Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullmäktige förklarade derföre, att de ansågo någon annan tillökning eller förbättring i merbemälte tjenstemäns lönevilkor icke kunna beviljas, än de arfvoden, som enligt nyssberörde § finge tilldelas en del af desse tjenstemän för dem under år 1855 ålagda nya eller ökade göromål i anseende till upplåningen emot fonderade stats-obligationer samt deraf föranledda bestyr.
Enligt Fullmäktiges åsigt, kunde således den af Kommissariatet uppgifna olikheten i löneförmånerna vid motsvarande tjenslegrader inom Banken och Riksgälds-kontoret icke antagas såsom bestämningsgrund för den summa, hvilken Fullmäktige egde att, i egenskap af arfvode för berörde göromåls bestridande, tillerkänna hvarje särskild tjensteman i Riksgälds-kontoret, utan måste hvart och ett sådant arfvode, på sätt reglementet föreskref, lämpas efter beskaffenheten och trägenbeten af dessa göromål.
Ifrågavarande arfvoden blefvo således då endast bestämda för år 1855; men, i öfverensstämmelse med Fullmäktiges dervid tillika meddelade förklarande, hade sedermera enahanda arfvoden under de påföljande åren, genom särskilda, halfårsvis af fullmäktige meddelade, beslut tillerkänts vederbörande tjenstemän för samma år, utgörande sammanlagda beloppen af de sålunda utdelade arfvodena för år 1855: 1,700 R:dr 40 sk., för år 1856: 3,656
R:dr 32 sk. och för förra hälften af år 1857: 1,975 R:dr.
Fullmäktige dessutom i förevarande skrifvelse anmält, hade Riksgälds—kontorets Kommissariat, i Oktober sistlidet år eller vid innevarande Riksdags början, förnyat den förut gjorda framställningen om förbättring af verkets tjenstemannapersonals och vaktbeljenings aflöning, hvarvid Kommissariatet erinrat, hurusom under de sednast förflutna åren priserna på hyror, lifsmedel och nästan alla andra oundgängliga förnödenbels-artiklar alltmera stegrats, samt att, i följd deraf, de för mer an 15 år sedan bestämda lönerna blifvit alldeles otillräckliga för en tarflig bergning, helst den icke obetydliga särskilda inkomst en del af Riksgälds-kontorels tjenstemän dessförinnan åtnjöt genom underskrifning och makulering af Riksgälds - 6 Slats-Utskoltets Utlåtande J\s 270. sedlarne, sedermera upphört, hvadan desse tjenstemän, utan att beräkna den inträffade betydliga minskningen i penningevärdet, med hänsigt till sina inkomsters belopp, nu vore försatta i sämre ställning än för 25 å 30 år tillbaka.
Deremot bade göroroålen inom Biksgälds-kontoret, sedan de löner fastställdes, sora uti den nu gällande aflönings-staten funnes upptagna, högst betydligt ökats, hvilket varit en naturlig följd af de särskilda uppdrag och bestyr samt de mångfaldiga nya utbetalningar detta verk under hvarje Riksdag fått sig ålagda.
Emellertid hade, sådant oaktadt, tjenstemännens antal, i stället för att vid de tillvexande göromålen ökas, blifvit förminskadt genom verkställda tjenste-indragningar.
Härtill komme en annan med löneregleringen gemenskap egande och, enligt Kommissariatets åsigt, för det allmänna högst vigtig omständighet, nemligen den redan under flera år öfverklagade och allt mera tilltagande bristen på skicklige personer, som ville egna sig åt Statens tjenst.
