Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emedlertid, såsom Utskottet redan i sitt förra Betänkande anfört, billigheten fordrar, att redskapens egare, så fort sig göra låter, af den belöpande ersättningen komma i åtnjutande, anser Utskottet terminen för betalningen icke böra utsträckas längre, än till den tidpunkt, då, efter hvad ined säkerhet kan antagas, någon svårighet för Riksgälds-kontoret ej möter att medlen utbetala.
Enligt den af Utskottet derom föreslagna § i Reglementet för Riksgälds-kontoret, skulle detta verk, i likhet med hvad i föregående Reglementen varit stadgadt, ega att, från den 1 September det ena året till den sista Juni det nästföljande, för bestridande af de kontoret åliggande utbetalningar begagna ett räntefritt kreditiv å Rikets Ständers Bank lill ett belopp af högst 1,000,000 R:dr; och, under förutsättning att Rikets Ständer bifalla den föreslagna §:n, kan, om tiden för liqviderandet af ifrågavarande lösen utsättes till medlet af September månad nästa år, berörde summa fqr ändamålet disponeras, och torde äfven, jemte öfriga tillgängliga medel, blifva fullt tillräcklig, helst, såsom under diskussionerne hos Riks-Stånden jemväl blifvit yttradt, sannolikt är, att en stor del af de beräknade utgifterne icke kommer att * Stats-Vtskottets Utlåtande, N:o 373. .3 utgå.
Utskottet, som för öfrigt, rörande den inom ett Riks-Stånd ifrågasatta rättigheten för redskapens egare att under tiden åtnjuta ränta å den belöpande lösen, anser en sådan förmån icke böra medgifvas, enär Rikets Ständer icke iklädt sig någon förbindelse att liqvidera lösen vid redskapens aflemnande, och, genom den stadgade öfverbetalningen af 10 procent utöfver kopparvärdet, alla billiga anspråk från redskapsegarnes sida måste anses uppfyllda, får alltså föreslå, att stadgad lösen för den bränvinsbrännings-redskap, hvilken, till följd af de förändrade vilkoren för bränvins-tillverkning, i behörig tid och ordning till inlösen för allmänna medel allemnas, skall af hvar och en dertill berättigad, uppå skeende anmälan, å vederbörande Landtränteri utfås sednast den 15 September nästa år, samt att härtill erforderliga medel, jemte öfrige i Betänkandet N:o 341 omnämnda kostnader, på Stats-kontorets, reqvisition, från Riksgäldskontoret utbetalas så tidigt, att den belöpande lösen kan vid berörde tid redskapens egare tillgodokomma.
Vidkommande de öfriga tvänne momenterna i det återremitterade betänkandet, hvilka angå dels försäljningen af bränvinsredskapen, dels Riksgälds-kontorets ersättning för de medel, som komma att till ofvan omförmälda ändamål utbetalas, får Utskottet, med anledning af återreinisserne, tillstyrka, l:o att Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, att den bränvins-redskap, som blifver för allmänna medel inlöst, må, på det sätt Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, kan finna lämpligast och med Statens fördel mest öfverensstämmande, varda för Statens räkning så tidigt försåld, att de inflytande försäljnings-medlen kunna användas i liqvid för nämnda redskap, så vidt sådant kan utan 'allt för stor olägenhet för Staten ega rum; och 2:o alt förskottet, så väl för ofvannämnde inlösen, sorn för öfrige dermed förenade kostnader, må Riksgälds-kontoret godtgöras dels af bränvinsbevillnings-medlen, i den mån desamma ingå till högre belopp, än som för den ordinarie Statsregleringen påräknas, dels af försäljnings-medlen för bränvins-redskapen, allt efter som dessa medel inflyta.
