Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får dessutom fästa uppmärksamheten på huru det medgifvande, som allmänt anses ligga i mom. 6, upphäfver föreskriften i mom. 3 och att den tid, som för ett låns återbetalning skulle åtgå enligt mom. 5, genom detta medgifvande utsträckes från 30 månader till 35 månader eller nära tre år; en oegentlighet som, i och för sig anmärkningsvärd, är lika så skadlig för det allmänna begreppet om vigten af en ingången förbindelse, som för den mängd andra, kanske ordentligare, lika berätti gade lånesökande, som långa tider få afvakta att penningar inflyta innan deras ansökningar kunna beviljas, en naturlig följd af att de försumlige låntagarne begagna sig af 5 månaders längre lånetid än reglementet egentligen medgifver.
Sägas kän visserligen att ifrågavarande mom. icke positift medgifver en månads uppskof med liqviden af en förfallen skuld, utan endast innehåller huru Styrelsen vid ett förutsatt fall bör tillvägagå.
Men då denna förutsättning om en månads uteblifven betalning blifvit ställd främst och blott i slutmeningen talas om Styrelsens rättighet att genast efter förfallodagen göra Bankens rätt genom lagsök - 30 Banko-Utskottets Memorial N:o 10. ning gällande, har detta, som hvar och en vet, blifvit så tydt, att en månads uppskof anses medgifven, som ock derföre allmänt begagnas.
Ehuru jag helst skulle se att all föreskrift i nu ifrågavarande särskilda fall uteslöts och att § 68 i Bankoreglemente!, som ålägger Fullmägtige att »vidtaga de åtgärder hvilka till befrämjande af Verkets rätt, säkerhet och förmån finnes vara af nöden», äfven för detta fall ansågs tillräcklig; får jag dock, om en särskild föreskrift bär måste finnas, på grund af här förut anförda skäl, föreslå följande lydelse:
Uteblifver å förfallodagen betalning eller omsättning af lån, läte Styrelsen, om så nödigt prölvas, utan uppehåll beloppet lagligen utsöka; —längre än fjorton dagar efter forfallodagen må dermed icke fördröjas.
Deri finnes ingen bestämd termin förutsatt för liqvidens uleblifvande, och gifver således ej anledning till den hittills brukliga tydningen.»
Vid 19:de •punkten: af Kontraktsprosten Palmlund: »Emot Utskottets förslag i fråga om Banko vinsten, får jag härmedelst afgifva min reservation.
För att, under nuvarande förhållanden, icke blott i allmänhet tillgodose Statsverket, hvars behof alltjemt vexa med de stegrade anslagsanspråkcn, utan äfven, genom förstärkning af Riksbankens tillgångar, särskildt bereda ett vä! behöfligt understöd åt våra näringar och industriela företag, anser jag lämpligast föreslå en fördelning af den upplupna bankovinsten, på det sätt alt för hvartdera af åren 1866 och 1867 l:o) 1,000,000 R:dr reserveras i Riksbanken för inköp af Allmänna Hypotheksbankens eiler ock Jernvägs-obligationer; 2:o) 700,000 R:dr aflemnas till Riksgälds kontoret, för att användas till Statsverkets behof.»
I denna reservation hafva sig förenat Herr Kyrkoherden Otterström, samt Riksdagsfullmägtige
Per östman från Wester-Norrlands läo, Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs län och C. C. Nettelbladt från Stockholms län. af Riksdagsfullmägtigen Anders Gudmundsson från Hallands län: »Mot
Ut skottets beslut att hos Rikets Ständer föreslå att Bankens under åren 1863 och 1864 upplupna vinst ett sammanlagdt belopp af 3,400,000 R:dr skulle öfverlem nas till Riksgälds-kontoret, lör ati användas till bestridande ef Statsverkets olikartade behof, får jag anmäla min ödmjuka reservation.
Frågan om bankoviustens rätta användande har vid hvarje riksdag utgjort föremål för olika meningar.
