Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
elak. det förlåter jag dig aldrig, Och nu, nu torde MILDE.
gamle väns skull.
Betänk dig, barn, och skrif under för din VIOLA.
Jag har betänkt mig i fem år, farbror.
Oscar har dock älskat dig och älskar dig ännu.
Älska mig, han, som med förtjusning skulle VIOLA.
ha kastat bort mig åt första bästa vällusting, af
tacksamhet att det fans någon som fann behag i min obetydliga person!
Murre också är osanning?
Kanske att -- -- Mirras helsning till OSCAR.
Slagen!
Slagen på alla håll!
Men jag vämjs att tala vidare.
Ödet har
hämnats mig.
I samma stund fängelsets portar
öppnas för dig öppnas friheten för mig.
Då äro vi qvitt, och ur spillrorna af min krossade lycka skall jag försöka uppresa ett tempel, tillräckligt högt för att min son der ska' kunna bedja för sin felaktige far. _________
DE FÖRRE. IDA.
IDA (en 12 års flicka, kommer från vemter 2).
han är alldeles blå i ansigtet och kippar så besynnerligt efter andan.
Jag vet inte hvad det är åt Alf;
af Ida.)
(Skyndar ut till venster 2, åtföljd REKTORSKAN (till Milde).
blyga viol?
Nå, hvad säger nu herr kamrern om sin MILDE.
det förlåter jag er aldrig.
(Skyndar efter Viola). Mamma!
Hvad ha vi gjort?
Jag säger som hon:
Att ni gjort henne elak,
Mitt samvete är fullkomligt lugnt.
Bindel efter bindel har ryckts bort från mina REKTORSKAN (för sig).
ögon och nu ser jag blott allt för klart.
här hvad stund som helst.
Det är ingen tid att förlora, och hur -- -- -- OSCAR.
Klockan är 7. -- Alm kan vara
Arma Viola! (Stöder sig förkrossad mot dörrposten till Violas rum.)
Och jag, som ingenting anat, ingenting sett!
måste underskrifvas.
För en vansinnig hustru OSCAR.
Hör hvad jag säger, Oscar.
Det här papperet
eger mannen full handlingsfrihet.
Skrif under sjelf!
härma.
Violas namnteckning är inte svår att efterOSCAR.
Du talade således inte i yrsel nyss, min mor!
förbrytares alla talanger.
Jag beklagar att jag inte har en REKTORSKAN.
OSCAR (bittert).
Det borde du ha -- -- -- nu.
jag hade så många »ärftliga» anlag att taga reda på.
Jag inser det -- men -- jag visste aldrig att (sjunker ned på en stol)
Seså, tårar till på köpet!
Viola hade rätt.
Det är du, som gjort mig till hvad jag är.
Det är du, som aldrig tröttnade att påpeka mannens förstfödslorätt.
Ja. jag må väl gråta öfver dig, öfver mig
Svaga själars nödankar.
Jag har ingen annan att föreREKTORSKAN.
brå än mig sjelf.
arbetar.
Förstår du då inte, att det är för dig sjelf jag
Alm måste ge oss anståndstid när han OSCAR.
Säg honom...
får se det här papperet.
är en krossad man, min mor?
Ser ni då inte att jag REKTORSKAN. OSCAR.
Har äfven du blifvit vansinnig?
Nej, klok till min olycka, klok! _________
Hjelp, hjelp, mitt barn dör!
Hvad fattas honom?
VIOLA (hastigt från renster).
andas.
Kommer då inte läkaren?
(Oscar rycker Gud!
Du kan inte vara så grym!
(Sjunker ned på en stol.)
Jag vet inte, jag vet inte!
Han kan inte
VIOLA (vridande händerna).
till sig sin hatt och skyndar ut). O, min Gud, min
den onaturliga makan tätt i spåren.
Dör Alf blir felet ditt.
VIOLA (springer upp).
Afgudar slår vår herre i stoftet.
Straffet följde
ni är en elak, en dålig qvinna, eljest skulle ni aldrig kunna säga att en mor kan döda sitt barn.
Är det jag som dödat min son?
OSCAR (återkommer med läkaren, som skyndsamt kastar uf sig ytterrocken).
Skynda, doktor, han är inte sjuk,
naturligtvis inte sjuk, han har bara lite svårt att andas, men -- skynda... (går med läkaren till venster 2).
Hvar träffade du läkaren?
