Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
bii1.j; ~ sin klcarepraktik.
De tre x ~~eteraneruu 3 frin Yaclsteuu-miitet w r o ocksi med: ungu llurtiga medicinare med en lfingd och en norsk- het, som gjorde dem ytterst ~ * espekterude af en;.
: sto~.svelisl; z liual- rat, rned hrilken de giirna gnabbades.
Och last hnt not least.
Skun- dinaviens enda lrrinliga teolog, soln efter .art hit tagit tcologie k; 1.11- didaten - ungefiir mota~araudc?
rAr diiiiissionsesame11i - iiii~nut.
Till sist nlig1.a ord om sjalfva miitet.
Tlet $1.
ingeu latt suk a t t p i landsbygdeu finna liimplig l h t s fiir et6 miite om 235 del- tagare, men den danslra k o m i t h har all herler af sitt r a l fiir sonmilren 1897 '.
Herlufsholms: alaerde skole w niiru Xiistved glwndades 1 5fi; i af arniralen Herluf Trolle, en af den dmiska renEssansens iidlaxtth a personligheter, s t r m innan denne dog: if sina i (let ~ ~ o s d i s k sjn- arukriget Bdragna sbr.
Afkastningen nf det stora godset (itg51- sedan dess till nnderl~till af slzolan, en uled Atskilliga friplutser fijr- sedd helpension, dar 90SSiir fran hela landet beredas till student- examen.
I de viinliga liirarefamiljerna p&amp; Herlufsliolm roro friimlingarn; ~ foremlil for den riilrilligaste danska glstfrihet, och de krinlign mijtesdelt.agarne bel~Alln nog i godt lniilne (let k u h, s o n man liiir- och d5il.
i parken traliterade dem med.
Den rackra, nyrestauseradt * kyrkan anvandes rid motesgudstjansterna, och: i de rymliga dottx- byggnaderna instufrades.
den talrika ~mgcloinsskaran, flickornn i ett hus for sig sjallfra.
Yeklighet hade wan ingen hiinsp-fbr; dl * flesta sofro i en stor sal pB homadrnsser med bnru golfvet till underlag; endast znotabiliteternw fiugo siirskild: ~ sofram med rik- tiga sangar.
Herrarne fingo sjiilfva sistu morgonen tiirnma nr inne- hdllet af sina hopisar i ladan -- 11. b. hvad sorn fans kvor cfter
Icviillarn~s heta liuddkrig.
NBr jag sienna morgon kl. G vaknade i ett horn af den storn flicksalen, diir norsla taltes pb ett hAll och finska (absolut obegripligt) yb ett mnnt, '] lade jag oclcsb en dnnkel for- nimrnelse af, att vi voro inknrterade lcrignre frA11 olilia delar af ett stort fii.derneslnnd och.
att det nu gallde a t t snom sins riinilar och ge sig ut .i stridea.
En bild, som jn haller jnte var sfi alldeles.
olamplig! '
For ofrigt hnde man, s o n clet: tnstAr krigare, inte mycken tnnke p i fysiska beliviiillligl~ete~.- under dessn pb sjii.lsiatrgck sb rilca dagar, och miitesordforanden., den blifvande santlialn~issio~~aren, Icunde sanningsenligt fors8hra slrolans iirerodige) &gt;forstanderx, forre Iconseljpresidenten, baron Reeds-Thott, som med sin baronessa del- tog i en af v i r a middagar, att vi ined Holbergs Jeppe lrnnde siiga oss ha ssovet udmzmlret i Baronens Seng)).
n14ftltiderna intogos i ett stort tiilt utanlor slottet.
Fliclrorna plscerades dii.rvid i miclten vid ett sarskildt bord, men de oupphorliga talen med ty 6.tfoljnnd ' e hurrnrop bildade tillriicldig ftirbindelse mellan oss alln.
E t t par af dessa tal, det ena af en.
