Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det tror jag dock borde tydligare uttryckas, men icke tror jag ett särskildt Jemnknings Utskott vara tjenligt, livars Ledamöter förut icke i saken deltagit oell äro okunnige om de öfverläggningar, som, inom Utskottet pro & contra, blifvit hållna.
Herr Doctor Falk anförde: (införes)2 Med Tit.
Tingstadii yttrade tanka förenar jag mig så mycket mera, som jag icke kan finna huru den princip för Grundlags-frågors behandlande, hvilken i Reg.form:s 56 samt 81, 82, 83 §§ finnes lagd och serdeles i den sistnämde § :n blifvit til oförändrad! iakttagande tydeligen uttryckt, må kunna bevaras orubbad genom någon anstalt, vare sig med Nämd, förstärkt Utskott eller Jämknings Comittée, med det updrag, at dess beslut el. utlåtande skulle binda Riks :s Ständer endast til bejakande eller afslag af samma utlåtande utan all vidare yttrande-rätt.
Sjelfva detta yttersta, hvarje Riks-Stånds så kallade liberum veto, får ock, efter min tanka, ett särdeles utseende, då det exerceras öfver ett förut, såsom samtelige Ståndens enstämmiga tanka, genom Nämdens el :r Jämknings-Comittéens behandling erkändt förslag.
Körtel :ii jag afstyrker, [för] min del. detta sätt at behandla Grundlags-frågor, och yrkar de ofvannämde § § :s orubbade bibehållande och efterföljd: med den tilfridsställelse, at, om, genom der gifne föreskrift, hända skulle, at någon nyttig funnen Gru[n]dlags förklaring el:r förändring skullfe] komma at förfalla eller hvila på en tid, densamma af tiden ännu mera mognad och genom ännu allmännare spridd upplysning stärkt, icke låre gå för alltid förlorad.
Anhåller, at detta äfven får til Riks Stånden åtfölja Utskottets Betänkande.
Herr Biskopp Faxe: förenade sig så mycket häldre med Biskopp Tingstadius i frågan om nedsättande af ett särskildt Jemnknings 1 Wijkmans yttrande är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 453.
2 Falks yttrande har först refererats i den löpande protokollstexten.
Därefter har detta referat överkorsats och hänvisning genom »(införes)» skett till ett i protokollet inhäftat kvartsark. vilket dock ej blivit numrerat såsom bilaga och varå lian nedskrivit och undertecknat sitt yttrande.
Hans särskilda mening är, liksom Tingstadius’, i C. U. M. 1810—1815 tryckt i samband med utskottets memorial (a. a. sid. 431).
Innan yttrandet fått åtfölja utskottets memorial till stånden har det undergått några smärre redaktionella förändringar.
Här är det givetvis tryckt efter hans egenhändiga formulering.
— Det ovannämnda överkorsade referatet i protokollet lyder:
Som jag för min del ej kan förstå huru en Nämnd, utan afgörande rätt, skulle kunna förena bestämda skiljagtigheter, eller hvarföre, om, i annan händelse, Betänkandet blott innehölle Ståndens samfälte beslut, det skulle behöfva att å nyo gillas; så conformerar jag mig med Herr Biskopp Tingstadius.
Den 28 Juli 1812 •295 Utskott för Grundlagsfrågor, som 1809 års Ständer begagnat en sådan utväg, och citationen af 73 § Riksdags Ordningen dessutom föranledde en betänklig tvätydighet.1 Herr Grefven och Ordföranden äfvensom Herr Kammarherren Silverstolpe anmärkte att det särskildta Jemnknings Utskottet blifvit begagnat vid 1809 och 10 årens Riksdag, för brist på stadganden om Ärenders behandling, men att, sedan den nu mera vore bestämd, skulle ett dylikt Utskott icke mera behöfvas, eller vara användbart.
