Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer förklarat sig öfvertygade om behofvet af en reglering i öfverensstämmelse med Konungens befallnings - 32 Allm. Besv.- och Elion.-Utskottets Betänkande, N:o 96. hafvandes på Gottland och kammar-kollegii förslag, genom pastoratens sammanslående, så att religionsvården kunde handhafvas af 24 kyrkoherdar, 24 kapellaner och 3 vice pastorer; dock utan rubbning af närvarande presterskapets innehafvande lagliga rättigheter, och att af Kongl. Majit berodde att förordna om en annan personalreglering, i afseende på kyrkoherdarnes och kapellanernes antal, derest förslaget vid verkställigheten skulle finnas erfordra någon förändring; och hade Rikets Ständer slutligen, beträffande frågan om krono-tiondens användande, såsom hittills, till understöd för presterskapets på Gottland aflönande, öfverlemnat till Kongl. Majit att tills vidare disponera till församlingarnes presterskap så mycket af krono-tionden som oundvikligen fordrades för erhållande af det löningsbelopp, som kammar-kollegium föreslagit, dock att tionde-gifvarne i alla händelser icke måtte komma att annorlunda utgöra kronans andel af tionden än uti rikets öfriga provinser, hvarest tionden le vereras omedelbart till staten, och med vilkor tillika, att dermed sådan reglering vunnes, som gåfve lättnad åt hemmans-egarne och lemnade något öfverskott åt staten.
Då emedlertid, efter denna Rikets Ständers framställning, Kongl. Majits slutliga nådiga pröfning af ärendet allt hittills blifvit uppskjuten, får utskottet, enär frågans snara afgörande är af stor vigt, i ändamål att afhjelpa de med närvarande förhållanden förenade tlerehanda olägenheter, som med skäl öfverklagas, och under förhoppning att löne-konventioner under förändrade förhållanden jemväl derstädes må kunna 'tillvägabringas, vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att förnya underdånig anhållan derom att Kongl.
Majit täckes besluta de ytterligare föreskrifter och åtgärder som kunna anses lämpliga att bringa detta ärende till ett snart och önskadt slut, samt att den föreslagna an stalten atl, genom sammanslående af llere pastorat bereda lindring i lönevilkorens utgörande måtte egnas den synnerliga uppmärksamhet, som den synes förtjena.
Utskottet öfvergär härefter till besvarande af de motioner, hvilka innefatta C) förslag orri upphörande af förhöjd tjenstår s-ber åkning. l:o Vid öfvervägande af de i detta ämne gjorda framställningar, hvilka afse dels i allmänhet att all förhöjd tjenstårs-beräkning inom ecklesiastik-staten måtte genast upphöra, utan afseende derå huruvida någon ersättning genom ökade löner bestämmes, dels ock serskildt, att stats-anslag mätte beviljas till pensioner på ålderdomen för de lärare, som cgnat lif och krafteV åt skolan eller akademien, på det att bergningsbekymmer icke må tvinga dem, att, någon gång emot deras egen böjelse, slutligen söka sin befordran vid kyrkan, hvilken, jemte skolan för öfrigt skulle hållas lika öppen till inträde för dertill skickliga unga män, med beräkning likväl i hvardera embets-verksamheten af endast enkla merit-år och lika befordringsrätt, efter behö - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 96.
33 behörigen aflagda prof — har det, å ena sidan, lika litet kunnat undgå utskottets , uppmärksamhet, att all förhöjd tjenstårs-beräkning i sjelfva verket ej är annat, än en af staten beviljad aflöning eller förbättring i befordrings-vilkor för vissa, med kyrkan i närmare eller fjermare beröring varande tjenstemän, hvilken uppmuntran dock, efter hvad, icke utan skäl, blifvit anmärkt, är dem medgifven på bekostnad af den stora mängd obefordrade egentliga prestmän, hvilka, för deras, icke mindre vigtiga, tjenstgöring vid sjelfva kyrkan, vid ansökan till befordran icke fa tillgodoräkna mera än enkla merit-år, hvarigenom ock dessa sednares billiga förhoppning på utkomst vid samma lefnadsålder, som deras, högre tjenst-år beräknande, medbroder, icke sällan förnärmas och fördröjes —, som utskottet, å andra sidan, icke heller förbisett den skyldiga varsamhet, hvarmed denna vigtiga fråga i dess serskilda delar bör behandlas, på det att icke, genom ett förhastadt och mindre väl betänkt ingrepp uti de ännu minst aflönade skol-lärarnes mer än hundraåriga befordrings-förmåner, unga, skicklige och vetenskapligt bildade mäns håg och verksamhet såmedelst må vändas ifrån undervisnings-väsendet, hvilket sannolikt skulle inträffa, i händelse den för närvarande lättade utsigten till snarare befordran inom kyrkan, genom en ytterligare obetingad minskning i merit-år, utan någon deremot gifven ersättning i löne-förmåner, motsvarande skol-lärarnes i städerna dyrare lefnadskostnad, blefve dem alldeles betagen, och hvaraf, bland annat, de eftertänkliga följder lätt kunde uppstå, dels att, till stort mehn för undervisningens friskare gång och utveckling, efter tidernas stigande kraf, vid skolverken allt för länge komme att qvarhållas lärare, hvilkas verksamhet för den serdeles tröttande skol-undervisningen med tiden skulle sakna den kraft, drift och rörlighet, som härtill erfordras, dels ock att undervisningsverken såmedelst kunde komma i saknad af önskelig och nödvändig lärare-konkurrens, och fördenskull jemväl slutligen, i brist på sökande, torde få öppnas till inträde för lärare af mindre duglighet; af hvilket allt vore att befara, att till en början skolans och dernäst kyrkans, alltid så nära och inbördes förenade, sanna väl och båtnad, skulle på ett oberäkneligt sätt i framtiden kunna äfventyras.
Då emedlertid såsom rättsenlig grundsatts härutinnan torde böra antagas, att, till befordran inom kyrkan, all förhöjd tjenstårs-beräkning må, ju förr desto heldre, upphöra, så att mera än enkla års-meriter aldrig må hela läroståndet i allmänhet tillgodokomma i och för dess tjenstgöring, vare sig inom kyrkan eller vid den med henne samslägtade skolan, — ett syftemål, hvars rättvisa befrämjande både Kongl. Maj:t och Rikets Ständer visserligen förut både länge och sammanstämmande afsett, ehuru, i saknad af medel till erforderliga löne-anslag, denna reglering, partielt redan vidtagen, ännu icke kunnat i sin helhet fullbordas —, samt härvid tillika måste erkännas, att åtskilliga gymnasii- och skol-lärare, oaktadt de väl icke äro så tillräckBih. till B.
Prot. 1847 $ 1848. 8 Sami. 24 Haft. 5 38 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 96. helst då skolläraren, hvilket icke sällan varit händelsen, för de presterliga förrättningarnes skull nödgas från skolan sig aflägsna och åt monitorer uppdraga en skolvård och undervisning, som dock alltid i främsta rummet fordrar personlig närvaro af läraren sjelf, hvilken med eget öga, råd och handledning på lärorummet torde böra öfverse, följa och sammanhålla de olika hegåfvade barnens flit, framsteg och uppmärksamhet.
Under nu varande och härefter allt mer och mer inträdande lyckligare förhållanden, då så många utexaminerade fullt skicklige elever från folkskolelärare-seminarierna i riket utgått och ännu årligen utgå, att i församlingarna blifva vid barnaundervisningen anställda, och då i alla församlingar genom enahanda medel det afsedda ändamålet, — fullständig barnaundervisning, — bör allt mer och mer kunna vinnas, utan att samma barnalärare nu mera, på sätt utskottet redan förut, i fråga om den förhöjda årsberäkningens upphörande, sig yttrat, behöfva vara prestman, anser utskottet sig böra vördsamt tillstyrka Rikets Ständer att uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att då, jemlikt 6 § 3 mom. af Kongl.
Mits nådiga stadga om folkundervisningen i riket den 18 Juni 1842, under der noga föreskrifna vilkor, folkskoleläraretjenst lärer kunna, efter domkapitlens pröfning, med annan presterlig befattning förenas, Kongl.
