Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid ilen af kommitteradc föreslagna redaktion för artikeln Ur hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen anmärkt såsom en ofullständighet, att stadgande saknades huru urverk, som inkomma utan boetter eller foder, skola förtullas; till afbjelpande af hvilken brist embetsverken föreslagit förändrad lydelse af rubrikerna »fickur» samt »väggur och studsare», så alt lösa urverk af det förra slaget skulle komma att beläggas med i R:dr och af det sednare med 75 öres tull skålpundet.
Vitsordande riktigheten af den gjorda anmärkningen, anser jag likväl den föreslagna förändringen mindre lämplig.
Delar af ur äro nemligen bibehållna vid nu stadgad lull af 2 R:dr R:ko skålpundet, och det vore visserligen icke följdriktigt alt för det sammansatta urverket stadga lägre afgifter, helst den införsel, som af lösa urverk kan förekomma, antagligen i de aldra flesta läll har sin enda grund i af sigten att undgå den högre afgift, som för uret, infattadt i sitt foder, skulle erläggas.
Jag hemställer derföre underdånigst, att rubriken »delar af ur, ej specificerade» matte gifvas följande vidsträcktare lydelse: lösa eller oinfattade (ur) äfvensom delar af ur, ej specificerade, med föreslagen införselstull 3 R:dr R:rnt skålpundet.
Åt frågan om den på en gång såsom fabriks- och husslöjd vigtiga väfnadsindustrien hafva kommillerado i sitt förslag egnat en vidlyftigare utredning, till hvilken jag tillåter mig att i allmänhet underdånigst hänvisa.
Men innan jag öfvergår till de delar af förslaget, emot hvilka serskilda anmärkningar blifvit framställda, utbeder jag mig att få i underdånighet erinra om vissa allmänna förhållanden, som vid tullagstiftningen för denna industriens hufvudafdelning synas förtjenta af synnerlig uppmärksamhet.
Under den sednare tidens alltjemt fortsatta sträfvanden alt öfvergå till ett friare handelssystem har, såsom vilkor och medel för uppnåendet af ett sådant mål, den ena lättnaden efter den andra blifvit svenska väfnads-industrien medgifven.
Icke blott de förnämsta råämnena, såsom bomull, ull, silke, lin och hampa, hafva dels redan, dels uti förevarande förslag helt och hållet fritagits från tullafgifter, utan ock de flesta andra för ifrågavarande förädlingsnäringar erforderliga rå- och beredningsämnen, såsom färger, oljor, talg m. fl., rnedgifvits antingen fullkomlig tullfrihet eller åtminstone väsendtlig lindring i förut stadgade' afgifter.
Införseln af redskap och machinerier är helagd med endast en låg afgift.
Och slutligen äro snart sagdt alla lifsmedel tullfria samt öfrige lefnadsförnödenheter antingen alls icke eller också endast lågt (ullbeskattade.
Lägges nu härtill, att genom manufaktur- samt handelsocb näringsdiskonterne särskilta låneutvägar äro den svenska fabriksverksamheten af det allmänna beredda, att drifkraften på många ställen genom våra rika vattendrag är ojemförligt billigare, än i andra länder, och att arbetslönerna, om ock på sednare liden stegrade, likväl stå vida lägre, än i det land, hvarifrån medtäflan synnerligast befaras, så torde det icke vara tvifvel underkastadt, att svenska förädlingsnäringarne Bih. lill R St.
Proi. 1856 & 1857 1 Sami. 1 Afd. 2 Bd. 2 Höft. 9 Ur.
\ 66 Kongl. Maj;ls Kåd. Prop.
Jtf 5i. i allmänhet äro försatta i den mest gynnsamma ställning för alt uthålla en sådan täflan.
Yid uppmärksamt aktgifvande på dessa förhållanden framställer sig otvunget och oberoende af handelsfrihetens tbeori den Öfvertvgelsen, alt höga skyddstullar å väfnader här måste vara onödiga.
Att de numera klefve i hög grad obilliga emot alla de samhällsklasser, som icke komme att vidare ålnjuta något skydd för sina alster och tillverkningar, är i ögonen fallande.
Då jordbruket, bergshandteringen. skeppsbyggeriet in. (1. afstå från alla skyddstullar och della i främsta rummet kommer näringsidkaren och stadsbefolkningen till godo, så fordrar ock rättvisan, alt icki förädlingsnäringarnes tillverkningar, hvilka landtmannen och bergsbrukaren m. fl. sin ordning behöfva, på ett konstladt sätt öfver höfvan fördyras.
