Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t i underdånighet uppgifvas, på det att två Revisorer för hvartdera Riks-Ståndet må till denna förrättning utses och kallas; och få Rikets Ständer, till följd häraf, beträffande de revisioner, som för innevarande och följande år, intill nästa lagtima riksdag, komma att ega rum, underdånigst anmäla: att Riddrrskapel och Adeln beslutat, att med ifrågavarande val skulle förfaras i öfverensstämmelse med 7 § i den af Ridderskapet och Adeln för Riddarhus-Direklionen utfärdade instruktion och det dertill den 30 Juli 1851 beslutade tillägg, i följd hvaraf nämnde Direktion har att för de år, som omlörmälda revisioner omfatta, årligen välja af Ståndets ledamöter Två till Revisorer och En till Suppleant; att Preste-Ståndet beslutat, det vederbörande Domkapitel, efter särskilda föreskrifter, meddelade uti cirkulär, sorn till dem från Ståndet utgår, och enligt stadgad ordning rikets stift emellan, komma att föranstalta om val af Revisorer och Suppleanter för Presteståndel; att Borgare-Ståndet beslutat, att till den revision, som omfattar förvaltningen och räkenskaperna lör år 1863 och begynner i Mars 1864, skola väljas En Revisor och En Suppleant dels af Stockholms stad och dels af den bland städerna Norrköping och Gefle, som bestämmes genom lottning i hittills iakttagen ordning; äfvensom att, i fråga om den revision, hvilken omfattar förvaltningen och räkenskaperna för år 1864 och tager sin början i Mars 1865, bör, likaledes genom lottning, som i hittills iakttagen ordning verkställes emellan städerna Upsala, Calmar och Westerås, afgöras hvilka två bland dessa städer skola till sistnämnda revision välja hvardera En Revisor och En Suppleant; — samt Expeditions- UIsko t tets Förslag till undmi.
Skrifvelse, N:o 30. 13 att Bonde-Slåndet beslutat, att ifrågavarande val, för så vidt de röra sistbemälda Stånd, skola försiggå efter enahanda grunder som hittills.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den ll Febr. 1863.
Presle-Ståndet den n — — Borgare-Ståndet den ll — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående pension från allmänna Indragningsstaten åt Justitie-rådet rn. m. A. F. Gyllenhammar.
(Stats-Utskottets Utlåtande N:o 31.) S. A. K.
Uti nådig Proposition af den 2 December sistlidet år har E. K. Maj:t gifvit Rikets Ständer tillkänna, hurusom Justitierådet, Kommendören af E. K. Maj:ts Nordstjerneorden, Axel Fredrik Gyllenhammar, med företeende af läkarebetyg, utvisande att han, lill följd af obotlig, organisk hjertsjukdom, hvilken tvingade honom att undvika hvarje både kropps- och själsansträngning, samt att han således hvarken kunde eller borde med utöfningen af sitt embete fortfara, hos E. K. Maj:t i underdånighet anhållit, att, då sökanden ännu icke uppnått högre ålder än af 60| år, E. K. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om anvisande för honom ä allmänna indragningsstaten af sådan pension, som, derest han vore till 65 lefnadsår hunnen, skulle honom tillkomma, på det att Gyllenhammar, som saknade egna tillgångar, tillräckliga till försörjande af sig sjelf jemte familj, måtte blifva i tillfälle att från Justitieråds-embelet begära afsked.
Enligt hvad berörda läkarebetyg gåfve vid handen, vore sjukdomen at beskaffenhet att icke lemna hopp om sådan förbättring i Justitierådet Gyllenhammars helsotillstånd, att embetets utöfning, hvarifrån han redan under ofvannämnda och nästföregående år tidtals varit genom sin sjuklighet hindrad, kunde af honom återtagas.
