Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N:o 97. påföljd, i ersättnings-frågan ytterligare höra de hofveri-skyldige, med hvilka öfverenskommelser derutinnan dittills icke kunnat träffas, hvarjemte ej mindre de i och för beskattnings-väsendets förenkling utsedde kommitterade, än äfven Krigs-kollegium öfver ärendet, eller vissa delar deraf, med underdåniga utlåtanden inkommit; varande al E. K.
M:t jemväl redan i Nåder meddelade sådana, på vunnen utredning grundade föreskrifter, hvarigenom befrielse åstadkommits för allmogen, dels inom Höks härad af Hallands län från densamma förut åliggande arbets-skyldighet till två under Laholms Kungsladugård hörande fisken, dels ock inom Ahrstads och Faurås härader af nämnde län från utgående årliga afgiften till staden Falkenberg, såsom innehafvare af dervarande Kungs-laxfiske. E. K. M:t har i den Nådiga Propositionen vidare täckts förklara, att, då om Ridö hofstall-äng i Nyköpings län nu gällande arrende år 1870 tilländaginge, E. K. M:t ville, uppå derom af Kongl.
Kammar-kollegium skeende anmälan, taga under Nådig pröfning, i sammanhang med frågan om hofstall-ängeus ånyo för-arrenderande, huruvida den blifvande arrendatorn skulle vid de för närvarande till berörde äng utgående hjelpe-dagsverken bibehållas, eller om de borde från arrendet skiljas och innehafva ren af de arbetsskyldige hemmanen i stället förpligtas att för samma dagsverken lösen efter markegång erlägga; äfvensom att, då, i följd af Kammar-advokat-fiskals-embetets anförda besvär öfver E. K. M:ts Befallningshatvandes i Östergöthlands län utslag den 12 Juli 1843, angående rättighet för arrendatorn af det på 30 år utarrenderade, till Statsverket indragna, f. d. Ofverste-löjtnants-bostället Kungs-Norrby i nämnda län, att tillgodonjuta hjelpedagsverkeu från vissa inom boställets rågång belägna hemman, denna fråga ännu utgjorde föremål för laga behandling, E. K.
M:t funne någon åtgärd i afseende på dessa hjelpedagsverken icke för närvarande böra ega rum; hvarjemte och på det att hemmanen i Tuna Ofvanbro fjerding af Stora Kopparbergs län måtte kunna befrias från utgörande in natura af de 688j-| (eller, såsom de hos Kongl.
Kammar-kollegium förvarade handlingar utvisa, 668f|) hjelpe-dagsverken, hvilka nu derifrån utgjordes till brukande af den Landshöfdingen i länet på lön indelta Kronoängen Hushagen, E. K. M:t föreslagit Rikets Ständer, att åliggandet att in natura utgöra dessa dagsverken måtte upphöra med den sednast från embetet afgångne Landshöfdingens fardagstid och derefter, i likhet med hvad i allmänhet inom denna landsort egde rum, lösen för berörda dagsverken erläggas till Statsverket, emot det att till fyllnad i Landshöfdinge-lönen anvisades ett emot förlusten svarande Statsanslag i rundt tal, som borde på länets stat uppföras, med iakttagande att berörda anslag bestämdes i kontant efter medeltalet af markegångs-prisen å dagsverken under de tjugo åren 1832 till och med 1851, dock med afdrag af det belopp, 37 R:dr 6 sk. 5 rst., hvarmed boställshafvaren hittills godtgjort
Statsverket för rättigheten att begagna dagsverkena; och hade, beträffande den dagsverksskyldighet, som lill Öfversteboställe!
