Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid öfvervägande häraf och då det är af vigt, att till ifrågavarande läkare-befattningar, hvilka i allmänhet äro med ringare löne-inkomster förenade och under nuvarande förhållanden medföra trägnare tjenstgöring än tillförene, erhålla fullt lämplige personer, samt hvad den å Malmö arbets- och fästningsfängelses stat uppförde kommendant angår, denna genom långvarig och nitisk tjensteutöfning gjort sig förtjent att, när hans ålder och helsotillstånd icke vidare tillåta honom att dermed fortfara, af staten tillgodonjuta bidrag till sitt underhåll, har Kongl. Maj:t i nåder funnit godt att till fångvårds-styrelsens ofvanberörde hemställan lemna bifall; och vill derföre härmedelst föreslå Rikets Ständer, att de vid strafffängelser och allmänna arbetsinrättningar anställde läkare samt kommendanten, Öfversten Carl Johan Ström må varda tillerkände enahanda pensionsrätt, som på sätt ofvan förmäldt är, i enlighet med Rikets Ständers beslut under 1840 och '1841 årens Riksdag, blifvit åtskillige andre tjenstemän vid samma inrättningar tilldelad.
Slott den 9 November 1847 OSCAR. A. Posse.
Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Departemenls-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Kolningen uti Statsrådet å Stockholms Slott elen 9 November 1847.
Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre, Statsråden:
Proposition, N:o 14. 21 Friherre Pegron, Silfverstolpe, Wcern, Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus.
Flans Excellens Herr Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet :
Styrelsens öfver fängelser och arbetsinrättningar underdåniga skrifvelse den 8 April innevarande år, deruti är vordet i underdånighet anfördt, att sedan, till följd af Rikets Ständers vid 1840 och 1841 årens Riksdag, med föranledande af Kongl. Majrts nådiga proposition, fattade och genom Kongl. Mapts nådiga bref den 24 Maj 1841 Styrelsen till iakttagande meddelade beslut, de vid fångvården anställde, uti 1840 års stater för korrektions - inrättningarne upptagna tjenstemän och vaktbetjente, med undantag af kommendanter, pre dikanter, läkare, orgelnister och klockare, blifvit tillerkände rättighet att, sedan de minst 10 år tjenstgjort vid nämnde inrättningar och i öfrigt under samma vilkor, som för civile embets- och tjenstemän redan voro stadgade, uppföras till pensioner å allmänna indragningsstaten, beräknade efter de arfvodesbelopp, som uti berörde aflöningsstater funnos bestämda; men bland de från pensionsrätt sålunda uteslutne, vid fångvården anställde, tjenstemän, läkarne syntes med de öfriga lika förtjente att efter nitisk tjenstgöring komma på sin ålderdom i åtnjutande af enahanda underhåll af det allmänna; och på fångvårdsstaterna allenast en kommendant funnes uppförd, hvilken icke med denna befattning förenade den af föreståndare vid korrektions- eller arbetsinrättning och derföre är pensionsberättigad, nemligen Öfversten och Riddaren af Kongl. Maj:ts Svärds-Orden Carl Johan Ström, som på Malmö arbets- och fästningsfängelses stat uppbär årligt arfvode af 333 R:dr 16 sk. banko i egenskap af kommendant, och numera uppnått 71 års ålder; ansåge styrelsen sig böra i underdånighet hemställa, om icke Kongl.
Maj.t måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition, ej mindre derom, att läkare Aid strafffängelse!' och korrektions-inrättningar må, i likhet med och under enahanda vilkor som civile tjenstemän vid sistnämnda inrättningar, varda tillerkände rättighet till pension ä allmänna indragningsstaten, än äfven derom, att nämnde kommendant kunde förklaras berättigad att, efter afskedstagande, på indragningsstaten fortfarande under sin öfriga lifstid uppbära det för berörde befattning i nu gällande stat för fängelset bestämda arfvode.
