Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bjärck yttrat, att om del måste medgifvas. alt ordnandet af stridskrafterna i allmänhet lill stor del berodde på den egendomliga städning, deri hvarje land sig befunne, på folkets talrikhet, dess näringar och vanor samt företrädesvis pä landels förhållande till dess grannstater, så vore det måhända förklarligt, alt ännu icke någon grundsats blifvit lun nen, som kunde tjena lill ledning för den lämpligaste inrättning af krigsväsendet, så alt della icke inkräktade på nationens utbildning lill civilisationens mål, men ändock lemnade nödiga garantier lör värnande af dess oberoende.
En sadan allmän grundsats, gemensam för alla nationer, som icke sträf'aile efter plundring, mäste dock finnas, ehuru det läge i sakens natur, att den icke kunde ega giltighet för alla tider och förhållanden, ulan mäste lämpa sig endast efter de lör handen varande.
Sä vidt ledning kunde hemlas af erfarenheten ville del sinäs, alt sedan införandet af de stående arméerne riglat nalionernes håg lill handel och näringar, men pä samma gång mångenstädes sall regenlerne i Idllälle alt tillintetgöra det deltagande i styrelsen, sorn förut tillkommit åtminstone vissa klasser al medborgare, så laide den stora revolutionen framkallat andra åsigter i detta ämne.
Den hade blottat de missbruk, hvartill de slående arméerne i regenlernes händer blifvit använde och den hade visat, att folken icke kunde försvara sm politiska frihet, lika litel som sill vilie oberoende, annorlunda än all lölkel sjeifl bildade sig till krigare.
Såsom en följd häraf hade ock under della århundrade den åsigt blifvit allmän, att nationerna lionie erhålla krigisk bildning och kon skriplions-svslemol hade gjorts gällande icke allenast i Frankrike, hvars erölringslvslnad ännu icke funnit sitt inål, äfvensom i Preussen, der planer lill utvidgning ännu torde med förkärlek omlätlas, ulan äfven hos oss neli andra nationer, hvilka hufvudsakligen sifia all bibehålla sitt yttre och inre oberoende.
Der della system ännu icke funnit ingång eller någon tillämpning hade orsaken dertill varit antingen en fortfarande rädsla ^ammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon—Utskottets Utlåtande N:o 53.
15 för folket och öfvervigt hos de regerande, eller ock uiomordentliga förhållanden, som satt nationen i tillfälle alt försäkra sitt oberoende, utan alt underkasta sig de uppoffringar, hvilka från konskriptions-syslemet voro oskiljaktiga.
Det torde således icke vara något väsentligt misstag, om man anloge, att konskriptions-syslemel i dess allmänlighet och utan hänsigt lill de mångfaldiga modifikationerne vid dess tillämplighet, vore den enda ledande grundsats för ordnandet af krigsväsendet, hvilken lör det närvarande kunde anses såsom den allmänt giltiga.
Det nekades derför icke, att systemet medförde ofantliga uppoffringar, hufvudsakligen derigenom, alt det toge i anspråk krafter af lid och arbete, som kunde och borde annorlunda användas, men sä länge Europa hyste folkslag på den låga ståndpunkt, att eröfringar af dem eflersträfvades och sä länge den politiska friheten ännu saknade annai värn, än det nationerne siel
Ivo egde vilja och förmåga alt lemna, mäste alla dessa olägenheter anses såsom ett offer åt oberoendet och ål folkens dyrbara rättigheter i förhållande lill de styrande.
L vårt land hade konskriptions-syslemet blifvit tiilämpadl på eli sätt, som väl mildrat många af de olägenheter, som deraf i allmänhet följde, men som måhända likväl tillintetgjort de hufvudsakliga fördelarne af systemet.
Vore detta för det närvarande det riktiga, så mäste det dock vinna tillämpning åtminstone så, alt de hnfvudsakligaste fördelarne deraf icke ginge förlorade, äfven om olägenhelerne skulle i någon större mån blifva känbara.
Dä förhållandet likväl i sjelfva verket torde vara alt de olägenheter, som nu förelunnes, i åtskilliga hänseenden kunde minskas genom en fullkomligare tillämpning af systemet, så blefve frågan den. om icke minskningen al' dessa uppvägde de tiva svårigheter, som uppkomme och om icke öfverviglen lutade till fördel för systemets verkliga tillämpning, enär endast derigenom fördelarne deraf Iramslode?
