Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer dertill ansta, och för hwilkens rätta amvändande Justitico-Ombudsmannen är skyldig att hwarse är redo och räkning gora. 8 ii Justitiee-Ombudsmanncn aligge att ivid hwarjc Riksdag till Riksens Ständer aflemna en allmän redogörelse för sin förwaltning af det honom förtrodda Embete, samt deruti utreda Lagskipningeus tillstånd i Riket, anmärka bristerue uti Lagar, Författningar och Allmänna Hushållningen samt uppgifva förslag till deras förbättring.
Ware han Bilaga till Meni. N:o 21.
353 ock skyldig att emellan Riksdagarne ärligen ett utlätande öfwer desia ämnen genom Trycket kungöra. 8 15.
Finner Justitice-Onibudsmanncn att antingen någon Lags eller Författnings otydlighet, eller Domares eller andre Embetsmäns skiljaktige begrepp om des; ändamål föranleda till olika eller origtiga tillämpningar deraf, bör han i sin Berättelse till Riksens Ständer yrka en till enhet och sammanhang i Lagskipningen werkande förklaring af en sadan Lag. 8 Skulle Jnstiticr-OmLudsmannen erfara något emot Lag stridande Rättegängsbruk wara tvid Domsiolarne eller publika Werk eller hos Embetsinän gällande, ma han origtigheteu deraf i sina Berättelser anmärka.
Wore äter något sadant bruk, i brist af Lag, antaget, aligge det honom att för Riksens Ständer framställa angelägenheten af en fullständigare Lagstiftning, sä att all
Dom mä pä klar Lag grundas. 8 17.
Jnstitieo-Ombndsmannen bör inhämta fullständig kunskap om anlcdningarne till äklagade personers häktande och om tiden af deras hällande i sängöligt sörwar, i hwilket afseende honom aligger att besöka fängelserne i Hufwudstaden och under sina resor dem i Landsorterne, och derwid göra sig underrättad om sängarnes skötsel och underhäll; hwarfemte sä beskaffade fänglistor, som de, hwilka Konungens Justitico-Cantzler tillställas, äfweu till Justitice-OmbudSmauneu af »vederbörande stola insändas.
Z54 Expeditioner till Riks-Ständen. 8 18.
De förklaringar öfwer Lagar, som Högsta Domstolen, uppå inkomne förfrägningar af Domare och Embetsmän, gifwil, skola af wedcrbörande i Högsta Domstolen Föredragande opåmint JustiticeOmbudsmannen tillställas, för att af honom samlas och behörigen hos Riksens Ständer anmälas; hwarwid han bör tillkännagifwa, om han finner någon sadan förklaring wara olämplig, eller under namn af förklaring ny Lag stiftad. 8 Skulle L ärender rörande Allmänna Hushållningen eller eljest af allmän beskaffenhet Justitico-Ombudsmannen förmärka någon anstalt nödig till befrämjande af Konungens och Rikets Lästa och »vältrefnad, mä hos Kongl. Maj:t han ock undcrdänig anmälan derom göra, till den uppmärksamhet Kongl.
Maj:t i näder finner sädant förtjena. 8 20.
Anmärker Justitiee-Ombudsmannen att någon Författning icke efterlefwcs, utan fallit i glömska, och sinner tillika det wara utan nytta att den skulle i kraft och werksamhet ätcrställas, ma han, om det Leror af Kongl.
Majit att en sadan Författning upphäfwa, göra derom underdånig hemställan, eller r annat fall förhällandet för Riksens Ständer anmäla.
Pä enahanda sätt förfarc Justitice-Ombndsmannen med sädane Lagar och Författningar, hwilka han sinner ej stä i förening med nn antagna Regerings-Lagar.
Bilaga till Mem. N:o 21. 355 8 21.
Skulle de af Riksens Ständer i allmänhet, eller af Standen hwart för sig, eller af en hel Landsort eller Stad under Riksdag underdänigst andragna Beswär, innan desi slut, icke hinna att af Kongl. Majrt afhjelpas, äligge Justitico-Ombndsmaiinen, att i Kongl Cancelliet emottaga deröfwer utfallande Kongl. Resolutioner och lata dem Ståndens Cancellier tillställas.
