Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då i flera orter inom riket, efter hvad kändt är, egendomar på landet äro taxerade till blott ^ af verkliga värdet, på andra åter till J af detta värde samt de fall torde vara högst få, der taxeringssumman uppgår till en egendoms fulla värde; och hvad åter stadsegendom beträffar, det bör kunna antagas, att i allmänhet sådan egendom kan, äfven under ogynnsamma förhållanden, realiseras till ett belopp, motsvarande § af brandförsäkringssumman; har Utskottet ansett sig desto heldre kunna föreslå, att såsom säkerhet för den del af teckningssumman, hvilken icke i penningar erlägges, må utom annan säkerhet antagas inteckningar i fastighet på landet inom 1850 års taxeringsvärde samt i fastighet uti stad inom j af brandförsäkringsvärdet, som det är otvifvelaktigt, att enär aktieegarne äro underkastade solidarisk ansvarighet, de icke skola underlåta, att vid granskning af den erbjudna säkerheten, tillse, att densamma är mot förluster fullt betryggande.
På det att riksbanken icke må förorsakas någon tillökning i förvaltningskostnader, har Utskottet hållet före, att säkerhetshandlingarne kunna så väl granskas som förvaras i orten.
Vid granskningen skulle ett af Bankofullmäktige utsedt ombud vara tillstädes: hvilket för bankens säkerhet torde vara tillfyllestgörande, då, såsom här ofvan antydes, det måste ligga uti aktieegarnes eget intresse, att säkerheten är fullständig.
Uti vården af säkerhetshandlingarne skulle banken jemväl, genom ombud, deltaga.
Derigenom att dessa handlingar på stället äro att tillgå, undvikas för bolaget kostnader och besvär, som eljest skulle ifrågakomma vid ränteliqvider, inteckningsförnyelser och bevakningar etc.; hvadan ock detta sätt synes Utskottet ega företräde framför det, att i riksbankens vård öfverlemna den säkerhet, hvarå lån meddelats.
Oktroytiden har Utskottet trott böra bestämmas till högst 10 år.
Inom denna tidrymd kunna m-ånga förändringar inträffa, ledande dertill, att banken måste till andra föremål eller möjligen andra orter afse det filialbank lemnade lånebiträde.
Att filialbank endast i stad må inrättas, lärer väl icke erfordra någon serskild motivering.
Det har blifvit ifrågasatt, huruvida icke inskränkning borde ske till residensstäderne uti hvarje län; men då genom förslaget afses att kunna bilda ett nät af banker öfver hela riket, har Utskottet icke funnit 20 Banko-Utskottets Betänkande, Arn 43. lämpligt föreslå någon så beskattad inskränkning, serdeles som inom mångå län stöder finnas, hvilka hafva lika stor och större rörelse än residens-städerna.
I städer, der handel och näringar drifvas i betydligare skala oell der således kapitaler fordras, utgör den summa, Riks-banken skulle såsom lån försträcka Filial-bahk, en obetydlighet, i synnerhet då härvid jemväl i betraktande tages, att icke allenast de i staden boende, utan äfven orten deromkring tillhörande personer hafva anspråk på delaktighet uti Filial-banks låntillgångar; men som Riks-banken för närvarande icke är i tillfälle, att till detta föremål anvisa något högre belopp samt dessutom det icke är anledning förmoda, att utan i följd af Privat-bankernas upphörande några större Filial-banker skola bildas : har Utskottet ansett en summa af 500,000 Rdr böra såsom maximum antagas.
Riks-bankens ställning skulle göra en indragning af lånebiträdet af behof påkallad, är den föreskrift föreslagen, att lånet skall efter uppsägning återbetalas.
Till undvikande af en allt för stor rubbning i affärsförhållandena inom orten, torde likväl denna återbetalning böra ske småningom; hvadan Utskottet ansett densamma böra verkställas under 5 år med i årligen.
Skulle den ofördelaktiga ställning, sorn nödgat Riks-banken till uppsägning, icke fortfara; så bör Filial-bank återbekomma den eller de återbetalade delarne af länet.
