Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla dessa anmärkningar och förslag hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och hvad först beträffar förslagen: 1:0 att Tolf flyltningstider måtte fastställas, eller en hvarje månad; åtminstone fyra flyttningstider, eller en hvarje qvartal; 2:0 att två flyttningstider kunde bestämmas, en för den nordligare och en för den sydligare delen af Riket; samt 3:o att för Städerne tre flyttningstider må varda tillåtna; få Utskotten vördsamt åberopa det yttrande, som öfver åtskillige med de nyssnämnde likartade motioner är i förra Betänkandet, p3g. 5i, vordet aflåtet. 44 Lag- s. Allm.
N.o 71, Vidkommande derefter de emot
Utskottens förslag i fråga om flytiningstiden framställde anmärkningar, af hvilka en stor del åsyftar att få denna tid till midsommaren eller omkring midsommaren bestämd, och en ännu större, att den sedan år 181g gällande kunde varda bibehållen, få Utskotten, som väl göra rättvisa åt hvarje skälig framställning, men icke kunna tillfredsställa hvarje skälig önskan i ämnet, nu och efter sorgfälligaste granskning af motiven för de serskilda förslagen, jemförda med innehållet af de discussioner, som föranledt återremissen af Utskottens Betänkande i frågan, vördsamt fästa Rikets Höglofl* Ständers uppmärksam - het derå: att den olägenhet, som nu gällande flyttningstid förmenas medföra, nemligen dubbla tjenstehjons omgångars befattning med utfodringen af ett och samma års gröda, synes vara af mindre betydenhet, enär uttodringen till så ringa del i October verkställes, och en omtänksam husbondes tillsyn lärer lika litet denna, som andra tider af året, uteblifva; att, under loppet af 10 förflutna år, det vördige
Presterskapet medhunnit förrätta husförhören emellan flyttningsoch mantalsskrifnings-terminerne, och någon den ringaste oordning i den delen icke är vorden förspord; samt att Rikets åren 1817 och 1818 församlade Ständer, efter långvariga öfverläggningar, framburit deras un - Lag- s. Allm.
N:o7i. 45 derdåniga anhållan, att flyttningstiden måtte till den 24 October bestämmas.
I betraktande häraf, och då Kongl. Maj:t i Nåder behagat till efterrättelse fastställa den sålunda af Rikets Ständer sjelfve föreslagna flyttningstid, och täta ombyten af oeconomiska förfoganden böra, så vidt möjligt är, undvikas, finna Utskotten sig föranlåtne att frångå det afgifna förslaget till förändring i flyttningstiden, och få alltså vördsamt hemställa , att nu gällande flyttningstid må varda bibehållen.
Slutligen och hvad anmärkningen rörer, att den af Utskotten föreslagna rättigheten till öfverenskommelse om fridagarnes begagnande vore olämplig och ingripande i den nya husbondens rätt, få Utskotten i förra afseendet vördsamt erinra, att grunder vore uppgifna för förslaget, men anmärkningen blottad på alla skäl, och i det senare öppet erkänna, att, då stämmodagen börjar eller upplöser förbindelserne, husbonde och tjenare emellan , Utskotten icke kunnat fatta möjligheten, huru en i förevarande fall träffad öfverenskommelse emellan husbonde och tjenare kan förnärma en senare husbondes rätt.
Stockholm den 5 December 182g. 46 Bil.t.Lag s.Allm.Besv.o.Oec, Utsi, Ull.N.*o 7 li Reservationer: Af Professor Gravander:
Jag förklarar min tillfredsställelse med det uppsatta och nu upplästa förslaget till besvarandet af åter. remissen.
Blott i en enda punkt är jag olika tänkande; den, att jag nu, lika sorn vidalia tillfällen , då fråga varit om lämpligaste tiden till tjenstehjons flyttning, fortfar att anse denna flyttning böra ske straxt efter midsommaren, så att tjenstehjonet är i sin nya tjenst den 1 Julii.