~ m g norsle 1iikare och det andra af prof: Rxdin, giillde sarskildt de kvinligs deltagarna och besvarades sf en - norska, sorn hiilsade oss alln d k o m n a till Norge, dg.r niista mote slrall hillas 1899.
Att taleii .till oss hnde helt a m a n lcaraktar iin vaoliga studentfesters officiella slrAltal for Irvinr~an, behofver icke pRpekrxs.
J a g h o ~ d c f6r 8frigt nler iin ett yttrancle: tf sammil slag, som jag htindelsevis h a m ntt uppfinga ur ett s a ~ n t d mellan ett pa.r norrm8n:)) det er svze~t morsomt, at det cr saa ~nange kvindelige Studenter her i aar!))
-)) Omen accipio,)) tiinkte jag;, det ordet skall ge eko Mver Kolen.))
' Ofver motet i sin hrlhet hvilacle en pr8gelaf pft- samma gang n~~gdomsfriskhet och stilla viirdighet, och Inan miirhte stiindigt, att inan befann sig bland akadelniska medbcrgare, lilca v#l som 9tt dessn till storre delen.ut,ajordes af positivt troende Irristnn.
Kul- turintressen n spelade hiir for st 01. roll, for att fr8lsningsarn16-artad exaltation sknlle hafva Irnnnnt jnslnyga sig, iifven om lniitet vida mer gsyftade ' direkt upl; byggelee iin dryftandet sf teoretiska friigor 11orandc till kristendomens perife ' rj.
HZir m i endast nigrra spridda detwl jer meddelc23.
PA sbn clagen pl edikade Sj5illnndsbiskopen i Herlufsholms lzyrka.
Dagen, darp6 hade vj, en knvalkad pB mer an 30. vagnar, en utfard till ett par niirbelagna.
slott.
Yid en diskussion ofver kristendom ocll knl tur, 1x3 et.t inaster- ligt satt inledd at: en grundtvigiansk priist, kom talet L1.
a. in l,d den sociala frfigczn, och en dansk egyptolog, assistent vid kongl.
bibl: i Kopenhainn, brngte dgrvid i ~nycket sympatiuka ordalag kvinnofrAgan pd tal, i afsikt att frdn de kvinliga stncienterna, s o n dittills varit ett .ude stummes leji.~, fB ett nttalade d, 11ur de tiinkte sig kvinnosnkens stdlning till kristendomen.
Svsret kom ocksH foljande dag under en disknssion om i; St.n- deuterlivets Lys og S k y g g e ~.
J a g soker har referera det, ehuru refera- tet ej hlir esakt, d % talarinnan icke hade ndgot koncept.
Med en analogi, tagen fr&amp;n Luk.
18: 11-3 3, historieu om den hopkrnmpnn kvinnan, som haft 8011 vanmaktsande i 18 iir och ieke fijrmAdde rata sig npp,, men som genom Jesu handpailiiggniug 2blef fri frDn sin vanmakt och strax reste sig upp och f6rhiirligade Grid;.
frarnholl talaren, huru kvinnan i a11a samhiillen, diir kristendomezl verkligen f&amp;tt triinga ned, blifvit frigjord frdn triildom och vanmakt, och hnr darfor striifvandena fiir lrvinnans frigorelse i sjalfrn riirket ha sin basta bundsforvandt i Kristi liira.
3 Sjiilfva de rzldikala litteraturstromningar, som iiro gemi n- samma for nordens liinder, s p a s i vdra dagar vara pt god viig aCt mot sin vilja kasta den sansade lrvinnosakens vBnuer i arulmla p&amp; kristendomen.
Jag tinker hiarrid narmnst pB den tyslr-dansk- svenska forfattarinnan Laura Narholm och hennes eftersiignre i Sverige.
