Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Gränsen för denna underdåniga Berättelse tillåter mig ieke alt närmare utveckla dylika aftals skadliga inflytande på samdräglen oell trefnaden inom lamiljerne, hvarom våra Brottmäls-Ainialer kunna lemna vittnesbörd till ölverllöd; Oell då de i allt fall lika litet sorn andra afhaudJingar om ärligt förvärlvad egendom kunna af Lag förbjudas, blifver oek allt ordande derom öfverflödigt, som ieke är ämnadt att inverka på öfvert vgclscu hos den samhällsklass, inom hvilken den förderfliga piägseden inrotat sig.
Del säger sig sjelf, alt bredvid det i folklynnet fördelaktigt framstående, sorn, på sätt jag ofvan halt Nåden anföra, i så hög grad kommer denna allmoge till godo, skuggsidor icke helt och hållet kunna saknas.
Dertill räknar jag ett ej sällan märkbart sträfvande att förvärfva fördelar, genom användande af fintlighet och slughet vid förhandlingar man och man emellan, och i sammanhang dermed misstroende, såsom försvarsmedel.
Pålitlighet i mundteliga aftal kunna derför ej alltid påräknas, särdeles i dem, som göras husbönder oell tjenare emellan, hvilka sednare, 0111 icke stadslandet skett med tillgång på laglig bevisning, ofta nog återbära en emollagcn städjepenning, i händelse tillfälle yppas att på annat båll betinga fördelaktigare vilkor.
Ett utmärkande drag hos della Läns allmoge är dess böjelse för snvgghet och i sammanhang dermed att ho väl oell vara väl klädd.
Likasom man 1 torparestugan linner husgeradet, 0111 äfven inskränkt, pulsadt och ordnadt och lönsterne nästan utan undanlag prydda af gardiner och ofta försedda med rullgardiner, ser man någongång den förmögnare bondens gästrum beklädda med Fransyska tapeter.
Å bondgården finnes vanligen antingen en tvåvåitingsbyggnad eller oek 2:ne mangårdsbyggningar, för hvilka plats alltid väljes så, alt utsigten må blifva så fri och vidsträckt, sorn möjligt.
För städning omkring byggnaden medelst trädgårdsanläggning, buskars « 11 eller vilda träds plantering, har deremot allmogen ingen håg, troligen, hvad trädgårdsanläggning angår, i följd af en för långt drifven fruktan för klimatets ogynsamhet.
Klädseln, som öfverallt är snygg, kan flerestädes, serdeles inom Ångermanlands fögderi, hvass innevånare, genom deras flitiga handelsresor, fått göra bekantskap med hufvudstadens seder, sägas vara yppig.
Så är l. e\. inom åtskilliga invid Ångermanelfven belägna socknar, nästan hvarje dräng försedd med svart frack; — pigorne någongång med klädningar af utländska tyger såsom tliibet och bombasin.
Framlidne Landshöfdingen, Amiralen Aschling, ifrade under sin embetstid, för ett allmänt antagande af en enkel, nationell klädedrägt, siren utan framgång.
I sill hvardagslif är Norrlänningen högst tarflig, då man undantager det allt Tner och mer tilltagande dagliga bruket af kaffe och socker, äfven inom torpareklasserne.
Strömming och potatis, gröt och välling samt kornbröd utgöra den hvardagliga födan, och denna förknappas under år, då skörden slagit mer eller mindre fel, eller strömmingsfisket, som idkas vid Länets kuster, varit ogynnsamt.
I de såkallade fjällsocknarne, belägna vid gränsen emot Jemtland och Lappmarken, blandas vanligen, under svårare år, bark oell andra nödhjelpsmedel i brödet.
Inom Anundsjö socken, hade man ännu för några år sedan för sed, att äfven i goda år använda någon tillsats af bark vid brödbakning, anseende som en lyx att baka bröd af sild allena, lin sådan sparsamhctsanda bar ock, förenad med enkelhet i seder och idoghet, vållat ett välstånd i andra alseenden, hvars motsvarighet man sv årligen torde återfinna inom någon af Rikets öfriga Kommuner,— att icke sträcka jemförelsen än längre.