Lilla Bjurum i Skaraborgs län utgjordes af dertill indelta hemman, E. K. M:t, som, då någon förändring uti de författningsenliga vilkor, hvarunder nämnda Regementscbefs-boställe hittills innehafts, icke under den nuvarande boställs-innehafvarens tjenstetid kunde utan hans begifvande skäligen ifrågasättas, ansåg någon åtgärd i afseende å dagsverksskyldighetens upphörande icke böra ega rum förr än efter den nuvarande indelningshafvarens afgång från embetet, behagat föreslå Rikets Ständer, dels att från och med den tid nuvarande boställs-innehafvaren eller hans rätts-innehafvare bostället aflrädde, den de dagsverks-skyldige hemmanen åliggande indelta ränta, hvarå för närvarande i och för dagsverksskyldigheten stadgadt afdrag egde rum, måtte utgå på sätt om utgörande af dylik ränta i allmänhet vore föreskrifvet, dels ock att den särskilda afgäld af 16 tunnor 15£ kappar råg, hvilken egarne af de dagsverks-skyldige hemmanen åtagit sig att årligen erlägga, kunde få till Statsverket inflyta, emot det att derifrån utginge och på Stat uppfördes: a) Expeditions-Utskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 97. 185 a) oindeld spanmål, hälften råg och hälften korn, till belopp i minst hela kappar motsvarande förenämnda 16 tunnor 15£ kappar råg, beräknadt efter medeltal af markegångspriset inom länet under de tjugo åren 1832—1851; och b) kontant anslag, motsvarande de hittills utgående dagsverkenas vid undersökningen uppskattade värde 407 R:dr 40 sk., elter afdrag af ej mindre den indelda räntan, 149 R:dr 7 sk. 6 rst., än äfven värdet af ofvanberörda särskilda afgäld i spanmål, 98 R:dr 44 sk. 6 rst., eller i jemnt tal 160 R:dr; hvarjemte E. K. M:t, vidkommande vissa hemmans dagsverksskyldighet till åtskilliga, såsom boställen åt embetsmän och det högre militär-befälet för längre tid tillbaka anslagna Kungsgårdar, i Christianstads och Malmöhuslän, i Nåder föreslagit, att Rikets Ständer måtte öfverlemna till E. K. M:t alt, på af E. K.
M;t uppgifna vilkor, i förevarande ämne besluta.
Under behandlingen af detta ärende har hos Rikets Ständer blifvit framstäldt, huruledes, utom de såsom hofveriskvldige till Löfvestads Kungsgård i Malmöhus län upptagna I3f| hemman med 49 hofverier, funnos 19 hemmansnummer i Löfvestad och 4 i Heinge byar, hvilka väl icke voro underkastade det vidsträckta hofveriet, sorn ålåge de upptagna hemmanen, men dock, jemlikt kontrakt af den 4 December 1688, utgjorde, jemte postförsel, hvartdera ett dagsverke i veckan, äfvensom att dessa hemmansnummer funnos ännu i 1691 års tiondesättning för Malmöhus län, som blifvit upprättad på grund af 1671 års jordrefning, uppförda såsom åttondedels hemman, hvarefter de röstade vid sockenstämmor, betalade tionde till Kronan, kyrka och prest samt nu, sedan de å okänd tid blifvit förmedlade och i Kronans jordeböcker uppförda under benämning af gatehus, voro samtlige köpta till skatte.
Hvad sålunda förekommit hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och som, hvad angår de hemman, hvilka hafva dagsverksskyldighet till Ridö bofslall-äng sig ålagd, äfvensom dem, hvilka möjligen kunna i laga ordning förklaras skyldige att dagsverken till Kungs-Norrby f. d.
Öfverste-Löjtuants-boställe utgöra, Rikets Ständer ansett med billighet öfverensstämma, att dessa hemman jemväl komma i delaktighet af den befrielse från dagsverkenas utgörande in natura, som dels redan, genom Kongl. Brefvet den 3 December 1812, tillgodokommit de Kronans behållna Kungsgårdar och Kronolägenheter i sådant afseende förut anslagna hemman, dels ock nu blifvit föreslagen till förmån för de hemman, som äro' till boställen och indelningshafvare dagsverks-skyldige, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att så väl ifrågavarande till Ridö hofstall-äng anslagna hemman, som de, hvilka möjligen kunna i laga ordning anses pligtige att dagsverken till KungsNorrbv f. d.
