Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
, Med anledning af berörde framställning, hvarmed afsetts fåugvårdsanslagets fördelning uti tvenne, deraf blott det ena behöfde såsom förslagsanslag uppföras, har Fångvårds-Styrelsen uti infordradt underdånigt utlåtande anfört, bland annat, hurusom aflöningsko8tnadernas utgående å ordinarie stat, efter Styrelsens förmenande, medförde den fördel, att derigenom skulle beredas mera fasthet och bestämdhet åt förvaltningen samt att sådant skulle bidraga dertill, att personer med erforderlig bildning och i öfrigt passande egenskaper lättare kunde erhållas vid besättande af tjenstebefattningarna vid fångvården — och ur denna synpunkt funne Styrelsen det ensidigt, att samtliga dessa befattningar blefve å ordinarie stat uppförda.
Men å andra sidan borde ej heller förbises, att en stor del af tjenstebefattningarna vid fångvårdsanstalterna vore af den beskaffenhet, att ej mindre aflöningsbeloppen än äfven befattningarnas antal’ måste lämpas efter tillfälliga förhållanden och derföre ofta vore underkastade förändringar.
Sålunda förekomme: att antalet af bevakningspersonalen, hvartill fånggevaldiger och underbefäl vid Krono-Arbetscorpsen vore hänförliga, berodde af fångantalets tillvext eller minskning, beskaffenheten af de arbeten, hvarmed fångarne sysselsättas, jemte flere i afseende å säkerheten och ordningen förekommande omständigheter, hvarförutan aflöningen för denna personal, åtminstone hvad anginge den lägre betjeningen, måste lämpas efter å olika orter gällande högre eller lägre arbetspriser; att arbetsföreståndares anställning och aflöning vore beroende af de förändringar, som kunde Bil.
1 5 finnas nödiga i afseende å beskaffenheten af fångarnes sysselsättning; att de mindre arfvoden, som utginge till läkare vid fångvårdsanstalterna samt till de fångpredikanter, hvilkas verksamhet icke uteslutande vore afsedd för fångvården, understundom måste förändras till följd af brist på sökande till platserna och stegring eller minskning i fångantalet m. m.
Derest således aflöningen för dessa befattningar skulle för en längre tid bestämmas af Rikets Ständer, hvarigenom Eders Kongl. Majit blefve förhindrad att deruti göra de ändringar, som förhållandena i ett eller annat hänseende påkallade och icke utan mehn kunde afbida Rikets Ständers sammankomst och beslut, vore det, enligt Styrelsens förmenande, nödigt att aflöningsstaten bestämdes så hög, att den motsvarade behofvet af alla under en statsregleringsperiod möjligen inträffande förändrade förhållanden, hvilket åter skulle belasta Statsverket med en ofta onödig, betydlig utgift.