Den fullkomliga tullfrihet vid landväga varuförseln emellan Sverige och Norrige som hädanefter lärer blifva medgifven för de liesta i någotdera landet tillverkad) väfnadsslag och hvaraf isynnerhet svenska industrien anselts kunna påräkna ick( obetydlig fördel, skulle genom alltför stor skiljaktighet i de begge rikenas tulltaxo möjligen leda till ett helt annat resultat, än det åsyftade, då, såsom bekant är, någon tuli- eller tiJlverkningsstämpling i Norrige icke eger rum.
Visserligen skulle alla fabriks- och manufakturvaror, då de utöfver stadgade minimiqvautiteter föras från ena lill andra riket, vara åtföljde af tillverkningsbevis; men först och främst gäller detta stadgande icke busflitens alster och vidare låter det icke förneka sig, att nämnde kontrollåtgärd, likasom de flesta andra, blifver otillräcklig, der lagstiftningen i öfrigt uppställer allt för stora frestelser alt kringgå lagbuden.
Riksgränsens stora utsträckning och beskaffenhet göra en sträng tullbevakning svår, om icke omöjlig, att der handhafva, och den lifliga förbindelse emellan rikena, som man önskar att uppnå, later icke heller förlika sig med ett misstänksamt bevakande af det ömsesidiga varubytet.
Alt göra detta så fritt som möjligt, utan alt ändock äfventyra verkligt men för någotdera rikets statskassa, är en uppgift, sorn säkrast lösef genom tuilsatsernas närmande till möjligen största likhet.
Och detta gäller isynnerhet de mångfaldiga väfnadsslagen, hvilka inom jemförelsevis ringa omfång ega högt värde och i de flesta delar af landet kunna påräkna stark afsättning.
Jag återgår till kommitterades förslag och de deremot framställda anmärkningar.
Dervid förekommer först förslaget, att nu varande indelning i »alngods» sam »shawlar, shawlelter och andra dukar» måtte upphöra.
Emot detta förslag, så vid det angår väfnader af hel- och halfsiden, hafva sidenfabriksidkarne i Stockholm, ut sin här förut underdånigt anmälda skrift, gjort- påminnelser, hvilka, lika med öfrige af desse och andra näringsidkare gjorda anmärkningar vid föreslagne tullafgifterna för väfnader, dock hufvudsakligen bestå i allmänna reflexioner öfver nödvändigheten af stadga i tullagstiftningen och af någon längre tids erfarenhet, innan de i nu gällande taxa, dels i stället för förhud stadgade, dels ock nedsatta skyddsafgifter ytterligare nedsättas.
Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen hafva också Kongl. Maj:ls Nåd.
Prog. N:o SI. 67 ansett den ifrågavarande indelningen böra för hel- och halfsidenväfnader bibehållas samt tillstyrkt, att införselstullen måtte bestämmas för: llelsidenväfnader:
Alngods, andra slag (än sammet) till 6 R:dr 30 öre, Shawlar, Shawletter och Dukar, äfvensom genom fasonering till förkläden utmärkta tyger till ... 7 »50 » i stället för den af kommilterade för alla dessa slag upptagna tullsats, 6 R:dr skålpundet;'och Halfsidenväfnader : Alngods, andra slag (än Felb och Plys) lill ... 3 R:dr 25 öre, Shawlar, Shawletter och Dukar, äfvensom genom fasonering till förkläden utmärkta tyger, lill ... 3 » 75 » i stället lör den af koinmitterade utförda gemensamma tullafgiften af 3 R:dr skålpundet.
Något annat skäl för bibehållande af den i äldre tulltaxor gjorda åtskillnad emellan alngods och dukar har, .mig veterligen, icke tillförene varit anfördt, än det af Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen nu också åberopade, att tillverkningskostnaden och i följd deraf äfven värdet å den sednare artikeln vore högre, än å alngodset; och detta åter skulle hufvudsakligen härröra af det skiljaktiga väfnadssätlet och isynnerhet deraf, att till dukarne, såsom vanligen fasonerade, erfordrades särskilda mönster, hvilkas anskaffande och uppsättning medförde betydliga kostnader, de der skulle läggas på den jemförelsevis ringa varuqvantitet, som här kunde af samma mönster vinna afsättning.
Men dessa skäl gälla ock det fasonerade alngodset, för hvilket afsätlningen är ojemförligt ringare, än för de, särdeles af allmogens qvinnor, i liera delar af riket allmänt begagnade sidendukarne.