Hvad de vid Biksgälds-kontoret erforderliga löneförhöjningarnes belopp beträffade, hade Kommissariatet ytterligare åberopat Rikets Ständers ofvanomförmälda förklarande, att detta verks tjenstemän borde åtnjuta enahanda iönevilkor, som vore bestämda för motsvarande tjenstegrader inom Rikets Ständers Bank, och alltså anhållit, att den för Banken under sednaste Riksdag fastställda aflönings-stat, som vid 1855 års början trädde i verkställighet, måtte från samma tid äfven få tillämpas för Riksgälds-kontoret; i hvilket afseende, och med tillägg af den anmärkning, att, enligt 1840 och 1841 års Riksdags Stats-Utskotts afgifna utlåtande angående den då verkställda löneregleringen vid Riksgälds-kontoret, j lönerna för Kommissarierne derstädes borde utgå med lika belopp, som för Bankens äldre Kommissarier, a flem näts en uträkning öfver de löne-tillökningar, som erfordrades, för att Riksgälds-kontorets tjensternanna-personal och vaktbetjening för åren 1855 och 1856 skulle komma i åtnjutande af samma aflöning, som deras vederlikar inom Banken.
Enligt denna uträkning, dervid afdrag skett af erhållna arfvoden för de genom upplåningen emot fonderade stats-obligationer förorsakade nya eller ökade göromål, skulle de begärda löne-tillökningarne vid Riksgälds-kontoret för sagde år utgöra följande belopp, nemligen: åt Kommissarierrie tillsammans B:ko R:dr 990: — — » Registratorn och Aktuarien vid Fullmäktiges Expedition, hvilken tjensteman icke erhållit något arfvode för ökade göromål till följd af upplåningen, » » 1,133: 16. — » Ombudsmannen, som ej heller erhållit något sådant arfvode, » » 733: 16. — » Notarien vid Kommissariatets Expedition ...» » 433: 16. — » Kanslisten vid samma Expedition » » 50: — — Transport B:ko R:dr 3,340: — — Stats-Utskotlcts Utlåtande Jtä S70.
7 Transport B:ko R:dr 3,340: — — åt Kassabokhållaren TVko B*dr 210: — — » Kamreraren i Boksluts-kontoret • » » 216: 32. — » Bokhållaren i samma kontor » » 401: 32. — » Kammarskrifvaren derstädes . » » 49: 8. — » Kamreraren , i Revisions-kontoret » » 783: 16. — » Kontors-skrifvaren » » 298: 16. — » Vaktmästaren » 42: 24.
— » 5 Kammardrängar, tillsammans . » » 373: 16. — » 2 Husdrängar, dito » » 255: 26. 8.
Summa B:dr B:ko 5,970: 26. 8.
Fullmäktige, sorn auselt de af Kommissariatet anförda, i flera afseenden ömmande, skäl för denna löneförbättring giltiga, hafva hemställt, att nu uppgifna belopp måtte af Fullmäktige få användas till fyllnad i ofvanbemälte tjenstemäns och vaktbetjenters löne-inkomster för åren 1835 och 1856; vid hvilken hemställan Fullmäktige jemväl erinrat om den med 5,000 R:dr årligen förhöjda summa, hvartill löner, arfvoden och expenser vid Riksgälds-kontoret blifvit beräknade i en sednaste Riksdags Stats-Utskotts Utlåtande JVs 371 bilagd tabell; och hafva Fullmäktige derjemte föreslagit: l:o att Rikets Ständer måtte för innevarande år samt tiden till nästkommande Riksdags slut fastställa följande med aflöningen för motsvarande grader inom Rikets Ständers Bank öfverensstämmande aflönings-stat vid Riksgälds-kontoret: Löne-stat.
Supplementar-stat.
Summa B:ko. ör Sekreteraren hos Fullmäktige . 2,200 — 400 — 2,600 — » Registratorn och Arkivarien 1,500: — 300: — 1,800: — » Kanslisten vid Fullmäktiges Ex- pedition 500 — 100- — 600 — » Ombudsmannen 1,000 — 200: — 1,200: — » 3 Kommissarier, hvardera lika med Sekreteraren hos Fullmäktige, eller tillsammans 6,600 — 1,200 — 7,800 — » Notarien hos Kommissariatet . . 1,000 — 200 — 1,200 — » Kanslisten hos Kommissariatet 500 — 100 — 600 — » Kassa-bokhållaren 1,000 — 200 1,200 — » Kamreraren i Boksluts-kontoret . 1,500 — 300 — 1,800 — » Bokhållaren i dito 1,000 — 200 — 1,200 — » Kammarskrifvaren i dito 500 — 100 — 600 — Transport 17,300 — 3,300 — 20,600 — J{
Stals-Ulsliotlets Ullålande M 270.