Reservationer: af Riksdags-fullmäktigen Lars Rasmusson från Götheborgs och Bobus län: »Emot det beslut, hvaruti Höglofliga Utskottet stadnat, att en summa af 2,030,420 R:dr 40 sk. skulle användas till inlösen för Statens räkning af enkel bränvinsbrännings-redskap, nödgas jag mig reservera, af skäl, att jag anser det icke vara Statsverket värdigt att ingå i några handels-transaktioner, hvilka endast medföra förlust, ty handels-expediterne komma säkert att för sina besvär tillgodoberäkna sig hela försäljnings-beloppet, och Staten endast får äran utgifva lösnings-priset.
Min öfvertygelse derjemte är, alt ej 2^-del af å larifen uppräknade pannor komma att till inlösen utbjudas.
De ^^-delarna af anslaget blifva nog begärlige vid nästa Riksdag för inlösen af en hop konstbränneriredskaper, hvilka icke finna sin fördel uti att fortsätta yrket; och tilläfventyrs åtgå här - 4 Ståls-Utskottets Utlåtande, N:o 373. till ännu några millioner.
Banan är beträdd och prejudikatet gifvet, hvaremot jag vill förklara min protest, och må de, som bidragit till förslaget, allt för gerna tillräkna sig både hedern och fördelarne.»
Uti denna reservation instämde Riksdags-fullmäktige Matts Pehrsson från Stockholms och Pehr Mattsson från Wester-Norrlands län. af Riksdags-fulimäktigen David Andersson från Hallands län, som, i afseende å de tvänne sista momenterne i Betänkandet, åberopade Utgifts-Afdelningens, af Utskottet efter votering underkända, förslag, så lydande: »Vidkommande de öfrige tvänne momenterne i det återremitterade Betänkandet, hvilka angå dels försäljningen af bränvinsredskapen, dels Riksgälds-kontorets ersättning för de medel, som komma att lill ofvan omförmälda ändamål utbetalas, finner Utskottet, under åberopande i öfrigt af hvad bär ofvan är anförd t och hemstäldt, de vid dessa momenter hos Ridderskapet och Adeln gjorda anmärkningar icke vara af beskaffenhet att böra föranleda till ändring af Utskottets härutinnan yttrade mening, helst några erinringar i dessa delar ej blifvit gjorda af Borgare- och Bonde-Stånden, hvilka återremitterat samma punkter blott i afsigt, att Utskottet derigenom skulle komma i tillfälle att ärendet i dess helhet ånyo behandla.
Utskottet anser sig således böra sina i förevarande tvänne momenter förut afgifna yttranden vidblifva».
Stats- Utskottets Utlåtande, W:o 374. 1 N:o 374k Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Nov. 1854, kl. 2 e. m.
Utlåtande, t anledning af vackt motion om anslag af 36 tunnor spanmål åt Kyrkoherden i Södertelje till ersättning för indraget ständigt vederlag. (U. A.)
Uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion har hr E. U.
Stenqvist anfört, att åtskillige åt kyrkoherden i Södertelje af ålder anslagne räntor och dagsverken år 1548 blifvit indragne emot vederlag af 36 tunnor spanmål jemte frihet från prest-taxan, och att, sedan detta vederlag under följande år, af okänd anledning, till nedsatte vid särskilde tider olika belopp utgått, åt kyrkoherden anslagits, år 1596, hela behållna tionden af pastoratet, år 1597 fyra tioåtta tunnor deraf samt år 1618 nittiosex tunnor af behållna räntan i Öbnebo härad, hvilket sistnämnda anslag år 1623 vann Kongl. Majrts stadfästelse.
Dessa 96 tunnor utgingo sedermera ända till dess vid 1727 års Riksdag Secreta Utskottet, uppå ansökning af Gymnasii- och Skol-staterne i Strengnäs, beslutade, att dåvarande pastors i Södertelje, såsom Utskottet uttryckte sig, »personella gratial af några och nittio tunnor spanmåla skulle användas till löneförbättring för bemälde stater; och blef detta beslut jemväl af Kongl.Maj:t år 1730 gilladt, hvarefter meranämnde 96 tunnor för nyssberörde ändamål anordnats och Södertelje pastorat varit i saknad af vederlags-spanmål.
