Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvar, som oberättigad antager tjenstehjon, böte6R:dr "32 sk., miste ock städjepenning samt uthetale lönen för den tid, han tjen”stehjons tjenst nyttjat; och vare tjenstehjon skyldigt att annat laga förbyar sig förskaffa, efter hvad i 1 §. sägs,” samt att vid slutet af 4 §• måtte tilläggas: ”Ingen vare berättigad alt i tjenst taga och försvara döm "de förbrytare, lösdrifvare eller correctionister, innan församlingens
Kyrkoherde i allmän socknestämma deröfver hört församlingen, samt ”Konungens Befallningshafvande i Länet eller Öfver-Slåthållaren, i Stock”holm, efter inhemlad kännedom häraf, dertill lemnat behörigt tillstånd. *’Den, som häremot bryter, pliitar i6R:dr 32 sk.
Banco, åklagarens ensak, ”och vare dessutom skyldig att ansvara för all den skada, som samhället ?’af den sålunda obehörigt hysta under tiden får vidkännas; Lag- samt Ålim.- Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 57. 23 2:0 af Herr Munk af Rosenschöld, N. R., som ansett sig Lora fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på orimligheten i de af våra Lagar, hvilka afse ett så kalladt Laga försvar.
Jemte det motionären föreslagit en revision eller rättare upphäfvande af dessa stadganden i allmänhet, har han, med serskildt afseende å hufvudstaden och Rikets stone städer, tillstyrkt antagande af det stadgande, att de i dessa släder vistande personer, hvilka, efter nu gällande Lagar, äro skyldige alt skaffa sig laga försvar, kunde, i likhet med bruket i vissa andra länder, såsom t. ex. i Ryssland, vid hvarje år, emot erläggande af den personela skatten, erhålla ett så kalladt uppehållskort, som lemnade dem fullkomligt skydd och frihet, så länge de ej missbrukade denna frihet till brott; och har Herr Rosenschöld, med anförande af flere exempel till stöd för lämpligheten af den method, han föreslagit, jemväl hemställt, om icke densamma kunde införas uti de mindre städerne och på landsbygden, der den skulle verka åtminstone fördelagtigare resultat, än de nu, angående ifrågavarande polis-förhållande gällande Författningar.
Med Friherre Cederström bar Herr Knorring, Carl Henric, sig förenat; hvarjemte han eiinrat, att Tjenstehjons-stadgan jemväl tarfvade en förändring, i afseende på stadgandet för orlofssedlars utfärdande och det ansvar, som för origtig orlofssedel utgifvande finnes föreskrifvet, emedan det nu varande stadgandet skulle vanligen leda till den följd, att en husbonde endast utfärdade ’*vackra Orlof ssedlar f i hopp att dymedelst säkrast undgå åtal.
Deremot har Herr Friherre Raab, Hdam Christian, utgående från den synpunkt, att möjligheten att"erhålla laga försvar snarare borde göras mera lätt än försvåras, ansett Friherre Cederströms förslag motverka detta ändamål derigenom, alt det skulle blifva öfverlemnadt åt godtycket att bestämma, huruvida tillgångar fnnnos hos de personer, hvilka anmälde sig till tjenstehjons erhållande samt derigenom, attén correctionist hädanefter svårligen skulle komma på fri fot, om det i Friherre
Cederströms förslag antagna påbud skulle blifva stadgadt; på hvilka grunder Herr Friherren funnit någon nödvändighet icke förhanden till förändring i den nu gällande Tjenstehjons-stadgan,.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet: af Riksdagsfullmägligen Petter Gabrielsson från Kronobergs
Län, 24 Lag- samt Allm.- Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 57. som yrkat, alt det i 2:dra Artikeln 4 §• al Tjenstehjons-Stadgan stadgade ansvar af 3 R:dr 16 sk.
Banco för deri, som hos sig låter mantals- och skattskrifva någon person, hvilken icke tillika vore i husbondens kost, måtte förhöjas lill i3 R:dr 16 sk. vite, icke allenast för de husbönder, som icke i sitt eget arbete använda hos dem skattskrifne tjenstehjon, utan ock för de på sådant sätt skattskrifne; och hvilken förhöjning molionären ansett böra blifva verksam att utrota de förut varande missbruken, som, serdeles i senare lider, då befolkningens tilltagande icke alltid stålt i jemnt förhållande till möjligheten att erhålla arbetsförtjenst, åstadkommit för allmänna ordningen ganska betänkliga följder.
