Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På det att hvarken missförstånd eller tvekan, med anledning af Rikets Ständers nySsberör-* de Skrifvelse, må kunna uppstå i afseende å förbindelsen att för berörde roterings-skyldiga jord erlägga rote-vacance-afgift, då derför icke utgöres rotering in natura, synes Kongl. Maj:C således hafva ansett nödigt att till Rikets Ständer nu göra ofvannämnde framställning.
Utskotten få likväl förklara, att Utskotten, för sin del, anse Rikets Ständers Skrifvelse den 28 October 1829 väl innehålla en önskan, att den nja indelningen af roterings-skjldig jord till ordinarie knektehåll, (hvarmed är förbunden skyldighet att, när sådant i behörig ordning varder a liljefäldt, utgöra rotering in natura,) icke må till verkställighet befordras, innan dénsamma blifvit af Rikets Ständer pröfvad och fastställd, men icke häfva afseende på någon befrielse för den oroterade, men likväl rotering underkastade, jorden från dess åliggande att för åtnjutande frihet från indelning till-efKctiv rotering erlägga skäligt vederlag.
Pä sätt förut blifvit nämndt, har Kongl. Majit gjort
Nådig framställning till Rikets Ständer den 18 Januari 1834 om orättvisan och olämpligheten deraf, att en del krono-, skatte- och frälse-jord betalade rotéfribets-bevillning till ett belopp, som på långt när ej motsvarade roteringsbesväret, samt derjemte till Rikets Ständers ombepröfvande hemställt, huruvida icke för denna jord borde erläggas en rote-vacance-afgift, sorn motsvarade kostnaden för roteringens utgörande in natura.
Detta syntes äfvenväl desto rigtigare, då man tog i betraktande, att nämnde roterings-skyldiga, men dittills oroterade, jord icke i stöd af någon rättsgrund vöre från berörde besvär befriad, utan blott hade att der - 22 Slats- samt Allm, Besv.~ och Ekon.-Ut skottens Utlåtande, N.-o 160. för tacka andra omständigheter, såsom dels tillfälligheten af frånskild och aflägse belägenhet och dels, att den först efter den ursprungliga roteringen blifvit åsatt hemmantal och således dervid ej kunnat tagas i beräkning.
Härtill kom, att Capellans-boställen, som, efter Kongl. Majus och Rikets Ständers derom fattade gemensamma beslut, borde vara befriade från rotering, eller, der sådant icke kunde ske, åtnjuta full ersättning derför af andra roterings-skyldige hemman, sorn dock ännu ej blifvit till ordinarie rotering indeldta, af hvilka äfven ersättning borde utgå till öfver-roterade hemman för öfver-roteringen, samt, vid bestämmandet af en sådan ersättning, det var nödvändigt att beräkna roteringens verkliga kosLnad och icke följa de grunder, som gällt för utgörandet af den dittills erlagda rotefrihets-bevillningen, hvarmed de i roteringen qvarstående Capellans-boställena samt de öfverroterade hemmanen icke kunde vara belåtna; hvarförutan ej eller kunde förbigås den billiga klagan, som fördes af Rotehållare deröfver, att jord af enahanda beskaffenhet och natur, som deras roterade hemman och till dem närbelägen, och hvilkens undantag eller befrielse från rotering icke vore i någon lag stadgad, dock skulle få åtnjuta, framför dem, fördelen af en sådan befrielse mot blott erläggande af en högst ringa och emot fördelen ingalunda svarande afgift, då likväl deras obestridliga skyldighet vore att, lika med den öfriga oprivilegierade jorden, bidraga till landels försvar på det sätt och efter de grunder, som i sådant hänseende vore gällande.
