Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru reservanten gerna skulle önskat, alt den höga bevillning af 15 procent, hvilken Enskilda Banker med sedeln t g ijniny sr ätt nu böra erlägga af den årliga behållning, som öfverstiger sex för hundradet, hade uti Utskottets förslag blifvit nedsatt, icke till 5 procent, såsom man yrkade, utan t. ex. till tio (10) procent, så anser han sig till det afseende, de kunna finnas förtjena, vördsammast böra anmäla de flerehanda sätt, på hvilka, efter hvad tillförlitligen blifvit uppgifvet, desse Banker nu kunnat till någon del eller fullkomligt undandraga sig den högre procepten, hvilken dock, så länge den är lag, synes böra utgå. A.) Uttrycket sex för hundradet, som rättast borde heta sex procent ränta, begagnas till desse Bankers fördel och minskar det belopp, som borde bära den högre beskattningen, emedan det förra uttrycket tillåter, utan afseende på tiden, en räuteberäkning under 12 månader på medel, som endast hafva varit insatte 6, 8 eller 9, men det sednare uttrycker bestämdt ränteberäkning med afseende på den tid, hvarunder kapitalet har varit användt. B.) Samma Banker afdraga i allmänhet bevillningen ifrån sin behållning, såsom ock Kongl. Kammar-Rätten tillämpat författningen, och vilja endast skatta för det efter afdraget uppkommande netto, ehuru sådant afdrag dock icke får ega runi för lön, rörelse m. m., såsom äldre Bevillnings-Utskott hafva besvarat framställningar i samma syfte.
Uträkningen att finna den obekanta storheten, detta x så val för netto som för bevillningen, erfordrar högre kunskaper än Bevillnings-Stadgan förutsätter, som ej heller har uppgifvit formeln för ertappande af detta x.
Reservanten anser för sin del, att efter ordet allt borde inflyta följande: utan afdraget beviltningsbelopp. C.) Orden kontant tillskjutet begagnas vanligtvis till skattenedsältning för dessa Banker sålunda, att, då, utöfver 25, 30 eller 40 procent, som till grundfonden blifvit kontant erlagde, för 75, 70 eller 60 procent skulle lemnäs antagliga säkerhetshandlingar, men i saknad af sådane motsvarande belopp kontant insattes, hvilket, genom Bankstvrelsens försorg, lemnande deponenten särskild ränta, icke får med grundfonden sammanblandas, man räknar Banken till godo sex för hundradet, äfven för dessa medel likasom för grundfonden, hvarigenom den behållning, som skulle draga förhöjd bevillning, nedsättes eller alldeles räknas bort.
Reservanten har derföre ansett, att slutet af 35 §.
1 mom. borde erhålla följande lydelse: »allt, utan afdraget b Drillning s-belopp, beräknadt efter hvad af teckningssumman eller grundfonden, enligt oktroj erne, blifvit såsom rörelse-kapital kontant tillskjutet.» 4:o.
Reservanten har icke biträdt förslaget att helt och hållet befria Jern-Kontoret ifrån bevillning, hvilken, nu utgörande 3,000 R:dr, han för sin del dock gerna skulle se nedsatt lil! 1,000 R:dr, ehuru
Kontoret njuter fördelen af ett stort kreditiv i Rikets Ständers Bank emot låg ränta och har en årlig behållning af 30,000
R:dr och derutöfver, utan alt beräkna delegarnes egna bidrag.
Skulle reservantens vördsamma för lag vinna bifall, bör det moment utgå, hvilket Bevillnings-Stadgans 145 §. i detta afseende nu bär intagit. Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4. 37 §. 44.
Den starka konservatism, som stundtals’ beherrskat det Högloflig» Utskottet, bar icke efter ordet Akademi-Bokhållaren medgifvit tillägget : eller motsvarande Akademisk Tjensteman, ehuru det vid öfverläggningen bestyrktes, att vid det ena af Universiteterne Akademi-Bokliållare icke finnes, och att vid det andra dess tjeirst, såsom nu mera öfverflödig, vid lörsta läglighet indrages.