Majit täcktes i nåder förordna, det sådana skiljda befattningars förening hos en person ej mätte tillåtas på de ställen, der den ordinarie prestmannen derjemte har annan presterlig embetsskyldighet än blotta gudstjenstens förrättande på sön- och helgedagar; att det i allmänhet må vara konsistorierna förbjudet att hädanefter låta församlingarna till endast folkskolelärare antaga extra ordinarie prestman, som för sådan skolmästarebefattning egde beräkna presterliga tjensteår; att alla dylika folkskoleläraretjenster, som för närvarande af prestmän bestridas, vid innehafvarnes afgång, endast af utexaminerade folkskolelärare utan prest-ordination och tjenstårsberäkning må öfvertagas, så vida ej redan utfärdade nådiga resolutioner eller enskilde stiftares i testamenten eller donationsbref uttryckliga förbehåll om nämnde tjensters besättande med prestmän, gifva dessa förordnanden gällande och orubblig helgd; samt slutligen att, derest någon till prest icke ordinerad folkskolelärare i riket möjligen ännu finnes, som, endast för barnaundervisning i folkskola, eger nådigt tillstånd att beräkna enkla presterliga tjenst-år för befordran inom kyrkan, om han i predikoembetet skulle vilja och kunna i behörig ordning ingå, denna rätt till presterlig årsberäkning i och för skolsysslan vid innehafvarens afgång måtte upphöra och en dylik förmån folkskolelärare utan ordination icke vidare tillerkännas, Alim. Besv.- och Ekon.-Utskottet Betänkande, N:o 96. 39 3:o
I anledning af hvad utaf nksdagsfullmägtigen Gustaf Pettersson serskildt blifvit yrkadt om komministr atur ens indragning i dc församlingar, hvilkas kyrkor sammanbyggas, äfvensom om den ledigblifne lönens användande, får utskottet vördsamt erinra, att, sedan Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 11 Februari 1830 hos Kongl. Maj:t hemställt, bland annat, att, hvad beträffar fördelningen af den vid kyrkors sammanbyggnad lediga lönen, konsistorium, efter församlingarnes hörande och i samråd med dem och med kronoombud, skulle uppgöra förslag till densammas fördelning emellan församlingarnes skolor och pastor, hvilket fördelningsförslag sedermera borde till Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse öfverlemnas; så har genom nådig kungörelse den 19 Juni 1830, med hufvudsakligt bifall till hvad Rikets Ständer, såväl härutinnan, som i öfrigt, angående vilkoren för kyrkors sammanbyggnad och behandlingssättet af derom uppkomna frågor, föreslagit, i nåder blifvit förordnadt, det skall, sedan vid vederbörlig biskopsvisitation och lagligen utlyst sockenstämma frågor om kyrkors sammanbyggnad och dermed gemenskap egande ämnen förekommit och blifvit utredda, samt sockneboerne deröfver hörde, de vid dessa tillfällen hällne protokoll till Kongl.
Maj:ts befallningshafvande i länet insändas, hvarefter landshöfdingen och biskopsembetet gemensamt i målet resolvera, med vederbörande lemnad hänvisning att, i händelse af missnöje, hos Kongl. Majit inom föreskriften tid undernåniga besvär deröfver anföra.
Utskottet, som för dess del anser de föreskrifter, som uti nyssberörde Kongl, kungörelse sålunda blifvit meddeldte, för ändamålet fullt lämpliga och tillräckliga, får af sådant skäl hemställa, att denna framställning må förfalla. 4:o
Den indragning af regementspastors- och balaljonspredikants-beställningarne vid lan dtr eg em enlen, som af herr prosten Setterblad blifvit föreslagen, har utskottet icke heller ansett sig kunna förorda, förnämligast af det skäl, att ortens presterskap, genom öfvertagande af de åligganden, som nyssnämnde tjenstemän hittills tillkommit, efter utskottets öfvertygelse, skulle, synnerligen under vissa tider af året, på ett betänkligt sätt hindras i utöfningen af dess vigtiga kall inom församlingen.
Då emellertid, efter hvad utskottet inhemtat, Kongl, cirkulärbrefvet den 11 Mars 1841, angående regementspastorsbeställningarnes vid indeldta arméen förenande med annan ecklesiastik befattning vid församlingarne eller läroverken, uti 3 mom. innehåller, att den, som till regementspastor vid indeldta arméen i nåder utnämnes, men icke derjemte bestrider annan ordinarie ecklesiastik befattning, skall åligga hos vederbörande biskop och konsistorium sig anmäla till emottagande, under den från tjenstgöring vid regementet eller korpsen lediga tid af året, af förordnande att biträda vid läroverket, eller af missiv till tjenstgöring inom församlingen, och konsistorium ega att lämplig befattning honom anvisa; har utskottet, som ansett en dylik tjenst - 36 Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 96. 6:0
Slutligen och hvad angår de ecklesiastika tjenstemän med förhöjda meritår, hvilka antingen af staten eller af allmänna inrättningar och enskilda stiftelser ega sin aflöning, såsom fång-, slotts- och hospitals-predikanter, krigs-prester, kathecheler, barnhus lärare m. fl., så hyser utskottet den öfvertygelse, att äfven för dessa tjensters innehafvare erforderliga löne-förmåner böra beredas, så att ökad befordringsrätt i förhöjd års-beräkning på det öfriga och obefordrade presterskapets bekostnad icke vidare må dem tilläggas.
Då utskottet tillika är förvissadt derom, att de prestmän, hvilka uteslutande varit sysselsatta med barna-undervisning, numera till större delen för denna befattning icke erfordras, helst till följd af Kongl. Maj:ts nådiga stadga om folk-undervisningen i riket, hvilken redan bör vara satt i verksamhet eller innan kort blifva fullt tillämpad både i städerna och på landet, de serskildt antagna och examinerade folkskole-lärarne komma att meddela den första barnaundervisning, som af prestmän hittills flerestädes varit bestridd, har utskottet, af dessa sammanlagda skäl, ansett sig böra vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer, uti omförmälda underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, må uttrycka den underdåniga anhållan, att Kongl. Majit täcktes förordna, det äfven för befattningar af förenämnda beskaffenhet, vid nuvarande innehafvares afgång, all förhöjd tjenstårs-beräkning måtte upphöra, med enahanda förbindelse för vederbörande att, derest med samma sysslor är förenad den serskilda själavård, att de äfven derefter skola af prestmän förestås, genom lämpliga löner i tid förekomma, det icke brist på skickliga sökande till dylika tjenster vid sådant förhållande i framtiden må inträffa, i hvilket afseende, och så vidt dessa tjenstemäns löner utgå af statsverket och befattningarna ej med andra ecklesiastika sysslor kunna förenas, Kongl.
Majit täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig proposition om det statsanslag, som för hvarje sådan allmän ecklesiastik-befattning serskildt och för dem alla tillsammans må pröfvas nödigt; och torde, vid inträffande ledigheter af nämnde tjenster, intill dess ökade löneanslag varda beviljade såsom skälig ersättning för all mistad högre års-beräkning, samma tjenster under tiden endast af vikarier böra uppehållas, med fortsatt rättighet för dem till åtnjutande af de ordinarie innehafvarnes nuvarande löner och förhöjda års-beräkning.
Då utskottet härefter till besvarande företager hvad uti ofvananförda motioner blifvit yrkadt D) om upphörande af rättighet för prestmän att till folkskole-lärare hädanefter varda antagna, äfvensom om indragning af vissa ecklesiastika befattningar, lår utskottet till en början anmärka, att, i fråga om afhjelpande af en mängd nu uppgifna missförhållanden i det lägre presterskapets befordringsrätt och lönevilkor, i synnerhet den aflägsna utsigten för en stor del prestmän att vinna en mera Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottcts Betänkande, lY.-o 96. 37 oberoende ställning, tvenne vigtiga omständigheter, efter utskottets öfvertygelse, påkalla närmare uppmärksamhet.
Härtill synes kunna räknas i första rummet ökade fordringar på kunskaper och bildning hos de unga prestkandidaterna, innan dem tillätes ordination, hvarigenom deras antal i samma mån torde minskas, samt billig utsigt öppnas till en hastigare presterlig befordran inom församlingarna; och i det andra rummet: dels upphörande af rättigheten att tillsätta folkskoleläraresysslor med prestmän, dels indragning af åtskilliga komministraturer och svagt lönade prestsysslor, der dessa ej af nödvändigheten oundgängligen påkallas, dels ock minskning af de extra ordinarie prestmännens hittills inom vissa stift allt för stora antal.
Om inskränkning i allmänhet af den förhöjda tjenstårsberäkningen, hvilken ock, i sin mån, menligt inverkat på de obefordrade presternas ansökningsrätt, har Utskottet redan sig yttrat.
I fråga om stegrade fordringar hos de theologiska faculteterna vid rikets universiteter på högre prestbildning och dermed förenade ökade humanistiska och theologiska kunskaper hos dem, hvilka uti prediko-embetet inträda, får utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet frambära den önskan, att Kongl. Maj:t, efter vederbörandes underdåniga yttrande och förslag, täcktes i nåder meddela de föreskrifter i detta ämne, som af Kongl.
Majit anses för ända målet kunna lämpligen erfordras. 2:o Hvad dernäst serskildt beträffar framställningarne derom, att folkskolelärare, som ej tillika innehafva presterlig tjenst, icke må beräkna presterliga tjenstår, äfvensom att sådana tjenster ej vidare må i framtiden få förenas hos en person; så kan utskottet, till följd af dess ofvan uttalade åsigter, och vid betraktande af det yngre presterskapets billiga rätt till hastigare befordran inom kretsen för dess egentliga embetsverksamhet, än som hittills egt rum, icke annat än instämma i motionärernas tanka.
Då utskottet nemligen, å ena sidan, icke kan neka rättvisa åt de vackra uppoffringar och bemödanden, som, under förutvarande förhållanden, för att afhjelpa bristen på tjenlige lärare i folkskolorna, åsyftat att till lärare i dessa skolor erhålla prestmän, hvilka således i allmänhet åtnjöto enkel tjenstårsberäkning, har utskottet, likväl å andra sidan, icke kunnat lemna oanmärkt den omständighet, att, dels genom aflöningens på vissa ställen dubbla egenskap att vara både allmän af församlingarna och tillika enskild af pastor, dels ock i följd af serskilda föreskrifter i stadfästade reglementen, många såsom prester antagna folkskolelärare fått sig ålagd den dubbla pligten både att dagligen egna sin tid och möda åt barnaundervisningen och att derjemte i församlingen och kyrkan uppfylla sacri ministerii adjunkters olika embetsåligganden.
Genom denna dubbla förbindelse till möjligen samtidig tjenstgöring på olika ställen måste endera skolan eller kyrkan obestridligen komma att lida, 34 Allm. Besv.- och Ekon.-Utslcottcts Betänkande, N:o 96, ligen lönade, att de pä innehafvande platser för all tid kunna anses ega skälig utkomst, likväl obestridligen äro, efter nu gällande stater, i åtnjutande af sådana inkomster, att desamma åtminstone med flera af tredje klassens kyrkoherde-löner kunna jemföras samt härtill slutligen kommer, att dessa gymnasii- och skol-lärares rätt till befordran, på grund af deras högre kunskaper och skicklighet enligt författningarna, bör lemna dem fortfarande utsigt för framtida transporl till de bättre klassernas pastorat, har utskottet, med föranledande af de i detta ämne väckta motioner, ansett sig böra i öfverensstämmelse med dessa åsigter vördsamt föreslå Rikets Ständer att i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Majit täcktes genom utfärdande författning i nåder stadga, att för alla Icklorstjensler vid gymnasierna samt för reklors-beställningarna vid de högre lärdomsskolorna, äfvensom för alla öfriga åtminstone med dessa sistnämnda möjligen lika lönade lärare-sysslor, af hvad namn som helst, vid elementarundervisningsverken, vare sig af allmän eller enskild stiftelse, vid nuvarande innehafvares afgång, all förhöjd tjenstärs-beräkning måtte upphöra; så att dessa tjenstemän, vid ansökning om befordran inom kyrkan, dädanefter må beräkna endast enkla merit-år, ehvad för ofvannämnda lärare-sysslor löne-tillökning kan varda beviljad eller icke. 2:o
Vidkommande dernäst öfriga vid elementar-undervisningsverken varande ordinarie lärare-sysslor, äfvensom de vid universitelerna befintliga, lärare- och tjenstebefaUningar, för hvilka, enligt Kongl, cirkulärbrefvet den 6 Oktober 1842, förhöjd tjenstårs-beräkning nu eger rum; så och då det icke kan vara med dessa läroverks sanna nytta förenligt att minska den högre merit-årsberäkning, som blifvit tillagd ofvannämnde otillräckligen lönade tjenstemän, utan att någon deremot svarande billig ersättning i förökade löne-inkomster dem i stället förunnas, har utskottet af denna omständighet hemtat skäl för den vördsamma hemställan, att Rikets Ständer, äfvenväl hvad angår ofvanbemälda lärare-platser, må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om de förhöjda tjenst-årens upphörande och stadgande af blott enkel merit-årsberäkning; dock att en sådan förändring icke må vidtagas förr än Rikets Ständer blifva i tillfälle att åt nämnda lärare anslå den löne-tillökning, som för de olika tjenstegraderna, af hvilka några måste, mer än de andra, såsom blott expektanssysslor betraktas, må pröfvas skälig; med iakttagande deraf, att, så snart dessa löner kunna förökas, dåvarande innehafvare af nämnda tjenster må höras och sig yttra, huruvida de äfven vilja för sin tid de förhöjda löneförmånerna heldre antaga emot åtnjutande af endast enkel årsberäkning, eller om de, utan löne-tillökning, intill sin afgång, önska att bibehållas Allm. liese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 96.
