Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär emellertid ofvannämnda Reglementes §, i fråga om sättet för upprättande af omslutet utaf 1844 års räkenskap, endast hänvisar till räntevin - Banko- Ttskottets Berättelse, N:o 14. sterne å Diskont-rörelsen, utan serskildt tillägg af reservfonderne; hafva Fullmäktige ansett det af ordalydelsen följa, att berörde fonder icke borde uti liqviden med Riksgälds-kontoret ingå, och följaktligen desamma för Banken reserverat.
Ehuru, efter hvad i det föregående blifvit yttradt, med de i §:n förekommande orden:
"räntevinsterne å Diskontrörelsen” måste förstås icke allenast 1844 års diskontvinst, utan äfven den under namn af reservfond upplagda äldre vinst, samt det belopp af samtliga dessa vinstmedel, hvilket icke erfordrades tor uppbringande af kapital-öfverskottet eller grundfonden till 10,000,000 r:dr banko, sålunda bordt, på sätt Revisorerne anmärkt, till Riksgälds-kontoret aflemnas, hvarom Utskottet uti dess under N:o 5 till Rikets Ständer aflåtna memorial, jemväl gjort framställning, så anser Utskottet dock, i betraktande deraf, att §:s uppställning kunnat gifva anledning till missförstånd, sig böra hemställa, att ifrågavarande anmärkning icke må till vidare afseende föranleda.
Inre delad-för hållande. §• 23 (1847 års Rev.-Ber. § 66.
Ber. p. 72.)
Efter öfvervägande af hvad Fullmäktige anfört , i anledning af den uti 1847 års revisionsberättelse framställda anmärkning, att Fullmäktige å räkningen: ”Bötesmedel till disposition åt de Fattige’', år från år till samma personer utanordnat till beloppet bestämda gratifikationer, hvilka derigenom syntes hafva iklädts egenskapen af pensioner, har Utskottet ansett berörde anmärkning, såsom nöjaktigt förklarad, böra förfalla.
Angående Tumba Pappers-Bruk. §. 24.
Då Industri-inrättningar, som bedrifvas för det allmännas räkning, sällan pläga lemna någon betydligare behållning, och öfver enahanda förhållande med Tumba bruk klagan ofta tillförene försports, är det med desto större tillfredsställelse - Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14. 25 slällelse Utskottet fäster Rikets Ständers närmare uppmärksamhet på det fördelaktiga resultatet af brukets rörelse under åren 1814—1846, för hvilka år räkenskaperna blifvit af Rikets Ständers åren 1845 och 1847 församlade Revisorer granskade, med vitsord, att vara med omsorg förde och till ziffran riktige.
Revisions-Berättelserna utvisa nemligen, att vinsten på det hela uppgått:
År 1844 till R:dr 20,300: 5. 11. „ 1845 „ 50,219:39. — ,,1846 .• „ 65,539:22. — tillsammans B:ko R:dr 136,059:18.11. samt att sedan Bankens vid 1843 års slut, enligt Fullmäktiges Berättelse till sednaste Banko-Utskott, befintliga hela förlagsfordran R:dr 53,828:47.10. blifvit godtgjord och bruket derutöfver, enligt sednaste Revisisions-Berättelse, till Banken lefverera! . . , „ 55,265: 36. 9. 109,094:36.
7. brukets rudimaterier, förråder och lösa inventarier, som, jemte utestående fordringar vid 1846 års utgång, uppgingo till R'dr 114,070:21.
9. men vid 1843 års slut utgjorde.
. „ 87,105:39.
5. blifvit ökade med 26,964: 30. 4. § 25.
I anledning af de anmärkningar, som utaf näslförutgående Banko-Utskott blifvit framställde mot Tumba bruks styrelse och förvaltning, samt hvad i detta hänseende uti Rikets Ständers åren 1845 och 1847 församlade Revisororers Berättelse förekommit, får Utskottet, efter noggrann pröfning af de utaf Fullmäktige från sednaste
Riksdag vidtagne åtgärder i denna del af deras befattning, meddela följande yttrande: Genom Protokolls-utdrag af den 15 Mars 1845 har Rikets då församlade Ständers Banko Utskott, dels, i anledning af byggmästaren L. G. Slå/iles anställande såsom mekanikus eller verkmästare vid bruket med högre aflöning, än den för pappersmästaren anslagne samt åliggande bland annat, att öfver - Bih. till B.