Dä Filial-bank måste vidkännas förvaltningskostnaderna samt alla förluster, man å andra sidan i allmänhet icke kan påräkna större afkomst utaf lånerörelsen, än fem procent, serdeles som, till följe af skyldigheten att hålla upp- och afskrifnings-räkning, en de! af fonden alltid måste ligga räntelös; lärer för det lån, Riks-banken försträcker, högre ränta icke böra Filial-bank påföras än tre procent, eller samma räntefot, banken för närvarande åtnjuter i och för kreditiven till manufakturernas och fabrikernas understöd, äfvensom till Jern-kontoret; och, som Riks-banken af hela sitt till Lane- och kreditiv-rörelsen afsalia kapital icke kan påräkna mera än omkring tre procent, enär alltid en större andel af detta kapital är outlånad, torde banken kunna anses fullt belåten med denna ränteinkomst å lånen till Filial-banker, hvilka lån icke komma att medföra någon tillökning i, utan tvärtom, i en framtid och sedan möjligen någon större eller mindre del af den Laue- och kreditiv - rörelse, banken nu bedrifver, kunnat till Filial-banker öfverflyttas, leda till besparing af bankens förvaltningskostnad.
Att Filial-bank bör bestå med denna räntefot, kan ock utan svårighet ådagaläggas; såsom exempel hvarå må antagas:
Filial-banks-bolag med téekningssumma af 400,000 Rdr Banko-Utskottets Betänkande, A';o 43. 21 häraf tillskjuter bolaget }:del 100,000: lån frän Riks-banken 300,000:
Säger 100,000: ranta härå å 5 procent 20.000: — - afgår: ränta å länet från Riks-banken 9,000: förvaltningsskostnader och förluster 1,000: p-} ooth återstoden skulle tillkomma bolaget med 7,000: — — 20,000: — " — eller omkring 7 procent å de insatta kontanta medlen förutom den vinst, hvilken kan upp - komma å upp- och afskrifnings-räkning, som dock blifver obetydlig, enär under alla förhållanden skillnaden i ränta, som gifves och erhålles, icke betäcker den ränteförlust, som uppkommer deraf, att penningar måste samlas, för att kunna på dagen verkställa uppsagda återbetalningar.
Den vinst, Aktie-egarne sålunda skulle erhålla, är visserligen ringa i jemförelse till det ansvar, de ikläda sig; men Utskottet hyser dock den förhoppning, att denna vinst skall blifva tillräcklig för att uppmana till bildande af Bank-bolag, då derigenom äfven stora fördelar beredas den ort, hvarest sådant bolag inrättas.
För den händelse, att Filial-bank antingen underlåter att inom föreskrifven tid betala ränta å det från Riks-banken erhållna lån, eller ock besörjer förvaltningen på ett icke tillfredsställande salt, har Utskottet ansett en strängare påföljd böra drabba Filial-bank, enär sådant måste gifva anledning till den farhåga, att Filial-bank icke i allo uppfyller sin bestämmelse.
Sedan Utskottet redan uti Betänkandet N:o 24 med förslag till reglering af bankens låne- och kreditiv-rörelse yttrat den al Riks-stånden dels gillade och dels utan anmärkning lemnade åsigt, att då förhöjning i låne- och kreditiv-rörelsen'på det hela förorsakar tillökning i det maximum af sedelstock, som saknar motsvarighet i metallisk valuta.
Utskottet icke tillstyrkt någon sådan förhöjning; skulle väl egentligen någon annan tillgång ej linnas att använda såsom lån till Filial-banker, som före nästa riksdag kunna bildas, än de 500,000 Rdr, hvarmed fonden för belåning af publika papper vid innevarande riksdag förminskats; men som denna summa icke blifver tillräcklig för det fall, att liera banker skulle uppstå, hvilka icke hafva till föremål att ersätta indragen Privat-banks-rörelse, har 22 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 43.
Utskottet ansett sig böra föreslå, att endast i detta fall fullmäktige må berättigas att an vända ej mindre den del af behållna vinsten efter 1850 års bokslut, som hvarken blifvit disponerad i och för statens allmänna behof eller erfordras för jemnandet af beräkningarne utaf sedel-stockens maximum, utan äfven af den inflytande behållna vinsten ett så stort belopp, att summan på det hela, deruti inberäknade ofvanberörde 500,000 Rdr samt de äldre vinstmedlen, uppgår till 1,500,000
Rdr, motsvarande maximi-beloppet af lån till tre Filial-banker.
Den tillökning, lane- och kreditiv-rörelsen erhåller genom disposition af re dan varande eller blifvande vinstmedel till lån åt Filial-banker, kommer icke att höja Riksbankens ansvarighet; ty dessa medel äro redan inräknade uti ansvarigheten; och ett bifall till Utskottets förslag leder sålunda icke egentligen till någon rubbning af den åsigt, Utskottet i Retänkandet N:o 24 yttrade.