Och det har emellertid icke visat sig, att svenska tillverkningen af fasoneradt alngods, oaktadt sjelfva tullsatsen derå nu utgör endast 4 R:dr b:ko, eller den afgift kommitlerade föreslagit, lidit något men af den täflan med utlandet, som under närvarande förhållanden varit öppen.
Ännu en omständighet föranleder mig alt betvifla behofvel af en högre afgift å sidendukar, än den kommitterade föreslagit.
Jag tror mig nemligen känna, ali svenska sidendukar just af det slag, som företrädesvis äro i fråga, eller sådane, som af allmogen begagnas, utgöra föremål för utförsel till Norrige och der uthålla täflan med andra länders sidenväfnader, belagde med en tullafgift af endast 5 R:dr b:ko för svenskt skålpund.
Å andra sidan åter må icke lemnäs oanmärkt, hurusom en tullafgift af 6 R:dr R:mt pr skålpund redan är så bog i förhållande till varans ringa omfång och deraf beroende smugglingsbarhet, att Statsveikets och de inhemska näringarnes rätt förstådda fördel icke skäligen kan antagas tillåta en högre; äfvensom att nämnde afgift, i förhållande till tillverkningskostnaden — den tullfria råvarans värde afdraget — visserligen innebär den högsta beskattning, som efter mitt omdöme kan anses billig, 68 Kongl.
Prop. JVs St. ja! måhända redan ett alltför stort premium för de kapitaler och det arbete, sorn i denna industrigren nedläggas.
På grund af dessa skäl och för öfrigt instämmande i det af kommitterade, efter samråd med svenska sidenfabrikanter, uppgjorda förslag, anser jag mig böra underdånigst hemställa, att samma förslag i omförmälda hänseenden måtte af Eders Maj:t bifallas.
Emot kommitterades förslag att från helsidenväfnader utesluta underafdelningen felb och plys samt åter under balfsidenväfnader upptaga denna artikel i 2:ne underafdelningar: »då väfnadens yta utgöres af rent silke» med 2 R:dr, och »då väfnadens yta utgöres af aflalls- eller s. k. florettsilke» med 50 öres införselstull pr skålpund, hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen anmärkt, att en sådan indelning skulle vid tillämpningen medföra villrådighet och tvistigheter samt icke vore påkallad af någon så väsendtlig skiljaktighet i varans värde och beskaffenhet, att enkelheten och säkerheten vid tuilbebandlingen derföre borde äfventyras; likasom embetsverken på anförda skäl ifrågasatt giltigheten af kommitterades till grund för förslaget yttrade förutsättning, att den sämre halfsidenfelben blifvit såsom bomulisfelb förtullad; hvadan kollegium och General-tullstyrelsen ock hemställt, att felb och plys kunde upptagas under helsidenväfnader med 2 R:dr 50 öre och under halfsiden med 1 R:dr 50 öre lull pr skålpund.
För beredande af den enkelhet vid taxans uppställning, som, med en stigande rörelse och anspråket på skyndsam tullbehandling, blir mer och mer maktpåliggande, anser äfven jag, lika med embetsverken, den betänklighet, hvilken legat till grund för kommitterades förslag, böra lemnäs å sido; men af samma skäl finner jag mig icke heller kunna understödja embetsverkens förslag att stadga olika tullafgifler för felb och plys under de särskilda hufvudrubrikerna hel- och halfsidenväfnader.
Jag är fastmera af den mening, att samma tullsats bör bestämmas för all felb och plys, hvari silke ingår, och detta desto heldre, som i annat fall tvistigheter kunde uppslå om en varas hänförlighet till hel- eller halfsidenfelb; och då nämnde vara icke tillverkas inom landet, men utgör ett hufvudsakligt material för inhemska nä ringar, samt dessutom, åtminstone i de alldra flesta fall, består till större eller mindre del af annat ämne än silke, torde den tullsats, som embetsverken för halfsidenfelb föreslagit, 1 R:dr 50 öre skålpundet, lämpligen böra upptagas för felb
Och plys under både bel- och halfsidenväfnader.
Hvad bomullsväfnader angår, hafva kommitterade, bland annat, föreslagit, dels alt en särskild rubrik »segelduk» måtte upptagas med tull af 6 öre skålpundet, dels ock att »andra slag» (än några särskilt specificerade), malte indelas i Oblekta och ofärgade med 40 öre, blekta eller färgade » 70 » tryckta eller pressade » 90 » lull Kongl. Majlis Nåd.
