Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
D&amp; kvinna genom äktenskaps ingående ej gama kan anses hafva förver- kat sin rätt till följd af har åberopade anledningar, bös hon där- för afven förklaras berättigad åttnjiita den förmkn, hvaiom reglemeii-.
tets.
13: de 8 talar, nämligen mtt vid afg %endet återfå sina till pen- sionsinrattningen erlagda afgifter jämte ranta,, eller ock att %mot fortsatta inbetalningar intill fall pensionsålder kvarstå i pensionsin- ' Pli satt vi redan nämnt fann direktionen för telegrafverkets pensionsinrattning ej skal att tillstyrka motionen.
Då man af motioniirens bemötande af direktionens utförligt af- fattade afstyrkande f&amp;r en tillkäckligt tydlig uppfattning af afstyr- kandets innebörd, meddela vi Bar detta bemötande, som ar af följande lydelse:, Till en början bör jag förklara att en jiiinförelse, sidan som den, Iivilken direktionen anställt mellan en pensionsinrattning för ett statens ämbetsverk 51 ena sidan och mer eller niinare enskilda spar- % den andra, aldrig varit af mig åsyftad.
kassor eller lifrantean~talte~ J a g inser fullt väl skillnaden emellan de iiittigheter, som nppsta pk .gr ?nd af ett afiirsaffcl och sadana som uppstå genom intradandet i en af staten siibventioneracl pensionsinriittniiig, hvars delägares rattig- heter grunda sig icke allenast därpli, att de för framtida behof af-.
satta en del af sina löneinkomster, utan jämväl darpa, att de offra sina arbetskrafter åt det verk de tillhöra.
' * J a g vill således gärna medgifva att den, som frivilligt afstår ifrån att vidare ägna sin arbetskraft %t ett ämbetsverk eller genom ovärdigt beteende gör sig oförtjänt af att där vidare vara anställd, därigenom afven förverkar sina rättigheter i fråga om verkets peii- sionsinrättning.
Men afskedandet från telegrafverkets tjanst af kvinna som inträder i äktenskap kan icke hänföras till något af ofvannämnda båda fall.
Det ligger tydligtvis icke - eller behöfver åtminstone icke alltid ligga - i sakens egen natur, att giftermål bör föranleda hennes tillbakaträdande fran tjänstebefattning, till hvars skötande p&amp; tillbörligt satt hon fortfarande besitter insikt och krafter.
D % borde det ej heller vara kvinna medgifvet att fortfaralide tillhöra verket om giftermål ingås med telegraftjänstenian.
Ej lieller torde det kunna påstås, att hon genom giftermål, hvilket annars i dlmänliet anses såsom en berömvärd handling, gör sig oviidiy att i verkets tjanst vidare nyttjas.
Hennes afgång kan således på ingen grand kallas » frivillig. », ty jag betraktar det nästan so111 en lek med ord, då direktionen säger, att det i påtaglig ens ä r, beroende af hennes fria val, att hon genom giftermal gki.
i mistning af sin ordinarie tjänst ».
J a g kan ju icke gärna antaga, att direk- tionen genom de anförda orden velat antyda, att den stackars gifter- målskandidateii skulle handla klokast o111 hennes 2 fria val)) fölle på en telegraftj ansteinaii.
Då direktionen i omedelbart samniaiihang med nyss anförda ut- talande, därefter pastir det vara d klar ta att en vid telegrafverket anställd kvinna icke genom giftermål skulle utsätta sig för förlust af sin tjlinst, diiirest ko92 jcke pd annat satt vtmne fördelar, öfvervtlgade dem hon förut hade, så liar direktionen uttalat en uppfattning i fråga on1 de sk3.1, livilka böra vara bestämmande för ingående af äktenskap, niot livilken jag icke anser nödigt att anföra något annat än en be- stämd protest.
Den jämförelse direktionen sedermera anstaller emellan kvinna i den stiillning, livarom här är fraga, och stjaqsteman, hvilken på grund däraf att lian vinner befordran till annan tjanst eller befatt- ning, tvingas att i förtid taga afsked från telegrafverkets tjänsts, .tillater jag mig kalla ohållbar.
