Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ilo Slals-Ulsliollels Ullålande, JYi 50. 33 l:o att, i likhet med hvad vid 1847 års Statsrevision blifvit anmärkt, jemväl för nu ifrågavarande revisionsår de af Stipendii-fonden utgifna lån blifvit uti kapitalräkningen upptagna, å ena sidan, såsom uppbörd, och å den andra, såsom utgift, till följd hvaraf från de under dessa titlar utförda hufvudsummor måste afskiljas hvad som deraf utgör utlånta medel, för att kunna utröna beloppen af de verkliga inkomsterna och utgifterna; och hafva Revisorerne ansett rättelse härutinnan lämpligast tillvägabringas dymedelst att för hvarje låntagare uti hufvudboken inrättas särskildt konto, hvarå upptagas i debet så väl de vid årets början bland fondens fordringar inbalanserade, som de under årets lopp ytterligare utgifne och uti kassaräkningen afförda, utlånta medel, jemte derå upplöpande räntor, samt i kredit, bevillningsafdrag, der sådant eger rum, och skeende afbetalningar samt låntagarens vid årets slut balanserade skuld; 2:o att uti hvartdera årets hufvudbok blifvit sammanförde inkomster och utgifter, tillhörande både det löpande och följande året, äfvensom att räkenskaperne blifvit alltför sent afslutade, nemligen 1846 års först den 23 Juli 1848 och 1847 års den 51 Mars 1849, hvarföre Revisorerne hemställt, att vederbörande måtte erhålla föreskrift derom, att redovisningen bör omfatta en viss bestämd tidrymd, helst kalenderår, samt att räkenskaperna inom möjligast korta tid derefter afslutas; 5:o att bland utgifterna blifvit i räkenskaperna afförda så val utbetalda kronoutskylder för gymnasii-hemmansåboer, hvilka till gäldande deraf saknat tillgång, som ock kostnader för åtskilliga stipendii-inrättningen rörande och vid revisionsårens utgång, så vidt utrönas kunnat, oafgjorda rättegångar, hvilka belopp deremot bordt uti räkenskaperne balanseras, intilldess sig visat, huruvida ersättning derför kunnat stipendii-fonden beredas; 4:o att fondens kontanta behållningar vid begge revisionsårens slut uppgått till betydliga belopp, hvaraf Revisorerne hemtat anledning till den erinran, att hvad af fondens kontanta tillgångar icke erfordras för de löpande utgifterne, borde, sä vidt möjligt är, genom utlåning göras fruktbärande.
Instämmande uti de af Revisorerne i omförmälde hänseenden yttrade åsigter, får Utskottet, som af förklaringen inhemtat att Kongl. Kammar-rätten den 3
Ok tober 1849 föreskrifvit, att räkenskaperne skola till Kongl. Kammar-rätten insändas före utgången af December månad året näst efter det, som räkenskaperne omfatta, men i öfrigt ej kunnat godkänna de af kuratorerne öfver stipendii-fonden i dessa ämnen afgilne förklaringar, tillstyrka, att Rikets
Ständer ville uti aflåtande underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes förständiga bemälde kuratorer, att för framtiden Bih. till R.
Prol. 1839 & 1851. 4 Sami.. 1 Afd., 10 Höft. 5 34 Stals-Ulskollels Utlåtande, M 30. låta upprätta redogörelsen i enlighet med den af Revisorerne föreslagna metod; att räkenskaperna böra omfatta en viss tidrymd helst kalenderår; att sådane kostnader, hvilka fonden kan komma att af en eller annan anledning förskjuta, böra uti räkenskaperna såsom förskotter balanseras, intilldess sig visat, huruvida ersättning derför kunnat fonden beredas; samt slutligen att kuratorerne noga tillse, att hvad af fondens kontanta tillgångar icke erfordras till de löpande utgifterne genom utlåning göres fruktbärande. § 48.
(Rev.-Ber. pag. 178.)
Vidare hafva Revisorerne anmärkt, att, ehuru Kongl.
