Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det e n a ordet tog n u det andra, o c h för- klaring p å förklaring följde.
Länge dröjde det icke, innan J o h n h a d e reda p å ställnin- gar o c h förhållanden.
» Du får ta m i g s å s o m j a g g å r och står, » s m å s k r a t t a d e h a n slutligen, » mina tillhörig- heter ä r o r e d a n så väl undanstufvade, att det för n ä r v a r a n d e inte ä r någon möjlighet att få fram d e m i dagens ljus.
Men, » tillade h a n allvarligare, » skall d u aldrig ångra, att d u valt till m a k e en s å d a n fattiglapp s o m j a g?
Ä n n u h a r d u frihet att å n g r a.
j a g g e r dig en m i n u t s besinningstid, » o c h härvid släppte han mig u r sin fasta o m a r m n i n g.
» Aldrig, J o h n, aldrig skall j a g å n g r a!
» sva- rade j a g o c h slöt h o n o m intill mig, u t a n a t t b e k y m r a mig o m, h u r ett p a r unga d a m e r i min n ä r h e t r o d n a n d e v ä n d e sig bort.
» Du är mitt a l l t.
tro mig! » O c h h a n t r o d d e mig gärna, och u n d e r idel småleenden följdes vi åt bort från å n g a r e n s däck.
Det v a r s o m sagdt en regnduskig dag, m e n för o s s låg lifvets solsken utbredt öfver fram- tiden.
J a g var dödligt förälskad.
j a g h a d e hufvudstupa störtat mig i ett gränslöst djup af kärlek.
Det föreföll m i g, s o m om vi till- hört h v a r a n d r a alltifrån j o r d e n s skapelse, o c h j a g v a r färdig förneka h v a r e n d a öm tanke, som bundit mig vid en a n n a n viss p e r s o n.
J a g d r ä n k t e i en angenäm glömska de » oupplösliga band », s o m j a g n u fann h a varit skörare ä n spindeltråd.
Den kärlek j a g hyste för J o h n var s å helgjuten, s å rotfast, så grund- lig — J g kände s å lifligt d e s s gedigna, äkta halt, att j a g m e d största förvåning och miss- nöje skulle lyssnat, i h ä n d e l s e någon varit nog ogrannlaga att p å m i n n a mig om ett för- gånget — mellan detta och det n ä r v a r a n d e låg ett Lethe.
Arm i a r m v a n d r a d e vi åstad, u t a n att snafva, fastän vi oupphörligen blickade in i h v a r a n d r a s ögon.
Hvar togo d e n n a dags t i m m a r egentligen v ä g e n?
De flögo bort s o m en a n g e n ä m dröm.
de ringlade sig u n d a n så lätta s o m en insjös vågor.
Hvar tillbringade vi d e m?
Om j a g n ä m n d e kaféer o c h r e s t a u r a n t e r, s å k o m j a g sanningen ganska n ä r a.
I regnväder, äfven om m a n ledes omkring vid sin älskades a r m, föredrager m a n gärna, om m a n s å k a n, att vistas inom h u s.
N u, sedan j a g h u n n i t sansa mig något, tyckte j a g m a n k u n d e läsa i mitt ansikte, att j a g var stadd p å en äfventyrlig enleveringsfärd, och j a g höll mig därför sede- s a m t vid ett eller annat d u k a d t bord, dig- n a n d e af förfriskningar — hvilken oerhörd aptit J o h n m å s t e h a inbillat sig att j a g ägde.
» En s å d a n liten söt fru j a g får.
hvil- ken t u r j a g h a f t.
en riktig guldfisk.
Gud tröste mig, det måtte väl inte gå m e d m i g som m e d p a d d a n!
J a g u n d r a r inte p å a t t tant Hägerklo visar sina klor I » a (Q u a l i t é I n g - h i l t e r r a) härstädes lagrad sedan 1891.
Finnes e n d a s t hos K. A. Nydahl &amp; C; o Stockholm, 2 Stureplaxi 2 B i k s - och Allm.
Så d ä r ungefärligen, utan att j u s t variera sitt t e m a och oftast m e d liknelser u r djur- riket, fortfor J o h n att s m å p r a t a, och j a g er- k ä n n e r, att j a g fann h o n o m högst intressant o e h s m å s k r a t t a d e, äfven sedan j a g icke m e r a hörde h o n o m, u t a n satt i n b o m m a d i min e n s - liga sofkupé.