För ådagaläggande deraf, att Utskottets tillstyrkande, att till utlåning åt Filial-banker använda vare sig redan influtna eller framdeles inflytande vinstmedel ej eller står i någon strid mot de grunder för vinstmedels disponerande, som redan förut blifvit följde och ännu tillämpas; får Utskottet fästa uppmärksamhet dels derå, att vid de nästföregående riksdagar, då någon större eller mindre del af vinstmedlen ansetts böra till bankens konsoliderande bibehållas, dessa medel uteslutande blifvit i bankens låne- och kreditiv-rörelse nedlagda, samt dels derå, att, enligt gällande föreskrifter, behållna vinsten kan, i den mån densamma iuflyter, användas till uppköp af räntebärande papper.
Då uppköp af obligationer icke kan betraktas annorlunda, än såsom utlåning, så beträdes icke någon ny bana genom åtgärden att till lån åt Filial-banker anvisa medel, hvilka eljest skolat utlånas på obligationer, utgifna af andra bolag.
För de lån, Filial-banker hos Riks-banken undfå, hafva de att erbjuda mera än dubbel säkerhet, nemligen icke allenast de hypotheker, bolagsmännen för det tecknade beloppet nedsatt, utan äfven förbindelserna af enskilde personer för de lån, som dessa erhållit af den fond, hvilken bildats dels af bolagsmännens kontanta insats samt dels af lånebiträdet från Riks-banken; och under sådana förhållanden torde det vara uppenbart, att, i afseende på säkerheten, lånen till Filial-banker stå långt framom de flesta bland de obligationer, Rankofullmäktige äro berättigade att för influtna behållna vinstmedel uppköpa.
I öfverensstämmelse med de af Utskottet sålunda framställda och af Hr Hörnstein uti hans här ofvan upptagna motion antydda åsigter, har Utskottet upprättat och får härigenom till Rikets
Ständers bepröfvande vördsamt hänskjuta följande förslag till föreskrift Banko-Utskottets Betänkande, N:o 43. 23 i blifvande Banko-reglemente, att der upptagas näst efter det stadgande, förestående 2:dra punkt innefattar:
Bolag, som i stad bildas, för att, utan rätt till lifgifvande af egna tryckte eller graverade kreditsedlar eller andra såsom mynt löpande förbindelser, bedrifva Bankrörelse, vare sig till ersättande af upphörd Privat-bank eller för att eljest underlätta allmänna rörelsen i någon ort, erhåller, i form af lån, understöd från Rikets Ständers Bank till nedanupptagna belopp, under följande dervid fästade vilkor och förbehåll, nemligen: a) Sådant bolag skall, under namn af Filial-bank, bildas genom aktieteckning af minst tjugu personer, hvilka, en för alla och alla för en, ansvara för Filial-bankens förbindelser. b) Åf teckningssumman erlägges minst en fjerdedel eller 25 procent i Rikets gällande mynt.
För återstående tre fjerdedelar eller 75 procent afgifve delegare till den af dem gemensamt utsedda
Direktion en till
Direktionen eller ordres ställd förbindelse, betalbar efter sex månaders uppsägning samt åtföljd af hypothek, bestående af myntadt eller kontrolleradt guld eller silfver eller publika papper, beräknade till det värde, hvartill de i Rikets Ständers Bank belånas, eller inteckningar inom 1850 års taxeringsvärde i fastighet å landet eller inom två tredjedelar af brandförsäkringsvärdet ä fastighet i stad. c) Säkerheten pröfvas och godkännes af delegarne, jemte ett af Bankofullmäktige utsedt ombud; skolande förbindelserna med åtföljande hypothek antingen i länets Landtränteri eller å säkert ställe i stad, der Direktionen har sitt säte, förvaras i kassakista, hvartill Direktionen och ett af Bankofullmäktige utsedt ombud hafva hvar sin nyckel. d) Filial-bank oktroyeras på högst tio år.
