Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit ingifna underdåniga besvär, uppå anförda förmenta skäl begärt, alt Stats kontorets omförmälda beslut matie antingen varda i nåder ändradt, eller ock majoren, med afseende å hans långvariga oell mödosamma tjenslgöring under så väl krig- som fre*, jemte andra anförda bevekande omständigheter, af gunst och nåd förunnas att de ifrågavarande medlen utbekomma.
Efter det Stats-konloret, hvars underdåniga utlåtande jemte öfrige vederbörandes underdåniga förklaiingar Kongl. Majit i anledning häraf i nåder behagat infordra, till Kongl. Majlis nådiga pröfning hemställt, huruvida, då, i följd af de uteblifna reqvisitionerna a ifrågavarande läntor, statsverket vunnit en opåräknad besparing af (i,332 r:dr 43 sk. 5 rist , någon ersättning skulle kunna beredas sökanden för större eller mindre del af det belopp, hvaraf lian genom omförmälda förhållande gått i mistning, har Kongl.
Majit, uti en den 4 December sistlidet år allåten, och till Slats-utskotlets handläggning remitterad, nådig.pioposition (intagen under Nio 23 i lista sami. af Hillänget lill Riks-ståndens protokoller vid innevarande riksdag), i betraktande af de uti denna ersättningsfråga yppade särskilda förhållanden och med afseende derjemte på de för Bennich förekommande ömmande omständigheter, läckts i nåder föreslå Rikets Ständer att medgifva, det de för Bennich, från och med år 1822 till och med 1846, enligt hvad ofvan nämnd! är, innehållna och stats-verket tillgodokomna piedel mätte til! honom utbetalas.
Då major Bennich egt ostridig rättighet att för åren 1822—1846 tillgodonjuta ersättning för ifrågavarande af honom innehafda häsl-hemmansräntor, såvida han till utbekommande deraf inom föreskrifven tid sig anmält, och, enligt Utskottets tanka, det icke ärmed statens värdighet förenligt att besparingar tillskyndas stats-verket på enskildes bekostnad, finner Utskottet sig ega gillig anledning tillstyrka Rikets Ständer att bifalla Kongl. Majlis ofvanomföimälda nådiga framställning.
Men då Utskottet, som inhemtat att majoren Bennich, genom Kongl. Majits nådiga bref af den 8 Februari 1840, i anseende lil! framskriden ålder och den medellöshet hvaruti han sig då befann, undfått förhöjning med 50 ridr banko årligen uti det honom förut i nåder beviljade expektans-arfode, anser billigt alt, i händelse Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet här ofvan tillstyrkt, ifrån den äskade summan, 6,332 ridr 43 sk. 5 rist., afdrag göres för de af Bennich sålunda under åren 1840— Slata-Utskottets Utlåtande, N:o 71. 1840—1846 med tillsammans 350 r:dr af stats-verket uppburna medel, får Utskottet hemställa, ' att Rikets Ständer ville medgifva, att en summa af 5,982 r:dr 43 sk. 9 r:st. må till majoren Bennick från Riksgälds-kontoret utbetalas såsom ersättning för de till löjtnantsbeställningen vid förste majorene sqvadron af f. d. Westgöta kavalleri-regemente anslagna, och honom, såsom kapten vid samma regemente, för åren 1822 till och med 1846 tillkommande häst-hem mansräBtor.
Stockholm den 25 Februari 1S51.
Sik. lill It.
Prat. 18*50 # 1851. 4 Sami. t Afd. 19 Eäft. STOCKHOLM. Östlund &
Berling, 4 851. Stats-Utsioltets Utlåtande, A’:o 72. 1 N:o 72.
Anb. lill Exp.-Utsb. d. 12 Mars 1851, kl. 12 midd.
Utlåtande, angående restitution till Regements-skrifvcpren A. G.
(Rg:s Afd.)
