Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En så måttlig tull på några få landtmanna-produkter upphäfver och tillintetgör icke den stora till arbets-klassernas förmån antagna grundsatsen, för hvilken också jag nitälskar, att för alla lifsmedel, så vidt möjligt, tullfrihet bör åtnjutas; ty i afseende å spanmål, kött, fläsk, lefvande kreatur och, med få ord, för alla oförädlade landtmanna-produkter, de der för lifvets uppehälle äro oumbärliga, delar jag ohetingadt den meningen, att fullkomligt tullfri införsel af desamma bör få ega rum; —~ en mening den jag ock hyser i Bevillnings-lftskotlets Betänkande JVS 10.
99 afseende på den alldeles oumbärliga artikeln Salt, hvilken jag anser tullfritt böra få införas. 2:o.
I afseende på de af Höglofliga Utskottet föreslagna export-tullar, fäster jag mig endast vid export-tullen å tackjern, hvilken Utskottets majoritet tillstyrkt böra bibehållas vid samma alltför höga siffra, som vid sednaste Riksdagen till bruksintressets fromma genomdrefs, eller En (1) R:dr Banko per Sk®' stapelstads-vigt (nu SO öre per centner), som i tackjerns- eller bergslags-vigt gör mer än Två (2) R:dr Riksmynt per Sk®.
Att beskatta en medborgare—klass, icke för alt det allmänna, utan på det att en annan medborgare-klass deraf skall hemta vinning, måste alltid uppröra rättskänslan och befinnas stridande emot de grundsatser af rätt och billighet, pä hvilka, såsom eviga grundvalar, allt samhälle bör byggas.
Den till oförminskadt bibehållande nu tillstyrkta höga utförsels-afgiften på tackjern, endast tillkommen för att gynna det mäktiga bruks-intresset på bergsmännens bekostnad, bär alltför tydligt prägeln utaf ingen annan rätt än den starkares.
Obillig redan vid sednaste
Riksdag då den stadgades, är den det nu än mera och i allrahögsta grad sedan fullkomlig tullfrihet vid införsel af utländskt tackjern blifvit af Utskottet föreslagen, hvaremot vi bergsmän dock ingenting vilja invända, samt jemväl inhemskt stångjern blifvit alldeles fritt från utförsels-tull.
Att befria stångjerns-tillverkaren från all utförsels-tull, men deremot fortfarande betunga tackjerns-tillverkaren med en hög export-tull, är dock att mäta med alltför olika mått.
Jag har visserligen hört förespeglas — ty på hvilka funder och skenskäl är icke egennyttan fruktbar! — alt de tackjerns-tillverkande bergsmännen skola åtnjuta skatte-friheter å siua hemman, hvarföre, och så länge dessa friheter fortfara, utförsels-tullen å tackjern vore att anse som ett vederlag.
Men dessa friheter äro för oss bergsmän i de flesta orter okände.
I Norbergs, Skinnskattebergs samt Vester- och Öster-bergslagen äro bergsmans-hemmanen underkastade roterings-tungan likasom annan krono- och kronoskatte-jord; och om undantagsvis, uti en och annan bergslag, för jordbrukets och hemmanens svaga beskaffenhet dessa vid utskrifningarne och derefter vid roteringens införande befriades ifrån det indelta knekte-hållet, så bör val undantaget icke betraktas såsom regel.
Sjelfva Kongl. Bergs-kollegium, i allmänhet så nitiskt för bevarandet af bruks-intressets fördelar, och derföre äfven uti sina för 2:ne år sedan afgifna utlåtanden öfver frågan om tackjerns-utförseln lifligt ifrande för export-förbudets bibehållande, gick dock icke så långt, att det ifrågasatte nya skatters påläggande ä bergsmans-hemmanen såsom ett vederlag för tillåtelse för bergsmännen att fritt få disponera sina produkter och äfven utom riket försälja dessa.
