Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 9 B) rörande antalet af dem, som hafva handel till lefnadsyrke, står i fullkomlig öfverensstämmelse med de föreskrifter, som gälla för årliga uppgifter till Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerse-Kollegium, gifvas dock flera anledningar, som kunna vålla afvikelser från bemälde Kollegii underdåniga berättelser.
Utom den vanliga olikheten i uppfattning af rubrikerna torde i detta hänseende särskildt böra nämnas det förhållande, att personer, som nedlagt rörelsen, än medräknas, än åter icke.
Tabellens summor utvisa emellertid för samtliga rikets städer en personal, egnande sig åt handelsyrket, af 12,668, för landsbygden deremot af blott 3,249.
Till denna senare summa torde dock rättast böra läggas 430 gårdfarihandlande, hvarjemte icke får förbises, att i vissa län eller länsdelar allmogen såsom binäring drifver en högst betydlig handel med åtskilliga varor.
Under sådant förhållande kan man af tabellens summor svårligen draga tillförlitliga slutsatser, i hvad mån de handelsidkandes antal motsvarar befolkningens behof, men då enligt nu gällande lagstiftning pröfningsrätten häraf till stor del är åt kommunerne öfverlemnad, så är säkert, att erkänd brist åtminstone kommer att fyllas.
Den åt qvinnor medgifna rättigheten att för egen räkning idka handelsrörelse är redan i städerna fli tigt begagnad.
Den rubbning i affärsförhållanden, som handelskrisen år 1857 i hela landet framkallade, måste i främsta rummet verka hämmande på den varuomsättning, som betingas af import och export.
Tullbeloppet för inkomna och utgångna varor är alltså en god mätare af krisens verkningar, och enligt denna synas dessa hafva så lyckligt öfvervunnits, att året 1860 nära uppnått samma belopp som året 1856, oaktadt tulluppbörden under detta sistnämnda år hade uppgått till en höjd, som förr aldrig förekommit *).
Om ock krisens inflytelse på affärsverksamheten ännu i någon mån skulle hafva här eller der qvarstått, synes man alltså med säkerhet kunna sluta, att den åtminstone på de flesta ställen redan år 1860 gifvit rum för återvunnen om ej ökad liflighet i rörelsen.
Den betydliga tillväxten af antalet minuthandlare i Stockholms stad anses hafva minskat tryggheten för utkomst.
Från Wermlands städer uppgifves en fortgående minskning af minuthandlarnes antal.
Landthandeln, som synes alltmer vidgas och väl torde hafva väsentligt bidragit till det i Wermland anmärkta förhållandet, öfverklagas endast från Wester-Norrlands län, med hänsigt till den obetänksamhet, hvarmed Socknenämnderne understödja omogna ynglingar att öfvergå från jordbruket till handeln, och det vingleri, den öfverdrifna förbrukning af lyxartiklar och spirituosa, som derigenom gynnas.
Såsom en motsats till detta förhållande förtjenar så mycket mera framhållas den förändring, som femårsberättelsen från Jemtlands län omtalar, att Jemtlandsallmogen, förr känd för sina vidsträckta handelsresor, numera, sedan så väl stadshandeln i Östersund, som den yrkesmessiga landthandeln utbildat sig under medverkan af den förändrade tull-lagstiftningen, endast undantagsvis vidhänger sina gamla handelsvanor.
Gårdfarihandeln anses numera ej drifvas af så stor personal från Elfsborgs län som förr, men det oaktadt utveckla en större och mera omfattande affärsverksamhet.
Den idkas jemväl lifligt af innevånarne i Westbo härad af Jönköpings, Sunnerbo härad af Kronobergs, Malungs och Elfdals m. fl. socknar i ett par fögderier af Stora Kopparbergs län.
Berättelserna från Stockholms, Upsala, Blekinge, Westmanlands, Gefleborgs och Wester-Norrlands län omförmäla uttryckligen aftagande af detta slags handel, som i Norrbottens län så godt sorn upphört, hvaremot den omtalas fortfarande till lika utsträckning som förr inom Wermlands, Stora Kopparbergs och Jemtlands län.
Landväga handel med Norge drifves i mer och mindre betydlig utsträckning af norra delen af Göteborgs och Bohus samt Elfsborgs län, Wermlands, Stora Kopparbergs och Jemtlands samt Lappmarkerne af Westerbottens län. *) Jemför Statistisk tidskrift, l:sta bandet, sid. 306. 68 Handel.