Häremot har Riksdagsfullmäktige!! från Skaraborgs Län, Fredric von Zweigbergk anfört, att han ej instämde i motionen, alldenstund genom en serskild Författning vore löreskrifvet, alt man finge taga i sitt försvar huru mångå personer som helst, endast man ställde borgen för deras krono-utskylder.
Hesse framställningar hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och få, i anledning af de emot Kongl. Maj:ls Nådiga Lego-stadga den a3 November 1833 gjorde anmärkningar, till vinnande af redighet och lätthet vid pröfningen deraf, serskildt för hvarje JT. upptaga desamma, beledsagade omedelbart derefter med Utskottens deiöfver afgifne yttranden; varande anmärkt emot: 1 Art. 1 §. af Herr Friherre Cederström', att denna §. måtte sålunda förändras, att deri förekommande föreskriften, ”alt behöiigl tillstånd nödvändigt erfordras för den, som vill idka bia konster m. m., för att derigenom ega laga försvar,’"’ såsom otydlig borde utgå, samt i dess ställe föreskrifvas, ■”att den eger laga försvar, som, i enlighet med landets Lagar eller sers k i Ide privilegier, idkar fria konster” etc.
Utskotten, som ej kunnat inse, hvaruti den öfverklagade otydligheten i det nuvarande stadgandet egentligen består, eller fördelen af det föreslagna nya, utan deremot tro, att delta sistnämnda skulle snarare kunna föranleda till missförstånd, få af sådan anledning tillstyrka, att det framställde förslaget 'må förfalla.
Lag- samt Allm.- Best .- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 57. 25 2 Al t. 3 §. af samme motionär: att livar och en, som vill laga tjenstehjon i försvar, skall vid mantalsskrifningen styrka, i:o att lian sjelf icke tarfvar försvar; samt 2:0 alt han behöfver tjenstehjonets biträde och kan detsamma löna samt underhålla.
Den bevisningsskyldigbet, som genom denna paragrafs förändring blifvit ifrågasatt, bör, enligt Utskottens tanka, icke åläggas den, som hos sig låter skattskrifva andre personer, utan tillhör rättligen det samhälle, hvarinom han är boende.
För den enskilde skall äfven, synnerligast på landet, mycken svårighet möta att åstadkomma en sådan bevisning om, huru vidsträckt hans behof af tjenstelijons biträde verkligen är; och denna svårighet, i förening med det äfvenlyrliga deruti, att åt andras godtfinnande skulle, vid brist af den fordrade bevisningen, öfvcrlemnas alt bestämma, huruvida en samhälls-medlem borde anses hafva tillgångar att försörja sine tjenstehjon eller icke, utgöra hos Utskotten öfvervägande skäl alt icke biträda motionärens i denna del gjorde framställning.
Då härtill kommer, alt genom så val öfverklagade, som den nästderpåföljde 4^e §:n i Lego-Stadgan, ansvarspåföljd redan finnes utstakad för hvar och en, sorn oberättigad antager eller berättigad låter hos sig skattskrifva tjenstehjon, hvilket icke i hans tjenst begagnas och underhåll och lön af honom njuter, synes något vidare stadgande härutinnan icke behöfligt, hvadan Utskotten tillstyrka, att äfven i denna del Herr Friherre Cederström! motion må lemnäs utan afseende.
Och få Utskotten jemväl förklara, det Utskotten, i afseende på Herr von Knorrings framställning 0111 förändring af s‘adgandet om orlofs-sedlars utfärdande, icke ansett densamma böra lill någon Rikets Höglofl.
Ständers åtgärd föranleda. 2 Att. 4 §. äfvenledes af Baron Cederström: att vid denna paragraf följande tillägg måtte införas: ”alt ingen vare berättigad att i tjenst taga och förBili. till R.
Fröt. 1840 och 1841, y Sami. 2 Jfd. 14 Hiift. 4 26 Lag- samt Allm. liese.- och Elion.-Utskottens Betänkande, N:o 57. svara dömtje förbrytare, lösdrifvare eller correctionisler, innan församlingens Kyrkoherde i allmän sockenstämma deröfver hört församlingen, samt Konungens Befallningshafvande i Länet eller Öfver-Slålhåliaren i Stockholm, efter inhemtad kännedom deraf, dertill lemnat behörigt tillstånd.
Den, som häremot bryter, pliktar 16 R:dr 32 sk.
