Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är ju öfver qvinnans skarpa och se- grande konkurrens med mannen på arbetets marknadsplats, som der talas om » I kupéen », och många med » — m » finna denna sak mycket betänklig, och det med rätta.
Men hvad eller hvilka kunna orsakerna vara till, att mannen gör » 4 3 fruktlösa försök att få någon plats », men qvinnan deremot utan stör- re svårighet (den lilla fabeln om fru och frö- ken skänka vi förf.)
fick arbete i en bank.
Hvad är månne skälet till, att » fruntimmer ska ' det nu vara i alla verk och inrättnin- gar? » Här kunde man j u passa på och skrifva något mycket vackert om vårt köns många dygder, men jag vill i stället först framhålla ett mycket simpelt och dåligt skäl till, att så många qvinnor segra i denna konkurrens med manliga platssökande.
De förra nöja sig ofta med en så skamligt liten aflöning, att vederbörande skulle blygas att erbjuda den samma åt en man.
» V i antaga en qvinna till platsen, hon är inte mer än hälften så dyr, » säga de ärade principalerne först och främst; men det kan äfven hända, att någon bland dem tillägger: » Ja, och så är hon ordentligare och mera pligttrogen.
Hennes behof äro ej så stora som de platssökande männens, och hon har ej heller så många frestelser till att förfalla till oärlighet. » Det är j u en allmänt känd sak, att vi ut- göra det stora flertalet i menniskoslägtet, fast vi derför ingalunda bilda » den kompakta majoriteten » i fråga om inflytande på samhäl- lets angelägenheter, och det är just det stora antalet af arbetssökande qvinnor, som gör, att tusentals af dem måste finna sig i aflöningsvil- kor, hvilka blott kunna bjudas af kortsynta sjelfviska arbetsgifvare (de må nu kallas verk, inrättningar eller herr eller fru N.
, hvilka ej hafva försyn för att ockra på fattigdomen och nöden.
A f denna stora skara nödstälda arbeterskor kan man rimligtvis ej fordra, att de skola inträda i kampen mot det rådande missför- hållandet emellan mannens och qvinnans lön för samma arbete; men så mycket mera har man rätt att kräfva, att de mera lyckligt lot- tade bland arbetssökande och arbetsdugliga qvinnor göra front mot ett prejerisystem, som måste medföra de svåraste följder för hela vårt samhälle.
Jag skall här, för att göra denna del af saken tydlig, framhålla samma exempel, som jag för några år sedan framförde i en annan tidskrift, der samma fråga var på tal.
Förutsätt en fattig familj, bestående af för- äldrar, två söner och två döttrar, alla fyra barnen uppfostrade så, att de kunna söka samma platser, antingen i någon » inrättning », på kontor eller dylikt.
Nöja flickorna sig med ringare aflöning — kanske hälften eller en tredjedel mindre, än man ansåge sig kunna bjuda bröderna — så giuge naturligtvis, un- der nu rådande system, systrarna som se- grare ur denna konkurrens.
Men så » segerns » följder för familjen?
Dessa blefvo ju först och främst en betydlig minskning af den in- komstkälla, som med skäl kunnat påräknas till stöd för det gemensamma hemmet, i fall sönerna fått de sökta platserna i stället för döttrarna, hvilka nu icke ens kunna draga sig sjelfva fram medels den usla ersättning, de få för sitt arbete.
Äfven den mest fanatiske ifrare för könens likställighet lär väl ej kunna förneka det faktum, att en yngling, vore han än ett mönster i alla menskliga dygder, dock är kostbarare att underhålla i hemmet än en flicka.
Hvarje mor, som sjelf skurit en bröd- kaka, hvarje far, som betalt skomakare- och skräddareräkningar, känner skilnaden i denna sak.
Dertill kommer, att då fattiga föräl- drar ha grufligt svårt att sysselsätta sina s. k. skolbildade söner i hemmen, så faller det sig deremot lättare att skaffa hemarbete åt ett par döttrar med liknande bildningsgrad.
