestått af hvete och hafre.
Af det förra slaget hafva några tusen tunnor utförts från Orebro till Stockholm.
Af det senare sädesslaget, tillika med blandsäden, som består dels af korn och hafre, dels af vicker och hafre, skulle årliga öfverskottet hafva uppgått till 61,176 tunnor, hvilket dock torde vara nog högt beräknadt derföre, att behofvet till kreaturens utfodring synes alltför lågt tilltaget.
Emellertid hafva under alla fem åren tillsammans 53,402 tunnor blifvit från Örebro utskeppade, hvaraf under sista året 21,318 tunnor.
Visserligen utvisar tabellen ock något öfverskott af råg och korn, men af det förra sädesslaget införes säkerligen till länet lika mycket som derifrån utföres; det senare uppköpes för bränneriernas behof.
Dessa uppsluka icke blott detta öfverskott, utan dessutom, efter hvad man kan antaga, några tusen tunnor, hvilka årligen inkomma öfver Askersund till södra Nerike, der bränvinsbränning i större skala bedrifves. öfverskottet slutligen af potatis har varit väl behöfligt; som bidrag till kreaturens utfodring och gödning.
Ingen utförsel deraf har ägt rum, om icke efter dess förvandling till bränvin.
Af spånadsväxter odlas endast lin och det knappt till husbehof.
Litt. b. Handelspriserna å de hufvudsakligaste sädesslagen hafva varit olika för olika delar af länet, på sätt tab. Litt.
B å motstående sida utvisar.
Maj 1858 anställde en hagelby betydlig förödelse å växande grödan i en del af Öster-Nerike.
Vid derefter hållen uppskattning, som likväl icke begärdes i Stora Mellösa socken eller af ägaren till Segersjö för derunder lydande, under eget bruk varande hemman, befanns skadan uppgå till 44,233 R:dr 75 öre; och täcktes Eders Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref den 8 Oktober samma år, såsom räntefritt lån anvisa ett mot hälften af de vitsordade förlusterna ungefärligen svarande belopp, nemligen för Askers socken 17,000 R:dr, för Lennäs 2,500 R:dr samt för Sköllersta likaledes 2,500 R:dr, med skyldighet för låntagarne inom hvardera socknen att gemensamt ansvara för berörde låns återbetalning med hälften den 1 Oktober 1859 och andra hälften vid samma tid 1860.
Örebro län.
Trädgårdsskötsel.
Boskapsskötsel.