Oaktadt konskriplions-systemels införande hade man bibehållit hela den slående arméen och man hade måhända haft skäl att göra det, enär man icke velat bereda åt konskriplionen den öfning, som erfordrades, då man icke hade ali påräkna en större öfvad slam.
Man hade väl härigenom undgått att af de konskriherade fordra någon större uppoffring af deras tid, men man hade ändock nära nog ändamålslöst för någon tid skiljt dem från deras sysselsättningar och yrken och man hade icke beredt någon ersättning åt staten och de skattdragande genom minskning i koslnaderne för den stående arméen.
På detta sätt hade man ökat sina uppoffringar och om man hade bestämt såsom sitt mål alt förskaffa nationen krigisk bildning, så hade det dock slädnät vid orden, ulan att man i verkligheten nalkats målet det ringaste.
Det ville således synas, som om man endast lillegnat sig en del al' de olägenheter, som konskriptionssyslemet medförde, men icke någon af dess väsentliga fördelar, hvilka dock i någon mån erhöllos, om öfningstiden utsträcktes på säll af Kongl, Majit blifvit vid innevarande riksdag föreslaget.
Den närvarande ställningen i Europa påkallade i hög grad fosterlandsvännens uppmärksamhet.
Eröfringslyslnaden hos de stora krigiska nationerna hade nyligen skakat folken ur den drömda föreställningen, att civilisationen genomkämpat sina svåraste strider och det förtryck, som med tillhjelp af de slående arméerne utöfvades i flere länder äfvensom de revolutioner i de regerandes intressen och det ständiga återtagandet af skedda eftergifter åt lolkmagten, som utgjorde dagliga företeelser af arméernas användning, manade till vaksamhet för bevarande af det yttre oberoendet och den inre politiska friheten.
Om nationen egde anspråket att sjelf stifta de lagar, efter hvilka den ville styras, så vore lika obestridligt, alt den sjelf mäste värna dem och alt den alltid borde vara beredd att förekomma deras omstörtande.
Första vilko:
. härför vore 16 Sammans.
Stats- samt Allm. JBesv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 53. bevarandet af det yttre oberoendet och de uppoffringar, som derför fordrades, måste naturligen blifva större, då faran visade sig hotande.
Ehuru den närmare tillämpningen af det antagna och otvifvelaktig! riktiga konskriptions-syslemet fordrade en ändamålsenlig vapenöfning, så följde likväl icke deraf, att, såsom i Preussen, hela arméen i fredstid borde väsentligen utgöras af konskriberade, hvilka för flera år rycktes från sina sysselsättningar och ofta, efter fulländad tjenst, funnos oanvändbara i deras förra yrken eller andra sysselsättningar.
Med en långt mindre öfning kunde i allmänhet konskriplionen blifva lämplig åtminstone lör försvarskriget, helst sedan nya tiders uppfinningar och förbättringar i infanteristens vapen gif vit åt detta en verkan, som deraf förut icke kunnat påräknas.
Detta vore en omständighet, som icke finge förbises vid uppskattning af lolkbeväpningens värde, och öfningen kunde till följd häraf betydligen inskränkas.
Den stam af krigare, som indelningsverket erbjöde, kunde utan olägenhet i fredstid i betydlig män minskas och den återstående delen deremot bringas lill sådan insigt och öfning, att den för framtiden kunde påräknas icke endast såsom massa för upptagande i sina leder al de konskriberade, utan jemväl såsom instruktörer hvar i sin ort.
Genom en ändamålsenlig riktning, gifven ål ungdomen i dess yngre år, kunde denna göras mottaglig lör den krigiska bildningen och för kännedomen om eldvapen, så snart man insett och er känt att den enklaste kännedomen om bruket af eldvapnet tillhörde mannens utbildning, lika myckel sorn annan undervisning, skulle det utomordentliga tillfället (ill utbredande af berörde kännedom, som vårt indelningsverk, behörigen utbildadt och användt, erbjöde, inom ett tiotal af år lägga en sådan grund för den egentliga undervisningen i krigareyrket, alt denna sedermera icke kunde erfordra särdeles tid och uppoffring, för att göra nationen verkligen stridbar.
