Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
October trJrJr], bestämde tid, eller åtminstone inom tre års förlopp, medan åboernas åliggande att för räntorne ansvara ännu fortfarit, af bemälde embetsverk slutligen pröfvadt, någon ersättnings-skyldighet sannolikt icke kunnat drabba sökanderne, då deremot nu, sedan berörde pröfning kommit att fördröjas i nio års tid, beloppet af de sökanderne til! godtgörande ådömde räntor uppnått den betydliga summan af 870 R:dr 4f 6 rst.
B:co; samt att utkrälvandet af Kronans ifrågavarande fordran skulle beröfva sökanderne ali utväg att bereda egen och sina familjers bergning.
Majlis Befallningshafvande i Stora Kopparbergs
Län, som till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnat kVest lin gers och Lindfors’s omförmälde ansöknings-skrift, har lör egen del, jemte utveckling af de i samma skrift upptagne skäl, tillika fästat Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet derå, att lVestlinger, i följd af iråkad obotlig sjukdom, måst, efter 26 års tjenstetid vid Lands-Staten, år 1887 begära nådigt afsked från sin innehaide kronofogde-beställning, och således, i saknad af enskild förmögenhet, nödgades med familj lefva af den honom tillkommande pension, äfvensom alt Lindfors, som tjenat vid Lands-Staten i 22 år, derunder icke förväfvat någon egen förmögenhet, men hade att med sina obetydliga löne-inkomsler försörja en talrik familj; hemställande Kongl. Maj:ts Befallningshafvande på grund häraf, att bemälde tjenstemän, hvilka alltid med noggranhet iagttagit sina tjensteåligganden, måtte frikallas från den ersättnings-skyldighet, som genom Högste
Domstolens ofvannämnde utslag blifvit dem ådömd.
Advccats-Fiscals-Embelet i Kongl.
Kammar-Collegium har uti afgifvet underdånigt yttrande bestridt
Nådigt afseende å sökandernes förevarande underdåniga anhållan; och derjemte, för den händelse att densamma emedlertid skulle varda i Nåder bifallen, framställt den anhållan, alt Fmbetet, genom hvars anmärkning målet uppkommit och hvars åtgärder derutinnan vunnit den framgång, alt ersättningsmedlen redan blifvit i Kronans Gassa deponerade, mätte bibehållas vid sin rätt till uppbärande af det arfvode utaf dessa medel, hvilket såsom en löneformån Fmbetet tillkomme.
Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 108.
Kammar-Rätten, hvars underdåniga utlåtande i ämnet jemväl blifvit infordradt, har i sådant hänseende anfort, att, ehuru sökandernes oriktiga tolkning af Kammar-Collegii den 23 November i8i5aflåtne ofvanberörde Circulaii-bref, hvilket förmenats afse allenast skatt-läggning å nya hemman, och sålunda icke vara tillämpligt å de vid 1837 och 1828 årens ofvauberörde skatlevärderingar åsätta räntor, enär dessa skatte värderingar allenast halt lill föremål förhöjning i finnliemmanens gamla skatt, emot erhål - lande af vidsträcktare skogsområde, icke kunnat vid frågans pröfning i rättsväg såsom laga skäl för sökandernes befriande från betalnings-ansvaret åberopas; likväl och då detta missföistånd i förening med de af Kongl. Majlis
Befallningshafvande anförde ömande omständigheter samt det förhållande, att skatt-läggningarne ej förr än 9 år efter det desamma egt rum kunnat af Kammar-Collegium pröfvas, genom hvilken tidsutdrägt ersättningen, som i annat fall vid den utgång, saken hos Collegium slutligen erhållit, icke kommit i fråga, uppnått ett ansenligt belopp, torde i nådeväg böra komma i öfvervägande, hemställde Kammar-Rätten i underdånighet, att sökanderne måtte från den ådömde ersättnings skyldigheten förskonas.
