Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sjöförklaring å utrikes ort skall författas på svenska språket, der så skekan, samt af fartygets befälhafvare under edelig 'förpligtelse undertecknas och, om svensk konsul finnes å den ort, der sjöförklaringen afgifves, inför denne erkännas, hvarom bevis bör af konsuln ä sjöförklaringen tecknas. § 40.
Befälhafvaren vare ansvarig derför att sådan skada ä fartyget, som med vanlig omsorg kan upptäckas, varder iståndsult före dess afgång ifrån hamn samt alt det är forsed t med tillräcklig besättning, proviant, vatten och behöriga skeppshandlingar.
Honom åligger ock tillsyn att ej större last intages än hvad fartyget, utom dess egna, för resan behöfliga förnödenheter, kan beqvämligen rymma och bära, äfvensom att gods. som inlastas, varder behörigen slufvadt.
11 § 4* 1 den ort, der fartygets angelägenheter af rederiet sjelft besörjas, ege befälhafvare!) ej rätt att, utan särskild fullmakt, ingå rederiet förbindande aftal, med undanlag af besättningens förhyrande.
Kommer å den ort, der fartygets angelägenheten ef rederiet sjelft icke besörjas, befälhafvaren i behof af penningar för fartygets räkning, ege han att, sedan behofvet blifvit, genom besigtning eller genom konsuls eller, der sådan ej finnes, genom annan myndighets intyg, styrkt, erforderliga medel upplåna, jemväl på bodmeri, om sä behöfves, eller ock, i yttersta nödfall, af laddningen sölja så mycket, som till nödens afhjelpande erfordras.
Rederiet vare, när behofvet, såsom nu sagdt är, blifvit styrkt, förbundet att, i enlighet med § 45, de anskaffade medlen gaida, änskönt de icke blifvit för det uppgifna ändamålet använda, eller befälhafvare!) annorledes haft penningar till sitt förfogande.
Försålda andelar af laddningen ersättas efter de priser, som å dylika varor i bestämmelseorten galla, när fartyget dit anländer, eller, om delta icke sker, kunnat efter resans vanliga förlopp dit anlända; dock med afdrag af tull och landningskostnader. § 43.
För fullgörande af de aftal, befälhafvare i sin befattning med annan ingår, svare redarne, så långt fartyget med dess tillhörigheter och frakten räcker.
Har rederiet gjort annan inskränkning, än som i §§ 41 och 42 sägs, i befälhafvares rättighet alt förbindelser å rederiets vägnar ingå, må sådan inskränkning emot tredje man ej åberopas i annat fall, än då denne icke varit i god tro § 43.
Om efter anträdd resa befälhafvaren erhåller underrättelse atti fartyg eller laddning eiler bådadera blifvit genom utbrott af krig ofria eller att bestämmelseorten blifvit genom blokad stängd, ställe han sig till efterrättelse hvad rederiet föreskrifvit, eller vid fartygets befraktning öfverenskommet är.
Finues ej föreskrift 12 eller öfverenskommelse, söke då befälhafvaren antingen att inlöpa i närmaste svenska eller neutrala hamn och der inhemta föreskrift af rederiet, dess ombud eller svensk konsul, eller att under konvov fullfölja resan till bestämmelseorten § 46.
Går fartyg under konvoy; vare då befälhafvare skyldig att, så länge han begagnar detta skydd, ställa sig konvoy-chefens föreskrifter till noggrann efterrättelse. § 47.
Befälhafvare ege ej att försälja fartyget i annat fall, än att det, genom offentlig myndighets beslut, blifvit för k larad t odugligt, ej heller något af laddningen, utom i de fall, §§ 42 och 179 omförmäla. § 48.
Då resa slutad är, skall befälhafvaren inom en månad från lossningens slut till rederiet afgifva redogörelse för hela resan.
Klandras ej den redogörelse genom stämning inom tre månader från delfåendet, håfve redare sin tid till klander försutit. § 49.
