Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherrarne Stjernstedt, Th. och Rappe, A. samt Herrar B. de Mare och A. P. Lindblad, dessa begge sistnämnde, under förklarande det de ansågo, att, jemte allmänna Diskont-fonden, hela det belopp, som Banken har fästadt i lån på fastigheter borde till
Riksgäldskontoret emot dess obligationer öfverlemnas. af Herr Doktor Ödmann: ”Emot det af Utskottets pluralitet fattade beslut, att till Riksgälds-kontoret öfverflytta en del af Bankens Diskont-rörelse får jag härigenom mig reservera.
Ändamålet med den föreslagna öfverflyttningen skall vara att genom de, från Riksgälds-kontoret i ersättning för de öfverlemnade låne-fonderne utgående räntebärande obligationerna äga en snar och säker tillgång för uppköp af ädla metaller lör realisationens upprätthållande.
Utom det att jag icke tror på denna konstlade utväg, som i längden troligtvis lärer förfela sitt mål, kan jag icke flnna annat, än att samma fördel kan vinnas genom utgifvande af räntebärande obligationer från Banken, hvartill dess Styrelse i thy fall skulle bemyndigas, när behofvet sådant ovillkorligen kräfde.
Man har häremot Bil. till Banco-Utslcottets Betänkande,"N:o 29. 39 in vändt, att i händelse dessa räntebärande obligationer skulle behöfva användas på utländsk ort, erfordrades, för alt göra dem begärliga och användbara, Regeringens garanti, hvilken skulle lättare kunna erhållas för Riksgälds-kontorets, än för Bankens obligationer, enär 72 § Regerings-Forrnen syntes lägga hinder i vägen för de sednares garanterande.
För mig är del svårt att inse detta samband emellan ofvannnämnde Grundlagsstadgande och en meddelad garanti för uppfyllande af Bankens betalningsskyldighet.
Det förra afser Bankens styrelse och förvaltning; den sednare åter är ej annat än den' högsta verkställande maktens försäkran, alt ingångna förbindelser skola uppfyllas.
Jag fruktar dessutom i allmänhet lör så väl direkta, som indirekta vägar att inleda Staten i utländsk skuld.
Kunna, såsom man hoppas, dessa obligationer användas af inhemska kapitalister, så hehöfves ej Regeringens garanti för deras kredit.
Man har derjemte anfört såsom ett väsentligt skäl för öfverflyttningen, att Bankens låne-operationer skulle vara farliga för mynt-värdets upprätthållande, emedan fonderna, som för längre tid qvarhållas i gäldenärernes händer, icke utan stor skakning kunna indragas och således i behofvets stund icke äro tillgängliga, samt att genom låne-grenarnes utvidgning, hvartill frestelsen vore ofta för handen, er. sedel-utgifning skulle kunna tillvägabringas, sorn icke motsvarades af metallisk valuta eller af lätt realisabla papper och derföre kunde blifva högst vådlig.
Låne-röreisen borde derföre skiljas från Banken, som hädanefter icke skulle sysselsätta sig med annat än vexel- och deposit-affärer.
Om detta vore fullkomligen rätt, så borde ju all låne-rörelse afsöndras från Banken, synnerligast utlåningen root inteckning i fast egendom.
Men först måtte väl låne-rörelsen kunna genom reglementariska stadganden och åtgärder så inskränkas och ordnas, att den icke blir vådligare för Banken hädanefter, än hittills; sedan skulle väl äfven denna rörelse kunna både till fonder, förbindelser, Styrelse och ansvar så bestämdt skiljas ifrån den egentliga Vexel- och DepositBanken, att den sednare icke på minsta sätt oroades eller äfventyrades af den förres operationer.
Hitintills synes Banken, i sitt nuvarande skick, icke hafva haft någon annan olägenhet af sin låne-rörelse, än att dess fonder oupphörligen ökats, således, efter vanliga åsigter, dess soliditet blifvit allt större; och detta ehuru Staten för sina behof användt betydliga summor af den samlade Banko-vinsten.
AO JUl. till Banco-VtsTwttets Betänkande, N:o 29.
