Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan eldsvåda den 2 Mars 1852 inträffat uti staden Gustavia på S:t Barthelemy, hvarvid en betydlig del af staden lagts i aska samt månge af dess innevånare blifvit husville och förlorat all sin egendom, fann Kongl. Maj:t, i betraktande af denna i många afseenden vanlottade och hjelplösa kolonis beklagansvärda belägenhet, oundvikligen nödigt att, på det under den närmaste tiden medel ej mätte saknas för de, i följd af branden, nödlidandes lifsbergning och oundgängligaste behof, anvisa en summa, motsvarande, efter kurs, 1,000 pund Sterling, att af Guvernören å ön, i samråd med den efter branden nedsatta Nödhjelps-komittéen, för omförmäldte ändamål användas.
Derjemte beviljade Kongl.
Maj:t, för att underlätta återuppbyggandet af den nedbrända stadsdelen, och såmedelst bereda tillfälle lill bostäders anskaffande åt dem af stadens innevånare, som deraf vore i saknad, samt förekomma handlandes och industri-idkares utflyttning till andra orter, ett räntefritt lörskott af 10,000 Spanska Daler, att al stadens Undsättnings-komitté disponeras till byggnadslån ät dem, som sig dertill anmälte; men stadens innevånare förklarade sig icke vilja för dessa lånemedels återbetalning ikläda sig den gemensamma ansvarighet, hvilken blifvit såsom vilkor, vid beviljandet deraf, föreskrifven.
Atskillige af de genom brandskadan hemsökte inkommo likväl sedermera till Kongl, Majit med en ansökning, deruti de, under anförande, hurusom, utom det nådigst anvisade gåfvo-anslaget, särskildt understöd af allmänna medel vöre för den nedbrända stadsdelens återuppbyggande af oundgängligt behof påkalladt, underdånigst anhöllo, det Kongl, Majit måtte i nåder medgifva, att dylikt understöd finge utgå till nedsatt belopp af 5,000 Spanska Daler, utan gemensam ansvarighet, men emot säkerhet af första inteckningen i de uppförda byggnaderna, jemte egarnes personliga ansvar.
I anledning häraf, och med afseende å de i detta fall förekommande särskilda omständigheter, biföll Kongl. Majit, att en summa af högst 5,000 Spanska Daler finge, såsom understöd vid återuppbyggandet af den genom ofvanberörda eldsvåda ödelagda delen af staden Gustavia, utaf Finans-konseljen derstädes disponeras till lån åt dem af stadens genom ifrågavarande olycka hemsökte innevånare, hvilka sig dertill anmälde och, tillika med personlig ansvars-förbindelse för återbetalningen, aflemnade sådan inteckning eller annan säkerhet, som af Konseljen godkändes såsom för kronan fullt betryggande emot möjligheten af förlust; hvarjemte Finans-konseljen ålades att icke allenast emottaga, granska, förvara och behörigen bevaka de särskilde lånlagarnes skuldförbindelser med dertill hörande intecknings- och öfriga säkerhets-handlingar, utan äfven att hos låntagarne indrifva samt till 22 Kongl.
Proposilion, M 28.
Maj:ts och Rikets Stats-kontor på bestämda tider insända de utfäste afbetalningarne; Och föreskrefvos i öfrigt för merberörde låne-understöd följande vilkor, nemligen: l:o att behörigt kostnadsförslag borde uppgöras för hvarje byggnad, till hvars uppförande lån begärdes, hvarefter, om huset blefve af sten, högst trefjerdedelar, och, i annat fall, högst hälften af den beräknade byggnadskostnaden finge, såsom lån, meddelas, före trädesvis åt dem, hvilka saknade tillräckliga egna tillgångar att byggnaden uppföra, men dock förmådde att ställa säkerhet för medlens behöriga användande och återbetalning; 2:o att lånen skulle, utan ränta, återbetalas på tio år med en tiondedel årligen på det sätt, att första afbetalningen borde ske innan den 1 November 18SS och de öfrige liqviderna sedermera årligen före den 1 Oktober, vid påföljd, att, derest afbetalningarne ej å de sålunda utsatte tiderna verkställas, ränta kotnmer att erläggas efter fem för hundradet å lånets återstod, hvarjemte, i sådant fall, låntagaren skulle vara underkastad det äfventyr, att hela lånebeloppet varder hos honom utsökt; 5:o att hvad af de anvisade byggnadsmedlen icke inom den i Juli 1857 vore af lånsökanden uttaget skulle till Stats-kontoret återlevereras; börande inom samma tid genom handlingar styrkas, att de utbetalde beloppen blifvit till byggnaders uppförande använde, och att husen inom foreskrifven tid äro färdige; 4:o att de sålunda nybyggde husen borde, så vidt ske kunde, brandförsäkras.