Sedan Kongl. Maj:t, medelst resolution af den 2 November 1849, på anförda skäl, förklarat
Sig icke kunna fästa afseende å en af regements-skrifvaren vid Kalmar regemente, Anton Guslaf Enell, i besvärsväg gjord underdånig anhållan om ändring uti Kammar-rättens den 26 Februari samma år meddelade beslut, hvarige Ö o nom sökt tillåtelse till restitution af ett belopp 457 r:dr 14 sk. 7 rst., som, utöfver den rätteligen uträknade lönebevillningen, för år 1846 påförts löniagarne vid nämnde regemente, icke blifvit beviljad; så har, uti ingifven underdånig ansökning, Enell, med bifogande af regements-befälhafvareus intyg, att sökanden med sagde belopp till löntagarne återbetalt de för högt debiterade bevillniugs-afgifterna, anhållit, att, enär förlusten genom dessa afgifters beräknande och utgörande utöfver deras rätta belopp, således komme att drabba sökanden ensam, Kongl. Maj:t täcktes af gunst och nåd förklara honom berättigad att återbekomma hvad, som i kronans kassa vore för mycket inlevereradt; till hvilken ansökning, såsom åsyftande eftergift af bevillnings-medel, de der, enligt laga kraftvunnen debitering, blifvit erlagde, Kongl.
Sig icke kunna lemna nådigt bifall; men i betraktande deraf, att ifrågavarande medel voro orätt påförda, och att sökanden, som denna påföring verkställt, desamma till de skattskyldige återburit, har Kongl. Maj:t, genom remiss af den 28
December nästlidet år, till Stats-utskottet öfverlemna!
Eili, till R.
Prot. 1850 tj lS5t. 4 Sami. 1 Afd. 20 Haft. t Stata-UtikotteU Utlåtande, N:o 72. handlingarne i målet, för det afseende Rikets Ständer kunde finna härvid förekommande omständigheter föranleda.
Utskottet af dessa handlingar inhemtat, har den oriktiga debiteringen tillkommit genom förbiseendet af den uti 1845 års Bevillnings-förordning medgifna befrielse från bevillning för de utaf officerares löner utgående ackords-,, ränte- och amorterings-afdrag.
Enär det härigenom för mycket påförda och erlagda bevillnings-beloppet ovilkorligen måst till vederbörande återbetalas, derest den oriktiga debiterings-åtgärden inom föreskrifven tid blifvit i stadgad ordning öfverklagad; och då regements-skrifvaren Enell, på det att icke andre statens tjenstemän genom hans förvållande skulle blifva lidande, af egna medel godtgjort dem meranämnde belopp, samt följaktligen, i fall den nu sökta restitutionen icke skulle beviljas, nödsakades att vidkännas en, i förhållande till beskaffenheten af det debiteringsfel, hvartill han, då en ny bevillnings-förordning första gången tillämpades, gjort sig skyldig, alltför betydlig och mindre billig enskild uppoffring, får Utskottet,, i öfverensstämmelse med Kammar-rättens och dess advokatfiskals-embetes yttrade åsigt, tillstyrka, att ofvanomförmälda, vederbörligen inbetalda, bevillnings-summa, fyrahundra femtiosju riksdaler 14 sk. 7 rst. må, i likhet med andra restitu tioner af för högt beräknade och erlagda bevillnings-afgifter, fa utaf Riksgälds-kontorets medel till regements-skrifvaren Enell, eller hans rätts innehafvare, utbetalas; skolande Utskottet, derest den nu tillstyrkte utbetalningen varder af Rikets Ständer beviljad, Fullmäktige i Riksgälds-kontoret härom underrätta.
Hats-V t sko 11 »t* Memorial, E:o 73. 3 N:o 73.
Anb. till Exp.-Utak. den 12 Mari 1851, kl. 12 midd.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 45.
CL A.) Stats-utskottets under n:o 45 afgifna utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående uteslutande ur kronans jordeböcker och räkenskaper, dels af fisken, som åtfölja vissa hemman, dels af sådane, till utarrendering afsedda kronoflsken, å hvilka, vid flera förnyade auktioner, arrende-anbud icke kunnat erhållas, har från Ridderskapet och Adeln blifvit till Utskottet återremitteradt; men som de frenne öfriga Riks-stånden, enligt protokolls-utdrag den 19 sistl.