Slutligen har jag äfven ansett betänkligt att för ali kommande tid afhända Banko-Verket dess låne-vinst, utan att taga i betraktande huruvida icke omständigheter kunna i framtiden inträffa, då Banken för egen säkerhet behafde alla sina tillgångar.”
I denna reservation hafva Herr Prosten Thudén samt Riksdagsfullmäktige Henrik Andersson, från Nerikes Län, Petter Mårtensson från Jönköpings Län samt Widus Nilsson från Calmare Län sig förenat. af Herr Bildt, Knut, som till alia delar instämt i Herr Doktor Odmanns och Herr Lektor Ekstrands reservationer, i hvad desamma röra öfverflyttningen af Diskont-rörelsen till Riksgälds-kontoret. af Herr Doktor Lyth: ”Om behofvet eller nyttan af Diskont-rörelsens öfverilyttaude till Riksgälds-Kontoret har jag ej kunnat öfvertygas.
Det föregifna motivet, att Banken skulle förses med Riksgälds-Kontorets obligationer, har ej inverkat på mig; ty jag tror att Bankens egna obligationer skulle vara lika goda, helst jag icke tviflar, att Kongl. Maj:t vore benägen att förse sådane papper med Dess höga garanti.
Rikets Ständer skulle dessutom genom en ganska lätt operation kunna låta utbyta de obligationer af Riksgälds-kontoret, hvilka Banken redan innehafver, till Stats-papper af sådan egenskap, som här åsyftas.
Man är beredd att i nödfall liypothicera dem utomlands.
Antingen man härtill använder Bankens eller Riksgälds-kontorets förbindelser, uppkommer häraf utländsk skuldsättning, hvilken man likväl påstår sig vilja undvika- Skola
Diskont-räntorna användas till successivt infriande af dessa förbindelser, så måste detta lika väl kunna ske genom Banken, som genom Riksgälds-kontoret.
För öfrigt äro ju redan till Bankens consolideraude föreslagna så många utvägar att flere ej kunna behöfvas, äfven för att utvidga en eller annan af dess låne-rörelser.
Åsyftar man genom den föreslagna åtgärden, att efterhand indraga denna Statens låne-rörelse, för att derigenom öpna för Privat-Bankernes verksamhet ett rymligare fält, så finner jag detta förslag alldeles icke patriotiskt.
De första frukterna deraf måste i allt fall blifva betydliga omkostnader, utom många andra olägenheter.
Säkert är, att förlägenheten i landet - Bil. till Banco-Utsliottets Bcliinkande, N:o 29.
41 del härigenom icke skall afhjelpas.
Man borde dock ihögkomma, alt indnslriens och näringarnes understödjande hör Lill Svenska .Bankens primitiva åligganden och öfverlemna åt Privat-Bankerna, att inrätta sin verksamhet eller mera Bankmässiga theoder.
Det bör icke förnekas att StutsBanken, genom de billiga villkor, som äro fästade vid dess utlåningar, bereder en verklig undsättning åt behöfvande och nödställde medborgare, oaktadt allt livad häremot invändes af dem, som antingen aldrig erfarit behof veis börda eiler ock genom lyckliga tillfälligheter derifrån befriade, öfvermodigt lemna åt förgätenheten betryckta likars belägenhet.
Sparsamhet, flit och omtanka äro prisvärda dygder, men allt kunna de icke uträtta.
Privat-Bankerne äro visserligen för aklie-egare vinstgifvande inrättningar; deras bibehållande under nuvarande omständigheter är måhända ett nödvändigt ondt; men jag mäste anse dem genom deras korrta belånings-terminer såsom förderfliga för lånsökande i allmänhet, emedan naturen och klimatet. i vårt land så sparsamt och sällan anvisa utvägar till återbetala! ning.