Efter det Stats-kontoret, till följd af erhållen nådig föreskrift, för Guvernörs-embetet på S:t Barthelemy öppnat särskild kredit å förenämnde, såsom understöd utan återbetalningsskyldighet beviljade 1,000 pund Sterling hos handelshuset i London Charles Tottie &
Söner, samt vexeldragningarne, för nämnde ändamål, blifvit efter olika kurser, genom Stats-kontoret, af under händer hafde medel, betäckta, utgör, enligt hvad hos Kongl.
Majit är vordet i underdånighet anmäldt, Stats-köntorets hela förskott för ifrågavarande 1,000 pund Sterling, jemte omkostnaderna dervid, sammanlagd! 11,048 Riksdaler 40 skillingar 1 runstycke.
* Af de såsom lån beviljade 5,000 Spanska Piaster, hvarå kredit för Guvernörs-embetet jemväl blifvit öppnad hos handelshuset Tottie &
Söner, har åter, efter hvad Stats-kontoret uti underdånig skrifvelse den 18 sistlidne November anmält, icke dittills anlitats mer, än 1,250 Piaster, med deremot svarande 258 pund 16 shilling Sterling, belöpande, efter kurs, till 5,019 Riksdaler 16 skilling Svenskt Banko, som likaledes blifvit genom Statskontoret, af under händer hafde medel, bemälte handelshus godtgjorde.
Vid sådant lörhållande har Kongl. Majit härmed velat åt Rikets Ständer öfverlemna, att anvisa erforderlig tillgång till godtgörande af ej mindre hela den, i och för det beviljade understödet, utan äterbeta 1 ningsskyIdighet, utgifne summa . . .
R:dr 11,948: 40.
1. än äfven förskottet på låne-anslaget, 5,000 Spanska Piaster....
» 3,019: 16. — eller tillhopa Banko R:dr 14,968: 8. 1. hvarjemte Kongl. Majt föreslår, det Rikels Ständer måtte uppdraga åt Riksgäldskontoret, att framdeles, efter uppgörande liqvid, ersätta Stats-kontoret hvad vidare kan komma att förskjutas så väl till fyllnad i meraniimnde låneanslag, ilall det till fullo utgår, som ock för de i och lör vexeldragningarne tiil anslagets lifgifvande belöpande omkostnader, emot det att de afbetalningar, som å de utgifna lånemedlen lill Stats kontoret ingå, varda uti liqviderna mellan Statsverket och Riksgäldskontoret sistnämnde verk godtgjorde.
Maj:t lörblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
C. O. Palmstjerna. kongl.
Majtls Nåd.
Proposition, JYt 59 25 Utdrag af protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Bans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 9 December 1853.
Hans Excellens, Juslitias-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Stats-råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe.
Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet, Herr Friherre Palmstjerna, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt nådigt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer i fråga om anvisande af medel till godtgörande af från Stats-kontoret, utaf under händer hafde medel, utgifne förskott dels till understöd utan återbetalningsskyldighet, och dels till lån åt de genom eldsvåda hemsökte innevånare i staden Gustavia å S:t Barthelemy.
Maj:t behagade, enligt Stals-rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, och befall to, att nådig proposition skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer under denna dag afgå, sådan den finnes protokollet bilagd.
JVS 29.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Dec. 1883, kl. 3 e. m.
Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående Decimalsystemets tillämpning på Rikets mynt; Gifven Stockholms Slott den 6 December 1853.
I)å Rikets vid sednaste riksdag församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 28 Augusti 1851, anhållit, att ett enklare system för rikets mynt, grundadt på decimalindelningens konseqventa och vetenskapliga tillämpning, måtte utarbetas och vid denna riksdag föreläggas Rikets Ständer, så har Kongl. Majit tagit denna vid flera föregående tillfällen väckta fråga ånyo uti öfvervägande. 24 Kongl.
Proposition, M 29.
