Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfrigt åberopa Riksens Ständer alla af dem redan i underdånighet aflåtne serskilde Skrifvelse^ angående så väl Stats-Regleringen under behörige Hufvud-Titlar, som åtskillige dit hörande - Underdåniga Skrifveiser. rande och nu i ett sammanhang summariskt anförde mindre utgifter och anslag; och Riksén* Ständer framhärda etc.
Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 1 9 Nov. 1823.
Preste-Ståndet d. 19 — — Borgare-Ståndet d. 19 — —•
Bonde Ståndet d. go — — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af forekommen fråga om rättig-» heten, att utfärda Invisningar, ställde pd enskild man m. m. S. A. K. Riksens Ständer, som, med afseende på vigren af en rigtigt ordnad enskild Credit-rörelse , fästat deras uppmärksamhet vid den inskränkning, som nu eger rum, uti rättigheten för enskilda personer, att utgifva Invisningar, ställde på andre enskilde personer, i det sådane Invisningar icke få innehålla mindre summa än 100 R:d B:o, hafva, vid öfvervägande af detta ämne, funnit rättigheten för hvar och en, att på tredje man genom anvisning öfverlåta den fordran, han hos annan kan ega, vara lika naturligen grundad, sorn den, ait, genom egne förbindelsers utgifvaoBihang till Rikt-St.
Prat. 182}, lode Sami, 2 B, lä 1 f) 2 Underdåniga Skrifvelserl de under en eller annan form, begagna den Credit, som andre kunna för honom hysa; Äfvensom att sadane
Invisningars gångbarhet kan medföra en allmän förmån, i det en efter behof* vet jemkad tillökning i Rörelse-Capitalet derigenom åstadkommes och nödvändigheten, att 1 detta hänseende använda allmänna Credit-anstalter, förminskas; Men då likväl Invisningars utgifvande på mindre summor, som bland den arbetande Classen kunna blifva gångbare, skulle kunna för densamma åstadkomma förluster, hafva Riksens Ständer ansett en summa af 20 R:d Banco vara den minsta, hvarå Invisning bör få utgifvas.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, och till förekommande deraf, att icke ett obetänksamt eller svekfullt begagnande af den ifrågaställde rättigheten m» kunna bereda förluster för ett större antal mindre bemedlade personer, hafva Riksens Ständer ansett det vara nödigt, att i detta afseende föreskrifter varda meddelade; Och Riksens Ständer få, i sådant ändamål, till E. K, M. i( underdånighet öfverlemna följande Förslag till Stadga om Invisningar, som emellan enskilde personer eller Bolag inom Riket utställas. l $> Gifver någon till annan Invisning, att bära upp penningar eller annat hos tredje man, ställe sådan Invisning, att betalas vid anfordran, å v-iss dag efter uppvisandet, eller å bestämd tid.
Underdåniga Skrifvelser. 163 2 §.
Invisning må ställas till viss man, viss man eller dess Ordres, eller Invisningens Innehafvare, och bör densamma vara af Utgifvaren egenhändigt undertecknad och försedd med dess brukliga Sigill, antagen stämpel eller tvänne vittnens intygande, att utgifvaren sitt namn derunder tecknat.
Utgifvarens rätta Adress och hemvist vare ock å Invisningen utsatt, 3 §•
Invisning, ställd till viss man eller Ordres,' eller ock till innehafvaren, att betalas uti penningar, må ej lyda å mindre summa, än ao R:dr uti Rikets Ständers Banques Transport-sedlar. 5 §■ Ofverlåtes Invisning från en till annan, vare öfverlåtaren skyldig svara för Invisningens rigtighet; men ej for utgifvarens eller godkännarens vederhäftighet, der han sig ej dertill förbundit, eller vetat, att endera eller bägge varit på obestånd, då öfverlåtelsen skedde. 6 §.
