Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
för Magdalenahemmet, så det är bäst att Lina är tidigt
Ja... Tackar.
Det är snart kyrkdags, är inte frukosten färdig?
Jo Jesses, det är bara att hälla opp kaffet.
Hon skyndar ut till vänster.
ANDRA SCENEN FRU GERMAN. SIGRID.
FRU GERMAN, ser i tidningen.
Det är en sträng recension öfver Gustafs bok, det här.
FÖRSTA AKTEN SIGRID.
står ju aldrig ett förnuftigt ord mer än annonserna.
Man kan inte vänta bättre af den där tidningen.
Pappa hade den så länge han lefde och var nöjd.
Ja, börsuppgifterna äro kanske riktiga.
Skall du skicka det här till Paris också?
men...
Nog för att Gustaf kunde få sig ett godt skratt, FRU GERMAN.
grofhet och hjärtlöshet.
Det är som om ungdomen nu för tiden funne nöje i SIGRID, svarar ej, gör en löpning på pianinot.
Går du med i kyrkan?
Jag har inte tid i dag.
Det har du aldrig, när PASTORN predikar.
VÄRFLOD SIGRID, svarar ej, trampar på pedalen och ser på sina fötter.
Gillar du honom inte som predikant?
Hela Stockholm springer ju efter honom.
Springer...
Nå ja, där ser du andras omdöme, och deras, som äro äldre än du.
Det är kanske säkrare än ditt.
gälla för mig?
För dem, ja...
Men därför behöfver det väl inte FRU GERMAN.
Är du så olik andra då?
Nu skall mamma inte längre vara ond på mig för det där jag sade om kamrerns Hanna.
Nej, gudnås, det är jag nog inte.
(Slår sakta an en ton.)
du ofta och talar med PASTORN, men du vill inte gå i kyrkan.
Alltid hets det, att jag är ond...
Här hemma sitter
resten är han på annat sätt, när han är här.
Det är han, som börjar.
(Vänder sig åt modern.)
FÖRSTA AKTEN säga honom emot och trassla in honom och narra honom att försäga sig.
För han är egentligen feg, är han.
Men i kyrkan, när han bara hör sin egen röst, är han djärf, som om ingen hade rätt mer än han.
Han fördömer ingen.
SIGRID, mellan skämt och allvar.
och samvetsömhet och ler förlåtelse ned öfver all synd, som svettas och knuffas i de trånga bänkarna, är det... är det så... att man vill ge honom en örfil.
FRU GERMAN, något häftigt.
När han står på predikstolen och talar om svaghet
Han förlåter ingen.
Hvad rätt skulle han ha att förlåta eller fördöma?
talar om försoning och upprättelse genom Guds kraft,
Rätt...
Gå och hör många andra...
När PASTORN
glömmer man sina sorger.
Man glömmer, att ens krafter
mattats i lifvets strider, och man får styrka att åtminstone söka trösta och hjälpa andra, som också lidit skeppsbrott.
Och lidandet blir inte längre ett sådant elände, som det först käns.
SIGRID, tar en handske på bordet i midten.
Är det den här handsken?
Sigrid går in i sitt rum.
Det ringer till vänster.
VÄRFLOD TREDJE SCENEN FRU GERMAN. CHARLOTTE.
LINA. LINA, i dörren till vänster, hviskande.
Fru Faxe.
Lina går.
Fru German stiger upp.
Charlotte kommer in.
De hälsa på hvarandra.
CHARLOTTE.
Godmorgon tant.
Är Sigrid hemma?
din lilla gosse?
-- Ni må bra?
Din man och CHARLOTTE.
nästan börjar bli enformigt.
Tack, vi äro ju gud ske lof jämt så friska, att det FRU GERMAN.
snart hem?
-- Sitt ned.
Har du hört något från din bror?
Kommer han CHARLOTTE.
skvallra.
Kära tant, Gustaf... (Sätter sig.)
Nej jag skall inte FRU GERMAN.
Han har varit länge i Paris nu.
Är det tidningen för i går?
Nio månader nu i April, han reste i Augusti. --
FÖRSTA AKTEN FRU GERMAN.
Det står en tråkig recension öfver Gustafs bok.
människa, som tagit in svafvelsyra?
Det gör unga herrn godt!
Står det något om en FRU GERMAN.
Det är en ohygglig historia.
Nu är hon död, i går afton.
