Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I betraktande häraf har Utskottet alltså funnit sig sakna anledning att å förevarande motion tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Reservationer: af Herrar Björnstjerna, J. M., v. Troil, F. A. och Gripensvärd, J. O., hvilka, i afseende å sednare alternativet uti förevarande motion, åberopade Inkomst-afdel ningens förslag till Utlåtande, så lydande: »Beträdande åter det sednare alternativet af förevarande motion eller att ut räkningar ofördröjligen borde upprättas öfver beloppet af den begrafningshjelp, som skulle tillkomma sterbhusen efter nu i tjenst varande embets- och tjenstemän, har Utskottet funnit detta förslag vara i flere afseenden förtjent af uppmärksamhet.
Då nemligen begrafningshjejp numera endast kan komma att utbetalas till sterbhusen efter de embets- och tjenstemän, hvilka före utgången af år 1851 tillträdt sina befattningar, men äfven dessa efter nämnde tid icke vidare aftjenat begrafningshjelp å de lönförhöjningar eller nya löner, som de genom befordran till högre tjenster fått uppbära, följer deraf, att uträkningarne öfver begrafningshjelpens belopp i hvarje fall måste grunda sig å äldre förhållanden, enär det måste utrönas i hvilken tjenstegrad den aflidne sednast aftjenat begrafningshjelp, beloppet af hans dåvarande lön, med sedermera skedda förändringar o. s. v. Dessa uträkningar äro, enligt hvad Utskottet inhemtat, särdeles för tjenstemän inom Arméen, redan nu af en ganska invecklad beskaffenhet, och erfordra, då den aflidne tjenstemannen uppnått högre ålder, mödosamma forskningar i äldre räkenskaper, hvilka icke ens alltid innehålla de upplysningar, som äro nödiga för att kunna på föreskrifvet sätt styrka om och till hvad belopp begrafningshjelp blifvit i hvarje särskild lönegrad aftjenad.
Det ligger äfven i sakens natur att, ju längre tid, som förflutit från det tjenstemannen inträdde i statens tjenst, desto större svårighet måste en dylik utredning 4 Stats-Utskottets Utlåtande M 214. medföra; och då dertill kommer att för en rigtig tillämpning af de i detta ämne gällande författningar, i anseende till de många förändringar, som vid olika tider egt rum i afseende å sättet och grunderna för tjenstemännens aflöning, nödvändigt erfordras hos vederbörande redogörare en mångårig öfning och erfarenhet vid dessa ärendens behandling, hvilken erfarenhet dock hädanefter måste hos de yngre tjenstemännen blifva allt mera sällsynt, enär de ej praktiskt fått deltaga uti de nu mera upphäfda besparings-författningarnes tillämpning, så torde häraf inses giltigheten af motionärens antydan, att de för bestämmande af begrafningshjelpens belopp i författningarne föreskrifna utredningar efter en längre tids förlopp svårligen torde kunna med erforderlig noggrannhet verkställas.
Af dessa skäl har Utskottet ansett sig böra föreslå, att Rikets Ständer genom underdånig skrifvelse måtte anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes anbefalla samtlige vederbörande myndigheter att, efter viss förelagd tid, upprätta såväl förteckning öfver alla ännu i tjenst qvarstående militäre och civile embetsoch tjenstemän, hvilka vid 4851 års slut å sina innehafvande beställningar aftjenat begrafningshjelp, med uppgift tillika å den beställning, de då innehaft, som ock specifika uträkningar, upprättade efter af Kongl. Maj:t lämplige befunne beräknings-grunder, för hvar och en af dem å den begrafningshjelp deras sterbhus är berättigadt att, när de under utöfningen af Statens tjenst eller med pension å allmänna indragnings-staten med döden afgå. utbekomma, hvarefter de uti dessa uträkningar utförda summor, sedan desamma blifvit af vederbörande embets-myndigheter granskade och till siffran godkände samt af ifrågavarande embetsoch tjenstemän derefter gillade och antagne, såsom deras egande fordran af Statsverket, skulle komma att utgöra de belopp, hvilka såsom ersättning för hvars och ens redan innehållna begrafningshjelp efter deras död i Statens tjenst borde till vederbörande sterbhus-delegare uppå behörig anmälan genast och utan uppehåll kontant utbetalas.» STOCKHOLM, tryckt hos E Westrell, 1858. Stats-Utskottets Utlåtande M 215. 1 N:o 215.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Jan. 1858, kl. 2 e. m.
