Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Följden blir, att barnet från första början » biter sig fast » med all sin uppmärksamhet vid det utvärtes af lärarens framställning för att ha stöd för sitt minne.
Men det finaste, den andliga inne- börden går förlorad.
I längden uppstår, än mer, en vexelverkan mellan lärare och barn; ty den förre, som finner, att lärjungen fäster sig just vid det ytliga, kan ej undgå att omedvetet glida öfver till en ytlig och tarflig berättarkonst, om ock från början aldrig så god förtälj are.
Denna öfvergång från bokpluggning till berältelsepluggning kan möjligen i någon liten mån betecknas som ett framsteg; men det har dess värre ej mägtat att bringa under- visningen öfver från torr dogmatik till lef- vande anda.
Öfver hela vårt moderna skol- väsen står som ristadt med djupa drag detta enda ord: kunskap.
A c k, att vi kun- nat förgäta, att den inskriften i dess ställe måste lyda: lif!
Vinna vi ej på detta område snart en grundlig reform, gå vi i sanning ' en dyster framtid till mötes.
Nu rycker skolan bar- nen från hemmen och från praktisk lifserfa- renhet och lärdom.
Så starkt sträfvar den efter denna torra, ytliga boksynthet, som vi hedrat med namnet kunskap, att den dervid hindrar och förqväfver den personliga utveck- lingen hos våra barn.
c^iis^rV.- För öppna fönster.
Q^genom mitt öppna fönster strömmar luften, mild och ljum.
och fyller med vår mitt hjerta och fyller med vår mitt rum.
Och pennan glider ur handen, som någon den sakta tog — en fe med glänsande vingar, en vår-natt född i en skog.
Och tankar, mörka och tunga, bekymmer för morgondag, dem tog hon visst äfven med sig, ty glittrande glad, blef jag.
Jag ställer mig midt i fönstret och hvisslar en lång melodi och svaras / / / • soliga rymder af sträckande fog I ai ' s skri — Af sträckande foglar, som flytta från Nilens dyiga strand till blanka, glimmande fjärdar i de tjusa nätternas land.
Fördomar och åter fördomar.
A f Karna.
Iduns nummer för den 18 april föreko ln- &lt;r4&gt; mer af vår värderade författarinna Ma- thilda Langlet en uppsats, » Fördomar » be- nämd, hvari förf.
med lätt ironi och humor belyser några bland de rent af ynkligt löjliga sådana, hvilka nästan hos hvarje qvinna möta oss.
Detta har ingifvit mig håg att här tala om en del andra fördomar, som gjort, göra och äfven framdeles komma att göra mycket ondt, om vi ej med allvar arbeta för att rensa bort dem; fördomar, som hindra många qvinnor att utveckla sina anlag å det rent praktiska om- rådet och i stället tvinga dem in på banor, der de ej alls passa, och der de göra mera skada än gagn.
Men hvarför får då ej hvar och en söka sin utkomst inom det fack hon sjelf åstundar, inom det rent praktiska området?
Jo, derför att det ej » passar sig », man får ej för » släg- tingar », » namnet » och flere sådana lumpna skäl.
Och den qvinna, hvilken är nog oförskräckt att, trots en hel mängd gamla fördomar och trots slägtens och bekantas ogillande, dock ej bry sig om att äflas bland tusentals mer eller mindre behöfvande efter någon bank-, kontors-, telefonist- eller lärarinnebefattning, utan i stället väljer ett » mindre fint » arbete, hvilka hårda strider, hvilka bittra förödmju- kelser, hvilken sårande medömkan får hon ej uthärda!
Jag hör nu mången anmärka: » Hvad hon är enfaldig, som fäster sig vid detta; vilja hennes bekanta ej veta af henne, sedan hon valt ett hederligt arbete, så äro de ej heller mycket värda, och det är ingen förlust att mista dem. » Ja, detta låter helt förståndigt, men — de flesta af oss hafva, i högre eller lägre grad, en viss stolthet; det är tungt att se sina forne umgängesvänner gå förbi utan en helsning eller vänlig blick, bittert att veta sig ej hafva förtjent deras ringaktning annat än genom sitt enkla arbete eller handtverk.
