Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
53 hitintills kunnat ske, visat sig vara till utomordentlig nytta vid såväl undersökningarne för jernvägs-anläggningar, som de geologiska undersökningar, hvartill Rikets Ständer heviljat särskilda medel — hemställande, i anledning häraf och på öfriga anförda skäl, motionären, att ifrågavarande anslag måtte bestämmas till det af Chefen för Topografiska korpsen föreslagna belopp, 50,000 R:dr årligen.
Utskottet finner för sin del de af Chefen för Topografiska korpsen samt af ofvan omförmälde motionär härvid anförda förhållanden vara af den vigt, att Utskottet ej tvekat, att i förevarande fall föreslå det större anslagsbelopp, som motionären äskat.
Det är nemligen upplyst, att en betydlig del af landet är topografiskt affattadt, och att resultatet häraf — det så kallade militär-karteverket — hvilket förut varit hemlighållet, numera, i följd af Kongl.
Maj:ts beslut den 3 November 1857, får offentliggöras.
Af detta kartverk äro 18 blad färdiga till gravering, nemligen 2 blad af Norra Bohus län och Norra Dalsland, 8 blad af södra Bohus län, Elfsborgs län och Halland, 5 blad af Skåne och 3 blad af Södermanland, hvarjemte antalet af sådane till gravering färdiga kartblad ökas med hvarje år i mån af fältmätningens fortgång.
Härtill kommer äfven det s. k.
Länskartevcrket, hvilket af ofvannämnde kartverk sammandrages och utarbetas, och hvaraf nu kartorna öfver Nyköpings och Calmar län äro till utgifning färdiga, så snart tillgångarne medgifva deras gravering.
Man skulle likväl först efter en längre tid kunna motse dessa årligen vevande arhetens öfverlemnande åt offentligheten, om icke ett större anslag blefve för deras gravering tillgängligt.
Detta förhållande synes desto mer förtjena uppmärksamhet, som, genom de oafbrutet fortgående förändringar i afseende å bostäder, vägförbindelser, skogars utsträckning m. m., som landets framskridande odling och bebyggande medföra, kartor, som en längre tid förvaras innan do blifva utgifne, förlora en del af sin brukbarhet och derföre fordra en kostsam och tidsödande revision.
Då dessutom, med särskildt afseende så väl på de i flere delar af landet påkallade undersökningar för jernvägars anläggande, som på de vigtiga geologiska undersökningarne af vårt lands beskaffenhet, tillgången på goda topografiska kartor måste i hög grad vara af bchofvet påkallad, har Utskottet, af dessa skäl, ansett sig höra tillstyrka, att till fortsättande af Topografiska korpsens arbeten samt kartegraveringen måtte beviljas en summa af 150,000 R:dr, att under åren 1861, 1862 och 1863 med en tredjedel årligen utgå. b) I följd af Utskottets uti 6 punkten, mom. litt. b) af detta Utlåtande gjorda hemställan, uppföres här till aflöning åt den ökade arbetspersonal, som erfordras för det militära karteverkets skyndsamma utförande, ett extra anslag af 3/200
R:dr för hvart och ett af åren 1861, 1862 och 1863 eller tillsammans 9,600 R:dr.
Arméen* pensionering. 44:o.
Då de från Arméens pensions-kassa utgående pensioner befunnits alltför otillräckliga för uppnåendet af de med pensioneringen åsyftade ändamål, hlef vid sistförflutna riksdag af Kongl. Maj:t framlagdt förslag till förbättrad pen - 54 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. sion ering för arméens befäl och tjenstemän i enlighet med tvänne tillika föreslagna pensions-stater, den ena för arméen i allmänhet ooh den andra särskildt för Gottlands Landt-beväring.