Då na omförmälda 3 6 tunnor krono-tionde obestridligen utgjorde ett ständigt vedel lag, som med privilegii-rätt tillhörde Södertelje pastorat, samt tydligt vore, att denna spanmål blifvit genom ett misstag pastoratet afhänd, fordrade billighet och Bih. till R.
Fröt. 1853 $ 1854. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 32 Haft. 1 ti/ats- Utskottets Utlåtande, N:o 374.
Tättvisa, att rättelse härutinnan egde rum.
I sådant afseende och med förmälan derjemte, att nu mera en ny tillgång inom sjelfva kommunen yppat sig i kronans behållning, 36 tunnor 26 fié^dels kappar, af den krono-tionde., som vid skattläggning den 16 Oktober 1847 blifvit åsatt Södertelje stadsjord, har motionären, i egenskap af Riksdags-fullmäktig för Södertelje stad, yrkat, att ett emot ifrågavarande vederlag svarande anslag af 36 tunnor spanmål måtte af nyssnämnde kronotionde-behållning varda för kyrkoherden i Södertelje anvisadt.
I följd af erhållen remiss å denna motion får Stats-Utskottet, efter tagen kännedom af de motionen bilagda, och Utskottet i öfrigt tillhandakomne handlingar, härmed afgifva utlåtande i ämnet och i sådant afseende anföra, att den fråga, hvarom motionen handlar, äfven vid 1847 och 1848 årens Riksdag förevarit.
Vid ärendets behandling af dåvarande Stats-Utskott upplystes, i enlighet med hvad af nu företedde handlingar jemväl inhemtas, att, uppå underdånig ansökning af kyrkoherden i Södertelje om återfående af ifrågavarande vederlag, Kongl. Maj:t, sedan uti afgifne underdåniga utlåtanden Konsistorium i Strengnäs, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms län, samt
Kammarkollegium ansett sökanden berättigad till återbekommande af meranämnde kronotionde-anslag, 36 tunnor spanmål, i hvilket afseende Kammar-kollegium tillstyrkt aflåtande af Nådig proposition till Rikets Ständer, men Stats-kontoret åter funnit sökandens anspråk tvifvelaktiga och äfven hafva det emot sig, att de gingo ut på att tillintetgöra ett beslut, fattadt af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer för mera än etthundra år tillbaka, genom Nådigt Bref den 16 April 1847 förklarat sig icke finna skäl att den underdåniga ansökningen bifalla och ej heller att Nådig framställning i ämnet till Rikets Ständer aflåta.
På grund häraf och då frågan således blifvit af Kongl. Maj:t i administrativ väg afgjord samt det vore vederbörande obetaget att, i händelse af befogenhet, göra anspråket vid behörig domstol gällande, hemställde Stats-Utskottet vid nämnda Riksdag, uti sitt Betänkande N.*o 25, att motionen icke måtte till någon åtgärd från Rikets Ständers sida föranleda; och detta betänkande blef äfven af samtlige Riks-Stånden gedkändt.
Af de Utskottet tillställda handlingarne inhemtas vidare, att förevarande fråga sedermera blifvit vid domstol anhängiggjord och att, sedan så väl vederbörande Härads-rätt, som Svea Hof-rätt ogillat det väckta anspråket, Kongl. Majit, medelst Dom den 26 September 1851, förklarat, att, emedan det anslag af kronans tionde, hvilket åtskillige kyrkoherdar i Södertelje stads- och landsförsamlingar i äldre tider, fastän till olika belopp, uppburit, blifvit, till följd af Secreta Utskottets vid Riksdagen år 1727 fattade och af Kongl. Majit till iakttagande påbjudne, beslut redan år 1730 från kyrkoherde-beställningen återkalladt och i stället gifvet till löneförbättring åt Gymnasii- och Skol-staten i Strengnäs stift, samt, om än någon del af detta anslag ursprungligen varit Stafs-UiekoUeit Utlåtande, N:o 374. 3 kyrkoherden i nämnda församlingar efterlåten såsom ersättning för bortmistadt landtgille, ofvanberörde af Konung och Ständer vidtagna förändring i fråga om spanmålens anordning i allt fall mäste lända till efterrättelse, Kongl.