I betraktande af de utaf såväl Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stora Kopparbergs
Län som Kongl. Kammar-Rätten, till stöd lorden sökte eftergiften af TVeslerlingers och Lindforss ifrågavarande betalnings-skyldighet, uppgifne bevekande skäl, och med hufvudsakligt afseende derå, att, i händelse slutliga pröfningert af de å rneranämnde tinntorp åren 1827 och 1828 verkställde skattevärdering»!’ hunnit att af Kongl. Kammar-Collegium inom den uti förfatlningarne i allmänhet föreskrifne lid verkställas, Kronans hos Westlintiers och Lindfors egande fordran ingalunda uppnått dess nuvarande höga belopp, men detta dröjsmål med ärendets afgörande icke i någon mån tillkommit i följd af sökandernes förvållande; har Utskottet, som derjemte inhemta!, alt den ene af bemälde tjenstemän, f. d. Kronofogden Westlinger, numera med döden algått, hvadan ersättnings-ansvaret konuue att drabba hans efterlefvande medellösa familj, funnit sig ega anledning tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, för sin del, frikalla f. d. Kronofogden Wesilin gers sterbhusdelegare och Kronofogden Lindfors från den genom llögste
Domstolens olvannämnde Utslag af ilen g Augusti 183p ådömde betalnings-skyldighet; dock med åliggande för bemälde Sterbhusdelegare och Lindfors att, till hälften hvardera, med tolf procent af omformälde anmärkningsmcdel godtgöra Ad vocal-Fiscalen i Kongl, Kammar - Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 10g.
Collegium den, enligt Kongl. Brefvet af den 24 Februari 1763, nämnde tjensteman tillkommande Actorats-provision.
Stockholm den 13 December »844- N:o 109.
Ank. till Exp.-Utsk. d. i5 Dec. kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss ä f. d. vice Kronofogden J. P. Lundqvists underdåtiiga ansökning om afskrifning af dess uppbärdss-balance. (I A.) Genom Nådig remiss af den 2 sistlidne September, har Kongl. Maj:t till Stats-Utskoltet öfverlemnat bandlingarne rörande den af f. d. vice Kronofogden J. P.
Lundqvist i underdånighet gjorde anhållan om afskrifning af dess uppbörds-balance, tili belopp af 2,317 R:dr 12 sk. 10 rst.
Af de remitterade och öfriga till målet hörande handlingar, har Utskottet inhemtat, att, efter det, enligt af Lands-Conloret i Hallands
Län upprättad balance-räkning, den uppbördsbrist Lundqvist sig åsamkat under den tid han bestridt Kronofogde-tjensten i Halmstads fögderi, eller ifrån November 18x6, då Kronofogden J.
Fl. Hoflitig från utöfningen af samma tjenst skiljdes, intill
Maj månad 1819, blifvit upptagen till 4>242 Kdr 2 sk. 11 rst., samt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämnde Län, meddelst utslag d. 21 October 1828, ålagt Ljundqvist att beröi’de uppbördsbrist Kongl. Maj:t och kronan godtgöra, så hade Kongl.
Kammar-Rätten, hvars pröfning Kongl. Maj:ts Beläliningshafvandes omförmälde beslut blifvit understäldt, genom utslag d. 25 November 1829, sig utlåtit, att då genom balance-räkningen ådagalagts, att Lundqvist genom otillbörligt handhafvande af den honom såsom tillförordnad
Kronofogde anförtrodde uppbörd ådragit sig den uti samina räkning upptagne brist, hvilken ingalunda finge, på sätt Lundqvist yrkat, minskas med hans hos Hofling egande fordran, 2,480 R:dr 4 9 rst., enär gäldenären saknade medel till densamiuas godtgörande, blefve denna brist af 4>243 R^dr 2 sk. 11 rst.., såsom en genom tillgrepp och förgörelse af Lundqvist åsamkad proprie-balance fastställd; i följd hvaraf han icke allenast förpiigtades att nämnde summa återgälda med 6 procents ränta från de uppbörds-års slut, hvarifrån medlen sig här - Stats-Utskottets Utlåtandej IV.-o 10g. ledde, till den dag då målet hos Kongl. Majrts
Befallningshafvande blifvit anhängigtgjordt, utan ock förklarades ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas samt kändes skyldig att umgälla sitt brott med Åtta års arbete å fästning.