Februari, bifallit ofvanberörde utlåtande, hvadan, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, ärendet är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig icke kunna dermed taga vidare befattning.
4 Ståls-Utskottets Utlåtande, fl.o 74.
Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Mars 1851, kl. 12 midd.
Majlis Nådiga Proposition, i fråga om afsöndring af jord f rän /. d.
Löjtnants-bostället vid Westgötha
Dals regemente, stommen N:o 1, till utvidgande af Jerns församlings kyrkogård Inom Elfsborgs Län.
Enligt hvad högstberörde, till Stats-utskottet remitterade nådiga proposition, (N:o 29 i 1 Sami. 1 afd. af’bihanget till Riks-ståndens protokoller), utvisar, hafva socknemännen i Jerns församling af Elfsborgs
Ian, genom befullmäktigad! ombud, dåvarande löjtnanten Uno Aspelin, i underdånighet anhållit, att, till behöflig utvidgning af församlingens kyrkogård, måtte från löjtnantsbostället vid Westgötha Dals regemente, stommen N:o 1 om |:dels mantal, beläget i Jerns socken och Nordahls härad af ofvannämnda län, få afsöndras nio kappland mark, bestående af sandmylla på grof sandbotten, hvilken mark blifvit af landtmätare i behörig ordning uppmätt och å karta affattad, samt värderad till en årlig afgäld af 4 kappar råg; och har bemälde löjtnant, som på arrende innehar bostället Stommen, för den återstående arrende-tiden, eller intill midfastan år 1872, medgifvit den sökta jordafsöndringen, utan all ersättning.
Sedan så väl Kongl. Maj:ts befallningshafvande i Elfsborgs län, Boställsdirektionen vid Westgötha
Dals regemente och Chefen för samma regemente, som ock Kongl. Maj:ls och Rikets Krigs- och Kammar-kollegier uti afgifna underdåniga r Stats ~Vtskotte,ti Utlåtande, Nio Mt 5 utlåtanden tillstyrkt nådigt bifall till ifrågavarande underdåniga ansökning, under vilkor, att den uppgifna årliga afgälden, 4 kappar råg, kommer bostället, eller dess innehafvare, till godo, har Kongl. Maj:t, på grund af hvad härvid förekommit, behagat föreslå Rikets Ständer att medgifva den ifrågavarande jordafsöndringen från nämnda boställe, för utvidgning af Jerns församlings kyrkogård, emot den föreslagna afgälden, fyra kappar råg, att af församlingen till boställets innehafvare, så vidt det af honom äskas, årligen utgöras.
I betraktande af den till afsöndring föreslagna jordrymdens obetydlighet och då en densammas värde motsvarande årlig afgäld blifvit boställsinnehafvaren tillförsäkrad, hemställer Utskottet, alt Rikets Ständer måtte bifalla hvad Kongl. Maj:t i den nådiga propositionen föreslagit.
Stockholm den 11 Mars 1851. ilat i-V isko tuts Utlåtande, fto Ti.
Ank. till Exp.-Utsk. 3. 12 Mari 1851, kL 12 midd.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition, angående upplåtelse af jord från trumslagare-bostället vid Kalmar regemente, Lilla Okna N:o 2. i Jönköpings län, till plan för Socknestuga och Skolhus åt Ökna församling.
