Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Okeiist&amp;iiningen hos dessa båda .ensamnia, ur saiiihiillet utskjutna, som s t i ansikte inot ansikte med naturen, ar val återgifven.
Sten.kzmlet ar en annan.
forntidssaga.
Stenkumlet säges vara gamla kung Atle, men stenknmlet ä r egentligen stenkiliigen i ditt eget bröst, egoismen, som förstenar, och för denna stenkung blir kvinnan i berättelseii ett offer.
Han griper henne och krossar henne. '
Fantasiens rätt att njuta ocli tro på lifvet &amp; r ämnet i ' Petter AToord OCW fru Fasta.
F r u.
F a s t a ä r lifvet sjalf med träl och släp, och Petter Nord är vfirinlandspojken ined falitasiens Strh efter allt det härliga här på jorden, efter lifvets solsida.
Men Petter Nord kommer - pk nattsidan i stället, nar han stulit feiiltikroiian från priiicipalen.
Han vill häninas all den förödinjnkelse, soin sedan öfvergar lionoin, ven på denne, men när d e t koiiimer till ' stycket, mhste han förlåta CL " f hono~n.
H u r den gulbleka fru Fasta än p r e d h r, tror lian henne dock ej.
Denne lustige varinlandspoj $e, ett världens barn ined bru- sande lifslust, som ej vill ha med fru Fasta a t t göra, soin vill dansa värinlan.dspolska och vara siillskaplig, är förträffligt tecknad. '
H u r olycklig iii.
han ej på verlistarlen!
Där var det förbjudet a t t tala ' ioc ' ti däraf kom lian i tiggarevanor.
Han gjorde inga uppfiuningar iner, ty sedan lian skulle sköta fjiidrar och hjul på allvar, var det.
ingenting iloligt med dem längre - -.
Han hade ' inga rittor, iiiga ekorrar, alls intet a t t leka ined.
Han hade inte tid, han förstod, a t t allt sådant var bara onyttigt, och lian tänkte nied förfäran p i den tid, då han ännu slogs med gatpojkars.
, Dztnungen är allmänt och med ratta ansedd som samlingens pfirla.
Dunungen iii ett sextonårigt barn, en juogfru, en blomknopp, som livern som helst kan bryta.
Heimes friare och fästman, den ståt- lige Mauritz, iir en ung man, odrägligt sjalfbelåten, som majestätiskt ' beskyddar henne.
Han Iiar en onkel, patron Teodor, och till denne reser det anga paret i förhoppning a t t beveka honom a t t försörja Mauritz.
.Den rike ungkarlen befinnes vara ett naturbarn med humo: ristisk skeptisk uppfattning af världen.
Hjalten i glada ungkarlsgil- len, känner han sig med ens ung på nytt vid beröringen med den unga flickan, .äfven Iion fattar karlek för .honom, och det slutar med a t t hon afskedar fiistinannen.
Man finner af dessa beriittelser, Iinru pliktbegreppet trängt sig in i Selnla Lagerlö fs skriftstiillareskap.
Man spårar liiir visserligen intet forinpedanteri med ideela begrepp, men däremot alltid en moral i berättelsen.
Ja, till ocli med fantasiiniinniskan Petter Nord upp- fattar det som en plikt att vara lycklig, a t t vara stäilinings~iläiiniska.
0in man i Gösta Berlings saga tyckt sig finna, hnrusoin författarin- lian ansåg diktarilatiirerna som riiiinsklighetans öfverklass, skulle man nu snarare vilja saga, a t t Iion fattar reflexionsinänniskorna eller inoralisterna soin deniia öfverklass.
Det ä r alltså ett omslag man marker i detta nya arbete.
&gt;Var talet om diktarnatnrens öfverklass- stiillning en hyllning åt stiiinniilgarnas mhiigguderi, är tron på,
moralistens obevekliga credo %ter en hyllning åt begreppets mono- teisin.
Den ratta episka mångfalden kommer på detta sätt ofta ej fram i teckningen af personer och karakterer, och vi få i stället för en berättelse en fabel, ett lyriskt utbrott af författarinnans eget satt att se världen.
Det hela verkar mer soin allegori an verklighet.
Uan inarker ett modernt uppfostiadt sinne, soin gör revolt mot natur- anomalierna.
Hennes eremit blir onivand af fågelparet - ett rik- tigt pelarlielgon skulle knappast lm blifvit det.
