Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Landets förbättrande och beredande af bättre näringsutvägar för dess Innevånare, Staten icke, bör ansa såsom en för sig fremmande förbindelse, att söka underlätta deras begagnande, helst om det med Statens allmänna förmon instämmer; och Utskottet troi äfven, att Riksens Ständer redan gifvit ett tillräckligt bevis af denna öfvertygelse, genom de frikostiga anslag, som blifvit bevilljade tiH Strömrensningars verkställande och lättade transporters öppnande i de narra orterna* —- En Committé har för detta ändamål af Kongl. Maj:t blifvit tillförordnad och i flere år fortsatt sina arbeten:
Och, då Utskottet å ena sidan , med fullt förtroende till denna Committés upplysning, nit och omtanka, hyser den säkra förhoppning, att dess uppmärksamhet skall fästa sig vid alla, sådana ställen, som företrädesvis böra ihogkommas, och der Committén med framgång kan verka, anser Utskottet å den andra Riksens Ständer icke böra, genom partiella föreskrifter eller anvisningar, bryta sammanhanget i den plan, Committén utan tvifvel för sin verksamhet uppgjort.
Sluteligen har Utskottet icke bordt lemna obemäldt, att vid den undersökning på stället, sorn, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande den 13
Maj 1817, af dertill utsedde Committerade, samma år blifvit företagen, till utrönande af möjlig - lich Ekan* Utsk, Bclci>\k(inäett, 41 Jreten att i Norrbotten och dess Lappmar* ker med fördel inrätta en Bergslag, den nu Väckta frågan om anläggande af en väg från Kengis utmed Torneå Eif till Haparanda äfven förekommit till skärskådande; men att Gompiitterade af de skäl, Utskottet ofvanföre åberopat, och med afseende på det tillfälle, sorn derigenom lurnde komma att gifvas till smyghandel med Innevånarne på andra sidan Riksgränsen, afstyrkt så väl förslaget till denna vägs inrättande, som att genom åtgärders vidtagande lätta och förbättra farten å Torneå Eif. t följd af hvad Utskottet således haft äran anföra, och då Utskottet funnit den föreslagna väganläggningen mellan Öfver Torneå och Kengis i verkställighet hvarken lämpelrg eller för det allmänna medförande någon båtnad, får Utskottet vördsammeligen tillstyrka afslag å Herr Mantgoiiimeries gjorda motion; hvilket dock fliksens Höglofl, Ständers eget ompröfvanda tmderställes.
Stockholm den 25 Fehr. 1825, N;r 5- Ankom den ,4 IVJars iQ23- betänkande, angående' upphörande af den anstalt, att i Officiella Tidningen inf öra Kungörelser, 0111 ledige Kyrkovaktaretjenst er. 32 Besv- och Ekon. fjtsk.
Betänkandciu Uti Protocolls Utdrag af den 17 nästlidrje Februari, har Hederv.
RondeStåndet tili Utskottet remitterat ett Memorial af Riksdags Fullmägtigen Petter Jonsson från Skaraborgs Län, deruti föreslås, att, som knappt någon Församling eller åtminstone Pastorat skall finnas, sorn icke eger en afskedad Krigsman att tillgå för Kyrkovaktare tjensters tillsättande, och den högst obetydliga lönen svårligen kati locka någon annan än Fattighjon från aflägsnare orter, Kungörelsers införande i Officiella Tidningen måtte hädanefter, såsom varande utan, ändamål, upphöra.
Deruti Riksdagsmannen Johan Andersson från nämnde
Län äfvenledes instämt.
Hvad sålunda blifvit hemstäldt, har Utskottet i öfvervägande tagit.
Och, som tillsättandet af Kyrkovaktare beställningar synes egenteligen böra betraktas såsom en Församlingens enskilda angelägenhet, till bestridande hvaraf tjenlige personer sällan lära saknas inom Församlingarna, äfven med iakttagande af hvad Författningarne, tili förmån för afskedade soldater, i detta hänseende, stadga-, Alltså, och vid betraktande deraf, att Kungörelsers införande i Officiella Tidningen, oberäknadt att personer utom församlingen högst sällan lära begagna s*g af det tillfälle tili ansökning, som derigenom för deni beredes, ofta borttager ruta - Besv. ock Ekon.
Utsk. BcXahkanäeii. 15 Srtet för vida angelägnare och vigtigare kungörelser, hvilkas allmängö,rande derigenom fördröjes, linner Utskottet desto heldre anledning vördsamltgen tillstyrka, att införandet i Officiella Tidningen af Kungörelser rörande Kyrkovaktare ledigheter hädanefter må upphöra, som ett sådant kungörande icke eger rum vid tillsättandet af de flesta mindre tjänster5 Hvilket dock till Riksens Höglofl.
Stockholm den 8 Mars 1825.
Ankom elen 14 Mars 1323.
Betänkande, angående tidens förlängande för de allmänna utskyldernas erläggande.
a V-Jenom Hederv.
BondeStåndets Protocolls Utdrag af den 17 nästlidne Februari, har till Utskottets handläggning blifvit öfverlemnadt ett Memorial af Riksdags Fullmägtigen Nils Nilsson från Bohus Län, deruti anföres, att, uti en lid, då penningetillgångarne allt mer och mer upphöra och Landtmanna varor stundom icke skola kunna föryttras för hvad pris sorn helst, skall det vara nästan omöjligt för Landtmannen, att, i4 Besil, och Ekon.
Betänkahden. på bestämtia tider utgöra sina iitskyldei3 till Kronan och Staten; hvarvid skall hända, att igenom en brådstörtande ittdrifning af skatterna det känbaraste lidande tillskyndas de skattskyldige; Och hemställer Riksdagsmannen» att, till förekommande häraf» tiden för de Allmänna Utskyldernas ihdrifVande hädanefter måtte förlängas» åtminstone till
Maj månads utgång» enär vid Skärgårdarne i synnerhet fiskvaror och andra förnödenheter» äfvensom
Landtmannä varor» då alltid betala sig vida bättre än tinder vintern.
Ehtiru Utskottet å ena sidan inser billigheten deraf, att, vid Skatternas indrifvande, alseende, så mycket som möjligt» göres på de omständigheter» som dervid kunna bidraga till lättnad för de skattskyldige, och äfven medgifver, att Landtmannaproducter merendels betalas till högsta pris vid vårtiden, samt att således uppbördens framflyttande till denna tid ostridigt skulle i ekonomiskt hänseende vara fördelaktigt för de skattskyldige i allmänhet: ett förhållande» som dock icke, på sätt Nils Nilsson anfört, särskildt inträffar med Bohus Läns Skärgård, enär fisket, som derstädes utgör ett hufvtldsakligt näringsfång» vanligen är slutadt i September månad, då således största penningtillgången borde der inträffa, så har det likväl å andra sidan ej undfallit Utskottet, huru många olägeli* BeSV» och Ekon.
Betänkanden* 15 beter skulle möta, i händelse tiden för skatternas indrifvande framflyttades till
Maj månads slut, eller ännu längre fram på året; Och torde det göra tillfyllest, att dervid endast fästa uppmärksamheten på nödvändigheten för Staten, att pä nu bestämda tider kunna påräkna inkomsterna för förflutna året, och hvilka ändock ej förr än inom slutet af Maj månad hunnit att inflyta; samt på den rubbning i nu fastställda telminer, ej mindre för skattskrifningen, än äfven för uppbördens indrifvande, dess nedsättning å behörig ort samt sluteJiga redovisning, som deraf måste blifva en ovillkorlig följd.
Det är af sådan orsak, sorn Utskottet anser sig icke ega anledning att tillstyrka bifall å den gjorda Motionen om tidens förlängande till de Allmänna Utskylderna6 indrifvande.
Dock borde, enligt Utskottets tanka, någon utmätning för utskylder icke ega rum före den i Mars, och ingen försäljning, af hvad i sådant afseende blifvit utmätt, pågå, innan kungörelse derom blifvit gjord, minst åtta dagar förut.
— Hvilket till Riksens Höglofl.
Stockholm den 8 Mars 1825. l6 Be sv. ock Ekon.
Betanhnnden.
N:r 7, Antom elen 19 Mars 1823. 3betänkande, angående yrkad befrielse för en del af LindeBergslag ifrån skyldigheten att uteslutande afyttra dess Kohl tillverkning till fVedevågs JSLanufacturverk.
I^iksdags Fullmägtigen för Lindes Bergs» lag, Eric Nilsson Cederborg, har genom ifrån Hederv.
BondeStåndet, den 17 nästlidne Februari, till Utskottet remitteradt Memorial, å hemmansegarnes vägnar i den del af Lindes Bergslag, sorn kallas Bonde-Fjerding, bestående, liksom Edvalla och Näsby Socknar i Fellingsbro
Härad, hufvudsakligen af sjelfegande Kronoskatte hemmansegare, hvilkas hufvudsakliga nä* ringsfång är Spannemåls produetion, men som ock å sina skogar idka kohlning, yrkat upphäfvandet af den skyldighet, bemälde Hemmansegare ålegat redan ifrån äldre tider tillbaka, då Wedevågs Manufacturverk var ett Kronans Bruk, att ovillkorligen till nämnde
Manufacturverk emot betalning afyttra deras kohl-tillverkning; hvarvid Riksdagsmannen frluteligen tillägger, att, ehuru dessa hemmansegare icke bestrida Wedevågs Bruksegare, som nu mera skola helt och hållet nedlaggt den finare Mauufacturtillverkningen, hvarpå privilegierne lära vara Besv. och.
Betankandtn. grundade, rättigheten att topa deras kohl» tillverkningar, anse de likväl den ovillkorliga skyldigheten, att endast dit få afyttra sina produeter, såsom ett icke rättvist eller i något afseende billigt intrång uti deras lagliga egande rätt.
Utskottet har, i afseende på förevarande ämne, förskaffat sig de upplysningar, som Utskottet för pröfningen deraf ansett nödige, och dervid inhemtat, att redan vid 1809 års
Riksdag fråga om den öfverklagade skyldigheten varit väckt, samt att Kongl. Maj;ts och Rikets Bergs-Collegium uti dess den 7 November nyssnämnde år meddeldte underdåniga Utlåtande anmält:
Att, genom de för Wedevåg?
Bruk utfärdade privilegier, Näsby och Ervalla Socknemän (hvilka i Memorialet omnämnas) icke äro förbundne, att till
Brukets behof aflemna något visst årligt quantum Kohl, utan endast att derstädes afyttra hvad de finna sin fördel vid att tillverka, till det pris, som i orten är gängse, samt att Socknemännen, i händelse de derom med Bruksegaren icke kunna åsämjas, på sätt 75 §. uti Resolutionen på Allmogens besvär af den 21 Januari 1748 föreskrifver, ega att vända sig till Bergmästare*Ämbetet i Orten, hvilket det åligger, att så jemka kohlpriset dem och Manufacturverket emellan, att Bruket å ena sidan må ega bestånd, och, å andra Bihang till RiksSt.
Prot. 1323, Q:de Sami.
JSsr 2, f. —— .1 -• / j8 Sntp. och Ekon.
Betankanden• sidan, socknemännen må hållas skadeslcse} i anledning hvaraf någon klagan icke heller sedermera försports.
Collegium har ock dä ansett det vara af högsta vigt, att Wedevågs Brak dädanefter skulle få til! godo ninia en Rättighet, hvilken vid Verkets upplåtande blifvit detsamma utryckeligen tiliaggd, och hvarom Bruks** egarne äfven genom Resolutionen den 4 November 1756 blifvit försäkrade, hvadan Collegium också den gjorda Ansökningen afstyrkt, såsom ledande till intrång uti Verkets privilegier; Och har Kongl. Majit» genom Dess Nådiga Resolution af den 19 Februari 1810» icke heller densamma bifallit.
Efter framställningen af hvad sålunda blifvit tillgjordt i en fråga» som till den förevarande står uti ett nära förhållande» får Utskottet nu, i afseende på den gjorda Motionen, yttra, att Utskottet finner densamma icke upplysa, i hvad mon Wedevågs Bruksegare nediaggt den delen af det derstädes privilegierade smide, hvarpå den inom Lindes Bondefjerding privilegierade kohlhandels-rättigheten haft afseende; och det skulle synas, att, äfven om så verkeligen sig förhölle, och således grunden för den ifrågavarande rättighetens tillvarelse vore rubbad, också sjelfva rättigheten aE sådan anledning borde upphöra.
Men, då nedläggningen af Bruksrörelsen, i anseende Besv. och Ekon.
Beteinkanden.
,9 till de belöpande utsfcylderna, ingalunda utan tillstånd lärer hafva skett, förmodar Utskottet det blifva lätt för Klagänderne, att inför_ vedetbörande Auctoriteter söka tillämpning af hvad priviJegierne kunna innehålla, angående kohlhandelsrättigheten, samt att
Klaganderne på den vägen kunna vinna en bestämd rättelse i ämnet, utan att Riksens
Ständer behöfva i önskningsväg detsamma vidröra, hvartill Motionen ej heller bibringat
Utskottet en sådan hjelpreda a£ upplysning om sakens sammanhang i det hela, att något hufvudsakelägt tillgörande härvid lärer kunna förväntas.
Hvilket dock till Rik sens Höglofl.
Ständers pröfning vördsamt öfverlemnas, Stokholm den 13 Mars »82g.
Ankom den 19 Mars 1323.
Betänkande, i anledning af väckt [råget vin ändring i Kongl. KatnriiarCollegii Cir culaire aj den 31 Juli 1805, i de delar, som angå FrälseBond,es befrielse från skyldigheten alt tourvis bestrida fjer dingsmans befattningen. rp A ill detta Utskotts handläggning har Hederv.
BondeStåndet remitterat ett Memorial af Anders Larsson från Jönköpings Län, 20 Etsv. och Ekon• tJtsk.
Eetankandsn• deruti han yrkar: att, sora fjerdingsmans-» förrättningen är ett Onus, hvilket utan undantag bör tillhöra hvarje heraman, så bör Frälsebonden ej mer än Kron oskat tebon den derifrån vara befriad, helst han nu mer deltager i rila öfriga, hemmanen åliggande, Önera.
Det skall i synnerhet vara Frälsebonden, som, dels genom sina många processer, dervid Utslagslösen som oftast får utmätas, dels genom bristande Utskylder, förorsakar Fjerdingsmannen det mesta besväret, åtminstone i den ort, der Anders Larsson är boende 5 hvarföre han säger sig af sina hemmavarande Committenter hafva fått uppdrag framföra deras önskan: att Kongl. Brefvet, den 5 Juni 1805 och Kongl.
KammarCollegii derpå grundade Circulair af den 31 Juli samma år, måtte förändras i de delar, som angå frälse-bondens uteslutande ifrån att tour-vis deltaga i den besvärliga Fjerdingsmans-förrättningen, som nu ensamt åligger Krono- och Krono-sfeattebonden.
RiksdagsFuIlmägtige från Upsala, Stockholms och Södermanlands
Län, jemte flere andra; hvaribland Jöran Persson från Östergöthland, som af sina hemmavarande Committenter haft uppdrag vacka Motion i samma ämne. i Efter pröfning af hvad i detta Memorial förekommit, får Utskottet anföra: att Utskottet, lika med Memorialets författare, anse Fjerdingsmans-befattningen vara ett Or Besv. och Ekon.
Betänhanden. £1 hus , sora utan undantag bord8 tillhöra hvarje hemman; Äfvensom önskeligt vors, att en 6ådan sammanjemkning af Rättigheter och Skyldigheter kunde ega ruta, att all jord blefve lika beskattad, hvarigenom alla slags undantagsrättigheter komma att upphöra.
Men, innan en sådan, ömsesidigt medgifven, sammanjemkning blifvit öfverenskommen och veikställd, lärer hvarje förändring, minskning eller förlust af en särskildt förunnad förmon eller rättighet, som grundar sig på Lagar och ännu oupp* hafna privilegier, icke kunna betraktas till sina följder för den enskilds, annorlunda än såsom ett förnärmande af egande rätten och såsom ingripande i helgden deraf.
Det är afsådan anledning,Utskottet, som inhemtat, att
Frälset från ålder varit befriadt från deltagande i Fjerdingsmanstjenstens bestridande, hvilken befrielse genom flere Kongl. Resolutioner blifvit bekräftad, icke kan tillstyrka Bifali till hvad Anders Larsson yrkat, nemligen: att Frälsehemmans åboer må anses skyldige, att i utöfningen af Fjerdingsmanstjensten deltaga, då den af Allmogen tourvis förrättas.
Dock varder detta Riksens Hoglofl.
Ständers egen upplysta pröfning härmedelst vördsamt understäldt.
Stockholm den 13 Mars 1823. gs EesVt och Ekon, Utsk.
Betänkanden•
N:r g.
Ankom den 20 M rs 1023» Betänkande, rörande vackt fråga om utvidgad frihet till Väder-mjölq^ arnars \f.p-pbyggande, nied rättighet att derå maia för tull, saint upphörande af den omgång, sorn efter nu gällande Författningar fordras, för vinnande af tillstånd till anläggande af Tull mj ölq v a r n ar i allmänhet, Uti afgifvet Memorial, sorn Hederv.
Ron* deStåndet, genom Protocolls Utdrag af dea 12 sjstlidne Februari, till Utskottet remitterat, har Riksdags Fullmägtigen från Malmöhus fiän Daviel Basmuss,on andragit: att, $om genom de i hans hemort skedda enskiftningar och den deraf föranledda jordens allmännare odling, inträffar, att vattentillgången för de med vattendrift inrättade mindre mjölqvarnar, eller så kallada gväsqvarnar, antingen i betydlig mon minskats, eller ock genom vattnets aftedande åt andra håll alldeles upphört, så att, till stor förlust för Innehafvarne och skada för örtens mäldsökande Innevånare, desse Qvarnars drifvande mäste inställas; det syntes en billig omtanka om begges rätt fordra, att, der omförmäldte förhållanden ega rum, Qvarnegare må till godo njuta den förmon, att, efter förutgången behörig undersökning, få i stället för den, lör honom Rew. och Ekon.
23 onyttig gjorda, Vattenqvarn, uppbygga en Väderqvarn, samt derå vinna skattläggning, hvarförutan DavidRasmussonsitskildl hemställt, att, då någon, som önskar anlägga Mjölqvarn för tulltägt, förmår bevisa, att verkeligt mäldetrång i orten, eller svårighet för dess Innevånare att få sin spannemäl vid de förut befmtelige qvarnarne förmålen, finnes* och Härads SyneRätten, som det tillkommer att förhållandet härmed undersöka, af sådan anledning gillar hans begäran, han, utan någon omgång, må ega rätt*"att qvarnen uppföra och efter skedd skattläggning begagna.
Utskottet, som till öfverläggning förehaft dessa ämnen, har dervid funnit: att, då den af David Rasmusson föreslagna rättighet till anläggande af väöermjölqvarnar, i stället för qvarnar med vattudrift, hvilkas bruk, i följd af inträffad vattenminskning, upphört, icke kan vara beroende af den omständighet, eller andra qvarnegares lagliga rätt att betjena en viss ort med förmälning af Spannemål, som vid nya tullqvarnars inrättande efter gällande stadgar iakttages, helst någon verklig inskränkning i denna rätt derigenom icke eger rum; och förslaget dessutom åsyftar att på en gång bereda en fördel för egaren, som sättes i stånd att bota en förlust, sorn utan hans förvållande tillkommit; för Staten, som å’ terfår den ränta, hvilken al den till högag - 24 Besvt och Ekon. £7iJÅ, Betänkande/!. »ande inställda 'Vattenqvarnen billigtvis synes icke vidare böra utgå' och för den kringliggande orten, sorn återvinner ett tillfälle att med lätthet erhålla sin spanmemal förmålen; Sä anser Utskottet sig ega anledning tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständer, att hos Kongl. Maj:t framföra den Underdåniga ansökan, att genom en allmän Författning tillåtelse måtte lemnäs
Egare af sådan Vattenmjölqvaro, hvars drift, gemom minskad eller alldeles försvunnen vattentillgång, blifvit inställd, att i stället få, inom samma ort, uppföra en Vädermjölqvarn och dervid begagna sin förra rätt till idkande af spannemåls förmälning, emot tull tägt; dock att han förut bör härom anmäla sig hos Konungens Befallningshafvande i Länet, sorn, derest den för qvarjiens uppbyggande utsedde plats icke är närmare än Etthundrade Femtio alnar från allmän väg belägen, hvarom Konungens Befallningshafvande genom Kronobetjeningen bör låta undersöka, eger att behörig Tillstånds-Resolution meddela, utan hinder af andra
Qvarnegares jäf emot den äskade förändringen, och utan andra villkor, än att den, gamla qvarnen åsatte ränta, så vida en sådan egt rum, öfverflyttas på den nya, och att storleken af qvarnstenarna vid den sistnämnda förblifver densamma, som vid den förra lagligen blifvit begagnad.
Besv. och Ekon» Vtik.
2-5 Beträffande åter David Rasmussons väckte Motion om förändring i den ordning, som genom nu gällande Författningar är föreskrifven för pröfningen af ansökningarom rättighet till nya O varnars anläggande; Så finnér Utskottet, att, så länge ekonomiska mai i allmänhet tillhöra Konungens Befallningshafvandes befattning och afgörande, skäl icke är för handen, att föreslå ett olika förfarande vid behandlingen af frågor af ofvannämnda beskaffenhet; hvarföre Utskottet ock tillstyrker afslag å David Rasmussons förberörda motion.
Dock varder detta Riksens Höglo!!.
Ständers egen pröfning vördsamt understäldt.
Stockholm den 13 Mars 1823 N:r 10.
Ankom den 20 Mars 1823.
Utlåtande, rörande väckt fråga om upp• häfvande af Stadgandet i Kongl Kammar- och CommerceCollegiernes Kungörelse den g Februari, 1821, att, då Norskt Lakegods utur andra hand styckevis försäljes, vigten deraf bör i kärlet inbrännas.
T JL detta ämne har Vällofl. BorgareStåndet till Utskottet behagat remittera ett af Herr 2 6 Besv. och Ekon* Ulsli.
Betänk anden, E. V, Montan, ingifvet Memorial, deruti, han hemställt, om icke, enär Förberörd» stadgande endast kunde ega tillämpning i afseende på Sill, som i Norska tunnor in* föras, och des9as undermålighet i jetnförelse mot Svenska tunnor vore både tillräckligt synbar och nu mera allmänt känd, den, påbjudna inbränningen af vigten skulle kunna anses öfverflödig och således böra upp», höra, desto heldre, sorn den deraf förorsakade kostnad och besvär alltid mäste kamma att höja priset på en vara, sorn för Svenska allmänheten utgör en af dess hufvudsakligaste förnödenhets artiklar.
Under öfverläggningen om detta ärende har Utskottet blifvit bibragt den upplysning, att, ehuru Norrska tunnor med Sill och annat Lakegods i allmänhet understiga de Svenska i rymd, betydlig skiljaktighet i detta fall likväl ofta skall visa sig; Och, som behofvet af det om vigtens inbrännande å Norrska Lakegods-tunn or meddeldte stadgande, hvilket från berörde förhållande otvifvelaktig! heintar sin grund, derigenom ock tillräckeligen ådagalägges, samt
Utskottet i öfrigt anser nämnde stadgande vara i full öfverensstämmelse med påbudet om Svepska Kött- och Fiske tunnors justerande och krönande, innan någon försäljning deraf får ske, och åsyfta enahanda säkerhet för köpare, som genom sistbemäidte förordnande blifvit beredd; så Besv. och Ekon, TJtsk.