På dessa grunder, måste jag reservera mig mot Betänkandets 7:de och 8:de punkter, samt emöt den opinion, som om Privat-Banker blifvit, efter min öfvertygelse, obehörigen uttalad, helst jag af 74 § i 1(568 års Banko-Ordning, jemnförd med ingressen lill nu gällande Banko-Reglemente, icke annat kan finna, än att den låne-rörelse, som hittills bedrilvits af Riks-Banken, äfven om den tjenat, att i någon nion återhålla privata ocker-systemet och penninge-despotismen, är med Statens fördel och principerna lör delta Banko-Verk ganska väl förenlig.
Häraf följer ock, att jag icke kan instämma i den af Utskottet, i Tredje Afdelningen, uttalade opinion om Privat-Bankerne, som sägas: ”rätt organiserade och kontrollerade i vissa delar bättre än Riks-Banken motsvara landsorternas behof” — en opinions-yt Iring, som tyckes likasom intvingad på afhandlingen af ett ämne, för hvilket deu egentligen borde anses främmande.” punkten a6:o. af Herr Skogman, C. D.: ”Jag anser Utskottet hafva bordt tillstyrka, alt ifrån och med år 1847 Handels- och Närings-Diskontens rörelse skulle, med uteslutande af andra utlåningssätt, bestå endast i diskontering af inrikes Bih. till R.
Vrot. 1844. 6 Sami. 1 A fel. 13 Höft, 6 42 Bil. till Banco-lJtskottels Betänkande, N:o 29. vexlar, betalbara i Stochholm eller Götheborg eller i Malmö, om diskonteringen sker vid Låne-kontoren i sistnämnde städer, emot 4 procent ränte-afdrag för vexlar å 3 månader samt 5 procent för dem å längre tid, högst (i månader.
Genom ett sådant stadgande skulle för betalningar enskilta emellan framtvingas en riktigare och med ändamålet för IlandelsDiskonten öfverensstämmande form, som eljest länge nog torde komma att hos oss saknas:
Och det vore ett öfvergående mindre ondt, om i böljan en del af lånefonden blefve obegagnad.” Häruti har Herr Friherre Rappe instämt. punkten 43:o. af Herr Skogman, C. D.: ”att bestämma ett minimum för Bankens metalliska kassa synes mig vara onödigt och möjligen kunna leda lill falska begrepp om Bankens ställning, och till vidtagande af oriktiga åtgärder.
Bankens förmåga att uppfylla sina förbindelser beror mindre af metalliska kassans belopp, än utaf beskaffenheten af dess lån-rörelse och af en klok styrelses oafbrutna uppmärksamhet på alla de förhållanden, som ega inflytande på landets ekonomiska och financiella ställning.
1 alla fall anser jag olämpligt, att nu öka minimi-summan utöfver det belopp af 2 millioner Riksdaler silfver, som vid sista Riksdag bestämdes, ehuru jag önskar alt Banko-Stvrelsen mätte heldre förtidigt, än för sent begagna de medel till metalliska kassans bibehållande eller förstärkning, som, enligt Utskottets förslag, komme att lemnäs den i händerna med större frihet än tillförene.” Herrar Bråkenhjelm, P. R., Lektor Ekstrand, E. E. Falhem, B. de Maré samt A. P.
Lindblad hafva förenat sig uti denna reservation. punkten f5:o. af Herr Skogman, C. D.: ”Då Banko-Utskottet erkänt den grundsatsen att omvexlingar i sedelstockens belopp, genom illa beräknade utgifningar eller indragningar, borde i möjligaste måtto undvikas, synes det vara en ofuliständighet, att Utskottet ej tagit i betraktande angelägenheten, att, i sammanhang med besluten om Rikets Ständers Bank, söka ordna och begränsa nuvarande sex Privat-bankers sedelutgifuing, eli ämne, som är alldeles o - Bil. till Banco-Utskottcts Betänkande, N:o 29.
43 beroende af ny lagstiftning för blifvande Privat-banker, ocb af den mening man i öfrigt må hysa om sådane Bankers nytta eller olämplighet.
Jag anser det vara i högsta måtto önskligt, och icke omöjligt, att så reglera privat-bank-rörélsen, alt den utgjorde en väl afmätt länk i penninge-systemet på det hela, utan att medföra de olägenheter för allmänheten, som nu öfverklagas.
Såsom försök härtill, åberopar jag 16:de och följande punkter uti den af mig inom Banko-TJtskottet gjorde motion, hvilka åtminsto" ne kunnat tjena lill ledning vid ämnets behandling i Utskottet, och der vinna rättelse och förbättring.
Allt afseende å Privat-bank-rörelsen är visserligen ej åsidosait i Utskottets Betänkande; men Pukels Ständers Bank kommer, såsom Betänkandet i denna del nu är uppstäldt, att rätta sig efter Privat-bankerne, icke tvärtom, såsom milt förslag åsyftade.”
Friherrarne Stjernstedt, Th. och Rappe, A., Herr Bråkenhjelm, P. R., Lektor Ekstrand, Herrar E. E. Falhem, B. de Mare, och A. P.
Lindblad samt Riksdagsfulimägtigen Pehr Sahlström från Stockholms Län. af Herr Bildt, K., ”Jag kan ej instämma i det yttrande, som Utskottets majoritet afgifvit, rörande Privat-banker.
Det säges: ”Privat-banker må bibe” hållas, emedan de riktigt förvaltade kunna i vissa delar bättre än utgren in gar af ”Riiks-B anken, enligt dennes nuvarande organisation, uppfylla landsorternes ”behof, hvartill dock hörer, att desse banker äro ändamålsenligt organiserande, kontrollerade och till deras sedelutgifning begränsade.” — Uttrycket Privat-banker må bibehållas” anser jäg vara förvillande, då det möjligen kan så tydas, som att nu bestående Privat-banker anses böra bibehållas.— Jag tror att detta uttryck ej är på sitt ställe, då på Utskottets bord hvila, i frågan om Privat-banker, icke allenast en Kongl.
Proposition, utan äfven motioner om nu bestående Prival-bankers utredning m. m., hvilka dock alla skola behandlas.
Dessutom anser jag att Riksbanken, äfven under dess nuvarande organisation, skulle kunna genom utgreningar ersätta Privatbankerne och derigenom frambringa den stora fördel, att blott ett slags pappersmynt blefve i Riket gångbart, hvilket, till allmänhetens båtnad, skulle förekomma den oreda, osäkerhet och misstroende, som nu uppslår genom Privat-bankernes i omlopp varande mångfärgade, sedlar af mindre valörer, hvilka, enligt tillförlitliga uppgifter, till den myckenhet utgifvits, att 44 Bil. till Banco-U Iskottets Betänkande, N:o 29. en Privat-bank, hvars hela i omlopp varande sedelstock, under tvenne år, utgjorde 1,200,000 R:dr, hälften deraf voro 2 och 3 R:drs-sediar, som så sällan förvisades till invexling hos samma hanks i hufvudstaden varande ombud, att endast omkring ^:del af den invexlade summan utgjordes af nämnde mindre sedelvalörer.
Häraf synes mig tydligt att Privat-bankerne haft en öfverdrifven vinst på Riks-bankens bekostnad och att alla opinionsyttringar, som kunna tydas lill dessas fördel ej här kommit på sitt ställe.
Af nu anförde skäl, anser jag att Utskottet, då det ej här i sin helhet upptagit frågan rörande Privat-banker, bordt hafva inskränkt sig till det allmänneliga uttrycket: att då Privat-banker finnas, måste afseende göras å deras rörelse-kapital Med Herr Bildt hafva Riksdagsfullmäktige Pehr Påhlsson från Skåne, Johannes Andersson från Westergöthland, Henric Andersson från Nerikes Län, Pehr Mårtensson från Jönköpings Län och Jon Olsson från Gefleborgs
Län sig förenat; samt af Niclas Nilsson från Calmare Län. ”Emot den af Utskottet uttryckte åsigt, att Privat-Bankerne bättre än Riks-Banken kunna uppfylla landsorternes behof, får jag mig reservera.
Jag vill lemna derhän huruvida de kunna göra det, men nu uppfylla de landsorternes behof på ett sätt, som liktal’ kapitalisten med 20 procent ränta och derutöfver på den mindre bemedlade allmänhetens bekostnad och dertill ulsältes denna för betydliga förluster, våda och äfventyr, genom förfalskningar af dessa Bankers sedlar; hvarföre jag ock anser, att annat sedelmynt än Riks-Bankens ej bör finnas i allmänna rörelsen.