(Ja, ja, jag vet nog, att gossar ha två hän- der och tio fingrar liksom flickorna, och jag instämmer gerna i den önskan, att pojkar finge lära bruka sina fingrar till diverse hand- arbeten, och att de hade mycket bättre af att t. ex. lära sig sticka och stoppa strumpor än göra åverkan på skolbord, bänkar eller lef- vande träd, för att ej tala om ännu svårare odygder.
Men jag kan ändå ej vänja mig från den tanken, att ynglingar och flickor, i allmänhet taget, hafva något olika böjelser, anlag och framtidsdrömmar.)
Der ett par döttrar samla sina krafter, för att med sina medel finna någon inkomstkälla, der gripas sönerne af missmod, liknöjdhet el- ler bitterhet.
Det agg, som mannen ute i lifvet fattar till den med honom konkurreran- de qvinnan, är en fortsättning af syskonkri- get inom hemmen, och intet krig är mera förödande för det gemensamma fäderneslan- det, än striden om mannens och qvinnans särskilda intressen, hvilka j u måste vara ge- mensamma.
Hvarje qvinna, som åtager sig ett arbete af den art, att det lika bra lämpar sig för en man som för henne, gör orätt emot hela samhället, ja kränker sedelagens heliga all-
Endast en sida af papperet b ö r var, om hon nedsätter arbetslönen på grund deraf, att hon kan- lefva på mindre inkomst än mannen.
Detta kan höras hårdt, ja orimligt, men påståendet är dock lätt bevisligt.
T y för det första får ingen aflöning vara så ringa, att den af naturen (och — handtverkarne) fast- stälda skilnad i mannens och qvinnans lev- nadsomkostnader får tagas med i beräkningen för de olika könens arbetsförtjenst.
(Här kunna ju finnas qvinnor, som äta lika mycket som karlar samt förbruka lika många klädespersedlar under sitt arbete.)
Aflöningen måste i hvarje fall beräknas efter en frisk menniskas naturliga lifsförnö- denheter.
Det är ej heller så mycket dessa förnödenheter, som tanklösa qvinnor åsyfta, när de tala om mannens större behof, utan de mena dermed, sorgligt nog, hela denna rad af vidriga och förderfiiga vanor, hvilka flertalet af män gjort till sin andra natur.
Det är just i denna punkt, som den kon- kurrerande qvinnan syndar mot moralen, dels dermed att hon förringar värdet af sin egen sedliga återhållsamhet och pligttrohet genom att döma sig sjelf till indirekta böter, för det hon öfvar dessa och liknande dygder, dels rent af stadfäster hon de yngre männen i deras ärfda föreställning om en olika sedelag för de olika könen.
Detta är ett brott äfven emot det gudom- liga lagbud, som satte qvinnan till mannens hjelparinna i lifskampen.
Genom att blindt rusa in i konkurrensen med männen, främjar ingen qvinna det all- männa bästa, och hon misstager sig storligen, om hon dermed tror sig gagna sitt eget kön.
Om det låter tänka sig, att vi qvinnor, med våra ringare anspråk och dermed förenade öfvertag, öfver allt kunna tränga männen till- baka på arbetsmarknaden, hvad vunnes der- med?
Jo, ett ännu större hopande af kapi- talet, rikedomen, magten på få händer, en mera allmän fattigdom bland alla klassers arbetstagare, en fattigvårdsbörda, som skulle rent af förlama all högre utveckling, männens förvandling till blott och bart drönare i sam- hället och dermed ett allmännare öfverflyt- tande af skyldigheten att försörja familjen från mannens, faderns, skuldror till hustruns, moderns, alldeles som » I kupéen ».
Vi qvinnor ega menniskans rättighet att söka hvarje arbete, som egnar sig för våra anlag, och dessa arbeten äro i mångafall likamed mannens.
Men vårt arbete skall — der ej nöden skrifver sin sorgliga lag — vara mer än en » kamp för tillvaron »; det skall vara en god insats i kampen för att befrämja det sedliga och ädla i folklifvet, en kamp för det sedliga lifvets höjande bland oss, som bo och bygga i Sveriges land; en kamp hand i hand med mannen mot allt det låga och usla, som vill förnedra menniskan.
