Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt är af Revisorerne uti berättelsen om Avesta Krono-inspektion anfördt, hurusom Kronans behållning af koppar vid vågen år från år ökats, så att, då denna behållning vid 1860 års slut utgjorde 234 centner, densamma uppgått vid 1861 års utgång till 254 och vid 1862 års till 391 centner; och då lerereringarne till vågen vanligen egde rum för hvar månad, borde, enligt lfevisorernes tanka, hinder ej möta för ett skyndsammare realiserande af afraden än hittills varit fallet, så att medlen, till fördel för statsverket, måtte tidigare i dess kassa inflyta, en erinran, hvartill Revisorerne ansåge sig äga desto giltigare anledning, som den vid 1862 års slut befintliga, till ett värde af omkring 27,000 Riksdaler uppgående, behållningen af koppar ej förr än följande höst till försäljning utbjudits. \
Jemte tillkännagifvande. att den ökade behållningen af koppar å Avesta våg icke, såsom af Revisorernes berättelse vill synas, uppkommit deraf, att kopparn år efter år blifvit å vågen qvarliggande, utan derigenom, att afraden årligen stigit, får Statskontoret upplysa, att med försäljningen af densamma hittills så tillgått, att, sedan Kronoinspektionen i Avesta i början af året erhållit förständigande af Stats-kontoret att ombesörja den behållna kopparns forslande å vinterföre till Westerås, och Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i Westmanlands län samtidigt anmodats att vid första öppet vatten till stora jern- och metallvågen härstädes låta transportera samma koppar, Statskontoret derefter i Juni eller Juli månad utlyst auktion till försäljning ej mindre af nämnda koppar, än äfven af de från andra vågar hit ankomna, statsverket tillhörige bergseffekter, hvilken auktion vanligen under loppet af Augusti manad blifvit hållen.
Något hinder möter naturligtvis icke för hitlörskaffände under sommaren jemväl af den koppar, som å våren till Avesta våg levererats, så att denna koppar äfven må kunna under det löpande året försäljas, ehuru värdet af densamma, likasom af den öfriga kopparn, är af en jemförelsevis alltför ringa betydenhet för att, såsom Revisorerne antagit, dessa medels inflytande något tidigare än nu är fället skulle kunna medföra en fördel för statsverket; skolandes emellertid Stats-kontoret gå i författning derom att ifråga - — 269 varande afradskoppar så skyndsamt som möjligt varder hittransporterad och jemte den öfriga kopparn å tid, som lämpligast synes, försåld.
Remissakten återställes i underdånighet, och Stats-kontoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts C. W. GRÅÅ. O. F. af SILLEN.
M. Nordlindh.
Stockholm den 31 December 1864. nnderdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare: 0. Å. TAUVON.
BRUNO JOHANSSON.
O. W. af Donner.
Sällskapets för inhemsk silkesodling: underdåniga utlåtande öfver hvad Rikets Ständers Revisorer år 1S64 aniört om fortsatt anvisande af allmänna medel till Sällskapets disposition.
Rikets Ständers sednast församlade Revisorer hafva, uti deras den 14 nästlidne Oktober afgifna berättelse om granskningen af statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1862, med åberopande af en år 1863 utaf den då församlade Statsrevisionen gjord framställning rörande försöken till silkesodling i Sverige, yttrat tvifvelsmål huruvida dessa försök, hvilkas resultater hittills icke varit gynnsamma, må utgöra giltigt skäl för fortfarande af det årliga understöd, som Sällskapet för inhemsk silkesodling från statsverket åtnjuter; »helst medlen, enligt Revisorernes tanke, långt bättre böra kunna användas till befrämjande af sådana näringar, hvilka mera än silkesodlingen lämpa sig för landets klimatiska förhållanden».
Då, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss af den 21 sistlidne Oktober, som den 28 nästlidne November kommit Silkesodlings-sällskapet tillhanda, det åligger nyssbemälda Sällskap att, i anledning af den nu förnyade framställningen i detta ämne, af - — 270 — gifva utlåtande, anhåller Sällskapets Förvaltnings-utskott att få åberopa den af Förvaltning" utskottet under den 21 December nästlidet år öfver förra Stats-revisionens framställning i underdånighet afgifna förklaring, såsom innehållande allt hvad å Silkesodlingssällskapets sida kunnat och kan, till bemötande af Revisorernes andraganden, anföras.