Således kan jag för ingen del instämma uti Utskottets förenämnde opinionsyttring om Privat-Bankerne.”
Anmärkte tryckfel i Banko-Utskottets Betänkande, N:o 2g.
Sid. 15 råd 12 nedifrån: står:
Och varande läs:
Varande — 18 — 19 uppifrån: — 7:o Utlåning — 7:o a) Utlåning — — efter— 24 — tillkommer: b) Utlåning till skiften och odlingar, på grund af 176 och 177 §§ i Banko-Reglementet, med ett cirkulationskapital af 80,000 R:dr, hvaraf vid 1843 års slut voro utlånta 42,881: 41. 5. — 28 rad.
12 nedifrån: står: räntefritt låne-understöd läs: låne-understöd — 31 — 7 — — bereda — beredas — 57 —• 8 uppifrån: — maximum — minimum STOCKHOLM, elmén & granbergs tryckeri, 1844.
Banco Utskottets MerniV.-o 30, Bet.
JV.-o 31. 1 Ank. till Exp. Utsk. den 30 Nov. kl. 1 e. m.
Memorial, i anledning af erhållen äter remiss åt Banco-Utskoltets Utlåtande, JS:o 21.
Uti det under N:o 21 till Rikets Ständer afgifna utlåtande, i anledning af väckt motion, att fastighets-lån, som på complette lånehandlingar i Banken beviljats, måtte utgå, äfven i händelse låntagaren skulle aflidit, förr än länet hunnit utfalla, eller Banken åtminstone tillförbindas att ersätta kostnaderne för lånehandlingarnes anskaffande, har Utskottet hemställt, att nämnde motion icke må till någon åtgärd föranleda.
Detta utlåtande har väl, enligt protocolls-utdrag af den i3 dennes, blifvitåterremitteradt af Bonde-Ståndet; men som de öfrige 3:ne Riks-Stånden, jemlikt Utskottet tillhandakomne protocolls-utdrag, bifallit ofvanberorde hemställan; har Utskottet, med anledning af föreskriften i 49 §• 3 mom.
Riksdags-Ordningen, skolat sådant härigenom anmäla.
Stockholm den a5 November 18 44* Ank. till Exp. Utsk. d, 30 Nov. kl. 1 e. tn.
Betänkande, med hemställan om löneförhöjning ät nuvarande Kamereraren i Gassa-Af delningen G. IV. Schätzercrantz.
Sedan inom Banco-styrelsen en ledamot hemställt, att då Ivamereraretjensten uti Bankens Gassa-Afdelning vöre en bland de trägnaste och mest magtpåliggande inom Verket samt, i följd deraf, uteslöte för innehafvaren möjligheten att kunna bestrida någon syssla utom Banken, fullmägtige måtte hos Utskottet tillstyrka, att det för berörde Kamereraretjenst utgående arfvoII1 hang till R. st.