Ofverflyttas ifriigavarande tjänsteman till annat state~zs änibetsverk, så larer han väl i denna sin nya ställ- ning iifveii erh %lla ny pensionsri ?itt och om han öfvergår till privat anställning eller sgsselsattiiing - ja, cld torde säkerligen anledning förefinnas, att på honom tillämpa det af direktionen nyss förut an- förda och s&amp;l~uida påstå, att lian icke skulle utsatt sig för denna för- lust, därest lian icke på annat sätt vunnit fördelar, öfvervagande dem Ban förut haft.
Da jag af det direktionen anfört icke kunnat öfvertygas därom, att de billighets- och andr ' a skäl, Iivarp % jag grundat mitt förslag, äro otillfredsst~llande; Iran jag naturligtvis ej lieller niedgifva, att » frågan liurnvida pensionsinriittningens fonder kiinna bära de ined förslagets förverkligande följande litgifter », ej böra på saken inverka, utan vågar i stället hålla före, +t pensionsinrattningens ekon ' omiska,
230 griindval bör så ordnas, att därigenom utriig beredes att tillgodose det kraf jag tillatit mig frainstalla, darest detta befinnes rattvist.
i I::: S i lyder i saininandrag ' denna invecklade pensionsrättsfråga.
Vi h a h a ined afsikt frainställt densainnia ngstan ordagrannt efter hand- lingarna, utan att diirtill bifoga nigra våra egna reflexioner eller kommentarier.
Sidan frågan enligt dessa handlingar föreligger talar den nämligen bast för sig själf och utgör, synes det oss, ännu ett bevis för att vederbörande ofta utgå från en ologisk, ja, ratts- och förnuftsvidrig tankegång, då det gäller at t beliandla kviunans iifven mest berättigade fordringar på billighet och rattvisa: ' granskningen af nöjesböckek för barn och ungdom.
Fredrika-Bremer-Förbundets bokkoniit6 liar af en anonym in- sandare mottagit följande uppsats:.
Böra cclla böcker föl- balrz ofse ett visst &amp; idel-sstadizm?
Den svenska litteraturen kan ej sagas vara särdeles rik pli anijjesböcker för barii och ungdoms.
Hvarje på detta omrhde frain- trädande författare$lang förtjänar därför att siirskildt uppmuntras.
Fredrika-Breiiler-Pörbl~lidet liar sökt verka för detta mål genom att redan tvenne gånger inbjuda whugade författare)) till en pristaflan.
Bland de fordringar, livilka Förbundet - tydligen i den bästa afsikt.
- stiiller pH dylika nöjesböcker, är emellertid en, livars befogenhet torde kunna ifrågasattas.
D e t lieter nämligen:, Böckerna böra vara afsedda för något visst ildersstadiuni niellaii 8 och 15 år,.
Först kan det friigas: %ro alla barn af samma ålder hunna lika långt i atv@ling, äro ej fastmera olikheterna dem emellan högst betydliga?
A r ej gränsen mellan de olika åldersstadierna helt och hållet flytande, och kan nian hindra en intelligent tiobring att läsa de böcker, som tillliöra.
hennes fjortonåriga syster, diirfiir att de äro stamplade med dennas ålders- marke - en omständighet, soin förmodligen verkar inera eggande än afskriiclzaiide på den lilla?
Meii om det vore möjligt, månne det ocksk vore önikviirdt att stänga livarje ålder inom ' trånga gianse ' r och hindra allt öfverliop- '
pande af skrankorna?
I skolan måste barnen visserligen o&amp;s i klasser, och de, soin i iitveckling litinnit ungefär lika långt, bilda ju dar ett i viss inening slutet siillskap, inen få torde de pedagoger vara, som vilja ntstracka denna klassindelning iifven till lieininet.
En barnkainmariippf ostran anses iiiiinera knappast befram j a barnets siinda ntveckling.
Af goda föräldrar och dessas.
hemviinner, af viil- artade aldre syskon och deras kamrater lam de små iinder det dag- liga iiin&amp;#nget ganska inycket, om an åtskilligt af livad de i sådant sällskap höra ar w öfver deras horisont D.
Men galler ej detsa~nina, ktniinstone till en viss grad, om iiinganget ined böcker?