De säga, att hon blifvit öfvergifven af sin fästman.
Vet tant, den stackars flickan bodde hemma i huset.
Kära Charlotte... (Sätter sig.)
Du är tidigt ute?
Den är bara öppen mellan nio och tio om söndagarna.
Det var för Henriks sista artikel om det nya kvinnoinstitutet.
Jag har varit ett ärende till Morgonbladets redaktion.
Att du vill lägga dig i sådant där tidningsgräl?
har kommit upp med idén, och när Henrik håller med mig och vill utveckla frågan och kan skrifva, så att alla min magt står. bli intresserade, så bör jag väl hjälpa honom allt hvad i
Inte skrifver jag ett ord.
Men när det är jag, som
lära sig sköta och uppfostra små barn?
Hvad vilja ni egentligen?
Att unga flickor skola CHARLOTTE.
Ja, är inte det utmärkt?
Jo, de måtte bli skönt uppfostrade!
ensamma och handfallna, som jag gjorde i början.
Inte sämre åtminstone än när vi sen stå alldeles
rådfråga.
Unga mödrar ha sina mödrar och svärmödrar att CHARLOTTE., skrattar.
säga, att tant själf har varit temligen oppositionel i afseende på uppfostran?
Då är tidningsgräl bättre, tant.
Det fins de som
vet för resten, om alla bli gifta och få egna barn?
Det har jag fått bittert ångra, Charlotte...
Så blir det de flestas lott att uppfostra andras.
att bli hvad hon vill?
Enligt åsigterna nu för tiden har ju en kvinna rätt
FÖRSTA AKTEN CHARLOTTE.
kvinnas förnämsta uppgift just att bli mor -- och en duglig mor, om hon blir det alls.
Innan jag blef gift svärmade jag också för kvinnans lagliga rättigheter.
Jag trodde att att jag klädde mig i något norskt på en bazar och sålde på den tiden, jag i hemlighet önskade vara karl själf.
FRU GERMAN, småskrattande.
Ja, men vet tant jag undrar, om det inte är en
alla män voro uslingar, och att de skulle bli bättre därför smällkarameller för kvinnofrågan...
Det där var för resten
fem år?
Kära Charlotte, kan man tro, att du har varit gift i CHARLOTTE.
i alla händelser har jag nu min egen man, min egen lilla
Nej, det vill jag väl hoppas, man inte kan...
gosse, mitt eget hem och hela framtiden tillsammans med dem.
Jag har tusen pligter, och min största lagliga rättighet är att utan hinder och band få fylla dem.
Sen blir min gosse stor och får egna tankar och jag måste följa och konservativ.
Vi äro rika, lyckliga och glada...
Ja, tant vet själf hur verkligt vanvettig jag är ibland?
med, för att han inte skall tycka, att jag har blifvit dum
Ni ha inga motgångar haft, Charlotte.
och natt.
Tant vet, att vi tillhöra värnepligtens vänner.
FRU GERMAN, tar hennes hand.
De komma nog, men vi smida vapen mot dem dag
afundsjukt.
Ack, Charlotte, att mitt gamla hjärta skall vara så
VÄRFLOD CHARLOTTE., stiger upp, smeker henne.
Lilla tant...
Är inte Sigrid uppe än?
FJÄRDE SCENEN DE FÖRRA.
Är fröken vaken?
Charlotte!
(Kysser henne och ger modern handsken.)
Se här, FRU GERMAN.
Tack, min flicka.
Hon går in i sitt rum.
Går tant i kyrkan?
Inte du?
Du skall hålla dig hemma mellan tolf och ett.
Något roligt.
Bref från Gustaf? CHARLOTTE.
Du får väl se...
Hvad säger tant om Kristofer SIGRID.
Det skola vi inte tala om.
Fru German kommer tillbaka.
Du skall få se, att allt blir bra...
Tss...
Adjö tant.
Hälsa hem.
Adjö Sigrid.
Hon går ut till vänster följd af Sigrid.
FEMTE SCENEN FRU GERMAN. SIGRID.
Fru German sätter sig i soffan, Sigrid återkommer med kaffekannan och serverar.
reder sig.
Hon har sitt hufvud för sig, Charlotte -- men hon
VÄRFLOD SIGRID.
också.
(Sätter sig.) Kommer PASTORN hit i dag?