Sedan Ökna församling i Östra härad af Jönköpings län i underdånighet anhållit, att, till erhållande af nödig plan för uppförande af socknestuga och skolhusbyggnad för församlingens behof, 4 J kappland jord, uppskattade till 2 \ kappland, måtte af egorna till trumslagare-bostället vid Kalmar regemente, Lilla Ökna N:o 2, om -j mantal upplåtas, emot ersättning af en till vidden, 2££ kappland, något mindre, men till godheten lika uppskattad jordrymd, från komministers-bostället Lilla Ökna N:o 3, om {• mantal, som deremot skulle, i stället för den afstådda jordrymden, af församlingen erhålla en afkastning, motsvarande årlig afgäld af 13 ^ lffi godt hårdvalls-hö, med kontanta värdet deraf 3 r:dr 18 sk. banko, pä sätt af landtmätare, efter i behörig ordning skedd uppmätning, beskrifning, uppskattning och affättning af de båda jord-rymderne blifvit föreslaget; så hade Kongl. Maj:ts befallningshafvande i nämnde län, uti underdånigt memorial den 9 Januari 1850, öfverlemnat de i målet infordrade yttranden från Krono-betjeningen i orten, Chefs-embetet vid Kalmar regemente och Consistorium i Wexiö stift, samt, lika med dessa vederbörande, för egen del tillstyrkt nådigt bifall till det ifrågaställa egobytet, med underdånig hemställan, att den,[komministern tillkommande årliga ersättningen, måtte, enligt 4 §. 2 kap. uti Kongl, förordningen den 19 December 1827, bestämmas till 13 i 1® godt hårdvalls-hö, att komministern, efter markegångs-priset, hvarje år af Stats-Vlskotlels Utlåtande, N:o 75. 7 församlingen godtgöras, men icke ur kyrko-kassan utgå; hvarefter, och sedan Ökna församling uti infordrad ytterligare förklaring förmält sig vara beredvillig att pä sistberörde vilkor ingå, Kongl. Majits och Rikets Krigs- och Kammar-kollegier uti underdånigt utlåtande den 13 sistlidne November anfört, att, som i Ökna socken någon passande plan för socknestugas och skolhns-bvggnads uppförande å annat ställe, än det nu föreslagna, ej skall finnas, samt fullt och tjenligt vederlag för den till ändamålets befrämjande ifrågakomne mark blifvit trumslagare-bostället Lilla Ökna N:o 2 beredt, äfvensom den komministers-bostället af församlingen tillkommande årliga afgäld är bestämd efter afkastningen af den jordrymd, som derifrån komme att till trumslagare-bostället såsom ersättning öfverlåtas, ansåge kollegierne sig böra, hvad härutinnan sökt och medgifvet blifvit, till bifalls vinnande understödja.
Majit, som vid det sålunda utredda förhållandet ansett skäl vara för handen att ifrågavarande jordutbyte, under de af Kongl. Majits befallningshafvande uppgifne vilkor, bifalla, har alltså, uti aflåten, till Stats-utskottet remitterad nådig proposition (Nio 44 i 1 Sami. 1 afd. af bihanget till Riks-ståndens Protokoller) täckts föreslå Rikets Ständer att detsamma medgifva.
Med afseende så väl derå, att ifrågavarande 2.ne boställen komma i åtnjutande af full ersättning för den upplåtna obetydliga jordrymden, som å det med upplåtelsen åsyftade nyttiga ändamål, anser Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till Kongl. Majita nådiga proposition.
Stockholm den 11 Mars 1851. STOCKHOLM, f. d. Schultee’s Boktryckeri, 1851. Slats-UtskoItets Utlåtande, N:o 76.
Ank. till Exp. Utsk. d. 13 Mars 1851, kl. } 8 e. m.
Utlåtande i anledning af Kongl. Majus nådiga proposition, angående Arrendatorn A. Söderholtzs underdåniga ansökning om godtgörelse för den vid hans tillträde till arrendet af Kungsbergs kungsgård befunna husröta.