Herr Doctor Agrell trodde, lika med Biskopp Faxe, att citationen af 73 § Riksd Ordningen borde borttagas till förekommande af all tvekan om vidsträcktheten af Nämndens åtgärd.2 Herr Biskopp Tingstadius:
Om meningen skulle vara att Nämnden blott bör framställa Ståndens olika meningar i ett sammanhang, så vet jag ej hvarföre intet 6 personer kunna göra det så väl sorn 20; men en sådan förstärkning synes mig, enligt våra Grundlagars stadgande i andra dylika fall, hafva det vigtiga föremål jag befarat.
Jag har hvarken kunnat eller velat anse denna Nämnd annorlunda än som ett Jemnknings Utskott, och är i den delen af lika tanka med Biskopp Tingstadius; Men tror deremot densamma, i afseende på sin befattning att ibland skiljagtiga meningar förena och framlägga de tjenligaste, ej med fördel kunna tillskapas utan att Constitutions-Utskottet deraf utgör en del.
Herr Kammarherren Silverstolpe: förmente att ConstitutionsUtskottets förstärkning till
Nämnd vore nödig icke allenast för de flera uplysningar som af flera personer kunna meddelas, utan äfven för att3 äga desto vidsträktare kännedom af Ståndens åtskilliga meningar om så granlaga ämnen, för att kunna framlägga ett förenadt förslag till deras enhälliga afgörande.4 Herr Öfver Intendenten Edelcrantz frågade för sin uplysning, om det vore Utskottets tanka att i Nämndens utlåtande endast skulle upgifvas hvad den till Ståndens afgörande trott sig böra framlägga, och orsakerna dertill, utan att omförmäla de meningar, hvarå Nämnden ej gjort afseende.
Då detta med Ja besvarades frågade Herr Öfver Intendenten vidare, om det också vore Utskottets mening, att, då anmärkningar 1 Stycket fr. o. m.
Faxcs diskussionsinlägg t. o. m. lagman Sandbergs första yttrande (se sid. 296) återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 453 ff. 2 Mellan Faxes och Ordförandens yttranden finnes en överkorsad mening, så lydande:
Herr Doctor Agrell trodde äfvenledes att denna citation borde af sådan anledning borttagas.
3 Ordet att är tillskrivet med blyerts. * Senare delen av S:s anförande har varit föremål för flera rättelser.
Det löd ursprungligen: ... utan äfven för vigten af dess åtgärd att. ibland Ståndens åtskilliga meningar om sä granlaga ämnen framlägga ett enda förslag till deras gemensamma enhälliga afgörande. 296
Den 28 Juli 1812 vid samma Riksdag i Ståndens Plena göras emot Constitutions Utskottets afgifna Betänkande, endast de skola , till Utskottet hänvisas, hvilka hvarje
Stånd särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, och att endast de kunna föranleda till Nämnd ?
Utskottet besvarade äfven denna fråga med Ja; aldenstund det stöde den Riksdagsman öppet, hvars anmärkningar ej af Ståndet blifvit antagna, att enskildt öfverlemna dem till Constitutions Utskottets bedömmande.
Med afseende på dessa föregående öfverläggningar, beslöt Constitutions Utskottet att, jemte utveckling af grunderna för Nämndens sammansättning och åtgärd, till Riksens Ständer afgifva följande förslag till stadgande om Grundlagsfrågors behandlingssätt : »Frågor om förändringar af stadganden i Grundlagarna varde, på följande sätt, behandlade.
Tillstyrker Constitutions-Utskottet hvad en Riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit: eller utlåter sig Utskottet, med till- eller af styrkande å en af Konungen, i lika ändamål, gjord proposition, varde Utskottets yttrande, vid samma Riksdag, öfverlemnadt till Riksens Ständer, hvilka, vid densamma, må derom kunna öfverlägga, men icke vid densamma besluta.
