Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag, men likväl tillstyrkt partiella ändringar deri, häldst Utskottet, vid sitt förhållande i detta fall, varit ledt af den öfvestygelse, att ändring ej barde göras i sådane stadganden, som stå i samband med andra rättsbegrepp och förhållanden, hvilka icke kunna öfverskådas och till sina verkningar beräknas an - Lag Utskottets Fet/lnknniien. norlunda, än i sammanhang med Lagstiftningen, i helt betraktad, men att häraf icke borde möta hinder för mindre väsendtiige, af behofvel påkallade rättelser i visse, så till sägande isolerade, eller för sig sjelf bestående delar af Lagverket, derigenom enhet och samband i det hela ej Störes; samt slutligen, att Utskottet förmodar, det Ilögv.
PrésteStåndet i händelse detsamma skulle fästa vidare afseende å Herrar Professoren Fröbergs och Doctor Stenhammars anmärkningar om nedsättning uti de LagCommitteens arbetande
Ledamöter anslagne arfvorlen och rörande arbetssättet för Commiltcen i allmänhet, fogar anstalt om remiss å desse anmärkningar till något Utskott, som det kan tillkomma att meddela yttrande öfver dessa fiägor, hvilket icke med Lagutskottet lärer inträffa.
Sist tillhör det Lagutskottet att yttra sig öfver Herr Ehrenborgs uti anmärkningarne vid åter-remissen gjorde hemställan om underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att den delen af Ekonomiska Lagstiftningen, som ej är inbegripen uti förslaget till CivilLagen mätte blifva särskild redigerad och tryckt, samt vid nästa Riksdag till Ständernes pröfning framlagd.
Dervid har Utskottet af Kongl. Majrt vid Riksdagens början till Riksens Höglofl.
Ständer afgifna Berättelse inhemtat, att en Committé allt framgent kommer att fortgå med utarbetande af Förslag till ändring jj22 LagVtskotttts B'taillandin. oell förbättring af de till Administrationen hörande Författningar; och som den omarbetning af Ekonomiska Lagstiftningen, som Herr Ehrenborg afsett, sålunda redan är af Kongl. Maj:t anbefalld, samt Riksens Mö g loll.
Ständer, efter hvad Utskottet förmodar, icke lärer vilja till Kongl.
Maj:t framställa anhållan om deltagande i en pröfning, som icke kan tillkomma Riksens Ständer i annat fall, än om Kongl. Majt, med anledning af 89 §. i RegeringsFormen sådant påfordrar; alltså anser Utskottet sig icke kunna Herr Ehrenborgs anhållan till bifall framställa; hvilket dock allt till Riksens Höglofl.
Stockholm den 21 Julii 1823.
Ankom den 7 Augusti 1823.
Betänkande iYver RiksdagsFullmhgtigen från Norrbottens Lån Joban Jocob Rutbergs Memorial, angående förändring 1 StraffLagarne.
Uti ett af Ilederv.
BondeStåndet till Lagutskottet remitteradt Memorial, har RiksdagFullmägtigen för Norrbottens Län Johan Jacob Rutberg andragit, att ehuru LagUtskottcts Betänkande», Sveriges Lagar innehålla stränga förbud emot Torturen, qvarstår likväl uti allmänna Lagen ännu en afskyvärd lemning deraf genom stadgandet uti 17 Cay. 87 §.
Rätteg.Balk.: alt i grofva Brottmål
Domaren må försöka med svårare fängelse få sanningen i ljuset; ther bindande liknelser och omständigheter linnas emot den som anklagad är; och som annat, än missbruk af den Domaren sålunda lemnade rättighet icke skall kunna väntas, så länge lagen derom bibehålies, så har Rutberg, på flere anförda skäl, yrkat afskaffande af detta Lagstadgande samt i sammanhang dermed och under åberopande deraf; att alla förbud emot pinande till bekännelse skola vara fruktlöse, om ej den mäst bestämda dag och den fullkomligaste offentlighet lillbakahålla våldets hand, yrkat att uti StraffBalkens 1 Gap. må införas en paragraf af denna lydelse: ”Hvar som i häckte sättes, vare under Konungens Befällningshafvandes vård; och må ej något våld eller annan handåverkan honom Öfvergå, än som för hans häcklande och förvarande nödig är.