Banko-Utskottets Betänkande, N:o 43. e~) Från Rikets Ständers Bank undfår Filial-banklån, till beloppet motsvarande den del af teckningsumman, hvarför säkerhet blifvit af delegarne ställd; dock ej någon Filial-bank till högre summa an femhundra tusen riksdaler banko. f) Emot förbindelse, utfärdad af Filial-bankens Direktion, utgifver Riksbanken, i mån af reqvisition, det beviljade lånebiträdet, hvilket ovilkorligen skall inom ett år, efter det Filial-bank trädt i verksamhet, vara till hela beloppet från Riks-banken uttaget. </)
Uti den afgifvande förbindelsen pantförskrifver Direktionen till Rikets Ständers Banks säkerhet de förbindelser med hykothek, Filial-bankens delegare till
Direktionen aflemnat, för ett belopp, motsvarande det från Rikets Ständers Bank undfångna lån; och uti hvilken förbindelse
Direktionen utfaster sig, att å det erhållna lånet årligen betala 3 procents ränta samt detsamma efter ett års förutgången uppsägning, återgälda med en femtedel årligen under hvartdera af de följande fem åren; dock vare det Bankofullmäktige förbjudet, att denna rätt till uppsägning begagna, utom i de fall, då Riks-bankens realisations-förmåga är allvarligen hotad och sedan Fullmäktige vidtagit de i mom. litt. a) och 6) af Banko-reglementets 12L § föreskrifna åtgärder.
Hvad af låneunderstödet, på grund häraf, kan varda tili Riks-banken inbetaldt, återlemnas till Filial-banken, när Riks-bankens ställning det medgifver.
Ii) Underlåter Filial-bankens Direktion, att, inom stadgad tid, fullgöra föreskrifven ränteliqvid, ege Banko-fullmäktige att lånet till betalning inom ett år uppsäga. i) Bankrörelsen bedrifves medelst utlåning, vexeldiskontering, öppnande af upp- och afskrifningsräkning samt beviljande af kreditiv, på sätt genom utfärdande af Kongl.
Majit i nåder granskadt och fastställdt reglemente närmare bestämmes.
K) Uti Banko-Utskottets Betänkande, N:o 43. 25 k)
Uti den revision, som årligen bör förrattas öfver Filial-banks räkenskaper och förvaltning under det förutgångna året, skall ett af Banko-fullmäktige utsedt ombud deltaga. I) Skulle vid revisionen emot
Filial-bankens förvaltning göras någon anmärkning, som af Banko-fullmäktige godkännes, bör rättelse i anmärkta hänseendet beredas.
Följer ej rättelse, vare Fullmäktige berättigade att uppsäga till större eller mindre del det
Filial-bank lemnade lån till inbetalning inom sex månader. m) I händelse nuvarande Privat-banker komma att upphöra, äro, jemlikt 2 punkten 2 moni. härofvan, 2,500,000 Rdr afsedda att ersätta den minskning i rörelse-kapitalet, som deraf skulle blifva en följd, vare sig att denna ersättning sker förmedelst inrättande af nya afdelningskontor utaf Riks-banken eller genom anvisande af nödiga medel till redan varande låne-kontor eller i och för bildandet af Filial-banker.
Till lånbiträde åt sådane Filial-banker, som, utan ändamål att ersätta upphörd Privat-bank, kunna bildas, ega Fullmäktige att använda ett belopp af 1,500,000 Rdr, hvilket, i fall flera dylika banker skulle samtidigt uppstå, dem emellan fördelas efter Banko-fullmäktiges bepröfvande. n) Nämnde belopp af 1,500,000 Rdr bildas dels af de 500,000 Rdr, hvarmed fonden för belåning af publika papper blifvit förminskad, dels af äldre odisponerade vinstmedel samt dels af den från och med detta års början till och med 1853 års slut inflytande behållna vinst, under iakttagande, att det bestämda maximum för sedelstock härigenom icke öfverskrides; kommande de från fonden för publika pappers belåning anvisade 500,000
Rdr att i denna låne-rörelse begagnas, intilldess desamma erfordras såsom lån till Filial-banker.
Brot. 1850—51. 6 Sami. 1 Afd. 16 Häft, i 26 Banko-Utskottets Betänkande, N'.o 43. Heaervnfiotie»' •; Af Herr Nordenfelt, Johan Åke: ”Uti Utskottets nu fattade beslut kan jag icke instämma.
1 likhet med Herr Akerman, skulle jag icke velat, att Utskottet i omtanka nu sträckt sig längre än till den omfattning, som uti 215 § af nu gällande Banko-reglemente antydes eller att ersätta den minskning i rörelse-kapital, som, genom en eller flere privat-bankers indragning i sin verksamhet eller upphörande, möjligen skulle uppkomma.