Hvar, som fått Invisning, ställd till betal; iG4 Underdåniga Skrifvelserl ning pi viss tid från utgifvandet eller uppvisandet, vare skyldig, att för densamma vid förfallotiden betalning fordra. 7 §•
Vägrar den, som Invisningen lyder å, att den ovilkorlig! godkänna eller erhålles icke betalning, enligt Invisningens ordalydelse, bör innehafvaren derom fordra den förres skrifteliga intyg å Invisningen; Kan sådant ej erhållas, eller träffas han ej i sitt hemvist, då Invisning till betalning förfallen är, tage deröfver innehafvaren, inom trenne dagar, laga bevis, underrätte utgifvaren om förhållandet innan nästa dag t i 11- Sndagår, om han vistas i samma stad, eller i annor händelse, nästa Postdag derefter, och njute af honom genast betalning. 8 §.
Häfver någon godkänt Invisning, men betalar icke å rätt tid, stånde till honom, som Invisningen fått, hvad han heldre vill, hålla sig till Utgifvaren, eller betalning af den andra söka.
Vare dock pligtig inom 30 dagar kraf i laga ordning mot endera anställa. 9 §■ Får ej Invisnings-Innehafvare betalning å rätter tid, njute sedan ränta med En för, Hundrade i månaden samt ersättning för alla till betalnings-ut^ökande erforderlige utgifter.
Underdåniga Skrif reiser. i65 10 §.
Den, sorn betalning för Invisning, ställd till innehafvaren eller tili viss man eller Ordres, och så beskaffad, som denna stadga föreskrifver, utsöka vill, ege att anmäla sig, i Stockholm hos Öfver-Ståthållaren, och i orterne hos Konungens Befallningshafvande , och ingifve i hufvudskrift Invisningen, jemte betyg öfver vägradt godkännande eller ej erhållen betalning , och njute, så framt något jäf emot krafvel ej göres, om Invisningen är utgifven, att vid uppvisandet infrias, utmätning hos Utgifvaren, och i fall den är godkänd till inlösen på viss tid , en lika rätt antingen hos honom eller godkännaren, eller, der tillgång hos den ene brister, hos den andre, samt i bägge fallen rättighet till bysättning å Gäldenärens person.
Göres vid utmätning jäf emot skulden, åligge det Gäldenären, att, inom den för .Lagsökning i allmänhet föreskrifne tid, och vid lika äfventyr, sig förklara; dock gånge utmätning icke desto mindre för sig, och varde godset satt i taka händer eller under utmätningsmännens vård , d«r den fordrande det äskar.
Finnes fordringspåståendet af Öfver-Ståthållaren eller Konungens Befallningshafvande vara af tvistig beskaffenhet, förvises det till laga utförande vid vederbörlig
Domstol,' dock fortfare säkerheten uti det utmätte godset, intilldess tvisten, genom Dom, som vunnit laga kraft, afgjord är. 11 §.
Sker ej utmätning inom fjorton dagar sedan 166 Underdåniga Sirifvelser.
Utmätningsmannen Exsecutorialet bevisligen emottagit, vare han för betalningen ansvarig. ii §•
Ej må någon vara skyldig, att Invisning såsom god betalning emottaga, utan må sådant på eraottagarens godtfinnande bero. 15 §.
Försummar innehafvare af Invisning,att iagtJ taga något af hvad här ofvanföre stadgadt blifvit, håfve till betalning derföre ej större rätt, än såsom för annan skuldfordran; och ankomme det ithy fall på Domaren, att, när genom innehafvarens försummelse, betalning uteblifvit, pröfva, om i följd deraf, utgifvaren bör från större eller mindre betalnings-ansvar för Invisningen befrias.
Skulle E. K.
M. täckas i Nåder gilla detta Riksens Ständers underdåniga Förslag, torde, i öfverensstämmelse dermed, en allmän författning varda i Nåder utfärdad.
Underdåniga Skrifvelser. 167 N:o 332.'
Uppl. o, godk. hös Ridd. o. Ad. d. 17 Nov. 1823.
