Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— — — — — — — — — — — —" — — — — 131 40 4 475 18 1,668 4 1 606 26 6 2,482 24 4 137 40 4 1,138 14 10 6,508 32 1 280 20 — 698 12 — — — — 690 44 5 6,306 — — 833 16 666 32 — 1,016 32 2,516 32 5,985 — — 798 — 293 16 — 12,298 21 — 36,375 33 6 574 14 574 14 143 31 143 31 150 293 31 856 21 200 584 25 766 32 3-419 10 146 39 6 146 39 6 324 2 — ■—. -— .— — — — 135 — — 72 24 — 72 24 — — — 75 — 147 24 220 10 6 — — — — — 342 — 1,388 4 — 143 12 — — 91 — — 689 33 — — — — 173 24 — 1,097 21 — — — - 201 12 — — — — — — — 900 18 — 450 18 — — 343 12 85 — 878 30 399 4 6 — — — — — 1,150 — 4,626 37 6 143 12 721 5 6 91 — — 689 33 — — — — 173 24 — 1,818 26 6 324 2 — 201 12 — — —* — 135 — —- 1,116 25 — 666 25 — — 343 12 310 — 1,319 j 37 1,475 36 — 200 584 25 — 2,258 32 — 9,434 3 6 1,646 6 4,029 33 1 3,068 10 10 6,428 31 10 219 17 9 2,582 28 10 17,974 32 4 7,448 43 4 2,534 12 — 1 4,93ol 4 8 1,764 15 ll 17,415 42 2 2,499 41 1,266 32 343 12 1,993116 6,1031 5 16,960 36 — 1.588 — 1,503 9 6 37,591 — 10 115,814 8 11 den 19 Augusti 1856. nordenfelt. O. R.
MALTS BEFALLNINGSHAFVANDES UTI JÖNKÖPINGS LÄN TILL lä
DIt t
IL* milert i i*»*ttif/het nff/ifttn FEMÅRS-BERATTELSE för åron 1851, 1852, 1853, 1854 och 1855.
SrOEHIIOLM, 1857. P. A. NORSTEDT & SÖNER, KONGL. BOKTRYCKARE. TÄ Underdånig Berättelse om tillståndet i Statistiskt oell Ekonomiskt hänseende inom Jönköpings
Jönköpings län, sorn utgör norra delen af Småland, gränsar i norr till Östergöthland, i öster till Calmar län, i söder till Kronobergs län och Halland, samt i vester till elfsborgs och Skaraborgs län.
Dess arealvidd lärer utgöra omkring 100 qvadratmil, inneslutande nio härader och tre städer, de förre indelade i sex fögderier, nemligen Tveta, Mo och Wista, Norra och Södra Wedbo, Östra Härads, Westra Härads samt Östbo och Westbo, så att länets ekonomi, politi och uppbörd, under Konungens Befallningshafvaudes inseende, förvaltas af sex Kronofogdar och sex Häradsskrifvare, med biträde af tjugotre Länsmän; likasom i städerne af Magistra terne: hvarje fögderi innefattar derjemte en Häradshöfdinge-jurisdiktion, utom Östbo och Westbo, som äro förenade till en domsaga.
I hvardera af de Irenne städerne Jönköping, Ekesjö och Grenna, finnes Rådhus-Rätt och i residensstaden Jönköping har Götha Hofrätt sitt säte.
I ecklesiastikt hänseende höra sex härader till Wexiö, två till Linköpings och ett till Skara stift: de innefatta sexliotvå pastorater och etthundra tjugoåtta kyrkosocknar.
Länet utgör numera jemte Kronobergs, Blekinge, Christianstads, Malömhus och Hallands län, nionde Bergmästare-distriktet.
Inom länet äro indelade hela Jönköpings Regemente eller 1,100 rotar samt af Calmare Regemente 401; af Smålands Husar-Regemente 250 och af Smålands Grenadier-Bataljon 399 nummer, hvartill kommer extra rotering för 457 hela rotar.
Postkontor finnes i städerna Jönköping, Ekesjö oell Grenna samt på landet i Wernamo, Wrigstad, Hvetlanda och Gissla ved.
