Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emellertid, under den utredning frågan vid behandlingen hos Rikets Ständer' erhållit, dét förekoiiimit anledning att antaga, det. högst få ärenden skulle vara af den beskaffenhet att Militär-cheferné skulle för deras afgörande hafva tillräck lig ledning uti den utredning, sohl kunde anförtros ät underordnade tjenstemän, utän att i mångå fall pröfningen beror till en del af militäriskt tekniska insigter, och till en annan del på kunskap och erfarenhet i författningarnas tillämpning, samt såväl 1858 års Komité, som Landtförsvärs-komitén, försett äfven de militära afdelningärne med civile ledamöter; hvilka dock, efter begge förslagen, i vissa ärenden, skulle erhålla endast rådgifvande röst, torde grundsatsen, att ät de militära ledamötérna anvisa endast sådana mål, sorn äro rent militäriska, Och att lemna dé öfriga åt en kollegial behandling af civile embetsman, böra sålunda modifieras att, vid särskiljandet af de mål, som böra tilldelas dessa afdelningai: med ensamt beslutande Chefer, åt dem lempas: alla sådana mål, som i något hänseende fordra militäriska insigter, och att den organisation af rådgifvande ledamöter, hvarom begge förslagen äro eniga, medgifves.
Men i öfrigt synes, såsom 1858 års förslag afser, den först nu af Landtförsvars-komitén ifrågasatta sammanblandning, inom samma afdelning, af mål, sorn böra af den beslutande Chefen ensam afgöras, med sådana, hvilka fordra kollegial behandling vid afgörandet, böra ovilkorligen undvikas, samt en särskild civil afdelning inrättas för behandlingen af alla mål, som efter ofvannämnda grund icke tillhöra militär-afdelningen.
Vidkommande särskildt den afdelning af Armé-förvaltningen, som sålunda skulle behandla de från de öfriga afdelningarne skiljda ärenden; så, enär dessa utgöras af sådana mål, som icke påkalla militäriskt tekniska insigter, bör syftemålet med organisationen af förstnämnda afdelning vara att bereda säkerhet och trygghet i. afseende på ärendenas författningsenliga behandling, samt att i öfrigt genom enkla arhétsmethoder befordra all den skyndsamhet sorn vederbör.
Derjemte hör åt denna afdelning uppdragas vården om Armé-förvaltningens kassa, håde på det att kassa-förslaget icke må behöfva hållas större än nödigt, och på det. ätt dispositionen må vara, i möjligaste måtto kontrollerad.
Den sålunda gemensamma Kassäh gör ock nödigt, att den derpå grundade bokföringen blir för alla afdelningarne gemensam, hvilket dessutom i allt fall oundgängligen erfordras, om en fullständig och snabb öfversigt af ställningen äfven i detalj skall kunna vinnas.
Detta låter sig icke göra, oip, såsom Landtförsvars-komitén afser, den gemensamma Kassan skall redovisas i tre eller rättare fyra särskilda bokföringar inom afdelningarne, och den gemensamma bokföringen skall utgöras endast af en hufvudbok, som icke upptager några detaljer, utan endast utgör en sammauföring af dé särskilda bokslutens resultater.
Den ifrågavarande särskilda afdelningen skulle jemväl få sig anvisad vården om arméns boställen och fond-förvaltningen, om icke dessa ärenden, såsom rättast, och önskligt är, komma att, skiljas från Armé-förvaltningen.
Prot. 1862—1863, 10 Sami. 1 Afd. 23 Häft. 2 10 Fxpeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 191.
Beträffande sambandet mellan de särskilda afdelningarne, då hvardera af de tre, afdelningarne, inom hvilka Cheferne hafva beslutande rätt, endast har till uppdrag att använda de medel och anslag, sorn för afdelningens särskilda ändamål blifvit anvisade, kan, med anledning af dessa förvaltningsbestyr, någon gemensamhet mellan sagda afdelningar icke i allmänhet vara nödvändig.
De ärenden, som skulle anvisas åt dessa afdelningar, behandlas icke heller nu inom Krigs-kollegium vid plenisammanträden, utan besörjas helt och hållet, inom afdelningarne, ehuru dessa i vissa fall med hvarandra samråda.
