Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets då församlade Ständer, med bifall till då varande Expeditions-utskottets memorial N:o 14, att, enär det arfvode af 3 r.dr 24 sk. banko om dagen, Kongl. Bibliothekarien Arwidsson åtnjutit i och för befattningen med inseendet öfver tryckningen af Bihanget till Riksståndens protokoll, ingalunda kunde anses motsvara den tid och omtanka, han åt denna befattning egnät och hvarigenom han i icke iinga mån medverkat till riksdags-ärendenas skyndsammare handläggning, tillägga honom en förhöjning af 1 r:dr om dagen i berörde arfvode; Och då bemälde Kongl. Bibliothekarie äfven innevarande riksdag med samma utmärkta skicklighet, nit och drift utöfvat nämnde besvärliga befattning, samt följaktligen äfven nu gjort sig lika förtjent af en dylik arfvodes-tillökning, får Utskottet vördsamt hemställa, att ett tili 4 r:dr 24 sk. banko förhöjdt dagligt arfvode, beräknadt från och med den 1 December sisth år, måtte Kongl. Bibliothekarien Arwidsson tilläggas, samt skillnaden emellan detta förhöjda och det, han hittills uppburit, alltså honom tillgodokomma.
Memorial till Hederv, Bonde-ståndet, i anledning af dess återremiss af Memorialet IV:o n. Hederv.
Bonde-ståndet har till Expeditions-utskottet återremitterat dess memorial N:o 11, angående medels anvisande till gratifikation åt extra biträ - Expeclit'on;-Uiskottets Memorial, N.-ris i5 och 16. 13 den vid Utskottets kansli; men då, jemlikt Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag, berörde memorial blifvit bifallet af Högv.
Preste-ståndet den 22, samt af Iiöglofl.
Ridderskapets och Adeln ocb Vällofl.
Borgare-ståndet den 25 sisth Juli, hvadan, på grund af75 § Riksdags-ordningen, ifrågavarande återremiss icke kan lill någon åtgärd föranleda, får Utskottet sådant vördsamt anmäla.
Stockholm den 11 Augusti 1848.
Memorial till Högv.
Preste-ståndet_, i anledning af dess återremiss af s kr ifvelse-förslag c t JY:o 143 , samt förslaget N:o 11} till § i riksdagsbeslutet.
Expeditions-utskottets under N:o 143 aflåtna förslag till Rikets Ständers underd. skrifvelse angående åtgärder för behöfvandes undsättning i missvextår bar af Högv.
Preste-ståndet blifvit återremitteradt, äfvensom, i sammanhang dermed, Utskottets förslag till § i riksdagsbeslutet i samma ämne; men då berörde förslager blifvit godkände af Högloft.
Ridderskapet och Adeln den 22 och af Walloth Borgare-ståndet den 29 sisLl.
Juli, samt af Hederv.
Bonde-ståndet den 2 innevarande månad, får, med anmälan härom och då följakteligen ifrågavarande återremiss icke kan till någon åtgärd å Utskottets sida föranleda, Utskottet vördsamt hemställa alt de båda förslagen jemväl af Högv.
Preste-ståndet mätte godkännas.
Memorial, i anledning af återremisser å skrif velse-förslaget N:o i58.
Expeditions-utskottets förslag N:o 158, till Rikets Ständers underd. skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om tillåtelse för Ban - ii Expeditions-Utskoilets Memorial, N.o nj. ken och Riksgälds-kontoret att, i utbyte mot nu innehafvande obligationer af Arméens ackords-amorteriugsfond, mottaga nya sådana, ställda på förlängd inlösningstid, liar af llögloll.
Ridderskapet oell Adelli samt Högv.