Löne-stat.
Suppl.-stat.
Summa B:ko.
Transport 17,300: — 3,300: — 20,600: — för Kamreraren i Revisions-kontoret . 1,300: — 300: — 1,800: — » Konlors-skrifvaren 300: — 100: — 600: — » Vaktmästaren 400: — 30: — 430: — » 3 Kammardrängar, hvardera lön . . 350: — tillökning 50:
— U:dr 400: — tillsammans 1,050: — 150: — 1,200: — » 2 Husdrängar, hvardera lön . . 300: — tillökning 33: 16.
R:dr 333: 16. tillsammans 600:— 66:32. 666:32.
Summa B:ko R:dr 21,350: — 3,966: 32. 25,316:32.
2:o att, i likhet med hvad Rikets Ständer, genom bifallande af nuvarande Banko-Utskotts Memorial J\s 42, medgifvit, beträffande lönevilkoren för Bankens tjenstemän och öfriga betjening, ofvanstående aflöning måtte från och med början af innevarande år 1857 lill och med slutet af år 1859 få utgå med en tredjedels förhöjning af den för en hvar af Riksgälds-kontorets embets- och tjenstemän samt vaktbetjening å lönestaten uppförda lön; 3:o att, vid beräkningen af innevarande års aflöning, dock måtte afdragas det belopp, som hvar och en af nämnde embets- och tjenstemän samt vaktbetjenter för innevarande år redan fått uppbära dels på grund af reglementets 255 § och dels såsom ljuspenningar; 4:o att all vidare tillämpning af sagde reglemenls-§ måtte upphöra samt Ijuspenningarne för framtiden försvinna; och 5:o att, då tjensteman af sjukdom eller annat förfall vore hindrad att sin tjenst förrätta, samma föreskrifter, i afseende på afdrag å hans tjenste-inkomster, måtte få gälla för Riksgälds-kontoret, som för enahanda fall, rörande Bankens tjenstemän, af Rikets Ständer stadgats.
Slutligen, och då den vid 1850 och 1851 års
Riksdag väckta frågan om ny eller förändrad organisation af Riksgälds-kontoret och det i sammanhang dermed fattade beslutet, att, innan nämnde fråga blefve afgjord, inga tjenste-befattningar inom delta verk finge annorlunda, än medelst förordnanden lills vidare återbesättas, icke kunde undgå att menligt inverka på vederbörande tjenstemäns och vaktbetjentes ekonomiska ställning, enär denna icke vore betryggad, så länge den af sagde beslut förorsakade osäkerhet fortfore, hafva Fullmäktige hemställt, att frågan om Stats-Ulskoltels Utlåtande M 270. 9 om Riksgälds-kontorets reorganisation måtte få förfalla, samt att, såsom följd deraf, de tjenstemän och vaktbetjente derstädes, hvilka efter nämnde Riksdag endast undfått förordnanden å sina innehafvande beställningar, måtte förklaras berättigade derå erhålla fullmagter, helst, i betraktande af de ökade göromål, som i sednare tider blifvit Riksgälds-konloret ålagda, och sedan behofvet af statsbidrag för jernvägsanläggningar blifvit både allmännare insedt och med större liflighet omfattadt, det ingalunda syntes sannolikt, hvarken att Riksgälds-kontoret koinrne att indragas, eller att göromålen derstädes komme att minskas, hvadan dervarande tjenslemanna-personal förmodades snarare behöfva till antalet ökas, än kunna ytterligare inskränkas; dock borde, för den händelse, att någon förändring i Riksgalds-kontorets organisation framdeles skulle blifva af behofvet påkallad, det förbehåll i fullmakterna intagas, att vederbörande tjenstemän vore skyldige åtaga sig de nya eller förändrade göromål, som i följd af en sådan förändring kunde anses böra hvar och en af dem åläggas.