Låt vara att stoltheten är en smula falsk, ja, få- fäng, de flesta af oss hänga dock fast vid den umgängeskrets man från barndomen tillhört, man må nu stå i adelskalendern, slägtkalendern eller ingen kalender alls.
Jag vet t. ex. en flicka, ett par och tjugu år, hurtig, dugtig och företagsam, tillhörande en s. k. fin familj.
Hon hade från sin spä- daste barndom vårdats af en förståndig, tän- kande mor, men af en något fåfäng far.
Mo- dern dog ty värr, innan Betty fylt 18 år.
Hu- sets umgänge var stort, och Betty var ej mer än 17 år, då man förlofvade bort henne, än med den ene, än med den andre.
Så dog fadern, och nu stod hon ensam, — på faderns sida hade hon nog några slägtingar, men hade aldrig känt sig dragen till dem, — det allmänt som solidt ansedda boet visade sig efter boupp- teckningen lemna föga eller intet öfver till dottern.
Hon lade nu in ansökningar om plats
nälfoi att nummer I veckan under hela qvartalet.
För hvarje 6-tal abon- ne.nter, som samlas, och f ö r hvilka afglften Insändes till Redaktionen af i banker, försäkringsanstalter, gick på kontor, men allt förgäfves.
Faderns gamla vänner lofvade nog att » göra något », men det stannade vid löftet.
Så en dag var hon inne i en parfymhandel och kom på den idén att uppsätta en dylik affär.
Hon gick till en faster, der hon bodde, och meddelade henne sin plan att försöka komma in i en parfymhandel för att göra sig förtrogen med affären.
Hon möttes af denna med häp- nad och förskräckelse, ett helt slägtråd sam- mankallades, somliga skrattade och gjorde narr åt hennes » barocka idé », andra bannade henne.
En hviskade henne något i örat om unga da- mer, som hafva sådana affärer, och då Betty med förtrytelse sade, att det var lågt att efter en eller annan sådan person döma alla de andra hederliga, samt att det för öfrigt berodde på hvar och en sjelf, hurudant rykte man finge, då bröt en fullkomlig storm lös öfver den stackars försvarerskans hufvud.
Man vågade t. o. m. komma med sårande antydnin- gar, att Betty kanske ej vore så kinkig eller nogräknad m. m.
Till slut erbjöd sig helt ädelmodigt en af fastrarna att afskeda sin gu- vernant och hushållshjelp, hvilken var i en och samma person, och gifva Betty platsen.
Uttråkad, trött och vanmäktig mot öfvermakten, mottog Betty befattningen, men om hennes di- sciplar vunnit derpå betviflar jag, ty till lära- rinnekallet fordras först och främst varmt in- tresse och brinnande nit.
En ung officersenka stod ensam, utan penningar, utan egna släg- tingar, » bekanta » hade hon deremot godt om.
Efter många mer eller mindje goda råd af dessa att söka komma in vid hofrätten för att få skrifning, der det emellertid är öfver- fullt af sökande, eller att med sina stora språkkunskaper gifva lektioner, hvilket fält också är öfverfullt, eller att inrätta en » pen- sion » för fullvuxna unga damer o. s. v. — efter många dylika råd, hvilka alla vid nog- grann pröfning befunnos outförbara, beslöt hon att hos en konditor lära sig tårtbageii m. m.
Derefter öppnade hon ett nätt damkafé under eget namn.
Men nu blef det en uppståndelse hos alla hennes bekanta.