Under sist tilländagångne år, har t. ex.
Länsmannen inom denna socken icke haft den ringaste rest på Kronoupbörden alt indrifva, intet skuidfordringsulslag ali verkställa, ingen lösdrifvare att anmäla.
Vanliga räntefoten inom Socknen är 3 procent; neli ändock träffar man en och annan bonde, som samlar kapitaler.
Så har det visat sig under ransakningen med Kyrkovärden Sven Svenson från Anundssjö, häktad för del han, sannolikt under eli anfall al djup hypokondri, afdagatagil hustru och sju barn, alL denne man, utom det att han på sitt hemman, utgörande allenast t mantal, försörjt sig, hustru och 9 barn, kunnat samla en kontant förmögenhet af omkring 3000 R:dr B:co.
Med livardagslifvct upphör larfligheten.
Vid bröllopp och gästabud, låter bonden del gå rundelig! till, så att dylika lyxartiklar som pounsch och vin dervid sällan saknas.
Af denna sednare artikel hafva de förmögnare vanligen något förråd hemma, att dermed undfägna anseddare gäster. 12 I allmänhet begåfvad med ett naturligen godt förstånd, skulle
Norrlänningen utan tvifvel lyckas uti hvarjehanda industriföretag, som loge eftertankan i anspråk.
För handel har han en afgjord böjelse, hvarom mera längre fram under denna rubrik.
För sjöfart likaså.
Ett ej obetydligt antal af kustboerne, samt af de v id Ångermanelfven boende, egna sig dels dt kustfart, dels ål kofferdifart, så väl från Släderne inom Länet som andre sjöstäder i Piiket.
Desse sjömäns exempel, i förening dermed, alt hela Länet har Båtsmansrolering, verkar ock, alt Beväringsmanskapet, äfven ynglingarne inom de långt ifrån hafvet belägne Socknarne, allmännast anmäla sig till sjötjenst, så att af hela styrkan knappt t torde vara alt i behofvels stund påräkna för Landt-armeen.
Alla konskriberade deltaga väl en gång i vapenöfning till lands, men då pluraliteten ändock saknar kännedom om öfning i det vapen, hvartill den vid ett uppbrott skulle kallas, vore det önskelig! alt tillfälle till en sådan öfning kunde beredas.
Då, med rätta, antalet af brott vid jemförelse af folkmängdens storlek, måste anses som bevis i fråga om folkets större eller mindre grad så viii af sedlighet som af välstånd, så talar förhållandet härmed till denna allmoges fördel.
Brott emot person äro inom provinsen Ångermanland sällsyntare än i Medelpad.
Inom den förra har, med undantag af ett enda fall, i mannaminne någon afrättning icke ägt rum.
För närvarande hålles väl en person inom Länshäktet förvarad, som vid domstol i södra Ångermanlands fögderi är för dråp dömd till döden, men dels är denne person icke inom iögderiet barnfödd, dels var sjelfFörsvar i viss mån orsaken lill brottet.
Brott emot äganderätten hafva under sednare åren, i följd af de goda skördar hvarmed provinsen blifvit välsignad, betydligen aflagit; och då detta skrifves, utgör antalet af samtlige af en eller annan orsak i Länets Landsoch Sladshäkten förvarade personer endast 25, hvilket, jemfördt med folkmängdens antal, gör 1 häktad på hvar 3520:de person.
Ett närmare studium af brottmåls-slatisliken visar, att ibland orsakcrne till brott, bränvinets missbruk icke är af de minst verkande.
Det torde således vara på sin plats, att här anföra några ord om förhållandet inom Länet i detta afseende.
Bränvinsbränning utöfvas sparsamt och ingenstädes inom Länet i större skala eiler på fabriksvis, dels i följd af jordens fördelning i smärre ägovälden och dels i följd deraf, att allmogen, som ännu icke lärl till bränvin förvandla potatis, under vanliga år behöft säden till brödföda.