Det v a r icke utan, att j a g likvisst k ä n d e mig en s m u l a enkel s a m t v a r b e s v ä r a d af en häftig hjärtklappning, då j a g p å morgonen å t e r v ä n d e till mitt gamla h e m, d ä r våra res- koffertar r e d a n stodo u p p r a d a d e i t a m b u r e n och tydde p å uppbrott.
J o h n höll sig styf och kavat.
I h ä n d e l s e h a n skulle haft de utvaldes rättighet att begagna valspråk, k u n d e det gamla a k t a d e: » brytas, m e n icke böjas » p a s s a t för h o n o m.
Med n e d s l a g n a ögon neg Lova för o s s.
J a g k ä n d e mig h ä r u n d e r fullt öfvertygad om, att h o n g e n o m s k å d a t motivet för min resa.
Trotjänare äro ypperliga tanke- l ä s a r e gent emot sitt h e r r s k a p.
Och t a n t?
H o n satt redan i full gala vid förmakets divansbord s a m t sysselsatte sig med » Sofia A l b e r t i n a ».
Hennes ögonlock voro tunga oeh svullna o e h h ä n d e r n a, i splitternya half- h a n d s k a r, d a r r a d e m ä r k b a r t, d å h o n n u reste sig u p p för att omfamna o s s.
K a n s k e drog hon sig till m i n n e s förgångna tider, ty h o n höll J o h n länge i sina a r m a r.
Då h o n n u hjärtligt gaf oss sin välsignelse, visste jag, äfven om h o n k ä m p a t en h å r d strid, alt h o n öfvervunnit sig själf o c h i segern, åt- m i n s t o n e för tillfället, krossat sina principer.
J a g visste, att h o n åter blifvit huldt s t ä m d emot o s s, ty innan h o n h a n n kasta spetsnäs- d u k e n öfver ett föremål, p å hvilket säkert heta t å r a r h a d e fallit, m ä r k t e j a g ett fragment af spetsar, förtorkade stjälkar, p r a s s l a n d e stål- Redigeras af Sophie Linge.
Sjutton inkapslade g e o g r a - fiska n a m n.
Alla veta vi ju, att han i sitt före- drag begagnar sig af konkreta bilder, låt vara att det är ett mod, en an- nan tid har annan sed, m a n måste ge honom det vitsordet, att han gör det obesväradt som en tennsoldat.
Har inte Berta mesta bestyret för er resa i maj.
Lefver den gamla ä n?
Du hade rätt i din aning, posten medförde budskapet.
Ange rätta för- hållandet, när du vet det.
Han sköt henne på en kälke, vägen öfver mon tog dem en timme.
Lika godt om än ni ge ringa, det blir välkommet i banko.
Kan du se domherr ' n där i granen vid din grind.
Charader.
Mitt första uti vatten visst Får dväljas både först och sist.
Uti mitt andra går det an Servera honom se ' n.
Man kan Dessutom, om ej matmor är Mitt tredje — rädd för allt besvär — Uti mitt hela honom ge En annan form, mer skön att se.
Du om mitt hela mitt första får, Om min beskrifnidg du här förstår: och ett leende för sin förtrollerska.
F ö r öf- rigt b ä r h a n sitt hufvud högt och ä r en mäk- tig m a n i vår bygd s a m t d e s s u t o m sin h u s t r u s och sina b a r n s afgud.
Ingenting h a r k u n n a t förmå h e n n e Noregård stod i brokig h ö s t s k r u d då vi an- att afstå från att inför tjänstepersonalen kalla I sitt hjärta h a r h o n u p p - l ä n d e.
Allt v a r s å tyst, o c h j a g k ä n d e mig mig: grefvinnan.
u p p r ö r d.
J a g k ä n d e m i g n ä s t a n b e n ä g e n att tagit J o h n s o m s o n, och våra b a r n h a r h o n älska d e n döde — n å, lite h v a r h a r kanske omfattat m e d en mors kärlek oeh en m o r - b e n ä g e n h e t att älska den m a n får ärfva.
F ö r m o r s d å r s k a p.
