Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
2:o) Samma nådiga Bref af den 11 December 1863 bestämmer, med godkännande af Rikets sednast församlade Ständers hemställan, “att hvarje lärare eger tillgodoräkna sig, för uppflyttning till högre lönegrad, äfven den tid efter inträdet af nästa statsregleringsperiod ander hvilken han, efter det han undergått filosofie-kandidat-examen, såsom extra lärare, duplikant eller vikarie varit vid elementarläroverket använd, dock med undantag för de tre första åren af hans så beskaffade verksamhet.'1 — Många äro väl icke de lärare, som före nu ingångna statsregleringsperiod tjenat såsom extra lärare m. m. utöfver tre år, men några finnas dock, och det vore med billighet och rättvisa fullt förenligt, om desse lingö tillgodoräkna sig samma förmån som de, hvilka tillsättas under tiden för nu löpande statsreglering.
Annu kan möjligen saken hjelpas; annars Motioner i Preste-Slåndet 1865.
N:n 15.
23 är att befara, att läroverken mista flere af sina skickligaste lärare, för hvilka andra lätt tillgängliga och mera inkomstgifvände befordringsbanor nu stå öppna.
Här är icke ensamt fråga om att uppmuntra eller belöna dem. som redan blifvit vid elementarläroverken använda såsom vikarier, duplikanter och extra lärare, utan denna min motion afser att åt ifrågavarande lärare tillerkänna en dem skäligen tillkommande förmån, hvarifrån de, utan eget förvållande, blifvit uteslutna genom ett penndrag, sorn inflickade orden: efter inträdet af nästa stats regleringsperiod.
Till följd af hvad jag nu framställt, får jag vördsamt föreslå, att Rikets llöglofliga Ständer för sin del ville besluta ett sådant förklarande tillägg i Kongl. Brefvet af den 11 December 1863, som l:o) berättigar numera vid elementarläroverk anställde lärare att, för uppfattning till högre lönegrad, få räkna sig till godo äfven den tid, han förut vid utvidgad pedagogi tjenstgjort; och 2:o) utsträcker lönetursberäkningen af tjenstcär, utom tre, äfven till de extra lärare, duplikanter och vikarier, sorn vid elementarläroverk varit i tjenstgöring använda före inträdet af nuvarande statsregleringsperiod.
Stockholm den 8 November 1865. L. G. H. Palmlund.
No lä.
Af Doktor Thyselius:
Om ordnande och utbyte af litterära skatter mellan rikets särskilda bibliotheker och öfriga samlingar.
Vid flera af våra elementarläroverk och uti andra offentliga samlingar lörvaras strödda handlingar och litterära skatter, hvilka, utan att vara till något egentligt gagn pä stället, dit de sig förirrat, äro för forskaren af stort värde.
Inom ett land, så vidsträckt som Sverige, äro dessa icke heller så lätta att tillgå.
Visserligen liar Regeringen någon gång, genom beviljade anslag, beredt en och annan forskare tillfälle att af vigtigare historiska handlingar i lands - 24 Motioner i Preste-Ståndet 1865.
N:o 15. orten taga närmare kännedom; men då utdrag eller afskrifter erfordra en längre tid, och den ena handlingen icke utan svårighet kan jemföras och sammanhållas med en annan, som är på .derifrån aflägsen ort förvarad, blir bearbetningen af vår historias särskilda partier härigenom försvårad.
Till stor förlust kunna ock dessa skatter, genom mindre lämpliga förvaringsrum, taga skada och förkomma; de kunna ej heller alltid till sitt fulla värde uppskattas af deras vårdare, när desses studier äro rigtadc åt annat håll.
En och annan dyrbarare handling, en god handskrift af en klassisk författare eller ett sällsynt tryck ifrån det första typografiska århundradet förvaras bättre vid något, af våra större bibliothek än uti en landsort, der de någon gang uppvisas såsom en litterär raritet, den ingen begagnar.
Att, likasom i fordna dagar egt rum, ifrån ett förskingradt bibliothek upptaga och till annan samling öfverlemna en dyrbarare handskrift, låter sig numera icke göra; hvad ett bibliothek en gång vunnit, kan detsamma icke genom något magtspråk beröfvas; — men för att till någon del afhjelpa de olägenheter jag antydt, hade jag trott, att en underdånig skrifvelse i ämnet ifrån Eikets Ständer vöre af nöden.