För Landtbrukaren är i synnerhet denna flyttningstid den alldra förmonligaste.
Jordbruket och boskapsskötseln blilva , om ej ändring i stadgan göres, eljest hädanefter som hittills, högst lidande, till fäderneslandets stora skada.
Härmed förenade sig Herr Grefve Oxenstjerna , samt Prostarne Afzelius , Astrand och Dedekind.
Af Herr Leffler, Eric M.:
Emot de Höglofl.
Utskottens förnyade Betänkande, rörande Tjenstehjons-Stadgan , nödgas jag i så måtto mig reservera, som Utskotten, efter min tanka, icke lemnat nog afseende åt de anmärkningar, hvilka inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln blifvit gjorda emot Utskottens förslag, att ställa Handelsbeijenier Bil, t. Lag s, Allm, Besv.6,Otc.
Utsk.Uil, N:o 71.47 och Gesäller under nämnde Stadga, icke eller till Borgare-Ståndets i det afseende! enhälligt yttrade tanka.
Om det än icke kan nekas, att, serdeles hvad Gesäller angår, hvarjehanda oskick ibland dem , i anseende till den alltför vidt utsträckta friheten att kringvandra, sig insmygt, och att de gamla Författningarne lemna dem en frihet i denna del, som behöfver begränsas; lärer detta icke lämpligen böra ske uti TjenstehjonsStadgan, enär en ny Handtverksordning snart är att förvänta , hvaruti man kan hoppas att finna rättadf, hvad man nu skäligen öfverklagar, så i detta som i andra afseenden.
Villa man likväl nödvändigt hafva Handelsbetjenfer och Gesäller nämnde uti berörde Stadga, vöre det dervid tillräckligt , att åberopa de serskilda Författningar och deruti, sorn egentligen anginge dem, utan att, såsom Utskotten föreslagit, in extenso uti oftanämnde Stadga införa dem.
— Hvad Utskotten häremot anfört, att sådant icke går an, emedan de nya förslagen till Handels- och Handtverks - Ordningar ännu icke äro a£ Kongl. Maj:t gillade och till efterlefnad utfärdade, gäller förmodligen lika mycket emot Utskottens förslag, att ordagrannt, eller med någon förändring, intaga dem uti Stadgan, enär de, i händelse de varda af Kongl, Majtt ogillade, lika litet på ena eller andra sättet, lera komma alt uti Tjenstehjons-Stad - 48 Bil. t.Lag s.Allm.Iiesv.o. Oec.Uttk.Ull.ii.oTi gan qvarstå.
Sorn jag derjemte alldeles icke kan godkänna Höglofl.
Utskottens förslag, att en Gesäll, om ban icke mägtar att, då han reser för att antingen förvärfva sig condition eller förkofran och större insigt i yrket, inom en månad förskaffa sig tjenst, skall han såsom lösdrifvare anses, och, i följe deraf, enligt Utskottens förslag, vara till krigstjenst förfallen.
För att undvika för mycken vidlyftighet, får jag endast i detta afseende åberopa det förslag, som jag vid Utskottens förra Betänkande låtit åtfölja, till framtida ordning och efterrättelse för Ge» säller i detta fall.
De borgerliga yrken, serdeles handtverkerierne, halva hittills i allmänhet varit mindre aktade än sig bordt, hvarpå såsom exempel må anföras, att en Gesäll, om han varit än så bra karl och kunnat för sig betala , likväl icke haft rättighet att begagna Gästgifvarskjuts.
Då man nu föregifver, att man söker bringa dessa näringar till en större fullkomlighet och högre lyftning, kan detta icke ske på det sätt, att man genom vidtagande författningar nedsätter dem, som närmast deruti skola ingå, i jemförelse med den ringare tjenstehjonsclassen, emedan ganska få utaf de så kallade bättre mans barn, på detta sätt, finna sig uppmuntrade att deruti Bil. t. Lag $. Allm.Besv. o.
Oec.Utsk. Vil.Njo 71.49 deruti ingå.