Majit pröfvade rättvist fastställa det slut, hvaruti Domstolarne stådnat.
Enär alltså förevarande fråga om kyrkoherdens i Södertelje rätt till omförmälda vederlag blifvit i administrativ väg afgjord och, efter det vid 1847 och 1848 arens riksdag vederbörande lemnats öppet att vid behörig domstol göra anspråket gällande, jemväl är af Domstolarne slutligen pröfvad, anser Utskottet frågan vara af beskaffenhet, att Rikets Ständer icke böra i någon ytterligare pröfning deraf ingå; och hemställer Utskottet för den skull, att hr Stenqvista motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Reservation: af biskop Annerstedt: aUtan att förneka vigten af de skäl, Utskottet anfört till stöd för sitt afstyrkande, anser jag ännu kraftigare tala för bifall till motionen.
När en åtgärd blifvit vidtagen på grund af en origtig förutsättning, så bör det felaktiga rättas, när sakens rätta sammanhang ådagalägges.
Denna grundsats synes mig så klar, så ostridig, att den aldrig bör förbises af den, som liar magt att åstadkomma rättelse.
Nu är verkliga förhållandet, att omförmälda 36 tunnor ovedersägligen från början utgjort ständigt vederlag, hvilket aldrig bordt från Södertelje pastorat afsöndras, hvarom följande Kammarkoliegii utredning torde tillfyllest upplysa. »Sådana anslag (Presterskapet tillslagne kronotionde-anslag) hafva under ofeka tider och af särskilda anledningar tillkommit, dels såsom ersättning för till Presterskapets underhåll anslagne, men sedermera till kronan indragne hemman och räntor, eller för af kronan borttagne stomhemman eller egor af] Prestebordet», dels såsom vedergällning för den gästning för resande, hvarmed Presterskapet i en tid, då ordentliga skjuts- och gästgifvare-gårdar icke voro allmänt inrättade, betungades, dels i anseende till pastoratens ringhet eller Prestebordet svaghet, dels ock af personlig nåd af konungar och furstar.
De indelas na Hvärme hufvud-kathegorier: ständiga vederlag och behaglig-tids- förlii, -linger.
Till de förra räknas sådane kronotionde-anslag, som under konung Gestaf den listes tid blifvit Presterskapet förlänade, i stället för bortmistade hemman och räntor, hvartill af Kongl. Plakaterna den 2 Augusti 1545 och den 9 Juli 1547 anledningen befinnes hafva varit, att Presterskapet dels af 4 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 374. landtbönderna på' de till dess underhåll anslagne hemman icke i behörig ordning utbekommit sina räntor och dagsverken rn. m., dels icke kunnat försvara hemmanens egor för inkräktning af andra, hvarföre högbemälde konung fann sig föranlåten att under kronan indraga sådana hemman och räntor samt i stället lemna Presterskapet ersättning af krono-tionden.
Då sedermera under den financiela förlägenhet, hvari riket genom de stora krigen under konung Gustaf II Adolfs regering och drottning Christinas minderårighet samt den slösaktiga förvaltningen under samma drottnings regering blifvit försatt, frågan om reduktion af kronans bortföriänta egendomar och medel vid början af konung Carl X Gustafs regering blifvit väckt och en sådan vid 1655 års riksdag äfven var partielt beslutad, erbjöd Preste-Ståndet, genom 6:te punkten i nämnde Riksdags-beslut, en allmän revision af vederlagens och andra Presterskapet meddelade förärkigars tillkomst och beskaffenhet samt erkände, att de vederlag, som för gästning erhållits, äfvensom öfriga beneficia extra-ordinaria voro indragning underkastade.