Vid pröfning af Lundqvists häröfver anförde underdåniga besvär och i sammanhang dermed framställde nåd-ansökning, täcktes Kongl. Maj:t, enligt Utslag den 2 April i83o, jemte fastställande i öfrigt af Kammar-Rättens öfverklagade beslut, med afseende å serskilde förekomne omständigheter, af nåd tillåta, att det ådömde fästnings-straffet finge till
Två års fängelse, utan arbete, å Warbergs fästning förkortas.
Kammar-Rätten, under den 22 December 1841, anmodat Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Hallands
Län, att vidtaga erforderliga åtgärder för skyndsam indrifning af berörde proprie-balance, eller, der så kunde ske, densamma till afskrifning befordra, förklarade Kongl. Majrts Befallningshafvande, genom utslag den i3 December 1842, att, i öfverensstämmelse med en af Lands-Contoret upprättad förnyad utredning, beloppet af Lundqvists ifrågavarande uppbörds-brist borde nedsättas till 2,317 R:dr 12 sk. 10 rst., hvarjemte och då genom en utaf t. f.
Kronofogden Lindgren den 26 November sistnämnde år hos Lundqvist verkställd undersökning blifvit upplyst, att denne saknade all tillgång för balancens gäldande, samt dessutom kändt vore, att Lundqvist befunne sig i så utblottad belägenhet, att han efter allt utseende aldrig komme i de vilkor, att balance-summan kunde af honom ersättas, Kongl. Majrts
Befallningshafvande tillika förordnade, det skulle berörde 2,317 R:dr 12 sk. 10 rst. i räkenskaperne afskrifvas.
Kammar Rätten, hvars pröfning detta ärende underställts, gillade Kongl. Majrts
Befallningshafvandes utslag, så vidt detsamma afsåg bestämmandet af balancens rätta belopp, hvaremot och enär nämnde belopp till äfventyrs kunde af Lundqvist i framtiden gäldas, Kammar-Rätten ansåg sig då icke kunna bifalla medlens afskrifning, utan borde ifrågavarande summa i räkenskapen, under balance-titel, fortfarande upptagas.
Kammar-Rättens den 3i Januari 1843 gifne beslut anförde Lundqvist hos Kongl. Majrt underdåniga besvär, med anhållan derjemte, att, i händelse Kongl. Majrt icke skulle linna skäl att i samma beslut göra ändring, ärendet måtte hos Rikets Ständer anmälas för utverkande af balancens afskrifning, i likhet med hvad för Lands-Kamereraren, KammarRätts
Rådet S.
Lindberg och Häradskrifvaren A.
Halldin blifvit medgifvet i afseende på dem för Kronofogden Hofling lill betalning ådömde medel; varande, till stöd för denna underdåniga ansökning, hufvudsakligen anfördtr i6 Stais-Utskottets Utlåtande/[r:0 1og. att omförmälde balance egentligen tillkommit genom numera aflidne Kronofogden Ho/tings förvållande, hvadan ock denne sistnämnde fått sig ålagdt, att, sedan hans egen balance blifvit gulden, till Lundqvist utgifva 2,480 R:dr 4 9 rsl-> men att> då Hoflings tillgångar sådant icke medgifvit, beloppet blifvit såsom Lundqvists proprie balance faslstäldt; och att, enär Kongl.