Preste-Ståndet d. 19 — — Borgare-Ståndet d. ig — — Bonde-Ståndet d. 20 — — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af väckt fråga om förmäns-räitt för Banquen hos dess TJppbÖrdsmän och Betjente. S. A. K. H os Riksens Ständer har deias Banco-Utskott framställt, hurusom, för så väl Banquens, som allmänhetens betryggande mot vådor och äfventyr, det vore nödigt, att, genom förklaring öfver 17 Cap. 8 §.
Handels-Balken, det bestämda stadgande blefve meddeladt: att Banquen egde tillgodonjuta enahanda förmåns-rätt hos sine Uppbördsman och Betjente, som genom nyssberörde §. är Kronan tillerkänd.
Riksens Ständer, som, vid pröfning af detta ärende, ansett samma skäl, hvilka verkat, att en sådan rätt blifvit Kronan och Frälseman för Uppbörd tillagd, äfven gälla i afseende på Banquen, såsom ett Staten tillhörande Werk, få, af sådan anledning och då någon bestämd föteskrift härom icke finnes, hös E. K. M. i underd. föreslå, att, genom allmän författning, det stadgande måtte meddelas ”Riksens Ständers Banque eger, ”i afseende på dem af sine Embets- och Tjen - Unilerdaniga SkrifvelseYi "stemSn, »om Banquens tnedel under Uppbörd 'hafva, att, vid inträffande Uppbörds-brisr, för 'densamma njuta uti UppbörJsmannens tillgångar ®nahanda förmåns-rätl, sorn Kronan i a! 1- ''mänhet hos dess Uppbördsman är eller kan 'blifva tillagd.” Riksens Ständer framhärda etc.
N:o 333i Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 17 Nov, J 823!
Preste-Ståndet d. ig — — Borgare-Ståndet d. ig — •—• Bonde-Ståndet d. 20 — — Riksens Stiinclers underdåniga Skrifvelse angående utfärdandet af en särskild Författning i afseende på hvad vid Borgenärers kallande af Concours-Dornare iagttagas bår. S. A. K.
I sammanhang med öfrige frågor om beredandet af största möjliga säkerhet för Banco-Werkets hos enskilde egande fordringar, har hos Riksens Ständer jemväl förekommit, att, då, på hittills brukligt sätt, någon Gäidenärs Creditorer varda sammankallade, det icke sällan händer, genom det täta ombytet af egare till Banquens panter och likheten emellan flere Låntagares Underdåniga Skrifkeiser. namn, serdeles bland allmogen, antingen att gäldenären i Banco-Werkets böcker icke igenfinnes, eller ock att vederbörande stanna i villrådighet, hvilken af de derstädes antecknade Låntagare, med samma namn, är den i kallelsen omnämnde Cessionanten, hvarigenom fatalie-tiden för bevakandet af Werkets fordran lätteligen kan gå förlorad, helst de kallelser, hvilka Banquen vid Cessions-tillfällen erhåller, vsällan innefatta annat, än att sammi Werk blifvit såsom fordrings-egare uppgifvet.
Vid betraktande, så väl häraf, som af nödvändigheten, att kallelserne måtte, till undvikande af de olägenheter, som ett sentida delfående medförer, varda från Domstolarne, så tidigt afsände, att de kunna komma Banquen tillhanda inom erforderlig tid för bevakningen af dess fordran, hafva Riksens Ständer ansett sig böra i underd. föreslå, att det, till Banco-iverkets betryggande för förluster, måtte, utom hvad i allmänhet finnes föreskrifvet uti 5 Cap. 11 §. af Concours-Lagen den 13 Julii 1818, serskildt varda stadgadt, att de kallelser, hvilka böra af Concours-Domaren å Borgenärer utfärdas, skola, 1 händelse Banquen uti den afstådda egendomen innehar inteckning, jemte uppgift om densammas primitiva belopp, innehålla underrättelse om den intecknade fastighetens namn, Länet, Häradet och Socken, der densamma är belägen, samt vid alla Cessions-tillfällen så tidigt utfärdas, att, minst en månad före inställelsedagen, samtlige Borgenärer må deraf kunna fa del; Och få Riksens Ständer fördenskull hos E. K.. M. i underd. anhålla, att, i händelse hvad 170 Underdåniga Skrifvelser. sålunda är vordet föreslaget 1 Nåder bifalles, E. K. M. täcktes, uti öfverensstämmelse dermed, låta till vederbörande Domares efterrättelse, en särskild Författning utfärda.
