Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit icke underlåtit att vid detta tillfälle derom till Rikets Ständer göra nådig framställning, får Utskottet, som anser mindre lämpligt att, blott på grund af enskild motionärs förslag, hvilket dessutom saknar närmare utredning, ändring företages i en af Rikets Ständer så nyligen vidtagen anordning rörande ett läroverk, hvars omorganisation för närvarande lärer förberedas, hemställa, att förevarande motion må lemnäs utan afseende.
Svenska Akademien. 87:o. Hos Ridderskapet och Adeln har Grefve Ehrensvärd, A., uti väckt motion, N:o 198, som blifvit till Stats—Utskottet remitterad, hufvudsakligen anfört, hurusom den högsinnade omvårdnad, Rikets Ständer och enskilde medborgare ådagalagt för dem, som inom vetenskapen eller den bildande konsten häfdat, eller visat sig vilja sträfva alt häfda Sveriges ära, hade, besynnerligt nog, icke sträckt sig till dem, som på sångens vingar burit det Svenska namnet till fjerran stränder, som ur den Svenska lyran gripit toner, som utgjort och alltid komme alt utgöra vårt folks stolthet.
De af Sveriges vitterhets—idkare, hvilka lyckats kämpa sig fram till ryktbarhet, hade derföre äfven oftast nödgats ali söka sig in på andra banor, för att inom embetsverken, inom skolan eller kyrkan vinna den utkomst, som genom ett uteslutande egnande åt vitterhet och litterära arbeten icke af dem skulle kunnat ernås, och de hafva då oftast på bekostnad af den verksamhet, till hvilken de voro kallade, i för dem och deras andes sträfvanden främmande göromål köpt sig den oberoende ekonomiska ställning, de annars icke skulle hafva kunnat vinna.
Andra åter, afskräckta af de förras exempel och kännande alltför lifligt alt deras själ icke skulle kunna böja sig under oket, hade föredragit att, så godt sig göra läte, lefva af sitt arbete, visserligen ett bekymmersamt lif, der nöden alltför ofta förjagade sånggudinnan, men dock ett lif i så målto fritt, att de derunder, ostörda af andra sysselsättningar, linge egna sig åt hvad de kände utgöra deras verkliga Stats-Utslcoltets Utlåtande N:o 139.
155 kallelse.
Men under del arbetet, i den striden med beliofvet, med bekymmer, hade också mången högt begåfvad ande gått under; mången annan bade råkat på afvägar, och i ena som i andra fallet hade blad, som kunnat blifva en prydnad i Sveriges skaldekrans, för tidigt vissnat oell fallit.
I länder, rikare och mera befolkade än Sverige, bade en litteratör vida lättare att arbeta sig igenom de första svåraste åren af en författares lif, och sedan lian lyckligen genomgått dem och vunnit ryktbarhet, hade han vanligen äfven samtidigt förvärfvat en förmögenhet, som satte honom i s tillfälle att lefva ett oberoende lif samt att fortfarande och uteslutande egna sig åt sin litterära verksamhet.
Men detta oaktadt hade dock i dessa länder, England, Frankrike, Belgien, till och med i Danmark, Staten ansett det för sin pligt att med stipendier och rese-understöd bispringa unga lofvande litteratörer, funnit det med sin egen ära öfverensstämmande alt medelst tilldelande af pensioner erkänna de förbindelser, i hvilka folken stöde lill den fulibildade skalden och skriftställaren.
Exempel saknades väl icke alldeles på alt roan äfven i Sverige någon gång visat sig omfatta samma åsigt —• den nyligen bortgångne häfdaforskaren Strinnholm bade nemligen åtnjutit en årlig pension af 2,000 R:dr R:mt — men då ett dylikt understöd blifvit gifvet, hade det skett på grund al särskild framställning till Rikets Ständer, och följden deraf bade varit att understödet då fått karakleren af en na tional-belöning, hvarföre det icke heller kunnat komma i fråga alt begära ett sådant understöd för någon annan, än den, hvars rykte redan varit oomtvistadt, men hvars litterära verksamhet då kanske också redan nått sin kulminationspunkt.