De Högloflige Stånden täcktes öfverväga, om icke tillägget bör ega rum, hvilket reservanten förmenar. §. 81.
Med erinran att så väl äldre Bevillnings-Förordniugar, som det Förslag till Bevillnings-Stadga, hvilket Utskottet i sitt Betänkande N:o 4 vid sistlidne Riksdag afgaf, innehålla, att, om vid votering inom Taxerings-kommitté rösterna äro lika, den mening skall gälla, sorn länder till Kronans förmån, anmäler reservanten, att han för sin del och, såsom han förmenar, på öfvervägande skäl, fortfarande gillar den äldre, i sednare tider förändrade, lagbestämmelsen. §§. 88, 89 och 90.
Sedan, till svar på Herr Hagmans motion, som yrkade förändring utijden sammansättning af städernas Taxerings- och Pröfnings-Kommilléer, hvilken vid sednaste Riksdag föreskrefs, det Högloflig» Utskottet yttrat, att, enär af denna sammansättning inga olägenheter hafva försports, så borde motionen lemnäs utan afseende, var det beslut, som dock sedermera till följe af eli, inom.
Utskottets Plenum väckt, förslag, fattades rörande åtskilliga väsendtliga lärändringar uti de §§., sorn bestämma desse Taxerings-Kommitéers sammansättning, icke endast ett upprifvande af ett redan afgjordt mål, ulan äfven en högst tänkvärd förstärkning af de borgerliga elementerna, då genom antagande af samma förslag Ståndspersoner skulle ur Kommittéerna kunna utträngas af Magistralspersoner, och således äfven af sådane Magistratspersoner, som idka borgerlig rörelse.
Emot desse förändringar anmäles härmedelst vördsam reservation. §. 108 mom. 2.
Då, enligt 149 §., lästetalsafgift icke utgår för det fartyg, som bevisligen legat i hamn obegagnudt, synes det reservanten vara en obillig motsägelse, att, enligt §. 108 mom. 2, tomtens värde skall uppskattas, i fall hela huset har uppbrunnit.
Sjelfva hustomten lärer väl icke lemna egaren afkastning, derest icke dertill hörer annan odlad jord. §. 137.
Ehuru Utskottet med skäl icke har medgifvit en uti motion yrkad befrielse för Husbonde, Handlande, Mästare m. 11. ifrån skyldigheten att ansvara för Tjenstehjons, Betjentes, Gesällers eller andra arbetares utskylder, så har dock reservanten ansett rättvisan fördra, att en utväg anvisades, hvarigenom den för utskylderne ansvarige ofelbart skulle erhålla godtgörelse af den skattskyldige i hvad händelse som helst, äfven om vid afflyltningen ingen behållning på arbetsförljensten vore innestående, eller utskyldernes belopp icke kunde på förhand bestämmas.
Denna rättvisa förmenar reservanten hafva af Utskottet bort, på första raden s. 87 uti nu gällande Bevillnings-Stadga, medgifvas genom följande tillägg elter ordet innehållen: eller att vid saknad af innestående arbetslön samt vid ovisshet om ulskyldernes blifvande belopp en af den ansvarsskyldige godkänd borgen för dem hos honom blifvit ställd.» 4:o af Herr Prosten Gahne; »Det allmänt bekanta förhållandet, alt personer, som sysselsätta sig med auklions-förrätlningar på landet, deraf vanligen hafva ganska betydlig inkomst, utan att för densamma erlägga någon bevillning, framkallade inom Utskottet det endast med ringa pluralitet förkastade förslaget, att bland de i 27 §.
1 mom. uppräknade beskatlningslitlar upptaga »Auktionistcr.»
Man kunde icke motsäga billigheten och rättvisan af Auktionisternes beskattning, men man förmenade, att särskildt stadgande derom icke erfordrades, ehuru det med offentliga handlingar styrktes, att, sedan en Pröfnings-kommitté och Kammar-rätten påfört Auklionister bevillning enligt 2 artikeln, Kongl.