Banco, åklagarens ensak, och vare dessutom skyldig att ansvara för all den skada., som samhället af den sålunda obehörigt hyste under tiden får vidkännas; samt af Peter Gabrielsson från Kronobergs
Län: att det i denna paragraf stadgade vite af 3 R:dr 16 sk. för den husbonde, sorn hos sig låter skattskrifva någon person, hvilken icke är i dennes kost, måtte förhöjas till iG R:dr 32 sk. Banco.
Utskotten hafva ej förbisett, att emot antagandet häraf betänkligheter förekomma, då de föreslagne stadgandena kunna anses utgöra ett ytterligare hinder för brottslingen att, sedan han genom straffets undergående försonat sig med samhället, finna utväg till ärlig bergning och alltför mycket för honom försvåra möjligheten att skaffa sig laga försvar; äfvensom den föreslagna förhöjningen af bötesbeloppet för den, sorn låter hos sig skattskrifva flere tjenstehjon, än han i tjenst begagnar och lönar, skulle, utom nämnde följd, inskränka utvägarne för den arbetande classen att kunna sig ärligen försörja, de der snarare böra underlättas än försvåras.
Men å andra sidan kunna Utskotten icke undgå alt finna den nu varande friheten att utan församlingens vetskap i tjenst taga dömde förbrytare, lösdrifvare och correclionister samt sålunda påföra församlingen medlemmar, af hvilka densamma ej sällan tillskyndas skada och olägenhet, vara allt för vidsträckt och böra inskränkas.
I sådant afseende och till förekommande af det nu ofta öfverklagade missbruket, alt correctionisler uttagas, mot betalning, af personer, som, sjelfve stundom mindre väl kände, deras tjenst hvarken behöfva eller begagna, hvarigenom correclionislen efter vunnen frihet oftast befinner sig i den belägenhet, alt han nödgas för sitt uppehälle stjäla och begå brott, anse Utskotten af nytta, alt, då någon sig anmäler att i Ijenst utlaga dömd förbrytare, lösdrifvare eller correclionist, den församling, som husbonden tillhör, må höras, innan correclionist lösgifves, på det församlingen må blifva i tillfälle att meddela upplysningar om så val husbonden, som den, han vill i tjenst antaga; dock ulan alt församlingen må anses berättigad förvägra den sistnämnde inträde i församlingen, i händelse Konungens Befallningshafvande ej finna Lag- samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 57. 2r skäl att å församlingens framställning göra afseende.
Utskotten tillstyrka fördenskull, alt den af Herr Friherre Cederström föreslagne förändring af ifrågavarande 4 §• måtte på det sätt bifallas, att ett tillägg dertill malte al Rikets Ständer för deras del beslutas, så lydande:
Ingen vare berättigad från bäkte eller correclions-inrättning i tjenst taga och försvara dömde förbrytare eller correclionister, innan församlingen fått tillfälle å allmän sockenstämma häröfver sig yttra, samt Konungens Befallningshafvande i Länet eller Öfver-Ståthållaren i Stockholm sedermera, efter inhemtad kännedom af församlingens yttrande, tillstånd dertill lemnut; hvaremot Utskotten hemställa, alt bemälde Friherre Cederströms samt Petter Gabrielssons förslag cm förhöjning af bötesbeloppet för den, som hos sig skattskrifver flere tjenstehjon, än han i sin tjenst begagnar och lönar, måtte förfalla, I afseende slutligen på Herr Munck of Bosenschölds framställning, dels alt Förfaltningarne i allmänhet om laga försvar måtte upphafvas, och dtds att, i stället för dylikt försvar, de personer, hvilka äro skyldige dermed vara försedde, kunde, emot erläggande af den personella skatten undfå ett så kalladt Uppehålls-koi t, som lemnade dem fullkomligt skydd och frihet; så få Utskotten, jemte tillkännagifvande, alt till Utskotten blifvit jemitlerade åtskilliga motioner om ändring uti hittills gällande Stadgar om lösdrifvares och försvarslöses behandling, hvaröfver serskildt Betänkande kommer att meddelas, vördsamt anföra, alt, då det, med afseende på de för närvarande beslående förhållanden, kan vara högst äfventyrligt och nära nog till verkliga vådor för det allmänna ledande, att helt och hållet' upphäfva sladgandena om laga försvar, och det correctiv, motionären häremot föreslagit, synes vara allt för litet tillfyllestgörande, Utskotten icke kunna annat än tillstyrka, att Herr Munck af Rosenscliölds gjorda framställning må varda afslagen.
