Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa skäl äro dels den vida större osäkerhet, som, jemfördt med de näslförflutna 40 åren under de sednaste tiderna iuträdt i alla politiska förhållanden inom Europa, dels ock i synnerhet den förändrade ställning Sverige sedan den s. k.
November-traktatens ingående intagit till Europas stormakter och sina närmaste grannar.
Den kraftfulla värdighet, med hvilken Sveriges utländska politik leddes under de sednaste Europeiska krigsåren, och som var lika egnad att tillvinna sig nationens bifall som utländska makters aktning, skall Slats-Utskoltets XJttåtande N:o 236. 9 skall äfven fur framtiden, efter hvad man bör hoppas, fortfarande tillförsäkra Sverige det anseende och den grad af inflytande, som genom dess vigliga geografiska läge och verkliga makt med rätta tillkommer det.
Men då Sverige likväl är en makt af endast andra ordningen och såsom sådan alltid utsatt för att vid minsta tecken till svaghet blifva förbisedd och med förakt behandlad af de starkare, ehuruväl dess ord, i rätta stunden uttaladt, ofta nog kau vara af stort inflytande vid strider äfven mellan makter af första ordningen, så är det af så mycket större vigt, att nationen med samvetsgran noggranhet vårdar sitt anseende och kraftigt understöder landets konung i hans bemödanden för detta mål.
Om det nu å ena sidan synes svårt för ett land, att med framgång upprätthålla sin värdighet och bevaka sina angelägenheter, så länge det endast beror på en mäktig och maktlysten grannes vilja, alt, när han behagar, genom ett hastigt anfall besätta landets hufvudstad och sålunda tillfoga det ett sår af djupaste slag, så kan del å den andra sidan ej för svenska folket erbjudas något bättre tillfälle att, jemte afvärjandet af möjligheten till en dylik förödmjukelse, allvarligen uttala sin protest mot hvarje tänkbart försök af fremmande makt lill otillbörligt inflytande på Sveriges politik eller till vinnande af med Sveriges fördel oförenliga syften, än det, som nu blifvit beredi genom H. M. Konungens omsorg, då hau låtit fullständigt utreda frågan om
Stockholms befästande och deröfver upprätta till alla detaljer utförda noggranua ritningar och kostnadsförslag.
Under detta ärendes behandling har en anmärkning blifvit framställd, hvilken Utskottet ansett sig ej kunna helt och hållet förbigå, nemligen att, då Kongl. Maj:t icke funnit nödigt att, uti Sin Nådiga proposition om Slats-verkets tillstånd och behof, äska något anslag till Stockholms befästande, det icke vore lämpligt ali Rikets Ständer, utan kännedom af Regeringens åsigler i ämnet och utan ledning af något förslag från dess sida, skulle fatta sitt beslut uti en så maktpåliggande fråga.
Utskottet anser likväl att ofvan meddelade Utdrag af Slatsråds-prolokollet öfver landtförsvars-ärenden den 14 Oktober 1856 innefattar ett tillräckligt bevis derom, att dess åsigler i denna fråga helt och hållet delas af Regeringen; hvarjemte Utskottet får erinra, att den för ärendets utredning i Nåder tillförordnade kommitté, ännu vid den tid då högstberörde Nådiga proposition till Rikets Ständer alläts, icke till Kongl. Maj:t iukoipmil med sitt underdåniga betänkande, hvadan något fullständigt förslag då ej kunnat af Kongl.
Maj:t i Nåder meddelas.
I öfrigt, och om Rikets Ständer, i likhet med Stats-Ulskottet, inse och erkänna nödvändigheten deraf, att åtgärder vidtagas, för att medelst befästningar betrygga hufvudstaden för fiendtliga anfall, synes det Utskottet icke allenast att framförandet af denna öfvertygelse inför Regeringen skulle vara ett värdigt prof på Rikets Ständers omtanke och nit i en för fosterlandets sjelfbestånd vigtig fråga, utan ock att det öppna uttalandet af denna öfvertygelse skulle, på sätt -redan blifvit antydt, i vä, sentlig mån bidraga att afböja de faror, som i nämnde hänseende möjligen kunna för framtiden uppstå.