Oaktadt de 3 sista årens rika skördar lemna t öfverskott af spanmål utöfver nyssnämnde behof, har dock ökad rörelse i denna handtering deraf icke föranledts.
Bränvinsbränningsafgiften, som, enligt den år 1838 gällande vida lägre tariff än den å sista Riksdag fastställde, för Länet utgjorde 6048 R:dr 29 sk., uppgår för delta år till endast 4214 R:dr 40 sk.
Det bränvin, sorn utöfver egen tillverkning behöfdes, eller rättare åtgår, hämtas från Stockholm och södra orterne.
Importen deraf lili Länet, som år 1839 var 213,657 | kannor och år 1840, 258,810 kannor, har likväl under de sednasle 3 åren så minskats, att den i medeltal dessa år, endast utgjort 109,033 | kannor årligen.
Häraf, äfvensom af andra omisskänneliga tecken, kan man sluta att förbrukningen af denna vara allt mer och mer aflager, likasom bruket af rusgifvande drycker inom de såkallade högre stånden.
— Den framåt gående civilisationen har småningom beredt öfvertygeisen om den förnedring som åtföljer ett af starka drycker öfverlasladt tillstånd, och likasom det, för icke så särdeles många år tillbaka, ansågs tillhöra bevisen på godt värdskap, att en och annan af gästerne tog för mycket till bästa, torde man nu kunna antaga, att ingen gerna öfver lastar sig, sorn är rädd om sitt anseende, och att detta minskas genom afvikelserne från måtllighetsregeln, äfvensom alt i allmänhet dylika afvikelser, som förr lemnades utan ali anmärkning, numera molas med ogillande.
De bildade klassernas exempel undgå aldrig alt inverka på de lägre; och detta, i förening med nitiska och ifriga bemödanden för nykterhetens sak, torde inom denna ort hafva förorsakat det önskvärda förhållande i afseende å bruket af bränvin, som jag nyss haft
Man vill väl emot en eller annan af nyklerhetspredikanterne anmärka, att de af nit. för det goda ändamålet, hvilket de anse endast genom ett absolut afhåilande från bränvinets bruk kunna vinnas, låta förleda sig lill satser, som icke stå väl tillsamman med det moraliska begreppet om rätt och orätt; men om äfven dessa anmärkningar skulle äga någon grund, och om äfven det större eller mindre antalet af namn på nykterhelslistorne är af mindre betydenhet, då största antalet af de tecknande väl förut tillhört de måttliges klass och de drinkare som anteckna sig oftast återfalla, verka dock de ofta förnyade framställninga ine om skadlighelen af bränvinets nyttjande på öfvertygeisen, så alt nykterhetens sak med säkra steg går framåt, serdeles på landet.
Ännu har jag icke, under mina många resor inom Länet vid gästgifvaregåedarne, af gammalt tillhållet för drinkare, anträffat någon öfverlastad, och flere gästgifvare inom Länet, som funnit vinsten af brån vinsminu tering icke motsvara 14 (len derför beslämda minimiafgiflen 6 R:dr, hafva helt och hållet afsagt sig samma rörelse.
Såsom lika glädjande som säkert bevis på en tilltagande nykterhet, må jag sluteligen äfven i underdånighet anföra, alt då vid ett tillfälle under detta års
Be vä ringsmöte, dervid omkring 600 ynglingar voro till vapenöfning församlade, extra förplägning utdeltes, deras antal, som icke nyttjade bränvin, uppgick till 150 eller i af hela styrkan.
Under de begge sednare åren har, nästan öfverallt i Länet, varit brist på arbetare, och i följd deraf höga dagsvcrkslöner.
— De hafva sommartiden varierat emellan 32 sk. å 1 R:dr för ett mansdagsverke och 1 R:dr 8 sk. å 1 R:dr 16 sk.