För den skada, som genom befälhafvarens eller besättningens fel eller försummelse i Rensten annan tillskyndas kan, ansvare redarne med fartyg och frakt, och söke sitt åter af den, som skadan vållat. § so. Hvad i §§ 36, 37, 58, 59, 60, 62, 64, 65 och 66 för besättningen stadgadt är, gälle ock för befälhafvaren.
Om Besättningen.
§ St Besättningen är förpligtad att inom två dygn efter påmönstringen inställa sig till tjenstgöring ombord å fartyget, Från och med den dag, förhyrd sjöman kommit ombord och till dess afmönstring skett, löper hans hyra. 13 § 52.
Underlåter någon af besättningen att infinna sig om skeppsbord, eller går han derifrån utan tillåtelse af befiilhafvaren, ege denne rätt att till hans inställande i tjensten anlita vederbörlig myndighet.
De kostnader, som häraf uppstå, afdragas på den felandes hvra. § 53.
Hvar och en af besättningen åligger att, i tjensten, ställa sig till noggrann efterrättelse hvad af fartygets befäl anbefaidt varder, samt både i hamn och till sjöss på det sorgfälligaste vårda fartyg och gods, vare sig natt eller dag, sockne- eller helgedag, vid äfventyr att ersätta den skada, som genom fel eller försummelse re deriet eller annan tillskyndas. § 54.
Till styrmannens befattning hörer alt hålla vård och tillsyn öfver fartyg och gods.
Han före, vid lastning och lossning, anteckning öfver godset, samt ansvare i öfrigt befälbafvaren för allt det han emottager och för godsets hehöriga stufning.
I befälhafvarens frånvaro eller vid hans förfall träder styrmannen i hans ställe, dock så att ärender af vigt, som utan skada kunna uppskjutas, öfverlemnas till befälhafvarens afgörande.
Aflider befälbafvaren eller öfvergifver han fartyget; tage styrmannen befälet och fortfare dermed tili dess, enligt <§ 26, ny befälhafvare tillsättes. § 55.
Hvar och en af besättningen är, med de undantag, § 70 innehåller, förpligtad att följa fartyget till den svenska hamn, der lossning slutar.
Ändras, när fartyget är till utlandet bestämdt, resan till annan utländsk ort än i förbyringskontraktet är uppgifven, elier kommer fartyget, efter denua resas fullbordande, att gå vidare till utländska hamnar, vare den förhyrde ändock förpligtad att åifölja fartyget, såsom sagdt är.
Är i dessa fall hyran bestämd för månad, beräknas den efter den tid, han å fartyget tjenstgö ; är den bestämd för resa, beräknas den för tiden, som löper efter den i förbyringskontraktet omtalade resans fullbordande, enligt den i för hy— ringsorten gångbara månadshyra för resor till samma hamnar; dock att den ej må beräknas lägre, än den hyra, kontraktet innehåller.
Denna förhöjning bestämmes af domstolen eller, i utlandet, af svenske konsuln. § 56.
Inställes resan till följd af krig, embargo, blokad, ut- eller införselförbud, is eller skada, som drabbat fartyget och gjort det till resan odugligt, erhåller be - 14 sättningen hyra för den tid, den å fartyget tjenslgjorl.
Är den förhyrd för resa, bestämmes hyrans belopp af konsuln, eller, i svensk hamn, af domstolen, efter jemförelse med de i förhyringsorten gångbira mfinadshyrar för samma resa å samma tid.
Är någon del af hyran utbetalad i förskott, ingår detta i ofvannämnda ersättningar.
Ofverskjuter förskottets belopp ersättningens, utgår ingen ersättning, men besättningen behåller hvad den uppburit. § 57.