Här kan dock gärna symbolen f &amp; vara symbol, allegorin liar rätt att vara overk- lig.
Värre är det i de moderna berattelsema.
S a r patron Teodor i Dunungen gbr ut i natten och kaniier LLogeï öfver sitt föregående lif bland glada dryckesbröder och samvetskval öfver sia Önskan att bli förenad med flickan med de klara ögonen och det rena hjiirtat, f r h hrars Iijärtetron Iiau totalt förjagat liögiidle lir Mauritz, har han en rädsla för sig sjalf, som hos honom knappast ar naturlig.
Hans anger och lians sorg äro en Hamlets, inen hans föregkende lif var bellmanskt.
Vi äro nu försäkrade om att deras äktenskap skall blifva ett monster- aktenskap, men skulle vi själfva fått gissa, hade vi kanske snarare trott, att den lilla Dunungen skulle fatt höra glasen klinga i sitt nya hem iner an det precis var lienne angenämt.
Denna konstruktion till förman för det moraliska intresset beror troligen darpb, att Selma Lagerlöf ar en allt för lyrisk natur fijr a t t - ännu åtminstone - ha lärt sig diktarens konst, resignationen un- der naturens lagar af orsak och verkan.
Vi införas af Selma Lagerlöf i Imflikter af den mest allvar- samma natur, konflikter, hvilka ofta skildras med verkligt öfverlagsen konst.
Hon älskar naturvildheten b %de hos natur och miinniskor, det djupa och dunkla, den svlrmodiga naturstiiiniiingens rufvande tystnad, den ensainnia skogsbacken eller skogstjariiets angsliga mörker.
Ocksk.
iniiiiniskan är för henne en gåta med outtalade begär och begrafna lidanden, dar t. o. in.
fantasiens glada lek ar en lek med elden, barnets lek eller okniiniglieteiis glada sorglöshet.
Fantasiens yrande djarfhet ar blott en onilrliidnad för begärens vilda lust.
Och det är nr detta, tern- peranlent, aningens drönilyiine, författariuuan därför liar lätt att fram- locka sagoskymningen och fk dess hemskhet ö f w r sina taflor.
Allt detta hos författarinnan ar natnr, men dar bredvid finns det en krilturens protest, som ej alltid iir koiistniirlig.
Hon ser nämligen
detta oreflekterade, denna lifskraft, soin bryter bojor och band, allt- för genomgående som en samvetets och den moraliska känslans protest, liksom om den enskildes samvete verkade med samma regelbundenhet soin den riktiga slutsatsen i en inornlisk katekes.
När den enskildes rattsbe- grepp äro så ofullständiga som de onekligen äro, är det ej alltid sa- k.ert att det moraliska medvetandet - det skuldtyngda sinnet - följer den brottslige eller kanske ens straffar honom.
Det är darfor det godas seger i hvarje enskild situation h&amp;- i lifvet blir så högst pro- blematisk.
Det %r därför ocks % det ideala samvetet ar så ytterst säll- synt, och vi, trots det a t t vi ha den ideala sainvetsregeln,, allt det I viljen människorna skola göra Eder, det gören I ock ' dem w, så ofta se brott beghgna mot sådana regler. "
Som Selma Lagerlöfs fara se vi icke den torre ' moralistens lik- formighet, men däremot ett slags underverkstro på det godas seger, p % samvetsmaktens allestädes närvaro i Iivart säïskildt fall.
För henne ar svårigheten icke.
att iippfatta de olika människornas speciella egen- domlighet skarpt, men att lihlla knraktererna konsekvent d. v. s. ej 1 %ta dein g % utom sin ram.
Hw tror för mycket p % den Iiänförda stämningens eggelse och förmåga att omgestalta.
Hon gör allt för stora eftergifter å t möjligheternas makt.
Diktaren, som vill uppfatta objektivt, måste se lifvet ntaii konstruerad symmetri och harmoni.
Dik- taren m %ste se i lifvets förli&amp;llanden karakterer, som ha gränser, hvilka ingen makt p % jorden Ban bringa dem att öfvergå.
Likasom det finns stora och goda karakterer.
som aga ett ozctplånligt siirmärke af en stor egen-.
dornlighet, sh finnas dar ock lika obevekliga onda och sinå, Iivilkas litenhet och begränsning snarare ar deras öde an deras fel.