4 Samt. 1 Afd. 4 Hand. 12 Haft. 2 10 Stals-Utsfcottel.i Utlåtande S:o 236.
Beträffande åter beloppet af de medel, som för ifrågavarande ändamål böra anvisas, har Utskottet icke kunnat förbise ali, genom de under riksdagens lopp redan beviljade betydliga anslags-summor, Statsverkets tillgångar för den nu ingångna Stats teglerings-perioden äro i så hög grad anlitade, att hela det för Stockholms befästande af oftanämnde kommitté beräknade kosluads-belopp svårligen torde kunna af Statens påräkneliga inkomster bestridas.
Men efter hvad Utskottet inhemlat, är icke heller en så betydlig utgift för detta ändamål under den närmaste framtiden af behofvet påkallad, enär ifrågavarande befästningars utförande icke lämpligen kan ske på en gång å de särskilda befästningspunklerna, äfvensom åtskilliga förberedande åtgärder erfordras, innan det egentliga arbetet kan taga sin början; i hvilket afseende Utskottet erhållit den fullt tillförlitliga upplysning, alt ett årligt belopp af 100,000 R:dr Riksmynt är allt hvad som under nästkommande 2:ne år behöfver användas för ett ändamålsenligt ordnande af det första arbetet, och då denna summa, med afseende å det vigtiga ändamålet, ej är af särdeles betydenhet, men deremot ett uppskof med frågaus afgörande lätteligen kunde för landet medföra vådliga följder, tvekar Utskottet således icke alt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, till utgående från Riksgälds-kontoret, auvisa en summa af 100,000 R:dr Riksmynt för hvartdera af åren 1859 och 1860 att, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, i mån af behof, användas för vidtagande af förberedande åtgärder till Stockholms förseende med befästningar samt till påbörjande af dessa befästningar å hufvudstadens södra sida; Och torde vid anmälan om detta beslut Rikets Ständer böra hos Kongl. Maj;! i underdånighet anhålla, att vid nästkommande riksmöte få emottaga
Nådig framställning med förslag tili dessa befästnings-arbetens vidare utförande.
Hvad slutligen angår de af Friherre Sprengtporten oell Herr Brakel gjorda framställningar om ytterligare anslags beviljande till fästnings-arbetena vid Waxholm och Carlskrona, sä enär dessa anslagsfrågor, i sammanhang med regleringen af utgifterna under Riks-statens 4:de Hufvud-titel, redan äro af Rikets Ständer pröfvade och afgjorda, anser Utskottet »fvannämnde motioner i dessa delar ej böra lill vidare åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
Reservationer: af Herr J. F. Gråå, sorn yttrade: “Utan att för närvarande inlåta mig i något bedömande af den frågan, huruvida Stockholms befästande må vara ändamålsenligt eller icke, anser jag det böra tillkomma Regeringen, men icke Rikets Ständer på framställning af enskild motionär, att i en fråga af sådan natur, sorn “denna, taga initiativet.
Då .nu Ståts-Utskottets Utlåtande \:o 236. 11 Kongl. Maj:t hitintills icke funnit sig föranlåten att i ämnet framställa något förslag, men deremot till Statsråds-protokollet den 14 Oktober 1856 täckts afgifva det Nådiga förklarande, att Kongl. Maj.t icke vid detta Riksmöte ville göra framställning om medels anvisande för ifrågavarande ändamål, utan att frågan härom må anstå till ett annat tillfälle, anser jag Stats-Utskottet icke hafva bordt till Rikets Ständer göra någon annan hemställan i detta hänseende, än att det af enskild motionär afgifna förslaget om Stockholms befästande icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda; hvadan jag emot Utskottets, i motsats härtill, nu gjorda hemställan mig reserverar.