Redan vid 1844 och 184S årens riksdag gjorde Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 15 Februari sistnämnde år, hos Kongl. Maj:t framställning derom, att svenska myntets räkne-enhet måtte fastställas till en fjerdedels riksdaler i silfver, i enlighet med det skrot och korn, som Mynt-ordningen af den 9 Maj 1835 bestämmer, och att denna räkne-enhet, svarande emot En riksdaler riksgälds eller Trettiotvå skillingar banko, skulle benämnas Riksdaler och indelas i 48 skillingar samt hvarje skilling i fyra styfver, och lemnade Kongl. Maj:t härtill sitt nådiga bifall, hvarom Rikets Ständer uti skrifvelse den 8
Maj samma år underrättades, med förklarande derjemte, att Kongl. Majit, sedan de för det nya mynt-systernets fullständiga ordnande och tillämpning i afseende å allmänna räkenskapers förändring, utskylders debitering, vexel-kurseos noterande, böters beräkning rn. m. nödiga upplysningar hunnit inhemtas, ville i nåder förordna om tiden och sättet för det nya mynt-systemets bringande till verkställighet.
Vid meddelandet af nådigt samtycke till Rikels Ständers förberörda underdåniga framställning undföll det icke Kongl.
Majlis uppmärksamhet, hurusom, bland de liera förslag till ett ordnadt mynt-systern, som tid efter annan blifvit väckte, de, hvilka afse 11 decimal-räkningens införande, rättvisligen tillvunnit sig många anhängare, och att, af åtskilliga härvid uppgifna alternativer. räkne-enhetens indelning i etthundradedelar erbjöd väsendtliga fördelar såväl med hänsigt till enkelhet och lättnad vid räkenskaps-föring, som ock i anseende till detta systems öfverensstämmelse med bruket inom de Heste civiliserade länder; men Kongl. Majit trodde sig, det oaktadt, böra lemna företräde åt Rikets Ständers förslag, enär detsamma, i afseende på verkställigheten, syntes vara förenadt med ett, jemförelsevis till fördeiarne af förändringen, ringare mått af kostnader och besvär, än införandet af den från förra räknesättet mer afvikande tio- och hundra-tals-räkningen.
Rå emellertid de utlåtanden, angående sättet för det vid 1844 och 1845 årens riksmöte antagna mvnt-systemets tillämpning i afseende på allmänna räkenskapers förändring m. m., hvilka sedermera från vederbörande embets-verk och myndigheter till Kongl. Majit inkommit, utvecklade sådana förhållanden, på grund hvaraf det kunde antagas, att decimalräkningens införande hvarken skulle åstadkomma betydligare kostnader eller förete andra och större svårigheter, än som måste uppkomma vid tillämpningen af förstnämnde myntsystem, samt mynt-enhetens indelning i lOOidelar äfven stod i samband med det på lOitals-räkningen grundade nya systemet för mått, mål och vigt, hvilket Rikets Ständer redan år 1823 för sin del antagit, aflat Kongl. Majit, under den 20 December 1847, till Rikets då församlade Ständer en nådig proposition, deruti Kongl. Majit, jemte förklarande, det Kongl. Majit ansåg lämpligare, att förändringen af systemet för rikets mynt verkställdes efter deeimal-räkningen, i öfverensstämmelse härmed framställde de förslag, som Kongl.
Majit fann ändamålsenliga, för att åt det nya räknesättet gifva större fullkomlighet.
I anseende till inträffad skiljaktighet uti Riks-ståndens beslut, förföll likväl frågan vid den då pågående riksdagen; men deremot anmälde, uti ofvanberörda underdåniga skrifvelse den 28 Augusti 1851, Rikets sednast församlade Ständer, hurusom de, genom decimal-systemets införande uti rikets mynt, uppkommande fördelar voro, i Rikets Ständers tanke, af den mest betydande vigt, ej blott lör lättnad i alla räkenskaper, utan hufvudsakligen derför, att, då de theoretiska kunskaper, som kunde bibringas den större allmänheten, alltid måste blifva af obetydlig omfattning, borde, för att dessa ej skulle vara utan gagn, alla medel vidtagas, att äfven lör de mindre knnnige underlätta tillämpningen af de praktiska vetenskapernas resultater, hvilken fördel i hög grad befordrades genom den enkelhet decimal-systemets användande tilläte vid all sådan praktisk tillämpning, deri räkning förekomme; och anhöllo Rikets Ständer, under uttryckande af sin öfvertygelse om nyttan att, i afseende på ej mindre rikets mynt, än mått, mål och vigt, införa ett enklare system, grundadt på decimal-indelningens konseqventa och vetenskapliga tillämpning, det Kongl. Kongl. Maj.ts Nåd.