Att använda den till nu föreslagna ändamål har jag lika litet förr, som nu kunnat biträda.
Jag har alltid ansett att ett klokt förvaltande af Riksbanken ej kan i så väsendtlig man skilja sig ifrån hvarje enskild mans rationel förfaringssätt.
Om det enskilde hushållar och kan åstadkomma besparingar, så gör han det, för att än vidare kunna utveckla sin affärsverksamhet och i nya förvärfslöretag söka en förökad vinst och en mera betryggad ställning.
Icke så med Riksbanken.
— Dess hushållare mellan hvarje riksdagsperiod. —•
Den samlar Banko-Ulskottels Memorial N:o 10. 3t en vinst, som i sednare tider bortskänkes, för att ånyo börja samma Penelopsarbete.
Att kunna finna ett sätt, som på samma gång det konsoliderar Bunken, äfven kunde underlätta den allmänna rörelsen, vore en dubbel vinst.
Jag tror att detta bäst kunde uppnås, om
Banken finge behålla hela eller åtminstone största delen af sin vinst, som då skulle ingå till reservfonden, för att sedan, i mån af behof, kunna användas antingen i utlåriingsväg eller företrädesvis till inköp af Hypoteksbanken» af Regering och Ständer garanterade, med fem procent ränta löpande obligationer.
Derigenom skulle en lättnad beredas för det tryckta jordbruket.
Sjelf jordbrukare och som sådan bäst kännande dess behof, bör det ej förvåna någon att denna landets modernäring ligger mig varmt om hjertat, isynnerhet, som af densamma utgår grundvalen så väl för Statens förvaltnings—institutioner, som produktiva näringsgrenar.
Jag vet mycket väl, att den moderna finans- och bankläran ej vill understödja denna landets vigtigaste näringsgren, hvadan ock bankväsendet tagit den nymodiga rigtningen, att endast vilja vara en förläggare för köpmanskap, fylla sin portfölj med s. k. korta papper; men för en Bank måtte det väl vara mycket fördelaktigare att tillegna sig säkra framför korta hypotheker.
Uti en tid då jordbruket oroas genom sednare årens tullagstiftning, som synes hafva skakat det i dess innersta rot, kan fosterlandsvännen ej med likgiltigt öga se dess bekymmer, som trycker dess idkare.
Huru den förläggare:
Statsmagterna för ett par riksdagar sedan lemnade en grundfond för bemälda bank åtta millioner i statsobligationer och huru den varit i tillfälle att kunna uppfylla sin bestämmelse, känner hela landet.
Hypotheksföreriingarne hafva öfverflöd af fullgoda säkerhetshandlingar, men Hypotheksbanken kan under närvarande förhållande ej skaffa några penningar.
Och under en till obestämd framtid suckar jordbrukaren och räcker ut åt alla håll sina om hjelp bedjande händer.
Regeringen kan ej skänka annan tröst än en jordbruket tillintetsägande tulltaxa.
Representationen rycker på axlarne.
Det är endast privatbanks-intresset som är nöjdt, då Riksbanken göres oförmögen att, såsom den bör, kunna uppträda såsom förlagsman för landets väsendtliga och naturliga hufvudindustri.
När England, denna den moderna tidens mönsterstat, förändrade sin tullagstiftning, anslog det 60 millioner
R:dr till landtbruket för att underlätta öfvergången och ej i ett penndrag ruinera en stor del af landets idoge innebyggare.
Hos oss har man föga annat hopp än ett naket »skyll dig sjelf» — men något måste göras, om icke alltför många jordegare skola gå sin undergång tillmötes, samt på det vår arbetsföra befolkning ej måtte lemna en otacksam fosterjord och i främmande Iand söka sin utkomst, lemna åt oss våra sköflade skogar och ouppodlade fält.