Maj:t uti nådigt Bref af den 28 December 1847 förhöjt det gymnasii-fogden för extra resor uti sli— pendiifondens angelägenheter förut beviljade anslag af 100 R:dr till 250
R:dr om året, »dock utan rätt för honom till vidare ersättningsanspråk för resor i hvilka ärender det vara måtte» af fondens medel likväl blifvit utöfver berörde anslag utbetalde resekostnads-ersättningar till personer, hvilka vid serskilda tillfällen, efter uppdrag af gymnasiifogden, utan Ofverstyrelsens bemyndigande, i dennes ställe inrättningens rätt bevakat.
Utskottet för sin del icke anser kuratorernes häröfver afgifna förklaring nöjaktig, hemställer Utskottet likväl att dervid må för denna gång få bero.
(Rev.-Ber. pag. 179.
Förkl. pag. 184.) § 49.
I likhet med hvad vid föregående Revisioner anmärkts hafva sednast församlade Revisorer funnit att inom flere uppgifne
Embetsverk iakttagits mindre sparsamhet dels vid prenumeration å tidningar och dels vid inköp af kalendrar.
Då den i anledning häraf afgifna förklaring innehåller, att de tidningar, hvarå prenumeration skett, vore behöflige samt att antalet af dessa blifvit för år 1850 minskadt, så långt varit möjligt, hvaremot någon minskning i antalet af kalendrarne, som för en embetsman oundgängligen erfordrades och ej kostade serdeles mycket, icke kunnat ega rum, torde vid det sålunda upplysta förhållandet Revisorernes berörde anmärkning få förfalla. Slals-Utskollets Utlåtande, JYi 50. 35 Anseende Utskottet sig härmed hafva besvarat Riksdagsfullmäktigen Tobias Linds från Götheborgs och Bohus län, i ämnet afgifna och till Utskottet från hedervärda Bondeståndet remitterade motion. § so. (Rev.-Ber. pag. 179.)
Jemte anmälan att bland utgifterna å anslagen till skrifmaterialier och expenser m. m. förekommit i (lera verks och inrättningars räkenskaper utbetalda arfvoden till tjenstemän i Postverket och Rikets Ständers Bank, hafva Revisorerne å detta förhållande fästet Rikets Ständers uppmärksamhet, enär dessa arfvoden utgått såsom vedergällning för sådana göromål, som synas hafva bordt af ifrågavarande tjenstemän å tjenstens vägnar bestridas.
I sammanhang med förändrad lönereglering för Postverket, har Kongl. Maj:t under den 21 November 1849, i afseende å de gratifikationer, hvilka ditintills lill Fribrefsskrifvaren från allmänna verk utgått, för fullgörande af hans bestyr vid fribrefvens expedierande, i nåder förordnat att utbetalande af sådana gratifikationer från och med påföljande år 1850 icke vidare finge ega rum; och då det, i Utskottets tanka, icke heller är med god ordning förenligt, att statens verk utbetala gratifikationer till tjenstemän inom Rikets Ständers Bank för bestyr, hvilka tillhöra deras tjensteåligganden, tillstyrker Utskottet Rikets Ständer att hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla om vederbörandes förständigande, att dylika utbetalningar icke för framtiden få ega rum. IS 51.
Hvad Revisorerne för öfrigt anmält och erinrat, har Utskottet funnit dels genom vederbörandes afgifna underdåniga utlåtanden nöjaktigt förklaradt, dels icke vara af beskaffenhet att från Utskottets sida påkalla något yttrande.
Slockholm den 15 Januari 1851.
Reservation vid § 12.
Af Herr von Troil: »emot förslaget att till Kongl. Majit aflåta en underdånig skrifvelse med tillkännagifvande, att Rikets Ständer för deras del anse rätta beräkningsgrunden för de förenade rikenas ömsesidiga bidrag till konvojkassans gemensamma utgifter böra bestämmas, icke efter rikenas folkmängd utan efter 36 Slats-Utskoltels Utlåtande, JU 30. lästetalet af de fartyg som besegla farvattnen på andra sidan Cap Finisterre, nödgas jag mig reservera.