Såsom undantag, och såsom en för alla afdelningarne gemensam angelägenhet, har blifvit framställd frågan om uppgörandet af statsförslaget rörande 4:de Hufvudtiteln, men utom det att en hvar af afdelningarne äfven nu anser det för sin pligt att uppgifva alla behof, spm enligt afdelningens åsigt förefinnes, och att således, någon jemkning i anspråk icke heller för det närvarande på förhand mellan afdelningarne eger rum, synes det icke ens böra tillkomma afdelningarne eller Arméförvaltningen gemensamt att annorlunda förfara, eller att jemka fordringarne efter för handen varande tillgångar.
Sådant tillhör deremot Chefen för Landtförsvars-departementet och han bör dervid icke vara bunden af några gifter. från Armé-förvaltningen, utan tvärtom känna alla behof både mera och mindre angelägna, samt derefter bedöma hvad sorn mäste göras och hvad sorn kan sättas tillbaka.
Några gemensamma öfverläggningar för förenämnde ändamål synas sålunda icke vara erforderliga; deremot torde, i öfverensstämmelse med Krigskollegii åsigt, alla frågor om tjenste-,tillsättningar, transporter och afsked, samt åtal rörande fel eller försummelser i tjensten, för så vidt Krigs-förvaltningens egna tjenstemän angår, böra af embeten» vid gemensamma sammanträden afgöras.
Såsom plenimål behandlas nu egentligen endast befordringsärenden och afskrifningsfrågor, ehuru åtskilliga andra mål, sorn handläggas på afdelningarne, lära expedieras såsom pleniären.den; hvartill torde kunna räknas skrifyelser, som intagas i Författnings-samlingen, Gencralmönstrings-äremjen och möjligen några andra.
Af dessa synas afskrilningsinålen böra behandlas på ilen civila afdelningen, för att. derefter underställas Kammar-rättens ytterligare granskning; och öfrige af de nu såsom plenimål behandlade frågor, med undantag af belordrings-ärenden och åtal för tjensteförsummelsor, kunna i allmänhet icke gifva anledning till någon gemensamhet mellan Militär-afdelningarne.
En sådan synes således knappast behöflig mellan dessa : afdelningar, men mellan hvardera af dem och den civila afdelningen visar den sig nödig, .på samma gång sona den bestämmer, sig sjelf genom de uppdrag, sorn tilldelas den civila afdelningen.
Detta samband förutsätter dock icke och påkallar ej heller någon gemensamhet i öfverläggningar och beslut, utan endast en samverkan, så ordnad att den civila afdelningen eger oinskränkt tillgång till alla handlingar och upplysningar från de, öfriga afdelningarne, likasom dessa ega enahanda anspråk på den afdelning, sorn förvaltar den äfven för dem gemensamma Kassan och besörjer den gemensamma bokföringen.
Skulle dock för några andra icke föresedda fall sammanträde mellan afdelningarne finnas nödigt, torde några enkla föreskrifter derom kunna befinnas tillräckliga.
Med aidednieg häraf få Rikets Ständer till svar å E. K. Maj:ts nådiga Proposition, underdånigst meddela, att Rikets Ständer finna den nuvarande organisationen af Krigs-kollegium i flera hänseenden olämplig och bristfällig, och att Rikets Ständer medgifva, att Krigs-kollegium förändras till en Armé-förvaltning på det sätt, att inom d,ensamma bildas tre särskilda afdelningar, hvardera ställd under en Militär-chef, och att åt dessa Chefer uppdrages ätt, hvar inom sin afdel - Expeditions- Utekottets Förslag till underd.
11 ning med nödigt biträde, på eget ansvar handlägga och afgöra alla sådana mål, som i något hänseende fordra militäriskt-tekniska insigter; men att alla öfriga mål och ärenden öfverlemnas till en särskild, af Militär-cheferne oberoende afdelning, som utgöres ai endast civile medlemmar och med kollegialt arbetssätt, åt hvilken afdelning tillika uppdrages den omedelbara dispositionen a( Armé-förvaltningens Kassa och kontrollen deröfver, jemte den bokföring, som afser att redovisa för embetsverkets hela förvaltning; i sammanhang hvarmed Rikets Ständer dels underdånigst anhålla att E. K. Maj:t ville från Armé-förvaltningen skilja såväl vården och inseendet öfver arméens boställen, som förvaltningen af de landtförsvaret tillhöriga fonder, äfvensom ock tillse att
Kassa-förvaltningen bringas i öfverensstämmelse med den reglering af Ötatens allmänna penninge-förvaltning, som kan blifva en följd af Rikets Ständers derom särskildt gjorda underdåniga framställning; dels få i underdånighet tillkännagifva, att om E. K. Maj:t finner lämpligt att före nästa riksdag gå i författning om inrättande af en Armé-förvaltning, i enlighet med nu uppgifna grunder, Rikets Ständer medgifva, att nuvarande anslaget till Krigs-kollegium må för sådant ändamål användas, dock under förbehåll, att Statsverkets utgifter icke derutöfver må ökas till följd af anspråk af de nu der anställde embets- och tjenstemän; dels ock velat i underdånighet uttrycka den åsigt, att alla frågor om tjenste-tillsättningar, transporter och afsked samt åtal rörande fel eller försummelse i tjensten, forså vidt Krigs-förvaltningens egna tjenstemän angår, bör af embetena vid gemensamma sammanträden afgöras.
