Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
H o n k a n omöjligen in- den ansedda engelska tidskriften » The vänta ögonblicket för ert u p p b r o t t för att ge Nineteenth Century » har en dam, mrs order åt tjänstflickan att aflägsna spåren af er Lewis, skrifvit en spirituell artikel, som be- närvaro.
bådar en kommande revolution inom hushällen.
Och då ni vid afskedet är nog olycklig att Författarinnan medgifver icke, att hvad hon från en framskjutande gren på blomsterb j r d e t förkunnar är någon revolution; hon anser, att i förbifarten stryka af ett halfvissnadt blad, det endast är en fortsatt utveckling af prin- drabbas ni af en så förebrående blick, att ni ciper, som redan blifvit införda.
med all fart böjer er ned för att plocka u p p det.
S å l u n d a " s ä n d e r t. ex. byggmästaren ut sitt Och fru A k t s a m s barn sedan, hvilka bekla- arbetsfolk för att reparera våra h u s; målare gansvärda varelser!
Den lilla flickan har en och glasmästare k o m m a in och utföra sitt ar- söndags- och en hvardagsdocka.
Den senare bete och gå sin väg igen, utan att man har är ett klumpigt, outslitligt trävidunder och be- någon förpliktelse att sörja för dessa arbeta- värdigas aldrig med en blick af ägarinnan; res föda, kläder eller öfriga vare sig lekam- dess större är hennes åtrå efter den vackra liga eller andliga behof.
vaxdo: kan med de blåa emaljögonen, den röda Författarinnan till den omtalade artikeln an- p u r p u r m u n n e n och de gula silkeslockarne, som ser, att en liknande fördelning af arbetet kunde Htändigt hvilar väl förvarad i byrålådan.
Sön- utäträckas till andra områden.
Hvarför skulle dags eftermiddag får den lilla — under mam- det t. ex. icke k u n n a vara ett köksetablisse- mas uppsikt — leka en stund med denna sin m e n t vid hvarje gata, från hvilket måltiderna älskling, hvilket j u vore förtjusande, om inte skickades till hushållen, så att man sluppe det ideliga utrop och u p p m a n i n g a r — » ta inte i med dem förenade besväret hemma?
D e t finns så h å r d t U » släpp den för all del inte! » » tufaa j u städer, i hvilka en början i denna riktning inte till klädningen! » • — å f o l j d a af små fin- redan blifvit gjord.
gerknäppningar, alldeles förstörde nöjet.
» Dagens matsedel » — säger mrs Lewis — Och den lille gossen!
» skulle skickas ut till hvarje hushåll på morg- H u r begärligt hänga ej hans ögon på den narne och beställningar upptagas på samma präktiga bilderboken, som morbror skänkte ho- sätt som fiskbandlarne nu kringsända sin mor- nom redan förra julen, men som ännu allt- gonlista, och det borde vara ett L s t a och ett j ä m t sättes undan af fruktan för att den kunde 2:dra klassens kök.
Etablissementet måste ha rilvas sönder och fläckas ned.
H u r roligt vore telefonförbindelse med de hus, som begagnade det ej, att en gång få t u m l a om i barnkam- detsamma, så att man lätt kunde rekvirera en maren med den vackert sadlade lilla hästen!
extrarätt, ifall det komme oväntade gäster till Men m a m m a tillåter det ej, den dyra leksaken middagen eller kvällen.
Vidare borde etablis- måste noga a k t a s.
sementet vara så inrättadt, att det, om så ön- B a r n e n växa u p p.
Dottern ville så gärna, skades, kunde skicka folk för att servera mål- liksom hennes k a m r a t e r, en gång fä inbjuda tiden.
sina väninnor, sonen se ett p a r gäster hos sig.
Mrs Lewis nöjer sig emellertid icke med » Nej, inte för allt i världen, » säger fru Akt- att befria h u s m ö d r a r n a från det utslitande slä- sam, » de präktiga möblerna, de välvårdade pet i k ö k e t; för hennes profetiska blick visar mattorna, de ömtåliga prydnadspjäserna, allt sig en armé af utlärda dagtjänstflickor, som måste så noga aktas. » F a r i h u s e t har för regelbundet komma hvarje dag och u t r ä t t a sitt länge sedan t r å k a t s från hemmet af fruktan arbete med noggrannhet, ordning och duglig- för de eviga sparlakansläxorna, han tar sitt lighet och därpå försvinna.