Somliga funno hennes tilltag djerft och » oqvin- ligt », andra förklarade sig aldrig ha kunnat med fru L:s egendomliga åsigter, andra voro mil- dare och beklagade henne, men i ett voro de nästan alla lika: mötte de fru L. någon gång ute, var det alltid något i ett bodfönster, som så upptog deras intresse, att de ej sågo henne.
Hon sväljde förödmjukelsen, men med bitter- het jemförde hon det förflutna med det när- varande; det kändes så tungt ibland att ej få ett uppmuntrande ord i sitt sträfsamma arbete, ej en vänlig blick af de forna vännerna, och att skaffa sig nya, dertill hade hon ej råd ... Ack, verlden är ond; man säger med skäl detta, då det gäller vissa företeelser, som göra oss bittra och skarpa.
Kan då intet göras för att hämma alla dessa lumpna, trångbröstade fördomar, som möta oss nästan vid hvarje steg?
Kär skola vi en gång lära oss att högakta allt arbete och dess utöfvarinnor, det må nu vara kontors- eller banksyssla, handtverk eller aff.irsrörelse?
Jag vill nu ej påstå, att alla göra sig skyldiga till de fördomar jag ofvan berört, men de flesta af oss rynka ännu på näsan ät det enkla arbetet.
Huru många af dessa » pauvres honteux » skulle ej nu på ålderdo- men haft sin bergning, om de ej af gamla fördo- mar tvingats att, i stället för att egna sig åt prak- tiskt arbete, äta ett ofta surt nådebröd som säll- sällskapsdam, » hjelp i huset » eller guvernant och sedan som gamla och utsläpade trängas bland tusentals sökande till de två asylerna.
i r- \ I I Kl I L / KJ IN Idun, erhållas ett gratlsexemplar för hela den tid, under hvilken abonne mentet räcker.
A ro de samlade abonnenterna färre än 6, torde prenumera Min gamla mormor talar ibland om, huru i hennes ungdom det var mycket värre, ja, en riktig skam att behöfva arbeta; kanske skola vi en gång för våra barnbarn såsom en saga kunna tala om vår ungdoms många småsinnade förhållanden — — — Men, » medan gräset växer, dör kon »; ack, gräset växer så lång- samt, så långsamt!
Förnöjsamhet.
fil förnöjsamhet, du himlens barn, må du i blifva bofast i hvarje menskohjerta och sprida ljus öfver hvarje hem!
Må man blott ej förblanda dig med före- ställningen om en fullkomlig lycka, ty för att vara fullkomligt lycklig i en verld, der tusen sinom tusen sucka under sorgens, plågans eller fattigdomens tunga bördor, dertill fordras hos den lycklige en stor portion egoism, men för att vara nöjd med sin lott, dertill fordras blott ett rent samvete, ett kärleksfullt bjerta och en klippfast tro på det sannas och godas slutliga seger öfver villfarelsen och ondskan.
Ofta hör man dem, som knota öfver sitt öde, tröstas dermed, att de hafva det ofantligt mycket bättre än många andra af sina med- menniskor; men ack, häri måtte väl ej ligga någon tröst.
För den, som sjelf läppjat på qva- lens bägare, är det väl ingen tillfredsställelse att veta andra intill draggen nödgas tömma den bittra drycken.
Förnöjsamhet hemtar sin styrka ur förhopp- ningarnas källa, och dennas flöde är sä ymnigt och dess vatten så rent, att den, som dricker deraf, aldrig kan blifva verkligt olycklig.
Blott genom att återuppväcka förmågan att hoppas kan man bibringa den rätta trösten åt dem, som klaga på ett oblidt öde.
Hvad mer, om lifvets stig för mången blott har törnen; i en annan tillvaro skall kanske hvarje törne, som här stungit, utbytas mot en härlig ros, som hänryeker med sin skönhet.
Hvad mer, om mången här omgifves blott af sorger och bekymmer; lifvet är endast en sekund i evigheten, och » de som med tårar så, skola med glädje uppskära ».