Majit derifrån meddelat befrielse, på den grund »att i Bevillnings-Stadgan icke 38 Bevillnings-Vtskotlels Betänkande, N:o 4. funnes något stadgande, enligt hvilket bevillning för å landet bosatte personers inkomst af auktions-förrättningar borde erläggas.»
Jag har visserligen sedermera erfarit, att Kongl. Majit helt nyligen, genom ett motsatt beslut, tolkat Bevillnings-förordningens stadgande i 27 §. om bevillning af »kommissionärer» derhän, alt äfven Auktionister på landet vore bevillning underkastade, och farhågan, att det förra prejudikatet vidare skulle i de högre instanserna tillämpas, är väl derigenom undanröjd; men saknaden af ett uttryckligt stadgande kommer otvifvelaktig! att hädanefter, såsom hittills, föranleda olika tillämpning vid olika Taxerings- och Pröfnings-kommittéer, hvarigenom, der beviliningsfrihet Auktionister medgifves, både Statens rätt förnärmas och den likhet i beskattning, som i alla delar af riket bör ega ruin, åsiidosättes.
Det kan icke vara Rikets Ständers afsigt eller med deras pligt förenligt, alt låta en af erfarenheten vitsordad tvetydighet i lagstiftningen fortfara och sålunda öfverlemna åt slumpen, om en känd, ofta ganska betydlig inkomst beskattas eller icke; och jag vågar derföre hemställa, att, till uridanrödjande af nu anmärkta tvetydighet, i 27 §. 1 mom. af Bevillnings-stadgan må införas:
Auktionister, se Kommissionärer.»
Häruti instämde Herr Prytz, L. A., Herr Biskop Bergman, Herr Kontraktsprosten Wåhlander samt Herrar Brodin och Trägårdh. 5:o af Herr J. G. Brodin: »Ledamot af den Utskotts-afdelning, som först före haft ifrågavarande Betänkande, har jag, i afseende på hufvudgrunderne för allmänna Bevillningens utgörande, förordat och tillstyrkt det förslag, som blef afdelningens, men sedermera uti Utskottets plenum förkastades, eller att bevilluingsafgiften af Embets- och Tjenstemän samt Betjente m. fl., borde nedsättas till 1 procent af alla löner, som öfverstego 200 R:dr; af alla borgare och näringsidkare lill 3 procent af den inkomst de under nästföregående året njutit; och af fastigheter i städerne och på landet i enahanda förhållande eller till 3 R:dr för hvarje 2,500 R:dr, eller 12 R:dr för hvarje 10,000 af taxeringsvärdet.
De skäl, som tala för denna nedsättning, äro, hvad Embets- och Tjcn stemännen angår, i ingifne motioner tillräckligt utvecklade och behöfva ej här återupprepas, och i afseende å de öfriga af afdelningen föreslagna nedsättningarne torde det vara tillräckligt, att taga i öfvervägande, att statens beräkneliga intrader numera icke torde erfordra så hög bevillning som tillförene utgålt; att det, vid sådant förhållande, icke finnes något, efter mitt förmenande, billigt och giltigt skäl att icke vilja medgifva nedsättning uti en i allt fall tillfällig beskattning; samt att man af de nuvarande politiska förhållandena inom vår verldsdel eger så mycket mindre anledning att bibehålla bevillnings-procenten, som, om dessa förvecklingar skulle erfordra ytterligare anslag af allmänna medlen, dessa anslag icke torde kunna utan statslån eller särskild uttaxering å statens medlemmar fyllas.
Det bör icke heller lemnäs oanmärkt, ätt all lagstiftning bör, efter min åsigt, undvika sådana stadganden, hvilkas orimlighet föranleder till försök att eludera samma lag, och att det är både rimligt och troligt, att en lägre bevillningsprocent skulle föranleda sanningsenligare taxerings-uppgifter i allmänhet och jordegendomars uppskattande till deras ungefärliga värde.
