Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nedanstående i Revisorernes och Fullmägtiges Berättelser förekommande frågor skola framdeles af Utskottet företagas till behandling; hvarefter Utskottet icke skall underlåta att hos Rikets Ständer derom göra framställning, derest sådant af Utskottet nödigt anses. § 15 i 1865 års Revisionsberättelse, i fråga om förändring i grunden för utmyntning af silfvermyntet; § 19 i Fullmägtiges berättelse, angående uteslutning från blifvande Banko-reglemente af 48 §:n i det nu gällande; § 72 i 1863 års Revisionsberättelse, om utvidgning af papperstillverkningen vid Tumba bruk, samt § 80 i 1864 års Revisionsberättelse, angående flyttning af qvarn- och sågverken vid Tumba bruk.
Vid den af Utskottet nu verkställda granskning af Bankens styrelse och förvaltning efter nästförflutna riksdag, har Utskottet funnit, att Banko-fullrnägtige, under utöfningen af deras vigtiga och ansvarsfulla uppdrag, haft uppmärksamheten städse fästad å Bankens säkerhet och förkofran samt myntvärdets orubbliga bibehållande; hvadan Utskottet vördsamt tillstyrker, att
Fullmägtige må tillerkännas full decharge för de af dem från den 15:de Oktober 1862 till och med den 15:de Oktober innevarande år vidtagna beslut och åtgärder.
Banko-Utskottets Memorial N:o 4. 1 IV: o 4.
Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Nov. 1865, kl. 1 e. m.
Memorial, med återlemnande af åtskilliga till.
Utskottet remitterade motioner.
Hedervärda Bonde-Ståndet har, enligt protokoll af den 8:de, ll:te, 13:de och 18:de dennes, till Banko-Utskottet remitteradt följande motioner, af hvilka de fyra först upptagna till Utskottet ankommit den 23, samt den sistnämnda, den 25:te denna månad, nemligen: l:o af Riksdagsfullmägtigen Per Nilsson från Christianstads län, som föreslagit: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla, om upphäfvande af Kongl.
Förordningen den 26 April 1861, angående en allmän Riks-hypotheksbank; att de särskilda hypotheksföreningarne i riket tillåtas utgifva egna obligationer och förskaffa provinsjordegare amorteringslån; att tiden för amortering af lån ur hypotheksföreningar må blifva inskränkt till 20, högst 30 år; 2:o af Riksdagsfullmägtigen Carl Anders Larsson fråip Ostergötlands län, angående ändring, i vissa delar, af högstberörda nådiga förordning; 3:o af Riksdagsfullmägtigen Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, om ändring i samma nådiga förordning; 4:o af Riksdagsfullmägtigen Johannes Andersson från Elfsborgs län, hvilken hemställt: att hypotheksföreningarne befrias från det olyckliga förmynderskap, under hvilket man dem satt, och att de återgifvas sin frihet att sjelfva sköta sina angelägenheter, men att, om detta icke kan jordbrukaren beviljas, hypotheksbankens institutioner måtte sålunda förändras, att från denna banks styrelse aflägsnas alla främmande och hämmande elementer, så att banken icke blir en öfverförmyndare för hypotheksföreningarne, utan helt enkelt en verkställare af deras beslut och att den lemnäs fria händer att upplåna penningar på bästa möjliga vilkor, utan alla onödiga begränsningar, enär det är en gifven sanning, som äfven gäller jordbrukaren, att »dyra pengar äro bättre, än inga pengar»; samt att i riket inrättas en jordbruksbank, der penningar kunna få lånas mot återbetalningsrätt under 5 å 10 år, och BiL. till R.
