Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
79 ningstiden och tvärtom, är det lämpligast att samma qvantitet reduceras till pannerymd, hvarigenom ock enhet i beräkningen vinnes.
Den Tariff, hvartill här hänvises, bör, efter den skäliga beräkningsgrund Ständerne fastställa, uppgöras och Författningen vidfogas, till lättnad i bestämmandet af pannerymden vid alla möjliga förhållanden. 5 §•
Utöfver 90 kannors pannerymd, kokrummet oberäknadr, må ej någon bran vinspanna nyttjas, icke eller vara någorstädes tillåtet att på en egendoms, Hemmans eller Hemrnanslotts bolstad inrätta mer än ett bränneriverk, såsom ock ej i något Verk met än en bränvinspanna, eller ett konstbrännings-apparat, må begagnas.
Stadgandet i denna §. galle ej, i afseende på sådane vid Ättikefabrikör befintlige pannor, som med Kongl. Majus
Nådiga tillstånd för bränvinsbränning till ätlikebe» redning begagnas.
Motiv. 5 i Mångfalldiga beräkningar öfver alla 1 detta förslag afsedde förhållanden medgifva 8o Bil t.B erilin.- Lag■- och Oecon.-Utsk.
N'o 6 blott en go kannors panna, hvarmed säkerligen, då de i öfrigt i förslaget bestämde förhållanden bibehållas, hvar och en skall finna sig väl belåten.
Till förekommande af oredor och möjliga missbruk böra ej, såsom hittills, flere pannor i ett verk tillåtas.
Sista punkten i denna §. är hemtad från nuvarande Författning.
Om bränrinsbränning till husbehof - Hvar oell en, som å landet åbor och brukar jordegendom, hemman eller hemmansdel, af hvilken natur de vara må, såsom ock bebyggde utjordar och andra lägenheter, hvil. ka med något onus eller skatt till Kronan äro belagde, ege rättighet, att, utan någon J?evi!lnings-afgift, tillverka bränvin för sitt husbehof, hvilken rättighet ej någon får till annan öfverlåta.
Motiv.
Bil. t. Bevilln,'
Lag- ooh Oecr Utsi.
Bet. N:o 6. 81 y Motiv. 1 §•
Det synes icke vara rättseniigt, att bränvinsbränning mer, än bryggning och bakning blott till nödtorftigt husbehof beskattas, icke eller blifver det nödigt, då dessförutan den dryga beskattningen på salutillverkningarne (hvilken är för ändamålet nödvändig och drabbar endast consutnenten) skall inbringa till Stats-Verket riklig inträd, som, just för det den totala saluqvantiteten också nödvändigt måste inskränkas, kan med all säkerhet påräknas.
Kan någon tvekan härom uppstå, så hindrar ej förslaget, att, till öfverflödig säkerhet för Stats-Verket, äfven på liusbehofs-bränningen lägges någon afgift, dock skäligen ej öfver 6 r:st. på tillverkad kanna. 2 §.
Till husbehof räknas 2o kannor för hvarje till hushållet hörande mansperson öfver 15 års ålder att för hvarje åbo utföras på sätt i 1 Art. 4 §. sagdt är.
Det står hvar och en fritt, att, om han har större panna, än som erfordras till afverkning af Bih. till Riks. Si.
Prot. 1828 och l82£p 5 Sami. 2 Afi. 3ie H:t. 6 8s> Bil. t. Bevillri.’ Lag• och Oec.. ZJtsk.
Bet, N'o 6, det sålunda gifna husbehofsqvantum, på minst en månads tid, antingen förändra pannan till en mindre, som han kan finna lämpligare, för att begagnas en längre bränningstid, eller att om bränningen förena sig med sina grannar till nyttjande af gemensam panna, då den eller de öfriga®, som, i sådant fall, ej det äret begagnas, må förseglas eller obrukbare göras.
Motiv, i §.
Att husbehofsqvantum bestämmes efter skälig måttlighet ar nödvändigt.
Derpå beror saluqvantitetens bestämmande och planens säkra ledande till frågans ändamål.