Inställes resan af annan orsak och sker det innan fartyget afgått från den hamn, der besättningen blifvit förhyrd, tillkommer den besättning, som är förhyrd för resa, tredjedelen af hyran, och den, som är förhyrd för månad, hyra för så lång tid, den varit i rederiets tjenst och dessutom en månads hyra för brutet kontrakt; sker det sedan fartyget afgått från 'förhyringsorten, erhåller den besättning, som är förhyrd för resa, hela hyran, och den, sorn är förhyrd för månad, utom hvad redan är förtjent, hyra för fyra månader, då resan inställes i hamn bortom Kap Horn eller Goda Hoppsudden, för tre månader, vid inställelse af resan 1 närmare hamn utom Europa, för två månader om resa inställes i Europa pä andra sidan Kanalen, och för en månad om det sker i Nordsjön eller Östersjön eller eljest i svensk hamn.
Är någon del af hyran utbetalad i förskott, vare lag som i § 56 morn. 2 sägs. § 58.
Uppehälles fartyget i afgångshamn eller under resa, ege den besättning, som är förhyrd för resa, att, under uppehållet, erhålla gångbar månadshyra och för den, som är förhyrd för månad, löper hyran fortfarande.
Befälhafvaren vare dock be rättigad att, der uppehållet härleder sig frän krig, embargo, hlok ad, ut- eller införselförbud, is elter skada, som drabbat fartyget, efter samråd med rederiets ombud eller svensk konsul, besättningen afskeda, i hvilket fall den uppbär byra endast till och med den dag, tjenstgöringen upphör. § 59.
Går fartyg i sjönöd förloradt, eller uppbringas och prisdömes det, eller för klaras det ej värdt att iståndsättas, utbetalas till den besättning, som är förhyrd för månad, betingad hyra till och med den dag, tjenstgöringen ombord upphörde, lill den, som är förhyrd för resa, halfva hyran, om resan inställdes på bortvägen, men bela hyran, om den inställdes på hemvägen.
Visar någon försumlighet eller motvilja vid olyckstillfället eller Vid bergningen, vare han förlustig innestående hyra, tiil en de! eller hell och hållet, allt ef er omständigheterna. 15 § 60.
I de fall <§<§ 56, 57, 58 och 59 omförmäla, är rederiet förbundet att bekosta svenskt sjöfolks underhåll och resa till förhyringsorten, der ej tjenst å annat, till Sverige bestämdt, fartyg erhållas kan, då det åligger rederiet att bekosta sjöfolkets resa från detta fartygs bestämmelseort och till förhyringsorten.
Ej vare dock någon af besättningen skyldig att å annat fartyg emottaga tjenst i annan egenskap eller på andra vill or, än de, under hvilka han blifvit förhyrd.
Å svenska fartyg skall, till sådant antal och emot sådan betalning, som af Konungen bestämmes, einottagas sjöfolk, hvars hemsändande det åligger konsulerna alt besörja.
Samma förbindelse ege ock rum i anseende till norskt sjöfolk, så änge en motsvarande bestämmelse är i Norge gällande. § 61.
Då tjenstgöring börjar, ege sjöman rätt att i förskott bekomma, der han månadsvis förhyrd är, en månads hyra eller, om han är förhyrd för resa, fjerde— deltn af hyran.
På deri ort, der lasten till större delen eller heil och hållet lossas, njute sjöman lika belopp af sin hyra, såvida det är förtjent. § 62.
Ej må någon af besättningen, som å segellärdigt fartyg i tjenst ar, för gäld bysättas, ej heller hvad han till beklädnad eller tjenstens behof ombord fört i mät gå.
Har han eljest egendom ombord, som utan uppskof af fartygets resa åtkom mas kan; den må lill gäldens betalning användas. § 63.
Utan befäihafvarens tillstånd må ej någon af besättningen för egen eller andras räkning laga ombord varor.
Sker det, beläte den felande den högsta frakt, som i afseglingsorten erlägges för dylika varor å sådan resa, som den fartyget företaga ska I. § 64.
