Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
H o n h ö r d e hans t u n g a s t e g i t r a p p a n, o c h d o n n å g o t flämtande a n d h ä m t n i n g e n u t e i t a m b u r e n, o c h t o r k a d e hastigt b o r t tårarne, t y h o n v i l l e e j, att h a n s k u l l e se, att h o n gråtit, o c h t r o, att h o n k ä n d e s i g olycklig.
» T r ö t t n a r d u d å a l d r i g p å att läsa o m d e d ä r s n i l l e f o s t r e n?
» s a d e han o c h k o m fram till d e t g a m l a m a s s i v a s k r i f b o r d e t, f r a m f ö r h v i l k e t h o n satt h o p - k r u p e n m e d d e n y s s aftagna g l a s ö g o n e n i h a n d e n.
» D e t är h e l t a n d r a b r e f, d e t h ä r!
» s v a r a d e h o n o c h såg u p p m e d ett l e e n d e.
» Mina fästmansbref k a n s k e?
» » Nej då! » N ä r s y n t s o m han b l i f v i t, b ö j d e han sig ö f v e r h e n n e s a x e l, t o g ett a f b r e f v e n o c h f ö r d e d e t u p p m o t ögonen.
» M e n d e t ä r j u din e g e n stil!
Sitter d u o c h l ä s e r d i n a e g n a b r e f?
D e t v a r m i g en e g e n k ä r b a d d a r e!
O c h b v a r har d u fått d e m i f r å n?
» » Från min mors gömmor.
J a g fann d e m d ä r efter h e n n e s d ö d — h o n h a d e g ö m t d e m allesam- mans.
F å r j a g läsa u p p n å g r a?
» H o n v e k u p p ett.
D e t v a r s k r i f v e t e n d a s t en v e c k a efter b r ö l l o p p e t o c h b e s k r e f allt i d e t n y a h e m m e t, h v i l k e t m o d e r n ä n n u ej sett.
D e t r ö r d e s i g o m d o e n k l a s t e b e s t y r, o m ett e l l e r annat, s o m f e l a d e e l l e r ej v a r i o r d n i n g, o m den unga husmoderns matsedel för veckan, o m småsaker, s o m v o r o g l ö m d a i b a r n d o m s h e m m e t, o m s a k n a d m i d t i l y c k a n — s o m v a r så stor, att d e n a l d r i g y t t r a d e s i g i o r d, u t a n t o g s s o m en själf- s k r i f v e n v e r k l i g h e t, o m h v i l k e n i n g e n t i n g v a r att siiga.
T i l l sist b a r n e t s e n k l a, ö d m j u k a, stora t a c k f ö r d e n t i d, s o m varit.
E t t a n n a t b r e f k o m d e m att h j ä r t l i g t skratta.
Hon h a d e skrifvit första hälften o c h kun d e n a n d r a.
D e t v a r, n ä r h o n s k u l l e f ö d a sin ä l d s t e s o n o c h r e d a n k ä n d e sig i l l a m å e n d e, m e n v i l l e s ä g a m o d e r n några o r d, innan det svåra riktigt började — ingen k u n d e veta, h u r det skulle g å?
Så måste h o n a f b r y t a midt i meningen.
F o r t s ä t t n i n g e n l y d d e, att » e n stor, g a l l s k r i k a n d e, g r ä s l i g t ful p o j k e » — d e r a s J o h a n, s o m v a r k ä n d f ö r sitt v a c k r a u t s e e n d e — » k o m m i t till v ä r l d e n, » s a m t att s y s t r a r n a varit u t o m s i g a f f ö r t j u s n i n g ö f v e r att h a fått » e t t litet barn — e n g o s s e i h u s e t » o c h sedan h ä p e t, nästan v ö r d n a d s f u l l t stirrat p å d e n l i l l e n y k o m l i n g e n, s o m d e så g ä r n a v i l l e, m e n ej i i n g o eller v å g a d e vidröra.