I skolnn Sr det ju af vikt att alltid använda de för livarje åldersstacliii~n liiinpliga läroböckerna, och läseböckerna fk ej Iieller upptaga annat iiii det soni för en viss Alder kan göras fiillt begripligt.
(Ur Topelii J~iisning för barn Ilar fördenskiill gjorts ett urval f&amp;- skola~z.)
' Min kan det vii1 vara beliöfligt eller ens nyttigt att låta det i en skola nödviindiga pedanteriet stifta lagar for de i liemnien lasta anöjes- böckei-na ?~ Ocli på livilket satt k a n det verka skadligt, om i en för öfrigt god Barnbok ej allt ar angsligt afpassadt för ett visst iit- vecklingsstadiuiii, om ett och annat dar skulle förekoinina, so111 de nnga blott dniikelt uppfatta och soin först en rikare erfarenhet kan för dem fallt förklara?
I wden gninla goda tideiiw föreliistes åtskil- ligt i lieminen.
Bland det &amp; örelasta var ganska mycket, som alls ej var m i a d t för barn.
Tioåringen lyssnade.
p&amp; Fritiofs saga, Riine- bergs episka dikter, Kiingariie pk Salamis; lians öra smektes af ver- sens rytin och klang, och ett diinkelt, inen kanske darför ej mindre djupt intryck af inneliållets skönhet blef kvar i det iinga sinnet - m h n e till skada?
Att Barnet p i intet stadiiim bör f&amp; göra bekant- skap ined böcker, soni i migon bemärkelse äro dåliga, dsroin beböfver va1 ej tvistas.
Och till sliit, inåste det ej verka förlamande p5 en författares fantasi att stadse hafva tanken på åldersstadiet soin en black om foten?
Är det ej rent af att befara, att en dylik nyktert prosaisk reflexion skall ftirjapa all högre flykt, all friskhet, och originalitet?
Hiirii gör Z. Topeliu ' s i sin oöfvertraffliga Lasiiing för barn;.
talar lian diir ej till snart sagdt alla kldrar?
Ocli inånne det ej vore skal att till livarje författare af ungdomslitteratiir saga: S&amp; vidt clu k m, gå du afven och gör saininaledes!
z: ': i: S&amp; l h g t insandaren.
Harined g % vi .att meddela Bokkoiiiitéiis svar till J.
S., på det till densamma stallda brefvet.
Innan vi g % att efter biista förinkga besvara de af er frain- ställda frigorna, bedja vi att få i1t .a vår tacksai&amp;et dkför, att ni- satt spörsinålet iiiider debatt.
A t t i den viktiga frågan om ' bariiens nöjeslasning fil ett uttalande af föräldrar eller andra ungdomens vän: ner är för Förbundets bokkoinitd en stor gliidje.
Eder första frhga g F e r befogenheten d Förbundets fordran, att nöjesböcker.
för Barn skola vara afsedda för nkgot visst ålders- stadium.
Ni inenar, att det för en författare skulle vara liardt när omöjligt att skrifva för barn af en bestämd ålder.
Ni har m- turligtvis riitt däri, att barn af samina Udeï kunna vara mycket olika utvecklade, detta beroende dels pH naturliga anlag och dels p&amp; de förhållanden, i hvilka barnen vuxit upp, ocli på den ledning de erh %llit.
Tri hafva (krför ej utfäst något Visst barnets lefnadskr, för !vilket en b&amp; skulle passa, utan ett visst stadit~m, sonm ju kan om- fatta 2 d 3 gr.
Vi Ii&amp;lla nämligen före, att de flesta 8-l0.kringw äro sig tämligen lika, liksom att vidare 12-13-iringnriia ganska bestäkdt skilja sig fran 14-15-åringarna.
Detta visar sig ock däri, att d&amp; vi lata barnen p i egen hand, i allvar eller lek, sysselsätta sig med hrad de behaga, så sysselsiitta sig ej alla p % sainina siitt.
De små bygga hus eller leka med dockor, 124ringarna pröfva sina krafter, ofta i teinligen vilda le- kar, och 14-bringarna begifva sig vanligen på upptiicktsresa efter franimande vikldar.