H o n h a r vakat m e d mig u n - min del h a d e j a g det å t m i n s t o n e, d å j a g sakta, der tandsprickningar och b a r n s j u k d o m a r, h o n h a r hjälpt mig att inplanta moral, om också n ä s t a n p å t å n ä r m a d e mig b å r e n.
H u r blekt var icke detta ansikte, och hvil- icke principer.
Dessa h a r h o n troligtvis be- ket mildt uttryck det låg öfver dessa regel- stämt sig för att u t e s l u t a n d e inympa p å sin b u n d n a d r a g.
Det föreföll mig, s o m om j a g n a m n e, s o m h o n j u s t n u håller på att vagga till s ö m n s.
J a g k a n hålla t u s e n m o t ett, att sett farbror Gabriel framför mig.
» Om du blott velat, Magnus, » hviskade j a g hon m e r ä n en gång funderat p å något hög- gråtande, » så h a d e j a g varit en syster för förnämt parti å t h e n n e — någon p a s s a n d e dig, » och j a g kysste h a n s p a n n a, i det en och följaktligen framstående ställning.
Ja, min kära tant, m e n j a g g å r ä n n u län- del af d e n tillgifvenhet j a g hyst för h a n s far gre — j a g ö n s k a r att min dotter, att alla öfverflyttades till detta liflösa stoft.
Tio å r h a förgått, sedan h a n gömdes i d e n världens döttrar m å t t e intaga d e n främsta s t o r a familjegrafven, m e n d å vi pryda d e n ställning, s o m finnes för kvinnan — d e n att s o m m a r t i d e n, s a k n a s d ä r aldrig k r a n s a r af vara öfver allt annat älskad och ärad af sin ljung- o e h skogsblommor, och invid d e n stora äkta m a k e!
Stockholm, N:r 10 (325) Prenumerationspris pr år: 5: — 4: 50 3: — Byrå: K l a r a v.
K y r k o g a t a 7, 2 A l l m.
Redaktör tr. P r e n u m e r a t i o n sker å alla post- anstalter i riket.
FRITHIOF ett hem, där ands- fruktan, karlek, red- liarliet ocli flit äi-o bofasta, skapas och danas karak- tärer, rustade att med fri- modighet ocli allvar gä lifvets kamp till m ö t e.
Det var i ett sådant h e m, soin Hilma Zander upp- vuxit.
Föräldrarne voro radman I.
Zander o c h hans hustru, född Beek- stedt.
H i l m a föddes i Stockholm den 13 februari 1826.
Föräldrarnes intel- ligens ocli musikaliska be- gäfning hade, i rikt m a n, gått öfver pä barnen, tre söner och tre döttrar, hvilka alla pfi ett hed- rande o c h utmärkt sätt fyllt sina värf i lifvet.
Hilma var den andra i ordningen o c h fick tidigt, till följd af modrens sjuk- lighet, taga vård om hem- met och de yngre sysko- nen.
Redan vid 10 års ålder gal hon sina första musiklektioner, och 1845, vid 1 (1 år, antog hon plats som lärarinna i familj i Värmland, där hon kvar- stannadc i tre är.
Alla tro systrarna vigde sig tidigt till lärarinnans an- svarsfulla, men ädla kall.
De uppsatte 1849 tillsam- mans en skola för flickor i S t o c k h o l m, och denna fortgick till 185 ").
På flere framstående famil- jers uppmaning flyttade de utgifvare: HELLBERG.
: Hilma I och /.
Nartlliiig.
Utglfnlngstid: hvarje Tryckeri Aktiebolag.
Fredagen den 9 mars 1894.
I d u n s M o d e t i d n i n g jämte k o - lorerade planscher • I d u u s M o d e t, utan k o l.
... • liiuns helgfri fredag.
Lösnummerspris 1 5 öre (lösn:r endast för kompletteringar) Aunonspris: 35 ö r e p r n o n p a r e i l l e r a d.
F ö r » Platssökando » o. » Lediga platser » 25 ö r e f ö r h v a r j e p å b ö r j a d t t i o t a l s t a f v.
- r a d Zander.
då ned till Bärarp i Halm- stadtrakten o c h uppsatte där en helpension, dit dessa sände sina döttrar att uppfostras.
Arbetet där började m e d 12 hel pensionärer.