Proposition, JVJ 29. 25 Kongl.
Maj:t täcktes låta utarbeta och vid nästpåföljande riksdag i nåder förelägga Rikets Ständer ett fullständigt förslag i berörde afseende.
Maj:t förbiser ingalunda de svårigheter, som vid införandet af ett nytt räknesätt uti rikets mynt måste möta, och de olägenheter, som i början af en sådan förändring måste deraf blifva en följd.
När mynt-enheten, hittills delad uti 48 delar och hvardera af dessa åter uti 12 mindre, skall delas uti 100 delar, kunna icke dessa nya minsta delar af enheten jemnt motsvara en eller (lera af de hittills varande minsta, eller med dem jemföras utan att bråktal uppkommer.
Antages det nya eller decimal-systemet, måste derföre alla i skillingar och runstycken, eller med afseende derpå, beräknade skatter, af gifter, pålagor och taxor, aflöningar, reglementen och stadganden, förändras och rättas till öfverensstämmelse med nya räknesättet, hvilket medför ej allenast mycket besvär utan ock måhända, vid ölvergången, misstroende och missnöje hos många.
Men som dessa olägenheter äro förbigående och, en gång öfvervunna, ej mera återkomma, hvaremot de verkliga fördelarne af enkelhet, redighet och naturlighet, en gång vunne, sedermera förblifva alltjemt qvarstående och bidragande i sin mån till bildningens och civilisationens framsteg under kommande tider, så tvekar Kongl. Maj:t ej att nu, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers underdåniga anhållan, framlägga förslag till förändrade stadganden i afseende på mynt-enheten och dess underafdelningar.
Åsyftas en dylik förändring uti myntet, bör den införas i sammanhang med den förändring uti skatteväsendet, som blir en följd af Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers beslut rörande detta, så många förhållanden omfattande, ämne.
Tidpunkten är derföre inne, då ett afgörande beslut afven i afseende på mynt-enheten bör tagas.
Emellertid finner Kongl. Maj:t det vara af synnerlig vigt att undanrödja hvarjb anledning till den föreställning, att någon den ringaste rubbning uti sjelfva myntfoten skulle vid detta tillfälle ifrågakomma eller kunna deraf blifva en följd.
En riksdaler silfverspecie, sådan som den till skrot och korn är bestämd genom Kongl.
Förordningarne öen 25 Juni 1830 och 9 Maj 1833, bör hädanefter såsom hitintills, förblifva rätta och verkliga mätaren af alla värden, och den enhet, hvilken antages för beräkningar och liqvider i allmänhet, bör deraf utgöra en viss, i jemnt tal bestämd, andel.
I likhet med hvad Rikets Ständer år 1845 hemställt och Kongl. Maj:t vid föregående tillfällen förklarat, anser Kongl.
Majit fortfarande att % riksdaler silfverspecie, hvilken nu, kallad en riksdaler riksgälds, utgör, ehuru ej den lagliga, likväl den vanligaste, enheten vid värdeberäkningarne i den dagliga handel och vandel, som eger rum på torg och marknader, i bodar och mindre penninge-liqvider, helst bland allmogen, vara den storhet, som är lämpligast att antaga till laglig räkne-enhet.
Dock torde vid benämningen riksdaler böra fogas något tillägg, till åtskillnad från de flere riksdalrar, som under namn specie, banko och riksgälds för det närvarande förekomma.
Majit föreslår derföre; l:o Att, med fastställande af allmänna räkne-enheten till värdet af en fjerdedels riksdaler silfver, enligt Mynt-Ordningen den 9 Maj 1835, denna räkne-enhet, motsvarande en riksdaler riksgälds, eller trettiotvå skillingar banko, benämnes Riksdaler Riksmynt, till skillnad ej blott från den nuvarande räkne-enheten riksdaler banko, utan ock från den ursprungliga mynt-enheten riksdaler silfver; 2:o att räkne-enheten indelas i etthundra lika delar, benämnda Öre, deraf alltså livar och en i värde motsvarar 14V,00 rist. silfver eller 58yi00 rist. banko eller 57%fi0 rist, riksgälds, eller nära en half skilling sistnämnde mynt; |;. , ,, 3:o alt, efter det nya systemets verkställighet, all offentlig räkning må föras i 2:ne kolumner Riksdaler Riksmynt och Öre; hvarvid, när så erfordras, jemte öretalet kan utsättas deraf uppkommande bråk; Bili. till R.