Länets jordyta, deraf större delen ligger mera än 800 fot öfver hafsytan och det öfrige från 300 till 800 fot högt, är mycket bruten; berg, dalar, sjöar och strömmar, mossar, kärr och ljunghedar samt bättre och och sämre skogsmarker omvexla.
Större bördiga slättmarker äro sällsynta.
De största sjöar i Jönköpings län äro Wetlern och Bolmen.
De största strömmar Nissa och Laga åar.
Berget Taberg i Månsarps socken al 1 veta härad höjer sig 830 fot öfver Wetlern och 1,130 fot öfver hafsvtan.
Jordens fruktbarhet är högst olika i länets särskilda delar.
Wista och Norra Wedbo härader stå främst i bördighet, dernäst Södra Wedbo, Östra och Tveta härader; Westra och Östbo härader hafva trakter af sämre beskaffenhet; och i Mo samt Westbo härader utgöres jorden i allmänhet af mager sand- och grusmylla.
En eljest mindre vanlig företeelse i afseende pä jordmånens beskaffenhet är ganska allmän inom detta län, nemligen, att den bättre och mera bördiga jorden finnes på höjderne, under det dalarne äro sämre och för växtligheten mindre förmånliga.
De stora kärr och mossar, som förekomma i alla delar af länet och upptaga många tusen tunnlands vidd, äro med fä undantag icke blott ofruktbara och onyttiga, men verka derjemte menligt på angränsande trakter, genom den fuktighet och frost, sorn derifrån utgår; mycket är visserligen gjordt till förbättring i detta afseende och mycket laud vunnet för odling genom sjösänkningar och vattensjuka trakters utdikning, på sätt i föregående femårsberättelse!'är oinförmäldt; och under sist förflutne fem år har ytterligare företagits och fullbordats sänkning af sjöarne Nömmen och Stensjön i Östra och Westra härader, af Närbyoch Flishults-sjöarne i förstnämnde härad, och af Kahnsjön i Tveta härad, samt utdikning af Säfverstads, Båuarps och Lunnagårds mader i Södra Wedbo härad, allt med understöd af statsmedel dels såsom lån och dels såsom anslag; men ändå mera återstår, och bland större vattensjuka trakter må i främsta rummet nämnas den s. k.
Store Måsse af tjugotusen tunnlands vidd, till hvars utdikning, och i sammanhang dermed sänkning af Käfsjö, Snarsjö och Hårsjö sjöar och vattendrag inom Östbo och Westbo härader, af allmänna medel blifvit beviljadt ett understöd af 45,000 Riksdaler, derutaf tjugotusen Riksdaler såsom anslag utan återbetalningsskyldighet; varande dylikt understöd äfven beviljadt för sänkning af Bexheda sjö i Östra härad.
Flera andra sådaue arbeten äro dessutom ifrågastälide, deribland de vigtigaste äro sänkning af sjöarne Salgen och Assjön med flere sjöar och vattendrag pä en sträckning af öfver två mil inom Norra och Södra Wedbo härader, och af sjöarne Tjurken, Stensjön och Näfvelsjön med flera inom Östra härad, samt utdikning af Ljunga mader i Westra härad, hvilka företag dock äro af det Omfång, att deras utförande öfverstiger den enskilda förmågan och således mäste bero på möjligheten att dertill erhålla allmänt understöd; vinsten deraf skulle dock vara, att flere lusen tunnlands vidd blefve od - lingsbar, oberäknadt land vinningen vid vattendragens stränder samt förbättringen af åkrar och ängar, som nu lida af vattenstånd.
För öfrigt hafva de enskilda odlingsföretagen, så väl å fast mark som å kärrmark, jemväl under dessa är fortgått och den öppna jorden således äfven på detta sätt vunnit betyd lig tillökning, hvilken inom Norra och Södra Wedbo häraders fögderi uppskattas lill minst en åttondel.