Det torde derföre göra tillfyllest, om uti Tjenstehjonsstadga!! finnes infördt, att för Handelsbetjenter , Gesäller och Handtverksiärlingar, gäller hvad redan för dera uti. serskilda Författningar stadgadt är, eller framdeles stadgadt blifver.
Härmed förenade sig Herrar Strehlenert, Mattson, Lundman och Löfvenius, Af Herr Mattson.*
Som jag icke allenast sjelf väckt frågan om Handelslärlingars :fällande under Legostadgan, på det nödiga band mätte läggas å dem , till beredande ai nödig controll både å deras moralitet och deras bildning i det yrke, de valt för framtida bergning, utan också finner, att HandJvarkeri-Lärlingar böra i enahanda ändamål vara samma Stadgas bestämmelser underkastade , så har jag emot Utskottens förslag i dessa delar icke något att erinra.
Hvad deremot förslaget beträfiar om Gontoirs- eller Handelsbetjentes och Bokhållares samt Gesällers ställande under ofvannämnde Stadga , får jag deremot mig reservera på den grund, att dessa måste anses hafva både i afseende på moralitet vunnit den stadga, och, i afseende på handteringen, upphunnit den färdighet, att deras beroende af husbondevälBih. till Bihi-St.
I8l8 och 1829, 7 Sami. * Afd, 7 sodra B.t. 6 -te H.t. $6 Bil. t. Lag s< 'ÅHm.Besv. o.Occ, Vtsk. Utl.'
N:o 7 i detj och således eB inskränkande af den frihet, som varit vander läroåren eif lofligt och uppmuntrande mål för deras sträfvande^ hvarken år lämpligt, nyttigt ejler behöflig!. Af Lard Pehrsson från Vesterås Län; Bå de förenade Utskotten frångått sitt i förra Betänkandet fattade beslut, angående flytiningstiden, fcan jag för min del icke in3 ..stämma i samma mening, utan får reservera mig deremot,' och anser den i Utskottens förra Betänkande Nso 5q, bestämda flyttningstid den 29 October, för min hemort mera lämplig och åberopar dervid de skäl^ Utskotten i förra Betänkandet framställt» S TÖCKHOLM, Ehnéns och Granbergs Tryckeri, 182$, j. Ailm.
Besil.- o. Öec.-TJtsk.
N:o 71, f N:o 72.
Ankom till Exp. Utsk. d, 21 Dec. 1829; Utlåtande„ i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 46 j rörande förslag till allmän stadga om Rikets Mätt > Mål och Vigt, samt till Förordning om hvad soni vid verkställigheten iakttagas hör.
Betänkande har från samtlige Riks-Slånden blifvit återremitteradt, på grund af flerfalldige derigenom framkallade yttranden.
Vid genomgåendet af dessa, hafva Utskotten funnit, att blott en ringa del af deri framställda anmärkningar egentligen träffar sjelfva Betänkandet, såsom väsendtligen endast inskränkt till granskning af det uppgjorda förslagets detailer och dess öfverensstämmelse med förra Ständers i detta hänseende underdånigst framburna önskningar; men att deremot de flesta Stånds-Ledamöter, som i ämnet yttrat sig, åter upptagit till pröfning och bedömande, huruvida den föreslagna förändringen är af behofvet påkallad, och om nyttan och värdet deraf så öfverväga de från dess antagande oskiljaktiga olägenheter, att delta bör önskas och bilt, till Jl.-St. Prot. 1828 ock 1829, 7 Sami. 2 Ajd-, 3 Band. 7:de Baft, t a Lag- s. Allm. Besv.- o. Oec.-Utsk.
N:o 72. tillstyrkas.
Denna piöfning har i allmänhet fört till det resultat, att man ansett det ifrågavarande förslaget helt och hållet böra förkastas, samt bristerna i nu gällande Författning, rörande Rikets Mått, Alål och Vigt, lämpligast kunna alhjelpas genom blotta afskaffandet af rymdemålets och vigtens närvarande mångfald.