Hos Rikets Ständer vågar jag derföre vördsamt föreslå: 32 Banko-Utskottets Memorial N:o 10. att Bankens under åren 1863 och 1864 upplupna vinst, stor R:dr 3,400,000 R:mt, mätte öFverföras till reservfonden för att, i mån of behof, användas till uppköp af Hypolheksbankens af begge Statsmngterna garanterade fem procent obliga - tioner, eller att för sagda ändamål åtminstone ett belopp af minst 2,000,000 R:dr måtte af denna bankovinst disponeras; samt att då återstoden, 1,400,000 R:dr, må öfverlemnas till Riksgälds-kontoret på lämpliga tider, att användas för uppköp af dess obligationer emot enahanda fem procent ränta.» af Riksdagsfullmägtige Nils Olsson från Malmöhus län, J. O. Almqvist från Norrbottens län, Ola Lasson från Christianstads län, K J Johansson från Ostergötlands län och Anders Andersson från Orebro län.
Herr Biskop Björck har tillkännagifva att han icke varit närvarande vid behandlingen af det i 14:de punkten gjorda förslag om beviljande af kreditiv åt bolag, och Herr Professor Agardh har anmält, att han varit förhindrad att i slutliga handläggningen af förevarande betänkande deltaga.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1866. Banko-Utskottets Memorial N:o 11. 1 N:o 11.
Ank. till Exp.-Utsk. dea 3 Febr. 1866, kl. 12 midd.
Memorial, med förslag till ändringar i femte Artikeln af Banko-reglementet, om Bankens Styrelse och några särskilda ål densamma gifna uppdrag.
Rörande de i nämnda artikel af nu gällande
Banko-reglemente intagna stadganden hafva inga motioner från Riks-Stånden vid innevarande riksdag blifvit lill BankoUtskottet remitterade; men i det förslag, som Banko-fullmägtige till Utskottet afgifvit om ändringar i vissa delar af reglementet, förekomma äfven några till denna artikel hörande punkter, som tagits i öfvervägande vid den af Utskottet verkställda granskning af nu ifrågavarande föreskrifter, hvilka för öfrigt endast i några få och mindre betydande delar ansetts erfordra förändring.
Sålunda har, beträffande denna Artikels första afdelning, som handlar om Bankens Styrelse och allmänna föreskrifter rörande förvaltningen, samt omfattar §§ 65—87, ändringar blifvit föreslagna endast af §§ 80 och 83.
Enligt 80 §:s nuvarande lydelse skola Fullmägtige, i de på deras pröfning beroende mål, för hvilkas utredning särskilda upplysningar genom tjenstemännen inom Banken anses erforderliga, inhemta sådana från Bankens kontorschefer, äfven om desse, för att kunna meddela de begärda upplysningarne, först måste inhemta desamma från underlydande tjenstemän, hvilket, såsom Fullmägtige erinrat, ofta medför en omgång, som kan undvikas, om upplysningarne infordras omedelbart från den tjensteman, sorn det närmast tillhör att meddela sådana.
Fullmägtige hafva derföre hemställt, att, då det i allt fall lemnats och måste lemnäs åt dem att bestämma om upplysningar äro erforderliga, sättet för sådanas anskaffande och afgifvande jemväl må få ankomma på Fullmägtiges urskiljning, en hemställan, till hvilken Utskottet tillstyrker bifall; och torde, om sådant af Rikets Ständer meddelas, det stadgande, som kommer att motsvara nuvarande § 80, erhålla följande lydelse: Bilt. till R.
Prot. 1865 & 1866. 6 Sami. 1 Afd. 6 Höft. 1 2 Banko-Utskottets Memorial N:o 11. 1:0.
Fullmägtiges pröfning tillhörande mål skola vederbörande tjenstemäns utlåtande infordras, derest sådant för målets utredning nödigt anses.