Göras i Riks Ståndens Plena icke några anmärkningar emot Constitutions-Utskottets yttrande, hvile detr samma, såsom ett Riksens Ständers utlåtande, hvaröfver först vid nästa Riksdag, och då, endast med Ja eller Nej, skall kunna beslutas, och gälle då föreskriften i 75 § Riksdags Ordningen; Göras åter i Riks Ståndens Plena, emot Utskottets yttrande, anmärkningar, blifve de, hvilka hvarje Riks Stånd särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constitutions-Utskottet hänvisade.
Utskottet åligge då, att samtelige Riks Ståndens tankar, till ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemnka, och, om oförenliga skiljagtigheter finnas, dem derjemte till samtelige Riks Ståndens behandlande anmäla.
Förena sig derefter samtelige Riks Ståndens om ett enahanda utlåtande hvile det till sluteligt antagande eller förkastande, på tid och sätt, som ofvan föreskrifna äro.
Blifva åter något Stånds tankar i någon eller några delar skiljagtiga från de öfrigas, och samma Stånd sig icke efter de öfriga fogar, varde Constitutions Utskottet, genom val af Riks Ståndens Plena, till slutelig jemnkning förstärkt till ett antal af Tjugu Personer af hvarje Stånd, hvilka igenom samfäldt, icke efter Stånd anställd omröstning, skiljaktigheterna förene, och det, dymedelst fullständigt beredda, utlåtandet hvile sedan till Riksens Ständers afgörande, såsom ofvansagd! är».
Herr Lagman Sandberg yttrade :’ Jag har redan til Wällöf!. 1 Sandbergs yttrande föreligger dels i en sannolikt av honom själv gjord, dock ej undertecknad avfattning på ett mindre blad. som. utan att numreras såsom bilaga, inhäftats i protokollet, dels i den löpande proto - Den 28 Juli 1812 297 Borgare Ståndets Protocoll, däraf Utdrag til Högloft.
Constitutions Utskottet lärer vara ankommit, yttrat min tanka angående Constitutionella frågors behandlande, at nemi: genom den för Constitutions Utskottet föreslagne rättighet at till afgörande endast genom bifall el. afslag utan förändring framställa så beskaffade frågor, skulle Riksens Ständers Plena betagas den ovillkorliga beslutande rätt, som 56 § Reg.Formen dem tillägger.
Jag kan icke nu vara mig olik, utan åberopar omförmälte mitt yttrande, i följe hvaraf jag för min del til det nu ifråga varande förändrade förslag i samma ämne, icke kan lemna mitt tillstyrkande, utan anser det vara bäst, at vid Reger.
Formens föreskrift, oförändradt må förblifva.1 Herr Lagman Sandberg upläste ett Memorial, deruti han anser inga andra mål böra företagas vid Urtima Riksdagar, än dem, som genom Konungens Nådiga Propositioner till Riksens Ständers öfverläggning framställas.2 Urtima Riksdagarne blefve då, hvad de, efter Herr Lagmannens tanka, synas böra vara; och Konungen komme i tillfälle, att, med mindre kostnad för Staten, och med mindre hinder och uppehåll i Regerings Ärendemas jemna gång kunna inhemta Riksens Ständers råd och biträde, då högst vigtiga ordsaker dertill föranleda.
Af dessa skäl, föreslår Herr Lagmannen följande tillägg i 48 § Riksdags Ordningen: »Vid Urtima Riksdagar måga inga andra saker hos Riksens Ständer till öfverläggning företagas, än de Propositioner, hvaröfver Konungen äskar Ståndens eller Stats-Utskottets yttranden och beslut, och vilka Propositioner Konungen genast, vid Riksdagens början, låter aflemna.
Äro, vid inträffande Urtima Riksdag, fem år, sedan sista Lagtima Riksdag förflutna, då kunna, på sätt 89 § Reg. Formen samt 60 § Riksdags Ordningen stadgar, äfven andra frågor hos Riksens Ständer väckas och uptagas».
Ehuru jag anhåller att denna fråga måtte få hvila på bordet, torde mig tillåtas att dervid anmärka blott en bekymmersam omständighet, utom hvilken jag ville conformera mig med Lagman Sandberg, den nemligen, att af hans föreslagna stadgande kunde upkomma den följd, att på 9 års tid ingen motion finge göras af nationen.