Vårdare af litterära skatter skulle ock, när dessa icke äro af något special-interesse för orten, sannolikt icke ogerna se, om dessa blifva införlifvade med våra uriiversitets-bibliothek, det Kongl, bibliotheket eller Riksarkivet, hvilka åter kunde af sina dupletter i utbyte lemna arbeten, som för elementarläroverken kunde blifva till vida större gagn.
Ett bättre ordnande och utbyte af litteraturens alster mellan de större instituten torde ock vara önsklig och erforderlig.
Jag får derföre vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte besluta en underdånig skrifvelse med hemställan, att Kongl. Maj:t behagade, efter vederbörandes hörande, låta vidtaga de åtgärder, hvarigenom ordnandet och utbytet af litterära skatter mellan rikets särskilda bibliothek och öfriga samlingar må kunna befrämjas.
Om remiss till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet anhålles ödmjukast, Stockholm den 8 November 1865. P. E. Thyselius.
Motioner i Preste-Slåndet.
N:o 16. 25 N:0 16.
Om statsanslag af 5,000 R:dr R:rnt till utgij vandet af tredje Tomen af Scriptores Rerum Suecicarum medii cevi.
Tretiosju år äro sedan den 29 Oktober 1828 förflutna, då förordet till andra delen af Scriptores Rerum Suecicarum medii cevi ibland andra af Sveriges störste häfdatecknare undertecknades, och mer än en forskare i fäderneslandets historia och särskildt flera inom detta Högvördiga Stånd hafva med otålighet väntat på den tredje delen, som skulle afsluta detta vigtiga verk.
Men icke endast inom fäderneslandet, utan äfven af utlandets lärde har samma önskan blifvit uttalad, och då mer än fyra gånger den tid, hvilken den Romerske skalden för utgifvandet af ett litterärt verk ansåg vara tillräcklig, förflutit, torde en motion, som vid 1856 års riksdag i detta Stånd väcktes, \id detta riksmöte åter kunna upptagas.
Jag torde nu endast böra i korthet nämna huru, efter en i detta Stånd vid 1815 års riksdag af framlidne Lektor Arenander väckt motion, Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 27 Juli 1815 begärde, att 2,000 R:dr B:ko skulle för detta ändamål af extra utgiftsmedlen beviljas; att Konungeu den 7 Februari 1816 af statsmedlen anvisade anslag till detta verk; att den första delen utkom 1818, den andra 1828 och att af den tredje delen, som skulle innehålla de hittills icke utgifna källorna för medeltidens kyrkohistoria, 13 ark, redan för 20 år sedan blifvit tryckta och förvaras på Upsala universitets bibliothek.
Enskildes uppmuntran för detta arbete felades icke vid dess första utgifvande; enligt den tryckta uppgiften hafva öfver 1,000 exemplar blifvit antecknade; och då nu endast medel till bestridande af redaktions- och tryckningskostnaden kan felas, ty skicklige män, hvilka med ungdomlig raskhet skulle fortsätta arbetet, saknas icke, så tror jag, att ett statsanslag dertill måste sökas.
Fäderneslandets ära fordrar ock detta och då, för att icke nämna hvad öfriga nationer, äfven Ryssland i den vägen gjort, Danmark äfven gått långt framför oss, borde Sverige vara angeläget att afsluta ett verk, som uti 37 år fått hvila.
Prot. 1865 & 1866. 11 Sami. 2 AfcL 4 26 Motioner i Preste-Ståndet, N:o J7.
Jag får derföre vördsamt föreslå, att ett reservationsanslag af 5,000 R:dr R:mt måtte beviljas i och för utgifvandet af tredje delen af Scriptores Remm Suecicarum medii sevi.
Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles ödmjukligen.
Stockholm den 8 November \ 865.
P E.
Om upprättande af lägre Elementarläroverk för flickor.
Vid det sistförflutna riksmötet väcktes inom detta Högvördiga
Stånd af mig en motion om beviljande af statsanslag till fyra allmänna flickskolor.
Till stöd för denna framställning framhölls Statens ovilkorliga pligt, liksom dess gifna interesse, att utöfva en närmare, väl behöflig tillsyn öfver de särskilda undervisningsanstalterna, äfvensom att, när det offentliga af Staten bekostade läroverket för gossar anses vara behöfligt och derföre allt mera omhuldas, qvinnan med sina numera vidgade och allt mera erkända rättigheter borde sättas i tillfälle, att genom Statens försorg erhålla en mera omfattande, allmän bildning.