Och denna kamp kan föras med lika stor framgång i det stilla hemmet, under de hus- liga bestyren, som uti det allmänna lifvet.
Arten af vårt arbete måste j u vara olika och rätta sig efter hvar och ens gåfvor och förhållanden; men anden deri skall och kan vara den samma.
Kärlekens ande, som äfven är den sanna vishetens.
Han öppnar våra ögon, så att vi lära oss se, om vår större eller mindre gerning är till gagn för det all- männa på samma gång som till vårt eget och vår närmaste omgifnings, så att de, för hvilka vi i första hand skola vara till stöd, hjelp och glädje, må kunna se vårt arbete med fröjd och icke med suckan, ty detta se- i I r-v | I K l l_S \ J IN användas och marginal lemnas.
Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretlon från redaktionens sida påräknas nare är sannerligen hvarken oss eller sam- hället nyttigt.
Med en tacksam helsning till » — m », som i Idun bringat denna sak på tal, utber jag mig af tidskriftens vänliga läsare, att i en följande artikel få tala några ord om den der andra resanden » I kupéen », han som så vemodigt säger sig veta, att ingen af hans döttrar vill stanna hemma och sköta hans hushåll.
(Iduns midten en passande bit af vaxtaft, kanta den med ett smalt sidenband samt fäst den på den broderade lappen med en liten sidenrosett i hvar- dera hörnet.
* XL.
En fin, vacker lampmatta får man, o m man tager en fyrkantig plysch, i hvars kant man fast- syr en bred spets af crémefärgad makramétråd; det bör naturligtvis vara hörnmönster, och kan äfven förfärdigas af mignardiser och ankartråd.
Plyschen bör fodras, och beror storleken af spet- sens bredd; hela mattan bör vara cirka 9 deci- maltum i fyrkant.
Ljusstaksbrickor göras på samma sätt, endast mindre.
Antimacassar äfven på samma sätt, men då bör plyschen prydas med ett vackert monogram midt på.
* a n n o n s e r.
Äro annonserna i Idun af någon betydelse för Iduns läsarinnor?
Under årets lopp har till Bed.
ingått ett och annat bref från någon naiv läsarinna, deri vi uppmanas att taga bort alla annonser ur tid- ningen, livad hafva vi för nytta af dem?
frågar bref skrifvarinncm.
Jo, derpå vilja vi svara, att Iduns ärade läsarinnor hafva dubbel nytta af dessa annonser.
Annonserna göra det först och främst möjligt för oss att kunna lemna en tidning af detta omfång och denna utstyrsel samt så godt som uteslutande med originalbidrag — för det oerhördt billiga priset af 4 kr.
Utan annonser skulle vi nödgas antingen höja tidningens pris eller minska dess godhet.
Och ingendera delen äro väl de ärade brefskrifvarinnorna med om.
För del andra hafva Iduns läsarinnor den reella nyttan af dessa annonser, att de vid uppköp hos Iduns annonsörer, om de hänvisa till vaderbörandes annons i Idun, alllid kunna räkna på att erhålla bästa vara Ull billigaste pris.
Detta enligt öfverenskommelso mellan Bed.
och de flesta af tidningens annonsörer.
Att annonserna så här till jul upptaga rätt betydligt utrymme är ju naturligt.
Men vi hafva, tro vi, sökt hålla våra ärade läsarinnor skadeslösa derigenom, alt vi sedan flere veckor till baka utgifvit tidningen i 12-sidigt format i stället för 8-sidigt, samt meddelat porträtt i hvart och hvart annat nummer i stället för en gång i månaden, som vid årets början ullof- vades.
(Forts.) XXXVII.
En billig och varm skrifbordsmatta kan för- färdigas af ett mindre svart fårskinn, som är beredt på ena sidan (beredes af garfvare).
Man jemnar skinnets kanter, så att det blifver af den storlek man önskar, ullen kammas och fuktas med vat- ten, hvarpå den pressas med ett ej för hett jern.