Strax utanför.
in, mamma!
Kanske kan mammas erfarenhet behöfvas -- jag förmår inte.
REKTORSKAN (rycker på axlarne och går till höger. ögonblick tom).
Scenen är ett par _________
Han var på väg hit.
Gå dit
LÄKAREN (hastigt från venster, skyndar fram till bordet der skrifsakerna
kanske att det bara är ett barn, ett vanligt barn det gäller, men det gäller mycket mer.
Jag har lifvet hundra gånger.
Rädda honom, doktor!
Han qväfs!
Ni tror
VIOLA (hastigt från venster 2).
stå och börjar skrifva).
födt honom till verlden, men han har skänkt mig
Seså, seså, var lugn!
LÄKAREN. VIOLA.
hvad jag eger blir ert, doktor, om ni skänker mig honom åter -- och jag är rik, ja, så rik till och med, att jag kan köpa en mans heder, kan jag då inte köpa ett barns lif!
Lugn! (Knäböjer till hälften för läkaren.)
Nu bör vattnet vara varmt.
Vattnet!
LÄKAREN (ser på klockan).
VIOLA (förvirrad).
venster 2).
Ja visst, ja visst -- (springer ut till LÄKAREN (lemnar receptet till Oscar).
det torde bli för sent ändå.
Till Lejonet -- ska' expedieras genast; ehuru OSCAR.
Här är då fara, doktor!
Fabriks-flickan
FABRIKS - FLICKAN. --------------
DRAME I
TRE ACTER. --------------
Svenskt Original.
---------------------------------- Tryckt hos HENRIK A.
NORDSTRÖM, 1796.
Företal. hända det sv åraste af alla Vittra Företag. detta Försök lyckats.
Efter all sannolikhet, är det i många affeenden felak tigt; mig at v åga det.
Mit hjerta h ar al tid At s krifva en god Theater-Pi ece är k an
Jag lämnar til Läs arens omdöme, huruvida
men en Medborgerlig affigt h ar förmått blifvit uprördt vid åsyn af det olyckliga Fabriksfolket.
Jag känner ej en enda af Herrar Klädes-Fabrikörer och fullkomligen öfvertygad därom, at bland dem, som i alla stånd, finnas Medborgare af känsl a för deras Likar, angriper jag ingens Perbeifrar.
Ack! at min röst kunde uptränson.
D et är blott Mänsklighetens sak jag ga ända til Regenten och at Hans nådig a
Godhet värdes kas ta en medlidande blick ned på de arma Fabrik shjonen.
Om detta lilla Dramatiska Färsök kunde gifva den
minsta anl edning til f örmildrandet af deras olycksöde, skulle jag skatta mig sjelf rätt lycklig.
Öfvertyg ad därom, at Pedantismen, Vidskepelsen, Sken heligheten och det Metaphysiska Gr illfänger iet ej all enast äro nära för-
bund-
bundne, utan ock göra alt slags
et mer eller mindre kraftigt bi träde, har
jag äfven sökt förlöjlig a dem.
Jag har in-
fört en Philosophiæ-Magister, som raisonnerar högst u rsinnigt i Moral, Politik och alla ämnen.
Här får j ag åter erhindra
Läsaren, at det är ingens Person j ag angriphiæ-Magistrar, som tro sig vara Oracler af Visdom, fö r det at de genomgått Academiska Cours en, lärt (ehuru illa nog)
per; utan blott Löjligheten hos de Philoso-
Skolgrälet och fått i Promotionen en Lager, hvilken lika så ofta krönt Dumheten som Förtjens ten *).
Min afsigt med
Troselii carac ter är at visa, hur et nedrigt och hur den s trängaste Orthodoxie k an vara förenad med dem bägge.
hjerta of ta är en följd af et uselt Förstånd
Försök med en förståndig och ädel Granskning, skall jag emottaga hans påminnelser med all erkänsla.
På Illviljans ock svara.
Om någon Läsare vil bevärdiga detta
Lättfärdighetens Cri tik ämnar jag aldrig
Dessa Magistrars antal är långt större, än man i vårt Tidehvarf skulle förmoda.
GRÅSTEN, Klädes-Fabrikör. H A N S FRU.
D E R A S D O T E R REGINA. CEDERBERG, Informator i Huset.
AGATHA, Husjungfru .
CLARA, Spinnerska vid Fabriken . OSANDER, Su percarg ör, hennes Älskare.
