Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad beträffar de allmänt menliga verkningarne af skjutsbeslyrets förening med jordbruket, samt angelägenheten att söka upphäfva denna förening och medlet dertill, instämmer Utskottet fullkomligt i de åsigter, som af Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet vid sisla Riksdagen blifvit framställda och af det då afgifna Betänkandet N:o 98 får Utskottet således åberopa följande yttranden: ”Utskottet bade, vid granskning af då framställda motioner, funnit den öfvertygelse inom de Respeclive Riks-Slånden uttalad, alt skjulsningsbesväret fortfarande ulöfvar på landets tillstånd och allmogen i synnerhet ett högst menligt inflytande, hvarföre det ock allmännast varit yrkadt, dels på ändring, dels på upphäfvande af det samma, såsom icke grundadl på någon naturlig rällsenlighet eller häriedt från det förhållande, som ett stadgadt och ulbildadl samhällsskick förutsätter emellan Staten och dess medlemmar.” ”Vid flere Riksdagar hade under loppet af tvänne sekler, fråga förekommit 0111 förändring i delta åliggande, men de stadganden, hvilka blefvo vidtagna för alt befordra ett sådant ändamål, hade föga förmått motverka denna praestalions menliga inflytande.
Utskottet ansåg icke behöfligl att afgifva en fullständig framställning derom, då olägenhelerne voro tillräckligt kända, och Utskottet skulle i detta fall föga kunna annat än å nyo upprepa, hvad de senare Riksdagarnes förhandlingar innehålla.
Allmänna opinionen om denna fråga hade dessutom redan så stadgat sig, alt svårligen någon röst skulle finnas, som höjde sig lill försvar för lämpligheten och rältsenlighelen af skjutsningsbesväret.” ”Men deslomera angeläget fann Utskottet vara, alt fästa uppmärksamhet på behofvet alt i möjligaste målto lyfta denna börda från jordbruket.
Utskottet drog icke i betänkande att förklara delta för en högst vigtig sarnhälls-angelägenhet och ansåg, all man svårligen lärer kunna påräkna några serdeles väseudlliga framsteg uti ett förbättradt åkerbruk och hushållningssält hos allmogen, likasom i dess sedliga bildning, innan en reform af skjutsväsendet kunnat åstadkommas."
Utskottet edilin.
Be s-v.- och Ekon-Utskottets Betänkandej N:o 26. g Utskottet insåg dock liela svårigheten af ett sådant förelag och omöjligheten att verkställa denna reform på en gång, i afseende på alia delar af skjulsväsendet.
Eli radikal reform skulle icke eller vara lämplig, afven om den ens vore möjlig, emedan ett absolut upphäfvande på en gång af allt skjutsningsbesvär skulle framkalla andra och nya svårigheter af oberäknelig beskaffenhet.
Det vore derföre nödvändigt alt förut beräkna medlen och lilIgångarne för verkställigheten af den förändring, som åsyftades, samt följderna af densamma; och det väsendtliga uti en reform lage icke eller uti att borttaga och upphäfva det gamla, för tidens kraf otjenliga, utan fastmer uti att skapa och bereda nya utvägar, hvarigenom det afsedda ändamålet på ett lämpligare sätt kunde vintras.
Från denna synpunkt hade Utskottet trott frågan om förändringarne i skjutsväsendet böra betraktas, och således ansett sig, med ett oförryckt syfte för hufvudmålet, likväl då för närvarande icke kunna föreslå vidsträcktare åtgärder, än dem, som voro verkställbara, utan äfventyr eller kännbar rubbning af andra lika vigliga förhållanden.
Då Utskottet derföre ansåg sig icke kunna för Rikets Ständer framlägga ett förslag till allt skjutsbesvärs fullkomliga upphörande, förmodades dock de åtgärder, som af Utskottet skulle föreslås, kunna blifva en tjenlig förberedelse och ingång på den bana, hvilken borde leda till ändamålets ernående i framtiden.
Åtminstone hoppades Utskottet en utväg derigenom öppnas, så att hemmansegaren må kunna befrias från det skjutslvång, hvaröfver lian mest klagat,-—en utväg, sorn troddes af honom skola begagnas, i samma nion, som han lärde sig alt förstå sitt rätta intresse och att uppskatta värdet af det fria arbetet framför det aftvungna.
Hållskjutsen var i allmänhet ansedd såsom den mest förderfliga, i synnerhet, när man afser dess menliga inflytande på folkets sedlighet.