Rikets Ständer hafva ock, under den io November 1834» a%'fvit till Kongl. Maj:t sitt underdåniga svar med bifall till den gjorda Nådiga Propositionen, och synes det alldeles tydligt hafva varit Rikets Ständers mening, att detta beslut skulle ofördröjligen och utan afvaktan af de nya roteringsverkens fullbordande vinna tillämpning, så att vacance-afgift, motsvarande roteringsbesväret, lomme att erläggas för de hemman, hvarför dittills erlagts rotefrihets-bevillning, enär Rikets Ständer ur deras 1835 upprättade och antagna Bevillnings-stadga helt och hållet uteslöto den dittills i Bevillnings-förordningarne upptagna rotefrihets-bevillningen.
Utskotten anse, vid sådant förhållande, alt den åtgärd, hvarigenom rotevacance-afgifts utgörande blifvit pålagdt den jord, för hvilken till år 1835 erlagts rotefrihets-bevillning, varit stödd på Kongl. Majrts samt Rikets Ständers beslut derom, och alldeles oberoende af Rikes Ständers den 28 Qctober 182c) uttryckta önskan, att någon tillökning i ordinarie knektehållet icke måtte till någon verkställighet befordras, innan Rikets Ständer sig deröfver utlåtit, då med tillökning i ordinarie knektehållet icke kunde afses annat än indelning till effectiv rotering.
Besv.- och Ehon.-Utskottens Utlåtande, N.-o 160. 23
På desja skäl och då dessutom Stats-Utskottet i dess af Riks-Stånden pröfvade och afgjorda Utlåtanden N:ris 64, litt. K., och 226 redan beräknat rote-vacance-afgiften bland Stats-verkets inkomster samt besvarat frågan em dess återförande till Bevillningen, få Utskotten tillstyrka: att Rikets Ständer måtte till svar å ofvan omförmälda Kongl. Maj :ts Nådiga framställning, i afseende på utgörandet af vacanceafgift under fredstid, för de hela rotar eller spridda rote-andelar, hvarmed den ordinarie roteringen tillökad blifvit eller ytterligare kommer alt ökas, förklara, det Rikets Ständer anse, att för sådan jord må, der icke för densamma utgöres veiklig rotering, i öfverensstämmelse med Kongl.
Maj:ts den 18 Jannari i834afgifna samt af Rikets Ständer den 10 November samma år bifallna Proposition derom, erläggas rote-vacance-afgift, på enahanda sätt och efter samma grunder, som från och med år 1835 egt rum, och så ledes äfven för rotar eller rote-andelar af ofvanberörde beskaffenhet inom Götheborgs, Calmar, Gefleborgs, Wermlands, Örebro, Skaraborgs och Elfsborgs Län, utan afseende derå, att längderne å den tillökade nya roteringen i dessa
Län ännu icke blifvit i föreskrifven ordning pröfvade och fastställda.
Till följd af h vad Utskotten sålunda anfört och tillstyrkt, få Utskotten, med uppmärksamheten synnerligen fästad derå, att, till följd af Rikets Ständers beslut vid 1834—1835 årens Riksdag, Rotefrihets-bevillningen utur Bevillnings-förordningen utgått, och att härigenom tydligen blifvit uttalad Rikets Ständers önskan, det ett förändradt och mera rättsenligt sätt för utgörandet af denna skyldighet måtte utan uppskof varda vidtaget, hemställa, alt hvad af Riksdags-fullmägtigen Fredrik von Zweigbergkuti dess ofvanomförraälda motion, blifvit yrkadt, icke må tili någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 2 Mars 1841 - Reservationer: af Herr Wästfelt, som ansåg, att då Rikets Ständer utan tvifvel kunna i detta ämne besluta, hvad de finna vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, något hinder icke bör möta utaf Stats-Utskottels af Rikets Ständer godkända Betänkande, angående Stats-Verkets inkomster; hvadan Herr Wästfelt yrkade, att, i stället för det nu af Utskotten i det godkända 24 ,-‘Stats- samt Allm. Bcsv.- och'Ekon.-Utskottens'Utlåtande, 'N:o t6o.