Prot. 1853, 1854.
1 Sami. 1 Afd. 9 Haft. 4 26 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, JM 29.
4:o att taxor å allmänna afgifter undergå skälig jemkning till öfverensstämmelse med det nya mynt-systemet, så att bråk, öfver- eller understigande V2 öre, undvikes; S:o att, då, med tillämpning af det nya räknesättet, följande mynt af silfver och koppar präglas, skrot oph korn må bestämmas sålunda: A.
Att af Silfvermynten, nemligen:
Ett st. af 1 R:dr silfver, som är lika med 4 R.dr Riksmynt
B:ko
Det minsta silfvermvntet, eller det å 10 öre, anser Kongl, Majit deremot böra, för att vara beqvämligen handterligt, erhålla enahanda storlek, som det nu gällande silfvermynt å 1/3,,:dels R:dr specie, och, med afseende å den större kostnad, som åtföljer dess tillverkning, föreslår Kongl. Majit, att detsamma må innehålla endast åttalödigt silfver, eller bestå af iika delar silfver och koppar samt således väga y400 skålpund eller 0,25 ort och innehålla 0,125 ort fint silfver, med remedium i vigt af 15/1000 öfver eller under per skålpund viktualievigt.
B. Att af Kopparmynten:
Ett st. af 10 Öre utmyntas efter 800 R:dr Riksmynt per Skepp:d koppar viktualievigt och skall i nu gällande mynt motsvara 3 sk. 22/5 r:st b:ko
De nya kopparmynten komma således att i värde nära motsvara 5, 2]/2, iy2 och */4 skilling riksgälds, men blifva till storleken något olika med de nu präglade; 6:o i sammanhang med beslutet om präglingen af det föreslagna nya skiljemyntet, hvartill räknas, såväl det minsta silfvermyntet på 10 öre, som de nya kopparmynten, bör, i öfverensstämmelse med hvad nu är stadgadt, förklaras att ingen är pligtig i betalning eller vexling på en gång mottaga mer af detta skiljemynt, än En riksdaler riksmynt; 7:o slutligen föreslår Kongl. Majit-, att det nya räknesättet må träda i verkställighet under loppet af år 1855, från och med den dag, som af Kongl.
Majit genom minst sex månader förut utfärdad kungörelse bestämmes, viljande Kongl. Majit inom berörde tidpunkt låta vidtaga alla de förberedande åtgärder för detta ändamål, som af Kongl. Majit bero, och hvarförinnan de för Riksbankens sedlar erforderliga nya formulärer äfven torde hinna förfärdigas.
Proposition, M 29. 27 Om det utaf Kongl.
Majit nu framställda förslag af Rikets Ständer antages, böra alla af Rikets Ständer vid denna riksdag bestämmande anslag, skatter och afgifter derefter lämpas.
( Rörande d< cimal-systemets tillämpning på mått, mål och vigt, vill Kongl. Majit särskild nådig proposition till Rikets Ständer afgifva.
OSCAR. C. O. Palmstjerna, Utdrag af protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 6 December 1853.
Hans Excellens, Jnstitise-Stats-Ministern Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Stats-Ministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Stats råden:
Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner och Grefve Gyldenstolpe.
I Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Herr Friherre Palmstjerna uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt nådigt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Majits nådiga proposition till Rikets Ständer, angående dccimal-syslemets tillämpning på rikets mynt.
Kongl Majit behagade, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, och befallde, att riådiu proposition skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer under denna dag afgå, sådan den finnes protokollet bilagd.
Fries. 28 Kongl. Maj.is Nåd.
Skrifvelse, M 50.
M 30.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Dec. 1833, kl. 3 e. m.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående inrättande af Tvångsarbetshus i Stockholms stad och rikets samtliga län; Gifven Stockholms Slott den 9 November 4853.
Då,, för att bereda en af rättvisa och billighet lika påkallad, sorn, för vinnande af minskning i de allmänna utgifterna, nödvändig förändring i sättet lör behandlingen af försvarslösa personer.