Ehuru 1864 års Revisorer förmält sig hafva af nyssnämnda förklaring tagit kännedom, men ansett densamma icke ingifva »någon säker förhoppning att det med understödet afsedda syftemål må kunna ernås», vågar likväl Förvaltnings-utskottet yttra den öfvertygelse, att innehållet af denna förklaring förtjenar att tagas under noggrannt bepröfvande, innan de af Eder , Kongl.
Majit åt silkesodlingen hittills i nåder förunnade, icke särdeles betydliga, an ag indragas och Silkesodlings-sällskapet härigenom nödsakas upphöra med sin \ erksaronet.
Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Al lern ådi gs te Konung!
Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, F, BRAUNERHJELM.
P. F. WAHLBERG. CARL H. BOHEMAN, CARL J. SUNDEVALL.
LESSE MEYERSON. Stockholm den 20 December 1864.
Bränvinskon troll-byrås underdåniga utlåtande öfver hvad Rikets Ständers Revisorerifrågaställtmed afseende å kostnaderna för kontrollen af bränvinstillvefkningen.
Enligt Bränvinskontroll-byrån meddeladt transsumt af Rikets Ständers Revisorers den 14 sistlidne Oktober afgifna underdåniga berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1862, hafva Revisorerne i afseende å kostnaderna för kontrollen å bränvinstillverkningen yttrat, att dessa under revisionsåret, enligt hvad rikshufvudboken utvisar, uppgingo till ett sammanlagdt belopp af 601,651 R:dr 69 öre, samt att, ehuru — 271 — tillverkningsafgifterna för denna handtering under samma år belöpte sig till 8,771,214 R:dr 2 öre, nämnda utgift i förhållande härtill synes vara nog dryg, då den hufvudsakligen utgöres af Öfver-kontrollörers och Kontrollörers arfvoden, uppgående, utom rese- och traktamentsersättuing, jemte kost och runi för Kontrollörerne, till 10 R:dr för de förre och minst 4, högst 8 R:dr för de sednare, allt för dag räknadt, hvarföre Revisorerne, som velat fästa l ikets Ständers uppmärksamhet å förhållandet, ansett sig böra ifrågaställa, om icke nämnda arfvoden, som vid 1859 -1860 årens riksdag nedsattes till berörda belopp, må, utan fara för kontrollens behöriga handhafvande, ytterligare kunna nedsättas.
I anledning af denna Rikets Ständers Revisorers framställning, hvaröfver Bränvinskontroll-byråns utlåtande blifvit infordradt, får Byrån i underdånighet anföra: att begge de ofvan åberopade sifferbeloppen, af hvilka det förra, 601,651 R:dr 69 öre, uppgifves vara omkostnaderna för kontrollen, och det sednare, 8,771,214 R:dr 2 öre, influtna tillverkningsafgifter, äro ganska betydligt felaktiga; att denna felaktighet, hvars orsak är att söka i det oegentliga sätt, hvarå bränvinstillverkningsmedlen af Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande redovisas och af Kongl. Stats-kontoret sedermera bokföras, uppkommit derigenom, att i rikshufvudbokens konto öfver bränvinstillverkningsafgiften, efter hvilket Revisorerne rättat sig, slutsummorna i Debet och Kredit, af hvilka den ena upptager samtliga enligt anordning bestridda utgifter, bland hvilka naturligen ingå, förutom de verkliga kontroll-kostnaderna, alla för undertillverkning elier af annan anledning beviljade restitutioner, och den andra samtliga deponerade eller förskottsvis inlevererade bränvinstillverkniugsmedel, blifvit af Revisorerne betraktade såsom uttryck å statens verkliga omkostnader för kontrollen och verkliga inkomster af hränvinstillverkningen, det de uppenbarligen icke äro; att, enligt Bränvinskontroll-byråns den 17 Juni 1863 afgifna berättelse öfver bränvinstillverkningen i riket år 1862, grundad pä officiella och vederbörligen granskade uppgifter rörande tillverkningsbeloppen samt de särskilda utgifterna för kontrollen, bränvinstillverkningsafgifterna, med inberäknande af influtna afgifter för oloflig brän vinstill verkning i ett län, det året inalles utgjorde blott 8,649,477
R:dr 71 öre, samt kontrollkostnaderna, inberäknadt de af Kongl. Stats-kontoret bestridda utgifter, nemligen aflöning till Bränvinskontroll-byråns tjenstepersonal, kostnaderna för anskaffning af nya likare till bränvinsprofningsinstrument samt för uppköp af diverse bränvinskontrolleffekter m. m., allenast 149,802 R:dr; att omkostnadsbeloppet, alltså utgjort 151,849 R:dr 69 öre mindre, än Revisorerne antagit; att om den verkliga brutto-inkomsten, 8,649,477 R:dr 71 öre, jemföres med omkostnadsbeloppet, 449,802 R:dr, resultatet naturligen utfaller långt ifrån så ofördelaktigt som det förekommit Revisorerna.