Den kvinnofrigorelse, den Iwinnohildning, som den hypermoderna litteratmen predikar, ar i sjalfm verket af scidant slag, att darp&amp; skulle kunna tilliimpas Taines bekantn ord: aatt larnns kulturen &amp; t kvinnan, det ar att satta en rakknif i ett barns hand.
s Den kristna kvinnans plikt kan endast r a r a att i ord och handig bestamdt protestera mot detta neddragande af kx m ' n oenmn- cipationens heliga sak.
Utan tvifvel ha siilskildt de akademislrt bildade kvinnorna med kristen Bskddning hiir en stor uppgift franl- for sig, och Herlufshollnsmotet har varit oss ett gliidjande teckrn till, rrtt vi icke behofva st&amp; enramma i vdr kamp.
Jag vet, att ja.g talar i namn af mina havarande ktimrater f r h Xordens alla nniversitet, dB jag begagnar tillfdlet ntt uttala ett hjiirtligt tack fiir den brodershand, som riicktes oss redan i den uttryckliga inbjudnin- gen till kvinliga studenter att narvara vici mijtet, och for all deli viinlighet, som under dessa dagar kommit oss till ciel frdn vhr: ~ m: lnliga kamraters sida.
Hiir finnas dock siikel.ligen mdng:,, soin
293 .8unu st8 tveksa~nma infar frbgan, om de f vialiga studenternas iu- sats i nuiversitetslifvet bijr kunna hiinfor,zs till dettas &gt;) Lys- eller Skyggesider&gt;).
Man fAr icke sB sallan den frignn, hvarfor inan justl .gBr den alct.ldeiniska vagen och iclie hiillre soker sin Bildning vid nigot af de rnAmga I %rarinneseminarierna i vBrn respektiva liinder.
HBrpB Iran svaras, att nniversitet.sstudierna ha tvB stora fordelar.
Deis slriinka de inblick i vetenskaplig metod, i siittet att ' n i de veteaslrapliga, resultaten, hvilket dstrar en odmjulrhet infor saunin- gen, sou icke ' den noggrtznna liiuliisningen af begriinsade kurser kan gifvn.
.Dels bringas miin och kvinnor vid universiteten i en bero- ring riled hvarandra, som iir af allvnrligare art iin ' den, son1 i siill- skapslifvet s t i r clem till buds.
Om illnsionerna ralnla pb grund haraf, sB Br detta ingen olycka., d&amp; Inan i stiillet ernBr en desto .djupare 1~5innedom 0111 hvarandras w e w e r 8 till omsesidig hjiilp och kompletterin&amp; PA detta satt kunn a lzvinnornas nniversitetsstuclier fB stor betydelse for en sund utveckling sf lwinnosalcen, soin i sjiilfoa verket, sisorn nBgon ~ ~ t t r y c k det, t endast gAr ut ahvjnl~itns fsstare inlenlulnnde .i samh&amp;llsordningen, D diir hennes egenrlolnliga Irraft och begAfning hittills icke fullt fBtt lromma till a m h d n i n g.
Men detta fz~stare inlanmsnde i sarnhiillsordningen kominer pB samma g&amp;ng att betyda olrade inojligheter for arbete i Guds 1.i1res tjiinst.
Kvinnosalcen, pA detta siitt fattad, innebBr jngen soln helst.
fordran ntt f R undantranga milnnen, endast krnf pA ?.litfen att arbetrr.
Dettiz Izrczf vnr det, som Fredrika Bremer och Camilla Collett togo till ntglsingspnnkt fBr sinn striifvanden, och det hijfves oss unga s t t i samma anda upptaga den verlssai~lhet cle la~linat oss i arf.
Och om vi, kristna kvinnor, ofver hvilka Frii1sare.n utstrackt simk viilsignande hauder, diirefter &gt;) r&amp;ta oss uppn, s l i ~ r cTet icke for att se vira broder ofver nseln, utan for att tillsammans med den1)) for- hiirliga Gitd)).
Nar jag 1111 i eriuringen gBr igenom de fem lycklign dagar vid Herlnfsholm, finuer jag, att de blifvit till izBgot vida mer iin, ett nlinne blott)).