Antalet tjänare glas och röker sin cigarr annorstädes, där in- skulle på detta sätt inskränkas till ett mini- gen ängslan för gulnade gardiner behöfver af- mum, och allt skulle bli ordnadt efter affärs- hålla honom, där ej en ström af bannor hotar mässiga principer, så att tjänarne skulle få honom om en kaffedroppe smutsar bordduken.
m e r a fritid och husmodern k u n n a lefva sitt lif D ö t t r a r n a lämna snart och gärna föräldrahem- utan den ständiga plåga, hon n u har af ett met och fatta det bestämda b e s l u t e t: i milt ständigt påhäng af tjänare.
hus skall det då inte » a k t a s ».
Tjänstflickefrågan skulle på detta sätt vara löst.
Med sannskyldig ångest skicka de se ' n en Artikeln fäster slutligen uppmärksamheten gång sina egna små till mormors hem.
Om- på, att en sådan utveckling äfven skulle vara sorgsfullt undersökas först de små klåfingrarne, ägnad a t t bidraga till lösningen af en annan fötterna putsas och noga i n p r ä u t a s, att de ej synnerligt viktig p u n k t: kvinnofrågan.
få klifva på stolarne, ej dra i bordduken, ej D e t finnes för närvarande en bel del kvin- ripa det blankbonade parkettgolfvet, ej t u m m a nor — af både börd och uppfostran — som fönsterrutorna.
behöfva förtjäna sitt dagliga bröd, och som sä- B a r n e n andas med lättnad ut, när de åter kert skulle vara villiga att låta all fåfänga vika vända hem från mormor, och j u b l a emot sin och gå ut i tjänande ställning, men som ar- snälla och öfverseende m a m m a.
hållas därifrån af den omständigheten, att de K ä n n e r Di henne nu, fru A k t s a m, k ä r a lä- frukta för beröringen och samlifvet med folk sarinna?
Medger ni icke nu, a t t det lofliga af simplare art och väsen.
nitet att akta och spara till sist kan u r a r t a?
A t t det äfven i vårt land finnes ett sådant Allt har bon noga aktat, fru A k t s a m!
Allt behof, framgår af det faktum, att många s. k. är b l a n k t och som nytt vårdadt, blott en sak bättre damer resa öfver till A m e r i k a och där har tagit obotlig skada därvid: familjelyckans gä u t som tjänstflickor.
behag, glädjen och trefnaden i det egna h e m m e t.
Om hushållen skulle ordnas så som mrs Hedda Lengauer.
Lewis föreslagit, skulle det kunna bli plats för dessa damer, hvilka t. ex. kunde bli före- ståndarinnor och inspektriser för köksetablis- sementen, uppköperskor på torgen, » uppsy- K v a r t a l s - o.
h a l f å r s p r e n u m e r a n t e r t o r d e Dingskvinnor » öfver U ä t t g u m m o r n a och syflic- oförtöfvadt förnya p r e n u m e r a t i o n e n korna, borddukerskor, kassörskor o. s. v. för d e t s e n a r e h a l f å r e t!
E n revolution.
IDUN 1894 UR NOTISBOKEN.
Kronprinsessan Victoria, hvars hälsotill- stånd under de senaste fjorton dagarne varit gan- ska tillfredsställande, anländer till Helsingborg i dag fredag.
Här mötes h. k. h. af sin gemål kron- prinsen samt stannar öfver morgondagen å So- fiero hos deras majestäter konungen och drott- ningen.
Från Sofiero afreser kronprinsparet di- rekt till Tullgarn, dit deras barn redan utflyttat.
* 191 gårdsteatern.
Vi vilja ej beskrifva den, utan upp- mana blott en hvar att gå och se den.
E n dylik uppmaning torde för öfrigt vara öfverflödig, ty det är en tafla, som hela Stockholm måste se.
sig, h u r a l l v a r s a m t d e t v a r, förrän morgon- p o s t e n kom m e d h å r r e s a n d e skildringar från den stora s t a d e n.
Solen b a d d a d e rätt n e d p å d e folktomma b y v ä g a r n a, o e h d a m m e t for u p p s o m moln vid m i n s t a r ö r e l s e.