Att undantag gifvas, därvid fästa vi oss icke här.
Nar nu ett barn far en rolig bok att läsa ph egen Iiand, sb vore det vii1 Önskviirdt, att denna bok gifve barnet bilder och in- tryck just från den värld, dar det känner sig hemma eller f r h den ' värld, dit det liingtar.
Diiiined mena vi ingalunda, att alla barn- böcker skulle hanclla allenast om barnen och deras värld; nej, * barn alskn tvärtom ocli beliöfva b8de fiir tanken och fantasien sidaiit, som står öfver deni själfva.
För de ~111 % passar för detta- andamiil sagan och för de äldre skildringar ur lifvet.
Ni säger vidare, a t t man ej kan hindra Den intelligent tioårings att läsa de böcker, som tillhöra hennes fjorton-kriga syster.
Nej, visser- ligen icke; men livad har hon vunnit diirpå?
Hon föres in i för- hallanden, som i inånga fall ar0 henne främmande, och hon blir liitt till sin intelligens och fantasi blaserad.
Och livad skall man sedan bjuda henne p&amp;, då hon sjalf blir .l4 &amp; r.?
DB liir hon ej liisa oom .sin systers böcker.
Vi frukta, att hon d % vill begifra sig in p i romanlasningens omride, helst de böcker vira 14-åringar läsa ofta äro inledningen till aetta område.
(Att det finnes romaner, som 14- åringar utan skada kunna läsa, t. ex. eli del af Walter Scotts och pgemans, vilja vi visst icke neka.)
Ni tyckes dessutom glömma, att den intelligenta- 10-hriiigen ej i alla afseende torde vara lika utvecklad som en 14-åring; intelligen- sens utveckling är ej det samma soin hela personlighetens utveckling.
Hvilka böcker, som bäst passa ett barn torde val mest bero p.å bar- i.
nets ' allmänna utveckling.
E t t barns utveckling beror ej allenast af: hvad det inhämtar ur böcker, utan lika mycket af det material, som det iiillanltar genom beröringen med ' den, värld livari det lefver, ge- nom umgänget med mäiinisltor.
o. s. v. Och i den utveckling, so111 erfarenl~eten ocli lifvet gifva, torde väl 14-åringen hafva l i ~ n n i t ett godt stycke framför 10-bingen.
Vi glöinma dessutom alltför ofta, att den andliga ocli kroppsliga utvecklingen hos ett barn följa ' hvar- andra.
tätt i spåren.
Att det gifves böcker, som äro njutbara för barn af alla.åldrar, vilja vi in&amp;nnda föriieka.
Därpå har ja, såsom iii själf säger, To- pelias gifvit oss ett lysande.
exempel.
Vi .iiro ock eniga ' med.
er '.
d r, att liksom barnen i .lifvet höra och äro med om åtskilligt, som är .&gt;öfver deras horisonts, så kiiniia de nog läsa .åtskilligt, som egent- ligen ar öfver dem, helst om de äro vana att fråga far och mor eller.
äldre syskon, där deras egen ' uppfattning ej räcker till.
Men att utan förbehåll låta ' barn läsa hvilka böcker som helst (vi tala här endast om goda så ' clana) torde väl hafva sina betiiiikligheter.
Vi minnas.
nog litet ' livar, hvilka kuriösa föreställningar man gjorde sig om det, som * lag utom ens egen föreställningskrets.
A t t genoni.
våra ålderss stadier^.
ängsligt klafbinda barnenG inom trånga, gra&amp;r har naturligtvis aldrig varit vår mening, utan tvärtom att stegvis föra deni framåt.
Ni anser med rätta det vara af vikt att i skolan använda de fur h a j e olika åldersstadium Qmpliga böckerna.
Skolan strafvar i detta afseende efter det naturliga och för barnet passande.
' Vi kalla.
alls icke detta för spedanterin, utan erkänna, att livad skolan straf- *.
var efter på sitt oinr !t.de, det striifva vi efter på ~iiöjesl8sningeris om- råde: att gifva barnet, såvidt möjligt är, en sand och naturlig näring.
för dess tankar, känslor och fantasi.