Ofversle-Löjtnants-boslälle utgöra, måtte, när de nuvarande arrendena deraf upphöra, eller dessförinnan, om uppgörelse i sådant afseende med vederbörande arrendatorer kan träffas, komma i åtnjutande af befrielse från dagsverkenas utgörande in natura, enligt de för dylik reglering i allmänhet stadgade grunder.
Beträffande åter de af E. K. M:t framställda Nådiga förslag i och för upphörande af den nuvarande arbets-skvldigheten till krono-ängen Hushagen i Stora Kopparbergs län, Öfverste-bostället Lilla Bjurum i Skaraborgs län samt åtskilliga, såsom boställen åt embetsman och det högre militär-befälet anslagna, Kungsgårdar i Christianstads och Malmöhus Ilin; så och enär förbindelsen att utgöra ifrågavarande onus in natura otvifvelaktig! mäste menligt inverka på de dagsverks-skyldige hemmanens jordbruk, och lindring förut medgifvits i dagsverksskyldigheten till Kronans behållna egendomar, samt Rikets Ständer redan vid 1840 och 1841 årens riksdag, med förklarande, att de ansågo rättvisa och billighet fordra, det enahanda lättnad bereddes den del af allmogen, som var underkastad dagsverksskyldighet till boställen oell lönings-hemman, för sin del beslutat, det åliggandet att denna skyldighet in natura utgöra skulle för framtiden upphöra; och härtill komBih. till R.
Brot. 1853 & 1854. 10 Sami. 1 Afd. 24 186 Expeditions-Utskoltets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 97. mer, att för åvägabringande af förändringen med arbets-skyldigheten till Hushagen, enligt E. K. M:ts Nådiga förslag, någon uppoffring å Statens sida icke blifvit ifrågaställd; att den för upphörande af dagsverksskyldigheten till Lilla Bjurum föreslagna ersättning icke blifvit beräknad högre än lill dagsverkenas uppskattade värde, med ofvannämnda afdrag, samt i den Nådiga Propositionen E. K. M:t förklarat, att den ersättning, som vid Kungsgärdarne i Skåne skulle kunna ifrågakomma åt boställs-innehafvarne, icke skulle öfverstiga skillnaden emellan de från hemmanen efter förändringen utgående indelda räntor, jemte den afgäld, som skulle af arbetshemmanen för dagsverkenas upphörande erläggas, samt det värde, hvartill den upphörande hofveri- eller arbets-skyldigheten blifvit vid 1844 års undersökning uppskattad; hvadan denna ersättning, som icke ifrågakommer vid Lillö och Svabesholms Kungsgårdar, sannolikt vid ganska få af de öfriga Kungsgårdarne kommer att ega rum, äfvensom densamma, der den medgifves, icke bör kunna uppgå till något betydligare belopp, hafva, på dessa och de uti den Nådiga Propositionen vidare upptagna skäl, Rikets Ständer väl funnit E. K. M:ts nu meddelade Nådiga förslag, såsom ledande till det åsyftade ändamålet, böra antagas; men då derjemte, i fråga om den ersättning, som skulle Landshöfdingen i Stora Kopparbergs län tillkomma, Rikets Ständer inhemtat, hurusom, efter det Advokat-Fiskals-Embetet i Kongl.