Enär det vore af vigt, att till ifrågavarande läkarebefattningar, hvilka i allmänhet äro med ringare löneinkomster förenade och under nuvarande för - 22 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 15. hållanden medföra trägnare tjenstgöring än tillförene, erhålla fullt lämpliga personer , samt hvad den å Malmö arbets- och fästningsfängelses stat uppförde kommendant angick, denne genom långvarig och nitisk tjensteutöfning gjort sig förtjent att, när hans ålder och helsotillstånd icke vidare tillåta honom att dermed fortfara, af staten tillgodonjuta bidrag till sitt underhåll, ansåg lians Excellens Herr Justitie-Statsministern sig böra i underdånighet tillktyrka, det Kongl. Majit måtte i nåder bifalla fångvårdsstyrelsens ofvanberörda hemställan, samt föreslå Rikets Ständer, att de vid strafffängelse!' och allmänna arbetsinrättningar anställde läkare samt kommendanten, Öfversten Carl Johan Ström må varda tillerkände enahanda pensionsrätt, som, på sätt ofvan omförmäldt är, i enlighet med Rikets Ständers beslut under 184-0 och 1811 årens Riksdag, blifvit åtskilliga andre tjenstemän vid samma inrättningar tilldelad.
Enligt underdånig hemställan af Statsrådets öfrige ledamöter, täcktes Kongl. Majit till Hans Excellens Herr Justitie-Statsministerns berörde underdåniga tillstyrkande lemna bifall; och skulle proposition i ämnet till Rikets Ständer expedieras af den lydelse, som bilagan vid detta protokoll utvisar.
Ex protocollo E. Holling.
\:o lii.
Ank. till Exp.-Utsk. d. C Dec. kl. 11 f. m. K O N G L. M A .!:
T S Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, med förslag till Förordning angående förlags-inteckning; gifven Stockholms Slott den 16 Oktober 1847.
De föreskrifter, som nu äro gällande i afseende å säkerhet för förlag, som gifves till bergs- och brukshandteringar eller fabriker eller handtverk eller hafsfiskerier, återfinnas dels i allmänna lagen, dels i flera serskilda författningar.
Sedan 1734 års lag uti HandelsBalkens 17 kap. 7 §. sista morn., utan att likväl påbjuda inteckning eller annan dylik åtgärd till allmängörande af in - Kongl. Majja Nåd.
Proposition, N:o (5. 23 gänget förlagsaftal, tillagt dem, som gifva förlag att dermed drifva bergsbruk eller andra sådana verk, förmånsrätt i det, som tillverkas; så har genom förordningen den 24 Februari 1748, angående förlag vid bergs- och brukshandteringar, blifvit vidare stadgadt, att förläggare borde vid Bergs-tingsrätt eller i Bergs-kollegium, allt efter verkets beskaffenhet, lala förlags-afhandlingen intecknas för alt derföre få tillgodonjuta förmånsrätt, hvilken likväl, med afseende å ej mindre verkets beskaffenhet, än äfven förlagstagarens stånd blifvit fästad vid olika egendom, såsom dels endast vid inventarier och effekter, dels i fråga om verk för ädlare metaller äfven vid grufva och åbyggnad; varande genom instruktionen för Bergs-kollegium den 28 December 1832, dess befattning med förlags-inteckningars beviljande och dödande uti jern- och messingsbruk samt kopparhamrar och dylika verk ytterligare bekräftad.
För förlag till manufakturverk, fabriker och handtverkerier har, under förbehåll af anmälan och inteckning af förlagsafhandlingen hos Hallrätt, enahanda förrnånsrät blifvit förläggare tillerkänd uti samma inrättningars effekter och tillverkningar, genom allmänna manufaktur- och handtverks-priv ilegierna den 21) Maj 1739, reglementet för handeln i Stockholm med inrikes manufakturer m. m. den 27 Oktober 1749 och Hallordningen den 2 April 1770.