Hos den, som är frisk, som eger sitt dag- liga bröd, och som ser de sina friska omkring sig, hos den är oförnöjsamheten en grof synd.
Men äfven hos den sjuke, den fattige, den öfvergifne, bör denna känsla ej vinna insteg.
Kännedomen om och delaktigheten af den sanna religionen, som sträcker sin famn mot alla, samt medvetandet om, att få af de- ras medmenniskor hafva det sämre, men tusen- tals bättre än de sjelfva, bör äfven hos den sjuke, den fattige och den öfvergifne bereda ett rum åt den himmelska förnöjsamheten.
För den, som sjelf vandrar i sorgens skugga, bör det ligga en skön tröst i att tänka på dem, som lefva i glädjens solsken.
Ju större sjelfförsakelse, dess större förnöj- samhet.
Att lefva för andra, besjälad af det ljufva hoppet om en tillkommande verld af absolut skönhet, med möjlighet för alla varel- ser att blifva absolut goda och absolut lyck- liga, deri ligger förnöjsamhetens hemlighet; ty se — detta himlabarn eger trenne bundsför- vandtcr: tron, som stöder sig på religionen, hoppet, som pekar mot evigheten, och kärleken, som- omfattar allt i himmelen och på jorden.
En intressant utställning.
Handarbetets Vänner öppnade i tisdags i n r 18 Brunkebergs torg en utställning af gamla broderier och vålnader samt åtskilliga kopior af dylika.
Det är Handarbetets vänners egen samling, som förevisas, och afsigten lär vara, att den samma skall utgöra början till ett museum af dylika föremål.
En stor del af dessa utmärkta oeh intressanta arbeten har legat obegagnad och utan att göra någon särskild nytta, men kan jemte de saker, som härefter för- värfvas, komma att vara till mycket gagn för alla, som här vilja vinna kännedom om eller sjelfva idka den märkliga husflitsindustri, hvars främjande utgör föremålet för Handarbetets Vänners verksamhet.
V i rekommendera så väl den nu öppnade utställ- ningen som föreningens syften i allmänhet i våra läsarinnors vänliga åtanke.
: m F r å n v å r a badorter, n.
S ä r ö Af Elsie saltsjöbadort.
Calliau de Lis le.
J 3 ?land de oförlikneliga behag Särö erbju- (] 1 der äro promenaderna genom den här- liga, susande skogen, der hafsvinden spelar in mellan trädstammarne, de angenä- maste.
Tillfälle till segling och fiske finnes äfven; den hygglige » Kalle i stallet » och » gubben Jansson i Klef » föra gerna med sina båtar badgästerna ut till hafs, ända till Nidingarne *, om det kniper.
Vår artige och uppmärksamme värd, som, ser, att den långa promenaden tröttat oss, föreslår, att vi slå oss ned på restaurationens veranda, medan vi vänta på middagen, och der meddelar han dig de upplysningar, som afse det rent materiella lifvets kraf.
Från början af juni till början af septem- ber är såväl badinrättningen som restaura- tionen tillgänglig, oeh kan den, som så före- drager, inackordera sig i ett för allt, rum, mat, uppassning, frukost, middag och qväll för 30 kr.
i veckan, rabatt för längre tid; table d ' höte serveras till 3,50 pr dag.
Vill man sjelf tillreda sin qväll och frukost och endast intaga sin middag på restaurationen, möter det inga hinder.
De, som äro helt inackorderade eller endast till middagen, bo vanligtvis i de s. k. paviljongerna eller ock i de närmast belägna villorna, Drottninghu- set eller andra.
Att ha eget hushåll är gan- ska lätt, då god tillgång på landtmannapro- dukter, fisk, bär och frukter finnes samt spe- cerier med lätthet kunna fås från Göteborg.
I så fall böra badgästerna sjelfva medföra, liksom vid öfriga svenska badorter, linne och bordsilfver samt en och annan prydnadsarti- kel jemte kokkärl.