Bland sådane odlingsföretag af större omfattning nämnes odlingen af mader till egendomarne Aneby, Askeryd, Frinnaryd och Gripenberg i förstnämnda härad.
s - Folkmängden, som år 1847 utgjorde 157,483 personer, har i em be b berättelsen för åren 1848—1850, genom förvexling af siflror, blifvit oriktigt uppgifven till 170,145, men var sistnämnde år rätteligen allenast 161,870, af hvilka i städerne flin nos 8,275 och på landet 153,595.
Den uppgick enligt 1855 års mantalslängder i städerna till 9,144. och pä landel till 155,869. eller sammanlagdt 165,013.
Qvinnor Summa.
Jönköpings stad 2,615 3,532 6.147.
Ekesjö » 836 1,110 1,946.
Grenna » 464 587 1,051.
Tveta, Wista &
Mo härader 14,382 15,084 29,466.
Norra och Södra Wedbo härader .... 15,012 16,447 31,459.
Östra härad 10,441 11,455 21,896. Westra » 13,520 14,537 28,057.
Östbo » 9,721 10,072 19,793.
Westbo » 12,236 12,962 25,198.
Summa 79,227 85,786 165,013.
Bland dessa voro skattskrifne: skattfrie:
Summa. i städerne . . . 2,312 3,239 5,551 1,603 1,990 3,593. på landet . . . 37,498 40,426 77,924 37,814 40,131 77,945.
Summa 39,810 43,665 83,475 39,417 42,121 81,538.
Under de tre åren 1848—1850, som förra berättelsen omfattar, hade folkmängden stigit från 157,483 till 161,570 personer eller med 4,387, så - 6 ledes något mera än 1,162 om året; deremot tillökningen under sistförflutne fem år är allenast 3,14-3, eller närmast 629 personer om året, och alltså icke hälften af hvad den utgjort under hvarje nästföregående år; hvilket torde hufvudsakligast härröra från de utflyttningar till andra länder, som under sednare perioden inträffat, och till någon del äfven af de farsoter, som hemsökt
Jönköpings stad och åtskilliga andra delar af länet.
Det oaktadt har folkmängden så
Väl i sistnämnde, som i länets öfriga städer ökats i större förhållande än på landet, eller med 869 personer, utgörande omkring 104 procent, hvilken tillökning i betydlig män uppkommit genom inflyttningar af arbetsfolk från landsbygden, föranledda afen tilltagande rörelse och ökade arbetstillfällen i städerna.
Tillökningen på landet utgör allenast 2,274 eller icke fullt 14 procent af folkmängden vid 1850 års slut.
Inom Tveta, Mo och Wista samt Norra och Södra Wedbo fögderier har till och med minskning inträffat., i det förra med 159 och i det sednare med 81; största tillökningen har varit i Westbo med 1,114 och i Westra härad med 786 personer.
Antalet af dem, som under dessa fem år erhållit Konungens Befallningshafvandes pass för utflyttning till annan verldsdel, har utgjort 1,951, deraf 651 män, 476 qvinnor och 824 barn; men derjemte har under de första åren ett icke ringa antal afgått utan pass.
De utflyttandes antal var störst 1853, eller 636, och minskades sedermera 1854 till 436 och 1855 till 135, sannolikt så väl till följd af de fördelaktigare förhållanden för landtmannen och arbetaren i allmänhet, som med dessa år inträdde, som ock i anledning af de underrättelser, hvilka tid efter annan ingingo rörande emigranternes missöden, hvilka, enligt hvad från Westbo fögderi omförmäles, verkat, att, sedan 100 personer år 1854 derifrån utvandrat, men af desse de flesta, dels dött af farsot och resans besvärligheter, och dels vid framkomsten råkat i elände, företaget der icke funnit vidare efterföljd.
Danmark hafva med pass utflyttat år 1851 femton och år 1855 trettiotre personer.