I detta afseende bör en förteckning pä ofwanberörde Befwär ivid Riksdagens slut ifrån Ständens Cancellier till Justiticr-Ombndsmannen aflemnas; ägandes han att om deras afgörande, der sa fordras skulle, hoS wcderbörande Föredragande päminnelfer göra.
Jnstitice-Ombndsmannen, som förer ordet ibland de till Tryckfrihetens wärd af Riksens Ständer walde Committerade, bör med synnerlig uppmärksamhet och nit iakttaga hwad Riksens Ständer till skyddande af Tryckfriheten stadgat. 8 23.
Öfwer alla mäl, som hos Justiticc-Ombudsmannen anmälas, och alla Åtgärder, han widtager, skall han lata hälla fullständiga anteckningar; likaledes Registratur af ntgäende Expeditioner. 8 24.
Justitico-Ombudsmanncn ma sig till biträde antaga sa mänga skicklige och för redlighet kände personer, som han anses till ärenderncs skyndsamma och noggranna behandlande behöswa.
Och som desse 356 Expeditioner till Riks-Ständen. personer, utgörande Justitice-Ombudsmannens Expedition, icke för denna befattning innchafwa någon beständig tjenst pä
Stat och kunna af honom efter behag ombytas, komma de att, i stället för lön, förses med ett efter deras tjenstetid lämpligt arfmode eller tractamente. 8 25.
Skulle Justitice-Ombudslnanncn sinna sig af swär sjukdom eller annat laga förfall hindrad att sitt Embete förestå, äge han rätt att till tjenstens förrättande under laga förfallo-tiden pakalla den man Riksens Ständer, likmätigt Negerings-Formcns 98 §, utsett att honom efterträda, i fall han innan nästinfallande Riksdag med döden afginge; skolandes till honom, under det han salunda tjensten bestrider, Justitice-Ombudsmannen afträda hälften af sin ägande lön.
Dör Justitice-Ombudsmannen, sammanträde genast Fullmägtige öfwer Banco- och RiksgäldsWcrkcn och iusätte i Embetct, genom ProtocollsUtdrag, den person Riksens Ständer till hans efterträdare utsett.
Nedlägger Justitice-Ombudsmannen, af högst wigtiga och gällande skäl, sin befattning, ware Lag samma.
Blifwer den person, som Riksens Ständer utsett att Justitice-Ombudsmannen efterträda, till werklig Justince-Ombudsman förordnad, wälje genast bemälde Fullmägtige 'samfält och per capita en annan.
Lag samma ware om denne person genom döden afgar eller rättigheten till efterträdandet sig afsäger. 357 N:o 22. Z anledning af gjord anmärkning wid Utskottets förslag till Försäkran, att gifwas af Swea Rikes tillkommande Konungar. Wördsamt Memorial.
Wid förslaget till Försäkran, att giftvas af tillkommande Swea Rikes Konungar, är hos Högloft.
Ridderfkapct och Adeln den anmärkning gjord, att i densamma borde införas enahanda slutmening nied den, som igenfinnes i det bifallna förslaget till den Försäkran, Hans Kongl. Höghet Prins af Schleswig-Hollstein-Sonderburg-Augustenburg, såsom utkorad Tronföljare, afgifwande warder, sa lydande: detta allt wete och skole wi oryggligen hälla och uppfylla, sa kärt det ost wara mä, att Swea Rikes Ständer och Inbyggare skola wara pligtige, att deras till afgifwande Tro och Huldhets
Ed emot ost efterkomma och fullgöra.
Under öfwerläggningarne wid upprättandet af de i fräga warandc förslag, undföll ej Utskottets uppmärksamhet den sig företeende märkliga skillnad emellan en genom fritt wal till presumtiv
Thronföljare utkorad utländsk Prins och en redan pä Throncn, med rättighet till densamma, uppstigen Konung: att Hans Kongl. Höghets försäkran borde inuehälla willor, dem Haus Kongl. Höghet förbundit sig att uppfylla, icke allenast såsom Sweriges 358 Expeditioner till Niks-StLnden.