Under fullkomligt instämmande i sjelfva motiveringen, gjordes inom detta Stånd det tillägg, att åtminstone en sådan qvinlig läroanstalt borde i hvarje län eller hvarje stift inrättas; men följden af den framförda motionen blef att, med förbiseende af landsortens oafvisliga behof, anslag blef beviljadt endast till en normalskola i Stockholm för flickor.
Denna fråga är dock ibland dem, som synas icke böra få falla eller åt aflägsen framtid öfverlemnas, den kommer tvifvelsutan snarare att antaga större dimensioner; jag anser mig derföre, under åberopande af den motivering, som förliden riksdag lemnades, vördsamt böra föreslå upprättandet genom
Statens försorg inom särskilda delar i riket af allmänna lägre elementarläroverk för flickor, utan fästadt afseende på föräldrarnes stånd och vilkor.
Motioner i Preste-Ståndet.
N:o il. 27 Såsom jag tänkt mig dessa läroverk, der den särskilda afgiften för hvarje elev måste af lätt insedda skäl beräknas högre än hvad som af ynglingarne vid rikets elementarläroverk erlägges, skulle för intagning erfordras hufvudsakligen detsamma, som för intagning i elementarläroverken för gossar, nemligen ren och flytande innanläsning, samt någon öfning i skrifning och räkning.
Undervisningen borde upptaga nio månader af året, delade i tvänne terminer, samt 4 ä 5 timmar om dagen, med 10 minuters uppehåll mellan hvarje lektion, samt undervisningsämnena utgöras af:
Krislendomskunskap med Bibelläsning; Modersmålets grammatikaliska kännedom, jemte öfning i välläsning och skriftliga uppsatser; Geografi och Historia, företrädesvis fäderneslandets, jemte en öfversigt af den allmänna; Naturkunnighet, omfattande en allmän öfversigt af Naturalhistorien, Naturläran och läran om kropparnes beståndsdelar, allt med tillhjelp af åskådningsmateriel, och med enklare experimenter; Fransyska språket, med skrif- och talöfningar; Arithmetik och geometrisk linearteckning; Välskrifning, teckning och sång.
Af det sistnämnda ämnet hufvudsakligen praktisk öfning jemte de första theoretiska grunderna; Enklare qvinliga handarbeten (slätsöm, stickning, m. m.).
Under de lediga stunderna, eller på en särskild halftimme, enklare kroppsrörelser på öppen gårdsplan, när väderleken det rnedgifver, eljest i skolsal.
Framdeles kunde dock, såsom man bör hoppas, dessa skolor flerestädes komma att utvidgas till högre elementarläroverk.
Antalet af dessa lägre elementarläroverk för flickor föreslår jag till 24, eller vid pass tredjedelen af antalet elementarläroverk för gossar, högre och lägre sammanräknade.
Af dessa skulle sju ega en större lärostat och förläggas: ett uti Stockholm, som redan eger en normalskola för flickor i förening med seminariet, uti Göteborg 2:ne samt i Norrköping, Malmö, Carlskrona och Gefle, hvardera ett.
Sjutton skulle få en mindre lärostat, och föreslås att förläggas, ett i hvardera af följande städer: Upsala, Lund, Jönköping, Calmar, Örebro, Linköping, Christianstad, Wisby, Falun, Hernösand, Carlstad, Nyköping, Westerås, Udde - 28 Motioner i Presle-Slåndel.
N:o 17. valla, Wexiö, Mariestad och Wenersborg.
Uti en icke aflägsen framtid borde allt flera städer med sådana elementarläroverk komma att förses, och är ofvanstående förslag uppgjordt med fästadt afseende på såväl städernas folkmängd, som på en billig fördelning på de respektive stiften och länen.
Mot förbindelse, att kommunen på sin bekostnad anskaffar lämplig skollokal, föreslås, att Staten beviljar åt hvarje af de sju läroverken med högre lärostat, för en gång, till materiel 1,500: — samt årsbidrag 4,500: — och till hvarje af de 17 med lägre lärostat, för en gång, till materiel 1,000: — samt årsbidrag 3,500: — summa för en gång, till alla 24 läroverken 27,500: — summa årsbidrag till d:o d:o 93,000: — Till Chefens för Kongl.
Ecklesiastik-departementet disposition i och för inom Departementet ökade arbeten i följd af denna nya del utaf undervisningsverket, ställes ett årligt anslag 2,000: — Hos Kongl. Maj:t anhålles i underdånighet om utfärdande af skolstadga och läseordning, om bestämmande af de städer, der läroverken skola upprättas, och om vidtagande af öfriga erforderliga åtgärder.