Brot. 1847 och 1848. 6 Sami. 1 Åfd. 5 Höft. 4 26 Banko- Ilskottets Berättelse, N:o 14. taga en betydlig del af pappersmästaregöromålen, sig utlåtit, att derest den förut anställde pappersmästaren verkligen skulle hafva befunnits för sin befattning mindre användbar, Fullmäktige bort, utan brukets betungande med ökade utgifter, begagna den dem medgifne rättighet, att honom från sin befattning skilja, dels ock anmodat Fullmäktige, att låta uppgöra förslag till en fullständigare bokföring vid Tumba bruk, hvartill bland annat hörde ej mindre ordentlig och så beskaffad material-räkning öfver in- och utgående effekter, som för Kronans verk i allmänhet begagnades, än äfven en specialräkning för öfverarbete, med uppgift om personer, timmar, ändamål och betalning för sådant arbete, i öfverensstämmelse hvarmed Fullmäktige jemväl genom 249 § af Banko-Reglementet blifvit ålagde, att, så fort ske kunde, låta utarbeta förslag till föreskrifter för framtida hushållningen vid Tumba bruk i allmänhet, samt införa sådan ordning för bokföringen vid bruket, som vore vanlig vid enskilde personers bruk, och hvarigenom verklig kontroll å bruksförvaltningen på stället kunde göras möjlig; i hvilket sislberörde afseende Fullmäktige derjemte fått sig uppdraget, att, efter med förvaltaren träffad öfverenskommelse om indragning af nuvarande bruksskrifvare-befättningen, tillsätta och uppgöra instruktion för en tjensteman, hvilkens hufvudsakliga åliggande skulle blifva att öfver penninge- och material-förvaltningen vid bruket hålla en kontrollerande tillsyn.
Af 1845 års revisions-berättelse (§ 74) inhemtas, att Fullmäktige, uppå anmodan af Revisorerne alt inkomma med yttrande, huruvida både mekanikus Ståhle och pappersmästaren J.
B. illander voro för Tumba bruks tjenst behöfliga, till svar derå meddelat, att då tillverkningen af papper särskilde sig i 2:ne bestämda hufvudafdelningar, hvaraf den ena börjades med den osorterade lumpens emottagande och slutades då papperet efter limning och torkning öfverlemnades till färdiggöring på pack-kammaren, samt således omfattade de mångfaldiga manipulationerna af lumpens (samt vid Tumba äfven hampas och blånors) sortering, skäring, målning till halftyg, bykning,kemisk blekning, finvalsning och beredning till materie, färgämnenas tillredning, pappersmateriens formning, det formade papperets omläggning, pressning, upphängning, limning och torkning; och den andra afdelningen omfattade det så kallade pack-kammare-arbetet, hvarunder hvarje ark öfverses, utskottet afskiljes, det goda papperet färdiggöres, hvarefter det falsas och skäres samt slutligen uppbindes i ris och packor, tillsynen öfver alla dessa samtidigt och dagligen fortgående detaljer, såväl i Irsta som 2:dra hufvudafdelningen af papperstilltillverkningen, i fordna tider, då denna tillverkning utfördes mera mekaniskt än vetenskapligt och då densamma egentligen omfattade endast sedelpappers Banko- Utskottets B o rätt else, N:o 14. n förfärdigande af nära nog en enda beskaffenhet, möjligtvis kunde utöfvas af en och samma person, särdeles som denne dervid hade att påräkna biträde af serskildt antagne och aflönade mästarelärling, valsmästare och lumpsorterare; men att dä pappers-tillverkningen vid Tumba numera blifvit så betydligen förökad, ej blott lill beloppet, utan äfven till mängden af de olika slag, som der föilaidigas, en enda uppsyningsman omöjligen kunde medhinna att med noggranhet tillse alla detaljerna af denna tillverkning, med anledning hvaraf Fullmäktige på det säll fördelat