Preste-ståndet blifvit återremilieradt, tili följd af gjorda anmärkningar, att, då i frågor, der 2:ne
Stånds afslag är tillräckligt för att frågan skall vara med Rikets Ständers rätt afgjord, det icke längre är de olika Ståndens utan Rikets Ständers beslut, som skall bos Kongl. Maj:t i underd. anmälas, vore det följaktligen icke lämpligt att redogöra för huru detta beslut tillkommit, utan endast Aund som blifvit beslutadt, hvadan, i nu förevarande fall, den underd. skrifvelsen, i stället att omnämna, det skiljaktigbeter vid ärendets behandling inom Riksstånden uppstått, helt enkelt borde innehålla, det Rikets Ständer ej funnit skäl att bifalla den Kongl, propositionen.
Med anledning af hvad sålunda blifvit anmärkt får Expeditions-utskottet vördsamt anföra, att ehuru Utskottet trott de i berörde skrifvelse-förslag, förekommande uttryck, hvilka jemväl blifvit begagnade i ett annat, vid innevarande riksdag, under N:o 119 afgifvet, af samtliga Riksstånden godkändt skrifvelseförslag i en dylik fråga, noggrannast antyda den utgång detta ärende, till följd af stadgandet i 75 § Riksdags-ordningen erhållit, har Utskottet likväl, då det ej kan bestridas att i Grundlagarne ingenstädes finnes antyd t, det sättet, huru frågor blifvit af Riks-stånden behandlade, skall bos Kongl.
Majit anmälas, funnit sig böra gifva slutmeningen i det återremitterade skrifvelse-förslaget sådan förändrad lydelse, som hosföljande förslag, N:o 179 till underd. skrifvelse i berörde ämne utvisar, och hvilket förslag Utskottet vördsamt hemställer måtte gillas jemväl af de Stånd, som godkänt det förra.
N.o 17.
Memorial till Fikets Ständer, med öfverlemnande af ett skrifvelse-förslag i fråga om assurans-afgift för summor, som under rekommendation med posten a/sändas.
Sedan Bevillnings-nlskottets vid innevarande riksdag aflåtna utlåtande N:o 26, i anledning af återremiss å betänkandet N:o 19, örn bestämmande af en assurans-afgift för summor, som under rekommendation med posten afsända^ Exptditions-Utskotlcls Memorial, N.o iy. 15 blifvit nf Ridderskapet och Adelil samt Preste- och Bonde-stånden bifallet", hvaremot Borgare-ståndet, som afslagit l:sta punkten af betänkandet N:o 19, lagt till handlingarne öfrige delar af detta betänkande, äfvensom utlåtandet N:o 26, har, med tillkännagifvande häraf, Bevillnings-utskoltet jemväl underrättat Expeditions-utskottet, att inom förstnämnde Utskott diskussion uppstått, huruvida ofvanberörda fråga borde anses va ra genom tve Stånds samma usl ammande beslut afgjord, eller om den vore af bevillningsnatur och sålunda borde genom omröstning i förstärkt Stats-utskott afgöras, ooh hade, vid anställd votering, den förstnämnda åsigten gjort sig gällande.
Expeditions-utskottet fann sig emedlertid, innan Rikets Ständers beslut, huruvida detta ärende borde betraktas såsom bevillningsfråga eller icke, kommit Utskottet tillhanda, ej kunna gå i författning om expedierande af underd. skrifvelse i ämnet, hvilket blifvit Bevillnings-utskoltet tillkännagifva, med uttryckande tillika af den önskan, alt sistbemälde
Utskott måtte så fort ske kunde söka tillvägabringa ett beslut af Rikets Ständer i omförmälda hänseende, på det frågan måtte bringas i det skick, att densamma kunde i grundlagsenlig ordning af Expeditions-utskottet handläggas.