Banko för ett ökedagsverke.
Aniee!ningarne härtill böra tillskrifvas, dels det i följd af dessa års ymniga skördar och fördelaktiga konjunkturer för trädvaror uppkomna allmänna välståndet, hvilket, på samma gång det satt den behållne bonden i tillfälle alt till sitt jordbruks förbättring begagna lejdi folk, vändt den eljest avbetande klassens håg till grundande af egna bosättningar, och i sammanhang dermed dess obenägenhet att ät andra arbeta flere dagar i veckan, än som erfordras för inköp af de till billigt pris tillgängliga lefnadsbehofven, och dels i öfrigt eli tillfälligt utförande af flere arbeten af större omfång, nya väganläggningar o. s. v. §• 3.
Näringar. a) Jordbruk.
Detta utgör, såsom ofvan är nämnd t, ortens hufvudsakligaste näringsfång och är i jemnt stigande, hvilket i icke ringa mån bör tillskrifvas jordpossessionernes sammanförande genom Laga Skiften ifrån spridda lägen till färre och för brukandet beqvämiigare figurer, inom säkra och bestämda gränsor, hvaraf fördelarne allt mer och iner inses och sökas.
Den idoge hemmansåboen låter sällan något år gå förbi utan all med odling belägga någon dertill passande lägenhet, under det att hemman, hvilkas egare icke kan tilläggas enahanda epilhet, ofia nog erhålla tillökning i åker och äng derigenom, att större eller mindre delar af hemmanets ouppodlade, men till 15 odling tjenliga mark, emot en köpeskilling, motsvarande rymden och godheten, af ägaren upplåtes åt torpare att under dess och vanligen hustruns lifstid begagnas, för att sedermera ulan afgift lill hemmanet återfalla.
Dylika odiingslägenheler, färre och inskränktare inom de mera bebodde delarne af Landet, linnas deremot i stor mvekenhet och af olla vidsträckt omfång inom Länets aflägsuare Socknar.
Så har t. ex. den driflige ägaren till Forsse Jernbruk i Långsele socken, Häradshöfdingen Walfrid linblom, ådel, till Bruket hörande hemman, fastän endast utgörande något öfver t mantal, funnit utrymme att under loppet af lä ar förvandla omkring 300 tunneland mark, förut nästan ulan värde, till fruktbärande åker och äng.
Eli annat af mig kändt exempel, företer äfven ett hemman i Gideå Socken, å hvars utägor en torpare verkställt så betydliga odlingar, alt han å den med egna och de sinas händer upparbetade jorden, för närvarande föder 3 hästar och 16 boskapskreatur. horn utgör ortens hufvudsäde och kan anses uptaga |:delar af åkern.
Dernäst kommer potatis, så råg, grå ärter, bafra, lin, rotfrukter och hampa.
Sädesslagen kunna öfver hufvud anses gifvande: horn och ärter 5:te ä 6:le kornet, råg 8:dc ä 9:de, hafre Tale samt potatis Sale ä lOalc kornet, efter afdrag af utsädet.
V den under Städerne hörande jord dock något högre, i anseende till lättheten för dess brukare att få köpa gödseL
Del bör ock bemärkas, alt kornet i allmänhet är af bättre beskaffenhet, än det som skördas i södra ortcrne, enär man här vanligen beräknar en tunna lill 12 å 13 lispunds vigt.
I den mån legskiftet upphör, och hemmanens ägor genom Laga Skifte få mera sammanhang, förbättras ock sättet för jordens brukande, sålunda, att den delen som trädes, en åtgärd som man med åberopande af klimatiska förhållanden ansett oundvikligen nödig, allt mer och mer minskas.
Förr träddes vanligen t;ten af åkern; nu allmännare ’:del och på llere ställen endast |:dcl.