Om ni .tagit del af Förbundets boklistor, liar ni funnit att bok-komitdn icke varit rädd för att ett och annat.
kunde förekomma i de upptagna böckerna, som först Deii rikare erfarenhet kan fiillt förklaras.
.Detta inotsäger ingalunda en af vira griiudsatser: att bevara barnen för .ytlighet vid lasning.
Vi mena nämligen, att barn, som vänja: sig att läsa det, som i allinänliet står öfver deras ippfattning, vänja sig att läsa ytligt och slarfvigt.
Hvad ni vidare sager om » den gainla goda tiden^, då man i familj&amp;retsaha läste ' Runeberg och Tegner, och då afven 10- %ringen med glädje lyssnade härpå, väcker Iios oss endast den sorgliga fr&amp;gan: livaiför äro dessa .. gamla goda tider försvunna?
Vi skulle - ' '.
- aldrig.
vilja förhiudra en 10-kring att i hemkretsen smekas af &gt;versens rytm och klang3 eller mottaga D in tryck af innehiillets skönhet, vore än detta täiiiligen dunkelt ».
Meil med åldersstadierna i nöjesläsniiigeii liar det egentligen ej a t t göra.
Vi mena a t t barnens deltagande i eii shdan familjelasning bidrager hiifviidsakligeii till deras estetiska upp- fostran.
E n dylik läsning gör på dein samma intryck som vackra taflor och andra konstverk: den vacker deras sympati för det sköna och upphöjda i världen, och att denna sida af uppfostran, soni ju afveii W. etisk, ej är att förakta därom torde väl alla ungdomens vänner vara eniga.
A t t just frbn hemmets härd medföra intryck af det goda och adla ä r ej af ringa betydelse för ett barns utveckling.
Till sist tanker ni på barnböckernas författare.
~ e s s utstakade a åldersstadier kiiniia jii, menar ni, af dem kännas som &gt;black om fotena ocli förjaga all högre flykt.
J a, visserligen, om vi kuude tanka oss, att en författare verkligen ginge så till vaga, som ni tyckes frukta; om han vid iiedskrifvandet af livarje sida Bngsligt tänkte: skall detta passa för niin 9-åring?
Lyckligtvis tro vi icke, att någon författare går till väga p&amp; detta sätt; vi tro, att i de flesta fall författaren slwifver sin bok och sedan bestämmer för hvilken alder den passar.
Men äfven om en författare iinder nedskïifvaiidet af sitt arbete hadec klart för sig till livilken, af barndomens olika stadier han talade, så tro vi, att hetta vore en vinst.
Men att verkligen kunna göra detta förutsätter ett studium och iakttagande af barnanaturen, livilket en- dast kan ske genoiii iimgäiiget ined barn.
Har nu en författare gjort detta stadium ock har han verkligen &gt;goda gudars gifvaa att kunna skrifva för barn, si tro vi, att hans tanke- och fantasilif skiille på ett rikt och naturligt sätt befruktas jiist genoiii medvetandet af till livilka httu talar.
Han skulle ock kanna ansvaret af sitt arbete.
Om vara författare niera beaktade detta skulle våra barnböcker snart för- skonas från t. ex. de spetsiga utfall mot förh&amp;llanden i de storas värld, h i l k a af barnen endera ej begripas eller ock anses niycket tråkiga.
Vi hoppas, att ni geiioin ofvanstaende kommit till iiisikt om, at t Fredrika-.Bremer-Förbundet geiiom de omtalade alilersstadierna hvarkeii p&amp; ett oläinpligt satt velat inskriililra vare sig de gifvandes eller elnottagandes - författarens eller barnens - frihet, utan blott velat uppmana förii1dra.r och författare att gifva barnen det basta möjliga, nar det giiller deras nöjeslasning, det namligen som för bar- nen ar naturligt ocli sundt.
- Bok7c011l itin.
Meddelanden Ban Fredri.ka-Bremer- Förbundet.
Silow, medleni af Förbandets styrelie och sekreterare i stipendiekoinit6nY soin under septeinber och oktober niåiiader före: tagit resor inom Nordand för a t t vacka intresse för stipendiefonderna, liar samtidigt för inbjudna kretsa!