Maj:t, vid beviljandet af hans efter fängelsestraffets undergående gjorde underdånig anhållan att få i Rikets tjenst ånyo användas, fästat det vilkor, att, innan balancen till fullo inbetalts, Lundqvist icke finge anställas i sådan befattning, hvarmed uppbörd vore förenad, samt Kongl. Maj:t derefter, under den Maj i838, afslagit hans ansökning om coinpetence till erhållande af länsbokhållare- och häradsskrifvare-tjenster, sökanden, vid detta förhållande, sågesig uturståndsatt att genom befordran i tjenstemannaväg komma i den lyckligare ställning, som medgåfve afbetalning å eller liqvid af hans ifrågavarande gäld, till hvars infriande sökanilen, hvilken i egenskap af Lands-Contorist icke åtnjöte högre lön på Stat än 174 Rdr 02 sk.
B:eo, för närvarande saknade all utväg.
Uti häröfver afgifvet underdånigt Utlåtande, har Advocat-Fiscals-Embetet i Kongl.
Kammar-Rätten, på grund af de uti Lundqvists underdåniga skrift anförde omständigheter, och enär, efter hvad Advocat-Fiscals-Emhetet hade sig bekant, Lundqvist hufvudsakligen genom ett allt för långt drifvet förtroende för Hofling, såsom ordinarie redogörare i fögderiet, ådragit sig meranämnde betalnings-skyldighet, samt med anledning tillika deraf, att Rikets
Ständer redan medgifvit afskrifning af de summor, hvarför KammarRätts-Rådet Lindberg och Häradsskrifvaren Halldin häftat i och lör bemälde Hoflings uppbördsbrist, i underdånighet tillstyrkt, att förevarande balancefråga måtte till Rikels Ständers pröfning hänskjutas; uti hvilken åsigt Kongl. Kammar-Rätten jemväl förklarat sig instämma.
Vid föredragning den 1 November 1843 af oftanämnde besvärs- och ansökningsmål, har Kongl. Maj:t i Nåder gillat och fastställt Kammar-Rättens den 3i Januari samina år meddelte utslag, enligt hvilket afskrifningen för närvarande ansetts icke böra beviljas; hvarjemte, med afseende å hvad upplyst och anfördt blifvit rörande Lundqvists oförmåga att balancemedlen återgälda, Kongl. Majit, på sätt ofvanberördt är, lill Stats-Utskottet öfverlemna! handlingarne i målet, för inhemlande af Rikets Ständers yttrande och beslut, huruvida eftergift af balance-beloppet må Lundqvist förunnas.
Hvad Stats-Utskottets Utlåtande, N:0 log. ’7 Hvad sålunda förekommit har Utskottet i behörigt öfvervägande tagit; och då, enligt hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Hallands
Län vitsordat, förre vice Kronofogden Lundqvist befinner sig i den utblottade belägenhet, att någon afbetalning å den honom till godtgörande ålagde balance-summa nu icke kan verkställas, samt, i betraktande af den ringa lön han såsom Lands-Contorist åtnjuter, ingen sannolikhet förefinnes, att Lundqvist i framtiden torde kunna bereda sig utväg för fullgörande af nämnde betalnings-skyldighet, anser Utskottet det fortsatta balancerandet i räkenskaperne af Statsverkets omförraälde fordran i sjelfva verket vara utan ändamål.
A en annan sida synes det äfven kunna antagas, att Ljundqvist genom undergående af det honom ådömde fästningsstraff och förlusten af rättigheten till framtida befordran å den tjenstemanna-bana, åt hvilken han sig egnat, tillräckligt fått umgälla den förseelse, han, i händelse till balancens åsamkande, låtit komma sig till last, helst denna balance, på sätt AdvocatFiscals-Embetet i Kammar-Rätten antydt, tillkommit i följd af ett alltför stort förtroende för Lundqvists företrädare i tjensten, Kronofogden Hofling.
Härtill kommer, att Lundqvist, vid infräffad ledighet af Länsbokhållare-tjensten i Hallands Län, blifvit af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i första rummet å förslaget uppförd och undfått dess förord till tjenstens erhållande, hvaraf kan slutas, att Lundqvist till förmäns tillfredsställelse förrättat ej mindre nyssnämnde befattning, hvilken han under ledigheten förestått, än ock sin ordinarie Lands-Contorist-befattning.