I varmbadhuset serveras såväl vanliga varma bad som ock gytjebad till olika pri- ser, motsvarande Marstrands och Lysekils 1: a, 2:a oeh 3:e klass.
En särdeles treflig kall- basin för herrar finnes naturligtvis äfven.
Badintendent är doktor Algot Wieslander från Stockholm, som äfven meddelar massage och elektricitet.
Societetsafgiften är lägre än vid de flesta badorter, emedan under den rubriken inbe- gripes en del utgifter, som eljes pläga hän- föras till extra utgifter.
För hel familj med eget hushåll 25 kr.
för sommaren; inackor- derad familj 5 kr.
i månaden; enskild person * Farliga, med fyrar försedda skär.
&gt;en ske i närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvlnllg verksamhet mottagas med tacksamhet.
Endast en sida af papperet bör för 6 veckor 5 kr., kortare tid 1 kr.
i vec- kan; för vistelse under en vecka erlägges ingen afgift.
Piano och tidningar stå till badgästernas disposition.
Daglig post via Göteborg medels ångbåt, som under högsommaren gör trenne turer dag- ligen.
i r \ i i i i I U U IN användas och marginal lemnat.
Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretlon från redaktionens sida påräknas Qvinnogymnastik.
dag skola vi fortsätta med de » frislående öfnin- garna » och då gå igenom de öfriga tre, som N u anmäles middagen serverad, och sedan höra till den stående dagsordningen, nämligen: 3) Armsvängning, vi tagit afsked af vår artige värd, skynda vi 4) Knälyftning, in i den prydligt dukade matsalen, der en 5) Hufvudrullning.
god middag serveras oss.
Sedan v i på ve- Armsvängning med båda armarna smidiggör axel- leden, utvecklar den stora samling af muskler, som randan intagit kaffe och derunder fröjdat oss åt åsynen af de blommande fruktträden, som ligger omkring skulderpartiet, styrker ryggens och bröstets muskler och har ett synnerligen gynsamt utbreda sina hvita kronor nedanför oss, och inflytande på andedrägtsorganen.
Då axelleden är åt det vexlande färgspelet öfver Algussereds- den rörligaste led på hela den menskliga kroppen, bergen på andra sidan viken, företaga v i en oeh de skelettdelar, som bilda den samma, ligga Fig. G promenad för att än ytterligare orientera d i g; mycket fritt från det öfriga skelettet, hör denna öf- ning till dem, af hvilka man snart skall röna för- dock hinna vi icke se allt.
V i måste dock ka- ningsöfningar i fria luften främjar blodcirkulationen månliga följder.
Då det här, liksom vid » bålrull- i hufvudet.
Det ej så sällan förekommande » håll i sta en blick på kägelbanan och den vackra lawn- ning », är ett större muskelparti, hvilket i dagligt nacken », som många menniskor klaga öfver, stam- tennis-ängen, der ungdomen med kraft och bruk så godt som alltid ligger stilla, som nu kom- mar som oftast från brist på rörelse för det stora skicklighet sköter sina bollar och raquets.
mer i stark verksamhet, skall man, när de första halsmuskelpartiet, som i dagligt bruk sällan eller dagarnes ömhet väl är öfverstånden, snart förnimma D e sedvanliga danssoaréerna förefinnas äfven det kroppsliga välbefinnandet af skuldrornas förökade aldrig blir öfvadt.
Då kläderna strama uppe vid halsen och blod- här.
smidighet.
Såvida man följer sundhetens lagar der- omloppet ej är lifligt i de stillaliggande musklerna uti att under sömnen ligga på en af skuldrorna, är N u ljuder ångbåtens gälla signal, men v i i nackpartiet, är det ej så underligt, att reumatiska det j u gifvet, att det ständiga tryck, för hvilket känna oss oberörda deraf, emedan vår värd skuldrans muskler äro utsatta under vid pass en smärtor här infinna sig efter förkylning; men dessa låtit oss veta, att vi kunna få godt ekipage, tredjedel af vårt lif, måste fordra god motöfning i kunna, som sagdt, förebyggas genom hufvudrörelser.
antingen till Göteborg eller Kungsbacka; men vaket tillstånd.