TROSELIUS, Philoso phiæ -Mag ister.
LILJEDAL, Capten vid Flottan.
REDLIG, Betjent i Hu set.
F ABRIKS -F LICKAN . ________
FÖRSTA ACTEN. Theatren föreställer
Fabrikör Gråstens prägtiga Förmak.
CEDEBERG. CLARA.
CEDERBERG.
Al tid, sköna Clara, ser jag
Er så bedröfvad.
Har den nedriga och grymma människan förorsakat
Er någon ny oro?
Ack, min Herre, ingen dag går fö rbi , då han ej u tprässar tårar u r mina ögon.
Ni känner rätta orsak en.
Om det vore h ans hat, som förföljde mig; så vore jag ej til hälften så beklagansvärd.
Men h ans k ärlek är ännu grymmare.
At älskas af en sådan Barbar är djupet af all olycka.
Ämnar han då behål la Er i en evig fångenskap?
Efter alt utseende tänker han det.
D å han ser, at han ej kan få älska mig
2 mig på det sätt, som h ans nedrighet åstundar, vil han i det stället plåga mig.
I at plåg a är han så sintlig, som trots någon ande ur afgrunden.
Ni ser det usla Folket, hvars arbete underhåller hans yppighet.
De vittna om sanning en af mina ord.
Hvilken männi ska med mins ta känsla k an s e dem utan at rys a?
Men hur kom Ni hit til detta olycksställe?
Med så mång a behagligheter och så mycket vett, som Ni eger, h ar Ni visst f ått en annan upfostran än den som gifs åt Fabriksfolk.
Olyckan har ständigt förföljt mig.
Jag miste mi na Föräldrar i spädas te barndomen; men u ptogs, som barn, i en h ederlig Prästmans hus.
Han böd til at ge mig den bästa upfostran och jag njöt hela fjorton åren den ömmaste omvårdnad i hans hus.
Min Välgörare omkom på en sjö resa.
Jag, som var med i dödsfaran, räddades af min Fosterbror.
Bägge vo ro vi nu utan Föräldrar, utan värn och skygd.
Min Fosterbror for borrt til sjöss och h ar sedan på hel a två års tiden bara en enda gång låtit höra af sig.
Jag blef nu tvungen at sök a mig tjenst.
En dag, då jag gick rätt bedröfvad med tårarna i mina ögon, mötte mig den
3 den Tyrannen.
Han såg på mig g anska starkt och frågade mig med en medlidande ton, hvad det var, som förorsakade mina tårar.
Jag berättade honom al t.
Han öfverhopade mig med godhetsbetyg elser, han tilböd mig at f å tj ena hos sig och lofvade at befordra mi n framtids lycka.
Min enf aldighet bedrogs af hans tal .
Jag kom straxt därpå i hans hus och trodde mig ha f ått en ädelmodig Beskyddare.
Men j ag fick snart l ära känna hans rätta afsigter.
Han gjorde flera försök mot min oskuld och harms en at de alla misslyckades, invräkte han mig i sin Fabrik.
Där har j ag nu varit hela två åren och kan ej en gång så lösa mig med penning ar.
Om jag också ville lag föra honom; så fick han ändå nog u tväg at behålla mig.
De rike ha aldid Gynnare; men Oskulden och Armodet sällan.
CEDERBERG. Ack!
Clara, förtjusande Flicka; hv ad mi t hj erta deltar i Ert öde!
Med hvilken glädje skulle jag ej se Er så lycklig, som Edra behagligheter och Er dygd förtjena!
AN-
ANDRA SCENEN. AGATHA.
AGATHA ( som hastigt kommer in ) .
Nå min kära Clara, hvarföre står Ni h är och hänger?
Har Ni inte annat at göra, än at hålla sällskap med Herrn där?
Arbetet v äntar Er i Fabriken.
Men Ni borde s pinna på et annat ställe.
Ja, det vore l yckligt nog, om jag kunde komma dit utan brott.
Ibland andra pl ågor jag då undveke, blefve den at se Ert ansigte.
För öfrigt ska jag låta Er veta, at mi n Patron kallat mig opp; och ehuru förtryck t j ag är, s tår jag likväl ej under Er l ydnad.
Kom, lät oss gå Clara.
D en där Physionomien är verkeligen så vidrig, at v ärre knapt fins på det ställe, dit Jungfrun behag at önska Er.