Styrelsen ansåg derföre att, med aflöningsstatens för fångvården fördelande i två afdelningar, den ena, som borde af Rikets Ständer fastställas och å rikets ordinarie stat uppföras, skulle komma att afse Fångvårds-Styrelsens samtlige ernbetsoch tjenstemän samt betjente, Direktörer och Kamererare vid straff- och arbets- samt länscellfängelserna, de Fångpredikanter, hvilkas verksamhet uteslutande vore afsedd för fångvården, Bevakningsbefälhafvare vid de större Straff-fängelserna, äfvensom Officersbefälet vid Kronoarbetscorpsen, hvaremot den andra afdelningen, som skulle uppföras å förslagsanslaget för fångvården, komme att omfatta aflöning för alla öfrige vid fångvårdsanstalterne anställde tjenstemän och betjente, nemligen såväl bevakningspersonalen, med undantag af de till förra afdelningen föreslagne Bevakningsbefälhafvare, söm ock Arbetsföreståndare, Läkare samt Predikanter, hvilka med innehafvande tjenster vid fångvården ega förena annan presterlig befattning; hvarjemte de mindre arfvoden, som utgingo till Staben vid Kronoarbetscorpsen, till Skarprättare och vid några få fängelser till Tillsyningsman, Oi'gelnister och Klockare, syntes till denna afdelning lämpligen böra hänföras; — Och har under förutsättning att Styrelsen sålunda finge, på sätt hittills skett, hos Eders Kongl. Majit årligen afgifva förslag i afseende å de förändringar i aflöningsstaten för sistomförmälde tjenstepersonal, som af sig företeende förhållanden kunde finnas vara af behofvet påkallade, Styrelsen i det statsförslag, som Styrelsen jemte sitt yttrande i ämnet underdånigst öfverlemnat, i serskild kolumn upptagit aflöningsbeloppen för denna personal oförändrade, sådana de af Eders Kongl. Majit sednast blifvit fastställda; hvaremot beträffande den till embets- och tjenstemän samt betjening utgående aflöning, hvilken enligt Styrelsens åsigt kunde på ordinarie stat uppföras, Styrelsen, som i berörda underdåniga förslag upptagit denna aflöning uti 2ine kolumner, dels såsom lön, dels såsom arfvode, med afseende å den definitiva reglering denna aflöning nu skulle komma att undergå, ansett sig böra underdånigst föreslå några få förändringar, för hvilka här nedan kommer att närmare redogöras.
Beträffande nu Rikets Ständers ifrågavarande framställning, bör jag ej lemna oanmäldt, att redan vid 1847—48 årens riksdag fråga väcktes af enahanda syftning.
Rikets Ständers derutinnan gjorda anhållan ansågs dock ej för det dåvarande till någon Eders Kongl. Majits åtgärd föranleda, och sådant på den hufvudsakliga grund, \ 6 Bil.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. att fångväsendet inom riket då icke ansågs befinna sig på den ståndpunkt, att slutliga organisationen af såväl sjelfva Styrelsen sorn den vid straff- och ransakningsfängelserne erforderliga personal skulle kunna ändamålsenligen företagas och så verkställas, att icke många väsendtliga ändringar inom kort tid blefve nödiga, hvarförutan i allt fall på Eders Kongl.
Maj:ts pröfning då var beroende en serskild fråga om ny Instruktion för Fångvårds-Styrelsen, hvars sammansättning följaktligen kunde komma att undergå förändring.
Ett annat förhållande är dock numera förhanden, sedan både Instruktion för Fångvårds-Styrelsen är vorden under den 16
December 1859 utfärdad, hvarigenom detta embetsverk nu kan anses fullständigt organiseradt, och länscellfängelserna dels redan inom de flesta län äro dels i öfrigt inom kort tid blifva fulländade; och i föjd deraf anser jag väl den af Rikets Ständer afsedda anordning, hvilken i sin mån bör leda till lättare öfversigt af förvaltningen och förenkling af räkenskaperna, i det hufvudsakliga nu kunna genomföras.
Men härvid kan likväl, på sätt Fångvårds-Styrelsen ock anmärkt, ej lemnäs åsido det förhållande, som i afseende på tjenstebefattningarna vid fångvården eger rum, att ej mindre tjenstemännens antal än äfven de serskilda aflöningsbeloppen i många fall måste vara underkastade tillfälliga förändringar.
Då således, i likhet med Fångvårds-Styrelsen, jag finner icke alla af fångvårdsanstalternas tjenstebefattningar vara af beskaffenhet att lämpligen kunna å ordinarie stat upptagas, synes mig dock denna stat kunna, utan synnerliga betänkligheter, lemnäs något större omfattning än Styrelsen i sitt utlåtande antagit.
Sålunda torde den af Styrelsen, i afseende på Fångpredikanterne, dem emellan uppdragna skillnad, att någras verksamhet uteslutande vore afsedd för fångvården och att andra skulle ega att med innehafvande tjenster vid fångvården förena annan presterlig befattning, icke utgöra fullt giltig grund för deras hänförande till den ena eller andra afdelningen.