Skolstadgans och läseordningens fullgörande öfvervakas utaf en af Kongl.
Majit i nåder för hvarje läroverk utnämnd inspektor.
Den närmare värden om läroverkets angelägenheter handhafves af en utaf kommunalstyrelsen utsedd direktion, bestående af tre män och två qvinnor, hvilka inom sig utse en att föra protokoll samt att bokföra och redovisa läroverkets inkomster och utgifter emot ett årligt arfvode af 450
R:dr vid läroverken med högre lärostat. och af 300 R:dr vid dem med den lägre.
Till räkningens granskning utser kommunalstyrelsen revisorer.
Direktionen tillsätter och entledigar föreståndarinna och lärarinnor samt antager lärarebiträden och bestämmer deras löner och arfvoden.
För att till föreståndarinna eller lärarinna kunna antagas, fordras att hafva genomgått Kongl, seminarium för bildande af lärarinnor, eller ock att hafva gjort sig känd för utmärkt flerårig skolverksamhet och skicklighet.
Direktionen bestämmer ock, med afseende på ortens förhållanden, lärjunges månadsafgift, som förskottsvis erlägges, och som så bör beräknas, att afgifterna tillsammans med anslaget icke blott betäcka utgifterna, utan ock lemna öfverskott, som förräntas till skol-lokalens underhåll och utvidgning eller anskaffande af en ny sådan, samt till antagande af flera lärarinnor eller lärare, in. m.
Årliga kostnader för läroverk med högre lärostat beräknas ungefärligen till R:dr 6,500: — Motioner i Presle-Ståndet.
N:o 17. 29 Deraf anses lön till föreståndarinnan, åt hvilken kommunen lemnar fri bostad af 2 å 3 ruin med kök, helst i läroverkslokalen, löner åt tre lärarinnor, samt arfvoden åt lärarebiträden, uppgå till omkring R:dr 4,500: — Yed, ljus, städning m. m., premier, materielens underhåll och förbättring, samt ofvannämnda arfvode för räkenskapsföringen, till .
» 2,000: — 6 500: o ^ Arliga kostnaden för läroverk med lägre Iärostat antages ungefärligen till .
R:dr 5,000: — deraf anses lön till föreståndarinnan, åt hvilken kommunen består fri bostad af 2 å 3 rum med kök, om möjligt i läroverkslokalen, löner åt två lärarinnor, samt arfvoden åt lärarebiträden, uppgå till R.dr 3,500: — ved, ljus, städning m. m., premier, materielens underhåll och förbättring, samt ofvannämnda arfvoden för räkenskapsföringen » 1,500: — 5,000:
Med hänsyn till frågans vigt, påkalla dessa af mig endast förslagsvis framlagda grunddrag och beräkningar den noggrannaste pröfning, och vågar jag föreslå, alternativt: att Rikets Höglofliga Ständer, med anvisande af medel för inrättandet af lägre elementarläroverk för flickor — enligt ofvanstående förslag, för 24 läroverk, för en gång R:dr 27,500, och årligt bidrag R:dr 95,000, — måtte till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan om utfärdande af skolstadga och läseordning, samt vidtagande af öfriga, för saken erforderliga åtgärder; eller ock, i fall denna vigtiga sak här befinnes vara alltför ofullständigt utredd, att till Kongl. Maj:t aflåta en underdånig anhållan, det täcktes Kongl. Maj:t i nåder uppgöra eller genom en komité af sakkunnige personer låta utarbeta till inrättande af elementarläroverk för flickor ett fullständigt förslag, att för näst sammanträdande Ständer, om möjligt föreläggas.
P. E. Thyselius. 30 Motioner i Preste-Ståndet 1865.
N:is 48 och 49. K: o 18.
Af Biskop Annerstedt:
Om riksdagskoslnadernas bestridande af Rikets Ständers Riksgälds-kontor.
Såsom under de sednaste riksdagarne egt rum, att
Riksgälds-kontoret bestridi riksdagskostnaderna, torde .äfven under innevarande riksdag pä samma sätt böra förfaras: jag får derföre vördsamt föreslå, att Högvördiga Ståndet ville anmoda Stats-Utskottet att till Rikets Ständer inkomma med förslag om riksdagskostnadernas bestridande af Riksgäldskontoret samt att i sammanhang dermed föreslå det belopp, som skäligen bör Herr Grefven och Landtinarskalken samt Riks-Ståndens öfrige Herrar
Talmän tillerkännas såsom ersättning för de utgifter, som de i och för sina befattningar äro underkastade.
