Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men enär tullen derå, fastän låg, likväl inbringar en betydlig statsinkomst, hvilken med så mycket mera säkerhet är att påräkna, som koksalt hvarken kan umbäras eller smugglas, samt då denna tull dessutom icke i någon väsendtlig mån inverkar på de särskilda varuprisen för den stora förbrukande allmänheten, synes någon särdeles giltig anledning lill dess afskaffande icke vara för handen.
Det var ock hufvudsakligen på dessa skäl, som Rikets Ständer vid sednaste riksdag ansågo sig icke Bevillnings-Utskottets Betänkande J\s 23. 39 kunna biträda Kongl. Majrts då gjorda framställning om salt-tullens upphörande, och Utskottet hemställer vid sådant förhållande äfven nu, om icke, med afslag å den härom väckta motion, nuvarande införselstull för Kok- och Berg-salt må bibehållas oförändrad.
Beträffande härefter Herr af Georgiis förslag om nedsättning af införselstullen å raffineradt salt till samma belopp som den å koksalt, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka en dylik nedsättning af tullen på den förädlade varan; och hemställer alltså, att icke heller sistnämnde motion må till någon förändring i nu gällande tullbestämmelser för artikeln Salt föranleda; hvaremot, och då s. k.
Liverpool-salt, hvilket, mjölfint beredt, i England uti särskildt dertill gjorda formar hoppressas till fasta massor i stycken eller kakor, lärer, vid införseln här i riket, af en del Tullkamrar ansetts och tullbehandlats såsom vanligt Koksalt, Utskottet, i öfverensstämmelse med Kongl.
Majlis uti nådigt Bref den '10 Juli 1857 meddelade förklaring och General-Tullstyrelsens derpå grundade Cirkulär af den 5 Augusti samma år, hemställer, att, till förebyggande af vidare misstag i detta afseende, den under hufvudrubriken Salt upptagna underafdelningen »raffineradt» må erhålla följande förtydligande redaktion: »raffineradt bordsalt, hvarmed förstås hvitt, mjölaktigt salt, ehvad det inkommer i särskilda emballager eller i sammanpressade lösa stycken eller kakor, » Artikeln Silke är i taxan indelad uti 2:ne kategorier, nemligen: rått, Silke, ofärgadt, som är tullfritt, samt färgadt, hvilket drager en tull af I R:dr 50 öre per
På grund häraf hafva, enligt hvad General-Tullstyrelsen förmält, icke obetydliga qvantiter tvinnadl, ofärgadt
Silke inkommit och blifvit tullfritt behandlade, men då den i taxan medgifna tullfrihet för rått, ofärgadt silke, enligt Styrelsens antagande, icke afser sådant Silke som, ehuru ofärgadt, finnes vara tvinnadt och, antingen i det skick det inkommer eller efter föregående färgning, utgör vanligt i handeln förekommande
Sy-silke och äfven är användbart till förfärdigande af Snörmakeriarbeten och för flera andra ändamål, har Styrelsen hemställt, om icke detta slags Silke borde draga den tull, som för färgadt är bestämd, i hvilket fall under rubriken Silke efter ordet «färgadt» borde tillkomma orden: »eller tvinnadt.»
Emot delta General-Tullstyrelsens förslag, hvilket uteslutande afser s. k.
Sy-silke, är från Väfnadsfubrikanters sida det inkast gjordt, att allt uppspunnet Silke, äfven det finaste, som för blotta ögat förekommer enkelt, i sjelfva verket utan undantag är »tvinnadt;» och då det ifrågavarande Silket är såsom råämne för vissa väfnader användbart, och vid det anmärkta förhållandet, om hvars verk - 40 BeviUnings-Utskottets Betänkande J)i 23.
Skor: ”af yllefilt.
Skyfflar, m. m.
Socker. lighet Utskottet gjordt sig’ förvissadt, svårighet möter för bestämmande af gränsen, der tullpligtigbeten skulle vidtaga, hemställer Utskottet, att tullfriheten för tvinnadt Silke, som icke är färgadt, mfltle få fortfara, och tarifen sålunda i denna del förblifva oförändrad.
