Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Går tiden, inom hvilken inteckning i egendom å landet förnyas bör, till ända inom nästa lagtima ting; anmäle borgenär sig hos domaren, som har att serskildt ting, på hans kostnad, inom sagde tid hålla; vare oek borgenär skyldig att inleckningsliandlingen eller urtima tingsrättens bevis öfver den skedda förnyelsen å nästa lagtima ting hos rätten förete, att i dess intecknings-protokoll ånyo tecknas.
Försummar borgenär något häraf; halve inleekningsförnyelsen förlorat all kraft. 31 §.
Då inteckning förnyas skall, uppvise borgenär inför rätten i hufvudskrift den handling, hvarå inteckning beviljad är; och skrifve rätten intecknings-förnyelsen derå; stånde ock borgenären fritt att inför annan Under - Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
337 derrätt inteckningshandlingen förete: den ratt läte, då sådant sker, i sitt intecknings-protokoll korteligen intagas livad handlingen innehåller med dag och årlai då den utgafs, af hvilken rätt inteckningen beviljad är med dag och årlal, då det skedde, och då inteckningen förnyades, om det skett; teckne ock bevis å handlingen, att den, till vinnande af intecknings-förnyelse, företedd varit: sedan ingifve borgenär protokollet deröfver till den rätt, som inteckningen beviljat, inom tid, som i 29 § sägs; och vare detta så gildt, som oui handlingen der företedd blifvit 32 §.
Vill borgenär låta sin inteckning under annan nedsättas, eller eljest förändras, eller till större eller mindre del dödas; uppvise då inteck ningshandlingen i hufvudskrift för rätten; och skrifve rätten derå bevis om den åtgärd, som meddelad varder, sedan den i protokollet tecknad är; staude dock borgenären fritt att, äfven i sådant ändamål, vid annan Underrätt förete handlingen, om han derå skriftligen förklarar, i hvad mån inteckningen nedsättas, förändras eller dödas må; och läte rätten, då detta sker, handlingen, med det förklarande, i sitt intecknings-protokoil ordagrant införas; teckne ock bevis å handlingen, att den så företedd varit: sedan varde protokollet ingifvet till den rätt, sorn inteckningen beviljat; oell vare det så gildt, sorn hade handlingen der företedd blifvit.
Ä10 flera inteckningar i samma egendom beviljade å samma dag, på grund af serskilda lika lydande handlingar; och hafva i fall inteckningarne förnyade blifvit, förnyelserna äfven å samma dag skett; då må ej någon af de inteckningar nedsättas, förändras eller dödas, utan att den handling, hvarå inteckningen grundad är, i hufvudskrift företes för den rätt, som inteckningarne beviljat. 33 §.
Då gäldenär inför rätten företer den handling, hvarå inteckning beviljad blifvit, och sålunda visar, att han skulden betalt, må inteckningen dödas; och varde det i protokollet skrifvet, så ock å handlingen tecknadt. 34 §.
Låter gäldenär ej döda inteckning, då handlingen, hvarå den be viljad är, i hans hand finnes; vare honom ej förment att den handling, med fortfarande inteckningsrätt, åter utgifva. 35 §.
Ilar intecknad egendom blifvit såld, efter utmätning å offentlig auktion elier under konkurs; ege köparen rätt att få egendomen lossad från Bilt. till R.
Prot. 18 47 oc^ 1848' 10 Sami. 1 Afd. 43 333 Expe 'iljons Utskottets Förslag till and.
Skrifvelse j N;0 160. inteckning för fordran, som ej kunnat af köpeskillingen gäldas, ändå att lian ej kan i lndVudskrift förete den handling, hvarå inteckningen beviljad blifvit.
Ästundar köpare, för hvilken uppbud beviljadt är, att sådan inteckning dödas må, ingifve till domaren å landet eller rättens ordförande i stad bevis om de inteckningar, som vid egendomens försäljning deri funnits, så ock om köpeskillingens fördelning fordringsegare emellan, sedan den fördelning blifvit af dem godkänd eller laga kraft vunnit.
Domaren eller ordförande utförde derefter kallelse å inteckniugshafvarc, sorn ej fått sin fordran ur köpeskillingen gulden, att hos rätten anmäla, om han mot inteckningens dödande har något att påminna.
Den kallelse varde, genom köparens försorg, tre gånger införd i allmänna tidningarne, minst fjorton dagar emellan hvarje gång.