Kammar-kollegium, enligt Memorial af den 25 Oktober 1852, till Rådstufvu-rätlen i Fahlun instämt dåvarande Landshöfdingen i nämnda län, med påstående att, då det belopp, 2 sk. 8 rst., hvarmed Landshöfdingen, såsom innehafvare af krono-ängen Hushagen, årligen godtgjort
Statsverket för hvarje af de denna äng anslagna 668j-f dagsverken, rätteligen bordt utgöra 5 sk. 4 rst., Landshöfdingen måtte förpligtas att för berörda dagsverken framdeles årligen godtgöra Stats-verket, enligt den förhöjda beräkningen, med 74 R:dr 12 sk. 10 rst., i stället för dittills erlagda 37 R:dr 6 sk. 5 rst., samt i anledning deraf Landshöfdingen medgifvit sig vara E. K. M:t och Kronan ansvarig för den af Advokat-Fiskals-Embetet sålunda beräknade lösen, förbemälda Kollegium, genom beslut den 28 December 1852, föreskrifvit till behörigt iakttagande i Kronans jordeböcker och räkenskaper, att betalning för ifrågavarande 668dagsverken, från och med nästpåföljda uppbördsår och så länge Landshöfdingen finge desamma disponera, skulle af honom erläggas med 5 sk. 4 rst. för hvarldera, eller tillhopa med 74 R:dr 12 sk. 10 rst., så hafva Rikets
Ständer ansett detta förhållande nu böra iakttagas vid bestämmandé af den Landshöfdingen i Stora Kopparbergs län tillkommande ersättning, i följd af nämnda dagsverkens upphörande att in natura utgöras; hvadan och i öfverensstämmelse för öfrigt med hvad E. K.
M:t bebagat i Nåder föreslå, Rikets Ständer funnit skäligt, för sin del, besluta: A) att den hemmanen i Ofvanbro fjerding af Stora Tuna socken och Stora Kopparbergs län för närvarande åliggande skyldighet, att till den Landshöfdingen i länet på lön anslagna kronoängen Hushagen utgöra 668j-f dagsverken in natura, må med den sednast från embetet afgångna Landshöfdingens fardagstid upphöra, och derefter ifrågavarande dagsverken till Kronan utgöras, på sätt om öfriga Kronans behållna dagsverken inom länet är eller kan blifva stadgadt, emot det att, lill fyllnad i Landshöfdinge-lönen, anvisas ett emot förlusten af dagsverkena svarande stats-anslag i rundt tal, som på länets stat uppföres, med iakttagande, att berörda anslag bestämmes i kontant efter medeltalet af markegåugsprisen å dagsverken under de tjugo sednasle åren 1834—1853, dock med afdrag af det belopp, 74 R:dr 12 sk. 10 rst., hvarmed boställshafvaren hittills godtgjort Stats-verket för rättigheten att begagna dagsverken; B) att den dagsverksskyldighet, som af dertill indelade hemman utgöres till öfversle-bostället Lilla Bjurum i Skaraborgs län, må, från och med den tid nuvarande boställsinnehafvaren eller dess rättsinnehafvare bostället afträdde, upphöra att in natura utgöras, samt att, i följd häraf, dels den de dagsverksskyldig hemmanen åliggande indelda Expeditions-Ulskoltels Förslag till underd. skrifvelse, N:o 97.
187 ränta må utgå på sätt om utgörande af dylik ränta i allmänhet är föreskrifvet, dels ock den särskilda algiild af 16 tunnor 15£ kappar råg, som egarne af nämnda hemman åtagit sig att årligen erlägga, må till Stats-verket ingå, emot det att till boställshafvaren från Stats-verket utgår och på stat uppföres: a) oindeld spannmål, hälften råg och hälften korn, lill belopp i minst hela kappar motsvarande förenämnda 16 tunnor 15£ kappar råg, beräknadt efter medeltal af markegångsprisen inom länet under de tjugo sednaste åren 1834—1853; samt i) kontant anslag i jemt tal af 160 R:dr; c) att, angående dagsverks-skyldighelen till åtskilliga ofvanomförmälda såsom boställen anslagna kungsgårdar i Christianstads och Malmöhus län, följande bestämmelser må antagas, nemligen: l:o att de, angående hofveri-skyldighetens upphörande på vissa vilkor och emot afgäld från de hofveri- eller arbels-skyldige hemmanen, med hemmans-innehafvarne uppgjorda ofvannämnda öfverenskommelser, äfvensom de dylika, hvilka hädanefter enligt enahanda grunder i vederbörlig ordning afslutas för större eller mindre antal af hofverieller arbets-skyldige hemman, skola till E. K.