Af enahanda skäl, som vid ofvanstående punkt anförts, hafva Fullmägtige, i afseende på stadgandet i 83 §, att de berättelser dels om Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet, och dels angående Tumba pappersbruk, hvilka Fullmägtige hafva att till såväl Rikets Ständers Revisorer, som till Banko-Utskottet afgifva, skola författas »med ledning af uppgifter från Kontorscheferna», ansett de citerade orden böra utgå; och som Utskottet för sin del häruti instämmer, får Utskottet, med iakttagande derjemte af en för öfrigt erforderlig mindre redaktionsförändring, föreslå följande lydelse åt den §, som skall motsvara § 83: 2:o.
Såväl till Revisorerne öfver Stats-, Banko- och Riksgälds verken, när de sammanträda, som till Banko-Utskotiet vid riksdags början, öfverlemne Fullmägtige; 1:o af dem författade berättelser dels om Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet, och dels angående Tumba pappersbruk, samt 2;o Styrelsernas öfver Diskont- och Lånekontoren berättelser om dessa diskont-inrättningars rörelse och förvaltning.
Beträffande de föreskrifter, som meddelas i andra afdelningen af Artikel 5, angående några särskilda åt Fullmägtige gifna uppdrag, föreslås följande ändringar:
I 89 § är intagen Riksdags-ordningens föreskrift om skyldigheten för Fullmägtige att vid riksdags början närvara vid granskningen af riksdagsmännens fullmagter; och får Utskottet, för att bringa denna § i öfverensstämmelse med de förändrade förhållanden, hvilka, till följd af Rikets Ständers vid denna riksdag fattade beslut i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande af ny Riksdags-ordning och dermed sammanhängande ändringar i Regeringsformen, komma att hädanefter inträda, för berörda föreskrift föreslå följande förändrade lydelse: 3:o.
Fullmägtige äro, på sätt Riksdags-ordningen stadgar, skyldige att vid riksdags början tillstädesvara vid granskning af de fullmagter, hvarmed riksdagsmännen skola styrka sin behörighet.
Uti den del af § 92, hvari omförmäles att å Carlsborgs fästning finnes för Bankens räkning tillgänglig en särskild byggnad, der större eller mindre del af Bankens Banko-Utskottets Memorial N:o 11. 3 redbarbeter kan, i händelse af behof, förvaras, hafva Fullmägtige, för att ställa ordalagen i närmare öfverensstämmelse med verkliga -förhållandet, föreslagit utbyte af ordet »byggnad» emot »lägenhet»; och torde §:n, med iakttagande häraf, erhålla denna lydelse: 4:o.
Fullmägtige skola alltid vara beredde på sådana anstalter, hvarigenom
Bankens redbarheter samt angelägna handlingar och dokumenter måtte, om så fordras, kunna utan tidsutdrägt till säker ort inom riket förflyttas; och böra Fullmägtige, vid slikt förhållande, af Kongl. Maj:t utbedja sig råd och upplysningar; varande å Carlsborgs fästning för Bankens räkning tillgänglig en särskild lägenhet, hvarest större eller mindre del af Bankens redbarheter kan, i händelse af behof, förvaras.
Den i 93 § af hittills gällande Banko-reglemente gifna föreskrift att de medel, som inflyta å den s. k. stalslånefondens utestående fordringar, skola till Riksgäldskontoret aflemnas, torde, enär dylika fordringar ännu återstå oindrifna, få i blifvande reglemente bibehållas utan annan förändring, än att de i början af första stycket förekommande orden »från och med detta år» uteslutas, då detta stycke kommer att lyda som följer: 5:0.
De medel, som inflyta å den så kallade statslånefondens utestående fordringar, skola, efter afdrag af nödiga förvaltningsutgifter, till Riksgälds-kontoret aflemnas vid slutet af hvar tredje månad.
De öfriga styckena i samma § erfordra ingen förändring.
4 Banko-Utskottets Memorial N:o 12.
Nso 12.
Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Febr. 1866, kl. 12 midd.
Memorial, angående föreskrifterna i 9:de Artikeln af Banko-reglementet.