Kommer ej inteckningshafvare å landet sist å det lagtima ting, som infaller näst efter en månad från sista kungörelsedagen, och i stad inom två månader från samma dag, med påminnelse till rätten in, eller ogillar rätten påminnelse, som gjord är; varde inteckningen dödad för hvad af köpeskillingen ej gäldas kunnat. 37 §.
Utan hinder af beviljad inteckning må jäf, som gäldenär sedan gör emot intecknad fordran, pröfvas, der ej inteckningen är grundad på hans. erkännande inför rätten eller jäfvet förut pröfvadt varit. 38 §.
Nöjes man ej åt rättens beslut i dessa mål; bafve lof att besvära sig deröfver i Hofrätt inom den tid, sorn i 16 kap. 1 § denna balk stadgas. 39 §.
Besvärar sig någon öfver beslut, hvarigenom Underrätt belt och hållet eller till någon del afslagit ansökning om intecknings beviljande eller bifallit ansökning om intecknings dödande, nedsättning eller förändring; vare då skyldig att å landet sist å det lagtima ting, sorn infaller näst efter en månad sedan tiden för besvärens ingifvande i Öfverrätt utgick, och istad V O ' inom en månad från nämnde tid, till Underrätten inlemna bevis, att besvären till Öfverrätten inkommit; och varde det bevis i Underrättens inteckningsprotokoll intaget: försummar den, som besvärat sig, att fullgöra hvad nu sagdt är, och ändras Underrättens beslut i högre rätt; ege den ändring ej annan verkan, än att inteckning, som derigenom beviljad eller bibehållen blifvit, gäller såsom vore den sökt å samma dag, beslutet om ändringen vid Underrätten företes. 40 §.
Inteckningar, uppbud och lagfarter,, äktenskaps-förord, så ock mål, sorn angå förmyndares förordnande, skola, hvardera för sig, uti serskildta, protokoller införas, men alia protokollerna i ett band sammanhäftas.
I bred - Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
Skrifvelse, V.o 161.
339 dea af hvardera protokollet skall ock för hvarje mål, tecknas namnet på personen, som det angår, eller egendomen, som intecknas eller uppbjudes.
Ilar någotdera af de mål, sagde äro, ej förevarit, varde det på sitt ställe anmärkt. 41 §.
Sedan Häradshöfding hvarje gång om året. hållit ting i sitt Häradshöfdingedöme, sände han in till Hofrätten, inom en månad derefter, protokollerna i alla de mål, som i 40 § nämnde äro, vid bot tre daler för hvar dag, hall uteblifver, vare sig med ettdera af dessa protokoller, eller med alla.
Rådstufvurätt gore det för hvar månad inom fjorton dagar derefter, vid lika bot.
Är ej anmärkning gjord, som i 40 § sägs, dä någotdera af dessa mål icke förevarit; vare derföre bot, som flir uteblifvandet med protokoll. 42 §, Om inteckning af ej mindre lifstids-städja och undantags-aftal, äu ock all annan afhandling om nyttjande-rätt till fast egendom å landet stadgas serskildt.
.Stockholm den 2 Augusti 1848.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3r Juli 1848.
Preste-ståndet den 2 Aug.
— Borgare-ståndet den 2 — — Bonde-ståndet den 3 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förändring i liemmanstals-räntans utgörande af åtskilliga hemman d Visingsö.
(Stats-utsk. Uti., N.o 255.) S. A. K.
Då hos Rikets Ständer förekommit framställning derom, att den af hemmanen Tunnersta Skattegården, Torp Norregård och Ed Storegåd å Visingsö utgående mantalsränta måtte till dagsverksskyldighet förbytas, haf - 340 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, IV.-o 162. va Rikets Ständer, vid pröfning häraf, för sin del medgifvit, att, så framt, efter föregången undersökning, det skulle visa sig, att berörda hemman ega giltiga anspråk uppå en sålunda åsyftad förändring härutinnan, dessa hemman må tillerkännas enahanda förmån, som genom Kongl, resolutionen den 18 Juni 1842 blifvit beviljad hemmanen Tunnersta Norregården 1 mantal, Vrixlösa Runskegården \ mantal och Stigby Svenskgården J mantalsatt, med befrielse från hemmanstals-räntans utgörande, i likhet med öfriga hemman på Visingsö, deltaga i dagsverks-skyldigheten till kronan och, så vida dessa dagsverken icke in natura utfordras, erlägga lösen derför med en fjerdedel af länets markegångspris å dränge-dagsverken.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3i Juli 184g.