Brukningsdelar m. m.
Rörande hufvudsakliga föremålen för varuomsättningen inom de särskilda länen äfvensom dessas förnämsta afsättning sorter torde till undvikande af större vidlyftighet få hänvisas till sjelfva femårsberättelserne, bland hvilka en del jemväl upptaga varupriser, om hvilka en fortlöpande kunskap är af stort värde.
Hvad härom denna gång blifvit meddeladt, är dock ej nog utförligt för någon särskild tabellarisk framställning.
Genom talrika marknader samt ordnandet af torgdagar och saluplatser ej blott i städerna, utan ock på landsbygden, fortgår ett regelbundet närmande mellan köpare och säljare till bådas stora fördel. 5.
Tabb. N.-is 10A)o.B).
Öfversigt öfver de i femårsberättelserne lemnade uppgifter rörande hemmantal, brukningsdelar, backstugor, jordtorp och andra lägenheter å landet samt dessas uppskattning svärde år 1860, är lemnad uti tab. N:o 10 A), likasom öfver städernas tomter och jordar med dessas uppskattningsvärde vid samma tid uti tab. N:o 10 B).
Beträffande den första af dessa tabb. bör i afseende på hemmantalet upplysas, att en fullt nog grann uppgift derom lärer vara ganska svår att erhålla.
I främsta rummet gäller detta skilnaden mellan oförmedladt och förmedladt mantal, i följd hvaraf uppgift härom saknas från Malmöhus län, och den från Christianstads län meddelade af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förklarats ej tillförlitlig.
Beträffande de nordliga länen måste man för att erhålla summan nuvarande mantal till en del sammanräkna oförmedladt och förmedladt, hvarom tab. ytterligare upplyser.
Den derstädes i kol. 3 utförda summan utgör alltså för året 1860 motsvarigheten till benämningen »nuvarande mantal»*).
Mantalets fullständiga fördelning mellan titlarne krono, skatte och frälse har ej kunnat utföras, då, såsom tab. upplyser, uppgift härom ej kunnat erhållas från Orebro län.
Emellertid synes af tab., att frälsejord helt och hållet saknas å Gotland och i Jemtlands län, hvaremot sådan till högsta beloppet förekommer i Stockholms län.
Kronojord synes mest förekomma i Skaraborgs län, minst i Blekinge, och skattejord mest i Östergötlands, minst i Norrbottens län.
Vid benämningen brukningsdelar är i formuläret för femårsberättelserne fästadt det begrepp, sorn äfven synes ligga till grund för mantalslängderne, att dermed menas det hemmansbruk eller den hemmanslott, hvarför en person uppföres såsom skattskyldig, hvaraf åter blifver en följd, att antalet brukningsdelar bör uttrycka hemmantalets fördelning mellan den jordbrukande personalen, eller hemmansklyfningens utsträckning, och brukningsdelarnes summa alltså i regien angifva antalet af dem, hvilka såsom hufvudpersoner för egen räkning idka jordbruk å jord, som är satt i mantal.
Med sådant begrepp fästadt vid den ifrågavarande benämningen inses lätt vigten af den upplysning, som erhålles genom en tillförlitlig uppgift om brukningsdelarnes antal.
Ehuru de bestämda uttrycken i några Läns-Styrelsers berättelser ej böra gifva rum för någon tvekan, att icke ifrågavarande uppgift i allmänhet kan begagnas till upplysning för ofvan antydda ändamål, anser jag mig dock icke böra här med tystnad förbigå, att, enligt de yttranden, som från vederbörande ingått rörande förslaget till en jordbruksstatistik, uppgiften om brukningsdelar från Stora Kopparbergs län, der jordstyckningen är särdeles långt drifven, antagligen är för låg.
Det är nemligen af åtskilliga Häradsskrifvare inom nämnde län uppgifvet, att ofta nog en person uppträder såsom i mantalslängden ansvarig för en hel hop brukningsdelar, hvilkas antal ej särskildt uppgifves.