Men om äfven den dagsklara orimligheten antogs, att export-tullen å tack - iOO Bevillnings-Utskottets Betänkande M 10. jern skulle utgöra ett vederlag för bergsmans-hetnmanens förmenta skattefriheter, så borde väi detta vederlag billigtvis komma såsom en fördel Statsverket till gode, hvilket, såsom förhållandet nu är, endast i högst obetydlig mån kan komma i fråga.
Nu deremot verkar export-tullen blott att nedpreja tackjerns-priset med enahanda belopp som tull-af giften utgör till tackjerns-köpande bruksegares vinning, och alt dessa för denna stora fördel gifva Statsverket någon ersättning, är ingalunda kändt.
I fordna tider, ännu icke längre tillbaka än ett par tiotal år, erlade stångjerns-tillverkarne en ganska dryg utförsels-tull å stångjernet, och denna utförsels-tull kunde verkligen betraktas såsom ett till Staten erlagdt vederlag för den ännu större förmån statsmakten tillskyndade bruks-egaren genom förbudet emot tackjerns-utförsel.
Men sedan denna utförsels-tull å stångjernet alldeles upphört och tullfri införsel af utländskt tackjern jemväl blifvit tillstyrkt, är det väl höjden af oförsynthet och orättvisa att allt framgent vilja skattlägga bergsmännen till bruks-egarnes förmån genom fortfarande hög export-tull å tackjernet.
Alltsedan år 1604. då tackjerns-utförseln först förbjöds, hafva bergsmännen trälat under det mäktiga bruks-intresset; — sedan detta träldomsok burits af bergsmännen i mer än 230 år, synes det vara hög tid alt sista lemningen deraf äfven upphörer, och att tackjerns-produeenterne jemväl få njuta den rättigheten till godo att kunna, likasom stångjerns-producenterne, utföra sin produkt, utan att denna vid utförseln betungas af tull—af gifter.
Dock jag yrkar ej ett fullkomligt likställande emellan bergsmannens och bruks-idkarens vilkor.
Om utförsels-tullen nu nedsättes till hälften af det belopp, 1 R:dr Banko, som vid sednaste Riksdagen stadgades, eller 24. sk.
Sk® slapelstads-vigt, hvilket per centner gör 25 öre Riksmynt, så förmodar jag taekjerns-bergslagerne nu skola nöja sig med detta steg eller half rättvisa.
Räknad i tackjerns- elier bergslags-vigt, uppgår denna tull dock till omkring En Riksdaler Riksmynt per SkS", hvilken, med en motsvarande pris-nedsättning å det inhemska tackjernet, kommer den tackjerns-köpande bruks-idkaren tili godo.»
Uti förestående reservation instämde G.
Hultman från Nerikes län. af Riksdagsfullmäktigen Nils Larsson från Jemtlands län: »Lika nogsamt som jag insett behofvet af en lämplig och billig reglering af den afgift, som under namn af tolag till stapelstäderna utgår för varor, som från utrikes ort dit införas eller derifrån till utrikes ort afsändas, lika litet kan jag godkänna de grunder, hvarpå det nu framlagda förslaget hvilar, eller det resultat, hvartill man vid detta reform-försök kommit.
Att afgiften lill Handels- och Sjöfarts-fonden inbegripes i tullsatserna och ersättes genom motsvarande anslag af tullmedlen, anser jag fullkomligt riktigt och Bevillnings-Ulskottets Betänkande Jt? 10. 101 lämpligt, enär nämnde fond i alla fall är en Statens tillhörighet; men deraf följer ingalunda, att det äfven skulle vara lämpligt att göra på samma sätt med de särskilda afgifter, som tillkomma stapelstäderna, och att derigenom ålägga Staten det, såsom jag tror mig här nedan kunna visa, särdeles otacksamma ombuds-mannaskapet med upphörden och redovisningen af dessa afgifter.
Jag vet väl, att man häremot skall invända, att då tolagen är afsedd för underhållet af tull- och packhus o. s. v. och detta underhåll rätteligen bör betraktas såsom en Statens eller tullverkets skyldighet, det äfven skall vara princip-riktigt alt tolagen ersättes af tullmedlen.