R y k t e t om denna väl ordnade läro- anstalt spridde sig snart, och tilloppet af lärjungar blef, år efter år, allt större, så att man snart, måste tänka pä bättre ut- rymme.
Som detta icke lät sig göra på Bårarp, förhyrdes I8Ö2 stora man byggnaden på Partilled och skolan flyttades dit.
Den yngsta systern, Vilhelmina, äfven hon rikt begåfvad o c h utmärkt som lärarinna, hade ett par är förut ingått äk- tenskap o c h bosatt sig i Ö r e b r o.
Det var således endast modren (fadren dog redan 1852) o c h de tva andra döttrarna, som, it följdes till Partilled.
II:in- fanns utrymme nog, präk- tigt läge, frisk luft och vackra promenader.
Hit sände nu äfven mänga ui \ - teborgsfamiljer sina barn, och skolan stod alltjämt i nivå med sin tids kraf.
Både frän Finland och Norge komuio elever för att åtnjuta uppfostran.
Det var nämligen c j blott bokliga studier, som här be- drefvos med allvar, skick- lighet och omtanke.
Före-
A l l t i d glad är allt för farligt, A l l t i d s o r g s e n ä r ej f ö r s v a r l i g t, ståndarinnorna • sörjde lika samvetsgrant för, att de åt dem anförtrodda unga flickorna icke skulle sakna hemlifvets fröjder o c h behag, o c h väl kan man säga, att de voro som mödrar f ö r de unga.
Deras egen sunda, friska o c h för allt skönt vakna lifsåskådning verkade väl- görande och förädlande på det unga släktet.
Musik o c h sång odlades flitigt.
Hilma Z a n d e r var själf både skicklig pianist o c h g o d lära- rinna i detta ämne.
Få barnens kroppsöf- liingar lades särskild vikt, o c h denna omstän- dighet fick ett resultat, som systrarna Z a n d e r väl ej ens kunnat d r ö m m a o m.
Deras yngsta broder, medicine kandidaten — numera dok- tor — Gustaf Zander, åtog sig alltid, när han var h e m m a på besök, flickornas gymnastiska öfningar.
Gustaf Z.
var emellertid en spens- lig yngling o c h det tog starkt på krafterna att arbeta m e d hela denna skara (stundom 44 till antalet) af munter, lefnadslustig u n g d o m.
Så uppstod redan på Bårarp första tanken hos h o n o m, huruvida man ej möjligen skulle kunna konstruera maskiner, som kunde utföra samma manövrer som händerna.
Huru dessa försök lyckats, därom sväfvar visserligen ingen i okun- nighet.
D e n Zanderska medico-mekaniska gym- nastiken är, som vi alla veta, utbredd snart sagdt öfver hela världen o c h har gjort sin uppfinnare till en framstående och ryktbar man.
D e n som sett den väldiga manbyggnaden vid Partilled, skall knappast kunna tro, att äfven här » b l e f stugan för t r å n g », o c h d o c k var detta fallet.
A r 1871 öfverflyttades pensionen till den präktigt bebyggda egendomen Karls- lund i Örebros omgifning.
H ä r växte elevan- talet upp till 57.
D e som veta, livad en flytt- ning för ett så stort hushåll som detta vill säga, skola fatta, att det var en kännbar pröf- ning att än en gång nödgas byta bostad.
Karls- lund blef plötsligt, efter endast 4 år af pen- sionens därvaro, såldt, o c h nu stod man råd- vill, hvart man skulle taga vägen.
Valet föll då på egendomen Hjulsta, söder om E n k ö p i n g.
Den ryktbare doktor " Westerlund fanns i när- heten, o c h han åtog sig läkarvården för pensio- nen.
F e m t e flyttningen fullbordades lyckligt.
Skolan fortfor att blomstra.
Elevantalet upp- gick ända till 59.
I fulla åtta år arbetade de nitiska systrarna här på det unga släktets undervisning, åtnju- tande föräldrars och målsmäns fulla förtroende o c h aktning.
A t t flickorna i Zanderska pen- sionen trifdes väl, bevisas bäst däraf, att då ferier inträdde, de ibland bådo föräldrarne att få vara kvar.
V a r det o m julen, så tillställ- des lekar o c h julnöjen.
