Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr, hvartill grundfonden, enligt Finans-kommiltéens af Utskottet understödda förslag, skulle komma att bestämmas, utgör samma belopp, som vid en föregående riksdag blifvit ifrågasatt att för ett dylikt ändamål anvisas, och dels att med det i § S förekommande ordet »kredit-inrättning» hvarken kan eller bör förstås annan inrättning, än sådan, som har till föremål att upp- och utlåna penningar mot hypothek i jordegendom, hemställa, att ofvanberörde §§ måtte vid deras nuvarande lydelse bibehållas sålunda: § 1 En allmän Hypotheks-bank skall inrättas i ändamål att för de inom riket bildade, i föreskrifven ordning stadfästade, Hypotheksföreningar ombesörja all den upplåning, som nödig blifver, för att åt dessa föreningar bereda medel till de på årlig afbetalning ställda Sammans.
Stats- och Banho-Utskottets Memorial M 40.
S lån, som af dem, enligt fastställda grunder, skola deras delegare tillhandahållas.
Denna Hypotheks-bank skall hafva sitt säte i Stockholm. § 2 Såsom delegare i allmänna Hypotheks-banken skall ingå hvarje Hypotheks-förening, som hädanefter inom riket hildas; så ock hvarje allaredan inom riket bildad Hypotheks-förening för al! den upplåning, föreningen hädanefter finner sitt ändamål påkalla, af sådan beskaffenhet som i § 1 sägs.
På delegare ankomme att bestämma den summa, för hvilken lian sig såsom delaktig i Hypotheks-banken vill teckna; dock må den ej få understiga En million R:dr R:mt. § 4.
Till grundfond för Allmänna Hypotheks-banken öfvorlemnar Statsverket genom dess Riksgälds-kontor uti obligationer, ouppsägbara å innehafvarens sida samt bärande lika stor ränta, som uti andra af Statsverket utgifna, inhemska obligationer högst förskrifves, ett värdebelopp stort Atta millioner Riksdaler R:mt; egande Hypotheks-banken öfver dem förfoga, efter som här nedan sägs.
Skulle andra inhemska obligationer, än dessa, ej komma att utfärdas af Statsverket, bestämmes räntan å dem till fem procent. §> 5.
Ifrån den dag denna Förordning blifvit offentligen kungjord, må ingen, vare sig nu befintlig eller framdeles tillkommande Hypotheks-förening, eller hvilken annan kredit-inrättning som helst, än allena den Allmänna Hypotheks-banken, utgifva tryckta eller graverade, till innehafvare!) ställda, pä viss årlig afbetalning eller på uppsägning lydande räntebärande obligationer, i hvilka för upplåningen säkerhet i jordegendom på landet utlofvas; härunder dock ej inbegripna obligationer til! det belopp, som nu befintliga Hypotheks-föreningar, till följd af allaredan afslutade, bindande, länekontrakt, äro förpligtade att mot inflytande lånemedel utfärda.
Stats- och Banko-Utshottcts Memorial M 40. § 6.
Denna § är återremitterad af Preste-, Borgare- och Bonde-Stånden med anmärkning, att en så omfattande och vigtig stats-anstalt som
Hypotheks-banken icke borde få träda i verket så snart blott en enda Hypotheks-förening anmält sig till inträde i Hypotheks-banken för den jemförelsevis obetydliga summan af en million R.dr; hvadan förhöjning i detta minimum yrkats; hvilken mening ock är vorden gillad af Ridderskapet och Adeln, som beslutat, att åt § 6 gifva följande lydelse: »Den allmänna Hypotheks-banken öppnar sin verksamhet så snart från en eller flere
Hypotheks-föreningar anmälan göres om inträde och det sammanlagda lånebeloppet, som sökes, minst uppgår till tio millioner R:dr.»