Utskotten, som härigenom blifvit återförda till nära den punkt, hvarifrån iSaS års Ständer utgått, finna sig således nödsakade att å nyo företaga en undersökning, hvilken de ansett genom samma Ständers bemödanden och åtgärder vara fullkomligen afslutad.
Till följd häraf komma de anmärkningar, som äro af allmännare beskaffenhet och väsendtligen åsyfta ingen ting mindre än förslagets ogillande i allo, att i främsta rummet till besvarande upplagas; och sedan Utskotten derefter bedömt värdet af de förslag till partiela förbättringar i vår närvarande Måttförfattning, hvilka blifvit erbjudna såsom ersättning i den förkastade Stadgans ställe, skola slutligen de erinringar, som, med bifall till förslaget öfverhufvud, blifvit gjorda vid dess detailer, och Utskottens deråt lemnade handläggning, blifva föremål för deras ytterligare pröfning och utlåtande.
Till förekommande emedlertid af allt för stor vidlyftighet, anse Utskotten sig, ulan att äfventyra Ståndens ogillande, kun - 'Lag- s. Allm. Besv.- o. Oec.-Vtsh.
N:o 71. 3 na förbigå de många serskilda, Stånds-Ledamöters namn, som i ämnet yttrat sig, så snart icke alldeles enskilda åsigter fordra deras upprepande, samt i korthet sammanfatta alla de anföranden, sorn, fastän skiftande till formen, hafva samma innehåll och syftning, nemligen förslagets fullkomliga 0- gillande, helst de för sådant ändamål framställde skäl till större delen finnas upptagna i redan tryckta skrifter, såsom än i förra Riksdagens förhandlingar, än i en från Hedervärda Bondo-Slåndet vid återremissen bifogad och äfven inom Högvördige PresteSlåndet åberopad brochure, med titel: ”Några olägenheter, som inträffa vid antagandet af den föreslagna förändringen med Rikets Mått, Mål och Vigt,” samt slutligen och förnämligast i Herr af Forsells emot Betänkandet afgifna reservation, till öfverensstämmelse hvarmed de fleste enskilde yttranden hufvudsakligen upplösa sig.
Hvad alltså, för alt tillvägabringa det nya Mått-systemets förkastande, i allmänhet är vordet anfördt, låter, utan förbiseende af någon väsendtlig omständighet, hänföra sig under följande påståenden : ätt nemligen delta system med sitt vetenskapliga värde saknar hvad som egentligen skulle befrämja dess antagande, användbarhet i allmänna lifvet och dagliga rörelsen; att den deri upptagna decimalräkning väl kan vara lämplig 2 Lag- t. Ålim.
Besv,- c. Oec.-UtsK. Uti, N:o 72* för vetenskapsmannen och bokföraren, men icke passar för massan af nationen, som hvarken har tid eller tillfälle till dess lärande och helst räknar i hufvudet och pä fingrarne; att Frankrikes exempel, hvarest detta system med en ny sakernas ordning, då allt skulle omskapas, först infördes, och de Staters erfarenhet, som, i närmare beröring med Frankrike, nödgades för någon tid antaga dess nya inrättningar, men, liksom det, funnit sig lyckliga att få återvända till sina fordna bruk och alltså äfven till sina gamla Mått-författningar, borde tjena oss till varning och rättelse ; att de mångå nya målkärl, som erfordras, skulle ådraga landets invånare en dryg och onödig kostnad; att uträkningen af en viss varu-quantitets värde skall medföra besvär och svårighet, i synnerhet så länge decimalsystemet icke jemväl blifvit tillämpadt på myntet; att slutligen en så total förändring ingalunda är af behofvet påkallad, och alt den nya Stadgan, anbefalld till antagande, endast skulle föranleda till oreda, förvillelse och missnöje.