' Den van- liga förklaringsgrunden, bristen på viljans fasthet, räcker ej till för dem.
Lika ofta, Iranske oftare, ä r deras skuld en andlig döfhet och blindhet, en abnormitet i den moraliska synapparaten och synförinågan.
A t t icke finna n %gon deus ex inachina i kai.aktersteckningen ar ' den moderne författarens svåra konst.
I » En fallen.
kung, liar författa- rinnan frigjort sig f&amp; alla nemesisbegrepp,.
och därför blir effekten här så slkende.
Där skildrar hon ett mänskligt nederlag, som är sh fint gripande, därför att däri ligger denna slumpens ironi, som krossar människans drömbyggnad med samina lätthet som ett korthus, och fast den ä r lika grann som detta.
Storheten, kungen&gt; ar helt enkelt en handtverkare, som orättvist misstänker sin hustru för otro- het, ger sig af från henne för att inbilla henne, att han ar borta, och så predikar sig själf varm om sitt eget lidande, till dess han blir något stort i egna och andras ögen, Han bar förmågan att hiinföra,
andra med sin sorg och så får lian veta, att lian endast ii~isstagit sig, att hustrun var honom trogen, att allt var en fantasibild, en dikt, hvmrined han undfägnat sitt sjuka h j ärta.
Men i samina ögonblick försvinner tron p i honoin sjalf som på nigot stort.
Han ar » den vanliges, och Ilans viiltaligliets slussar äro tillslutiia inför denna prosaiska upp- lösning på hans lifs sensationsdraina.
Sensationssk&amp;despelaren iiioni lionorn är död - ord fattas honom, när känslor fattas honom, och han återgkr till sitt förra intet. '
Denna historia är skrifven ined en sådan kraft, att inan helt och hållet ryckes med.
Stilen, som ar extatiskt öfverspänd, är så närsläktad med %iiinet, att jag liar svårt att underskrifva kritikens förkastelsedoin öfver den.
Däremot har Selina Lagerlöf i sin stil trots dess yppiga färgrikedoni dock ett man6r, soin gaiiska ofta minskar dess verkan.
ACijektiven må vara 11111 ' ~ in&amp;lande soin helst, denna störtsjö af beskrifvaiicle egenskapsord är icke iiaturiiitryckets sätt att.
ge liift åt sina upptäckter.
Oin K.ielland och Jakobsen ha gjort på samim sätt, förminskar det e j felet, ty det är alltid ett fel att låta folkvi~lin slå koloraturdrill.
Selma Lagerlöfs nya sainling är i alla ' händelser ett nytt bevis på hennes stora origiialitet och ett betydligt framsteg i konstnärligt smidig stil.
Hellen.
Linagra. '
~rån skilda håll.
» Stockholms internationella la rar inne hem^ Itonliner.
de- finitivt att öppnas på nyhet.
Redan .i Iiöst liar emellertid lokal blif- vit hyrd, 26 Kungsgatan.
hvari förestindariiinan, m: lle Louise Aiidr6,.
tagit.
sifi bostad.
E t t par pensionarer torde redan i i ~ i i heinmet blifva mottagna.
s: ' 0, Kvinnan och tradg&amp;dssköfseln.
I ' allt vidare kretsar, och det med ratta, tiar på de senaste Bren intresset för ~tritdgkdsdingen - spridt sig i vårt land.
Hittills liar det dock förnainligast varit man- nen, soi-ri ägnat, nigot allvarligare stiidinlp i t denna viktiga närings- gren.
gånger har Dagny siikt att vacka kvinnans intresse för, trädgårdsoclling.
Nu synes afven den tanken liafva upptagits af an- dra ti.iidg&amp;rdsodlingeiis vänner.
Vid det i saiiiinanliang ined träd- gårdsiitställnii~gen i Göteborg i höst samlade mötet frarnhöllo iiairiligen flere talare, att det först och sist gällde att f&amp; deii på landsbygden.
bosatta kvinnan med i arbetet. '
I;: d,$ti: &amp; f&amp;e .,gnindlide * eda+ .år 1888, herr " R.
&amp; l$lin N O - d Ostergotlands ohh vikens $ ~ ~ d ~ l.
e l e v s k o G l a e.
n q ~ ~ n ~ e r s t ö a£ Uplands ' " l~~ish %~niii$ssällskap hag herr * &amp; bcfii satts i ståid att pet- taga digra obeinecllade triidghase~ever ' för son~inarku~s&amp;.