Utlåtande, angående förhöjd aflöning för Rikets Ständers Justitie-omhudsman samt den vid hans kansli anställda 'personal.
(R;gs-Afd.)
Under innevarande riksdag har Stats-Utskottet till sin förberedande behandling fått emottaga åtskilliga framställningar i afseende på löne-vilkoren för Rikets Ständers Justitie-omhudsman samt kansli- och vakt-betjeningen vid hans Expedition, öfver hvilka framställningar Utskottet nu får i ett sammanhang sig yttra, sedan Utskottet, efter vanligheten, först redogjort för desammas hufvudsakliga innehåll.
Då Rikets Ständer vid 1840 och 1841 års riksdag fastställde lönen för Justitieombudsmannen till lika belopp med hvad Justitie-kanslern, enligt den sistnämnde år gällande stat, åtnjöt i ordinarie inkomst, meddelades tillika det förklarande: att om den utsedde Justitie-ombudsmannen förut innehade tjenst på rikets stat, skulle han ega bibehålla dermed förenad aflöning samt derutöfver endast uppbära hvad som möjligen fordrades till fyllande af Justitie-ombudsmans-lönens fastställda belopp, samt att, i sådant fall, den, som förordnades att förrätta Justitie-ombudsmannens förut mnehafvande tjenst, skulle från Riksgälds-kontoret utbekomma ett särskildt arfvode, som, derest Justitie-ombudsmannen vore ledamot i ett kollegialt embetsverk med flera aflöningsgrader, motsvarade hälften af lägsta ledamots-lönen, men eljest halfva beloppet af den tjensten åtföljande ordinarie lön.
Efter det Häradshöfdingen i Södermöre härad, Kammar-rådet S. L.
Theorell, under riksdagen åren 1847 och 1848, blifvit vald till Justitie-ombudsman, förklarade Rikets då församlade Ständer, i fråga om beloppet af det arfvode, som skulle tillkomma den i hans ställe vikarierande Häradshöfdingen, att det med hänsigt till enahanda arfvode förut meddelade stadganBih. till R.
4 Sami, 1 Afd. 4 Band. 4 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande M 215. de icke vore tillämpligt å bemälde vikarie; hvarföre följande förändrade och sedermera bibehållna föreskrift infördes i det vid slutet af samma riksdag för Riksgäldskontoret utfärdade reglemente: »Såsom arfvode för den person, hvilken förordnas »att förrätta en blifvande Justilie-ombudsmans förra tjenst, skall Riksgälds-kontoret till »denna person qvartalsvis utbetala hälften af det belopp, som skillnaden mellan Ju»stitie-kanslerns ordinarie löne-inkomst och samma Justitie-ombudsmans från Riks»gälds-kontoret utbekomna lön utgör.» Emot hvad sålunda blifvit föreskrifvet, har likväl uti en af Kongl. Majit till Stats-Utskottet, under den 22 Juni nyssförlidet år, aflåten skrifvelse (införd i Usta Samlingen af Bihanget till Riks-ståndens protokoller under JV2 14 4) blifvit erinradt, att detta stadgande icke utan svårighet kunde tillämpas å det förhållande, som inträdde genom Revisions-sekreteraren J. A. Södergrens under nu pågående riksdag skedda utnämning till Justitie-ombudsman, emedan vigten af hans förut innehafda embete och angelägenheten att till detsammas bestridande använda en skicklig och erfaren person fordrade, att åt vikarien kunde erbjudas ett fulla lönen för detta embete motsvarande arfvode; och har Kongl. Majit derföre, genom högstberörde nådiga skrifvelse, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten af en sådan förändring i sättet för Justitie-ombudsmannens aflönande, att den lön, som han af annan tjenst innehade, på sätt i afseende å de inom Statsdepartementerna tillförordnade Expeditions-chefer redan vore stadgadt, kunde användas till aflöning för den, som bestridde samma tjenst under den tid Justitieombudsmannen vore derifrån hindrad.
Uti den berättelse, som, vid denna riksdags början, af dåvarande Justitie-ombudsman afgafs till Rikets Ständer, har denne, efter framställd erinran emot det vilkor, som stadgades då aflöningen för Justitie-ombudsmannen höjdes till likhet med Justitie-kanslerns förut ökade lön, eller att hvad han kunde af annan tjenst åtnjuta, skulle från det för honom bestämda arfvodet afräknas, yttrat den åsigt, att Justitieombudsmannens aflöning borde förbättras, så att Rikets Ständer fortfarande måtte vara oförhindrade att till detta embete utse äfven dem, som icke vore bemedlade; och har bemälde Justitie-ombudsman i samma berättelse, för den händelse, att aflönings-beloppet komme att blifva oförändradt, hemställt, att det nu gällande vilkoret, angående arfvodets förminskning med all den inkomst, Justitie-ombudsmannen af en förut innehafvande tjenst åtnjöte, måtte i så måtto förändras, att han finge utan afräkning behålla sådan, från annan tjenst härrörande, inkomst, som i allt fall ej komme staten till godo.