Detta förslag, efter hvars hufvudsakliga bestämmanden skilnaden emellan de nya pensions-beloppen och dem, hvilka arméens pensions-kassa åligger att utbetala, skulle från Statsverket utgå såsom fyllnadspension, gillades af Rikets Ständer, som tillika anvisade ett årligt kreditiv å Ri k sgälds- k ont o r e t till belopp af 150,000 R:dr, att i mån af behof användas till betäckande af den skilnad, som under åren 1858, 1859 och 18G0 kunde uppstå genom den nya pensioneringens tillämpning, med förbehållen rättighet för Pensionskassan att hvad det ena eller andra året af kreditivet, efter skedda utbetalningar, kunde öfverblifva under löljande år, om sådant beliöfdes, utbekomma; och har, enligt hvad åberopade Stats-råds-protokoll (pag. 10) innehåller, Departementschefen, enär omförmälda förbättrade pensionering för arméen alltifrån dess införande den 9 Februari 1858, då den af Kongl. Maj:t fastställdes, i allmänhet visat sig tillfredsställande och icke heller i tillämpningen medförde några svårigheter, i underdånighet tillstyrkt, att samma pensionering måtte med oförändrade grunder tillsvidare bibehållas; hvarjemte
Departements-chefen — med upplysning, att af det vid förra riksdagen för denna pensionering beviljade årliga kreditiv å 150,000 R:dr, för år 1858 endast beliöft användas 12,675 R:dr 44 öre, att för år 1859 beräknades åtgå omkring 50,000 R:dr samt att jemväl för år 1860 en betydlig del af kreditivet torde blifva besparad, — förklarat med säkerhet kunna antagas, att ett kreditiv å samma belopp som det förra, eller 150,000 R:dr årligen, och under enahanda vilkor, som dermed voro förenade, skulle blifva tillräckligt för pensioneringen under åren 1861, 1862 och 1863, äfven om de under föregående åren uppkomne besparingar icke toges i beräkning; men om dessa besparingar, hvilka tillhopa torde komma att utgöra minst 300,000 R:dr, finge för sistnämnde 3 år, i mån af behof, för pensioneringen användas, erfordrades icke för samma år större kreditiv, än 50,000 R:dr årligen, eller för alla tre åren tillsammans 150,000 R:dr.
I öfverensstämmelse härmed och med antagande af det sednare alternativet, har Kongl.
Maj:t i nåder begärt, att, för fortsatt tillämpning af ifrågavarande förbättrade pensionering, Rikets Ständer måtte för åren 1861, 1862 och 1863 å Riksgälds-kontoret anvisa ett årligt kreditiv af 50,000 R:dr, eller för tre år 150,000 R:dr, att utbetalas och användas till betäckande af den skilnad, som för Arméens Pensions-kassa under dessa år kunde uppstå genom den nya pensioneringens tillämpning, med förbehållen rättighet för Pensions-kassan att, i den mån sådant behöfdes, för berörda ändamål utbekomma besparingarne å 1858, 1859 och 1860 årens kreditiv, äfvensom Kongl. Maj:t, i enlighet med Direktionens öfver Arméens Pensions-kassa underdåniga hemställan, i nåder föreslagit, att den nu gällande föreskriften derom, att medlen icke finge från Riksgälds-kontoret till
Pensions-kassan utgifvas förr än den för året uppkomna skilnaden efter afslutade räkenskaper blifvit till sitt verkliga belopp bestämd, måtte — till undvikande af ränteförlust för Pensions-kassan, hvilken måste förskottsvis utgifva fyllnads-pensionerna på samma tider, som den hade sin egen pensions-utbetalning att bestrida, och följaktligen vore nödsakad att hafva i beredskap en större kassabehållning antingen genom upplåning eller innehållning af medel, som annars kunnat göras fruktbärande — sålunda förändras, att de till fyllnadspensionerna anvisade medel finge, uppå förenämnde Direktions reqvisition, halfårsvis i Mars och September månader utbetalas, med förbindelse för Direktionen, att, vid reqvirerande af det för första Siats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
55 halfåret behöfliga beloppet, med afslutade räkenskaper redovisa föregående årets utgift.
