Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett residens-bus af tegel uppfördes nu åren 1785—1787 samt fullbordades under de följande åren, så att detsamma år 1797 kunde öfverlemnas Stats-Ulskotlets Utlåtande M 13$, till den då tillträdande Landshöfdingen Erik Gustaf Lindencrona, hvilken, vid uppj kommen fråga, medgaf att. öfversta våningen, belägen 2 Ir. upp, finge till arbetsrum inredas, under vilkor, alt en del af förstugan utvidgades och att staden dessutom i stället försåge Landshöfdingen med nödiga uthus.
Deremot skulle staden få disponera de på residenstomten stående gamla hus och sjöbodar tillika med de rum öfver bodarne vid torget, som förut varit begagnade till embetsrum.
Allt detta fastställdes af Syne-rätt genom Utslag den 2 November 1797, men synes icke hafva blifvit Kongl. Majds Nådiga pröfning understäldl.
När sedermera de 40 år, för hvilka Landshöfdingen hushyra, efter 200 R:dr årligen, motsvarande ofvanberörda å!
Hernösands stad vid tre säskilta tillfällen anvisade förskott af tillsammans 8,000 R:dr Specie, tilländalupil, väckte staden fråga, att antingen årliga hushyran, sorn då, med tillämpning af Kongl. Brefvet den 2 December 1782, skulle åter tillfalla staden, mätte till 680 R:dr förhöjas eller ock huset af kronan inlösas för 20,000 R:dr Banko; nien denna ansökning skall hafva blifvit afslagen genom Kongl. Brefvet den 11 Juni 4823, enär hyresbeloppet varit bestämdt genom kontrakt emeJlan kronan och staden samt del icke ansågs lämpligt att kronan återköpte eli för det mesta på hennes egen bekostnad uppbyggdt hus; hvarefter Rikets Ständer under den 20
November sistnämnde år anvisade 200 R:dr att, såsom årlig hushyra, till Hernösands stad utgå af dåvarande 2:dra Hufvud-titelns anslag för Wesler-Norrlands län.
Vid 1828—1830 års Riksdag, då ånyo enahanda fråga viickfes, alslogo Rikets Ständer; enligt deras anmälan uti underdånig skrifvelse den 11 Januari sistnämnda år, framställningen om husets inlösande för kronans räkning, men förklarade, beträffande det alternativt framställda yrkandet om förhöjning i det årliga hyresanslaget, att, enär berörda vid 1823 års
Riksdag till 200 R:dr bestämda anslag dåmera skäligen kunde anses otillräckligt för egendomens behöriga vidmakthållande och staden utöfver hyressummans bi-lopp icke borde betungas med någon underhållskostnad för merberörda egendom, Rikets Ständer ansågo, att staden antingen för framtiden borde befrias från all underhållsskyldighet och denna af Slaten öfvertagas, i enlighet med hvad för andra kronans hus vore stadgadt, emot det att hyresanslaget indrogcs och kronan besparades, eller ock, derest borgerskapet deruti ej skulle vilja ingå, att hyressumma!! ökades till 833 R:dr 16 sk. årligen, för hvilken tillökning nödiga medel jemväl uppfördes å Riks-statens 2:dra Hufvudtitel.
Det sednare alternativet antogs a( staden, på sätt Kongl. Brefvet den 22 December utvisar, och det sålunda tillökade hyresbeloppet fortfar ännu att årligen till Hernösands stad utbetalas af nuvarande 6;te Hufvud-titelns anslag för landtstaten i Wester-Norrlands län.