Om de unionella bidragen — de som erfordras till bestridande af för båda rikena gemensamma utgifter — inskränkte sig endast till sådana frågor, som med handeln ega gemenskap, vore utan tvifvel grundsatsen rigtig, ehuru jag befarar att den vid tillämpningen blefve förknippad med så många svårigheter, att man snart åter nödgades utbyta densamma emot en annan, mindre täta förändringar underkastad, beräkningsgrund.
Men nu utgöra handelsförhållandena endast en ringa och relativt obetydlig del af de många frågor, som varit föremål för Unions-kommit téens öfverläggningar.
De kunna och böra derföre icke enskildt behandlas, utan sammanhang med de öfriga.
Ej eller kan man rimligtvis begära, att vid de ömsesidiga bidragens bestämmande, olika beräkningsgrunder skola antagas för olika frågor.
En norm måste vara gällande för dem alla.
Hvad då det ena riket förlorar i ett fall, kan det vinna i ett annat, och endast på sådant sätt kunna de missförstånd nationerna emellan förebyggas, som eljest så lätt uppkomma, då hvarje bidrag för sig väges med guldvigt.
Detta i afseende på frågan i sin allmänlighet.
Hvad nu den föreslagna underdåniga skrifvelsen serskildt beträffar, synes det mig att man till dess afgifvande ej kunde välja en mera olämplig tidpunkt än denna, då det fordom med så mycket skäl öfverklagade missförhållandet blifvit afhjelpt — icke, jag medgifver det, genom ökade bidrag ifrån Noriges sida — men derigenom alt Regeringen så reglerat de gemensamma omkostnaderna, att dessa för år 1850 i rundt tal uppgått till endast 136,758 R:dr, hvaraf Norige tillskjutit 40,000 R:dr.
Då derjemte Kongl. Maj:t enligt meddeladt statsrådsprotokoll, under den 4 Maj 1850 förklarat, att grunderna för de båda rikenas ömsesidiga bidrag till alla förekommande unionella statsutgifter lämpligast böra i ett sammanhang bestämmas och att frågan derom vore beroende på pröfningen af det förslag
Unionskommittéen i sådant afseende afgifvit och hvilket Kongl. Maj:t ville taga i nådigt öfvervägande sedan detsamma hunnit genom Justitie-departementet till föredragning beredas — finner jag för min de! intet skäl nu vara till en dylik skrifvelses afgifvande».
Häruti instämde Friherre Palmstjerna, Herrar Lagerhjelm och af Puke, biskop Heurlin, prosten Schram, kontraktsprosten Forsell, domprosten Ahlstrand, doktorerne Stenhammar, Gumcelius och Annerstedt samt prosten Berlin■ Slals-Utskoltets Utlåtande, Jt? 50. 37 Litt.