Då 20 kannor för en person medgifva dageligen två supar, hvarje till ett mått af litet öfver J jungfru, och då i allmänhet, synnerligast hos den talrikaste jordbruks-classen, Bondeståndet, bränvin ej dageligen bestås tjenstefolket, minst flere supar; så, enär i beräkningen äro intagne äfven personer öfver högsta mantalsskrifna åldern, hvilka måtte anses vara mindre 1 behof af bränvin, än i mannaålderns verksamliets-dagar, synes det, alt för hvarje hushåll, i förhållande till manspersonernes antal och arbetsstyrkan för jordbruket, det bränvin, sorn sålunda kan Bilt.
Bevilln,- Lag- och Oec.-Utsk Bet.
N.o 6. 83 besparas af Jagliga behofvet, är tillräckligt, ej mindre i Jet fall, att någon gång bränvin brukas af qvinnokönet, än för extra behof, såsom i andetid, jultid eller vid andra högtidliga tillfällen.
Earn under 15 år må ej komma i någon beräkning: det är deras förderfliga vänjande till bränvins förtäring som skall afböjas.
Skulle likväl 25 kannor anses behöfliges så kan planen medgifva detta kannetal, såsom det högsta.
Den sorn vill hafva större qvantum, har tillfälle dertill, då han åtager sig salu-bränvins-tillverkning.
Då det nu sålunda beräknade qvantum,' fördeladt på små hushåll, af t. ex. blott två manspersoner, kan på ganska korrt tid af* verkas, äfven med en panna af nu befintlig ringaste kannerymd, och således den ännu hos många af Vana och fördom nödige ansedde dranken för ladugården skulle saknas för den öfriga tiden, så och då allt hvad som kan lägga lunder i vägen för det stora ända* målets ernående bör sorgfälligt undanrödjas, och nyssnämnde svårighet lätteligen kan afhjelpas, på det i andra punkten af denna §. föreslagne sätt, då bränning kan lämpligen ske tourvis hos någon af grannarne, och hvar och en sålunda, efter öfverenskommen beqvämlighet, hafva tillgång till drank för hela den tid bränvinsbränningen är i allmänhet tilla* ten, lärer detta, äfven i afseende på den ringa bränvinsqvantiteter.s afverkning, fördelaktiga 84 Eil>t'Bevittna Lag- och Oec.- Utsk. Bet.N:o 6. sätt, hvarigenom, då de nödige enkla controller, sorn blifva föreslagne, statueras, ei något förfång eller missbruk kan ega rum, fin» nas vara så ändamålsenligt och lätt verkställbart, att dess gillande ej bör möta motstånd af någon, som afser ändamålet, 3 §■ För Sääderne vare ock husbehofsbränvins-bränning tillåten till det qvantum för hvarje Stad, sorn belöper efter beräkning af det i nästförestående §. bestämda kannetal, likaledes för hvarje mansperson öfver 15 års ålder i hvarje fastighets-egares eller disponents hushåll; och må det bero af de fleste TÖstegande innevånare i hvarje Stad att, i den ordning, som för beslut om Stadens inkomst eller utgift iakttages, bestämma, huruvida den branvinsbränning, hvartill Staden sålunda är berättigad, skall upplåtas åt fastighets-egarne eller disponenterne, antingen livar för sin andel, eller flere i förening om ett Verk, districtsvis, eller bränningen utöfvas för Stadens gemensamma räkning, i ett eller flera Verk, genom utarrendering.
Motiv, -• 3 §•
Enheten i princip fordrar samma rättighets medgifvande för Städerne, som för JB l■ t.BevillnLäg- och Oec.-Utsk. Bet.
N:o 6. 85 Eander, till husbehofs bränning, samt ena» handa regel för qvamiteternes bestämmande.
Hvad, som, i afseende på sättet till denna bränvinsbrännings utöfvande, planen medgifvit att bibehållas af stadgandet derom i nu varande Författnings 1 Art. 8 §, är i det föreslagna stadgandet tillämpade Om Städerne vilja utarrendera bränvinstill verkningen och arrende - beloppet ingår till Stads-Cassan; så är följden deraf densamma, som inträffat hittills, att samtlige invånare må köpa bränvin för deras behof.