Sjelfva den angifna skillnaden, hvilken icke är grundad i hittills befintliga uttryckliga föreskrifter, synes destomera godtycklig, då, efter hvad Styrelsens afgifna statförslag visar, icke flere af Fångpredikanterne skulle komma att räknas till den förra kathegorien, än predikanterne vid Långholmens straff- och arbetsfängelse, vid kronohäktet derstädes, vid straff-fängelset i Varberg och vid kronohäktet derstädes samt vid straff- och arbetsfängelset i Malmö.
Men i hvad fall som helst lärer af förhållandet derutinnan hinder ej förefinnas emot samtlige Fångpredikanternes uppförande å ordinarie stat.
På samma sätt synes ock å ordinarie stat kunna upptagas ej mindre Bevakningsbefälhafvarne vid straff-fängelserna, af hvilka endast den vid straff-fängelset i Norrköping nu af Styrelsen föreslagits till uppförande å förslagsstat, än äfven de vid läns- och kronocellfängelser anställde Bevakningsbefälhafvare.
Fråga kunde väl vara, om ej jemväl den lägre bevakningen borde till ordinarie stat flyttas, men då denna betjening, såsom Styrelsen anmärkt, är till antalet underkastad oftare inträffande förändringar, och på den aflöning, som bör dem bestås, i större mån inverkar å olika tider och ställen befintlig högre eller lägre arbetsförtjenst, tillika med lefnadskostnadernas vexling, finner jag mig härutinnan, såväl som ock i öfriga ej serskildt omförmälda delar, böra vidblifva Styrelsens uppfattning om hvilka af tjenstepersonalen böra å ordinarie stat Bil.
N:o 1, o)n Statsverket 1862. 17 uppföras.
Den af Styrelsen föreslagna fördelning af de utgående aflöningsbeloppen under de serskilda rubrikerna: »lön» och» arfvode,» synes ock i allmänhet såsom grundad i sakens beskaffenhet kunna bibehållas; men hvad serskildt angår den, enligt statförslaget, i afseende å de fleste af straff-fängelsernas
Bevakningsbefälhafvare tillstyrkta anordning, att sådan tjenstemans aflöning, ehuru afsedd för en och samma befattning, och utan att de dermed förenade göromål kunna anses vara af annan beskaffenhet än sorn till följd af tjenstens natur omedelbarligen dertill höra, ändock skulle utgå under båda rubrikerna, så kan jag ej Anna, någon giltig grund, hvarför dessa tjenstemän skulle härutinnan ställas i olikhet med andra Statens tjenstemän.
Styrelsen har ej heller för förslaget i denna del anfört något motiv, och jag hemställer förthy, att samtliga Befälhafvarnes aflöning måtte under en enda titel, såsom »lön,» utgå.
— Styrelsen har vidare, såsom af statförslaget synes, vid aflöningen för några tjenster anmärkt, att derifrån borde afgå den behållna aflöning, som uppbäres å annan än fångvårdens stat; men då för fångvårdens tjenstemän måste vara tillämpliga enahanda föreskrifter, som i allmänhet äro gällande i frågan derom, huruvida två eller flera embeten eller tjenster med lön på Rikets stat må kunna hos samma person förenas, lärer berörde anmärkning, såsom öfverflödig, icke behöfva serskildt upptagas.
— Likaså, då enligt inhemtad upplysning
Predikanten vid arbetsfängelset i Göteborg numera är den enda fångprest, som ej åtnjuter den högre aflöning, hvilken i hittills fastställda fångvårdsstater varit alternatift bestämd för det fall, att fångpredikant icke eger beräkna förhöjda tjensteår, torde ej heller för någon annan än honom sådant alternatif behöfva utsättas, och således lärer det härutinnan för jemväl andra fångpredikanter i statförslaget upptagna förbehåll kunna utgå.