Dessa utflyttningar hafva i sin mån verkat den brist på arbetare, som i några delar af länet öfverklagas och torde således äfven hafva bidragit till stegringen af arbetspriserna, hvilka på många ställen fördubblats; emedlertid innehålla berättelserne från andra fögderier, att der hvarken saknas arbetare eller är brist på arbete och tillgången på de förra ti 1 Iskrifves jemväl en omständighet, hvilken i och för sig anses såsom ett ondt, eller anläggningen af backstugor och hågen hos tjenstehjon och andra dylika personer, alt der söka bosättning, för att försörja sig genom tillfällig arbetsförtjenst.
Minskningen i arbetsstyrka för enskilde personer inom länet, der den ägt rum, torde dock förnämligast häfva uppkommit derigenom, att manga arbetare sökt sysselsättning vid jernvägarne och andra allmänna eller enskilda arbetsföretag i andra orter; ,och en särskild orsak är tvifvelsutan böjelsen och vanan hos en del af den yngre befolkningen i vissa trakter, synnerligast inom Westbo härad, att drifva en slags gårdfarihandel, derigenom många arbetare ryckas från jordbruket.
JNär härtill kommer, att, till följd af ökad företagsamhet så väl vid jordbruket, som i andra riktningar, jemväl inom orten, arbetskraften blifvit mera behöflig och eftersökt, så måste ock arbetets värde eller arbetslönen stiga, hvilket derjemte har en naturlig och nödvändig grund i de stegrade priserna på alla lifsförnödenheter; och långt ifrån att betraktas såsom något ondt, måste denna höjning af arbetslönen anses god och önskvärd, så vida arbetaren vet att till sin nytta använda den ökade inkomsten.
Ett vanligt karldagsverke under sommaren betalas från 24 skillingar till 40 skillingar.
I städerna och deras grannskap gäller ett sådant ofta 1 Riksdaler och mången arbetare kan der förtjena ända till 2 Riksdaler banko oin dagen.
Folket är i allmänhet fredligt och laglydigt, likasom det utmärker sig för sin idoghet och sparsamhet.
I bredd med en bättre upplysning stiger äfven sedligheten, och ehuru de förseelser, som hafva sin grund i lättsinnighet, icke sällan förekomma, hafva dock de gröfre brotten betydligen minskats; hvilket ådagaläggés jemväl deraf, att då antalet af till verkställighet hos Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande inkomna utslag i brottmål år 1853 utgjorde 197, var detsamma år 1854 blott 140 och 1855 allenast 100.
Detta förhållande, om det än till icke ringa del har sin grund i den lättare utvägen till bergning för den fattiga befolkningen, som ökade arbetstillfällen och förhöjda daglöner medfört, må dock äfven skrifvas på räkningen af en vaknad bättre anda och känsla för det rätta; och till denna samt aftagandet af fylleriet, en bland de främsta orsakerna till osedlighet och brott, har sednaste lagstiftningen angående, bränvins tillverkning och försäljning i märklig mån bidragit.
Visserligen förekomma ännu rusiga personer, men bland landtbefolkningen sällan vid andra tillfällen än då städerna besökas; deremot det öfverdådiga supandet i hemmen samt vid auktioner och marknader nästan alldeles upphört och, i följd deraf, de fridstörande och våldsamma uppträden, sorn vid dessa sednare förr voro ganska vanliga, numera sällan inträffa.
I hvad mån undervisningen i de numera allestädes ordnade folkskolorna må bidraga till moralitetens förbättrande, 8 torde ännu vara för tidigt att bedöma, meri mången anser denna inrättning, sådan den nu är ordnad, icke uppfylla hvad dermed åsyftas.
Hos allmogen, särdeles den äldre stammen, är den fordna enkelheten i lefnadssätt och klädedrägt i allmänhet ännu rådande, ehuru undantag härifrån inom vissa trakter och synnerligast hos ungdomen visat sig, hvilket sednare väl hufvudsakligen må anses härröra från lättsinne ocL efterapningsbegär, men i viss mån torde stå i sammanhang med det välstånd, som under sednare åren sträckt sig vida omkring.