Ehuru det i § 6 intagna stadgande står i full öfverensstämmelse med den grundtanke, hvarpå hela förslaget hvilar, har Utskottet likväl, med afseende å de inom Riks-Stånden allmänt uttalade åsigter om angelägenheten att bestämma ett högre minimum för delaktighet i Hypotheks-banken, än det af Utskottet föreslagna, innan Bankens verksamhet skulle få vidtaga, ansett den minimi-summa, hvarom här är fråga, böra förhöjas till åtminstone fem millioner R:dr, samt får altså hemställa, att § 6 måtte komma att lyda på sätt som följer:
Den allmänna Hypotheks-banken öppnar sin verksamhet så snart från en eller flere Hypotheks-föreningar anmälan blifvit gjord om inträde och det sammanlagda beloppet, för hvilket delaktighet tecknats, uppgår till minst fem millioner R:dr R:mt.» § 7.
Hvad som vid behandlingen af denna äfvensom af § 9 inom Preste-Ståndet blifvit anmärkt och som förauledt bemälda Riks— Stånd att till Utskottet återremittera dessa båda <§§, rörer uteslutande frågan om åstadkommande af någon begränsning i Hypotheks-bankens upplåningsrätt; och öfver denna fråga, deri yrkanden jemväl inom de öfriga Riks-Stånden blifvit gjorda, kommer Utskottet vid g 10 här nedan att vidare sig yttra.
De anmärkningar åter, som specielt angå § 7, äro framställda inom Borgareoch Bonde-Stånden samt åsyfta att föreskriften i lista momentet ej må göras så ovilkorlig, som deri nu är föreslagen, utan på det sätt modifieras, att Hypotheks-banken endast i den mån, som allmänna penningeställningen finnes derför vara lämplig, bör i uppgifven ordning vidtaga åtgärder för låns upptagande; att, då den i 2:dra momentet utsatta grund för lånemedlens fördelande mellan flere samtidigt lånsökande
Hypotheks-föreningar kunde vid tillämpningen komma Sammans Stats- och Banko-TJtskotlcts Memorial M 40. 7 att leda till orättvisa, berörde grund borde borttagas och ersättas af någon annan mera lämplig; och att lån till Hypotheks-föreningarne måtte äfven i obligationer kunno utlemnas, när vederbörande dermed förklarade sig nöjde.
Enligt Utskottets tanke är den ifrågasatta modifikationen i ltsta momentet af § 7 ej af nöden, då det, i följd af den föreslagna cenlralisationen af upplåningar för Hypolheks-föreningarnes behof, måste ovilkorligen åligga Hypotheks-banken att uti det i nämnde moment uppgifna fall vidtaga åtgärder för låns anskaffaade, endast betalningsvilkoren dervid äro förenliga med de grunder, som för amorteringslåns utlemnande till Hypolheks-föreningarnes delegare gälla till efterrättelse och hvilka grunder förutsätta en så fördelaktig penningeställning, att upplåning mot 5 procent ränta kan ega rum.
Icke heller har Utskottet kunnat utfinna någon mera rättvis grund för lånemedlens fördelande mellan samtidigt lånsökande Hypotheks-föreningar, än den i 2:dra momentet föreslagna, eiler att fördelningen skall ske i förhållande till det af dem sökta lånebelopp; och hvad angår yrkandet att län till Hypotheks-föreningarne må kunna utgifvas icke blott i kontanta penningar, utan äfven i obligationer, tror Utskottet sig i det återremitterade utlåtandet redan hafva anfört tillräckligt talande skäl för sin i detta afseende anförda åsigt, och får till ytterligare stöd derför nu endast erinra, att då, enligt förslaget, Hypotheks-föreningarne hädanefter blott genom Hypotheks-bankens anlitande och medverkan skulle få sina lånebehof fyllda, så måste det ock vara fullkomligt i sin ordning att de lånetillgån gar, Hypotheks-banken bereder, må föreuingarne allenast i kontanta medel tillhandahållas.