Slockholm den 12 Mars 184*• 28 Lag- samt Allm. Best.- och Ekon.-ll(sköttens Betänkande, N:o 38, Reservati on af Herr Grefve .Hörner, C. G.: ”1 afseend, på det nja stadgande, Utskotten i detta Betänkande föreslagit, får jag mig reservera.
De betänkligheter emot förslaget, som Betänkandet upptager, synas mig hafva Bordt vara tillräckliga att föranleda till delsammas förkastande, men då nu härtill kommer, dels alt det föreslagna stadgandet ej står väl tillsammans med hvad Utskotten uti deras Betänkande om förändringar i Förfallningarne emot lösdrifveriet och försvarslösheten tillstyrkt, i fråga om lösgifne fångars och förbrytares behandling, dels ock att den ifrågasatta nya föreskriften ej rättligen tillhör Tjenstehjons-Stadgaiij utan lämpligast bordt uti Lösdrifveri-Förordningen inrymmas, får jag för min del hemställa, alt motionärens framställning, jemväl i den del, den blifvit af Utskotten godkänd, måtte förklaras böra förfalla/’ Emot den vid 2 Art. \ §. af Tjenslehjons-Stadgan föieslagne förändring reserverade sig jemväl Herrar Gripensvärd, Råfeldt och von Rosen.
JNYo 58.
Ank, till Exp. Utsk. den 14 Mars, kl. 12 nödd.
Betänkande, i anledning af väckte motioner om förändring i Förfättningarne, angående mått, mål och vigt.
Hos det Högloflign Ridderskapet och Adeln har Herr Hjerta, Lars, uti ingifvet memorial anfört, att den beslutade förändringen af nu gällande mått, mål och vigter lill andra, grundade på decimal-systemet och till en del med nya benämningar, ännu icke på lång tid skulle kunna till allmänt bruk införas och påbjudas.
Efter motionärens tanka, itomme detta icke att ske i närvarande generations lifstid af det skäl, alt, huru vig och ändamålsenlig decimal-räkningen än befunnes för all bokföring Lag- samt Allm.
Desv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 58.
59 öch alla kanyler på papperet, elen, enligt bestyrkt erfarenhet från de ställen, eler den blifvit försökt, alltid kornme att visa sig mindie lämplig för elen räkning i hufvuelet och de delningar, sorn förekomma i den dagliga eletalj-handeln oell den mindre trafiken, hvartill orsaken vore, atl der ständigt förekomme behofvet af varu-quantiteternas och de motsvarande prisens delning i hälfter, tredjedelar och fjerdedelar, hvilka håda senare ej gå jemnt upp i tiotalen, men deremot hafva ganska viga och tjenlig;» huivudmätare i talen 12, 24 och 4S> sorn utgöra grunden för de flesta varu,- mynt- och målt-indelningar.
Genom bemödandet för decimal-systemet och under väntan på dess införande, hade man emedlertid kommit alt helt och hållet förbise en lättare verkställd, men derföre cj mindre vigtig, reform, nemligen att, utan Lo La 1 rubbning i sjelfva hufvudgruuden, bringa de nu varande mångfaldiga olika beräkningarne af mål och vigter till någon enhet.
De anomalier och svårigheter, som för närvarande härutinnan egde rum, vore i sjelfva verket så många, alt man utan tillhjelp af serskild minnesbok icke kunde ständigt hafva i minnet förhållandet emellan victualie-vigt, slapelstads-vigt, uielall- och gårkopparvigt, uppstads-vigt, bergs-vigt, tack jems-vigt, råkoppar-vigt, medicinal-vigt samt silfver- och guld-viglerne, eller hafva reda på olikheterna i målet af en fast och en lös spanmåls-lunna, en tunna malt, en tunna sall, en lunna strömming och så vidare, samt dessutom känna, efter hvilka af dessa serskilda mått öfriga varor köra mätas, hvarom likväl kunskapen vore för alla, som köpa och sälja mät- och vägbara varor, väsendtlig till undvikande af förvillelse för sig sjelf och bedrägeri från andra.
Motionären föreslog således: i.‘o^) alt, med bibehållandet endast af de nu varande olika vigt-systemen för medicinalier samt ädla metaller, alla öfriga varor må vägas efter den allmänt kända victualie-viglen; och 2:0} alt, med bibehållande af det för strömming, sill och andra sallvaror brukliga målet af 2\ kappar på tunnan, all mätning af torra varor må hädanefter beräknas till 32 kappar på tunnan och det rågade målet, såsom ledande lill osäkerhet, godtycklighet och tvister, försvinna.