I enlighet med General-Tullstyrelsens förslag hemställer Utskottet, att i noten måtte tilläggas »Skor af yllefilt, utan lädersulor; förtullas såsom Yllefilt»; äfvensom alt, på enahanda grund, som härofvan blifvit i fråga om Liar anförd, i noten jemväl måtte införas: »Skyfflar, Skäror och Spadar; se Jern, Manufaktur-och Handtverkssmide, ej specificeradt.»
Uti -1854 års tulltaxa var artikeln Socker upptagen på följande sätt:
Mascovad-, eller brunt och gult, ordinärt Terres- och Tetes samt hvitt puder-socker I ® 2 sk. 3 rst.
Krossadt lump-, Havanna-Terres-, samt andra till sockerhalten lika slag . . . » » 5 » — — Topp-, Kandi- ock Kak- » » 5 » — — Uti det af ofvanbemälde Kommitté år 1856 afgifne underdåniga förslag till ändringar i nämnde tulltaxa hade Kommittéen i afseende på denna artikel föreslagit följande bestämmelser:
Råsocker, alla slag 1 tt 8 öre; Raffineradt, alla slag, såsom Topp-, Kandi- och Kak- äfvensom Krossadt eller Pulveriseadt socker » 13 öre; Emot detta redaktions-förslag erinrade Sockerbruks-idkarne i Stockholm och Göteborg, att Havanna-terres-socker, ehuru utgörande en till viss grad raffinerad vara, skulle komma att tullbehandlas såsom råsocker, hvarigenom den inhemska socker-tillverkningen beröfvades skydd och Statsverket inkomst; hvarförutan det vore svårt, om icke omöjligt, att skilja Havanna-terres från krossad raffinad och s. k. krossad lump, med hvilken det ock i sockerhalt vore fullt jemngodt.
Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen, uti afgifvet utlåtande, ansågo jemväl nämnde sockerslag böra, såsom dittills, tullbehandlas lika med raffineradt socker, serdeles som Havanna-terres egde betydligt högre värde, än vanligt råsocker och vore af den renhet, att det kunde omedelbart ingå i en allmännare förbrukning samt således i viss mån ersätta raffinad-socker; hvadan nämnde embetsverk föreslogo en så lydande redaktion: »Rå-socker ; raffineradt, lie villnings-Ulskot tels Betänkande M 23. 41 »Råsocker; raflineradt, alla slag, såsom Topp-, Kandi- och Kak- äfvensom
Havanna-terres samt allt krossadt eller pulveriseradt socker.»
Teknologiska institutet, som jemväl, i anledning af sockerbruks-idkarnes påminnelser, fått tillfälle att afgifva yttrande, redogjorde deruti för betydelsen af de olika benämningar, med hvilka särskilda slag socker utmärkas, och hvilka benämningar, hemtade från de skiljaktiga berednings-sätten, icke angåfvo den högre eller ringare socker-halten.
»Endast denna,» yttrade Institutet, »men icke de olika berednings-metoderna, kunde i allmänhet på vetenskaplig väg utrönas; och för bedömande af varu-värdet vore kännedomen af det begagnade renings-sättel föga upplysande.
Hos en del terres kundo halten af k ristal liserba rt socker vara större, än hos de raffinerade sockerslagen lump och farin, och likaså hos icke terreradt råsocker större, än hos en stor del terres och farin.» Institutet, som ansåge det icke möjligt att för socker uppställa så bestämda tull-rubriker, att ju icke vid deras tillämpning svårigheter i vissa fall kunde möta, var derför af den mening, att en viss halt af kristalliserbart socker skulle bestämmas såsom gräns emellan den högre och lägre afgifts-kategorien.