427 S å lästes b r e f från fru A l m s m o r — lifskraftiga o c h handlingsfriska — innehållande smådetaljer, d e o c k s å, från h v a r d a g s l i f v e t s m y s t e r e l l e r tröstande, styrkande o r d under tider, d å s j u k d o m o c h sorg gästat d e u n g a s h e m, s a m t f r ö j d o c h j u b e l ö f v e r barnbarnens framgångar i skolan o c h sedan i lifvet.
D e l t a g a n d e o c h k ä r l e k i allt!
S m å n i n g o m b l e f v o dessa b r e f k o r t a r e, m e d m i n d r e i n n e h å l l o c h o r e d i g a r e stil, s o m o m h a n d e n t r ö t t n a t, s i n n e t slappats o c h intressena b l i f v i t färre.
Sä k o m b u d s k a p e t o m f a d e r n s d ö d.
N å g r a k n a p p t läsliga o r d, men äfven i d e m förtröstan, t å l a m o d o c h h o p p — s o m alltid.
E j m e r än ett p a r år d ä r e f t e r a n l ä n d e d e t sista b r e f v e t — n å g r a a f s k e d s o r d till d o t t e r n i n f ö r viss- heten o m d ö d e n s annalkande.
D e t v a r s o m att r u l l a u p p ett g a m m a l t d y r b a r t p e r g a m e n t — ett h e l t lifs h i s t o r i a m e d d j u p a s k u g - g o r o c h rika dagrar.
» Ä r d e t inte en s k a t t?
» s a d e fru A l m, s o m n u g r ä t, utan att b j u d a till att d ö l j a d e t.
» D e t v a r r o l i g t d e t h ä r — d e t p å m i n n e r o m så m y c k e t, » svarade tullförvaltaren o c h torkade oför- m ä r k t sina g l a s ö g o n.
» S å hjälper m a m m a m i g ännu — s o m h o n alltid g j o r d e — fast h o n l ä n g e s e d a n är b o r t a.
Tror du inte j a g k ä n n e r, att h o n ä r m e d o s s ä f v e n h ä r m e d sin v ä l s i g n e l s e?
» » H a r d u t ä n k t p å, att d i n a e g n a d ö t t r a r s b r e f äro- l i k s o m k o p i o r a f d e m d u s k r e f till din m o r?
» » D e t är j u också s a m m a intresse. » » L y c k l i g t v i s — för deras o m g i f n i n g l » S o l e n b r ö t j u s t n u f r a m, f ä r d i g att g å n e d.
D e t v a r e n b l e k h ö s t s o l e n d a s t, m e n d e s s strålar för- g y l l d e d o c k allt d e b e r ö r d e.
» H ä r är m ä r k v ä r d i g t h e m t r e f l i g t!
» s a d e han o c h såg sig b e l å t e t o m k r i n g.
» J a g t r o r r i k t i g t, att v i b y t t u p p o s s!
D e n d ä r b y r å n till e x e m p e l p r y d e r d å m y c k e t b ä t t r e än f ö r u t, o c h d i t t p o r t r ä t t har fått m e r a p a s s a n d e d a g e r.
J a g m å säga, att d e t h a r
I DU N 428 sina b e h a g att sätta b o — ä f v e n p å g a m l a d a r.
» » O c h horisont och sol, du !&gt; » D e t b e h ö f s f ö r en g a m m a l k r o p p!
» » M y c k e t att s k ö t a b l i r d e t n o g o c k s å, m e d b a r a en t j ä n a r e, » s a d e h o n b e l å t e t.
» J a g v e t i n g e n t i n g att s a k n a, o c h inte är d e t m ö b l e r n a, s o m g ö r a h e m m e t, M i n a lilla — det är h u s t r u n.
» s v a r a d e han o c h k y s s t e h e n n e.
» J a g tror b a r n e n ska ' k o m m a att t y c k a o m d e t!