Hon vet hvad hon vill, och därför kan hon det
Dina lektioner sluta ju klockan sex.
Hvar var du sen?
SIGRID, svarar ej.
FRU GERMAN, ser först på henne,
Ja, han sade ju i går afton...
Jaså, du var inte
Hos honom igen?
Han får inte komma hit, Sigrid... jag vill inte se SIGRID.
fel lika bra som Kristofers...
Mamma... (Sakta.)
Om mamma kom ihåg andras FRU GERMAN.
mod går för fall, och fria åsigter och dåligt umgänge.
SIGRID, häftigt.
Jag älskade honom så innerligt, Sigrid.
Men hög-
Kallar mamma Gustaf Wolff för dåligt umgänge?
Jag menar ingen särskild...
Åh, eftersom Gustaf var hans bästa vän, så...
ofer kallade sina radikala vänner, som förstörde sina SIGRID.
Sigrid, hurudana tror du de voro, de där, som Krist-
fäders pengar och hånade deras arbete att förtjäna dem?
då fäderna alldeles utan fel?
Till dem hörde inte Gustaf, och dessutom... voro FRU GERMAN.
du skulle inte tala hårdt om honom nu, när han är borta, ty... du var alltid pappas flicka.
Pappa var svag, Sigrid, ofta fåfäng kanske...
Ja, ja, mamma, så menade jag inte.
åsigter som Kristofer förr.
Inte skall du nu komma med hårda, bittra ord och SIGRID.
bittra och hårda... de må vara hur som hälst... jag
Om jag kominer med åsigter, som mamma kallar
har ju inte sagt, att jag har rätt...
Men hvar skall jag
tala om dem, om inte härhemma?
Hvar skall jag hoppas att bli bättre förstådd?
Hvar skall jag begära råd,
VÄRFLOD
om inte här?
Mamma säger ibland, att jag skall vara sjelfständig... men härhemma får jag inte vara det...
Det gör mig obeslutsam och inkonsekvent.
men det är Gudi klagadt inte ofta... så svarar jag som om det gälde mig själf.
När du någon gång frågar mig till råds, Sigrid...
Jag är ju en annan menniska än mamma.
Det är det, som visar att mamma inte förstår mig.
SIGRID, ställer häftigt ifrån sig koppen.
Det var inte värdt...
Jag har ett helt lifs erfarenhet.
under alldeles nya förhållanden.
Och jag skall skaffa mig ett annat lifs erfarenhet FRU GERMAN.
Rätt och orätt äro väl desamma nu som förr?
SIGRID, med ett kort skratt.
Nej, så Gud hjälpe mig, om jag det tror.
son, som kom tillbaka.
Förr var det åtminstone rätt att hjälpa en förlorad FRU GERMAN.
hur omöjligt det är för mig att återse honom?
Att pappa... pappa, som nu är död?
Att ha honom gå
Sigrid, du vet inte hvad du säger.
Förstår du inte,
hvarje ögonblick komma ihåg, hur han uppförde sig mot här som en odugling kanske... honom, som jag lät vara öfvermodig och trotsig för att han skulle bli man och karl för sin hatt?
Att ha honom gå här som en vålnad ned...
Hvad skulle han nu vara för mig?
Hvad kunde jag göra för honom?
af alla gamla svikna förhoppningar, som jag sökt gräfva
ondt än han, och som äro mamma främmande...
Det är en skön konsekvens, tycker jag!
Mamma hjälper så många andra, som gjort mera
så ömt.
De förebrådde mig ju, att jag höll mer af din bror än dig...
Sigrid stiger upp.
Du är hård och bitter, Sigrid.
Jag älskade honom
Skall mamma gå i kyrkan nu?
Hon stiger upp och börjar sätta på sig hatt och kappa.
Lina kommer från vänster.
VÄRFLOD LINA.
Pastorn.
Mamma...
Var inte ond på mig, mamma...
Jag är inte ond på någon, Sigrid.
Hon omfamnar modern och kysser henne.
Så ja, min flicka, det är glömdt nu.
SJÄTTE SCENEN FRU GERMAN. SIGRID.
Pastorn kommer från venster, kyrkklädd, med en pappersrulle i handen FRU GERMAN.
God morgon, PASTORN.
FÖRSTA AKTEN PASTORN.
Redan till kyrkan?
Pastorn vet själf hur svårt det är att få plats, när PASTORN
predikar.
sol och värme.
