Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af ökadt behof af djurläkare i förening med stegrade fordringar på deras insigter, har likväl Sundhets-kollegium förnyade gånger hos Kongl Maj:t gjort underdåniga framställningar om en ändamålsenligare reglering af velerinärundervisningen och af förvaltningen af de för densamma befintliga läroanstalter; och sedan en den 13 December 1850 nedsatt kommitté under det nästföljande året afgifvit ett underdånigt betänkande, uti hvilket uttalades den åsigt, att läroanstalterna i Stockholm och i Skara borde hvar lör sig vara fristående, men alt, för bibehållande af samband dem emellan, Sundhets-kollegium borde öfver undervisningen och sjukvården hafva inseende, utfärdade Kongl. Majit, efter bemälda Kollega hörande, den 20 Juli 1855, för hvardera undervisningsanstalten ett provisoriskt reglemente af hufvudsaklig! innehåll, att hvardera anstalten skulle hafva särskild Direktion, men Sundhets-kollegium inseende öfver det vetenskapliga vid båda.
Dessa reglementen skulle vara gällande till 1858 års slut, hvarförinnan det ålåge Sundhets-kollegium att, efter Direktionernas hörande, till Kongl. Majit inkomma med förslag till sådana ändringar, till hvilka under liden vunnen erfarenhet kunde föranleda.
Sedan Sundhets-kollegium afgifvit sådant underdånigt förslag, utfärdade E. K.
Majit, den 6 Augusti 1859, för veterinär-inrättningen i Stockholm det nu gällande reglementet, med befallning att för Skara läroanstalt skulle fortfarande gälla till efterrättelse ofvannämnda provisoriska reglemente af år 1855, intilldess ny stat för inrättningen blefve bestämd.
Redan ifrån dessa särskilda reglementens innehåll är det ej svårt att sluta till, på hvilken ståndpunkt ifrågavarande bildningsanstalter i vetenskapligt hänseende sig befinna.
Fordringarne för inträde såsom elev äroi att hafva åldern emellan 18 och 25 år; vara konfirmerad; ega frisk och stark kroppsbyggnad, god frejd och nödiga skolkunskaper.
Vid veterinär-inrättningen i Stockholm, sorn slår under förvaltning af en Direktion, i hvilken en af Sundhets-kollegii ledamöter skall vara medlem, böra lärokurserna så inrättas, att fullständig djurläkare-bildning kan förvärlvas på fyra år.
Undervisningsämnena äro, utom förberedande läroämnen i naturalhistoria och kemil läran om husdjurens byggnad och sjukdomar samt sättet alt dem hehandla, läran om läkemedel, om operationer och förlossningskonst samt rätts- och polis-veterinärkunnighet.
Lärarne äro fyra, nemligen tre professorer och en adjunkt; hvarjemte till lärarnes antal äfven hörer inslruktionssmeden, som bör undervisa i det praktiska af hofbeslagskonsten.
Såsom kompetensvilkor för erhållande af nämnda fyra lärareplalser stadgas alt hafva undergått fullständig studentexamen och ega "för lärarekallet inom velerinärfacket erforderliga kunskaper och skicklighet".
— Läroämnena äro emellertid ej bestämdt fördelade
Exp edill orts-Uts kott e fs Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:o 46. 3 på hvarje särskild lärostol, utan föreståndaren (en af professorerne) åligger att, i samråd med öfriga lärare, uppgöra förslag till fördelning af undervisningsämnena, hvilket, efter Direktionens fastställelse, hos Sunhets-kollegium anmäles.
— Sedan en elev genomgått inrättningens fyra klasser, pröfvas han vid utgångsexamen uti de till den praktiska djurläkare-vetenskapen hörande ämnen, i hvilka han vid inrättningen erhållit undervisning.
Efter godkänd examen tilldelas den sålunda utexaminerade bevis såsom legitimerad djurläkare.
Vid veterinär-inrättningen i Skara åter, som, i öfverensstämmelse med grundläggarens föreskrifter, har för ändamål att lemna undervisning i veterinärvetenskapen och bilda skicklige hofslagare för landsortens behof, och som står under en Direktion, inför hvilken föreståndaren föredrager ärendena, medan deremot Sundhets-kollegium har öfverinseende öfver sjukvården och undervisningen, bestrides denna sednare af två lektorer (af hvilka den ene tillika är föreståndare), en adjunkt samt en instruktionssmed.
Såsom kompetens stadgas för lektorer och adjunkt att hafva ådagalagt grundliga studier jemte för veterinär-lärare erforderliga kunskaper och skicklighet.