Hvad d e t led, s l u t a d e d r ä n g a r n e vid kolupplagen u p p och gingo hem, grönsakshandlarne stängde boden och s t r ä c k t e sig i h ä n g m a t t o r, h u n d a r n e lågo s o m döda u n d e r t r ä d e n, o c h h ä s t a r n e flockade sig Prins Bernadotte med gemål afflytta i En lifsbild från den nya världen, för Idun tätt o c h fnysande på s m å fläckar af skugga, dagarne med sina barn till Fridhem på Gotland hvilka n å g o n j ä t t e b u s k e k a s t a d e in öfver b e - för att där tillbringa sommaren.
af testomten.
* Byn v a r stilla s o m en kyrkogård.
Alla Hilma Angered Strandberg.
fönsterluckor stodo tillbommade, alla d e vin- Ytterligare en svensk kvinnlig missio- när i Kina har aflidit, nämligen Elin Gustafsson, r a n k s k l ä d d a v e r a n d o r n a öfvergifna.
K o m en I. som efter åtta dagars sjukdom bortrycktes af tyfus.
s t a c k a r s halfdöd varusäljare o c h k n a c k a d e p å, * ö p p n a d e s e n l u c k a försiktigt p å glänt, s o m Det v a r i juli m å n a d 1 8 9 2.
vore m a n r ä d d för p e s t s m i t t a.
Den b e b å d a d e h e t a vågen h a d e k o m m i t Fröken Adele Wetterlind, den kända och Då h ö r d e s plötsligt ett skri — ett gällt, framstående folskollärarinnan i Jönköping, h a r västerifrån, s a d e v ä d e r s p å m a n n e n, o c h p å sin meddelat oss, att hon under senare delen af juni väg till d e n stora staden i Östern vrok d e n j ä m n s t a r k t r o p af en s p ä d röst.
Det v a r d e t samt under juli månad ärnar företaga en föreläs- sitt e l d s k u m öfver b e r g o c h slätter, öfver första i Longwood b y, o c h en kvinna r u s a d e ningsresa genom landet för att verka för en all ut p å d e n ö d e bygatan till d o k t o r n s h u s.
b y a r o c h b l o m s t e r l u n d a r i allt b r e d a r e bölj- män svensk kvinnoförenings bildande, hvilken skulle hafva till mål att » arbeta för kvinnans fri- slag.
Dess m a k e i förhärjande kraft h a d e Genom s t ä n g d a fönsterluckor s p r e d s d e t och görelse och politiska rösträtt. » Föreläsningarna icke varit s p o r d i F ö r e n t a s t a t e r n a p å fyr- genljöd i m ö d r a r s b r ö s t.
N u v a r m a n genast taga sin början i Malmö, hvarefter färden ställes färdig, o m icke förr — m a n klädde den lilla tio å r.
K v ä k a r s t a d e n öfvergöts tidigt p å till Lund, Landskrona, Kristianstad, Ronneby, o c h v ä n t a d e nervöst p å d e n s j u n k a n d e solen m o r g o n e n m e d glödande solljus, d e r a k a, ä n d - Karlshamn, Karlskrona, Kalmar, Oskarshamn, Ve- för a t t följa m e d aftonlåget till hafskusten.
stervik, Linköping, Söderköping, Norrköping, Ny- lösa g a t o r n a m e d sina t r ä d p l a n t e r i n g a r och köping, Örebro, Eskilstuna, Strängnäs, Västerås, fula t e g e l s t e n s b y g g n a d e r å n g a d e af h e t t a, tält- » Hanna, » sade herr Knudsen betänksamt, Gefle, Sundsvall och Hernösand.
Fröken W. h a r taken öfver t r o t t o a r e r n a gjorde ingen nytta, » hvad tror d u o m E l s e?
» vidare bedt oss meddela, att hon vore tacksam, Han s a d e d e t väl för femte gången u n d e r om hon af för saken intresserade personer i de s p å r v a g n a r n e s l ä p a d e sig trögt fram p å d e olika städerna kunde erhålla några upplysningar enformiga a v e n y e r n a.
S å s t o p p a d e d e — - en d e n n a långa eftermiddag.
och råd för bästa anordningen af föreläsningarna h ä s t h a d e s t u p a t — d e t s t o p p a d e flere vagnar, » J a g ä r r ä d d för, att vi borde gå efter på de olika platserna.