AGATHA.
Ja, gå altf ör gärna, mit Herrskap.
Vackert eng agement, kära Herre! ( De gå. ) TRE-
TREDJE SCENEN. AGATHA ( en sam ).
Så har jag då fått et lyckligt tilfälle at hämnas på dem allesamman.
Min Husbonde, den skamlöse människan, sk all pli gta för sin kallsinnighet mot mig.
Jag sk all göra honom svartsjuk på Clara och hans Fru svartsjuk på honom.
Studenten och Fabriksslynan måste borrt, så visst som jag heter Ag atha.
Min Physionomie är vidrig, säger den försmädliga karlen, som jag tänkt visa lång t s tö rre artighet, än en så hederlig Flicka bo rt göra.
Min Physionomie är vidrig! -- Så mång a K ammartjenare ha tyckt om den, så mång a Hofmästare ha berömt den; och en s ådan där en eländig stackare, som si tter och läser horum, harum, horum _ h an understår sig at skymfa den.
Men det, som j ag minst kan uthärda, är, at hon också törs vara näsvis.
Ja, nu går sk ammen öf ver torra l andet.
Men i et s å h ederligt hus ska det följet ej få ha deras rendes-vous.
Frun ska få veta af sak en och hos henne förmår jag alt.
Lyckligtvis kommer hon just nu.
FJER -
FJERDE SCENEN. F R U GRÅST EN. AGATHA.
FRUN ( inkommande i sin Gala ) .
Nå, guske lof, at jag ändtligen kom hem!
Jag skäms mina ögon ut för det skåpet , i hvilket j ag måste åka, liksom lilla Mannen i sit, då han förs omk ring på marknarna.
Du kan v äl se, min k ära Agath a, hur en sådan klädning s ticker af mot en så infam kabüza.
Min Man är i vissa fall rätt besynnerlig.
Nog vil han, at det skall vara sto rt inom hus.
Men i alla människors åsyn, då det är mäst nödvändigt at visa sig, drar han ofta in staten.
Ja, Herrn är lika så besynnerlig i det, som i många andra saker.
At Nådif run går klädd som en Grefvinna, bör väl ing en våga klandra; men at en Spinnerska går kl ädd som Folk, j a, som, sk am til s äjandes , j ag sjelf, hvars Far var Vice-Stads-Notari e i Sköfde; det är odrägligt at s e.
FRUN ( faller henne i talet ).
Vet du , en ting v ar just roligt i dag . Friherrinnan Renhorn och Öfverstinnan T ranflygt blef hel t afundsjuka på mig i sällskapet.
Den ena blängde på min Rejher-fjäder med
7 med de arg aste ögon i verlden: den andra sniglade på min B rillantsring med en högst försmädlig mine.
De där förnäma stackarena tyck a sig ju st vara någon ting, för det at de f å fara på Couren.
Men jag och min Mann k an väga opp dem, om det vore hundra gånger.
Ja, alt hvad en FabrikörsFru har mer än de sjel fva har råd til at skaffa sig, gör dem fas ligen ondt i h ågen.
Det roar mig också rätt mycket at förödmjuka dem vid alla tilfällen.
Jag vet, at penningen uträttar långt mer, än börden och alla titl ar.
Likväl skulle det ej vara mig emot, om min Man sick en Commerc e-Råds-C aracter.
Då kunde man sätta näsan högre opp både mot Fri herrinnor och Grefvinnor.
Mången ung Generalsperso n skulle då @fjäsa för mig och sucka ef ter et parti med min Doter.
Men du ser s å ledsen ut, Agatha.
Hvad felas dej , min bästa du?
Åh, hur k an man vara annat än ledsen?
Det är den förtretligaste syn, at se den här Informatorn och Clara tisla och tasl a med hvarannan i Herrskapets egna rum.
Ständigt gör hon sig något ärende, hit opp och ständigt slinker han
8 han ner ur sin vindsku pa just på samma tid.
Jag tycker likväl, at en sådan karl, som är fö rnämsta Betj enten i huset, borde hålla sig för god at umgås med slödder.
Ja det är en underlig Herre den Cederberg.
Nog har han god figur och långt bättre än som anstår en Informato r; men u pfostran och verld felas honom.
Man kan just få vapörer, när man ibland hö r honom tala.
Dessu tom affecterar den narrn at vara så hjertans sensibel för all ting .