Prot. 1865 & 1866. 6 Sami. 1 Afd. 3 Häft. 1 2 Banko-Utskottets Memorial N:o 4. att till lättnad vid bildandet af denna bank såsom grundfond anslås dels den fond, som genom Låne-afdelningen i Rikets Ständers Bank förr varit till jordbrukets behof anslagen, men som nu blifvit till hypotheksbanken öfverlemnad, dels ock den årliga bankovinsten, hvilken ej kan bättre användas, än till bildande af en ny bank till jordbrukets understöd och förkofran samt att, om så erfordras, en komité må nedsättas för utredning af denna fråga; samt 5:o af Riksdagsfullmägtigen Per Persson från Wermlands län, som, efter anförande att, till penningebristens afhjelpande bland den jordegande befolkningen, skulle, jemte annat, bidraga dels ändring af 7:de och ll:te §§ i meranämnda nådiga förordning af den 26
April 1861 och dels införandet af ett ordnadt fond-system, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten att härutinnan skaffa, om icke fullkomlig bot, åtminstone lindring; och gör motionären sig förvissad, att det Utskott, som kommer att behandla denna vigtiga fråga, deråt egnar ali den uppmärksamhet, som frågans vigt kräfver.
Ofvanberörda motioner afse, hufvudsakligen, dels upphäfvande af och dels ändring i Kongl. Maj:ts nådiga Förordning af den 26 April 1861, om en allmän hypoteksbank i riket, och böra följaktligen hänvisas till det Utskott, som har att behandla frågan angående bemälda bank, hvilket icke kan tillkomma Banko-Utskottet, en åsigt, som vid förra riksdagen af Rikets Ständer gillades, i det att en då, i enahanda syftning, väckt, och af Utskottet återlemnad, motion till annat Utskott remitterades.
Utskottet får således, med anmälan att detsamma icke skall underlåta att till Rikets Ständer afgifva förslag om användande af såväl allmänna hypotheksbankens årliga inbetalningar för öfvertagna fastighetslån, sorn den sedan 1863 års början upplupna bankovinst, — under åberopande af stadgandet i 44 §, 3 momentet, af Riksdags-ordningen, till Hedervärda Bonde-Ståndet återlemna här ofvan upptagna motioner af Per Nilsson från Christianstads län, C. A. Larsson från Ostergötlands län, Gustaf Bjerkander från Skaraboi-gs lån, Johannes Andersson från Elfsborgs län och Per Persson från Wermlands län.
Stockholm den 27:de November 1865.
Reservationer: af Riksdagsfullmägtige Anders Gudmundsson från Hallands län och Nils Olsson från Malmöhus län. Banko-Utskottets Memorial N:o 5. 3 \ :o å.
Memorial, med återlernnande af Riksdags-fullmågtigen Anders Perssons från Christianstads län motion.
Till Banko-Utskottet har Hedervärda Bonde-Ståndet under den 18:de dennes remitterat en den 25:te till Utskottet ankommen, af Riksdagsfullmägtigen Anders Persson från Christianstads län väckt motion, innefattande förslag dels om inrättande af sedelutgifvande provinsbanker i alla de provinser, som sådant önska, utan annan vinst för delegarne än den, som ligger i den billiga låneräntan och lånens beqväma återbetalning på kort tid genom amortering, och dels att, om detta förslag ej vunne bifall, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla att frågan om provinsbankers bildande måtte varda öfverlemnad till utredning af en utaf Kongl.
Majit i nåder utsedd komité.
Som motionen synes afse, icke en förändring uti den för enskilda banker nu gällande lagstiftning, utan allenast åtgärder till inrättande af ett slags ömsesidiga understödsföreningar, för hvilka icke heller något anslag från Riksbanken uti motionen ifrågasättes; så torde det icke tillkomma Banko-Utskottet att, hvarken ensamt eller i förening med annat Utskott, dermed taga befattning; hvadan Utskottet, på grund af 44 § 3 mom. i Riksdags-ordningen, får till Hedervärda Bonde-Ståndet återlemna berörda motion.
Reservationer: af Professor ./. G. Agardh: »Emot Utskottets beslut, att till Hedervärda BondeStåndet återlemna en der under Nio 59 väckt motion, får jag vördsamt mig reservera.
Motionen afser stiftandet af en ny slags bankinrättningar, provinsbanker.
De skulle drifva all vanlig bankrörelse, hafva sedelutgifningsrätt, och deras sedlar 4 Banko-Utskottets Memorial N:o 5. skulle i allmänna uppbörden emottagas.
