Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
så ut- märkt v ä l v: Hur de då gingo, kommo de slutligen fram till » grottan », som låg i bortersta delen af parken.
Såsom geologisk märkvärdighet var den af mycket anspråkslös natur: ett stort rullstensblock, som låg alldeles på kanten af en lodrät berghäll o c h sköt ut däröfver som ett tak, på ena sidan af naturen stöttadt af ytterligare ett block och på den andra af obarkade, hvita björksträfvor, för- enade af en spalier och öfvervuxna med Ampe- lopsis, tät som en mur, grön, skiftande i den späda vårfärgens bleka gult.
Men där inne var det svalt, skuggigt o c h skönt, bänkar af själfvuxen al och den alra härligaste utsigt genom dörröppningen mellan granarne och albuskarne vid stranden långt ut öfver sjön, som låg glitterblank i afton- solen.
När de hade undersökt alla de gamla välkända ställena där inne i skumrasket, skräfvan, som tjänat till skafferi, det lilla » krypinet » vid bak- väggen, som varit kök, och den sluttande sten- hällen på golfvet, där de brukat bädda syskon- säng af Jöf o c h mossa, o c h voro riktigt ordent- ligt uthvilade, gingo de åter fram i solskenet därutanför.
Strax bortom grottan stod klätterbjorken alldeles invid sjöstranden.
Det var ett gammalt hederligt träd, ett sådant där, som tyckts i all sin tid ha bemödat sig att växa riktigt bekvämt för barn- ungar att klättra i, med glest, stadigt, långslut- tande grenverk, en massa bekväma klykor till sittplatser o c h mycket skuggande löf i toppen.
Efter den korta stammen voro klotsar fastspikade som trappsteg.
De stannade i skuggan där under, tego båda med ens, liksom väntade hvar och en, att den andra skulle säga något, o c h stodo så en stund helt lysta bredvid hvarandra i det nedtrampade gröngräset.
Sonja kastade litet emellan långa blickar upp åt trädet och såg ut, som o m hon hade något mycket viktigt på hjärtat, men som var svårt att komma fram med.
» Hvad tänker du på, Sonja? » frågade slutligen Kurt.
» Jo, ser du, Kurt », hon stammade en smula och rodnade aldrig så litet, när hon mötte hans frågande blick, » det är för märkvärdigt, men — men — jag skulle så rysligt gärna vilja klättra upp i trädet, bara en liten, liten bit, ser du.
Jag vet nog, att det är alldeles fasligt illa tänkt, nu när jag är stora damen, som både pappa och du och alla säga, men jag kan omöjligt rå för det.
Jag känner en så oemotståndlig lust.
Ack, hvad det skulle vara roligt! » Kurt skrattade högt.
» Ja, hvarför skulle du egentligen inte kunna göra det? » sade han.
Sagdt o c h gjordt.
Hon skickade upp Kurt före, och när han var lyckligt framme och ropade från toppen, att det var en » sådan utmärkt plats där- uppe precis för två stycken », klättrade hon efter.
Hon var vig o c h stark.
Den snäfva, moderna klädningen hindrade henne en smula, men det var i det hela en tämligen måttlig konst att komma dit upp, och det dröjde ej många minuter o m, förr än hon satt sida vid sida med Kurt och gun- gade högst uppe i trädtoppen, där det var mycket löf, mycket mygg och mycken utsikt, o m man tittade ut emellan kvistarne.
Kurt kunde ej låta bli att skratta, när han tänkte på, hur lustigt det måtte vara, o m någon såge dem bägge två, » gamla människorna », klättra som skolpojkar så där uppe i höjden.
Han hade då icke varit med o m slik en galenskap på den dag han mindes, sade han åt Sonja, och så skrat- tade de igen, så att det gaf eko långt bort i berg- knallarne.
* # Men den tidiga vårkvällen föll på, och de ljusa, bjärta, ungdomligt lysande färger, som majdagarne ymnigt strött ut öfver parkens växtlighet, begynte förtona i en unisont skär nyans, den en sval, genomskinlig vattenånga, som steg upp från sjön, svepte om dem.