Varder han af Fångvaktare eller annan med bugg och slag öfverfallen, straffes så som i 20 Cap. 7 §.
Rätteg.Balk. säges om den, hvilken någon oskyldig gripa låter.
Nu sker våldet med Fångvaktares vettskap; varde då ansedd såsom hade han det sjelfföröfvat.
Är han genom försummelse dertill 824 LagUtshottets Betänkande#. vållande, straffas efter omständigheterna och vare sin tjenst förlustig.” ”Ingen må besöka denhäektade, utnii i Fångvaktarens närvaro.
Fångvaktaren medhafve alltid två vittnesgilde personer, så snart han i Fängelset inträder; och må ej någon förmenas, att med den häcktade i Fångvaktares närvaro samtala.” Vidare har Rutberg anfört, att då t Lagen föreskrifter skola saknas, sorn på en gång befrämja brottsliges häcklande och icke gynna ett strafflöst godtycke emot den oskyldige samt denna brist gifvit före vän* ning åt försök, att förfäckla det mest haglösa våld, såsom enda utvägen , att icke lemna brottslingar på fri fot, har Rutberg ansett delilia brist böra afhjelpa» och i sådant afseende föreslagit, att nedannämnde 2:ne lagrum måtte bringas till följande lydelse:
StraffBalken 1 Cap. 2 <$*.
'‘Dråpare och andre grofve Missgerningsman skola genast å färsk gerning gripas, i häckte sättas och inom Tre veckor för rätta ställas.
Ej må borgen tagas der saken går å lif, eller kropp, då man med penningar ej böta må.
Den, sorn å Konungens vägnar brottet åtala bör, ege ock i annat fall än å färsk gerning låta å sitt ansvar den ali» gifile gripas Fordrar enskild angifvare, att det ske må, och är denne icke bofast man; vare då skyldig alt träda i häckte; och varde sedan gripandet å hans ansvar verkstäldt.
Angifvare, som sålunda i häckte gått må ej förr lösgifvas, än Domaren LngXJtskottets Ecttinkandert. g2g finnér anklagelsen så styrkt, att den angifne på Rättens ansvar qvarhållas må.
Eljest sitte angifvaren i häckte, till dess i saken dömdt varder; och gange med ansvaret för gripandet som i Missg.Balken sagdt är.” ”Är man af en
Domstol från häckte frikänd; vare genast lösgifveu; och må han ej för samma brott kunna å nyo inmanas, än högre Rätt sådant bifallit.” ”Mi'ssgerningsBalken 20 Cap. 7
Varder någon för brott gripen och i häckte förd, och kan han om hrottet ej Öfvertygas, då skall den, som honom gripit eller hans gripande äskat, såsom i 1 Cap. 2 §.
Straffbalk, sägs, straffas med Ett års fängelse; med eller utan arbete efter omständigheterna ; Plikte ock dertill Ett Hundrade Daler till treskiftes.
Orkar han ej höta; arbete derutöfver i fyra månader.
Tager man annan med våld utur eget eller annans hus, eller afgato, väg eller annorstädes, och förer hort emot hans vilja i fängelse eller lill annan ort; vare Lag samma, ändå, att han ingen annan skada gjorde.” Vidare har Motionairen fästat uppmärksamheten på nödvändigheten af SlraffLagarnes förbättring; och att all möjlighet dertill grundar sig på en förbättrad fängelseinrättning.