Den obehagliga nödvändighet hvaruti Landshöfdingen öfver berörde län blifvit ensam bland sådane ernbetsmän försatt, att nemligen nödgas, i fråga om sina bonings - Slals-Utskntlels Lillå,landf J\s 136. hings- och embetsrums vidmakthållande anlita residens-stadens borgerskap samt vara af dess frikostighet och välvilja i viss mån beroende, hade ock vid flere tillfällen föranledt till tvister, hvilka likväl slutligen blifvit afgjorda genom Kongl. Kammar-kollegii Utslag den 20 Januari 1820 och Kongl. Maj:ts beslut den 18 Maj 1848, begge af det hufvudsakliga innehåll, att Hernösands stad, oaktadt uppbärandet af ofvanberörde hyresbelopp, icke vore ansvarig för annan underhållsskyldighet än den sorn ålåge kronan, jemlikt ofvanåberopade Kongl.
Reglemente af den 22 Februari 1750.
För öfrigt och då det länge varit insedt, att de rum, som i sjelfva residenshusets öfversta våning år 1797 anvisades till Läns-styrelsens embels-lokaler, med endast 3 ~ alnars böjd och med fönster af ~ alnar bredd och 1 i alu höjd, vore för sin bestämmelse alltför små, låga och otillräckliga samt mörka och obeqvämt belägna, hade de rum, sorn före 1797 till embetslokaler begagnades, varit dertill någon tid på 1840:talet förhyrda på Landshö/dingens egen bekostnad, men, med anledning af den eldfara, för hvilken dessa, i ett gammalt trähus belägna rum ansågos vara blottställda, hade embets-lokalerna numera åter blifvit flyttade till residens-huset, det likväl endast Provins-Landtmäteri-kontoret, en del af Läns-arkivet och Ränteriets kista kunnat i öfversta våningen inrymmas och Läns-styrelsen för öfrigt fått sig anvisade r.um i bottenvåningen, ehuru denna, enligt ritning, vöre bestämd att utgöra en del af Landshöfdingens boställe.
Efter hvad den Nådiga Propositionen vidare innehåller, hade vid hållen åbod» tillirädessyn deu 1 September 1854 å landshöfdinge-residenset mellan den sednast afgångne Landshöfdingen och den nuvarande, denne sistnämnde yrkat, att öfversta våningen, med afseende å dess för embetsrum otjenliga beskaffenhet och läge samt nödvändigheten för alla, som der infinna sig eller fängslade inställas, att gå genom Landshöfdingens tambur, måtte förklaras olämplig till embets-lokal, till stöd för hvilken framställning dessutom åberopats, dels att staden icke uppfyllt de villkor, sorn år 1797 bestämdes för våningens begagnande till etnbets-lokal, nemligen att ändra fönstren, bygga sädesbod ät Landshöfdingen m. m., dels att borgerskapet skriftligen anmärkt, alt huset toge skada af de på vinden och i öfra våningen förlagda tunga arkiver; och hade Rådstufvu-svnerätten, som utlåt sig så väl öfver berörda yrkande, hvilket från stadens sida bestreds, sorn äfven frågan huruvida i residenshuset funnes lämpliga lokaler för Lands-kansli, Lands-kontor, Landt-ränteri, Landtmäteri-kontor och Arkiv, yttrat, att, som ifrågavarande residenshus icke skäligen kunde anses innehålla andra eller flere rum, än som för uppehållande af nödig beqvämlighet och i betraktande af boställshafvarens embetsvärdighet vore erforderliga, samt om ock öfversta våningen kunde komma att till embetsrum föreslås, dervid likväl förekomrae, att rummen vöre till antalet för inskränka, till men för helsan alltför låga och försedda med så små fönster, att de ej lemnade behöflig dager för der erforderliga tjenstgöromål; att utrymme till arkiv Bih. lill R.
Prol. 1836 & 1857, & Sami. 1 Afd. 2 Band,. 28 Hafi. 4 Stals-Ulsknttels Ullålande J¥i 136. helt och hållet saknades; att i denna våning svårligen kunde inrättas ett tillförvarande af Ränteri-kistari lämpligt rum, och att samina uppgång måste begagnas till denna våning, som till Landshöfdingens egna rum, hvilket ingalunda syntes lämpligt, Rådstufvu-rätten ansåge ifrågavarande residenshus icke inrymma sådana lägenheter, att det kunde lill ifrågavarande embetsrum användas.