Detla åter har varit en följd af de särdeles gynnsamma förhållanden, sorn derunder in träd t, då landtmannen icke allenast hugnats med goda skördar, utan ock kunnat afsätta sina produkter af alla slag till förut oerhörda priser, så att hvarje omtänksam och ordentlig landthushållare kunnat förvärfva, om icke större förmögenhet, åtminstone full bergning, jemte något öfverskott, som satt honom i tillfälle, att. genom utvidgning och förbättring af sitt jordbruk, betrygga sin framtid och lägga grund till ytterligare förkofran, likasom det sålunda föranledda be hofve t af ökadt arbetsbiträde medfört förbättring i daglönarens och öfriga arbetsklassers belägenhet.
Verkuingarne häraf hafva också visat sig deruti, att enskilda förbindelser med större lätthet än tillförene kunnat fullgöras och att lagens tvång mindre ofta behöft anlitas.
Sålunda då lagsökningsmålen bos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande år 1853 utgjorde 4,792, deraf 2,806 fullföljdes och afgjordes medelst fastställande till betalning af ett skuldebelopp, stort 234,957 Riksdaler, var antalet af sådane mål under år 1855 allenast 1,827, de fullföljda målen 991 och den fastdömda skuldsumman 79,146 Riksdaler banko.
En icke förkastlig mätare å den ekonomiska ställningen, synnerligast hos arbetsklasserna, finnes i förhållandet med sparbankerne: sådane äro inrättade i städerna Jönköping och Eksjö samt i Wernamo.
Vid 1850 års slut var vid sparbanken i Jönköping, insätlarnes behållning .... 221,262, sparbankens egen fond 14,318.
S:a 235,580. i Ekesjö » 55,180. i Wernamo . . . 26,403 » » » 1,621.
» 28,024.
Summa 318,784.
Vid 9 Vid 4855 års slut i Jönköping . . . 346,085, sparbankens egen fond 20,566.
S:a 366,651. i Ekesjö » 49,500. i Wernamo . 46,314 » » » 3,780.
» 50,094.
Summa 466,245. iliiringar.
Jordbruket, jemte boskapsskötseln, hufvudnäring inom länet, har under de sistförflutne åren gjort förvånande framsteg: de vidsträckta odlingsföretagen äro förut omnämnde, och jemväl på jordens bruk och skötsel användes vida mera omsorg än tillförene.
Väl är i vissa trakter det gamla brukningssättet med ensäde ännu mycket vanligt bos allmogen, dock nyttjas inom andra nästan lika allmänt träde, då en fjerdedel af åkerjorden trädas och besås med råg, likasom vexelbruket alltmer och mer vinner insteg.
Förbättrade åkerbruksredskaper införas och plogen begagnas vida mera allmänt än förr, hos de liesta possessionater och äfven hos mänga andra hemmansägare linnes tröskverk.
Nästan vid hvarje, om än aldrig sä ringa hemmansdel, äfvensom vid jordtorp, söker man att genom komposter öka gödseltillgången, och jemväl guano samt andra artificiella gödningsämnen användas flerestädes.
Rön och försök, som göras och lyckas vid de större egendomarne, vinna snart efterföljd hos brukarne af mindre hemman och lägenheter.
De mest vanliga sädesslagen äro råg, hafre och blandsäd.
Hvete och korn odlas mindre, likaså ärter och vicker; odlingen af potates anses hafva minskats, hvaremot den af foderväxter, synnerligast klöfver och thimothej, är i jemnt tilltagande.
Torr-rötan å den förra frukten har i allmänhet upphört eller minskats; dock öfver klagas den ännu i vissa trakter.
Att sädesproduktionen i icke ringa mån ökats visar sig uppenbart deraf, att från denna provins, som fordom måste taga en stor del af sitt spanmålsbehof från andra orter, nu utföres både råg och hafre, så att under år 1855 blott i Jönköpings stad till ort utom länet aflastades omkring 21,000 tunnor spanmål, och från Grenna likaledes algått 10,000 tunnor säd.
De uppgifter, som från fögderierna erhållas på utsäde och afkastning, må väl icke antagas såsom fullt faktiskt riktiga, men kunna vid jemförelse af hvad, som för särskilda tider i detta afseende blifvit uppgifvet, tjena till ledning för omdömet angående produktionens tillväxt.