Sedan Kongl. Maj: t genom nådig Resolution den 18 Mars 1845, förklarat en utaf arrendatorn af Kungsbergs kungsgård i Fogdö socken och Nyköpings län Anders Söderholtz i underdånighet gjord ansökning, dels om ersättning för, vid hans tillträde till arrendet år 1837 befunnen, husröta, och dels om nedsättning i den bestämda arrende-afgiften, icke kunna i nåder bifallas, med hänvisning likväl för sökanden att, i fall han förmenade sig ega i lag grundade anspråk på tillgodonjutande af dessa förmåner, sin talan derom på ort och ställe, som vederborde, efter befogenhet utföra;, sä hade, med anledning häraf, Söderholtz instämt Kongl. Maj: t och Kronan till Akers Härads-Rätt, under yrkande, att, enär det blifvit så väl vid arrende-auktionen å förenämnda kungsgård tillkännagifvet, som ock sedermera uti det af Kongl. Maj:ts och Rikets kammar-kollegium den 15 Februarii 1837 utfärdade arrende-kontrakt stadgadt såsom en bestämd rättighet för arrendatorn, att om ersättning för den husröta, som vid hans tillträde till arrendet kunde å kungsgården förefinnas, söka så väl den afträdande arrendatorn, Inspektoren Zacharias Boman, som hans löftesmän, men sedermera sig visat, icke allenast alt Boman, oaktadt emot honom vidtagne utmätnings- och bysättnings-åtgärder, ej kunnat göra den ringaste afbetalning å husrötebeloppet, utan äfven att han icke ens haft några löftesmän, då arrendet af Söderholtz öfvertogs, utan just Bill. titt R.
St:s Prat. 1850 & 1851. 4 Sami. 1 Afd. 21 Haji. 1 2 Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 7(5. i följd af sin underlåtenhet att anskaffa föreskrifven borgen blifvit från arrendet skiljd, — Söderholtz, hvilken sålunda gått i mistning af den honom i kontraktet anvisade utväg att, i händelse af brist hos Boman utsöka husröte-ersättningen hos hans löftesmän, måtte förklaras berättigad, att antingen af allmänna medel utbekomma samma ersättning utgörande ett genom Kongl.
Maj:ts och Rikets Svea llof-Rätts
Utslag den 14 Maj 1839 fastställdt belopp af 2,698 R:dr 22 sk. 2 rst. banko, eller ock i händelse tillgång härtill af allmänna medel skulle saknas, åtnjuta motsvarande afdrag å arrendet intilldess husröte-ersättningen blifvit Söderholtz godtgjord.
Detta käromål blef likväl af Härads-Rätten, pä anförda skäl, ogilladt medelst utslag af den 15 April 1846, hvilket efter af Söderholtz deruti sökt ändring af så väl Lagmans- som Hof-Rätten fastställdes.
Häröfver anförde Söderholtz hos Kongl. Majit underdåniga besvär och öfverlemnade dervid tillika instrumentet öfver en, den 2 September 1847 a klingsbergs kungsgård verkställd, laga syn, jemte bestyrkt afskrift härads syne-rättens den 28 påfoljde Ocktober meddelta utslag, hvaraf inhemtades, att härads-rätten vitsordat det utmärkta nit och drift, hvarmed arrendatorn vårdat sig om ifrågavarande kronans egendom, så i hänseende till åbyggnad och hägn, som ock lill häfden at egorna, särdeles åkerjorden och ängsmarken, lill hvilkas förbättrande och utvidgande mycken kostnad och arbete blifvit nedlagda; åberopande klaganden tillika ett af vederbörande kronofogde och Häradsskrifvare vid målets föregående behandling i ansökningsväg hos Kongl. Majit afgifvet underdånigt yttrande, deruti, jemte vitsordande af den omtanka och det nit, Söderholtz ådagalagt vid kungsgårdens skötsel, bemälde tjenstemän tillstyrkt nådigt bifall lill den då begärda nedsättningen i arrendesumman, hvilken vid auktionen blifvit uppdrifven till öfver tredubbla beloppet af hvad förre arrendatorn erlagt och i öfrigt syntes alllför hög, jemförelsevis med de för andra kungsgårdar i orten utgående arrenden; och anhöll, på grund häraf, klaganden, det Kongl. Majit täcktes med afseende jemväl å ej mindre hvad dessutom blifvit af Kongl.