Preste-ståndet den 2 Äng. —- Uorgare-ståndet den 2 — — Bonde-ståndet den 2 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse , angående ändring i föreskrifter om. sättet för fångars transporterande.
Besv- och Ekon.-utsk. Uti., N» 39.) S. A. K.
Rikets Ständers uppmärksamhet bar blifvit flistad deruppå, huruledes F„ K.
M:s nådiga bref den 7 Juli 1841, angående fångars transporterande, genom föreskriften, att endast en person, utom den skjutsande, finge åka efter eu häst, och ej mera; än fyra personer, den skjutsande likaledes oberäknad, efter tvänne hästar, väl beredt allmogen eller de skjutsskyldige minskning i skjutsningsbesväret, mea deremot åstadkommit en betydlig och emot denna Expeditions-Utskotlets Förslag till nnd.
Skrifvelse, N.-o 162, 341 fördel cj svarande utgift för staten,- i afseende hvarå erfarenheten stall hafva ådagalagt, att, vid forslingen af fångar, skola krono-rättare och fångförare, i stället att begagna gästgifveriskjuts, forslat fångarne med egna hästar och, ehuru de dervid användt ett mindre antal, än sorn, enligt högstberörda nådiga bref, vore medgifvet, likväl fordrat och uttagit betalning för det hästantal, som de, efter samma nådiga bref, varit berättigade alt begagna,- och förekomme serskildt inom Skaraborgs län det förhållande, att transport-kostnaderna jemte arrestanternes underhåll under deras resor uppgått, år 18,36, i medeltal för hvarje arrestant, till 5 r:dr 13 sk. 1 ? r:st., deremot under året 1844 enahanda kostnader i medeltal för hvarje fånge utgjort 9 r.-dr 21 sk. 1 r:st., fastän E. K. M:s befallningshafvande genom serskilda föreskrifter sökt åstadkomma besparing för statsverket.
Yid öfvervägande af hvad härutinnan förekommit, hafva Rikets Ständer funnit, det kostnaden för fångars transporterande under de senare åren i allmänhet tilltagit i en serdeles stark progression,- och då åtgärder alltså synas eaforderliga, hvarigenom kostnaden för fångtransporterne må kunna nedsättas, så att densamma cj blifver större, än nödvändigt är, få Rikets Ständer, i sådant afseende, hos E. K. M. underdånigst anhålla, dels, att uti de genom efvanåberopade Kongl, bref af den 7 Juli 1841 meddelade föreskrifter den ändring måtte ega rum, att, då blott en fånge jemte vederbörande fångförare transporteras, betalning endast för en häst må erläggas, men deremot den skjutsande undfå vanliga gångpenningar, dels ock, att E. K.
M. måLte i nåder anbefalla
Sine befallningshafvande att, der så ske kan och besparing lör statsverket derigenom beredes, uppgöra entreprenader om fångars forslande, med iakttagande likväl, att kostnaden derför ej öfverstiger de skjuts- och vagnpenningar, som, efter den förändring, Rikets Ständer här ofvan i underd. föreslagit, för fångars transport böra erläggas.
Expeditions-Utskoitels Förslag till und.
Skrifvelsej IV.-o i65.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3i Juli I848.
Preste-ståndet den 2 Aug. — Borgare-ståndet den 2 — — Bonde-ståndet den 2 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående inkvarteringsskyldigheten i Stockholm.
Besv-, och Ekon.-utsk. Uti., N:o 41.) S. A. K.
Uti nådig skrifvelse af den 20 December förlidet år, har É. K.
M. behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, att, då E. K.
M. funnit billigheten fordra, att den af Rikets Ständer vid flera riksdagar uttalade oell jemväl på städerna utom Stockholm redan tillämpade grundsats, tiel statsverket borde vidkännas kostnaden för i ständig garnison förlagda truppers inqvartering och endast den så kallade servisen tillsvidare utgöras af städerna, clefve i tillämpningen utsträckt äfven till hufvudstaden, E. K.