Men de åligganden, som i nämnda afseende tillhört Flallrätterna, hafva, jemlikt förordningen den 25 Februari nästlidne år, vid deras indragning, blifvit på städernas Magistrater öfverflyttade.
Slutligen är uti stadgan för nordsjöfiskerierna den 21 Juli 1774 förordnadt, att den, sorn lemnat fiskaren förlag och låtit detsamma hos Magistrat eller Häradsrätt intecknas, skall till dennes fiskfångst, fartyg och fiskredskap ega samma förmånsrätt, som åt förläggare till bergsbruk och manufakturverk för* unnad blifvit
Enär dessa i allmän lag och serskilda författningar spridda stadganclen befinnas dels ofullständiga och icke nog allmänna, dels, ehuru afseende likartade förhållanden, icke sins emellan öfverensstämmande eller lämpade efter de för inteckningar i fäst egendom gällande föreskrifter, har Kongl.
Maj:t ansett det vara af vigt; att ändamålsenligare och å dylika fö.lagsaftal, så vidt ske kan, utan åtskillnad tillämpliga lagbud meddelas och i en enda förordning sammanföras.
I anseende till så väl bergsbruks-, manufaktur- och fiskeri-näringarnas nytta och inflytelse på allmänna välmågan, som ock angelägenheten att bereda äfven mindre bemedlade enskilda personer tillfälle att till dessa näringars bedrifvande kunna erhålla försträckningar mot säkerhet i den lösa egendom, sorn de sjelfva innehafva och hvilken ofta är den enda säkerhet, de kunna lemna, 24 Kongl.
Proposition, N:o 15. synes ifrågavarande, till förmån för nämnde yrken i redan gällande lag medgifna, företrädesrätter, ehuru innefattande undantag från allmänna regi orna för sakrätts förvärfvande genom pant af lös och genom inteckning uti fast egendom, böra bibehållas, desto hellre, sorn den, hvilken förskjutit medel till en närings idkande, har på billighet och rättvisa grundadt anspråk att framför andra förlagstagarens fordringsegare tillgodonjuta betalning för sitt förskott af de tillgångar, som derigenom blifvit beredda.
Och då allt förlag, till hvilkendera af ifrågavarande handteringar det äfven gifves, har till syftemål att sätta idkaren i stånd att densamma utöfva och bedrifva; då för alla sådana näringar, utan afseende å deras skiljaktighet eller idkarnes olika stånd, fordras inventarier och redskaper och för de fleste äfven råa ämnen, såsom nödiga förlag för tillverkningars åstadkommande eller yrkets utförande; samt då, beträffande bruk, fabriker och andra dylika inrättningar, deras egares fordringar hos arbetare eller andra för sådana förskott i penningar eller varor, som till inrättningens drift blifvit gifna, äfven i viss mån kunna anses hafva genom förlaget och för handteringens skuld tillkommit, lärer förläggares förmånsrätt i allmänhet böra utsträckas till de flera nyss uppräknade föremål.
I afseende å frågorna om vilkoren för erhållande, förnyelse och dödande af förlagsinteckning, den myndighet, hos hvilken det skall ske, samt den ordning, som dervid bör iakttagas, förekommer det för ändamålet mest tjenligt och för den enskilda minst inveckladt, att så litet som möjligt göra afvikelse från de föreskrifter, som angående inteckningar i fast egendom äro meddelade.
På dessa grundel- vill Kongl. Majit, efter det Statsrådet och Högsta Domstolen hörda blifvit, härmedelst föreslå Rikets Ständer, att, med upphäfvande af hvad om förlagslån och förlagsfordringars intecknande och betalningsrätt nu är genom särskilda Författningar stadgadt, samt med ändring af Handelsbalkens 17 kap. 7 § sista punkten, dels så vidt förlagsfordran derigenom tiller - kännes förmånsrätt utan inteckning, dels ock hvad angår den fråga, uti hvilket gods förmånsrätten skall gälla, förordnadt varder, som följer •
Gifver någon förlag i penningar eller varor, att anlägga eller drifva bergsbruk, fabrik, verkstad eller annan inrättning till beredande eller förädling af råa ämnen; ege förlagsman låta förlaget intecknas, på landet hos Häradsrätt och i stad hos Rådstufvurätt, inom hvars domvärjo bruket, fabriken , Kungl. Maj:tu Nåd.