Befallningshafvande i Länet samt kammar-kollegium uti afgifna utlåtanden, tillförene hos Kongl. Majit anfördt och upplyst, än äfven de under frågans handläggning hos Domstolarne förekomna omsLändigheter, i nåder förklara honom berättigad, att för omförmälde husröta åtnjuta ersättning af allmänna medel, eller i brist af tillgång dertill, att få innehålla arrendet under nästföljande år till ett emot ifrågavarande husröta svarande belopp; hvarjemte, för den händelse detta yrkande ej kunde vinna nådigt bifall, klaganden underdånigst anhållit, alt Kongl. Majit malte af gunst och nåd bevilja honom den begärda godtgörelsen.
Stats-Utskollels Utlåtande, N:o 76. 3 Kongl.
Majit, sorn vid förehafd pröfning af detta ärende, funnit de anförde underdåniga besvären icke kunna vinna afseende, har likväl, med hänsigt till de uti ifrågavarande mål förekomna bevekande omständigheter samt vid betraktande tillika af ej mindre den utmärkta drift, hvarmed Söderholtz den af honom arrenderade egendomen, håde till åbyggnad och häfd, förbättrat, än ock den högst betydliga tillökning uti arrende-afgiftcn, som genom det af Söderholtz gjorda anbud erhållits, behagat uti afläten nådig proposition, (N:o 14 i 1 Sami. 1 Afd. af bihanget lill Riks-Ståndens Protokoller) föreslå Rikets Ständer att Söderholtz eller hans rätts innehafvare må för den vid hans tillträde befunna husröta, hvarför någon ersättning utaf afträdaren icke kunnat vinnas, erhålla godtgörelse på det sätt att beloppet deraf, lika fördeladt å hvarje af de återstående arrendeåren, får vid arrendets liqviderande afräknas.
Af hvad så väl den nådiga propositionen, som densamma åtföljande handlingar innehålla inhemtas, att nuvarande arrendatorn af Kungsbergs kungsgård A. Söderholtz med nit och drift fullgjort sina åligganden, oaktadt arrendet blifvit förhöjdt till tredubbla beloppet emot hvad det förut ulgjordt: att ehuru Söderholtz utan eget förvållande, i anseende till bristande tillgång hos förre arrendatorn, gått miste om den husröte-ersättning, honom genom laga kraft vunnet utslag blifvit tilldömd, han likväl, enligt hvad vitsordadt blifvit, uppfört byggnader å egendomen för en tid af 614 byggnadsår: att Söderholtz, hvilken af arrende-kontraktets ordalydelse haft grundad anledning till den förmodan, att hans rätt till husröte-ersättning af förre arrendatorn skulle vara genom de uti kontraktet omförmälde löftesmännens betalningsskyldighet betryggad, sedermera likväl kommit i erfarenhet deraf, att förre arrendatorn, hvilken redan genom utslag den 18 September 1834 blifvit dömd att den 14 Mars 1835 kungsgården afträda, blifvit från arrendet skiljd till följd af bristande förmåga att anskaffa löftesmän, samt alt några sådane följaktligen icke vid afträdandet funnos.
Då det under sådane förhållanden icke kan vara med billighet förenligt, att Söderholtz skall ersätta den förlust, som tillskyndats Staten derigenom, att förre arrendatorn icke kunnat fullgöra sina åligganden och att de för betryggande af Statens säkerhet i berörde hänseende vidtagna åtgärder icke ledt lill åsyftadt ändamål, bar Utskottet, med afseende jemväl å i öfrigt förekomne bevekande omständigheter och då Söderholtz redan i 14 år varit i saknad af den honom tillkommande husröte-ersättning, ansett sig äga giltig anledning tillstyrka, att Rikets Ständer, med hufvudsakligt bifall till den af Kongl, Majit för Söderholtz i nåder förslagna godtgörelse, måtte med - i Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 77. gifva, alt Söderholtz, för utbekommande af den honom genom Kongl.