Trot. 1841. 6 Sami. 1 Afä. 14 Haft. o B a nr o-Utskot tets Betänkande, N.-o 31. de för trägen och ansvarsfull befattning förhöjdes från det i nu gällande aflönings-stat upptagne belopp af 200 R:clr till |3oo R:dr, samt att derjemte tor samma tjenst anvisades 3oo R:dr, allt B:co, och efter år räknadt, såsom ersättning for missräkningspenningar; så hafva bankofullmägtige, uti ett till Ulskottet afgifvet memorial af den 8 näslhdne Augusti, med anmälan härom, samt under tillkännagifva^!e, alt, enligt den af Rikets Ständer vid sednaste Riksdag fastställde och uti 35 ^ af nu gällande Banko-Reglemente intagne aflöningsstat lör Banco-Verkets embets- och tjenstemän, Kamereraren i Cassaafdelningeu åtnjöte å lönestat B:co R:dr 1,200. — samt, å supplementar-stat, arfvode för trägen och ansvarsfull befattning — — 200. — eller tillhopa B:co R:dr i,4oö. anfört, att, då Kamereraren i nämnde Afdelning måste i och för tjensten vistas på embetsrummet, icke allenast hvarje dag, från tidigare om morgonen, till sednare på middagen, utan äfven en eller annan timma under eftermiddagen, hvadan det icke för honom vore möjligt att kunna innehafva någon befattning utom Verket, eller ens att inom Banken besörja något uppdrag, som äfven under blott kortare tider fordrade bans aflägsnande från embetsrummet på förmiddagen, samt del till komme, att Kamereraren i Cassa-afdelningen, som, jemlikt den för samma Afdelning gällande tjenstgöringsordning, vore skyldig att, jemle Chefen för afdelningen, deltaga i vården af den så kallade Dagvexlings-Cassan, till och ifrån hvilken ständiga vexlingar förekommo, och i följd hvaraf missräkningar lätteligen kunde uppstå, hade fullmägtige väl ansett billigheten fordra, att merbemälde
Kamererare erhölle någon förhöjning uti nu innehafvande löne-inkomster, men som hvarken tjenstens innehafvare eller understyrelsen gjort framställning om tillökning uti ifrågavarande Kamererares lönevilkor, samt en partiel förändring i aflöningsstaten möjligen skulle väcka likartade anspråk från tjenstemännen i samma grad, hade fullmägtiges pluralitet funnit sig icke böra biträda ofvanberörde, af en ledamot inom Bancostyrelsen väckta, förslag; hvaremot och enär nuvarande in nehafvare af Kamererare-sysslan i Cassa-afdelningen, Kamereraren G. tV Schiitzercrantz, med utmärkt nit och skicklighet samt outtröttlig omtanka städse besörjt de honom tillhörige många och magtpåliggande göromål, samt Kamereraren Schiitzercrantz dessutom, med åsidosättande af egen fördel, Baneo-Utskottcts Betänkande, N.-o 31. 3 försakat de fötmoner, Bruksstyrelsen velat honom bereda, genom anförtroende åt honom af en eller annan, med arfvode förenad, befattning inom Verket, emedan han befarat, det hans egentliga tjensteutöfning skulle komma att lida, 0111 han jemte densamma, skötte några serskilda uppdrag, fullmiigtige, uppå dessa skäl, ansett Kamereraren Schul zercrantz hafva i hög grad gjort sig förtjent af någon uppmuntran, samt derföre föreslagit, att han måtte undfå en personel löneförhöjning af 4°° R'dr b:co årligen, alt, från och med innevarande års 3:dje qvartal, och så länge han ofvanberörde tjenst innehafver, till honom utgå och påföras indragnings staten.
Jemväl har Utskottet fått emottaga en af Herr Rosenblad, Bernhard, hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln väckt och derifrån till Utskottets behandling remitterad motion, hvaruti bland annat blifvit föreslaget, att, enär Kamererare-tjensten i Bankens Cassa-afdelning vore en af de mödosammaste, ansvarsfullaste och vigtigaste befattningar inom Bankoverket, arfvodet för Kamereraren i nämnde afdelning, måtte förhöjas från 200 till 3oo R:dr, samt dessutom för honom anslås 3oo R:dr i missräkningspenningar.
Utskottet har, vid pröfning af dessa framställningar, ansett sig böra instämma uti hvad bancofullmägtige i ämnet anfört och hemställt, samt får således hos Rikets Ständer tillstyrka, att Kamereraren i Cassa-afdelningen, G. TV.
Schutzer crantz, måtte tilldelas en personel löneförhöjning af 400 R:dr B:co årligen, att, från och med 3:dje qvartalet af innevarande år och så länge han nämnde befattning innehafver, till honom utgå samt påföras ”indragnings-staten.” Stockholm den 26 November 1844* Riksdngsfullmägtigen Pehr Saldström från Stockholms
Län har reserverat sig mot förestående beslut, under förmälan, att, då en ny aflöningsstat för Bancoverkets embets- och tjenstemän vid sednaste Riksdag fastställdes, det nu vore nog tidigt att medgifva en åtgärd, som framdeles troligen komme att medföra rubbning i samma aflöningsstat.