Egenleiigl vexelbruk kan blott sägas vara försökt af en eller annan ståndsperson, så vida man icke dertill räknar den mera allmänt utbredda plägscdcn, alt i den mån ängarne blifva mindre gifvande, upplöja och gödsla dem, samt elter 2 ä 3 års säde, åter igenlägga dem lill höfångst, dock utan alt befordra densamma genom utsående af höfrö.
Uägsädet, ehuru sannolikt häst passande för klimatet, såsom mindre än korn ömtåligt för kyla, ökas väl småningom och upplager numera någon del af odalåkc.rn, i stället för att fordom nästan endast halva be ' * • • 1 «. 1 oio- dnf ... ....... l 16 förtroende, som det otvifvelaktig! förtjenar, och såsom orsak härtill uppgifver man än, att rågen fordrar en hattie gödd åker än kornet, än att man af detta sednare får bättre och mera halm åt kreaturen, men rälta skälet torde väl vara en fäderneärfd fördom, hvarifrån man har svårt att frigöra sig.
Likaså anser man klimatet icke medgifva odlandet af hvete, ehuru ett och annat af ståndspersoner gjordt försök lyckats.
Linet odlas öfverallt i Länet, så att det icke allenast motsvarar behofvet, äfven i de socknar af norra Ångermanland, der den finare på afsalu utom orten beräknade lärflsliilverkningen idkas, utan ock lemnar ett öfverskott att utom Länet fory lirås.
Man påstår dock, att linodlingen är nog mattande för jorden, och att säd derå med större fördel kan frambringas, hvarföre denna odling ock under de sednare åren något minskats.
Ilampan odlas obetydligt.
Humla något mera, men icke tillräckligt för behofvet, som dock ej, relativt lill folkmängden, är serdeles stort, då, mig veterligen, icke inom någon landsort bruket af öl är så inskränkt som i denna.
— Uppmärksamheten har väl blifvit fästad på lämpligheten af att mera allmänt införa denna dryck, såsom det tjenligaste surrogat för brännvin, men hittills utan märkbar påföljd.
De åkerbruksredskap, som öfverallt i Länet begagnas, äro plog, harf, äfven vanligen kloliarf och vält.
I Medelpad begagnas sedan några år mera allmänt plogar af en tjenlig och ändamålsenlig konstruktion, som tillverkas af personer inom orten, och af hvilka plogar, någon försäljning jemväl egt rum lill Stockholm samt lill andre Län, deribland äfven Gottland.
Plöjningen verkställes allmänneligen med hästar, och en häst utgör, i anseende lill jordens goda beskaffenhet, tillräckligt anspann för plogen.
Dock användes vanligen vid nyplog rist, såsom plogens föregångare.
En egenhet för orten är det, alt såningen, som allmänt sker för hand, mästadeles verkställes af qvinfolk.
Sedan säden blifvit med lia afskuren, uppsattes den lill torkning, i Medelpad på snesar, men i Ångermanland på så kallade hässjor, som inrättas sålunda, alt 10 å 12 ainar långa gröfre stockar nedsättas i jorden på ett afstånd af omkring 8 alnar från hvarandra, samt förenas medelst stänger insatte i hål å slockarne, den ena öfver den andra med ungefär 1 alns mellanrum.
De göras med den omsorg att de, qvarstående år efter annat, kunna begagnas ända lili dess virket af röta angripes.
Antalet al slockarne, dera! 2:ne med mellanliggande stänger, utgöra ett såkaliadl hässjeled, lämpas efter hemmanets sädesproduktion, pä hvars qvantitet hässjans storlek derföre utgör ett säkert kännemärke.
Detta bergii ingssätt 1? ningssätt medför de fördelar, att sädens luftlorkmng göres nära nog oberoende af väderleken, oell att, då säden vanligen icke ifrån hässjan nedtages tori', än i den mån den tröskas, lador lill dess för varande emellan bergni) igen oell tröskningen anses kunna undvikas, men har deremot de olägenheter, att sädens uppsättning' och nedlugning fordra mycket arbete, samt att dervid icke obetydligt spilles och går förloradt, oberö k nåd t den ej så ringa kostnad och arbete hässjornes byggande och underhållande fordra.