Ständer framhärda etc. N:o 334.
Uppl. o. godk. bos Ridd. o. Ad. d. 17 Nov. 1823* Preste-Ståndet d. 19 — — Borgare-Ståndet d. 19 — — Bonde-Ståndet d. 20 — — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af väckt fråga om Sjö- och Stapel-St cider nes rättighet, att uppbära afgifter för Fartyg, sorn besöka Köpingar och Lcindthamnar, samt der intaga laster•
S. A. K. H os Riksens Ständer har fråga derom blifvit väckt, att de afgifter, under benämning af Winterliggnings penningar samt Bro- Hamn- Mudder- och Duc d’Albe-afgifter, hvilka Allmogen nödgas erlägga, då den, för begagnandet af rättigheten, att från Köpingar och Randt-hamnar utföra egne .producter, derå i närmaste
Stad begär förpassning, måtte upphöra, när Stadens hamn icke behöfver under resan aniöpas, helst egarne till fartygen icke skall lillgoda kom - ZJnderdåniga Skrifvelser.
171 mä någon af de fördelar, hvarföre berörde afgifter blifvit stadgade. Wid Öfvervägande af detta ämne, hafva Riksens Ständer ansett Städernes ifrågavarande rättighet, att af fartyg, som afgå ifrån eller ankom, ma till de inom deras Tullkammar-District belägne Köpingar och Landthamnar uppbära vissa afgifter, dels vara grundad på Privilegier, meddelade antingen vid Städernes fundation eller under en påföljande tid, dels ock hafva tillkommit pa samma gång, som Allmogen i vissa orter, jemte de i Köpingarne bosatte personer, vunnit Seglations-frihet; i förra fallet såsom ett bidrag till underhållandet af Städernes hamnar och broar, samt i det senare såsom en ersättning för den Städerne tillskyndade minskning i inkomster, genom den åt Allmogen och Köpingarnes invånare förunnade Seglations-rätt.
Ständer, som vid ett sådant förhållande, funnit Städerne, der'deras rättighet i detta afseende är grundad på Privilegier eller särskilda Resolutioner, böra oqvaldt dervid bibehållas, hafva likväl ansett en allmän undersökning vara af nöden, rörande de särskilde afgifternes uppkomst, beskaffenhet och belopp; och få, af denna anledning, hos E. K. M. Riksens Ständer i underdånighet anhålla, det en sådan undersökning måtte varda i Nåder anbefalld , med hänsigt, icke allenast till Städerne vid Rikets hafskuster, utan också till de Städer, sorn vid de större segelbare insjöarne äro belägne; hvarefter E. K.
M. torde täckas låta till allmän efterrättelse i Nåder kungöra, hvilka afgifter hvar 17* Underdåniga Skrivelser. och en Stad ma eg» uppbära; fran hvilka stallen de till hvarje serskild
Stad böra utgå, saint slutligen till hvad belopp de bora utgöras.
Eiksens Ständer framhärda etc. N:o 335.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Ad. d. 17 Nov. 1823, Preste-Ståndet d. 19 — •—• Borgare-Ståndet d. ig —- —.
Bonde-Ståndet d. ao —•
— Riksens Ständers underd•
Skrifvelse, angående förklaring af 11 §. i Kongl.
Förordningen den iä Julii 1818, o/n Inteckning i fast egendom.
S. A. K. Riksens Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad å de olägenheter, som uppkomma derigenom, att det uti 12 §, af E. K..
Nådiga förordning dea 13 Julii 1818, angående inteckning uti fast egendom, innehållne stadgande, att inteckning icke må beviljas i hus, annan byggnad och vattenverk, hvarmed ständig rätt till grunden icke är förenad, af Stats-Domstolarne och serdeles af Stockholms Rådstufvu-Rätt, tillämpas äfven då inteckning sökes i sådarte Stadsegendomar, som befinnas å sä kallad ofri grund.