Delta yttrande, som Hernösands borgerskap öfverklagat i Kongl. Svea Hofrätt, hade väl af Hof-rätten, i Utslag den 15 November 1855, förklarats icke utgöra något domslut,' hvadan Kongl.
Hof-rätten ej till pröfning upptog besvären, men detsamma innefattade icke desto mindre, enligt Kongl. Majits åsigt, ett väsentligt stöd lör den framställning, som under den 1 Augusti sistlidet år blifvit af Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet gjord derom, att ny lokal för samtliga ifrågavarande embetsrum måtte anskaffas och att, i händelse nödiga medel för ändamålet saknades, Kongl.
Majit måtte om dertill erforderligt anslag aflåta nådig proposition till Rikets Ständer; \r sammanhang hvarmed jemväl å nyo blifvit föreslaget, att residenshuset, till förekommande af fortsatta stridigheter om dess underhåll mellan länets höfding och sladeus borgerskap, måtte för Statens räkning inlösas och på dess bekostnad underhållas.
I förra fallet eller beträffande embetsrurnmen kunde väl, enligt Kongl. Majits tanke, ifrågasättas, huruvida icke Hernösands stad, som vid Läns-residensets ditflyttning förbundit sig att anskaffa och underhålla ett hus med tjenliga rum, icke blott för Landshöfdingens bostad, utan äfven för Lands-kontor, Lands-kansli, Landt-ränteri och Landtmäteri-kontor, vid ofvanutredda förhållanden borde anses ännu häfta för någon del af denna förbindelse; men då staden redan i förra hälften af 1780-talat försett Läns-stvrelsen med embetsrum, emot hvilka någon anmärkning då icke blifvit veterligen framställd och Kongl. Majit, tvifvelsutan med afseende å berörda förhållanden, år 1785 i nåder fastställt för sjelfva residenshusbyggnaden de sedermera följda ritningar, å hvilka någon lokal icke finnes till embetsrum anvisad, samt 1797 års aftal om embetsrummens flyttning till residenshusets öfversta våning blifvit af dåvarande Landshöfding antaget, under vilkor, hvilkas mer eller mindre noggranna fullgörande svårligen, efter nära 60 års förlopp, med bestämdhet kunde utredas, syntes någon förpligtelse för staden Hernösand att bekosta och anskaffa tjenligare embetsrum för Läns-styrelse ej heller kunna nu mera göras gällande med sådan visshet om framgång, att
Läns-styrelsens i denna del vitsordade behof borde under en måhända långvarig och till utgången tvifvelaktig rättegång lemnäs ouppfyldt.
Hvad åter anginge frågan om eganderälten till sjelfva residenshuset, kunde det icke betviflas, att* ehuru kronan till denna byggnads uppförande lemnat ganska betydliga bidrag både i penningar och virke, huset likväl tillhör staden Hernösand, som derför af kronan åtnjuter årlig hyra och följaktligen icke kunde lörpligtas att utan ersättning afstå denna sin egendom.
Under sådana förhållanden och då af flera skäl det vore särdeles önskvärdt att Sluls-Utskoltels Utlåtande M 136. 27 Slaten förvärfvade sig egande-rätt äfven till detta residensbus, som, enär ingen derå hade laglig uppsigt, alltmer och mer råkade i förfall, hade Kongl. Maj:t, jemväl i betraktande af de mångfalldiga olägenheter, hvilka sålunda icke blott i afseende å Landsböfdingens boställe, utan äfven för embets-lörvaltningen inom berörda län genom ofvanomförmälda undaniags-löihållande uppkommit, funnit det vara af vigt att åtgärder vidtoges^hvarigenom icke allenast dessa olägenheter afhjelptes, utan äfven Slaten befriades från den icke obetydliga årliga hyres-ersättningen till Hernösands stad, äfven om Statsverket, en gång för alla, härför skulle underkasta sig någon uppoffring; af hvilken anledning Kongl.