Han har ansett att, utan lifvets förlust, intet annat kroppsstraff hör finnas än fängelse, hvarmed, lämoadt efter brottens art och grolhet, aila de brott bor» S 6 LagUtskottets Betänkanden. de straffas som Lagarne nu belägga med kroppsstraff, vare sig såsom urbota eller genom förvandling af Penningeböter, samt efter en fullständig utveckling afsiueåsigter i detta ämne och med åberopande af det exempel Amerika framställer, hvars fängelse-inrättningar i så betydlig man skola verkat till brottens aftagande i antal och grofhet och till brottslingars förbättring, slutligen önskat den åtgärd af Lagstiftande magten, som innefattas uti följande af Rutberg föreslagne förordnanden: ”En Strafflag skall till den efter Tre år först infallande Riksdag vara utarbetad, hvari alla kroppsstraff, utan lifvets förlust utsättas i fängelse af svårare eller lindrigare beskaffenhet, men utan bojor eller kroppsplågor.” ”Denna Lag skall äfven innehålla' föreskrifter om sättet att befrämja de straffades förbättring genom deras tillhållande till arbete under en mild och sträng tillsyn, utan användande af annan bestraffning derunder än af samma fängelse, hvarmed de ådÖmde straffen verkställas.” ”Ett fängelse för verkställande af sådane straff, skall inom hvarje HofRätts område till samma tid vara inrättadt, forsed t med nödige rum för de enslige fängelser, hvari straffen för gröfre brott komma att bestå, och med verkstäder för flere slags handarbeten hvartill de straffade under förbättringstiden skola hållas.” ”Till - Lagutskottet: Bctånkandeii. 5527 ‘'Tillfälle skall lemnäs åt en livar, att inom ett år från Lagens utfärdande tillskjuta bidrag till kostnaden för inrättandet af detta fängelse» Arbetet derpå må genast börjas; och Konungen skall ega att genom upptagande af étt Statslån till liögst 500,000 R;dr Banco samt begagnande af livad sålunda tillskjutes bestrida omkostnaden»
Till räntans betalande för detta lån, samt afbetalningar på hufvudstoien skall, så snart Inrättningens begagnande tager sin början användas återstoden af det anslag på RiksStaten, som för fångars underhåll nu finnes uppfordt, sedan de fångar blifvit deraf försörjde, som äro vanföre sjuklige eller bräcklige oell sålunda till arbete oförmögne.” ”1 ett oell samma rom af häktet skola aldrig fångar af olika kön få bo eller arbeta.
För öfrigt skall Lagen föreskrifva en sådan inrättning af fängelserummen oell verkstäderna, alt fån gar ne, efter graden af brottslighet oell skiljagtigbet i lynnen, kunna fördelat; och de särskilda afdelningar* ne från gemenskap med hvarandra afliållas.
Bruket af starka drycker skall alldeles förbjudas, så att ingen sådan dryck någonsin får inom fängelset finnas.” "Lagen skall utstaka fångars skyldighet att med deras arbete godtgöra omkostnaden för deras häktande och Underhåll i fängelset»
De skola alltid qvarliållas, till LagUtskettets Betänkatiden\ §3 828 Lagutskottett Betänkanden. dess sådant är fullgjordt, och ännu längre när deras förbättring det fordrar.
I intet fall må de förr ställas på fri fot, än fängelsets uppsyningsman vitsordat deras goda uppförande.” ”Desse uppsyningsman skola vara valde af Stadens Äldste, der Fängelset är beläget.
De skola vara Tolf till antalet och en af dem hvarje dag besöka fängelset, underrätta sig om dess tillstånd, och genast för öfrige
Uppsyningsmännen anmäla hvad fel han kan hafva blifvit varse.
Desse Uppsyningsman hafva ingen
Lön eller vedergällning, och må icke undandraga sig att, efter Stadens Äldstes val, beställningen emottaga.
Fängelsets räkenskaper
Öfver inkomst och utgift, vare äfven under deras vård; och redovise de för Konungen hvarje år de medel som de under händer hafva.” ”Undervisning i läsning och Salighetsläran skall inom häktet föranstaltas.
Ingen må derifrån lösgifvas, som icke känner denna lära, eller eger den färdighet att läsa Svenska språke£att han genom läsning kan förskaffa sig kunskaper.” ■”Lagen skall ock stadga hvilka utvägar böra vidtagas, att vid lÖsgifvandet förskaffa tillfälle till nyttig verksamhet åt sådane fångar, som äro medellöse och icke lunna härom sjelfve draga försorg.