Ser h an solen gå opp, så blir h an fö rtjust: ser han må'n g å ner, så blir h an rö rd.
Han kan stå och exstasiera sig öfver himmelen, då vädret är klarare än vanligt.
Får han se en dräglig physionomie med näsan precist mellan ögonen, så blir han utom sig af känslor.
Alt pack är h an is ynnerhet myck et tilgifven.
Han kallar dem våra vanlottade
Likar, för hvilkas ringhet och armod man til och med bör ha en slags vördnad.
Har du nånsin hört något besattare?
Och bö r du väl undra därpå, om en sådan karl blir k är i et Fabrikshjon?
Nej j ag undrar inte så mycke därpå; men at en man af min Husbondes värdighet. -- -- Herre Gud!
Det går mig så til sinnes.
_ Nej jag bör evigt
9 vigt förtiga en omständighet , som skulle förmycke oro a Nådifru n.
Agatha!
-- Et sådant Qvinfolk -- et Fabrikshjon -- Ack , hvad jag är förnedrad!
Har då Nådifrun aldrig märk t någon ting?
Jo, jo men, gu nås så visst; men j ag har ej v elat tro mina egna ögon.
Hvarföre togs hon hit i huset?
Hvarföre g år hon s å v äl klädd framför det öfriga packet vid Fabrik en?
Och hvarföre springer hon få ofta opp til min Mann?
Tala vidare, Agatha, och lät mig f å veta, hur olycklig jag är!
Jag vet just ingen ting så eg entligt.
Det är bara en soupçon, som kan ha sina små orsaker; och j ag ber för all ting i verlden, at Nådifrun inte låter Herrn märka det ringaste.
I annat fall är j ag förlo rad för min öppenhjertighet skull.
Nej , j ag vil inte låta honom märk a något.
Men du måste lofva mig tilbaka at yppa alt hvad du vet.
Tyst jag tycker mig höra någon komma därute i saln och jag går at kläda om mig.
Kom med! ( Hon går. ) AGA-
10 AGATHA.
Jag kommer straxt ef ter, Nådifru, bara jag f år s öka opp Herrns linne, so m ska i tv ätten.
FEMTE SCENEN. FABRIKÖREN.
FABRIKÖRN ( för sig sjelf då han kommer in och får se Agatha ) .
Så för tusan!
Är nu den inne igen.
Om hon vore ända åt afgrunden. ( Går sedan til hänne med förstäld vän lighet och vil klappa hänne. ) Hur är det med dig i dag, Agatha?
Du ser så trumpen u t. AGATHA ( skjuter borrt hans han d ) .
Jag är fö r g ammal i hu set, för at kunna anses värdig sådana caresser.
De höra til en annan än mej.
FABRIKÖRN.
Hvilken annan?
AGATHA ( med flatt löje ) .
Det vet Herrn bäs t sjelf.
J ag begri per di g inte.
De höra ti l Jungfru Clara, Herr Cederbergs goda vän.
FABRIKÖRN, ( som g lömmer sig i hastigheten ) .
Herr Cederbergs goda vän -- AGA-
11 AGATHA ( tar opp näsduken och tor kar sig i ögonen ).
Herrn vet inte at sätta värde på dem, som äro honom mäs t tilgifna.
J ag ser, at jag mås te borrt härifrån och jag ber genast om mi t afsked.
Nå, nå min k ära Agatha, inte så bro ttom heller.
Men hvad mente du med de orden, at Clara är Cederbergs goda vän?
Jag tycker, de äro så klara, at vidare förklaring inte behöfs; men j ag skall bjuda til at vara tydligare.
Hon tycker så mycke om Informatorn, som Herrn tycker om henne.
Al tjämt stämma de möte med hvarannan än här och än där i Herrns ru m.
FABRIKÖRN ( med häftighet ) .
Kan det v ara möjligt? ( Mera modereradt. ) Nej du måtte skämta, Agatha.
Om Herrn vil ta det för skämt, s å f år det bli därvid; men utgången torde visa, at j ag talar alfvarsamt.
Kommer inte endera af det
Herrskapet borrt; så to rde huset i nnan korrt bli välsignadt med et nytt Fabriksämne. ( Hon går ) .
FA-
12 FABRIKÖRN.
Hör vänta lite, Agatha!
Får jag tala med dig några ord?
Nej j ag måste straxt gå til Frun och j ag hat redan dröjt för läng e.