Yidaro och efter det, såsom Stats-råds-protokollet (pag. 17) utvisar, Militärbefälhafvaren på Gottland under anförande, hurusom det vore obilligt, att Gottlands Landt-bevärings-officerare, hvilkas bildning vore densamma som Officerarnes vid öfriga arméen och hvilkas tjenstgöring vore ansvarsfull och fordrade full förmåga och duglighet, blifvit i afseende å pensioneringen så mycket sämre lottade, än den öfriga arméens Officerare, i underdånighet anhållit, att nämnde Landtbevärings Officerare måtte tillerkännas samma pensionsrät.t, som den öfriga arméens Officerare, och dess civilstat densamma, som deras vederlikar vid arméen egde, har Kongl. Maj:t, som ansåge ifrågavarande pensions-stat böra erhålla någon jemkning i närmare öfverensstämmelse med ofvanberörda förhållande och den öfriga arméens pensioner, föreslagit Rikets Ständer att medgifva följande förhöjningar i pensions-staten för Gottlands Landt-beväring (införd i Kongl. Brefvet den 9 Februari 1858) nemligen: för Bataljons-chef . från 900: — till 1,200: — Kapiten 540: — „ 800: — Fältkamererare och Kassör . . . 450: — „ 600: — Tvg-officer 270: - „ 500: — Löjtnant 270: - „ 500: - Sekreterare och Auditör .... )) 270: — „ 400: — Magasins-förvaltare och Sjukhus-in- spektor 270: — „ 400: — » Underlöjtnant 180: — „ 400: — Kanslist 180: — „ 200: — Kontors-skrifvare 180: - „ 200: - e dock, då Gottlands Landt-beväring, såsom förhållandet hitintills visat sig, med ett jemförelsevis obetydligt belopp ingått uti Arméens Pensions-kassa, och de föreslagna förhöjningarne derföre antoges komma att utöfva endast ett högst ringa inflytande på pensions-medlcn, någon anslags-tillökning icke ifrågasatt, utan beräknades det af Kongl. Maj:t för nästinstundande statsreglerings-period äskade ofvanomförmälda kreditiv lemna full tillgång jemväl för tillämpandet af nu föreslagna förhöjda pensions-stat för Gottlands Landt-beväring.
Slutligen har Kongl. Maj:t, till upprätthållande af Arméens Pensions-kassas egen pensionering, föreslagit, att Rikets Ständer måtte iör hvartdera af åren 1861, 1862 och 1863 å Riksgälds-koutoret anvisa ett kreditiv till enahanda belopp, som för åren 1858, 1859 och 1860 varit beviljade, elior 85,500 R:dr, med skyldighet för Pensions-kassan att till Riksgälds-kontoret afstå det kassan för hvartdera af dessa tre år tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthålls-afgiftcr; äfvensom att Rikets Ständer måtte medgifva att, på sätt nu egde rum, berörda års-anslag måtte qvartalsvis under hvarje år utbetalas, dock med förbindelse för Kassans Direktion att, så snart det årets räkenskaper, för hvilket anslaget vore afsedt, hunnit afslutas, hos Fullmägtige i Riksgälds-kontoret behörigen ådagalägga, om hela anslaget eller huru stor del deraf varit för ändamålet behöfligt, samt att, i händelse det lyftade beloppet icke åtgått, öfverskottet då återlemna.
I afseende på förevarande ämne har inom Borgare-Ståndet Herr Björck fästat uppmärksamhet derå, att ehuru den plan, som tjenado till ledning för beslutet om det vid sista riksdagen för tillämpning af då föreslagna förhöjda pensions - 56 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. staten beviljade kreditiv af 150,000 R:dr årligen, utvisade, att det för sådant ändamål erforderliga beloppet skulle under de första åren successivt stiga och för innevarande år uppgå till I70,1G0 R:dr, det likväl inträffat, att af samma kreditiv för år 1858 åtgått endast 12,675 R:dr 44 öre, likasom för år 1859 utgifterna sannolikt icke uppginge till mera, än högst 50,000 R:dr.
För denna betydliga missräkning vöre egentliga orsaken att finna deruti, att det högre Befälet och de äldre Officerarne vid indelta Arméen icke, såsom man förväntat, begagnat sig af pensionsrätten; hvartill åter anledningen varit den, att deras inkomster i verkligheten betydligt öfverstego det i sådant hänseende beräknade beloppet, i förhållande hvartill pensionerna bestämdes.
Missräkningen ådagalade således, att en pensionsreglering icke vore lämplig för Indelta arméen, förr än en lönereglering der åstadkommit möjlighet att beräkna de högre och äldre Officerarnes inkomster.
Innan så skett, kunde de ökade pensionerne icke uppfylla ändamålet att bibehålla arméens befäl rörligt och tjenlig! för tjensten.
Deremot vore att befara, det Officerarne i mellangraderne, hvilka utgjorde arméens egentliga styrka, af den ökade pensionsrätten kunde låta förleda sig att, medan de ännu egde full kraft och förmåga att egna sig åt en annan sysselsättning, taga afsked ur krigstjensten, enär de hade att påräkna en pension, som nära motsvarade lönen.