Afven bildade ' kvinnor få, som, be) ant, i ljerr Abelins trädgQdar tl111f211e.: .3.
s ~ stilitsel: &lt;.
: - .-2.
,;: .f ' att närr@r$ siit- sig9q i, t @ d ~ &amp; r d e n rätta Pl ' atsw ' finnas .+ii.nk- lediga till: d&amp; nya ' ' kars, ' son+ tog i i f i a böiian.
den 1 oktober.
Det vore glädjande om allmänheten ville visa hr Abelins triidgårdar det - intres,yi förtjäna.
s o ~ n.
!e-,.v&lt;rkligen.
.I ....
smp &amp; {der de&lt;n a vår.
Handatbetets.
vänner,,,:.
Ett .. .,textilf~rep~Hl, och sommar tagit mhnga af Forenii~geis sEi0kIigaste krafter i,.ansprfik,, .. var, III afd+ij,iig.skarin i gobelinvafnad, hvilken .skänktes tjll d a n s h krorIpr@y$ret,, såso~h, sllf v e r b ~ ö l l o p s ~ &amp; af f ~ ' ?fyratio a; syeiiska- ' diiner: pb ': initiativ af gref viqnan .M.
.Bonge osh.
, friherrinnan; S.; .,Beck-Friis.
D,enna afdelningsskari~i ' iii ' det .betydligaste @ bete: i, denna konstart,:,.
som utg&amp;tt fran föreningen Bandarbetets ' Vsnner.
Kompositionen ar xtförd- af.
frii .A.
Bobergyt .f.
~Scholander; " och.
gbbelinVafver !k$;.
, - rna.
väfnaden af Handarbetets Väniiers skickligaste Nilsson, jämte t ?eïiqe ', ?ndya; i f.
' foreilingeys väfverskor.
, * - ...
,;.
Sjuksköterskorsl anstäflande # å. / andsbygden v m bland andra a m e n S ', 8 föreinkl.
för disky ssion .. vid sv.enslra provinsialläkareföseningeiris nyligen W.
hållna hrsniöte i Stockholin ..
Denna för hela vårt 3and så viktiga reform inom sjukvården.
har redan inom vissa provinser oinfattats med.
intresse och anslag för utbildn~ide af f ö r iCndarrililet 3iiinplig.a sjukskötër- har i skor ha beviljats a f en del.
landsting '.
D01rt~r.-Nils~ ': @ ngInnd väsentlig man förtjänsten af.
att ' ha bragt frågan garmwe .sin lösning förnäinligast genoin siiia, ' s@ ' iika pro$chyrer i ämnet.
En dylik bro- schyr med titel: &gt; Oin sjnksköterskors anstallande å landsbygdena utde-.
lades på ofvan beïorda möte.
I fråga 0111 landitidpens nhslkg f r ~ ~ b a ' i u af r n Hal- ~ ~ lands landsting, soiii besliitat att ' anställ$ en skolad.
sköterslsa inom hvard.e ?a,.
af - 1.anets. '
5 pi: ovingialliikaredistrikt~ ni ed en.
lön af, 500-. kr.
.. jämte vissa andra.
förinåner .. Vesternorrla~zds län liay- .. a£$en: tagit ett:.
godt steg, i önskvärd riktniig gen ' om .att.
anslå: 200 k;; .$t~hyd?
' ib$h eeh ';:: * af l ä i d s &amp; ohiminer, som Sj älf va.
+il '] a bidraga .,hed.
iiiiqsj 100: k.pnGr: ': till sköterskas ' aflöning.
Dessiit6111 liafva ~e,st~~norrla,iids, @ $6b+r@, h ' Kopgiarbetgs; Linl~öPiugs ' bcli l &amp; ~, l ~ ~ i ö la ?dsting l ~,, s gFtt f 6 ~ f.
q t ~ ~ ~ om utbildande af, sköterskor vid, sina resp. länslasar@t:.
!. '.
* T:.
: i.!
hag+ ' tg .. H a. ' a!
: z ' ' ' I - % C ' w.
~ e d i c h e kon&amp;dafen.
+öken; Anna Stecksén tjänstgör under inne- varande Iiöstteriniii vid.