])å likväl i anledning af detta tillkännagifvande, Bevillnings-utskottet meddelat, att, enär efter hvad Utskottet redan antagit och äfven genom framställningen i det af tre Stånd godkända utlåtandet
No 26 skall hafva icke otydligt uttryckt, den föreslagna assurans-afgiften icke vore af bevillningsnatur och det endast i frågor om sistberörde slags utgifter ålåge Utskottet att hos Rikets Ständer anmäla deras skiljaktiga beslut, funne Bevillnings-utskottet sig med ifrågavarande ärende icke kunna vidtaga ytterligare åtgärd, samt, vid sådant förhållande, Expeditions-utskottet, ehuru det fortfarande icke kan annat än tveka, huruvida denna håga må vara af Rikets Ständer fullständigt afgjord, dock härigenom blifvit förvissadt, att
Bevillnings-utskottet anser frågan vara för slutligt expedierande fullständigt behandlad, har Expeditions-utskottet trott sig böra uppsätta förslag till underd. skrifvelse, hvilket, under N:o 186, härhos vördsamt öfverlemnas, men hvarvid Utskottet funnit sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på det skick, hvari denna fråga för närvarande sig befinner.
Reservation : Af Herr A. M. Stenberg: ”Sedan Expeditions-utskottet, vid ett föregående tillfälle, på en, såsom mig synes, ganska god grund, förklarat sig icke kunna meddela expedition å Bevilluings-utskottets utlåtande N:o 19, innan 16 Expeditions-Utskottels Memorial, N:o 17.
Rikets Ständers beslut erhållits, om del ärende, hvarom samma betänkande handlar, borde betraktas såsom en beviilningsfråga eller ej, tror jag, att Högloll.
Utskottet, både för konseqvensens skull och för det rätta i sjelfva saken, bordt nu inskränka sig, blott till en vördsam hemställan lill de respective Riksstånden, att afgöra den skiljaktighet, som sålunda yppat sig Utskolten emellan, om. ärendet är att anses såsom lagligen boredt till expedition eller ej, utan att derjemte bifoga ett förslag till underdånig skrifvelse, ty genom den uppsällning sorn pluraliteten inom Utskottet nu gifvit åt memorialet, bär Utskottet ställt sig Högloll.
Bevillning-utskottets mening till efterrättelse, men derjemte yttrat tvifvelsmål om det rätta i samma mening, hvilket synes mig ej väl stå tillsammans.
Frågan har, enligt min åsigt, ej i något afseende förändrat sig, sedan den förra gången af Expeditions-utskottet bedömdes.
Bevillnings-utskottet yttrar väl, i det sednast ankomna protokollsutdraget, att Utskottet redan i utlåtandet N:o 26, hvilket förmenas vara af 3:ne Riksstånd godkändt skulle, icke otydligt hafva uttryckt den åsigt, att den föreslagna assuransafgiften icke vore af bevillningsnatur, men betraktar man innehållet af detta utlåtande, linner man likväl, att det bär en omisskännelig stämpel på, att ,eu fullkomligt mottsatt åsigt måtte hafva varit inom Högloll.
Bevillnings-utskottet rådande, angående ärendets rätta beskaffenhet, å den tid då samma utlåtande afgafs; ty Högloll.
Bevillnings-utskottet har, oaktadt betänkandet
N;o 19 redan då var godkändt af 3:ne Riksstånd, upptagit till bemötande de anmärkningar, hvarpå återremissen ifrån det 4:de Riksståndet grundade sig och afgifvit ett förnyadt utlåtande, deri Utskottet vidhåller sitt förra förslag; och en sådan behandling kan jag icke föreställa mig att frågan kunnat erhålla, derest Utskottet då ansett 3 Stånds sammanstämmande beslut vara tillräckligt för ärendets afgörande, utan Bevillnings-utskottet hade tvifvelsutan då endast haft skäl att meddela underrättelse derom, att återremissen enligt 49 § 4 mom.
Riksdags-ordningen icke föranledde till någon vidare åtgärd.
Sannt är väl att Högloll.
Bevillnings-utskottet, vid b<|:syarande af de anmärkningar från Borgare-ståndet, som angå första punkten, nämner att det primitiva betänkandet är af 3:ne Riksstånd godkändt, men meningen visar tydligt ali enda afsigten med detta yttrande måtte hafva varit att gifva desto större styrka åt Utskottets beslut att vidblifva sitt förra betänkande.
Dessutom vittnar Högloll.