Det visar sig sålunda, att då spanmåls-produktionen af Berättelse öfver Jönköpings
% 10 alla slag, enligt femårsberättelse!! för år 1828—1832, efter afdrag af utsädet, utgjorde 272,966 tunnor, arden i nu uppgjorda tabellen beräknad till 389,785 tunnor, hvilket jemväl med 44,400 tunnor öfverstiger den i nästföregående berättelse uppgifna afkastning; och att dessa uppgifter icke alldeles sakna grund, synes så väl af hvad bär ofvan är anmärkt rörande spanmålsutförseln, som ock af det kända förhållande, att de fleste besutne hemmansinnehafvare, utom i de mest magra trakterna, årligen afyttra spanmål.
Linodlingen är en hufvudnäring i feni socknar af Södra Wedbo härad, hvarest större partier produceras och dels såsom råämne, dels förädlade till väfnader, afsättas på Ingatorps marknad, och jemväl inom andra delar af länet bedrifves linodlingen med fördel.
Hampa odlas deremot föga.
Trädgårdsskötseln: blott på herregårdarne egnas deråt någon större omsorg, men eljest är den inskränkt till odlingen af jordfrukter och dylikt.
Boskapsskötseln: åt denna hufvudnäring lemnäs visserligen mera uppmärksamhet än förr i så måtto, som åtgärder vidtagas till racens förbättrande, genom anskaffande af utländska racedjur och påläggning af kalfvar, som bär födes efter sådane djur, samt racedjurens croisering med de inhemska racerna.
Emedlertid verkar samma orsak, som uppmuntrat till jordens uppodling, eller de höga priserne och den lätta afsättningen på spanmål, att i allmänhet en allt för ringa del af den jord, som tagits under plog, användes för foderväxter, hvarigenom den genom odiingar minskade ängen och betesmarken kunde åtminstone ersättas.
Rotfrukter begagnas också ännu allt för litet vid kreaturs utfodring; dock synes man alltmera inse fördelen af att hålla ett inskränktare antal väl fodrade kreatur framför det fordna bruket att knappt lifnära flera sådana; allmogen fäster emedlertid större vigt vid underhållet af oxar, för jordbruksarbetet eller till försäljning, än vid ladugården och dess afkastning i öfrigt.
Hästafveln synes fortgå till förbättring dels medelst en omsorgsfullare skötsel af kreaturen och dels medelst de i orterne stationerade sqvadronshingstar af bättre race; inom
Östra härad har ett bolag för nämnde ändamål bildat sig och anskaffat en norrsk hingst, efter hvilken fallit 156 föl, alla starkt byggda och såsom arbetshästar eftersökta; samma bolag har ock anskaffat tvänne fullblods Ayershire-tjurar.
Fårafveln är på samma ståndpunkt som förut, och den inhemska grofulliga racen fortfarande ännu öfvervägande; dock finnas vid några större egendomar finulliga får, och färskötseln idkas der med fördel. 11 Skogome: hushållningen dermed är numera i så målto bättre, som svedjandet aflagit och i de flesta trakter alldeles upphört; i stället nyttjas så kallad syrfällning till betesmarkens förbättrande: mycken skog medtages för bergverken och glasbruken inom länet, hvarjemte senare årens höga priser å timmer och annat virke anses hafva fö ra nied l större afverkning, än som är förenligt med skogarnes bestånd; dock förspörjes på många ställen en bättre ordnad skogshushållning, ehuru återplantering å mark, som innehafves af enskilde, sällan, om någonsin sker.
Norra Wedbo häradsallmänning
Holaveden är ställd under uppsigt af en jägmästare och två skogvaktare samt indelad i trakthuggning sålunda, att den blifvit delad i två block och all skogbärande mark, utgörande tvåtusen tvåhundra nittioåtta tunnland, för trakthuggningen i tolf lika stora perioder.
Från allmänningen utsynas årligen 7 å 800 famnar rå skog samt 2 å 300 famnar torr skog och vindfällen eller i medeltal 100,000 kubikfot.