Föreståndarinnor så- väl som lärarinnor skydde hvarken möda eller uppoffring för att styra o c h ställa godt o c h gladt för de unga.
En privat persons o m d ö m e, särskildt om Hilma Zander, l y d d e: » H o n var älskad o c h hjärtegod som få, renhjärtad o c h flärdlös, stäl- lande sig gärna själf i skuggan, men därför var hennes ingripande i skolarbetet dock i c k e ringa.
A t t förädla o c h höja de ungas sinnen, därför arbetade hon ständigt, både med lära och exempel. » O c h sant är hvad nekrologen i A f t o n b l a d e t bl.
a. säger, att hufvudriktnin- gen i Zanderska skolans uppgift ' varit, » att eleverna där fingo lära sig, att inga talanger f rikalla kvinnan från det dagliga lifvets eller A l l t i d l y c k l i g, det är b e d r ä g l i g t, L i t e t af hvarje — se, det är lägligt.
hemmets plikter — utan, att i hvilken lefnads- ställning som helst, är det den arbetande, som skall adla arbetet! » Efter ett 34-årigt gemensamt skolarbete, hvar- under omkring 500 elever undervisats, somliga i 4, 5 ända till 6 år, funno systrarna tiden att njuta en så välförtjänt hvila vara inne, o c h år 1883 öfverlämnade de sin skola till en af lärarinnorna, fröken Helena Hallström, s o m ännu äger den.
Pensionen bär allt fortfaran de de aktade stiftarinnornas namn.
H i l m a o c h E m e l i e Zander bosatte sig nu i sin födelsestad, S t o c k h o l m.
E n för kvinnor sällsynt utmärkelse bar kommit båda systrar- na till del.
V å r e n 1883 tilldelades de nämli- gen af konungen medaljen » Illis quorum m e - ruere l a b o r e s ».
I sitt gästfria stockholmshem hade systrar- na ofta mottagningar, där forna lärarinnor, ele- ver o c h talrika vänner gärna samlades för att upplifva gemensamma minnen af den glada skoltiden.
Sistlidne 13 februari firade Hilma Zander sin 68-åriga födelsedag i kretsen af anhöriga och vänner.
Men redan den 16 samma månad nedlades hon på den sjukbädd, hvarifrån hon ej mer skulle uppstå.
E n häftig lunginflam- mation, en följd af influensa, bröt så godt som genast hennes krafter.
Den 23 i samma månad insomnade hon stilla o c h fridfullt i döden, om- gifven af sina närmaste.
Sorg och saknad skall hennes död väcka hos de många som varit i åtnjutande af hennes moderliga omvårdnad.
Till lefvande och kraftig skörd skall det ut- säde mogna, för hvilket hon i kärlek g a f sitt lifs rika gärning, o c h så aktadt hennes namn varit i tiden, lika hedradt skall säkert hennes minne fortlefva.
Jordfästningen förrättades den 27 febr.
af kyrkoherde Bergman i Johanniskyrkan och hade ditsamlat, utom de närmaste, många vän- ner, f. d. lärarinnor o c h elever, s o m alla ville gifva en sista gärd af aktning o c h tillgifven- het.
E t t djupt gripande intryck gjorde kyrko- herden Bergmans högstämda minnestal.
» Vid ett annat tillfälle liknande detta » — så yttra- de sig bland annat talaren — » har jag sagt: Vidsträckt förnimmes det icke, när en kärleks- full kvinna går bort,- men djupt kännes det i den krets, där hon m e d sin kärlek verkat.
H u r u riktiga dessa ord i allmänhet äro, här, vid denna bår äro de icke fullt tillämpliga, ty när budskapet o m H i l m a Zanders död gått ut, så har det förnummits både vidsträckt o c h djupt.
D e t finnes väl knappast någon trakt i vårt vid- sträckta land, där icke sorgsna känslor väckts, ja, väl o c k tårar fällts under dessa dagar, då underrättelsen om den gamla lärarinnans bort- gång nått forna lärjungar. » Anna Kockum.
K ä r l e k e n s lofsång.
Pauli epiat.
till de Corinl.
/ .« / &gt;.