Trötta efter de barnsligt uppsluppna lekar, tilJ hvilka de nyuppväckta minnena som i en ljuf yrsel drifvit dem, gingo nu Kurt och Sonja med dröjande steg den bakre parkvägen tillbaka emot trädgården.
En behaglig domning smög sig öfver dem båda efter den stormande munterheten n y s s; ej ett ord vexlades dem emellan.
Men allt efter som Kurt Stråle kände den unga flickans hand allt tyngre stödja på hans arm, när hennes hög- vristade lilla fot till sistone tröttats af den långa dagens friluftsstrapatser, eldade en underlig värme upp hans blod.
Han förnam en spänstighet af ungdomlig styrka och trotsigt mod, sådant han aldrig förr erfarit ens öga mot öga inför den hotande faran; men denna styrka omfattade med all sin kraft, likasom inneslöt ett enda mål — den unga flickan vid hans sida.
Hvilken våld- samt lockande håg kände han ej att draga henne tätt, tätt intill sig, att beskyddande smeka öfver den bruna flätan med sina starka händer, att aldrig, aldrig åter släppa henne.
Den mjuka mossan, ännu däfven af vårens syra, förtog ljudet af deras steg, och Kurt hörde tydligt Hämtningen af hvarje andedrag, som Sonja drog; han lyssnade girigt och spändt därtill.
Skulle han ej kanske ock få höra hennes hjärta klappa?
Emellertid hade den gamle grefven, som strängt upptagits af att underhålla alla sina gäster, medan kaffet, likören o c h cigarrerna serverats ute å teras- sen, plötsligt till sin stora bestörtning funnit, att både Sonja och Kurt helt pliktförgätet försvunnit, och begagnade ett ledigt ögonblick att gifva sig ut o c h söka dem.
Det var, som o m han anade, att de flytt sin kos åt parksidan, och han vek af efter strand- vägen o c h kom så fram till drifhuset, som låg nere emot sjön på gränsen till parken.
Trädgårdsdrängen gick utanför och gräfde i sparrislandet.
» Har du sett till fröken Sonja? » frågade grefven.
» Ja, herr Kurt o c h fröken ä ' där inne i drif- huset; de ha väl varit där en god halftimme nu snart », svarade han.
Kurt med Sonja i drifhuset, det var för besyn- nerligt, o c h så länge sedan!
Kurt för sin del brukade då knappt komma med sin fot dit in på hela året annars, ty blomsterskötsel var något, som ej intresserade honom, och som han aldrig befattade sig med.
Grefven började få märkvär- diga aningar och kände sig riktigt litet enerverad, när han sakta öppnade dörren till växthuset.
Han stannade som förstenad midt i dörröpp- ningen och stirrade rakt framför sig med den tydligaste förbluffning målad på sitt gamla gråskäg- giga ansikte.
Han kom sig hvarken för med att gå framåt eller tillbaka.
Och dock skulle den tafla, som upprullades inför hans ögon, ha väckt hvarenda rättrogen målares entusiasm och beundran.
Det var ett vackert drifhus, högt i tak, bredt och rymligt.
Aftonsolen låg in efter fönstersidan, lyste bjärt o c h varm på solfjäderspalmernas stora, vaggande blad och de mörka, stela ficuslöfven.
De spräckliga caladierna bredde närmast fönstren ut sin färgprakt, delvis skuggade af cactusarnes och euphorbiernas taggiga, osköna former uppi- från de hängande hyllorna vid taklisten.
Gången i midten var strödd med fin, hvit hafssand o c h den rappade muren till ugnarne klädd med en fäll af frisk, frodig vintergrön.
Efter de smärta pelarne, som uppburo glastaket, slingrade sig klätterfuchsior med hängande röda och hvita blom- mor, och midt i gången gungade från det hvälfda takets högsta resning en rad amplar af obarkad hassel, fyllda med grön, fuktig mossa och stora, tropiska ormbunkar.
Längst bort i andra ändan af drifhuset var en lummig berså af mörk, tät, slingrande murgrön.