Maj:ts och Rikets Svea Hof-Rätts utslag den 14 Maj 1839 tilldömda husröte-ersättning, 2,098 r:dr 22 sk. 2 rst., mä sjg tillgodoberäkna motsvarande afdrag af fiirst upplöpande arrendeafgift, intilldes nämnda summa blifvit honom godtgjord.
Utsk. den 13 Mars 1851, kl. J 8 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga proposition angående utbyte af kapellans-boställel
IVis heryd N:o 2 emot trumpetare-bostället vid f. d. Östgötha Kavalleri-regemente Bjärstad Storegården N:o 1.
Af högstberörde, från samtlige Riks-stånden till Stats-Utskottet remitterade proposition (N:o 28 i 1 Sand. 1 Afd. af hillänget till Riks-ståndens protokoller) inhemtas, att sedan hemmansegarne inom Svinstads församling af Östergöthlands län i underdånighet anhållit, att det kapellanen derstädes anslagna boställe, Wiskeryd N:o 2, ett mantal krono, såsom beläget inom annan eller Wårdsbergs socken omkring en half mil från Svinstads kyrka och mer än 2:ne mil från en del hemman i församlingen, måtte, lill afhjelpande af de stora olägenheter, sorn derigenom tillskyndades ej mindre socknemännen än kapellanen, få utbytas emot det i Svinstads socken ^ :dels mil från kyrkan belägna och af Andra Lif-grenadier-regementets lönefond disponerade trumpetare-bostället vid f. d.
Östgötha Kavalleri-regemente Bjärstad Storegården N:o 1, likaledes ett mantal krono, med dertill hörande Bjärstads utjord, samt Kongl. Majit, efter inhemtande af Dess och Rikets Krigs- och Kammar-kollegiers underdåniga yttrande i ämnet, såsom en för - Stats-U/s/cottets Utlåtande, N;o 77. beredande åtgärd, bland annat anbefallt Dess Befallningsbafvande i länet, att till utrönande deraf, huruvida omförmälda 2:ne krono-hemman vöre till godhet och förmåner hvarandra motsvarande, låta dessa hemman i behörig ordning undergå refning och uppskattning, så bade, i öfverensstämmelse med de af Kammar-kollegium för verkställigheten meddelade närmare föreskrifter, en sådan förrättning ä de till utbyte föreslagna hemmanen, den 31 Maj 1845 egt rum och protokollet deröfver blifvit af Kongl.
Majrts Befallningshafvande till bemälda Kollegium öfverlemnadt, tillika med så väl eget som Dom-kapitlets i Linköping, Chefs-embetets' och Boställs-direktionens vid Andra Lif-grenadier-regementet infordrade underdåniga utlåtanden i målet.
Af berörde protokoll, sorn, jemte öfriga handlingar i målet,' blifvit af Kongl.
Krigs- och Kammar-kollegium uti ytterligare afgifvet gemensamt underdånigt utlåtande af den 4 Juni 1849 till Kongl. Maj:t insändt, inhemtades bland annat, att åbyggnadsvärdet med kapellans-bostället Wiskeryd N:o 2 med 138 K:dr 16 sk. understiger enahanda värde vid trumpetare-bostället Bjärstad, men att deremot behållna inkomsten af förstnämnda boställe med 18 R:dr 37 sk. öfverstiger behållningen af Bjärstads boställe med dertill hörande utjord; och hade förrättriingsmännen för sin del ansett öfvervägande skäl vara för handen till bifall ät det ifrågaställa bytet, dock under vilkor, dels att den kronan behållna hemmansränta samt den roteringsskyldighet, som borde från Wiskeryd utgöras, öfverflyttades till Bjärstad, för att derifrån, såsom kapellan-boslällets åliggande, fortfarande utgöras, dels ock att soldattorpet, med dertill hörande jord, fortfarande för framtiden linge på Wiskeryds egor qvarligga och af soldaten begagnas såsom någon ersättning för den mindre afkastning Bjärstads boställe lemnar.