Vid redogörelsen för det nu framlagda statförslaget i öfrigt och för de deri tillstyrkta afvikelser från nu gällande lönestater, har Fångvårds-Styrelsen anfört, angående a) Fångvårds-Styrelsen. »Aflöningen för detta Embetsverk, hvilket sedan ny Instruktion för detsamma under den 16
December '1859 blifvit i Nåder fastställd, kan anses fullständigt organiseradt, är, enligt nu gällande stat, bestämd i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad af Rikets Ständer blifvit för Rikets Collegier anslaget.
En olikhet förefinnes dock i afseende å aflöningen till Styrelsens Ordförande och 2:ne ledamöter af hvilka den förre, sorn enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 30 Januari 1845 undfått i aflöning 4,500 R:dr B:co, numera åtnjuter 8,000 R:dr
Rmt och de sednare 4,500 R:dr hvardera.
Presidenterna i Collegierna hafva deremot för närvarande 9,000 R:dr årlig aflöning och Ordföranderna i General-Tnll-Styrelsen samt General-Post-Styrelsen, med hvilka Ordföranden i Fångvårds-Styrelsen synes vara närmast jemförlig, innehafva, med beräkning af värdet å de åt dem upplåtna boställslägenheter, högre löneförmåner.
Minst halfva antalet af ledamöterna i Collegierna nemligen Stats-Kontoret, Krigs-, Bill. till R.
Prot. 1802-—1863. lia Sami. lia Afd. B 18 Bil.
Kammar- och Commerse-Collegium innehafva jemväl högre aflöning, än ledamöterne i Styrelsen, eller 5,000 R:dr, äfvensom båda ledamöterne i General-Tull-Styrelsen tillgodonjuta 5,500 Ridr årligen.
Styrelsen har derföre ansett sig böra, med åberopande af dess underdåniga skrifvelser den 23 Februari 1858 och 29 October 1860, underdånigst hemställa, huruvida icke Eders Kongl. Majit må täckas i Nåder föreslå Rikets Ständer att aflöningen till Styrelsens Ordförande bestämmes till 9,000 R:dr och att lönen för ledamot, som innehaft Departements-Chefs-Embetet 5 år, måtte förhöjas till 5,000 R:dr; i öfverensstämmelse hvarmed det underdåniga statförslaget blifvit upprättadt.
Aflöningen till Intendenten och Chefen för Styrelsens Byggnads-Kontor har utgått med 1,500 R:dr å fångvårds-anslaget och med ett lika belopp å extra anslaget till uppförande af länscellfängelser.
Som detta sednare anslag likväl icke utgår längre än för innevarande år; men Intendents-befattningen, oaktadt länscellfängelsebyggnaderna inom kort tid blifva fulländade, fortfarande är behöflig dels för tillsyn och vård af dessa dyrbara egendomar, dels för utförande af de byggnads- och reparationsarbeten, som eljest böra verkställas vid fångvårds-anstalterne i allmänhet, dels för beredning af de flera rörande dessa ämnen i Styrelsen förekommande frågor, har Styrelsen i det underdåniga statförslaget upptagit sammanlagda beloppet af Intendentens aflöning med 3,000 R:dr.
Till en Konduktör i samma Kontor har aflöning likaledes utgått dels å fångvårds-anslaget med 400 R:dr, dels å förenämnde extra Statsanslag med 800 R:dr.
Då emellertid denna tjenst torde kunna indragas sedan alla länscellfängelsebyggnaderna blifva helt och hållet färdiga, hvarförinnan den nu ifrågaställa Staten icke lärer komma att tillämpas, har anslag för denna befattning ur förslaget uteslutits; hvaremot för att bereda Intendenten verksammare biträde af extra Konduktör, och på det Styrelsen må ega tillfälle att erhålla nödiga upplysningar af byggnadskunnig person vid de tillfällen, då Intendenten är stadd på embetsrésor i landsorten, Styrelsen ansett nödigt förhöja det i nu gällande
Stat till uppmuntran åt e. o. tjenstemän i ByggnadsKontoret upptagna anslag från '150
Ridr till 600 Rdr.