IG.wolinska .. Institutets patologisk-anatomiska, institution s&amp;soin e. o. ai-hanuens, med illiggande att-biträda vid de kandidatexamen.
grundläggande stiidierna i allmän patologi för ' medicine.
I:.
Sybehörs- &amp; Modeaffar, - Kriuses Pensionat &amp; H6tel Kla~abergsgatan StsekhoPm, 629, tvil minuters riig frhn Centralstationen, erbjuder s&amp;val enkla som elegants rum n. b. eller 2 och 3 tr. Pris: f r h o l: 26 per d y p.
Ref. Med.
Doktor E W. Wretlind, Stockholm, Doktor * H. Akerström, Cpsala m. fl.
Vaktmalstare möter vid stationen.
- N y a Hush %llsskolan (för bildade flickor).
Förestandarinna: Fröken H. Crsnias.
Nya E O C u r s ~ a P n m ~ k l p e o a e r, n?
B s B C a t ~ a l m r Vestra ' 8 ' rädgå.rdsgatain le.
OBS.! '
Bärskild matsal för fruntimmer. '
ezmslza olyc %8sfaiif8rsre3sro1 sis
Boda tpger!
Nva, sntaIcfzcZZa m o d e t!
Zer P BiZZiga p~ise9 * 2 Beorsr Vnttugatam 2, hörnhuset vid Brunkebergstorg.
8 0 Baearexa P Norrbro 90.
Alla slags verktyg f ör laderplastik s&amp;lj as billigast hos.
PER FROM, S t ockPlsim, 54 ~&amp;tea4eamweZegatam 6 4 OBS.!
Baxas oeh knifvar slipas,
JAKOB KULLE, 36 Drottninggatan 86- Svenska ' Konstvafnader och Broderier.
Egna originalmonsterarbeten.
Alla slags materialier.
n, Vafnader till alla andamal.
Ylle- och BomullsPörkladen.
Svenska lin [önster i fidrgtryck.
- 36 blad h kr.
7: .50., ATELIER ' l: sta klassens Fotografi-affkr!
Akta.
I ArZ1 xrG: Undertecknade sam anviindt H e r r *
Å m i l den 3 maj 1886.
Liungberg, personer I.
A. Ridman.
Undertecknad, som varit be- bepröf.c ?adt m e af en m h g d viirtor h a r del mot liktornar, svlirad e n o m anvandandet af 4ollAdipm vartor, hudhardnad friln Apotekaren Herr Axel Lit- ström i Falun blifvit f r i n dem och nageltring.
och h ~ l j befrind; i hvarföre Obs.
alltid denna in- helt kgistrerade etikett som jag omnamnda .medel hos enhvar till det basta rekommenderar.
garanti for varans akt- Mot.ala t Nykykke d.
27 aug het.
Auouet Axdn, Handlande COLLODIN.
tals Siiljea hos Per ?ym- och Bokhandlare 1 flagkor b 60 öre och I kmwcis *.
Franko mot i 7cr.
A X E ' L L I T S T R &amp; m, F m Z u n.
Tvätta med luft!
Nutidens mest sensationelia o. praktiska uppfinning!
Patenterad i alla Iiinder.
Enklaste, basta ooh billigaste tvättmaskin i.v&amp;lden.
Pris pr ntl~ck ibZott 6 kr.
Rengör tviitten f6rviinaiisviirdt Iltt; ' skonnr ' tvatten s8sorn ingen annan metod; undantranger blixtsnabbt alle andra tvättmaskiner.
Sparar arbete, aparm &amp; ti, sparar yeiiuiitgart Generalagentur för S v e ~ i g e:: '.
iJ-oSE31PH &amp;
' kvinnor, hu, börja åter vid.
N:R 39 ONSDAGEN (614).
PRENUMERATIONSPRIS PR ÅR: IDUN - - KR.
FRÅN UTGIFNINGSDAGAR: &gt; 5: - DTAN PL.
&gt; 3: - OCH MAJ UTGIFVARE: TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3.
KYRKOGATA 1 6, 1 TR. ÖPPEN KL. 1 0 — 5.
K O N T I N E N T A L B A N A N S IN- VIGNING.