Att vid sådant förhållande uppgöra en tillförlitlig kalkyl öfver den minskning i allmänna bevillningens belopp, som af den ifrågakomma nedsältningen kunde blifva en följd, låter sig naturligtvis icke verkställa; men med ledning af den summa, hvartill nämnde afgift hittills uppgått, och med afseende å redan inkomne utlåtanden angående ordinarie statsregleringen och de tillgångar, som genom banko-vinsten och bränvinsbeskattningen komma att det allmänna tillfalla, lider det intet tvifvel att ju, äfven om en sådan nedsättning bifälles, statens intrader blifva fullt tillräckliga för dess behof. Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4. 39
I andra hänseenden har jag frän Utskottets majoritet äfven varit af skiljaktig mening och får i största korthet antyda en del af dem. §. 28.
Det [tillägg, Utskottet beslutat vid denna §., i afseende å landtmän som afyttra husslöjdsalster samt egne och sine grannars landtmannaprodukler, har jag ansett Öfverflödigt derföre att den landtmannahandel, Utskottet dermed afselt sig vilja beskatta, efter min åsigt redan är, genom i §. inlaget stadgande, beskattad, och vådligt derför att det föreslagna tillägget möjligtvis kan föranleda dertill, alt en landtman blifver betungad med bevillning endast derför att han, för att lindra grannars besvär, i kommission ernottager deras landtmannaprodukler till afsalu. §. 35, mom. 2.
Utskottets beslut, att i detta mom. införa orden »årliga behållningen», i stället för ordet »utdelning», kan jag ingalunda gilla.
Om Utskottet ock, med föranledande af föregående Ständers beslut, ansett sig icke kunna fästa afseende å Herr Wijks, efter mitt omdöme, väl grundade och i full öfverensstämmelse med gällande beskattningslagar väckta motion, att någon beskattning å de i mom. omförmälda bolag icke borde ega rum förr än utdelningen öfversteg 5 procent af det tillskjutna kapitalet, så hade Utskottet likväl saknat all anledning alt införa ett stadgande, som måste afse en förhöjd beskattning å bildande af föreningar, som väl någon gång genom sina resultater kunna bereda delegarne betydlig vinst, men i ett land med smärre kapitaltillgångar i mer än ett hänseende synnerligen gagna det allmänna och snarare borde befrämjas än till sin uppkomst försvåras.
Det är nemligen tydligt, att Bolags egendom, synnerligast om den består af Ångfartyg, Machiner m. m., som kunna vara utsatte för ulslilning och förnötning, måste af cn klok förvaltning söka ersättas, genom bildande af en reservfond, på det alt ej till slut delegarnes tillskjutna kapital mätte helt och hållet förintas.
Af återstoden å vinsten sker utdelningen, men anlages nu den förändrade redaktionen af morn., blifver följden ovilkorligen den, alt bevillning äfven måste utgöras å denna reservfond, som icke utdelas, hvarigenom högre beskattning skulle drabba aktie-bolagen, än enskilde personer, som endast skatta eller böra skatta för sin inkomst. 50 §. 2 mom. och 112 §.
Då den minimi-lariff för hemmansvärdet i hvarje län,' hvilken år 1823 fastställdes, numera eller efter 30 års förlopp icke kan tjena till någon ledning för uppskattning af jord å landet, har jag hyst den åsigten, att samma tariff bör utur Bevillnings-förordningen helt och hållet utgå.
Det torde nogsamt vara kändt, att fastighetsvärdet å landet elter tariffens uppgörande betydligt stigit, men icke i samma mån taxeringsvärdena, och orsaken dertill förefinnes tydligen deruti, att man, utan afseende å jordens rätta värde, icke vill synnerligen öfverstiga minimi-summan, och att vederbörande krono-ombud, så snart densamma icke undersliges, i flera delar af riket icke synes lemna häråt den uppmärksamhet, saken verkligen förtjenar.