Ty om en Urtima Riksdag kollstexten, där sagda avfattning återgivits.
För texten här ovan har det inhäftade yttrandet lagts till grund.
— Överst på det ifrågavarande bladet är antecknat: d. 28 Julii (Lagman Sandberg). 1 Omedelbart härefter följer en överkorsad mening:
Och skulle detta anförande, efter Herr Lagmannens begäran, särskildt till Stånden åtfölja Utskottets Betänkande.
2 Stycket fr. o. m. orden Herr Lagman Sandberg t. o. m. ordet Bifölls återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 465.
Memorialet är tryckt efter detta protokoll.
298 Den 28 Juli 1812 hölles 1814 i slutet af året, och en annan i början af 1819, så hade imellan ingendera 5 år förflutit, och ingendera varit Lagtima, samt Nationen under hela den tiden ej haft rätt att yttra sig.
Herr Öfver Intendenten Edelcrantz förmodade Lagman Sandbergs mening hafva varit, att om Urtima Riksdag infölle imellan 1812 och 1817, skulle ej Lagtima Riksdagsterminen förändras; och i den händelse vore Herr Öfv. Int. af (Lagm.
Sandbergs) samma tanka.
Den slutsatsen kan jag intet draga af Lagmans yttrande, utan inser deremot, att i följd af Doctor Wijkmans anmärkning skulle man i everldeliga tider kunna gå miste om Lagtima Riksdag och dermed förenade yttrande-rätt.
För min del skulle jag önska att tiden för Lagtima Riksdags hållande ej rubbades af en mellankommande Urtima, samt i sådant sakernas skick, att inga andra mål företoges vid den sednare, än dem Konungen framställde, hvarigenom en nyttig skyndsamhet befordrades, utan våda för det allmänna.
Mig förekommer ännu någon betänklighet; Skulle, om t. ex. en Urtima Riksdag slutar i December det ena året och den Lagtima är utsatt att börjas i Februari det påföljande, Riksens Ständer nödvändigt hemförlofvas, eller hållas sysslolösa tillsammans, under en månads tid?
Meningen med min motion har aldrig varit att under längre tid hindra motions-rätten å folkets sida.
Och jag tror att om Höglofl.
Utskottet ej illa uptager hufvudsaken af mitt anförande, så kunde väl utväg finnas, att inom 5 år bereda folket tillfälle att väcka motioner.
Hallenst jerna erhindrade att den eftertänkliga följd kunde af det föreslagna stadgandet härledas, att någon Jemnkning i Bevillningen ej af Riksens Ständer finge föreslås, om den än vore aldrig så nödig.
Herr Assessor Arosenius önskade att Bevillningen altid måtte utsättas på 5 års tid, då det blefve en nödvändighet att vid deras slut, sammankalla Ständerna.
För öfrigt syntes det honom att likasom Urtima Ting ej hafva något inflytande på tiden för de Lagtima, så borde ej en Urtima Riksdag hindra den Lagtimas inträffande på sin bestämda tid.
Jag är hufvudsakligen ense med Herr Lagman Sandberg, emedan jag ej kan föreställa mig den orimligheten, att Konungen sammankallar Urtima Riksmöte så nyss före ett Lagtima, som en Ledamot förmodat; och jemte det jag förenar mig med dem, som föreslagit att Lagtima Riksdag aldrig må upskjutas, vågar jag, i sammanhang med Lagman Sandbergs
Den 28 Juli 1812 299 yttrande, föreslå att tiden till nya frågors väckande måtte inskränkas till en månad.
Det har ej varit min afsigt, att, med de upgifna exemplen, säga det Regeringen skulle vilja illudera tiden till Lagtima Riksdags hållande, oell jag förmodar att Utskottet ej fattat min mening så.