» » Barnen A l d r i g h ö r j a g annat!
D e bli ändå alltid m e r a f ö r d i g än j a g, » s a d e h a n s m å t t g r a m s e n.
H o n såg n e d s o m f ö r att t ä n k a efter.
» N e j d u!
» s v a r a d e h o n h a s t i g t o c h såg h o n o m in i ö g o n e n.
» D e t är så s v å r t att s k i l j a e m e l l a n e r e l l e r p o r t i o n e r a u t sina k ä n s l o r; m e n v i t v å h a lefvat ett h e l t l i f t i l l s a m m a n s m e d m y c k e n g l ä d j e o c h m y c k e t b e k y m m e r o c k s å.
V i h a m y c k e t att t a c k a h v a r a n d r a f ö r — o c h m y c k e t att förlåta.
Det d ä r h a v i a l l d e l e s s o m en v ä r l d f ö r o s s själfva, i h v i l k e n i n g e n a n n a n k u n n a t se m e r än till y t a n.
T r o m i g, d e t b i n d e r starkare än allt a n n a t — star- k a r e än m a n s j ä l f v e t — o c h d e t k ä n n e r j a g, att utan d i g v o r e j a g h e m l ö s ö f v c r a l l t.
» D e s t o d o framför fönstret o c h sågo solen för svinna b a k o m hustak o c h planteringar, m e d a n gråblå ovädersmoln stego u p p horisonten rundt, m e n hon s m ö g sig intill h o n o m o c h h v i s k a d e: » G u d v a r e l o f v a d, att v i ä n n u ä r o två att b ä r a o c h t a g a e m o t, h v a d l i f v e t k a n ha att g i f v a a f s k u g g a och solsken! » .IQ (Illustratör: 1893 Qlin ^OanieZ kallström En r Vid.
aftonlampan, i.
H ela f a m i l j e n är s a m l a d i s a l e n.
T a k l a m p a n är tänd.
F a r sitter v i d k v ä l l s t i d n i n g e n, o s t ö r d af småttingarnas stoj.
På bordet m e d den h e m g j o r d a s t r a m a l j d u k e n står en j a r d i n i é r e m e d e n s l u m r a n d e l u m m i g a c a c i a, en skål r ö d k i n d a d e ä p p l e n samt m o r s s y k o r g, där virknystariet hålles i ständig r ö r e l s e a f h e n n e s raska fingrar.
Ä l d s t a d o t t e r n sitter v i d p i a n o t o c h spelar n å g o n u v e r t y r a f W a g n e r e l l e r g n o l a r n å g o n l ä n g t a n s f u l l visa a f K j e r u l f.
N u b ö r j a d e s m å att h a rasat ut.
Lillan kom- m e r o c h s t ö d e r sitt l j u s l o c k i g a h u f v u d t i l l b a k a l u t a d t m o t m a m m a s k n ä, ser m e d stora ö g o n u p p p å h e n n e och frågar: » M a m m a, få v i inte äta s n a r t?
J a g ä r så s ö m n i g.
» » J o, strax, m i n lilla v ä n.
» O c h så l ä g g e r m o r sitt a r b e t e i s y k o r g e n, tar lillan i f a m n, sätter h e n n e m e d e n k y s s i fars k n ä: » L å t n u p a p p a lära d i g, h u r A s e r u t!
» o c h g å r till k ö k e t att r u s t a i o r d n i n g k v ä l l s v a r d e n.
M e n o i n t r e s s e r a d a f v ä r l d e n s v i s d o m, s l u m r a r lillan snart så g o d t, m e d sitt e n a r o s e n ö r a m o t fars k n a r r a n d e s k j o r t v e c k.
O c h h a n t ö r s inte r ö r a s i g f ö r att v ä n d a sin t i d n i n g, utan h i n n o r läsa i g e n o m spalttals m e d a n n o n s e r, innan m a m m a k o m m e r in o c h v a r l i g t väcker lillan: » N u, lilla barnet, ska v i äta. » II.