Häruti instämde Herrar Björck, Murén, Hörnstein, Falhem, Nordvalt och Ericson samt Riksdagsfullmäktige: Gustaf Larsson, Ola Månsson, C. Cederskog, David Andersson, Erik Mallmin, Per Mattsson, Paul Hedström, Olof Olsson och And. Magnus Andersson. STOCKHOLM, tryckt hos J. W. Lundberg, 1838. Stats-Utskoltets Ullålande N:o 237.
1 ÄT:o 23?.
Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Jan. 1858, kl. 10 f. m.
Utlåtande, angående det för Linköpings domkyrkas reparerande under sednaste Riksdag, i egenskap af lån, beviljade statsbidrags förändring till anslag ulan åter betalningsskyldighet.
(Rgs-Afd.) Under sistförflutna Riksdag föreslog, uti derom vackt motion, en af dåvarande Fullmäktige för Linköpings stifts presterskap, att, enär återstoden af det vid Riksdagen åren 1847 och 1848 för iståndsättande af domkyrkan i Linköping beviljade lån å 20,000 R:dr B:ko, jemte denna domkyrkas egna tillgångar och årliga inkomster, icke på långt när vore tillräckliga för de vidsträckta och kostsamma reparations-arbetenas fullföljande, Rikets Ständer måtte, såsom gåfva, anvisa en summa af 25,000 R:dr sagde mynt för fullbordande af den sedan flera år tillbaka pågående utvändiga reparationen å detta tempel, ett bland nordens utmärktaste minnesmärken af medeltidens byggnadskonst.
Med anledning af denna motion förklarade Rikets Ständer, att de ansågo Staten icke böra underlåta att bidraga till nämnde dyrbara byggnads återställande; hvarföre, dertill af dem anvisades ett låne-understöd af 25,000 R:dr B:ko, att från Riksgälds-kontoret utgå och innehafvas räntefritt under åren 1855, 1856 och 1857 samt derefter återbetalas med 6 procent årligen, hvaraf, såsom ränta för det återstående låne-kapitalet, skulle beräknas 4 procent. liih. till R.
Prol. i 836— 1838. i Sami. i Afd. i Band. 13 Haft. 1 2 Slals-Ulslwllets Ullålande N-'o 237.
Under åberopande af den i ofvanberörda motion meddelade upplysning, att Linköpings domkyrkas inkomster, utgörande allenast 1,500 å 1,600 R:dr B:ko årligen, icke medgåfve den föreskrifna ränte- och kapital-inbetalningen å ett så betydligt lån, helst af dessa inkomster det förut erhållna lånets ränta och amortering måste liqvideras samt de vanliga utgifterna för reparationerna å domkyrkans tak bestridas samt några andra byggnader m. m. underhållas; och då staden Linköping icke egde någon,skyldighet att bidraga till domkyrkans yttre underhåll, har, uti en under innevarande Riksdag inom Preste-ståndet väckt motion, Lektor Sondén anmält, hurusom icke ringa tvekan hos domkyrkans föreståndare uppstått, huruvida det lån, hvilket af Rikets sednast församlade Ständer blef beviljadt, borde uttagas och för det dermed afsedda ändamålet användas, med öfverlemnande åt framtiden att tillse på hvad sätt detsamma skulle kunna återbetalas eller tillåtelse erhållas till afskrifning af den domkyrkan derigenom ådragna skuld.
Men då domkyrkans redan förut för Rikets Ständer anmälda oförmåga att fullgöra ile för lånet stadgade ränte- och återbetalnings-vilkoren ansåges icke utgöra giltig anledning att lemna det beviljade understödet obegagnadt, och lånesumman under en tid af 3 år linge innehafvas ränte fritt samt den derå under denna tid upplöpande ränta således kunde till domkyrkans förmån användas, beslöto dess föreståndare, eller Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Östergöthlands län och Domkapitlet i Linköpings stift, att lyfta lånets belopp och göra detsamma fruktbärande samt att för ifrågavarande föremål använda ränte-afkastningen.