M. velat detta ärende till Rikets Ständer öfverlemna, på det Rikets Ständer måtte blifva i tillfälle att, i fall omständigheterna sådant medgåfve, bereda äfven Stockholms stad en behöflig lindring i dess inqvarteringsbesvär.
Rikets Ständer, som tagit denna fråga i noggrant öfvervägande, hafva väl funnit det vara med billighet öfverensstämmande, att Stockholms stads inqvarterings-skyldige linge åtnjuta den lindring uti inqvarterings-skyldigheteus utgörande, sorn E. lv.
M. i Dess nådiga skrifvelse behagat antyda; men som för tillvägabringandet af en sådan lindring fordras betydliga penninge auslag, och medel dertill icke för närvarande linnas alt anvisa, få Rikets Ständer, som, i anseende härtill, ansett frågan böra till näst infallande riksdag anstå, hos E. K. M. i underd. anmäla, att medel för merberörde ända mål icke för närvarande finnas att tillgå.
Stockholm den 2 Augusti 1848. Expeditions-Vtskottets Förslag till urtd.
Skrif veise, N:o 164• 343 N:o 164.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adefn den 2 Aug. 1848.
Preste-ståndet den 3 — — Borgare-ståndet den 5 — — Bonde-ståndet den 5 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ett anslag för utgifvande af läseböcker för allmogen.
(Stals- samt Allm. lies v.- och Ekon-utsk. Uti., N:o 42.) S. A. K.
Med afseende å \ i g ten för flertalet af Sveriges ungdom af föräldra-undervisning och hemläsning, jemte skol-under\isningen, hvarigenom en folskolan och hemmet välgörande vexelverkan uppstår och bibehålies, har Rikets Ständers uppmärksamhet fästats å behofvet att framkalla och för möjligen bästa pris tillhandahålla utförliga, goda och lättfattliga läseböcker för allmogen, serdeles i dé ämnen, som utgöra föremål för undervisningen i folkskolan.
Rikets Ständer hafva denna fråga i öfvervägande tagit, och dervid funnit ostridigt, att folkskolans verkningar blifva mindre inflytelserika, om bildningens utveckling stadnar vid de i skolan inhemtade kunskaper, hvilka, för alt tillvexa och blifva lefvande, alltjemt måste underhållas och förökas genom egen läsning, men att tillfälle till god och för allmogen nyttig läsning oftast saknas, enär inköp af sådana böcker och skrifter fordra icke obetydliga penninge-uppaffringar och en förmåga af riktigt urval, hvilken ej kan antagas såsom allmän.
Då det likväl är ett af de vigfeigaste föremålen för statens verksamhet, att göra alla sina medlemmar i möjligaste måtto delaktige af upplysningens välgerningar och aflägsna alla anledningar till förvillelser, hvadan ock angeläget är, att folkläsningen icke vanvårdas, utan ledes och befrämjas genom framkallandet af goda läseböcker, men utmärktare författare sällan af egen drift vända sig åt detta skriftställeri» hvilket, för att lyckas, erfordrar en sällsynt förening af omfattande kunskap och förmåga att densamma klart och populärt framställa, hvaremot utsigten att få sin möda på denna väg någorlunda ersatt, är temiigen inskränkt, hafva, af sådan anledning, Rikets Ständer ställt till E. K.
M:s nådiga disposition, för en gång, ett anslag af 1,000 r:dr banko att användas för att befordra författandet och utgifvandet 344 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, JY.o »65. af goda läseböcker för allmogen, serdeles i de ämnen, hvari folkskolan lemnat förberedande undervisning.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i Åug. 1848.
Preste-ståndet den 3 — — Borgare-ståndet den 5 — — Bonde-ståndet den 5 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i anledning af väckt förslag om befrielse från eller lindring uti postskjutsen, postföringens öfverlåtande på entreprenad rn. m. (Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-ulsk. Uti., N:o 43.) S. A. K. Jemte förmälan, hurusom postskjutsningen under de sednare åren så förökats, att ofta 7 ä 8 hästar om dagen utgå från de stationer, der posterna mötas; att ladugården på posthemmanen måste betydligen inskränkas, för att der kunna hålla de erforderliga posthästarna samt tjenstefolketS antal ökas i ett till hemmanens storlek oproportionerligt förhållande: att postens tyngd ofta fordrar flera hästar, än hvarför skjutspenningar erhållas; att 3 till 4 man stundom måste medsändas endast för af- och pålastning af de tunga postväskorna; att, i anseende till de utländska eller extra posternas till tiden obejstämda ankomst, postförarne nödgas flere timmar, ofta nattetid, å stationerna qvardröja, till stort men för jordbruket, serdeles vid sådd- och bergningstiderna; att för ankommande extra poster en person alltid måste hemma va ra vid gården för att passa på, samt att postförarne stundom måste vaka flera nätter hvarje vecka, — har hos Rikets Ständer blifvit yi’kadt, att posthemmanen, emot åtagande att utgöra de onera, hvarifrån de nu, till följd af postföringsskyldigheten, äro befriade, måtte hädanefter från detta besvär fi*.-- kallas Expeditions-Utskotlets Förslag lill und.