D e ha b l i f v i t g a m l a, d e två.
Barnen ha k o m m i t ut i världen.
S o m f ö r r hålla d e h v a r a n d r a s ä l l s k a p v i d afton- l a m p a n, han i nattrock studerande d a g e n s händel- ser, h o n s t i c k a n d e en liten, l i t e n s t r u m p a åt sitt yngsta barnbarn.
O c h m e d sin i n r e b l i c k s k å d a r hon scener, glada o c h ledsamma, s o m hvarje hörn, hvarje m ö b e l framkallar i hennes m i n n e; m e d oför- ä n d e r l i g t s a m m a b l i d a l ö j e ser h o n d e v e x l a n d e sce- n e r n a: h o n har nu m e r a förstått, h u r u allt b l i f v i t l e d t till d e t bästa.
D e n g a m l a lilla h u n d e n, d e t e n d a å t e r s t å e n d e före- målet för deras g e m e n s a m m a o m v å r d n a d, l i g g e r på sin d y n a o c h s o f v e r m e d h u f v u d e t m o t framtassarna.
D e tala ej m y c k e t.
M e n d e k ä n n a d e t så b e h a g - l i g t j u s t så h ä r; d e l ä n g t a ej efter n å g o t.
O c h nu ä l s k a d e att ha tyst o m k r i n g s i g: i t y s t n a d e n f ö r - n i m m e s b ä s t m i n n e t s röst.
M e n när P u t t e r e s e r s i g från sin d y n a o c h tar n å g r a steg, s t r ä c k a n d e p å b e n e n u n d e r ett b e l å t e t morrande, då säger far: » N u, m i n g u m m a, är P u t t e k v ä l l s h u n g r i g.
» » J a, d e t v a r m ä r k v ä r d i g t, h v a d d e n h u n d e n är precis.
M a n s k u l l e k u n n a s t ä l l a k l o e k a n efter h o - n o m; h o n ä r v e r k l i g e n r e d a n 8, ser j a g.
» Så ropar h o n på den g a m l a trotjänarinnan o c h s ä g e r till o m teet.
ÅCTIR 9 " ötgatet oat afft » ftont ^ag mött, (9C^ foongtcxn fttann jag fifott 0Ctt ftaj » » a, Denna jotD, » om GLll j^öj-D, aff » otg jag j:ått.
Jtaften » uåt vnet ptafttjWI!
tiat, SDat to » en nppugt fitann ^ ?iot ocft enDa » t fiat S) et » fa nD mitt ftj^itta vann.
ATPJAA STLen ftoat at (timfen meta Cj-u », Watt natten J:a£0et på — cKLuai mddtigate gtanen » fitu », 3€.vat Doptat ftjötften » å?
9Tej-, pl » fta, » fttuj:, meD uäEDig j^att 2Den ftEåa ftöCjan ftoit, att Denna ftu » t ut ftinna » natt, cjom teDan- ftfånat ft.it.
Jag anat ten, Dat » ftummet tj,t JCting piten » fa » ta BCocft, 8n ^Eicfta » om, ftut fta^uet g * ^ *) oiiåt moDigt ftuat anDocfi.
1 on dt » å SfonD » om axet » guK, oiom » ifäto » ftenne » fttj-, ®cft ftenne » ftdeft, aj; forten ^utU, 0Ct 6ju » » om ucuen » » ft^.
S) et at min egen » uen » fta tö », S) en Dtöm, » om uätmDe mig, gut ftj åttat Eangt j^tån ojtiettge ^tö » £Eä » odg » u^DfånD » li » tig.
, (Illustratör: FOTOGÉNKÖKET B.
O G 5 E, T E R M P OCH I S I O S M » R J L BRINNER I K A tf, A N ÖFVER V F Ä UTAN N T D O BA 1 R V E N 0 K 0 K V E 0 Ö.