Sålunda inhemtar man t. ex. att i Södermanlands län minimi-beloppet är satt lill 11,394,000 R:dr, och taxeringsvärdet 1851 till 11,973,000 R:dr, i Westmanlands län det förra till 10,588,230 R:dr och det sednare till 10,791,000 R:dr o. s. v. För städerne finnes icke eller någon sådan minimi-tariff, hvarigenom också hus och tomt der ofta uppskattas utöfver deras verkliga värden, och för landet tycke? den 40 Bevillnings-Utskottets Éetänlcande, N:o 4. ock vara öfverflödig, dä Taxerings-komittéerna, om de sådant vilja, i 68 §. af nuvarande Bevillnings-stadga ega tillräcklig ledning för uppskattning åfjord å landet. §.65.
Då, enligt 4 §. under lön förstås all den inkomst, som löntagare påräknar att under året genom tjensten förvärfva, och min uppmärksamhet blifvit fästad derå, att dea kontroll, som af Kongl.
Kammar-rätten bör utöfvas å beskattningsväsendet, hvad Presterskapet angår, betydligt försvåras derigenom att i taxerings-längderne ej utsättes, huruvida pastoralie-konvenlioner inom socknarne äro träffade eller ej, och Presterskapets taxering derå grundad, har jag hos Utskottet yrkat, att till denna §. borde bifogas ett tillägg, med föreskrift, att i de socknar, der pastoralie-konventioner finna5, desamma borde läggas till grund för Presterskapets taxering och antecknas i protokollet, det sednare derföre, att vederbörande Ofver-revisions-departement i Kongl.
Kammar-rätten derigenom blefve i tillfälle att, genom uppletande och jemnförande med konventionerne, hvaraf afskrifter finnas i härvarande embetsverk, kontrollera uppgifterna, likasom nu sker med Rikets öfrige kontant aflönade embets- och tjenstemän.
Mitt förslag förkastades, och jag afgifver deremot min reservation, till det afseende den må förtjena; men för att visa, att detsamma icke varit obefogadt, tager jag mig friheten bifoga följande tabell, upptagande i första kolumnen Biskoparnes inkomster, sådane de år 1842 minst utgjort, enligt eu vid Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 83, vid 1844—1845 årens riksdag, fogad officiell uppgift, samt i andra kolumnen det belopp, hvarefter bevillning af Biskopen i Skara år 1850 och af öfrige Biskoparne år 1851 utgjorts: 1842 års inkomst.
Taxerings^beloppet Erke-Biskopen i Upsala 12,550: 31. 9. 6,989: 3. 7. Biskopen i Linköping 8,178: 15. 11. 8,378: 21. 8.
Biskopen i Skara 6,409: 4. 7. 5,941: 23. 6.*)
Biskopen i Strengnäs 7,864: 25. 1. 7,172: 47. — Biskopen i Westerås 9,349: 39. 9. 5,952: 8. 6.
Biskopen i Wexiö 5,247: 16. 3. 3,254: 45. 6.
Biskopen i Götheborg 8,139: 30. 4. 7,075: 22. — Biskopen i Lund 10,727: — 7. 9,783: 18.
— Biskopen i Calmar 10,168: 31. 6. 9,240: 38. 6.
Biskopen i Carlstad 6,819: 31. 10. 7,341: 28.
— Biskopen i Hernösand . . , 6,320: 25. 2. 5,376: 46. — Biskopen i Wisby 5,848: 16. 4. 5,787: 29.
— Då denna tablå utvisar, att för en del af Biskops-embetenas innehafvare inkomsterne stigit, men för andra åter, såsom t. ex. Erke-Biskopen och Biskoparne i Wexiö och Westerås, betydligt fallit, utan att någon uppsåtlig origtighet i taxerings-uppgifterne ens kan ifrågasättas; samt skillnaden troligen härrör af någon konvention; o(ch då det lärer finnas kyrkoherdar å landet, hvilka utgöra bevillning efter en inkomst af endast 5 till 600 R:dr, utan att detta allt kan af den granskande myndigheten kontrolleras, har jag genom nu föreslagna tillägg sökt afhjelpa den mest öfverklagade bristen, i afseende på en slik kontroll, hvarförutan revisions-arbelet i denna del blifver ändamålslöst och statens rätt kan äfventyras. *) Obs. år 1850. Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4. 41 §. 108.