Den har blott varit att bevisa möjligheten af sådane elusioner.1 Angående motions tidens förkortande till en månad, är jag aldeles af samma tanka, och tror att intet project till förändring i Grundlagarne skulle häldre uptagas, än det, som lemnade Utskotten 2ne månaders tid att ostörde af nya frågor, utarbeta dem, som under första månaden redan inkommit.
Herr Kammarherren Silverstolpe tillkännagaf att han just ämnat göra motion angående den sist föreslagna inskränkningen och trodde att många likgiltiga frågor, hvilkas afgörande förhala tiden, derigenom skulle förekommas.
Herr Grefven och Ordföranden hemställde om icke Utskottet ville tillåta, att Lagman Sandbergs Memorial, med de anmärkningar och förslag, som deraf blifvit föranledda, finge hvila på bordet?
Bifölls. och Utskottet åtskildes Kl. 12.
In fidem Aug. von Hartmansdorff. 1 Ursprungligen har stätt: ... möjligheten at sådane illusioners verkställighet. 300 Bilaga till protokollet den 28 Juli 1812 Lagman Sandbergs memorial.
Upl. i Constitutions Utskottet den 28 Julii och lagdt på bordet. Wördsamt Memorial.
Uti 49. §.
Regerings Formen samt 2. § Riksdags
Ordningen stadgas: Riksens
Ständer skola sammankomma enär fem år ifrån den sist hällne Riksdagens slut förflutit.
Konungen dock obetagit at Riksens Ständer därförinnan til Urtima Riksdag kalla.
Sällan torde värkningarne och fölgderne af vidtagne Allmänna Författningar rätteligen kunna bedömmas, utan genom erfarenheten.
Den allenas [t] visar deras fördelar eller uptäcker deras brister.
Ofta nog torde, äfven den mäst gagneliga anstalt i början mötas med ovilja, blott för det den är ny; men den vinner genom tiden då dess nytta blir erkänd; äfven som å andra sidan, den hälsosammaste författning vid tillämpningen kan roija ofullkomligheter, hvilka tarfva rättelser, om det goda ändamålet icke skall förfela.
Ganska vijst och välbetänkt, föreskrifver därföre Grundlagen en tid af fem år emellan hvarje Lagtima Riksdag, ty innom kortare tid torde de af Konung och Ständer gemensamt til landets bästa vidtagne anstalter, icke tilförliteligen visa deras värkan; men om ock någon gång — ett motsatt förhållande skulle inträffa, hvarpå äfven vid detta Riksmöte exempel förekommit, så är det Konungens höga rätt at kalla Riksens Ständer til Urtima Riksdagar.
Wid dem synes därföre inga andra mål böra företagas, än de som genom Konungens Nådiga propositioner framställas.
De blefvo då, dessa Urtima Riksdagar, hvad de egentligen -synas böra vara; och Konungen kommer i tillfälle, at med mindre kostnad för Staten och för landet, samt med mindre hinder och uppehåll uti Regeringsärendernes jämna gång, kunna, då högst viktiga orsaker därtil föranleda, inhämta Riksens Ständers råd och biträde.
Om denna min anspråkslösa framställning, hos Högloft: Constitutions
Utskottet vinner det afseende jag önskar; så torde, til Riks :s Högloft
Ständers pröfning och afgörande vid nästa Riksdag, följande tillägg uti 48. §: Riksdagis Ordningen af Högloft.
Utskottet kunna föreslås: »Wid Urtima Riksdagar måge inga andra saker hos Riksens
Ständer til öfverläggning företagas än de propositioner hvaröfver
Bilaga till protokollet den 28 Juli 1812 301 Konungen äskar Ståndens eller Stats Utskottets yttranden och beslut, och hvilka propositioner, Konungen genast vid Riksdagens början läte aflemna.
Äro, vid inträffande Urtima Riksdag, fem år sedan sista Lagtima Riksdag förflutne, då kunna, på sätt 89. §: Reger.
Formen samt 60. §:
Riksdagsordningen stadgar, äfven andra frågor hos Riks :s Ständer väcka-s och uptagas.