Efter det sedermera räntemedlen blifvit medtagna, vore beinälde föreståndare nödsakade att antingen genast återbära det erhållna lånet, för att icke belasta domkyrkan med en skuld, som af kyrkans nuvarande tillgångar aldrig kunde betalas, eller använda lånemedlen, under förutsättning att Rikets
Ständer komme att bifalla en skhende ansökning om lånets afskrifvande.
Vid sådant förhållande har motionären, uti hvars framställning Kontrakts-prostarne Wåhlander, Emanuelsson och Rundgren samt sedermera aflidne Prosten Arosenius instämt, derföre hemställt, att Rikets Ständer, på det att de reparations-arbeten, som erfordrades för den herrliga tempelbyggnadens framtida bestånd, skulle kunna fortsättas, . måtte medgifva, att det, för meranämnde domkyrkas reparerande, under sistförflutna Riksdag anvisade lån å 25,000 R:dr B:ko finge till uuderstöd utan återbetalningsskyldighet för samma ändamål förvandlas.
Utom denna till Stats-Utskottet remitterade motion, har Utskottet, genom remiss af den 7 sistlidne Juli, fått emottaga en af Kongl. Maj:ts forbeinälde Befallningshafvande och Domkapitlet i Linköping i underdånighet gjord framställning derom, att Kongl. Maj:t måtte till Rikets nu församlade Ständer aflåta Nådig Proposition, angående oinförmälda låns förvandling till anslag; men hvilken framställning Kongl. Majit, enär samma fråga, genom derom väckt motion, blifvit Rikets Ständers pröfning underställd, funnit icke föranleda annan åtgärd Slals-Ulshollels Ullålande N:o 237. 3 än handlingarnes öfverlemnande till Stats-Utskottet, på det att de uti dem uppgifna förhållanden måtte vid frågans behandling komma under öfvervägande.
Enligt ett bland de Utskottet sålunda tillställda handlingarne befintligt »Besigtnings-Utlåtande», afgifvet af arkitekten vid Kongl. Öfver-IntendentsEmbetet, Professoren C. G.
Blom Carlsson, hvilken, till följd af bemälte embetes meddelade förordnande, under September månad 1856 besigtigat de sedan år 1849 fortgående restaurations-arbetena å Linköpings domkyrka, hafva dessa arbeten, hvarigenom 2:ne nya sträfpelare uppförts, oell flera sådana pelare ommurats, äfvensom åtskilliga nya fönster anbringats, blifvit väl samt med noggranhet och omsorg utförda på ett byggmästarens skicklighet vitsordande sätt, och med bibehållande af kyikans primitiva stil.
Kostnaderna för sagde arbeten, utom dem, som verkställts under år 1856, hade uppgått till 39.057
R:dr 8 sk. 5 rst.
Under förutsättning att arbetena åren 1857 och 1858 skulle kunna utsträckas till och med det morra eller s. k.
Niclas-koret, hvarigenom, med användande af en uppgifven tillgång af 17,000 R:dr B.ko, eller återstoden af nu ifrågavarande lån, kyrkans norra längd, undantagande taklisten, vore restaurerad, skulle kostnaderna för de derefter återstående ytterligare reparations-och andra byggnads-arbetcn, hvilka, enligt åberopade utlåtande, borde ovilkorligen snart företagas, såvida kyrkobyggnaden skulle »kunna ega bestånd», komma att utgöra:
För arbetena å östra korbyggnaden . . R:dr B:ko 12,7 66: 32. — » södra korbyggnaden . . » » 7,400: — — » södra långsidan .... » » 19,533: 16.