tillsynen öfver de 2:ne ofvannämnde hufvudafdelningarna, att de uppdragit tillsynen öfver den lista, med hvilken jemväl vore förenad uppsigten öfver de gående vattenverken,’ ät mekanikus Ståhle, samt öfverlenmat tillsynen öfver den 2:dra åt pappersmästaren Ullander, af hvilka h ardera, denna fördelning oaktadt, med undantag allenast af de 2:ne mattimmar om dagen, som bestås arbetarne, egde jemn sysselsättning från klockan 4 om morgonen till kloskan 8 på aftonen, hvilket allt närmare kunde inses deraf, alt, oberäknad! de flera olika slags papper, sorn samtidigt förfärdigades, endast tillverkningen af skrifpapper till karta-sigillata utgjorde omkring 24,000 hela ark dagligen; tilläggande Fullmäktige slutligen att nödv ändigheten af 2:ne tjenstemän för tillsynen öfver papperstillverkningen vore destomera bestämd,
som det vore omöjligt för en person, att på °en gifven tid verkställa samma arbete, som erfordrar 2:ne, samt äfven, om denna tillverkning vid Tumba framdeles blefve så ringa, att tillsynen kunde utöfvas al en pappersmästare allena, den dock fortfarande borde blifva fördelad emellan 2:ne af hvarandra oberoende personer, för att derigenom kunna kontrollera, att intet underslef sker vid tillverkningen af så väl Bankens sedlar som karta-papperet.
1 a de al 1 ullmäktige sålunda anförda skäl och i betraktande jemväl der-, af, att, utom pappersmästaren, tillförene vid Tumba bruk alltid funnits en mästarelärhng, hvilken, vid inträffande förfall för den förre, kunnat öfvertaga dennes göromål, och att dessutom, ända intill tiden kort före Stå/des antagning vid Tumba, äfven varit anställd en valsmästare, genom hvilka båda befattningars indragning en tillgång vunnits, som fullt motsvarade den Ståhle tillagde aflöning, hafva Revisorerne icke allenast utan anmärkning lemnat
Ståhles fort-, farande bibehållande, utan äfven uttalat den åsigt, att 2:ne personer fortfarande vore behöfliga i och för bestridandet af pappersmästare-göromålen vid Tumba.
Sedermera hafva Fullmäktige, uti deras till Utskottet afgifna Berättelse (p. 77), tillkännagifvit, att, efter det Ståhle förmält sig ämna från bruket afflytta, 28 Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14.
Fullmäktige, som funnit oundgängligen nödigt att vidtaga åtgärd för återbesättande af den derigenom ledigblifna pappersmästare-befattningen, nödsakats tillförsäkra efterträdaren enahanda löneförmåner, som han tillförene vid annat pappersbruk innehaft, hvilka med 100 r:dr banko öf\ erstiga det för Std/de bestämda belopp Efter öfvervägande häraf, har Utskottet, på de derför anförda skäl, funnit sig böra instämma uti Revisorernes ofvan yttrade åsigt, och hemställer således, att de af Fullmäktige härutinnan vidtagne åtgärder måtte af Rikets Ständer godkännas.
Beträffande dernäst den ifrågaställda förändringen med bokföringen vid Tumba så visar sig af 1845 års Revisions-berättelse (§ 75), att dag-journaler för arbete, ej mindre med papperets beredande, än å packkammaren, blifvit upprättade och till begagnande päbjudne, hvarjemte 1847 års Revisorer (Ber. § 83) Vitsordat, att material-räkningar öfver vid bruket in- och utgående effekter, uti de af dem granskade bufvudböcker, funnits intagne, äfvensom att räkningar för öfverarbete, upprättade på sätt sednaste Banko-Utskott antydt, varit hufvudboks-verifikationerna bilagde, hvilka räkningar Revisorerne ansett vara nöjaktiga och icke kunna vid en inrättning, der betydlig bruksrörelse jemte jordbruk bedrifves, ulan alltför stor möda, vidare förfullständigas.