Mängden af de hållsjuts-skyldiges barn och tjenåre inöfvas i ett sedeslöst och lättjefullt kroglefverne, eller åtminstone hafva att motse farliga frestelser dertill.
De utsättas dessutom för en godtycklig behandling af gästgifvare och måhända äfven af resande, deremot correctiv förgäfves sökes uti äfven de strängaste Police-ordningar, hvilka icke förmå att förebygga sådane förhållandens skadliga inflytande på folklynnet.
Men detta förhållande ansågs verka lika förderfligt på de reserv-skyldige och i vissa orter i ännu större grad, emedan skjuls-uppbudningen, obestämd IJih. till R.
Sl. Prot. i8fo. 8 Sami. 8 Haft. 2 io Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkandej N:o 26. och derföre ofta befarad, hindrar den reserv-skyldige att begagna sin tid och sina dragare till ett nyttigt arbete, eller ock ryckes han derifrån, för att fullgöra en besvärlig servitut.
Den mindre omtänksamme från barndomen vid detta förhållande invande jordbrukaren förledes äfven lätt att med välbehag omfatta tillfallet till en efterlängtad förströelse på skjutsfärden.
En ytterligare olägenhet troddes äfven för reserv-skyldige hafva uppkommit medelst de åtgärder till hållskjutsens förminskning, som egt rum, utan att forvagnar på samma vägar blifvit inrättade, hvarigenom, äfvensom genom hållskjuts-skyldiges olagliga uteblifvande, reserven fått vidkännas en förökad skjutsning.
Efter ett noggrant och sorgfälligt öfvervägande häraf, hade Utskottet funnit det vara angeläget, alt en åtgärd vidtages, hvarigenom både håll- och reserv-skjutsskyldigheten måtte kunna upphöra, och hemmansegaren omsider befrias från denna, hans jord åtföljande prestation, i hvilket afseende Utskottet ansett de förslag böra begagnas, som åtskillige motionärer yrkat, dels om frivilliga entreprenader för skjutsbestyrets öfvertagande, dels om diiigence- och forvagns-inrättningars befordrande, hvilka begge utvägar, i Utskottets tanka, voro förtjente af serdeles uppmärksamhet, såsom begge ledande till ändamålet.
Det var icke Utskottet obekant, att försök till sådane entreprenader i alla
Län redan långt förut blifvit gjorda, till följd af Kongl. Majrls Nådiga Circulär till Dess Befallningshafvande af den i3 Augusti 1810, äfvensom att dessa försök icke aflupit efter önskan, men Utskottet trodde sig äfven känna, alt orsaken härtill icke borde sökas i sjelfva utvägens olämplighet för ändamålet, utan torde hufvudsakligen kunna härledas, dels af allmogens och de flestes farhåga för sådane företag, hvilka icke, lill sin större eller mindre fördelaktighet, kunna, på grund af någon erfarenhet, bedömas, dels deraf, att de skjutsande, hvilka stundom mindre beräknat de moraliska och ekonomiska olägenheterna af skjutsningen, än den tillfälliga vinsten deraf och känbarheten af det bidrag i persedlar eller contant, som de till entreprenören skolat utgöra, sällan kunnat förena sig om vilkoren för en sådan entreprenad, hvilka äfvenväl, då någon täflan af speculanter icke kunnat vid företagets början inträ ffä , blifvit högt uppstegrade af de få personer, som sig i sådant afseende anmält. jdllm.
Besvoch Ekon.-Utskottets Betänkande 3 N:o 26. 11 Dessutom vore det ett allmänt kändt factum, att i många landsorter frivilliga contract finnas upprättade emellan håll- och reservskyldige samt gästgifvare och enskilde personer om skjutsens utgörande emot en efter locala förhållanden lämpad ersättning i penningar eller varor.
Det syntes således endast återstå alt ytterligare uppmuntra och befordra entreprenader på alla ställen, äfvensom alt bringa dem liil mera enhet och sammanhang, för att vara målet nära.
Härtill skulle hufvudsakligen bidraga, om sådana entrepreneurer berättigades att af resande uppbära sk.
Banco i lega för en häst per mil, samt att på de högst få ställen, der locala svårigheter sådant ovilkorligen påkallade, denna lega finge förhöjas ända till 36 sk. för milen.
På de ställen åter, der entreprenad icke kan åstadkommas ensamt emot förmonen af den förhöjda legan, borde de skjulsskyIdige, för befrielse från denna skyldigbet, sammanskjuta det ytterligare tillskott, antingen i penningar eller varor, som för entreprenadens betingande kunde erfordras.