Maj:t äfven anbefallt Läns-styrelsen att inhemta yttrande af stadens borgerskap, om och på hvad vilkor staden vore beredd att till kronan upplåta någon till uppförande af Landtstals-embetshus passande tomt i residensets närhet, samt under hvad vilkor staden ville till kronan öfverlåta nuvarande läns-residens-byggnad; och hade, sedan borgerskapet härpå dels svarat, att borgershapet vore villigt alt af en i residensets närhet tillgänglig, vid södra sidan af torget och den s. k. packar-lafven belägen tomt, till larultstats—byggnad afstå en sträcka närmast residenset af 58 alnar i längd, med behöflig och efter belägenheten lämpad bredd, mot rättighet för staden att i den blifvande landtslats- byggnadens jordvåning fä nödig lokal till förvarande af stadens brandsprutor och inredande af våghus sig kostnadsfritt upplåten, dels förklarat, att staden vore benägen till kronan afstå nuvarande residenshus i befintligt skick, emot en summa af 10,666 R:dr 32 sk. banko, motsvarande i kapital det årliga hyres-beloppet såsom ränta ä 5 procent, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uti afgifvet utlåtande anfört, att stadens spruthus och våghus icke gerna kunde utan skada förläggas å annat ställe än den til! öfverlåtelse åt kronan erbjudna tomten; att källar-våningen i det blifvande landt— stats-embetshuset icke behöldes för annat ändamål än vagnslider åt Landshöfdingen och vedbod åt embets-rummen; alt staden på ifrågavarande tomt nu hade. utom spruthus och vågbod, äfven auktions-kammare, häkte, Rådhus-arkiv och flera uthus, för hvilket allt en kostsam nybyggnad på tomtens återstående del mäste af staden ombesörjas; samt alt residens-huset vore brandförsäkradl för 16,666 R:dr 32 sk. och i sitt nuvarande skick Värdt minst 33,333 R:dr 16 sk. banko; hvadan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande på dessa med flera skäl förordade de af staden, såväl i ena som andra hänseendet framställda anbud och vilkor.
Efter del Öfver-intendents-embetet, som, i ämnet hördt, funnit mindre lämpligt att i en kronans byggnad inrymdes stadens sprut- och våghus, under förutsättning att dertill tjenliga lokaler kunde annorstädes, genom stadens försorg, beredas, uppgjort ritning och förslag till uppförande å den uppgifna tomten af nytt landtslats-embelshus af sten för en kostnad af B:ko Rulr 36,432: 24. hvartill komme, dels lösesumman för residens-huset, med Transport B:ko R:dr 36,432: 24. u Stäts-Uts kottets Utlåtande JY§ 136.
Transport B:ko R:dr 36,432: 24. hvilket, i händelse af dess inköpande lill kronan, äfven uttryckligen borde förenas egande-rätten lill husets nuvarande tomt och alla de nu åt Landshöfdingen upplåtna uthus » » 10,666: 32. dels en utgift för fullständigt iståndsättande af residensbyggnaden och tillhörande tomt af » » 4,000: — eller tillsammans B:ko R:dr 31,099: 8. eller 76,648 B:dr 75 öre Riksmynt, har Kongl.