Derpå får jag nu på förhand svara, att, om me ningen vore att återföra hela tolags-väsendet till hvad dermed ifrån början varit afsedt, så skulle jag visst icke falla besvärlig med mina betänkligheter; men då så icke är, och då en stor del af dessa afgifter, såsom inqvarterings-tolagen, fattigvårds-tolagen och den så kallade öfverflöds-afgiften m. m., uppbäras och användas för ändamål, hvilka, till följd af sin kommuual-natur, måste vara helt och hållet främmande för Statens eller tullverkets skyldigheter; så kan jag icke annat än anse det vara i en ganska hög grad olämpligt, att, på sätt nu före slagits, göra Staten skattskyldig under stapelstäderna.
Hvad resultatet skulle blifva af förslagets antagande vill jag här söka att med siffror ådagalägga.
För det första torde jag då för klarhetens skull få uppgöra beräkningen under förutsättning, att ingen annan förändring i tulltaxan gjordes, än att afgif— ten till Handels- och Sjöfarts-fonden samt tolagen tillädes de nu gällande tullsatserne och med antagande att trafiken förblefve oförändrad.
Då nu, under nämnde förutsättningar, brutto-tulluppbörden skulle komma att ökas med jemt det belopp, som de tillagda afgifterna tillsammans utgöra, nemligen 1,865,730 R:dr, och då städernas tolags-ersättning, enligt förslaget, skall ökas med 5 procent af de belopp, hvarmed tull-uppbörden ökes, så kommer ju Staten att, utöfver den beräknade ersättnings-summan, få betala tolag ej allenast för handels- och sjöfarts-afgiften med 37,500 R:dr, utan äfven för tolagen sjelf med 40,786 R:dr eller tillsammans 78,286 R:dr Riksmynt årligen, hvilken summa således blefve en ren årlig skänk af Staten till stapelstäderna, och hvaraf endast Stockholm och Götheborg skulle få hålla till godo med den lilla summan af cirka 30,000 R:dr hvardera.
Yi skola nu se till, huru resultatet utfaller, om beräkningen uppgöres med afseende å redan medgifven tullfrihet för stångjern vid export och med antagande deraf, att de väsentligare lifsförnödenhets-artiklarne m. m. blifva tullfria, samt med förutsättning, såsom i förra punkten, att import och export af tull— pligliga varor förblifva oförändrade.
— Artiklarne sill och salt äro visserligen nu af Utskottet föreslagna att draga tull, men de äro dock båda af Kongl. Maj.t föreslagna tullfria och det må för öfrigt väl anses böra finnas skäl till den för - 102 Bevillnings-Utskottete Betänkande JVS 10. modan,,att åtminstone sillen billigtvis bör blifva tullfri vid samma Riksdag, som osten till bränvinsbordet föreslagits att blifva det.
Enligt Utskottets förslag till tolags-reglering skall, då tull-uppbörden i någon stad understiger den summa, hvartill medium af samma uppbörd under åren 1853,1834 och 1833 uppgått, tolags-ersättningen till staden minskas med lika många procent af tull-minskningen, som den för staden beräknade ersältnings-summan utgör af den tull-uppbörd, som i medeltal vid stadens tullkammare influtit under de ofvannämnda åren.
I medeltal för rikets alla stapelstäder utgör den beräknade tolags-ersättnings-summan närmast 8Va procent af tull-uppbörden, hvilket procent-förhållande sålunda är det, som vid en generel beräkning bör följas.
Exporten af stångjern har (1834) utgjort 609,649 skepp., hvarå tullen ä 4 sk.
Banko per skepp, utgjort 76,206 R:dr R:gs.