Vid Bvarje Aterblick pi % denna soliga tafln af lrri- stendom, ungdom, bildning och kultnrell)) skandinyism w med d e s ~ f2rgrilrlz ram af gainla clanslra slottstinnar och bokslzogar.
vihrerar iinnu inom mig den hinmelsstormande bonen i motets ialednings- sing:
, Lad det Irendes, vi er unge Son1 i 1-erden ingen mer, Lad det juble fra vor Tunge, Saa forumdret Yerden ser,.
Lad For nnge Frihed glnde, Solen lig i Vest og @ st, Sna vi drage, san ~ ' nude i Bilndne Hjscrter ti1 dit R r y s t!
~ L~clia TVl (klstrom.
- I Normandies fortjusande hnfrnclstad har nio seklw efterlanl- nat annu best2ende minnesrniirlcen, och flertalet nf c ' iessa iir af ojiim- forligt storxrtadt slag.
Sdlunda har man Sinnu i beh&amp;ll katet7; - nlelr, hva.rs aldsta deltur stalnlun f r i n (let l1: e Hrh.
; den hRrliga I-ryl.kan S: t Otber~, af fullblodig, adel gotik, och den fortjusando, om ocksri nfigot sjalfsv&amp;ldiga, S: t Jlaclozb frill gotikens sensornmar.
Nan har vidare de berornda kallnma, h.i-ilkaa utstriiclining och soliditet vittua fordelaktigt om Rouens handel och incinstri nnder medeltiden; (let, obeskrifligt slconrt jzistitiepalrrtset frin biirjan af femtonhnndratalet och, som esempel pi % privatmans smak och rikdom under saimna tidy det praktfulla hatel rlu Bozwgtlrdrotilde.
Dessutom en miingc ' i audrn min- nesmarlien, hvillra alln tillsammms gij1.a Roilen till en af Frankrikes.
fornamsta och nlest seviirda stiider.
Xen intet af de minnesrnk.kea, jag ofvan namnt, intager i niir- varande stund ett s&amp; framstaende rim i den nllmiinna rueningen eller ar med m d r a ord sii pii moclet, so111 ett helt simpelt, runilt torn af r f t t betydligt.
omfHng, hvilket reser sig pii dell norm slntt- ningen o f ~ e r den g a d a delen af stnden.
Det iir den sista resten af det kastell, son1 Filip Augnst nppbyggcle efter Kormandies infijr- lifvande ined Franlirike.
Det ar dock ingdunda fiir ilema krigiska konungs skull, s o u det gamla toruet, efter att i ini %nga irhnndraden ha fdtt liggn i fiir- fall, Bter koinmit till Sirs och riirdighet.
Dess Kterupl~riiitatirle st8r i sanlband med n&amp;got helt annnt - med iiet appl8gande p8 nytt af Jealatte d ' drc-kulten, som fijr en del i r sedan iigde rum inom Frnnkrike.
Poeternn besjougo hennes winne, koi~stniirel.na fiirwigade hen- nes bild, och hvarje ort hon ko~nmit i beroring meti skylldnite sig att nppsl&amp; minnestnflor och resn stoder.
295, Hvenl skulle va1 ha trott det?
Rouen, som icke hide nBgot nnnat att skryta med an att ha hyst heme soin en olycklig f5inge inom sina murar och ntt ha dragit ihop branslet till hennes b6.1, s k p d a d e sig att folja exemplet och slog sig verlzligen till riddare af denna sorglign Bra.
Att hennes doina~: e, pB ett enda.
nndantag iiiir, voro fransman och hafvmdsalrligen norinsndiskn prelater samt allesuminms den engelska regenteik lireutu~, tyclres den goda sta- den pi % ett alldeles fiirbluffande siitt vilja draga glomslzans slaja i ' lfver.
Likr~ fiffigt forstar den ntt r y c h till sig nBgra str&amp;lar ur jnngfri~as martyrgloris, i clet den lcastar bodelsnallinet ofvei: pB.
eiigelsmiinnen.