Sjöman, som i rederiets tjenst blifver sjuk eller skadad, kan från tjensten skiljas, men eger rött alt, på rederiets bekostnad, erhålla läkarevård och underhåll, likväl, om sjukdomen eller skadan inträffat före afresan, eller han ej är återställd vid fartygets återkomst till svensk hamn, ej längre än fyra veckor, räknade i förra fallet Irån sjukdomens början och i det sednare från fartygets ankomst.
Inträffar sjukdomen eller skadan under resan, och kan sjömannen ej förblifva ombord, öfverlerone befälhafvaren honom till konsuln, eller, der ej konsul finnes, till annan på - 16 litlig persons omvårdnad.
Har sjuk sjöman blifvit qvarlemnad å utrikes ort, utgöras kostnaderna för hans vård af rederiet, der de ej af sjömannen kunna bestridas.
Kostnaderna för hans hemförskaffniDg gäldas af rederiet. § 65.
Är sjukdomen eller skadan ådragen genom eget groft vållande eller derigenom att sjömannen utau tillstånd lemnat fartyget, är befälhafvaren väl förbunden att, om så behöfves, draga försorg om hans skötsel och vård, men kostnaden derför afkortas å hans innestående hyra.
Ofverstiger kostnaden hans fordran hos rederiet, är detsamma ej förbundet att något derutöfver för sjömannen utgifva. § 66.
Dör sjöman i rederiets tjenst, ege hans arfvingar rätt att hyran intill dödsdagen, efter afdrag af begrafningskostnad, bekomma. § 67.
Blifver besättning genom dödsfall, rymning eller andra orsaker förminskad, men fullgöres af de qvarblifne fartygets tjenst ändock ordentligen, då skall, för den tid sådan trägnare tjenstgöring fortfar, emellan desse de afgångnes hyra fördelas. § 68.
Är någon af besättningen begifven på starka drycker, trätosam, olydig, oaktsam om elden, eller annorledes i tjonsten oskicklig, vårdslös och försumlig, och låter han ej af befälhafvarens förmaningar och varningar sig rätta; håfve befälhafvaren makt att, om den felaktige är under aderton år, tilldela honom måttlig aga, och, der han äldre är, genom arrest eller degradering på viss tid med åtföljande nedsättning af hyran, verka till hans förbättring.
Bättrar han sig ändock ej, må befälhafvaren till honom utbetala hans förtjenta hyra och honom ur tjensten entlediga.
Denna sin rätt att bestraffa ege befälhafvare, som är skyldig föra dagbok, ej att utöfva förr, äu han i skeppsdagboken antecknat de omständigheter, som bestraffningen föranledt, och sannfärdigheten deraf, sedan berättelsen blifvit för den brottslige och den öfriga besättningen uppläst, är vorden styrkt genom underskrift af två bland besättningen. § 69. 17 § 69.
SkUj«r befälhafvare sjöman utan giltig anledning frän tjenstcn, vare befälhafvaren skyldig att till honom utbetala der ersättning, som, enligt §§ 56, 57 och 60, äfiggcr redare att gälda.
Befälhafvare ege oj för denna ersättning något anspråk emot rederiet. § 70.
Hvar och en af besättningen vare berättigad att tjensten uppsäga: 1. när ett krig uppstår, hvarigenom, till följd af fartygets eller laddningens beskaffenhet eller resans riktning, uppbringniug kan befaras; 2. när befälhafvare ombytes; 3. när resan förändras; 4. när sjöman får sjelf fartyg att föra, eller kan få plats som styrman, eller träder i gifte; 5. när befalhafvarcn misshandlar honom genom våldsamt bemötande eller genom undanhållande af den kost, hvartill han är berättigad; 6. när han, efter sista påmönstringen, varit till sjös två år, eller, på resa bortom Kap Horn eller Goda Hoppsudden, tre år, såvida annan öfverenskommelse ej blifvit vid förhyringen uttryckligen träffad; 7. när fartyget säljes till utländsk man.