Då Utskottet nu iklädt sig den dubbla förbindelsen, att ej blott underhålla privat-bankernes rörelsekapital, utan äfven bana vägen för nya lån och kreditiv-anstalters öppnande, och för utförandet häraf föreskrifva! företrädesvis ett sätt, hvarigenom Rikets Ständers Bank skiljes från öfverstvrelseri af den nya lånerörelsen, som skulle öfverlåtas till enskilde personer att utöfva, med kapital från Riksbanken, har Utskottet härigenom indirekta uttalat öfvertygelse!!, alt lånerörelsen äfven förmånligast borde bedrifvas genom enskilde bolag till största belåtenhet för staten, handel, näringar och industri i allmänhet.
Jag anser denna slutsats gifven, då jag föreställer mig, att Utskottet, vid behandlingen af detta vigtiga ärende, ej fästat sin uppmärksamhet endast vid det första försöket, som kunde ifrågakomma, utan tänkt sig den meddelade principen utvecklad till sin fullkomlighet efter de reglementariska grunder, hvilka Utskottet angifvit, så mycket heldre, som den belydliga summan af 4 millioner blifvit bestämd att företrädesvis efter desse föreskrifter användas.
För att kunna i sammanhang åskådliggöra de serskilda delar, hvaruti jag med Utskottet icke kan öfverensstämma, vill jag till en början fästa uppmärksamheten t:o å beskaffenheten af de tillgångar, som kunna med säkerhet vara att, för ifrågavarande ändamål, disponera, samt 2:o å det föreslagna sättet för dessa medels användande i iånerörelsen.
Såsom tillgångar för supplerande af Privat-banker, har man beräknat till Filial-banker 2,500,000 Rdr banko, eller samma belopp, som uti 215 § 2 mom. af gällande Bankoreglemente äro medgifne, och härvid är ingen anmärkning att göra, men för bildande af andre Fibal-banker,oberoende af förut existerande Privat-banker, har man kalkylerat 1,500,000
Rdr banko, sålunda, att af denna summa 500,000 Rdr banko vöre att tillgå, motsvarande ett lika belopp, som af Rikets
Ständer blifvit redan bestämdt skulle indragas af förut Banko-Utskottets Betänkande, N:o 43. 27 beviljad); berättigande till belåning af publika papper, och vöre således denna tillgång att säkert disponera, hvaremot den återstående till oftanämnde ändamål beräknade 1,000,000
Rdr banko skulle fyllas, dels med 400,000
Rdr banko af återstående sedelutgifningsrättighet, såvida icke denna vid den tid, då medlen skulle utgå, vore begagnad, dels med 600,000 lidr banko genom anticipation af redan befintelige och blifvande bankovinsl.
Efter min mening kunna endast de 500,000 Rdr banko, hvilka, genom indragning å belåning af allmänna papper, äro tillgänglige, ifrågakomma, så mycket heldre, som meningen ju icke är att egentligen öka rörelsekapitalet, och 3:ne millioner äro fullt tillräcklige att ersätta den minskning i rörelse-kapital, som uppstode, äfven om 3:ne Privatbanker inom tiden för Rikets Ständers nästa sammanträde skulle inställa sin verksamhet, hvilket är föga troligt, så mycket mindre, som Privat-bankernes oktroyer först med 1857 tilländalöpa.
Ehuru man väl med sannolik visshet kan förutse, att den blifvande bankovinsten kan lemna tillgång till den summa, Utskottet kalkylerat, äfven om den till en million tarfvades, finnér jag icke lämpligt eller förenligt med den säkerhet, som bör ligga lill grund för hvarje förvaltning af statens medel, att anvisa på framtida tillgångar och afstyrker således, att högre summa än 500,000 Rdr banko må användas för Filial-banker, hvilkas ändamål ej är att suppleera Privat-banker.
Beträffande det af Utskottet reglementerade sätt för bildande af Filial-kontor, med enskilda bolagsmän, hvilka äro berättigade att upptaga lån från Riks-banken, utan beroende i sin rörelses bedrifvande af Riks-bankens styrelse, så kan jag icke gilla en sådan oafhängighet, hvilken är utsträckt ända derhän, att
Filial-bank kan bildas i hvad stad som helst af endast 20 bolagsmän, hvilka ega att röra sig med så litet eller så stort kapital, hvartill de efter omständigheterna finna befogenhet.