Prop. J*s SI. 69 för skålpundet.
Och det är synnerligen emot dessa tullsatser, som anmärkningar blifvit framställda i de flera här förut omförmälda underdåniga påminnelser.
Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, som ansett den af kommilterade å linnesegelduk föreslagna tullnedsätlning till 8 öre skålpundet böra inskränkas till 10 öre, hafva i sammanhang dermed hemställt, att inlörselstuilen å bomuils-segelduk kunde bestämmas till 8 öre; hvarvid embetsverken tillika både vitsordat behofvet af en särskild rubrik för sistnämnde artikel och till vederläggning upptagit bomullsfabrikanternas i Götheborg gjorda erinran, alt, enär' bomullstråd, hvaraf segelduken beredes, var upptagen till 40 öres tull, det vore orimligt, att fabrikatet åsattes en så låg afgift, som den ifrågasatta.
Varande i sistnämnde hänseende af Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen anmärkt, att, derest tillverkningen af segelduk härstädes skulle bedrifvas med utländsk, nämnde tull underkastad tråd, handteringen icke vore af beskaffenhet, att den bordo uppmuntras med en så hög skyddstull, som i sådant fall kunde vara erforderlig.
Lika litet som den betydliga svenska linnesegelduks-tillverkningen hittills begagnat utländskt garn eller tråd, lika litet torde sådant kunna ifrågakomma vid tillverkningen af bomullssegelduk.
Segge dessa väfnadshandteringar förutsätta nödvändigt samband med beredning af spånadsmaterialet och äro dessutom, om också i och för sig ganska betydliga, likväl att betrakta såsom underordnade de hufvudsakligare skeppsbyggeri- och rederi-näringarne.
Att till möjligen billigaste pris förskaffa dessa näringar deras behof af segelduk är ett för landet så vigtigt kraf, att de underordnade intressena vid sidan deraf måste åtnöjas med en ringare uppmärksamhet.
Beviset, att de icke heller äro i behof af någon hög skyddstull, lemnar icke blott vår inhemska segeldukstillverkning, utan ock det förhållandet, att i Norrige, hvarest införselsafgifterna å linne- och bomulls-segelduk äro lägre än kommilterade föreslagit, ändock finnas segelduksfabriker med icke obetydlig tillverkning.
Jag anser mig följaktligen böra underdånigst förorda bifall till kommitterades förslag i afseende å tullsatserna så väl för bomulls- som för linne-segelduk.
Beträffande vidare kommitterades förslag till lullsalser för de under rubriken bomullsväfnader »andra slag» upptagne underafdelningar, så hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen uti underdånig skrifvelse den 4 sistlidne September, vid fråga om de förändringar i gällande tulltaxa, som af särskilta omständigheter kunde anses påkallade, bland annat omförmält underdåniga ansökningar af tvenne kattunstryckeri-idkare om nedsättning af införselstullen å den för dem behölliga råvaran, ofärgad bomullsväfnad eller s. k.
Printers, till 3 eller 6 sk. skålpundet; i sammanhang hvarmed embetsverken, redogörande för kommitterades ifrågavarande förslag, anfört, hurusom detsamma för den inhemska bomullsväfnads-tryckerirörelsen afsåge ett vida högre skydd än nu gällande taxa innebure, samt förklarat sig emot bestämmelserna i samma förslag då icke hafva någon erinran att framställa; men uti det ytterligare underdåniga utlåtande, som samma embetsverk den 6 påföljde 70 Kongl.
Prop. JYt 5!.
November olver komrnitterades förslag afgifvit, hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen deremot, utan vidare skäl än de i allmänhet angående tullagstiftningen audragna, tillstyrkt förhöjning med 10 öre uti de af koinmitterade föreslagna, nu ifrågavarande tullafgifterna, så att dessa skulle komma att utgöra för Bomullsväf nader: andra slag:
Oblekta och ofärgade ....
1 skålpund 30 öre. blekta eller färgade .... » 80 » tryckta eller pressade ....
» 1 R:dr » »
Af hvad så väl embetsverken som särskilde näringsidkare anmärkt har jag destomindre funnit någon anledning att tillstyrka förhöjning i de af kommitterade föreslagna meranämnde tullsatser, som jag anser desamma, i förhållande till varuvärdet, snarare öfver- än understiga en lämplig tullbeskattning, samt jag dessutom icke saknar anledning förmoda, att Norska regeringen hos nästkommande Storthing föreslår nedsättning af tullafgifterna å blekta, färgade, pressade och tryckta bomullsväfnader, möjligen under hvad komrnitterades förslag innehåller, och det oaktadt norrska bomullsväfnadsindustrien, ehuru i ganska stark tillväxt, likväl icke uppnått den styrka, och utveckling, som svenska industrien besitter.