Nå, kanske i dag.
Vi ha ju riktigt vårväder, FRU GERMAN.
får det inte vara en kopp?
Aprilväder, PASTORN!...
Pastorn tycker ju om kaffe, PASTORN.
för Magdalenahemmet.
Vi ha revisionssammanträde i morgon.
Men jag ser, att jag kommer för sent.
Jag kom egentligen hit med räkenskaperna
inte PASTORN följa med hit hem efter gudstjänsten och äta middag?
Vi kunna ju göra det i eftermiddag i stället.
Tackar... men...
Nu först en kopp kaffe.
Sigrid...
Sigrid tar kaffekannan och går ut till vänster.
Pastorn lägger ifrån sig papperna.
den lediga platsen i hemmet.
Jag fruktar, fru German, att vi nu ha en aspirant på
Sitt ned, herr pastor.
De sätta sig.
afton i förra veckan, färdig till hvad uselhet som hälst. det i dess egna nästen, fick sedan reda på henne hos ha bott der sen hon, för tre månader sen, kom från
Jag mötte den arma förvillade varelsen på gatan, en
Och fru Lundström, som är outtröttlig i att uppsöka elänen hederlig snickarfamilj ute på Kungsholmen.
Hon lär landet med ett spädt barn.
Förut har hon varit sömmerska här i Stockholm.
Men nu äro krafterna slut, hon har intet arbete och kan inte betala för sig.
Kära PASTORN, nöden är stor?
som är första steget till frälsning.
Beklaga inte henne,
Den rätta nöden känner hon inte än, syndanöden,
men beklaga oss.
Hvad tack ha vi för vårt arbete i sed-
lighetens tjänst?
Hvad förmå vi mot detta lättsinne, detta trots... trots, fru German?
Särskildt förefaller mig denna Maria Andersson...
FRU GERMAN, afbryter.
Maria Andersson... sömmerska... sade PASTORN?
FRU GERMAN i tankar.
Sigrid återkommer med kaffekanna och kopp samt ordnar på bordet för PASTORN.
Skulle fru German...
Det var bara ett minne, inte gladare än andra. i det han serverar sig och åter sätter sig.
PASTORN,
Nej, nej, PASTORN...
Var så god, en kopp kaffe...
Fru Lundström var hos mig i går med henne.
Naturligtvis vill hon inte in på hemmet utan ha eget, själfständigt arbete.
Alltid detta arbete! arbete!
Hvem vill frågade jag...
Jag är en hederlig kvinna!...
Ja, fru German känner till det där.
ge er arbete, som så många hederliga kvinnor behöfva?
Fick hon arbete?
Hon får ju arbete på hemmet, om hon kommer dit.
Vet ni...
Hon tiger och går upp till ett af fönsterna.
mot hemmets statuter.
Och dessutom en svårighet...
Det värsta är att hon har ett barn, för det strider
jag önskar, att jag kunde säga möjlighet... man vet inte om den arma vilseförda kvinnan i själfva verket är tillafsedt för verkligt djupt sjunkna synderskor, och... afbryter häftigt.
SIGRID,
räckligt...
Mja, det vill säga... hemmet är ju egentligen
Mamma!...
Fru German och PASTORN stiga upp.
VÄRFLOD PASTORN.
Jag uppehåller kanske?
Vi kunna så litet göra och ingenting återge af allt det som gått förloradt.
Vi få fortsätta i eftermiddag.
(I det hon knäpper sina handskar.)
Vi äro samariter, fru German.
de lidanden, som det inte stått i vår magt att förebygga.
-- Drick ur er kopp, ni har god tid.
Vi träffas efter gudstjänsten.
Adjö, Sigrid.
Skrala samariter, PASTORN.
Men vi få söka lindra
Adjö, mamma.
Fru German går till vänster.
Sigrid följer henne till dörren.
SJUNDE SCENEN SIGRID.
PASTORN. LINA.
Hvad den där välgörenheten måtte göra mycket ondt.
Men det förstår inte mamma...
Sitt ned.
PASTORN, sätter sig.
Hvad menar fröken?
oberoende för sig och sitt barn?
Kan hon inte få göra,
Kan inte den stackars qvinnan få arbeta fritt och
FÖRSTA AKTEN hvad hon själf finner bäst?
Kan hon inte få kasta sig i sjön, om hon själf vill det?