Då det härförutan åligger förvaltaren, att månadtligen afgifva verificerade kassaförslag, hvilka, efter undergången granskning, i Fullmäktiges expedition förvaras, finner Utskottet något annat härvid nu icke vara att åtgöra, än alt afbida det förslag till föreskrifter för framtida hushållningen vid bruket, som Fullmäktige (Ber. p. 85), sedan de af dem, tid efter annan, i ämnet meddelade föreskrifter blifvit ordnade, tillkännagifvit sig ämna att, jemlikt 249 § Banko-reglementet, låta upprätta.
1 afseende slutligen å det Fullmäktige gifna uppdrag att, efter med förvaltaren träffad öfverenskommelse om indragning af nuvarande bruksskrifvarebefattningen, i hans ställe tillsätta en tjensteman för kontröll öfver penningeoch material-förvaltningen vid bruket; sa och utom det att 6:te punkten uti det emellan Fullmäktige i Rikets Sländers Bank och professorn Bagge den 4 Mars 4 838 upprättade kontrakt, innehållande det:
"Bagge eger att, såsom bruksförvaltare, till sitt biträde antaga en bruksskrivare, som på Tumba bruksslat eger att åtnjuta den lön och öfriga förmåner, som äro närvarande bruksskrivare beviljade”, samt således uppställd i fullkomlig öfverensstämmelse med 254 § 3 mom. utaf 4 835 års då gällande Banko-reglemente, obestridligen gifver vid handen, ej mindre alf förvaltaren blifvit tillförsäkrad all få till sitt Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14.
29 biträde begagna en bruksskrivare, än att nuvarande bruksskrifvaren, så länge lian ordentligen fullgör sina åligganden, icke kan af Fullmäktige från sin befattning skiljas, hafva Fullmäktige (Ber. p. 85) förklarat, att, i anseende till brukets ökade verksamhet, bruksskrifvaren numera blifvit alldeles oumbärlig; vid hvilket förhållande Utskottet anser Revisorernes anmälan, det någon öfverenskommelse icke blifvit träffad örn indragning af bruksskrifvare-tjensten, ej kunna till någon åtgärd föranleda. § 20. (1847 års Rev.-Ber. § 80.
Ber. p. 76.) Revisorerne hafva anmält, att Fullmäktige för biträde vid de bruksförvaltaren åliggande kontorsgöromål den 28 Januari och 19 Augusti 1847 anvisat ett arfvode af 500 r:dr banko, efter år räknadt, att af brukets medel utgå till den person, förvaltaren till nämnde uppdrag utsåge att begagnas under den tid af inalles 12 månader, förvaltaren, enligt företedde läkarebetyg, af sjukdom vore hindrad att utöfva alla honom tillhöriga kontorsgöromål; och enär tjenstledighet ej kunde förvaltaren förvägras, samt det, enligt fullmäktiges förklarande, visat sig, att kostnaden för besörjande af de förvaltaren tillhörige göromål under honom förut beviljad tjenstledighet uppgått till ett belopp, vida öfverstigande det begärda arfvode!, tillstyrker Utskottet att Fullmäktiges berörde åtgärd måtte gillas. §. 27. (1847 års Rev.-Ber. § 81. Banko-Fullm.
Ber. p. 78.)
Den under den 14 Jan.