Men som äfven socker-hallen, på vetenskapernas närvarande ståndpunkt, icke kunde med större noggrannhet, än på I proc. när bestämmas, och för de sämre råsocker-slagen icke ens med denna grad af noggrannhet, skulle icke sällan inträffa, att man ej med säkerhet kunde afgöra, huruvida ett förekommande socker-profs verkliga halt af kristalliserbart socker låge öfver eller under den fastställda gränsen.
Ville man i sådan händelse icke antaga den grundsatsen, att i tvetydiga fall alltid pålägga den högre afgiften hemställde Institutet, »om icke i sådana fall en medeltull mellan den högre och den lägre kunde anses lämplig.» Jemte det Institutet, på dessa och i öfrigt anförda grunder, ansåg rubrikerna i tulltaxan böra blifva: »Raflineradt, hvitt och andra dermed tili socker-halten lika slag, samt allt Kandi . 1 '13 öre; alla andra slag I & 8 öre, föreslog alltså Institutet alt i tulltaxe-underrättelserne måtte intagas stadganden, »att allt inkommande socker, som icke angåfves till den högre afgiften, skulle underkastas besigtning och, om det, efter afdrag af hygroskopiskt vatten och i vatten olösliga ämnen, innehölle 97 proc. kristalliserbart socker eller deröfver, anses efter den högre, samt, om det bestämdt understege nämnde sockerhalt, efter den lägre afgiften, men i tvetydiga fall åter beläggas med en medeltull af 11 öre skålpundet»
Då likväl detta förslag, ehuru vetenskapligt riktigt, vid tullbehandlingen kunde komma alt leda till villrådighet och stora praktiska svårigheter, samt hvad de i Bih. till R.
Prof. 1859 å 1860. 5 Sami. 1 Afd. 16 Baft. 6 42 Bevillnings-UIskottets Betänkande M 23. ämnet hörde embetsverkeo yttrat och i öfrigt förekommit sammanstämde deri, att vissa slag af rå-socker, så väl till utseende sorn socker-halt, äro med raffinad närmast jemförliga, men någon på vetenskaplig analys beroende gränsskilnad emellan de olika sockerslagen desto mindre borde i författningen uppställas, som en sådan gräns icke skulle kunna med erforderlig visshet praktiskt iakttagas, föreslog Kongl. Majit i Dess Proposition lill Rikets Ständer af den '13 Febr. 1857, alt artikeln Socker måtte på följande sätt i införsels-tarifen upptagas: »Raffineradt, alla slag, såsom Topp-, Kandi- och Kak- samt krossadt eller pulveriseradt socker, äfvensom Havanna-terres och dermed till socker-halten lika slag. 4 & '13 öre; andra slag ... ■/ B 8 öre;» och att, i sammanhang härmed, uti tulltaxe-underrättelserna måtte föreskrifvas, »att allt hvitt socker, hvilket icke angifvits såsom raffinad eller dermed lika tullbeskattadt, skulle underkastas besigtning af sakkunnige och ojäfvige personer, och, derest olika meningar om varans rätta beskaffenhet yppades, frågan bänskjutas til! General-Tullstyrelsens pröfning.»
Och blefvo de sålunda af Kongl. Maj:t föreslagne bestämmelser vid nästlidne riksdag af Rikets Ständer godkända; hvadan de ingått i den tulltaxa, som från och med år 1858 varit gällande.
I det härofvan ofta omförmälda, af General-Tullstyrelsen den 10
September sistlidet år afgifna förslag till redaktions-förändringar och tillägg i sistnämnda taxa, har Styrelsen i afseende på rubriken Socker icke föreslagit annan förändring, än att, enligt hvad Kongl.
Majit, med godkännande af Styrelsens underdåniga ytt rande, i ett särskildt fall under den 12 Augusti 1858 beslutat, efter orden »andra slag» måtte tilläggas: »jemväl i flytande form.»