Då Stals-Utskottet nu får underställa Rikets Ständers pröfning och afgörande den, på sätt ofvan blifvit uppgifvet, ånyo väckta frågan om förbättring af lönevilkoren för de vid Riksgälds-kontoret anställde embefs- och tjenstemän samt dervarande vaktbetjening, anser sig Utskottet, i afseende å behofvet af en allmän löneförhöjning älven inom nämnde embetsverk och de förhållanden, som framkallat detta behof och förorsakat de förut bestämda löne-beloppens otillräcklighet för löntagarnes framtida bergning, kunna och böra åberopa de vid innevarande Riksdags statsreglering afgifna och af Rikets Ständer redan godkända yttranden, angående tillökning i aflöningen för Statens med kontanta löner försedda embets- och tjenstemän.
Utskottet finner sig dessutom ega ytterligare skäl att förorda den af lidsomsländigheterna påkallade förhöjning af lönerna inom det embetsverk, hvarom nu är fråga, enär göromålen inom detsamma, till följd af dess under denna Riksdag i flera rigtningar utvidgade verksamhet, komma att under den närmaste framliden blifva vida betydligare än förut, och att alltså mera uteslutande taga i anspråk der anställda tjefisiemäns arbetsförmåga.
Reträffande derefter den härvid förekommande fråga om den förbättring af lönevilkoren för Riksgälds-kontorets tjenstemanna-personal, som vid denna Riksdag kan varda af Rikets Ständer beviljad, bör till hela sitt belopp blifva endast provisionel och sålunda blott komma att gälla för en viss bestämd tid, eller om de ordinarie på stat uppförda lönerna böra ökas samt vederbörande tjenstemän, genom sina redan innehafvande eller erhållande fullmakter, försäkras om de beviljade lönetillökningarnes framtida bibehållande, så anser sig Utskottet, i betraktande af de skäl och omständigheter, Fullmäktige anfört till stöd för sin framställning, angående den å ordinarie staten uppförda aflöningens förhöjning samt fullmakters utfärdande å de lediga tjenster, som, lill följd af Rikets Ständers vid de 2:ne sednaste Riks Bih. lill R.
Prol. 1836—1858. i Sami. 1 Afä. i Band. 25 Haft. 2 10 Stats-UlshoUels Utlåtande JVt 270. dagarne meddelade beslut, sedermera allenast genom förordnanden tills vidare blifvit återbesatta, böra förorda denna framställning, under det af Fullmäktige föreslagna förbehåll i afseende på tjenstemännens skyldighet att åtaga sig de nya eller förändrade göromål, som hvar och en utaf dessa tjenstemän vid Riksgälds-kontorets blifvande reorganisation kan få sig ålagda.
Deremot finnér Utskottet sig icke kunna understödja Fullmäktiges i sammanhang härmed gjorda hemställan, att frågan om en förändrad organisation af samma verk måtte för närvarande förfalla.
På sätt i början af detta Utlåtande blifvit omförmäldt, afsågs med den af 1850 och 1851 års Riksdags Stats-Utskott väckta fråga om en ny eller förändrad organisation af Riksgälds-kontoret att. utan nödiga kontrollers åsidosättande, åstadkomma den största möjliga enkelhet och skyndsamhet vid ärendenas behandling samt minskning i tjenstemännens antal, äfvensom att. få de Riksgälds-kontorets tjenstemän af Rikets
Ständer i sednare tider ålagda särskilda uppdrag och bestyr framgent inbegripna under vederbörandes bestämda tjenste-åligganden, samt de tillfälliga arfvoden, som för dessa uppdrag och bestyr, tid elter annan, blifvit af Rikets Ständer beviljade, inberäknade i den för verkets tjensteman fastställda aflöning.