Hvad har ni för rätt att tvinga på henne hjälp, som hon inte vill ha?
för andras.
Er mors egna lidanden, fröken, låter henne ömma SIGRID.
känslorna slöa.
Går det inte ofta så?
Lidandet har förslappat hennes viljekraft och gjort PASTORN.
Hon har starkare vilja, än ni tror.
Hur visar det sig?
I att hon är obeveklig?
Obeveklig?
Har ni talat med henne om min bror?
Inte än.
i går?
Jag tänkte... i går afton...
Ni var ju hos Kristofer PASTORN.
Som fröken bad.
SIGRID, med tydlig glädje.
veka mamma?
Ni fann honom då inte sådan, att ni ville söka be-
fröken.
Det är ett hårdt sinne, som där böjts.
Skulle det glädja er?...
Jag fann allt godt,
trotset var borta, och jag såg i honom endast en ångerfull och ödmjuk broder.
Jag tror att ni kan hoppas det bästa.
SIGRID, nedslagen.
Det var det... det var det, jag fruktade.
och litet mindre ödmjukhet, så hade jag hoppats mera.
Uppriktigt sagdt, om ni hade funnit litet mer trots
Hvarför bad ni mig då gå dit?
mod och tillförsigt, men jag fann motsatsen.
Då bad jag er gå till honom, för jag ville inte tro mig själf.
Ändamålet var ju godt...
Som prest får ni väl förlåta medlet.
Jag önskade, att Kristofer skulle komma hem med
Ni hånar, fröken.
SIGRID, skrattar.
Men däraf hjärtat fullt är, däraf talar munnen.
FÖRSTA AKTEN SIGRID, kallt.
Tala inte med mamma om honom nu.
Är mer hem alls.
Kanske det.
Hvarför söker ni då jämt samtal med
han ödmjuk och nedslagen är det bäst, att han inte komPASTORN.
Vet ni hur han kom härifrån?
Säkert hade han felat mycket.
svärmade för allt nytt och stort.
Men Upsala måtte vara ohjälpligt konservativt, och det gjorde dem väl hänsynslösa.
Han var entusiast, ser ni.
Han och hans vänner
Det går tyvärr allt för ofta så.
honom inte, och inte jag häller, det är klart, det är ju mer än tre år sen.
Åh, det skadar inte!
Pappa och mamma förstodo
vänner till honom från den tiden, och jag har läst böcker, som de läste.
Det fins mycket sorgligt i dem, men när bättre.
Först ryste jag tillbaka, ville söka sällskap och då är det mycket, man upptäcker. inte lifvet för en själf blifvit så gladt, så förstår man det slå bort det.
Men man vänjer sig så småningom, och
Vet ni om det är sanning allt, som står i böckerna?
jag förut inte viste, om de voro goda eller onda.
Och jag slipper göra frågor, som ingen vill svara på.
Jag känner igen och kan själf bedöma saker, som
få svar på.
Det fins frågor, fröken, som unga flickor inte böra SIGRID, tvärt.
berömda, gömma vi oss med våra väninnor och skratta i smyg.
Men när vi läsa de nya, gömma vi oss i enrum och gråta.
Hvilket är bäst?
Därför läsa vi romaner också!
När vi läsa de gamla
Er bror, fröken?
här och sydde åt mamma.
Hon var vacker och liflig
Han förälskade sig i en flicka, som ofta var
och hade godt hufvud.
Sådan Kristofer var, gjorde kärstod på så mycket lägre bildningsgrad än han, det tog tviflade.
Mamma ville att hon strax skulle bort, men
leken honom öfvermodig, och att han älskade henne, som han för fördomsfrihet.
Pappa och mamma blefvo förvåld hade naturligtvis gjort alltsammans värre.
Då hittade pappa på ett fult knep.
Han antydde för Kristofer, att sådana der ensamma flickor ofta...
Ja, ni förstår...
Dessvärre.
Vi ha sorgliga bevis till hands.
eftermiddag vid kaffet, när vi sutto här allesammans, började pappa skämta med henne för hennes vackra ögon och små fötter...
PASTORN, hostar.
Kristofer försvarade henne, det är klart.
Men så en
Nej... jag... vill skratta.
pappa var närgången.
Mamma blef orolig, och jag förstod ingenting.
Jag bara såg på Kristofer, som blef allt blekare och blekare.