35 vid deri högre merit-årsberäkning, som i redan innehafvande fullmagter kan vara dem tillförsäkrad; att duplikanter, vikarier och extra ordinarier vid undervisnings-verket aldrig må tillåtas åtnjutande af förhöjd års-beräkning annorlunda, än Kongl, skol-ordningen i 3:dje sekt:n 4 kap. 7 § om dubbla år tillåter, då ordinarie lärare åt vikarien afstår dess rätt till högre tjenst-år; samt slutligen att hvad uti 4 mom. af Kongl.
Cirkulärbrefvet den 16 November 1839, hvilket, innan hufvudfrågan om förhöjda årens afskaffande till slutligt afgörande hunnit hos Kongl. Majit företagas, blott såsom ett interims-beslut och förordnande var att anse, finnes stadgadt derom, ”att fördelen af ökad års-beräkning må upphöra att innehafvaren ”vid ansökan till befordran tillgodokomma, sedan han från tjensten afgått ”och vunnit befordran till pastorat, de dåvarande tjenstemännens rätt lik ”väl oförkränkt,” måtte i nåder förklaras ännu hafva bibehållit och skola bibehålla gällande kraft, ehuru denna föreskrift icke omförmäles i Kongl, cirkulär-brefvet den 6 Oktober 1842, hvilket Kongl, bref i öfrigt innehåller Kongl. Majits nådiga beslut och förordnande i detta ämne. 3:o Hvad serskildt beträffar frågan om anslag till pensioner för akademie-, gymnasii- och slcol-lärare; så, och ehuru behofvet af anslag i detta hänseende företrädesvis för emeriti-löner vid elementar-läroverken synes ovedersägligt, finnér utskottet denna fråga, hvilken vid reglering af riksstatens åttonde hufvudtitel torde förekomma, icke vara af beskaffenhet att kunna af detta utskott till behandling företagas. 4:o
I fråga åter om lika befordringsrätt vid kyrkan och skolan för dertill skickliga unga män, efter behörigen aflagda prof, anser utskotfet serskildt yttrande icke vara al nöden, enär, enligt nu gällande författningar, hinder icke lärer möta hvarken för en prestman att i skolans, ej heller för en skol-lärare att i kyrkans tjenst in träda. 5:o
Vidkommande härefter bruks-predikanter, kapell-predikanter och öfriga vid församlingarna i riket anställda ecklesiaslike tjenstemän, ål hvilka förhöjd tjenstårsberäkning någorstädes ännu kan, genom serskilda nådiga resolutioner, vara af Kongl. Majit medgifveri, får utskottet, af ofvan uppgifna skäl, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit måtte uttrycka den underdåniga önskan, att, vid nuvarande innehafvares afgång, all förhöjd års-beräkning vid ifrågavarande ecklesiastika befattningar måtte upphöra och endast enkel års-beräkning dem tillerkännas, i följd hvaraf det torde böra ankomma på vederbörande bruksegare och disponenter samt kommuner att, så vida de åstunda dessa sysslors vidare uppehållande af prestman, genom erforderliga löneanslag i tid göra sig förvissade derom, att skickliga sökande tili samma beställningar må vara att påräkna. 40 Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 96. görings-skyldighet lämpligen kunna jemväl bataljons-predikanter vid den indeldta arméen åläggas, i anledning häraf, trott sig böra vördsamt föreslå Rikets Ständer att i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Majit täcktes i nåder förklara, att hvad uti ofvan anförde Kongl, cirkulärbref är vordet stadgadt om regements-pastorers skyldighet att tjenstgöra vid läroverket eller i församlingen, äfven må till innehafvare af bataljons-predikantsbeställningar vid indeldta arméen, der dessa tjenster ännu finnas bibehållna, utsträckas. 5:o