Husegarne kunna likväl då hafva att påräkna någon minskning i deras eljest större onera till Staden; så att innevånarne i sjelfva verket ej förlora något på föreslagne stadgandet.
De bora tvärtom, med afseende å billigheten i princip, finna sig mer nöjde, än med förra concess ionen.
Orri briinvinsbränning till afsalu, 1 §•
Endast på landet vare bränvinsbrä'nning till afsalu tillåten, och må ej rättigheten dertill åtfölja andre af de i a:dra Art. 1 §, nämnde egendomar, hemman och hemmans - 86 Bil t,Bevilln.- Låg- och OeG.~Utsk,Btt.
N:o 6. lotter m. fl. lägenheter, än dem, som uppgå till ett Taxeringsvärde af 1000
R:dr och derutöfver, åsatt sjelfva jordegendomen med dertill nödig åbyggnad, så att ej i beräkning ingå värden af större eller kostbare bygg* nader, eller serskilde till jordbruket ej höjande inrättningar; blifvande det sålunda vid hvarje års Bevillmngs-TaXering utsatte egendorns-värdet gällande för näst derefter infallande brännjngstid
M o t i v. a § ‘ Bränvinsbränning är egentligen Landtmanna-yrke.
Om bränvi ns fabrication i Städerne skulle lämpligen kunna inskränkas blott till deras behof af varan; så kunde den, såsom bryggeri m. fl. handteringar, så vidt hänföras äfven till Städernas yrken.
Men med sådan inskränkning vore för Städerne föga vunnit, mer än genom den föreslagne husbehofsbränningen derstädes, ocb en större fabrication i Städerne blefve dessutom svår att controllera och bestämma samt skulle föranleda missbruk.
I afseende på de minsta jordlotters (under Jooo R:drs värde) uteslutande, åberopas hvad derom är förut af rnig yttradt.
Utan Bil. t.
Sevillu.• Lag• och Oec.-XJtsk.
N'.o 6. 87 sadan inskränkning kan ändamålet ej vinnas»
Den, hvars hela jord-afkastning medtages för husbehofvet, kan ej rimligen idka tillverkningen utan att köpa jord• producteme dertill* — Hvar vore då gränsen för missbruket?
Ingen kan skäligen finna sig förnärmad af stadgandet. a §•
Efter det sålunda bestämde egendomsvärdet må, utan inskränkning i den i allmänhet tillåtne brännings-tiden, tillverkning af bränvin till afsalu, inberäknad den för husbehofvet, utöfvas med pannor af nedanstående kannerymder, kokrummet oberäknadt, nemligen:
Då egendomsvärdet uppgår till 1000 R:dr 8 Kannor; derutöfver till och med 1250 — 9 — — — 1500 — 10 —- — — 1750 — 11 — — — 2000 — 1 2 — —— 2500 3000 . 14 16 __ —•
t 35oo — 18 — — — 4000 — 20 — — — 5000 — 25 — — — 6000 — 3o — — — 7000 — 35 — — — 8000 *— 40 —- 88 Bil t, Bevilln.- Lag* och Oec. Utsk.
Bet.N:o 6* — — 9000 R:dr 45 Kannor. — — 10,000 — 5o — — — 11,000 — 55 — — — 12,000 — 60 — — — 13,000 — &5 — — — 14,000 — 7° — ■— — 15.000 - 75 — — — 16,000 — 80 — — — 17,000 — 85 — — — 18,000 — och derutöfver 90 — Hvar och en vare obetaget att inskrän* ka sitt bränvinsqvanturn och angifva sig till bränning med mindre panna, än efter egendomsvärdet.
Motiv. 2 §.
Svårigheten att statuera de ändamålsen. ligaste och tillika i alia afseenden rättsenliga stipulationer för salubränvins-tillverkningarne, kan blott den rätt fatta som försöker det.
Mångfalldiga beräkningar, under ämnets betraktande fran dess flere synpunkter och resultatens öfvervägande, hafva bestämt de föreslagne stipulationerne, såsom de rättaste i min öfvertygelse.