Huruvida detta kan vara förhållandet flerestädes är mig obekant, men jag tror mig dock häraf berättigad till det antagande, att de i tab. N:o 10 A) uppgifne brukningsdelar äro att anse blott som ett minimum, och att i följd deraf jemväl jordstyckningen i sjelfva verket är måhända vida längre drifven än beräkningen med stöd af uppgifterna utvisar. *) Emellertid förekomma äfven i afseende pä detta skiljaktigheter mellan de officiela uppgifterna på sätt jemväl å tab. är autydt.
Dessa synas åtminstone till en del bero deraf, att vissa i mantal satte verk oell inrättningar än medräknats, än åter icke, äfvensom af ett likartadt förhållande med städerna tillhörig jord o. s. v., hvaraf synes huru önskligt det vore, att bestämdhet och likformighet i beräkningen kunde ernås.
Jordtorp.
Backstugor.
Uppskattningsvärde m. m.
Nyskattlagde, skatteköpte heraman. 69
I afseende på benämningen jordtorp är begreppet ej närmare bestämdt i femårsberättelserna, men af Gefleborgs läns Hushållnings-Sällskap är, på sätt jag redan ofvan uti afdelningen om jordbruket anfört, vitsordadt, att antalet verkliga jordtorp ingalunda höra tili det allmänna förhållandet inom länet, hvadan Sällskapet anser denna rubrik i fem årsberättelsen uppenbarligen omfatta både soldattorp och jordafsöndringar.
Beträffande s. k. backstugor upplyser samma Sällskap, att dessa till stor del utgöras af bostäder dels för handtverkare, dels för fria arbetare, som i länet i allmänhet äro stadde i välbergade omständigheter.
Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Christianstads län upplyser, att antalet jordtorp och backstugor är vida större än tab. i berättelsen uppgifver.
Då i tab. N:o 10 A) hela uppskattningsvärdet uppgifves till 482,831,643,<;o R:dr, men enligt RiksgäldsKontorets Generalsammandrag öfver Allmänna Bevillningen för år 1861 taxeringsvärdet å alla slags hemman samt jordlägenheter endast utgör 465,288,000
R:dr, lärer skilnaden (omkring 171 millioner) få tillskrifvas den omständigheten, att i femårsberättelserne för Jönköpings, Kronobergs, Christianstads, Elfsborgs och Westerbottens län, samt antagligen äfven i Stockholms och Gefleborgs län, värdet å »diverse verk och inrättningar» äfvensom i berättelsen för Wermlands län värdet å »hyttor» finnes i totalsumman medräknadt, hvaremot
Generalsammandraget öfver bevillningen i särskilda rubriker upptager värdet för »bruk och bergverk», »fabriker och manufakturinrättningar» samt »mjöl- och sågqvarnar».
Summa uppskattningsvärde för städernes hus och tomter samt stadsjord (enligt tab. N:o 10 B) utgör 249,129,033 R:dr Runt, hvilket belopp, liggande mellan de i bevillningssammandragen för åren 1860 och 1861 angifne summor: 243,859,044 och 258,844,466
R:dr, till en del är hemtadt från förhållandet vid 1860 års taxering, till en annan del åter från 1861 års.
Enligt hvad en jemförelse såväl med saluvärdena som hypotheksvärdena å landet utvisar, kan, på sätt äfven i en del af Läns-Styrelsernes berättelser finnes anmärkt, taxeringsvärdet å landet emellertid ej antagas hafva uppgått till mer än omkring ' af det verkliga värdet, under det taxeringsvärdet å stadsfastigheter står det verkliga saluvärdet nära.
Anmärkningsvärd är den stora tillökningen, som under senaste qvinqvennium ägt rum i fråga om husvärdena, i det skilnaden i taxeringsvärdet å hus och tomter m. m. 1855 och 1860, enligt hvad tabellerne till Läns-Styrelsernes femårsberättelser för 1851—1855 samt 1856—1860 innehålla, utgör nära 861 millioner R:dr, hvaraf komma ensamt på Stockholms stad (der under perioden 149 tomtstyckningar ägt runi) omkring 314 millioner.
Att, i fråga örn qvadratrefsbeloppet af städernas jord, de i tabellen anförda summor flerestädes ej öfverensstämma med de tal, som af Ingeniör Ljunggren i de af honom utgifna stadskartorna angifvas, torde hufvudsakligen bero derpå, dels att stadsplanen ej är i tabellen medräknad, dels att impedimenter m. m. pä åtskilliga ställen synas inberäknade i summorna, men på andra ställen icke.