1847 med bruksförvaltaren träffade öfverenskommelse, hvarigenom han åtagit sig, att under nämnde år, emot en summa af 200 r:dr banko, bestrida kosthållningen så väl för inspekterande fullmäktigen vid hans besök å bruket samt fullmäktige, jemte deras kanslibiträde, vid den årliga besiglningen och inventeringen, som äfven för de personer, hvilka i brukets ärenden under kortare tid uppehålla sig å stället, hafva Fullmäktige ansett vara för bruket fördelaktig, då kosthållningen tillförene årligen, efter medeltal räknadt, uppgått till ett den betingade summan öfverstigande belopp; och har Utskottet så mycket mindre funnit något att härvid erinra, sorn det under föregående förvaltares tid icke varit ovanligt, alt, utom ersättning för mathållning efter derför uppgjord taxa, förvaltaren, för detta utöfver kontrakt 30 Banko-l:tskutte(s Berättelse, N:o 14. honom gifne åliggande, fått sig tillerkändt ett arfvode af till och med 133 r.dr 4 6 sk. banko för året. § 28. (1845 års Rev-Ber. § 72. 1847 års Rev.-Ber. § 82.
Banko Fulhn.
Ber. p. 79.)
Rikets Ständers år 1847 församlade Revisorer hafva, under förmälan, att detaljerade förslag till arbetsplan samt utgifts-och inkomst-beräkning icke blifvit under åren 1845 och 1846 uppgjorde, förklarat sig gilla de af Fullmäktige, såsom anledning dertill anförde skäl, att då brukets slörsta verksamhet tagits i anspråk för tillverkning af papper (ill karta-sigillata, hallstämplar, kortkonvoluter och privatbankssedlar, saint beställningarne derå ingå först under löpande året, kan året förut lika litet upprättas någon arbetsplan, användbar för det dermed afsedda ändamål, som det vid sådant förhållande är möjligt, att uppgöra utgifts- och inkomst-beräkning.
Jemte tillkännagifvande det Utskottet ansett den af Fullmäktige härutinnan lemnade förklaring nöjaktig, förbehåller sig
Utskottet att, då enahanda förhållanden synas komma alt fortfarande ega rum, få i sammanhang med förändradt förslag till reglementariska föreskrifter för brukets styrelse och förvaltning, sig utlåta öfver Fullmäktiges hemställan, huruvida icke stadgandet om så beskaffade förslags upprättande kunde från Banko-Reglementet uteslutas. § 29. (1845 års Rev. Ber. § 73.) Uti 1845 års Revisions-Berättelse är vordet anmärkt, att ehuru så väl 4 841 som 4 845 årens Bankoreglementen stadga, att alla större upphandlingar för brukets behof skola i allmänna tidningarna kungöras samt anbud derå inbegäras och af Fullmäktige pröfvas, alia under år 1844 för bruket erforderliga materialier af hampa, lin och lump blifvit till ett sammanräknadl belopp af omkring 19,400 rdr, ulan förutgången kungörelse i tidningarna eller anbuds infordrande, under hand uppköpte, hvilket förhållande fortfarit äfven efter slutet af sednaste Riksmöte, oaktadt den af Banko-Utskottet uti utlåtandet N:o 27 framställde anmärkning emot vidtagne åtgärder af enahanda beskaffenhet vunnit Rikets Ständers godkännande; hvarjemte Revisorerne anmält, att lin blifvit vid 2:ne tillfällen till bruket levereradt af bruksskrifvaren.
Banko-l laka!tets Berättelse, N:o 14. 31 I afseende härå hafva Fullmäktige, uti Revisions-berättelsen bifogad förklaring, anfört, att enär lump, hampa och lin alltid kanna med större fördel uppköpas under hand, än genom anbuds-aukiion, emedan hvad lump anginge, sådan i sistnämnde fall endast komme att utbjudas af de personer, hvilka tillhandlat sig densamma af så kallade lumpsamlare, som både tillförene och för det då närvarande lill så väl Tumba som andra afnämare försälja varan för lägsta pris, saint beträffande lin och hampa, det förra på bästa vilkor uppköpes på marknader och det sednare genom införskrifning från utrikes ort; så vore det med brukets fördel närmast förenligt, att under hand låta anskaffa dylika materialier, vid hvilket förhållande
Fullmäktige jemväl förmält sig vara sinnade, att hos Utskottet hemställa om en så beskaffad förändring af 245 § i nu gällande Banko-reglemente, hvarigenom de blefvo berättigade att, vid upphandlingar för Tumba bruks räkning, kunna föreskrifva iakttagandet af det sätt, som för bruket är fördelaktigast både hvad priset och varans godhet beträffar.