På grund af dessa förhållanden har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte å Åttonde Hufvudtiteln uppföra ett anslag af 6,000 IV.dr Runt årligen, att af Kongl. Maj:t, efter Svenska Akademiens hörandé och på dess förslag, särdeles emellan sådaue äldre eller yngre vitterhets—idkare, hvilka genom sin litterära verksamhet antingen redan spridt glans öfver fäderneslandets litteratur, eller gifvit grundade anledningar tiil den förhoppning att de, genom alt ostörda få egna sig åt litterära studier och arbeten, skulle blifva en prydnad för Svenska villerheten; börande dervid iakttagas, alt icke mera än högst halfva summan, 3,000 R:dr Ruut, finge användas såsom lifstidspensioner till äldre författare af redan erkänd och stadgad ryktbarhet, hvaremot den återstående hälften borde utgå dels såsom reseunderstöd lill litteratörer i allmänhet, dels såsom stipendier för vissa år till yngre a' uppmuntran förljente vitterhetsidkare.
Med hänseende till skaldekonstens bildande och förädlande inverkan på nationen torde
Statens pligt alt understödja utmärkta eller hoppgifvande vitterhetsidkare icke kunna bestridas, och i åtskilliga andra länder utgå redan för sådant ändamål ej obetydliga belopp.
Hos oss är det så mycket mera af nöden ali Staten fullgör den skyldighet, som i berörda hänseende kan anses henne åligga, som inom en mindre nation äfven högt värderade författare, i anseende till den läsande allmänhetens fåtalighet, svårligen kunna af sin litterära verksamhet påräkna så stora inkomster, att 156 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. de derigenom kunna vinna en ekonomiskt oberoende ställning.
Ett anslag i den af motionären angifna syftning synes derföre vara af behof påkalladt, och Utskottet har icke eller tvekat motionärens framställning derom förorda, helst
Utskottet föreställt sig att med ett jemförelsevis ringa belopp kan, om det rätt begagnas, en gryende talang understödjas och uppmuntras, elier en utmärktare förmåga beredas tillfälle alt odeladt egna sig åt sin kallelse.
Endast i afseende å den föreslagna bestämmelsen, alt af ifrågavarande anslag reseunderstöd skulle utdelas, kan Utskottet ej instämma med motionären.
Utskottet anser nemligen att ett betydligt högre anslag skulle derföre erfordras.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte på det sätt motionen bifalla, alt på Svenska Akademiens stal uppföres ett belopp af C,000 R:dr, deraf, enligt Kongl.
Majlis nådiga disposition, må, uppå bemälde Akademis underdåniga förslag, användas 4,000 R:dr till pensioner åt vittra författare af utmärkt förtjenst och som af dy1.
IU understöd kunna vara i behof samt 2,000 R:dr till understöd ål yngre, mindre bemedlade personer, som visat mera framstående anlag lör litterär verksamhet i ofvannämnda rigtning.
Vetenskaps-Akademien. 88:o. Sedan, på sätt Statsråds-protokollet gifver vid banden, Vetenskaps-akademien, uti underdånig skrifvelse, anhållit alt, som flera antingen förhöjda eller nya utgifter påkallades dels för vidsträcktare tillsyn, inre och yttre renhållning, städning af offentliga lokaler, ökade transporter m. m., som blifva en följd af riksmuseibyggnadens betydliga utvidgning; dels för aflöning åt den talrikare betjening, som, efter det samlingarne hunnit fullständigt uppställas, komme att erfordras för uppsigten vid deras offentliga förevisning, hvilken, enligt Akademiens tanke, då borde ega rum tre, i stället för såsom hittills två gånger i veckan; dels för brännmaleriel vid värmeledningen samt tillsyn vid densammas uppeldning, äfvensom för gas- och vatteuledningarnes begagnande; beloppet af samtliga dessa utgifter, som i ett bifogadt förslag af Akademiens Förvaltnings-utskott beräknats till 4,750 R:dr Runt årligen, måtte beviljas och under benämningen expensmedet till Akademiens disposition på ordinarie stat uppföras; så har Kongl.
Majit nu härom gjort nådig framställning; och då, i betraktande af livad Akademien anfört, det begärda anslaget syries vara af verkligt behof påkalladt, tillstyrker Utkollet, alt äskade 4,750 R:dr måtte af Rikets Ständer beviljas. 89:o.
Uti en hos Borgare-Ståndet väckt, till Stats-Utskotlet remitterad, motion (N:o 174), har Herr J. Å.
Lemcken hufvudsakligen anfört, hurusom, i följd af de Svenska uuiversiteternas belägenhet i småstäder, del hos oss blifvit sed alt de studerande, Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 139.