Hvarje provins skulle ha sin bank och hrarje bank rättighet till en grundfond af ända till 10 millioner.
Andra sedel-utgifvande banker hafva skyldighet att sina sedlar med riksmynt inlösa och de måste, till följd häraf, innehafva en högst betydlig riksmynts-kassa.
Denna kassa anlitas ständigt, och i synnerhet då någon skatt eller större uppbörd förestår, som endast med riksmynt får afbördas.
Det är tydligt att, så länge de enskilda bankerna måste anskaffa denna riksmynts-kassa, kan denna del af bankens utgifna sedlar icke trycka på den metalliska kassan.
Men skulle en ny slags sedlar komma att i allmänna uppbörden emottagas, så skulle nämnda förhållande ändras och Riksbanken möjligen kunna tvingas att stänga sin lucka.
De föreslagna provinsbankerna skulle således, enligt min åsigt, komma attv inverka störande på Rikets Ständers Bank, hvars vård och förvaltning
Ständerne otvetydigt sig förbehållit.
Att en motion af denna art måste tillhöra Banko-Utskottet, synes för mig icke vara ringaste tvifvel underkastadt.
Om jag icke mycket misstager mig, har det också under föregående riksdagar varit vanligt, att alla motioner, som afsett bildandet af nya bankinrättningar och företrädesvis de, som afsett sedel-utgifvande banker, varit af Banko-Utskottet handlagda.
Såsom skäl hvarför den pu ifrågavarande motionen icke skulle tillhöra BankoUtskottet har jag hört anföras:
Att då flera andra motioner, som afse ombildning eller upphäfvande af hypoteksbanken, icke ansetts, tillhöra Banko-Utskottet, så skulle analogien fordra äfven den nu ifrågavarande motionens' återlemnande.
Men äfven om man antoge att nämnda andra motioner, af måhända mera tvetydig art, blifvit origtigt till andra Utskott hänvisade, icke följer deraf att en motion, som utan tvifvel tillhör Banko-Utskottet, äfvenväl derifrån skall afvisas.
Att då motionären begärt frågans utredande genom en af Kongl. Maj:t tillsatt komité, så antydde detta att motionen borde af Ekonomi-Utskottet handläggas.
Men häremot kan dels anmärkas, att det är först i andra rummet och såsom ett nödfalls-alternativ — i fall Ständerne sjelfve icke anse sig kunna fatta beslut om de ifrågavarande provinsbankerna i enlighet med de antydda grunderna — som motionären föreslagit en skrifvelse till Kongl. Maj:t.
Dels tillåter jag mig uttala den öfvertygelse att det hvarken enligt grundlagens anda eller ordalydelse torde vara rigtigt anse, det endast ärende som af Ekonomi-Utskottet blifvit handlagdt må genom en underdånig skrifvelse och till utredning af en komité till Kongl. Maj:t öfVerlemnas.
Riksdags-ordningens 60 § lemnar Rikets Ständer rättighet att i hvilket ämne som helst framföra någon deras allmänna önskan; för sättet huru detta skall ske hänvisas till 89 § Regeringsformen.
Men 89 §, jemförd med de 2:ne närmast föregående, afser tydligen mera att bestämma gränserna för de båda Statsmagternas rättigheter i lagstiftningens olika grenar och sättet för kommunikationer dem emellan, än at lemna någon bestämning om hvad till Ekonomi-Utskottet bör hänskjutas Banko-Utskottet Memorial N:o 5. 5 hanskjutas.
Ekonomi-Utskottet synes egentligen här vara nämndt såsom ytterligare difinition på hvad med ekonomisk lagstiftning skall förstås.
Det är således på det i 89 § Regeringsformen bestämda kommunikationssättet som Riksdags-ordningens 60 § lemar hänvisning, men icke till någon föreskrift om hvad till Ekonomiutskottet hörer.
Skulle t. ex.
Stats-Utskottet. finna önskvärdt att genom en komité få utredd någon statsregleringsfråga, så synes mig 60 § lemna Ständerne rättighet att derom till Kongl. Majit aflåta en underdånig skrifvelse.