Sonja stod vänd ifrån solsidan; ljuset, s o m smög sig in mellan murgrönsrefvorna, lyste i flammor på den åtsittande, mörka klädningen o c h d e n.
bruna, tjocka flätan, som tungt föll henne efter ryggen ända ned om midjan.
En jättebukett af sköflade drifhusblommor låg vid hennes fötter.
slagit bägge armarne o m hans bals och knäppt ett par små, hvita händer o m hans nacke; han stod med en min af varmaste ömhet i de klara ögonen lutad öfver henne och lyss- nade leende till hennes förtroliga hviskning.
Hvad hon hviskade, det kunde ej grefven höra; men när hon slutat, tog Kurt hennes lilla runda huf- vud mellan sina stora händer och kysste henne så häftigt, så häftigt — &gt;en — två — tre — fyra gånger.
Detta var dock nästan för mycket att stillati- gande åse för en far, o c h ett plötsligt utrop und- slapp grefvens läppar.
De båda älskande sprutto förskräckta till, Sonja släppte sitt tag, och de vände sig o m.
Skola vi bekänna det — den tappre martisso- nen, som utan att blekna stirrat döden i hvitögat mer än en gång, han kände nu modet svikta, när han i dörren skymtade farbroderns högresta gestalt, blef blossande röd, o c h borrade förvirrad blicken i backen.
Men när han så åter lyfte den o c h fick sikte på Sonja som med en den allra skäraste nyans af rodnad på sina kinder, ett hälft litet löje i mungiporna och en hel fråga i de stora, bruna ögonen väntande blickade honom upp i ansiktet, fattade han m o d med ens, slog beskyd- dande sin arm o m hennes lif, drog henne tätt intill sig och sade till den gamle med en klang af dämpadt jubel i rösten: » Nu är Sonja min — ni nekar mig j u henne ej — säg, säg, att ni icke gör det! » Då går fadern fram o c h kysser Sonjas panna.
» Och du — hvad säger då du, min egen älsk- ling? » Men Sonja kan ej få svar öfver sina darrande läppar för den mäktiga rörelse, som spränger inom henne, då hon kastar sig till faderns bröst och, medan ljufva tårar — den stora, nga känslans första vårsvall — skölja öfver hennes glödande kinder, snyftar detta enda ord: » Pappa.
.. » Hvad göres väl vidare vittne b e h o f?
Den gamle grefven smeker ömt öfver dotterns nedböjda hufvud.
» Den största öfverraskningen blef dock min till sist », sade han » på denna öfverraskningarnes dag.
Dess bättre var den af det glada slaget.
Blif lycklig mitt barn, o c h Gud välsigne eder! » (Forts.).
Huru oändligt mycket skulle icke just kvin- norna med sitt medfödda veka, soliga, skick- liga, medlidsamma, förståndiga och vänliga sätt kunna verka i mänskligheten, som blöder ur otaliga sår.
Hvad de kunna, det bevisa många af dem, men ännu flere stå kanske få- fänga på torget.
Funcke.
Härbärget för hem- o c h värn- lösa kvinnor.
(Riddarga1; an g.)
1 ' etta hem är värdt mera uppmärksamhet oeh understöd, än som hittills kommit det till del.
Hemmet för husville män är jämförelsevis mera omhuldadt af allmänheten, och dock kan man tycka, att de af nöd och olycka hemsökta kvinnorna, såsom svagare varelser, borde kurina påräkna minst lika mycken medkänsla.
Förfrusna och hungriga irra många af dem omkring på gatorna, stundom med ett barn på armen, utan att veta, hvar de skola finna ett skydd mot nattens kyla, en bädd för sina trötta lemmar.
Det finnes äfven många olyckliga hustrur, som, när mannen kommer rusig hem och misshand- lar både henne och barnen, icka veta, hvar de skola finna ett tillfälligt skydd för Sig och dem undan hans vilda vrede.
Och slutligen finns det orkeslösa gamla kvinnor, för hvilka de öfverfyllda fattighusen ej hafva plats, och som allt ibland blifvit vräkta, för det de ej såsom inneboende kunna betala hyran för den lilla vrå de innehaft — hvar skola alla dessa taga FÖRSLAG TILL MATORDNING FÖR VECKAN 14 — 21 APRIL.