Bevillnings-utskottets egen åtgärd, att, sedan utlåtandet N:o 26 passerat Riksstånden, företaga till diskussion och votering den frågan, om ärendet vöre af bevillningsnatur eller ej, nogsamt att Högloll.
Utskottet sjelf då ännu ansåg Expedilions-Vtskcttcts Memorial, N:o ly. 17 ansåg denna fråga icke vara pröfvad.
Ej eller synes Höglofl.
Bevillnings-utskoltefs uppgift, att utlåtande N:o 26 blifvit af 3:ne Riksstånd godkändt, vara fullt riktigt, ty, enligt de till Expeditions-utskottet ankomne protokollsutdrag, är det blott Hederv.
Bonde-ståndet, som godkänt detta utlåtande, ock hos de öfrige 3:ne Riksstånden, bar det blifvit lagdt till handlingarne, med uttryckligt förklarande af Borgare-ståndet, att det ogillade lista punkten i betänkandet N:o 19, ock såsom en följd deraf ansåg de öfriga punkterna i samma betänkande ej erfordra någon åtgärd.
Vid sådant förhållande ock då det, efter min uppfattning af saken, är klart att ärendet, enligt utlåtandet N:o 26 blifvit inom llöglofl.
Bevillningsutskottet behandladt, såsom varande af bevillnings-egenskap, samt det beslut i motsatt syftning, som Höglofl.
Utskottet sedermera, enligt protokollsutdraget af den 28 sisth Juli fattat, ännu icke blifvit understäldt de respektive ståndens pröfning, än mindre blifvit af Ständerne gilladt, kan jag, enär del i främsta rummet måste vara Expeditions-utskottets skyldighet, att tdlse det skrifvelseförslag icke blifva expedierade till justering i Riksstånden, innan de ärenden, hvarom skrifvelserna handla, undergått den slutliga behandling, sorn berättigar lill expedition, nu ej heller biträda den åtgärd, sorn Expeditionswtskottet vidtagit, att bifoga skrifvelseförslag, grundadt å betänkandet N:o 19, utan anser deremot, att Rikets Ständers beslut först bör afvaktas, i den af Bevillnings-utskottet sednast bedömda, men ännu af de respektive Riksstånden icke prof vade fråga, om ärendet innehar bevillningsegenskap ock Borgare-ståndets afslag å betänkandet N:o 19 således bör föranleda till uppsättande af voteringsproposition till förstärkt Stats-utskott, eller om de 3:ne öfrige
Riksståndens bifall till samma betänkande skall anses afgörande.
Om beredande af ett sådant beslut, i den ordning Rikets Höglofl.
Ständer kunna, med afseende å det skick deri frågan redan blifvit föi'satt, anse med grundlagens föreskrifter bäst öfverensstämmande, får jag ock nu göra vördsam hemställan.” Häruti instämde
Herr von Prinzencreutz, B. W. och Herr Collén, M. W. Bih, till R, St, Prot. >847 00^ 10 Sami, a d/d. 3 18 Expeditions-U tskottets Memorial, N:ris 18 och ig.
Memorial till Rikets Ständer, i anledning af äterremisser å skrifveise-för slagen
Näs iy3 och iy/f.
Sedan Expeditions-utskottets förslager, Nås 173 och 174, till Rikets Ständers underd. skrifvelser, i anledning af 1845 och 1847 årens Statsrevisioner, uppsatte i öfverensstämmelse med Stats-uIskottets öfver dessa revisioner afgifna serskilda utlåtanden Nås 30 ooh 206, blifvit af samteliga Riksstånden återremitterade, till följd af gjorda anmärkningar, att Rikets Ständers af båda revisionerne föranledda beslut borde i en underd. skrifvelse sammanfattas, har Utskottet sammanfört båda ifrågavarande skrifvelseförslag till ett enda, hvilket, under N:o 192 härmedelst till justering vördsamt öfverlemnas.