Mart betänke, att antalet af Kandtegendomar i hög grad minskas i förhållande till deras större värden, att de, Bil■ t. Bevilln.•
Lag- och Oec»tsk.
N:o 6. 8<J sorn ej uppgå i värde högre* än 1000 R:dr (ungefärliga värdet af ~ mantal) äro högst talrika och att, om för dem och alle, som obetydligt öfverstiga deras värden , skulle medgif vas större pannerymder, än de föreslagne, — visserligen till räck 1 ige i förhållande till jordafkastningarne i allmänhet af sådane små egendomar, progressionerne i de högre och de högsta graderne hade blifvit alldeles nortnlöse.
Då nu hvar och en, som vill göra sig mödan att uppsöka säkra grunder för sina beräkningar och öfverväger förhållandene , skall öfvertvgas, att större pannerytrider, än de föreslagne så för de lägre som för de högre grader af egendomsvärden, icke kunna ändamålsenligt medgifvas, — och dock med nödig inskränkning i branningstiden; så kan man göra sig en redig föreställning om concessionerne hittills och de naturliga följder de måst medföra
Ett jordbruk af blott 1000 R:drs värde afkastar icke mycket till afyttring.
Productionen stiger vanligen i allt mer och mer ökade förhållanden till egendomsvärdet: derföre rättsén ligt, att i billigast lika ökade förhållanden stegra panneryrnderne, så att i möjligaste måtto hvar och en må kunna, i förhållande till sina större jord afkastningar, använda deraf hvad som, med ett oafvikligt afseende på hufvud-syfiemålet, kan medgifvas, 9o Bil. t.Bevilln.- Lag- och Oec,'ZJtsk.
Stipulationerne harie visserligen kunnat utföras i kannetal i stället för pannerymri; men man är ännu ej öfverens om rätta productions - förhållandena ; erfarenheten har dock såvida stadgat begreppen derom, att någon betydlig skiljaktighet i öfvertygelserne ej kan uppstå.
Det hade emedlertid varit att utsätta den goda saken för tvistighet i den delen, att föreslå kannetal.
Då Possessionaterne, med stora egendomar och konstbränneri-inrättningar, beräkna hvilka bränvins-productioner i de högste graderne stipulationerne medgifva och att afsättningar ej skola tryta, torde de snart hnna, att dessa stipulationer, just igenom de nödvändige inskränkningarne, lofva den vida större hugnad, än fabricationerne hittills medfört, utom den, som sam. hällets bästa måst ingjuta. 3 §•
Det qvantum bränvin, sorn är antaget att under oafbruten bränning, sön- och helgedagar undantagne, kunna tillverkas med hvart och ett slag af nu brukliga pannor eller bränvins • brännings - apparater, och hvilket qvantum i ofvanberörde Tariff är för hvarje pannerymnd utsatt, blifver, utan afseende derpå, om tillverkaren vill blott tidtals, ellet Bil.t,Bevilln.* Lag• och Oec.-Utsk. Be{, 6. gi nied afbrott, bränningen verkställa, norm för beräkning af salubränvins qvantiteten, som visar sig, då ifrån tillverkningsqvantiteten husbehofs-brän vins-qvantum afdrages. Motiv. 3 §.
Att salu.bränviris-qvantiteten måste statueras till hvad den under oafbruten tillverkning i den tillåtne bränningstiden skäligen anses utgöra, säger sig sjelft: eljest ingen ändamålsenlig beräkning, ingen norm, ingenjjcontroll möjlig. 4 §•
Då i tillverkningsorten lägsta bränvinspriset uppgår till 3a sk, och derutöfver intill 1 R:dr, erlägges 12 sk. för hvarje tillverkad kanna salu-bränvin.
Skulle bränvinspiiset stiga derutöfver, ankommer det på Kongl. Majus
Nådiga godtfinnande, att, efter Rikets Ständers Banco- och Riksgälds-Contoirs Fullmägtiges hörande, öka efter omständigheterna afgiften intill högst 16 sk.
I den händelse att priset icke uppgår till 32 sk, må nedsättning i afgiften ske i det förhållande, att, * 92 Bihl, B evilla.- Lag’och Oec.-Utsk, Bet.