Den rätning och sträckning, som Rörliga halskotor och kraftigt utvecklade halsmusk- ler förmå bära hufvudet på rätta sättet, och dettas som den senare vägen är kortare, föredraga våra muskler fordra efter en längre sömn, torde be- ställning på kroppen spelar, som kändt är, en vigtig visa sanningen häraf.
Köreisen företages som följer: vi den och fortsätta vidare med jernväg.
roll, när fråga är om god hållning.
Venstra foten sättes en half aln åt sidan, och ar- Vägen till Kungsbacka är egentligen icke Hufvudet böjes framåt, och under fortsatt rörelse marne, med de fast knutna händerna vända framåt, rullas det nu rundt till venster, bakåt, till höger vacker; den erbjuder dock mycket som fängs- kastas till baka (fig. 5).
och åter fram.
F ö r att utföra rörelsen lika djupt lar blicken.
P å andra sidan staden ligger mot alla sidor far man icke vrida hufvudet eller Gåsevadsholm, dit utflygter, liksom till flere höja axlarne.
andra sevärda ställen arrangeras.
Vår färd är slut, och nu önskar jag till lön höra, hvad d u tycker om Särö.
Känner du dig icke frestad att tillbringa en sommar der?
O m icke, så är det mitt fel, som icke nog lifligt kunnat skildra den lilla härliga badorten, förhållandena och det nästan patri- arkaliska lifvet der.
Det skulle smärta mig, emedan jag älskar Särö och vistats der flere somrar; barnen kunna omöjligt tänka sig en sommarvistelse annorstädes; för barn är Särö också den härligaste plats man kan tänka sig.
M a n har förebrått Särö, att societets- lifvet der skulle vara stelt och tråkigt, och att Marstrand och Lysekil vore att föredraga i det fallet; j a, till en viss grad är detta sant.
E t t s. k. badortslif kan naturligtvis aldrig komma till stånd vid Särö, dels eme- dan badgästerna icke äro sammanträngda inom ett så litet område som på ofvan nämda platser, och dels emedan Särös resurser till andra, både med helsa och landtlig trefnad öfverensstämmande, nöjen äro vida flere.
To- nen på Särö är enkel, toaletterna likaså, om de ens kunna kallas toaletter, de enkla dräg- ter, som hvardagsvis bäras der.
Under de senaste tvänne åren har en del så väl äldre som yngre damer och barn begagnat de kläd- samma Rättviks- och Leksandsdrägterna, hvilka antagligen komma att äfven i år be- gagnas; åtminstone vet jag flere, som ämna göra det.
Käraste Tekla!
Beslut eder för att resa dit; ni komma helt visst att trifvas, barnen i all synnerhet.
A l l a vidare upplysningar er- håller du af ställets egare, agronomen J. W. Brattberg, hvars adress under vintern är A l i n g s å s, och sommaren S ä r ö, via Göte- borg.
H a n sänder prospekt jemte karta, hvar- igenom du ännu bättre kan göra dig hemma- stadd på vestkustens perlä.
Med hjertliga helsningar till de dina och i en glad förhoppning att få råka dig i som mar slutar j a g för denna gång!
D i n trofasta Elsie.
Med sträckta armbågar och handleder svängas nu armarne ned, fram, upp och till baka i en cirkel, V i äro nu alltså på det klara med de fem fristå- hvari skulderleden bildar centrum, och hvarvid ar- ende rörelser, som tillhöra de dagliga öfningarna.
marne föras så tätt förbi sidorna som möjligt.