Omkring skinnet fastsys en 2 dc.
bred remsa af svart yllestramalj, broderad med gult eller rödt garn i korsstygn, kantas med röda kordonger o c h fordras med juteväfnad.
Säkert en välkommen julklapp för mången.
B. XXXVIII.
Hvilkudde.
Man spritar dun mycket fint, och stoppar det i ett var, ej riktigt fyrkan- tigt; nu stoppar man kudden i ett öfverdrag af sidensars, hvars ena sida midt på prydes af ett stort vackert monogram, broderadt i guldfärgadt silke.
En silkeskordong fastsys rundtorn i hörnen, bildande öglor.
För att skydda kudden mot fläc- kar från håret, bör man ha hvitt kuddvar på den.
G. '
Som en okänd främling står jag här, min vän, det är väl sant, dock ej länge dröjer, spår jag, f ö r r n mitt värde blir bekant.
Fordras det en silkesända, var så god och bara dra, de en gång ta ' slut kanhända, men bli aldrig trassliga, och till heder skall mig lända » Hexepåse » namn att ha '!
* XL11.
Förkläde brukar vara en särdeles väl- kommen gåfva.
Af vackert svart tyg, t. ex. tibet, syr man ett bra långt, randigt, osneddadt förkläde med en eller flere rynkrader upptill.
Linning af svarta sidenband, så långa att de räcka till en rosett i ena sidan.
Nedtill pryder man förklädet med en 1 qvarters bred bård, eller smalare o m man så tycker, den bör vara af javastramalj o c h broderad med persiskt ullgarn i flere färger, an- tingen i fornnordisk stil eller någon ranka eller dylikt.
Sammaledes kan man göra af bomullstyg, med hvit bård broderad med bomullsgarn.
Bägge sorterna kunna tvättas.
# XLIII.
Pelsrem eller resskärp.
Härtill tager man vanlig stramalj och syr derå ett vackert kors- stygnsbroderi med sefirgarn; så låter man sadel- makaren förfärdiga ett läderbälte, något bre- dare än stramaljen, enär en kant af bältet skall stå utom å ömse sidor, o c h hvilket bör vara för- sedt med spännen och remtyg.
Härå fastsys sedan arbetet.
— Man kan äfven sticka resskärp, vanlig afvig och rät stickning, o c h bör det göras bra bredt, en half aln ungefär, det töjer sig på läng- den på breddens bekostnad.
* XLIV.
Puddingsfrack.
Tag af något hvitt tyg en remsa, 10 cm.
bred och 80 cm.
Brodera härpå med kulört garn samt sy hakar vid ena ändan, vid den andra sys tråhylsor på flere stäl- len med 1 tums mellanrum, så fracken kan passa till formar af olika storlekar.
* A. XLI.
Hexepåse.
Gör af en pappbit en rund botten, något mindre än vignetten med gudinnan Idunas bild, som pryder » Iduns » första sida.
Kläd denna pappbit med siden samt tag en sidenremsa 44 cm.
lång ' och 12 cm.
djup och sätt rynkad rundt om botten, vik af upptill till dragsko, och tag till rynkband någon snodd eller smalt band med tofsar i hvardera ändan; pryd äfven botten med en tofs.
Nu är påsen färdig, men så kom- mer det hexlika.
K ö p en docka silke af alla möj- liga kulörer och lägg huller o m buller i påsen, och sedan kan ni säga: H.
Underlägg för kamordningarna vid morgon- toiletten, hvilket har den praktiska fördelen att för hårfelt skydda den fint betsade loiletten.
Klipp af hvit linnestramalj en bit, 35 cm.
bred, repa upp kanten 2 cm.
till frans, bro- dera derinom en liten bård med blått och rödt bomullsgarn.
Klipp sedan för den obroderade XLV.
Eldgaffelslåda.
Beställ hos en blecksla- gare en tresidig blecklåda.
Hvarje sida bör vara 14 cm.
lång o c h djupet af lådan 3 eller 4 c m.
Udda ut en klädesremsa samt sy på den med plattsöm någon ranka.
Sätt sedan remsan rundt om kanten på lådan.