N:o 6. då priset ej öfverstiger 31 sk., erlägges n sk. 3 r:sf. — — 30 — — 10 — 6 — 29— 9 9 — 27— — 8-3 — — — 20 — — 3; hvarunder någon nedsättning i afgiften ej eger ruin. Motiv. 4 §.
Med öfvertygelse: att de här föreslagne nedsättningar, som för Stats-Verket väl kunna talas, ej skola behöfvas; att, om förslaget antages, bränvinets pris skall hastigt stiga, må hända till den antagne höjden, innan ■Ständerne hinna åtskiljas; att således StatsVerket deraf skall vinna tillgångar i rika mått, under det man ej skall se andra nedslagne ansigten, an drinkarnes; har det likväl varit nödigt att, genom de här föreslagne stipulationer, göra för hvar och en åskådligt, * Bil. t.Bevilln“ Bag- oell Oec-XJtsk.
93 att, hvarken för Stats-Verket eller den enskilde, någon förlust är att befara igenom förslagets antagande. B §•
Utom den sålunda bestämda pannerymdsafgitten > skola åtta skill ingar erläggas för hvarje
Ett tusende R dr af ofvanberörde Taxeringsvärde å den egendom, för hvilken salu-bränvins-tillverkningen är tilfåten. Motiv. 5 §•
Det är skäligt att, hädanefter såsom hittills, Bevillning äfven för egendomsvärdet erlägges, nemligen blott af dem, som tillverka bränvin till afsalu.
Förra stadgandet om denna afgift i 2 Art. 9 §■ af nuvarande förordning är derföre här lillämpadt, med uteslutande af den i sista punkten af nyssnämnde §. obestämdt medgifne rättighet att afgiften till 4 sk. nedsätta, utan anfördt skäl eller tillfälle, då sådan nedsättning skulle ega rum; till hvilket medgifvande, som föranleder godtycklighet, något skäl sig icke företer i planen för detta förslag. 94 Bil, t. BeVilln.Z Lag Och Oec,-Utsk, Bet, N:o Bi 6 §.
Till nödig underrättelse, i afseende pt Bevillningsafgiften, hvilken å uppbördsstämman i Mars månad erlägges för hela brän« ningstiden, later Konungens Befallningshafvande i hvarje Län, månadtligen, ifrån October ena året till och med Mars följande året, efter inhemtade tillförlitelige uppgifter från Fögderien på der gängse bränvins - pris, kungöra till allmän efterrättelse, tidigt i hvarje månad, de lägsta bränvinsprisen, Fögderi-vis, i näst föregångne månad.
Det pris, som sålunda finnes hafva varit under hela bränniogstiden lägst i hvarje Fögderi och ej uppgår till 32 sk., galle der, för Jlevillningsafgifternes beräkning i ofvan utsatta förhål* landen, för hvad som af hvars och ens atagne salu-bränvins qvantum ej veterligen blifvit under tiden försåldt eller bortslutit till skeende leverering.
Men är det veterligf, att tillverkaren sålt eller bortslutit något af sitt åtagne bränvins qvantum, vare då, för den större eller mindre del deraf, som finnes vara afyttrad till högre pris, än det pä förenämnde sätt stadgade, afgiften ansedd efter försäljningspriset.
Motiv. 6 §.
Emot den föreslagne methoden till prisens bestämmande, såsom lätt verks t ali bas - Bil, t.Bevilln.- Lag-och Oec.-Vtsk. Bet,N:o 6. gj och allestädes tillämplig, lärer desto mindre något vara alt erinra, som afgiften sålunda utgöres efter lindrigaste beräkningsgrundDå denna afgift erlägges i Mars, är prisens kungörande för längre tid, än till och med Februarii månad, ej behöfligt, och någon betydlig difference i bränvinsprisen, för dea lilla återstoden då af bränningsfiden, är ej eller att förmoda.
Den, som alltså ej vid uppbördstiden sålt eller bortslutit sitt brän. viris■ qvantum, under förväntan på högre pris, har icke mindre skäl, än alla andra, sorn nöjts med de gångbara, att vara förnöjd med den föreslagna pris-bestämmelsen.