' Utskottet hemställer således att § 7 måtte bibehållas vid sin, af Ridderskapet och Adeln redan godkända lydelse:
I den mån de särskilda Hypotheks-föreningar, hvilka såsom delegare uti Hypotheks-banken ingått, till erhållande af lån, ställda på viss årlig afbetalning, sig anmäla och erforderliga säkerhetshandlingar derför i beredskap hafva, skall Hypotheks-banken, så vida andra för ändamålet användbara medel icke för densamma öro att tillgå, om upptagande för de sökandes behof af sådana lån, mot räntebärande, till innehafvaren ställda, på viss årlig afbetalning lydande obligationer, vidtaga erforderliga åtgärder.
Hafva flera föreningar samtidigt sig om sådana lån anmält och kunna deras önskningar i detta afseende ej på en gång till fullo motsvaras, må de medel, Hypotheks-banken genom upplåning eller annorledes sig för sådant ändamål beredt, mellan de lånsökande föreningarne, i förhållande till det af dem sökta lånebelopp, fördelas. 8 Sammans.
Stals- och Banko-Utskottets Memorial M 40.
Ej må lån till föreningarne annorledes, än i kontanta penningar, utlemnas. §§ 8, 9 och 10.
I afseende å § 8 är inom Borgare-Ståndet föreslaget, att Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande, som öfvervakade Privat-bankernes grundfonds-hypotheker, äfven borde granska de säkerhetshandlingar, som Hypotheks-föreningarne för sökta och erhållna lån aflemnade; men då detta af blott en ledamot väckta förslag synes icke hafva inom bemälde Riks-Stånd vunnit understöd samt § blifvit af så väl Ridderskapet och Adeln som Preste-Ståndet godkänd och af Bonde-Ståndet lemnad utan anmärkning, torde någon ändring i § 8 icke böra vidtagas.
Likaledes anser
Utskottet den af en annan ledamot af Borgare-Ståndet vid § 9 gjorda framställning, att de vilkor, hvarunder amorteringslån finge af Hypotheksbanken upptagas, måtte i denna § bestämdt utsättas, icke böra till någon åtgärd föranleda, då § redan innehåller, att dessa vilkor skola vara förenliga med de grunder, som för låns utgifvande till Hypotheks-föreningarnes delegare äro till efterrättelse fastställda, samt berörde grunder finnas intagna i den angående
Hypotheksföreningars bildande och framtida verksamhet föreslagna särskilda förordning, der de ock hafva sin rätta plats; och enär § 9 blifvit af Ridderskapet och Adeln godkänd samt af Preste-Ståndet, såsom förut är nämndt, återremitterad endast med afseende å frågan om begränsande af Hypotheks-bankens rätt att verkställa upplåningar, lärer samma §, emot hvilken någon anmärkning icke heller inom Bonde-Ståndet förekommit, böra oförändrad bibehållas. § 10 åter har af samtelige Riks-Stånden blifvit återremitterad i följd af anmärkningar, innefattande hufvudsakligen: att den lör Hypotheks-banken här ifrågasatta rätt att, då gynsamma förhållanden dertill föranleda och behof af upplåning för Hypotheks-förenings räkning kan förutses, upplåna penningar mot obligationer, som på inlösen efter uppsägning lyda, äfven i fall ansökning om lån från deiegande Hypotheks-förening för tillfället ej ingått, syntes vara destomera betänklig, som dylika låne-operationer ej utgjorde föremål för Hypotheks-bankens bestämmelse; att genom detta stadgande, jemfördt med föreskriften i g 16, som innefattade tillåtelse för Hypotheks-banken att på kortare tid utlåna penningar mot hvarjehanda slags säkerheter, ifrågavarande
Inrättning icke skulle blifva hvad som med densamma är vordet afsedt, eller en medlare emellan kapitalister och Hypotheks-föreningarne, utan en verklig
Låne-bank och sålunda kunna blifva blottställd för samma äfventyr, hvarför nuvarande Hypotheks-föreningar varit i så hög grad utsatta; Sammans.