Maj:t den 29 Maj 1846 utfärdade Dess nådiga Stadga angående till allmänt arbete förfallne sådana personer, förklarade Kongl. Majit tillika
Dess nådiga afsigt vara att framdeles meddela föreskrift, när och huruledes försvarslös person, hvilken icke enligt samma Stadga kunde till arbete dömas, men bettlade eller visade fortfarande lättja och liderlighet, skulle genom annat tvång än den husbonderätt, som tillsyningsman i församlingen öfver honom tillkommer, kunna hållas til! ordning och arbete \ id inrättning inom orten.
Vid den tid, berörde nådiga Stadga utfärdades, var under beredning förslag till ny Fattigvårds-Lagstiftning, i hvilken frågan, huru försvarslös person af sistnämnde , slag skulle rätteligen behandlas, väsendtligen ingick, och, sedan för fattigvården i riket ny författning den 2S Maj 1847 utfärdats, var det, innan de i 1846 års
Stadga utlofvade föreskrifterna meddelades, angeläget att samla en större erfarenhet om det inflytande, som nämnde hegge författningar medfört i afseende på antalet af personer, som kunde komma i fråga att i enlighet dermed behandlas, samt om verkan deraf på de försvarslösas bringande till ordning och arbetsamhet.
Under den sedermera förflutna tidrymden har■ Kongl. Majit från ej mindre Dikets Ständer, än särskilda orters innebyggare, fått emottaga underdåniga framställningar om nödvändigheten deraf, att försvarslösa personer, äfven utan att hafva varit för brott tilltalade, än mindre straffade, måtte kunna till tvångsarbete dömas; och, med afseende på den allmänna klagan, som blifvit förspord öfver den allt mera tilltagande mängden af lösa personer, hvilka föra ett oordentligt lefnadssätt och antingen besvära allmänheten med tiggeri, oansedt de ej sakna förmåga att med arbete sig försörja, eller ock genom utsväfvande lefnadssätt förstöra hvad de med sitt arbete kunnat förtjena, hvilket slutligen måste leda till fattigvårdens oskäliga betungande och ofta nog till brott, har Kongl. Majit, Som funnit lagstiftningens mellankomst nödvändig för att afhjelpa ett förhållande, som, derest det fått ohejdadt fortfara, skolat motarbeta samhällets utveckling till förkofran i sedligt och materiell hänseende och föröka den del af befolkningen, som redan nog tungt ligger till last för så väl Staten, som dess nyttiga och verksamma medlemmar, under den 13 Juli detta år utfärdat nådig kungörelse angående vissa ändringar
Uti och tillägg lill Stadgan den 29 Maj 1846, så att äfven andra försvarslösa personer, än de, hvilka för vanärande brott blifvit tilltalade eller straffade, kunna, i vissa fall, på bestämd tid till tvångsarbete dömas.
I sammanhang dermed har jemväl i den under nämnde dag, den 13 sistlidne Juli, utfärdade nådiga Förordning angående fattigvården i riket, blifvit föreskrifvet att person, som efter fyllda femton år beträdes med bettlande, skall, derest Faltigvårds-stvref«en icke åsidosatt den vård, som d ■( erdict samma författning tillkommer den - Kongl. MajUs Nåd.
Skrifvelse, JY° 30.
29 samma att om honom taga, behandlas lika med försvarslös person, ett stadgande, som ock skall tillämpas på föräldrar, stjufföräldrar och fosterföräldrar, sorn befalla sina under femton år gamla barn. att tigga.
Enär de personer, emot hvilka dessa stadganden komma att tillämpas, om ock de slutligen kunna blifva hemfallna under brottmålslagarna, dock icke ännu visat sig vara för allmänna säkerheten vådliga, så att Staten på sådan grund tillhörer om dem taga en närmare vård, måste ock lagstiftningen beträffande deras behandlingssätt hufvudsakligen afse, att, sedan alla bemödanden att väcka deras håg till arbete och ordentlighet visat sig fruktlösa, och den makt församlingarne varit lemnad att dertill söka dem bringa icke varit för ändamålet tillfyllestgörande, genom medgifvande! af ytterligare tvångsmedel, såsom inrättandet af tvångsarbetshus, underlätta lörsamlingarnes bemödande i delta afseende, så att nämnde personer ej matte utan verkligt behof falla fattigvården lill last.