157 så snart de efter en så hastigt som möjligt slutad examensläsning inträdde i det praktiska lifvet, afbröte sina studier samt att vaktgöringen och rcnskrilningen komme alt utgöra en tyvärr alltför tankefattig fortsättning af kunskapssökande!.
Det vore motionärens öfvertygelse alt ett sådant afbrott af studierna utöfvade en högst ofördelaktig inflytelse på vår embelsmanna-bildning och hela vårt statslif, samt att det skullo för landet vara af synnerlig vigt om den från universitelerna afgångna ungdomen i hufvudstaden, under de skicklige lärares ledning, som lätteligen här kunde erhållas, vunne tillfälle att fullfölja sina studier och hemta näring för del vetenskapliga intresse, som under den knappa examenskursen näppeligen hunnit vakna, än mindre utvecklas och tillfredsställas.
Men äfven för den stora allmänheten ansåg motionären en vetenskaplig inrättning i Slockholm kunna medföra rikt gagn.
Det klagades ofta öfver den flärdfulla ton och den brist på allmän anda, m. m., som vore rådande i hufvudstaden.
Men man glömde att hufvudstaden blott vore nationens verk, att så länge nationen förnekade densamma de medel till intelligensens höjande och en bättre andas utveckling, som hon länge med rätta begärt och hvilken andra nationer längesedan heredt sina hufvudstäder, hade man,ingen rätt att förundra sig eller klaga.
Men hvad nationen i delta afseende åsidosatte, folie tungt tillbaka på henne sjelf och ett obestridligt samhållsbehof mäste förr eller sednare, och desto förr ju längre det blifvit försummadt, tillgodoses.
Motionären föreslog derföre att, intilldess Upsala universitet klefve till Slockholm förflvttadt, hvilken åtgärd motionären ansåg vara för . nationens intellektuel utveckling af synnerligt behof påkallad, Rikets Ständer mätte anslå ett belopp af 50,000 R:dr årligen lill bekostande af offentliga föreläsningars hållande i följande vetenskaper: politisk och allmän Kulturhistoria, Statsrätt, Statistik och Statskunskap i allmänhet, Biologi, Fysik, Mineralogi och praktisk lagfarenhet.
En föreläsare, som under åtta månader af året bestred vetenskapliga lektioner i dessa eller med dem likartade ämnen, ansåg motionären icke kuude aflönas med mindre än 2,500 å 3,000 R:dr om året, emedan, om också icke i företagets begynnelse den fordran borde såsom ovilkorlig uppställas, att han med ifrågavarande uppdrag icke hnge förena annan befattning — en fordran, som, enligt motionärens åsigt, ofelbart skulle beröfva dm nya institutionen utmärkta lärarekrafter, scm nu vore vid andra inrättningar fästade — löneinkomsterna likväl icke borde bestämmas till lägre belopp, än att förljente män, som ville åt detta kall helga sin tid odeladt, kunde deraf hafva en tarflig utkomst.
Utskottet uppskattar högt värdet af hvarje åtgärd, som på ett ändamålsenligt sätt kan bidraga alt bland allmänheten sprida upplysning och vetenskaplig bildniug, likpsom Utskottet erkänner hufvudstadens behof i della hänseende.
De talrika besök, som egnats åtskilliga vid särskilda tillfällen mot intiädesafgifl hållna vetenskapliga föreläsningar ådagalägga nogsamt befolkningens beredvillighet att begagna hvarje densamma erbjudet tillfälle lill inhemtande af kunskaper; men på samma gång
Utskottet sålunda instämmer med motionären i afseende på det ändamål, som bör 158 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. vinnas, kan Utskotlet deremot icke dela hans åsigt i afseende på de åtgärder, som vore för ändamålets befrämjande lämpliga.
Att, på sätt motionären anlydt, upprätta en särskild vetenskaplig undervisningsanstalt med fasta lärare, för hvilken några bestämda lärjungar eller åhörare icke kunna påräknas, synes Utskottet mindre välbetänkt.
Äfven om hågen alt underhålla och föröka den vid akademien grundlagda vetenskapliga bildningen må mera allmänt förefinnas, torde dock, åtminstone bland civile tjenstemän, de fleste vara af tjenstgöring i embetsverken och andra näringsomsorger så upptagna, att de svårligen ega mycken tid öfrig för, i egentlig mening, vetenskapliga föreläsningars bevistande.