1 anseende till de nya och ökade göromål, som under denna och nästföregångna Riksdag åt Riksgäldskontoret uppdragits, torde väl den vid detta verk anställde
Ijenstemanna-personal under nuvarande förhållanden icke. utan olägenhet för ärendenas behöriga gång, kunna undergå den betydligare minskning, som vid beslutet angående verkets reorganiserande åsyftades och vid uppgörandet af de särskilda förslagen dertill förutsattes; men fastän, i anseende lill göromålens under den närmaste framliden motsedda ytterligare ökning, tjensternas antal tills vidare sannolikt måste bibehållas oförrninskadt, synas likväl de i öfriga hänseenden med nyssberörde beslut afsedda ändamål kunna och böra beredas medelst vidtagande af åtskilliga föreslagna förändringar i hittills gällande, under andra förhållanden tillkomna, stadganden angående ärendenas handläggning och tjenstgöringens besörjande inom meranämnde embetsverk.
Stats-Utskottet anser således de af Rikets Ständer vid 2:ne
Riksdagar fattade beslut i afseende på förändrandet af Riksgälds-kontorets organisation ingalunda böra lemnäs helt oall hållet åsido, fastän detta, likasom sednast församlade Ständers Statsutskott, genom mängden och vidlyftigheten af de till Utskottets behandling hänskjuta ärenden, varit förhindradt att åt denna organisationsfråga egna den tid och beredning, som för densammas slutliga afgörande erfordrats.
De flerfaldiga nya åligganden, Riksgälds-kontoret och isynnerhet dess Styrelse under denna Riksdag erhållit, synas derjemte innefatta en ökad anledning för Rikets Ständer att, intilldess en ännu saknad tillförlitlig erfarenhet vunnits om dessa ytterligare göromåls och åliggandens inverkan på och förenlighet med den tjenstgörings-skyldighet, som de vid detta embetsverk anställda tjenstemän förut hafva sig ålagd, uppskjuta pröfningen och fastställandet af de närmare föreskrifterna rörande förenklingen af tjenstebestvren vid samina verk och dessas framtida mera ändamålsenliga fördelning.
Här - Stati-Ulskoltets Ullålande JVS 270.
11 till kommer afven en annan omständighet, hvilken Utskottet, i afseende på behandlingen af förevarande organisations-fråga, funnit sig icke böra lemna utan uppmärksamhet, helst den arbetsordning och tjenslgörings-skyldighet, hvilken pröfvas lämplig och ändamålsenlig inom Statens embetsverk, torde i flera hänseenden kunna och höra tillämpas inom Riksgälds-kontoret.
Ständer hafva nemligen i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes under tiden intill nästkommande
Riksdag låta uppgöra förslag lill en sådan mera genomgripande förändring i de allmänna embelsverkens organisation, hvarigenom ett närmare samband mellan vederbörande Styrelser och Förvaltnings-myndighcter samt all inöjiig och med nödig säkerhet förenad enkelhet i ärendenas behandling kunna åstadkommas.
I fråga om det belopp, hvarmed Riksgälds-kontorets embets- och tjenstemäns samt vaklbetjenings löner, i öfverensstämmelse med Rikets nu församlade
Ständers vid enahanda frågors behandling uttalade och tillämpade åsigt, torde böra ökas, finner Utskottet sig för närvarande icke ega anledning frånträda den under flera föregående Riksdagar vid då verkställda löneregleringar antagna grundsats, att tjenstemän tillhörande samma eller motsvarande Ijenstegrad inom Rikets Ständers begge verk.
Ranken och Riksgälds-kontoret, så vidt med skäligt afseende å tjenste—åligga n d o n a s skiljaktiga beskaffenhet låter sig förena, böra åtnjuta lika löne-förmåner.