Maj:t fann ock genom Resolution på Presterskapets besvär den lista September 1664, att, sedan gästningen då redan var upphäfven, de derföre
Iemnade vederlag borde till kronan återkallas, men förklarade tillika, att den gamla vederlagen, som Presterskapet emot kyrkogodsens afträdande bekommit och från urminnes tider åtnjutit, skulle Presterskapet äfven framgent oqvaldt bibehålla.
Härmed öfverensstämmer jemväl Kongl. Brefvet till Reduktions-kommissionen den 7:de Oktober 1696, hvaruti, sedan nämnde kommission urskiljt de särskilda anslagens tillkomst och hemställt, huru med dem barde förhållas, Kongl.
Majit vid pastoraten bibehöll de vederlag, sorn härledde sig från konung .Gustaf Iistes regering och upptogos i 1557, 1558, 1559 och 1560 årens räkenskaper, hvaremot allt det öfriga, sorn Presterskapet, till följd af Kongl, och Furstliga Bref eller utan någon titulus poeeidendi innehade, skulle anses såsom blotta förläningar på behaglig tid och alltid stå under Kongl. Majits fria disposition.
Likaledes tillerkändes genom 8 och 4 §§ i PrivUegierne af den 16 Oktober 1723 Presterskapet »de vederlag, hvilka de åtnjuta, under samma titel och förbehåll, som de dem innehafva, alldeles elter brefvens innehåll» och förbjödos landshöfdingarne och krono-betjenterne att deröfver tillegna sig någon dispositions-rätt.
Och i Kongl. Brefvet den 29 April 1812, som först stadgar de grunder, hvilka vid indragning till kronan af behaglig-tids-förlänings-spanmål borde följas, är slutligen ytterligare erkändt, ätt den egentliga vederlags-spanmålen, som af konung Gustaf der» Iiste blifvit
Presterskapet gifven till ersättning för förlorade hemman och landtgren, äfvensom den spanmål, som sedermera blifvit
Presterskapet tillagd för bortmistade stomhemman och andra lägenheter, icke är någon indragning underkastad.
Hvilka kronotionde-anslag af Presterskapet under privilegii-helgd inne - Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 374. 5 hafvas och hvilka sorn äro underkastade Kongl. Majris disposition, är således af det föregående ådägalagdt.
Af handlingarne i nu förevarande mål åter inIxmtas, att. kyrkoherden i Telje och Tveta församlingar af ålder haft sig anslagne åtskilliga räntor och dagsverken från Telje socken i Öknebo härad, hvilka år 1548 till kronan indragits och i ersättning hvarför kyrkoherdenrblifvit tillagd 9 pund eller 36 tunnor af kronotionden, jemte frihet från Presttaxan.
Detta tionde-anslag, 36 tunnor spanmål, finnes äfven redovisadt i 1559, 1561 och 1573 årens räkenskaper såsom kyrkoherden anordnadt, men i påföljande åren är det minskadt, likväl utan åberopad grund, till 20, 24 och slutligen blott 16 tunnor.
Äf 1596 års räkenskap synes, att dåvarande hertig Carl af Södermanland, sedermera konung Carl IX, tillagt bemälde kyrkoherde hela behållna tionden af Telje och Tveta socknar och af 1597 års, att samma furste beviljat 48 tunnor, hvilka dock icke i räkenskaperna upptogos förrän år 1607.
Genom bref af den 19
Maj 1618 förunnade Konung Carl IX:s Enke-Drottning, Christina af Hessen, till hvars Lif-Geding
Öknebo Härad hörde, af behållna räntan i nämnde härad 96 tunnor spanmål åt kyrkoherden i Telje, Hans Wattrangius, hvilken erhöll konung Gustaf II Adolfs stadfästelse derpå den 5 Maj 1623, och 1690 års Lands-Bok utvisar, att konung Carl XI vid samma anslag af 96 tunnor bibehållit dåvarande kyrkoherden Mårten Buller, så länge han vid pastoratet förblefve, hvarefter det för sista gången befinnes i verifikationerne till 1729 års Lands-Bok qvitteradt af hans enka Christina Gunterfeldt.