Till uppmuntran åt e. o. tjenstemän i Styrelsens Kansli är i nu gällande
Stat uppfördt ett belopp af 900
Ridr, men som 600 Ridr deraf utgå för bestridande af göromål, hvartill eljest en tredje kanslist hos Styrelsen erfordrades, är återstående beloppet för det med anslaget afsedda ändamål väl lågt och helt och hållet otillräckligt, för det fall att en eller annan af kansliets tjenstemän utan uppoffring af någon del af löneinkomst skulle kunna komma i åtnjutande af den, i Instruktionen för Styrelsen, tjenstemännen medgifna semester; i anledning hvaraf Styrelsen ansett sig böra underdånigst föreslå att detta anslag förhöjes till 1,200 Ridr.
Som icke flere än 2:ne ordinarie vaktmästare, hvilka båda sakna boställsrum, äro hos Styrelsen anställde, måste biträde af extra vaktbetjening mera än vanligt anlitas.
I sådant afseende är i nu gällande Stat ett anslag af 300 Ridr till uppmuntran åt dylik betjening uppfördt, men, då Styrelsen funnit detta belopp icke vara för ända - Bil.
N:o 1 a) till Kongl.
'19 målet tillräckligt, utan derföre måst af expensmedlen serskildt lemna godtgörelse för eldning och städning af Styrelsens embetslokal, som utgöres af 13 rom, har Styrelsen, till undvikande af expensmedlens användande i detta hänseende, underdånigst föreslagit förhöjning i anslaget till uppmuntran åt extra vaktbetjeningen från 300 R:dr till 600 R:dr, hvarigenom i allt fall kostnaden för Styrelsens vaktbetjening icke uppgår till högre belopp, än som motsvarar 3 vaktmästarelöner.» b) Straff- och Arbetsfängelserna.
»Enligt nu gällande Stat bestås åt Direktörerne vid Straff- och Arbetsfängelserna å Långholmen och Norrmalm samt Malmö, Norrköping och Göteborg äfvensom vid Straff-fängelserna i Landskrona och Warberg provision å fängelsernas behållna nettoinkomst af arbetena, att efter Fångvårds-Styrelsens bestämmande utgå med högst 4 procent, hvarjemte sådan provision till högst enahanda belopp vid fängelserna i Malmö och Warberg, der Arbetsföreståndare äro anställde, samt till högst 2 procent vid fängelserna å Långholmen och Landskrona är anslagen åt den eller dem af fängelsernas öfrige tjenstemän, som utöfva tillsyn öfver fångarne under arbetet, äfvensom högst 2 procent tillkomma Arbetsfurestånderskorna vid fängelserna å Norrmalm och i Göteborg samt Arbetsbokhållaren å det förra af dessa fängelser.
Som en sådan anordning visat sig bidraga till höjande af fängelsernas arbetsinkomst och i öfrigt synes lämplig, men förhållandena understundom kunna föranleda till beviljande af någon förhöjning i denna provision, har Styrelsen underdånigst föreslagit en tillökning af 50 procent i den nu anslagna att, på sätt som hittills, utgå efter Styrelsens bestämmande.
För Bevakningsbefälhafvaren vid Straff- och Arbetsfängelset på Norrmalm, som, enligt nu gällande Stat, åtnjuter 600 R:dr såsom lön och 300 R:dr såsom arfvode, hvarjemte enligt Staten för Kronohäktet å Norrmalm honom tillkommer ett arfvode af 100 R:dr, har Styrelsen ansett sig böra föreslå den löneförhöjning, att å Staten för Straff- och Arbetsfängelset blifvit uppförd lön 800 R:dr och arfvode 200 R:dr.
Då Straff-fängelserna i Carlskrona och å Ny-Elfsborg i anseende till lokala hinder icke äro eller kunna blifva ordnade på ett ändamålsenligt sätt, hvadan Styrelsen hos Eders Kongl. Majit gjort underdånig framställning om uppförande af ett nytt större Straff-fängelse i Carlskrona, på det att förenämnde 2:ne fängelser måtte kunna indragas, har Styrelsen af sådan anledning icke antagit någon af de vid samma fängelser anställde tjenstemän å den afdelning af Staten, som af Rikets Ständer skulle komma att pröfvas.