Tolagen, som för denna artikel varit lika hög som tullen, har således äfven uppgått till 76,206:
Då nu genom den medgifna tull-friheten en tull-minskning uppstår af ofvannämnde belopp, så skulle Staten hafva att derutaf, vid tolags-liqviden med städerna, räkna sig till godo 8% procent, som sålunda finge från tolags-beloppet afdragas med 6,478: hvarefter Staten på denna artikel får en qvarstående årlig utgift i tolags-ersättning af icke mindre än en utgift, som hvarken Staten eller jern-exportören skulle vidkännas, derest icke Staten förbindes till den nu föreslagna skyldigheten, enär eljest tullfria varor också äro fria från tolag.
Af sill var införseln (1834) 233,228 tunnor, hvaraf tullinkomsten utgjort, a 8 sk.
Banko tunnan, 38,307 R:dr R:mt.
Tolagen derå, som i Stockholm -och Götheborg m. fl. städer ar lika hög som tullen, eller 8 sk. tunnan, men i några småstäder endast utgör 7 sk.
Banko tunnan, kan antagas till jemnt •••«•••••••••• » * •
• hvarifrån afdrages 8'/2 procent af tull-minskningen 38,507
R:dr med då den återstående årliga tolags-utgiften för Staten på denna varu-artikel blifver 33,044: Transport . . . 122,772: 69,728: 58,000: 4,956: Bevillnings-Ulskotlels Betänkande Jii 10. 105 Transport . . . 122,772:
Införseln af talg har för samma år utgjort 83,092 lispund, hvarå tolagen, efter tullvärdet 4: 32 Banko per lisp., gör . 11,912: då derifrån afdrages 8
V2 procent al den tull-minskning, 42,546 R:dr, som genom tull-friheten uppstår, med . . . 3,616: så hlifver den återstående, Staten åliggande, tolags-ersätt ningen 8,296:
Af under samma år införd spanmål och mjöl, alla slag, har tolagen utgjort 9,700: och då tullen derå icke ingått bland tull-inkomsterna och någon tull-minskning sålunda icke blilver, till följd af tullfriheten, synlig, så kommer tolags-ersättningen till städerna att utgå till oförminskadt belopp.
Importen af våtsaltade hudar utgjorde 2,013,773 skålpund, hvarå, efter 8 sk.
Banko tullvärde, tolagen, som i Stockholm och Götheborg, dit hufvudsakliga införseln skett, utgår med en procent af värdet, efter denna beräkningsgrund utgjort . 5,038:
Af tullfrihet för denna artikel följer en tull-minskning, ä 8 r.st. Banko per skålp., af 41,953 R:dr Riksmynt, hvaraf8V2 procent gör 3 566: då det qvarstående tolags-ersättnings-beloppet blifver 1,472:
Medel-importen af salt utgör 250,000 tunnor (den större importen 1854 kan ej tagas till grund för beräkningen).
Tolagen utgör å nämnde qvantitet 22,500:
Vid medgifvande tullfrihet härför uppkommer en tull-minskning, å 18 sk.
Banko tunnan, med 140,625 R:dr Riksmynt, hvaraf 814 procent, som till följd deraf skulle afgå å tolagsersättningen, gör 11,953: hvarefter en tolags-ersättning ändå åligger Staten af 10,547:
Om vidare, såsom ock Kongl. Maj:t, äfvensom Tull-kommit— téeu föreslagit, tullfrihet medgifves för gråsidor eller sey, så uppstår deraf följande resultat:
Tolagen på den införda qvantiteten 266,350 lisp. utgör. . 10,654:
Tull-minskningen efter half tull, 3 sk.
Banko per lisp., skulle utgöra 24,970 R:dr Riksmynt och 8'/2 procent deraf, att afdragas från tolags-ersättningen 2,122: då återstående ersättnings-beloppet blefve 8,532: Transport . . . 161,319: 104 Bevillnings-Utskottels Betänkande M 10.
Transport . . 161,319:
På samma sätt skall lör artiklarne Fläsk, Humle, Kött och Smör en tolags-ersättnings-skyldighet för Staten fortfarande qvarstå, oaktadt de blifva tullfria, om tolags-reglerings-förslaget antages.