Hennes adress är för detta det s t u p a d e flere h ä s t a r — och s å följde kon- d o k t o r n, flickan ä r inte kry, d e t ä r s ä k e r t.
» ändamål: » Tysta Marie », Helsingborg.
d u k t ö r e r n a, hvilka l a d e s p å a m b u l a n s e r och » Ah, » s v a r a d e fru K n u d s e n utifrån köket, fördes till h o s p i t a l e n.
Folk segnade ned på » inte ä r d e t värdt att s p r i n g a efter d o k t o r n En skrifmaskin för både blinda och t r o t t o a r e r o c h torg, t a k t ä c k a r e o c h m å l a r e genast, h v e m tror d u kan m å b r a i d e t h ä r seende h a r konstruerats af den kände och fram- vacklade o c h föllo, o c h m a n dolde sig för- vädret?
H o n lider af v ä r m e n, h o n s o m stående skriftställaren dir Rafael Hertzberg i Hel- färad i j o r d v å n i n g a r n a s fuktiga d u n k e l.
E n andra. » singfors.
Den skall vara på en gång enkel och stor stillhet b r e d d e sig s m å n i n g o m öfver slä- Det v a r en underlig motsäftning mellan sinnrik samt kunna säljas för ett ganska billigt pris.
Af hvilken stor betydelse en dylik uppfin- d e n, a r b e t e t u p p h ö r d e, fabrikens m a s k i n e r p å h v a d fru K n u d s e n s a d e högt och det, s o m ning kan varda, torde en hvar inse.
Som bekant sydsidan d u n k a d e icke l ä n g r e, röken från t u m l a d e om i h e n n e s hjärna och hjärta.
har det i alla tider stött på vissa svårigheter att s k e p p s s m e d j o r n a försvann l å n g s a m t i d e n s o l - Hon h a d e e n alldeles afgjord dragning till kunna få till stånd bibliotek för blinda.
På se- E n d a s t d o k t o r e r n a s och sjuk- j u s t d e t t a: att s ä n d a efter doktorn, att rifva nare tider har man börjat inom familjekretsar afskrif- heta luften.
va böcker för hand medels ett upphöjdt punktsy- h u s e n s v a g n a r r u s a d e i allt vildare fart genom upp h i m m e l o c h j o r d af å n g e s t — för h v a d?
stem, som de blinda lätt kunna lära sig uppfatta g a t o r n a.
J a — att n å g o n t i n g skulle k o m m a att h ä n d a: med den fina känseln i fingerspetsarne.
Alt ett u t b r o t t af alla d e d y s t r a makter, hvilka Då h ö r e s ett skri — d e t h ö r e s m å n g a man emellertid nu betydligt lättare och fortare s ä k r a r e för hvarje d a g gripit om d e r a s lif skall kunna åstadkomma dessa afskrifter medels skrin, hvilka d u aldrig g l ö m m e r, o m d u en d:r Hertzbergs skrifmaskin, ligger i öppen dag.
gång h ö r t d e m återljuda i ditt hjärta.
sista tiden.
Men h o n k u n d e ej förmå sig att Den torde nog ock inom en snar framtid komma De k o m m a från g r ä n d e r n a n e r e vid h a m n e n, medgifva d e t t a, en retlighet, en svart känsla till vidsträckt användning.
d ä r s a l u g a l o r n a m e d sina n e r s m e t a d e hallar af h ä m n d — m o t h v e m?
m o t sig själf, m o t mannen, mot omständigheterna — band hen- o c h sin vämjeliga s t a n k m y n n a ut, d ä r half- n e s själ.
H o n ville lösgöra sig, h o n ville rusiga, flottiga n e g e r j ä n t o r g l a m m a o c h hvita kvinnor vagga s m å n a k n a varelser p å trap- blifva fri, ljus, naturlig h o n k ä n d e till o c h med e n dof ångest.
Men hon kunde icke, p o r n a ofvanför r ä n n s t e n s p ö l a r, hvari b a n a n a s - h o n erfor n ä s t a n en njutning i att plåga sig skal o e h bitar af s k ä m d v a t t e n m e l o n s i m m a omkring.