Stats- och Banko-Utskottets Memorial Jri 40. 9 att om gynsamma förhållanden vore för handen att för Hypotheks-föreningars behof upptaga lån, syntes rätta sättet just vara att verkställa sådan upplåning mot obligationer, ställda på amortering; och att derest likväl rättighet att upplåna penningar äfven mot obligationer, lydande på uppsägning, skulle Hypotheks-banken tillerkännas, syntes närmare bestämmelser, än § 10 innehölie, erfordras derom, att säkerheten jemväl för dylika lån borde bestå af jord-hypothek, samt i sådant fall, till förebyggande i möjligaste måtto af att
Hypotheks-banken må komma att bedrifva en sådan lånerörelse, som föranledt så rättvist klander mot Hypotheks-föreningarne, det åtminstone böra stadgas, att lån mot återbetalning på viss bestämd tid eller efter uppsägning må af Hypotheks-banken endast i det fall upptagas, att tillfälliga trängande behof dertill föranleda och böra, sedan dessa behof upphört, så fort ske kan åter inlösas.
Under öfverläggningarne i detta ämne äro derjemte inom Riks-Stånden farhågor yttrade för den ökade utländska skuldsättning, Hypotheks-banken antagligen komme att förmedelst sina låne-operationer ådraga landet, samt för de olägenheter, som för allmänna pertningerörelsen kunde befaras uppstå genom allt för stora utländska kapitalers indragning, hvadan åtskilliga Ledamöter ansett det vara nödigt, att ett maximum för Hypotheks-bankens upplåningsrätt bestämdes, hvilket maximum blifvit föreslaget inom Ridderskapet och Adeln till 40 millioner och inom Borgare-Ståndet till 20 millioner R:dr, så vida ej Kongl. Maj:t och Rikets Ständer till ökad upplåning lemnade bifall; hvarförutan inom sistnämnda Riks-Stånd erinrats, att någon viss oktroj-tid för Hypotheks-banken borde utsättas, att gälla väl icke för Bankens tillvaro och återbetalningen af de kontraherade lånen, men för Bankens verksamhet och befogenhet att upptaga nya lån, samt att i sådant afseende kunde stadgas, att Hypotheks-banken icke utan Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers medgifvande skulle ega att verkställa någon ny upplåning, sedan 40 år förflutit från den dag, då Hypotheks-bankens reglemente blifvit af Kongl. Majit i nåder faslstäldt.
Med anledning af de emot § 10 riktade anmärkningar anser Utskottet sig böra lästa uppmärksamhet derå, att det, med afseende å Hypotheks-bankens kredit, skulle vara mindre välberäknadt att såsom ovilkorlig grundsats föreskrifva, att Hypotheks-banken vid sina upplåningar, ehvad summan vore mindre eller större, alltid borde iakttaga en viss, uteslutande operations-form.
Lån, stälda pä amortering, kunna vid tillfälliga behof i allmänhet icke under fördelaktiga vilkor betingas.
Sådana behof kunna för Hypotheks-banken uppstå hufvudsakligen i den händelse, att Hypotheks-förening hos Banken anmält sig att erhålla lån till så lågt belopp, att detsamma, under för hand varande penningeställning, icke lämpligen kan i amorteringsväg upptagas.
Utur denna synpunkt lärer det vara af stor vigt, alt
Hypotheks-banken berättigas att göra upplåning mot obligationer, lydande på uppsägning; och vid betraktande af de mångå och noggranna kontroller, Hypotheks- bankens Bih. till It.
Brot. 1S5U & 1860. 4 Sami. 2 A/d. 20 Iluft. 2 JO Sammans.
Stats- och Banko-Ulskollets Memorial M 40. förvaltning skulle från det allmännas sida blifva underkastad, synes något missbruk af detta upplåningssätt icke rimligen kunna eller böra befaras.