Om dessa åsigter i någon mån lortjenade uppmärksamhet, ansåg motionären till fället för deras närmare granskning och skärskådande vara särdeles lämpligt nu, då en särskild Kommitté af Kongl.
Majit blifvit förordnad alt afgifva förslag lill ordnande af Skandinaviska hallons gemensamma lorsvars-anslalter.
Dervid borde ock lämpligen ifrågakomma att bringa Sveriges enskilda militär-inrältningar till den största fulländning, som läte förena sig med de skalldragandes förmåga och landels framåtskridande i industriel!: och socialt hänseende.
Del vore derför, som motionären ville föreslå Rikets Ständer, att besluta, att uti en underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. May.t täcktes låta af sakkunnige mån anställa undersökning om lämpligaste sättet att åt konskriptions-systemet gifva en större utsträckning och att för bildande af den Svenska arméen i krigstider förena nämnde system med användningen af den stående arméen och att Kongl. May.t sedermera måtte för Rikets Ständer framlägga de nådiga förslag till försvarets ordnande, sorn af sagde undersökning kunde föranledas.
De särskilda omständigheter, som företrädesvis borde utgöra föremål för ofvannämnda undersökning, ansåg motionären icke tillhöra sig alt uppgifva.
Icke desto mindre ville han antyda några af de Irägor, som omedelbart bildade omfånget af den afsedda undersökningen <>ch hvilkas inverkan på ändamålet af motionärens förslag framstode uppenbait äfven för den, sorn saknade insigt i krigareyrket, nemligen: a) kostnaderne för indelningsverkets upprätthållande, upptagande särskildt den aflöning af alla slag, som tillgodokommer befälet, och särskildt kostnaderne för gemenskapen; - b) kost - Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N;o 53 17 å) kostnaderne för de värf vade regementerne, med undantag af Artilleriet och geni-korpserna; c) kostnaderne för beväringsmanskapets enrollering och öfning på nu föreskrifvet sätt; d) möjligheten att på statens eller kommunernes eller ock på begges gemensamma bekostnad gifva åt ungdomen i dess yngre år erforderlig kännedom om vapens handterande; e) lämpligheten alt för nyssnämnde ändamål använda den indelta soldaten; f") sättet att efter en sådan föregången riktning åt krigareyrket ordna den vidare undervisning och öfning, sorn erfordras för att göra den manliga befolkningen tjenlig till användning vid krigslillfälle i förening med den stående arméen, samt beräkning af de allmänna och enskilta uppoffringar, som deraf blifva en följd; g) förslag till de konskriberades fördelning efter åldern i 2 eller flera klasser med olika förbindelser till tjenstgöring; h) förslag till aflöning åt arméens befäl, särskildt för den indelta, samt med förutsättande af alternativet af indelning arnes bibehållande eller indragning; ij förslag till en småningom inträdande minskning af den stående arméen, såväl den värfvade, som ock den indelta; k) beräkning af den minskning i utgifter, som deraf kan uppstå; och Ij beräkning af de kostnader, som påkallas af den vidsträcktare undervisning som den stående arméen till dess återstående del lehöf ver för att kunna användas vid ungdomens handledning. 5:o Hos Hedervärda Bonde-slåndet har Riksdagsfallmäkligen Nils Olsson frän Skåne uti vackt motion anfört, alt för den, som hade en öppen blick för historiens lärdomar, visade det sig klart att i slaternes inbördes förhållanden funnes ingen fullkomlig säkerhet.
Oförutsedda händelser inträffade och logo en utveckling, som öfverändakastade alla diplomatiens beräkningar.
De senaste årens tilldragelser hade gifvit storartade bidrag lill denna erfarenhet och stundens hotande förvecklingar på mer än ett ställe af del. klot. vi bebo. jäfvade den icke.
Fastmer syntes de af regeringarne genom diplomaterne uppställda råmärken på mångå ställen färdiga att instörta.
De för några få år sedan af optimistiska mcnniskovänner uppstämda glädjehymner öfver ankomsten af den eviga freden hade visat sig vara framkallade af en tom dröm, som med all sin skönhet icke bade något motsvarande i den af egoism och onda luslar uppfyllda verkligheten.