För så vidt motionärens förslag afser populära föreläsningar, faltliga för en större allmänhet utan egentligen vetenskaplig underbyggnad, så torde det blifva svårt att visa, det sådana föreläsningars hållande åsyfta ett statsändamål, som bör med allmänna medel befrämjas.
Den bildning, som genom dem skall spridas, kan endast vinnas genom fortfarande begagnande, icke genom tillfälliga besök.
Deras gagn blir således hufvudsakligen ett lokalt, och den kommun, som erfar ett dylikt behof, synes ock böra sörja derför, alt behofvet blir uppfyldt.
Af dessa skäl hemställer Utskottet, alt Herr Lcmchens ifrågavarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Fria Konsternas Akademi. 90:o.
I fråga om denna Akademi har Kongl. Majit endast begärt att anslaget, 6,000 R:dr, till inköp för Statens räkning af inhemska konstnärers arbeten måtte såsom reservations-anslag i Riks-staten uppföras.
Utaf Statsråds-protokollet inhemtas, hurusom Akademien i afseende härå, uti underdånig skrifvelse, anfört, att ifrågavarande anslags begagnande till större eller mindre del hufvudsakligen berodde af de arbetande konslnärernes produktivitet, hvilken åter lill sin natur och af många lätt insedda skäl vore så omvexlande, att inköps-mcdleu torde det ena året alldeles icke komma att anlitas, men deremot eli annat år befinnas otillräckliga till inlösen af hembjudna^ konstarbeten, hvilkas egande vore för Staten och det allmänna önskvärd!, samt alt således anslagets användande inom året, såsom utgörande vilkoret för detsammas oinskränkta användande, skulle i väsendtlig mån nedsätta och förringa de fördelar, som deraf kunde för den inhemska konslodlingcn förväntas, och dessutom medföra den olägenhet, att inköp af sådana konstverk, hvilkas högre värde toge mera än ett års anvisade medel i anspråk, blefve omöjligt; och då dessa förhållanden torde innebära fullt giltiga skäl för den föreslagna förändringen i afseende på anslagets natur, tillstyrker Utskottet, att Kongl.
Maj is ifrågavarande nådiga framställning mätte af Rikets Ständer bifallas. Siats-Utskottets Utlåtande N:o 139. 159 91:o.
Under åberopande af den klagan, som iner än en gång försports deröfver, att lärosalarne i Akademien för de Fria Konsterna vore tillslutna för qvinliga elever och della oaktadt i Akademiens stadgar ej funnes antvdt, att qvinnor med erkända konstnärsanlag och som visade sig kunna uppfylla de fordringar, hvilka vore bestämda såsom vilkor för inträde i Akademiens olika klasser, borde uteslutas från åtnjutande af de förmåner, denna stiftelse åt konstens idkare erbjöde, bar Herr Olivecrona, K., uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad, motion (N:o 224), vidare anfört, att, då Akademiens syftemål vore danandet af skicklige konstnärer genom att befrämja utbildandet af de lyckliga anlag, som naturen förlänat åtskilliga individer; — då uti dess stadgar ej funnes något förbud mot qvinliga elevers tillträde till lärosalarne; — då vi egde mer än eli bevis derpå, att äfven den Svenska qvinnan, alla binder oaktadt, kunde förvärfva en ej obetydlig koustnårsskicklighet, kunde uppträda såsom sjelfständigt skapande konstnär, borde man ej längre förneka den med anlag och kärlek lör konsten begåfvade qvinnan den kostnadsfria undervisning, som hon såsom Svensk medborgarinna borde kunna förvänta af den på Svenska folkets bekostnad underhållna Akademien för de fria konsterna; och har motionären, på grund häraf och under åberopande af utlandets exempel, föreslagit att Rikets Ständer måtte dels hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det sådana åtgärder vidtoges, hvarigenom åt qvinnor kunde beredas kostnadsfri undervisning vid Akademien för de fria konsterna samt åtnjutande af de förmåner, sorn dermed vore, enligt stadgarne för denna Akademi, förenade, dels bevilja ett årligt anslag af 4,000 R:dr R:mt, alt af Kongl. Majit disponeras för ifrågavarande uudervisnings lämpliga anordnande.