Med anledning häraf och då upplyst blifvit, ej mindre att Fullmäktige, genom kungörelse, som införts uti allmänna tidningarna, infordrat anbud för leverering till Tumba bruk af sådana derstädes tid efter annnan behöfliga materialier och varor, hvilka varit af egenskap att desamma kunnat vid en anbuds-auktion erhållas till lägre eller lika pris, som vid direkta köp, än äfven att bruksskrifvaren, som understundom haft sig uppdraget att, för brukets räkning, till möjligen lägsta pris, uppköpa lin å de marknader, h\arest denna vara i större partier hålles till salu, i följd deraf kommit att i räkenskaperna synas såsom leverantör af lin, ehuru han i sjelfva verket vid dylika fall endast uträttat brukets ärenden, anser Utskottet ofvanberörde anmärkning numera icke till åtgärd, föranleda. §. 30. (1847 års Rev.-Ber. § 79. Banko-Fullm.
Ber. p. 83.) Uppå derom af Stockholms Stads
Drätsel-kommission gjord framställning, hafva Fullmäktige den 3 September 1846 beslutat, alt under en tid af tvenne år, räknadt från den 1 April 1847, till bemälde kommission emot en årlig hyressumma af 500 r:dr banko, upplåta det Tumba bruk tillhöriga, här i staden belägna, magasinshus, för att till slagteri begagnas, 32 Banko-Lfa kottets Berättelse, N:o t4.
Utskottet, som, på de derför uti Fullmäktiges berättelse anförda skäl, icke funnit något att emot denna åtgärd erinra, bar till serskild pröfning förehaft den af bemälde kommission gjorda anhållan, att omförmälde egendom må antingen genom försäljning eller emot årlig hyra på längre tid till Stockholms stad upplåtas, samt meddelat Fullmäktige det fattade beslutet. §• 31. (1845 års Rev-Ber. § 67. 1847 år Rev.-Ber. §§ 75 och 76.
Banko Fullm.
Ber. p. 86.)
Sedan Fullmäktige, med anledning af stadgandet i 250 § af Banko-Reglementet, låtit i allmänna tidningarna införa samt i de Tumba angränsande kyrkor uppläsa kungörelser om anbuds emottagande i och för utarrendering af Tumba bruks jordbruk, men endast fått emottaga 3:ne anbud, hvaraf det högsta befanns lyda å 80 r:dr banko, för år räknadt , samt bruksarbetarne, uppå tillfrågan, förmält sig icke vara benägna att, under något vilkor, jordbruket vid Tumba emottaga, hafva Fullmäktige, som ansett något vidare kungörande vara utan ändamål, helst jordbruket under de sednare åren lenmat vinst, samt anledning icke förefinnes, att ett motsatt förhållande skall inträda, hemställt, att ifrågavarande föreskrift måtte från Banko-Reglementet uteslutas.
Utskottet kommer framdeles att öfver denna hemställan sig yttra; och inskränker sig således nu till den hemställan, att de af Fullmäktige i ofvanberörde hänseende vidtagna åtgärder måtte godkännas. §. 32. (Banko-Fullm.
Ber. p. 87.) Banko-Fullmäktige hafva anmält, att de, uppå derom gjord, af Läkarebetvg åtföljd, ansökning samt med stöd af den vid 1840 års riksdag för Tumba bruk fastställda atlöningsstat, som bland annat föreskrifver, att beloppet af den lill brukets första formbinderska anslagna lön 100 rdr banko finge till henne utgå, äfven sedan bristande synförmåga möjligen satt henne ur stånd alt längre med formarbetet fortfara, den 14 Maj 1845 entledigat bemälda formbinderska, med rättighet för henne, alt i sin återstående lifstid, såsom pension, bibehålla lönen 100 r.dr banko, samt att någon tillsättning icke skett af Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14.