Ingen må förr sättas i frihet, än utvägar för dess försörjande genom nyttigt arbete ärö uppgifne» och skola Uppsyningsmännen dra - Lng Vt skottets Bet änknndtn.
g 29 'ga försorg att hail vid lösgifvandet till sådant arbete sättes.” Detta Memorial, som i anseende till sin vidlyftighet här icke kunnat utförligare upptagas; men sorn lill hela sin vidd är intaget i Hederv.
BondeStåndets Protocoll för den’12 sistI.
Martii, har Lagutskottet till pröfning företagit, hvarvid Utskottet icke kunnat dela ftlotionairens åsigt, att det svårare fängelse, hvilket Domaren enligt 37 §. af 17 Gap. Rätteg.Balk. eger 1 grofva Brottmål använda, för att, der bindande liknelser och omständigheter finnas emöt den anklagade, få sanningen i ljuset, bör anseS såsom en qvarlemning af den fordna torturen.
Då Lagen vid ansvar förbjuder , att någon må piilaS eller plågas till bekännelse, och alla pinorum, der pinliga förhör kunna anställas, genom Kongl. Brefvet den 27 Augusti 1772, blifvit afSkaflåde; så kan det uti öfvannämnde Lagrum tillåtne svårare fängelse, efter Utskottets taiika, icke bestå uti annat; än att den anklagade, somoagtadt bindande liknelser och omständigheter till brottslighet■, likväl fortfar uti fräckt nekande, må genom ensligt fängelse och genom afskiljande från gemenskap med andre personer, och sålunda betagen utvägar till förströ* else, öfverlemnas till fullkomligt eftersinnande äf sin missgerning , och tili de verk* ilingar till erkännande
Och ånger, som hans egna samvetsförebråelser icke sällan åstad* kornilla j och då härunder något särskildt 83° Lagutskottet!
Eetänkandtn. kroppsligt lidande icke får honom tillfogas, kan Utskottet icke inse något gällande skäl, hvarföre, genom upphäfvande af Lagens stadgande i detta fall, det enda lämpliga medel
Domaren eger att använda emot en förhärdad
Brottsling till sanningens uppdagande skulle borttagas.
Utskottet kan således icke tillstyrka bifall å den förändring i 17 Gap. 37 §.
Rätteg.Balk., som af Rutberg blifvit yrkad.
I afseende åter på de försigtighetsmått emot fångars misshandlande i arresten, som Rutberg föreslagit^ bör Utskottet fästa Riksens■Höglofl.
Ständers uppmärksamhet på de till omöjlighet nära gränsande svårigheter för en Fångvaktare, att hvarje gång haus tjenstgöring påkallar hans besök i arresten, dervid medhafva s:ne vittnes -gilde personer hvars ständiga tillstädes varö dessutom icke kunde aflöpa utan kostnad.
Utskottet kan med hänseende till denna betänklighet icke tillstyrka ett sådant stadgande; äfvensom Utskottet förmodar, att någre andre föreskrifter, än de nu gällande, icke.äro af noden i afseende på fångars samtal med fremmande personer.
I fråga om det straff
Rutberg föreslagit för fångars ofredande i arresterne, åberopar Utskottet det yttrande, Utskottet uti Betänkanderne N:o i36 och N:o i3j i allmänhet afgifvit, angående olämpligheten af en partiel skärpning af straffbestämmelser i allmänhet, hvarvid Utskottet bör erinra, att betydligt ansvar Lagutskottets Betånlanden.
831 för den af vakten, som fänge ofredar, är stadgadt uti 6 Gap. 14 §• af KrigsArtiklarne, och alt
Reglementet för fån gar ne i Smedjegårdshäktet och Kongl. Brefvet den 12 November 1807, äfven utsätter ansvar för Vaktkarl, utom militairen, som på enahanda sätt förgår sig; och någre bestämdare stadganden härom synas
Utskottat icke vara af nöden.
Till den förändrade Rcdaclion af, Gap. 2 §.
StrafEBalken som Motionairen föreslagit, anser Utskottet sig ej böra tillstyrka bifall.