S ö n d a g: Fin köttsoppa med grön- saker; fårbringa med madeirasås; cho- koladkräm.
M å n d a g: Griljeradt oxkött med persilja; puré på ris.
T i s d a g: Stufvade aborrar; hotch- potchsoppa.
Onsdag: Kalffrikassé; snarkokt soppa.
T o r s d a g: Fläskkorf med grönsa- ker; puré på potatis.
F r e d a g: Stekt kungsflundra med lingon; puré på jordärtskockor (fisk- buljong användes till purén).
L ö r d a g: Fläskpannkaka; manna- grynsvälling.
vägen en kall vinternatt, om detta härbärge stänges?
Och fråga är därom, ty bristen där är stor.
Mången gång klappar man på dess dörr för små öfvergifna barn, hvilkas mor antingen i förtvinan tagit lifvet af sig — ett fall, som helt nyligen in- träffat — eller som icke vet, hvar hon skall göra af dem, medan hon själf är ute på arbete för sitt knappa dagsbröd.
Man har redan förut vädjat till allmänheten om bidrag vare sig af penningar, gamla kläder eller lämplig lektyr och fått i synnerhet en mängd nötta biblar och psalmböcker.
Det är nu godt och v ä l; men med fru Lenngren kan man säga: » en slant, o kristen, mättar mer än lexor ur katekesen ».
Ack, I tusen och åter tnsen, som när natten kom- mer gån till hvila i edra varma bäddar och svepen edra barn i mjuka täcken, tanken på de många olyckliga, som anse de tarfliga rummen i Härbärget med deras hårda bäddar som ett paradis, utanför hvars dörr de stå med klappande hjärtan, rädda, att där ej skall finnas plats för dem!
Gifven med varm hand och varmt hjärta, och I skolen med lugnt sam- vete kunna njuta af det goda, I själfva så oförtjänt ägen.
Ja, oförtjänt, ty om lifvet ej vändt åt er sin solsida, kunde just ni varit i dessa armas ställe, som nu sträcka mot er sina skälfvande händer.
I ären ej bättre än dessa edra med vandrare; I ären endast Särdeles fin.
FOR ATT UPPRIIA MÖNSTER på plysch och kläde har jag funnit följande för- faringssätt bäst.
Man tager ett furubord med jämn och gropfri skifva och därpå utspännes det tygstycke, hvarpå man vill hafva mönstret uppritadt.
Med spänningen bör man vara mycket noga, så att ej några bugglor på tyget få finnas, som mycket försvåra arbetet.
Man bör hafva s. k. kartnubb och sätta dessa temligen tätt i konturerna på tyget, samt nedtrycka nubben helt och hållet i bordskifvan.
Sedan tages ett tunnt postpappersark eller hvitt kalkerpap- per, hvarpå uppritas det mönster, som skall aftecknas på tyget; men om nå- got veck finnes på papperet, måste detta med strykjärn utjämnas.
Däref- ter väljer man en hårdstoppad dyna eller stolsits, på hvilken det uppritade pappersmönstret lägges, och med en medelmåttigt grof stoppnål stickes mön- strets alla konturer ut, ungefär 3:ne stick på centimetern.
När detta är POTATISKOTLETTER I PAPPER.
Öfverblif- vet kött hackas samt något lök och persilja.
Till l kg.
finhackadt kött tages \ kg.
kokt,, rifven potatis, salt och mu- skottblomma.
Därpå formar man på ett skärbräde af blandningen jämnstora kotletter, som vändas i vispad ägg- hvita.
Fyrkantiga, hvita pappersstyc- ken bestrykas väl med smör och på hvart och ett af dessa stycken lägges en kotlett, hvarpå papperet samman- fogas och kotletterna stekas i en pan- na, tills de få en vacker gul färg.
PUNSCHPUDDING.
Man smörjer en van- lig bleckform med smör och rifvebröd.