Då man i flera andra Tiglningar öppnat utvägar för qvinnan att förskaffa sig kunskaper och talanger, för att dymedelst sälta henne i tillfälle all bereda sig en mera oberoende ställning i samhället, synes det af motionären väckta förslag så mycketj|mera förtjent af uppmärksamhet, som den sköna konsten ostridigt lika väl egnar sig för behandling af qvinnan som al mannen.
De föreskrifter, som i den för Akademien utfärdade nådiga stadga meddelas, synas ej heller antyda, att enligt densamma tillträde till Akademien skäligen bort qvinliga elever förvägras.
Då emellertid undervisningens utsträckning till qvinliga elever nu ej kan åvägabringas utan ökad undervisningsskyldighet för Akademiens lärare, fordrar billigheten alt desse derför erhålla någon ersättning.
Utskottet föranlåtes alltså tillstyrka, att Rikets Ständer måtte i anslaget för Fria Konsternas
Akademi bevilja en tillökning af 4,000 R:dr, på det att åt qvinnor må beredas tillfälle till kostnadsfri undervisning vid nämnda
Aka demi och åtnjutande af de förmåner, som, enligt Akademiens stadgar, äro dermed förenade. 160 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 139.
Musikaliska Akademien. 92:o.
Uli en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, N:o 146, som blifvit till Utskottet remitterad, liar Friherre Bonde, K., anfört, hurusom vid Musikaliska Akademien lärolimmarne, som enligt 1856 års stat, med ett årsanslag af 9,000 Il:dr, utgjort 63, år 1858, då årsanslaget fördubblades, blifvit ökade till 141 i veckan.
Elter 1858 års organisation hade emellertid flera förhållanden inträffat, som framkallade behofvet af ett ökadt antal lärotimmar, äfvensom i följd deraf ökade löner m. m., i brist hvaraf undervisningen Liefve lill stor del hämmad i sin utveckling.
Så erfordrades i piano-klassen, som med ett stort antal elever endast hade 12 lärotimmar i veckan, en tillökning af 10 timmar och en löneförhöjning för läraren af 1,000 R:dr, i klassen för blåsinstrumenter, med likaledes 12 undervisningslimmar, men omkring 50 elever, en tillökning af 8 timmar och 800 R:dr, och för läraren i musikens historia och estetik, som, med endast 600 R:drs lön, har 2 timmars föreläsningsskyldighet i veckan, en förhöjning af 600 R:dr, äfvensom arfvode för orkester-anföraren 500 R:dr, löneförbättring för bibliothekarien 300
Rulr; och har motionären föreslagit alt berörda belopp måtte af Rikets Ständer beviljas.
Af de i motionen meddelade närmare upplysningar äfvensom af hvad utaf motionen bilagda terminskataloger inhemtas, finner Utskottet ådagalagdt, alt Musikaliska Akademien, der under sednare åren undervisningen synes med nit och på ett verksamt sätt hafva blifvit ombesörjd, har behof af någon tillökning i hittills varande anslag, derest denna undervisningsanstalt skall kunna på ett fullt tillfredsställande sätt fortgå och ändamålsenligt utvecklas.
Men då Utskottet ej är i tillfälle att tillförlitligt bedöma lämpligheten af den utaf motionären föreslagna fördelning, tillstyrker Utskottet, alt Rikets Ständer måtte bevilja den af bemälde motionär föreslagna tillökningen i Musikaliska Akademiens anslag, 4,300 R:dr årligen, att, enligt Kongl. Maj.ts nådiga disposition, efter Akademiens hörande, för undervisningens befrämjande vid Akademien användas.
Naturhistoriska Riksmuseum. 95:o.
Med anledning af Vetenskaps-akademiens gjorda underdåniga hemställan att, — emedan i afseende på vården och förökandet af museets förråder, vore vigtig! att, för nödig beräkning, på förhand noga kånna de årliga tillgångarne, l. ex. för inköp af dyrbarare samlingar, hvilka skulle terminvis under loppet af flera år betalas Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139.
161 betalas, men en sådan fördel föga kunde begagnas så länge utaf anslaget till malerielen, till inköp af sällsynta föremål och till arbetsbiträde, utgörande 12,500 l!:dr Rint, större delen, eller 0,000 R.dr, endast för tiden intill nästa statsregleringsperiod vore anvisad, — berörda anslag mätte varda i sin helhet på ordinarie stat uppfördt, har Kongl. Maj:t nu föreslagit, alt berörde 9,000 R:dr måtte på ordinarie stat upptagas; och då Akademiens berörda hemställan synes Utskottet vara väl grundad, tillstyrker Utskottet, att Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. 94:o.