;Betänkandet tillstyrkta sätt för rote-vacmce -afgiftens utgörande, de lill år 1835 af hvarje liera man utgående 12 R:dr B:co måtte äfven hädanefter, och påsatt tillförne skett, at dem erläggas; meri likväl ej til!
Stats-verket ingå, utan lill de ordinarie rotering underkastade hemman betalas, samt ersättning i stallet anvisas att från Riksgäldskontoret utgå till Stats-verket för hvad sålunda kan varda minskadt i de derför redan af Rikets Ständer beräknade och antagna inkomster, samt slutligen att, beträffande den nya tillök ta ordinarie roteringen samt roterings-jemkningen , som af Utskotten, i dess nu ifrågavarande Utlåtande, för några Rikets Län blifvit föreslagen till fastställelse, någon sådan icke må nu af Rikets Ständer meddelas, utan dermed anstå, tilldess densamma hunnit att för alla Rikets Län slutligen uppgöras och bestämmas.
Häru li instämde Riksdagsfullmäktige Nils Persson , Bengt Gudmundsson, Petter Persson, Gustaf Appelqvist, Anders Andersson, Ola Jeppsson och Niclas Jönsson; af Riksdagsfullmägtigeu Nils Strindlund, sorn reserverade sig mot Utskottens beslut, af den anledning, att han, i enlighet med hvad Kongl. Krigs- och Kammar-Collegierne uti deras i ämnet afgifna underdåniga utlåtanden yttrat, ansåge den nuvarande ordinarie roteringen stridande mot de gamla Knektecon träden; af Riksdagsfullm äg tigen Hans Persson: ”Först och främst får jag reservera mig emot Utskottens åtgärd att obegränsadt nu föreslå till antagande den nya rotejemnkningen och den nya rote-indelningen i Riket, , utan att företaga undersökning i en serdeles vigtig, detta ämne rörande, fråga, hvarå jag derföre anhåller att få fästa uppmärksamheten.
Vid första upprättandet af den ständiga indelningen inom Gestrikland och Helsingland år 1682, fastades såsom bestämdt vilkor för ett sådant åtagande af desse' Landskaps invånare, att denna indelning aldrig skulle öfverstiga ett antal af 1,200 man, hvilket äfven af Kongl.
Majit derefter fastställdes.
Genom den nu föreslagna nya rote-indelningens sättande i verket, skulle för första gången en afvikelse härifrån inträffa, och detta utan att ens contrahenterne å ena sidan, eller invånarne i berörde Landskap blifvit hörde, huruvida de vilja den rote-tillökningeai medgifva.
Detta synes mig icke vara med rättvisa öfverensstämmande, och jag tror, att Utskotten nu hade bordt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å denna vigtiga omständighet, så mycket heldre, som Rikets Ständer vid några föregående Riksdagar kommit att densamma förbise.
Emedlertid anser jag mig skyldig, att om frågan om den 'Stats- samt 'Allm- Bcsv-- och Ekon.-Utskottens
Ulla'ruidcj N.-o tSo. 35 den nya rote-indelningen blifver slutligen afgjord, på sätt Utskotten föreslagit, i egenskap af Fullmägtig vid innevarande Riksd g från Gefleborgs Län, A allmogens vägnar derstädes, nedlägga ruin högtidliga protest emot ett sådant beslut.
Då dessutom af Utskotten blifvit föreslaget, att rote-vaeance-afgiften bör ingå till Stals-verket, så hade jag äfven önskat att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, i den händelse detta Utskottens förslag skulle vinna bifall, hvilket jag dock förmodar icke inträffa, så hade dervid åtminstone: bord t fästas det vilkor, att sådant endast måtte ske tills vidare och intill nästa Riksdag, då hela den nya rote-indelningen vunnit fullbordan, och då Rikets Ständer kunde behandla frågan i sin helhet.
Det lärer i alla fall vara lika rättvist sorn billigt, att genom nämnde afgifts anslående till hjelp uti roteringen, der den nu finnes alltför tung, åstadkomma något af den lindring i denna börda, som synes lika nödvändig, som den är högt påkallad.