Örebro d. 28.
Joh: P:
Sandberg} 1 Memorialet är alltigenom skrivet med Sandbergs egen stil. 302 Den 28 Juli 1812 63.
Tisdagen den 28 Julii, Kl. 12 middagen, sammanträdde R. H. S. Constitutions-Utskotts nedsatte Beredning öfver Tryckfrihets mål, då alla dess Ledamöter, utom Riksdagsmannen Bengt Svensson, voro närvarande.
Justerades Beredningens Protocoll för den 19 sistlidne Junii.
Föredrogs,1 remitteradt från Utskottets Plenum, ett Memorial af Herr Lagman Joli.
Mannerstam, innehållande förslag att, i stöd af den grund för Tryckfrihet, som är lagd i 86 § Regerings Formen, ur Tryckfrihetslagen, såsom Grundlag frånskilja det Reglementariska att utgöra en del af Allmänna Lagen, hvarigenom ingen ändring i Tryckfrihets-lagens föreskrifter föreslås, utan blott i den form af Lag, hvarunder de till efterlefnad böra ställas.2 Herr Grefven och Ordföranden:
Det första föremålet för vår granskning är Principen, att göra en sådan skillnad.
Jag kan intet neka att de skäl, Lagman Mannerstam anfört, äga mycken vigt.
Men å en annan sida är det största svårighet underkastad, att göra en rigtig urskillning af det Reglementaira från det Constitutionella.
Och om det skall ske, kan jag för min del blott medgifva det, under det enda villkor, att alla Tryckfrihets mål sedermera afgöras genom Jury, som skulle blifva en helande fyllnad i Grundlagens bristfälliga stadganden.
Hvad är det som tillfridsställer oss vid Regerings Formens bud angående Tryckfriheten?
Det är Principens framställande i sin renhet.
Men denna tillfridsställelse är ett luftsken, om ej grundsatsens verkställbarhet är oss förvissad.
Derföre borde GrundFörfattningens inskränkning förutsätta en motvägande utvidgning i Rättegångs-sättet.
Herr Öfver Intendenten Edelcrantz trodde likaledes att Principen vore rigtig.
Om Constitutions Utskottet befunne sig i samma belägenhet nu, som 1809, så kunde en dylik åtgärd lättare vidtagas; men i närvarande ögonblick, då nytt förslag till Tryckfrihetslag 1 Stycket fr. o. m. ordet Föredrogs etc. t. o. m. orden vidare bordläggning. återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 580 ff. 2 Jämför utskottets plenarprotokoll för den 20 juli, ovan sid.
290 och där i not gjord hänvisning!
Den 28 Juli 1812 303 nyss är ingifvet och antaget, ansåg Herr Öfver Intendenten ej nog vigtiga skäl förekomma att projectera så tätt på hvarandra följande förändringar i samma Grundlag, hvilket naturligtvis skulle väcka nationens misstroende till densamma.
Dessutom förmente Herr Öfver Intendenten att Lagman Mannerstam borde sjelf hafva gjordt den urskillning, han öfverlemnat åt LTtskottet att göra, emedan det af sakens närvarande framställning kunde följa att han blefve granskare huruvida Utskottet rigtigt utfört hans förslag, hvilket ej vore i sin ordning.
Herr Biskopp Tingstadius förenade sig med Herr Öfver■Intendenten, som vidare anmärkte, att, om den Principen införes, att frånskilja det Reglementaira, så skulle åtskilliga delar af Regerings Formen och en stor del af Riksdags Ordningen tarfva förändring.
Herr Grefven och Ordföranden erhindrade att hela Riksdags Ordningen egentligen icke vore annat än ett Reglemente ehuru af den vigtigaste beskaffenhet.
För min del skulle jag tycka, att man till svar på i fråga varande Memorial, lämpeligen kunde säga, att som Riksdagen är så ganska nära sitt slut, återstår ej för Constitutions Utskottet nog tid att med behörig vaksamhet och omtanka utarbeta ett så vigtigt ämne, isynnerhet, som detsamma i outredt skick blifvit till Utskottet öfverlemnadt.