De s p r i d a s u p p å t s t a d e n till rym- själf, m a n n e n, b a r n e t — j a Gud — Han — • Djurgårdsteatern har, som vi i förra numret om- kraften, s o m hon k ä n d e styrde oeh ställde.
nämnde, upptagit det, som det vill synas, outslitliga liga boningar, d e b l a n d a s m e d m ö d r a r s g r å t.
lustspelet » Charleys tant ».
Och fortfarande fram- T o n e n, hvari hon s a d e o r d e n, v a r u t t r ö t t a d.
Och u t a n svalka k o m m e r natten — kvin- kallar stycket de mest ihållande skrattsalfvor i sa- n o r i t u s e n o c h åter i tusental b ä r a vaxbleka Det b r a n n s o m en eld i hufvudet, m e d a n h o n longen.
Särskildt firar hr de Wahl en lysande triumf som den falska tanten.
Öfriga rollinnehafvare sköta b a r n r u n d t o m k r i n g ö p p n a platser, d ä r de s l ä p a d e sig trögt o m k r i n g, satte in d i s k a r n a s n u b b l a öfver u t s t r ä c k t a, orörliga m ä n n i s k o - i s k å p e t och s l ä n g d e p a n n o r n a b u l l r a n d e in sig oklanderligt.
Hjärta och hjärna gingo liksom F o l k sofver p å h u s t a k o c h i p a r k e r på sin p l a t s.
Till efterpjäs gifves sedan i EÖndags br Eric Sand- k r o p p a r.
bergs sommarrevy » På Helgeandsholmen ».
På van- s n a r t sagdt u t a n kläder, o c h s å bryter e n ny in i h v a r a n d r a, d e t blef svårt att säga, hvilket ligt revymanér framställas här åtskilliga händelser d a g in — m e d ä n m e r g l ö d a n d e sol.
Döds- s o m v a r hufvud o c h hvilket s o m v a r hjärta under året för åskådaren.
De framtrollas af Helge- andsholmens fé, hvilken ock till slut med tillhjälp fallen ö k a s i stor m ä n g d, m ä n n i s k o r n a se ut eller —.
S a k e r m å s t e g ö r a s, det v a r allt- af det skönas fé försöker — ehuru fåfängt naturligt- som gula, t o r r a j a p a n e s e r, och d e frysa u n d e r s a m m a n s, midt i detta onaturliga t e r m o m e t e r - vis — att omvända riksdagsmajoriteten och föra den s t å n d h a d e en stor b a r n t v ä t t måst gå af sta- högsta s o l s t å n d e t.
M ö d r a r s k y n d a u t p å de på bättre tankar beträffande den beryktade Helge- Om något n u m m e r p å d a g e n s program öfverfyllda färjorna o e h b å t a r n a, s o m skola peln.
andsholmsfrågan.
Revyn är nog här och dar rätt sköts u p p, kom d e t så s u r t efter.
Hvilken föra d e m n e d å t floden — u t till hafs — lika fyndig, men gör öfver hufvud taget ett tämligen matt intryck.
Den kommer nog det oaktadt att godt h v a r t.
tid tog icke b a r a b a r n e t!
Man kunde frestas De k ä m p a vildt för en fotsbredd rätt länge hålla sig uppe, och detta beror i sådant reling — m e n n ä r d e å t e r v ä n d a, b ä r a d e att — u s c h s å d a n a vilda, galna historier.
fall säkerligen på den anslående sluttablån.
Målad Ah Gud — A m e r i k a!
H a d e m a n inte vetat af hrr Orabow och Andrén, upprullas här en fond- ofta ett lik i s i n a d ö d s t r ö t t a a r m a r.
d e t f ö r u t?
A h j o — men ä n d å?
Hvem dekoration, föreställande Helgeandsholmen, sådan De flykta u t å t j ä r n v ä g s l i n j e r n a, d ä r land- den skulle te sig, i fall den finge förvandlas till en s k a p e t ligger stilla och hvitt i solglöden, förbi u p p s k a t t a d e allt hjältemod, som —?
öppen plats med planteringar och minnesstoder, men Det fanns rakt ingen kontroll öfver t a n k a r n a, f a r m g å r d a r n a, d ä r m a n burit b a r n e n u n d e r utan några byggnadskolo ser.
En härligare tafla de flaxade hit o c h dit p å trötta vingar, m e n kan man knappast tänka sig.
E n sådan plats skulle t r ä d e n o c h s l å r o c h viftar o e h viftar d e m ingen stad i världen kunna uppvisa, och endast t i m m e efter t i m m e.
hjärtat v a r h å r d t o c h m u l e t och ville ej åskådandet af denna tafla är värdt ett be-ök på Djur- I L o n g w o o d b y h a d e m a n icke klart för ge sig.
17VFR » Q fi-N IJIXLIFCL MA-NOALCI IFLRLL S H.
I M G AD v D UN (.
B ' r I h^ ^^ ^ J, V; „; dersokning af handelskemisten befunnen, enl. mlyg, fullgod.
Q U A, I T É L N h i t R A 5 3 s e d a n 1 8 9 K A.
NYDAHL &amp; C:O Stockholm, a sture i » u2
I U Inne i fronlrummet, d ä r en s m a l ö p p n i n g mellan fönsterluckorna släppte in en s t r i m m a ljus, l å g hr K n u d s e n p å golfvet o c h fläktade sakta d e n lilla, s o m satt p å en filt, iklädd e n d a s t e n skjorta af tunt flanell.
Hennes friska kinder voro fulla af r ö d a utslag till följd af v ä r m e n, o c h d e kloka, gråblå ögonen sågo m a t t o c h ovisst n e d p å l e k s a k e r n a r u n d t om- kring.
Den k n u b b i g a lilla h a n d e n sökte fatta och t u m m a dem, m e n h å g e n v a r ej med, o c h h o n kinkade s a k t a.
Munnen smackade oupp- hörligt af törst, o c h det b r u n h å r i g a hufvudet k a s t a d e sig tillbaka öfver en k y s s t ä c k n a c k e.
» P a p p a, l a d d a mej, » s a d e h o n grinigt o c h v ä n d e en ängslig, feberaktig blick m o t h r Knudsen.
Han lade h e n n e n e d p å filten, o c h h o n låg tyst och s å g i taket, alltjämt tåligt s m a c - kande.
Ännu en gång talade fru K n u d s e n.
» Ge h e n n e inte för mycket vatten, hon får b a r a v ä r r e ondt i magen. » H e n n e s retlighet tycktes h e n n e omfatta hela världen, d e n drog o c h d r o g h e n n e m e d sig.
Den dikterade ord och k ä n s l o r, u t a n a t t h o n h a d e viljekraft a t t k r o s s a d e m m e d sitt verk- liga j a g, hvilket h o n d o c k förnam fanns kvar, fast u t a n förmåga a t t göra sig gällande.
Hon h a d e n u gått u p p i s ä n g k a m m a r e n för a l t bada o c h kasta p å sig en t u n n mor- gonrock.
D ä r u p p e k ä n d e s luften s o m glöd- gadt bly.
H u r trötta t a n k a r n a ä n voro, s å j a g a d e d e dock h v a r a n d r a.
Eller d e k u n d e k n a p p a s t kallas m e r ä n intryck och förnimmelser.
Hela den sista tidens tyngd föll öfver h e n n e.
Hvad h a d e h ä n d t?
Ingenting sär- skildt, m e n m a k a r n a s lynnen h a d e varit s å Redigeras af Sophie Bidrag mottagas med tacksamhet Logogryf.
Dumheten kallar jag Moder, och nöjd ocli trygg Uti dess vingars ekygd Växte j ig — tills en dag Maktig en trollkarl kom, Såg mig, och så med våld Tog mig uti sin sold, Ulan båd ' men och om; Formade mig till staf, Hvarmed han svartkonst dref, Och sedan dess jag blef Ständigt hans arma elaf.
Svängde han mig helt lätt, Trollades genast opp Glädje och frid och hopp, Sanning och ljus och rätt.
Svängde han mig ibland, Trollades äfven fram Mörker och lögn och skam, Tårar och krig och brand.
Och såväl natt som dag Droppade ur mitt sköt Blod, som ifrån mig flöt Under bans härskarslag.
Mycket fläckades jag, Sliten och s !ö jag blef, Men han med skärpa dref Upp mig till nya slag.
Nu jag dock hvila får, Sedan en annan slaf Såsom hans trollarstaf Tjänar se ' n många år.