Emellerticl - hvnd hnde inan att visa fmm som Jeanne d ' Arc- ~ninne?
Elon hade suttit fiagen i Rouen, och staden iigde ett torn, som var &amp; lclre an heanes tid - ergo iniste det vxra diiri, soin hon nthiirclade en vii1te1.s mycket s v k a fbngenskap.
Foljnktligea kom (let ganilcz, halft raserade tornet titer till heders tinder namn och viirclighet af Jeanne d ' Arc ' s fiingelse.
Men den historislrn forskningen, som i vire~ clngar Br s l ytter- Ilgt 115irgBngei1, k t icke de godn Ronenborna behala sitt dyrbara fiingelsetorn i fred.
Ned htirclt vagancle ~ k a viaade l den, att Jeannes fiingelse legat i en annan clel af Filip Augusts lzastell och blifvit, Br 3.509, af de dii icke historiskt intresserade staduborna sjalfva nedrifvet.
Detta clo~nslat ficli dock inga praktislra foljder, forriiu (let borjade ntt npptriida, i resehandbockerna.
D&amp; rnBste stadens vise fiider taga ssllren under betinkande, och med stor prksence d ' esprit nppslogo de p5i det stidle, d5ir tomet 7mde legnt, en vacker ~~iarlnortafla, hvilkea for salntid och efterviirld skulle forknnna, att llar var det, son1 Franlrrilres martyr lecl sin sista och HBrclaste f b - genskap och soin Rlouens r6d hedrade henaes mime mecl en tafla.
Till trots ffir denm myclzet i iigonen fnllnncle minnestafla, har jag hort en Rouenl~o nf den bildade lrlassen ~~LI~I.LI utpelca clet gamla tornet soul jnngfruns fangelse.
Dess stjSirna, son1 visat ett sc ' l briljant uppstigande, tehofcie dock icke helt och Iifillet fordnalrlas.
Den 18rcla forskningen visade sig mildt stiimd.
mot det gamla ' tornet, i. det den ur riitteg5ingshancl- lingnrna fl: androg, att det var i eht af tornrmnmen, soin den ol.yclr- liga f h g e n genorugiclr ett af de siuta, ett nf de mest snhjande och inest djefvulslit zlnlagda af cle m8nga forhBren.
Tornets och Roneas iira var rcidclad.
Det fiffides upp f r h hjassan till fotnbjallet, fick en plBthiitt~~ till.
skycld mot viiclcr och '
6 ' 296 vind, en v d d x q 8 n g af trii omlrring sltt kriin fiir att giiru inedcl- tidshilden mera fullstiindig och en gam~nnl invtilid till I ~ e d r r s ~ a k t.
Ranske var clet oclrsd gdlare berekelsegrnntier, som leddt!
mn- nicipalrAdet, kauske innerst h u e en onskan att upphiija hvad fiir- fiidren oriittvist fornedrnt.
Det Br s v h att &amp; ma iliirorn, men nar man ser, hur allmiint i Ronen spekulationen har bemiiktigat sig ~nartyrens mime, blir man med skal skeptisk.
Rundtom i butikerna, i synnerhet rid stadens vaekrastt?
cell storstn gata, som biir Jeanne d ' Arc ' s namn, ser nlan foi1stren ijfve1.- svibnmade af souvenirs de Jeanne d ' llrcz.
Diir ilro etsningar 1); i, alas och mllningar pb porslin, smyclcen och nippssnker af alla slug, som biira hennes nainn, vapen eller hild eller afIildniug af cict gtl~ulit tornet.
Oin dessa sarumanstiillniu~ar ocksA i allmiinhet visa stor smak, roja de dock aldrjg pietet, och gBrn sig icke siillan ou~cdvctt~t skyldiga till lrrass talctloshet.
PA den skonaste utsiktspunkten ofrer staden, tiitt ~ m d e r Iryrknn NBtre Dame de Bon Secoure, iir Jeanne d ' Arc ' s staty rest.