Proposition, N:o 15. 25 ken, verkstaden eller inrättningen anlägges eller finnes; och njute sedan i den ordning, sista punkten af 7 § i 17 kap. handelsbalken bestämmer, förmånsrätt i det, som tillverkadt är, samt i de för tillverkningen nödiga råa ämnen, i fordringar hos arbetare eller andra, för sådana förskott i penningar eller varor, som till brukets, fabrikens, verkstadens eller inrättningens drift lemnade blifvit, så ock i all den lösegendom, vare sig redskap, dragare eller annat, som till bruket, fabriken, verkstaden eiler inrättningen hörer.
Då i stad Rådstufvurätt icke finnes, vare Häradsrätt i orten behörig att inteckning meddela. § 2.
Hvar, som lemnar hafs- eller saltsjöfiskare förlag till fiskets idkande, ege ock låta det intecknas vid Häradsrätten eller Rådstufvurätten i orten, der fiskaren har sitt hemvist och njute sedan förmånsrätt i fiskarens fångst, fartyg och fiskredskap, under iakttagande af den ordning ibland borgenärer, som med det i § I åberopade lagrum instämmer. § 3.
Är förlagsinteckning gifven för fleres fordringar och räcker ej godset till för alla, håfve den, som äldre inteckning eger, företräde.
Inteckningar, gifna vid samma ting å landet, hafva lika rätt.
Om inteckningar å en Rådstufvudag vare lag samma. § 4.
Ej må förlagsinteckning gifvas utan för visst öfverenskommet belopp i penningar eller varor, eller utan skriftlig, genom vittnen styrkt eller ock inför rätten af låntagaren erkänd handling, deruti så väl försträckningens egenskap af förlag för viss uppgifven inrättning och, när detta lemnäs till något af de i § 1 nämnda ändamål, jemväl stället för inrättningen upptages, som ock låntagaren medgifvit, att sådan inteckning tagas får.
Handlingen skall i hufvudskrift till Rätten ingifvas, samt der offentligen uppläsas, i rättens protokoll införas och med påskrift om inteckningen förses.
Ä landet må förlagsinteckning ej sökas utan vid lagtima ting. § 8.
Inteckningen skall förnyas inom tio år, sedan den beviljades och ytterligare inom tio år efter hvarje förnyelse; njute dock fordringsegaren förmåns Rih. tilt R.
Prof. 1847 och 1848. 1 Sami. 1 Afd. 3 Haft. i 2 G Kongl.
Proposition, N:o 15. rätt enligt första inteckningen.
Försummas den förnyelse, vare inteckningen förfallen. § 6.
Har flyttning af bruket, fabriken, verkstaden eller inrättningen skett till ort under annan rätt, än den, hvarest inteckningen blifvit beviljad, vare då Härads- eller Rådstugurätten i den ort, dit rörelsen förflyttad är, behörig att förnyelse af inteckningen meddela.
Sammaledes vare ock den Härads- eller Rådstufvurätt, hvarunder i § 2 omnämnd förlagstagare, efter skedd flyttning af hemvist, bosatt är, behörig att frågan om förnyelse af inteckning för honom gifvet förlag upptaga.
I dessa fall skall, vid äfventyr af inteckningsrättens förlust, förnyelse af inteckningen sökas hos Rådstufvurätt inom sex månader och hos Häradsrätt sednast vid det lagtima ting, som infaller näst efter sex månader, räknade från slutet af det år, hvarunder innehafvaren af bruket, fabriken, verkstaden eller inrättningen blef derföre, eller fiskaren för sin rörelse, på nya stället till skatt antecknad. § 7. I öfrigt skall angående förlagsinteckning tillämpas hvad om inteckning i fast egendom stadgadt är.