Beträffande fasta egendomens fördelning mellan de särskilda stdndsklasserna, förekommer uppgift endast i berättelsen lör Östergötlands län.
Deraf inhemtas bland annat, att, under det egendomsvärdet i det hela under perioden ökats med 5,394,748 R:dr, såväl den Ridderskapet och Adeln sorn Preste-Ståndet tillhörande egendom — den förra med omkring 700,000 R:dr, den senare med omkring 56,000
R:dr — minskats.
Deremot har Borgare-Ståndets fasta egendom stigit med 4,229,000, Bondeståndets med 1,100,000, ofrälse Ståndspersoners med 500,000 samt boställs- och aflöningsjord med omkring 324,000 R:dr.
1 Göteborgs och Bohus län har ett ödeshemman, Stora Skogen, mantal, genom Kongl. Kammar-Kollegii utslag den 24 December 1860 åt ny innehafvare med 50 frihetsår upplåtits, hvarjemte i Skaraborgs län 2:ne lägenheter samt något öfver 32 tunnland af ödeshemmanet Hjerporne, 4 mantal, ur ödesmål upptagits.
1 öfrigt omtalas i berättelserna inga ur ödesmål upptagne hemman eller lägenheter.
Antalet under perioden nyskattlagde hemman med åsatt mantal, skatteköpte eller till skatte omförde Tab. Litt. o hemman och lägenheter samt anlagde hxnonybyggen redovisas i tab.
A, å följande sida. 70 Jordafsöndringar.
Hemmansklyfningar.
Rörande antalet under femårsperioden beviljade jordafsöndringar äro Läns-Styrelserne deruti öfverensstämmande, att någon tillförlitlig uppgift derom ej kan anskaffas, enär ytterst sällan fastställelse begäres å den i Kongl.
Förordningen den 19 December 1827 stadgade afgäld till hemmanet, äfven om sådan verkligen betingats.
Anmälde afsöndringar uppgifvas i femårsberättelserne till 988, deribland dock i ett och annat län äfven hemmansklyfningar finnas inräknade.
Hemmansklyfningen fortgår i förhållande till folkökningen och har flerestädes på senare åren tilltagit, hvartill såsom grund angifves dels Kongl. Förordningen af den 12 November 1858, dels skiftesverkets fort - Tab. Litti Ä.
Ny skattlag de oell skatteköpte hemman m. m. även 1856—1860. 1. 2. 3. 4. 5. 6.
Nvskattlagde Skatteköpte Krononybyggen Hemman.
Lägenheter m. m.
Lägenheter. anlagde.
Stockholms län 5-63 (åtskilliga lägenheter) 2-50 27 Upsala d:o 0-17 2-45 10 Södermanlands d:o 0-13 3, jemte 21 qvarnverk 2-72 23 Ostergötlands d:o 0-13 17-00 Calmar d:o 30-95 Gotlands d:o 4 qvarnar 1-96 Blekinge d:o 1-12 Christianstads d:o — 18-68 34-71 33-03 Hallands d:o Göteborgs och Bohus d:o 6-87 235 Elfsborgs d:o 2-42 13-85 Skaraborgs d:o 0'81 25 56-99 349 Wermlands d:o 0-25 1 (bergskronotorp) Orebro d:o 7-50 54 qvarnstenspar 78-66 0-22 21-90 4-29 11-48 10 och 1 utjord Stora Kopparbergs d:o Wester-Norrlands d:o 6-78 8-20 95-63 Jemtlands d:o 12-56 5 renbetesfjell, 21 afradsland m. m. 29-67 Westerbottens d:o 97 nybyggen 323 117-00 Summa för ofvanstående 20 län 58-25 355-38 Jönköpings län Jppgift saknas.
Kronobergs d:o 15 hemmansdelar 13 Gefleborgs d:o 6 hemman.
Norrbottens d:o Jppgift saknas. 251, jemte 6 kronotorp
Anm är lenin g a r. 1) I Ostergötlands län har, enligt särskild föreskrift af Kongl.
Kammar-Kollegium, är 1860 i mantal, förut i jordeboken upptaget under krono-titel, omförts till \ mantal frälse. 2) I Christianstads län har under perioden mantal blifvit förmedladt, hvarjemte Kongl.
Kammar-Kollegium förordna!, att § mantal, sorn förut i räkenskaperne upptagits under afkortning, skulle derifrån uteslutas. 3) I Elfsborgs län har } mantal blifvit i jordeboken uppfördt såsom lägenhet. 4) I Westmanlands län hafva af skattlagda qvarnar 24 befriats från erläggande af grundränta, hvarjemte i samma län $■ mantal, bland ofvan upptagne skatteköpte hemman, blifvit — utan köpeskillings erläggande — från krono till skatte omförde. 5) I Wester-Norrlands län hafva 1^ mantal jemte omkring 1} mantal nybyggen under frihetsår på enahanda sätt blifvit från krono till skatte omförde. 6) I Jemtlands län hafva — med undantag af Tännäs — samtlige socknar i Herjedalen blifvit ständig kronotionde äsatte. 7) I Norrbottens län har mantalet ökats med 21*01 genom i skatt ingångne krononybyggen och frälsehemman efter tilländagångna frihetsår m. m., hvar jemte tillkommit 11 tullmjölqvarnar.
Medeltal af areal, folkmängd, brukningsdelar, sädesskörd m. m. å ett mantal. 71 gång.
Bestämd upplysning om antalet af klyfningar har emellertid ej kunnat lemnäs, enär de sällan för Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anmälas; framdeles torde i detta hänseende säkrare uppgifter kunna vinnas, då man talslängder upprättats efter de nya formulären.
Att hemmansklyfningen för närvarande är ganska långt utsträckt, intygas af flere bland Läns-Styrelserne.
Så uppgifves från Blekinge, att hvarje brukningsdel i medeltal uppgår till ej fullt J, mantal, och att utan fara hemmanen anses kunna klyfvas till TV, å öar i strandbygden (der fiske idkas) ända till mantal.
I Göteborgs och Bohus län äro i medeltal 5 å 6 åboer att beräkna på hemmanet, men betydliga skiljaktigheter förete sig, så att i vissa skärgårdsorter förekomma ända till 100-delar af hemman, egentligen såsom bostadslägenheter åt fiskare.
Från Södra Dals fögderi af Elfsborgs län omtalas, att lägenheter finnas om blott 4 å 5 tunnland, och såväl i Christianstads som Wermlands län äro hemmanen ofta nog klufna i mycket små delar.
Att jordens alltför stora styckning med afseende å besutenheten medför stora olägenheter, torde ej kunna jäfvas, men å andra sidan befordras, enligt livad jemväl af femårsberättelserne intygas, genom den alltmer fortgående klyfningen jordens uppodling, hvarigenom för den mindre jordägaren möjligheten att försörja sfg ökas.
Mantalet utgör en kameral enhet, som bland annat äfven ofta begagnas till jemförelser i frågor, som Talj.
Litt. röra jordbruket och dess onera m. m.
Det är emellertid väl bekant, att denna enhet alldeles icke är grundad på ytvidd, utan att arealen af mantalet är högst olika.
Det vore under sådant förhållande onekligen ganska önskvärd!, derest de i femårsberättelserne nu meddelade uppgifter kunde begagnas till en jemförande öfversigt öfver åtskilliga förhållanden, som ej sällan mätas efter mantal, men ej rätt kunna fattas utan genom åskådliggörande af andra förhållanden, deribland jemväl mantalets olika areal.
Hvad här ofvan blifvit anfördt rörande uppgifterna till tab. N:o 10 Ä) innebär redan svårigheter för utarbetandet af en sådan öfversigt.
Dertill kommer ytterligare, att man i brist af tillförlitlig kunskap om arealen af odlad och odlingsbar jord måste i beräkning intaga hela arealen af fastland, som i flera län till en del utgöres af stora sträckor, som antingen ej blifvit satta i mantal, ehuru de i någon mån kunna odlas, eller ock aldrig kunna blifva föremål för något slags odling.
Hufvudsakligen såsom en häntydning på de många upplysningar, som skulle kunna vinnas genom sammanställningen af fullständigare och tillförlitligare primära uppgifter i hithörande ämnen, bifogar jag emellertid tab.
A å följande sida.
För de län, hvilka hafva vidsträckt jord, som ej ingår i någon mantalsberäkning, har denna tabell i flera delar föga eller intet värde, men torde ej sakna sådant för de län, der ett motsatt förhållande äger rum.