.lämiiat redogörelser .för Förbundet i dess helhet.
D e orter dar redogörelser såliinda lämnats Iiafva varit Stinds- vall, Hernös; liid, Uinek, Skellefteå, Piteå, Liileå och Haparanda.
Till ordfö~amle i de lolcala stipe~zdiekotlzitder~za äro ' följande damer utsedda: landsl~ofdingskan Ellen Berg, Luleå; fru Charlotte ~ r s t a d i u s, Piteå; fru Jenny Lilj eback, Haparanda; landsliöf dingskan Augiista Crlisebjörii, Umeå; fru Petra Guntlierberg, Skellefteå; fru Inex Verstegli, Hernösand och fröken Linda Edström, Sundsvall med frö- ken Frida af ' bandeberg som sekreterare i komith.
ölj jan de personer hafya godhetsfullt åtagit.
sig a t t vare Predrika- Brenzer-Förbundets onzbud å de orter ' där de äro bosatta: fr: öken Kmin Brundell, Szcndmall; fru Inex Verstegli, Hernösan.d; rektorskan Rosiiia ~oha ' ilssoii, Zimea; fru Selma E kevall, Skellejiteå; fröknarna Hulda Burman och Siri Holm, h&amp;&amp;; fröken Fr. Thorséii, Neder Lule&amp;; fru Charlotte Orstadius, Piteå; fro.
Jenny Liljebäck, Haparanda.
F ö r det stora intresse, som visats Förbundets sak, och det val- villiga tillinötesgående, soin kommit dess representant till del, såväl f r h pressens målsiniin som från enskilda och familjer å de olika orterna, franibares harmed ett lijärtligt tack. '
Ett Fö~bundets studiestipendium f ö r kvinnor å 120 kr.
har i å r blifvit ledigt.
Förra iiineliafvaïen liar under 5 å r i följd fått uppi bära detsamma; detta ' ar den l h g s t a tid som stipendiet får utdelas till samina person.
Stadgade koinpetensvilkor för atnjutande af sti- peiidiet iiro: aflagd studentexanieii eller afsliitad 3-krig kul % vid högre lärayinneseminaiiet; intyg om motsvarande k~nskapsmått kkuna doch äfven giilla.
D å ansökan, ställd till Fredrika-Breiner-Förbii1ide.t~ sty- relse insändes, bör den åtföljas af intyg om koinpetelis samt uppgift om den tilltänkta anvand ' ningen af stipendiet.
Ansökningstiden utgår med november måiiad.
För damer I Förordade af l e i f f ö r s ä k r i n g a r rFrith.Nansen Bästa skydd mot köld och värme a f alla slag, äfven för barn Ovanliga Il Se » På skidor ge- nom Grönland » förmåner ^ e n d a akta Stora Tinstntsffler för åe liirsäMe.
°) sM s J \ formal-UnderKläder Turistmedlemmar erhålla estra rabatt.
Kvinnor kunna vid försäk (ring undersökas af husläkaren.
Gösta Vidinghoff, Cirka 1 9 Drottninggatan 1 9.
54 223) Barn under 15 år för- / / säkras utan sökning.
läkareunder- ff Alla premier j / återfås vid Jf dödsfall J) E n million * J \ | Q tf M.WY.
kX y / / hvilket försäkrings- före 20 år; vid se- sätt, nare dödsfall utgår Jj likasom koppar kaffe har under Stockholms- utställningen serverats af barn- G raf ström &amp; C:os ((försäkringen, af detta försäkrin Stockholm ängrostade Kaffe, äfven levereradt ma- let, i burkar till Andrées Polarexpe- ditioner.
Finnes i eleganta bleckburkar om U kg.
0.60 och 0.75 hos välsor- terade specerister i hela riket.
54 224.)
bolag införts i Sverige, medger den försäkrade 1 ülfrihet i hög grad — val- aktiebolaget frihet mellan kapital och lif- KoBStiifltttstinii ta, att lyftas tidigt med mått- belopp eller senare med Penna sorts lifränta står och £.
Giöbel Guldmedalj 1897. ßtor Ils hon behöfves, men utfal- samling: r då på tillsägelse.