M:ts nådiga pröfning och stadfästelse anmälas ; 2:o att, der sådan öfverenskommelse varder af E. K.
M:l sladfästad, förändringen skulle taga sin början antingen från och med året efter det, då boställs-innehafvaren förklarat sig dermed nöjd, eller ock, om han ej vill derpå ingå, vid hans afgång från bostället; 3:o att, när hofveri- eller arbets-skyldighelen upphör, den hemmanet åliggande, emot arbets-skyldigheten förut afkortade indelda räntan skall utgöras lill vederbörande indelningshafvare, men den derutöfver öfverenskomna årliga afgälden till Stats-verket ingå; hvaremot på vederbörliga stater uppföres ett emot sistnämnda afgäld svarande anslag, som tillkommer boställs-hafvaren uti oindeld spanmål, hälften råg och hälften korn, om afgälden är bestämd i spanmål, eller i kontant, derest afgälden är uti penningar fastställd; 4:o att, i hvarje särskildt fall det må ankomma på E. K. M:ts Nådiga pröfning, huruvida, utöfver sistnämnda anslag, någon ersättning af statsmedel åt boställs-innehafvaren för upphörandet af det förut åtnjutna arbels-biträdet kan erfordras; i hvilket fall likväl en sådan ersättning icke må öfverstiga skillnaden emellan det i nästföregående punkt omnämnda sammanräknade beloppet af indelda räntor och afgäld samt det värde, hvartill den upphörande hofveri- eller arbets-skyldigheten af hemmanen vid 1844 års undersökning blifvit af förrättningsmannen, Kammar-rådet Cassel, uppskattad; 5:o att den i 3:dje punkten omförmälda afgäld, äfvensom den i 4:de punkten nämnda ersättning, der den ifrågakommer, skall, såsom vederlag för minskad boställs-afkastning, tillsvidare al- och tillträdas lika med annan boställets tillhörighet; samt 6:o att, i de fall, då öfverenskommelse på föreskrifvet sätt icke redan träffats eller framdeles varder uppgjord, hofveri- eller dagsverks-skyldigheten tillsvidare skall, såsom hittills, fortfara.
Slutligen, och då förhållandet med ofvanomlörmälda, under Löfvestads kungsgård dagsverks-skvldige så kallade gatehus saknar behörig utredning, men dessa, så vida de äro af enahanda beskaffenhet med de hemman, som för närvarande till samma kungsgård utgöra dagsverken in natura, synas böra i afseende på arbets-skyldigheten behandlas lika med nämnda hemman; få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K.
M:t täcktes anbefalla att undersökning varder verkställd, till utrönande, huruvida de så kallade gatehus, som till Löfvestads kungsgård utgöra dagsverken in natura, äro af ena - 188 Expeditions-Dtskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, A':o 98. handa beskaffenhet med de till samma kungsgård arbets-skyldiga hemman, och att i sådan händelse den reglering, som kan komma att i afseende å arbets-skvldighet ega rum för dessa hemman, måtte efter i allmänhet stadgade grunder sträcka sig jemväl till omförmälda gatehus.
Stockholm den 1.9 Augusti 1854.
(Se Skrif velse-förslaget N:o 120, samt Expeditions-Utskottets Memorial N:o 8).
Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 18 Aug. 1851.
Preste-Ståndet den 18 — — Borgare-Ståndet den 18 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förhöjning af låne-procenten vid inhemsk ulls belåning hos ull-diskonten.
(Stats-Utskrs Uthde N:o 193.) S. A. K. Genom Nådig Proposition af den 16 November uästlidet år har E. K. M:t behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, hurusom, jemte det, bland andra åtgärder, hvilka ansetts kunna bidraga till uppkomsten af en väl ordnad ullhandel inom riket, hos E. K.