SJETTE SCENEN. M A G I S T E R TROSELIUS.
FABRIKÖRN. TROSELIUS ( kommer in ) .
Rolig go afton, min gunstige Herr Patron.
Ber om förlåtelse, at jag inträder så dristeligen.
FABRIKRN. Välkommen, Herr Magister.
D et var längesedan j ag hade den förmån at s e Er.
Hu r mår Ni nu för tiden?
TROSELIUS.
Åh jo men, det går väl ann.
Men det myckna tråket vid Skolverket sk ämmer just borrt ens humeur; helst när man tänk er därpå, at man h ar ingen lön fö r all sin möda.
Jag inträder snart min lefnads femtiondeförsta och mina meri ters femtiondefemte år och har inte ännu varit så lycklig, at jag fått mig en Recto rssyssla en gång.
Hu r g år det ihop, Herr Magis ter?
Et och femtio lefnadsår och femtiofem meri tår?
TRO-
13 TROSELIUS.
Jo ser min gunstige Herr Patron; jag har tjent som både Vicarius och Ordinarius hela tj ugotvå och et halft år vid Skolverk et.
Och vi Ungdomens publike Lärare räkna altid dubbla år.
Om man efrersinnade det myckna arbete, som vi nedlägge med Upl ysningens utbredande; så borde man l åta oss få räkna f yrdubbla.
D agligen från morgonen ända til aftonen skrika vi oss h alsen hes och s tampa vi oss foten trö tt.
Täta örfilar och handplaggor utdelas hvar minut; men ofta hjelper det inte.
O rdspråket säg er väl , at ris gör goda Barn; men j ag har änteligen funnit, at K arbaser göra ännu bättre.
Också brukar jag dessa så flitig t, at armen vil stundom gå ur led; och tänk efter, min gunstige Herr Patron, hur mycket det kostar på at så forcera sig .
FABRIKÖREN ( leende ) .
Nå jag kan säga, at Ni nu blifvit altför sträng.
Inte var det s å besk affadt den tiden, då mina Pojkar v ar hos Er i Pension.
Ja, det var en annan sak det.
Med hederligt Folks Barn måste man bruka en helt olika method.
Men det här packets ungar _ de äro så dumma och gemena, at de borde piskas ända til benen.
14 FABRIKÖRN.
Nå har Ni inte skrifvit något nytt sedan j ag sist såg Er hos mig?
Jo, jag har författat tre lärda Afhandlingar: den första om det Obegri pligas natu r; den andra om Tomtgubbars existence och den tredje om händelsen med Sanct Eskil, då han hängde opp sin Calotte på solstrålarna.
Tror Ni då verkeligen, at Tomtgubbar äro til?
Ja, Gud bevars f rån annat.
Tror Ni också h ändelsen med Sanct Eskil?
Det vore försk räckligt eljest.
Ehuru Catolskt det
Miraklet är, så bör det likväl inte förkastas.
Kan man dessutom tänka sig någon ting mer vackert och rö rande, än en Calotte på sol strålarna?
FABRIKÖREN.
Nå Ni ämnar väl snart bli Präs t och Pastor med på en och samma gång .
En Mann af er lärdom och edra meri ter borde visst kunna få et godt Pasto rat.
TROSELUS.
Visst har j ag tänk t på den s aken; och den sk all innan korrt gå för
15 för sig.
Men jag tänker långt mer på någon ting annat.
D et är et föremål af störs ta vigt, j a aldeles et Clenodium för min själ .
All vidare tystnad med denna hemlighet skulle ligga som en sten på hjertat.
Jag beg riper redan hela hemligheten och jag skall hjelpa Er at afvälta s tenen.
Ni tyck er om min Doter.
Jag är Er inte obenägen; ty våra tänkes ätt stämma i det mästa öfverens.
Men två s tå sto ra svåri gheter möta.
Min Hustru vil ha til sin Måg en rik Grosshandlare eller en mycket förnäm Embetsman, och min Do ter är galen i unga Officerare.
Imedlertid sk a jag tänka på saker; men i en ting mås te Ni tjena mig tilbaka och lofv ar Ni det, Herr Magister?
TROSELIUS ( utom sig af glädje ).
Hvad är det min Herr Patron k an h a at befalla?
Om någon möjlighet är och om det ej strider mo t mit samvete.
Jag behöfver ej göra långa omsv ep för at säga Er, hvari saken består.