A. Stormäktigste Allernådigste Konung! 1850 den 2 Augusti, anm. inför Kongl, Regeringen.
Genom nådig Remiss af den 23 sisllidne Januari har Eders Kongl. Maj:!, i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer uti afgifven berättelse anfört, rörande Kongl, och Hvitfeldtska stipendiifondens räkenskaper för åren 1846 och 1847, i nåder behagat infordra kuratorernas öfver denna fond underdåniga utlåtande, hvilket alltså kuratorerne nu få underdånigst afgifva. § 1- Hvad den här gjorda anmälan beträffar, eller att Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Kollegium, vid berättelsens afgifvande, ännu icke inkommit med det af Eders Kongl. Maj:t i nåder infordrade underdåniga utlåtande, angående det af kuratorerne upprättade underdåniga förslag till instruktion för inrättningens styrelse och till reglemente för utlåning af dess medel, täcktes Eders Kongl. Maj:t nådigst finna, att endast berörda Kongl. Kollegium är behörigt att meddela upplysning i afseende på anmälda förhållandet. § 2- I afseende på bokslutet för ofvannämnde år, hafva Revisorerne, likstämmigt med hvad vid 1847 års statsrevision blifvit anmärkt, funnit att de utgifna lånen uti kapital-räkningarna upptagits, på ena sidan såsom uppbörd och å den andra såsom utgift, hvarföre Revisorerne, till utredande af beloppen utaf verkliga inkomsterna och utgifterna, måst, från de under dessa titlar utförda hufvudsummor, afskilja hvad som deraf utgör utlånade medel, hvilket förhållande föranledt Revisorerne ej allenast till det yttrande, att kuratorerne syntes icke hafva insett, huru rättelse uti anmärkta hänseendet kunde åstadkommas, utan ock till det förslag, att uti hufvudboken särskildt konto för hvarje låntagare måtte uppläggas.
Då kuratornes den 12 Januari 1848 afgifna underdåniga utlåtande öfver 1847 års stats-revisions anmärkningar synes icke hafva varit nog öfvertygande, torde Eders Kongl. Maj:t nådigst tillåta kuratorerne, att nu underdånigst anföra:
För ett boksluts uppställande finnas många metoder; men i allmänhet har den ansetts såsom bäst, hvilken varit enklast och mest fattlig för hvem som helst.
Den hittills under loppet af mångfaldiga år följda och af Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarrätt godkända method är ock af sådan beskaffenhet, hvilket bäst ådagalägges utaf sjelfva räkenskapen; ty uti densamma finnes, för år 38 Slals-Ulskottets Utlåtande, M 30. 1846, under pag. 43 uti Landtränteri-räkningen, 7,153 R:dr 16 sk. afförda såsom utgifne lån, och samma summa uti restantie-räkningen pag. 34 återdebiterad, och derefter behörigen redovisad uti utgående balansen.
Lika förhållande är det ock med de uti 1847 års bok pag. 47 uti Landtränteri-räkningen afförde och pag. 38 uti Restantie-räkningeu återdebiterade lån 1,666 R:dr 32 sk.
Vidare finnes ej allenast uti bokslutets utgående balans, innefattande Special-, Restantie- och Landtränteri-räkningarnes gemensamma balans, utan ock uti den vid bokslutet fogade balans-förklaring, en närmare redogörelse så väl för de utgifne lånen, särskildt för hvarje låntagare, som för stipendiifondens fordringar i öfrigt.
Kuratorerne, som ansett betänkligt, att göra ändringar uti formerne af ett hittills godkändt sätt för räkenskaps-bokens afslutande, kunna likväl icke undgå medgifva, att en förenkling kan, och till och med bör ske; men denna vinnes icke, enligt Revisorernes förslag, genom uppläggandet af särskilda konti för hvarje låntagare i bokslutets så kallade öfverdrags-räkning, ty sådant skulle endast öka besväret vid bokslutets uppgörande äfvensom vid granskningen af detsamma, enär balanserne uti Låntagarnes konti ändock skulle öfverföras på sjelfva bokslutets utgående balans, och derifrån, i en summa, på kapital-räkningen.
Enligt kuratorernes åsigt bör förenklingen på det sätt tillvägabringa», att de utgifne lånen, i stället för att, såsom hittills skett, öfverföras från Landtränteri-räkningen på bokslutets öfverdragsräknings extra utgiftskonto, hädanefter inkarteras från förstnämnda räkning på de uti restantie-räkningens debet, såsom tillkommen uppbörd, upptagne utlånte medel.
Härigenom skall den i kapitalräkningens debet uppförda extra utgiftssumma minskas med samma belopp, som uti kapitalräkningens Credit upptages under titel: tillkommen uppbörd, hvilken titel då, i afseende på lånetransaktionerne, kommer aldeles att försvinna; och sådan lärer väl Rikets Ständers Revisorers mening vara, hvilken icke eller synes så origtig, enär, till exempel, enligt 1847 års räkenskapsbok, den tillkomne uppbörden, såsom skenbar, skulle försvinna med 1,666 R:dr 32 sk., hvaremot extra ulgifternes belopp 3,050 R:dr 43 sk. 2 rst. minskades till hvad de i verkligheten utgjorde, eller 1,364 R:dr 15 sk. 2 rst. banko.
Förhållandet ändras visserligen icke genom en slik åtgärd, men kuratorerne anse sig emellertid böra vidtaga densamma, då nästa bokslut uppgöres, och förmoda att denna förenkling skall godkännas af Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarrätt. § 3- Hvad uti denna § är vordet anmärkt, att uti hvartdera årets hufvudbok inkomster och utgifter, tillhörande både det löpande och följande året, blifvit sam - Slats-Ulskollels Utlåtande, Jt/s 30.
39 manförde, föranleder endast till den underdåniga erinran, att specialräkningen upptager det löpande, eller redogörelseårets inkomster och utgifter, samt restantieräkningen allt hvad som mäste till föregående år hänföras; men för något följande år har uti räkenskapen för det år, redogörelsen afsett, aldrig blifvit upptaget hvarken inkomt eller utgift; och beträffande vidare anmärkningen, att räkenskaperne blifvit för sent afslutade, har Kongl. Kammar-rätten en gång för alla föreskrifvit, att de skola vara till Kongl.
Kammar-rätten insände före slutet af April månad andra året efter det, för hvilket räkenskapen afgifves; hvilket ock iakttagits för år 1847, men icke för år 1846, då, i anseende till dröjsmål å Gymnasii-fogdens sida, räkenskapen icke kunnat afslutas förr än i Juli månad 1848; kommande, i anledning af hvad Kongl.
Kammar-rätten uti skrifvelse till Kuratorerne den 3 sistlidne Oktober föreslagit, räkenskapen hädanefter att uppgöras och till Kongl. Kammar-rätten insändas före utgången af December månad året näst efter det, som räkenskapen omfattar. § 4.
Då Stipendiikassan måst, uppå reqvisition af Konungens Befallningshafvande i Länet, utbetala kronoutskylder för gymnasii-hemmansåboer, som, vid anställde utmätningar, befunnits dertill sakna tillgång, eller kassan fått vidkännas kostnader för något stipendii-inrättningen rörande mål, hafva dessa utgifter rätteligen blifvit, under behöriga titlar, genast i räkenskaperne afskrifne; hvaremot då dessa utgifter på ett eller annat sätt stipendiikassan godtgjorts, de blifvit i vederbörlig ordning åter debiterade; och anse
Kuratorerne sådane utgifters balanserande såsom förskotter vara alldeles olämpligt, helst, beträffande utskylderne, de icke åter gäldas af dem, för hvilka de kunde anses vara förskjutne, utan utsökas hos de skattskvldige åboernes löftesmän; och angående rättegångskostnaderna, hvilka hufvudsakligen bestått i stämnings- och kommunikationskostnader, lösen af protokoller och ersättningar till vittnen i skogsåverkansmål, som gymnasiifogden måst instämma, samt någon gång i arvoden till extra domare, det skulle föranledt tili onödig vidlyftighet, att i räkenskaperna balansera hvarje dylik, oftast obetydlig, utgift, intilldess sig visat, huruvida ersättning derför kunnat stipendii-fonden beredas; då, i sådant fall, icke något balanseradt förskott finge afskrifvas, utan efter beslut, underställdt Kongl.