På grund häraf har bemälde motionär, med erinran att han vid sista riksdagen afstyrkt den förändrade pensioneringen för Indelta arméens befäl, nu vidhållit denna mening, helst densamma syntes vara af erfarenheten till riktigheten bekräftad, hvarjemte motionären yrkat dels att, derest den förhöjda pensioneringen skulle fortgå, pensionsväsendet måtte fullständigt och med en enklare förvaltning ordnas, dels att de under innevarande statsreglerings-period af ofvan omförmälda kreditiv besparade medel måtte till Riksgälds-kontoret indragas, isynnerhet som de icke torde vara bland samma verks utgifter under den kommande tiden beräknade.
Utskottet har åt detta vigtiga ämne egnat en sorgfällig uppmärksamhet; — och då de omständigheter, som vid sistförflutna riksdag föranledde Rikets Ständer att godkänna den af Kongl.
Maj! då föreslagna förhöjda pensions-staten för arméens befäl och tjenstemän, icke undergått någon väsendtlig förändring, samt, enligt hvad
Departements-chefen uti sitt underdåniga betänkande meddelat, den nya pensioneringen i allmänhet visat sig tillfredsställande, har Utskottet funnit berörda pensions-stat böra tillsvidare tillämpas, med de bestämmelser, som för densamma nu äro gällande.
Men i fråga om de för ändamålet erforderliga medel, kan Utskottet icke understödja den af Kongl.
Maj! i berörda hänseende gjorda framställning, att besparingarne å det vid sistlidne riksdag för fyllnadspensionerna beviljade kreditiv måtte, i mån af behof, jemte erforderligt visst tillskott för den nya pensioneringens bestridande få användas.
Då nemligen en sådan anordning icke är öfverensstämmande med egentliga beskaffenheten af ett kreditiv, och någon särskild fördel icke torde vara att vinna genom besparingarnes användande på sätt föreslaget blifvit, synes det Utskottet lämpligare, att för berörda ändamål bestämmes ett visst årligt belopp, motsvarande det verkliga behofvet, helst sådant skulle befordra enkelhet i räkenskaperna, hvarigenom
Riksgälds-kontorets ställning och detta verks disponibla tillgångar lättare kunde bedömas.
Af samma skäl anser Utskottet ock, att det vilkor, som med det vid nästlidne riksdag beviljade kreditivet varit förenadt, nemligen att Arméens pensionskassa egde att hvad det ena eller andra året af kreditivet efter skedda utbetalningar, kunde öfverblifva, under följande år, om sådant behöfdes, utbekomma, bör undanrödjas, och att således - Stats- Utskottets Utlåtande N:« 84. 57 ledes möjligen uppkommande besparingar å det årliga belopp, som kan varda bestämdt, hädanefter böra såsom annan Statsverkets odisponerade tillgång betraktas.
Hvad nu sjelfva beloppet beträffar, har Utskottet, med afseende å de förhållanden, som, sedan den nya pensioneringen infördes, hitintills egt rum, trott sig kunna antaga, att 100,000 riksdaler årligen skola blifva fullt tillräckliga; och om tillika bestämmes, att af detta belopp hälften får lyftas den 1 April hvarje år och hvad som för året vidare erfordras, sedan pensionskassans räkenskaper för samma år blifvit afslutade, torde derigenom vara fästadt behörigt afseende å den olägenhet, som, enligt hvad Kongl. Majk meddelat, för pensionskassan uppkommit genom nu gällande föreskrift, angående dessa medels utbetalning.
Om likväl, i följd af ökade utgifter för pensioneringen eller andra omständigheter, do anslagna tillgångarne skulle för nästkommande statsreglerings-period blifva otillräckliga, tordo särskild framställning angående bristens betäckande blifva af Kongl.
Majk afbiten till ltikets näst sammanträdande Ständer, som icke lära underlåta att då anvisa derför erforderliga medel.
I öfverensstämmelse med dessa åsigter får Utskottet alltså hemställa: l:o att de af Kongl.