Memorial till Rikets Ständer, i anledning äterremisser å skrifvelse-jörslaget N:o 186.
Expeditions-utskottets förslag N:o 186, till Rikets Ständers underd. skrifvelse, angående assuransafgift för summor, som under rekommendation med posten afsändas, har af samteliga Riksstånden blifvit återremitterad t till följd af det anmärkta förhållande, hvaruppå Utskottet jemväl i dess memorial N:o 17 fästat Rikets Ständers uppmärksamhet, att Bevillnings-utskottets betänkande N:o 19, som för berörde skrifvelse-förslag legat till grund, endast af 3:ne
Stånd blifvit bifallet samt alt Rikets Ständer, då skrifvelseförslaget ingick, ännu icke afgjort, huruvida den fråga, detsamma rörer, må kunna anses vara af bevillningsnatur och således böra i förstärkt Stats-utskott behandlas, så vida icke samteliga Riksstånden om samma beslut sig förena.
Då likväl numera, sedan alia Riksstånden förklarat frågan vara af bevillningsegenskap och i följd häraf Bevillnings-utskottet, i memorial N:o 32, inkommit med inbjudning till Borgare-ståndet att i de öfriga Ståndens beslut instämma, äfvensom, derest sådant icke skedde, med förslag till voteringspropositioner för omröstning i förstärkt Stats-utskott, Borgare-ståndet denna Expeditions Utskottets Memorial, N.ris i o och ir.
19 inbjudning antagit samt hinder nu alltså icke möter för skrifvelseförslagets justering, får Expeditions-utskottet detsamma, för sådant ändamål, till Riksstånden vördsamt återlemna.
Memorial till Rikets Ständer, i anledning af dterremisser å skrifvelse-förslaget J\:o 2o3.
Expeditions-utskottets förslag N:o 203, till Rikets Ständers underd. skrifvelse, angående tullbevillningen, godkändt af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln saint Ilögv. Preste-ståndet, har af Vällofl.
Borgare-ståndet och Hederv.
Bondeståndet blifvit återremitterad t till följd af gjord anmärkning, att i berörde skrifvelse-förslag blifvit uppgifvet, det ”Rikets
Ständer för de väsentliga lifsmedlen fläsk, kött, ost och smör beslutat en ytterligare nedsättning i införselafgifterne, än det nådiga förslaget innehåller” hvilket icke öfverensstämde med verkliga förhållandet; och får Expeditions-utskottet erkännande riktigheten af denna anmärkning, vördsamt öfverlemna nytt skrifvelse-förslag i ämnet, med hemställan att detta skrifvelse-förslag måtte gillas äfven af de Riksstånd, som godkänt det förra.
Memorial till Rikets Ständer, angående ett tillägg i åtskilliga RiksdagS-besluts-$§- Sedan de af Rikets Ständer beslutade lagförändringar, eller förklaringar, hvilka omförmälas i följande af Expeditions-utskottet uppsatte och af samtliga Riksstånden godkände förslager till §§ i det blifvande Riksdagsbeslutet, nemligen:
N;o 24, angående en författning i fråga om den bevisning, som till - 20 Expedilions-UtskoLl ts Memorial, N:o 22. kommer handlandes och varuförädlares böcker; N:o 25, om förmånsrätt för förskott på tili försäljning lemnade varor; N:o 26, om ändring i Kongl, förordningen den 10 Juni 1841, rörande vilkorliga utmätnings-resolutioner i vissa fall; N:o 28, i fråga huruvida Kongl, förordningen den 19 Maj 1845, angående giftorätt och morgongåfva, eger retroaktiv verkan eller ej; N:o 30, angående inskränkning af underdomares skyldighet att renovera domböcker, samt N:o 31, om ändring af 2 kap. 5 § Utsöknings-balken och Kongl, förordningen den 28 Juni 1798, blifvit under den 6 innevarande månad af Kongl.