SVERIGE OCH KONTINENTEN ha i dessa dagar genom vår kontinen- talbanas öppnande ryckt hvarandra ännu ett steg närmare på den fred- liga samfärdselns väg, och den skandinaviska halföns inbyggare ha all anledning att glädja sig åt den nu i hela sin utsträckning färdiga förbindelseleden, som tvifvelsutan skall föra C. v. Roikjer foto J REDAKTÖR 17 FRITHIOF HELLBERG HVARJE O N S D A G OCH L Ö R D A G.
— DEN REDAKTIONSSEKR.
många friska fläktar från kulturens vidder hit upp.
Sistlidne onsdag invigdes högtidligen i Trelle- borg den nya bandelen af h. m:t konungen, som då återvände till Sverige från sin rekrea- tionsresa i södern, och sällan, o m ens någon- sin, har väl den lilla sydskånska staden varit samlingsplats för en sådan lysande främlings- skara som under dessa högtidliga invignings- timmar.
Där sågos flere af våra ministrar, riksdagens talman, cheferna i statsbanestyrel- sen, generaltullstyrelsen, telegrafstyrelsen o. s. v., IDUNS KUNGL.
ett par af våra landshöfdingar, högsta office- rarne vid kronprinsens husarregemente och ett stort antal representanter för den skånska godsägarearistokratien.
Vidare märktes gene- raldirektören för de norska statsbanorna äfven- som åtskilliga tyska post- och järnvägschefer, geheimeregeringsråd etc. Trelleborgs stad gaf först frukost för konun- gen och inbjudna gäster, hvarefter h. m:t i Trelleborgs banhall medels ett anslående och kraftigt framsagdt tal förklarade järnvägen mellan Malmö och Trelleborg öppnad.
— Från Trelleborg afreste konungen till Malmö, där järnvägsaktiebolaget Malmö — Kontinenten på stadens rådhus gaf välkomstmiddag för h. m:t, jämte ett stort antal inbjudna.
Hjärt- ligt hyllad af ofantliga människoskaror, fort- satte konungen på onsdagsaftonen hemfärden till hufvudstaden.
Några bilder från den minnesvärda invig- ningshögtidligheten torde säkert intressera våra läsare.
Framsidans illustration återger Trelle- borgs banhall det ögonblick konungen, omgif- ven af de festklädda människoskarorna, håller invigningstalet.
Af de båda andra bilderna fram- ställer den ena konungens ankomst till Malmö — • passerandet af Mälarbron — och den an- dra en exteriör af Malmö rådhus, med torget myllrande af människor, som stå väntande att få bevittna konungens ankomst till den af järnvägsaktiebolaget anordnade festmiddagen i rådhussalen.
TRE VISOR.
AF ALBERT ERIKS- SON.
TIDT OCH TÄTT.
F ÖRBI DITT FÖNSTER gick en stig, och tidt och tätt den gick jag, men ej en enda blick af dig igenom rutan fick jag.
Jag såg den röras, din gardin — min nacke vill jag våga: du satt där med en solig min och gladdes åt min plåga.
HEMLIG LYCKA.
Du tänker, att jag glömt allt, hvad jag fått utaf dig, vet icke, att jag gömt hvart litet - ting du gaf mig: somt har jag satt uppå min hatt min ljusa tanke nära, och somt jag fäst uti min väst vid hjärtat mitt, du kära!
Och dig, som knappast bedt om plats uti mitt minne, jag drottningplatsen gett i tankar och i sinne.
BLOM OCH BÄR.
Din andes rikedom den liknar, vet du, lilla, ett körsbärsträd i blom, där muntra fåglar drilla.
Är doft och sus, är ton c c h ljus, är sång och solskenshägring, men skall ur glam och glans nå fram till ännu större fägring.
En tid skall komma, när den skall så blodrödt glöda, att körsbärsträdets bär mot den knappt synas röda.
2 — KARDBORRAR.
AF EVA WIGSTRÖM (AVE).
(UR FRU NOB1L11 EFTERLÄMNADE MANUSKRIPT.)
N Ä R J A G om våren ser de unga kard- borrarne börja utveckla sina blad och breda ut dem kring alla sidor, hindrande och förkväfvande andra växter, som bättre äro än de, slår mig likheten mellan kardborren och ett ogräs, som slagit djupa, starka rötter i vårt samfundslif och breder sina stora fräna blad förödande ut öfver så mången ädel brodd, så mången liten spirande lyckoblomma.
Danska språket — liksom skånska lands- målet — • gifver kardborren ett namn, som ut- visar, att ifrågavarande likhet är af gammalt känd.