;j 12 Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 492.
Uppläst och godkiinclt hos Ridd. och Adeln den 3 Deq. 186 3,, Preste-Ståndet den 3 —1 — Borgare-Ståndet den 3 — — Bonde-Ståndet den ,4 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse i fråga om kostnadsersättning till militäre, civile och ecklestiästike tjenstemän, för en del resor i tjensteärenden.
(Stats-Utskottets Utlåtande N:p 194 samt Mern.
JsT:ris, 216 oell 236.) S. A. K.
Uti en den 29 sistlidne Mars till Rikets Ständer aflåten nådig Skrifvelse har E. K. Maj:t erinrat, hurusom, — efter det hos Rikets vid 1856—1858 årens riksdag församlade Ständer blifvit föreslaget, att skjutsersättning enligt resereglemente måtte indelta arméens öfver- och underbefäl samt civilstat tilldelas för sådana resor i tjensteärenden, som icke förorsakats af föreskrifven tillsyn å de underlydande, nemligen: vid de syner och ekonomiska besigtningar, som anbefallas i Militicboställs-Ordningen, jemte en del andra uppgifna förrättningar, — Rikets Ständer, uti underdånig Skrifvelse den 24 Oktober 1857, bos E. K. Maj:t anhållit, att, då det visserligen vore ganska betungande för indelta arméens befäl att af egna medel nödgas bestrida utgifterna för resor icke allenast i och för den egentliga tjenstgöringen, utan ock för förrättningai, hvilka icke stöde i omedelbart sammanhang dermed eller vore deraf föranledda, men flere embets- och tjenstemannaklasser, likaväl som den indelta arméens befäl, hade sig ålagdt att utan ersättning företaga resor i tjensteärenden, och billigheten fordrade, att deras möjligen icke mindre grundade anspråk ej lemnades utan afseende, E. K. Maj:t måtte, efter ärendets behöriga utredning, till Rikets Ständer göra nådig framställning, dels om och i hvilka fall ersättning borde tillerkännas militärer, civile och ecklesiastike tjenstemän, för resor vid förrättningar inom deras tjenstedistrikt, dels ock om de kontrollföreskrifter, som i berörda hänseenden kunde finnas erforderliga.
Med anledning af denna Rikets Ständers underdåniga anhållan, hade E. K. Maj:t infordrat Krigs-kollegii, Förvaltningens af Sjöärendena och Kammar-kollegii Expeditions-Utskottets
Förs tag till underd.
Skrifvelse, N:o 192.
13 gemensamma underdåniga utlåtande, hvilket, sedan E. K.
Maj:ts samtlige Befallningshafvande i länen och Domkapitlen i stiften, äfvensom
Chefs-embetena för vissa indelta regementen och korpser blifvit hörde, af Kollegium afgifvits; hvarefter Domkapitlen ytterligare, på gifven anledning, sig yttrat i frågan, huruvida icke, vid förrättningar i vissa af bemälda Kollegier förutsatta fall, ecklesiastik jords rätt lämpligen kunde bevakas ensamt af behörigen utsedd konsistoriifullmägtig, och sålunda icke både krono- och konsistorii-ombud behöfva tillstädeskomma; Och har E. K.
Majit nu uti ofvanberörde nådiga Skrifvelse meddelat hvad till utredning af frågan hufvudsakligen förekommit, dervid E. K.
Majit, som funnit det af Kollegierna afgifna förslag” till bestämmelser angående reseersättning till militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för en del dem åliggande tjensteförrättningar böra i hufvudsakliga delar godkännas, dock ansett ändring och rättelse i de föreslagna stadgandena böra i vissa hänseenden ega rum, hvarom ock E. K.