Jemförelsen visar nemligen, att omkostnaderna utgjort allenast 5,2 procent af brutto-inkomsten, hvilket snarare måste anses ganska billigt, särdeles i förhållande till kostnaderna för tulluppbörden, som, enligt hvad man finner af General-tullstyrelsens underdåniga berättelse den 19 Maj 1863, för år 1862 eller revisionsåret belöpte sig till 12,3 procent; att om detta förhållande varit af Revisorerne kändt eller Revisorerne icke blifvit al räkenskaperna missledda, den gjorda framställningen antagligen icke ifrågakommit; — 272 — och att Bränvinskontroll-byrån, till undvikande af de högst väsendtliga olikheter, som hittills årligen förekommit mellan Kongl.
Stats-kontorets räkenskaper öfver bränvinstillverkningsmedlen och de sifferuppgifter, Byrån, med speciel kännedom 0111 verkliga förhållandena, i sin statistiska berättelse rörande bränvinstillverkningen meddelat, redan den 15 Maj 1863 till Stats-rådet och Chefen för Kongl. Finans-departementet afgifvit förslag till förändrad redovisning af bränvinstillverkningsmedlen. hvilket förslag, sedan detsamma, i deröfver infordradt underdånigt utlåtande, blifvit af Kongl. Stats-kontoret till antagande förordadt, för närvarande berör på Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning i sammanhang med ett i Riksboksluts-kontoret upprättadt underdånigt förslag till förändra dt formulär för länens räkenskaper i allmänhet.
För det fall, att det ofvananförda kostnadsbeloppet, 449,802 R:dr, oaktadt de nu ■i underdånighet lemnade upplysningarne, skulle fortfarande befinnas nog drygt, anser sig Byrån böra tillägga: att berörda belopp omfattar åtskilliga andra utgifter än rese- och traktamentsersättningar till Öfver-kontrollörer och Kontrollörer, af hvilka flera äro ganska väsendtliga.
Sålunda ingå deruti dagtraktamenten till bränvinsvittnen till ett belopp af 60,425 Riksdaler 11 öre, uppbördsprovision och remisslage till 27,758 Riksdaler 69 öre samt Kongl. Stats-kontorets utgifter för Bränvinskontroll-byråns personal m. m. till 10,387 Riksdaler 19 öre, att icke räkna ersättningar för skrifmaterialier och postporto till Ofverkontrollörer och Kontrollörer, arfvoden för vården af bränvinskontroll-effekter i länen, transportkostnader m. m.; och slutligen att i Byråns tanka den billigaste kontrollen långtifrån är den fördelaktigaste; varande detta tydligen ådagalagdt af det förhållande, att sedan de mindre brännerierna afskaffades och allt tillverkadt bränvin derigenom blef kontroll underkastadt, statens behållna inkomst af handteringen årligen ökats med nära 3 millioner Riksdaler, utan märkligare tillökning i tillverkningsbeloppet och utan större höjning i kontrollkostnaderna än TV-dels procent; hvarföre ock Byrån i kontrollens och statens sannskyldiga intresse anser sig böra yrka derpå, att
Revisorernes ofvan omförmälda framställning icke måtte till någon åtgärd af statsmakterne föranleda.
Återställande den remitterade handlingen, framhärdar, med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste,: Allernådigste
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, B. O. NYCANDER.
Stockholm den 10 Januari 1865. 273 ~ Kongl.
SKogs-styrelsens underdåniga utlåtande, i anledning af en uti 1864 års revisionsberättelse förekommande anmärkning.
Rikets Ständers Revisorer hafva, uti sin afgifna berättelse angående af dem verkställd granskning utaf statsverkets med flera allmänna fonders styrelse och förvaltning under år 1862, fästat uppmärksamhet å de kostnader, hvilka tillskyndas statsverket genom de inspektionsresor, som vissa högre embetsman företaga inom landet, och hvarvid af dem begagnas tjenstemannabiträden, oaktadt, så vidt utfärdade instruktioner gåfve vid handen, endast Cheferne för Fång vårds-styrelsen och Generalpoststyrelsen dertill äro berättigade, hvarjemte Revisorerne antagit att, derest de öfrige inspekterande cheferne vid de af dero anställda besök i landsorterna behöfva tjenstemanna-biträde, hvilket i de flesta fall syntes kunna på ort och ställe erhållas, kostnaden i allmänhet kunde inskränkas till det arfvode, hvilket för dylikt biträde kunde befinnas erforderligt; och har Eders Kongl. Ma.j:t, genom nådig remiss den 21 sistlidne Oktober, täckts anbefalla Skogsstyrelsen att, i anledning af hvad berörde anmärkning rör Styrelsen, afgifva underdånigt utlåtande, hvilken nådiga föreskrift
Skogsstyrelsen här får i underdånighet fullgöra.
Uti Kongl, brefvet af den 21 Januari 1859, angående åtgärder för befrämjande af en förbättrad skogshushållning, hvilket ännu tillsvidare gäller såsom instruktion för Skogsstyrelsen, stadgas såsom tjensteåliggande för Styrelsens Chef, att genom inspektionsresor i landsorterna taga kännedom om skogsundervisningsverker. samt om skogarnes tillstånd, hushållningen med desamma och huruledes skogs- och jägeripersonalen fullgör sina skyldigheter.
Samma nådiga bref omnämner visserligen icke huruvida Skogsstyrelsens
Chef må ega att begagna tekniskt biträde på sina inspektionsresor, men dertill har Kongl. Maj:t sedermera lemnat nådigt tillstånd, då underdånig hemställan derom blifvit gjord; och en sådan tillåtelse meddelades äfven Skogs-styrelsens Chef nu frågavarande år genom Kongl, brefvet den 17 Maj.
Af hvad Skogs-styrelsen sålunda i underdånighet anfört, anser sig Styrelsen hafva ådagalaggt, såväl att dess Chef har till tjensteåliggande att verkställa inspektionsresor i landsorterna som att han dervid, och jemväl under inspektionsresorna år 18(!2, varit berättigad begagna tekniskt biträde; och torde, med hänsyn till omfånget och beskaffenheten af föremålen för dessa ifrågavarande inspektioner, ett sådant biträde äfven framgent vara behöfiigt; men då för detta biträde dels erfordras en större skicklighet och erfarenhet, än sorn i allmänhet kan påräknas, samt dels revierförvaltare icke lämpligen synas kunna användas vid inspekterande af deras förmäns, distriktförvaltarnes, 35 — 274 — tjensteåtgärder, torde svårligen ifrågavarande biträde kunna erhållas inom de distrikt, der inspektionen pågår.
Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärdar, "toriuäktigste, Al lern ådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte: A. E. ROS. Stockholm den 1 December 1864. C. A. T. Björkman.
Kanunar-kollegii underdåniga utlåtande öfver en af Rikets Ständers Revisorer år 1864 gjord framställning'.
Rikets Ständers sednast församlade Revisorer, som uti deras underdåniga berättelse den 14 sistlidne Oktober tillkännagifvit, att de, med ledning af deröfver upprättad förteckning, besett de under Kammar-kollegii vård ställda regalierna och åtskilliga andra, staten tillhöriga dyrbarheter, hafva derjemte för den åtgärd, som deraf kunde påkallas, omförmält, att, utom de egentliga regalierna och sådana dyrbarheter, sorn ännu kunna komma i fråga att begagnas, äro i Kongl. Skattkammaren förvarade åtskilliga persedlar, som lämpligare torde kunna i Kongl. Vitterhets-, historie- och antiqvitets-akademiens samlingar inrymmas, såsom t. ex. de uti Konung Karl X Gustafs likkista funna regalierna och de Riddarholmskyrkan tillhöriga silfverpjeser m. m.
Häröfver har Kammar-kollegii underdåniga utlåtande, genom biiagde nådiga remiss den 21 i ofvannämnde månad, som den 21 dennes till Kollegium ankommit, infordrats.