För att antagas såsom lärling äro vilkoren enahanda, som de för veterinär-inrättningen i Stockholm ofvan angifna.
Men, ehuru lärokursen skal! innefatta undervisning i hela veterinär-vetenskapen, får dock utgångsexamen ej omfatta andra kunskaper, än sådana, som erfordras för utöfning af hofs/agare-yrket, hvadan ock de i Skara utexaminerade eleverne ej hafva kompetens till tjenster med lön af allmänna medel.
Med kännedom af dessa förhållanden hafva Rikets Ständer funnit de hufvudsakligaste bristerna i afseende på veterinär-undervisningen vara: saknaden af samband emellan undervisningsanstalterna i Stockholm och Skara; det provisoriska i den sednares verksamhet; derstädes utexaminerade djurläkares obehörighet till beställningar med aflöning af allmänna medel; lärarnes vid begge anstalterna ringa antal; de alltför låga fordringarna på förkunskaper hos eleverne, då de vinna tillträde till undervisningen; samt brist på tillfälle för djurläkare-eleverne alt förvärfva praktisk öfning i husdjursskötsel. Efter hvad Rikets Ständer inhemtat, har ock giltigheten af de i afseende på veterinärundervisningen framställda anmärkningar i allt väsendtligt blifvit erkänd af alla dem, hvilkas yttranden i ämnet blifvit af nedannämnda anledning infordrade.
Sedan nemligen Bestyrelscn för det är 1860 i Göteborg hållna nionde allmänna Svenska Landtbruksmöte! den 5 Maj nämnda år till E. K.
Majit ingifvit ett underdånigt memorial, hvari anförts, att, enär den utveckling som ladugårdsskötseln på sednare lider vunnit, stegrat anspråken på de från veterinär-inrättningarne utgående elever, hvilka anställdes dels såsom djurläkare och dels såsom lärare vid landlbruksskolorna, Mötet uppdragit åt Bestyrelsen alt bos E. K.
Majit göra underdånig framställning om behofvet deraf, att dels veterinärväsendet i allmänhet och dels veterinär-läroverken ordnades på ett sätt, som motsvarade nuvarande tids förhållanden ; samt att Mötets önskan i berörda hänseende hufvudsakligen innefattade, att nödiga medel måtte blifva anslagna lill veterinärväsendels förbättrande; — så, och efter det E. K.
Majit i anledning häraf anbefallt
Sundhets-kollegium alt öfver omförmälda framställning infordra vederbörandes yttrande samt dermed, jemte eget underdånigt utlåtande, till E. K.
Majit inkomma, har, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, bemäida Kollegium den 16 sistlidne Juni afgifvit dylikt utlåtande, ålföljdt af särskilda yttranden af
Direktionerna för veterinär-inrättningarne i Stockholm och Skara; hvarefter jemväl Kongl. Landlbruks-akademien, uppå 4 Expeditions- Utskottets Forsing till underd.
Skrijvelse, N:o 46. nådig befallning, afgifvit underdånigt utlåtande öfver samtliga förenämnda framställningar och de dem följaktliga, af lärarne vid de begge veterinärskolorna upprättade förslag till velerinärväsendets förbättrande; äfvensom Svenska Velerinärläkare-föreningen till E. K. Maj:t ingifvit ett underdånigt memorial, hvari, med instämmande hufvudsakligen i de åsigter rörande sättet för veterinärväsendets reorganisation, som af Direktionen för Stockholms veterinär-inrättning blifvit uttalade, föreningen anhållit, alt E. K. Maj:t måtte i ämnet aflåta nådig Proposition till Rikets Ständer.
Rikets Ständer, som förskaffat sig kännedom af de utaf förenämnde vederbörande uti nu ifrågavarande ämne framställda särskilda förslag, hafva emellertid icke ansett sig böra ingå i någon pröfning af samma förslag eller af deras företräde sins emellan; dock hafva Rikets Ständer trott sig kunna från deras tillvaro hemta stöd för den mening, som hos Rikets Ständer gjort sig gällande i afseende på behofvet af åtgärders vidtagande för veterinärväsendets ordnande; äfvensom Rikets Ständer af samma förslags innehåll funnit ådagalagdt till hvilken ringa grad såväl veterinärväsendets som jordbruksnäringens målsmän inom vårt land anse våra nuvarande undervisningsanstalter i veterinärkunskapen vara i stånd att tillfredsställa landets behof.