I K N SÅLDA O T T S E - R, 1 SOT- P S ' Å O ETT ÅR.
RÖKFRITT.
MA et är eftermiddag, och solen strålar varm från en molnfri himmel öfver den lilla skogomkransade brunns- och bad- orten.
Liljekonvaljer och linnéa sända sin berusande doft från den omgifvande sko- gens tufvor och dälderna där nedanför.
Insjön ligger lugn och klar, i sin spegel- blanka yta återgifvande strändernas höjder med deras små stugor och de resliga gra- narna på kanten af åsen.
Allt i naturen är bländande ljus, strålglans, harmoni och smekande dofter.
En grupp badgäster sitter kring ett bord ute på verandan till societetshuset.
» Nå, ska ' vi gå på konserten, eller hur? » frågar en ung flicka och ser på sitt ur; » tiden är i så fall inne. » » Äsch, det är mycket roligare att fara ut och ro, » svarar en ung man, klädd i sportdräkt med knäbyxor och jockeymössa, i det han kniper ihop ögonen och kisar ut öfver den i solglans lockande sjön.
» Men det är synd om den stackars ' konst- nären ', » infaller en äldre dam med satirisk tonvikt på det sista ordet.
» F.
d. eleven vid Kongl.
Musikaliska Akademien, blinde violinisten Arvid Nilsson, » läser en ung dam på annonsen, som är uppspikad på verandans vägg.
» Ni komma väl allesammans med på kon- serten? » ropar en stark, klingande kvinno- röst från planen där utanför.
Det är den unga doktorinnan, vacker och elegant, som på väg från sin bostad kommer förbi socie- tetshuset.
» Nej — det är så varmt — usch, det är så vådligt tråkigt — stänga in sig i den unkna brunnskyrkan — ingen kan be- gära.
» lyder det i korus från de på ve- randan församlade.
Men doktorinnan är energisk.
Hennes vackra ögon i kapp med hennes öfverta- lande tunga förmå till sist ett tiotal per- soner att följa henne.
En ung herre gör en vitz om att doktorinnan, som alltid är den tongifvande, naturligtvis måste ifra för konserten.
Ytterligare några badgäster värf- vas under vägen, och ännu några komma från olika delar af platsen och gå lång- samt och motvilligt in i brunnskyrkan.
Kyrkan leder sina anor tillbaka genom år- hundraden.
Den är egentligen icke annat än en stor brunnssal, inredd till kapell, med en liten altarring kring ett förgyldt kors i den ena smala ändan af salen samt en kammarorgel på en upphöjning i den motsatta ändan.
Bänkarne stå i tre- och fyrdubbla rader längs efter salens långsidor.
Stockholm, N:r 35 (454) Prenumerationspris pr år Idun ensam _. kr.
» Iduns M o d e t.
, mänadsuppl _ » Barngarderoben » Fredagen den 28 augusti 1896.
Byrå • Klara södra kyrkog.
Redaktör och utgifVare: FRITHIOF HELLBERG.
Utgifningstid: hvarje Tdnns fredag.
70 öre pr nonp- rad Jenny Andersson, född jr d e s k i l d r i n g a r, s o m å t f ö l j a I d u n s p o r t r ä t t g a l l e r i, s k a l l ef- tervärlden förvisso e n g å n g kunna studera den svenska kvin- nans kulturhistoria i vår tid.
Också torde den bild, hvilken i d a g p r y d e r v å r t i d n i n g s f ö r s t a s i d a, m e d allt f o g d ä r i n t a g a sin p l a t s, t y fru J e n n y A n d e r s s o n s i n s a t s i k v i n n a n s a r b e t e f ö r e n s e d l i g s a m h ä l l s u t v e c k l i n g är s å d a n, att alla k v i n n o r k u n n a k ä n n a oss stolta däröfver.
Vår tids sociala o c h sedliga hvarandra.