Maj-.t i nåder gillade, får Expeditions-utskottet vördsamt hemställa, alt ett tillägg härom måtte i berörde riksdagsbesluts-§§ få inflyta; och då Kongl. Maj.-t tillkännagifvit
Sig icke hafva lemna t nådigt bilall till den af Rikets Ständer beslutade förklaring af 5 § i 16 kap. Jordabalken, torde det af Riksstånden godkända förslag, N:o 29, till § i riksdagsbeslutet rörande denna fråga få anses hafva förfallit.
Bil. lill Stats-Utshutlets Utlåtande JYi 62.
S7 benämning.
Detta har -ock Utskottet insett, och har derföre föreslagit nämnde utsträckning från Sala i norr lill Getle-Fablu-jernvägen och i sydvest till Örebro; men Utskottet har likväl, lika med Kongl. Maj:t, ansett hufvudstaden utgöra den rätta utgångspunkten för bestämmande af stambanornas både benämning och ledning genom provinserna; hvilken åsigt Utskottet utvecklat ända derhän, alt systemet för de norra jernvägsiiniernas anläggning skulle bildas oberoende af kommunikalionsförhållanderne emellan landets norra samt södra och vestra delar.
Hvad vill nu detta säga annat, än att hela det så kallade systemet hufvudsakligen afser de serskilda orternas förhållande till hufvudstaden?
Deras inbördes gemenskap sättes tillbaka för sagde förhållande, och landets allmänna intresse uppoffras till förment förmån för hufvudstaden, hvars veikliga intresse ändock endast ofullkomligt torde vara iakttaget.
På detta sätt har föreställningen om nödvändigheten att genast tillvägabringa 2:ne jernbanor, utgående från Stockholm, uppkommit, och tanken att jernbansanläggningarne i första rummet och väsendtligast skulle afse landsorlernes förhållande lill hufvudstaden finnér uttryck öfver allt i Utskottets betänkande.
Utan alt neka vigten af en lätt kommunikation mellan hufvudstaden och landets alla delar, kan med skäl påstås, att hufvudstaden likväl endast är en del af landet; visserligen en väsendtligare del, än någon annan, men ingalunda af ett sådant öfvervägande inflytande, att alla landels intressen'lill deras hela omfattning och i alla deras riktningar der äro förenade.
Emellertid vänder sig betraktelsen naturligen i första rummet till den bana, hvarmedelst Utskottet afsett att göra förslaget gemensamt för hela landet, det vill säga sammanbindningsbanan mellan Sala och Örebro.
Den förbindelse, som derförutan genom Stockholm eger rum, kräfver allt för stora omvägar och är ej heller af beskaffenhet, att upprätthålla kommunikationen under alla omständigheter och kanske minst då den för rikets räddning bäst erfordras; och likasom nödvändigheten af den förstnämnde sammanbindningen derigenom vinner ökad vigt, blir det ock erforderligt att göra sig noga reda för utsigten alt systemet sålunda i verkligheten skall komma alt afse landet i dess helhet.
Utskottet uppgifver i fråga om meranämnde sammanbindningsbana, att den väl icke är närmare undersökt, men att Utskottet förvissat sig, att den icke möter hinder i utförandet.
Huru detta skett är mig obekant; men hvad som en hvar kan känna, är, alt en bana, i den riktning Utskottet föreslagit, måste medtaga ofantliga kostnader just derföre, att den icke går utmed och genom de naturliga dalgångarne, utan skall dragas tvert öfver dem; hvarigenom högst betydliga viadukter måste komma att erfordras.
Redan häraf uppstår tvifvel om den i verkligheten någonsin kan komma till utförande; och om man dertill besinnar, att denna bana icke är en kort sammanbindningsbana, deraf någon större ort—trafik i allmänhet icke behöfver påräknas, ulan har en längd af flere mil och att Bih. till 11.