Beträffande aflöningen för tjenstemännen vid Justitie-ombudsmannens kansli eller s. k.
Expedition, skulle, enligt hvad i samma berättelse vidare yttrades, en skälig förhöjning af deras löne-vilkor vara än mera behöflig, helst dessa löne-vilkor ännu vore desamma, som vid Justitie-ombudsmans-embetets inrättande, oaktadt de betydliga löne-förbättringar, hvilka inom allmänna embetsverken blifvit derefter beviljade, samt Stats-Utskottets Utlåtande M 215. 3 de nämnde Expedition tillhörande tjenster endast innehades på behaglig tid, hvaraf följde, att dessa tjenster blefve försakade ej allenast för sysslor af enahanda tjenstegrad, utan äfven för lägre, men med jemngod aflöning förenade tjenster.
Jemte en framställning om angelägenheten, att de arfvoden, som bestodes för ifrågavarande tjenstemän, såvida de icke förhöjdes till högre, åtminstone icke blefve bestämda till lägre belopp, än den aflöning tjenstemän af samma grad inom andra verk åtnjöte, har f. d.
Justitie-ombudsmannen i afseende på Sekreterarens aflöning dessutom erinrat, att dennes löneförhållanden under sednaste riksdag så till vida försämrades, att till honom utsträcktes samma vilkor, som gällde för Justitie-ombudsmannen beträffande den inkomst han af annan tjenst innehade.
Det blef då visserligen medgifvet, att
Sekreteraren finge bibehålla den befordringstur han för annan mnehafvande tjenstebefattning egde, samt att han vore berättigad åtnjuta arfvodet för sekreteraretjensten hos Tryckfrihets-kommittéen, men dessa medgifvanden innefattade dock ej några sådana fördelar, som kunde anses hålla en tjensteman skadeslös för den uppoffring, han gjorde derigenom att han lemnade en befattning, som vore af den beskaffenhet, att hos dess innehafvare den för meranämnde sekreterare-tjenst erforderliga duglighet kunde påräknas.
Då denna tjenst inrättades hade densamma äfven betraktats såsom en beställning af icke ringa vigt och aflöningen ansetts böra i förhållande dertilL bestämmas.
Den enda utväg, som, utan Statens öfverdrifna betungande, syntes erbjuda sig för samma tjensts besättande med en fullt qvalificerad person, skulle vara, att bevilja denne rättighet till det derför bestämda arfvodets förenande med den inkomst, som han af annan tjenst kunde bibehålla efter afdrag af det belopp, hvarmed hans vikarie borde aflönas; och borde i allt fal! det nuvarande arfvodet förhöjas till likhet med lönerna vid motsvarande tjenstegrad i Statens verk samt den befordringsrätt, tjenstens innehafvare förut egde, få under utöfningen af samma tjenst behållas.
Sedan nuvarande Lag-Utskött, i sitt, efter verkställd granskning af Justitieombudsmannens embetsförvaltning, under M 5, afgifna Utlåtande, till den behandling af Riks-stånden, som vederborde, anmält den i ofvanberörde berättelse sålunda väckta fråga om förökad aflöning för ej mindre Justitie-ombudsmannen sjelf än hans kansli, så har denna fråga blifvit af Preste- och Borgare-stånden öfverlemnad til!
StatsUtskottet; varande densamma af Ridderskapet och Adeln återremitterad till LagUtskottet samt Utskottets framställning härom af Bonde-ståndet lagd till handlingarne.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion har Herr Cederschiöld, Robert Theophron, under åberopande af samma skäl, som i Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående Stats-verkets tillstånd och behof samt dervid bilagda utdrag af Stats-rådets protokoll blifvit anförda för ökningen af Statens embets- och tjenstemäns löner, föreslagit, att, på det
Justitie-ombudsmans-embetets innehafvare skulle kunna egna hela sin tid åt utöfningen af detta högst vigtiga och ansvarsfulla embete, samt en i landsorten bosatt embetsman, utan ekonomisk förlust, kunna detsamma 4 Stats-Utskottets Utlåtande M 215. emottaga, Rikets Ständer, med afseende derjemte å den ovissa tiden för sagde embetes innehafvande, måtte förhöja Justitie-ombudsmannens aflöning till 6,000 R.dr B:ko för tiden från och med 1856 eller åtminstone från och med 1857 års början; hvarjemte samme motionär föreslagit, att aflöningen för de vid Justitie-ombudsmannens Expedition anställde tjenstemän, af hvilka Sekreteraren borde kunna uteslutande egna sig åt sin befattnings utöfvande, måtte höjas till enahanda belopp, som de löneförmåner, hvilka åtnjutas af desse tjenstemäns vederlikar i Statens embetsverk.
Genom det under 1840 och 1841 års riksdag meddelade samt i Kongl. Majits ofvan omförmälda nådiga skrifvelse åberopade beslut, hafva Rikets Ständer redan förklarat, att lönen för Justitie-ombudsmannen borde utgå med lika belopp, som Justitie-kanslerens ordinarie löneinkomst enligt gällande stat utgjorde.
Då detta förklarande grundar sig på och öfverensstämmer med stadgandet i Riksdags-ordningens 63 §: »att
Justitie-ombudsmannen — — — anses under sin tjenstetid och »intilldess han från embetet skiljes eller till utöfningen af sin förut innehafda beställ»ning återträder, i alla afseenden lika med Konungens Justitie-kansler,» finnér StatsUtskottet detsamma böra fortfarande tjena till efterrättelse i fråga om bestämmandet af merbemälde embetsmans aflöning; hvadan och enär hvarken de i Herr Cederschiölds motion antydda flyttnings-kostnaderna för en i landsorten bosatt och till Justitie-ombudsman utsedd person eller osäkerheten af det, genom valet dertill, erhållna uppdrags varaktighet, synas böra föranleda till högre, årliga löne-vilkor för honom, än för Justitie-kanslern, Utskottet får tillstyrka, att Justitie-ombudsmans-lönen, under den tid innevarande riksdags stats-reglering kommer att blifva gällande, må af Rikets Ständer bestämmas till Sju tusen Riksdaler Riksmynt årligen, eller till lika belopp, som Justitie-kanslerns aflöning enligt sagde stats-reglering utgör.
Hvad åter beträffar de löne-vilkor, som äro förenade med Justitie-ombudsmannens förut innehafvande tjenst, anser sig Utskottet destomindre kunna understödja den i Justitie-ombudsmannens berättelse gjorda framställning i fråga om denne embetsmans rättighet ntt bibehålla den Staten i allt fall icke tillfallande inkomst han af annan tjenst eger, som härigenom en anmärkningsvärd olikhet uti inkomsterna för ett och samma embetes innehafvare skulle uppkomma, och de hufvudsakligaste aflönings-förmånerna för en eller annan Statens tjenst möjligen under en längre tid komme att densamma frånskiljas.
Deremot delar Utskottet den af Kongl. Maj:t uttalade åsigt angående lämpligheten deraf, att den lön, som å gällande stat är anslagen för samma tjenst, i allmänhet kan oafkortad användas till bestridande af de med tjensten förenade gäromål under den tid ordinarie innehafvaren, till följd af Rikets Ständers anställda val, förvaltar Justitie-ombudsmans-embetet.
Dock som, i afseende på nuvarande Justitie-ombudsmannen, Häradshöfdingen G.
Lagerstråle, hvilken, sedan Stats-Ulskottets Utlåtande JM 215. 5 den under innevarande riksdag först utsedde Justitie-ombudsmannen, Revisions-sekreteraren J. A. Södergren, blifvit utnämnd till Justitie-råd, enligt föreskriften i ofvan åberopade grundlags-§, är af Rikets Ständer insatt i Justitie-ombudsmans-embetet, förekommer enahanda förhållande, som med den vid de 3:ne sednaste riksdagarne valde Justitie-ombudsmannen, nemligen att han, i egenskap af Häradshöfding, innehar boställe, hvars afträdande under den tid, han bekläder Justitie-ombudsmans-embetet, icke synes lämpligen eller skäligen kunna föreskrifvas såsom vilkor för åtnjutandet af den med detta embete förenade lön; så och då de extra inkomster, som Häradshöfdingen i Justitie-ombudsmannen Lagerstråles domsaga enligt författningen eger åtnjuta, efter hvad Utskottet tror sig kunna med säkerhet antaga, skola befinnas tillräckliga för att nöjaktigt aflöna den i merbemälde
Justitie-ombudsmans ställe tillförordnade domhafvande, utan att afkastningen af bostället samt tingsgästnings-penningarne och den på stat uppförda obetydliga Häradshöfdinge-lönen i samma domsaga behöfva denne tillerkännas, får Utskottet hemställa, att, vid utbetalningarne från Riksgälds-kontoret af den nuvarande Justitie-ombudsman tillerkända och Justitie-kanslerns lön motsvarande aflöning, måtte afdragas ej mindre den på stat uppförda Häradshöfdinge-lönen jemte ersättningen för tingsgästningspenningarne i Luggude härads domsaga, än äfven afkastningen af det för Häradshöfdingen i nämnde domsaga anslagna boställe, beräknad till 4 procent af det vid bevillmngs-taxeringen för det sednast förflutna året samma boställe åsätta värde.