Slärkskjortsomslag för resor.
Tag härtill javastramalj, 85 cm.
lång; 47 c m.
af längden skall vara 47 cm.
bred, den andra delen af längden klippes af 10 cm.
från hvardera sidan, således återstår i midten 27 cm:s bredd, hvilket sedan bildar klaff.
På denna klaff broderas nu en bård och namnet i midten, på undre sidan broderas äfven en bård, med konturerna till en hopviken stärkskjorta i midten.
Det hela fodras med hvit domestik, hopvikes för skjortan samt hopknytes med sidenband.
VI vilja särskildt fästa uppmärksamheten pä Iduns lämplighet för plats- sökande och platsu tbjudande annonsörer, äfvensom för alla öfrlga slags T r e d j e s y m f o n i k o n s e r t e n egde rum sistlidne lör- dag efter ett program o c h med ett utförande, s o m gjorde denna musiktillställning till en verklig hög- tid.
För programmet redogjorde vi i föregående nummer o c h vilja nu endast nämna, att den från golf till tak fullsatta salongen helsade de olika numren med det lifligaste bifall.
Särskildt vilja vi framhålla hr Salomon Smiths briljanta utfö- rande af Wotans afsked från Brynhilda ur Wag- ners präktiga opera » Valkyrian », ypperligt ackom- pagneradt af hofkapellet, samt Rubinsteins » Ocean- symfoni », hvilken likaledes erhöll ett förträffligt utförande.
— I hr K. Anderson fick man lära känna en synnerligen lofvande pianist, hvilken med sitt utförande af Sgambatis pianokonsert lade i dagen ej blott en ganska säker teknik, utan ock god uppfattning och smak.
Hr A., som ge- nomgått Richard Anderssons musikinstitut här- städes, gör sin skicklige lärare all heder.
Symfonikonserten återupprepas i dag (onsdag).
På torsdagen i denna vecka gifves Gounods » Faust », då Gina Oselio f. f. g. utför Margaretas roll; Faust blir hr Areid Ödmann.
Herr Carl Hagman kommer att uppträda några gånger å k. operan före sin tillämnade studieresa till Italien.
Han begynner sitt gästspel om fredag s o m Ma- saniello i » Den stumma », m e d hvilken uppgift han under förra säsongen skördade så stor fram- gång.
Fru Östberg utför Elviras parti.
Fenellas parti återgifves f. f. g. af fröken Judith Lindenau, en af balettkårens yngre figurantskor.
Den 4 dec.
var felet?
(Forts.) förargligt, kära Nina, att hon skulle komma just nu.
Viktor var synbart för- ändrad, och hans sista försök att visa sig morsk var bestämdt ingenting annat än hans hersk- lystnads dödsryckningar.
Hade vi blott fått någon tid på oss, skulle han nog fallit helt och hållet till fota.
Jag observerade honom hela den tid han stod och betraktade dig, när du dansade med löjtnanten, och du kan ej tro så rysligt ond han såg ut.
Och likväl var han mild som ett lam, när han kom hit.
Han tycker nog om dig ännu och är rädd att förlora dig, och vi äro säkerligen på rätt väg.
Men under Gunillas besök får du lof » tSSitfå F i a t s bitr.
i Annonser.
u n g fam. nicka för att barnens Blott delt.
fritt Sala, p. i i hushållsgörom.
samt o. första vivre.
Svar undervisning.
t. af en hushållsgörom.
såsom el.
hjelp p- års flicka [642] år, önskar vårdarinna hos fru i annars husl.
snarast äldre s. ung- sällsk.
Kådeby, [638] r. bildad praktisk %jtF~ och flicka önsk.
E n flicka, som lare m a t l a g n i n g, gå till och är k u n n i g önskar ifrån.
Tidningskont., plats Svar Sturegatan i enk- eller ock till » Villig », 7.
[640] i familj, utrikes.
Svar 3 3 D r o t t n i n g g a t a n ung, fam. önskar familj å villig i alla 3 0 - å r i g språk- och rinna ser.
lektris för m i n d r e lellingsbro, musik o. samt eller barn.
r. plats och sysslor.