M:t blifvit föreslaget, att den, innehafvare af inhemsk ull tillerkända lånerätt af ull-diskont-fonden, hvilken, enligt E. K.
M:ts Nådiga Kungörelse af den 14 Augusti 1841, nu utgör blott 50 procent af ullens uppskattade värde, måtte förhöjas till det belopp, den tillförene utgjort, eller 75 procent af samma värde, E. K.
M:t väl funnit nämnda lånerätt i förhållande till uppskattningsvärdet å ullen icke böra bestämmas högre, än att ull-diskont-fonden, äfven vid en under lånetiden inträffad sänkning i ullpriset och med tillägg af upp - Expeditions-Ulskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 99.
189 lupen förfalloränta jemte afgifterna till ull-kontoret och auktionskostnaden, kunde i allmänhet anses vara betryggad emot all förlust; men då det icke syntes vara att befara, att, under den tid af högst 11 månader, lån hos ull-diskonten finge iunehafvas, prisen å ull skulle falla ända till hälften af det belopp, de vid lånets beviljande utgjorde, borde den nuvarande lane-procenten, under behörigt iakttagande af hvad, i afseende på ullens värdering före dess belåning, i Kongl. Kungörelsen den 19 December 1835 är föreskrifvet, kunna, utan äfventyr för fonden, i någon mån förhöjas; dock som den år 1841 skedda nedsättning af låne-procentens belopp vidtagits i anledning af Rikets Ständers vid samma års riksdag aflåtna underdåniga skrifvelse om beviljad tillökning af kreditivet för ull-diskontionden och om vilkoren för samma kreditivs användande, hade, vid sådant förhållande och oaktadt kreditiv-summans minskning under sednaste riksdag, E. K.
M:t ansett låne-procentens ifrågasatta förhöjning icke utan Rikets Ständers medverkan böra beviljas, i hvilket afseende E. K. M:t nu ock täckts till Rikets Ständer framställa det Nådiga förslag, att den så kallade låne-procenten vid inhemsk ulls belåning af ull-diskont-fonden måtte varda bestämd till högst sextiosex och tvåtredjedels procent utaf det värde, hvartill ullen blifvit i föreskrifven ordning uppskattad.
Under behandlingen af detta ärende hafva Rikets Ständer inhemlat, att de i anledning af beviljade lån verkställda utbetalningar utaf ofvan omförmälde, till utgående från Riksgälds-kontoret, emot 3 procent årlig ränta för hvad derå lyftes, anvisade kreditiv, hvars belopp af Rikets sednast församlade Ständer nedsattes från 300,000
R:dr till 150,000 R:dr, under de 4 sistförflutna åren icke understigit 37,000
R:dr eller öfverskridit 96,000 R:dr årligen; och som Rikets Ständer instämma uti den af E. K. M:t framställda åsigt, att, under vederbörlig tillämpning af de i sagda hänseende för öfrigt gällande föreskrifter, det allmännas säkerhet för de utgifna lånemedlens återbekommande icke kan anses komma att äfventyras genom den i Nåder föreslagna förhöjningen af det belopp, hvarmed inhemsk ull hittills fått belånas genom invisningar å merberörda kreditiv, samt enär genom denna förhöjning af låne-procenten de för ifrågavarande lånerörelse och befrämjandet af dermed afsedda ändamål anvisade medel hädanefter torde komma att i betydligare mån än förut begagnas, utan att, i allt fall, samma kreditivs belopp synes behöfva förökas, hafva Rikets Ständer lemnat bifall till hvad E. K. M:t uti högstberörda Proposition i Nåder föreslagit.
Stockholm den 19 Augusti 1854. 190 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 100.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Aug. 18HJ.
Preste-Slåndet den 18 — — Borgare-Slåndet den 18 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående afsöndring af bostalls-jord, till utvidgande af Husie Församlings Kyrkogård inom Malmöhus län.