Det ansågs så mycket billigare, att de skjutsskyldige vidkännas ett sådant tillskott, som skjutningsskyldigheten ostridigt är ett åliggande för dem och de följaktligen borde erlägga någon afgift för befrielsen derifrån.
Utskottet fann icke heller obilligt, hvarken att landets invånare i allmänhet, då de resa, komma att bidraga till det vigtiga ändamålets befordrande genom kostnaden af en ökad skjutslega, ej eller att staten derföre finge vidkännas den högre utgift för embetsresor, som häraf uppstår; men deremot ansåg Utskottet det blifva ett oeftergifligt vilkor, att förhöjning i skjutslegan utöfver den nu varande, endast må beviljas på de orter, eller inom de skjutsdistrict, der entreprenader genom frivilliga contract blifva inrättade, och följaktligen sj<jutsningsskyldigheten i sitt närvarande skick upphörde.
Att förhöja skjutslegan i allmänhet och utan detta bestämda förbehåll, ansåg Utskottet vara att befordra det så mycket Öfverklagade skjutsbesvärets bibehållande, och att missleda hemmansbrukarens begrepp om verklig fördel af sin arbetskraft, samt derjevnte att försvåra entreprenaders tillvägabringande.
Man borde således fast heldre begagna det kanske aldrig mer återkommande tillfället att medgifva denna förmon, såsom ett uteslutande vilkor för att en gång befordra den tvungna skjutsprasstationens upphörande och det frivilliga åtagandet af skjutsningsbestyret.
En allmän tillökning af skjutslegan utan undantag skulle dessutom möjligen föranleda uppstegring i den lega eller de vilkor, som för foror eller forslingen af varor vanligen betingas, hvilket Utskottet trodde 12 yJllm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, JV:o 26. skulle kunna förekommas, om tillökning endast medgifves att ega runi för entreprenad-skjuts till resandes förskaffande» emedan härigenom utmärkes förutsättningen af den grundsats, att man ansett sådan skjuts, der hästarne alltid måste vara lill hands för della ändamål och der fortskaffningssältet är skyndsammare, böra betalas högre, än en tillfällig forsling, som verkställes efter serskild öfverenskommelse och vanligen sker långsammare.
Likaledes borde man härvid icke förbise ett annat v ig tig t ändamål, som ansågs alt med denna fråga slå i ett oskiljaktigt sammanhang, det nemligen alt de redan började forvagns-inrältningarne icke må motverkas medelst det gamla skjutsväsendets bibehållande och uppmuntran, hvarigenom nämnde inrättningar, såsom icke vinstgifvande, men väl förbundna med stora svårigheter och uppoffringar, skulle upphöra.
I Utskottets tanka hade forvagns-inrältningarne, såsom verksamma medel för öfvergången till ett förbältradt skjutsväsende, gjort sig förtjenta af nationens uppmärksamhet och deltagande och borde på lämpligt sätt uppmuntras och understödjas, och Utskottet hade antagit, såsom vilkor för möjligheten af sk julsbesvärets upphäfvande under dittills varande förhållanden, ej allenast att skjutsningsbestyret öfverlåtes på frivilliga entreprenader, emot en dem bevisad förhöjning i legan, och i vissa fall tillskott från de skjutsskyldige, utan äfven att, i sammanhang härmed och såsom ledande till det gemensamma ändamålet, forvagns-inrältningar tuä befordras.”
I öfverensstämmelse med dessa sålunda yttrade åsigter, föreslog Utskottet genom dess nu åberopade betänkande, att, efter föregångna bestämmelser om det för hvarje skjutsstation erforderliga hästanlalet, och inom hvad tid det borde tillhandahållas ra. ra., skjutsningsbestyret borde utbjudas till entreprenad, med vilkor af ofvanomförmälde stegring af skjutslega!!, och, 1 händelse entreprenader icke ensamt emot en sådan förmon kunde åstadkommas, det skulle af de skjutsskyldige bero, huruvida de, för att befrias från skjutsningsbesväret, ville ikläda sig det tillskott, som ytterligare kunde erfordras.
Detta betänkande har vid sista Riksdagen blifvit i de delar, som nu äro omförmälda, gilladt af Borgare- och Bondestånden, men afslaget af Piidderskapet och Adeln samt Presteståndet, och sedan förslaget sålunda förfallit, ingaf Bondeståndet, som frågan närmast rörer, enskildt till Kongl. Majit en underdånig ansökning om vidtagande af de åtgärder, Utskottet föreslagit, och i denna ansökning yttrade sig Ståndet äfven för öfrigt i fullkomlig öfverensstämmelse med Utskottets betänkande.