Wid handläggning af detta ärende, hafva Underdåniga Skrifvelserl 173 Riksens Ständer inhemta!, att, ej allenast Riksens Ständers Lag-Utskott, uti dess vid sistförflutna Riksdag afgifna Betänkande, rörande förslag till ny Intecknings-Lag, uttryckligen förklarat, att af innehållet i den föreslagne i2§.,den tankan icke borde kunna föranledas, att hus å ofria tomter i Städerne ej borde såsom fast gods anses, då skyldigheten, att erlägga en årlig Tomtöre-afgift, för egarne medför en så ständig rätt till grunden, att de ej annorledes kunna ifrån den skiljas, än att lösen för husen till dem betalas, utan att jemväl Riksens Ständer, uti deras, rörande detta ämne, aflåtne underd. skrifvelse, framställt enahanda mening} men enär ett sådant förklarande icke kommit att inflyta uti den af Riksens Ständer föreslagne och af E. K. M., i ofvanberörde Nådiga förordning, bibehållne redaction af 12 §. samt erfarenheten visat, att Författningens otydlighet föranledt en emot verkeliga meningen stridande tillämpning, få Riksens Ständer i underd. föreslå en sådan förklaring af 1 Morn. i iä §. af samma förordning, att det uti nyssnämnde Mom. meddelade förbud emot inteckning i hus, annan byggnad eller vattenverk, hvarmed ständig rätt till grunden ej är förenad, icke må lämpas på sådane, å ofri grund, i Städerne belägne hus och byggnader, hvars innehafvare för besittningen af tomten erlägga en viss årlig Tomtöre-afgift, och, på grund deraf, icke kunna derifrån skiljas, med mindre, att lösen för husen till dem betalas; hvarjemte Riksens Ständer hos E. K. M. i underd. anhålla, att E. K.
M. täcktes den sålunda föreslagne för - 1^4 Underdåniga Skrif reiser". klaringen af ifrågavarande lagrum i Nåder utfärda.
: N:o 336.
Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 17 Nov. 1823.
Preste-Ståndet d. 19 — — Borgare-Ståndet d. 19 — — Bonde-Ståndet d. 30 —- — Riksens Ständers un der d.
Skrifvelse, i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande, till befrämjande af oägta barns vård inom Hufvudstaden. S. A. K: H os Riksens Ständer har fråga förekommit om åtgärders vidtagande, till beredande af utväg för oägta barns bättre vård inom hufvudstaden ; i hvilket afseende Riksens Ständer funnit sig böra i underdånighet föreslå: att ogift moder i Stockholm må för alltid få till Allmänna Barnhuset derstädes aflemna sitt barn, emot skyldighet, att, antingen ett års tid der förblifva såsom Amma, i händelse Barnhuset finner sig dermed belåtet, eller ock, emot ställd och af Barnhus -Directionen godkänd säkerhet, under 50 veckors tid, erlägga 1 R:d 16 sk.
Banco i veckan, hvilken afgift för Barnhusets räkning Underdåniga Skrifvelser. 175 skulle i Stockholms Spar-Banque insättas; öfverlemnandes dock Riksens Ständer till E. K. Mus Egen Nådiga pröfning, att, sedan Directionen af Barnhuset öfver berörde förslag blifvit hörd, i Nåder afgöra, huruvida verkställigheten deraf kan med Inrättningens fördel, bestånd och tillgångar förenas.
Uppl. o. godk. bos Ridd. o. Ad. d. ig Nov. i8st5.
Preste-Ståndet d. ly. — — Borgare-Ståndet d. iy. — — Bonde-Ståndet d. 30. — — Riksens Ständers underd.
Skrifvelse, angående förändring i förf attningarne om Afradsoch Kronotionde-Spannemålens samt andre indelde räntors utgörande.