— Oin della af Rikets Ständer bifölles, ansåg motionären året 1842 vara den lämpligaste liden, ifrån hvilken dess bruk kunde laga sin början.
Häremot har Herr Lif ren, Johan Pehr, som uti afgifvel anförande ansett förrberörde motion hafva den bestämdaste syftning alt lägga hinder i vägen för de kloka åtgärder i denna vigtiga national-angelägenhet, som genom Regerings och Ständers samverkan under 1823 och 1828 årens SO Lag- samt Allm.
Best'.- och Ehon-Utskottens Betänkande, K: o 58.
Riksdagar samt sedermera blifvit vidtagna, och genom hvilkrärendet blifvit så fullständigt utredt, att intet annat återstode alt i detta mål önska, än alt deri redan färdiga nya Författningen, rörande Rikets mått, mål oell vigt, mätte blifva till allmän efterlefnad utfärdad, beslridt allt afseende å motionen, dels i anseende till dess syftning alt hämma en redan nära genomförd, förståndig och derigenom önskvärd reform, dels i anseende lill dess bristande omfattning, såsom blott vidrörande vissa delar af ämnet, och dels äfven i anseende tili oriktiga zifFeruppgifter; hvarjemte Herr Lefrén, under förmenande, att tiodelningens införande i mått, mål, vigt och mynt vore en åtgärd, som icke allenast skulle ådagalägga Representationens förmåga och vilja att göra den upplysning practiskt gällande, som i landet funnes, utan äfven medföra en betydande, ehuru thyvärr af många förbisedd allmän nytta genom den enkelhet, räknekonsten vunne derigenom, att de besvärlige och svårfaltlige reduclionerne vid den så kallade
Sort-räkningen gjordes alldeles öfverflödige föreslagit: 1:0 alt Rikets Ständers måtte underdånigst begära, det nya Författningen om Rikets mått, mål och vigt må blifva under årets lopp utfärdad och anbefalld lill allmän efterlefnad ifrån och med år 1842; och 2:0 alt den ifrån och med 1841 må i Skolorne föredragas och inöfvas.
Vidare har inom det Hedervärda Bonde-Ståndet Petter Mårtenson från Jönköpings
Län uti ingifvet Memorial, uppå hufvunsakligen enahanda grunder, som Herr Hjerta, yrkat samma förändring af nu gällande vigter, som af nämnde motionär blifvit föreslagen.
Dessa Memorial och deraf föranledde anföranden äro vordne lill Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterade, men som detta Utskolt ansett ärendet erfordra behandling jemväl af Lag-Utskottet, hafva de förenade Utskotten detsamma under gemensamt öfvervägande tagit; och då Utskotten nu gå alt utlåtande deröfver afgifva, anse Utskotten sig böra i främsta rummet meddela yttrande öfver Herr Le}re’ns förslag, alt det nya systemet för mått, mål och vigt måtte införas och påbjudas till efterlefnad från och med nästkommande år.
Då Kongl. Majit, uti Kådig Proposition den ro December 1828, lill Rikets Ständers förnyade granskning öfverlemnade det af Rikets Ständer vid 1823 års Riksdag redan antagna, på decimal-systemel grundade, förslaget lill förnyad Författning, rörande Rikets mått, mål och vigt, yttrade Kongl. Majit, det Han uppskjutit Författningens utfärdande, tilldess en allmän kännedom blifvit spridd om det uppgjorda systemet, som, sedan det blifvit slutligen faslsläldt, i alla fall borde, innan tillämpningen deraf loge Lag- samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 58. 31 sin början, under föregående tid af minst to år harva utgjort föremål för folkundervisningen.
Instämmande häruti, anlogo Rikets Ständer den i Kongl.
M.ij:Ls Nådiga Proposition omnämnde lid af 10 år, såsom den bestämda gräns, inom hvilken nödige förberedelser kunde vara fullbordade och tillräcklig kännedom om systemets inrättning bibringad den uppväxande generationen, samt tillstyrkte den nya Stadgans utfärdande till efterlefnad år 183g.
Denna tidpunkt är emedlertid redan förfluten., utan alt den förutsättning, hvarifrån Rikets Stander ulgingo, kan anses i någon mon förverkligad.
Piter Utskottens tanka måste, ehuru underrättelse om det nya systemet för måll, mål och vigt blifvit till allmänhetens kännedom införd i de små Almanachorna, denna allmänhet likväl antagas i närvarande ögonblick derom helt och hållet okunnig.