1 betraktande häraf, och då till Justitieråds-embetets bestridande vikarie ej lagligen kunde förordnas, samt det följaktligen för arbetets inom Högsta Domstolen jemna gång, och på det att dess öfriga iedamöters i allt läll särdeles trägna och ansträngande göromål 14 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse, IS:o 31. icke måtte än ytterligare förökas, vore magtpåliggande, att, genom beredande af tillfälle för Justitierädet Gyllenhammar till afskedstagande, möjlighet vunnes till embetets återbesättande och uppehållande, har E. K. Maj-.t, enär Justitierädet
Gyllenhammar uppnått en ålder af nära 61 lefnadsår och under mera än 40 år varit i Statens tjenst, samt all billighet syntes fordra, att under förenämnda förhållanden Gyllenhammar, som under en tid af 12 år bekläd t Juslitieråds-embete och, enligt hvad företedd tjenstförteckning utvisade, äfven under sin öfriga tjenstetid i allmänhet innehaft ansträngande befattningar, icke vid afskedstagande! komme, i afseende på pensionsrätt, i annan eller sämre ställning, än hvartill han efter endast några få ytterligare lefnadsår skulle varit ovilkorligen berättigad, uti högstberörda nådiga Proposition föreslagit, det Rikets Ständer ville medgifva, att Justitierädet Gyllenhammar mätte, från och med månaden näst efter den, uti hvilken afsked från Justitieråds-embetet kunde varda honom beviljadt, å allmänna indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension, motsvarande åttatio procent af hans nu innehafvande lön, eller till belopp af 6,400 R:dr R:mt.
Rikets Ständer hafva tagit denna fråga i öfvervägande och dervid, med afseende å de i den nådiga Propositionen anförda förhållanden, pröfvat skäligt att till E. K.
Maj:ts omförmälda framställning lemna bifall; hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla; framhärdande etc.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 Febr. 1865.
Preste-Ståndet den 11 — — Borgare-Ståndet den ii — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslag till försök
Jör utrönande af dels sä kallade pansarplåtars af svenskt jern förmåga att emotstå skott och dels lämpligaste konstruktionen af ref lade gjutna jernkanoner till fartygs bestyckning m. m. (Stals-Utskottets Utlåtande N:o 32.) S. A. K.
Uti en den 2 nästlidne December till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition har E. K. Maj.t äskat ett extra anslag af Etthundratusen R:dr R:mt, att genast utgå och användas till anställande af försök för utrönande af s. k. pansarplåtars af svenskt jern Expedit io ris- Ut sko t teln Forsing till underd.
Skrifvelse, Nio 57.
15 förmåga att motstå skott, äfvensom för bestämmande af lämpligaste konstruktionen af refflade gjutna jernkanoner för fartygs bestyckning.
Enligt hvad den nådiga Propositionen vidare innehåller, skulle med berörda försök, för hvilkas utförande ett approximativt kostnadsförslag blifvit hos Förvaltningen af Sjö-ärendena uppgjordt, visserligen i främsta rummet åsyftas att vinna erfarenhet, rörande såväl de kraftigaste för sjöförsvaret användbara skjutpjeser, som mått och öfrig beskaffenhet af de, till skydd mot sådana, mest ändamålsenliga plåtar, men E. K.
Maj:l har derjemte ansett det icke böra förbises, att för en fullständig utredning af dessa ämnen, äfvensom till befrämjande af landets sanna fördel i ej mindre industrielt än militäriskt hänseende, det vore af yttersta vigt, att under försöken jemförelse anställdes emellan tillverkningar af svenska och utländska råämnen.
Omförmälda kostnadsförslag upptager: lill en skottafla, med 100 qvadralfot svensk pansarplåt af 4^ verktums tjocklek „ en d:o med 100 qvadratfots pansarbeklädnad af fyrdubbel l£ verktums svensk plåt „ 200 qvadratrot engelsk och fransysk pansarplåt med taflor .... „ ammunition, med undantag af krut „ ersättning för kanoner, som genom försöks-skjutningen göras till krigsbruk odugliga „ uppförande af skyddshus, skottvall m. m. samt för transporter, aflö ningar m. m „ anskaffning af kanoner och projektiler af ny eller förbättrad konstruktion, samt lill utgifter för behof, som genom försöken ådagaläggas 12,600: — 9,500: - 18,000: — 3,000: — 4,000: — 14,900: — 38,000: — Summa R:dr 100,000:
— Vid pröfning af denna nådiga framställning hafva Rikets Ständer, enär E. K. Maj:t uti den nådiga Propositionen, angående Statsverkets tillstånd och behof, jemväl å 4:de Huivudtiteln begärt ett extra statsanslag af 100,000 R:dr för artilleriförsök, ansett de ändamål, för hvilka ifrågavarande särskilda anslag äro afsedda, ega med hvarandra det sammanhang, att begge anslagsfrågorna borde pä en gång af Rikets Ständer till afgörande företagas.
I det Statsråds-protokoll öfver Landtförsvars-ärenden, sorn är E. K.