Men, enligt 89 § Regeringsformen, behandlar Konungen denna skrifvelse såsom ett önskningsmål, eller på det sätt, som om den ekonomiska lagstiftningen är föreskrifvet; men icke. följer deraf att ärendet först skall hos Ekonomi-Utskottet hafva varit handlagdt.
Den 60 § Riksdags-ordningen bestämmer det minimum af rättighet i framställningar till Kongl. Majit, som Ständerne ega; men den stadgar ingenting derom, huru ett ärende hos Ständerne sjelfve skall utredas.
På anförda skäl synes det mig tydligt att den ifrågavarande motionen blifvit med full rätt till Banko-Utskottet remitterad och att Utskottet icke eger någon befogenhet att den återlemna.
Uti denna reservation hafva instämt: Herr Friherre Schwerin, Herr Kammarherre Ribbing, Herr Brukspatron af Burén, Herr ./.
Lindström, Herr C. F.
Björkman, Riksdagsfullmägtige Per Persson från Wermlands län och J. O. Almqvist från IS orrbottens län.
Herr Friherre Nordenfalk har anmält, att han icke närvarit vid fattandet af Utskottets förevarande beslut.
St Prot. 1865 * 1866. 6 Sami 1 AfcL 3 Håft 2 Stockholm, tryckt hos Sam.
Banko-Utskottets Memorial J\S 6. 1 N:o 6.
Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Dec. 1835, kl. 11 f. m.
Memorial, i fråga om afskrifning af åtskilliga vid Lånekontoret i Göteborg upptagna diskontlån, äfvensom af derstädes ba lanserade öfverräntor å dylika lån.
I den berättelse, Styrelsen öfver Lånekontoret i Göteborg till Utskottet afleninat, har Styrelsen hemställt, att ur räkenskaperna måtte få afskrifvas 19 stycken lån, utgifna från allmänna diskontfonden, å ett återstående kapitalbelopp af 5,090
K:dr samt 1,228 R:dr 11 öre, upplupna öfverräntor å 6 stycken lån, för hvilka, sedan kapitalbeloppen blifvit indrifna, ytterligare liqvid icke kan erhållas.
Af de för hvarje särskildt lån meddelade redogörelser har Utskottet inhemtat: att lånekapital-återstoderna äro af den beskaffenhet, att icke något vidare kan derå indrifvas, enär låntagare, löftesmän och hypoteksutgifvare antingen redan i utfattigt tillstånd aflidit, eller, der de ännu lefva, äro tiggare, boende inhyses och, saknande det nödvändigaste, åtnjuta understöd af fattigvårdsinrättningar och följaktligen, vid de år efter år hållna kostsamma undersökningar, befunnits sakna all förmåga att rätt för sig göra, eller ock i alldeles medellös ställning begifvit sig till okänd ort, utan att upplysning, oaktadt gjorda efterspaningar, sedermera kunnat erhållas, hvarest de sig uppehålla; hvadan ifrågavarande lån blifvit under åren 1843—1857, såsom osäkra, förda inom linien samt af Revisorerne för granskning af Lånekontorets styrelse och förvaltning föreslagna till afskrifning och att, i afseende på de till afskrifning föreslagna öfverräntor, det befunnits att 79 R:dr 44 öre utgöra öfverräntor på tvänne mot sedermera falska befunna Bih. till B.
Prot. 1865 & 1866. 6 Sami. 1 Afd. 4 Haft. 1 2 Banko-Utskottets Memorial J/s 6. förbindelser utgifna lån, hvilka, efter målens utredning, blifvit vid anfordran till kapitalbeloppen fullt betalde af lånehandlingarnes inlemnare, som, enligt Kongl. Maj:ts i dylika frågor gifna utslag, icke äro skyldige vidkännas annan ränta än 5 procent från den dag de, efter inträdandet af deras betalningsskyldighet blifvit för sina förbindelser sökta.
Under sådana förhållanden och då fortsatt bevakning af förenämnda fordringar endast skulle medföra ytterligare kostnader för Lånekontoret; anser Utskottet sig böra tillstyrka, att nuvarande kapitalåterstoderna å följande 19 stycken lån, utgifna från allmänna diskontfonden, nemligen: å lånet N:o 6,090 0. P. Melin förfallet 1843 .