^ \ åsom ilad om hösten falla till en hård och fruscyi jord, fölle uti vinter glömska alla dina bästa ord, klingade likt tomma Mockor, dogc lort likt bjällerklang, stode de med inre kärlek ej i lifsvarmt sammanhang.
c l {unde du ur dolda hafsd / up vishetspärlor hämta dig, öden sia, världar styra, berg försätta på din stig, utan kärlek dock du blefve i din storhet tiggarn lik.
lyärlck endast, gör dig mäktig,^ kärlek endast gör dig rik.
Strödde du med fulla händer allt ditt guld på nödens stråt, lät ditt ögas ljus du släcka för att hämma sorgens gråt, brunne hela din lekamen, och ditt hjärta blefve kallt, har du intet, intet offrat, blott med kärlek ger du allt.
Simson faller för ^Delila, (joliath for ^Davids sten, och all mänsklig styrka bleknar bort för dödens fackelsken.
j \ iirlek blott kan under göra, kärlek är en ängels stod, kärlek lär oss allt fördraga, kärlek skänker lif i död.
K^ärlek aldrig vänder åter, liärlek är så blid, så tyst som en moders bön, när första gång sitt första barn hon kysst, ödmjukt D e n enda punkt, ligger, är att du jag menar därmed att lefva, ej för hvarpä någon synnerlig vikt har ett sant kvinnohjärta; ett hjärta, uppfyldt af lust sig själft, utan för andra.
undergifven, likväl mer än hopp, förnuft och tro, kärlek alltid är det största, kärlek är Quds a och o. Sigrid Elmblad.
I DU N 1894 Kvinnor oeh stjärnor.
För N. V. E. Idun af Nordenmark.
e e x a k t a vetenskapernas historia har ej m å n g a k v i n n l i g a n a m n a f större veten- skapligt eller kulturelt intresse att u p p v i s a.
Vår tid har ä g t det största o c h e g e n d o m l i - gaste, ett n a m n, s o m i alla tider skall ljuda med en underlig k l a n g: S o n j a K o v a l e w s k i.
M a t e m a t i k e n o c h den henne nära stående vetenskapen, astronomien, fordra ett särskildt slag a f begåfning.
E n flödande i d é r i k e d o m, en intuitiv å s k å d n i n g o c h en s k a l d i s k siar- b l i c k s k a p a matematikern, m e n ej k v i n n a n.
E n m o t b i l d äger S o n j a K o v a l e w s k i i det fjärde å r h u n d r a d e t e.
i matematikern T h e o n s dotter, den ä d l a Hypatia, h v i l k e n b å d e i matematik o c h a s t r o n o m i stod p å höjden af sin tids b i l d n i n g.
H o n innehade en l ä r o - stol i dessa ämnen i A l e x a n d r i a o c h föreläste för en stor o c h entusiasmerad lärjungekrets.
Som astronom har h o n verkställt åtskilliga beräkningar o c h observerat flere mån- o c h s o l - förmörkelser.
D e n omständigheten att h o n ej omfattade kristendomen samt hennes man- liga kamraters afund k o s t a d e h e n n e lifvet.
E n d a g d å h o n s k u l l e b e g i f v a sig h e m från sin lärosal, öfverfölls h o n a f ett a f patriarken Cyrillus l e g d t m ö r d a r h a n d, i hvars spets befann sig en kristen präst.
S å föll en ä d e l, b e g å f vad k v i n n a f ö r obskurantism o c b m ö r k in- trig, emedan h o n v å g a t b r y t a m o t sitt k ö n s traditioner o c h den m a k t ä g a n d e tron.
L ä n g e dröjde det äfven innan den största b l a n d naturvetenskaperna p å nytt funnit n å g o n hän- gifven älskarinna.
I början a f 1 6 0 0 - t a l e t lefde i Schlesien en rik g o d s ä g a r e v o n L e w e n, hvars ä l s k l i g a m a k a Marie Guniiz ä g n a d e sina från h u s h å l l s b e k y m r e n l e d i g a stunder åt studiet a f d e n tindrande stjärnevärlden.
H o n var fullständigt h e m m a i C o p e r n i c u s o c h K e p - lers d å ännu bestridda teorier, o c h h o n g j o r d e till o c h m e d den senare u p p m ä r k s a m p å ett af h o n o m b e g å n g e t f e l.