— Tager du mig i hand.
Svänger mig sakta kring, Kan jag nog mången ting Framtrolla — däribland: Hvad du allt godt nog vill; Hvad det ej undras — nå?
m a n ej k a n h a n d l a r a s k t — eller icke fatta en s a k a n n a t ä n p å sned — i en d r ö m.
Ä n n u ville d e t b u n d n a icke lossna.
» Öfverdrif inte s å d ä r o c h s k r ä m mig, » r o p a d e h o n olåligt o c h k o m n e d.
Hr K n u d s e n h a d e slagit u p p luckorna, och för e t t p a r s e k u n d e r blickade d e b å d a m a - k a r n a fullt o c h stort p å h v a r a n d r a, men utan att gifva vika, u t a n a t t förstå helt eller k ä n n a helt eller vilja helt.
H r K n u d s e n såg under- lig u t i ögonen.
H a n s a d e, att h o n v a r yr i hufvudet, m e n yttrade ingenting vidare om b a r n e t, utan t o g hatten o c h r u s a d e u t.
F r u K n u d s e n lyfte u p p d e n lilla, s o m låg s l u m r a n d e.
H o n b a r henne sakta u t p å v e r a n d a n o c h satte sig i h ä n g m a t t a n.
Solen stod b a k o m h u s e t, och p å g r ä s m a t t a n på a n d r a sidan vägen b e l a d e n å g r a h ä s t a r, som glänste af svett.
H u s lågo s t r ö d d a h ä r och där, och p å v e r a n d o r n a satt folk, och man h ö r d e barn- röster.
Lokomotiv h v i s s l a d e p å afstånd, o c h luften v a r lät o c h rödaktig.
Plötsligt strök en bris förbi — ett af d e s s a s n a b b a, flyktiga omslag, hvilka ofta k o m m a i s o l n e d g å n g e n p å h e t a dagar.
F r u Knudsen n ä s t a n frös o c h vek sin kjol öfver flickans små bara lemmar.
(Forts.) Det r ö r d e sig o b e s t ä m d t o c h trögt inom h e n n e, m e n u p p r o r e t växte.
Då ljöd e t t hastigt r o p därnedifrån, innan hon ä n n u v a r fullt färdig.
» H a n n a, k o m genast n e d!
O m inte flickan får doktor, s å lefver h o n inte öfver natten. » Det v a r utsagdt med full, energisk bestämd- het, o c h n ä r fru K n u d s e n k n ä p t e sin blus, k ä n d e h o n detta s a m m a förlamande, s o m tonat öfver d e sista d a g a r n a — liksom n ä r Matilda Hall f (ined porträtt); af Amanda Le / fler.
— Na- turstämning; poem af Ellen Lundberg, f. Nyblom.
— Talan- gen att » Bamtala »; af Ellen Bergström.
ONSDAGEN N:R 9 3 (6 6 8).
» 3: - UTGIFNINGSDAGAR: HVARJE O N S D A G OCH LÖRDAG.
LOSNUMMERPRIS: 8 O RE.
DEN 22 NOVEMBER REDAKTÖR OCH UTGIFVARE: FRITHIOF HELLBERG TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3.
12:TE ÅRG KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÄ ALL- KLARA S.
KYRKOGATA 1 6, 1TR DELES SÄRSKILDT FÖRMÄNL.
BYRÅ OCH EXPEDITION: J O H A N N 0 R D L I N G, ALLM.
GUSTAF AF GUSTAF AF GEIJERSTAM 1 SITT ARBETSRUM VID SALTSJÖBADEN.
EFTER FÖR IDUN TAGEN FOTOGRAFI AF A. BLOMBERG.
GEIJERSTAM.
|DET hände sig en dag i Upsala unge- fär år 1878, a t t jag vid ett afton- sällskap blef presenterad för en annan student — Gustaf af Gei- jerstam.
Han var kort och s a t t — hans bestämda gång och hållning ägde ingenting af ungdomens slankiga sorglöshet och lais- ser-aller.
Han kom fram till mig, som den ett år yngre gör till den ett år äldre, och frågade mig om någonting.
J a g öfverra- skades lifligt af värmen i frågan, så olik den affekteradt blaserade skepticism, som då var på modet i den tidens Upsalastu- dentlif.