— För yttre taklistens reparation eller förnyande » » 5,000: — — För putsning och reparerande af de inre väggarne » » 4,000: — — Byggmästare-arfvode » » 3,000: — — Summa R:dr B:ko 51,700: — — Till upplysning om Linköpings domkyrkas årliga inkomster och utgifter har Utskottet ansett sig böra meddela följande, ur ett handlingarne bifogadt utdrag af 1855 års domkyrko-räkenskaper sammandragen, uppgift öfver dessa inkomsters och utgifters belopp. Inkomster:
Tionde-spaUmål .197 Tinor.
Ränte-spanmål 12 » Tillsammans 209 Tinor.
Arrende- och hyres-medel samt tomt-ören B:ko R:dr 238: 13. 2. 4 Slals-Vlskottels Ullålande N:o 337.
Aflöning: spanmål 6 T:r och kontant . . .
R:dr B:ko 33: 16.
Diverse afgifter Bevillning . . » „ » 48: 42. 8. » » 82: 4. — Summa R:dr B:ko 164: 14. 8.
Den årliga behållningen skulle således utgöra 203 tunnor spanmål och 73 R:dr 46 sk. 6 rst., eller, med beräkning af 1855 års lösningspris för spanmålen, tillsammans 1,861 R:dr 31 sk. 6 rst.
B:ko, af hvilken summa 1,200 R:dr samma mynt erfordrades för den årliga ränte- och kapital-afbetalningen å det år 1850 från Itiksgälds-kontoret utbekomna låiie-understöd, och borde dessutom byggnads- samt underhålls-kostnaderna för biskops- och sysslomans-gårdarne utaf dessa medel bestridas.
Utskottet derjemte inhämtat, uppbär domkyrkan visserligen af församlingens medlemmar bänkhyror, äfvensom andra afgifter, men dessa inkomster skola till hela sitt belopp medtagas för förefallande reparationer inom kyrkans inre delar samt orgelverkets vidmakthållande m. m.; och lära desamma således icke vara att påräkna såsom tillgång för kyrkans yttre reparationer.
Nu anförda, jemte andra i handlingarne förekommande, vederbörligen styrkta uppgifter bekräfta det uti ofvanomförmälda underdåniga ansökning och motion uppgifna förhållande, att de inkomster, Linköpings domkyrka åtnjuter, ingalunda äro tillräckliga för samtidigt fullgörande af de årliga ränte- och kapital-afbetalliingar, som blifvit af Rikets Ständer föreskrifna för de till kostnaderna för denna kyrkas reparation under 1847 och 1848 samt 1853 och 1854- års Riksdagar beviljade tvenne särskilta lån.
Då följaktligen domkyrkan saknar tillgång för verkställande af kapital- och ränte-liqviderna för dessa begge lån. synas, såvida icke den ifrågasatta eftergiften af betalnings-skyldigheten för det sednast erhållna lånet varder beviljad, domkyrkans föreståndare, på sätt både i deras åberopade underdåniga ansökning och i de under sistförlidne och innevarande Riksdag väckta motionerna blifvit antydt, vara nödsakade att, sedan den medgifna räntefriheten med detta års början upphört, återlemna den uppburna låne-summan eller hvad deraf dessförinnan icke blifvit begagnadt.
Men i sådant fall kommer det med ifrågavarande statsbidrags beviljande åsyftade vigtiga ändamål, eller oftanämnde ovanligt stora och herrliga kyrkobyggnads iståndsättande samt bevarande åt kommande tider i ett omsorgsfullt vårdadt skick, naturligtvis icke att vinnas.