Bland alla de till tullfrihet föreslagna artiklarna, är det endast på artikeln Ost, hvarå tolagen utgör endast 62/3 procent af tullen och således är lägre än medeltolagen, som Staten genom öfvertagande af tolagen skulle göra en vinst.
Tolagen utgör nemligen på den införda qvantiteten 15,719 lisp. ost 1,571 R:dr, men den tull-minskning, som, till följd af tull-friheten, skulle uppstå, utgör 23,578 R:dr, hvaraf åter 8'4 procent uppgår till 2,004 R:dr och således öfverskjuter den beräknade tolagen med R:dr 433:
Utom å här nämnde eller för öfrigt till tullfrihet föreslagne artiklar, äro tull-nedsättningar föreslagna till cirka 525,000 R:dr, för hvilken tull-minskning
Staten skulle hafva att vid tolags-liqviden med städerna räkna sig till godo 8!4 procent med 44,625:
Summan af dessa tvänne poster skulle således utgöra en besparing för Staten eller för allmänheten och afföres derföre här med 45,058. 116,261.
Så tillkommer återigen, såsom i första kalkylen, tolag på Handels- och Sjöfarts-afgiften och på tolagen sjelf, men här skola vi finna att denna »tillöknings-tolag» till en stor del kommer att utgå efter ett helt annat procent-förhållande, än enligt första kalkylen.
Den minskning i tull-inkomst, som här beräknats uppkomma dels genom tullfrihét för vissa varu-artiklar, och dels genom tull-nedsättning å andra, och hvilken tull-minskning beräknats efter tull-satserna utan tilläggs-afgifter, utgör 933,185 R:dr Riksmynt.
Ett motsvarande belopp af tilläggs-afgifterna kommer således att i tull-uppbörden intaga de beräknade tull-minskningarnes plats och mäste således draga en »tillöknings-tolag» af 8 Va procent med 79,320: hvilket sistnämnde belopp, till yttermera visso, också skall befinnas jemt motsvara summan af de här ofvan för hvarje särskild post beräknade 8/4 procents-afdragen; och då vi Transport 79,320. 116,261. Bevillnings-Ulskollels Betänkande Jtf 10.
Transport 79,520: 116,261: 00 veta att tilläggs-afgifterna tillsammans utgöra 1,563,750 R:dr, samt att, på sätt nyss nämndes, 955,185
R:dr deraf träder i tull-minskningarnes ställe, så blifver återstoden, 652,545 R:dr, det belopp, hvarmed brutto-tull-uppbörden i det hela ökas och hvarå Staten skall till städerna erlägga »tillökningstolag» med 5 procent, utgörande 51,627:
Den tolag, som Staten således får det nöjet att till stapelstäderna skatta, blott för det att tilläggs-afgifterna inbegripas i tullsatserna, blifver då 110,947: och summan af Statens eller det allmännas rena förlust på operationen med tolagen, under ofvannämnda förutsättningar, årligen R:dr R:mt 227,208.
Men — torde det invändas — man bör ju kunna antaga att tull-uppbörden skall stiga, och under sådan förutsättning skall Staten eller det allmänna vinna på tolags-regleriugen, enär tolagen för den tillökade tullinkomsten skall utgå med blott 5 procent i stället för att den eljest per medium utgör 8'/, procent af tulluppbörden.
— Ja, jag vill också hoppas att tull-inkomsterna skola ökas, men jag får blott bedja om litet grand tålamod och vi skola snart se huru det kan komma att gå med den der vinsten.
Jag beder då först att få fästa en noga uppmärksamhet derpå, att man icke kan utaf skillnaden emellan ofvannämnde 5% och 8 '/> °/n draga någon, ens i den allra ringaste mån tillförlitlig slutsats i afseende på frågan om huruvida tolagen (eller tolugs-ersättningen) i det hela må blifva lindrigare eller drygare genom förslagets antagande, äfven med förutsättning af en stigande tulluppbörd.