Från Banko-fullmägtige bar Utskottet emottagit den uppgift, hvilken det enligt 85:te § af Banko-reglementet åligger Fullmägtige att meddela rörande de från Banken utgående, i 9:de Artikeln af reglementet upptagna anslag, jemte yttrande om och hvilka så beskaffade anslag
Fullmägtige anse böra under tidrymden intill Rikets Ständers nästa sammankomst fortfara; och får Utskottet, efter öfvervägande af de utaf Fullmägtige härutinnan gjorda framställningar, härmed afgifva förslag till de ändringar i berörda, §§ 147—150 omfattande, Artikel af Banko-reglementet, Utskottet ansett ändamålsenliga.
De i den förstnämnda, eller 447:de § under litt. a), b), c) och d) intagna bestämmelser om gratifikationer till åtskilliga personer utom Bankoverket, hafva Full mägtige hemställt måtte ur reglementet uteslutas, samt dervid dels erinrat om olämpligheten af att på förhand till beloppet bestämma gratifikationer, hvilkas storlek bör bero af det biträde, som lemnäs Banken, dels anfört hurusom Banko-diskontverkets införhfvande med Banken gåfve ännu mera anledning tili uteslutande af dessa bestämmelser.
Den mera omfattande lånerörelse detta verk hade att besörja föranledde ett ovilkorligt behof af biträden utom verket i rättegångs-, utsöknings- och bevakningsärenden, för hvilka biträden lämpliga arfvoden af Styrelsen öfver nämnda verk årligen och äfven deremellan bestämdes.
Dylika biträden befunnes fortfarande erforderliga, hvaremot för de i följd af Bankens öfriga rörelsegrenar ifrågakommande rättegångs- och utsökningsmål särskilda arfvoden eller gratifikationer till personer utom verket borde kunna i det närmaste undvaras.
Då likväl beloppet af de arfvoden eller gratifikationer, hvilka finnas nödiga, borde jemkas efter omfattningen af det biträde, som lemnats Banken, syntes dennas fördel bäst främjas genom öfverlemnande till Fullmägtige att till personer utom verket för biträde i hvarjehanda angelägenheter anvisa skäligt arfvode; hvadan Fullmägtige tillstyrkt, att stadgandet i denna del måtte från blifvande Banko-reglemente uteslutas. Banko-Utskottets Memorial N:o 12.
5 Vidkommande de i litt. e) af 147:de § till beloppet bestämda, till presterskapet och klockaren i Storkyrkoförsamlingen utgående s. k. påskpenningar, hafva Fullmägtige väl hemställt, att desamma än vidare måtte få till oförändradt belopp utgå, men ansett bestämmelsen derom icke behöfva i Banko-reglementet intagas.
Utskottet, sora för sin del gillar hvad Fullmägtige i berörda afseenden föreslagit, hemställer fördenskull l:o) att !47:de § i nu gällande Banko-reglemente må ur det blifvande Reglementet uteslutas.
Som Fullmägtige icke ansett någon förändring i de uti I48:de §:n omförmälda välgörenhetsbidrag vara behöflig, hemställer Utskottet, lika med Fullmägtige, 2:o) att 148:de § i nuvarande Reglemente må i det nya Reglementet oförändrad intagas.
Med anmälan att, af de personer, som, enligt 149:de §:n, åtnjuta årliga anslag från Banko-fullmägtiges dispositionsräkning, enkan efter Registratorn vid Lånekontoret i Malmö H. Gullander år 1864 med döden afgått, hafva Fullmägtige tillkännagifvit att, som hennes efterlefvande dotter, Charlotta Gullander, född den 8 Oktober 1813, befunne sig i fattiga omständigheter samt vore sjuklig, till synförmågan försvagad, och besvärad af sådan sjuklighet i ögonen, att dessa icke tålde ansträngning, hvadan hon numera icke kunde sysselsätta sig med finare och således mera lönande handarbete, dermed hon tillförene väsendtligen bidragit till sitt och modrens uppehälle, så och enär hon icke vore berättigad till åtnjutande af pension från diskontverkens samt Tumba bruks enke- och pupillkassa, hade Fullmägtige, i öfverensstämmelse med Styrelsens öfver Lånekontoret i Malmö tillstyrkan, tillåtit henne att uppbära det anslag, hennes moder i lifstiden åtnjutit; och hafva Fullmägtige hemställt, att Charlotta Gullander fortfarande måtte få behålla berörda anslag af 300 R:dr årligen.