Då det, enligt Utskottets öfvertygelse, bör betraktas såsom svenska nationens gemensamma angelägenhet, att förekomma det en bland Rikets dyrbaraste och mest vördnadsbjudande minnesvårdar af förfädrens ihärdiga arbetsamhet och beundransvärda ansträngningar samt framfarna tiders byggnadskonst icke genom vanvård eller åsidosatt underhålls-skyldighet råkar i förfall, så och på det att Stals-UIshotlels Utlåtande N:o 238. 5 den gamla minnesrika kyrka, om hvilken nu är fråga, måtte kunna återställas och framgent bibehållas på ett sätt, hvarigenom nutidens aktning för den tidsålder, derunder hon uppstått, samt omvårdnad om denna åldriga byggnad ådagalägges, anser sig Stats-Utskottet, som till sin framställning härom hämtar en ökad anledning af den allmänt erkända skicklighet och omtanka, hvarmed reparations-arbetena under sednare åren blifvit bedrifna, böra tillstyrka: att det för dessa arbetens fullföljande under sistförflutna Riksdag, i egenskap af lån, beviljade och under år 1855 från Riksgälds-kontoret utbekomna statsbidrag af 25,000 R:dr B:ko må förvandlas till anslag utan återbetalnings-skyldighet för samma ändamål.
I fall denna framställning varder af Rikets Ständer bifallen, torde Utskottet få sig uppdraget, att underrätta Fullmäktige i Riksgälds-kontoret om oftaberörde låns i sammanhang dermed medgifna afskrifning i detta Verks räkenskaper.
HT;o S238.
Anis. till Exp.-Utsk. den 27 Jan. 1858, kl. 10 f. m.
Utlåtande, angående legardt statsbidrag för en större reparation ä Westerås Domkyrka.
Med åberopande af de särskilda understöd, Rikets Ständer vid flera tillfällen beviljat för iståndsättande och vidmakthållande af landets monumentala 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 238. byggnader, bland hvilka domkyrkorna företrädesvis utgjorde föremål för nationens omvårdnad, enär den storartade och upplyftande karakteren af en förgången tid vore uttryckt i dessa byggnader, dervid likaledes upplifvande fosterländska minnen voro fästade och under hvilkas hvalf stoftet förvarades af många i häfderna ärofullt framstående personer, har Biskop Fahlcrantz, genom en af Preste-.Ståndet till Stats-Utskottet remitterad motion, deruti Domprosten Bjurling och Doktor JSorström samt Prostarne Ljungdahl, Tegnér, Eurén och Tellbom instämt, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på behofvet af Statens bidrag för verkställigheten af nödvändiga reparationer och förändringar m. m. å Westerås domkyrka, hvilken bland Sveriges kyrko-byggnader intoge ett af de främsta rummen, ej endast genom de vigtiga historiska tilldragelser, hvarom den erinrade, utan äfven genom den öfverträtfande arkitektoniska skönheten af vissa delar af densamma; i hvilket afseende kyrkans östra del samt tornbyggnad förtjenade att särskilt anföras, den förra såsom det inom Riket mest fulländade profvet på 15:de århundradets, och det sednare på en nyare tids kyrkobyggnads-stil.
Deremot slote sig till nyssnämnde del af kyrkan, på ett särdeles oharmoniskt sätt, den från litte och 12:te århundradena qvarstående vestra delen, deruti de förtjenster, som tillerkändes den tidens stil, nästan helt och hållet saknades.
Denna vanställande skillnad mellan det råa urgamla och det ståtliga yngre ökades dessutom genom den mängd praktfulla monumenter och de dyrbara konstverk, hvarigenom det sednare förskönades.
Derjemte föranledde olikheten i livalfvens höjd den i akustiskt hänseende särdeles menliga olägenhet, att predikanten endast inom en inskränkt del af kyrkan vore hörbar, hvarföre bänkplatsernes antal icke uppginge till mer än en tredjedel af det, som församlingens folkmängd efter vanlig beräkning fordrade.
I anseende dertill hade man funnit sig föranlåten att anbringa läktare, men hvilka ytterligare förmörkade den redan förut dystra delen af kyrkan och gjorde motsatsen mellan denna del och det herrliga koret än mera stötande.
Vidare förstördes symetrien och bortskymdes en del af koret genom den inuti kyrkan byggda sakristia, hvarförutom fönsternas olika form, höjd och plats ökade det oharmoniska intrycket.