Riktad från början hufvudsakligen på danandet af hästläkare för arméen och företrädesvis omfattande hästvården, erhöll ilen veterinära undervisningen, sådan densamma på Statens bekostnad inrättades, nästan ingen anvisning på en bestämmelse för jordbrukets gagn.
De medel, hvarmed man, på ett provisoriskt sätt, försökte ifrån början upprätta den nja institutionen, voro ock alltför obetjdliga.
För densammas tillfälliga behof hafva väl statsanslag, tid efter annan, beviljats; men för dess utveckling, kan föga sägas vara gjordt.
Under tiden hafva landlhushållningens framsteg fortgått med en snabbhet, hvilken säkerligen icke mången anade vid veterinär-inrättningarnes uppkomst, och jordbruket, hvars idkare kommit till insigt derom, att detsammas framgång beror af en förbättrad ladugårdsskötsel, har, efter en lycklig förening med denna sednare, med stora steg framskridit.
Det kallar nu till biträde i sin skyndande utveckling alla de hjelpmedel, vetenskaperna erbjuda ; men af dessa har djurläkarekonslen, ehuru i så hög grad egnad att gagna nämnda näring, slädnät på sin låga ståndpunkt.
Huru långt densamma inom vårt land blifvit efter, derom vittnar dess målsmäns erkännande, ”att veterinärväsendet ej har säte och slämma bland andra vetenskapliga institutioner", derom jemväl del förhållande, att pä de flesta ställen i riket den olärde qvacksalfvaren oftare anlitas, än den examinerade djurläkaren.
Att afhjelpa denna brist anse Rikets Ständer vara ett oafvisligl behof; och ehuru uppoffringar från Statens sida för delta ändamål till en början kommer att erfordras, böra dock frukterna här, om någonsin, komma att ersätta densamma.
Då emellertid det magtpåliggande ärendet redan är föremål för E. K.
Maj:(s uppmärksamhet, kunde det synas, som någon åtgärd från Rikets Stäuders sida för närvarande ej påkallades.
Härtill hafva likväl Rikets Ständer trott sig finna anledning dels i det förhållande, att
Sundhets-kollegium gjort särskilda underdåniga framställningar "med anledning af det ökade behofvet af veterinärläkare i förening med stegrade fordringar på deras insigter”, och att redan tillförene en kommitté haft uppdrag att utarbeta förslag i hithörande ämnen, utan att likväl någon reorganisation af större omfattning deraf blifvit frukten, dels ock deri, att, sedan numera en stor del af landets jordbrukare vid allmänt möte uttalat sina önskningar, samt veterinär-institutionernas vårdare jemväl instämt i begäran om en reorganisation af veterinärväsendet, vidare dröjsmål härmed synes böra undvikas.
På grund häraf få Rikets Ständer underdånigst anhålla, att E. K.
Maj-.t täcktes låta utarbeta och för Rikets Ständer framlägga ett förslag hvarigenom, i öfverensstäm - Expeditions-Utskottets Förslug till underd.
Skid frelse, N:o 47. 5 melse med tidens fordringar och landets behof, ej mindre undervisningen i veterinärkunskapen måtte höjas och utvidgas, än äfven djurläkarnes antal förökas, och deras vilkor förbättras.
Hisö 47.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Febr. 1865.
Preste-Ståndet den 25 — — Borgare-Ståndet den 25 — — Bonde-Ståndet den 28 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i Kongl.
Kungörelsen den 18 Mars 1843, i fråga om ersättning åt extra domare för syn å militie-boställe.
Betänkande N:o 53.) S. A. K.
Hos Rikets Ständer har blifvit hemsläldt, att som, jemligt Kongl. Kungörelsen den 18 Mars 1843, särskildt tillförordnad domare i och för syneförrättning å militie-boställe för närvarande icke fillgodonjöte högre traklamentsersällning än dervid biträdande nämndeman, eller 1 R:dr 50 öre, ehuru sådana förrättningar oftast vore vida besvärligare än andra domaregöromål, 1 § af nämnda Kongl. Kungörelse mätte erhålla följande lydelse:
"Då antingen ordinarie eller för viss tid förordnad domare å landet, samt ordinarie eller för viss lid tillförordnad auditör, af laga förfall är hindrad att å mililie-bostället förrätta af- och (illträdessyn, särskildt anbefalld laga syn, eller syn å karaktershus, samt, uppå derom skedd anmälan, vederbörande
Hof-rätt pröfvat nödigt för tillfället förordna extra domhafvande i och för uppgifven syneförrättning, vare sistnämnde förrättningsman berättigad att åtnjuta resekostnadsersätlning och dagtraktamente till lika belopp, som är för häradshöfding i gällande resereglemente stadgadt.”