Hvad härvid serskildt
Län angår, så har jag allt skäl att förmoda, det Krigs- och Kammar-Gollegierne , i enlighet med detta'Läns'ovilkorlig» rätt, få detsamma tillstyrkt användandet af rote-varcance-afgiften, om den kommer att utgå till lindring i den gamla i roteringen; men om nu Rikets Ständer fastställa ovilkorligen för framtiden ett annat användande deraf och Kongl. Maj:t derefter sådant stadfäster, så 'torde det blifva med alltför stora svårigheter förbundet alt tillvägabringa den af Collegierne tillstyrkta och af behofvet påkallade rättelsen och lindringen af roteringen i nämnde Län.
Af sådan orsak äskar jag det af mig nu föreslagna tillägget i Utskottens Betänkande;” af Riksdagsfullmägtigen Matts Persson: ”Emot Utskottens tillstyrkande får jag reservera mig i så måtto, som jag anser den nya rote-indelningen böra, i enlighet med de gamla Knekte-contracten, användas till förstärkande af de gamla rotarne, och icke, på sätt Utskotten föreslagit, den derför utgörande afgiften ingå till Stats-verket.
Af sådan orsak, och på det Rikets Ständer kunnat lemnäs tillfälle att vid nästa Riksdag taga hela denna nytillkomna indelning i Öfvervägande, hade jag trott det vara rättast oph ändamålsenligast att nu uppskjuta frågans afgörande, hvilket varit så mycket lättare, som inga skäl för närvarande förefinnas att dermed brådska.
Utskottens tillstyrkande torde väl således ej hvarken böra eller kunna vinna bifall af Rikets Ständer, enär det komme att i verkställigheten medföra ett fullt våld mot rotehållarne i Riket.” Bih. till R.
Prot. 184.0 och 1841. 4 Sami. 2 Afcl. 3S:te Haft. 4 26 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-TJtskoltens Utlåtande, IV.-o tSr.
Ank. till Exp. Utsk. den 4 Mars i84(> kl. 2 e. m.
Utlåtandej i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående den tillökade ordinarie Båtsmans-roteringen inom en del Län.
Sedan, till följd af från samtliga Riks-Stånden erhållna remisser, det åligger Utskotlen att afgifva utlåtande, i anledning af nämnde Nådiga Skrifvelse N:o 90, så få Utskotten, som dervid jemväl tagit i öfvervägande de inom det Hedervärda Bonde-Ståndet afgifna, och remissen derifrån åtföljande, yttranden af Riksdagsfullmägtige Eric Persson, Nils Strindlund, Lars Nilsson samt Fredr, von Zweigbergk, med åberopande af hvad den Nådiga Skrifvelsen innehåller, anmäla, att
Utskotten tagit kännedom af de öfver tillkommen ny ordinarie Bålsmans-rotering inom Stockholms, Gottlands, Södermanlands, Upsala, Östergöthlands och Elfsborgs
Län upprättade Längder, hvilka blifvit af behöriga Auctoriteter uppgjorda och pröfvade, och derefter af Kongl. Maj:t för
Dess del gillade , samt att Utskotten icke funnit skäl att emot desamma göra några anmärkningar, och få Utskotten derföre hemställa, att Rikets Ständer äfven för deras del måtte gilla och fastställa den, i Öfverensstämmelse med berörda längder, verkställda nya roteindelningen uti nyssnämnde Län.