Serskildt ansvar bör väl ock ega rum för den, som visas hafva vid Uppbördsliqviden förtegat sin försäljning till högre pris, än det fastställda. 7 '§•
Egare eller brukare af Hemman eller Lägenheter, de der innehafva flere sådane egendomar eller egendoms - andelar, hvilka med deras både folk och dragare skötas och drifvas och äro belägne inom högst en mils afstånd ifrån den ort, hvarest egaren eller brukaren är boende, eller mantalsskrifven, vare berättigåde att för sådane egendomar tillsammans utöfva, blott å ett af dessa ställen, bränvinstillverkningen med så stor panna, som svarar emot egendomarnes sarnmanslagne värde* gf) Bil.t.
BevillriBag- och Oec.-Utsk, Bet, N:ö 6. M o t i v 7 §•
Denna föreskrift öfv erensstämmer nied stadgandet härom i i Art. 6 §. af nuvarande förordning. 8 §.
Intiäffar under bran vinsbränningstiden sadan bevislig olyckshändelse å egendom, der hränvinstillverkning till afsalu utöfvas,, att egaren eller brukaren förthy ej ser sig
Kunna tillverkningen fortsätta, må sådant genast hos vederbörande Kronobetjent anmälas, för att inberättas till Konungens Befallningshafvande, som då eger att förordna om afskrifning af den belöpande pannerymds-afgiften för den tid bränvinsbrännings-råttigheten ej kan begagnas.
Motiv. 8 §•
Detta stadgande är af billigheten påkalladt.
Att vidare eller utöfver hvad som under ofvan föieslagne Artiklar är sammanfat. tadt Bil. t. Hevilla,.
Lag- fich Oec- ilsk.
Nid 6. 97 tadt och innehaller de buFvudsakligaste delar af ämnet, eller sjelfva grundfrågorne, inlåta mig, innan desse blifvit ventilerade, i utför* ligt upptagande af alla öfrige till en bränvinsförfättning hörande föreskrifter, har jag ej utan skäl ansett vara för tidigt.
Likasom jag derföre förbigått, att, under sist utförde Artikel, eller må hända lämpligare den förr sta, i afseende på bränvinsdestillering föreslå något stadgande, hvarmed, då frågan härom icke är af de väsendtlige, kunde anstå till dess att, efter förmodad och af mig yrkad återremiss af de sammansatta Utskottens afgifne betänkande, allt hvad till ämnet hörer torde förekomma till behandling å nyo, då tankar* ne i sistnämnde fråga och de olika begrepr pen örn destilleringspannors rätta kannetal, i förhållande till bränvins-afverkningarne, kunna samrnanjernkas, har jag ock dertill uppskjut tit yltrandet af mina tankar i de öfrige delar af ämnet, som äro ibland föremålen fÖ.r de sammansatte Utskottens behandling, såsom om de åtskiilige, i afseende på bränvinsförsäljningarne och afgifterne derföre, nödige stadganden, och i sammanhang dermed den vigtiga frågan om inskränkning af det nu befintlige förfärliga antal krogar, om hvad sorn bör i Författningen ingå um bränvinsbrän-, ningsredskap, samt i afseende på Författnin - Bih. till Rikt, St.
Fröt, TS28 och I829. 5 Sami, 2 Afd, 3:e H;t. . 7 > gg Bil. t.
BevillriLag■ och Oec.- Utsi.
N-.o 6. gens verkställighet, om enkla, säkre och lätt utförbare controller dervid, med hvad mera sorn i författningen bör inflyta till dess full. ständighet, så vidt på de sammansatie Utskottens handläggning kan ankomma; varandes ibland föremålen för Lag.Utskottets handläggning ej mindre den del af ämnet, som inbpgriper ändamålsenliga Police-stadganden samt ansvars bestämmanden för förbrytelser emot författningen, än hvad som, utom dess innehåll, ämnets vigt kan påkalla att föreslås till vidtagande af sådane kraftiga mått och steg, sorn skola hålla författningen i helgd och trygga samhället att vinningsbegärets dristiga försök att på hvarjehanda sätt den eludera, skola blifva lika vanmägtiga som hals. brytande.