Det dagtraktamente, ordinarie domhafvande åtnjöt, då 1843 års här ifrågavarande Kongl.
Kungörelse utfärdades, uppgick, utan afseende på förrättningens beskaffenhet, till 2 R:dr 75 öre, och en nämndemans dagtraktamente vid samma tid utgjorde l R:dr.
Sedermera har, på grund af Rikets Ständers derom gjorda framställning, Kongl.
Maj-.t 6 Expedit io ns- lits k ottp ts Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 47. genom Kungörelse den 13 Mars 1857 förordnat, bland annat, att häradshöfdings dagtraktamente skall utgå med 3 R:dr 25 öre och nämndemans med 1 R:dr 50 öre, samt genom Kungörelse den 24 November sistnämnda år, att såväl de extra domare, hvilka förordnas att i ordinarie domares ställe hålla ransakning i brottmål, som de i vissa domsagor tillförordnade ständige brottmålsdomare, ega åtnjuta resekostnadsersättning och dagtraktamente till lika belopp, som är för häradshöfding i gällande resereglemente stadgadt, äfvensom att den häradsböfdingar tillkommande ersättning för skjuts och dagtraktamente till skrifvarebiträde, skall, enligt reglementet beräknas.
Då häraf synes, att det dagtraktamente, extra domare vid syneförrättning å mililie-boställe åtnjuter, både är lågt i förhållande till hvad häradshöfdingar och nämndemän i dagtraktamente ega uppbära, och äfven vida understiger hvad extra domare vid andra, ej besvärligare förrättningar erhåller, hafva Rikets Ständer, med anledning af den gjorda framställningen, funnit sig böra hos E. K.
Maj:t i underdånighet anhålla, det 1 § af Kongl. Kungörelsen den 18 Mars 1843 måtte erhålla den förändrade lydelse, att extra domare, vid syn å militie-boställe eller å hvad dertill hörer, skall åtnjuta häradshöfding tillkommande resekostnadsersättning och dagtraktamente.
HJto 48.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Mars i863.
Preste-Slåndet den li — — Borgare-Ståndet den 11 — — Bonde-Ståndet den 14 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition, angående försäljning till enskild person aj en komministers-bostället Hof-Dahlbogård i Kronobergs liin tillhörig del i den s. k.
(Stats-Utskottets Utlåtande N:o 47.) S. A. K. Enligt hvad E. K. Maj:t uti nådig Proposition till Rikets Ständer af den 24 Oktober sisth år behagat i nåder meddela, har uti en till E. K.
Majit ingifven skrift Expeditions-Utskottets Färsing- till underd.
7 Kommissions-landtmätaren A. P. Liedberg underdånigst anhållit att få, mot en köpeskilling af 273 R:dr 75 öre Riksmynt, förvärfva sig eganderätt till den del af s. k. Spetsamossen, hvilken tillhör komministersbostället f mantal krono N:o 5 Hof-Dahlbogård i Wexiö socken, och hvilken del, utgörande 13 tunnland 22 kappland, i sådant fall skulle af sökanden utdikas, tegläggas och odlas i sammanhang med öfriga delarne af samma mosse.
Af den underdåniga ansökningen och dervid fogade handlingar inhemtas, bland annat: att Liedberg, hvilken, med Kongl. Maj:ts den 27 Mars 1858 lemnade nådiga tillåtelse, för en betingad köpeskilling af 900 R:dr R:mt af staden Wexiö inköpt dess del, 33 tunnland 20 kappland, af den vid staden belägna Spetsamossen, mot vilkor att hafva inom viss tid afdikat och odlat denna mark, som till ett djup af 5 eller 6 alnar utgjordes af hvitmossa, numera verkställt detta odlingsföretag; atl, då emellertid från de öfriga dels till Araby och Hofgården, dels till komministersbostället Hof-Dahlbogård lydande delarne af mossen kalla dimmor spredos öfver den af Liedberg odlade trakten och stora förluster genom frostskada derå redan inträffat och för framtiden vöre att förutse, men hvarken de enskilde egarne eller boslällshafvarne velat å deras områden verkställa odling, hvilken vore med stora kostnader förenad och beräknades endast för de bostället underlydande 13 tunnland 22 kappland till en utgift af 7,000 R:dr, Liedberg funnit sig nödsakad inköpa de till Araby och Hof hörande lotter i mossen; samt att, ehuru den redan företagna odlingen i sanitärt hänseende verkat särdeles fördelaktigt för staden, förhållandet derutinnan skulle i ej obetydlig'mån förbättras, derest äfven boställets andel deri utdikades och torrlädes, enär derigenom icke allenast frostskador utåt hela detta vidsträckta fält skulle upphöra, utan ock de osunda dimmor, som från den sanka och vallenaflopp nu saknande trakten draga fram mot staden, komme att aflägsnas och staden sålunda blefve till fullo befriad från den källa till framkallande och underhållande af epidemier, som ännu i stadens närmaste granskap förefunnes.