Utom sista Momentet deraf, är allt det öfriga endast ett sammanförande af hvad nu gällande Författningar, angående brottsliges häktande förmå och detta är redan så kändt, att någon Lagförklaring till ytterligare kungörande deraf nu icke synes Utskottet af nöden.
Det ovilkorliga stadgande uter, som sista Momentet innefattar, skulle betaga dem, hvars anklagelse vid första
Domstolen blefve ogillad, en betydlig del af den förmån han genom ändringssökanden hos högre
Rätt kunde vinna, nemligen säkerhet å den anklagades person; men lika så origtigt det stadgande sålunda å ena sidan vöre, att en anklagad ovillkorligen bör lösgifvas då han af första Domstolen blifver frikänd, lika så orättvist vore det åter å den andra, 0111 aldrig en af förste Domstol frikänd, skulle få frigifvas förr än de besvär blifvit af högre
Rätt pröfvade, som öfver befrielse-utslaget kunnagblifvit anförde.^ Ut - § 3 3.
Lng Utskottets Betacka tiden. skottet tror det vara bäst att den prof-, ningsrätt, som i dylika frågor alltid an-, sclts tillkomma Domstolen, hädanefter o-, förändrad mätte bibehållas, och att Dom-, stolen fökfAgtligen må ega fria bänder, att, efter Utsfogets afkunnande pröfva, om den anklagade bör sättas på fri fot, eller om de emot den brottslige förekomne omstän-, digheter, i förening med den säkerhet för den framtida reconvention, som angifvaren kan ställa, må kunna föranleda den angi flies qvarhållande i häkte, intill dess, ÖfVerDo mst o 1 en derom binner yttra sig, I följd af hvad Utskottet sålunda yt-, frat, torde något utlåtande öfver den före-, slagna förändringen af 20 Cap. 7 §, Missg.-.
Balk, icke eller erfordras, emedan Motioliairen dermed troligen icke afse 11 annat, än förtydligande af hvad Lagen redan stad-, gar; men skulle åter Motionairen dervid Raft för ändamål någon verklig förändring af detta Lagrum, får Utskottet endast till besvarande deraf åberopa, hvad Utskottet, i Betänkandet N:o i3y, angående förän-, dringen i detta Lagrum redan yttrat.
Hvad slutligen angår den del af Rut-, bergs motion, hvari lian föreslår en Lag, som, med undantag af dödsstraff, skulle, afskaffa allt annat kroppsstraff än fän-. gelse;: så: har Rutberg, om Utskottet rät-, teligen fattat hans mening, dermed afsett, icke att få denna Lag nu genast antagen, utan att få densamma till sin princip af'
Ständer gillad, och att Lag Utskottets BctHnkan/im, gjj till Kongl.
Maj:t i underdånighet må öfverlemnas, att genom LagCommittéen föranstalta om utarbetande till nästa Riksdag af en fullständig
Lag i ämnet, och att för öfrigt vidtaga de anstalter, som för möjligheten af de nja straffens hringande till verkställighet erfordras.
Ur denna synpunct går nu Utskottet, att besvara denna del af Motionen.
Med Motionairen delar Utskottet fullkomligen den öfvertygelse, att våra straff för närvarande icke i ringaste mån åsyfta den brottsliges återförande till Laglydnad och sedlighet utan tvärtom i deras beskaffenhet innebära uppmaning till hans förhärdande på brottslighetens bana.
Att detta fordrar rättelse, liar Utskottet redan i särskildt Betänkande medgifvit, och Utskottet kan icke draga i tvifvelsmål att ju LagCommittéen uti förslaget till nya CriminalLagen tillstyrker ett,Straff-system, mera lämpadt efter den nuvarande tidens upplysning och fordringar, än det förra; men då Riksens Högloft.