Men derjemte och för det fall, att en embets- eller tjensteman, hvars egentliga aflöning utgöres af den för hans innehafvande tjenst anvisade kontanta lön, skulle framdeles varda till Justitie-ombudsman utsedd samt Rikets
Ständer icke skulle finna härvid förekommande förhållanden föranleda något särskildt stadgande i afseende på hans förut egande lön, anser sig Utskottet böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Majit i nåder föreslagit, angående sådan löns användande till aflöning åt den som bestrider den tjenst, från hvars utöfning ordinarie innehafvaren genom Justitie-ombudsmans-embetets förvaltning är förhindrad.
Med anledning af hvad Herr Cederschiöld i sin motion yttrat, och då både billigheten och den afsedda likheten i Justitie-kanslerns samt Justitie-ombudsmannens löne-inkomster synas fordra, att den lön, som till den sednares lefnadskostnader är anslagen, icke till en betydlig del medtages af utgifterna för hans flyttning från sitt förra hemvist till den ort eller hufvudstaden, der han under utöfningen af Justitieombudsmanna-embetet måste vara bosatt, har Utskottet, enligt hvars åsigt äfven 6 Stats-Utskottets Utlåtande M 215. beloppet af ersättningen för en i landsorten förut boende
Justitie-ombudsmans flyttningskostnader bör bestämmas i sammanhang med nu skeende löne-reglering för denne embetsman och hans kansli-biträden, ansett sig böra föreslå, att Rikets Ständer, utöfver den fastställda aflöningen, må, såsom flyttningshjelp för nuvarande, äfvensom den blifvande Justitieombudsman, som före detta embetes tillträdande icke är i hufvudstaden bosatt, bestämma ett belopp af Ett tusen femhundra Riksdaler Riksmynt.
Under förutsättning, att Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet nu tillstyrkt, och med afseende å andra härvid förekommande särskilda förhållanden, hemställer Utskottet, att den af samme motionär väckta fråga om retroaktiv beräkning af den löne-förbättring, som vid denna riksdag varder Justitie-ombudsmannen tillerkänd, må förfalla.
Vidkommande den jemväl föreslagna förhöjning i aflöningen för de tjenstemän’ som vid Justitie-ombudsmannens kansli elier Expedition äro anställde, synes en förbättring jemväl af desse tjenstemäns löne-vilkor vara såväl påkallad af tidsomständigheterna, som skäligen föranledd af de under innevarande riksdag beviljade lönetillökningar för deras med kontanta löner försedda vederlikar inom allmänna embetsverken.
Men som, enligt hvad erfarenheten allt hittills visat, ingendera af tjensterna vid nämnde expedition uteslutande tagit sin innehafvares tid och verksamhet i anspråk, och då Utskottet betviflar, att, om äfven lönen för Justitie-ombudsmannens Sekreterare höjdes till det belopp, som i den till Rikets nu församlade
Ständer af gifna embets-berättelse föreslagits, en tjensteman, som egde de för denna sekreterarebefattning erforderliga egenskaper, skulle finna sig föranlåten egna hela sin tid och förmåga åt en tjenst, hvars framtida bibehållande är så osäkert och med hvilken någon betryggande utsigt till vidare befordran icke är förenad, har Utskottet ansett den för Sekreteraren ifrågaställa löne-förhöjningen skäligen och lämpligen kunna inskränkas till här nedan tillstyrkta belopp.