Majit i högstber.örda nådiga Skrifvelse gifvit Rikets Ständer del och derjemte ansett Sig böra, innan Författning i ämnet utfärdas, inhemta Rikets Ständers yttrande i afseende å den ersättning, som af allmänna medel borde utgå, i hvilket afseende E. K.
Majit föreslagit, att dessa kostnader, hvilkas belopp svårligen kunde på förhand med någon säkerhet beräknas, måtte, på sätt med likartade ersättningar i andra fall egde rum, få utgå af rese- och traktamentsanslaget å den Riksstatens Hufvudtitel, hvars rätt och fördel kunde anses hafva varit af den ifrågakomna rättegången, synen eller förrättöiugen beroende.
Rikets Ständer hafva E. K.
Majits, of vanberörda nådiga framställning i öfvervägande tagit, 'och dervid Tunnit^sig börk,' i ' hufvudsaklig öfverensstämmelse med E. K.
Majits förslag, medgifva, att den ersättning, som uti ifrågavarande hänseende bör af allmänna medel bestridas, må af rese- och traktamentsanslaget å den Riksstatens Hufvudtitel, hvars rätt och fördel kan anses hafva varit af förrättningen beroende, utgå; Och få Rikets Ständer derjemte i underdånighet tillkännagifva, dels a,tf Rikets Ständer funnit ersättning för tillsyn vid nybyggnad eller reparation af karalstäi;shus å militieboställen ej böra af ofvannämnda anslag bekostas, dels opk att Rikets Ständer för sin del beslptit, det ersättning till ifrågavarande tjenstemän inå, derest Rikets Ständers beslut om förhöjning i skjutslegan vinner E- K- Majits nådiga bifall, utgå med 1 Ridr 30 öre för hvarje mil, men i motsatt fall fastställas till 1 Ridr 25. öre för mileu; anhållande Rikets Ständer, det E, K- Majit täcktes låta tillse att, der krigsrätts-saminanträden vid audra tillfällen än under mötestiderna eller inom garuisonsort finnas nödiga, de mätte med minsta möjliga kostnad anordnas.
Stockholm den 30 November 1863. 14 Expeditions-lUkottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 193. N:0 |»3.
Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adelil den 2 Dee. 1865.
Presle-Sliindel ilen 2 — — Borgärc-Slåiidet den 2 — — Bdride-Slandel den 2 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ifrågasatt tillökning i arméens nuvarande kavalleristyrka.
(Stat s-Utskottets Utlåtande N:o 196 samt Mern.
N:ris 213, 227 och 236.) S. A. K. Uti Proposition till Rikets Ständer af den 28 sistlidne April har E. K. Maj:t behagat i nåder meddela, hurusom under behandling af de frågor, som blifvit hänskjutna till den af E. K.
Majit tillförordnade Landtförsvars-kouiités öfvervägande, det, vid betraktande af det förhållande, hvaruti de särskilda vapnen för närvarande stöde till hvarandra, samt vid beräkning af hvarje vapens nödvändiga styrka och huru arméen frän fredsfot mätte med största skyndsamhet och säkerhet kunna öfvergå på krigsfot, befunnits för försvaret högst magtpåliggandé, att nuvarande finga kavalleristyrka blefve ökad med minst 500 man.
Af -Landtförsvafrs-komitén vore härvid, bland annat, anfördt, hurbledés kavalleriet, inberäknadt både det värfvade och indelta, efter afdrag af de till åtskilliga ändamål indragna och anslagna nummer, räknade ej fullt 4,300 man, af hvilka dock 144 vöre o beridne.
Dertill vore visserligen beräknadl ätt läggas omkring 3,700 man béväring; men, huru än den slutliga organisationen deraf komme att ske, ansågs af ekonomiska skäl omöjligt att under fredstid göra kavalleriets beväring beriden och, till följd deraf, att åt densamma gifva den ryttarebildning, hvarigenom någon förstärkning inom kortare tid kunde komma kavalleriet till godo.
Af öfriga vapen räknade, efter enahanda afdrag som ofvan augifvits, infanteriet omkring 22,500 man och artilleriet samt sappörtruppen nära 2,700 man, allt stamtrupper.
Dertill komme af beväring omkring 70,000 man för infanteriet och något öfver 1,500 man för artilleriet.
Äfven med en vida längre än hittills utsträckt beväringsexercis vore icke tänkbart att genast med infanteriet till aktiv tjenstgöring införlifva allt det 'Expeditions-Utskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 7 95.