Nedlägger hvarftals smörgåsar af man- delbröd samt söndertrycker dem med en sked, att det ej blir för stora bitar.
Öfverslår en smet af ägg, god mjölk och pudersocker, hvarefter formen in- sattes i varm ugn.
Då puddingen höjt sig, rör man uti 2 spetsglas punsch, hvarefter den serveras med socker.
(Forts, å nästa sida.)
ÄPPELRINGAR ELLER MUNKAR.
Stora äpp- len skalas och kärnhuset urtages med äppelpipa.
Äpplena skäras tvärs öfver i tjocka runda skifvor, hvarefter de doppas i en smet af 3 ägg, 3 skedar grädde, 3 skedar mjöl och 3 teskedar socker och kokas gulbruna i färskt svinflott.
Serveras med socker och äro mycket omtyckta.
Fårbringa med madeira.
God P L A T S.
Ett fruntimmer, kunnigt i tyska och engelska samt om möjligt franska, er- håller god plats på kontor i landsor- ten.
Arbetsamhet, uthållighet och ord- ning fordras.
Ä r den sökande musi- kalisk, så mycket bättre.
God lön — däri inbegripet kost och bostad — er- hålles.
Ansökningar kunna insändas till » God plats », Iduns byrå, f. v. b. L1749] PLATSSÖKANDE O 3 B JS.!
En ung flicka med god uppfostran, kunnig i all sorts både enklare och som finare stickning med egen svensk stickmaskin samt genomgått kurs i bokhålleri och eger bra stil, önskar pl.
i familj eller affär för att deltaga i förefallande göromål.
Goda rekom- mendationer.
Svar torde godhetsfullt ställas till » B.
22 år », Svenska stickmaskinsaffären, Drottningg.
[1769] E n ung flicka, som med utm.
betyg genomg.
8-klass.
läroverk, van vid undervisn.
o. kunnig i musik, önsk.
som lärar.
Närmare med- delar reg.-past.
Högstedt, Helsingborg.
11772] Annonspriset Olga.
POLÉROLJA.
\ liter lerolja (eller bom- olja), ej fullt så mycket ättika och drygt två skedar vinsprit; allt detta slås till- Fårbringan sammans i en flaska, hvilken omska- sönderskäres i små bitar, som brynas kas väl, innan oljan användes.
Alla i smör på båda sidor, påspädas med fläckar på möbeln tvättas först med buljong, så att denna står öfver, få varmt öl, sedan polerar man med en koka, till dess att köttet är mört; det yllelapp, doppad i oljan, och afgnider feta afhälles, litet mjöl strös däröfver, därefter möbeln med en torr trasa.
madeira eller sherry tillsättes, och allt får koka, så att en simmig sås bildas.
Får icke omröras, däremot skakas kast- rullen då och då.
Saltas obetydligt, Fönsterträdg-ården.
om så behöfves, och serveras mycket GRÖNA AMPLAR.
Man låter en stor " varmt.
grankott spricka ut i ugnsvärme, fyl- Särdeles fin.
ler den därpå med lös jord, strör i 100 gram osockrad hvarje fjäll gräsfrön eller några hvete- chokolad smältes utan tillsats i kastrull, korn och fuktar det hela.
På en med i Idun höjes den 1 april på grund af tidningens nära fördubblade spridning mot i fjor, från 25 öre till 3 5 Öre pr petitrad, undan- tagandes för annonser under rubri- kerna » Lediga platser » oeh » Plats- sökande », hvilka fortfarande som hittills beräknas efter 25 öre pr rad (
Upplagan utgör nu 19,000 exemplar mot 10- å 11,000 i fjm: Redaktionen.
Informatorsplats önskas af en teol. fil.
kand. Närmare upplysningar genom korrespondens un- der adr.
» Solve », Nordiska Annons- byrån, Göteborg.
3131x1) - [1779] E n ung, anspråkslös flicka, som ge- nomgått hushållsskola, önskar plats att gå frun tillhanda eller som sällskap och hjälp åt någon äldre dam.
22 », Iduns byrå.