Främst bland de s e n a r e ställer e n f r a m s t å e n d e v e t e n s k a p s m a n nykterhetsfrå- gan.
L ä n g e var det naturligtvis endast m ä n n e n, hvilka syss- lade m e d frågans lösning, m e n den svenska kvinnan hade k n a p p t hunnit bli sin e g e n giftoman, förräa också hon kallades att deltaga i k a m p e n mot det onda.
Domprosten W i e s e l g r e n h a d e redan påvi- sat, a t t h o n h ä r h a d e e n p l a t s att f y l l a, o c h från h a n s natt- vardsskola h a också de kvin- nor utgått, hvilka i Göteborg u p p t a g i t a r b e t e t.
E n af d e s s a är fru J e n n y A n d e r s s o n.
Hon föddes i Göteborg den 5 oktober 1 8 4 1.
Föräldrarne v o r o d e n f r å n L o n d o n inflyt- tade grosshandlanden A n d r e w B o u r n o c h h a n s fru C h a r l o t t a Hallberg.
I en stor syskon- k r e t s u p p f o s t r a d e s J e n n y till en d u g a n d e k v i n n a o c h förträff- lig h u s m o r.
G i f t s e d a n 1 8 6 2 m e d k a s s ö r e n p å ett af G ö t e - borgs största handelskontor, herr Emil A n d e r s s o n, blef h o n s n a r t i tillfälle att t i l l g o d o g ö r a f r u k t e r n a af s i n u p p f o s t r a n.
D e n f ö r s t a s t r i d e n m o t rus- dryckerna hade endast gällt brännvinet, och domprosten frågor löpa jämsides med Bourn.
W i e s e l g r e n h a d e u p p m a n a t s i n a l ä s f l i c k o r att, n ä r d e f i n g e e g n a hem, från dessa aflysa aptitsupen.
J e n n y B o u r n följde sin g a m l e lärares u p p m a n i n g, o c h m e d hennes m a k e s m e d g i f v a n d e har d e n svenska nektarn aldrig serverats i deras hus.
H e n n e s m a n o c h b a r n g j o r d e d e f ö r s t a å r e n af h e n n e s ä k t e n - s k a p u t e s l u t a n d e a n s p r å k p å d e n u n g a h u s m o d e r n s t i d o c h krafter, men h e n n e s lifliga, v a k n a s i n n e f ö r m å d d e o m f a t t a m y c k e t, o c h n ä r efter e n g e l s k t m ö n s t e r s y m ö t e n f ö r g u m m o r i n r ä t t a d e s i G ö t e - borg, blef h o n ledarinna af ett d y l i k t.
J e n n y A n d e r s s o n har ej varit den, s o m lämna- d e e n v e r k s a m h e t f ö r att gri- p a efter e n n y.
I n ä r a t j u g u - f e m år h a r h o n n u s k ö t t s i n a g u m m ö t e n; år efter år h a r hon gjort närmare bekantskap med g u m m o r n a o c h samlat allt r i k a r e e r f a r e n h e t f r å n d e fattiga h e m m e n.
Under tiden ha hennes barn vuxit upp och k o m m i t ut i lifvet.
H e n n e s uppgifter i d e t vackra, v å r d a d e h e m m e t ta ej h e l a h e n n e s t i d, sällskaps- lif o c h l ä s n i n g u t f y l l a d e n heller icke, lefnadsfrisk o c h h a n d l i n g s k r a f t i g k a n h o n än- nu uträtta m y c k e t.
År 1887 bildades i Göte- borg Kvinnornas nykterhets- förening.
Fru A n d e r s s o n var en af stif t ä r i n n o r n a, o c h h o n j ä m t e h e n n e s m e d s y s t r a r ställ- de sig o m kvällarne utanför, d e m e s t b e s ö k t a k r o g a r n a, räc- kande de män, hvilka ämna- d e s i g d i t, e t t litet i n b j u d - n i n g s k o r t till e n treflig t e f e s t.