Utsyning från denna allmänning begagnas nästan uteslutande af
Säby socken, ehuru flere skogbehöfvande socknar finnas inom häradet, men hvilka hafva två till fem mil till den vid Östergöthlands gräns belägna allmänningen.
Utsyningstagare erlägga, enligt särskild öfverenskommelse, en mindre afgift för de skogseffekter, som åt dem utsynas, och hvad som af årets afverkning återstår, sedan den beviljade utsyningen skett, försäljes genom kronofogden.
På sådant sätt har blifvit bildad en kassa, som nu utgör i,o65 Riksdaler 4 skillingar 9 rst. banko.
Sedan längre tid har denna allmänning varit hemsökt af skogseldar, ofta flera på samma tid, sannolikt med uppsåt anlagda, och det sistförflutna året skall vara det första, sedan en mansålder tillbaka, då sådant icke inträffat, hvilket, äfvensom att ingen oloflig åverkan af betydenhet der sker, tillskrifves bevakningens uppmärksamhet; de begge skogvaktarne hafva bostäder på allmänningen.
Kronoparken på Wisingsö vårdas utmärkt väl; ekplanteringen derstädes skall under de sista feni åren blifvit ökad med 17Ö tunnland, så att nu 746 tunnland upptagas af växande ekar, deribland de äldste nått en höjd af 20^ fot; sedan sådd med ollon visat ett gynnsammare resultat i afseende på växtligheten, än planteringen af små ekar, så har detta sednare odlingssätt nästan alldeles upphört.
Då plantorne uppkommit sker utgallring, så att endast de starkaste och vackraste bibehållas, till dess, vid mognadstiden, blott 200 stora träd återstå på hvarje tunnland.
Lokalen anses fullt lämplig för ekplantering. 12 Lärkträds- och mullbärsplanteringen drifves äfven, fast i mindre skala.
Mullbärsbuskarne hafva under de sednare åren mycket gått ut, i följd deraf att mullvadar uppätit rötterna, till hvilka de hafva mycken begärlighet; men skadan är till stor del afhulpen genom nya planteringar.
Under alla år hafva silkesmaskar blifvit uppfödde, och erhölls största antalet kokonger år 1853 med 2 LU. 17 U.
År 1854 buro mullbärsträden å Wisingsö komministersboställe både blommor och frukt.
I Tabergs bergslag, omfattande Barnarps, Månsarps och Sandseryds socknar, jemte tvä hemman i Rogberga socken af Tveta härad samt en mindre del af Byarums socken i Östbo härad, finnas fyra bergsmanshyttor och en under bruk lydande masugn; hvarförutan sex andra masugnar äro grundade på delaktighet i Tabergs malmfält: årliga malmbrytningen derstädes utgör omkring 40,000 SkU.
Vid tre andra masugnar, nemligen Brusaholm, Obs och Åminne, användes endast sjö och myrmalmer; och uppgår bela tackjernsblåsningen sammanlagdt tili 16 å 20,000 SkU. om året, oberäknadt 1,000 å 1,300 SkU gjuttackjern och gjutgods.
Stångjernslillverkningen vid 16 stångjernsverk med 26 hamrar och 33 smälthärdar har årligen utgjort omkring 12,000 SkU.-, för 14 spikhamrar och manufakturverk är årstillverkningen uppgifven till 18 å 1900 SkU.
Stångjernet afsätles vanligen å bruksbacken till ett pris, som särdeles under sednare åren varit högst fördelaktigt för tillverkaren, och blott en mindre del af tillverkningen, egentligen från Hörle och Nissaforss, vågföres i stapelstad.
De bergsmän, som hafva tillräckliga egna skogar, skörda betydlig inkomst af tackjernstillverkningen.
Inom Östra härad finnes Klefva nickelverk, hvars tillverkning är af mycken betydenhet, och bland fabriker och bruk, hvilka icke tillhöra bergsrörelsen, må särskildt nämnas det med Gyllen forss jernverk förenade glasbruk i Westbo härad samt Haga glasbruk i Östra härad, hvilkas tillverkning och afsättning likaledes är ganska betydlig.