15 ofvannämnda, vapnet tillhöriga, beväringsmanskapet; men om ock endast 20,000 man beräknades kunna strax efter arméens mobilisering förenas med infanteriet, komme dock, med tillägg af stamtrupperna, den i fält stående arméen att uppgå till vid pass 50,000 man, deraf kavalleriet ej utgjorde fullt 4,150 man, ett förhållande i kavalleristyrka, hvilket vöre lägre än hvad allmänt inom andra arméer ansåges motsvara behofvet af nämnde vapenslag.
Ännu betänkligare framst ode detta missförhållande, då i betraktande tages, att här icke, såsom inom andra arméer.
, funnes särskilda trupper afseddä för intendentsväsendet, för trossbévakning och för ordonnanstjcnstgöring.
Vid en armé af ofvan angifna styrka antoges nemligen minst 500 ryttare blifva för dessa behof erforderliga.
Afråknades nu detta antal från kavalleriets verkliga styrka, samt afdröges ytterligare hvad uti depoterna måste förläggas i ändamål att bilda beväring och dressera remontér, skulle säkerligen den för, fälttjenstgöringen påräkneliga delen af kavalleriet ej uppgå till mer än vid pass 3,000 man.
Att dessa icke kunde motsvara arméens behof vore påtagligt, då man besinnade de talrika detacheringar af kavalleri, hvilka måste utgå, samt den aflägsna förpost- och rekognoscerings-tjenstgöring, sorn ålågé detsamma; hvarefter lätt kunde beräknas den ringa Styrka' sorn återstode till bildande af den vid åtskilliga tillfällen så vigtiga kavallerireserven; Och har E. K.
Majit jemväl för Sin del ansett nödigt, att kavalleriet erhölle den af Landtförsvarskomitén föreslagna tillökningen af minst 500 man, samt dervid, i likhet med komitén, ansett tvänne utvägar erbjuda sig för bristens afhjelpande, nemligen antingen att uppsätta en ny värfvad kavalleritrupp, eller att bereda den erforderliga tillökningen i kavallerivapnet från något, af de såsom infanteri nu tjenstgörande rusthållsregemeiitena, hvilken sednare utväg E. K.
Majit ansett böra föredragas, då den, ehuru medförande uppoffringar, dock i vida mindre män kräfde tillökning i anslag.
Majit, på anförda skäl, ansett tjenligast, att Smålands Husarregemente, nu utgörande 500 man, förändrades till infanteri och sammansloges med Smålands Grenadierbataljon, samt att Westgöta regemente, bestående af 1,000 man, i sin helhet till kavalleri uppsute; för hvilken förändrings genomförande uppgifvits följande medel och utvägar: att, då de med rusthållarne vid Westgöta regemente afslutade hästvakanskont. rakt med år 1870 tilländaginge, hästvakans-spanmålen för 500 nummer af detta regemente derefter skulle från Statsverkets allmänna till regementets inkomster afföras, samt enahanda afgift för öfrige 500 nummer vid regementet likaledes ifrån Statsverket återgå, i den mån hästyakansmedel af ett motsvarande antal nummer från annat regemente kunde komma att erläggas och till Statsverket ingå; att till E. K.
Majits disposition skulle ställas: a) den vakansafgift, som kunde komma att erläggas för tillfälliga karlvakanser från den tid E. K.
Majits beslut om Westgöta regementes uppsittning blefve kungjordt och intilldess uppsittmngen skedde; b) en fjerdedel af hästvakansafgiften från Westgöta regemente under hvarje af åren 1867, 1868, 1869 och 1870; c) de hästvakans-medel, som kunde komma att utgå efter år 1870 i afvaktan på nummerhästars anskaffande för bildande af en ny sqvadron; och d) de besparingar, som uppstode på befälets aflöningsmedel från uppsittningens kungörande till tiden fö r densamma; 16 E ap r di ti o ns- UIs ko tj e ts Förslag till andor d. Skrifvelse, N:o 193. att de besparingar af indelta räntor, bpställsafkastning m. m., tillhörande Westgöta regementes gamla kavalleri-stat, hvilka nu inginge till Statsverket, skulle från och med 1871 användas för regementet; att rusthållame vid Westgöta regemente skulle kunna från Kronans förråd erhålla brukbara kåvallerigevärs-persedlär i utbyte mot silia nu egande ihfåhterigevärs-persedlar, på sätt af.K. K.