Sedan i anledning häraf E.
If. Maj:ts och Rikets Kammar-Kollegium, efter vederbörandes hörande, uti den 28 Oktober 1861 afgifvet underdånigt utlåtande sig yttrat och, i likhet med öfrige vederbörande, ansett sig böra tillstyrka nådigt bifall till ansökningen, dock under vilkor, att den erbjudna köpeskillingen, 273 R:dr 75 öre, blefve använd till boställets förbättring, på sätt vid nästinträffande ekonomiska besigtning eller laga af- och tillträdessyn kunde prölvas lämpligt, har detta ärende, såsom afseende en afsöndring för alltid af kronojord, blifvit af E. K. Majit, medelst högstberörda nådiga Proposition, till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemnadt, hvarvid E. K.
Majit, enär, på sätt alla i ämnet hörda myndigheter sammanstämmande upplyst, det skulle lända till fördel för komministerbeslällningens innehafvare, om ifrågavarande mark finge från bostället på ofvanuppgifna vilkor försäljas, i nåder föreslagit, att Rikets Ständer måtte till
Lindbergs ifrågavarande ansökning lemna deras samtycke.
Rikets Ständer hafva lill pröfning förehaft detta ärende och dervid tagit kännedom af de till frågan hörande handlingar jemte karta; oell hafva Rikets Ständer, med afseende å de i den nådiga Propositionen utredda förhållanden, bifallit, atl ifrägakomne 13 tunnland 22 kappland, utgörande komministersbostället Hol-Dahlbogärds andel i den så kallade Spelsamossen, må, på uppgifna vilkor, till Kommissions-landtmätaren A. P. Liedberg försäljas.
Stockholm den 14 Mars 1863. 8 Expeditions-Utskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 49. W*o 49.
Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 7 Mars 1863.
Presle-Slåndet den li — — Borgare-Ståndet den 11 — — Bonde-Ståndet den 14 — — f • "• '« ; M >• O I ?. - l**M> aoJllfc'*?
Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående utbyte af komministers-bostället Svensbohl i Rudskoga socken emot sergeants-bostället Höjdebråten i Nysunds socken.
(Stats-Utskottets Utlåtande N:o 48.) S. A. IC.
Af en den 24 Oktober sistlidet år till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition hafva Rikets Ständer inhernlat, hurusom, efter det Kongl. Majit, uppå underdånig framställning af Rudskoga och Nysunds till ett pastorat förenade församlingar, under den 27 Juni 1856 i nåder lörordnat, att blifvande
Komminister inom nämnda församlingar egde åtnöja sig med den förändring af boställe, som Kongl. Majit framdeles kunde finna godt besluta, Nysunds församling bos E. K.
Majit anhållit, att det åt bemälde Komminister anslagna boställe, Svensbohl N:o 2, ett halft mantal krono i Rudskoga socken, Wisnums härad af Wermlands län, måtte, till afhjelpande af de olägenheter, som tillskyndas ej mindre Nysunds socknemän än Komministern derigenom, att både pastors- och komministers-boställena hafva sill läge inom Rudskoga socken, få utbytas emot sergeants-bostället vid Nerikes regemente, Höjdebråten
Nio 1, om ett fjerdedels mantal krono, i Nysunds socken, Edsbergs härad och Orebro län, för hvilket ändamål sökanderne förklarat sig villige alt genom årlig afgäld i spanmål hålla den af boställsinnehafvarne skadeslös, som, i händelse bostäliena vid närmare undersökning icke skulle befinnas jemngoda, komme i besittning af det sämre bostället; hvarjemte sökanderne begärt att detta byte finge träda i verksamhet, om icke förr, vid nuvarande innehafvares af Höjdebråten afgång.