Kammar-rättens pröfning. § 5- Så vidt möjligt varit, att, emot nöjaktig säkerhet, utlåna stipendiifondens dertill användbara medel, hafva Kuratorerne sådant alltid iakttagit. 40 Ståts-Utskottets Utlåtande, JYli 50. § 6- Enär de utbetalningar, som för ifrågavarande tvänne år, utöfver det gymnasiifogden, beviljade ordinarie resekostnadsanslag, skett till personer, hvilka vid särskilda tillfällen, efter uppdrag af gymnasiifogden, stipendii-inrättningens rätt bevakat, ägt rum, i följd deraf, att han af andra samtidigt inträffade tjenstförrättningar varit förhindrad, att vid berörda tillfällen sjelf föra inrättningens talan, anse Kuratorerne, hvilkas förordnanden för gymnasii-fogden, att vid Domstolar och landtmäteriförrättningar med mera, såsom gymnasii-ombud, bevaka stipendiikassans rätt, alltid, på det omgång och uppehåll må undvikas, innefattar, det han, i händelse af laga förfall, har att dertill utse annan behörig person, Revisorerne hafva saknat befogenhet till anmärkning emot dessa högst obetydliga utgifter af omkring Tio Riksdaler Banko för begge åren; och ehuru Eders Kongl. Majtts Nådiga Bref den 28
December 1847, hvarigenom gymnasii-fogdens resekostnadsanslag, blifvit förhöjdt från 100 Riksdaler till 250 Riksdaler Banko om året, innefattar, det han icke äger rätt till vidare ersättningsanspråk för resor, i hvilka ärender det vara måtte, anse Kuratorerne dock häraf icke följa, att gymnasiifogden sjelf skall bekosta det ombud, som han, vid något serskildt inträffande fall, måste, i anseende till laga förhinder, i sitt ställe beordra. § 7- Uppå Kuratorernes hemställan, uti underdånig skrifvelse den 28 September 1847. att då gymnasii-befallningsmannen G.
Schiller, som, enligt Kuratorernes den 3 Juni 1845 meddeldta och af Eders Kongl.
Maj:t under den 27 nästföljde Januari i nåder fastställda utslag, förklarats böra, för emot honom anmärkte tjenstefel, vid vederbörlige domstolar undergå ransakning.
Men emedlertid och intilldess detta åtal kunde genom laga dom slutligen varda pröfvadt, blifvit ifrån gymnasii-fogdetjensten suspenderad, under tiden uppbar ej allenast hälften af den tjensten åtföljande ordinarie lön, 50 tunnor, och boställs-vederlag 40 tunnor korn, utan äfven hela afkastningen eller arrendet af det gymnasii-fogden in natura tilldelade % hemman Boställe, 100 Riksdaler Rgstsedlar, hvaremot förre kronofogden C.
Bratt, som förordnats att tills vidare bestrida gymnasii-fogdebefattningen, hvarmed ban ännu fortfar, derföre tillgodonjöt endast andra hälften af lönen och boställsvederlaget, tillhopa 45 tunnor stridt korn om året, efter markegångspris, jemte extra ordinarie inkomsterne af tjensten och anslaget till resekostnadsersättning, men dessa löneförmåner hvarken motsvarade de med ifrågavarande befattning förenade många och ansvarsfulla bestyr, eller satte Bratt i tillfälle att, . • utan Slals-Utskollets Utlåtande, M 50.
41 utan bekymmer för sin bergning, åt tjensteutöfningen egna erforderlig drift och uppmärksamhet, samt han ännu en längre tid kunde komma att gymnasii-fogdetjensten bestrida, helst
Schiller borde för sina tjenstefel lagforas vid liera Häradsrätter inom länet och alltså ovisst vore, när åtalet kunde varda slutligen prof— vadt och suspensionen komme att upphöra, det måtte den, under Schillers suspension tillförordnade gymnasii-fogden få af stipendiikassan årligen uppbära ett särskildt arfvode af 300 R:dr B:ko, hvilket arfvode nära nog motsvarade hälften af gymnasii-fogdens årliga ordinarie inkomst; har Eders Kongl. Maj:t uti nådig skrifvelse till Kuratorerna den 28 December 1847 behagat till denna underdåniga hemställan lemna nådigt bifall; hvilket, äfvensom att åtalet emot Befallningsmannen Schiller blifvit afslutadt vid Oroust och Tjörns Häradsrätt, men nyligen till vidare fullföljd, börjats vid Tunge, Sotenäs, Sörbygdens och Stångenäs Häradsrätt, Kura torerne ansett sig böra, i anledning af anmärkningen i denna §, underdånigst yttra.