Majrt har derjemte Nådigst förklarat, att , då den nya roteindelningen i vissa
Län antingen icke medhunnits lika fort, sorn i andra Län, eller varit underkastad förändringar, hvaraf möjligen skulle kunna dragas den slutföljd, att den tillökade roteringen förr kom att drabba de Län, hvilkas roterings-verk redan afslutats, än dem, för hvilka sådant ännu icke medhunnits, det beror på Rikets Ständers pröfning, huruvida de nya ordinarie rotar eller spridda rotedelar inom Blekinge, Calmar, Hallands, Götheborgs och Bohus, Gefleborgs och Wester-Norrlands
Län, hvilka, på grund af upprättade, men hittills icke fullständigt granskade eller fastställda roteringslängder, tillkommit, skola, före nästinlräffande Riksdag, en lika vacanceafgift till Stuls-verket erlägga, eller om dermed uppskjutas bör, tilldess Stills- samt Allm. Besv.- och Ekon.-tJIskottens Utlåtande, N:o 162. 27 Kongl. Majits Nådiga Proposition, i hvad sistnämnde
Län rörer, hunnit att af Rikets
Ständer vid deras liästinträffande sammanträde granskas och fastställas.
I afseende härå få Utskotten åberopa deras, i Utlåtandet N:o 160, i anledning af Kongl.
Majlis Nådiga Skrifvelse, angående den nya ordinarie Soldat-roteringen i Riket, redan gjorda utredning af hvad till detta ämne hörer, samt på grund deraf äfven, i afseende å utgörandet af båtsmans-rotevacance-afgiften för de hela rotar eller spridda rotedelar, hvarmed den ordinarie roteringen tillökad blifvit eller ytterligare kommer att ökas, hemställa, alt Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anmäla, det Rikets Ständer anse, att för sådan jord må, der för densamma icke utgöres verklig rotering , i öfverensstämmelse med Kongl. Majlis den 18 Januari 1834 afgifna, samt af Rikets Ständer den 10 November samma år bifallna Proposition derom, erläggas rote-vacance-afgift på enahanda sätt och efter samma grunder, som från och med år 1835 egt rum och således äfven för rotar eller rotedelar, hvarmed den ordinarie roteringen blifvit tillökad eller ytterligare kommer att tillökas inom Blekinge, Calmar, Hallands, Götheborgs och Bohus, Gefleborgs och Wester-Norrlands
Län, utan afseende derå, alt längderne å den tillökade nya roteringen inom desse
Stockholm den 2 Mars 184 f. Häremot anmäldes reservationer af Riksdagsfullmägtige Hans Persson, Matts Persson, Arider s T rf sen, Bengt Gudmundsson , Per Persson , Ola Jeppsson och Niclas Jönsson, N:o 162.
Utsk. 4 d. Mar* 184r > kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af åter remiss cl Betänkandet N:o 8g.
Het af förenade Utskotten under ofvanstående Nio afgifne Betänkande, angående anstalter för en förbättrad fångvård, genom ombyggnad eiler för - 28 Stats—samt Allm,-Besv.- och Ekon.^Vtshotlens Utlåtande^ N.o 162J ändrad inredning af fängelserne, samt i detla afseende ifrågaställda Statsanslag, . liar blifvit bifallet af Ridderskapet och Adela samt Bresie-Slåndet, men ar återremilteradt af Borgare- och Bonde-Stånden, efter anmärkningar, som dels i allmänhet hafva afseende på behof ve t ocii lämpligheten af de anstalter och de betydliga penninge-anslag dertill, sorn Utskotten tillstyrkt, dels angå serskildt hvar och en af rie bestäm meisel1, som Utskotten föreslagit att vid dessa anslag iagttagas.
I; det förra afseendet är ytlradtr alf, sora Kongl. Maj:t, genom Proposition till Rikets Ständer, för Pängelsernes iståndsättande äskat endast 270,000 B:dr, och af det med Propositionen följagtige Stals-Råds-Protocollet icke visar sig någon anledning, att icke detta belopp vöre för ändamålet tilli äckligt, .så borde anslaget dertill inskränkas;.hvaremot, då någon plan icke är på förhand uppgjord till de vidsträcktare förändringar och anstalter, sorn Utskotten tillstyrkt,, några penninge-anslag dertill så mycket mindre nu horde dertill meddelas, sorn Rikets Ständer för närvarande icke skola kunna af Statsförvaltningen påräkna tillförlitlig säkerhet för anstalternes ändamålsenliga genomförande och medlens sparsamma användande; men, på det den nödiga förändringen af Fängelse-inrättnirigarne må framdeles kunna åstadkommas, medel dertill borde reserveras, för alt disponeras, då en fullständig plan för anstalten i sin helhet blifvit uppgjord och till Rikets Ständers granskning öfverlémnad.