33 af samma befattning, hvilken ansetts kunna undvaras, då formbindningen numera till större delen besörjes efter beting vid bruket af arbetare, hvilka icke åtnjuta serskild lön; hvadan nämnde belopp kunnat för bruket besparas.
Som Styrelsen och förvaltningen af Rikets Ständers Bank under tiden, från den 30 Juni 1844 till och med den 15 November nästlidet år 1847, i ■Sllmänhet blifvit på ett tillfredsställande sätt besörjd, samt någon sådan anmärkning icke förekommit, som, enligt Utskottets åsigt, bör till åtal föranleda; får Utskottet hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka, att Banko-Fullmäktige måtte för de af dem under omförmälde tidrymd vidtagna åtgärder tillerkännas décharge.
Reservation er:
Vid 14 §, af Herr Mannerskantz, C. A: ''Emot Utskottets beslut i 14 punkten får jag mig reservera.
Efter min åsigt hade det ej bordt tillhöra Fullmäktige hvarken i Banken eller Riksgälds-Kontoret, utan endast Rikets Ständer att afgöra, huruvida det vid preskriptionstidens slut icke inlösta beloppet af Riksgäldskontorets utelöpande sedlar skulle såsom Bankens eller Riksgälds-kontorets behållning anses; och jag har derjemte yrkat, att denna fråga, till förekommande af möjligen olika förslag i samma ämne från serskilda Rikets Ständers Utskott, hade bordt blifva af Stats- och Banko-Utskotten gemensamt behandlad”.
Vid 20 och 21 §§, af Herr Doktor Sandberg-.
"Efter min öfvertygelse är ett minutiös reglemenlerande för ett penningeförvaltande verk till mera hinder än gagn.
Iiufvudsaken måste vara ett grundadt förtroende till redliga förvaltares nit, klok - Bih. till B.
Prof. 1847 och 1848. 6 Sami. 1 Afd. 5 Haft. 5 Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14. het och omtanka.
Och ehuru Ständerna sammanskrifva en vidlyftig bok till rättesnöre för sina deputerade i Banken, synas de dock hafva godkänt denna åsigt, då de uti sin framför Reglementet införda skrifvelse förklara: ”Vi ”äro förvissade att de deruti gifna föreskrifter skola af Herrar Fullmäktige tillkämpas enligt andan och syftningen deraf, med iakttagande för öfrigt af allt, ”som kan leda till Banko-verkets säkerhet och förkofran, samt myntvärdets "orubbliga bibehållande”.
Enligt denna grundsats har Banko-Utskottet gillat penningeförskotter till åtskilliga länsstyrelser för att inköpa silfver: — förlängning för åtskilliga
Diskontlån utan föreskrifven afbetalning m. m., som Reglementet icke uttryckligen medgifver.
På samma grund synes mig man kunnat* underlåta anmärkning emot låneförsträckningen af 300,000 r.dr på några månader till Riksgälds-kontoret, ty full säkerhet för återbetalning förefanns uti de till Riksgälds-kontoret ingående skatterna, och ingen den minsta anledning var förhanden, att Banken för sin säkerhet skulle behöfva realisera den erhållna obligationen inom G månader. ■— Och af ungefär enahanda skäl tyckes icke heller tillräcklig anledning vara till anmärkning i afseende på utlemnandet af 100,000 r:dr till Smålands och Hallands Hypotheks-förening emot serskild solidarisk ansvars-förbindelse af dess Direktion på några månader, till dess de tryckta obligationerna blefvo färdiga.
Såvida Hypotheks-bolaget medgifvit åt sin
Direktion att utfärda en dylik förbindelse, hvilket väl torde hafva egt rum, ehuru det ej omförmäles, synes förbindelsen i det hela hafva medfört samma säkerhet som Föreningens obligationer, hvilka så fort ske kunde, eller sednast inom årets slut, skulle aflemnas, hvilket ock lärer skett den 6 Decembersamma år.