Det iir tw vacker tnnke att lita henne, i den h~vitu iuai-~norn fiirlrlarad, stit som ett forsoningens palladium for den stad, hvilken s; i grynlt fiir- trampat henne, men tankens ekiinhet lider icke sB litot afl~riic.1; dtiraf, att - - - man slc,aJl losa entrkbiljett fiir s t t se henne, dar hon stdr i ett s h g s Ira.pell, hrilket tillikii Bildur utsiktsterrassen.
Hade Rouen tillika rest en annnn staty till hennes ininiit~, tillgfiuglig fijr alla, sb hade tadlet tystniat; inen intill data iigtv den stad, hvilken giir s i rnycket \ - asen af sina Jeanne d ' Arc-minnw, ingen annan offentlig bildstod af den lwigiska jnngfrun iin den, soill nppsattes pi % Place de Pncelle under Lndiig 11 ': s tid.
Hon $1.
diir framstiilld som Bellom i den tidens hela forskiimdn stil, En simpel - for att icke saga nbgot iiunn viirre - madam med gndinneattri- buter torde for vBr tids uppfattning ~ a r a ett opassande Btergifvande af den rens, okonstlade landtflickan, hos hrillieu sviinnisk estas oc * h d6df~ill hnnd: ingslrmft framtriidde i s ~ l l s p t forelling.
h e n utan ulla luoderna hjiilpmeclel kan m; m i Kouen ieke undg % att liiinnn minnet lifligt viickt af en lifshistoria, h v i l k ~ n icke Bger nigot motstycke, och sitt inre hiiftigt npprordt iifver en af dc mest himmelskriande blodsdoinar, historien kiinner.
Och det ar icke blott det guinla tornet, som vitnur diirom.
Hiir 81: S: t Onens kyrkogird, d&amp;r f&lt;bgen tvangs till afsviir- jelse; diir se vi iinnn det stora Vieux-l !InrchB, diil.
nl&amp;nnisliorniingden stocl sammanpaclrad ' for att Bse hiisans dod pB bAlet, och hgr, under v&amp;ra fotter, rullar Seinen, i hvars ggttjiga boljor man lrastade hen- nes aska.
Det var jiimt ett Ar hon h611s fgngen.
Den 24 maj l4B0 togs hon till f&amp;pga nf Siren af Ltxxenbourg, hvillren for en snnlinsl af 10,000 fr. of verl&amp;mnade heme till hennes do?
sfiender.
Son1 fd,age vandrade hon frAu slott till slott, tills hon: i decem- ber koin till Rouen.
Staden var dB i engelsn~iinnens v8ld.
Hiir bevahdes hon ined ytterlig och omiinslrlig stranghet, och riittegtiugs- hnndlingnrne visa, att hon ofta infor dorne~rae beklagade sig ofver de misshaudlingar och (let ofvervdld hon fick lida af de lrnelrtar, som dag och nntt roro posternde i h e i. sjglfva hennes filngelse1: urn.
Hon hetyga.de ocksd., att det var deras r&amp;a niirgk.ngenllet, som trua- git henne att if nyo anlligga mmsclriikten - hvilken ~msti~udighet, emot son1 vi veta, utgjorde en af de viktigaste nu1~la.gelsepnnlcternt1 11enn e. Dot iir 1nii.rlcviirdigt att se dell sjiilsstorlmt, sinnessty~: ka och Irlokhet llon liigger i dagen under forhoren, hvillras egentligs syfte tyckes ha varit att trassln in heme rned spetshxndiga fi: Agor for ntt sedan slcriimma henno att r6ja innehdlet i f de nppenbnrelser, 11011 meddelat siu herre och lconung, I det gamla tornet kunna vi se en af dessa npprol; i.~nde scener fi: nmfor oss.