Uti Rättens protokoll öfver inteckning i fast egendom varde öck förlagsinteckning intagen. § 8.
Denna förordning träder i verksamhet från och med den 1 Juli 1849.
Förut meddelade förlagsinteckningar bedömas efter ditintills gällande föreskrifter, men böra hos Rådstufvurätt inom ett år från nyssnämnda dag och hos Häradsrätt sednast vid det lagtima ting, som infaller näst efter samma års utgång, samt deruppå vidare, enligt hvad i §§ 5 och 6 stadgadt är, förnyas för att bibehålla sin förmånsrätt.
Slott den 16 Oktober 1847. OSCAR. A. Posse.
Proposition, Nio 15. 27 Utdrag af Protokollet öfver Justilie-Departementsärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Statsrådet å Stockholms Slolt, Lördagen den 16 Oktober 1S47.
Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Pegron, Silfverstolpe, Uter//, Friherre Gyllengranat, Färe och Fåhreeus.
Justitieråden:
Grefve Snoilskij, Grefve C.
Sparre, Hans Excellens Herr Grefven och Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet: att sedan det i Statsrådet den 10 sistlidne September i underdånighet föredragna förslag till förordning om inteckning lör förlagslån, till följd af Kongl. Maj:ls då gifna nådiga befallning, blifvit till Högsta
Domstolen öfverlemnadt för afgifvande af underdånigt utlåtande i den ordning, 87 § Regeringsformen föreskrifver; så hade, på sätt Högsta
Domstolens protokoll den 23 i samma månad utvisar, Högsta Domstolen, efter förslagets granskning, för dess del icke funnit något deremot vara att erinra.
Detta förslag var af följande lydelse: ”Med upphäfvande af hvad om förlagslån och förlagsfordringars intecknande och betalningsrätt nu är genom särskilda författningar stadgadt, samt med ändring af Handelsbalkens 17 kap. 7 §, sista punkten, dels såvidt förlagsfordran derigenom tillerkännes förmånsrätt utan inteckning, dels ock hvad angår den fråga, uti hvilket gods förmånsrätten skall gälla, förordnas härmedelst som följer: 28 Kongl.
Proposition, Nio 15. § 1- Gifver någon förlag i penningar eller varor att anlägga eller drifva bergsbruk, fabrik, verkstad eller annan inrättning till beredande eller förädling af råa ämnen, ege förlagsmannen låta förlaget intecknas på landet hos Häradsrätt och i stad hos Rådstufvurätt, inom hvars domvärjo bruket, fabriken, verkstaden eller inrättningen anlägges eller finnes; och njute sedan, i den ordning sista punkten af 7 § i 17 kap. handelsbalken bestämmer, förmånsrätt i det, som tillverkadt är, samt i de för tillverkningen nödiga ämnen, i fordringar hos arbetare eller andra, för sådana förskott i penningar eller varor, som till brukets, fabrikens, verkstadens eller inrättningens drift lemnade blifvit, så ock i all den lösegendom, vare sig redskap, dragare eller annat, som till bruket, fabriken, verkstaden eller inrättningen hörer.
Hvar, som lemnar hafs- eller saltsjöfiskare förlag till fiskets idkande, ege ock låta det intecknas vid Häradsrätten eller Rådstufvurätten i orten, der fiskaren har sitt hemvist, och njute sedan förmånsrätt i fiskarens fångst, fartyg och fiskredskap, under iakttagande af den ordning ibland borgenärer, som med det i 4 § åberopade lagrum instämmer. § 3.
Är förlagsinteckning gifven för fleres fordringar, och räcker ej godset till för alla, håfve den, som äldre inteckning eger, företräde.