Med afseende å dessa förhållanden och enär, såsom ofvanföre är omförmäldt, så väl Kammar-Rätts-Råclet Lindberg som Iläradsskrifvaren Halldin, genom Rikets Ständers vid 1834 —1835 årens samt sistförflutne Riksdag lättade beslut, fått sig medgifven afskrifning, den förre lill hela beloppet och den sednare till tre fjerdedelar af de skulder, hvarför de i följd af Hojlings balance hos Stats-Verket häftade, har Utskottet trott sig icke sakna skäl att tillstyrka, det Rikets Ständer jemväl måtte förunna Lundqvist eftergift af det honom ådömde ifrågavarande balance-belopp, 2,3 n R:dr [2 sk. io r:st B:co; hvarom, i händelse af bifall, underdånig skrifvelse torde till Kongl.
Maj:t i underdånighet allåtas.
Stockholm den i3 December 1844- Häremot reserverade sig Herr Valley, som ansåg Utskoltet ej hafva bordt tillstyrka denna balance-summas afskrifning, enär förre vice KronofogBih. lill R.
St, Prot, i$44j 4 Sand. 1 Afd. 2g Haft. ' 3 i8 Stats-lStskottets Utlåtandej N.-o 11 o. den Lundqvist blifvit, i och för sitt förhållande, dömd till 8 års fästningsstraff, samt att beloppet borde än vidare uti räkenskaperne balanceras, alldenstund gäldenären framdeles möjligen kunde blifva i tillfälle att betala denna skuld.
N:o i r o. Ant. till Exp.-Utsk. d. i5 Dec. kl. n f. nr.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Mai:ts Nådiga Skrifvelse, angående den af Hans Exc. Herr Friherre
Löfvenskiöld i underdånighet sökte förlängning af arrendet å Sundby holms Kungsgård i Södermanlands Län. fJ. A.) Kongl. Maj:t har, uti ingifven skrift, En af Rikets Herrar, f. d. en m. m.
Herr Friherre Salomon Löfvenskiöld, jemte framställ - Hos Presidenten ning af det betydligen förbättrade skick, hvaruti den åt honom på arrende upplåtne, i Sundby Socken af Öster-Rekarne Härad och Södermanlands Län belägne, Sundbyholms kungsgård nu befunnes i jemförelse med densammas tillstånd, då den af Herr Friherren tillträddes, i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes förunna Herr Friherre Löfvenskiöld och dess Fru, om, vid Midfastan år i85o, då nuvarande arrendet ginge till ända, begge eller endera af dem lefva, fortsatt arrende-rättighet till Kungsgården under deras återstående lifstid; hvarvid sökanden under nyssnämnde förutsättning förklarat, att, i fall den sökte förlängningen af arrendet bifölles, icke allenast den af Herr Friherre Löfvenskiöld med betydlig kostnad uppförde karacters-byggningen, utan äfven alla öfriga honom enskildt tillhöriga hus, byggnader och anläggningar samt dessutom åtskilliga serskildt specificerade möbler och husgerådssaker skulle vid nämnde tid till Kungsgården afträdas.
Sedan, i enlighet med sökandens tillika gjorde underdåniga anhållan, undersökning blifvit på stället förrättad af Kongl. Majrts Befallningshafvande i Länet, jemte tillkallade Gode Män, hvilka, uti en till Kongl. Maj:t insänd berättelse, i hufvudsaklig måtto vitsordat de uti Herr Friherre Löfvenskiölds ansökning uppgifne förhållanden och derjemte i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall ‘till hvad i nämnde hänseende blifvit hegardt, har Stais-Utskottets Utlåtande^, N:o ilo. '9 Kongl. Kammar-Collegium, uti ett ilen 8 sistl.