Utskotten få i anledning, häraf anföra, att den ombyggnad eller förbättring af Läns-fängelserne, hvartill anslag, genom Kongl. Majrls Nådiga Proposition blifvit äskadt, skulle, enligt de förslag deröf ver , sorn Utskotten haft att tillgå?
icke för någon del leda till en sådan mera ingripande förändring af fångvården, sorn Utskotten ansett vara af behofvet ound vikligen påkalläd, äfvensom en sådan förändring, åtminstone icke hufvudsakligen,, varit tagen i beräkning vid förslagens uppgörande,.utan ändamålet egentligen varit att bereda säkerhet i förvaret, utan fångarnes sammanträngande på ett för helsotillståndet. äfventyrligt sätt.
De i sådan syftning uppgjorda förslagen hafva således icke kunnat tjena till någon ledning vid kostnadsberäkningen för den anstalit äf en annorlunda och mera omfattande art, hvarom Utskottens framställning handlar'och för hvars tillvägabringande Utskotten tro sig hafva angifvit fullgiltige skäl.
Der de menliga verkningarne af den hittills iagttagne fångbehandlingen hunnit den grad af förderf, att, enligt hvad ty värr allmänt erkännes, fängelserne äro alt anse för plantskolor, der den grofsta brottsligheten utbildas och rotfästes,.der är det sannerligen hög tid' att rälta det olyckliga missförhållandet, och ehuru mycket Utskotten måsten Stats--samt Allm. Besv.- och Ekoii.-Utskottens Utlåtande, lY.-o 162* 29 beklaga saknaden afen på förhand uppgjord fullständig plan för införande af en bättre ordnad fångvård, måste de betänkligheter, som i anledning häraf kunna uppstå, vika för den stora angelägenheten att påskynda förändringen, * då hvarje uppskof är förenadt med vådor , hvilkas vidd icke kan beräknas; derföre Utskotten icke kunna afstå från sitt tillstyrkande, att Rikets Ständer, i hvad på deni ankommer, måga vidtaga åtgärder för skyhd-' samt befordrande af det vigtiga ändamålet.
I afseende på de för Läns- och Härads-häkten tillstyrkte serskilda an-’ slag, är det anmärkt att, så vidt med begge dessa slags häkten : åsyftas att förvara ransakbings-fångar, borde förändringen ske samtidigt, då af det utrymme, som beredes på det ena stället, beror i hvad mon det andra behöfver göras mer eller mindre vidsträckt, och i den mon det låter sig göra, bör tillses, att tångarne, så länge de äro beroende på ransakning, stanna i det fängelse, sorn är beläget närmast lan-säknings-stället, hvarigenom rånsakningen underlättas och betydlig besparing af forslings-kostnad beredes.
Utskotten, sorn icke förbisett detta förhållande, men af skäl, som äro fullständigt anförde i Betänkandet, ansett, att förändringen af Härads-fängefserne icke för närvarande kan öfverallt åstadkommas, hafva likväl föreslagit, att den må ske samtidigt med Läns-längelsernas förändring, der sådant låter sig, göra, för hvilket ändamål serskildt ståts-anslag jemväl är tillstyrkt.
Utskotten anse för öfrigt, att det med anmärkningen i denna del åsyftade ändamålet kan i väsendtlig mon befordras derigenom, att Länsfängelset, i stället att alltid concentreras vid Läns-Residencen, anläggas på arne eller flera ställen inom hvarje Län, der Länens vidsträckthet sådant föranleder, hvilket synes böra tagas i serskildt öfvervägande vid uppgörande af planen för anstaltens utförande i sin helhet.