Den oriktiga öfvertvgelsen att sädén, sedan den en gång kommit i hässja, svårligen kan skadas, förleder dessutom mångå, att dag från dag uppskjuta med nedtagningen, så att denna understundom ej äger runi förrän vintern inträdt, och då först, men för sent, lå de vanligen erfara, att säden tagit mer eller mindre skada och att logiar uppätit någon del deraf.
En och annan eldria af det slag, i Finland brukas, hafva väl, sedan en så beskaffad först byggdes af Kontrakls-Prosten Magister C. J.
Holm i Själevad, sedermera blifvit uppförde, men icke ledt till den efterföljd, som vöre önskvärd, med afseende på den stora nytta dessa föga kostsamma inrättningar medföra.
Tröskningen sker hos mindre jordbrukare med slagor, hos mera försiykonine vanligen med begagnande af en sorls tröskvagnar, hvilka al häst dragas fram och åter olver de pä en lang med tak försedd loge utbiedda sädeshanden, oell hos en elier annan förmögnare medelst tröskmaschiner af mer elier mindre tjenlig konstruktion.
Efter godkändt byggnadssätt uppförda tröskverk för vatten förekomma äfven, men äro sällsynte.
Hos allmogen linner man väl icke åtgärder vidtagas för beredande af aitiliciel gödsel, efter den method som följes för beredandet al såkallade komposter, men allmogen är dock mån om att öka gödselförrådet, och omtänksammare hushållare försumma derföre icke, att, då gödselstaden om vintern blifvit tömd, införa efter tillgången lämpade qvantiteter af dikesjord eller torkad myrjorcl.
Hos mer än en bonde har jag i ladugården sett tillställningar för upphämtande af kreaturens urin.
Det är icke heller ovanligt att se arbete nedläggas på jordens förbättrande genom jordbiandningar.
Det sedan år 1805 i Länet existerande och med af Eders Kongl. Maj:t : lade Stadgar försedda Hushållnings-Säilskapet har visserligen sr.:, i tl genom spridande af råd och upplysningar, premiers utsättande o. s. >. i jordbruk och näringar införa nödiga och nyttiga förbättringar, men synes icke hafva lyckats på ett sätt, som motsvarat de förhoppningar, hvartill q
Femär s-ber äLt else frim IVester Not'rlunds Län. 18 dess nitiska bemödanden bordt berättiga.
Sådant tillskrifvcr jag förnämligast för orten egna förhållanden, som vållat binder, hvilka det icke berott af Sällskapet att undanrödja.
Ifråga om fäderneärfda vanor, arbetssätt m. m., är allmogen här, som annorstädes, af en envist konsel-vatif tendens, och denna allmoges naturliga goda förstånd bidrager i sin mån till att öka anspråken på bevisen om nya methoders fördelaktighet, innan de vilja frångå dem, far och farfar begagnat och hvaraf dessa sägas hafva funnit sig väl.
Den vill derföre lika mvcket, om icke mera än allmoge i andra orter, öfvertygas om det nyas företräden framför det gamla, innan detta sednare öfvergifves.
Först sedan bevisande exempel åstadkommits, börjar den vilja tillegna sig de lyckade resultaterne.
I Rikets sydligare provinser gifvas dessa exempel vanligen af ståndspersoner, hvilka ulan fördom, men med en på högre bildning grundad förmåga att på förhand beräkna sannolikhelerne för eller emot en uppställd theori, samt i en ekonomisk ställning, mägtig att uthärda en möjlig motgång vid utförandet, i allmänhet furnäs beredvillige att medelst experimenterande föra jordbruksnäringen framåt.