« — Carl XII:s torg.
Norrlandsgatan 36.
54210) kithografisl&lt;a Aktiebolagets i Norrköping Guldmedalj i Stockholm 189V Grundlagdt 1858 C.
Cologne samt alla till naglarnas vård och förskönande hörande artiklar.
Försäljningslokaler: ikontor: Stockholm, Vasagatan lO.
KARTONG-FABRIK, E a u de nyheter för Juleii.
Lifförsäkringsbolaget försedd med de nyaste arbetsmaskiner, rekommenderar sina tillverkningar af alla slags A S K - och K A R T O N G A R B E T E N för Parfymerier, Kondito- rier, Apotek och Juvelerare samt för Stearinljus, Tvål-, Socker m fl.
Fabriken drifves med elektrisk kraftöfverföring.
Rekommenderar sin omtyckta 77 Biblioteksgatan 77.
54 514) &amp; Co. ttims A.rraks utmärkta Punsch Medaille rekommenderas.
d ' or (G.
54 553.)
Aktiebolaget m Per Perssons m Väl- och Stickmaskin / f^^vj &amp; Stockholm.
Enda Guldmedalj för Stickmaskiner i Malmö 1 8 9 6 &amp; Stockholm 1 8 9 7 Prima, Trägravyren utförd vid Lithografiska Afdelningskontor: Stockholm, Akt e i bo a l get i Norrköping, Svartmangatan HULTMANS C o m verksamt lösande, välsmakande me- del vid hosta, heshet och katarrer re- kommenderas Florents franska lakrits- \ G. som Göteborg, Södra Hamngatan arbeten.
54,217) Malmö.
Guldmedalj vid 1897 års r ekonjrnenderas.
Konst- o. Industriutställning i Stockholm.
Glas-, Porslins- &amp; Bosättningsaffär Dastiller.
. / ^TO Finster- &amp; Spege g l a l s, y \ t ^ 1 delende f Nyttiga 30 Jnloresenter.
^rtj / Största urval.
Billiga priser, Pastilles å la menthe (pepparmynt, allmännast omtyckta) 30 hos alla välförsedda handl.
o. apotekare.
NORMAN, Stockholm.
Endast äkta med märke: (G.
64456) fabrikat.
användbarhet.
Agenter å alla större platser.
äfven utför beställningar å liknande Påte vanillée (lätt vanilj smak och finaste hrösLgummi.)
40 öre Påte å ia violette (finaste lakrits, aromatisk smak) 35 W svenskt Största Réglisse Florent.
Regeringsgatan 24 Kommissionslager i alla Sveriges städer.
Tel. 52 77.
Edra annonser befordras säkrast, snabbast och billigast genom S.
G U M Æ L I I Annonsbyrå, Rikstel.
m • JÄTTEGRANEN EN JULDRÖM AF CARL STRANDBERG.
Där julens morgon tida.
Rymderna i etern sprida Öfver marken, hvita, vida, Flammigt sken från stjärnors Släckta äro alla ljusen I de små och stora husen, Där de sofva, nejdens tusen, Burna in i drömmens land.
brand.
bfr, Tomtarna i skogen vaka, Snön från jättegranen skaka, Yxa af dess rot och maka Den på slättens skare ut.
Fattad där af hundra händer, Upp sin resning snart den sänder Emot vinterhimlens länder Under tomtarnas salut.
IDUN Upp i grenarna de springa, Draga klockor fram och ringa Oltetidsrevelj och svinga Granvedsstickors tända bloss.
då börjar plötsligt höras Sorl vid skogens bryn och röras Täta vandringsled, som föras Fram mot skyhög grankoloss.
Främst i teten gå de unga, Barnens hjärteglada klunga, Undrande att klockor sjunga Ur ett haf af fackelljus!
Efter stappla eller skrida, Slutna till hvarandras sida, De som sett sin barndom glida Ned i tidens strida brus.
Barnen sina steg bevinga, Ty i takt och rytmer klinga Klockorna och samman tvinga Händerna på tusen små.
Och nu går kring jättegranen Dansen på den frusna planen Med.
en fröjd, som I ej anen, Hvilka kring i lystnad slå!