Sjöman kan ej göra denna rättighet gällande i fallen 2 och 3, sedan fartyget gått från den hamn, der han blifvit förhyrd, eller med mindre han återbär det å hyran uppburna förskott; i fallet 4, der han ej sätter annan duglig karl i sitt ställe; i fallet 5, ulan alt inför svensk domstol eller svensk konsul med bevis styrka befiilhafvarens misshandling och i fallet 6, förr än fartyget till bestämmelsebaroncn anländ t.
Sjöman, som tjensten uppsagt, efter ty i denna § tillåtet är, har rätt att uppbära hyra till den dag han lemnar fartyget, med undantag af fallen 5 och 7, i hvilka hans anspråk på hyra bedömas efter reglorna i §§ 56, 57, 58 och 69.
Ersättning för hemresa utgår endast i fallen 5 och 7 och utgöres då efter reglorna i §§ 60 och 69. § 71.
Vid fartygets ankomst till svensk hamn, som i g 55 sägs, vare besättningen berättigad alt, sednast fjorton dagar derefter, blifva afmöustrud.
Iuncståcndö byra skall innan afmöustringen utbetalas. 3 18 § 72.
Uppassare och andra å fartyget anställde personer, hvilka ej höra till den egentliga besättningen, hofva, der ej annat aftaladt blifvit, samma rättigheter och skyldigheter som denna, ehvad de af befälbalvaren eller rederiet äro antagne Om Befraktning. § 73.
Aftal om frakt må slutas pä sätt kontrabenterne tjenligast
Anna och skall skriftligen affatta*, cm endera det yrkar. § 74.
Rederiet vare i och för de ersättningar, som kunna blifva detsamma ålagda i anseende till utebiifvet, ofullständigt eller felaktigt uppfyllande af frakta flat, förbundet endast med fartyg och frakt, såvida det oj sjelft ur till det uteblifna, ofullständiga ePer felaktiga uppfyllandet vållande. § 75.
Befraktas hell fartyg, anses deri icko inberäknade däck, kajuta, kabelgatt, se gelkoj, skans och nödigt utrymme under däck för proviant, vatten och bränsle § 76.
Uppgifves, vid aftal om frakt, fartyget lill större lästetal än mätebrefvet innehåller, vare befraktare berättigad till ersättning för den kostnad och skada, honom tillskyndas, i händelse fartyget ej kan lasta hvad som fraktaftalel föranleder.
Är skilnaden mellan det uppgifna och i mätebrefvet utsatta lästetalet icke större, än en tjugondedel af matebreivets lästetal, eger sådan ersättning icke rum. § 77.
Är fartyg helt och hållet eller till bestämd del eller till vissa läster befraktadt, vare befälhafvaren skyldig att, utan ersättning, en viss tid afbida att godset aflemnas eller lossas, hvilken tid kallas liggedagar.
Dessa räknas från och med nästa helgfria dag, sedan fartyget lill lastning eller lossning färdigt är och btfäl hafvaren derom underrättat befraktare, aflastare eller laslemottagare, så ock, der särskild lastnings- eller lossningsplats inom hamnen anvisas, dit på egen bekostnad fartyget förhalat.
Börjar ej lastning eller lossning, eller hinner den ej fullbordas, 19 inom fartygets liggedag»r; vare befälhafvare skyldig att dertill lemna ytterligare tid, emot ersättning till fartyget af befraktare eller lostemottagare.
Är aflastare» icke kand, eller är konnossementet stäldl lill innehafvare» eller till viss man eller order, räknas liggetiden från den dag, aflastare eller lastemottagare blifvit, pä det i orten brukliga sätt, anmanad att godset aflemna eller emottaga. § 78.
Äro liggedagarne icke bestämda genom bindande afta! eller annat gällande förbehåll, beräknas deras anta! särskildt för lastning och särskildt för lossning: ett fartyg, som icke är öfver 30 nyläster - 6 dagar ett fartyg öfver 30 men ej öfver 50 - - 8 » » » 50 » 80 - - 10 » » » 80 » 120 - - 12 » » » 120 » 160 - - 14 » » » 160 D 200 - - 16 » » » 200 250 - - 18 » » » 250 » - 20 »
Skor på ett ställe lossning och lastning för samma persons räkning, må ersättning lör öfverliggedagar ej beräknas förr, än den för lossning och lastning tillsammans i denna § bestämda tid tilländagått.