Majk i ofvannämnda hänseende nådigst gjorda framställningar i så måtto af Rikets Ständer bifallas, att för fortsatt tillämpning af den vid sistlidne riksdag godkända, af Kongl. Majk den 9 Februari 1858 fastställda förhöjda pensions-staten för arméens befäl och tjenstemän, mätte för åren 1861, 1862 och 1863 å liiksgälds-kontoret anvisas ett årligt kreditiv af 100,000 R:dr att, i mån af behof, användas till betäckande af den skilnad, som för arméens pensionskassa under berörda år kan uppstå genom den nya pensioneringens tillämpning, samt att detta belopp måtte till
Direktionen öfver nämnda kassa utbetalas sålunda, att hälften deraf utgifves den 1 April hvarje år samt hvad som till fyllnadspensionerna för året af kreditivet vidare kan erfordras, sedan behofvet blifvit med afslutade räkenskaper till dess verkliga belopp ådagalagdt; — och torde på Direktionen ankomma, att, derest för något af ifrågavarande år kreditivet skulle finnas vara för det dermed afsedda ändamål otillräckligt, före nästkommande riksmöte till Kongl. Majk afgifva den underdåniga framställning, som kan af omständigheterna påkallas.
Hvad härefter angår den af Kongl.
Majk ifrågasatta förbättring af pensioneringen för Gottlands Landtbeväring, torde det icke kunna förnekas att de nu varande pensionsbeloppen vid Landtbeväringen, hvilka betydligt understiga pensionerna för motsvarande grader och tjenster inom öfriga arméen, äro allt för ringa för att, efter afskedet, betrygga löntagarnes bergning.
Uti de från den öfriga armöens ställning skiljaktiga förhållanden, som ega rum i afseende på Gottlands Landtbeväring, förefinnes icke heller, enligt Utskottets tanke, något skäl för en så betydlig olikhet uti pensionsförmånerna; — hvadan äfven för dessa löntagare en skälig förhöjning af hitintills utgående pensioner är af verkligt behof påkallad.
Utskottet, som icke funnit något att erinra vid den af Kongl. Majk i sådant hänBih. till B.
Brot. 1859 & 4860. 4 Sami. 1 Ajd. 29 Hafi. 8 58 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 84. seende föreslagna pensions-stat, hvilken torde böra tillämpas äfven för de Officerare vid Wisby stads beväring, för hvilka Utskottet här ofvan (uti 21:sta punkten) föreslagit löneförhöjning i likhet med motsvarande lönegrader vid landtbeväringen, får alltså 2:o tillstyrka Rikets Ständers godkännande af samma pensionsstat, att för Gottlands National-beväring tillsvidare tillämpas på det sätt och under de vilkor, som i afseende å den för öfriga arméen gällande nya pensions-staten äro eller kunna varda föreskrifna.
Vidare och då det årliga bidrag, som Kongl. Maj:t äskat till upprätthållande af Arméens Pensionskassas egen pensionering, fortfarande synes icke kunna af kassan undvaras, hemställer Utskottet, 3:o att till omförmälda ändamål må, för hvartdera af åren 1861, 1862 och 1863 å Riksgälds-liontoret anvisas ett kreditiv å 85,500 R:dr, med skyldighet för pensionskassan att till Riksgälds-kontoret afstå det kassan, för hvartdera af förstnämnde tre år, tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthålls-afgifterna; äfvensom att Rikets Ständer måtte medgifva att, på sätt nu eger rum, berörda års-anslag må qvartalsvis under hvarje år utbetalas, dock med förbindelse för kassans
Direktion att, så snart det årets räkenskaper, för hvilket anslaget är afsedt, hunnit afslutas, hos Fullmägtige i Riksgälds-kontoret behörigen ådagalägga, om hela anslaget eller huru stor del deraf varit för ändamålet behöfligt, samt att, i händelse det lyftade beloppet icke åtgått, öfverskottet återlemna.
Under behandlingen af denna fråga har Utskottet ej kunnat undgå att fästa uppmärksamhet å det äfven vid förra riksdagen anmärkta förhållande, att pensionsväsendet för arméen, sådant det för närvarande befinnes, är förenadt med väsendtliga olägenheter, som dels göra förvaltningen mera invecklad, än nödigt vore, och föranleda till ökade kostnader, dels ock motverka det för Staten vigtiga ändamål, som med denna pensionering hufvudsakligen åsyftas.
Redan den omständigheten att vid hvarje riksdag statsbidrag måste beviljas för upprätthållande af den Arméens Pensionskassa, efter gällande stat, åliggande pensionering samt att medel behöfva särskildt anvisas för pensionernas ökande, ådagalägger nogsamt behofvet af en ny och omfattande reglering af pensionsväsendet.
Men härtill komma åtskilliga andra förhållanden, som låta detta behof ännu tydligare framstå.