Då detta svar torde synas mången nog peremptoriskt, så får jag föreslå ett annat, det nemligen : Att Constitutions Utskottet, i anledning af Herr Mannerstams Memorial och af flera yttranden, så inom Ståndens Plena som till Utskottet särskildt, gifvit agt på den Principe att i Tryckfrihets Lagen skilja de Reglementaira föreskrifterna från de Constitutionella, och derföre, då Allmänna Lagen är under en Comités arbete till förbättring, hemställa till Riksens Ständer, huruvida de åt nämnde LagComité ville updraga, att i sammanhang- med andra Reglementaira- och strafflagarne utarbeta dem, som angå Tryckfrihets mål?
Herr Öfver Intendenten Edelcrantz erhindrade att Riksens Ständer, vid denna Riksdag, hvarken kunna besluta om Principen eller om sättet för en sådan förändring.
Herr Öfver Intendenten trodde dessutom urskiljandet vara ganska svårt, emedan vissa Reglementen äro af största vigt, ofta lika med Grundlagen, och emedan samma skillnad, som göres imellan Grundlag och Allmän lag, finge äfven göras imellan mer och mindre vigtiga Reglementen, i fall en så sträng noggranhet skulle iagttagas.
Herr Lagmannen Sandberg.
Som Utskottet ej synes gilla det svar jag nyligen föreslagit, får jag till dess bedömmande framställa följande utlåtande:
Att Constitutions-Utskottet låtit sig föredragas ett af Herr Lagman Mannerstam ingifvet Memorial, angående de 304 Den 28 Juli 1812 Reglementaira föreskrifternas urskiljande från de Constitutionella i Tryckfrihets-Lagen; men att Constitutions Utskottet vid noga pröfning af detta ärende och de dervid anförde omständigheter, ej funnit skäl, föranledande till någon ändring i den af Konung och Ständer antagna och stadfästade Tryckfrihets-lag.
Frågan lades på bordet till vidare öfverläggning och Beredningen åtskildes kl, 1j.2 2.
Den 28 Juli 1812 305 64.
Just. d. 5 Aug. 1812. A. G. Silverstolpe.
Tisdagen d. 28 Juli kl. 12. förmiddagen sammanträdde R. H. S. Constitutions Utskotts Andra Fördelning, för att öfvervara justeringen af det vid Beredningens näst föregående sammanträde hällne Protocoll. Af Beredningens Ledamöter voro nu Herr Öfverste Schönström, Herr Doctor Falk och Herr Borgmästaren Nordström endast frånvarande.
Sedan Protocollet för den 20 Juli blifvit till justering uppläst, och i anledning af den fråga om Adelskapets närvarande inrättning som samma dag varit ämne för Beredningens öfverläggningar, förklarade Herr Baron Adlerberg, att enligt Herr Barons tanka innefattade den vid 1809 års Riksdag antagne princip, i följe hvaraf endast en Person i sender innehar den sedan denna tid förlänta Adeliga värdighet, en inskränkning af de nyare famillernas representations rätt — hvaremot Herr Baron anmärkte, att om en Regent någongång i en framtid, likasom fordom vid flere tillfällen skett, skulle villja begagna sig af den honom tillkommande rättighet att efter godtycke utdela Adelskap, till vinnande af några enskildta ändamål, och i sådan afsigt föröka adelns Medlemmar med en mängd personer, sorn af tacksamhet eller egennytta fästade vid Monarchens Person, alltid skulle göra pluralité för Dess önskningar vid Ståndets beslut, vore Ilan i sådant afseende ej bunden af någon i våra nu gällande Grundlagar stadgad föreskrift.
Herr Doctor Wijkman erinrade, att denna anmärkning innehöll en ny fråga, som ej med den i förevarande ämne redan väckta ägde sammanhang.
Silfverstolpe: