Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti det Förslag, jag såsom Ledamot af HÖglofl, Stats-Utskottet vördsamt afgifvit, angående Finance-Regleringen, bar jag sökt ådagalägga, Svea Rikes större behof, än andra Länder af Fabriker och Slöjder, samt vård i3« , SOI B evillnings-Ut skottets och uppmuntran från Styrelsen, emedan Svenska Folket icke ännu vunnit den grad af industriel fallenhet som flere andra Folkslag, och emedan Svenska Folket är fattigt på Capital som vilja ingå i Näringar, då deremot andi-a Folkslag, hvilkas oeconomiska Lagstiftning man ofta gifver en oinskränkt tillämpning på Sverige, redan hunnit den Näringsflitens utvecklings-höjd, på hvilken hela arbets-classens arbets-förmåga finnes bestämdt upptagen, samt den rikedom och den fasthet i enskilda Crediten att Capital alltid äro att tillgå för Närings-företag.
Utaf detta Rikets behof af Fabriks-inrättningar, hvilka upptaga Landtbrukets och Bergsbrukets produeter för arbetare och anläggningar, samt den öfverloppstid som merendels uppkommer i de orter, hvarest blott en enda Näring idkas, följer först och främst, att de Fabriker, hvilka äro redan anlagde, skola hägnas, och då de angå produeter, som förr inom Notionen icke varit åstadkomne, medgifver ali Finance-Lära gemensamt, att någon uppmuntran från Styrelsens sida befordrar den allmänna välmågan.
Jag kan likväl icke se detta ämne ensamt från klokhetens synpunct, ehuru den vore tillräcklig.
Det gifvas en annan, ädlare, högre måhända betydnings-fullare, fast oåtkomlig för Räknemästaren, jag menar den hyllning hvarje mennisko-culturens ägta vän, alltid gifvit åt dem, hvilka i Vetenskap eller konst, pryda sitt Betänkandetu Fädernesland.
Ingen Närings-gren är fritagen från denna högre utveckling, vare sig Åkerbruk, Bergshandtering, Handtverk
, Slöjd eller Fabrik.
Af de Fabriker sorn här äro i fråga j känner jag endast Gripsholms Fabrik.
Den mängd af ämnen för konst erne, som der tillverkas, den fullkomlighet hvartill sjelfva processerne der blifvit bragte, de kostnader som der blifvit nedlagde, det oberoende af prohibitiva Författningar, hvarunder densamma uppstigit, till sin nuvarande höjd, och den förening, hvaruti förvaltningen der står med den närvarande tidens störste Yetenskaps-män, ingifver mig det hopp, att denna Fabrik skall bli en prydnad för Riket och de ämnen den omfattar, en Schola för Näringsidkare.
Om denna målning skulle förvåna, så får jag vördnadsfullt erinra, att ej blott Svenske, men äfven Utländske Chemister der nedlagt sine kunskaper och sine uppfinningar; och biand de förra kan jag för att endast nämna dem, hvilkas namn redan kommit inför efterverldens domstol, åberopa Ekeberg, Gahn.
Om jag ofullkomligt framställer detta ämne, så påminner jag, att här icke är fråga om stadgandet af nya förmåner, men om bibehållandet af sådane, hvilka Kongl.
Maj:t efter hörande af de största Technici Fäderneslandet eger (Edelcrantz och Berzelius,) när de meddelades, i Nåder beviljat, och må dessa namns vittnesbörd, angående vigten af den 3o4 Bevillnings-Ut skottets beviljade friheten och controllen dervid, sättes i stället för de brister min framställning innebär, om de ej skulle göra densamma öfverflödig.
Till följe af denna min åsigt af ämnet, vågar jag vördsamt hemställa, att Högloft.
Utskottets åtgärd måtte förklaras såsom en Nullitet; samt att Motionen antingen öf« verlemnas till Högloft, Ekonomi - Utskottets handläggning, eller, derest de Respective RiksStånden skulle anse densamma emot 56 §.
Riksdags - Ordningen icke kunnat upptagas, alldeles förfaller.
Herrar Wahlbom och Hemberg tillkännagifva , att de instämde uti den af Friherre Manderström med flere Ledamöter den 21 dennes i förevarande fråga anmälde reservation, med anhållan, att samma reservation må bifogas Betänkandet till Riksens Högloft, Ständer, Herr Prosten Wikblad yttrade:
Jag har, uti Utskottets sista Pleno, yttrat, att jag icke kunde instämma i deras åsigt, som ansett de Brännvins-Pannor, hvilka vid Ättike-Fabriker begagnas, böra ifrån Bevillnings erläggande för Pannerymden befrias.
Det skäl jag då anförde, eger ännu för mig en nog gällande kraft, för att ännu ytterligare framställas, heldst då nu blifvit åberopadt uti ett skrif.teligt anförande, att Br ä 11 n v i ns -til 1 verk ningen vid dessa Fabriker bör anses som en förberedande process för Ättike-tillverkningen och Betänkanden.
205 såsom sådan ej bör taxeras till Bevillning.
Jag får harvid således å nyo anmärka, att uti så väl förra, som nu af Riksens Ständer gillade Bevillnings-Förordning, andre förberedande processer blifvit taxerade.
Man uppslage 2 Art. 4 §• och man skall finna att Grufvor och Masugnar äro till Bevillnings utgörande uppförde, ehuru dessa icke kunna anses annorlunda än såsom förberedande processer för Stångjerns-tillverkning.
Då nu en Bruks-egare utom Bevillning, och för Jern-* tillverkningen äfven måste erlägga en särskild för sin Masugn, der Tackjern biåses, och för sina Grufvor, der Malmen brytes, synes i parti härmed, äfven att Ättike-Bruks-Patroner böra erlägga Pannerymds-afgift för de Pannor de begagna till Brännvins - tillverkning, såsom en Rudimateria för Attike-beredningen.
Dock är ingalunda min mening, att desse Fabriker med någon hög Pannerymds-' afgift betungas, utan med den lindrigaste, och under den, som för mindre BrännvinsPannor efter Kannetal erlägges, emedan man bör ihågkomma, att Bevillning af deras Rörelse och Inkomst särskildt utgår.
Jag kan dessutom icke nog förundra mig Öfver de ändrade utsigter hvarunder man betraktar dessa Fabriker.
Förra gången hemtades skäl till afstyrkande af dylik Bevillning utaf dessa Fabrikers barndoms-tillstånd, som ej böra qväfvas i sin linda, nu åter åberopas deras flor, stora Riksgagneliga nytta och vidsträckta afsättning, som ej bör betungas med afgifter.
Bevil Inings-Ut. skot teis
Sådant är visst att betrakta saken på alla sidor; men ehuru man bemödar sig att komma till resultatet: fritagelse från PannerymdsBevillning, finnér jag blott häraf deras och mina afsikter ljusare, som tycka sig se en billig rättvisa deruti, att privilegier ej kunna frikalla från afgifter till Staten, och att hvarje Medborgare, i och för sin rörelse och hvad som befordrar denna rörelse, taxeras.
Hvad som dessutom blifvit anfördt om Herr Professor Berzelii stora förtjenster, hörer visst icke hit.
Hans rvcktbarhet och ära öfver hela den larda och vetenskapliga verlden, beJ^öfver visserligen ej frägdas såsom Bolagsman och Interessent uti en Ättike-Fabrik.
Och anhåller jag, att denna min enskilda tanka må få åtfölja Höglofl.
Utlåtande till Respective Riks-Stånden.
Med antagande af en sådan grund för beskattningen , stadnade Höglofl.
Utskottet, på Herr Friherrens och Ordförandens proposition, i det beslut, att alla vid Fabriker varande Pannor öfver 90 kannors rymd, som med Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd begagnas, skola beläggas med en afgift af 4 sk. för hvarje kanna i månaden, under den tid af året de till Brännvins-bränning nyttjas , och böra dessa Pannor dessemellan vara förseglade.
Herrar Ståhle och von Franken ansågo berörde afgift allt för hög och reserverad» *ig af sådan orsak emot beslutet.
Lars Anderssen reserverade sig emot den Fabriks-egaren tillagde rättighet , att endast erlägga afgift för den tid af året de sig till Bränn vins-bränning uppgifva.
Justerades Utlåtande till Respective RiksStånden, i anledning af gjorde anmärkningar , vid Utskottets Förslag till en förnyad Författning, angående Brännvins-bränningen och de derföre bestämde afgifter.
Mot stadgandet i den föreslagne Författningens 2 §. 2 Mom. att, då flere begagna en och samma Brännvins-Panna, hvar och en af dem skall erlägga afgift för hela Pannerymden, reserverade sig Eric Pålsson.
Herr Beckman uppläste sin i afseende på den föreslagne beskattningen af sådane Brännvins-Pannor, som begagnas vid Ättike-Fabriker, skrifteligen författade reservation, så lydande : Herr Assessor Lagerhjelms, nu mera genom trycket bekanta, yttrande emot skattläggningen af Brännvins-Pannorna vid Gripsholms Fabrik, börjar med en lärd afhandling om Ättike-tiHredningen, och först huru Rå-ämnen beredas af sockerhaltiga växtsorter 2o8 Bevillnings-Utskottets genom jäsning och bildning till Alcohol, eller hvad man på Svenska rätt och slätt kallar Brärtnvins-bränning , en vetenskap den nu mera, tliyvärr, hvarje Torpare innehar.
Den andra eller sura jäsningen som vill säga Brännvinets eller Brännvins-förbrännans surning, medelst tillsatt Socker och jäst Ättika, är äfven nästan allmänt känd af hvarje Landtman, med den skillnad, att i stället för Socker, Honung och Vinsten användas, som likväl faller sig något dyrare.
Att dessa enkla processer äro allmänt bekante hos Allmogen , kan ej vederläggas, och jag anser således öfverflödigt att härmed uppehålla Öfverläggningarne i ämnet, sorn hufvudsakeligen angår nödvändigheten för Ättike-Bryggerierne, att hafva, (sorn af den värde talaren blifvit upplyst) till och med 600 kannors BrännvinsPannor, utan att för dessa, likt Jordegaren, betala vanlig afgift, och då det för öfrigt är upplyst, att desse ofantlige Pannor ej egenteligen behöfvas i och för Ättike-tillverkningen, hvilket flera oväldige och sakkunnige män kunna bestyrka, utan den likväl med sådane Pannor som äro tillåtne, kan förrättas, så inser jag ej skälet hvarföre de förra skola begagnas.
Då man känner att af 1 kanna 6 graders Brännvin och 2 Skålp:d grof vaste rått Socker, <7 å 8 kannor Attika kan erhållas, och hvilken betalas med 32 sk. kannan; så är vinsten ei Betänkanden. ej allenast lätt beräknad, utan man finner äfven att lill 7o ä 80,000 kannor Ättika som lärer varit högsta kända tillverkningen, endast omkring 10,000 kannon 6 graders Brännvin behöfves, och till detta qvantum inser jag ej att tvenne Pannor, hvardera på 600 kannor kunna beliöfväs.
Det kunde ju hända, att flere ÄttikeBryggerier anlades, till och med på sådane ställen der öfverflöd af Spannemål eller Sockerhaltiga växtsafter funnes, då man lätt inser fördelen deraf, när kannan betalas med 3a sk. R:g:s., och om alla dessa hvardera finge rätt att begagna Pannor af 600 kannors rymd, så kunde äfven hända, att man uppfunne så konstiga inrättningar på dessa Pannor, att ingen controll vore möjelig, och en sådan Panna har jag sjelf sett här i Riket, ehuru med densamma ej någon oloflig bränning förrättades.
Jag anser således lämpeligt att söka förekomma allt missbruk som rnöjeligen kunde uppstå, och ville ej vänta dermed till dess det redan inträffat, och får af sådan anledning reservera mig emot*Höglofl.
Utskottets beslut, att endast med 4 s^* för kannrummet och endast för den tid af året då bränning förrättas, beskatta desse stoxe 600 kannors Brännvins-Pannor/ Herr Lagerhjelm tycks motsäga sig, då han på ett ställe säger, att så stora Pannor 5 Sami. 1 B. »4 310 Bevillnings-Utskottets vid Gripsholm behöfvas, för att medelst klarning till Brännvin skaffa förlag under vanna årstiden och på ett annat stalie att vid varma årstidens annalkande, upplag af rå-ämnet måste göras j hvarvid verklig Brännvinsbränning för Ättike-bryggden mäste ske.
Herr Lagerhjelm tror att Närings-Idkarens timmeliga lycka kan blifva en lekboll för den växling af rådande begrepp hvarpå Ständers öfverläggningar ej sällan gifva varnande exempel.
Jag kan i sanning ej dela samma tanka och tillhör mig ej heller ett så egenmägtigt bedömmande, utan skulle snarare i Herr Lagerlijelms ställe, för att på lämpligare sätt bekräfta mina påståenden, begärt undersökning af sakkunnige män j, hvilka ej allenast kunnat bestyrka nödvändigheten af 600 kannors Brännvins-Pannor för Ättike-bryggden, utan äfven det konstiga och obegripliga af sjelfva tillverkningen; Herr Lagerhjelm påstår ytterligare, att beredning af Alcohol eller sprit för Ättike-jäsning icke kan förvexlas med Husbehofs-bränning efter som förbrännan i båda dessa tillverkningar undergår en olika chemisk behandling, detta lärer dock ej ske på annat sätt, än att den vanliga förbrännan får rinna på så kallad Ättike-Mor, hvarigenom denna vanliga förbränna får en sur och obehaglig smak, ej liknande Brännvin men duger likaväl till Ättika, och alldrabäst till Brännvin j emedan den just medelst denna syra efter distillationen får närmaste smak Betänkan den. 211 med Cognac, lieldst den så kallade Svenska Cognac’11 göres genom tillsats af Ätlike-aeter. förmåga söka att befo dustrien, jag har länge derom bemödat mig, utan att genom vältalighetens förtjusande framställning försköna ett bemödande som ej är sällsynt i vårt Land, fast oftast, dold under modesliens mantel, jag anser derföre ej billigt att tillverkningen af ett sådant rå-ämne för Ättike - bryggden som af hvarje Svensk Landtman emot åtagen Skatt får tillredas, utan afgift blifver enskilde Fabriker tillåten.
Då Herr Assessor Lagerhjelm uti sin reservation i synnerhet synes ifra for Gripsholms Fabrikers behof af uppmuntran och vård, så kan jag ej underlåta yttra den mening att denna Fabrik ej saknar både understöd och uppmuntran.
Det lindriga arrende för Åbyggnaderne af 4oo R:dr Banco årligen om jag ej misstager mig; äfvensom andra öfverlåtelser på längre tid, såsom Kopparredskapen intill år 1846; betydlig Låne-rättighet i Manufactur-Disconten; exclusivt privilegium att efter Fransysk method tillverka Blyvitt, med skyldighet att förse Riket dermed, (ehuru jag ej vet om så sker) emedan det årliga behofvet anses vara 100,000 Skålp:d, äro fördelar af ej ringa uppmuntran; om härtill nu erhålles rättighet att få lösa vissa mantal af Gripsholms Kungs-Ladugård med dertill hörande Dagsverken till Skatte, så behöfver väl denna Fabrik ej mer än andra undandra - Ingen kan mer ag önska och cljter 2 13 jSevillnings-Utskottets ga sig en proportionerad afgift för sjelfva Brännv ins-tillverkningen på andras bekostnad, i synnerhet om den stora fördela får bibehållas, att' nyttja så stora Brännvins-Pannor den behagar, och hvilken rättighet, om jag ej misstager mig, år 18o5 eller 1806 af Kongl. Majrt afslogs af det skäl, att endast Svenska Hemman är tillåtet bränna Brännvin, och Landtrnannen behöfde till Gripsholms Fabrik försälja sitt; åtminstone anser jag ej obilligt att denna afgift föreslå, utan att såsom den viii--, de talaren vilja tilltro mig så mycken tillförlitlighet, att jag skulle anse ett Riksens Ständers Utskotts åtgärd såsom en nullitet.
För öfrigt anhåller jag, att detta mitt anförande mätte få åtfölja Högloft.
Ex Protocollo Clas Lewijn. N:o 65.
Antom elen 10 Dec. i8a3.
Ständers Bevillning.?-, Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotts Betänkande, rörande en ny Författning emot Lurendrägeri och Tullförsnillning.
Till Lag-Utskottet hafva samtelige Riks-Slånden öfverlemnat den af Kongl. Maj:t under Betänkanden.
2l3 dea io sistl.
April i Nåder aflåtne Skrifvelse, hvarigenom Kongl. Maj:ts Nådiga Författning af den 12 Februarii 1820, till förekommande af Lurendrägeri och Tullförsnillning, meddelas Riksens Högloft.
Ständer, för att, enligt Kongl. Maj:ts, vid samma Författnings utfärdande, redan fattade Beslut, i afseende på de deri .stadgade straff och ansvar, undergå de ytterligare jemnkningar, som kunna erfordras och derefter blifva gällande såsom en af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gillad och antagen Allmän Lag; hvarjemte berörde Nådiga Proposition varit åtföljd af ej mindre de vid öfverläggningarne rörande meranämnde Förordnings utgifvande uti Konungens Högsta Domstol samt Stats-Rådet förde Protocoli, hvilka sednare upplysa, att detta ärende blifvit med frånskiljande af dess oeconomiske delar, inför Kongl. Maj:t i den för Lagfrågor faststälda ordning föredraget, och handlagt, än ock de från Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium samt General-Tull-Directionen, sedan nära tvenne år förflutit från merberörde Stadgandes utfärdande, till vinnande af en fullständig upplysning i ämnet, i Nåder infordrade underdåniga Utlåtanden, om den påföljd och verkan, som de till kraftigare upptäckande och bestraffning af ofvanberörde förbrytelser i samma Förordning stadgade ansvar och straff befunnits i tillämpningen medföra , samt hvad mera dervid förekommit.
Härförutan hafva dels till Utskotten gemensamt, dels ock till ett eller annat af Bevillningx-Utskottets dem särskildt blifvit remitterade följande Motioner: Frän Högloft.
Ridderskapet och Adeln. 1:0 Af Herr Cedersköld, Pehr Gustaf, hvarest i sammanhang med andre framställningar vidkommande Tullväsendet, yrkas, att öfverträdelser af Tull-Författningarne endast höra beläggas med penninge-böter, beräknade efter varans värde, så att straffet ej utsättes strängare än med mensklighet och Rätts-känsla är förenligt, äfvensom Motionären ansett det vara stridande mot i6§. i Regerings-Formen, att på bekostnad af husfred, samt det förtroende som emellan Husbonde och Tjenare råda bör, söka brottens upptäckande. 2:0 Af Herr Friherre Wrangel, Henning, deruti, jemte flere Förslag till Industriens upplijelpande, i fråga om sättet att förekomma Lurendrägeri och Tullförsnillning, yttras, det borde hvar och en redlig Medborgare vara berättigad att göra Beslag å varor för hvilka man ville undvika att betala Tull, innan de voro förde öfver gränsen, äfvensom i Beslag taget gods borde tillhöra Beslagaren, som skulle genom ansenligt vite tillhållas, att derföre betala vanlige afgifter m. m.
Från Välloft. Borgare-Ståndet. 1:0 Af Herr Huldt, Chr., sorn i ett angående Sjö-Lagens öfverseende afgifvet Meino - Betänkanden.
2l5 rial, äfven anfört, att elen lill förekommande af Lurendrägeri oell Tullförsnillning utfärdade Förfallningen sträckt sig nog långt till förfång för en fri sjöfart. 2:0 Af Herr Lindqvist, P. 3:o Af Herr Montan, C. W.; och 4:o Af Herr Lindström, Jac., livilke i de om en friare Handel särskildt gjorde framställningar, bland annat, på anförde skäl tillstyrka upphörande af liusvisitationcr, dem Hr Montan väl ansett tillåtlige i Handelsbodar och derifrån tillgänglige rum, och äfven kunna utsträckas till alla af en Handlande bebodde, men likväl mot skyldighet för den Besökare, som vid anstäld visitation ingen ting eonfiskabelt finnér, att lemna upprättelse och ersättning, äfvensom yrkat blifvit, att det för innehafvande af ostämplade Inhemska varor stadgade ansvar, borde upphäfvas, enär en stämpel kan lätteligen lossas eller förstöras, deremot Herr Lindström åter påstått, det 1820 års Författning borde helt och hållet upphäfvas, och alt i händelse sådane Utländska tillverkningar, som icke kunna bär åstadkommas, skola vara förbudne till införsel, böra de äfven förbjudas till bruk och nyttjande. 5:o Af Herr Fornander, J., som i ett om prohibitiva Författningarnes upphäfvande afgifvet Memorial, önskat, det mera humana straff-bestämmelser för Tullförsnillningarnes öfver trädande borde antagas, hvaremot 2l6 Bevillnings-Utskottets 6:0 Af Herr Langenberg, Fr., som i afgifven Motion sökt väcka uppmärksamhet å nödvändigheten deraf, att straffen för Tullförsnillning blifva alfvarsamme och ej blott utsatte i penninge-boter, enär dervid sällan, den rätta förbrytaren framkommer, hvadan äfven borde i straff-påföljden innefattas ett sådant ansvar, som man i allmänhet ej gerna underkastade sig för andra, lieldst, efter Motionärens tanka, skammen att i allmänna Tidningarne se sig såsom Lagbrytare namngifven, vore för de fleste som der uppgifvas, ingen, likasom bÖterne för förbrytelsen gemenligen erläggas af Principalerne eller drabba TullCassan; äfvensom Herrar Westin, Hiesleiter och Winblad vid de inom Vällofl.
BorgareStåndet i detta ämne förefallne öfverläggningar, talat för bibehållandet af Husvisitationer.
Af Riksdags - Fullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs
Län, hvilken uti ett rörande förbättring af Tull-Styrelsen, upprättande af nya Tull-Taxor samt besparingar af Tullmedlen, afgifvet Memorial, äfven önskat omarbetning af Ansvarighets-Lagarne för TullFörfattning arnes öfverträdande.
Yid öfvervägande häraf, hafva Bevillnings-, Lag-samt Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskotten dertill af ofvan omförmäldle M - Betänkanden* Kådiga Skrifvelse samt särskilde deroln väckte Motioner föranledde, låtit under ett närmare skärskådande komma ej mindre beskaffenheten af de i detta ämne utfärdade Författningar, än de grunder derföre och de följder deraf, hvilke innehållas eller redovisas så väl uti ofvanom förmäldte Protocoll förde, då ifrågavarande Författning utgjort ett Öfverläggnings-ämne inom Högsta Domstolen och Stats-Rådet, som uti de infordrade yttranderne af Kongl.
Maj:ts och Rikets CommerceCollegium samt General-Tull-Directionen.
Uti dessa har Tull-Directionen under d. 3 Dec. 1822, i underdånighet andragit, att ehuru afsigten med de i nu gällande Författning belintelige skärpta straff, varit att genom en större fruktan ännu mera verksamt än förut afhålla från brott, och detta skärpta ansvar, hvilket den tid det föreslogs och stadgades, öfverensstämde med då rådande allmänna öfvertygelse om nödvändigheten af de mest kraftfulla medel till Lurendrägeriets och Tullförsnillningars hämmande, synts till sin grund vara rättvist, då det medförde en icke mindre kännbar påföljd för den bemedlade än den obemedlade, äfvensom deraf med sannolikhet förmodades , det skulle den ej sällan begagnade utväg att finna Personer, som lånade sig till redskap för Lagbrytaren undanrödjas, har denna Författning, oaktadt alla i Bevaknings- och Tillsynings-väg vidtagne åt - 318 Bevillnings-Utskottets gärder, icke funnits under utöfningen och tillämpningen svarande mot dess syftemål.
Grunden härtill har Directionen förmodat böra hufvudsakligen härledas från sjelfva bestraffningens stränghet, emedan då af en allmännare opinion föga några förseelser till sin brottslighet mera skonsamt anses och bedömmas än öfverträdelser af Tull-Författningarne, blir häraf en följd , att förbrytaren ej sällan skyddas af medlidandet äfven hos dem som mot honom böra utföra Lagens kraf, och att han sålunda finner sitt försvar af den strid, som uppkommer emellan den naturliga känslan af billighet samt pligter mot samhället.
I följe af desse jemte flere skäl, fann General-Tull-Direction sig icke kunna undgå, att i underdånighet tillstyrka en förändring i afseende på hestraffnings-sättet för första och andra gången föröfvadt Lurendrägeri- och Tull» försnillnings-brott, hvaremot urbota-bestraff» ningen borde bibehållas, i det fall då någon tredje gången eller oftare gör sig till förbrytelsen skyldig, och att andra anstalter måtte vidtagas , i afseende på försäljningen och utskeppningen af i beslag taget gods , samt fördelningen af Beslagar-ande), äfvensom General-Tull-Directionen i underdånighet anhållit, att i händelse Kongl. Maj:t skulle med afseende å hvad densamma nu yttrat, framdeles täckas i Nåder anbefalla en förnyad handläggning och omarbetning af nu gällande Författning, Directionen då äfven torde komma i tillfälle, att ytterligare få uppgifva någre Betänkatiden a i g mindre väsendtliga omständigheter, hvari under Författningens tillämpning, behof af ändringar eller rättelser sig visat.
Inom Kongl. Maj:ts och Rikets CommerceCollegium, hafva icke allenast meningavne varit delade i afseende på det öfverträdelser af denna Författning åsatte urbota-ansvar, hvilket Collegii Pluralitet velat rättfärdiga, än genom jcmnförelse emellan Författningens stadgande derom, samt Allmänna Lagens Föreskrifter, rörande bestraffning för inbrott, förfalskning m. fl., än att om den verkliga brottslingen icke kan träffas och straffas, är det icke Lagens fel, emedan sådant jemnväl inträffar vid andra förbrytelser, än åter, att det icke kan läggas Lagen till last, att Domare och Åklagare äro så förgätne af sine Tjenstepligter, att de af hvad motivsom lieldst, se genom finger med den brottslige, eller icke bemöda sig om dess upptäckande, hvaremot ett icke obetydligt antal af Collegii-Ledamöter delat den meningen, att användandet af urbota-ansvar för ifrågavarande förbrytelser, hvarken blifver verkande till deras förekommande eller bör anses lämpligt i annat fall, än då en flere resor fortsatt utöfning af brottet, och af samma person , ådagalägger hans sjelfsvåld och ohörsamhet af de för det allmännas väl meddelade stadganden, äfvensom flere ställen i Författningen äro utmärkte såsom tarfvande dels förändring, dels ock rättelser. 220 Bevillnings-Utskottets Kongl. Maj:ts Högsta
Domstol till hvars granskning ofvanomförmäldte underduniga yttranden äro öfverlemnade, har sluteligen, då fråga förekom, att fastställa en för framtiden bestående
Lag i detta afseende, ansett sig böra ingå i en noggrannare undersökning af de grunder på hvilka den, enligt Högsta Domstolens tanke, bör hvila.