Sedermera har emellertid, enligt nådig Remiss af den 10 sistlidne Februari, Utskottet fått till sig öfverlemnadt, för att vid behandling af tullbevillningen tagas i öfvervägande, ett af General-Tullstyrelsen den 1 i samma månad afgifvet underdånigt utlåtande med förslag till förändrad redaktion i tulltaxan af artikeln Socker, föranledt af Kongl. Maj:ts, uti nådigt Bref af den 1 3 sistlidne Januari, Styrelsen meddelade befallning att, med afseende å den tvekan, som visat sig angående rätta betydelsen af den under förenämnde artikel upptagna rubriken »Havannaterres och dermed till sockerhalten lika slag,» i underdånighet sig yttra, huruvida och på hvad sätt den dermed afsedda sockerbalt borde och kunde till handlandes och allmänhetens kännedom och efterrättelse närmare bestämmas och tulltaxan således i denna del erhålla behöflig förklaring.
Uti detta utlåtande har General Tullstyrelsen i underdånighet anfört, att, då på sednare tid inträffat, alt köpmän, och ej såsom förut endast fabrikanter, införskrifva råsocker och dermed drifvit handel, hade fabrikanterne, af farhåga att Beril! nings-Utskottets Betänkande M 23.
43 sådant socker, om det vore af vackert utseende och högre sockerhalt, skulle, ulan vidare förädling, blifva en allmännare konsumtions-artikel och sålunda ingå i konkurrens med raflinad-sockret, åt beskaffenheten af det för köpmäns räkning inkomna socker egnat en större uppmärksamhet och till stöd för dervid gjorda anmärkningar åberopat, dels att, sedan Havanna-terres redan länge varit underkastadt lika tull som raffinad-socker, uti sednaste tulltaxorna jemväl till enahanda behandling upptagits »dermed till sockerhalten lika slag», dels ock att i 9 § af Underrättelserna till 1857 års tulltaxa vore föreskrifva, att allt hvitt Socker, hvilket icke angifvits såsom raffineradt eller under samma tullbestämning hänförligt slag, skall å införsels-orten underkastas besigtning af sakkunnige och ojäfvige personer.
— Af den kontroll-tillsyn, hvilken, i följd häraf blifvit utöfvad ömsom af fabrikanter mot handlande, ömsom ock af de sednare å sockerlaster, som fabrikanter låtit införa, hade tvister uppstått, som af tulltjenstemännen icke kunnat slitas, enär desse ej vore i tillfälle att sjelfve vetenskapligen utröna varans sockerhalt; och då man i dylika fall icke haft annan utväg, än att genom andras biträde underkasta varan kemisk analys, hade deraf förorsakats ett tidsuppskof, stundom flera månader långt, derunder varan hvarken kunnat attesteras eller af importören disponeras, i ovisshet om den högre eller lägre tullsats hvarmed den komme att beläggas.
Vid de flera tillfällen, då sådana tvister, jemlikt 8 och 9 §§:ne i Tulltaxe-underrättelserna, blifvit hänskjutne till General-Tullstvrelsens pröfning, hade Styrelsen, med afseende å det i författningen förekommande uttrycket »till sockerhalten lika slag», funnit sig förpligtigad att, såsom norm för bedömandet af varans hänförlighet till den högre eller lägre tullkategorien antaga en viss procent af kristalliserbart socker, i hvilket ändamål Teknologiska, institutet efter anmodan undersökt insända prof samt derom lemnat intyg.
Härvid förekomme emellertid, såsom ock bemälda Institut uti sitt angående redaktionen af tulltaxan år 1857 afgifna utlåtande anfört, att sockerhalten, på vetenskapernas närvarande ståndpunkt, icke kunde med större noggrannhet, än på 1 procent när, bestämmas, och för de sämre råsockerslagen icke ens med denna grad af noggrannhet, så att man i vissa fall ej kunde med säkerhet afgöra, huruvida ett sockerprofs verkliga halt af kristalliserbart socker läge öfver eller under en i afseende på tullbehandlingen fastställd gräns.
Också hade i de tvistemål, som under den sednaste tiden till behandling förevarit, de största svårigheter mött för en tillfredsställande tillämpning af den antagna normen.