En Allm.
Be sv-.- och Ekon,-Utskottets Betänkande N:o 26. i3 sällan öfverensstämmelse igenfinnes jemväl uti den af Kongl. Majrt nu till Rikets Ständer afgifna Nådiga Proposition, oell med få undantag, uti de mångfaldiga motioner och yttranden, som inora Riks-Slånden vid denna Riksdag blifvit i ämnet afgifne.
Del vidsträckta bifall, hvarmed förslaget sålunda blifvit omfattadt och det nu efter en längre tids förlopp förnyade yrkandet om verkställighet deraf, anser Utskottet såsom det säkraste vittnesbörd örn dess vigtighet och äfven, om bos Utskottet nu uppstått någon betänklighet dervid, badeden skäligen bordt vika för det så tydligt uttalade allmänna omdömet.
Härunder får dock icke inbegripas en serskild bestämmelse för entreprenaders åstadkommande, som Utskottet vid sista Riksdagen föreslagit, nemi. den, att, sedan flertalet af skjutsskyldige vid en station, bifallit föreslagne vilkor för entreprenad, borde de öfrige af samma skjutslag deraf vara förbundne att i dessa vilkor ingå.
Majit bar genom Dess Nådiga Proposition täckts framställa betänklighet vid denna bestämmelse och serskildt påkallat Rikets Ständers yttrande derom , äfvensom flere ledamöter af Riks-Slånden ansett den icke böra ega rum.
En sådan bestämmelse kan Utskottet icke eller, forsin del, tillstyrka.
Den skulle kunna leda till verkligt förtryck derigenom, att någon påbördades ■vilkor, sorn enskildt för honom voro mera betungande, än sjelfva skjutsningsbesväret, hvaremot någon säkerhet icke är alt påräkna uti flertalets bifall till vilkoren, då ett sådant bifall kan framkallas af förhållanden, som icke för bela skjutslaget öro gemensamma, och man lill och med kan tänka sig möjligheten, att en majoritet af ett skjutslag kunde befordra enskildt vinning genom stegring af entreprenad-vilkoren på minoritetens bekostnad.
Grannlagenhelen om hvars och eris enskilda rätt påkallar dessutom , alt lian, alldeles oberoende af andra, må sjelf bedöma, om utbytetafea honom ålagd skyldighet emot en annan länder honom läll fördel eller icke.
Deremot anser Utskottet det, utan ali kränkning af sådan grannlagenhet, kunna antagas, att den, sorn icke vill ingå i föreslagna entreprenad-vilkor, bör bestämdt uttala sin vägran och icke hindra öfverlägga ningen och besluten om en så vigtig angelägenhet, genom egen villigt uteblifvande från sammankomster, som för sådant ändamål blifvit behörigen kungjorde, och Utskottet tillstyrker således, alt de vid sådana sammankomster frånvarande böra ålnöjas med de närvarandes beslut.
Då det sålunda ankommer på hvarje skjutsskyldig enskildt att, när fråga blifver om bidrag till entreprenad, antaga eller förkasta de vilkor, som kunna betingas, skall det utan tvifvel, åtminstone till en början,, i4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande > JY:o 26. vid mångå stationer inträffa, att, ensamt af denna anledning, skjutsningsbestyret icke helt och hållet kan åt entrepreneuren öfverlåtas, emedan man sällan torde kunna beting-a sådane vilkor, hvarmed alla tinna sig belåtna, för de ställen, der icke entrepreneuren åtnöjes med skjulslegari till det förhöjda beloppet, utan alla bidrag af de skjutsskyldige; men Utskottet anser icke sådant böra hindra införandet af den förändrade anstalten, så vida vilkoren antagas för så stor del af skjutslaget, att den ändamålsenligt kan till vägabringas, och för ett sådant ändamål anser Utskottet i allmänhet erfordras, att entrepreneuren öfvertager skjutsningen, åtminstone för halfva skjutslaget; dock kan, till följd af skjutslagens större utsträckning och serskilda locala förhållanden, äfven en mindre andel vara tillfyllestgörande, hvilket Utskottet anser böra bero på pröfning af Konungens Befallningshafvande, utan att likväl entreprenad någonsin må antagas för mindre, än en tredjedel af skjutslaget.
— Der således entreprenad blifvit aftalad endast för en del af skjutsen, komma de skjutsskyldige, som icke deri ingått, alt fortfarande bestrida skjutsliingen i sin tour.