Beträffande i öfrigt aflöningen för Kamereraren vid Straff- och Arbetsfängelset i Malmö, torde den upplysning böra meddelas att det för denna tjensteman uppförda arfvode, som från och med år 1857 utgått med 750 R:dr Rint tillkommit af den anledning, att Kamereraren, som förut i likhet med förhållandet vid andra Strafffängelser handhaft proviantuppbörden och dervid varit i åtnjutande af afskrifnings - 20 Bil.
Prop. AT:o 1. om Statsverket 1862. procent, gått förlustig denna inkomst till följd af ett förändradt sätt för levereringen af de för fängelset erforderliga proviantartiklar.» c) Krono-Arbets-Corpsen.
»Enligt nu gällande Stat, sorn i detta hänseende från och med år 1856 varit oförändrad, utgå för befälet utom aflöningen vissa belopp såsom gratifikationer i anseende till de höga prisen å lifsförnödenheter.
Då någon anledning icke förefinnes till det antagande, att dessa gratifikationer kunna indragas, har Styrelsen i det underdåniga statförslaget upptagit desamma, jemte aflöningen, i en summa». d) Läns- och Kr ono fängelserna.
»De för Direktörerne vid länscellfängelserna nu utgående aflöningsförmåner blefvo bestämda med afseende å fängelsernas storlek samt det större eller mindre antal fångar, som i hvart och ett af dessa fängelser förvarades.
Som emellertid fångantalet till följd deraf att fångar dömde till straffarbete på kortare tid numera jemväl inrymmas i dessa fängelser blifvit ökadt, har Styrelsen ansett en mindre förhöjning i skrifvarearfvode för Direktör vid ett och annat af ifrågavarande fängelser vara af detta förhållande påkallad; och har sålunda skrifvarearfvodet för Direktörerne vid Länscellfängelserna i Gefle, Fahlun och Carlstad blifvit förhöjdt från 100 R:dr till 4 50 R:dr och för Direktörerne i Wexiö och i Örebro från 4 50 Ii:dr till 300 R:dr; hvarjemte ett nytt skrifvarearfvode till belopp af 450 R:dr blifvit för Direktören vid länsfängelset i Hernösand i det underdåniga statförslaget uppfördt.» Styrelsen har härjemte erinrat, att, enligt de af Eders Kongl. Majit uti Nådigt Bref den 26 Augusti 4856 gillade grunder i afseende på de i länscellfängelserna förvarade straff-fångars sysselsättning, Direktörerne vid dessa fängelser tillgodonjuta ^ och bevakningspersonalen \ af inkomsten för nämnde fångars arbeten; men att hvarken ifrågavarande förmån eller löneförmånerna af ved och ljus, boställsrum eller hyresersättning, arfvoden för tillsyn å de i cellfängelserna anbragta värmeapparater, planteringsland och servismedel, som tillkomma en del af den vid fångvårdsanstalterna anställda personal, i det nu af Styrelsen uppgjorda statförslaget blifvit upptagna.
Hvad nu angår den föreslagna aflöningen för Fångvårds-Styrelsens Ordförande och ledamöter; så enär den af Styrelsen till stöd för sin framställning härom gjorda jemförelse mellan dess Ordförande och Collegiernes Presidenter jemte Ordföranderne i andra uppräknade förvaltande
Verk icke synes vara fullt grundad, och det ej heller bör förbises, att Ordförander i flera andra centrala Verk icke äro försedde med högre aflöning än den som för närvarande är anslagen åt General-Direktören i Styrelsen eller 8,000
R:dr årligen, anser jag mig ej kunna tillstyrka någon förhöjning i detta lönebelopp, utan att detta måtte dervid förblifva; hvaremot, i fråga om
Departementschefernes löner, jag finner mig böra den derom gjorda framställningen på det sätt Bil.