. R:dr 406 01. v V 7 9,136
Dito 7 7 * * * 804 79. 7 V 7 9,530 Dito 7 7 * * • 367 50. 7 7 7 10,423 A. Andersson 7 7 * • * 465 — 7 7) 7 10,742 Dito 7 1844 . . 135 — 7 7) 7 9,652 A. Petersson 7 7 * * * 290 87. n 7) 7 10,594 L. W. Norberg 7 1850 . . 475 72. 7 7) 7 4,441 A. Carlsson 7 7 . . . 140 69.
n 7 7 2,714 J.
Persdotter 7 1851 . . 180 — 7 V 7 270 A. Andreasson 7 1852 . . 150 — v T) 7 7,843 A. Carlsson 7 1853 . . 157 53. v 7) 7 3,064 A. Olsson 7 1841 . . 180 — 7 7) 7 9,894 A. Nilsson 7 1844 . . 150 — v T) 7 7,056 J.
Eriksson 7 1853 . . 236 39. 7 7. 7 9,902 J.
Persson 7 7 * * • 375 — v 7 7 2,324 P. Månsson 7 1850 . . 180 — 7 7 7 8,170 P. Månsdotter 7 1852 . . 35 50. 7 7 7 5,876 N. G.
Dahlgren 7 1853 . . 180 — 7 7 7 1,997 E.
Andersson 7 1854 . . 180 — må med R:dr 5,090 — utur räkenskaperna afskrifvas, äfvensom att öfverräntorna å nedannämnda lån från' samma fond, nemligen: å lånet N:o 785 L. J.
Jonsson förfallet 1852 R:dr 628: 86. v v v 7>570 J- Moberg „ „ „ 21: 77. „ „ „ 8,279 J.
Eriksson „ 1853 „ 69: 92. „ „ „ 9,921 N. A.
Stenhoff „ 1863 „ 37: 32.
T „ „ 3,922 O.
Moberg „ „ „ 42: 12. må med en sammanräknad summa af R:dr 799: 99. få från räkenskaperna afföras.
Banko-Utskottets Memorial J/å 6.
3 Hvad deremot beträffar till afskrifning anmälde öfverränta, 428 R:dr 12 öre, å ett under N:o 4,611 till Charles Rev. de S:t Cyr utgifvet och år 1858 förfallet lån, har Utskottet ansett ytterligare upplysningar erforderliga för tillförlitligt bedömande, huruvida någon inbetalning kan framdeles vara att förvänta och af sådan anledning icke kunnat förorda den af Revisorerne och Styrelsen om afskrifning deraf gjorda hemställan.
4 Banko-Utskottets Memorial JU 7. N:o 7.
Ank. till Exp.-Utsk. deii 4 Dec. 1865, kl. 11 f. m.
Memorial, med hemställan om förhöjning i den åt Skolläraren vid Tumba bruk, C.
Till Utskottet hafva Banko-fullmägtige öfverlemnat en af Skolläraren vid Tumba bruk, C. Eriksson, hos dem gjord ansökning om förbättring i de åt honom anslagne löneförmåner; till stöd för hvilken anhållan Eriksson anfört, att de honom anslagna löneinkomster, oaktadt försakelser och den största sparsamhet, vore alldeles otillräckliga till tarflig bergning för honom och familj samt än mindre lemnade något öfverskott till besparing för en orklös ålderdom, hvadan hans ekonomiska ställning, efter nära tretton års tjenstgöring, vore bekymmerfullare, än vid tillträdet af skollärayebefattningen.