Häruti hafva Riksdagsfullmägtige Johannes Andersson från Westergöthland, Henrik Andersson från Nerikes Län, Petter Martenssoti från Jönköpings Län, Anders Jotisson från Östergöthland, Jon Olsson från Gefleborgs Län samt Johan Andersson Lundberg från Norrbottens Län instämt.
4 Banco-Utskottets Memorial, N.-o 32.
Js. 32.
Utsk. d. 30 Nov. kl. 1 e. m.
Memorial, med hemställan om godtgörande af 2:ne frän Banken till Kongl. Myntverket ntgifne förskott.
Hos Utskottet har Herr Nordenanckar, F, kV., hemställt, att, enär uti Bankens räkenskaper utöfver tio år balanceras arne Kongl. Myntverket meddelade förskott, det ena uti aflyst kopparmynt å 7755 Rrdr 45 sk. 7 rst., och det andra för ökade myntningskostnader å 4o,ooo Rrdr, eller tillsamman 47,755 Rrdr 45 sk. 7 rst.
Banco, åtgärder måtte vidtagas till Bankens godtgörande för samma förskotter.
Sedan, till följd af denna hemställan, Utskottet anmodat Stats-Utskottet, till hvars befattning granskningen af Kongl.
Myntverkets räkenskaper och förvaltning hörer, att meddela Utskottet upplysning, huruvida Kongl. Myntverket nu mera befunne sig i den ställning, att berörde arne förskott kunde af Kongl. Myntet till Banken återgäldas, så har Stats-Utskoltet, i protocolls-utdrag af den 8:de uti denna månad, med tillkännagifvande, att Kongl.
Myntverkets tillgångar i guld, silfver, bancosedlar och diverse effecter, efter afdrag af Verkets skulder, deruti inberäknade ifrågasatte, från Banken meddelade, förskott, lemnade en netto-behållning af 58,5oo Rrdr 36 sk. 1 1 rst.
Banco, hvilken behållning emedlertid till väsendtlig del utgjordes af orayntadt guld, silfver och koppar, jemte åtskilliga förbrukningspersedlar, förklarat, att, ehuru således ostridigt vöre, att hos Kongl.
Myntverket funnes full tillgång för återbetalning af Bankens ofvanberörde fordran, likväl och då en sådan återbetalning, derest densamma skulle på en gång ega rum, möjligen kunde åstadkomma en alltför kännbar minskning i det för Kongl.
Myntverkets drift nödiga förlagscapital, ansåge Stats-Utskottet, för dess del, återgäldandet af omföi mälde förskott lämpligast höra verkställas på det sätt, att halfva beloppet erlades inom sex månader derefter, och den återstående hälften inom derpå följande sex månader, så att hela summan kunde vara gulden inom i845 års slut.
Som, efter hvad sålunda upplyst blifvit, Kongl.
Myntverket eger full tillgång till återgäldande af Bankens ifrågavarande fordran, samt Utskottet, Banco-Utskottets Utlåtande, N.o 33. * för sin del, icke funnit något att erinra i afseende på tiden, sorn för betalningens verkställande blifvit föreslagen, får Utskottet hos Rikets Ständer hem att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i Nåder förordna, att ofvanberörde Kongl. Myntverket meddelade aine förskott, å tillsammans 47>755 Ridr /p sk. 7 rst Bico, varda, uppå här ofvan uppgifna terminer, till Banken återbetalde.
Stockholm den 26 November 1844» i M 33- Ank. till Exp. Utsk. den 30 Nov., kl. 1 e. ra.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, att den utaf Directionen öfver Malmö Läne-Contor Tjenstemännen derstädes medgifva företrädesrättighet till ombesörjande af commissioner vid Lune-Contoret måtte upphöra.
Enligt protocolls-utdrag af den 24 nästlidne Augusti, har Hederv.
Bondeståndet till Utskottet remitterat ett af Riksdagsfullmägtigen Jöns Månsson från Malmöhus