Majit begärt att lönen för Konservatorn vid Naturhistoriska Riksmuseum måtte höjas med 1,000 Ridr och att för dennes biträden mätte ytterligare anvisas 400 Hulr; Och då, på sätt af Statsråds-protokollet inherntas, de göromål, som åligga Konservatorn vid museum och hans biträden, komma att genom lokalens utvidgning väsendtligen förökas, enär ej blott de stora, hittills al bristande utrymme oberedda och ouppställda lörråderna al naturalster fordra mycket arbete och tid, om de skola kunna snart ordnas, utan ock uppsigten öfver samlingarne blifver långt vidsträcktare än tillförene, hvartill kommer alt Konservatorn, oaktadt all skicklighet, icke inom landel eger utsigt till någon befordran, synas de föreslagna tillökningarne för institutionen behöfliga, hvadan Utskottet, med anmälan alt
Konservatorns aflöning för närvarande utgör 1,500 Ridr, tillstyrker, att de af Kongl.
Maj:t uti ifrågavarande hänseende äskade belopp, tillhopa 1,400 R:dr årligen, måtte af Rikets Ständer beviljas. 95:o.
Uti särskilda inom Riks-Stånden väckta, till Utskottet remitterade motioner hafva Herr Lilliehöök, C. B., (under N:o 109), Riksarkivarien Nordström (un der N:o 84) och Herr A. Blanche, (under N:o 110) anfört, hurusom inom Riksmuseum en gren af naturhistorisk vetenskap, nemligen Palceontologien, läran om de förgångna organismerna, det organiska lifvets historia, ännu icke vore särskildt representerad, ehuru denna vetenskap numera i alla civiliserade länder sysselsätter talrika forskare och genom de lysande resultater hon vid geologiens sida vunnit, i hög grad ådragit sig den bildade allmänhetens uppmärksamhet.
Behofvet af en särskild afdelning för palaeontologi med egen intendent hade länge varit insedt, men så länge museets trånga lokal ej en gång medgifvit alt på ett tillfredsställande sätt ordna de afdelningar, som redan funnes, hade för paheontologien intet annat kunnat göras, än att begagna de tillfällen, som erbjudit sig att anskaffa goda samlingar af försteningar, särdeles från Sveriges egna formationer och att tillsvidare förvara dem i förråden.
I musei nya byggnad vore emellertid en passande lokal för palaeontologien afsedd; och hafva alltså motionärerne — med anmälan alt på det Naturhistoriska Riksmusei stat för närvarande lunnes upptagne 5 intcndentslöner, deraf 2 å 4,000 Bih. Ull B.
Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 1 Haft. 21 162 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139.
R:dr och 3 å 5,500 R:dr, samt att anslagen till samlingarne vore sålunda fördelade, att på zoologiens trenne afdelningar bomme 6,700 R:dr, på botaniken 2,000 R:dr och på mineralogien 5,600 R:dr, —• föreslagit att, på grund af dessa förhållanden och med hänseende lill kostbarheten af vissa föremål, som ej borde saknas i en samling af ifrågavarande slag, Rikets Ständer mätte anslå till lön för en Intendent vid Riksmusei palaeontologiska afdelning 3,500 R:dr, samt till förökande af samlingarna, materiel och vetenskapligt biträde årligen 5,000 R:dr eller 2,500 R.dr.
Då Paleeontologien på sednare tiden tillvunnit sig allt större och mera allmänt intresse samt under nuvarande förhållanden ej ens de redan befintliga samlingarne i denna vetenskapsgren kunna göras lör allmänheten tillgängliga, tvekar ej Utskottet alt motionärernes framställningar understödja, helst tillfälle lärer erbjuda sig alt vid denna institution fästa en vetenskapsman, som för sina forskningar i nordens paleeontologi och geologi redan åtnjuter ett stadgadt anseende, såväl inom som utom fäderneslandet; och tillstyrker Utskottet alltså, att Rikets Ständer måtte på det sätt ifrågavarande motionen bifalla, att på Riksmusei stat uppföres dels såsom lön för en Intendent vid musei palajontologiska afdelning 3,500 R:dr och dels till ordnande och förökande af denna afdelnings samlingar, samt till materiel och vetenskapligt biträde, ett belopp af 2,500 R:dr.
Allmänna Institutet för blinda oell döfstumma. 96:o.