' Den forsiggiir i det nedre tornrummet, ett rum med fyra meter tjoclrn mnrar, genom hvilkas skottspringor en otillriiclt lig och dyster clager intr&amp;nger.
Ett vaclrert gotiskt hvalf afslutar det.
uppit, och en prBlrtig gotislc kalnin reser sig till hoger om ingdn- gen.
HBr sntto domarne, mor.lra och ot.illgkq&amp;a.
DBr Cau.cltou, bispen af Beauvais, som svurit llennes uncterghg, dar skattmtistaren vid d h e n i Rouen och nbboteu nf Jumibge salnt slla de nndra, af Englends i3fverlnizlrt Iropta eller slcr8mda.
Nu oppi~ar sig dorren,, genoin hvilken rBa knelctar 1i11~xffa det redan dodsdomda offret.
Den stora fastan iir iane, och fhngen m&amp;ste darfor infinna sig fastande.
Hon &amp; r eukom~nunicerad, och dock skall hon lyda kyrknns foreslirifte~:.
Hennes lcropp 5ir nedbrutel~ af alla slags nmb&amp;randen, utmattad af de mbnga och 1A.nga sniir- jandeforhoren.
Det tyckes ha varit en ytterlig grad nf detta tillst5nd, som,
liennes domare gjort riikning pB, ty i ett gifvet iigonblick triidde Bodeln fram ocll lade tortyrredskapen pH bordet framf6r dclu.
Nen Jeannes d j a var arm hennea svaga krafter iifvermiiktig.
Den hotmde s p e l l aftvang heme ingen bekannelse, endast dessa stoltn ord, hrilka iinnn tyckas gedjnda under ile gotiska h ~ a l f v e n: ~O1n ni oclcs % sonderbrote min kropp lenl for lem och jagade mi11 sj51 dHrur, st3 slr~dle jag dock lcke siiga annat, iin det jag redan sagt; och om jag gjorde det, skulle jag sedan hogt forlmnna, att clet 1-ar riddet, som tvingade mig diirtill.:.
; - - S: t Rouens n~garnla kj~lcog5rd, hrillren nu 8s en vacker, ylau- terad plats, dar magnolian hlonlmar, barnen leka ocli militirmnsiken spelar sina vissa, ginger i veckan, r a r p B Jeanne d ' Xrc ' s tid iinnn begagnad soin begrafningsplats.
Kors rtAste sig vid kors, den goti- dru stenen bredvid den roma; nslm Hit var folket sammaukalladt morgoncn den 24 nluj.
Hal- stod bodeln v8ntande ined sin lriirsa.
Det r a r ett sista fiirs6lr, Inen oclisti ett listigt anordnndt s5clant for utt s: kriimma den motstriifviga till afsvBrjelse.
Hon, som sakert nuder ett Hrs tit1 icke sett andra mlnsldigu varelser 3in sina clomare och sina viiktare, stiilldes hiir iiga mot ijga - nled en stor, kanslolos och nyfiken folkhop, hvars blotta storlt~lc n&amp;te he forslrriickt henne.
Hon, son1 sd liinge enclast iindats fiin- gelsets forslzamcla lnft, befann sig nu p,7 en giing forsatt nndttr en strilancle ~4rhimruel.
m k t e den icke ha tiindt allt lifvets hopp och liingtan inom henne, medan 1) odeln dtir borta ocli grafvam: ~ o~nkring forkunnade heunes bittra iide!
Hrem tors dijlnua hemic, on1 hon ett ogonblick vacklacle och om hon; bfvervaldigucl, som l ~ c - kriiftelse sntte ett kors nnder het dokmnent, man riickte henne?
h e r f a r d till fhgelset, dterliom hnn till hesinning och itel.- kallacle sin af s~arjelae.
fordes f$ngen till Vieux 3Tnrch6, cliir Den 31 maj pR lno~go~len b8let r a r rest.