Dä det synes mig mindre riktigt, att minimum af taxeringsvärdet för hus i städerne bör vara det, hvartill hus och byggnad blifvit uti allmänna inhemska Brandstodsbolag till försäkring antagne, enär mänga egendomar hafva högre värde än brandförsäkrings-summan, helst då denna är äldre, samt, i allt fall, andra beskattningsgrunder finnas, har jag trott, att detta minimi-belopp borde utur §. utgå och densamma således omredigeras. §. 136.
Den för Skepps-ombudsmannen i Stockholm dch sjömans-husens föreståndare i de öfriga städerna tillagde uppbörds-procent torde skäligen kunna till af mig i motionen äskadt belopp förhöjas. §§. 88, 89, 92, 119 och 137.
I afseende å dessa paragrafer åberopar jag de af mig vid sisllidne Riksdags Bevillnings-Utskotts Betänkande N:o 4 fogade reservationer.» 6:o af Herr J. G. Schwan.
»Den af mig väckta motion om nedsättning i bevillningen å Embets- och Tjenstemäns löner härinom Utskottet rönt den tvetydiga.välviljan att erkännas vara »rättvis och billig», men ändock underkännas, emedan det närvarande icke tilläte utöfvande af rättvisa och billighet.
Erkännandet i förra hänseendet gör det för mig öfverflödigt alt vidare utveckla min motion.
Ender kännandet i det sednare borde icke heller göra någon synnerlig vederläggning behöflig; ty /af/stiftaren får aldrig kränka rättvisan.
Emellertid vill jag i afseende å »närvarande förhållanden», som förmenas vara så utomordentliga, att rättvisa och billighet i beskattning derföre mäste uppoffras, fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att förhållandena aldrig varit gynnsammare än just nu.
Vi hafva millioner besparade i Riksgälds-konloret; vi hafva bankovinsten; vi hafva å bane en ny bränvinslagstiftning, hvars tendens att mångdubbla bränvins-bevillningen icke kan annat än vinna framgång; vi hafva slutligen på Rikets Ständers bord ett förslag till tulltaxa, som, antaget, skall frånvinna lurendrejeriet åtminstone bundradetusenlals Riksdaler årligen, samt, utom allt tvifvel, på den enda artikeln bomullsväfnader inbringa en tillökning, fullt motsvarande den summa, hvilken nu orättvist uttaxeras af vår svagt lönla och ändå, jag säger det med uppriktigaste öfvertygelse, utmärkt redliga och aktningsvärda embetsmannakorps.
Utan fara för öfverdrift vågar jag påstå, alt intet land för närvarande befinner sig i lyckligare financielt tillstånd, än vårt; och ändå vill man anse sig förhindrad alt utöfva rättvisa mot en stor och af landets tacksamhet förtjent medborgareklass, emedan rättvisan skulle kosta omkring 140,000 R:dr.
Skulle åter de politiska förhållandena i Europa äfven hos oss påkalla utomordentliga uppoffringar (de hittills för neutralitetens upprätthållande anslagna medel kräfva det icke), så är det ju påtagligt, att så väl embetsmanna-korpsen, som alla andra medborgare, måste vidkännas en proportionerlig tillökning i bördor, och sannerligen är embetsmanna-korpsen så patriotisk, att den visst icke skall stå tillbaka i uppoffringar för fäderneslandets väl.
Jag vågar således vara förvissad, att Rikets Ständer icke blott i principen erkänna, utan ock i tillämpningen utöfva den rättvisa och billighet vid beskattning af cmbets och tjenstemäns löner, som jag i min motion föreslagit.» Bih. lill B.
Prot. 1833 & 1834. 3 Sami. 1 Afd. 3 Baft. 6 42 Bevillnings-Utskottels Betänkande, iV.-o 4. 7:o af Herr S.