Denna erfarenhet, i förening med angelägenheten att söka undanrödja det betungande hinder och uppehåll, som för en loflig importrörelse kunde uppstå derigenom, att tullbestämmelserna icke egde tillfyllestgörande tydlighet, hade numera hos General-Tullstyrelsen stadgat den öfvertygelse, att tulltaxe-redaktionen i fråga om artikeln Socker tarfvade förändring.
Bcvillnings-Utskotlcts Betänkande M 23.
Enär således den hittills följda grunden för t ullbehandlingen icke vidare ansetts ändamålsenlig, hade General-Tullstyrelsen trott det i praktiskt hänseende vara lämpligast att taga till rättesnöre den klassifikation af råsocker, som i den stora verldshandel vore antagen köpare och säljare emellan.
Denna klassifikation bestod i en Holländsk s. k.
Standard, uppställd i 20 numror efter sockrets olika färgnyanser, från och med brunt till och med hvitt.
Färgen, som berodde på sockrets större eller mindre sirupshalt, vore otvifvelaktigt det väsendlliga, hvarpå värdet berodde, hvilket ock visade sig af priskuranter; och vore det efter standard-numrorna, som, äfven i Sverige, inportörer af sådant socker verkställde sina införskrifningar.
I England och Frankrike hade på detta salt redan länge tullsatserna för råsocker varit bestämda i förhållande till färgen; och i Norrige vore nu enahanda grund för Iullbehandlingen föreslagen att antagas.
Sedan Styrelsen för rådplägning rörande detta ämne tillkallat Öfver-direktören vid Teknologiska institutet, jemte andre sakkunnige man, utsedde bland Stockholms Grosshandlande och Socker-raffinadörer, hade desse alla instämt i den ofvan yttrade meningen att till ledning vid tullbehandlingen af råsocker företrädesvis borde antagas varans färg och den anvisning, som i detta hänseende vore att hemta från Hollands standard; hvarjemte de, i fråga om det nummer af denna måttstock, som borde tagas till skiljegräns emellan den högre och lägre tullsatsen, lika med General-Tullstyrelsen, ansett, att, i öfverensstämmelse med behandlingssättet i England och förslaget i Norrige, endast det socker borde till den lägre kategorien hänföras, som vore mörkare än N:o 18, hvarå fördenskull normalprof skulle vederbörande Tullkamrar af General-Tullstyrelsen tillsändas; och har Styrelsen, som tillkännagifvit sig hafva redan under någon tid haft i sin ego en fullständig omgång af de till förutnämnde Standard hörande 20 numror af råsocker, förvarade uti förseglade smärre flaskor af hvitt glas, förmodat, att någon svårighet för anskaffande från Holland af så beskaffade normalprof i erforderligt antal exemplar icke skulle möta.
I sammanhang härmed har dock Styrelsen, till förebyggande af missbruk, trott den föreskrift, i likstämmighet med hvad i vissa främmande länders tullförfattningar finnes stadgadt, böra meddelas, att, om ett och samma colly innehåller särskilda sockerslag, som äro underkastade olika tuliafgifter, den högre tullsatsen skall för hela innehållet tillämpas.
Til! följd af hvad sålunda blifvit anfördt, har General-Tullstyrelsen föreslagit följande förändrade redaktion i tulltaxan af artikeln Socker: »raffineradt, alla slag, såsom topp-, kandi-, och kak-, samt krossadt eller pulveriseradt socker — — — oraffineradt: a) till färgen icke mörkare än få 18 af den i verldshandel gällande Holländska Standard, hvarå normalprof genom llevillnings-Utskottels Betänkande JYs 2,'i. 45 General-Tullstyrelsens försorg hålles vederbörande Tullkamrar tilhanda . . (samma tull som för raffinerad!.) b) till färgen mörkare, än nämnde Slandardnummer, — äfven om varan inkommer i upplöst eller flytande tillstånd, (med den lägre tullen.)