Till denna hemställan anser Utskottet sig böra, i betraktande af de utaf Fullmägtige anförda ömmande omständigheter, tillstyrka bifall; under förutsättning hvaraf berörda § 149, deri för öfrigt icke någon ändring ifrågakommit, skulle erhålla följande lydelse: 3:0) Mom. 1.
Af Fullmägtiges s. k. dispositionsräkning, till hvilken en summa af 4,000 R:dr vid hvarje års slut, på sätt hittills skett, från Bankens förvaltnings-kostnadsräkning öfverföras, skola tills vidare utgå: Banko-Utskottets Memorial N:o 12. 1:o) följande af Rikets
Ständer fastställda årliga anslag under de vid hvartdera fästade vilkor, nemligen: a) till Bokhållaren vid' Banko-diskontverket G. A. Oudars enka, Annette Rundqvist ....
R:dr 300: b) till Vaktmästaren vid Banko-diskontverketForss boms enka, Sara Gustafva Hagberg ... » 112: 50. c) till Kanslisten vid Banko-diskontverket, Assessoren Th. Claessons enka, Vendela Margaretha Malmborg » 225: — d) till Kamereraren vid Lånekontoret i Malmö S. G. de Marés enka, H. C. Redewegh . . » 500: — e) till Bokhållaren vid Lånekontoret i Göteborg J. P. Anderssons enka, Charlotta Tronell . . » 300: — f) till Registratorn vid Lånekontoret i Malmö H. Gullanders dotter, Charlotta Gullander . . » 300: — g) till Vaktmästaren vid Banko-diskontverket Erik Sjöberghs enka, Catharina Christina Sundgren » 75: — h) lill Banko-ombudet vid Lånekontoret i Malmö Carl Adolf Nordströms enka, Clara Sofia Nordström » 475: — i) till Kamereraren i Banken A. A. Drakes enka, S.
Löfvenius » 175: — k) till enkan Louise Wigström, född von Schwerin » 300: — I) till Advokatfiskal i Banken N. A. Heurlins enka, H. C. Lind ......... » 175: — m) till Revisorn i Banken A. G. Örlings enka, Anna Bayard » 200: — tillsammans R:dr 3,137:50.
2:o) af besparingarne på anslaget till ofvanberörda dispositionsräkning ega Fullmägtige utgifva ersättning för utarbetande af fortsättning intill närvarande tid af det register öfver Bankens handlingar, som till och med år 1825 blifvit upprättadt. Mom. 2.
Af de å försålda guld- och silfver-panter uppkomna öfverskott, hvilka, sedan de hållits pantegaren tillhanda under 10 år, efter hvilken tid pantegaren förlorat all rätt till desamma, skola till Fullmägtiges dispositionsräkning öfverföras, ega Fullmägtige att fortfarande utgifva understöd åt sådana i torftiga omständigheter stadda enkor och barn efter tjenstemän Banko-Utskottets Memorial N:o 12. 7 och betjente vid Banken och Diskontverken, som icke äro berättigade till erhållande af pension från dessa inrättningars pensionskassor.
I 1ö0:de §:n af nu gällande Reglemente är den ersättning bestämd, hvilken tillkommer Bankens tjenstemän för underskrifning af nya, samt granskning, öfverkorsning och uppräkning af annullerade och förslitna sedlar.
Med förmälan att särskild ersättning för dessa bestyr äfven framgent ansåges böra utgå, hafva Fullmägtige yttrat: att behandlingen af inkommande förslitna sedlar nu vore särdeles långsam och föga nöjaktig, men att ett påskyndande af denna behandling svårligen läte verkställa sig med mindre än att godtgörelsen för arbetet bestämdes annorlunda, än nu är förhållandet; att äfven, om en förhöjning i denna ersättning måste ega rum, deraf icke ovilkorligen följde, alt kostnaden för Banken skulle ökas, emedan motsvarande indragningar torde kunna ega rum; samt att det dessutom icke kunde vara olämpligt att det ifrågavarande arbetet förklarades vara en ovilkorlig tjenstepligt, emedan någon gång den mening försports bland tjenstemännen, att detsamma ankomme på deras goda vilja; hemställande
Fullmägtige af dessa anledningar att bestämmandet af ifrågavarande ersättningsbelopp måtte öfverlemnas åt Fullmägtige.
På de af Fullmäktige anförda, nu omförmälda skäl och i öfverensstämmelse med deras förslag, hemställer Utskottet, att åt det stadgande, sorn skall motsvara § 150 i nu gällande Reglemente, må gifvas följande lydelse: 4:0
Såsom tjenstepligt åligger det en hvar af Bankens tjenstemän, som dertill af Fullmägtige erhåller uppdrag, att underskrifva nya samt granska, uppräkna och makulera förslitna sedlar; dock medgifves för detta göromål särskild godtgörelse efter Fuilmägtiges bestämmande.
Reservationer: vid 4:de punkten: af Herr von Geijer, B. G., samt Riksdagsfullmägtigen
Per östman från Wester-Norrlands län, Anders Gudmundsson från Hallands län och Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs län, som ansett att nu gällande stadgande bör oförändradt bibehållas. 8 Banko-Utskottets Memorial N:o 13.
Ant. till Exp.-TJtsk. den 3 Febr. 1866, kl. 12 midd.
Memorial, i anledning af f. d. Kamereraren A. TT7.
Wäsströms ansökning om eftergift af upplupna öfverränlor & till Banko-diskonlverket inbetald skuld.
Hos Utskottet har f. d. Kamereraren i Rikets Ständers Bank A. W. Wäsström anhållit om eftergift af upplupen öfverränta å trenne af honom i f. d. Bankodiskontverket upptagna lån, hvilkas kapitalbelopp han till Banken inbetalt; hvarvid han anfört, dels att, sedan han, genom iråkade förluster och de kostnader sju barns underhåll och uppfostran tagit i anspråk, vid afskedstagande! år 1853 från då innehafvande Kamererare-befattning i Rikets Ständers Bank, nödgats till sina fordringsegare afträda all sin egendom och då tillika till dem afstått hälften, eller 900 R:dr R:mt, årligen af den pension han från Banken åtnjöt, så hade han genom ytterlig sparsamhet samt den hjelp Rikets Höglofliga Ständer vid 1860 års riksdag meddelat honom genom anslående af ytterligare 500 R:dr årligen, lyckats ändthgen godtgöra
Diskontverket hela dess kapitalfordran af 1,435 R:dr 42 öre, dels att, om han, som tjenat Banken i femtio år och snart uppnådde 79 lefnadsår, samt af fyra ännu lefvande barn måste försörja den ende sonen, hvilken vore svagsint, och en nära blind dotter, befriades från sin ännu återstående skuld till Banken, skulle derigenom beredas åt hans få ännu återstående lefnadsdagar en bekymmersfrihet, hvilken han under större delen af sin lefnad saknat.
Styrelsen öfver
Diskontkontoret, hvars yttrande häröfver blifvit infordradt, har upplyst, att de af sökanden i allmänna diskontfonden upptagna, numera till kapitalet fullt betalda lån, förfallna ett år 1852 under N:o 5,091 å 450
R:dr, samt tvänne år 1853, deraf det ena under N:o 11,991 å 540 R:dr, och det andra under N:o 11,995 å 600 R:dr, till sökanden utgått mot borgen af Trädgårdsmästaren L.