Efter att häröfver inhemtat Bruksförvaltarens utlåtande, hafva Fullmägtige yttrat, att Skollärarens löneförmåner, utgörande i lön 450 R:dr och i arfvode för aftonskolan 150 B:dr eller tillsammans kontant 600 R:dr, jemte fria husrum, ett planteringsland och några naturaförmåner, understiga hvad hans vederlikar på bruket innehafva och icke äro tillräckliga till tarflig bergning för en gift skollärare, särdeles vid Tumba bruk, der, i anseende till hufvudstadens närhet, priserne å alla lifsförnödenheter äro uppstegrade, samt, i betraktande deraf, att Eriksson, enligt sammanstämmande vitsord af Inspekterande Fullmägtigen öfver bruket, Folkskole-inspektören och Bruksförvaltaren, med både nit och skicklighet fullgör sina åligganden, hemställt, att Skolläraren Carl Eriksson måtte erhålla en årlig lönetillökning af 100 R:dr R:mt.
Hvad Fullmägtige i omförmälda måtto tillstyrkt, har Utskottet, med hänsyn till Folkskole-inspektörens intyg, att den af Eriksson skötta skola så väl i afseende på barnen# kunskapsmått och förståndsutveckling som i afseende på ordningoch skick i allmänhet, på ett fördelaktigt sätt utmärker sig framför andra folk- skolor, ansett sig böra biträda och får, till följd deraf, hos Rikets Ständer vördsamt förslå: att Skolläraren vid Tumba bruk, Carl Eriksson, må erhålla en årlig lönetillökning af Etthundra Riksdaler Riksmynt.
N:o 8. Banko-Utskottets Memorial JS 8. 5 N:o 8.
Ank. till Exp.-Utak. den 4 Dec. 1865, kl. 11 f. m.
Memorial, angående årligt understöd till Bokhållaren vid Tumba bruk, J. F. Asp. Hos Banko-fullmägtige har Förvaltaren vid Tumba bruk anmält, att Bokhållaren vid bruket J.
F. Asp, som alltsedan början af nästlidet år, med få afbrott, varit tjenstledig, fortfarande vore oförmögen att sin tjenst bestrida, samt hemställt, att Asp måtte från tjensten förafskedas; Och som det angående
Asp inlemnade, af läkaren vid bruket, Medicine Licentiaten C. F. Ericson, på aflagd embetsed och under vanlig edelig förpligtelse, den 24 nästlidne Oktober utfärdade intyg innehåller, att Asp insjuknat i början af förra året i symptomer af sinnessjukdom, så att han redan då var oförmögen till hvarje ansträngande arbete; att denna sjukdom sedermera småningom utbildats till s. k. förlamande sinnessjukdom, samt att hans helsotillstånd nu är sådant, att han med säkerhet kan antagas för sin återstående, troligen helt korta, lifstid oförmögen att sig, vare sig genom kropps- eller själsarbete, försörja, så och då anledning icke synes vara för handen, att Asp framdeles kan blifva för brukets tjenst användbar, återstår ej annat än att, på sätt Förvaltaren föreslagit, meddela Asp afsked från sin vid bruket innehafvande bokhållarebefattning.
Asp saknar förmåga att sig sjelf försörja, har fråga uppstått huruvida icke af brukets medel borde honom tilläggas något lämpligt årligt anslag till tarflig framtida försörjning.
Asp är visserligen icke, på grund af hvarken uppnådda lefnadsår eller tjenstetid, berättigad till erhållande af pension, emedan han är endast 38 år gammal och varit vid bruket anstäld sedan hösten Bih. till R.
Brot. 1865 & 1866. 6 Sami. 1 Afd. 4 Baft. 2 6 Banko-Utskottets Memorial J/s 8. 1853, men enär det Asps sjukdomstillstånd, som, efter läkarens förmenande, gör honom oförmögen att sig vidare försörja, åtminstone i någon mån kan hafva framkallats af hans trägna och ansträngande arbete vid bruket under sednare delen af år 1863, då han förrättat alla de, enligt instruktionen och arbetsordningen för tjenstemännen vid bruket, förutvarande l:a och 2:a bokhållarne åliggande göromål, med undantag af hufvudbokens förande och afslutande, hafva Fullmägtige ansett billigheten tala derför, att något understöd honom beredes och fördenskull tillstyrkt, att Bokhållaren
Asp, från och med nästa års ingång och så länge han saknar förmåga att genom arbete sig försörja, må af Tumba bruks medel undfå ett årligt anslag af 600 B:dr R:mt att qvartaliter till honom utgå.