Ett blodigt krig hade härjat fruktbara trakter, skördat hundratusentals menniskolif' och förstört milliarder af de rikedomar, som idoge och fredlige menniskors flit frambragt.
Och allt detta utan att menniskoslägte! vunnit ett grand mera säkerhet emot dylika skräcksceners förnyande hvilket ögonblick som helst det behagade någon magtlysten furste eller något lidelsefullt folk att sälta sig öfver de mellan nationernas regeringar slutna fördragen.
Icke mer än något annat folk kunde vi lita på varaktigheten af en fred, som möjligen hängde på den sköra tråden af en menniskas lif eller hvilade på det bräckliga stödet af fremmande monarkers intressen.
Vi måste erkänna såsom en möjlighet alt Bih. till 11.
St. Brot. 1856—1858. 4 Sami. 2 Afd. 24 Haft. 3 18 Santmans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.- Utskottets Utlåtande N:o 53. krigets låga, måhända i en snar framtid, kunde flamma vid våra knutar och alt vi hade föga hopp att då blifva af den ovidrörda.
Sannolikare syntes det tvärtom, att vi mäste uppträda bland de handlande aklörerne i nästa större blodiga drama, som komme att uppföras på Europas mark.
Vi hade lill ett sådant antagande flere anledningar, hvilka kunde klassificeras i två stora hufvudgrnpper, nemligen de sorn innefattades i nöd vandi" helm alt uppträda till försvar emot kränkningar af vår egen eller vårt brödralolks sjelfständighet, samt de som kunde hänföras till p/ig ten alt, när det gällde, på allvar tillbakavisa och kufva en omättlig eröfringspolitik samt ställa oss i ledet med dess motkämpar.
Då vi således mäste tänka oss möjligheten af Sverige-Norrige i krigs-tillstånd, så föreskrefve oss också vår ära som nation och omtankan om vår egen fördel, att sä ordna vårt krigsväsende, att vi i rätta stunden förmådde uppställa de största möjliga stridskrafter och minst sådana, att vi dermed kunde värna vårt eget oberoende.
Dertill försloge numera ingen sådan stående armé, som vi kunde underhålla, ingen sådan flotta, som vi förmådde på förhand uppbygga, icke några få beväringsklasser, utan blott en allmän beväpning af allt stridbart manskap i vårt land, ett anlitande af alla våra maritima kraller.
Endast en klar framställning om våra verkliga förhållanden kunde gifva oss begrepp om hvad vi vore skyldiga våra fäders minnen, vårt eget oberoende och våra barns säkerhet.
När Svenskarne en gång visste detta skulle inga offer på fäderneslandets altare vara dem för stora.
Vi borde anse såsom en möjlighet att komma i krig med hvilken magt som helst, men till följd deraf borde vi också ordna vår krigsinagt så, att den kunde mäla sig med den, som kunde angripa oss med största styrkan; derigenom blefve den också i stånd att mäta sig med hvar och en af de andra.
Denna magt var utan tvifvel Ryssland.
För en enskild man här i Sverige måste det vara ganska svårt att på siffran uppgifva Rysslands krigsmagts storlek och ännu svårare att bestämma med huru stor del deraf det skulle kunna gå anfallsvis tillväga; men något så när vore man likväl derom underkunnig.
Då de offlciela uppgifter, som lågo till grund för tablåerne i den öfver hela verlden såsom god källa ansedda ”Almanack de Gotha'' icke serdeles alveke från de meddelanden, som under sednaste kriget gjordes af den fordna polska generalen Mieroslawski, hvilken säkert icke kunde hafva något intresse uti alt söka vilseleda Vestmagterne, då han ville förmå dem alt befria hans fädernesland, så kunde man utan fara för alltför betydliga misstag antaga hans uppgift på ryska arméens styrka såsom en ganska tillförlitlig norm.
Enligt nämnde af motionären åberopade general, hade ryska arméen, som ännu efter de polska provinsernas eröfring, men innan de blefvo införlifvade med Ryssland såsom ryska guvernementer, icke hade ali uppvisa annat än stora tomma eller förfallna kadrer, sedan halftunna! decennium hunnit en i verkligheten utmärkt stark effecliv numerär af 700,000 man, deraf 500,000 i ständig tjenst och 200,000 i reserv.