Sedan båda boställena blifvit i vederbörandes närvaro behörigen uppskattade till egor och öfriga förmåner samt dervid befunnits, alt hemmanet Svensbohl rätteligen uppskattats till 7 R:dr 38 sk. och Höjdebråten till 7 R:dr 36 sk. 11 rst.
Banko ränta, men att värdet af åbyggnaderna upptagits vid det förra till 2,596 Ridr 67 öre, och vid Expeditions-Utskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 49. 9 vid det sednare till blott 1,771 R:dr 67 öre R:mt, så och efter det ej mindre Komministern i Rudskoga och Nysund L.
Edgren på de af sökanderne framställda vilkor förklarat sig nöjd med det ifrågaställda hemmansbytet, än äfven Chefs-embelet vid Nerikes Regemente och Carlstads stifts konsistorium äfvensom Landshöfdinge-embetet i Örebro län och E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Wermlands län förordat ansökningen; hafva E. K.
Maj:(s och Rikets Krigs- och Kammar-kollegier uti infordradt, gemensamt underdånigt utlåtande den 6
Maj 1861, af anförda orsaker, lill ansökningen tillstyrkt nådigt bifall, dock med vilkor icke allenast för Nysunds församling att, enligt sitt åtagande, med 825 R:dr R:mt, för en gång, ersätta Komministern skilnaden emellan det lägre åbyggnadsvärdet å Höjdebråten än å Svensbohl, hvartill en af församlingen för kappellans-boslällels flyttning bildad fond lemnade tillgång, utan ock för Komministern alt å sin sida vid blifvande ekonomiska besigtningar redovisa denna ersättningssummas användande till det nya Kapellans-boslällets nytta; äfvensom, enär af Höjdebråtens ränta vore Kronan behållna boskapspenningarne 8 sk., men af Svensbohl dagsverkspenningarne 24 sk.
Banko, Kollegierna, på det någon förändring i denna inkomst icke måtte genom bytet Kronan tillskyndas, i underdånighet hemställt, alt särskildt måtte i nåder stadgas om hvardera boslällsinnehafvarens skyldighet att ansvara för de Kronan nu behållna räntorna af det boställe, som honom tillfaller; Och har E. K. Maj:t, enär det ifrågaställda utbytet af boställshemman utan tvifvel vore ganska ändamålsenligt och till följd deraf vunnit förord af samtlige i ämnet hörda myndigheter, i nåder föreslagit Rikets Ständer, alt till verkställighet deraf, under de af Krigs- och Kammar-Kollegierna föreslagna vilkor, lemna sitt medgifvande.
Rikets Ständer hafva detta ärende till pröfning förehaft och dervid funnit skäligt till den nådiga framställningen lemna bifall; med underdånig anmälan hvarom Rikets Ständer framhärda etc.
Bih. lill /?
Prof. i862 fy 1863. 10 Sami. 1 Afd. 3 Hiift. 2 10 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 50. n?<o so. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Mars 1868.
Presle-Slåndet den 11 — — Borgare-Ståndet den 11 — — Bonde-Ståndet den 14 — — Rikets Ständers underdåniga Skrijvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående befrielse Jör Fultkamereraren m. m.
Ph. A. Arells enka, Albertina Heimberger, från utgifvande af observationsprocent och anmärkningsmedel, hvilka blifvit hennes man i lifstiden till gäldande ådömda.
(Stats-Utskottels Utlåtande N:o 49.) S. A. K. Sedan E. K.
Maj:t genom nådigt Beslut af den 12 Oktober 1860 lemnat utan afseende f. d.
Regementsskrifvaren vid Dahl-regementet, Revisoren vid Arméens Pensionskassa, Fällkamereraren Philip August Arells underdåniga ansökning att af gunst och nåd varda befriad från skjldigheten att utgifva ej mindre hvad som motsvarade den af E. K.
Majlis och Rikets Kammar-rätts kansli- och revisions-beljening uppburna observationsprocent å de genom Kongl.
Majlis Utslag den 7 Juni 1841 Arell till betalning ådömda, sedermera ersatte 2,998 Ridr 10 rst.
Banko, hvilken observationsprocent Arell, genom Kammar-rättens den 11 Juni 1845 meddelade och af Kongl. Maj:t den 24 Juli 1846 fastställda utslag, fått sig ålagt alt sjelf godtgöra, än ock hvad som eller en erbjuden afbetalning af 200 R:dr Banko ålerstode å de anmärkningsmedel, 1,560 Ridr 22 sk. 2 rst.