E n i 1890, bildad örskar gå ock önskar byrå.
till nyåret e n k e l lä- plats att hållsgöromål.
Barnsjuk- [34] Humlegårdsgatan Mottagningstid: Allm.
Doktor A. Afzelius flicka, I.
i l l a V a t t u g a t a u 3 4, 9 — 10 och 2 - 3.
Mag- lära- referen- S v a r t.
» H e m l ö s », [628] Vattugatan helgfria I 10 — £12 Doktor [fi30] plats Stora f. dagar 2, Vasagatan 1 0, Stockholm, snedt och h u d s j u k d o m a r.
1 1, m.
[133] Doktor MAGNUS WIKSTRAND, D o k t o r A.
K U L L behandlar Träffas invärtes kl. 8 (vid och Hötorget), könssjukdomar.
[520] Riddargatan 2 6 A, I tr. u p p, kl. [472] 9 — 1 0 f. m.; [243] Johannes Schmidt, 10 Wallingatan 10 n e d r e b o t t n e n.
J 3 — 1 4 e.
M o t t a g n i n g s t i d e r: kl. 1 0 — 1 1 f. Helgdagar och Äfven e. m. s j u k g y m n a s t i k Kellgrens metod, som 2 — 4 sjukbud.
så väl manuel rörelsegymnastik.
m a s s a g e och h y p n o t i s k ' behandling.
Tre-årig assistent hos Direktor Kell- gren i L o n d o n biträder vid g y m n a s t i k e n.
Tider: för samt m.
24414) m. endast F u l l s t ä n d i g efter behandling 69 10.
[153] K u n g s g a t a n Centralstationen.
Änflraä bostad.
Helgdagar telef.
emot D o l i t o r kl. C D.
Josephson H ö t o r g e t Hvardagar [120] tel. 8 3 0 0.
Bostad: tr. 1 — 2.
Tandläkare Med.
Dr ERNST SALÉN, [655] DIVERSE.
cir- ROLAND MARTIN Alla hvardagar 1 2 — 2.
Mottagning: 8, 2 Rådfrågningstid Karolina Widerström S v.
» 2 2 å r », I d u n s b y r å.
är till h ä n d a Goda eller till ett (Tillbergs v ä l r e n o m m e r a d e D o k t o r undervisa m i n d r e barn samt deltaga i hus- Svar såsom som Iduns u n d e r v i s n i n g s v a n, Bohuslän.
fruntimmer göromål Lönepret.
jul Harestad, äldre och husliga i snäll af g o d till på resor landtegendom.
musikkunnig, något sällskap efter husliga » Landtflicka », hos flicka skånsk undervisar delt.
E n i genast någon sökanden t. m u s i k a l, vistas följer Constance Elbe, 3 3.
[654] rarinna E n som Idun Stockholm Småafdelningarna börja å sidan 4 4 7.
p l a t s s o m barnsköterska el.
kammarjung- fru af inom Portföljfabrik.
H v a r d a g a r ' / z3 — ' / z4.
2 tr. E n [643] nummer kulär från Otto Etui-.
T a n d l ä k a r e n och » M.
H. », r. veckans prenumeranter att S m å pretentioner.
34 enkling, åt Med.
är k u n n i g i » 2 6 år », Falun.
flicka, karl 26 Sökanden till E n önskar k o m m a sökes hushåll.
(Forts.) * § * Gunilla har varit en vecka i Stockholm.
det hjertligaste välkomnad af bror och Svar plast E n På vanl.
svägerska, njöt hon af nöjet att åter befinna sig i det gamla hemmet och deltaga i det på en gång så välkända och dock nya storstads- lifvet.
Och till en början var denna njut- ning oblandad.
Men snart började hon mär- ka, att inom broderns hem ej allt var, som det borde vara.
Barnen, hennes små favo- riter, voro j u försvunna, rent af bannlysta ur den nu så tysta våningen och ville hon se dem, måste hon gifva sig af på upptäcktsresa i regioner, som hon ej besökt sedan sin egen barndom.