Kuratorerne, som härjemte återställa remisshandlingarne, framhärda med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit.
Stormäktigste Allernådigste Konung.
Bruhn.
På Landshöfdinge-Embetets vägnar Carl Engelblom.
Johan Lagerbjelke. — Joh. Brusevitz.
Prol. 1880 & 1881. 4 Sami., 1 Afd. 10 Haft. 0 STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1851. Stats-Utskottets Memorial N:o 31 och Uti. N:o 32. h \:o 31.
Ank. till Exp.-Ulsk. d. 8 Febr. 1851 kl. 10 f. m.
Memorial. lill Stats-Utskottet har Hedervärda Bondeståndet remitterat en af Riksdagsfullmäktijen Anders Olsson från Jemtlands län inom bemälda Riksstånd väckt motion om befrielse från erläggande af den hälft utaf skydds-afgiften, som till Statsverket ingår; men då Utskottet anser denna fråga icke tillhöra dess handläggning, får Utskottet, med stöd af 44 § 3 mom.
Stockholm den 7 Februari 1851. ]%:© 33.
Ank. till Exp.-Ulsk. d. 8 Febr. 1851, kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslag af vinoch byggnads-säd till Sofia Magdalena Kyrka i Dalarna.
IV. A.)
Uti en hos Hedervärda Bondeståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion bär Riksdagsfullmäktigen Matts Matisson från Stora Kopparbergs län, med hvilken Lars Olsson från samma län sig förenat, anhållit, att då Sofia Magdalena församlings Kyrka i Dalarne, hvilken alltsedan denna församling skiijdes från Mora församling och erhöll nådigt tillstånd att utgöra särskildt pastorat, varit i saknad af vin- och byggnads-säd, •ch socknen, bestående af endast 15 § hemman, hittills ensam, utan allmänt understöd, fått vidkännas alla utgiftar så väl till kyrkans underhåll som pastors aflöning, Rikets St-änItih. till R.
Prof. 1850 $ 1851. 4 Sami. 1 Afd. 11 Höft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 33. der måtte, i likhet med hvad för andra Kyrkor blifvit beviljadt, åt Sofia Magdalena Kyrka anvisa ett årligt anslag kronotionde såsom vin- och byggnads-säd.
Enligt de upplysningar Utskottet sig förskaffat, åtnjuter Mora församling under benämning vin- och byggnads-säd ett årligt anslag af 26 tunnor spanmål, och då det vill synas Utskottet som en lämplig fördelning af detta icke obetydliga anslag bort (ill Sofia Magdalena församlings förmån ega rum vid det tillfälle dessa församlingar från hvarandra skiljdes, anser Utskottet sig för närvarande . till ifrågavarande motion icke böra tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 8 Febr. 1851, kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om gratifikation åt förre Landsfiskalen H. J. Laurell. (U. A.) Uti en, inom Hedervärda Bondeståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad, motion har Riksdagsfullmäktigen Jöns Månsson från Malmöhus län anfört: att, sedan Stadsfiskalen i Malmö, Herman Julius Laurell, hvilken — i egenskap af Landsfiskal i Stockholms län vid Domstol tilltalat och yrkat ansvar dels å Bryggaren C. A.
Schmiedte för bränvinstillverkning utöfver tillåten tid, och Schmiedte genom nådigt Utslag den 6 Juli 1836 blifvit dömd att derför böta 1,350 r:dr banko och varda förlustig bränvins-redskapen jemte det tillverkade bränvinet, men af nåd ej mindre återfått denna redskap samt värdet af bränvinet, än ock förunnats eftergift af de ådömda böterne, med undantag af 200 r:dr banko, som skulle tillfalla Laurell såsom åklagare i målet; dels ock å Bryggaren O. J.