" [1775] EN ANSPRÅKSLÖS FLICKA ÖNSKAR SIG PLATS ATT MEDFÖLJA TILL BADORT.
NÅGOT VAN VID MASSAGE, ÄFVEN ATT SKÖTA STÖRRE BARN.
DE BÄSTA REK.
SVAR TILL » 2 6 ÅR, K. F. U. K. », NORRLANDSG.
1 3, STHLM.
[1767] Annonser, En ung lärarinna, LEDIGA PLATSER.
Chokoladkräm.
Riddaryatan 9, Malmskillnadsyatan 46. en stoppnål genomdragen tråd hänger man grankotten på ett blomsterbord eller i fönstret.
För att fukta den spritar man vatten öfver den.
Kor- nen växa ut på några dagar och be- täcka kotten med en frisk grönska.
, samma sätt beredes hotch- Anm. På potchsoppa, men därvid iakttages, att grönsakerna få koka sönder, hvarefter de frånsilas: fårköttet skuret i tärnin- gar lägges i soppskålen, och i stället för sherry tillsättes litet fin konjak jämte några doft cayennepeppar.
Bidrag af penningar eller aflagda fruntimmers- och barnkläder mottagas med största tacksamhet så väl i härbärget, som i J. Björklund &amp; C:is bokhandel, 300 gram socker kokas med litet vat- ten och en half vaniljböna, blandad till cbokoladen.
Vaniljbönan upptages, hvarefter litet i vatten löst gelatin till- sättes och alltsammans silas.
Då det nästan kallnat, tillsättes 100 gram gräddskum; fylles i form, som ställes på is.
Om krämen fryses, behöfves intet gelatin.
Fin köttsoppa med grönsaker.
Af •oxkött (lägg) kokas buljong, i hvilken ett stycke fårbringa får koka till hälf- ten, hvarefter den upptages och skares i små bitar, som läggas i en kastrull med ett par klyftor lök, en half mat- sked mjöl, hvitpeppar och salt.
På detta slås litet buljong, får hopkoka till dess alltsammans blir bra kokt.
Därpå påspädes ytterligare den buljong, i hvilken fårbringan kokat och allt får koka.
Under tiden halfkokas särskildt blomkål och jordärtskockor i salt och vatten, och särskildt brynas därjämte morötter, palsternackor, selleri i tärnin- gar och några bitar lök.
Alla dessa grönsaker sättas därefter till buljongen, och allt sammans får koka.
Löken upptages, sherry tillsättes, och, om man så vill, kan litet mjöl, vispadt i kall buljong, tillsättas för att göra soppan tjockare.
Grönsakerna upptagas och läggas i soppskålen, hvarefter soppan uppsilas i denna.
lyckligare.
Så mån I också med tacksamt hjärta betala en lösepenning för denna er lycka och på så sätt visa, att I ären värda den!
Det är ett i bästa bemärkelse kristligt hem, som får den, ty det utesluter ingen, så långt utrymmet räcker.
Det frågar icke först: » är du värdig? » Det ser endast till behofvet.
Också har mer än en ung kvinna, som blott för ett par nätter fatt njuta af dess frid, dess ordning och renlighet, återvändt från den irr- ande stigen till den rätta, hvilket bör vara en ytter- ligare maning för den, som kan och vill bidraga till hemmets bestånd.
Ett besök där lönar mödan.
Den vänliga före- ståndarinnan för en omkring öfverallt och skildrar därunder ett och annat, som fyller hjärtat med med- känsla och öppnar handen för de nödens offer, som här söka en tillfällig fristad.
I Guds namn: låten dem ej söka förgäfves!
som genomgått fullständigt elementar- läroverk samt vistats 2 år i Paris och ett presthus på landet kan en flicka, England, önskar under sommarferier " " något van vid matlagn.
o. sömnad, plats i familj på landet f mot fr. vivre få pl.
nu genast för fritt vivre undervisa i v att gå frun tillh.
Svar, åtföljdt af språk, musik.
Svar till prestbev., sändes t.
B.,Motala,-p.r.
byrå, Stockholm.