Dessutom är det, hvad Läns-fångelserna serskildt beträffar, yttradt, att anslaget dertill skall vara grundadt på den, eftér förmenande, icke fullt rigtiga föreställningen, att Geller i Läns-fängelser böra finnas för alla fångar utom för dem, som äro bysatte.
Dét förmenas dock, att dylika serskilda förvaringsrum torde erfordras endast för sådane sakfällde och tilltalade, som förr varit dömde för brott, samt för dem, som äro häktade för gröfre vanfrejdande förbrytelser.
Dessa slags-arrestanter förmodas uppgå lill knappast hälften af det antal 2000,' som nu utgör den vanliga fångpersonalen, hvaremot resten skall utgöras af sådane, sorn afbida utrymme vid Corrections-Inrättningarne och Pionnier-Corpsen, dit de blifvit dömde såsom försvarslöse, af personer, sorn afsitta böter för mindre förbrytelser, såsom slagsmål och skogs-åverkan el*- SO Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 162. ler vitén och ensaks-böter, och dessa slags fångar anses icke böra tagas 1 beräkning vid Läns-häktens förseende med Celler.
Utskotten få, i anledning häraf, erinra, att, enligt den af Utskotten antagna kostnads-beräkningen, det för Läns-fängelser föreslagna anslags-beloppet 900,000 R:dr motsvarar ett antal Celler af ungefärligen i,35o eller endast omkring s/3 af den nuvarande fångpersonalens vanliga antal, så att, äfven med beräkning af behofvets minskning genom de förhållanden, som i Utskottens Betänkande äro serskildt antydde att dertill föranleda, torde tillika behöfva beräknas den minskning af Cell-antalet, som kan uppkomma derigenom, att en del af fångarne kunna utan äfventyr förvaras flere gemensamt i ett rum.
Detta torde dock foga kunna medgifvas vidare än för dem, som äro dömde lill Corrections-Inrättning eller Pionnier-Corps, hvilka visserligen lika väl kunna å Läns-häktet förvaras i gemensamt rum, som de äro i gemensamhet, under det de utgöra det ådömde tvångs-arbetet; men för alla, som å Läns-häktet utstå ådömdt straff, vore det visserligen önskligt och serdeles ändamålsenligt, alt de hållas afskiljde så väl från hvarannan, som från andra fångar, då äfven hos dem, som icke ådagalagt någon gröfre brottslighet, vanarten ofta alstras eller utvecklas genom samman» varon i ett oftast sysslolöst fängelselif.
Om förslaget att inrätta ett Straff-fängelse efter Pensylvania-methoden, är anfördt, att, ehuru man erkände Penilentiär-systemets stora värde och företräde framför de hittills brukliga straff-ordningar, vore dock systemets utöfning och vilkoren för dess verksamhet ännu hos oss så okända, samt sjelfva fördelarne af de olika methoderna, den Auburnska och den Pensylvaniska, ännu öfverallt så litet utredde och pröfvade, att man stannar i villrådighet, om det för oss med våra små tillgångar vöre rådiigt att nu genast med någondera göra början.
I andra länder äro redan ofantliga kostnader använda för att försöka dessa methoder, men uti intetdera landet skall man ännu vågat afgöra, hvilken är bättre än den andra, utan skall man i dessa länder begagna begge methoderna.
För att bedöma verkningarne af penitentiär-systemet i allmänhet, borde man noga beräkna det egendomliga i hvarje folks lynne.
En sträng afsöndring skall nödvändigt utöfva olika verkan på brottslingar, lefvande i ett varmt climat eller i ett kallt, på eldigare och häftigare lynne eller på de mera tröga.
Hos Svensken måste man befara, att ensligheten, i sin yttersta stränghet tillämpad, skall i allmänhet verka en håglöshet, som förslöar sjelfva känslan af straffet, och således upphäfver eller förminskar dess ändamålsenlighet.