Derest ett och samma colly innehåller särskilda sockerslag, underkastade olika tullafgifter, tillämpas den högre tullsatsen för hela innehållet;» och har General-Tullstyrelsen ansett, att, ifall detta förslag godkändes, en ovilkorlig föreskrift om inkommande hvitt sockers besigtigande å införselsorten »af sakkunnige och ojäfvige personer» icke vidare vore af nöden, utan att, i sådant fall, äfven i afseende på socker kunde få bero vid det allmänna stadgandet i Tulltaxe-underrättelsernas 8:de §, att, vid uppkommande tvist om en varas rätta art och benämning, Styrelsen eger att, dess instruktion likmätigt, och sedan, der så erfordras, sakkunnige personer blifvit hörde, frågan afgöra; hvadan Styrelsen, i sammanhang med afgif vandet af nämnda förslag, tillika hemställt, att nuvarande 9 § i Tulltaxe-underrältelserna måtte alldeles utgå.
Yid öfvervägande af denna fråga har Utskottet, med afseende å hvad dervid förekommit och i betraktande af hvad General-Tullstvrelsen uti nu omförmälda underdåniga utlåtande anfört, funnit sig böra till alla delar instämma i de af bemälde Styrelse framställda förslag, hvadan, och då, på sätt tillförene är nämndt, Utskottet ansett de af såväl Herr Björnstjerna som Kontraktsprosten Janzon gjorda framställningar om, bland annat, förhöjd införselstull å artikeln Socker icke böra till någon förändring af nu gällande bestämmelser i detta hänseende] föranleda, Utskottet alltså hemställer, att, med uteslutande ur Tulltaxe-underrätlelserna af nuvarande 9 §, rubriken Socker må i Införsels-tarifen erhålla följande lydelse: »Socker: raffineradt, alla slag, såsom topp-, kandioch kak-, samt krossadt eller pulveriseradt socker, \ $ \ 3 öre. oraffineradt: a) till färgen icke mörkare än M 18 af den i verldshandel gällande Holländska Standard, hvarå normalprof genom General-Tull-styrelsens försorg hålles vederbörande Tullkamrar tillhanda 4 & 13 » b) till färgen mörkare än nämnde Standard - 40 Bevillnings-Utskottets Betänkande M 23. nummer. — äfven om varan inkommer i upplöst eller flytande tillstånd, — . 1 & 8 öre.
Derest ett och samma colly innehåller särskilda sockerslag, underkastade olika tullafgifter, tillämpas den högre tullsatsen för hela innehållet.»
I händelse af bifall härtill, får Utskottet, enär den sålunda föreslagna förändringen i tulltaxan icke afser någon förhöjning af de för Socker nu gällande tullsatser, utan endast ett noggrannare bestämmande af beskaffenheten utaf de olika sockerslag, som kunna till förtullning ifrågakomma, vördsamt hemställa, att den ifrågavarande förändringen uti Införsels-tarifen äfvensom upphäfvandet af 9 § i Tulltaxe-underrätlelserna må genast vinna tillämpning, samt att, i sådant afseende, särskild skrifvelse an gående Rikets Ständers derom fattade beslut, må till Kongl. Majit i underdånighet aflåtas.
Strumpor
Då för artikeln »Strumpor &c., andra slag,» finnas i nuvarande taxa utförda olika tullsatser för åren '1858, 1859 och 4 860, men den för sistnämnda år till 1 R:dr bestämda lärer böra bihehållas, torde redaktionen af rubriken »andra slag» böra sålunda förenklas: »andra slag '1‘tE'l R:dr.» sågblad.
I det afgifna oftanämnda förslaget till redaklionsförändringar i tulltaxan har General-Tullstyrelsen äfven anmärkt att, i samma taxa väl förekommer artikeln »Sågblad», med en tullafgift af 15 öre per &, men att deremot ej finnas omnämnda Sågbladsämnen, d. v. s. ouppskurna eller otaggade sågbladskhngor.