1 det bestämda antalet liggedagor inberäknas icke helgedagar och de dagar, under hvilka lastning eller lossning ej kunnat ske, till följd af skeppsarbete eller annat från fartyget härrörande hinder. § 79.
Antalet af öfverliggedagar och den ersättning, som för dem bör utgå, ankomma på särskildt aftal.
1 ölverliggedagarnes antal ioberä* nas helgedagar.
Ersättningen för öfverliggedagar utgår, der annat aftal ej skett, med en Riks daler 50 öre om dagen för hvarje nyläst af fartygets drägtighet, och är för hvarje dag förfallen.
Betalning af fordran lör öfverliggedagar, som vid inlastning uppkommit, må ej, sedan fartyget lemnat lastningsorten, utsökas ur godset, der ej om den fordran skett anteckning i konnossementet.
Öfverliggedagar beräknas äfven då lasten, inom liggedagarne, vä! blifvit levererad, men så sent ali den ej inom denna tid hunnit blifva intagen och stufvad. 20 § BO.
Befälhafvare vare, niir fartyg är helt och hållet eller till bestämd del eller lill vissa läster befraktadt, skyldig alt emot ersättning af godsegare förhala fartyget till annat beqvämt lastnings- eller lossningsslällc, än det först anvisade, såsom i § 77 sägs.
Uppstår tvist om ersättningens belopp, varde den hänvisad (ill skiljomän, om hvilkas väljande och beslutanderätt vare lag «om i § 521 sägs
Det uppehåll, som genom fartygets vidare flyttning för intagande eller lossning af last förorsakas, varde i liggetiden inberäkoadt. § Bi.
Der fraklaftalct ej annorlunda bestämmer, häras kostnaden och äfvcntyret vid lastning of befraktarcn till dess godset blifvit till fartygets sida framförd t och derstädes af befälhafvare eller styrman ernottaget, dock att befälhafvaren ej ansvarar för den s tada, sorn kan uppstå, om godset i sådan mängd fiamföres till fartygets sida, alt det rj ordentligen hinner crnottagas, såvida ej godsets framförande skett på hans egen tillsägelse.
Vid lossning bäras kostnaden och äfvcntyret af lastemottagaren, sedan godset blifvit vid fartygets sida allcmnadt.
Stöttor och annat, som för stufningens behöriga verkställande är nödigt, bekostas af fartygets egare. § 82.
Don befraktare, som, utan redares eller bcfälhafvares vetskap, inlastar gods, hvars utförsel i allastningsort eller införsel i bestämmelseort är förbjuden, eller annars, vid lastning eller lossning, gör sig skyldig till öfverträdelse af ortens lag, ansvarar så val rederiet som öfrige befraktare för det uppehåll, kostnad och skada derigenom vållas.
Konfiskeras godset, betalas ändock full frakt för detsamma. § 83.
Gods, sorn, utan befälhafvurens vetskap, blifvit fördt ombord, eger han att på adastarens bekostnad landsätta i aflastningsbrtcn eller ock, om han låter det i fartyget förblifva, för detsamma uppbära den högsta frakt, sorn i allastningsorlen vid samma tid betalas för dylikt gods under sådan resa, sorn den fartyget företaga skall.
?1 § 84.
Har befälhafvaren tagit gods omliord utan att öfverenskomma om viss frakt, eller är mera gods aflastadt än altnladt varit, erlägges för det förstnämnda godset gångbar frakt, och för det sednare amma frakt, som för det gods, hvarom aftalet handlar. § 85.