M å n g e n gick förbi k r o g d ö r r e n o c h t o g v ä g e n till d e n u p p - lysta lokal, där vänliga kvin- nor k r i n g b j ö d o det å n g a n d e teet o c h detrikliga brödet,där framstående talare u p p m a n a d e
Ju mer ' för sanning blicken klarna hinner, I oändligheten hvarje gräns försvinner, F a s t, i oändliga grader, man n a l k a s Sanningen blott med förintelsens k v a l.
M. till n y k t e r h e t o c h v a c k e r s å n g u p p l i f v a d e s i n n e t.
Efter n å g o n t i d l ä m n a d e K v i n n o r n a s n y k t e r h e t s f ö r e n i n g d e t t a s ä t t att v e r k a.
D e v ä n d e s i g i stället till o l i k a k å r e r af a r b e t a r e, soldater, spårvägs- o c h järnvägspersonalm.fl., hvarefter de sinsemellan fördelade arbetet, s o m b e s t o d i att d e i n b j ö d o s i n a s k y d d s - l i n g a r till m ö t e n, b e s ö k t e d e m i h e m m e n o c h h u l p o d e m m e d råd o c h d å d.
Detta arbetssätt har krönts m e d sådan framgång, att K v i n n o r n a s n y k t e r h e t s f ö r e n i n g b l i f v i t till ett m ö n s t e r f ö r a n n a n d y l i k v e r k s a m h e t.
M e n i c k e n o g m e d detta!
F r å n c h e f er f ö r åtskilli- g a k å r e r h a r f ö r e n i n g e n fått m o t t a g a b r e f m e d a n h å l l a n o m, att h e n n e s a r b e t e o c k s å m å t t e u t s t r ä c k a s ä f v e n till deras u n d e r h a f - vande.
I n o m d e n n a f ö r e n i n g h a r fru A n d e r s s o n inlagt d e n största förtjänst.
U t o m sina e g n a skyddslingar, spårvägspersonalen, har hon u n d e r v a k a n s e r s k ö t t s n a r t s a g d t allt kår- arbete.
O c h hur h o n gjort det sedan!
H o n ö f v e r v a k a r i c k e e n d a s t, att k o n d u k t ö r e r o c h kuskar hålla sina nykterhetslöften, h o n g ö m - m e r d e r a s b e s p a r i n g a r, h j ä l p e r d e m att h y r a r u m, k ö p a k l ä d e r, m e d ett o r d g r i p e r s o m en riktig v ä n in öfverallt, hvarest h o n k a n h j ä l p a, o c h g ö r d e t p å ett s å d a n t sätt, att hon vinner förtroende.
D e n g l a d a hurtiga kvinnan, hvilken lika vänligt g ö r d e n fattige s o m rike en tjänst, o c h h v a r s h e m å t m i n s t o n e alltid en g å n g o m å r e t gästfritt ö p p n a r s i n a d ö r r a r f ö r d e fattiga gummorna och de uniformerade spårvägstjänarne, har p å d e t t a s ä t t fått ett i n f l y t a n d e, h v i l k e t h o n v i s a t s i g m e d klokhet o c h kärlek kunna begagna.
F ö r n å g r a år s e d a n u t b r ö t i G ö t e b o r g e n spårvägsstrejk, hvilken var lika o b e h a g l i g för trafikanterna s o m riskabel för b o l a g e t o c h do strejkandes familjer.
Fru A n d e r s s o n t o g r e d a p å orsaken o c h ställde sig m e d l a n d e mellan arbetsgifvare o c h arbetstagare.
M e d de senare hade h o n långa öfverläggningar, och d å b o l a g e t o v i l l k o r l i g e n f o r d r a d e, att d e strejkande skulle skilja sig från upphofs- m a n n e n, f ö r m å d d e h o n d e n n e att l ä m n a or- ten.