Skrifvelse, N.o i65.
345 kallas oell detsamma antingen bestridas med gästgifvare- och hållskjuts, på postverkets bekostnad, eller ock ställas på entreprenad eller ackord, hvaremot, om sådant icke kmule ske, lindring i postföringen måtte beredas, dels genom förhöjning i skjutslega 11, dels genom rättigheten att erhålla skjutslega för det antal hästar, som för postens förskaffande utgår; dels genom väntpenningars erhållande till samma belopp, som för gästgifveri-skjuts beräknas, och dels derigenom, att postskjuts-skyldigheten för den, före år 1830 ålagda, dubbla ordinarie postföringen linge beräknas till sex mil i veckan eller 312 mil på året för helt hemman och i förhållande dertill för mindre hemmantal och all postföring härutöfver ersättas med 24 sk. banko milen.
Rikets Ständer hafva denna fråga i öfvervägande tagit; och som, till följd af en ökad industri, tilltagande folkmängd, lättade kommunikationer samt hvarjehanda andra förhållanden, antalet af de bref, paketer och tidningar, sorn med posten fortskaffas, med hvarje år tilltager, så att snart nog transporten deraf måste medföra ett onus, vida öfverstigande det, som vid hemmanens anslående till postskjutsen, togs i beräkning, och som icke kommer att ersättas genom den redan beviljade förhöjning i postskjutslegan, så anse Rikets Ständer sådana åtgärder bora vidtagas, att för framtiden antingen postskjutsskyldigheten skiljes från jordbruket, eller att detta besvär åtminstone icke hårdare än nu kommer de skjutsskyldige till last, och få, med anledning häraf, hos E. K. M. i underd. anhålla, det E. K.
M. täcktes låta anställa undersökning, huruvida, utan någon betydlig minskning i den inkomst, staten af postverket för närvarande erhåller, postskjuts-skyldigheten kunde, genom postföringens bestridande medelst entreprenad eller på annat lämpligt sätt, skiljas från jordbruket, mot åliggande för posthemmanen att fullgöra de ©hera, hvarifrån de nu äro befriade, samt derefter och sedan vederbörande blifvit hörde, till Rikets Ständer afgifva nådig framställning i ämnet; men att E. K. M., oberoende af en sådan organisation af postväsendet, måtte låta vidtaga de förändringar i afseende derå, lnilka, utan Rikets Ständers hörande, må kunna åvägabringas till lindring i omförmälda besvär, vare sig genom brefvens afsändande med ångbåtar eller på annat tjenligt sätt.
Fröt. °c/» 18 4-3, lo Sami. / d/d. 44 346 Expeditions- Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, IV.-o 166.
No: 166.
Uppläst oell godkändt lios Ridd. och Adeln den 2 Aug. 1848.
Preste-ståndet den 3 — *— Borgare-ståndet den 5 — —- Bonde-ståndet den 5 — — Rikets Ständers underd. skrifvelse, angående nytt arrende för krono-säteriet Boda.
Uti., N:iis 171 oell 212, Mern.
N:o 234 samt Först.
Mein., N:o 272. S. A. K.
Hos Rikets Ständer liar blifvit anmäldt, att, sedan regementsskrifvaren G. E. Erasmi å auktion inropat på arrende under 30 år, räknadt ifrån midfastau år 1838, indragna kornetts-bostället, krono-säteriet Boda med underlydande hemman och lägenheter i Wadsbo härad och Skaraborgs län, emot en årlig arrende-afgift af 184 tunnor 16 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, dervid Erasmi haft att grunda sitt anbud allenast på det af Kammar-kollegium upprättade och E. K.