Men då, enligt Utskottets åsigt, likhet i aflöningen inom Banken och Riksgäldskontoret endast bör ega rum vid de fall, der göromålen och tjcnste-åliggandena inom begge verken äro med hvarandra jemförliga, synes den omständigheten, att en eller annan af Riksgälds-kontorets tjenstemän, jemlikt den för desse tjenstemän sedan längre tid tillbaka fastställda befordringstur, inom samma verk ansetts tillhöra högre Ijenstegrad, än innehafvare!) af enahanda befattning vid Banko-verket, icke innefatta skäl till en efter denna befordringstur lämpad löne-förhöjning.
Utskottet finner sig således icke kunna tillstyrka bifall till Fullmäktiges aflöningsförslag, så vidt det afser den vid Fullmäktiges Expedition anställde Registrator och Arkivarie, för hvilken Fullmäktige, ehuru Registratorn och Aktuarien i Banken är upptagen i 3:dje tjenstegraden, föreslagit samma aflöning, som för 2:dra graden tillhörande tjenstemän.
Då nu den lön, som i Riksgälds-kontorets aflönings-stat för närvarande är uppförd för Registrators- och Arkivarie-sysslan utgör samma belopp, som den i egenskap af deis lön och dels arfvode elier tjenstgörings-penningar Registratorn och Aktuarien i Banken vid sednaste lönereglering tillerkända aflöning, anser sig Utskottet så mycket mindre böra förorda någon förhöjning af förslbemälde tjensleinans aflöning, som Utskottet föreställer sig, alt det skulle bereda möjligheten af en jernnare fördelning af de hos Fullmäktige förefallande kansligöromål samt större skyndsamhet vid ärendenas handläggning och expedierande, om enahanda förändring vidtoges inom Fullmäktiges i Riksgälds-kontoret Expedition, som förut skett inom Banko-fullmäktiges, eller dervarande Registrators och Arki - 12 Slats-Ulskottets Utlåtand&
M 270. % vaiie—tjensts indragning sami tillsättandet i stället af en Notarie för att bufvudsakiigen biträda vid protokollsföringen under Fullmäktiges sammankomster.
Emot uppförandet ä Riksgälds-kontorets ordinarie lönestat af den Kanslisl(jenst, som tillförene funnits vid Fullmäktiges Expedition, men enligt Rikets Ständers beslut blifvit indragen, anser sig Siats-Utskottet böra erinra, alt Rikets nu församlade Ständer, genom sina i fråga om löne-förbättringar för Stats-departementernas och Kollegiernas kanslier meddelade beslut, gillat
Utskottets vid tillstyrkandet af dessa löne-förbättringar tillämpade åsigt, att kanslist—tjenster eller sådana beställningar, hvilkas innehafvares hufvudsakliga åligganden bestå i utskrifning, kollationering och afsändning af expeditioner, borde vid embetsverkens förestående reglering indragas samt de för sådana göromåls bekostande erforderliga medel särskildt anvisas; hvarföre Rikets Ständer, i stället för att bifalla de af Kongl. Maj:t föreslagna löne-tillökningarne för dessa tjenster, anslagit deremot svarande belopp till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition för befrämjande af göromålens gång inom kanslist-graden.
Med denna sålunda godkända åsigt låter det sig följaktligen ej förena, att, för enahanda göromåls bestridande hos Fullmäktige i Riksgälds-kontoret, å detta verks stat åter uppföra och låta genom derå utfärdad fullmakt tillsätta en för flera år tillbaka indragen kanslist-syssla.
Men som tjenstgöringen inom Fullmäktiges Expedition, till följd af de mångfaldiga bestyr Fullmäktige under denna Riksdag fått sig uppdragna, ofelbart måste under den kommande tiden blifva vida mer trägen än förut, så synes hela det belopp, Fullmäktige till aflöning för den ifrågaställa Kanslist-tjensten föreslagit, böra af Rikets Ständer beviljas och anvisas för att fortfarande intill nästa Riksdag utgå såsom årligt arfvode för bestridande af de inom Fullmäktiges Expedition förefallande kanslist-göromål.