I sådant hänseende torde med skäl kunna anmärkas det olämpliga deruti, ätt pensionerna utgå ur två särskildta fonder, nemligen dels af arméens pensionskassas egna medel, jemte det statsbidrag, hvaraf den i sednare tider varit i åtnjutande, dels ock af det särskilta kreditiv, som för tillämpning af den förhöjda pensions-staten måst på Riksgälds-kontoret anvisas.
Vidare framställer sig såsom särdeles otjenlig peOsionsrättens olikhet efter de tvänne särskilda pensions-staterna, eller den väsendtliga åtskilnad, sorn företer sig emellan Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
59 dessa pensions-stater i afseende på grunderna och yilkoren för pensioneringen.
Den för arméens pensionskassa gällande stat mcdgifver nemligen i allmänhet pension efter uppnådda 50 ålders- och 30 tjcusteår, med rättighet tillika att, utan förlust af pension srätten, vid 45 års ålder, och äfven i vissa fall derförinnan, kunna taga afsked och efter expektans-årens utgång komma af pension i åtnjutande; då deremot, enligt den förhöjda pensions-staten, pensions-åldern för ett större antal löntagare är framflyttad till 55 och 60 eller till 65 fyllda lefnads-år; och enligt denna pensions-stat medgifves icke vid afskedstagande i något fall pensionsrätt förr än vid 50 års ålder; hvarförutan iör pensionärerna finnas flera andra bestämmelser, hvilka icke gälla för dem, som erhålla pension endast ur Arméens Pensionskassa.
Denna för arméens löntagare onekligen stora fördel, att kunna efter omständigheterna begagna sig af den ena eller andra pensions-staten — hvaremot icke något vore att erinra, såvida pensioneringen kunde upprätthållas genom de tillgångar, som bildats af Offieers-korpsens egna bidrag — har till påföljd, att de för pensioneringen afsedda medel blifva starkare anlitade, än som egentliga behofvet å pensionärernas sida påkallar, utan att i samma mån befrämja pensioneringens syftemål i Statens intresse, nemligen att underlätta afgången af det äldre Befälet och förskaffa arméen en för krigstjenstgöring och vapenöfningar fullt tjenstbar befälspersonal.
Fast hellre måste de vilkor, hvarunder pensionsrätt nu är medgifven, i anseende till dess vidsträckthet, i så måtto anses mindre ändamålsenliga, som arméens Officerare derigenom beredes tillfälle att, ehuru ännu fullt tjensthare, med rätt till pension afgå ur tjensten för att derefter egna sig åt annan sysselsättning; — och skulle de tillgångar, som häraf tagas i anspråk, enligt Utskottets tanke, bättre användas genom att bereda någon tillökning i pensionsförmånerna för dem som först efter en längre tjenstetid erhålla afsked.
Dessa omständigheter jemte hvad ofvanbemälde motionär anfört angående den Indelta arméens aflönings- och pcnsionsförhållanden torde tillräckligt ådagalägga olämplighoten af pensionsväsendets nuvarande inrättning samt behofvet af en annorlunda beskaffad organisation.
Då vid sistförlidna riksmöte Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad på omförmälda förhållande, att under en längre tid vid hvarje riksdag statsbidrag måst beviljas för upprätthållande af den Arméens Pensionskassa, efter gällande stat, åliggande pensionering, samt att medel behöft särskildt anvisas för pensionernas ökande, föranleddes Rikets Ständer häraf, att hos Kongl. Majt i underdånighet anhålla, det nådigt förslag till fullständigt ordnande af pensioneringen för arméens
Befäl och tjenstemän samt till beredande derjemte af nödig förenkling i förvaltningen måtte varda upprättadt och till Rikets näst sammanträdande Ständer öfvcrlemnadt.
Utskottet nu af ofta åberopade Stats-Rådsprotokoll (pag. 12) inhemtat, har ock Kongl.
Majt meddelat
Direktionen öfver Arméens Pensionskassa befallning, att inkomma med underdånigt förslag i afseende å de åtgärder, hvarigenom det af Rikets Ständer åsyftade ändamål lämpligen kunde vinnas.
Men uti sitt till följd häraf afgifna underdåniga utlåtande, hvars innehåll är fullständigare anfördt uti Departements-chefens underdåniga Betänkande (pag. 13—15), har nämnde
Direktion af anförda skäl förklarat sig för sin del icke kunna inse behöfligheten eller nyttan af en ny och omfattande reglering af pensionsväsendet för arméen; — och innehåller uti förevarande ämne meranämndc Statsråds-protokoll vidare, att