Maj:t' närmare komme att bestämmas; att kontrakt skul|e: uppgöras med rustbållarpe vid Smålands Husarregemente, om erläggande af hästväkansafgift, samt regementet föiänÖräs till infanteri; i sammanhang hvarmed kontrakten vid Smålands Grenadiérbätaljon, nät de nuvarande tillänöaginge, borde uppgöras i likhet med dem för Husarregementet';'samt att rusthållarne vid Husarregementet skulle i Kronans förråd kunna göra utbyte af nu egande kavallcrigevärs-persediår emot infanteri-beväring, eftersom derom vidare af E. K.
Majit kudde förordnas. E. K. Maj:t, sorn sålunda framlagt den uppgjorda planen för Westgöta infanteriregementes återförvaridling till kavalleri och Smålands Husarregementes öfvergång till infanteri, liar för denna förändring äskat Rikets Ständers medverkan; och i sådant hänseende föreslagit, ätt Rikets Ständer, med antagande af den framlagda planen, mätte bifalla de till dess genomförande erforderliga, bär ofvan otnförmälda anordningar af inflytande, vakansafgifter och lönebespäringar samt Öfriga åtgärder, så vidt de vöre afsedda att eg a rum under nästa statsregleringspériodi under hvilken deremot icke, till följd af dbn föreslagna 'förändringen, erfördradeä' några särskilda anslag; i sammanhang hvarmed E. K.
Sig vilja framledes, i mån af behof, framlägga nådiga Förslag öm anvisande äf de medel, sorn under följande ätatsfeglénngspefio(|ér komme ätt för ändamålet tågås i anspråk.
Rikets Ständer hafva ifrågavarande nådiga Proposition i öfvervägande tagit och, erkännande behöfligheten af en tillökning i kävalleHets nuvarande styrka, föreställa sig Rikets Ständer, att en dylik förändring bör kunna åstadkommas utan att någon dol af det redan alltför. fåtaliga kavalleriet blifver till infanteri förvandladt, och kunna för sin del icke godkänna förslaget om Smålands Husarregementes afsittande.
Rikets Ständer anse äfven, att kavalleriets förstärkande genom indeld eller värfvad trupp bör kunna med största fördel åstadkommas i förening
,med vakanskoutrakternas förnyande vid de afsutna rusthållsregementena och vakansafgifternas förhöjande till ett belopp, närmare motsvarande värdet af den skyldighet de äro, beräknade att ersätta.
Öen 30 November 1863. i Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:o 194. 17 N:o 194. öpplfist och godkändt hos Ridd. och Adeln deri 2 Oec. 1863.
Prcslc-Slnndel deri 2 — — Borgare-Ståndet den 2 — — Bonde-Slåndel den 2 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående de i 63 § Regeringsformen föreskrifna kreditivsummor. (Stats-Utskottets Memorial N:o 199.) S. A. K.
Med anledning af stadgandet i 63 § Regeringsformen, att, för oförutsedda händelser, tvänne särskilda tillräckliga summor böra vid hvarje riksdag anslås och till utbetalning från Riksgäldskontoret anvisas, den ena att vid infallande krig kunna af Konungen lyftas, sedan Han Statsrådet in pleno hört och Rikets Ständer sammankallat, och den andra att vara tillgänglig, då Konungen, sedan hela Statsrådets tankar deröfver blifvit inhemtade, finner den vara till Rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål oundgängligen nödig, hafva Rikets Ständer bestämt den förra af dessa summor, eller det s. k. större kreditivet, till enahanda belopp, hvartill det alltsedan 1812 års riksdag varit faststäldt, eller till Tre millioner Riksdaler Riksmynt, äfvensom den sednare, eller det s- k. mindre kreditivet, blifvit, för hela tiden intill Rikets Ständers nästa sammankomst, bestämd till samma belopp, som vid sistförflutna riksdag, eller En million Eemhundratusen Riksdaler Riksmynt.
Ilikets Ständer framhärda etc.
Prot. 1862—1863, 10 Sami. 1 Afd. 23 Haft. 3 18 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 195.
\:o 195.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Dec. 18 63.
Prests-Ståndet den 2 — — Borgare-Ståndet den 2 — — Bonde-Ståndet den 2 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anvisande af ett särskildt kreditiv till betäckande af kostnaderna för ett fullständigare ordnande af försvarsverket.
(Stats-Utskottets Utlåtande N:o 239.) S. A. K. Uti nådig Proposition af den 23 innevarande månad har E. K. Maj:t gifvit Rikets Ständer tillkänna att, ehuru E. K.