M:s befallningshafvande i länet tillsända förslag till arrende-kontrakt, såsom den enda för boställets bedöm» mande före och vid auktionstillfället tillgängliga handling, enligt hvilken säteriet Boda skulle innehålla en öppen åkerrymd af 152 tunnland 1 kappland, men det genom en efter tillträdet af bostället företagen närmare undersökning af protokollet till den af kommissions-landtmätaren Rosell, i afseende på arrendet, verkställda mätnings-förrättningen sig visat, afl den i projekt-arrende-kontraktet förekomna uppgift om tunland-talet af öppna åkerjorden vöre ovigtig; så hade likväl den framställning, som vid 1840 års riksdag skedde om nedsättning i det sålunda alltför höga arrendet, lemnats utan afseende, på den grund, att vederbörande embetsmyndigheter icke i ämnet blifvit hörda; och hvarefter Erasmi, för att erhålla lindring i samma arrende, till vederbörande Häradsrätt instämt kronan, med påstående om arrendets nedsättande från 184 i tunnor till 120 tunnor samt att han måtte återfå hvad han för mycket erlagt, jemte ränta derå från betalningsdagen, hvilket påstående i vissa hufvudsakliga delar Häradsrätten godkänt, och länets Lagmansrätt, dit målet fullföljts, helt och hållet bifallit, derefter Götha Hofrätt fastställt Häradsrättens utslag, hvaremot E. K. M., under hvars nådiga prof - Expeditions-Viskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 166.
347 ning saken blifvit af parterne å ömse sidor dragen, genom nådig dom dea 15 Mars 1847 upphäft domstolarnes i hufvudsaken sammanstämmande beslut ocb frånkänt Erasmi all rätt till vidare nedsättning i arrendet, än för den jord, som bestod af träd- och kålgårdar.
Nu ehuru, jemlikt E. K.
M:s högstberörda nådiga dom, regementsskrifvaren Erasmi icke egt laglig rätt att uti arrendet af indragna kornetts-bostället, krono-säteriet
Boda med tillydande hemman och lägenheter njuta den nedsättning, hvarom han med kronan tvistat, hafva likväl Rikets Ständer ansett de af Erasmi till stöd för sin talan i detta mål anförda omständigheter i så måtto förtjena afseende, att Rikets Ständer funnit sig för sin del böra medgifva, att det emellan regementsskrifvaren Erasmi samt E. K.
M. och kronan ingångna kontrakt om arrende af indragna kornetts-bostället Boda må, så framt arrendatorn sådant åstundar, upphöra att vara gällande vid midfastan 1849, samt med boställets utjrrendering under de återstående arrende-åren förfaras, i enlighet med bestämmelmelserna uti Kongl, kungörelsen angående åtskilliga förändrade föreskrifter till iakttagande vid utarrendering af Kungs- och Kungs-ladugårdar samt andra kronolägenheter, hvaraf arrenden' till statsverket ingå, af den 17 Juli 1847, deruti stadgas, bland annat, att ett minimum, hvarunder, och ett maximum, hvaröfver arrendet ej får gå, skall bestämmas, äfvensom att lägenhetens förre innehafvare, så vidt han densamma väl brukat, eger att emot erläggande af den fastställda maximi-summan och öfriga vilkor, enligt författuingarne, arrende-rätten bibehålla.
Hvilket Rikets Ständer få hos K
Iv. M. i underd. anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Augusti 1848. 348 Expeditions-UtskoLlets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 167* N:o 167.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Ådefn den 5 Atig. 1848.
Presle-slåndet den q — — Borgare-sl and et den 9 — — Bonde-slåndet den 12 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående anstånd med återbetalningen af det for hamnbyggnaden vid Cimbritshamn under 1840 och 184* årens riksdag beviljade lån.
(Stals-utsk.
Uti., N:0 273.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit hemstäldt, att anstånd med årliga inbetalningarne å det lån af 25,000 r:dr, som för hamnbyggnaden vid staden 1 Cimbritshamn under riksdagen åren 1840 och 1841 beviljades, mätte medgifvas, helst omförmälde hamnbyggnad, efter det en del deraf, under höstetiden år 1845, blifvit förstörd, icke kunnat fullbordas, och staden, vid sådant förhållande, ännu vore i saknad af den genom inflytande hamnafgifter påräknade tillgång för besagde inbetalningars verkställande.