Skräppe heter ogräset, skräppeblad, och skräppe är tillika ett verb, liktydigt med dumt groft skryt i ord och handling.
Svenska språ- ket har lånat åt den utsugande växten nam- net kardborre från en af dess för väfnadsin- dustrien nödvändiga fränder, men ingen väf- vare eller stampare kan begagna skräppans blomkrona att karda ylleväfven m e d; namnet är blott ett förklädt skryt liksom den sed, för hvilken » skräppan » utgör en sinnebild.
Vid landsvägen, som går förbi min som- marbostads fönster, breda sig kardborrarne skrytsamt; deras grå sammanflltade blomknop- par sprida en frän lukt och deras tusentals hakar häfta fast vid hvarje kvinnodräkt, som kommer dem för nära.
Framför mig på mitt sybord ligger ett nyss öppnadt bref; de två tingen höra på sätt och vis tillsammans, den andliga kardborren har åter igen, för tusende sinom tusende gåDgen hakat sig fast vid ett kvinnohjärta och filtrat in sig i hennes finaste känslofibrer.
» Kära tant » — o, hvad jag hatar den fåniga titeln!
— » kära tant, du vet ju, hvad jag och föräldrarne ha hoppats för min framtid.
— Nu ligger detta hopp krossadt, eller har åtminstone ryckt så långt bort i en aflägsen framtid, att Johan skulle bli en gammal man och jag en medelålders flicka, om vi skulle invänta möj- ligheten af att se detta hopp förverkligadt.
Vi ha därför upplöst vår förlofning.
Johan är mer förtvinad, än jag trott, han skulle blifva, då han alltid förefallit mig så lugn och be- tänksam.
Jag skall ej för tant söka skildra mina känslor, ty jag mer än anar, att tant långt ifrån godkänner de skäl, som förmått Johan och mig att skiljas.
Men vi måste ju, i fall vi nu ville gifta oss, först och främst skaffa oss en bosättning, som någorlunda mot- svarar hans och min samhällsställning, och tant vet nog, att jag, utom en fin brudutstyr- sel, icke erhåller någon nämnvärd hemgift.
Johan har nu visserligen blifvit befordrad, som tant j u vet, men lönen är ej tillräckligt stor för, att därmed skulle kunna bestridas hela vår bosättning, hyra, tjänstefolksaflöning och öfriga omkostnader, som skulle bli nödvändiga för att häfda vår ställning i sällskapslifvet.
Johan är en fiende till vidare skuldsättning, har dessutom någon skuld från sin studietid, och den vill han först och främst gälda Hvad ändå de lägre samhällsklasserna kunna skatta sig lyckliga framför oss, som måste lefva på samma sätt som våra förfinade likar!
Hos torparen och dagakarlen äro kojan och hjärtat nog.
Där känner man ej till ordet represen- tera; där nödgas ej ungdomens kärlek skatta åt » kulturens offerväsen ».
Kära tant, skrif åtminstone ett par ord till stackars Johan, o m du ej också unnar ett par tröstar de rader åt din beklagansvärda niece Angela. » Hvilken frän doft från skräpporna!
Eller kommer den måhända från ung Angelas skrif- velse?
Skall jag besvara densamma?
Skall jag skrifva till » stackars J o h a n »?
Nej, ingen af delarna.
Hvad skulle det gagna till att er- inra Angela eller hennes föräldrar om fånig- heten för mindre bemedlade familjer att lägga ett helt kapital i en förlofvad dotters utstyr- sel med gångkläder och dito linnepersedlar, då den unga damen skall med sin man bo- sätta sig i ett samhälle, hvarest allt kan få köpas allt efter som det behöfves?
Kardborren måste följa sin drift och utbreda sig.
Undrar mig, hvad Angela egentligen tän- ker på, då hon beklagar Johan!
Månne det är på den unge mannens djupa v e öfver att se hägringen af ett eget hem upplösas i dimma?
Tänker hon på den förfärliga kamp, som den hemlöse, ogifte mannen måste bestå?
Å, be- vars, därtill är Angela allt för anständig!
Det är endast den hänsynslöse naturvännen, som lyfter undan skräppebladen för att se, hur mycken härlig brodd de ha förkväft och hvilka giftiga svampar och fula kryp som frodas un- der de breda, sträfva bladen.
Tänker den unga flickan — förlåt damen. '