Ej må befälhafvare, utan aflastarens tillåtelse, stufva gods i fartygets båt, eller hänga det på sidan utombords; sker det, ersätte han aflastaren all skada.
Befraktare af helt fartyg stånda fritt nit lasta det fullt eller icke, men ege icke alt fordra afdrag å betingade frakten för hvad som i fulla lasten brister.
Vill han fraklslutet häfva, uppsägo det hos fartygets befälhafvare innan liggetidens utgång och innan fartyget från lastningsortcn afsegla!, samt erlägge då till befälhafvaren hälften af den betingade frakten, derå belöpande kaplake och ersättning för öfverliggedagar, om sådana egt rum.
Är fartyget befraktadt för (lera resor, erlägges för deri första reson, som ej kotnmcr till stånd, half frakt, och fjerdedel frakt för hvar och en af de öfriga.
Är resornas antal ej bestämdt, bedömmes godlgörelsen af skiljomän, om hvilkas väljande och beslutanderätt vare lag som i § 321 sägs.
Finnes vid liggetidens slut så mycket gods icke vara till lastning aflemnadt, att detsamma kan antagas i värde motsvara fulla frakten jemte kaplake, vare befälhafvare!) icke förbunden alt med fartyget afsegla, såvida icke befraktaren inom nämnde tid ställt för frakt och kaplake nöjaktig säkerhet.
Är fartjg befraktadt att å annan ort intaga last och lemnäs ej inom liggetidens utgång så mycket gods, som ofvan nämndt är, eller ställer ej befraktaren nöjaktig säkerhet för frakt och kaplake, vare jemväl fraktslutet att anses såsom å J 22 befraktarens sida brutet., och åligge det denne, att i delta fali gälda fraktens fulla belopp jemte kaplake och ersättning för öfverliggedagar.
Har vid fraktslut blifvit stadgad annan påföljd i händelse aftalet uppsäges eller hrytes, galle hvad sålunda blifvit öfvorenskommet till efterrättelse. § 88.
Befraktare af helt fartyg ege inlastadt gods åter lossa, emot det att han ersätter alla utgifter för lastning och lossning, samt derjemte betalar eller ställer nöjaktig säkerhet för frakt och hvad som i öfrigt må kunna fartygets egare eller befälbafvaren såsom ersättning för fraktslutets häfvande tillgodokomma.
Har konnossement å lasten redan blifvit utfärdad), eller häftar densamma för bodmerilån eller haveribidrag, må dock lossning icke ske förr, än befraktaren till fartygets befälhafvare återställt alla exemplaren af konnossementet eller ställt säkerhet jemväl för godtgörelsen af de anspråk å iasten, som annan lagligen eger § 89.
Lastas icke fartyg, som till bestämd del eller vissa läster är befraktadt, inom liggetiden, vare befraktaren skyldig att gälda full frakt, ersättning för öfverliggedagar, i den mån befraktaren dertill varit vållande, och annan bevislig förlust, dock med afdrag för den frakt, som i stället erbålles.
Vilja samtlige befraktarne Iraktslutet häfva, vare lag som i §§ 87 och 88 i ty fall för befraktare af helt fartyg sagd är. § 90.
Angår befraktningen styckegods, då är, derest annan öfverenskommelse ej blifvit träffad, befraktaren skyldig att, på befälhafvarens tillsägelse, godset tiil inlastning aflemna.
Sker det ej, medan godset kan beqvämligen intagas och stufvas, vare befälbafvaren cj förbunden att detsamma derefter emottaga, och ege rätt att erhålla full frakt för det gods, som ej inlastas; men gore, i ty fall, afdrag för den frakt, han i stället erhållit, samt vare skyldig att, före fartygets afgång, för befraktaren bevisligen uppgifva, eller ock lagligen utsöka, beloppet af den frakt, som fordras.
Underlåter befälhafvare!) det, vare han sitt anspråk qvitt.
Emottagare af styckegods skola genast, på tillsägelse, afhemta godset i den ordning, befälbafvaren bestämmer.