S. A. K. Hos Riksens
Ständer har till öfverläggning förekommit fråga om ändring uti författninga mes föreskrift, rörande såväl Afrads- och Krono-tionde-Spänne målens, som öfrige indelde räntors utgörande, i hvilket afseende åtskillige förslag blifvit framställde, åsyftande i allmänhet lättnad för Räntegifvarne, samt ett närmare bestämman - 176 Underdåniga Skrifvelser. de af, »aral deras, som Räntetagarnes ömsesidiga rättigheter och skyldigheter.
Vid öfvervägande af detta ämne, hafva Riksens Ständer väl funnit, att de härom gällande författningar afsett en viss jemnlikhet i Räntetagare» och Räntegifvare» rättigheter, enär dem lemnats enahanda rättoch vitsord,att få uppsäga Spannemalen eller räntepersedlarne i allmänhet till utgående in natura, och de, i brist af en sådan uppsägning, å någondera sidan, blifvit lika underkastade den norm, sorn, genom årliga markegångs-sättningen, bestämmes; Men den sålunda af författningarne åsyftade jemnlikhet har likväl, enligt hvad erfarenheten visat, ofta blifvit i verkställigheten rubbad, till läntegifvarnes skada, i det uppsägning, a Räntetagarens sida, vanligen kommer i fråga, då räntepersedlarnes utgörande in natura är, genom tillfällige orsaker, försvåradt och Räntegifvaren altså kan sättas i nödvändighet, att, genom en högre betalning, derifrån befria sig, hvaremot en uppsägning, å Räntegifvarens sida, vid inträffande motsatt förhållande, icke kan för Räntetagaren medföra någon förlust, genom lefverering in natura, utan högst en minskning i den vinst, som af Räntans lösande med penningar kunnat påräknas.
Då den häraf uppkommande olägenheten för Räntegifvare, att vara underkastade stegring i lösnings-priset, synes böra motvägas af någon förmån å deras sida, hafva Riksens Ständer ansett sig böra, i sådant afseende, i underdånighet föreslå, att, vid utgörandet, icke blott af Afrads- och Krono-tionde-Spannernål, utan af alla öfrige indelde räntor, med undan - Underdäniga Skrif v elser.
177 lindantag likväl af dem, som icke kunna in tiaJ tura utgå, Räntegifvaren måtte lemnäs optionsrätt, att, före Thomte dag hvarje år, hos Räntetagaren. eller, i de fall, som a §. af Kongl. Förordningen den 22 Julii i8o5 bestämmer, hos vederbörande Tjenstemän tillsäga hvilketdera Räntegifvaren vill utgöra prsestationen in natura eller med penningar efter markegång; hvaremot Räntetagaren skulle ega enahanda options-rätt, att, derest sådan tillsägelse före Thomae dag af Räntegifvaren icke skedde, utfordra Räntan, antingen in natura, eller i penningar, hvilketdera honom godf syntes; hvarjemte det torde böra stadgas, dels att hvarken Räntegifvare eller Räntetagare må begagna options-rätten
I afseende på blott någon viss del af Räntan 5 dels ock att, om Räntegifvaren utöfvar options-rätten,' han må vara förbunden, att, inom Januarii månads utgång det påföljande året, derest Räntetagaren sådant äskar, afbörda Räntan, men deremot, om options-rätten af Räntetagaren begagnas, ega rådrum dermed, enligt nu gällande författningars föreskrift, till den 25 Februarii, hvarigenom, i förra fallet, Räntetagaren kommer i tillfälle, att, efter behof och beqvämlighet, förvandla Spannemalen i penningar eller tvärtom, hvilken förmån bör utan skada för Räntegifvaren kunna medgifvas, då lian sjelf bestämmer sättet för Räntans utgörande; Och som, enligt hvad här ofvan blifvit föreslaget, Räntegifvaren befrias ifrån forsel-skyldigheten i andre fall, än då han sjelf finner för sig förmonligt, att RänteSpannemål in natura lefverera, anse Riksens flihang tili Rikl-St.
Prtt, 1S2;. 10ide Sn^l. 2 B. 1* Underdåniga Skrifvelseri Ständer det vara billigt, att, till förmin för Räntetagaren, den hittills stadgade forlönen, 16 sk. Banco för Tunnan af Båg och Korn samt sk. för Hafre, blifver till dubbelt förhöjd.