Som, efter hvad sålunda upplyst blifvit, Asp ej mera kan i brukets tjenst användas och befinnes i den beklagansvärda belägenhet, att han, utan erhållande af något bidrag till sitt uppehälle, kan komma att råka i verklig nöd, har Utskottet ansett sig ega anledning hos Rikets Ständer tillstyrka, att Bokhållaren vid Tumba bruk J. F.
Asp från och med nästa års ingång och så länge han saknar förmågan att genom arbete sig försörja, må af Tumba bruks medel undfå ett årligt anslag af Sexhundra Riksdaler Riksmynt, att qvar taliter till honom utgå.
Stockholm, K. A. Lindström, 1865.
Banko-Utskottets Memorial JY1 9.
Ank. till Eip.-Utsk. d. 3 Febr. 1866, kl. lä midd.
Memorial, med underrättelse om Riks-Sländens beslut, i anledning af Memorialet N:o 4.
Sedan Utskottet, jemte Memorial N:o 4 och på deri utvecklade skäl, ansett sig böra till Hedervärda Bonde-Slåndet återlemna, inom bemälda Stånd väckta och till Utskottet remitterade, motioner af Riksdagsfullmägtige Per Nilsson från Christianstads län, N:o 13, Carl Anders Larsson från Ostergötlands län, N:o 63, Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, N:o 141, Johannes Andersson från Elfsborgs län, N:o 126, samt Per Persson från Wermlands län, N:o 250; så hafva, enligt till Utskottet ankomna protokollsutdrag af den 6, 9 och 13 i denna månad, Riks-Stånden, vid föredragning af berörda memorial, fattat följande beslut, nemligen:
Ridder skåpet och Adeln samt Bonde-Ståndet, som förklarat de ifrågavarande motionerna böra af Ba.pko-Utskottet behandlas; samt Preste- och Borgare-Stånden, hvilka ansett desamma tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling.
Och enär således två Stånd stadnat emot två, i följd hvaraf det, likmätigt 44 § 3 mom. i Riksdags-ordningen, tillkommer Konstilutions-Utskottet att afgöra hvarthän omförmäida motioner böra förvisas; har Utskottet till Konstitutions-Utskottet aflemnat samma motioner; hvilket Utskottet skolat för Rikets Ständer vördsamt anmäla.
Prot. 1865 & 1866. 6 Sami. 1 Afd. 5 Haft. 2 Banko-Utskottets Memorial JM 10.
Ank. lill Eip.-Utsk. den 3 Febr. 1866, kl. 12 midd.
Betänkande, med förslag till reglering af Bankens lane- och kreditiv-rorelse samt om användande af upplupen Bankovinst.
Sora, enligt 1 § i den för Utskottet gällande instruktion, Utskottet bör i sammanhang med det förslag till reglering af Bankens lane- och kreditiv-rörelse, som Utskottet skall till Rikets Ständer afgifva, meddela yttrande och förslag om användande af den sedan 1863 års början upplupna banko-vinst; har Utskottet, som föreställer sig, det Rikets Ständer önska, att så fort ske kan, få handlägga sistnämnda fråga, före behandlingen af öfriga till Utskottet remitterade motioner, tagit i öfvervägande sådana, hvilka afse antingen förändring i låne- och kreditiv-rörelsen eller sättet för användande af omförrnälda vinst och för hvilka motioners innehåll Utskottet här nedan kommer att på sina behöriga ställen redogöra, i det att Utskottet, vid uppgörande af följande förslag till låne- och kreditiv-rörelsens reglering, iakttagit den ordning, hvartill uppställningen af 4:de artikeln i nu gällande Banko-reglemente af den 30 November 1863 föranleder.
Utskottet har dervid äfven pröfvat de af Banko-fullmägtige hos Utskottet föreslagna förändringar i åtskilliga af föreskrifterna i nämnda artikel af reglementet; och får Utskottet i afseende på uppställningen af detta betänkande anmärka, att de i artikeln 4 af nu gällande Banko-reglemente förekommande §§, hvilka här icke särskildt omförmälas, ansetts böra oförändrade i det nya Banko-reglementet intagas.