Maj:t, som ansett staten icke böra försumma nuvarande gynnande tillfälle att medelst uppoffring af denna summa förvärfva elt välbelägel och ändamålsenligt Landshöfdinge-residens i fullgodt skick, med ett derintill nybygdt embetshus för Lands-staten i det enda län, der sådana lokaler tillförene, med stor olägenhet, saknats, täckts, i anseende dertill att stats-anslaget för byggnader och reparationer i landsorten^ ej härtill lemnade någon tillgång, utan fastmera ännu hade att afbetala ett erhållet äldre förskott för till- och påbyggnad af Landshöldinge-residenset i Götheborg samt att icke heller andra medel för närvarande funnes för Statsverket att tillgå till ifrågavarande inköp och uppförande af byggnader i Hernösand, uti högstberörda Nådiga proposition föreslå, alt Rikets
Ständer för sagde ändamål måtte ställa den erforderliga summan, i jemut tal 76,650 R:dr R:mt, till Kongl. Maj:ts disposition, i hvilken händelse den nu från Riks-statens 6:te Hufvud-titel utgående hushvres-ersättning till staden Hernösand skulle från tiden för residens husets inköp Statsverket besparas.
Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande; och som, genom här ofvan lemnade utredning, behofvet af en ny embets-lokal för Läns-styrelsen i Hernösand kan anses vara till fullo ådagalagdt och det utan tvifvel äfven synes lämpligt att, medelst nuvarande Landsböfdinge-residenshusels inlösen från Hernösands stad, detta residenshus, likasom öfrige residens-byggnader, blifver en Statens egendom, samt för öfrigt upplyst ar, att kostnaden för den nya embets-lokalen, för residens-husets inköpande och för det sednares iståndsättande, utgörande, såsom förut blifvit nämnd!, i jemnadt tal 76,650
R:dr, icke kan bestridas af det å 7:do
Hufvud-titeln uppförda anslag till byggnader och reparationer i landsorterne, har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, att, med bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, Rikets Ständer må för ifrågavarande ändamål å Riksgälds-kontoret-anvisa en summa af 76,650 R:dr R:mt, dock under förbehåll att ej, såsom ifrågasatt är, lägenheter i den nya embets-lokalen up>plätas för inrymmande af stadens sprutor och våg samt att med inlösen af residens-huset följer egande-rätten till husets tomt. och alla de åt landshöfdingen nu upplåtna uthus. Stats-Utskotlets Utlåtande J/i 136. 29 f h)
Uti en hos Bonde-ståndet väckt, lill Utskottet remitterad motion har Riksdags-fullmäktigen Nils Svensson från Christianstads län fästat uppmärksamheten på den misshushållning och vanvård, hvarför skogarne, synnerligast i rikets södra provinser, vore utsatte, dels till följe af folkets okunnighet om skogens ändamålsenliga skötsel och rätta sättet för dess ålerplanlering, dels af den rådande vanan att efter verkställda laga skiften till förbrukning använda den största och hästa skogen, yttrat farhåga att skogarne i en ej långt aflägsen framtid blifva otillräcklige så väl för bergverkens bedrifvande, sorn för andra ekonomiska behof, och ansett alt dessa olägenheter säkrast skulle afhjelpas och förekommas genom inrättande af ett tillräckligt antal »skogs-läroverk», der tillfälle lemnades hufvudsakligen possessionaten och allmogens barn, som jemte jordbruket äfven egna sig åt skogs-hushållningen, att inhemta kunskap och öfning i skogarnes planterande, vård och skötsel.
Då Kongl. Skogs-institutet egentligen afsåge att bilda skogs- och jägeri-betjening, vöre det i motionärens tanke visserligen både lämpligast och förenadt med minsta kostnad, om undervisning i ofvannämnda ämnen kunde meddelas vid de i riket inrättade lägre landtbruks-skolorna, men utom det att tillgång på lärare i dessa ämnen vid berörda skolor saknades, förekomma, att (lere af dessa läro-anstalter vore belägna i trakter, sorn, för deras egentliga ändamål, väl valde, likväl icke medgåfve undervisning i skogs-hushållning, för bibringande hvaraf ovilkorligen fordrades att större skogsvidd förefunnes i skolans närhet, hvarest eleverne praktiskt kunde öfvas i samling och sådd af frö, plantering, gallring m. m.