Dertill komme, att en hotande remna å kyrkans sydvestra hörn ådagalade, att en betydlig och från grunden företagen reparation der vore högst nödvändig.
Af dessa anledningar och för vinnande af det dubbla ändamålet, att åstadkomma harmoni i det hela och betrygga dettas fortfarande bestånd samt bereda tillräckligt utrymme och ljus för gudstjensten, hade, enligt ett, efter noggranna undersökningar, uppgjordt och af Öfver-Intendents-embetet godkändt förslag, följande reparationer och förändringar funnits erforderliga, nemligen: ombyggnad från grunden af den mur, deruti den hotande remnan visat sig; höjandet af 2:ne hvalf; 6 pelares ombildande till likhet med de i koret befintliga; de öfrige pelarnes förändrande till en, så vidt möjligt, med de sednares öfverensstämmande stil; den i kyrkan inbygda vanprydande sakri - Slals-Ulskoltels Ullålande N.-o 238. 7 stians borttagning; inredningen af ny sakristia i det rum under tornet, der gymnasie-bibliotheket tillförene förvarats; beredandet af likhet i stil och storlek åt 30 fönster; borttagandet af de skymmande läktarne; bänkrummens utvidgning åt öster samt fördubblandet derigenom af bänkplatsernas antal; predikstolens framflyttning; de 4 små portarnes på norra och södra sidorne igenmurning och ersättande genom 2:ne större, med kyrkans byggnadsstil öfverensstämmande, portaler; samt den nuvarande vestra portalens ombildande till likhet med dem.
Kostnaderna för nu uppgifna arbeten hade beräknats uppgå till ett sammanlagdt belopp af 42,000 R:dr B:ko; men, i anseende till förutsedd fortfarande stegring af material-prisen och arbets-löner, syntes denna kostnads-beräkning böra höjas till 45,000 R:dr B:ko.
För bestridandet af de med sagde arbetens utförande förenade kostnader vore likväl de årliga inkomster, domkyrkan egde, icke blott alldeles otillräckliga, utan nästan helt och hållet oanvändbara, emedan desamma, bestående af 168 T:r tionde-spanmål, samt arrende-medel och hemmans-räntor, hvilkas sammanlagda belopp utgjorde ungefärligen 250 R:dr, äfvensom bänkhyror och tillfälliga inkomster, utgörande högst 600 R:dr, vissa år understego de utgifter, hvilka, utom hvad som fordrades för domkyrkans underhållande och gudstjenstens behof, borde af domkyrkans medel bestridas, såsom afiöningar, uppgående till 800 å 900 R:dr, byggandet och underhållandet af Konsistorie-hus, Biskops- och Sysslomans-gårdar samt antingen hyresersättning åt 4 Lektorer, äfvensom skolans Rektor, eller underhållsskyldighet för deras boställsgårdar.
Vid nu uppgifna förhållanden, och då Westerås domkyrkas årliga inkomster icke ens kunde påräknas lemna erforderlig tillgång till ränta för ett till reparations-kostnadernas, bestridande upptaget lån, har, under erinran derom, att, för kyrkans återställande efter densamma öfvergångna eldsvådor, fyrfaldiga bidrag erhållits af framfarne Konungar och enskilda personer, likasom af Westerås stad, men icke någonsin af det allmänna, oaktadt den betydliga tillökning i stats-inkomsterna, som genom Westerås-recess åstadkommits, ofvanbemälde motionär, å Domkyrkokommissionens vägnar och enligt dess uppdrag, anhållit, att Rikets Ständer måtte, för verkställigheten af de föreslagna förändringarne och reparationerna å meranämnde domkyrka, bevilja ett anslag, utan återbetalningsskyldighet, å 30,000 R:dr, och ett lån å 15,000 Ridr B:ko.
Vid behandlingen af denna motion har Stats-Utskottet tagit kännedom om en af