Strejken upphörde, spårvägstrafiken sattes åter i g å n g, m a n skulle snart ha g l ö m t hela historien, o m ej v i d d e n n a varit f ä s t a d e r f a r e n h e t e n af h v a d e n k l o k, b i l d a d o c h p r a k t i s k k v i n n a v i d ett s å d a n t tillfälle kan uträtta.
F r u A n d e r s s o n s o m t a n k e för sina k o n d u k - törer o c h kuskar sträcker sig än längre.
H o n sörjer icke endast för b o s t a d o c h kläder, h o n t ä n k e r ä f v e n d ä r p å, att s k o l a n y k t e r h e t s l ö f t e - n a h å l l a s, m å s t e l ö f t e s g i f v a r n e s k y d d a s för fre- s t e l s e V i d e n af d e n g ö t e b o r g s k a s p å r v ä g s l i n i - e n s ä n d p u n k t e r, S t i g b e r g s l i d e n, finnas flere öl- s t u g o r, dit, i s y n n e r h e t o m v i n t r a r n e, v ä n t a n d e k o n d u k t ö r e r o c h k u s k a r g ä r n a t a g a sin tillflykt.
N u h a r fru A n d e r s s o n d ä r i n r ä t t a t ett m y c k e t b e s ö k t k a f f e h u s, d ä r u t o m kaffe flere an- d r a icke a l k o h o l h a l t i g a d r y c k e r j ä m t e s m ö r g å sar f ö r m y c k e t b i l l i g t p r i s s e r v e r a s.
F r u A n - d e r s s o n är p å alla o m r å d e n d e n prakti- ska h u s m o d e r n, o c h s o m sådan sköter h o n k a s s o r n a ä f v e n i å t s k i l l i g a a n d r a f ö r e t a g, af- s e d d a att g a g n a n y k t e r h e t s v e r k s a m h e t e n.
Se där en k v i n n a, s o m g l a d o c h t r o g e n vandrar fram i sin kallelse, s o m ock- rar m e d s i t t p u n d, så att d e t v a r d e r till v ä l s i g n e l s e!
O c h l y c k l i g t i m e r ä n ett af seen- de skulle vårt l a n d vara, o m m å n g a kvin- nor i s a m m a ställning ville följa hennes e x e m p e l.
D e t e g n a h e m m e t skulle visst ej bli l i d a n d e; e n b l i c k p å fru A n d e r s s o n s h e m ö f v e r t y g a r o s s l ä t t o m, att h u s m o d e r n s ö g o n här vaka och vaka vänligare och m e d m e r a g l ä d j e, ä n o m b l i c k e n a l d r i g g å t t öf- ver h e m m e t s o c h umgängeslifvets trånga syn- v i d d, o m s i n n e t e n d a s t f y l l t s af o m s o r g e n f ö r d e n e g n a f a m i l j e n o c h d e l t a g a n d e t en- d a s t s t r ä c k t s i g till d e n n a.
A inanda Leffler.
* I publicitetens tjänst.
å o g ä r n a j a g e l j e s t a l a r o m m i g själf o c h m i n verksamhet, tror j a g m i g d o c k n u — i a n l e d n i n g af H j.
C a s s e l s t ä n k v ä r d a a r t i k e l i I d u n n:r 3 2 — b ö r a yttra några o r d o m m i n a erfarenheter i publicitetens tjänst.
U p p v u x e n i d e n å s i k t, att h v a r j e h e d e r - l i g t a r b e t e, s o m är f ö r e n l i g t m e d e n m ä n - n i s k a s k r o p p s k r a f t e r o c h s j ä l s a n l a g, är pas- sande f ö r h e n n e, u t a n af s e e n d e p å k ö n, fann j a g helt naturligt, att j a g b o r d e » skrifva i tidningarna », sedan m i n a första s m å arbeten blifvit välvilligt antagna i en a n s e d d tidskrift.