Ständer i likhet med de beslut, sorn: vid i8i5 års Riksdag togos, icke lära vilja ingå i någon sådan förberedande åtgärd, sorn deh nu föreslagne, eller partiel t besluta om oryggligt antagande af grunden för en del af nya Lagstiftningen och låta utarbetandet af den fullständiga Lagen bero på en sednare åtgärd, anser Lagutskottet sig icke böra afgifva något annat yttrande, i anledning af Rutbergs motion i denna del, än att till 834 Lagutskottets BetHnkanden; Riksens?
Höglofl, Ständer öfverlemna, om icke densanima, såsom trädande LagCommitteens arbeten i förväg, för närvarande bär utan vidare afseende lemnäs.
Detta allt tillika med en Ledamots särskildta mening, hvarom ProtocollsUtdrag bifogas, hemställes dock vördsamligen Riksens Höglofl.
Stockholm dexi 3i julii 1823, Utdrag af Protccollet, hållet' hor Riksens Högloft.
Stånders Lagutskott den 31 Julli 1823. S. D. Justerades Betänkandet öfver RiksdagsFullmägtigen J. J. Rutbergs , från Norrbottens Län, Memorial, angående yrkad förändring i StrafFLagarne.
Herr von Hauswolff yttrade härvid* att då erfarenheten visade,, att häktande ofta egde rum för mindre förbrytelser, såsom
Snatteri» der annan urbota påföljd än enskildt skrift och aflösning ej kommer i fråga; så ansåg Herr von Hauswolff sig böra tillstyrka det Riksens Höglofl.
Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att vederbörande må genom nådiga CirculaireBref förständigas, att ställa sig i Gap. 2 §.
StraffBalk. till noga efterlefnad, så att arrestering ej må ske utan för gröfre Brott.
Hvilket yttrande skulle Lagutskottet!
BetHnknnden.
835 Betänkandet till Riksens Högloft.
Ständer åtfölja, , Ut^Supra, Ex Protocollo], Joh.
Ankom d. 11 Ang. i8a3.
Utlåtande, i anledning af anmävkninvingar lid Utkottets Betänkande N:o i frågan om Löftesmäns rättighet att uppsäga Borgen.
Ridderskapet och Adeln af LagUtskottets, under den 28 nästlidne Maji afgifne Betänkande, öfver RiksdagsFullmägtigen Pehr Pelirssons från Blekinge Län Memorial, deruti Lagförklaring blifvit yrkad, huruvida Löftesman må ega rättighet uppsäga Borgen och, genom uppsägelsen, vinna befrielse från det ansvar han sig iklädt, då han i Borgen trädde; hvilken Lagförklaring Utskottet icke funnit anledning tillstyrka, enär, utom i det fall 10 Gap. 10 §.
Handelsbalk. omförmäler, ingen Lag gifves, som berättigar Löftesman, att genom egen uppsägelse af ingången Borgen blifva densamma qvitt, har Herr Grefve Spens, Carl Gustaf, med gillande af Utskottets åsigt i 83S LaqUtsktttets BetHnknndcn. afseende på Motionens afstyrkande i den form den varit framstäld, anmärkt, att denna Motion innefattar ett ämne, som vore för vig tigt att lemna utan uppmärksamhet; att den Credilform sorn innefattas i Borgens-skrifter ännu icke synes fullkomligt bestämd, så länge alla former för Borgens uppsägning, återfordrande och möjligen fullkomliga upphäfvande, å ena eller andra sidan icke äro afgjordt gifne i Lagen ; att ett i närvarande tid så vigtigt Creditförhållande, sorn NamnCrediten, hade förtjent en vidlyftigare framställning inför Riksens ständer, hvilken varit så mycket lättare, sorn uti LagCommitteens förslag till HandelsBalk finnes ett belt Capitel om Borgen, med livars antagande både den nu anmärkte svårigheten och många andra kunde förebyggas; på hvilka,, med flere anförda skäl, Herr Grefven hemstäldt, om icke det vore tjenligt, att föreslå 7 Cap. i den nya IlandelsBalken efter LagCommitteens förslag till Riksens Ständers pröfning; hvarmed Herr Hjerta, Gustaf, sig förenat, med begäran, att Utskottet måtte yttra sig, om det icke vore tjenligt, att för sådane skuldsedlar, sorn äro ställda på viss tid, det måtte vara tillåtet att uppsäga sin Borgen, åtminstone en viss tid efter deras förfallande, på det man icke i hela <) år må blifva skyldig att ansvara för en Borgen, som gifvits på ett år; dervid Herr Grefve Spens åter erinrat, att fullständigt stadgande härom fin - LagUtskattets Betanhnndett. 837 nes i det till antagande föreslagne 7 Cap. af HandelsBalken uti nya Lagförslaget; och liar, i anledning af hvad sålunda vordet anmärkt, Betänkandet blifvit till Utskottet åter-re initierad t.