Kollegium tillhör, jemlikt 4 § 1 mom. i nådiga instruktionen den lii Februari 1838, att hafva under sin vård i Skattkammaren »rikets regalier och dyrbarheter», hvartill åtskilligt, som derstädes nu finnes, likväl icke egentligen med skäl är att hänföra, såsom icke blott de af Revisorerne omnämnda, enligt Kongl, brefvet af den 6 April 1824, dit aflemnade persedlar, af hvilka de i Konung Karl X Gustafs likkista funna regalier, om ock riket tillhöriga, äro utan synnerligt värde, bestående af guld om en - - 275 — dast något öfver 19 karat, och silfverpjeserna deremot, vägande tillhopa öfver 2,653 lod och således af värde, äro Riddarholmskyrkans, men icke rikets egendom, utan ock åtskilligt annat, såsom en mängd i äldre tider inom landet fiskade oäkta perlor, några större och mindre kopparplantsar, en i bly afgjuten medalj af Konung Karl XI, några stycken glas, bly och vax, föreställande en stor oslipad rubin, som fordom i Skattkammaren förvarats, åtskilliga stycken brändt och slipadt kobolt, ett perlmåft af silfver m. m.
Enligt Kongl, brefvet den 19 November 1828, biet en större mängd dä i Skattkammaren förvarade och till ett värde af 10,782 R:dr
Brko uppskattade persedlar, de der ansägos icke kunna räknas till regalierna eller rikets juveler, till ofvannämnde Akademi, uppå derom af densamma gjord underdånig framställning, utlemnade; och Kollegium hemställer underdänigst, om icke, på enahanda sätt, som vid detta tillfälle tillgick, Akademien må utse någon person, att taga närmare kännedom om de persedlar, som möjligen kunna vara af beskaffenhet att lämpligare böra derstädes än i Skattkammaren förvaras, och deröfver upprätta förteckning, hvarefter ärendet kan blifva i skick att till Eders Kongl. Maj:ts vidare nådiga pröfning af Kollegium i underdånighet anmälas.
Kammar-kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäkt igste, A llernadigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåtar: S. k. MUNTHE.
J. FALKMAN.
RUDOLF CEDERSCHIÖLD. CARL AUG. FEHR.
,T. M. BONNEDAL.
REINHOLD CHARPENTIER F. TH. BILLBERGH. C. ./.
Hassell.
Öfverdirektörens för Myntoch Rontroll-verken underdåniga utlåtande, i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer år 1864 anfört med afseende å dessa verk.
Vid Mynt-verkets räkenskaper för år 1862 hafva Rikets Ständers Revisorer icke funnit något annat att anmärka, än att 3:ne verifikationer under N*.is 294, 365 och 383 — 276 — å tillsammans 490 R:dr 52 öre icke blifvit af mig attesterade.
Dessa verifikationer utgöra räkningar, N:o 294 af Mynt-verkets vaktmästare öfver en mängd små, af honom bestridda utgifter, såsom för inköp af qvastar och viskor, för verkställd tvättning af säckar, handdukar m. m., för rengöring af rummen i mynthuset, för prenumeration å tidningar för kommande året o. s. v., allt under de sista tre månaderna af året, och uppgående till 81 R;dr 87 öre; N:o 365 af Myntgravören, Fru Lea Ahlborn, för gravörsarbete å myntstampar från Maj månad till slutet af året, uppgående till 40!
R:dr 75 öre; och N:o 383 räkning af Mynt-verkets verkmästare öfver några småsaker, inköpta för verkets behof, utgörande en summa af 6 R:dr 90 öre.
Att nämnde räkningar, utan att vara mig till godkännande förelagde, blifvit af Kamereraren liqviderade och sedan af förbiseende utan mitt påtecknande bland verifikationerna införda, är ett fel, som erkännes, men då Revisorerne icke haft något att mot utgiftsposternas^ riktighet eller befogenhet anföra, och Mynt-verket icke förlorat ett enda öre derpå, torde jag med tillförsigt våga hoppas, att detta fel icke måtte läggas hvarken Kamereraren eller mig till synnerlig last.
Angående Kontroll-verkets räkenskaper hafva Revisorerne endast påminnt, att något sammandrag af de 3:ne särskilda redogörelserna för detta verk, nemligen för kontrolluppbörden i Stockholm, för samma uppbörd i landsorterna och för expensmedlen eller utgifterna vid Kontroll-verket i Stockholm, icke upprättas.
Sorn ett sådant sammandrag förmenas skola bidraga till lättnad för Revisorerne att vinna öfversigt af verkets ställning på det hela, äfvensom att verkställa granskningen af räkenskapen, skall hädanefter ett sammandrag af nämnde 3:ne redogörelser upprättas och bifogas redogörelsen för kontrolluppbörden i landsorterna, hvilken, enligt reglementet, till Kammar-rätten sist afiemnas, eller fyra månader senare än de tvenne andra.