H o n u t g a f en större a f h a n d l i n g » U r a n i a p r o p o s i t a », däri h o n för- svarar K e p l e r s läror.
G e n o m en K e p l e r s, T y k o B r a h e s o c h G a - lilseis b a n b r y t a n d e idéer h a d e ett kraftigt i n - tresse bragts till l i f f ö r astronomien i n o m v i d a kretsar, o c h under det 1 7: d e o c h 1 8: d e år- hundradet finna vi en m ä n g d privatpersoner syssla m e d astronomisk observation o c h kal- kyl.
I raden a f dessa amatörer trätta vi Danziger-borgmästaren H e v e l, ständigt b i - trädd a f en trogen m a k a, D e t dröjde dock ä n d a till början a f d e t a d e r t o n d e århundradet, innan astronomien v a n n fast b o i B e r l i n o c h detta g e n o m en familj K i r c h, s o m i flere l e d ä g n a d e sina krafter åt arbetet att sprida in- tresse f ö r d e n n a v e t e n s k a p.
Fru Margaretha Kirch, hustru till ättens h u f v u d m a n, v a r sin m a n behjälplig v i d u t r ä k n a n d e a f astrono- miska kalendrar o c h a l m a n a c k o r o c h fortsatte och fullföljde sin m a n s arbete, d å h o n blif- vit ä n k a, biträdd a f sin dotter Christine.
I F r a n k r i k e lefde 1 7 0 0 - t a l e t s märkligaste k v i n n a p å detta o m r å d e.
Å r 1 7 2 3 föddes Nicole Heine Etable de la Briére.
H o n synes ha varit en b r å d m o g e a o c h tidigt u t v e c k l a d flicka ..
Då d e n n å g o t äldre systern en d a g sade till den sextonåriga N i c o l e: » j e suis l a plus b l a n c h e », fick h o n det k ä c k a o c h själf- säkra s v a r e t: » e t m o i la p l u s s a g e ».
V e t e n - s k a p l i g literatur v a r det e n d a s o m tilldrog sig hennes intresse, men h o n t y c k t e aldrig om att l y s a m e d sina stora k u n s k a p e r.
H o n gifte sig 1 7 4 8 m e d den b e r ö m d e u r m a k a r e n L e p a n t e, h v i l k e n h o n g e n o m sin utomordent- l i g a m a t e m a t i s k a b e g å f n i n g b l e f till stor hjälp vid svårare beräkningar^ N ä r Pariser-obser- vatoriets prefekt L a l a n d e g a f d e n framstående matematikern Clairant i u p p d r a g att g ö r a ban- beräkniDgarna f ö r den d å m e d stort intresse väntade H a l l e y ' s k o m e t, » b e r ä k n i n g a r, s o m s k u l l e b r i n g a i c k e b l o t t h o n o m själf, utan äf- ven F r a n k r i k e ära o c h b e r ö m, » s v a r a d e d e n n e: » e n s a m hinner j a g ej att i rätt tid utföra ar- betet, o c h j a g k ä n n e r ingen a n n a n än m a - d a m e L e p a n t e, s o m k a n hjälpa m i g d ä r v i d: v i l l h o n bistå m i g, så skall j a g v å g a f ö r s ö - ket. » R e s u l t a t e t a f deras g e m e n s a m m a an- strängningar är ett a f d e stoltaste bevisen p å säkerheten h o s djärf a s t r o n o m i s k k a l k y l.
E n n y e p o k i d e n o b s e r v e r a n d e astronomi- ens historia bildar W i l i a m H e r s c h e l, h v i l k e n g e n o m sin entusiasm o c h uppoffring i alla tider skall u t g ö r a en f ö r e b i l d f ö r såväl a m a - tören s o m v e t e n s k a p s m a n n e n.
D e n ära, s o m h o n o m t i l l k o m m e r, delar h a n d o c k m e d sin trogna syster Caroline Lucretia, h v i l k e n hän- gifvet d e l t o g i sin broders arbeten o c h äfven företog sig åtskilliga själfständiga u n d e r s ö k - ningar.
H o n u p p t ä c k t e i c k e m i n d r e än n i o k o m e t e r o c h har utgifvit flere l ä r d a afhand- lingar, i h v i l k e n h o n r e d o g ö r för sina obser- vationer.