(Stats-Utsk:ts Utlåtande, N:o 202.) S. A. K.
Uti en till Rikets Ständer aflåten Nådig Proposition har E. K. M:t behagat meddela, det E. K. M:ts Befallningshafvande i Malmöhus län och Biskops-embetet i Lunds Stift gemensamt hos E. K.
M:t i underdånighet anmält Husie inom nämnda län och Oxie härad belägna församlings framställda önskan att, lill vinnande af en, i afseende till förestående ombyggnad af församlingens kyrka samt bristande utrymme för begrafningar, högst behöflig utvidgning af den kyrkan omgifvande begrafningsplatsen, måtte från det derintill gränsande f. d. korporals-bostället vid Skånska Hussar-regementet dels mantal N:o 3 och f:dels mantal N:o 4 Husie, hvilket ännu innehades af löntagare på gammal stat, men, enligt Kongl. Cirkulär-brefvet den 2 Februari 1833, vore afsedt till bostad åt Chefen för Lif-kompaniet af Södra Skånska Infanteri-regementet, få afsöndras en vid vederbörlig landtmäteri-förrätlning å karta aflaltad och beskrifven jordrymd af lO^idels kappland, emot en efter ortens högsta vanliga jordpris och spanmåls-arrende bestämd årlig afgäld af 35T%:deIs kappar, löst mål, hälften råg och hälften korn, hvilken församlingen lillförbundit sig att den 1
Maj hvarje år efter gällande markegångspris till boställshafvaren utgöra, deröfver Chefs-embetet vid nämnde Regemente sig yttrat, hvarefter E. K.
M:ts och Rikets Krigs- och Kammar-kollegier, i ämnet hörda, med öfverlemnande af underdåniga yttranden från vederbörande myndigheter, hvilka, lika med bemälda Chefs-embete, ansett något hinder emot den ifrågaställa jordafsöndringen icke förekomma, sig i underdånighet utlåtit och dervid, jemte erinran, hurusom, enligt författningarne, församlingen ålåge så väl att betala kostnaden för landtmäteri-förrättningen, derför den ock redan blifvit debiterad, som äfven att bygga och fortfarande underhålla kyrkogårdsmuren eller stängseln emot boställets egor, lunnit behofvet af kyrkogårdens utvidgande in på boställets ego-område, likasom tillräckligheten af den i sådant afseende föreslagna afgäld vara fulleligen ådagalagda, hvadan Kollegierna Expeditions-Utskot(ets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 101.
191 på det sätt underdånigst tillstyrkte
Nådigt bifall till ofvannämnde ansökning, att afgälden blefve, genom upphöjande af bråket till helt, fastställd till jemnt en tunna, hälften råg och hälften korn, saint derjemte, såsom i likartade fall tillförene stadgats, förklarades böra icke in natura, utan med penningar efter årligt markegångs-pris, till Kongl. Maj:t och Kronan af församlingen erläggas vid den tid, då uppbördsstämman i orten egde rum.
I betraktande af hvad sålunda i ämnet förekommit, har E. K. Maj:t täckts Nådigst föreslå Rikets Ständer att medgifva den ifrågaställda jordafsöndringen från ofvannämnde boställe, emot en till en tunna afradsgild spanmål, hälften råg och hälften korn, jemnad årlig afgäld, att al församlingen till vederbörande boställshafvare utgöras, på sätt Krigs- och Kammar-kollegierna i öfrigt derom hemställt.
Och som, enligt hvad utredt blifvit, Slaten icke tillskyndas någon förlust genom den föreslagna jordafsöndringen, hafva, vid öfvervägande af detta ärende, Rikets Ständer, med afseende jemväl å den behöfliga utvidgningen af Husie församlings kyrkogård, under ofvanberörda vilkor till samma afsöndring samtyckt.
Stockholm den 19 Augusti 1854.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Aug. 1854.