[1783] I
1890 180 gjordt, lägges mönstret på tyget oeh Barnmorskan S E H I T!
fastsättes här och där med några nya En ung, anspråkslös flicka, van vid kartnubb, på det papperet vid berö- alla inom hus förefallande göromål, ring ej det ringaste må rubbas.
Sedan söker sig härmed plats i familj såsom tages en mjuk bommullstapp, som dop- hushållsbiträde.
Goda rekommendatio- pas i guld- eller silfverbronspulver, ner kunna förevisas.
», Bollnäs.
hvarmed sakta men väl öfverpenslas [1774] hvarje utstickad fason.
Med stor för- Götgatan 57, 2 tr. siktighet tagas nu de nubbar upp, som S Ä L L S K A P O- L Ä R A R I N N A.
37 39. fasthållit papperet, så detta ej får skri- En yngre, bildad, musikalisk dam, THEODOR BLÄNCHS OBS.
da, hvarefter det sakta och varsamt som flytande talar tyska, franska och [1535] lyftes från tyget.
engelska, önskar under sommaren kom- Mången kanske anser, att vanliga ma på landet i någon bildad familj, små nubb kunna användas, men dessa som sällskap och lärarinna antingen äro alldeles olämpliga, ty antingen blott mot fritt vivre eller mot en min- skall man nedslå hela nubben i bor- dre månadtlig afloning.
Svar torde det, som då blir svår draga upp igen, inlemnas under signaturen » F.
K. » Öppen eller ock stå deras hufvuden högt ofvan Kungsträd- med snaraste på Stockh.
Norra A n - tyget och fatta då lätt i pappersmön- nonsbyrå, Drottninggatan 38. alla dagar gården stret, när detta skall upptagas från ty- (S.
20961 [1766] k l.
10-5. get, och då kvarliggande bronspulver tt medelålders, bättre frunt.
önskar nedfaller genom de små stickhålen och till våren pl.
såsom föreståndarinna således förstör det utprickade, tydliga för ett ungkarlshush.
Svar in- mönstret.
lemnas till fru M. Hollberg, Skara.
Man tager sedan en fin pensel, dop- en enkel familj på landet önskas en P-791] par den i bronstinktur (uppblandad 10 års flicka såsom inackordering n bildad flicka af god familj önsk.
med | terpentin, då den flyter lättare) för täflan med eget barn.
Pris 35 plats som sällskap åt någon äldre och stryker med penseln från den ena kr.
i månaden för vivre och under- dam.
Svar till » 19 år », Iduns lilla bronspulverpricken till den andra, redaktionsbyrå.
[1788] d. v. s. penseln så godt som drager visning.
Svar till » 3 5 », Iduns byrå, pulvret med sig, och då bildas tydliga Stockholm.
[1762] streck, som ej under blifvande arbete E n u n g flicka utplånas.
Om så skulle behöfvas, kan önskar sig plats i en god familj för helt litet bronspulver läggas i tinktu- att undervisa minderåriga barn i van- liga skolämnen samt språk.
Pretentio- ten, dock ej mera än att den flyter lätt ur penseln.
Om alla försiktighets- nernasmå.
» 19-årig », Rockneby p.r.
(GR. 1800) [1741] mått iakttagas, tror jag hvar och en skall finna det nästan lika lätt att upp- E n 17 års flicka af bättre familj, rita mönster på kläde och pelsverk som under 2 år biträdt vid husliga sys- som på hvilket annat tyg som helst.
slor samt är kunnig i musik, söker sig Hebben.
plats i ett trefligt hem för att gå frun tillhanda.
ALLMÄNNYTTIGT.
Svar till » Hilda ».
Jämshög.
[1760] mm Fru Anna Elfsborg 1 Ä n n u Konst-Salon E E MufoudhvniöT: Mynttorget 7.
Att begagna ostronskal.
Ostronskal kunna användas på två sätt.
Man väl- jer ut de största och vackraste, låter dem ligga några timmar i kallt vatten och rengör dem sedan omsorgsfullt med en borste i varmt vatten och såpa.
Sedan de torkat väl, öfverdrages ytter- sidan med koppar- eller guldbrons.