Prog. N:o 1, om Statsverket 1862. 21 understödja, att jag hemställer, det Eders Kongl. Maj:t behagade hos Rikets Ständer föreslå deras löner att utgå, för den i embetet äldre Departements-Chefen med 5,000
R:dr och för den yngre med 4,500 R:dr årligen.
1 fråga om straff- och arbetsfängelserna samt den för desses
Direktörer med flere tjenstemän föreslagna förhöjning af hittills åtnjuten provision å fängelsernas behållna nettoinkomst, tilltror jag mig väl ej att jäfva den af Styrelsen uttalade erfarenhet om behofvet af en sådan förhöjning under vissa förhållanden; men då dessa, hvilka skulle berättiga till en förhöjning af nu ifrågasatta beskaffenhet, antagligen ej synnerligen ofta torde förekomma, hemställer jag att beviljandet af denna förhöjning måtte för hvarje fall, der Styrelsen anser densamma böra ega ruin, på dess underdåniga hemställan i ämnet få bero på Eders Kongl. Maj:ts pröfning.
Då, såsom Fångvårds-Styrelsen anfört, det nu befintliga straff-fängelset i Carls krona, äfvensom det å Ny-Elfsborg, icke äro eller lära kunna blifva ordnade på ett fullt ändamålsenligt sätt, torde, oberoende af hvad Styrelsen andragit angående frågan om uppförandet af ett nytt större straff-fängelse å förstnämnde ställe, genom hvilken åtgärd omförmälda två fängelser skulle kunna indragas, de vid dessa anställde tjenstemäns aflöning, på sätt Styrelsen ock antagit, icke böra å ordinarie stat uppföras.
Angående några af de tjenstemän, hvilka Styrelsen föreslagit till bibehållande å förslagsstat, men jag trott nu kunna å ordinarie stat uppföras, nemligen Bevakningsbefälhafvare!! vid Norrköpings straff-fängelse, samt Predikanterne vid Landskrona strafffängelse, vid Göteborgs länscellfängeise och Eskilstuna kronohäkte, har Styrelsen vid uppgörandet af det numera beslutade förslaget till stater för nästa år anmält behofvet af något förändrade lönebestämmelser för dessa tjenstemän, emot hvad Styrelsens förrberörda förslag innehåller, och har jag i enlighet med denna anmälan ansett dessa tjenstemäns löner och arfvoden böra upptagas.
I öfverensstämmelse med förestående, hufvudsakligen anförda grunder, är det härvid bilagda förslag till Aflöningsstat för en del af fångvårdens embets- och tjenstemän samt betjente upprättadt, hvars slutsumma 182,877
R:dr 50 öre skulle komma att under rubriken: »Fångars vård och underhåll» uppföras såsom bestämdt anslag, hvaremot öfriga utgifter under nämnde rubrik torde fortfarande få såsom förslagsanslag upptagas.
Angående sammanlagda beloppet af det anslag, som bör för fångars vård och underhåll hos Rikets Ständer äskas, så enär, enligt den från Fångvårds-Styrelsen meddelade upplysning, Statens utgifter för denna förvaltning under de dstförflatna fem åren i medeltal uppgått till 1,299,032 R:dr samt medeltalet af de tre sista årens fångvårdsutgifter utgjort endast 1,243,251 R:dr 42 öre, synes med tillbörligt afseende å de behof, hvilka kunna af oförutsedda tillfälligheter framkallas, en summa af ungefärligen förstnämnde medeltals storlek böra vara för ändamålet tillräcklig; och hemställes förthy att ifrågavarande anslag måtte, med iakttagande af förslagsanslagets jemnande till ziffran, sålunda bestämmas och fördelas: 22 Bil.
Prof N:o 1, om Statsverket 1862 a) bestämdt anslag b) förslagsanslag utom reservationsanslaget för läns- och kronohäktens vård och underhåll R:dr 182,877: 50.