Utskotten hafva tagit alla dessa påståenden, med hvad mera, som, för att befästa deras giltighet, blifvit vidlyftigt anfördt, i noga öfvervägande; och beträffande först det nya systemets svårfattlighet för menige man och dess oanvändbarhet i allmänna lifyet, så hafva Utskotten derföre icke funnit ''Lag-s.
Allrfi. Besv.- •, Oec.-Utsl, Uti.
N:o 72. 5 något annat väsendtligt skäl åberopadt, än det man velat hemta ifrån decimalräkningens oförenlighet med den ringa grad af förståndsodling, som den stora mängden i allmänhet eger.
Klandret träffar alltså egentligen nyssnämnde räknesätt, hvaremot äfven vid förra Riksdagen gjordes den anmärkning, att det väl var passande för' vetenskapliga ealculer, men ingalunda lämpligt för de lägre folk-classernas begrepp och fattning.
Men denna anmärkning blef redan då fullkomligen vederlagd, och som Utskotten icke tilltro sig att bättre kunna upppskalta och försvara värdet af decirnalräkningens införande i ett Lands räkenskaper, än Kongl. Vetenskaps-Academien och förra Ständers Besvärs- och Oeconomie-Ulskott i sina Betänkanden, samt Herr Grefve Spens_, C. G.J: i dess sakrika vid denna Riksdag afgifna och serskildt tryckta Utlåtande i ämnet, redan gjort, så anse Utskotten vara tillräckligt, att på dessa lätt tillgängliga skrifter hänvisa.
De obestridliga fördelarne af detta räknesätt äro deri till en icke ringa del utvecklade, och Utskotten, som ej vilja trötta med ett nytt upprepande deraf, få endast för egen del tillägga uttrycket af den öfvertygelse, att decimalräkningen, just genom sina egna flerfalldiga fördelar, är lättfattlig och, med vexelundervisningens biträde, skall kunna meddelas allmogen lika luli - 6 Lag- s, 'Allm. Besv.- o. Oec.-TJtsh Uti.
N:o 72, komligt, som den mera bildade, samt med någon öfning blifva af den lättaste och mest pracliska tillämpning, emedan dess vigligaste operationer utan svårighet kunna verkställas i hufvudet.
För öfrigt, om ock något annat system eger åtskilliga förmoner framför det decimaiistiska, t. ex. det med 6 eller 3o, eller, som Herr Bråkenhjelm, P. R., föreslagit, med 48 till bas, så skall likväl det förra bibehålla ett afgjordt företräde, derföre att grunden dertill ligger djupt rolad i sjelfva språkbruket, i det sätt hvarpå man icke allenast i Svenskan, utan äfven i de flesta språk ordnar och benämner räknetalen I afseende på den återgång från det nya till gamla mått- och räknesystemet, sorn man påstår hafva egt rum i Frankrike, och i de Stater, som antagit dess nya måltreglering, borde det visserligen vara tillräckligt att åberopa de upplysningar, hvilka i detta hänseende blifvit meddelade uti Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottets vid sista Riksdag i ämnet afgifna Betänkande, hvaraf inhemtas, att denna återgång, som föranleddes af förhållanden, dem man hos oss icke har att befara, ingalunda varit så radical, som man föregifver, och att den nya regleringen, långt ifrån att såmedelst tillintetgöras, till större delen bibehållit sig.
Deci 111 al-för del ningens värde var redan, i hag- s. Allm, Besv.- o. Oec.-Utsh. Uti, N:o 72. 7 isynnerhet hvad myntet beträffar, så allmänt erkändt, att ett försök till dess afskaffande skulle aflupit utan ändamål* äfvensom införandet af de nya enheterne, hvilket förorsakat den svåraste brytningen, hade erfarit så ringa motstånd, att det icke behöfde åferkallas.
För att likväl häråt gifva mera visshet, anse Utskotten sig böra hänvisa till Dupins i Paris år 1826 utgifna Geometrie et Mecanicjue des slets et Metiers, som upplyser, att det nya mått- och räknesystemefc i flera hänseenden, äfven af de lägre folkelasserna, begagnas, och alt tillåtelsen att återvända till gamla Författningen alldeles icke utträngt den nya, utan att bägge äro bestående jemte hvarandra och ömsevis användas.