Då man måste antaga, att, såvida icke de skjutsningsskyldige skola få vidkännas allt för känbara bidrag till entrepreneurer, den vinst, dessa böra få beräkna såsom ersättning för besvär och risk, endast är att hemta af den ökade skjutslega!!, och denna inkomst för ett inskränkt skjulsningsbestyr icke kan blifva lönande, om den icke kommer entrepreneuren till godo, vidare än för den skjutsning, som af honom bestrides, så skulle deraf följa, att man föga kunde hoppas, att någon skulle åtaga sig entreprenader för delade skjutslag, och att således den åsyftade anstalten skulle uteblifva för alla de ställen, der skjutslagen icke enhälligt förena sig om entreprenad-vilkoren.
Derföre anser Utskottet, att, för ändamålets vinnande, ovilkorligen måste förutsättas, att inkomsten af den förökade legan för skjuts, sorn utgår från stationer, der entreprenad är aftalad, odelad kommer entrepreneuren till godo, ehvad han bestrider större eller mindre del af skjutsningen, hvaraf följer, attskjutslegan för sådane stationer utan undantag erlägges till det stegrade beloppet, och att, då den skjulsskyldige, sorn sjelf bestrider sin skjutsning, derföre icke bör tillgodonjuta högre lega, än hittills, öfverskottet till entrepreneuren erlägges.
— Till följd af en sådan bestämmelse, bör entreprenaden i det närmaste blifva lika förmonlig, ehvad den omfattar ett mer eller mindre vidsträckt skjutsningsbestyr, och det binder således anses hafvet, sorn annars vore att förutse uti svårigheten att tillväga - Allm.
Besv.- och Ekon.-Ut skottets Betänkande j JV:o 26. i5 bringa enhällig öfverenskommelse inom hvarje skjutslag.
Denna bestämmelse är också en gifven följd af den antagna grundsatsen, att skjutslegan hör förhöjas öfver allt, der detta medel erfordras för att framkalla frivilliga skjutsbeting, men att en sådan förhöjning icke annorlunda hör ega rum.
Utskottet det vara angeläget, alt entrepreneurer icke betungas med allt för stränga förbindelser, i afseende på hästarnes tillhandahållande å skjuts-stationer vid anfordran, utan vilkoren i detta afseende någorlunda lämpas efter hvad förhållandet hittills varit och efter de för serskilda orter olika utvägarne för hästarnes utfodring.
Det är troligt, att de försök till entreprenader, som hittills varit gjorde, oftast misslyckats, just till följd af de i detta afseende för vidt utsträckta fordringarne, lika mycket som denna utgång föranledts af brist på enighet inom sk jutslagen, och i den mon, dessa olägenheter kunna undanrödjas, bör man hoppas mera framgång af försöken, om de förnyas.
På samtlige ofvan anförde grunder, och i enlighet med så väl Bonde-Ståndets vid förra Riksdagen aflåtna underdåniga skrifvelse, sorn det förslag, Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet då afgifvit, får Utskottet vördsamligen föreslå, att Rikets Höglofl.
Ständer, för att befordra en nödvändig förändring af närvarande skjutsnings-anstaller, måga antaga följande bestämmelser: 1:0.
I stället för gästgifveri-, håll- och reserv-skjutsen, skola skjutsningsanstalter tillvägabringas genom entreprenader, så vidt sig göra iåter, och i detta ändamål skall skjutslegan höjas å landet till 24 sk. och i stad till 28 sk. milen för hästen, för de stationer, der sådane anstalter blifva införde. 2:0.
Om någon erbjuder sig att bestrida skjutsningen med de vilkor, som för skjuts-entreprenader här nedan stadgas, och derföre icke fordrar annan ersättning än skjutslegan till det belopp, som i i:a mom. är be-r stämdt, så alt de skjutsskyldige följaktligen undgå att vidkännas några bidrag, skall sådant anbud af Konungens Befallningshafvande antagas, ehvad de skjutsskyldige dertill bifalla eller icke. 3:o.
Om åter sk julsentreprenad icke kan åstadkommas för skjutslegan, utan bidrag derutöfver fordras, ankommer det på de skjutsningsskyldige . alt åtaga sig sådant bidrag, för att befrias från skjutsningsbesväret. f6 Alim.
Besv- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 26. 4:o.