Emellertid är det angeläget att, äfven vid upplåning af ifrågavarande beskaffenhet, noggrannt tillses, att full säkerhet i jord-hypothek förefinnes, och att enahanda lånevilkor i öfrigt iakttagas, som skola gälla till efterrättelse vid amorteringslåns uppgörande; hvarjemte och för att ytterligare utmärka, att meningen icke är, att uppsägningslån böra få blifva af stående natur, Utskottet ansett sig böra föreslå, att sådant lån, om det ej redan förut blifvit inlöst, skall återgäldas med det amorteringslån, som näst derefter uppgöres, så att i detsamma det redan tagna uppsägbara lånet alltid inberäknas.
I öfverensstämmelse med dessa åsigter har Utskottet uppgjort det förslag, sorn, motsvarande § 10, här nedan igenfinnes under § 9, dit. förslaget, i anseende lill nödig befunnen förändring i §§:s nummerföljd, blifvit förflyttadt.
Den begränsning åter i upplåningens belopp, som af åtskilliga talare påyrkats, finnér Utskottet vara oförenlig med den Hypotheks-banken, enligt förslaget, åliggande pligt och bestämmelse, att ombesörja de för Hypotheks-föreningarnes behof erforderliga upplåningar.
I den mån antingen flere nya Hypotheks-föreningar bildas, eller de redan befintliga utvidga sitt område, eller framstegen i jordbrukets bedrifvande mana till efterföljd och hos dess idkare väcka ny lust och håg att genom förbättrade metoder öka afkastningen, i samma mån framkallas äfven nya anledningar till upplåning; och när omtänksamheten kommit till full insigt af de fördelar, ouppsägbara, amortabla, lån erbjuda framför den uppsägbara, intecknade skuld, som nu trycker jordbruket, kommer äfven detta förhållande att ytterligare föranleda till upptagande af amortabla lån Om, vid sådana förhållanden, en bestämd sifferbegränsning för Hypotheks-bankens upplåningsrätt vore utsatt, under det att jord-hy— potheks-belåningen på amortering endast finge af Hypotheks-banken ombesörjas, så ligger det för öppen dag, att sådana bestämningar icke skulle kunna med rättvisa och klokhet förenas, åtminstone ej på annat sätt, än genom att fastställa upplåningsbeloppets maximum så högt, att det till det mesta komme att förlora sin åsyftade betydelse.
Utsattes det till en låg siffra, kunde lätteligen hända, att det, efter några år, visade sig vara alltför otillräckligt, och i sådant fall skulle alla de jordegare, som ville söka amorteringslån, sedan det tillåtna maximum blifvit uttömdt, finna sig ute slutna från en förmån, sora andra tidigare sökande fått tillgodonjuta; och om då, eller hvarje gång ett sådant förhållande framträdde, det, i anseende till sjelfva det för landet så högst vigtiga jordbruks-intressets egen skull, befunnes oeftergifligt att medgifva nya upplåningsbelopp, så skulle så beskaffade, tid efter annan upprepade, bestämmelser i sjelfva verket dock reduceras till samma effekt, som om ingen sådan begränsning blifvit gjord.
Det förtjenar ock att härvid särskildt erinra, att för det närvarande, under det
Hypotheks-föreningarne i afseende å sin förvaltning snart sagdt icke äro underkastade någon offentlig kontroll, en sådan begränsning, som här blifvit satt i fråga Sammans.
Stats- och Banko-Utskottets Memorial M 40.
11 från det allmänna statsintressets synpunkt ej existerar; och hvad en eller annan Hypotheks-förening inom sig ville derom fastställa, skulle, jemlikt § 2 i förordningen för Allmänna Hypotheks-banken, hädanefter lika väl som hittills stå den öppet.