Medgifvandet af tullfrihet för de betydligaste förnödenhets-artiklarne, hvilka i allmänhet äro lågt tullbeskattade och hvilka just til! följe deraf draga en jemförelsevis hög tolag i förhållande till tullen, utöfvar härvid alldeles samma inflytande, som enligt den föregående beräkningen och förändrar i väsentlig mån procent-förhållandet emellan tolag och tull.
Om förslaget icke antages, så försvinner tolagen helt och hållet på de artiklar, som blifva tullfria och tolagen på de återstående, tull underkastade varorna, öfver hufvud, blifver då i förhållande till tullen lägre, i samma mån, som tolagen på de uteslutna artiklarne varit högre, än medium.
Hvaremot, om förslaget antages, en stor del af tolagen på de tullfria blifna och blifvande varorna kommer att, såsom i föregående beräkning synes, fortfarande qvarstå och således i sjelfva verket öka de tolags-utgifter, som eljest skulle belöpa sig på de återstående, tull underkastade artiklarne.
— För att ännu tydligare åskådliggöra rigtigheten häraf, torde jag få framställa ett exempel: genom tullfriheten för stångjern uppstår, såsom ofvan är visadt, en minskning i Bih, lill Ii.
Brot, 1856 & 1857.
I Afd. 10 Haft, i-i 106 Bevillnings-Ulskoltets Betänkande M 10. tullinkomst af 76,206 R:dr.
Om nu importen af andra varor, derå tolagen utgör 8'/2 procent af tullen, ökas så, att tull-inkomsten deraf ersätter den försvunna stångjerns-tullen, så utgör värdet å den sålunda ökade importen af dessa andra varor 323,873 R:dr; hvaraf tolagen, enligt nu gällande stadganden, skulle erläggas efter 2 procent med 6,478 R:dr; hvaremot, enligt det nu framställda förslaget, Staten skulle fortfarande komma att utbetala den summa oförminskad, som tolagen på stångjernet utgjort, nemligen 76,206 R:dr, enär någon minskning i tull-uppbörden icke egde rum och derföre icke eller något afdrag på tolags-ersättningen komme att ske, då skillnaden, 69,728 R.dr, således äfven här blir en ren förlust för Staten och en utgift, som hvarken Staten eller någon annan vore skyldig att betala, enligt nu gällande stadganden.
Beräkningen af regleringens resultat blifver således, äfven under förutsättning af en stigande import, till en början fullkomligt lika med den föregående, hvadan den slutsumma af statsverkets beräknade förlust, som der uppkom, upptages här 227,208:
Uti Stats-Råds-protokollet öfver Finans-ärenden, af den 27 Januari innevarande år, pag. 78, är den blifvande brutto-tuliuppbörden, tilläggs— afgifterne inbegripne, beräknad till 12,537,400 R:dr; och då, enligt min föregående kalkyl, tull-uppbörden, med tilläggs-afgifterna inberäknade, skulle uppgå till 10,153,445, så har jag nu att beräkna resultatet efter en ytterligare ökning i tull-uppbörden af 2,403,955 R:dr; och får jag härvid fästa uppmärksamheten derpå, att, med antagandet af tullfrihet för ofvan nämnda artiklar å ena, samt med beräkning deremot af föreslagna tull-nedsättningar för åtskilliga artiklar å andra sidan, medel-tolagen endast kommer att utgöra 7'/-, i stället för 8‘/2 procent af luilbeloppet.
Således skulle på dessa 2,403,955
R:dr en besparing i tolagsutgiften uppstå af skillnaden emellan 7'/3 och 5 procent, hvilken besparing skulle minska Statens förluster med. 52,887; Det förträffliga resultatet af den föreslagna regleringen skulle då i bästa fall blifva en årlig förlust för Staten eller det allmänna, utöfver hvad som eljest borde i tolag för den beräknade trafiken erläggas, af icke mindre än R:dr 174,321.
Och på detta sätt skulle det hufvudsakliga ändamålet: afhjelpandet af klagomålen öfver den tunga beskattning, sorn tolagen innebär, vara uppfyldt?
Svaret derpå är nu framlagdt uti ofvanstående utredning.