Inteckningar, gifna vid samma ting å landet, håfven lika rätt.
Ej må förlagsinteckning gifvas utan för visst öfverenskommet belopp i penningar eller varor eller utan skriftlig, genom vittnen styrkt eller ock inför rätten af låntagaren erkänd, handling, deruti så väl försträckningens egenskap af förlag för viss uppgifven inrättning, och när detta lemnäs till något af de i 1 § nämnda ändamål, stället för inrättningen upptaget, som ock låntagaren medgifvit, att sådan inteckning tagas får.
Handlingen skall i hufvudskrift till Rätten ingifvas samt der offentligen uppläsas, i Rättens protokoll införas och med påskrift om inteckningen förses.
A landet må förlagsinteckning ej sökas utan vid; lagtima ting.
Proposition, N:o 15. 29 § s.
Inteckningen skall förnyas inom tio år sedan den beviljades och ytterligare inom tio år efter hvarje förnyelse; njute dock fordringsegaren förmonsrätt enligt första inteckningen.
Försummas den förnyelse, vare inteckningen förfallen. § 6- Har flyttning af bruket, fabriken, verkstaden eller inrättningen skett till ort under annan rätt, än den, hvarest inteckningen blifvit beviljad, vare då Härads- eller Rådstugurätten i den ort, dit rörelsen förflyttad är, behörig att förnyelse af inteckningen meddela.
Sammaledes vare ock den Härads- eller Rådstufvurätt, hvarunder i 2 § omnämnd förlagstagare, efter skedd flyttning af hemvist, bosatt är, behörig, att frågan om förnyelse af inteckningen för honom gifvet förlag upptaga.
I dessa fäll skall, vid äfventyr af inteckningsrättens förlust, förnyelse af inteckningen sökas hos Rådstufvurätt inom sex månader och hos Häradsrätt sednast vid det lagtima ting, som infaller näst efter sex månader, räknade från slutet af det år, hvarunder innehafvaren af bruket, fabriken, verkstaden eller inrättningen blef derföre på nya stället till skatt antecknad.
1 öfrigt skall angående förlagsinteckning tillämpas hvad om inteckning i fast egendom stadgadt är.
Uti Rättens protokoll öfver inteckning i fast egendom varde ock förlagsinteckning intagen. § 8- Denna förordning träder i verksamhet från och med den 1 Juli 1849.
Förut meddelade förlagsinteckningar bedömas efter dittills gällande föreskrifter, men böra hos Rådstufvurätt inom ett år från nyssnämnda dag, och hos Häradsrätt sist vid det lagtima ting, som infaller näst efter samma års utgång, samt deruppå vidare, enligt hvad i 5 och 6 §§ stadgadt är, förnyas, för att bibehålla sin förmonsrätt.
Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern hemställde, alt detta förslag måtte till Rikets härnäst sammanträdande Ständer öfverlemnas, genom nådig proposition, hvilken nu upplästes.
Efter tillstyrkande af Statsrådets öfrige ledamöter, beslöt Kongl. Maj:t, att proposition, sådan den finnes detta 30 Kongl. protokoll bilagd, skall Rikets Ständer till antagande i vanlig ordning föreläggas.
Ex protocollo C. P. A. Hallbäck.
Utdrag af Protokollet öfver Justitieärenden, hållet uti Kongl. Maj:t&
Högsta Domstol, Thorsdagen den 23 September 18-17.
Jnstitieråden Bredberg, Nyblaus, Grefve Snoilsky, Grefve C. Sparre, af Bolén, Schmidt.
Alexanderson.