Vid öfvervägande af hvad sålunda Blifvit arifördt Bär Lagutskottet ansett, att någre sådane omständigheter icke förekommit, hvilka kunna föranleda till annat yttrande öfver den af RiksdagsFullmägtigen Pehr Pehrsson genom Motionen begärte Lagförklaring, än det Utskottet redan afgifvit, vid hvilket, såsom af de öfrige 3:ne Resp. RiksStånden, enligt ankomne ProtocollsUtdrag, bifallet, torde fö bero.
Och, i afseende på det nu framstälde Förslaget, om antagande af 7 Cap. i LagCommitteens förslag till ny Handelsbalk, förmodar Utskottet, att samma skäl, sorn ansetts gällande, att afslå de flere under denna Riksdag väckte Motioner, hvars antagande skulle rubbat grunderna för vår nuvarande Lagstiftning, äfven bör nu åberopas, och alt Utskottet på sådan grund bör till Riksens Högloft.
Ständer hemställa, om det icke vore mindre lämpligt, att jin ingå uti partiel pröfning till antagande af Capitlet om Borgen, innan alla de förändrade stadganden, hvilka dermed ega gemenskap, kunna på en gång lill gransk-, ning förekomma.
Dock öfverlämnäs detta, tillika med 2::ne Ledamöters särskilda meningar, till 838 Lagutskottet!
Besånkanden, Riksens Höglofl.
Stockholm den 3i Julii i8a3.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Ständers Lagutskott följande dagar år 1823.
Den z5te Julii. S. D. Föredrogs Högloft.
Ridderskapets och Adelns åter-remiss af Utskottets Betänkande under N:o 82, rörande föreslagen Lagförklaring, om Löftesmäns rättighet att uppsäga Borgen; i anledning hvaraf Utskottet beslöt det svar Utlåtandet N:o i4o innehåller.
Herr Grefven och Ordföranden anmälte härvid, att ehuru han, som icke deltagit uti Utskottets ifrågavarande Betänkande, var af den tanka, alt Borgen borde få uppsägas, i den ordning LagCommitteen föreslagit, så och enär Herr Grefven likväl ansåg en partielt i detta fall vidtagen Lagförändring ej böra ega rum, samt dertill kom, att frenne Stånd gillat Utskottets Betänkande, och de Ledamöter i Utskottet, hvilka deruti deltagit, icke funnit sig ega skäl, att göra någon ändring uti deras förra yttrande, instämde Herr Grefven uti det nu beslutade utlåtande.
Herr Silfverstråle instämde till alla delar uti della yttrande.
Lagutskottets Betdnlandcn, 839 Den 3i Julii. S. D.
Justerades Utskottets Utlåtande i anledning af åter-remissen af Betänkandet N:o 82, angående Löftesmäns rättighet att uppsäga Borgen.
Herr von Hauswolff yttrade härvid det han, som icke deltagit uti Utskottets ifrågavarande Betänkande, ansåg den nya vid åter-remissen af Herr Grefve Spens och Herr Hjerta väckte Motion böra till pröfning upptagas , det Herr von Hauswolff för sin del äfven gjorde; och tillstyrkte Herr von Hauswolff, uppå de af bemälde Motionairer andragne skäl, samt med anledning af LagCommittcens anförde motiver, det dess Förslag uti 7 Gap. HandebBalken må varda såsom Lag i ämnet antagit.
Härmed förenade sig RiksdagsFullmägtigen Pehr Bengtsson från Hallands Län.