Systemet har icke eller kunnat hittills utgöra föremål för en allmännare folk-undervisning, då först vid innevarande Riksdag frågan om Folk-skolor kommit till någon alfvarsam handläggning.
Vid detta förhållande måste Utskotten, som dela den af Kongl. Maj:t yttrade mening, alf, innan tillämpningen af det nya systemet täger sin början, en allmän kännedom derom bör vara spridd, anse tiden för dess påbjudande till efterlefnad ännu icke vara inne.
Derföre, ehuru Utskotten visserligen icke underkänna den sanningen, alt ämnen af praclisk natur både fortast och säkrast läras under handläggning i dagliga lifvet — den stora folk-skolan, hvars vexelundervisnings-method är mägtigalt bibringa kunskap äfven åt den trögaste fatlningsgåfva — och Utskotten medge, alt, utan tvånget, och behofvet af en sådan kunskap, densamma icke allmännare förvärfvas, finna Utskotten sig icke kunna tillstyrka förslaget att nu genast påbjuda det nya systemet för mått, mål och vigt till allmän efterlefnad.
Då Utskotten dessutom hålla före, att della systems införande borde åtföljas af decimal-räkningens antagande i myntet, men Rikets Ständer vid innevarande Riksdag afslagit framställningen derom, anse sig
Utskotten af alla dessa skäl böra hemställa, alt Herr Lefrens ifrågavarande motion mätte förfalla.
Men anse sig Utskotten deremot, för alt i möjligaste måtto påskynda ett snart införande af delta system, böra tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, alt Kongl. Maj:t täcktes låta genom Dess Vetenskaps-Åcademi utarbeta en kort handledning i ämnet med comparaliva tabeller och anbefalla vederbörande, alt undervisning skall 32 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsleottens Betänkande, N:o 58. i Folk-skolorne ifrån ar 1842 meddelas om del nya, på de cimal-räkning folade, systemet för mått, mål och vigt; samt att, så snart någon allmännare kännedom derom kan anses vara spridd, Kongl.
Majrt täcktes, dock senast inom 10 år, låta utfärda Nådig Författning om det nya systemets antagande lili efterlefnad.
Hvad beträffar de af Herr Hjerta och Petter Mårtensson gjorda framställningar, så, enär desamma utgått från den förutsättning, att det nya systemet för mått, mål och vigt icke skulle komma att införas i närvarande generations lifstid, lärer det af hvad Utskotten här ofvan tillstyrkt finnas vara en följd, att Utskotten icke kunna dessa framställningar understödja.
Med antagande nemligen af ett snart införande utaf det nya systemet i sin helhet, måste en jaar tiel förändring af det gamla, äfven om densamma innebure en förbättring, anses af mindre vigt och nytta, samt ingalunda af så angelägen beskaffenhet, att den kan såsom en af behofvet påkallad åtgärd betraktas.
Olägenheterna af det närvarande förhållandet anse Utskotten sålunda böra kunna fördragas den korta lid, som, efter hvad Utskotten hoppas, nu mera återstår, innan fäderneslandet kommer i åtnjutande af de fördelar, hvilka det nya systemet medför.
Mea utom della skäl, som gäller i allmänhet om de af motionärerne föreslagne förändringarne, måste Utskotten anse den af Herr Hierta iftågaställde förändringen af tunn-målet för torra varor aldeles otjenlig, enär den fasta spanmålstunnan är så allmänt nyttjad och känd, alt, på sätt Rikets Ständer uttryckte sig i deras underdåniga skrifvelse vid 182g års Riksdag, rörande det nya sj^stemet lör mått, mål och vigt, ”ålankan på lös tunna redan försvunnit ur bokföringen, Förordningarne och språket ocht ålankan af 'struken kappe eller A af en fast tunna intagit dess ställe,’’ samt den föreslagna förändringen snarare aflägsnade ifrån än närmade till det nya systemet, Utskotten tillstyrka således, att de af Herr Hjerta, Lars samt Petter Mårtensson väckte motioner må lemnäs utan afseende.
Stockholm den s3 Mars 184 *•
Reser - Lag- samt Allm, Bese.- och Ekon.-Ulskottens Betänkande, X:o 58.
Reservationer; Af Herr Aminoff, Fredrike.
’ Emot de sammansatta Utskottens beslut om a (styrkande af Herr General Lefréns motion, får jag mig reservera, hufvudsakligen på den grund, att Rikets Ständer redan vid 1823 års