Såsom förberedelser för den förändrade skjulsningsanslalten, skola Konungens Befallningshafvande, efter föregången undersökning, för hvarje station bestämma antalet af de hästar, hvarmed en entrepreneur bör vara försedd och i livad nion detLa antal bör genast vid anfordran vara att tillgå, eller efter bestämda tider framskaffas, samt antalet och beskaffenheten af åkdon, som af entrepi enem en bör åt de resande tillhandahållas.
Dessa bestämmelser lämpas efter behofvet, sådant det hittills visat sig, eiler annars med någon säkerhet kan beräknas, och dervid skall äfven hafvas afseende å de tillfällen för hästarnes utfodring, sorn vid hvarje station äro att tillgå och måste begagnas; dock att de resandes fortkomst, så vidt sig göra låter, befordras och åtminstone icke vidGträcktare uppehåll medgifves, än det, som med nuvarande skjulsningsanslalt varit förenadt.
Sedan beslut härom blifvit fattade och vunnit laga kraft, skall Konungens Befallningshafvande serskildt för hvarje station föranstalta om entreprenad-auetion för skjutsbestyrets öfvertagande.
Vid utropet tillkännagifvas de i ofvanomförmälda ämnen antagne beslämmeiserne, jemte de förbindelser entrepreneuren i öfrigt skall ikläda sig.
Utrop skall först ske å skjutslegan lill det antagna högsta beloppet, utan bidrag af de skjutsnings-skyldige, och det lägsta anbud, dervid göres, skall antagas, i öfverensstämmelse med hvad i anira punkten är stadgadt.
Göres icke sådant anbud, skall utrop anställas med villtor af bidrag från de skjutsskyldige, jemte den förhöjda skjutslegan. 5:o.
I de fall, då, såsom vilkor för entreprenad, tillskott fordras af de skjutsskyldige, skola dessa slalionsvis sammankallas, för alt deröfver börås, då det beror af hvarje skjutsskyldig enskildt att antaga eller förkasta de erbjudna -v.ilkoren; dock skola de vid sådan sammankomst frånvarande åtnöjas med de närvarandes beslut. 6:0.
Om minst hälften af elL skjutslag antager sålunda erbjudna vilkor, råkall entreprenad för denna del afsiutas och skjutslegan för den station, der det sker, utgå till del förhöjda beloppet.
Erbjuder sig lill antagande af vilkoret! mindre del af skjutslaget, som dock utgör minst en tredjedel deraf, skall det ankomma på Konungens Befallningshafvande, att pröfva Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlets BetänkandeJV:o 26. 17 pröfva, om entreprenad-anslalten kan för en särlan mindre del ega rum, i hvilket fall den må afslutas och skjutslegan för stationen höjas.
De af de skjutsskyldige, som icke ingått i sådane entreprenader, bestrida skjutsningen i vanlig tour och åtnjuta derföre hittills fastställd lega, hvaremot det förhöjda beloppet för den af dem sålunda utgjorda skjutsen skall tillfalla entrepreneuren. 7:0.
Der entreprenad för en del af olt skjutslag blifvit afslutad, och en eller flera af de skjutskyldige, som deri icke ingått, sedermera vilja sig dertill [begifva, skall entrepreneuren vara pligtig att, på förut bestämda vilkor, öfvertaga deras skjutsskyldighet, dock icke förr än 6 månader efter behörigen skedd tillsägelse. 8:0.
Vid skjuts-station, der ingen entreprenad kan åstadkommas, beslrides skjutsningen, såsom hittills, ulan förhöjning af legan. 9:0.
Om för någon skjutsstation de skjutsskyldige till så stor del, som ofvan är förutsatt, yttra sig benägna att ingå på entreprenad, men, af serskilda anledningar, bidrag dertill fordras, utöfver hvad de skjutsskyldige skäligen kunna anses ega förmåga att åstadkomma, och, till följd häraf, en ytterligare stegring af skjutslegan anses oundgängligen nödvändig, eger Konungens Befallningshafvande att härom hos Kongl.
Maj:t göra underdånig hemställan, dervid likväl i intet fall må föreslås högre lega, än 3a sk.
Banco milen för hvarje häst, ehvad det är å landet eller i stad. 10:0.
Vid uppgörande af contract om skjutsentreprenad, skall Konungens Befallningshafvande tillse, att endast välfrejdad och pålitlig person till entrepreneur antages, samt att han ställer vederhäftig borgen för fullgörande af sina förbindelser, under minst 5 eller högst 10 år.
Sländer bifalla, hvad Utskottet sålunda föreslagit, hemställer Utskottet, att Rikets Höglofl.