Då tog pappa upp en femtikrona och gaf åt Marie... hon hette Marie... och sade, att ett så litet utan plymer i hatten.
Först blef hon generad, men så brast hon ut i skratt och tackade.
Jo, PASTORN, små fötter hade hon verkligen.
vackert hufvud inte borde visa sig på gatan om kvällarna
Och detta uppförande af flickan... allt lifligare i det hon stiger upp.
att andra skulle göra också.
(Slår i bordet.)
Men ser ni, då sprang Kristofer upp, så hvit i ansigtet som duken här, med den... ryckte femtikronan från Marie och slog pappa i ansigtet
Klandrar ni henne?
Nå, det trodde kanske pappa,
VÄRFLOD PASTORN, stiger upp.
Han vågade...
Han glömde sig ända därhän, att...
var rätt af honom.
Så mycket jag än höll af pappa, men den gången hade Kristofer rätt...
Lina kominer från vänster med en bricka.
Ja, han vågade!
Det är just ordet, det.
Får jag duka af? SIGRID.
Lina dukar hastigt af och bär ut servisen på brickan.
Under tiden tiga de andra.
Under det följande lägger
Sigrid på bordduken.
Det var då han skickades till Amerika?
var rest.
Sen var det skulder efter honom...
Och så tagit pengarna på kontoret.
Han for själf.
Vi viste ingenting, förr än han redan
saknade pappa...
Ja, Kristofer skref själf... att han...
Hm... (Paus.)
Och henne öfvergaf han?
om pengarna... det var det enda bref, vi fingo under alla tre åren.. skref han om henne också och bad
Inte stod han i någon förbindelse till Marie.
I brefvet
mamma ta hand om henne eller något sådant där...
FÖRSTA AKTEN ni kan förstå, hur plågsamt det skulle vara för oss alla Nu är det mer än ett år sen hon var här.
bara att se henne.
Och det tror jag, att Marie själf insåg.
tillbaka?
Och med samma sinne vill ni, att han skall komma SIGRID.
vet inte, om ni förstår, hvad jag menar med kraft... det är ett så allmänt uttryck...
Men jag vet det nog själf, och...
Inte med samma sinne, men med samma kraft.
Lina kommer in och talar enskildt med Sigrid.
Det är någon, som vill tala med fröken.
dant där.
Hon kom köksvägen.
En mamsell eller något såSIGRID.
Låt henne vänta därute så länge.
Ni menade med kraft?
mamma litet mod och glädje, och försona... verkligt
Ja, ser pastorn, jag ville, att han skulle återgifva
försona, men inte uppträda som enfant prodigue och
hänga hufvudet.
Sådan ånger tål jag inte!...
Det är inte värdt, att ni talar med mamma om honom.
lifvet än.
Ni är modig och trotsig, därför att ni är ung och står ensam här.
Sannerligen, fröken, ni har inte pröfvat mycket af
Och för att jag har rätt.
Det ger mig ju mod att göra uppror mot er allihop PASTORN.
Vi andra äro starkare.
Det får ni nog se en gång.
Skall jag då frångå min öfvertygelse?
Ni skall ödmjuka er inför Gud.
Och mitt lif?...
Förfeladt?
Gud vill skänka er ett annat, det rätta.
Som jag skall tro på?
Ni skall... behöfva tro på det.
Sigrid ser på honom.
PASTORN, ser på sin klocka.
Det är tid för mig att gå nu.
(Tar sina papper och ger dem åt Sigrid.)
eftermiddag?
Får jag be fröken ta hand om det här till i SIGRID.
Jag skall lägga in det hos mamma.
PASTORN, tar hennes hand till afsked.
dikterat mina ord.
Jag hoppas fröken tror, att det är vänskap, som har SIGRID.
Jag hoppas, det är öfvertygelse.
pas det?
Och ni förblir fortfarande min vän?
Jag får hopSIGRID.
Ja, hvarför skulle ni inte få...
(Ser på honom, släpper tvärt hans hand.)
Godmorgon PASTORN.
Hon går in i fru Germans rum.
Pastorn ser efter henne, går derefter till vänster.
VÄRFLOD ÅTTONDE SCENEN MARIE.
LINA
Lina kommer från vänster följd af Marie, som ser sjuk ut och är tarfligt klädd.
stiger på.
Fröken är visst inne hos sig.
Det är bäst, mamsell MARIE.