Väl är det sant, hvad man ock vid ögnandet på tulltaxe-förslaget skall finna, att på större delen af der förekommande artiklar icke något tillägg för tolagen blifvit gjordt till de nu gällande tullsatserna; men denna uteslutning utgör icke lindring i tolagen, utan i tullen.
Af den behandling, som frågan hitintills undergått, synes det tydligt, huru omöjligt det är, att på den väg, som beträdts, komma till något nöjaktigt resultat.
Utskottets förslag är nu den fjerde förändrade upplagan af arbetet och är Bevillnings-Utslcottets Betänkande 40.
107 dock likafullt oantagligt.
Det mäste ock alltid blifva ett vanskligt försök och ett stort fel, att vilja reparera en dålig byggnad genom att undanrifva en god grund.
Den anmärkning, som gjorts emot den hittills för tolagsberäkningen följda värdegrunden, har stödt sig på den föreställningen, att en tölags-afgift, som utgör 100 procent af tullbeloppet för varan, nödvändigt måste vara obilligare, än tolagen på en annan varu-artikel, der denna afgift utgör t. ex.
10 procent af tullen, och det kan väl synas, som en sådan anmärkning skulle vara riktig.
Men låtom oss sa till huru dermed i verkligheten förhåller sig.
På stångjern t. ex., har tolagen va rit fyra sk. banko pr
SkS^ st.st.v. och utgjort 100 procent af tullbeloppet, och på linnelärft af till och med 3 lods vigt per qvadrataln har den varit 4 sk. samma mynt för 14 lod och utgjort endast 10 procent af tullen.
Det skulle således vara de fyra skillingarne på 1 SkS" stångjern, som här skulle anses obilligare än de fyra skillingarne på 14 lod primalärft; och om dessa tolags-afgifter sinsemellan skulle jemkas efter grunden af de respektive tullbeloppen, så skulle de fyra skillingarne på 1 Sk@" stångjern betydligen sänkas och de fyra skillingarne på 14 lod primalärft lika betydligt höjas.
— Jag må likväl undra hvilkendera af dessa varor kan fordra bastantare kajbyggnad o. m. s. Icke kan det sägas, att tolagen är hög på en vara derföre, att tullen på samma vara är mycket låg, eller tvärtom, att tolagen på en vara är låg derföre, att tullen på densamma är hög.
Jag kan derföre icke annat än finna den theorien alldeles oriktig, som vill ställa tolagsberäkningen på grunden af tullbeloppet, ehuru äfven jag varit af den mening — jag erkänner det (gerna — att sådant skulle vara lämpligt, likväl icke att to lagen skulle öfver flyttas på Staten.
Innan jag här slutar må det ock vara mig tillåtet, att, så godt jag kan, söka bidraga till att skingra en annan förvillande mening, af hvilken, såsom jag trott mig finna, mången varit gripen.
Då man nemligen sett det framhållas såsom någonting anmärkningsvärd!, att, på samma gång sorn tolagen i en stad uppgår till mera än 40 procent af samma stads tulluppbörd, den i andra städer omvexlar från omkring 20 ända ned till 2 procent af enahanda uppbörd; så har den tron genast trängt sig på en, att tolags-afgifterna derföre skulle vara så väsentligt olika i de olika städerna, att trafiken påtagligen mäste tvingas in på onaturliga vägar samt att skiljaktigheterna icke skulle kunna erforderligen jemkas, utan igenom en så utomordentlig åtgärd, som den, hvilken nu blifvit föreslagen och hvarigenom Staten skulle belastas med t. o. m.: skatten för öfverflöd och lyx till vissa stapelstäder.
Nu hänger det likväl så tillsammans med de omförmälda procent-förhållandena, att ehuru tolagen t. ex. i Nyköping utgjort mera än 40 procent of tullen, mea i Stockholm endast 10l/3 procent af tull-uppbörden, den ifrågavarande afgiften likväl är på alla varor billigare i Nyköping än i Stockholm.