Vid 1727 års
Riksdag hade nemligen Secreta Utskottet, uppå ansökning af Gymnasii- och Skol-staten i Strengnäs, beslutat, att pastor Bullers i Södertelje »personeile gratial af några och Nittio tunnor spanmål,» skulle så snart det blefve ledigt, anslås bemälde Gymnasii- och Skol-stat »till förbättring på lönerne, i proportion af hvad för hvar och en kunde brista.»
Och detta beslut, som af Kongl.
Maj:t den 17 Februari 1730 bifölls, gick derefter i verkställighet, på grund hvaraf ännu af krono-tionden från Öknebo härad 96 tunnor äro anordnade lektorerne vid Strengnäs gymnasium jemte Skol-staterne i Strengnäs, Nyköping, Örebro, Askersund, Södertelje, Mariefred.
Trosa och Thorshälla, hvaremot till Södertelje pastorat saknad vederlags-spanmål.
Att 36 tunnor krono-tionde, anslagne af konung Gustaf den I:ste och i 1559 års räkenskaper upptagne såsom ständigt vederlag, med privilegii-rätt tillhöra Södertelje pastorat, anser Kammar-kollegium i underdånighet af hvad sålunda förekommit vara ställdt utom allt tvifvel.
Lika litet som kyrkoherdens rätt till detta vederlag kan förringas deraf, att under de oroliga tiderna efter denna konungs död. beloppet förekommer minskadt, möjligen genom vederbörandes okunnighet om sina rättigheter eller oförmåga att göra dem gällande, lika litet inflytande derpå har den omständigheten, att sednare konun - 6 Stais- Utskottets Utlåtande, N:o St?
4. gar och furstar, då de af personlig nåd ökat anslaget för dåvarande kyrkoherdar, i sina härom utfärdade
Bref sammanblandat tillökningen med det ständiga vederlaget, hvarigenom äfven det sednare antagit ett falskt utseende af personligt anslag.
Detta har föranledt Rikets Ständer och deras Secreta Utskott, att anse hela anslaget disponibelt och, med dess skiljande från Södertelje pastorat, anordna detsamma åt lärarne vid Strengnäs stifts Gymnasium och Skolorj men då nu sökanden, såsom kyrkoherde i Södertelje, gjort sitt anspråk på ursprungliga anslaget, 36 tunnor spanmål, gällande, anser Kollegium i underdånighet honom vara berättigad tiil återfående deraf.»
Denna utredning gafs i underdånigt utlåtande den 24 Juli 1845 öfver kyrkoherdens i Södertelje underdåniga ansökan att återbekomma meranämnda tionde-anslag, och samma åsigt hade
Domkapitlet i Strengnäs och Konungens Befallningshafvande i Stockholms län uttalat uti af dem infordrade underdåniga betänkanden.
Stats-kontoret uttryckte likväl en annan mening, hufvudsakligen på den grund, att den arkiv-undersökning, på hvilken Kammar-kollegium grundat sitt utlåtande, asyntes Stats-kontoret icke fullständigt ådagalägga, att ifrågavarande krono-tionde varit gifven till ersättning för förlorade hemman och landtgillen eller för bortmistade stomhemman och andra lägenheter, hvilka ersättningar Kongl.
Majit, uti Nådigt Bref af den 29 April 1812, förklarat vara de enda, som icke borde indragning underkastas», och i enlighet härmed afslogs i administrativ väg ansökningen.
Motion väcktes då vid 1848 års Riksdag om återbekommande för Telje stad af denna vederlag, men Ständerna förklarade detta vara en rättsfråga och hänvisade den till behandling vid laga domstol.