Men ehuru således vidsträckta skogar vore behöilige vid ett dylikt läroverk, har motionären likväl ansett sig kunna föreslå, att en skogs-skola eller ett institut skulle på allmän bekostnad förläggas i Skåne å ställe, som, efter vederbörandes hörande, dertill af Kongl. Maj:t kunde blifva bestämdt, enär han föreställt sig alt de betydliga skogar, som derstädes funnes, i synnerhet vid de stora adliga godsen, utan svårighet skulle upplåtas till begagnande för undervisningen, hvadan motionären hemställt, alt för organisation af en så beskaffad läro-anstalt i nämnda provins Rikets
Ständer måtte anvisa dels en årlig summa af 3,900 R:dr R:mt, att användas till aflöning åt lärare, inköp af böcker ro. m., dels ett belopp af 2,000 Riksdaler samma mynt, för skolans första- uppsättning.
Då emellertid Utskottet anser mindre lämpligt att Rikets
Ständer bevilja medel för inrättande af undervisnings-anstalter, hvilkas ändamålsenlighet icke blifvit i behörig ordning ådagalagd och derjemte föreställer sig, att i händelse bildandet af dylika skolor på allmän bekostnad är af behofvet påkalladt, Kongl. Maj:l, efter föregången utredning och sedan fullständig plan för skolans organisation blifvit uppgjord, icke lärer underlåta att hos Rikets Ständer äska det härtill erforderliga statsbidrag, får Utskottet, då det dessutom med skäl torde kunna ifrågasättas, huruvida Skåne är den för anläggning af ett skogs-institut mest tjenliga provins, hemställa, att den väckta motionen må lemnäs utan afseende. 50 Ståls-Utskottets Utlåtande JYl 136. i) Till Utskottet är äfven remitterad en inom Bonde-slåndet väckt motion, deruti Riksdags-fullnräktigen David Andersson från Hallands län, efter att å nyo hafva fästat Rikets Ständers uppmärksamhet å det obilliga förhållande, som ännu egde rum, att innevånarne i Halmstads, Tönnessjö och Höks härader af nämnda län nödgades hägna och vidmakthålla de derinom befintliga vidsträckta flygsandsfält, utan alt dessa häradsboer, med undantag af de hemmans-innehafvare, å hvars egor sandfälten äro belägne, hvarken för närvarande eller i framtiden kunde draga nytta af den å dessa marker verkställda skogs-odling, anhållit, att enär genom de försök, som blifvit verkställde, att beså en del af dessa under allmän vård ställda fäll, utgörande 6 å 7,000 tunneland, deraf omkring — blifvit med skogsfrön besådde, det visat sig att desamma kunna blifva fruktbara och således af stor nytta för flera hemmans-innehafvare, Rikets Ständer, då det understöd, som hittills blifvit från Skogsplanterings-kassan utdeladt, varit för det afsedda ändamålet otillräckligt, måtte komma den enskilda företagsamheten till hjelp, i hvilket afseende motionären föreslagit, dels att för anställande af skogs-plantering å flygsands-fälten i Halland, af statsmedel mätte intill nästa riksdag anvisas en summa af 10,000 R:dr banko, dels att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse måtte anhålla, det Kongl. Majit täcktes anbefalla Läns-styrelsen alt, så fort sig göra låter, höra de hemmans-innebafvare, å hvilkas egor sandfälten äro belägne, huruvida de, mot rättigheten att för all framtid vara befriade från stängsel-skyldigheten kring flygsands-fälten, vilja desamma till Staten afstå med full eganderätt; och att, i händelse de derpå ej ingå, hemmans-innehafvarne måtte underkastas äfventyret att, utan bidrag från öfrige häradsboer,
hägnaden kring flygsands-fälten sjelfve uppföra och underhålla.