Jag är också öf vertygad därom, at Ni bäst kan uträtta den och jag litar på, at Ni ej miss brukar mi t förtroende.
16 TROSELIUS.
Jag missbruka en så hederlig Gynnares, min tilkommande Herr Svärfars förtroende?
-- FABRIKÖRN.
Ni har hundra g ånger sett den här Clara, som j ag har nere i min Fabrik.
Är det i nte en skön Flicka?
Kan man se henne så ofta, som jag , utan at bli aldeles betagen?
Det hål ler j ag för nästan omöjligt.
Om den Flickan ägt fyratusen Riksdaler och Mamsell Regina ej bortröfv at mit hjerta; så vet jag, ej hvad jag hade gjort.
Nå j ag känner Er väl, Herr Magister och vet, at Ni, liksom jag, är öfver vissa fördomar.
Ni eger därjämte en tal ande tunga och ämnar ing å i et stånd, för hvilket Clara tycks ha mycken högaktning .
Sök öfvertala henne därtil, at hon låter beqväma sig at bli lycklig.
Det är ingen ting, som jag inte vil våga fö r at vinna hennes tilgifvenhet.
Men hon visar mig den största köld och afslår sådana anbud, som en annan skulle emottaga med u präckta händer.
Jag tror, at hon är kär i någon och det torde vara Monsjör Cederberg.
Bjud nu til at utforska hennes tänkesätt och framför alt, om hon tycker om den karl en.
Det ser så
17 så hederligt ut, o m en mann af ert kall och fromma u tseende talar i en annans sak.
Åh, var det ingen ting annat, som min Patron vil at jag sk a uträtta.
Den Commissionen ska nog gå l ätt för sig?
D et är ju dessutom en samvetspligt at gå en oerfaren Ungdom med h elsosamma råd til handa.
Jag tror ej at den saken bli r s å l ätt; men min erkänsla skall svara emot Ert bemödande.
Hon lär komma hit opp vid denna tiden.
Jag sk a gå ut på en stund, då Ni kan hålla henne qvar för at tal a med henne ensam.
SJUNDE SCENEN. CLARA.
FABRIKÖRN. TRO SELIU S. CLARA, ( som kommer in ).
Hvad befaller Herr Fabrikörn.
Vänta så läng e häroppe.
Jag måste skynda ner i Magasinet och jag kommer straxt tilbaka ( går .)
OT-
OTTONDE SCENEN. TROSELIUS.
Hur mår du mit vackra barn?
J ag har inte s ett dig på lång tid.
Tämligen bra, Herr Magister.
Huru g ammal kan du väl nu v ara?
Jag fyller snart mit ni ttonde år.
Du är då förmodligen hemma i din Christendom och de stycken, som tilhöra hv ar människa at k änna, om den skall föra et rättsk affens lefverne.
Min kunskap i dem är klen.
Huru k ommer det til , mit k ära barn, och öfvar du dig ej dagligen däri.
Jag har sällan eller aldrig tid.
Tror du , at man är ursägtad därmed, at man skyller på sin knappa tid i et s å högvigtigt ärende?
CLA-
19 CLARA.
Jag tror, at man inte behöfver veta så myck et, för at vara dygdig och lycklig.
Gud ser mera til hjertat än til kunskapen.
TROSELIUS ( runkar på hufvudet ) .
Hvem har sagt dig det, at man ej behöfver v eta s å mycket?
Det hörde jag af en hederlig Präs tman, hvars minne jag evigt skall välsigna.
Huru hete den Präs tmannen?
Osander.
Ja, det var en vack er mann det -- Han, som läste de nymodiga Theologerne: Jerusalem, Hermes och Bastholm.
Han må vara hurudan som helst i Herr Magisterns ögon; men han är vördnadsv ärd i mina.
Jag h ar hört mycket annat förs tåndigt Folk, och i bland dem Herr Cederberg , yttra samma tankar.
Ja så, du umgås också med förståndigt Fol k och du tar undervisningar i Religionsläran af Herr Cederberg.
Du tycker sål edes om Herr Cederberg.
20 CLARA.
Jag kan intet annat än värdera en k arl , som med et så uplyst vett förenar et så ädelt hjerta.
Och du dömer också om vett och hjerta.
J ag kan säga, det är starkt nog det.
Men h vad tycker du om din Husbonde?
Sätter du inte lika s å mycket värde på honom?