Expeditions-chefen
Iggeström anmälde i underdånighet: att, jemlikt protokollet öfver Justitie-Departements-ärenden, hållet inför Kongl. Maj:t i Statsrådet den 10 i denna månad, Herr Justitie-Statsministern i underdånighet anmält, att då nu gällande lagsladganden i afseende å förlagsfordringars intecknande och betalningsrätt äro dels spridda i särskilda författningar, dels hvarken fullständiga eller nog tydliga och dels icke ställda i likstämmighet med förordningen om inteckningar i allmänhet; och då efter Hallrätternas indragning och de förändringar; som genom sist utkomna Fabriks-och Handtverks- samt Handelsordningarna blifvet införda, bestämdare och med allmänna inteckningslagen mera instämmande föreskrifter om sättet för förlagsinteckningars sökande och beviljande äro af nöden, Herr Justitie-Statsministern låtit upprätta ett förslag till förordning om inteckning för förlagslån; och hade Kongl. Maj:t, som, uppå Statsrådets tillstyrkande, funnit, att proposition om författning i ämnet borde, i den ordning 87 § Regerinsformen föreskrifver, till Riksens Ständer framställas, förordnat, att Högsta
Domstolens utlåtande öfver berörde förslag skulle genom remiss infordras; varande berörde förslag, som upplästes, så lydande: Kongl.
Maj:ts Nild.
Proposition, N:o 15. 31 ”Med upphäfvande af hvad om förlagslån och för lagsfordringars int ecknande och betalningsrält nu är genom särskilda författningar stadgadt, samt med ändring af Handelsbalkens 17 kap. 7 § sista punkten, dels så vidt förlagsfordran derigenom tillerkännes förmonsrätt utan inteckning, dels ock hvad angår den fråga, uti hvilket gods förmonsrätten skall gälla, förordnas härmedelst som följer:
Gifver någon förlag i penningar eller varor, att anlägga eller drifva bergsbruk, fabrik, verkstad eller annan inrättning till beredande eller förädling af råa ämnen, ege förlagsman låta förlaget intecknas, på landet hos Häradsrätt, och i stad hos Rådstufvurätt, inom hvars domvärjo bruket, fabriken, verkstaden eller inrättningen anlägges eller finnes; och njule sedan, i den ordning sista punkten af 7 § 17 kap.
Handelsbaden bestämmer, förmonsrätt i det, som tillverkadt är, samt i de för tillverkningen nödiga råa ämnen, i fordringar hos arbetare eller andra, för sådana förskott i penningar eller varor, som till brukets, fabrikens, verkstadens eller inrättningens drift lemnade blifvit, så ock i all den lösegendom, vara sig redskap, dragare eller annat, som till bruket, fabriken, verkstaden eller inrättningen hörer.
Dä i stad Rådstufvurätt icke finnes, vare Häradsrätt i orten behörig att inteckning meddela. § 2.
Hvar som lemnar hafs- eller saltsjöfiskare förlag till fiskets idkande, ege ock låta det intecknas vid Häradsrätten eller Rådstufvarätten i orten, der fiskaren har sitt hemvist, och njute sedan förmonsrätt i fiskarens fångst, fartyg och fiskredskap, under iakttagande af den ordning ibland borgenärer, som med det i § 1 åberopade lagrum instämmer. § 3.
Är förlagsinteckning gifven för fieres fordringar och räcker ej godset till för alla, hafva den, som äldre inteckning eger, företräde.
Inteckningar gifne vid samma ting å landet, håfven lika ratt.
Om inteckningar å en rådstufvudag vare lag samma. § 4.
Ej må förlagsinteckning gifvas utan för visst öfverenskommet belopp i penningar eller varor, eller utan skriftlig, genom vittnen styrkt eller ock inför Rätten af låntagaren erkänd handling, deruti så väl försträckningens egenskap af förlag för viss uppgifven inrättning och, när dotta lemnäs till något af de i 32 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 15. § \ nämnde ändamål, jemväl stället för inrättningen upptages, som ock låntagaren medgifvit, att sådan inteckning tagas får.
Handlingen skall i hufvudskrifl till Rätten ingifvas, samt der offentligen uppläsas, i Rättens protokoll införas och med påskrift om inteckningen förses.