Tack, jag vet.
Lina går åter ut.
NIONDE SCENEN SIGRID.
MARIE.
Marie går nedåt Sigrids dörr, sakta, tvekande, men krafterna svika henne och hon sjunker ned på en stol vid kakelugnen.
Sigrid kommer tillbaka ut henne, tvärstannar.
SIGRID. från fru Germans rum, går åt vänster, ser ät sidan, varsnar Marie, nalkas
Marie! svarar ej, stiger sakta upp.
MARIE,
Är Marie sjuk?...
Hur är det?...
Sätt sig Marie...
FÖRSTA AKTEN MARIE.
det har varit heller... bara att det nu är alldeles slut.
Jag vet inte riktigt, hur det är fröken... inte hur
Kan jag hjälpa Marie?
Säg bara?
buren nyss?
Känner fröken presten, som gick när jag var i tamSIGRID.
det... var det om Marie, han talade med mamma?
Menar Marie... (Ser på henne, griper tvärt hennes hand.)
Jaså...
Då vet fröken, hur det är.
Marie!
Kära Marie, det här var förfärligt.
Inte Magdalenahemmet, fröken!
Jag vet... jag vet...
inte som de.
Jag är rädd för de andra kvinnorna där.
Jag tror Marie...
Om jag bara viste någon utväg... MARIE.
sörja mig med, men de vilja bara ge sitt arbete åt hederliga kvinnor, säga de.
Jag har försökt tvätta och stryka... det får man, fast man inte är hederlig... eller om det inte räknas för arbete...
Men jag har inte kunnat stå ångan från strykjärnen lade sig på bröstet...
Och att skaffa mig det bra på annat sätt, det... kan jag inte.
Det fins nog ingen, fröken.
Sömnad kunde jag för-
krokig i ryggen sen jag var sjuk, och den heta, fuktiga
På hvad för sätt?
Åh, fråga PASTORN, han kallade mig så i går...
SIGRID, skriker till.
hvad jag har förtjänt och hvad jag har fått.
Jag har låna på.
Ja, ser fröken, tillgångarna äro alldeles slut nu, både
till och med kläderna pantsatta och kvittona har jag fått SIGRID.
Det här förstår jag ju inte heller...
Hvad hjälper det
Fått låna på?
Får man...
(Stiger upp och går fram och åter.)
nu, att jag har läst så mycket böcker?...
När det behöfs, inte kommit hit förut?
Det är ju mer än ett år sen Marie var här?
vet jag ju ingenting.
(Stannar framför Marie.)
Hvarför har Marie
och sydde.
Då blef frun häftig en dag och sade åt mig, SIGRID.
Det var till grosshandlarens begrafning, jag var här
att jag var skulden till alla olyckorna i herrskapets hus...
skrifvit och bedt... Åh... Åh...
Sade mamma?
Nej, nej, Marie!
Kristofer hade ju MARIE.
hvad grosshandlaren menade den gången, han ville ge mig pengarna...
När jag sen kom i olycka, så förstod jag nog också,
Nej, nej, Marie, det menade han inte!
den där fru Lundström om frun, och då tänkte jag på i mig och... att en fattig flicka vill gifta sig, det...
Jag vågade inte komma hit, fröken.
Men nu talade
herrskapet.
Fröken vet ju, att herr Kristofer var förälskad
Men när han slagit grosshandlaren i ansigtet och allt det där, så frågade han mig, om jag ville följa med honom sig... inte vet jag om han menade allvarligt.
Jag sade i nöd, så skulle jag i alla fall gå till herrskapet.
till Amerika och arbeta mig fri... eller hur han uttryckte nej förstås.
Men då sade han, att om jag någonsin kom
Ja viss, ja visst...
såg, att det skulle bli bara frat och elände med både mig och barnet.
Snickarmadamen, som jag har bott hos, var
Och nu började det bära alldeles utför, så att jag
nog snäll så länge jag hade pengar, så att hon kunde kalla mig fru.
Men när hon i går fick höra talas om Magdalenahemmet, så spottade hon åt mig.
han då?
(Smeker henne, utbryter.)
Men han då, MARIE, ler bittert.
Ja han reste, han.
Fast han visste...
visste han ingenting.
När jag själf förstod hvad som
Han reste utrikes i fjor, i början af Augusti, och då
skulle komma, flyttade jag till landet.