Samma författare uppräknar äfven flere Stater, som, sedan de, till följd af deras förhållande till Frankrike, antagit dess nya måttsystem, ännu bibehålla detsamma.
När nu härtill kommer, att detta system bade flera fel och brister, som icke vidlåda det löreslagna Svenska, att det infördes utan nödiga förberedelser, och påböds till allmänt antagande nästan öfveriladt, men icke dess mindre, och oaktadt sedermera medgifveu tillåtelse af en återgång, så rotfästat sig, att det ej kan utträngas, så synes Utskotten olämpligt att af Frankrikes erfarenhet hemta anledning till den nya stadgans förkastande. | Lag- s. Allm. Barv.- o. Oec.• tilsit.
N:o 7ii Vidkom mande den större kostnad, sorn anskaffandet af nja målkärl oell vigter kommer att medföra, så vilja Utskotten icke alldeles bestrida en sådan olägenhet; men Utskotten tro likväl, att, om förändringen, icke verkställes alltför skyndsamt, utan så småningom, ifrågaställde kostnad skall blifva föga kännbar.
Det är klart, att under en längre tid de gamla mått-exemplaren blifva antingen utnötta eller åtminstone så skadade/alt de icke mera äro att betrakta såsom fullt lagliga mått, I sådant fall måste alltid nya exemplar anskaffas, och det blir då naturligtvis likgiltigt, om de justeras efter gamla eller nya Författningens Härjemte torde få anmärkas, att den senare icke ovilkorligen påkallar anskaffande af nya målkärl och vigter.
Kannanhvilken i afseende på torrvarumått kan betraktas som ett nytt kärl, är visserligen såsom detta måls regulativa enhet nödvändig, men den lärer redan öfverallt finnas:
Måttet kan gerna umbäras, emedan, enskilde emellan, så små quantiteter, som dermed skulle uppmätas, ej lära tagas i den nogaste beräkning; och de nu brukliga Vigter, äfven med en ny fördelning, som förnämligast afser räknesättet, kunna utan svårighet fortfarande begagnas.
Att prisets uträkning för en viss varuquantitet, åtminstone till en början, skali blifva - Z,ag-s.
Allfri. Besv.- o. Oe*-Uttft.
Ni» 71. t) va besvärlig och bråksam, synes jemväl vara en anmärkning, sorn förtjenar afseende; roen äfven denria olägenhet hör så småningom, roed tillhjelp af Tabeller, kunna öfvervinnas.
Svårigheten, att från tunnans pris beräkna kannans och måttets, kan icke blifva större, an alt från detsamma beräkna priset lör kappen och serskilde bråk deraf; och den, som vant sig att räkna i hufvndet, finner på denna väg lika lätt priset för ett visst antal kannor, som för ett visst antal kappar.
Om för öfrigt, till följd af Utskottens yttrade öfvertygelse, deri de ännu vidhålla, att ingen ling skulle kraftigare Indraga till det nya Måttsystemets antagande, än myntets lifgifvande efter decimalfördelning, en sådan förändring möjligen kunde åstadkommas, så skulle all klagan i förrberörde hänseende af sig sjelf upphöra, och den sammanstämmeise, sorn Herr von Qvanten} C.j, velat finna emellan vårt Mått, Mål och Vigt samt mynträkning i 32-talet, och hvilken han befarar genom nya systemet skola gå förlorad, ännu säkrare och fullkomligare, fast på ett förändradt sätt, bibehållas.
Hvad slutligen beträffar den sisla anmärkningen af allmännare beskaffenhet, att en så total reform af vårt Måttsystem ingalunda är af behofvet påkallad, och att Bilt. till R.St. Prot. 1818 och 18*9, 7 Sami. 2 Atfd. a Baud.