Derjemte torde det äfven för de ökade göromålens behöriga gång blifva nödvändigt, alt ett särskildt lämpligt arfvode ställes till Fullmäktiges disposition, för alt kunna tilldelas den tjensteman, som af Fullmäktige förordnas att biträda vid protokolls-föringen bos Fullmäktige.
I händelse Rikets Ständer gilla den af Fullmäktige föreslagna och af Utskottet förordade likheten i lönevilkoren för Rankens och Riksgälds-kontorets embets- och tjenstemän, torde, såsom följd häraf, samma stadganden, förbehåll och åligganden, som föreskrifvits i afseende på rättigheten för tjenstemanna-personalen vid det förra verket att uppbära den förhöjda aflöningen, äfven böra tillämpas för den vid det sednare anställda personal.
Dock synes, hvad Ombudsmannen särskildt beträffar, undantag böra medgifvas från stadgandet, att andra tjenstemän än de, som tillhöra Kontorsskrifvare-graden, icke få tillika innehafva ordinarie tjenste-befattning utom verket, helst det icke torde kunna antagas, att en tjensteman med den erfarenhet och skicklighet vid juridiska frågors behandling, som onekligen fordras för behörigt fullgörande af de med Otnbudsmans-ljenslen förenade åligganden, skall vara villig att, emot åtnjutande af den aflöning, som för denna till 5:dje tjenste- och lönegraden Stats-Utsknitets Utlåtande Jfi 270.
13 hänförda syssla är anslagen, uteslutande egna sin tid och verksamhet
St densamma; hvilket ej heller för tjenstens bestridande erfordras, helst det för göromålens gång ingalunda är nödvändigt, att Ombudsmannen under de vanliga arbetstimmarne är å sitt embetsrum oafbrutet tillstädes.
För öfrigt anser Utskottet, att bland vilko— ren för den löneförbättring vid Riksgälds-kontoret, hvarom nu är fråga, tillika bör intagas det vid 1850 och 1851 års Riksdag, bland syftemålen med Riksgäldskontorets förändrade organisation, angifna stadgande, att de särskilda uppdrag och bestyr, som, enligt Rikets Ständers i sednare tider vidtagna beslut, böra af de vid Riksgälds-kontoret anställde tjenstemän förrättas och lör hvilka särskilda arfvoden hittills utgått, skola inbegripas under vederbörandes bestämda tjenste-åligganden, samt vedergällningen derför inberäknus uti det belopp staten för hvarje tjenst upptager.
Vidare anser sig Utskottet härvid jemväl böra erinra om det af Fullmäktige i deras framställning uppgifna förhållande, att, oaktadt den skilnad, som från längre lid tillbaka förefunnits i aflöningen för de äldre och yngre Kommissarierne inom Banken, hafva samtlige Kommissarierne i Riksgälds-kontoret, alltsedan detta verks år 1810 verkställda reorganisation, åtnjutit lika lönevilkor, hvilka vid 1840 och 1841 års
Riksdag fastställdes lill det belopp, som de äldre Banko-kommissariernes löuer då utgjorde.
Derjemte får Utskottet upplysa, att Kamreraren i Riksgälds-kontorets
Bokslutskontor tillförene åtnjutit högre aflöning än Kamrerare inom Banken, samt att, då nu gällande lönereglering för Riksgälds-kontoret fastställdes, Rikets Ständer, med afseende å denna högre aflöning samt Boksluts-kamrerare-ljenstens trägna och vigtiga beskaffenhet, beviljade ett större arfvode för densamma, an för någon af de öfriga tjensterna vid oftanämnde verk; och som de skäl, på grund hvaraf detta särskilda högre arfvode blifvit bestämdt för bemälde tjensteman, ännu fortfara, har Utskottet ansett billigt och lämpligt, att Boksluts-kamreraren äfven framgent får åtnjuta högre arfvode, än det i allmänhet för Kamrerare-graden fastställda, helst Utskottet här nedan kommer att föreslå, att den gratifikation, som hittills utgått för hufvudbokens afslutande och afiemnande i fulländad t skick inom derför bestämd tid, hädanefter måtte upphöra.