Herr Leffler: Emot de HöglofI, Utskottens BetMnkanden och Förslag till ny bränvinsförordning, får jag mig uti följande delar ödmjukligen reservera.
Första Ärt. i §•
J' Morn.
Föreskriften uti detta Moment innebär, enligt min öfvertygelse, mindre rättvisa emot de
Städer och deras invånare, som hafva otillräcklig jord, för att derföre, efter deras behof, kunna bränna och destillera bränvin.
Utskotten hafva likväl icke velat utesluta detsamma och medgifva Städernes invånare, att sjelfve få förädla en vara, den de consumera, Bilt.
Pevillnr Lag-och Oec.- Ut sk, Bet N:o 6.
99 och hvilken dessutom, emot ali naturlig rätt och andra Länders bruk, är dem förbuden att tillverka till större qvantitet, än i trion af den jord, de ega.
Höglofl, Utskotten hafva antagit ett tillägg vid slutet af den 1 gamla eller 6 nya §., hvilket bereder Allmogen en ny frihet, den jag hvarken vill eller bör bestrida, Men deremot hafva Utskottens pluralitet beslutat, att den gamla 8 §• helt och hållet bör utgå utur den nya förordningen.
Utskotten hafva således på en gång utvidgat Landets och inskränkt Städernes invånares rättighet i denna del.
Afsigten här. med är nog påtagligen den, att ytterligare förminska Städernes bränvinsbränning, till Landets förmon.
Om man icke från billighetens och rättvisans sida betraktar denna sak, är det visst icke svårt att fråndöma Sfäderne hvad de ega, och på detta sätt kunna deras invånare snart se sig i saknad af afll rätt att bränna bränvin, äfven för sitt husbehof.
Detta är ock hvad flere hafva yrkat och må hända än flere Önskat; och hvem vet, huru långt det uti framtiden kan komma att gå?
Må hända att äfven bryggning af dricka och brödets bakning, såsom båda tillverkningar af jordens alster, komma att förbjudas Städernes invånare till Landets fördel.
En liten fördel är emedlertid beredd för Städerne uti den föreslagna nya 7 g., der de i likhet med Landets byar få förena sig om högst en enkel so-kannors-panna.
På detta sätt har man, a oo Bil. t. Hevilla,'
Lag och OecUtsk.
N'.o 6. om förslaget antages, beredt Städerna, utom en betydlig nedsättning uti bränvinsbrännings» rättigheten, äfven en större kostnad vid tillverkningen, enär en mindre panna i proportion fordrar mera ved, hvilken vanligen är dyl-are i Staden, än å landet, och tvingat dem, att anlägga flere, i stället
För färre, bonnerier, sorn äfven medför större kostnad samt fara för vådeld.
Jag vågar derföre, med anledning af hvad i ödmjukhet blifvit anfördt, hoppas och förmoda, att Rikets Höglofh Ständer lära finna med billighet och rättvisa förenligt, att låta förutnämnde 8 §• qvarstå och blifva den 7 uti nya förordningen, hvaremot den af Höglofl.
Utskotten föreslagne 7 §. torde böra utgå.
Utskotten hafva antagit den uti 2 §.
2 Art gamla förordningen varande Tariffen för pannerymds-afgiften.
Denna Tariff synes mig likväl sakna rigtig grund uti dess stigande progression; ty såsom sådan kan jag icke anse, att tillexempel en 15 kannors panna betalar 30 sk. en 16 kannors 32 sk., då deremot för en å 17 kannor erlägges 1 R:dr 80 sk., och en å 18 kannor 1 R:dr 24 sk., äfvensom att för en ä 24 kannor betalas 2 R:dr, en å 25 kannor 2 R:dr 4 sk.; men deremot för en a 26 kannor 3 R:dr 12 sk., och en å 27 kannor 3 R:dr 18 sk., o. s. v.
Deraf har ock följt, att största antalet pannor blifvit begagnade af den lägre kannerymd, der det -PU’. t. ]'evilla.