Jemte meddelande af den upplysning, att aflöningen för Sekreteraren vid Justitie-ombudsmannens Expedition för närvarande utgör U200 R:dr B:ko och för hvardera af de 2:ne derstädes anställde Kanslisterne 432 R:dr 24 sk. samma mynt, får Utskottet alltså tillstyrka, att aflöningen, från och med innevarande års början, må utgå för bemälde Sekreterare med
Två tusen fem hundra Riksdaler och för hvardera af de 2:ne Kanslisterne med Ett tusen Riks daler Riksmynt.
Enär Vaktmästaren vid meranämnde Expedition, hvilkens aflöning hittills endast utgjort 222 R:dr 24 sk.
B:ko, jemväl synes hädanefter böra komma i åtnjutande^ af en skälig förbättring i sina löne-vilkor, får Utskottet likaledes föreslå, Stats-Utskottets Utlåtande M 215. 7 att aflöningen för beraälde Vaktmästare måtte, från och med detta års början, bestämmas till Fem hundra Riksdaler riksmynt.
Alltsedan Justitie-ombudsmans-embetet inrättades, har Riksgälds-kontoret haft sig ålagdt att årligen, inom vissa bestämda belopp, dels bestrida kostnaderna för de af Justitie-ombudsmannen företagna embetsresor och dels betala de vid hans och Tryckfri hets-ko mi ttéens Expedition erforderliga skrif-materialier samt andra expenser.
För det förra ändamålet har en årlig summa af 1,000 R:dr
B:ko och för det sednare en summa af 300
R:dr samma mynt varit till utbetalning förskottsvis anvisad.
Såsom en följd af skjutslegans nyligen beslutade förhöjning och på det att anslaget till skrifmaterialier och expenser måtte, med begagnande af den för alla utgifts-anvisningar vid denna riksdag antagna myntberäkning, varda i rundt tal utsatt, anser sig Stats-Utskottet slutligen böra föreslå, att den till bestridande af kostnaderna för Justitie-ombudsmannens embetsresor, emot derför afgifvande redovisning, afsedda årliga summa måtte för nyss ingångna och påföljande år höjas till
Två tusen Riksdaler riksmynt, äfvensom att det likaledes årliga anslaget för upphandlingen af skrifmaterialier samt för andra expenser vid Justitie-ombudsmannens och Tryckfrihets-kommitéens Expedition måtte bestämmas till Fem hundra Riksdaler sagde mynt.
I afseende på dessa 2:ne summors utbetalning, användande och redovisning, torde för öfrigt samma stadganden, som hittills varit meddelade, äfven hädanefter böra bibehållas.
Jemte nu afgifna yttranden och förslag, har Stats-Utskottet ansett sig böra underställa Rikets Ständers granskning och godkännande nedanstående dermed öfverensstämmande föreskrifter, som. i stället för 162 och 163 §§ af det för Riksgälds-kontoret hittills gällande reglemente, skulle komma att införas i det nya reglementet för samma verk. § (motsvarande nu gällande reglementes 162 §) Aflöningen för Rikets Ständers Justitie-ombudsman samt den hos honom anställde kansli- och vaktbetjening bör af Riksgälds-kontoret, under sista månaden af hvarje qvartal, utbetalas; skolande lönen för Justitie-ombudsmannen, under den tid', innevarande riksdags stats-reglering kommer att blifva gällande, utgå med Sju tusen Riksdaler (Riksmynt), eller med lika belopp, som Justitie-kanslerns aflöning, enligt sagde stats-reglering, utgör; hvaremot Justitie-ombudsmannen, derest han förut innehar tjenst på rikets stat, är skyldig att den dermed förenade löne-inkomst frånträda så länge 8 Stats-Utskottets Utlåtande M 215. han uppbär Justitie-ombudsmans-lönen; dock eger nuvarande Justitie-ombudsman att under sin tjenstetid bibehålla ej mindre den på stat uppförda häradsböfdinge-lönen, jemte ersättningen för tings-gästnings-penningarne, i Luggude härads domsaga, än äfven afkastningen af det för Häradshöfdingen i nämnde domsaga anslagna boställe, beräknad till i procent af det vid bevillnings-taxeringen för det sednast förflutna äret samma boställe åsätta värde; kommande således nu uppräknade löne-förmåners sammanlagda belopp att vid de från Riksgälds-kontoret till honom skeende löneutbetalningarne afdragas.
Utöfver den fastställda aflöningen, eger nuvarande äfvensom blifvande Justitieombudsman, som före detta embetes tillträdande icke är i hufvudstaden bosatt, att såsom flyttningshjelp uppbära från Riksgälds-kontoret
Ett tusen fem hundra Riksdaler (Riksmynt).