Då likväl sådana utgöra föremål för införsel, har Styrelsen ansett denna artikel äfven böra erhålla plats i taxan med en varan åsatt skälig tullafgift, den Styrelsen föreslagit till 10 öre per r.
Mot detta förslag har inom Vällofl. Borgare-Ståndet anmärkning blifvit framställd af Herr Björck, som, enär ifrågavarande otaggade Sågbladsämnen kunde, oaktadt deras form, betraktas såsom Stålplåtar, samt dessutom icke kunde till full god het inom landet tillverkas, ansett desamma böra vara vid införsel tullfria.
Utskottet, som, lika med General-Tullstyrelsen, ansett »Sågbladsämnen» böra i taxan särskildt upptagas, har emellertid funnit den derför af Styrelsen föreslagna tull väl hög, och derföre ansett nämnde tull böra endast till hälften af det utaf Styrelsen föreslagna beloppet, eller till 5 öre pr &, bestämmas; och tillstyrker alltså, att näst efter artikeln Sågblad måtte i taxan införas en ny rubrik, så lydande: »Sågbladsämnen, eller otaggade Sågblad, 1 "5 5 öre.» sigar, 1 sammanhang härmed har Utskottet äfven att omförmäla ett inom Vällofl. Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 61. 47 Borgare-Ståndet af Herr Ekelund, uti hans förr omnämnda motion framstäidt förslag, att, på det Sågar, d. v. s. med ställning, skaft eller handtag försedda sågblad, icke mätte hänföras under »Redskap och maskinerier» och sålunda tullfritt införas, för deras tullbehandling måtte hänvisas antingen till »Sågblad» eller till »Verktyg.» Utskottet, som erhållit den upplysning, att Sågar, då de aro aplerade med skaft af träd eller annat främmande ämne, efter gifven föreskrift, tullbehandlas såsom »Verktyg)), anser sig, i anledning af det gjorda förslaget, endast böra hemställla, att under linien må såsom not antecknas: »Sågar, försedda med skaft; se Verktyg».
I enlighet, med General-Tullstyrelsens derom framställda förslag, Tennsalt, torde likaledes få i noten tilläggas: m- *»• »Tennsalt och Klortenn, äfvensom Trädattike-syradt Jern; se Kemiskt-tekniska preparater, ej specificerade.» Sedan Kongl. Majit uti nådigt Bref af den 18 Februari sistlidet år förklarat, att Tidningar &c. Tidningar och Tidskrifter, äfven då de äro tryckta pä Svenska språket, böra under vissa vilkor åtnjuta tullfrihet, har General-Tullstyrelsen hemställt, alt en ny rubrik af följande lydelse, måtte, i öfverensstämmelse med högstberörda nådiga Bref, i taxan införas, nemligen: »Tidningar och Tidskrifter, äfven då de äro tryckta på Svenska språket, så framt i detta fall de, adresserade till Svenskt Postkontor, med allmän post inkomma . . Fria.»
Och tillstyrker Utskottet bifall till detta förslag.
För artikeln oarbetad
Tobak, eller »Blad och Stjelk», hvarför införselstullen i Tobak. gällande taxa är bestämd till 22 öre pr «, hafva, såsom förut är nämndt, såväl oarbetad.
Herr Björnstjerna, som Kontraktsprosten Janzon föreslagit förhöjda tullsatser, nemligen den förre 40 och den sednare 30 öre pr &.
Då Utskottet, på sätt här nedan omförmäles, funnit skäligt att för flertalet af de få artiklar, hvilka ännu finnas med utförselstull belagde, föreslå nedsättning i samma tull till hälften af nu stadgadt belopp, samt för artikeln
Ved fullkomlig tullfrihet, har Utskottet jemväl varit betänkt att på något lämpligt sätt söka motväga den minskning i tullinkomsterna, som häraf möjligen, kunde blifva en följd; och har Utskottet ansett ett dylikt ändamål kunna med minsta olägenhet vinnas genom en lindrig förhöjning af införselstullen å oarbetad Tobak.