Så utvisar den t. ex., att i Malmöhus län ett mantal på landet, i medeltal bebodt af nära 59 personer (kol. 3), har i medeltal 221 tunnlands areal (kol. 2) och är deladt uti 4'73 brukningsdelar (kol. 4), af hvilka livar och en alltså innefattar i medeltal föga mer än fipdels mantal (kol. 5) och i areal ej innehåller mycket öfver 46 tunnland (kol. 6), som föda omkring 12 personer; i Wermland är åter ett mantal i medeltal bebodt af nära 137 personer, men har en areal af 1,765 tunnland och är deladt i 11 "32 brukningsdelar, af hvilka hvar och en väl innefattar blott fiL-dels mantal, men dock en areal af nära 159 tunnland, hvilka jemväl föda omkring 12 personer.
I kol. 7 har tillagts sädesskördens medelbelopp på mantal enligt tab. Litt.
L, med särskild hänsigt till den kontroll, som derigenom kan utöfvas öfver de slutsatser, hvilka jag ofvan i afdelningen för jordbruket vågat draga af uppgifterna, och synes mig, så vidt jag kan bedöma förhållandet, de här utförda beloppen i allmänhet ingalunda vara för höga, utan tvertom gifva fullt stöd åt antagandet, att åtminstone i goda år afkastningen är vida större.
Wermlands till arealen stora mantal med sina talrika brukningsdelar framstå här med den högsta absoluta, Malmöhus läns mantal, sorn till arealen äro minst, med den högsta relativa sädesafkastningen.
Ehuru det är tillräckligen kändt, att det uppskattningsvärde, efter hvilket bevillningen utgått intill år 1862, ingalunda utgjort något verkligt värde, utan högst betydligt understigit detta, har jag dock ansett mig 72 Medeltal af areal, folkmängd, brukningsdelar, sädesskörd m. m. å ett mantal. böra i kol. 8 upptaga detta värde, emedan det är den mätare, efter hvilken bevillningen blifvit taxerad.
Såsom redan ofvan är anmärkt, innefatta dock de i femårsberättelserna upptagne uppskattningsvärden, till större eller mindre del, jemväl värdet å qvarnar, sågar oell andra verk m. m., oaktadt förslaget till berättelserna hänvisar till dessas upptagande i tali.
N:o 7, och det är ej heller klart, huruvida de uppgifna värdena alla hänföra sig till samma år, vare sig 1860 eller 1861, i följd af bruket att benämna de uppgifter, som ingått mot slutet af ett år, efter det följande året, då taxeringen verkställes.
Af sådant skäl har för kol. 8 valts utdrag af hithörande beräkning ur Riksgäldskontorets Generalsammandrag öfver 1860 års bevillning.
Enligt detta är mantalet i Wermlands län det högst och mantalet i Jönköpings län det lägst uppskattade.
Förhållandet ställer sig emellertid helt olika, om man jemväl tager i beräkning arealen, och jag har derföre till tabellen tillagt en kolumn 11, i hvilken taxeringsvärdet är beräknadt i medeltal för tunnland, och befinnes då det högsta falla på Malmöhus län och det lägsta på de 6 nordligaste länen, för hvilka dock, såsom förut är antydt, den vidsträckta areal, som ännu ej är i mantal satt, naturligtvis utöfvar en störande inflytelse vid denna beräkning.
Inskränkes åter jemförelsen till de öfriga länen, torde den åtminstone i någon mån vara ett tillförlitligare uttryck af jordvärdets förhållande länen emellan.
När resultaterna af uppskattningen efter de nya grunder, som numera äro gällande, blifva tillgängliga, skall utan tvifvel utslaget af en beräkning sådan som denna blifva af ett verkligt intresse.
Ä. Medeltal af areal, folkmängd, brukningsdelars antal och storlek, sädesskörd, väglängd, fattigvårdskostnad och uppskattningsvärde cl ett mantal pä landsbygden, länsvis. 1. 2. o 0. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. 11.
Areal fastland.
Bruk- nings- delar.
Brukningsdelars storlek Sädesskörd enligt tab. Litt. L. Tunnor.
Uppskattadt värde 1860.
Väglängd att underhålla enligt tab. N:o 8 A. Mil.
Tillskott till fattig- vården enl. tab. N:o 13. kol. 19.
Tunnlandets uppskattnings- värde 1860.
R:dr Runt. i mantal. i tunnland.