Icke så här, der kommuliernes innevånare oftast, med undantag af prestön och länsmannen, uteslutande utgöras af allmoge; och då länsmännen, likasom kronofogdar och häradsskrifvare inom detta Län, sakna boställen och derföre endast tillfälligtvis hafva eget jordbruk, samt kommunernes pastorer åter vanligen först vid äldre år och efter en åt studier hufvudsakligen egnad lefnad inträda bland jordbrukareklassen och äfven då af mångahanda cmbelsbestyr hindras att åt jordbruket skänka en närmare uppmärksamhet, kan man icke i denna väg af dem påräkna upplysande och uppmuntrande föredömen.
Under sådana omständigheter, oell då något
Styrelsens förmynderskap för näringarne icke vill medgifvas eller erkännas, är det gifvet, att man endast kan hoppas på ett ytterst långsamt framskridande och söka sin tröst i tanken derpå, att jordbruket inom orten ifrån äldre tider innehaft en någorlunda försvarlig ståndpunkt, jemförelsevis betydligt högre än den, hvarpå Svenska allmogens jordbruk i allmänhet befinner sig.
Produkterne af Länets jordbruk äro i medelmåttiga år lillräcklige alt fylla innevånarnes behof.
I goda rå, sådana som nu följt 3:ne efter hvarandra, erhåller man derjemte ett icke obetydligt öfverskott lill afsalu.
Den, jemlikt föreskriften angående de underdåniga femårs-berättelsernes algifvande, denna berättelse åtföljande, efter meddeladt formulär upprättade, tabell för landet upplager afkaslningen af alla sorters spannemål till 19 143,737 tunnor, deraf 7 tunnor hvete, 15,864 tunnor råg, 106,258 tunnor korn, 15,063 tunnor blandsäd och 6,565 tunnor hafre.
Så kan dock icke förhållandet rrara, ty i sådant fall skulle nämnda qvantum säd, upptaget såsom produkt under för denna ort särdeles fördelaktiga sädesår, icke allenast varit tillräckligt för att fylla dess innebyggares behof, utan derutöfver lemna det öfverskott, som under nämnda år uppstått.
Vill man derföre komma del rätta härutinnan så nära sorn möjligt, mäste man uppgöra beräkningen på annat sätt.
Del anses vanligt, äfven i orter, der animala födoämnen förtäras i vida högre grad än denna, alt kalkylera sädesbehofvet till 3 tunnor, hälften råg och hälften korn för hvarje person i ett hushåll; och då, efter afdrag af Städernes innevånare, de å Landet boende kunna anses utgöra i rundt tal 83,000 personer, erfordras således för fyllande af deras behof 249,000 tunnor, hälften råg och hälften korn, hvilket alltså under medelmåttiga år, eller sådana då spannemål från andra orter icke behöfver köpas, måste antagas utgöra sädesproduklionell, lifter hvad ofvan är nämndt, utgör den i tabellen upptagna produktion af råg och korn 122,122 tunnor, deraf blott ungefär ’ idel råg.
Förvandlar man nu det uppgifna beloppet blandsäd och hafre till råg, för att något upphjelpa förhållandet emellan detta sädesslag och kornet, med den låga beräkningen att 1] tunna blandsäd och att 2 tunnor hafre svara emot 1 lunna råg, så uppkommer derigenom ett qvantum råg af 13,324] tunnor, eller tillsammans med förutnämnde 15,864 tunnor, 29,188] tunnor råg.
Antager man vidare, alt 4 tunnor potatis lemna föda motsvarande 1 tunna säd, hälften råg och hälften korn, efter hvilken beräkning den i tabellen upptagne potalisafkaslningen, 13,294 tunnor, motsvarar 3,423] tunnor säd, och fördelar dessa på sädesslagen råg och korn, så erhåller man ändock tillsammans icke, med ledning af labelluppgifterne, högre spannemålsproduktion i råg och korn, än 30,900] tunnor af det förra och 107,969] tunnor af det sednare sädesslaget och således, såsom resultatet under goda år, 93,699] tunnor råg samt 16,531] tunnor korn mindre än det belopp, som under medelmåttiga år ansetts behöfligt till fyllande af Länets inne väna res sii clesbehof.