V:o 19.
Af Doktor Rnndgren:
Motion, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, så vidt den afser s. k. extra statsreglering endast för år 4867.
Sällan har någon regeringsåtgärd väckt så stora bekymmer hos vännerna af vårt nuvarande statsskick, som den af Chefen för Kongl.
Finans-departementet uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående Statsverskets tillstånd och behof af den « Motioner i Preste-Ståndet 1865.
N:o 7.9. 31 27 sistlidne Oktober tillstyrkta åtgärd, att af Rikets Ständer icke äska anslag till andra tillfälliga behof än sådana, sorn före utgången af år 1867 böra fyllas.
Yore ett sådant förfarande grundlagsvidrigt, d. v. s. stridande emot grundlagarnes ordalydelse, då kunde frågan derom icke på detta rum upptagas annorlunda än i den form grundlagarne derom stadga, då förefunnos icke heller några skäl till bekymmer, alldenstund detsamma i sådan händelse kunde till laga beifran anmälas, och på denna väg rättelse vinnas.
Åtgärdens våda ligger, enligt mitt förmenande, deruti, att Regeringen och enkannerligen Chefen för Kongl. Finans-departementet beträdt en väg. hvilken, så länge nuvarande Riksdags-ordning ännu räknas till Rikets grundlagar, fört oss till yttersta gränslinien af hvad, enligt denna grundlag, är tillåtet.
Genom denna åtgärd är icke grundlagens bokstaf, men dess anda förbisedd; och när Regeringen visar vägen till ett sådant förbiseende, dä mäste fosterlandsvännen gripas af djupa bekymmer, men han måste ock på samma gång fullgöra sin heliga pligt att uttala dessa bekymmer och föreslå de åtgärder, genom hvilka i möjligaste måtto följderna af Regeringens förfarande må kunna undanrödjas.
Åtgärden är ovanlig, den åtgärden att en Regering, som måste hafva blicken fästad icke blott på det närvarandes kraf, utan jemväl pä framtidens, sjelf afgifver förslag till omöjliggörande af sin regering utöfver en viss tid, oaktadt grundlagen gifver om icke föreskrift, så åtminstone bestämd anvisning till ett annat förfarande.
Vigtiga skäl mäste alltså förefinnas.
Skälet är blott ett, nemligen det som finnes uti den åberopade nådiga Propositionen angifvet, att, under en viss förutsättning, ”den tid af tre år, som för närvarande är i grundlag bestämd att förflyta mellan Rikets Ständers lagtima sammanträden, skall utbytas mot en mellantid af endast ett år, och lagtima riksdag begynna den 15 Januari”, och att vid sådant förhållande Kongl. Maj:t ”ansett rigtigast, att Rikets nu församlade
Ständers öfverläggningar och beslut rörande anslagsfrågor, som tillhöra den s. k. extra statsregleringen, icke utsträckas utöfver 1867 in på en tid, som antagligen kommer att omfatta nya ordinarie statsregleringsperioder.”
Den tillbörliga styrkan af ett sådant skäl förlamas emellertid redan af den omständigheten, att förslag om ärliga riksdagar tillförene och sednast vid 1862 1863 årens riksdag, således på en tid dä den nuvarande Regeringen hade sig ombetrodt uppgörande af Rikets stat, hvilat till grundlagsenlig behandling vid riksdagen, utan att
Regeringen deraf hemtat anledning att inskränka tiden för statsregleringsperioden.
Det anförda skälet antager derjemte en viss grad af ohållbarhet till följd af det sammanhang, som uti den Kongl.
Propositionen angifves emellan statsregleringsperioden och föreskriften angående tidpunkten för de lagtima riksdagarne.
År det nemligen så, som den Kongl. Propositionen gifver tillkänna, och ingen lärer sådant betvifla, att genom införande af årliga riksdagar statsregleringsperioden jemväl blir ett-årig, då måste deraf följa, att, så länge den nuvarande Riksdags-ordningens före - 32 Motioner i Preste-Ståndei 1865.
N:o 19. skrift om hvart 3:dje år återkommande riksdagar gäller, jemväl statsregleringsperioden mäste vara tre-ärig.