Och huru var det med föräldrar- ne?
Visserligen såg hon inga sura miner eller hörde några ovänliga ord, men ej några vänliga heller, och då hon gaf nogare akt, märkte hon, att de knappast vexlade några ord alls.
D e var till henne de talade, det var hon, som svarade, men sins emellan tyck- tes de ej hafva det minsta att säga.
När misstanken en gång var väckt, fann hon snart, att något var på tok — hennes enda, äl- skade broder och hennes käraste barndoms- vän voro ej lyckliga.
Men hvems var felet?
Hon hade j u känt dem, snart sagdt, hela sitt lif och visste, att det ej fans bättre men- niskor till.
Ett ögonblick flög tanken till fru revisorskan Rosengren, hennes speciella aversion, men denna syntes knapt till.
Miss- förståndet mellan makarne, om det blott var ett sådant, gaf icke vika.
Följaktligen hade det nog djupare rötter.
Om det var något, som Gunilla afskydde mer än allt annat, så var det, att blanda sig i andras affä- rer.
Sällan kommer något godt, men ofta mycket ondt deraf.
Detta i all synnerhet, då det gäller äkta makar.
Hon tvekade der- för länge, om hon skulle följa sitt hjertas röst, sin innerliga önskan att åter samman- föra dessa, för henne så dyrbara två.
Hade Viktor i detta ögonblick befunnit sig vid hennes sida, är det en möjlighet, att hon varit nog glömsk af qvinnans värdighet att med en bedjande blick räcka honom sin hand, och att han å sin sida varit nog svag att trots den manliga öfverlägsenheten genast fatta och för långa tider qvarhålla den lilla fredspanten.
Men han satt just nu på » Grand », inbegripen i en djupsinnig öfverläggning om, hvad som vid denna tidpunkt på dagen kunde passa att dricka på den magnifika heljeflun- dran.
Hochheimer var för surt som ensamt vin, Sparkling smakade som dålig champagn och så vidare.
I stället satt lilla mamma och väntade, i högsta grad benägen att gifva den olyckliga dottern del af sina allt mera klarnande idéer.
Ä k t e n s k a p s s t u d i e af annonser som beröra familjekretsen.
Qumeellus annonsbyrå och hras redaktionen.
att hålla fred.
Jag menar visst inte, att du skall vara förekommande och så der, utan du kan gerna vara kall och liknöjd.
Men hon får ej precis märka, att det står så illa till, som det gör.
När hon sen har rest, kan du taga vid der du slutade med löjt- nanten och annat också, och du skall få se.
ja, jag säger inte mer. » En ung kavaljer kom att bortföra Nina, och hon var glad deröfver.
H o n måste tän- ka för sig sjelf, opåverkad af modern.
Blotta nämnandet af Gunillas namn, ungdomsvän- nen, som hon höll så mycket af, och på hvars omdöme hon satte så stort värde, hade ett renande inflytande.
Deri höll hon fullkom- ligt med modern, att ej svägerskan finge mär- ka, » hur illa det stod till. » Men hon tyckte ej, att detta var nog.
Och denna rysliga francäs och denna kavaljer, som ej ville tiga, utan tvingade henne att svara på sitt inne- hållslösa prat om teatrar och bazarer och alla möjliga dumheter, då hon blott ville tänka — tänka!
Viktor var j u så vändlig, då han kom och slog sig ned så förtroligt hos henne.
Han hade bestämdt ämnat trycka hennes hand, kanske dansa en dans med henne och s å.
hade hon handlat rätt och klokt, då hon stötte honom ifrån sig?
A h, nu kommer den der herrn igen från sin figuré.
— ' Nej hon tyckte ej alls, att fröken Trebelli kunde jem- föras med sin mor. '
— A c k, om hon vore hemma ändå!
Hvems | r&gt; I I M I LJ \ J I N » Herrar kl. kl. 9 — 1 1 3 — 5 e. f. m.
m. för Damer k l 1 2 — 3.
[600]
P a n o r a m a n 0. vS R u n d m å i n i n g s b y g g n a d e n.