— 277 — Chefens för Kongl Utrikesdepartementets Kameralafdelning till H. Exc. Herr Statsministern för utrikes-ärendena afgifna memorial, innefattande förklaring öfver de af Rikets Ständers Revisorer vid granskning af Konsuls-fondens räkenskaper för år 1862 gjorda anmärkningar.
Med anledning af de framställningar, rörande Konsuls-fonden, som blifvit gjorda af Rikets Ständers Revisorer för granskning af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1862, får jag, i egenskap af redogörare för nämnde fond, äran till Eders Excellens afgifva följande förklaring.
Enligt § 1 har Herrar Revisorers uppmärksamhet blifvit fästad å följande förhållanden: a) att den på Norska statsverket belöpande andel uti anslaget till konsulat-utgifternas bestridande för revisionsårets lista och 2:dra qvartaler, hvilken uti utländskt mynt influtit, blifvit insatt hos ett handelshus i Stockholm, som i löpande räkning derå godtgjort 3 procents ränta,] men att för årets båda sednare qvartaler någon sådan deposition icke egt rum; b) att härvid de influtna medlen i kassaredogörelsen upptagits al pari, eller 133f Riksdaler Svenskt mynt per 100 Mark Hamburger Banko, då deremot utgifterna i samma myntslag påförts en kurs, vexlande emellan 134 ^ och 135J; samt c) att räkenskapen finnes uppställd på ett sätt, att Revisorerne icke kunnat närmare utreda anledningen till förestående anmärkta förhållande.
Ehuru jag först den 28 Juni 1862 tillträdt min förenämnde befattning, i egenskap af Chef för Kongl. Utrikes-departementets Kameral-afdelning, anser jag mig dock böra söka utreda de anmärkta förhållandena äfven i hvad de röra årets 2:ne första qvartaler, hemställande vördsammast till Eders Excellens’ bedömande, huruvida någon ytterligare förklaring härutinnan bör affordras min företrädare.
De vexlar, i hvilka Norska statsverkets bidrag till Konsuls-fonden inbetalas, äro, såsom lydande å större belopp i Mark Hamburger Banko, icke direkte användbara för denna fonds utgifter, hvilka nästan uteslutande utgå i mindre poster och ofta i ojemna tal.
Min företrädare öfverlemnade derföre vanligen till ett handelshus (Herrar Michaelson &
Benedicks) med hvilket Kongl.
Utrikes-departementet sedan längre tid tillbaka haft löpande räkning, dessa vexlar, å hvilkas belopp handelshuset från insättningsdagen godtgjorde fonden 3 % ränta.
Vid redogörelses afgifvande in- och utbalanserades derefter dessa medels odisponerade belopp i samma myntslag, som då jemväl alltid beräknades - 278 — efter samma kurs eller al pari, till vinnande af större lätthet vid utredningen af fondens ställning.
Att, oaktadt fonden år 1862 egde en sålunda uppkommen behållning i Mark Hamburger
Banko, den likväl vid samma tid köpte några vexlar å detta myntslag öfver al pari, torde lätteligen kunna förklaras af önskligheten att då hafva en snar och säker tillgång å denna myntsort, till följd af den kännedom, Chefen för Kameral-afdelningen egde, att en betydlig utbetalning förestode Konsuls-fonden, i anledning af det väntade uppdraget att af denna fonds under händer egande medel förskottera den första ränteafbetalningen å de förenade rikenas andelar i Stade-tullens kapitalisationssumma, hvarom oek nådig befallning under den 29 April afläts.
Då jag emellertid, efter att hafva tillträdt chefsskapet för Kongl. Utrikes-departementets Kamera [-afdelning, redan under loppet af samma år — enligt hvad bilagde 2:ne vexelreqvisitioner, jemförda med den räkenskaperna för sednare hälften af år 1862 bifogade löpande räkning med Herrar Michaelson (fr Benedicks, intyga, — uttagit hela det hos Herrar Michaelson tfr Benedicks innestående beloppet jemte räntor i vexlar å Mark Hamburger Banko, och detta på tider då kursen var öfver al pari, torde jag icke sakna anledning till det antagandet, att någon förlust för fonden icke uppstått genom de anmärkta vexelköpen till kurs af 134j och 135|.