Hafva alltså de i perspektiv ställda årliga riksdagarne ett sådant inflytande på statsregleringsperiodens längd, att, till följd deraf, Regeringen ansett sig kunna begära extra anslag allenast för ett år; manne icke då den gällande
Riksdags-ordningen i ännu högre grad bort utöfva den tryckning på Regeringen, att, i öfverensstämmelse med gammal god ordning, de extra anslagen äskats för den period, sorn, enligt grundlagarne, bör förflyta emllan de hvart.
3:dje är återkommande riksdagarnes beslut angående dylik reglering?
Redan de nu anförda omständigheterna gifva åt den vidtagna åtgärden en hög grad af godtycklighet.
Men denna dess karakter ökas i betydlig mån genom det uttryck, som sannolikt efter moget öfvervägande blifvit valdt, för att beteckna åtgärden såsom en af tidsförhållandena påkallad.
Majit., heter det uti den Kongl. Propositionen, ”har vid sådant förhållande ansett rigtigast.”
Ansett rigtigast, så heter det verkligen.
Men det är ett farligt ord detta ”rigtigast”, då det uttalas om Rikets grundlagar af den ena Statsmagten allena.
Det betyder att man står vid gränsen; det betyder ock, att jemväl den andra Statsmagten skulle kunna hafva rätt att säga om grundlagarne: Rikets Ständer hafva, ”ansett rigtigast”.
Ställa sig de båda Statsmagterna på den ståndpunkten, att de hvar för sig, oberoende af den andra, förklara rigtigast sina åtgärder, hvilkas rättmätighet endast efter grundlagens ordalydelse får bedömas; då har man kommit till gränsen af hvad Regeringsformens 83 § vill förebygga, nemligen en Förklaring af grundlagarne, som vore gifven allenast af den ena Statsmagten.
I fråga om de för hela vårt statsskick så vigtiga och dyrbara fundamental-lagarne gäller emellertid icke någon komporativus eller superlativus, utan allenast en omutlig oafvislig positivus.
Aldra minst hade man väntat, att en Regering, som vill vara mån om framtiden, skulle tala till Rikets Ständer om ett rigtigare eller rigtigast i fråga om grundlagarne.
För Regeringen, såsom högsta vårdarinnan af Statens nutid och framtid, finnes icke något annat val, då det gäller grundlagarnes uppfattning, än detta stenhårda antingen rigtigt eller icke-rigtigt.
Inom gränserna af detta antingen — eller kunna visserligen många anledningar till särande af grundlagens anda vid bevarandet af dess bokstaf förefinnas; men tillfället att begagna dessa anledningar bör, enligt mitt förmenande, icke af en Regering tillgripas.
Den står dä icke längre hög och majestätisk såsom vårdarinna af samhällets dyrbaraste interessen, lagarnes helgd, gentemot de väldiga magter, som från samhällets djup städse äro färdiga att taga fasta på hvarje rubbning i grundvalarne.
Huru vigtigt och oafvisligt det nu till grundlagsenlig behandling hvilande representationsförslaget än må vara, ännu vigtigare, ännu oafvisligare är den fulla friheten att döma deröfver, oberoende af de utsigter till eller farhågor för en urtima riksdag, som af den Kongl. Propositionen om en ett-årig extra, statsreglering kunna Motioner « Preste-Ståndet 1865.
N:o 19. 33 kunna väckas.
Rikets Ständer, så säger Riksdags-ordningens 2:dra § ”skola i kraft af rikets antagna Regeringsform livart tredje år sammankomma.” Rikets Ständer hafva således rätt att fordra, så länge nuvarande Riksdags-ordning är gäilande, att icke med tätare sammanträden besväras; de hafva ock rättmätiga skäl för den fordran, att rikets stat af Regeringen så uppgöres. att den må sätta Konungen i tillfälle att afvakta den lagliga tiden för Ständernas nästa sammanträde.
Andan af rikets grundlagar, om icke deras bokstaf, gifver sådant tydligen tillkänna.
Säges det nemligen i grundlagarne allenast: ”Konungen vare dock obetaget att Riksens Ständer derförinnan till urtima riksdag kalla”: sä kan detta uttryck ”obetaget” icke betyda något annat än en rätt, att vid oförutsedda händelser kalla Ständerna till urtima riksdag eller att vid förhållanden, som icke äro af Regeringen sjelf framkallade, sammankalla sådan riksdag.
Konungens juridiska rätt, att på grund af detta stadgande vid hvarje riksdag så förfoga, att en urtima riksdag blir af nöden, hestrides härmed ingalunda.