Den begränsning af upplåningen, sorn i detta hänseende är sakenlig och naturlig, ligger redan uti de bestämmelser angående vilkoren för rättigheten att göra upplåningar, dem ej mindre förslaget om Hypotheks-banken, än det om grunderna för Hypotheks-föreningars bildande upptaga; och då härtill kommer den stränga, offentliga kontroll, Hypotheks-bankens förvaltning skulle underkastas, och hvari ombud ej mindre på Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers, än på föreningarnes vägnar, komme att taga del, torde något vidare härvid ej vara att tillägga, så vida man ej vili förbise de vigtiga skäl, hvilka tala för den föreslagna centralisationens nödvändighet.
Den fortlöpande amorteringen minskar ock dessutom årligen de upplånta summornas belopp, och äfven i anseende härtill blefve utsättandet af ett upplåningsmaximum för viss tid en ganska sväfvande bestämning.
Hvad angår anmärkningen om de olägenheter för den allmänna penningställningen inom landet, som alltför stora utländska kapitalers indragning skulle medföra, erkänner Utskottet sig icke kunna med säkerhet inse, hvaruti dessa olägenheter skulle yttra sig.
Att under den tid, då de upplånta summorna genom vexlar indragas, så vida denna indragningsform begagnas, någon inverkan till nedsättning af de på exporthandel grundade vexlar vore tänkbar, må erkännas.
Men att ett upplåningsmaximum af 20 millioner, som samma anmärkare föreslagit, deruti skulle ega ett tillräckligt motiv, torde väl icke kunna medgifvas.
Det är för det första ej på en gång, som hela maximibeloppet, efter all rimlig anledning, komme att upplånas.
Upplåningarne skulle utan tvifvel blifva fördelade på flere år.
De summor åter, som på en gång upplånades, skulle likväl ej på en gång ställas till låntagarens disposition.
Äfven här pläga, efter all erfarenhet, inbetalningarne göras delvis och efter vissa tidsintervaller; och den inverkan på vexelkursen, som af allt delta antages blifva en följd, skulle alltså i båda fallen blifva högst ringa, om någon.
Men om den ock blefve större, än som kan förutses, så anser dock Utskottet detta exportörens jemförelsevis obetydliga intresse icke kunna utgöra tillräcklig grund för att, i bredd med jordbrukets för hela landet och äfven för sjelfva exporthandeln vida vigtigare intressen, införa en bestämning, som skulle stå i strid med förslagets hufvudprinciper; och om meningen med anmärkningen varit att antyda, att de stora upplåningssummorna skulle bidraga till nedsättning af det cirkulerande penningkapitalets eget pris, så torde en så beskaffad fruktan äfven förskingras, om man betänker, att dessa upplåningssummor, fördelade på många olika händer och med gifven bestämmelse att placeras i sjelfva jordnäringen, derigenom också förlora den inverkan på penningpriset, som de, koncentrerade på få händer och sökande utvägar till placering, möjligen i någon mån hade kunnat utöfva. 12 Sammans.
BIHANG TILL SAMTLIGA RIKS-STÅNDENS PROTOKOLL VID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM ÅREN 1865 OCH 1866. —
FÖRSTA BANDET. Stats-Utskottets Memorial N.-o 1. 1 i!'
:o 1.
Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Nov. 1865. kl. 6 e. m.
Memorial. „ / Stats-Utskottet, som denna dag fått emottaga Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, har, enär, jemlikt 27 § i Riksdags-ordningen, riksdagens början räknas från den dag högstberörda nådiga Proposition aflemnas, skolat sådant i nämnda afseende anmäla; och varder ett tryckt exemplar af samma nådiga Proposition med tillhörande bilagor härjemte hvarje Riks-Stånd tillstäldt.
På Ridderskapet och Adelns ledamöters v&gnar:
På Preste-Ståndets ledamöters vägnar: Arvid Fr.
På Borgare-Ståndets ledamöters vägnar:
På Bonde-Ståndets ledamöters vägnar: L. J. Hierta.