PA det stalle diir detta stocl, ligga nn cle ~iljor, ~ s o m forestiilla varlden 9 och som ntgiiru Tlidiitre frattqi-&amp; ' sccn, nlen firr resten tor&amp; clet storir torget ha haft ungefiir summa ntst.riick- ning som i ~ B r n dagar.
JIer an ett af de ganlla, fallftdi&amp;t kors- virkeshusen i cless niirhet ha szkert varit stunma vittnen till clet oh~ggliga skidespelet.
E n lefvande mur uf sldidelystnii triingctcs vid derl1.s fot.
Det iir motbjndunde att 18ta foreatiillningeu.
hvila rid skrack- scenes, mem niir inall stHr piPt clettn torg, gripes man o~illkorligcn
299 af hemslea nlinnens m a t, och mall erfar ett verlrligt raseri vid tankea pB hur denna i sig sjiilf tillriiclsligt griisligcz exekution verk- stiilldes.
Det var sA rniinga handlingar att lasa npp, en s t 1 %ng straffpreclikwn att hblla for denna a]: iniinskligheten och lryrkan ut- stotta hiixa -- sow man dock, inarlcligt nog, icke .v %gat nelrn den sistn kommunionen - att kloclmu slog 12 i etadens befhoi, och annn vii-ntade det armm offret forgiif ves p&amp;.
det forfiirliga, oundvilrligw.
DB trottnade de eagelska knektarne pli presternas spetsfnn- digheter.
De frBgade rbtt, 01x1 det var meningen, att de skalle dinera d %r ppB plntsen, och ntan att inviiutn clomens upl~kseade grepo de Brutalt fatt i fBngen och sliipsde heme till bglet.
Och i Seinen stroddes askail af Franlcrilres martyr, medan landets barn stillatigande &amp; &amp; go det liksom fo1: ut afriittningen.
Endnst den fransl-is skarpr8tt; zren sjdf hade knotat.
Aldrig, sade hnn, hade hnn heft ett tyagre dsgsverke.
Auhoh.
Vhra barn oeh 1.otterivasendet.
Bland barnens rnbga jultidningar Br .TulkErq~pe~~, folkslcolai~s bhrn-tidniags jnlnurnmer, en nf de minga.
Tidningen iir vackert ntstyrd ocli inuehiillet i drniinhet goclt, roligt och I&amp;sr&amp;~dt.
Men om Jnlklappens stom .$ulp.ist~Jiq vilja vi pb clet ' besttimclaste ut- tala v h t ogillaade.
I tidaingen forekoinrner uilcler rubriken ~Hufvndbry)) Btskilliga ghtor och uppgifter.
At hmdra af cle barn, soin lijst minst fern af dessn giitor, ~liola pris utdelas genoin lottuiag.
G b t o ~ m are ~ i all- iniinhet liitta, och hela tillstdlningen later ju gnnslra oskyldig.
Men l t t oss se till hvaraf desss pris bestb.
Forsta griset # r en veloci- ped, sndrn priset en siljirerklocka, tredje priset en sp.r-7cstotting o. s. v. i falla~~cle sknln, ned till de fordoin enbart bmlrliga bockerna och tidningarn n.
&amp; I clet nu riitt att l %ta barn - lst~uslre fattiin follcslcolebarn -- spela lotteri om .och siittns i tillfaille att vinna s&amp; clyrbara saker?
Det kan vara r8tt och bra att siibta iifven barn i tillfiille att for- tjiina nBgot och att betaln den1 for ett arbete, men dB slcola cle oclcsb gora sig d g o n nlocln for att f B en lon, soin PA ett rimligt siitt inotsvarar deras arbete.
Men hvad gora c7.e ellligt cleana jnl-
pristgflan for att mojligen f l t. ex. en velocipecl?
Jo, i biista full gissa de verkligen de omtdlsde gAtorna sjiilfva, men det t o d e vara absolut oinojligt att kontrollera, hururidn barnen fdtt hjii11) ellei- ej; de koinma bra latt i frestelse att lysa med 1iint.a fjiidrar.