Utom denna styrka, som alltid vore färdig att rycka i fält, egde Ryssland en annan armé, hvilken vore afsedd för tjenstgöring inne i landet, uppgående till 315.000 man; slutligen en irregulier armé af 120,000 kossacker, för att bevaka gränserne och för lilla kriget.
Till sjös hade det hittills ansetts i Östersjön disponera en flotta af 30 linieskepp med ett motsvarande antal fregatter, korvetter och mindre fartyg; men sedan dess Svarta hafs-flotta vore förstörd och del kunde egna sina maritima ansträngningar uteslutande åt Östersjön och Ishafvel, der det för närvarande bedrefve storartade rustningar, så voro. det med allt skäl antagligt, att det skulle snart uppbringa sin nordliga sjöstyrka tili vida Sammans.
Bes v.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 53.
19 större numerär än förut, på summa gång del, enligt alla underrättelser, tillägnade sig alla de förbättringar i inalerielens konstruktion, som vetenskapens nuvarande ståndpunkt medgåfve.
Med huru stor del af denna fruktansvärda krigsmakt Sveriges och Norriges stridskrafter skulle kunna komma att mäta sig, vore en fråga, vid hvilkens besvarande man, enligt motionärens yttrande, måste i viss män stanna på gissningarnes område, emedan svaret måste afse de allmänna politiska konjunkturer, som kunde förefinnas vid del tillfälle, då vårt iand skulle kunna komma i krig med den östra grannen.
På delta svar berodde likväl bestämmandet af den försvarsstjrka, som Sverige och Norrige borde uppställa, och man mäste således söka detsamma äfven med fara att för vissa läll begå betydliga misstag.
Här vore man nemligen icke berättigad att gi unda sina slutsatser på förhoppningar, alt fördelaktiga konjunkturer alltid skulle vara för handen, utan man måste afse hvad som i värsta läll kunde inträffa.
Vid betraktande af de anledningar lill svåra förvecklingar, som förefunnes emellan de stora kobuiial-niaglerna och mycket mäktiga intressen på andra sidan oceanen ; vid betraktande af de jäsningsämnen, som läge på bollen af de Europeiska samhällen, inom hvilka folkfriheten förblifvit undertryckt, oaktadt alla ansträngningar alt göra jg gällande, och slutligen vid betraktande af de rivaliserande intressen, sorn oupphörlig grumlade förhållandet emellan de Europeiska stormakterna, hade man rättighet alt förutsatta såsom möjligt, att den Europeiska slatsfomiljen en gång kunde komma i det tillstånd, att livar och en i det närmaste bielke anvisad till sin egen kraft och sin egen hjelp Om Ryssland begagnade ett >ådant tillfälle för eli anfall emot oss lör att olver värt land vinna besittningen af Öresund och kusten af Nordsjön, så vore det lätta farans ögonblick för Sverige-Norrige inne.
1 en sådan tid skulle det sannolikt kunna undvara en landtarmé af 350 lili 100 lusen man emot Skandinavien, synnerligen sedan del hunnit fullborda de storartade kommunikalions-anslalter, med hvilkas ordnande det nu vore sysselsatt.
Ilo återstående 700,000 af dess 1,130.000 man starka armé skulle säkert vara tillräckliga för att utgöra reserv, fullgöra Ijensten inne i landet och vid gränserna utgöra tillräckligt starka observations-korpser för händelse af hastig omkastning i de yttre politiska förhållandena.
Kriget pä
Krim hade ådagalagt lättheten lorden, som vore öfvermäktig pä sjön, att lill långt aflägsna krigslbentrar förlägga stora arméer med alla dess förnödenheter, .och huru mycket lättare skulle det icke vara för Ryssland att tvärs öfver den lilla Östersjön transportera en fruktansvärd krigsstyrka, då del bade sina arsenaler så godt sorn invid Sveriges kust och på hafvet kommenderade en flotta minst tre gånger sä slaik som vår, äfven om vi tillbörligt uppskattade skandinavernes öfverlägsenhet i sjömanskap och sjövana?
Det ansäges al sakkunnige nästan omöjligt för oss all hindra en rysk styrkas landsättande på vår långsträckta och derföre svårbevakade kust, och sedan en punkt på kusten försl är ockuperad, skulle dess öfverlägsen flotta, sä lange hafvet vore öppet, oupphörligt kunna tillföra en sådan plats förstärkningar, ulan alt vära lartvg förmådde hindra sådant.