Hagman: »Min motion om förändring i 88, 89, 92 & 119 §§. af nu gällande Bevillnings-stadga, så att Taxerings-kommiltéernes i städerna sammansättning m. m. måtte blifva lika med hvad den var före sista riksdag, har af Utskottet blifvit afslagen.
Såsom anledning till detta afslag har Utskottet uppgifvit, att någon olägenhet ej försports af den nuvarande sammansättningen, men ej till besvarande upptagit mina i motionen anförda skäl för förändringen, eller yttrat sig öfver den samma motion åtföljde bilaga, hvaraf synes, ali borgerskapet i städerna utgjorde ett ungefärligen lika antal med Öfrige samhällsklasser; ett förhållande, som Utskottet dessutom sjelf vitsordat vid afslaget af Herr Flachs motion.
När nu så är, torde billigheten tala för den af mig föreslagna förändringen, och jag får således reservera mig mot Utskottets beslut att afslå förenämnde min motion.» Tryckfel.
Sid. 4, rad. 14, nedifr. står: afgifter — läs: uppgifter. » » » 15, » » afgiflen » uppgiften.
STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. jFörslag
Ull K v #* i lii t ht gs-Sia tig a. Art. I.
Personlig Skyddsafgift. §. l. Iso. Personlig
Skyddsafgift erlägges af alla i mantalslängd skattskrifne personer, inom nedannämnde åldrar, utan afseende på stånd eller förmögenhet, nemligen:
Af hvarje mansperson, från och med fyllda 18 till och med fyllda 60 är — 12 sk.
B:co. Af hvarje qvinna, från och med fyllda 18 till och med fyllda 60 år — 6 sk. „ 2:o.
Denna afgift fortfar att årligen utgå, äfven efter fyllda 60 år, af alla dem, hvilka utaf tjenst eller rörelse, eller genom undantagsbeting vid afhandlingar om öfverlåtelse af egendom, ega 100 Riksdalers årlig inkomst, äfvensom af dem, hvilka efter 2:dra Art. utgöra Bevillning för fast egendom af öfver 20.0
R:drs värde.
Afgift af Lön, Egendom och Rörelse, m, m. A) Bevillning af Embets- och Tjenstemän samt Betjente m. fl. §• 2.
Iso. Alle Embets- och Tjenstemän samt Betjente af Hof-, Civil-, Minister-, Militär- och Ecclesiastik-Staterne, äfvensom vid öfrige allmänna Verk, privilegierade Bolag och Inrättningar, af hvad beskaffenhet de vara må, i städerne och på landet, skola för Bil. till Bev.-Vtslc.
Bet. år i8Si, N:o i. 1 2 Förslag lill Bevillnings-Stadga.
55 300 55 400 5) 400 55 500 55 500 55 600 55 600 55 700 55 700 ' 55 800 55 800 55 900 55 900 55 1,000 55 1,000 55 1.100 55 1,100 55 1,200 den sammanräknade ion, de af en eller flere tjenster åtnjuta, antingen i penningar, utan afseende derpå att den fond, hvaraf anslaget skett, kunde vara med Eevillningsafgift belagd, Kronotionde, Spanmål från Kronans magaziner, indelda hemmansräntor, anslagen åker och äng, eller andra sådana lägenheter, erlägga: af alla löner, sorn öfverstiga 200 till och med 300 R:dr B:co, en afgift af2R:drB:co. » ^ „ 5 7 10 » 1 '1 » 17 „ 21 26 32 55 55 samt af alla löner derutöfver
Tre för hundrade; kommande den lön, som är indeld ekler utgår i spanmål eller andra persedlar, att förvandlas i penningar, efter den för orten, der lönen utgår, näst före taxeringen satta markegång, enligt hvilken lönen åtnjutes. 2:o.
Den, som på flere ställen eller olika orter åtnjuter löne-inkomster, skall, för deras sammanlagda bélöpp, på ett ställe taxeras. 3:o.