Nästa gång skola vi sysselsätta oss med några öf- Svängningen utföres till en början långsamt, men ningar på » räcket ».
efter hand skola de fast knutna händerna af sig sjelfva föröka hastigheten, och på detta sätt svängas armarne 5 till 7 gånger rundt och stanna i den första ställningen.
Derpå kastas armarne fram i höjd med skuldrorna, och från denna ställning svängas de ned, bakåt, upp och fram, alltså i motsatt riktning till den förra svängningen.
Den sistnämda rörelsen är betydligt Kungl.
Reprisen af Boitos opera » Mefi- svårare än den andra, men gifver i gengäld dess stofeles » sistlidne fredag blef synnerligen intres- större smidighet.
sant derigenom att representanterna för de båda Under armsvängningen måste kroppen och huf- manliga hufvudrollerna voro nya i sina partier.
Så- vudet hållas stilla, fötterna stå fast vid golfvet och lunda utfördes Mefistofeles ' parti af hr Nygren och knäna icke böjas.
Fausts af hr Strandberg.
Båda lyckades förträff- Knälyftning utvecklar de muskler, som arbeta un- ligt lösa sina uppgifter.
En bättre Mefistofeles än hr Nygren har man ej haft tillfälle se å denna der gången, smidiggör höftleden, och, genom den starka sammandragning och utspänning af underlifs- scen sedan hr Langes dagar.
Ännu förefaller väl och bukmusklerna, som vid denna rörelse ega rum, den präktiga rösten stundom något hård o c h ojemn, verkar den tillika synnerligen gagneligt på mat- men ofta framträder den så mäktig, skön o c h af- smältningsorganen, blodomloppet och andhemtningen.
rundad, att man med visshet känner, det endast Det venstra knäet lyftes hastigt i venstra skul- tid o c h samvetsgrant arbete — och sådant är man drans riktning, och foten sättes derpå lätt i golfvet.
van att finna h o s denne unge konstnär — fordras, På samma sätt lyftes höger ben, och på så vis ut- för att den skall komma till full utveckling.
Hr N:s gestalt lämpar sig ock väl för rollen.
I Fausts föras efter hvar andra till en början 5 knälyftningar parti hade hr Strandbergs välljudande stämma med hvarje ben (fig. 6).
ypperliga tillfällen att framträda.
Också förtjenar Bålen måste under rörelsen hållas i stillhet och hr S. loford för sitt alltigenom musikaliska före- det ben, på hvilket man hvilar, icke böjas.
Efter vidare öfning kan man taga ända till 20 knälyftnin- drag.
Fröken Elis Margareta är känd och välkänd.
Hjelpas kan dock ej, att man med saknad tänkte gar med hvarje ben.
Hufvudrullning smidiggör lederna mellan halsko- till baka på den näst föregående framställarin- torna och utvecklar halsens muskler.
Blodbrist eller nan af detta parti, Gina Oselio.
— Operan gick blodfullhet i hjernan kan till en del hjelpas genom för öfrigt i sin helhet förträffligt under kapell- denna rörelse, då den i förbindelse med andhemt- mästaren Hennebergs ledning.
Manusxnpt, som ej antages till Införande, återsändes, s ä v l d a p o r t o bl- f o g a s.
På fredagen i denna vecka begynner hr Conrad Bchrens sitt gästspel som Vilhelm Tell i operan med samma namn.
Rollbesättningen blir på flere händer ny.
Sålunda kommer hr Strandberg att uppträda som Arnold, hr Sellergren som Melchthal, hr Nygren som Gessler och fröken Jungstedt som Hedvig.
— Hr Behrens kommer vidare att uppträda som Mefistofeles i » Faust », som Marcel i » Huge- notterna », äfvensom i » Alphyddan ».
Fröken H. Munktells opera-comique » I Firenze » liar nu börjat inöfvas och torde o m ett par veckor vara färdig till uppförande.
K. dramatiska teatern gaf i måndags för första gången » Den vilda jagten », komedi i 4 akter af Ludvig Fulda.