Maj:ts sistnämnda nådiga Proposition bifogadt, finnes beträffande det der äskade anslaget anfördt, att, på grund af den i Christiania, efter E. K.
Maj:ts nådiga befallning, under 1861 — 1862 års vinter nedsatta Svensk-Norska Artilleri-kommittées, af Krigs-styrelserna i begge rikena gillade förslag, skulle, för gemensamt lösande af frågan om införande af refflade kanoner i de förenade rikenas artillerier, företagas åtskilliga försök, utaf hvilka den Norska Artilleri-styrelsen, af uppgifna orsaker, åtagit sig den betydligaste delen, hvaremot, till nödig jemkning i kostnaden de begge rikena emellan, Sverige skulle ensamt bekosta och utföra ”slutliga försök med det system för gröfre kanoner, hvilket, på grund af de i Norrige verkställda förberedande försöken, borde komma till införande i de förenade rikenas land- och sjö-artillerier, i ändamål att vid hvarje särskild kaliber bestämma konstruktionen af såväl de olika kanonsorterna, som ock de dertill hörande projektilerna.”
Då försöks-skjulningarne i allmänhet icke allenast bade till ändamål att erfara träffsäkerheten, utan ock verkningarne af de refflade pjesernas projektiler, hade
Artilleri—kommittéen jemväl uttryckt önskligheten af att skjutning mot betäckningsmedel af 16 Expeditions Utskottets Fiirsiop till underd.
Skrifvelse, JV.-o 34. sådan beskaffenhet, sorn, för att motstå artilleriets ökade verkningsförmåga, kunde ifrågakomma att användas på krigsfartyg och fästningar, utfördes, om möjligt, samtidigt med de försök, som skulle af Sverige anställas.
Dessutom då på sednare tider slätborrade kanoner af grofva kalibrar och konstruerade för stora laddningar oell tunga projektiler visat fördelaktiga resultater, särdeles i afseende å deras användande mot bepansrade fartyg från kustbefästningar vore vigtigt att äfven försök med sådana pjeser blefve i sammanhang med öfriga försöksskjutningarne företagna.
Kostnaderna för ofvanuppräknade artilleriförsök voro sålunda beräknade: till anskaffning af nödigt anta! pjeser 13,720: — „ projektiler af alla slag med tillhörande antändningsrör 55,100: — „ underlag eller lavetter 5,000: — „ anskaffande af jernplåt, äfvensom till sjelfva utförandet af skjutningen mot olika betäckningsmedel 20,000: — „ transportkostnad, rese- och traktamenlsersätlningar, samt diverse utgifter 6,180: — Summa R:dr 100,000:
— Att resultaterna af de undersökningar, för hvilka E. K. Maj:t sålunda äskat anslag, böra blifva vid ordnande af vårt försvarsväsende af synnerlig vigt och att, i följd häraf Staten icke bör undandraga sig de dermed förenade kostnader, äfven om dessa uppgå till ganska betydliga belopp, hafva Rikets Ständer funnit obestridligt; men då, vid granskning af ofvanintagna kostnadsförslag och öfriga uppgifter, det synts Rikets Ständer uppenbart, att de särskilda frågor, hvilkas lösning angilvits vara med de föreslagna skjutförsöken åsyftad, i liera hänseenden med hvarandra sammanfalla, hafva Rikets Ständer ock antagit, att, derest de särskilda för flottan och landtförsvaret afsedda försöken blefve gemensamt anställda, denna anordning skulle, utan att motverka uppnåendet af de afsedda ändamålen, bereda möjlighet till någon minskning i de beräknade utgifterna: och då Rikets Ständer, vid jemförelse af de särskilda i kostnadsförslagen upptagna posterna, ansett en summa af 40,000 R:dr vid sådant förhållande kunna inbesparas, hafva Rikets Ständer, lill bestridande af kostnaderna för gemensamt anställande af ofvanomförmälda skjutförsök, till E. K.
Maj:ls disposition på Riksgälds-kontoret anvisat ett belopp af 160,000 R:dr R:ml.
Hvilket Rikets Ständer få, lill svar å den nådiga Propositionen, i underdånighet anmäla; framhärdande etc.
Skrifvelse, N:o 32. 17 N:o 39.
Preste-Ståndet den 11 — — Borgare-Slåndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 18 •— — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående begagnande af postremissvexlar för öfversändande af penningar från och till Riksgälds-kontoret. (Stats-Utsk.
Utlåtande N:o 36.) S. A. K.
Med anledning af Rikets Ständers år 1861 församlade Revisorers uti deras berättelse, angående Statsverkets tillstånd och förvaltning, gjorda hemställan om rättighet för vederbörande embetsmyndigheter att vid penningeförsändningar begagna så kallade postremissvexlar, har hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord, att ett dylikt förfaringssätt jemväl måtte föreskrifvas till iakttagande vid öfversändande af penningar från och till Rikets Ständers Riksgälds-kontor; och som Rikets Ständer, efter pröfning af denna framställning, beslutat, att, vid remisser af Riksgälds-kontorcts medel, postremissvexlar, utgifna af bankinrättningar, som E. K.
Majit oklrojerat, äfvensom af deras direktioner bemyndigade kontor, samt ställde att, vid uppvisandet å den ort, dit vexeln skall afgå, betalas tili den person eller myndighet, till hvilken vexeln är afsedd att öfversändas, må, der sådant utan särskild kostnad eller olägenhet kan ske, begagnas såväl af Riksgälds-kontoret för penningeförsändningar till landsorterna, som af dervarande verk och myndigheter vid penningars öfversändande till Riksgälds-kontoret; dock under vilkor att, i fråga om penningeförsändningar emellan Stockholm och de orter, hvarest Rikets Ständers bank har lånekontor, bemälda banks eller lånekontors anvisningar böra begagnas; få Rikets Ständer hos E. K.
Majit i underdånighet anhålla, det E. K.
Majit täcktes, till vederbörandes kännedom, härom utfärda nådig kungörelse.
Prot. 1862 <tf 1863. 10 Sami. 1 Ajd. 2 Haft. 3 18 Expeditions-Utskottets Förslug till anderd.
Skrifvelse, lSr:o 33.
Preste-Ståndet den 11 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående kurhus-afgiften.
(Bevilln.-Utskottets Betänkande N:o 4.) S. A. K. Sedan E. K. Maj:ts Sundhets-kollegium, med öfverlemnande af summariskt sammandrag af från samtliga länen, med undantag af Upsala, Skaraborgs, Elfsborgs och Malmöhus, inkomna redogörelser för länslasarettens och kurhusens inkomster och utgifter under år 1860, upptagande kurhusaIgiflen för året till 243,638
R:dr 64 öre och öfriga inkomster till 141,515 R:dr 49 öre saint utgifterna till 379,831 R:dr 86 öre Runt, lill E. K.
Majit i underdånighet hemställt, att då, såsom af dessa uppgifter visade sig, ifrågavarande sjukvårdsinrättningar icke kunde utan kurhusafgiften ega bestånd, nådig Proposition om samma afgifts fortfarande måtte till Rikets Ständer aflåtas; så har E. K. Majit, uti nådig Proposition af den 24 Oktober sistlidet år behagat föreslå Rikets Ständer, att omförmälda kurhusafgift jemväl under nästa statsregleringsperiod måtte utgå på sätt och till de belopp, sorn blifvit af Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag bestämda, och, i enlighet dermed, af E. K.
Majit genom nådiga Kungörelsen den 24 Februari 1860 påbjudna.
Berörda nådiga Kungörelse innehåller: att till veneriska smittans hämmande och botande skall årligen af hvarje mantalsskrifven person utgöras en kurhusafgift för Stockholms stad med högst 50 öre och minst 3 öre samt inom öfriga delar af riket med högst 25 öre och minst 3 öre, lika för alla betalande inom hvarje kurhusdistrikt efter dess behof; att afgiften skall, på sätt här nedan förmäles, af vederbörande inom distriktet bestämmas, antingen till ettdera af dessa belopp eller deremellan, men icke, utom vid särdeles tvingande omständigheter, fastställas till det högsta; att afgiften skall utgå och redovisas inom hvarje kurhusdistrikt särskildt, så att den blifver alldeles skild från hospitalens och lasarettens fonder och räkenskaper; att de genom berörda afgift inflytande medlen skola i första rummet ovilkorligen begagnas för de, efter behof och öfverenskommelse, på ett eller flera ställen inom länet inrättade kurhusanstalter, hvarefter det, som af nämnda medel icke är för veneriska smittans hämmande erforderligt, må användas för allmänna helsovården i länet, särdeles såsom bidrag till bestridande af lasarettens utgifter för svårare skador och sådana sjukdomstillfällen, som fordra kirurgisk behandling, samt att ofördröjligen efter riksdagsbeslutets kungörande bör, å lan - Expedition s-VIs kottets Förslag till anderd.
Skrifvelse, N.-o 33.
19 det genom utsedda sockenfullmägtige, inom hvarje tingslag, väljas en deputerad, samt i städerna af borgerskapet inför Magistraten likaledes en, hvilka deputerade skola sammanträda å tid och ställe, som Konungens Befallningshafvande utsätter, för att under Landshöfdingens ordförande besluta, genom öfverenskommelse eller votering, om sammansättning af en kommitté med erforderliga suppleanter, som skall årligen, intill nästföljande riksdags utgång, så väl granska räkenskaperna, jemte styrelsen och förvaltningen af kurhusanstalterna, som ock derefter ej mindre bestämma det bidrag, hvilket af uppkommande öfverskott å den influtna kurhusafgiften kan lasaretten meddelas, än äfven fastställa den för ifrågavarande behof, under det nästföljande året, erforderliga afgiften, hvilka befattningar, om deputerade så för godt finna, äfven kunna till länets pröfningskommitté öfverlemnas.
Enär ifrågavarande afgift fortfarande är för det afsedda ändamålet erforderlig, samt densamma en längre lid utgått och redovisats på enahanda sätt, som i Kongl.
Kungörelsen den 24 Februari 1860 finnes stadgadt, hafva Rikets Ständer ansett någon annan afvikelse från E K.
Maj:ts nådiga Proposition icke böra ega rum, än att, då det, jemlikt Kongl. Förordningen om landsting den 21 Mars 1862, tillkommer landstinget att rådslå och besluta om för länet gemensamma angelägenheter, hvilka afse, bland annat, helsovården, det lämpligen synes böra öfverlemnas till landstinget, att, vid dess årliga sammanträde, såväl inom de af Rikets Ständer bestämda maximi- och minimibelopp fastställa den för ifrågavarande behof under det nästföljande året erforderliga afgift, som äfven granska kurhusanslalternas räkenskaper och förvaltning, äfvensom bestämma det bidrag, hvilket af uppkommande öfverskott å den influtna kurhusafgiften kan lasaretten meddelas.
Utom det alt dessa befattningars öfverlemnande till landstinget egentligen endast är en tillämpning af hvad redan finnes stadgadt i omförmälda Kongl.
Förordning den 21 Mars 1862, skulle genom denna förändring besparas mycken kostnad och besvär, dels för de deputerade, hvilka hitintills efter hvarje riksdag måst sammanträda för val af den kommitté, hvilken nämnda befattningar ålegat, dels ock för ledamöterna af denna kommitté, som hitintills måst årligen sammanträda i de fäll, då deputerade ej öfverlemna! meranämnda befattningar åt länets Pröfnings-kommitté, med hvars egentliga uppdrag samma befattningar åter icke stå i samband.
I Stockholm och Göteborg, hvilka släder hitintills utgjort särskilda kurhusdistrikt och, såsom egande mer än 25,000 innevånare, icke äro representerade å landsting, kunde ifrågavarande befattningar öfverlemnas åt stadsfullmägtige.
På grund häraf få Rikets Ständer, — jemte anmälan, det Rikets Ständer beslutat, alt kurhusafgiften jemväl under nästa statsregleringsperiod skall utgå af hvar och en, som erlägger mantalspenningar, till de belopp, som blifvit af Rikets Ständer vid sistförfluten riksdag bestämda och, i enlighet dermed, af E. K. Majit genom nådig Kungörelse den 24 Februari 1860 påbjudna, — hos E. K.
Majit i underdånighet anhålla, att i den kungörelse, som rörande detta ämne kommer att af E. K.
Majit utfärdas, måtte iakttagas, att de i 3:dje punkten af nådiga Kungörelsen den 24 Februari 1860 omförmälda befattningar varda öfverlemnade åt landstingen samt i städerna Stockholm och Göteborg åt stadsfullmägtige.
Slockholm den 18 Februari 1863. 20 Expeditions-Utskottets Förslag till tinderd.
Skrifvelse, JSJ:o 34. XiO 34.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 Fehr. 1863.
Preste-Ståndet den 11 — — Borgare-Ståndet den 11 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, angående förändrad lagstiftning i fråga om upprättande af bouppteckning, m. m. (Lag-Utsk.
Betänkande N:o 18 och Memorial N:o 24.) S. A. K. 1 9 Kap. 1 § Ärfda-Balken är stadgadt, att, om afliden persons bo lyder under stadsdomstol eller egendomen är fastighet i stad, skola, när ej annorlunda särskildt är stadgadt, Borgmästare och Råd nämna två eller flere redlige män, som egendomen uppteckna och värdera, men alt, om boet lyder under annan domstol eller egendomen är fastighet å landet, sterbhusdelegarne ega kalla Gode män, som elter bästa förstånd uppteckningen och värderingen förrätta, äfvensom att i prestahus arfvingar må kalla och bruka dertill den de helst sjelfve vilja; och 12 Kap. 2 § samma Balk föreskrifter, att ”aile arfskiften skola ske i redelige och trovärdige mäns närvaro, på lika sätt, som tillförene om egendomens uppteckning sagdt är”.
Enahanda frihet, som, på sätt nyss nämndt är, medgifvits arfvingar i presthus, tillkommer äfven, enligt särskilda författningar, adeliga sterbhus samt arfvingar efter de till Amiralitets-staterna hörande ofrälse män, m. fl. 1 afseende på det arfvode, som för omförmälda uppdrag tillkommer städernas Magistrater, är i Kongl. Förordningen den 10 December 1756 stadgadt, ”att i alla städer, utom Stockholm och Göteborg, må i inventeringsarfvode uppbäras en procent af ali i boet befintlig fast och lös egendom samt en half procent för delningen”.
Orättvisan af det tvång och den beskattning, som genom omförmälda anordningar pålagts vissa klasser af städernas invånare, har nu blifvit hos Rikets Ständer anmärkt, äfvensom förslag blifvit framställda till sålunda förändrad lagstiftning i berörda hänseenden, att äfven sterbhusdelegare i städerna må åtnjuta samma rättighet som rikets alla öfriga innebyggare, nemligen att till boupptecknings- och arfskiftesförrättare välja den de hafva förtroende för, eller att berörda lagrum bringas i hufvudsaklig öfverensstämmelse med 6 Kap. i Lagberedningens förslag till Årfda-Balk, men att förändringen icke skulle inträda i full kraft och allmän tillämpning inom de särskilda stadskommunerna, Expeditions-Utskottets Förslug till anderd.
Skrifvelse, IS: o 34. 21 förrän deras i detta hänseende skattskyldige innevånare genom laga kraftvunnet beslut bestämt den ersättning till nuvarande
Magistralspersoner för upphörandet af omförmälda slerbhusprocent, hvarmed desse åtnöjas.
Rikets Ständer hafva också icke kunnat undgå att finna, det ifrågavarande undantagslag är till sjelfva sin grund obillig och ofta för ett sterbhus måste kännas tryckande.
Äfven Lagberedningen har delat denna åsigt och ansett friheten i val af bouppleckningsoch arfskiftesförrättare böra göras allmän, ”enär den på ståndsskilnad grundade nuvarande olikheten ej kunde komma i fråga att bibehållas”.
Men oafsedt det missnöje, som en sådan olikhet alltid mäste väcka hos de tillbakasatte, lärer obilligheten af sjelfva beräkningsgrunden för bouppteckningsprocenten utan svårighet af en hvar inses.
Ty då denna grund är summa inventarii, utan afdrag för skulderna, kan lätteligen inträffa, ehvad boet är stort eller ringa, att den behållning, som eljest skulle uppstått, åtgår till bouppteckningsarfvodet, eller till och med att boet, just för detta arfvode, stundom måste afträdas till konkurs.
För öfrigt ligger onekligen en oformlighet deruti, att, fastän Magistraternas ledamöter kunna hafva nytta eller skada af värderingen, de likväl icke anses jäfviga att till och med sjelfve verkställa densamma.
Äfven vid flera föregående riksdagar, då denna fråga varit underställd Rikets Ständers pröfning, har obilligheten af omförmälda afgift varit i viss mån erkänd.
Men, enär ifrågavarande af Konung och Ständer medgifna arfvode utgör en väsendtlig del af Magistraternas aflöning och sålunda tagits i beräkning vid bestämmande af Magistratspersonernas löner, hvilka bekostas af städerna allena, så har häruti städse funnits ett hinder emot förändring af ifrågavarande lagstiftning.
En dylik förändring har nemligen ansetts påkalla förutgående åtgärder för betryggande deraf, att icke någons tillförsäkrade rätt blefve inskränkt, och att sådana löner i annan ordning kornme att utgå, att städerna kunde påräkna att fortfarande ega skickliga Magistratspersoner.