Jag ogillar denna princip derför, att, om Utskottet uti sitt betänkande N:o 37 haft allvarlig mening, att sätta Banko-fullmäktige i tillfälle att kunna minska eller öka sedelstocken uti landet efter dertill föranledande omständigheter, beroende af större eller mindre tillgång å metallisk valuta i Banken, så har Utskottet, om detta banksystem skulle utvecklas i större skala, omintetgjort möjligheten att utföra denna sedelstockens reglering, äfvensom jag befarar, att det stora ändamålet af rörelse-kapitalets jemnare fördelning inom de olika delarne af riket härigenom skulle alldeles förfelas, då man kan antaga för gifvet, att, i närheten af hvarje Privat-bank till och med i hvarje stad, der en sådan nu existerar, skulle en liten Filial-bank uppstå, hvilken, genom sin tillgång på riksmynt, skulle sätta Privat-banken i tillfälle att i större skala drifva 28 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 43. sin rörelse med Privat-banksedlar, så länge oktroven för densamma varade.
Skulle åter Privat-bankerne upphöra, synes mig angeläget att ersätta desse sålunda, att en möjlighet kunde beredas att, inom alla rikets olika provinser, framkalla till verksamhet alla de stora kapitaler, som nu ligga ofruktsamme, genom sådane af Rikets Ständer garanterade penninge-inrättningar, att så väl allmänna som enskildte medel kunde på upp-och afskrifningsräkning insättas och den för allt affärslif så oundgängliga underlättnad vinnas, att medel, deponerade uti en bank, kunna anvisas till lyftning å en annan, och derigenom ej blott större summors remiss från en ort till en annan undvikas, utan äfven det större kapital, som nu, genom afsändning per posto, uudanryckes rörelsen, komma densamma till godo, och ränteförluster samt dyra porto och assyranser undvikas.
Då desse väsendtlige fördelar ej kunna genom Privat- eller Filial-bank-bolag tillvagabringas, ej heller statens medel kunna till enskildt förtroende öfverlemnas, tinner jag angeläget, att lånerörelsen bedrifves under statens garanti, om äfven med tillträde af aktie-egare, och då jag derjemte anser, att, uti Sverige, der räntan icke är fri och sålunda penninge-tillgången ej kan reglera sig sjelf, det är af högsta nöden, att penninge-väsendet, så vidt det rörer lån, kreditiv samt giro-rörelse står under en styrelse, som med oaflåtlig uppmärksamhet på yttre och inre förhållanden kan reglera det hela, så väl i afseende å rörelse-kapitalets jemna fördelning inom landet, som äfven med hänseende till de verkningar, hvilka kunna blifva en följd af vexlande förhållanden å verldsmarknaden, så kan jag icke med min röst understödja den princip, Utskottet velat göra gällande, att lånerörelsen företrädesvis skulle öfverlåtas till privata bolag.
Hvad äter angår sjelfva förslaget, så anser jag mig dervid böra anmärka:
Vid mom. 1.
Att då minimi-summan för Filial-banks verksamhet icke är bestämd, är antalet af 20 bolagsmän allt för ringa.
Den solidariska ansvarighetens vigt förlamas härigenom så betydligen, att jag befarar, att en sådan liten Filial-bank icke kan förvärfva det förtroende, som är af nöden för att rätt betjena allmänheten genom medels upptagande på upp- och afskrifningsräkning, hvilket jag anser såsom en hufvudsak för att göra nu ofruktbara kapitaler rörliga, och hvilka kapitaler hufvudsakligast hafva att såsom säkerhet beräkna den solidariska ansvarigheten.
Minst 50 aktie-egare med teckningssumma till 500,000 Rdr banko synas mig antaglige.
Vid mom. 2.
Förefaller mig betänkligt, om inteckning till 1850 års taxeringsvärde för fastighet å landet eller |:delar af brandförsäkringsverket å fastighet i stad kan lemna Rikets Ständers
Rank fullkomlig säkerhet för en belåning till motsvarande belopp.
Jag Banko-Utskottets Betänkande.
N'.o 43.
29 tror det icke och ledes till denna öfvertygelse deraf, att jag anser närvarande höga jordvärde vara öfverdrifvet, äfvensom jag känner, att taxeringsvärdena på sednare tider, såsom följd deraf, inom liera orter blifvit förhöjda, hvarförutom jag befarar, att, vid första inträffande financiel la kris, fastigheterna betydligen nedgå från de priser, hvartill de blifvit uppjagade under ymnig penningetillgäng och höga värden å landtmannaprodukter.
Jag vet icke heller, hvarföre banken i detta fall skulle hafva ett längre utsträckt förtroende än för det närvarande vid dess fastighetsbelåning, om äfven den solidariska ansvarigheten skulle i viss mån dertill föranleda, så måste jag bekänna, såsom jag förut nämnt, att jag finnér denna svag bland ett så ringa antal aktie egare.