Sitt förslag till ordnande af tullsatserna för ylleväfnader hafva kommitterade bragt till en af bebofvet högt påkallad enkelhet.
Utom »filtar och mattor» samt »pressduk» äro alla andra hel- och halfylleväfnader sammanförda under en enda rubrik »andra slag» med en tullsats af 40 sk. b:ko eller 1 R:dr 23 öre R:mt.
Norrköpings fabriksförening, äfvensom klädeslillveikarne så väl derstädes som i Nyköping, hafva emot detta förslag framställt den anmärkning, att tullsatsen vore alltför låg, hvarjemte Norrköpings fabriksförening slutligen anfört, att nämnde tullsats åtminstone borde bestämmas till 1 R:dr b:ko, derest tilläggsafgifterna bibeböllos, eller, i annat fäll, till ett emot desamma svarande förhöjdt belopp.
Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen åter hafva helt och hållet instämt i komrnitterades förslag, under erinran, hvad sjelfva tullsatsen anginge, att densamma, efter den utredning af ämnet kommitterade i sitt utlåtande afgifvit, syntes vara deri, som närmast i sig innefattade möjligheten att för ändamålet af enkelhet och säkerhet vid tullbehandlingen förena de anspråk, som från alla skiljda intressen kunde framställas.
Äfven i detta hänseende finner jag rriig böra underdånigst förorda bifall till komrnitterades förslag, hvilket, enligt min tanke, upptager den högsta tullafgift, som möjligen kan tillstädjas för största delen af de mångfaldiga, i en rubrik sammanförda varuslagen.
Vid komrnitterades förslag angående linne- och hampväfnader har, utom hvad här förut i fråga om segelduk blifvit i underdånighet anmäldt, annan anmärkning icke förekommit, än Kommers-koliegii och General-tullstyrelsens på allmänna grun - Kongl. Mnj:ls Nåd.
Prop. JU Si. 71 der gjorda hemställan, att införselstullen å lärft och damast kunde bestämmas till 1 R:dr SO öre och å »andra slag» till 80 öre,“i stället för kommitterades förslag af 1 R:dr å de förra och 65 öre ä de sednare, allt pr skålpund.
Om också, såsom jag eger atiledning förmoda, Norska Regeringen har för afsigt att hos Storthinget tillstyrka någon förhöjning i de synnerligt låga tullsatser, sorn nu äro linneväfnader i Norrige åsatte, är det likväl otvifvelaktig!, att de norska tullsatserna äfven framdeles komma att ganska väsendtligt understiga de härstädes af komrnilterade föreslagna; och jag anser mig både med afseende härå och på de skäl, som i öfrigt ligga till grund för kommitterades förslag, böra underdå nigst förorda bifall dertill.
I sammanhang med artikeln väfnader tillåter jag mig att underdånigst anmäla kommitterades förslag angående artikeln band, å hvilken Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, i öfverensstämmelse med deras åsigter angående väfnader, tillstyrkt förhöjda afgifter, nemligen för sidenband 6 R:dr 50 öre, halfsiden- 3 R:dr 25 öre och andra slag 90 öre skålpundet, i stället för af kommitterade föreslagna 6 R:dr, 5 R:dr och 75 öre.
Pä samma skäl, som föranlcdt mig att understödja kommitterades förslag till tullafgifter å väfnader af likartade slag, anser jag mig också böra underdånigst hemställa, att de afgifter, kommitterade å band föreslagit, måtte af Eders Majit bifallas.
Beträffande införselstarifen hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen slutligen, till vinnande af jemnare beräkning i öretal, för flera uppräknade artiklar af mindre betydenhet föreslagit från 4 till 5, från 18 till 20, från 9 till 10, från 12 lill 15 öre, o. s. v., förändrade tullafgifter; men då äfven de obetydligaste, tull underkastade artiklar vanligen inkomma, icke i den för tullberäkningen stadgade enhetsqvantitet, utan i större partier, och decimalsystemets tillämpning dervid lika lätt eger rum med en tullsats af 4, 9 eller 12 öre, som med någon an nan, anser jag något giltigt skäl icke vara för handen att, endast för tullberäkningens skull, förändra de afgifter, som i öfrigt befinnas riktiga.