A. Erikson. M. Nordlindh.
Bih. till ii.
Brot. 1805 é 1866. 4 Sami. 1 Afd. 1 Haft. 1 Stats-Utskottets Memorial N:o 2.
Hk so 2.
Ank. till Exp. Utak. dan 2 Nov. 1865, kl. 6 e. tu.
Memorial, angående tillökning af Utskottets tjenstemannapersonal.
I anseende till mängden och beskaffenheten af de till Stats-Utskottets handläggning hörande göromål, såsom omfattande både Statsverkets och Riksgäldskontcrets ärenden, har, vid föregångne riksdagar, detta Utskott, utöfver den i Riksdagsordningens 24 § bestämda tjenstemannapersonal, nemligen en Sekreterare och lör hvarje afdelning en Kanslist, haft af nöden och fått begagna en särskild Sekreterare till biträde vid de Riksgäldsverket rörande frågor, en Kamererare för räkenskapsgöromålen i afseende på statsregleringens olika delar, samt en tillökad kanslibetjening; och då göromålen inom Utskottet sannolikt äfven under innevarande riksdag blifva många och magtpåliggande, får Utskottet, med stöd af hvad nyss åberopade § vidare innehåller, till Rikets Ständer hemställa, det Utskottet må tillåtas att, för ärendenas behöriga _ ock skyndsamma behandling, ytterligare antaga, i mån af behof, en Sekreterare för Riksgälds-afdelningen, en Kamererare och två Notarier.
Stockholm den 1 November 1865. Siats-Utskottets Memorial N:o 3. 3 Sfs© 3.
Ank. till Exp.-Utsk. don 16 Nov. 1865, kl. 12 nvdd.
Memorial, med den till Rikets nu församlade Ständer af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret afgifna Berättelse.
(Riksg.-Afd.)
Stats-Utskottet, som fått emottaga den af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, enligt 250 § af det för nämnde Verk gällande reglemente, afgifna berättelse om Riksgälds-kontorets ställning och förvaltning sedan början af sistförflutne riksdag, har, i likhet med hvad under föregående riksdagar iakttagits, skolat samma berättelse till Rikets Ständers kännedom härmed öfverlemna; kommande Utskottet att framdeles under riksdagens lopp afgifva sitt utlåtande om Riksgälds-kontorets styrelse och förvaltning under den tid berättelsen omfattar.
Berättelse lil!
Rikets Högloflig» Ständer, angående Riksgälds-kontorets ställning och förvaltning sedan början af 1862 och 1883 års riksdag.
Utom de i 250 § af Riksgälds-kontorets reglemente föreskrifna berättelserna till Rikets Ständers numera årligen sammanträdande Revisorer, åligger det enligt samma § Fullmägtige att vid riksdagens början afgifva till Rikets Höglofliga Ständer en fullständig berättelse om Riksgälds-kontorets ställning och förvaltning under hela den tid, som förflutit sedan Fullmägtiges berättelse till Rikets vid näst föregående riksdag församlade Ständer afgafs.
Då den sålunda till sin omfattning angifna framställning angående Riksgäldskontorets rörelse och tillstånd, som Rikets Ständer förklarat sig vid nu började riksmöte vilja från Fullmägtige mottaga, torde böra utgöra en fortsättning al förut aflemnade enahanda redovisningar för detta Kontors verksamhet och förhållandet mellan dess skulder och tillgångar, hafva Fullmägtige ansett sig i den berättelse, Fullmägtige få härnedan vördsamt afgifva, böra bibehålla samma efter ordningsföljden 4 Stats-Utskottets Memorial N:0 3. af stadgandena i Kontorets reglemente lämpade, uppställning, som varit antagen för alla under sednare tider rörande Riksgälds-kontoret afgifna riksdagsberättelser, Riksgälds-kontorets skulder.
(Reglementets 2—28 §§.)