BetXnkanden, 27 finnér Utskottet sig icke ega gilltig anledning, att tillstyrka upphäfvande af Kongl. Kammar- och GommerceGolIegiernas, i grund af Kongl. Maj:ts Nådiga Befallning, genom allmän Kungörelse den g Febr, 1821 rneddeidte ofvanberörde stadgande; hvarföre ock Utskottet till afslag får anmäla Herr Martinns derom gjorda Motion; hvilket dock Kiksens Högloll, Ständers egen pröfning vördsamt underställes, — En Ledamots yttrade särskilda tanka bifogas.
Stockholm den 13 Mars .1823, Ankom den 24 Mars 1823, Iranssumt af Vrotocollet, hållet uti Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskott vid Riksdagen i Stockholm den 13 Mars 1823, S, D. Herr Lenning yttrade:
Frågan gäller indragning och upphörande af en onyttig ansedd Författning, och, dä man säkert på goda skäl klagar, att Sverige är öfverlastadt med Författningar, anser jag för en stor fördel, om några ej nödiga kunna upphöra, för att lemna rum åt de nya, som nödvändigheten påkallar.
Jag delar Motionärens tanka och önskar deröfver få tillägga följande mina skäl:
Den öfverklagade Förordningen begärdes och tillkom i följd af på en gång ha - 28 Besv. och Ekon.
Betänknnäen. elig och oväntadt ymnig tillförsel af Norrsk Sill till Sverge, sedan Svenska Sillfisket så godt som upphört, och denna vara blifvit en sällsamhet.
Denna oväntade Silltillförsel medförde för tillfället brist på Svenska lagliga Lakekärl, hvaruti den Norrska Sillen kunde ompackas, sorr\ städse hitföres i betydligt mindre kärl än de Svenska.
Sill-tillförseln är nu deremot så vanlig, att den förut varande tillfälliga bristen på laglige kärl ej bör ega rum, hvarföre jag tror Allmänheten bättre belåten, att hädanefter i mindre partier än tunnor endast tillhanda hålles lakegods i sådana kärl, som enligt äldre Författningar lagliga äro, dock »å, att hela tunnor Lakegods, som från Norrige eller andra Landar inkomma, måtte få cfyttras oompackade och skyldigheten att derå inbränna vigten upphöra.
För i fråga varande Författnings upphörande, hemtar jag äfven skäl deraf, att den endast sträcker sig till Norrska Silltunnor och andra fastager med Saltvaror, då deremot äfven ifrån andra orter hit i landet införes Lakegods, hvaribland mä nämnas Sill ifrån Jutland och Holstein i lika små kärl, sorn ifrån Norige, utan att någon Författning i afseende derpå ansetts a£ nöden.
Den omnämnda Författningen är tro» ligen ingenstädes mer än en gång uppläst, föga bänd och aa mindra efterlefvad, hvar» Besv. och Ehon.
69 emot det sjelfsvåld blifvit gängse, att, sedan ingen rymd på fjerdingsm» är foreskrifven, innehålla de på en del orter endast 8 kannor, och, om vigtinbränningen på:
Lakegods-käril äfven kunde med största noggrannhet verkställas, sä medförer den, efter min tanke, ingen controll, helst en mängd Lake, följakteligen ej vara, vid försäljningen kunde gifva kärlet ett genom den inbrända vigten förmodadt, men ej verkligt värde, och snarare föranledande misstag än säkerhet.
Enligt Protocollet. A.
Ankom den 20 Mars lgaj, Betänkande, angående Gästgifv erler s anläggning och Gästgifv ares tillsättande. t^ti ett Memorial, hvilket den 28 sistlicfne Februarii blifvit till Utskottet remitteradt, har RiksdagsFulImägtigen, från Elfsborgs län, Eric Algren anfört, att, genom Stadgandet uti 1734 års Gästgifveri Ordning, det skall vara nästan öfverlemnadt åt Landshöfdingarne, att efter godtycke anlägga Gästgifvar«»gårdar, inom de dem jo Besv, och Elion.
Vtsls.
Betänkanden* anförtrodde