Huruvida Ryssland skulle kunna hinna pä della säll, innan vintern stänger dess flottor inne, lill Skandinaviens jord öfverföra lielti den armé del kunde lör kriget emot oss undvara, vore svårt alt säga, men det mäste aulagas såsom i värsta fallet möjligt, och vi bolde således beräkna att möjligen en gäng blifva försatta i dea härda nödvändigheten alt kämpa för vår tillvaro såsom nation.
För en sådan lid mäste vår lilla slående armé med de fern bevärings-klasserne vara eli alltför s»ag| värn all förlita sig lill.
Då återkomma den gamla härda lid. när man ur huse mäste ut.
Vi borde derföre under de lugna dagatne göra oss beredda, så 20 Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 53. att vi icke i nödens stund stöde försvarslösa och folie offer för en straffbar brist på förutseende.
Vidare bar motionären omforma!!, hurusom Norriges Grundlov i 109 § stadgade, att "e/t liver Stålens Borger er i ahnindelighel tege pirpligtet til i en viss Tid att vwme om sil Fm dr ene land, uden hensyn til Födsel elter Pomme'’ och att i alla länder, der nationalbeväring funnes, vore, utom den delen deraf, som skiftevis utgjorde krigshären, hela den manliga stridbara befolkningen vapenpligtig, vanligen till omkring 50 år, men' blott om fienden komme i landet.
En af våra egna provinser, nemligen ön Gottland, hade sin beväring grundad på allmän vapenpligt (ill fyllda 50 år.
Sveriges fasta land saknade en sådan genom lag föreskrifven allmän beväpning.
Då motionären likväl uti en sådan såge den enda betryggande borgen för fosterlandets sjelfständighet och framtida bestånd, så vore han sinnad att föreslå det en sådan måtte införas.
Vid betraktande af denna sak, yttrar sig motionären, företedde sig likväl alt våra nuvarande tillgångar eller öfrige förhållanden omöjligen medgåfve en sådan öfning i sluten trupp för hela vårt folk, att det kunde vara hvad man kallade exerceradt manskap.
Vi borde således vara betänkte på eli system, som gjorde bristen på egentlig militärisk öfning så litet farlig som möjligt.
Alt man härvid måste bryta med det system, som hittills varit följd t, vore tydligt.
Enligt delta system saknades, efter 40 års fred och årliga utgifter af flera millioner Riksdaler till försvarsverket, nödige vapen och utrednings-persedlar för utrustningen af den lilla stående Arméen med de fern bevärings-klasserne; och oaktadt de årliga beväringsmölena kunde beväringsynglingarne icke anses annorlunda än sorn oöfvade rekryter.
Sjelfva den indelta Arméen uppgåfs vara i sådant skick, all den skulle erfordra inrättandet af inslruklions-kompanier för att kunna anses erhålla tillräcklig bildning för kriget, oaktadt de ofantliga summor dess årliga möten dragit från national-förmögenheten.
Svensken bosette i allmänhet, enligt de flestes medgifvande, en ovanlig fallenhet föi' krigareyrket, och han borde derföre utan tvifvel kunna hastigare än de flesta andra folk blif va soldatmessigt öfvad, iläll man icke ville fästa sig vid en mängd färdigheter, hvilka ej tillhörde det som egentligen karakteriserade krigsmannen, utan hufvudsakligen vore afsedda för paraden och lusllägret, och synnerligen ifall man i sjelfva uppfostran kunde inlägga ett element, som lättare gjorde honom mottaglig för undervisningen i taktisk sammanhållning och rörelse, samt i folklynnet återväcka den fordna aktningen för kärleken till vapenskicklighet.
En viss magt öfver kroppen, vana att någorlunda hålla sig i led och rote, att lystra till kommando-ord och slutligen skicklighet i eldvapens begagnande innefattade ett betydlig hjelp för inhemtandet af egentlig soldatbildaing.
Den makt öfver kroppen, som militären nu onekligen besutte i högre grad än andra medborgare i allmänhet, vore ett, resultat dels af den på sednare åren i vår
Armé införda gymnastiken, dels ock af dermed nära beslägtade rent militäriska ölningar i vapenföring.