Sl. Brot. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 29 Häfl. 8 58 Bil. lill Stals-Utskollels Utlåtande M 62. den genomlöper ödsliga Irakter och måhända endast på 2 eller 5 ställen genomskär orter, der någon rörelse finnes, så skall sannolikheten, att Rikets Ständer skola betänka sig att anslå skattemedel eller upptaga lån till denna banas utförande, åtminstone då verkställigheten ifrågasättes, blifva så stor, att denna sannolikhet gerna kan anses gränsa till visshet, särdeles om det tages i betraktande, alt de orter, som ligga söder eller öster om banan, hafva sina skeppningsharnnar i samma riktning och således kunna hafva fördel af hanan endast om de äro så närbelägne att det blifver dem lika beqvämt och mindre dyrt att föra sina produkter norrut till och på banan, än till skeppningsorten och ridare på vattnet, samt att trakterne norr och vester om banan äro så glest befolkade, att den dervarande produktionen är ytterst ringa och hvad som kommer på banan måste hemtas från några få, vidt skilda, orter.
De allmänna förhållanderne i dessa delar af landet bestyrka denna uppfattning; och den måste derföre anses riktig, intill dess den vederlägges genom tillförlitliga bevis.
Det åligger icke mig eller dem, som dela min öfvertygelse, alt an skaffa dessa eller att styrka, det banan icke kan utföras utan betydliga kostnader och att den icke kan bära sig genom ort-trafiken.
Bevisningen för banans lämplighet tillkommer tvertom dem, som påyrka densamma; och då de icke förmå att nu åstadkomma en sådan, likasom i allmänhet sådana bevis saknas, så kan jag icke anse för ett öfverdrifvet anspråk, att de bort lemna oafgjordt allt, sorn i mer eller mindre mån mäste och kan bero af och sammanhänga med ändamålsenligheten af denna bansträckning.
Frågas då hvad är det som i systemet ingår af beskaffenhet, att det beror af och sammanhänger med sammanbindningsbanan mellan Sala och Orebro; såskall det genast visa sig, att detta är hvarken mera eller mindre, än Stockholms kommunikationer i norr, vester och söder.
Det är nemligen tydligt, alt om landets allmänna intresse fordrar att en sammanbindningsbana, annan än den genom Stockholm, måste förena det norra och södra landet, såsom Utskottet redan vidgått, och om den af Utskottet föreslagna sammanbindningsbanan är olämplig just derföre, alt den går genom ödsliga och obebodda bergstrakter, förbindelsen mäste sökas mera i öster, der slättlandet möter, hvaraf åter följer, att denna bana måste närma sig Mälaren så mycket, att det måste blifva fråga om att sätta den i förbindelse med den kommunikation, som nämnde sjö erbjuder mera omfattande och vidsträckt än en jernbana; äfvensom alt i sammanhang dermed omedelbart förbinda denna för— eningsbana mellan norr och söder med den östligaste punkten Stockholm; hvarigenom föreningsbanan i sjelfva verket blir hvad den bör vara, en hufvudbana, med en grenbana lill Stockholm, gemensam för de banor, som leda norr- samt vesteröd] söderut i landets riktning från nordost till sydvest; och om man derefter, lika med Utskottet, anser, att det icke är eller kan vara angeläget, med afseende å landets närvarande industriella utveckling, att nu anlägga och underhålla 2:ne vesterut Bil. till Ståts-Utskottets Utlåtande M 62.
39 från hufvudsladen gående stambanor eller en norr och en söder om Mälaren, så skall man ock nödgas medgifva, att förbindelsen mellan Stockholm och de vestra provinserne för det närvarande kan och måste ske genom ofvanbeskrilne bana, och alt lill följe häraf banan söder om Stockholm bör stå tillbaka och ankomma på utförande framdeles, sedan sig visat, om det är rådligt och möjligt att fortgå med anläggning af statsbanor, och efter det, i sådant fall, de sydöstra provinsernes kommunikationer blifvit ordnade med afseende i första rummet på de fordringar, deras rörelse och näringsgrenar gifva vid handen, en anordning, som torde fordra, att en bana ledes från Katrineholm lill någon punkt på riksbanan, förr än bana från förstnämnde ställe till Stockholm kommer i fråga.