Haft. a io Lag- s. Allm. Bss-».- o. Onc.-UtsA, Ucl. N:0 72. dess antagande skulle leda till oreda, förvillelse och missnöje, sä, efter förutgången erinran, att Mått, Mål och Vigt förblifva desamma som förut, att ingen ny enhet blifvit föreslagen, och att förändringen, långt ifrån att vara total, endast afser delniugssättet, torde Utskotten, i afseende på behofvet deraf, åter få hänvisa lill Kongl. VetenskapsAcademieu och förra Ständers Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotts redan åberopade Betänkanden.
Af dessa inhemtas, att man i 5o år beklagat sig Öfver den rådande oredan i vår Måltförfattning, härledande sig ifrån de flera slagen af mått för samma slags storhet, såsom a:ne olika längdemått, 4 slags olika tunnor och 8 olika vigtsorter.
ÄlTtsedan år 1789 har frågan om rättelse i detta förhållande utgjort ett föremål för Regerings och Ständers omsorger, och ändtligen slutade 1823 års
Ständer dessa långvariga förberedelser, medelst en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t, deri de anhöllo, att en ny stadga, till ordnande af detta ärende, mätte, i öfverensstämmelse med de af dem derföre uppgjorda grunder, utfärdas.
Vid ett sådant förhållande synes denna reform endast vara af behofvet allt för länge utan framgång påkallad; och för sin önskan, att en gång se den sverkliggjord, tro Utskotten sig icke behöfva anföra något vidare, än att 1:0 dessföiutan ingen garanti finnes för mål - Lag- s. Allm. Desv.- o- Oee.-Utsh.
Nio 72.
11 tens orubbliga bibehållande tili sin ursprungliga storlek, då ännu ingen Lag föreski ifvit, huru stor hvarje enbet precist måste vara, ej eller något sätt blifvit uppgifvet, hvarefter enheterna skulle kunna återställas till sin rätta storlek, i fall Likarne antingen genom någon vådlig händelse förlorades, eller på något sätt blefvo skadade, samt alt 2:0 denna förändring fullkomligen afhjelper den öfverklagade mångfallden af likartade mått, sorn hittills varit tillåtna.
I afseende på den oreda och det missnöje, som dess antagande skulle medföra, så inse Utskotten allt för väl de olägenheter, som måste åtfölja första brytningen; men om öfvergången verkställes med varsamhet, och så, att det nya systemet ej ovilkorligen fordrar det gamlas afskaffande, ulan bägge, så snart ej fråga är om Kronans räkenskaper, få tills vidare nyttjas jemte hvarandra, och det så länge, tills det nya blifvit tillräckligen kändt till sitt värde och företräde, för att uttränga det gamla; så vilja Ulskotten hoppas, att den befarade oredan och missnöjet skola alldeles uteblifva.
Serskildt bar Herr Friherre Wrangel,H., yrkat förslagets ogillande, på den grund, att det ej blifvit uppgjordt i fullkomlig öfverensstämmelse med Fransyska Mått-, Mål- och Vigt-Syslemet; men då införandet af detta System hos oss redan i Kongl. Vetenskaps - I?
Lttfr- s. Allin. Besv.- g. Oce.-Utth.
N:o 7a.
Aeedemiens
Betänkande på säkra och oemotsägliga skäl blifvit afstyrkt, så kunna Utsköitfu. vid livad Herr Friherren sålunda anfort, icke fästa något afseende.
Bland samtliga lörrberörde anmärkningar emot Stadgan i allmänhet, hafva Utskotten alltså icke funnit några af den vigt och Bevisning, alt de kunnat föranleda till ändring uti Utskottens öfvertygelse om dess värde och antaglighet, hvadan Utskotten anse sig böra tillstyrka, att förutnämnde anmärkningar icke må isda till det mål, sorn derigenom åsyftats, nemligen den nya stadgans fullkomliga ogillande, ulan att densamma må genom ytterligare underdånig
Skrifvelse till framtida verkställighet förorda3.