Augusti på nådig befallning afgifvet utlåtande, under anförande af de så väl å ena som andra sidan sig företeende omständigheter, och med stöd af hvad ofvanbemälde Besigtningsmän yttrat, jemväl för sin del understödt Herr Friherre Löfvenskiölds underdåniga ansökning, såsom innefattande ett både för Kronan fördelaktigt och på billighet grundadt anbud; hemställande Collegium likväl att, om den sökte förlängningen af arrendet blefve beviljad, det uttryckliga vilkor dervid måtte fästas, att sökanden vidmagthölle de lionom enskildt tillhöriga byggnader, anläggningar och inventarier, dem han uppgifvit såsom ämnade att till Kronan framdeles afträdas, samt att sökanden ställde vederhäftig borgen för fullgörandet af förbindelsen att, när arrendet upphör, samma byggnader, anläggningar och inventarier, tillika med det nya caractershuset, varda i fullgodt skick till Kronan aflemnade, utan ersättning eller afräkning på den, enligt
Lag och Syne-Rätts-beslut, Arrendatorn åliggande byggnads-skyldighet, utom hvad anginge det nya boningshuset, hvilket, såsom karaktershus vid Kungsgården, i det nedrifnas ställe komme att anses.
Efter öfvervägande af hvad i denna fråga blifvit i underdånighet upplyst och yttradt, har Kongl. Maj:t, som funnit allt skäl vara för handen till bifall å Herr Friherre
Löfvenskiölds förrberörde anhållan på sätt och med de vilkor, Kammar-Collegium i underdånighet föreslagit, af sådan anledning och med hänsigt till det härvid från Rikets Ständers sida erforderliga medgifvande, jemte Nådig Skrifvelse af den 17 sistlidne September, till Stats-Utskottet öfverlemnat de till målet hörande handlingar.
Enligt hvad uti den Nådiga Skrifvelsen omförmäles, grundar sig Herr Friherre Löfvenskiölds nu innehafvande arrende af Sundbyholms Kungsgård med derunder lydande hemman och lägenheter på ett af Kongl. Kammar-Collegium den i3 Juli 1819 utfärdadt, för 3o år gällande, arrendecontract och den 10 Juli 1821 meddelad Transport-Resolution, och uppgår den årliga arrende-afgiften till 216 tunnor 11 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn.
Dessutom har bemäide Herr Friherre dels genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den i5 Februari 1820 blifvit berättigad att emottaga och begagna de kreatur och åkerredskap, hvilka, jemlikt Kongl. Brefvet d. 3o September 1751, böra utgöra ett evärdelig! inventarium vid Sundbyholms och Ribbingelunds Kungsgårdar, mot en årlig afgift af Åtta tunnor spanmål och skyldighet att vid arrendets slut, enligt 7 § i Kongl. Kungörelsen den 17 December 1799, aflemna inventarierne i lika, samt snarare bättre, stånd än Herr Friherren dem emottagit, dels ock, medelst Kammar-Collegii 30 Stats-Utskottets Utlåtande , N.o 110. beslut den 10 October 1827, erhållit upplåtelse af Sundbyholms Jagtbacke i ofvanberörde Socken, emot en bestämd ränta af 5 sk. 4 rst. i contante penningar och 1 LU. 1 o fé. smör.
I afseende på ifrågavarande ansökning förekommer, på sätt Kongl. Kammar-Collegium i dess underdåniga utlåtande antydt: atf, jemlikt 3 § i arrende-contraclet, Arrendatorn bör, vid arrende-tidens slut, återlemna ägorna i förbättradt tillstånd, utan att något derföre af Kronan får fordras; att genom 3 § i samma contract arrendatorn är ålagdt att ansvara för den åbyggnad, som vid kungsgården erfordras, så att de för egendomens bruk och skötsel behöfliga byggnader i allt fall måste vid afträdet aflemnas; att, hvad serskildt caractershuset beträffar, sökanden, enligt Härads-Syne-Rätts beslut, är skyldig, att, i fall han ej skulle vilja, vid sitt afträde från kungsgården, i nämnde egenskap aflemna det af honom uppförde nya boningshus i det skick, att det kan såsom laga hus anses saint till utrymme och beqvämlighet motsvarar den i 1819 års af- och tillträdes-syn beskrifne, men af sökanden nedrifne, caractersbyggnad, då i stället låta upppföra en ny sådan bygnad, som af Syne-Rätten pröfvas jemngod med den förra, samt slutligen att åtskilliga af de sökanden tillhöriga byggnader och anläggningar, hvilka han förklarat sig villig att till kronan afträda, mera afse sökandens egen beqvämlighet och nöje, än äro för en arrendator i allmänhet behöfliga.