Saken anhängiggjordes der och den 26 September 1851 föll Högste Domstolens dom: — — a ty och då, om än, såsom sökan derne förmenat, någon del af detta anslag — 96 tunnor spanmål — ursprunglige» värk; kyrkoherden i nämnde församlingar efterlåten såsom ersättning för bortmistadt landtgille, ofvanberörde af Konung och Ständer vidtftgne förändring i fråga om spanmålena anordning i allt fall måste lända till efterrättelse, pröfvar Kongl. Ma^:t <fcc. —a Härvid förekommer det egna, att
Ständerna skjuta ifrån sig ärendet med förklaring, att det är en rättsfråga, och Högste
Domstolen afgör det icke på rättsgrunder, utan med hänvisning till en af Ständerna för 130 år sedan vidtagen, af Konungen gillad, åtgärd.
Denna åtgärd är likväl föranledd af ett misstag, af den felaktiga förutsättning, att 96 tunnor krono-tionde, i öfver hundrade år pastor i Telje anslagne, vore till hela sitt belopp personligt gratial, eller som det nu mera kallas behaglig-tids-föriänings-spanmål.
Att likväl 36 tunnor deraf utgjorde ständigt vederlag är upplyst af ofvan anförda Kammar-kollegii utredning, och hvarje skymt af tvifvel, huruvida dessa 36 tunnor verkligen arn gifna till ersättning för bortmistadt landtgille, måste försvinna för intyget af nedanstående räkenskape-utdrag. '§$ Stals- Utskottets Utlåtande, N:o 374. 7 X ' Utdrag af nedanskrifne Räkenskaper och Handlingar, angående den Vcderlags-Spanmål, som tillgodonjutits af Kyrkoherden vid Södertelje Pastorat af Stockholms Län. l:o. 1548 års Uplands handling N:o 13, har så lydande öfverskrift: »Thetia Register lyder uppå Presternes Renthe och Affradh Kortteligen Summerat, som the härtill utaff Kyrkiones Landbönder opburit haffve.
Thernest hvad- them för samme Renthe och Afträd alf Kyrkiones Tiende igen efftherlåtit blifwit Anno 1548.
Fol. 74.
Öcknebo Herredt Tellige Socknn Affras penningar . . • « v . * j 12 mark.
Taxa — 6 4 mark Affras Kornn 9 pund.
Affras Smör . . . 6 lispund.
Affras Flesk ,2 lispund.
Dagswärke 52 — Item bleff efftherlatith af Tienden Kornn , 9 pund. 1 pund — 4 tunnor.
Item Taxan frij.a Rätteligen utdraget, betygar.
Stockholm och Kongl.
Kammar-ArchiviCotltorei den 11 November 1854.
Carl Sandberg, Kamererare.
När så är, när dessa 36 tunnor ovedersägligt från början utgjort ständigt vederlag och under en längre följd af år oförändradt så utgått; när alla öfriga församlingar inom Öknebo fögderi ännu i dag åtnjuta det vederlag, sorn i samma räkenskaper finnes dem påfördt och Södertelje ensamt af angifne orsaker deraf gått i mistning, ehuru dess rätt lika med alla de öfrigas bordt vara skyddad genom de Kongl. Brefven af den September 1664, den 7 Oktober 1606 och den 29 April 1812; så har jag ansett Utskottet böra tillstyrka Rikets Ständer, att medgifva rättelse i omförmälda missförhållande och anslå 36 tunnor spanmål ständigt vederlag åt Södertelje stadsförsamling, till aflöning åt dess pastor, en åtgärd, nu så mycket lättare verkställd, som genom staden öfvergången ny tionde-sättning, Statsverket erhållit en odisponerad tillgång af 36 tfinnor och några kappar krono-tionde.s
Uti denna reservation instämde biskop Heurlin? prostarne’ SchraXi och Forssell, doktor Gumcelius, prosten Tellbom och professor Selander., STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 1854.
Förstärkta Stats- U(skottets Memorial, N:o 375.
1 N:o 375.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Nov. 1854, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af verkställd omröstning öfver de i Bevill nings-Vlskottets Memorial N:o 55 omnämnda frågor.
Öfver följande i Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 33 föreslagna, af samtlige Riks-Stånden godkända, propositioner liar Förstärkta Siats-Utskottet denna dag verkställt omröstning: l:o. «