Beträffande åter den E. K. M. och Kronan immediate behållna Spannemålen, så enär E. K. M., i afseende derpå, i Nåder behagat tillse, att Räntegifvarnes beqvämlighet vid denna Spänne^ måls lefverering blifvit, så vidt möjligt varit, efter omständigheterne iagttagen, hafva väl Riksens Ständer funnit, det samma olägenheter dervid icke kunna ega rum, som i afseende på den indelde Ränte-Spannemålen blifvit omförmälde; Men då det ostridigt skulle medföra lättnad för Räntegifvarne, om de äfven här egde rättighet, att välja emellan sådan Ränte-Spannemåls lefvexerande in natura eller lösande med penningar efter Riksmarkegång, få Riksens Ständer till E. K. M:te Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemna, huruvida den här ofvan föreslagne options-rätten för Räntegifvare skulle kunna utsträckas och tillgodonjutas äfven vid utgörandet af den Ränte-Spannemål, som är E- K. M. och Kronan immediate förbehållen.
Med afseende på angelägenheten deraf, att; vid Markegångs-sättningen, icke någotdera af Räntegifvares eller Räntetagares stridiga interessen må erhålla öfvervigt på det andras bekostnad, är väl uti Kongl. Förordningen den 20 September 1815 föreskrifvet, att stadgandet i 5 §. af 17^4 års Kongl. Resolution på Allmogens Besvär, det hälften af Deputerade vid Markegångs-sättningen bör vara Räntegifvare och hälften Räntetagare, må upplifvas och blifva verkstälhlt å alla stälr Underdåniga Skrifvelser. >79 len, der det, med iagttagande af de uti Kongl. Kungörelsen den l October 1810 i öfrigt bestämde grunder, sig göra låter; Men sorn, i anseende till de, i sistnämnde Nådiga Kungörelse* föreskrifne olika valsätt af de särskilde Ståndens ledamöter, berörde stadgande endast tillfälligtvis kan komma till verkställighet; få Riksens Ständer, till ändamålets vinnande, i underdår nighet föreslå den åtgärd, att, sedan Protocollen öfver val till Deputerade vid Markegångs-sättningen inkommit, hvilke Protocoll skulle innefatta bestämd och tillförlitlig uppgift, huruvida de
Deputerade äro Räntegifvare eller Räntetagare, E. K. M;ts Befallningshafvande måtte undersöka, om antalet af de förre och de senare Sr lika, samt, der det skulle finnas, att flere ani tingen Räntetagare eller Räntegifvare blifvit ini valde, ega utse och tillkalla så månge nya Deputerade, som erfordras, för att göra antalet af Räntetagare och Räntegifvare lika; hvarefter, i händelse af omröstning vid frågor om Markegångspriset» bestämmande, sådan bör »ke, icke såsom hittills varit föreskrifvet, Ståndsvis, tätan per capita; Och lärer i följd häraf blifva nödigt, att Bonde-Ståndet, som icke hädanefter bör, såsom hittills, med ett större antal
Deputerade i Markegångs-sättningen deltaga, bestämmer ett, med afseende härå, lämpligt sätt för val af sine Deputerade.
Vidare och med anledning af en, på anförde skäl, sätskildt väckt fråga, få Riksens Ständer i underdånighet hemställa, att, utom hvad här ofvan blifvit i allmänhet föreslaget, den förmån kunde varda Räntegifvare i Wester-Norrland i Rinder dan'ga Skrifvelserl Nåder förötmad; att för lefvereringen af deras länte-persedlar, Lax och Bräder, icke en , utan flera dagar i Februarii månad bestämmas.
Slutligen och i händelse E. K. M. i Nåder bifaller litad Riksens Ständer nu föreslagit, få Riksens Ständer i underdånighet anhålla, att allmän författning, i öfverensstämmelse dermed, kunde .varda i Nåder utfärdad; hvarförutan Riksens Ständer i underdånighet hemställa, det E. K.