I afseende å kommitterades förslag till utförselstarif och den med få undantag tillstyrkta tullfriheten, hafva Kommers-kollegium och General-tullstvrelsen anfört, att de delade de åsigter, som härom blifvit af kommitterade uttalade, så väl i allmänhet som särskildt beträffande tullfriheten för artiklarne oarbetade ben och lumpor; hvarföre ock embetsverken tillstyrkte bifall härtill, likväl under förutsättning, att den inkomst tullen derå inbragt, år 1854 utgörande 11,767 R:dr 30 sk., kunde utan olägenhet undvaras.
Denna minskning i tullinkomsten är redan afsedd i Eders Maj:ts Proposition angående statsverkets tillstånd och behof; och de skäl, som kommitterade anfört för eftergift af all tullbeskattning å den olyckliga samhällsklass, hvilken med uppsamlin - Band.
Ben och Lumpor. 72 Kongl. Maj.ls Nåd.
Prop. Ns SI.
Telegraf stolpar.
Täkter.
Rehnshudar gen af ben och lumpor förtjenar ett knappt lifsuppehälle, skulle, i hvad fall som helst, icke kunna tillåta beskattningens bibehållande, i strid mot de grundsatser, enligt hvilka all utförselstull, äfven då den träffar lyckligare lottade samhällsmedlemmar, bör, så vidt möjligt, upphöra.
Ibland de få artiklar, för hvilka koinniitterade bibehållit utförselstull, förekomma rå och garad koppar samt kopparskrot, alla slag, äfvensom kopparaska.
Kom mitterade hafva likväl härvid alternativt ifrågasatt, om icke den betydliga afrad, kopparverken till kronan utgifva, kunde föranleda till lindring eller borttagande af den ytterligare skatt på den inhemska produktionen, som utförselstullen innebure.
Genom upphäfvande af all utförselstull å garad koppar samt kopparskrot (rå koppar har hittills icke blifvit utförd) skulle uppkomma en minskning i Statsinkomsten utöfver hvad kommitterades förslag redan föranleder, med omkring 13,300 R.dr Banko, då 1834 års utförsel (ages till grund för beräkningen; och ehuru jag fullkomligt instämmer i den åsigt, kommitterade anfört emot bibehållandet al ulförselsafgifler i allmänhet, samt ett särskilt skäl för den inhemska koppartillverkningens befrielse från denna afgift kunde hemtas ifrån den tullfrihet vid införsel af ifrågavarande artiklar, som jag, i öfverensstämmelse med kommilterades förslag, i underdånighet tillstyrkt, anser jag dock betänkligt att för närvarande eftergifva den icke obetydliga tullinkomst, som ulförselsafgiften för koppar inbringar; hvarföre jag också underdånigst hemställer, att den af kommitterade i första alternativet föreslagna afgift tills vidare mätte varda bibehållen.
Varande Eders Maj:t alltid i tillfälle att, derest tillgångarne sådant medgifva och den lyckliga konjunktur, hvaraf koppartillverkningen för närvarande är gynnad, skulle undergå sådan förändring, att lindring i dess beskattning klefve af behof påkallad, vidtaga den af kommitterade i sednare alternativet ifrågasatta åtgärd.
Med anledning af den ovisshet, som visat sig ega rum angående rätta tullbehandlingen vid utförseln af telegraf-stolpar, och då jag anser detta slags trävaror närmast kunna jemföras med master, bogspröt och spiror, hemställer jag underdånigst, att i den rubrik, der nyssnämnda artiklar äro upptagna, ett tillägg måtte göras för artikeln telegraf-stolpar.
Likaledes får jag i underdånighet hemställa, att, af samma skäl som utförselstull ansetts böra qvarstår, ej blott för de nyssnämnda trävaruslagen, utan äfven för mindre sparrar och årträd, den nu gällande utförselstullen å läkter, huggna eller täljda, utgörande med lilläggsafgifter 10 sk. 3 r:st b:ko pr tolft, måtte tillsvidare bibehållas vid ungefärligen samma belopp, som hittills, eller bestämmas till 30 öre pr tolft.
Slutligen utbeder jag mig ått få fästa Eders Maj:ts nådiga uppmärksamhet på den förut omförmälda framställningen af åtskilliga sämskmakare i Stockholm, angående förbud mot utförsel af råa oberedda Rehnshudar, samt om nedsättning af införselstullen derå; men då, hvad först beträffar det äskade utförsels-förbudet, ett sådant stadgande Kongl. Muj.is Måd.