Jemte tillkännagivande att både vid riksdagen 1830—1831 och det sist - hållna riksmötet förslag om medels anvisande för skogs-plantering å flygsands-fälten i Halland blifvit af samme motionär framställde samt att Rikets Ständer, som ansett särskilda anslag af de för extra stats-regleringen afsedda medel icke böra för berörde skogs-planteringar beviljas, uppå Stats-Utskottets då gjorda hemställan, hänvisat vederbörande att vända sig lill Kongl. Maj:t för erhållande af erforderliga och lämpliga bidrag för detta visserligen ganska vigtiga ändamåls befrämjande, får nuvarande Stats-Utskott anföra, att, då, på sätt motionären jemväl förrnält, understöd för dylik skogs-plantering redan blifvit af Kongl. Maj:t utaf Skogsplanlerings-kassans tillgångar vederbörande tilldela dt och åtgärder för sakens befrämjande således äro vidtagne, Utskottet, som’jemväl delar den åsigt, att allmänna statsmedel för nämnda företag icke böra anlitas, saknar skäl förorda den gjorda framställningen om statsanslag och hemställer, alt motionen i denna del ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Vidkommande deremot den sednare delen af motionärens förslag, synes den vara förtjent af uppmärksamhet, hvadan Utskottet trott sig böra föreslå, Stals-Utskottels Uttalande Jtä 13 6". si att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta anställa undersökning och utredning, huruvida det må vara lämpligt att ifrågavarande fält öfvertagas af Staten och i sammanhang dermed, om och på hvad vilkor vederbörande må finnas villige att jorden åt Slaten afstå, eller i motsatt fall kännas skyldige att stängsel-åliggandet sjelfve fullgöra. k) Vid behandlingen af frågan om anslagen för Kongl.
Stats-kontoret, har Utskottets uppmärksamhet fästats derå, att Kamererarens i dervarande Kammarkontor göromål i betydlig mån komma att ökas under nästkommande 2:ne år, i följd af de utaf Rikets Ständer vid innevarande Riksdag beslutade förändringar rörande aflöningen för åtskilliga Statens civile embels- och tjenstemän m. fl.; och då Utskottet ansett billigt att bomälde tjensteman härför erhåller någon särskild vedergällning, hemställer Utskottet, att ett belopp af i,OOO R:dr Riksmynt, stäldt lill Kongl.
Majrts disposition, må å Riksgälds-kontoret anvisas, för att såsom gratifikation till innehafvaren af nämnda kamererare-beställning, å lämpliga tider, utbetalas.
Reservationer: vid l:sta punkten, sednare momentet: Af Prosten Berlin: »Emot Stals-Utskottets beslut i denna punkt, hvarige nom föreslagen bostads-ersättning åt chefen för Finans-departementet afstyrkes, reserverar jag mig, emedan jag anser detta beslut icke förenligt med rättvisa och billighet.
Vid 1840—1841 årens
Riksdag väcktes frågan om beredande af boställen åt samtlige Departements-cheferne, såsom då redan egde rum för Utrikes Stats-ministern, och Rikets Ständers vid samma Riksdag i ämnet aflåtna underdåniga skrifvelse besvarades vid 1847-—1848 årens Riksdag med det tillkännagifvande, att boställen blifvit uti kronan tillhöriga byggnader upplåtne åt alla Departements-cheferna, undantagande Chefen för Finans-departementet.
Den naturliga följden al detta tillkännagifvande hade väl bordt vara, att Ständerna anvisat hyres-ersättniug ät denne Departements-chef, intilldess utväg kunde förefinnas att åt honom upplåta lämp - Sfals-Ulskollets Utlåtande Mi 136. iig bostad; men då 2:ne
Riks-stånd godkände en f ra mställd anmärkning emoi deh af Ständernas egen skrifvelse föranledda åtgärden, så förföll frågan om något vidare tillgörande, och sedan dess liar den icke af någondera af statsmakterna blifvit vidrörd.