Deremot är ej mindre af ofvanbemälde Besigtningsman, är af Kammar-Collegium vitordadt, att flere af merberörde byggnader och anläggningar äro för hvarje arrendator, som vill på behörigt sätt bruka och sköta egendomen, nyltige och några jemväl nödvändige; att den nuvarande af sökanden uppförde caracters byggnad vida öfverträffa!’ en sådan byggnad, som honom åligger att i stället för den borttagna uppföra; att sökanden ej mindre genom denna byggnads uppförande än medelst nybyggnad eller ny inredning af kungsgårdens alla hus samt bonings- och ladugårdshus å utlägenheterne fått vidkännas ansenliga kostnader, äfvensom att under sökandens arrende-tid å kungsgårdens ägor åstadkommits odling af icke mindre än 109 tunnland a5 kappland eländig ängsmark.
Och då Herr Friherre Löfvenskiöld genom ofvanberörde i hänseende till jordbruk och åbyggnader å kungsgården verkställde förbättringar, hvilka vida öfverstiga dem, som enligt lag och arrende-contrat honom ålegat, och hvarigenom äfven otvifvelaktigt kommer att i framtiden beredas en förhöjning af den lill Kronan nu ingående arrende-afgift, efter Utskottets tanka* förvärfva! sig ett billigt anspråk på erhållande af den sökte Stats-Utskottets Utlåtande, No ilo 21 sökte förlängde arrende-rättigheten, hvars beviljande och, under det af Herr Friherren erbjudne vilkor, måste för Statsverket medföra en obestridlig fördel, har Utskottet funnit sig ega allt skäl att tillstyrka, det Rikets Ständer måtte för sin del medgifva, att, efter utgången af det rörande
Sundbyholms kungsgård nu gällande arrende-contract, Herr Friherre
Löfvenskiöld och dess Fru, eller, i händelse af enderas frånfälle, den efterlefvande må under sin återstående lifstid fortfarande bibehålla arrende-rätt till nämnde kungsgård, jemte derunder hörande hemman och lägenheter, emot de i nyssberörde contract stadgade vilkor, och med förbehåll derjemte, att sökanden dels vidmagthåller de honom enskildt tillhöriga byggnader, anläggningar och inventarier, hvilka han uti sin ifrågavarande ansökning uppgifvit såsom ämnade att till Kronan framdeles afträdas, dels ock ställer vederhäftig borgen för fullgörande af förbindelsen att, när arrendet upphör, samma byggnader, anläggningar och inventarier, jemte det nya caractershuset, varda i fullgodt skick till Kronan aflemnade, utan ersättning eller afräkning på den, enligt Lag och Syne-Rätts beslut, arrendatorn åliggande byggnadsskyldighet; med undantag likväl i afseende på det nya boningshuset, hvilket, såsom caracterslius vid kungsgården, i det nedrifnas ställe, kommer att anses.
Stockholm den 13 December 1844.
Fröt. 1844■ 4 Sdml. 1 A/d. 29 Haft. 4 STOCKHOLM, I.
Marcus, 1844.
Stats-U tekottets Utlåtande, N:o lil. 1 Jfå Hl-, Ank, till Exp. Utsk. d. 18 Dec. kl. 10 f. m.