Kronprins, och hwilka sta i Lii rcciproct förhållande till den i samma försäkran omrörda Tro- och Huldhets- eller Hyllnings-Ed, den Riksens Ständer Hans Kongl. Höghet, såsom Thronfölsare, innan han ännu är Konung, gifwande warda, i likstämmighet med den Riksens Ständer Högstsalig Konung ^DODDD DUDDLI6 wid
Des utkörande till Thronfölsare swnro; ett förhastande, hwilket, af wigtiga Statsskäl, es synes Utskottet böra äga rum emellan Konung och Undersåtare.
Af dessa orsaker tror Utskottet sig es äga anledning att någon förändring i förslaget till Konunga-Försäkran tillstyrka.
Pä Constitutions-Utskotters wägnar: D.
Nannerlieim. starl v. Uo86N8tein.
Daniel Dberstein.
Nat8 UellrsKon. D. Utllerrus.
N:o 23. Z anledning af wäckt fräga om utfärdande af en Instruktion för Tryckfrihets-Committcen.
Nidderskäpet och Adeln har till Constitutions-Utskottet bliswit remitteradt ett Dic - Memorial N:° 23. 35S tameu af Herr Manncrstam, Iohan, rörande särskild söreskrift eller Jnstruclion för den TrycksrihctsCommittee, som enligt Negcrings-Formcns stadgande skall af Riksens Ständer wälsas.
Herr Mannerstam anser, att werkningskretsen för denna Committee icke bör inskränkas inom gräusorne af des egentliga bestämmelse.
Tryckfrihetens wärd; att den bör äfwen i andra afsecnden utan ny kostnad göra Staten nytta; att den borde, sä widt tid och möjlighet mcdgäswe, ur insände eller utkomne skrifter, till allmänt utbredande, samla säkra upplysningar och resultater af fleras kunskaper och erfarenhet, och derwid isynnerhet fästa sin uppmärksamma åtgärd wid granskningen af gjorde anmärkningar öfwer wara Lagar, Författningar, publika inrättningar och deras grunder, dernäst wid underrättelser om landets inre tillstånd, allmänna hushällningen, oeconomiska upptäckter m. m., och i denna afsigt sta i förbindelse och breswäxling med redan warande och framdeles bliswande Hushälls-Sällskaper, med Embetsmän samt allmänna Werk och inrättningar.
Committeen skulle härigenom wäcka allmänna cftcrtankan att sysselsätta sig med och bland Allmänheten sprida nyttiga medborgerliga kunskaper; den skulle utgöra en nyttig föreningspunkt, der dche samlades för att fran densamma med mera framgäng bland Nationen utgå.
I afseende pä den uti Rcgerings-Formcn Committeen alagde egentliga bestämmelsen, att warda Tryckfriheten, kan, efter Utskottets tanka, ingen annan Jnstruction för Committeen behöfwas eller med skäl utfärdas, än den Allmänna Tryckfrihets-Lag,. hwilkeu af Konung och Ständer gemensamt wid denna Riksdag kommer att stadgas.
Hwad äter angar den föreslagne utwidgning af TryckfrihetS-Commirteens skyldigheter, sa, ehuru 360 Expeditioner till RikS-Ständen.
Utskottet fullkomligt godkänner tvigten af de nyttiga föremal för allmän omtanka, dem Herr Mannerstam i sitt förslag äsyftat, tror Utskottet likwäl icke att ändamälet pä detta sätt bör sökas eller kail winnås.
Lcdamöternes ringa antal i TryckfrihetsCommitteen förbjuder, helst i början af dcfi tillwarelsc, att, igenom älagde mångdubblade omsorger, hindra densamma att fullt uppfylla des första och angelägnaste.
De personer, som kunna wara skicklige, upplyste wärdare af Tryckfriheten, mäste wara wcrklige Litteratörer, hos hwilka icke alltid, kanske äfwen sällan, finnes den slags erfarenhet, som fordras för att pröfwa och bedöma oeconomiska uppgifter, upptäckter och rön, med deras anwändbarhet i särskilde orter af Riket.
Detsamma gäller till äswentyrs i mänga srägor om Lagar, Författningar, inrättningar och deras tillämpning.
Att utur utkomne eller insände skrifter kunöra ofwau omförmälde nyttiga utdrag, det will säga utgifwa en Journal öfwer Juridiska, Occonomiska och Statistiska ämnen, lärer icke eller böra äläggas en för helt andra afsigter sammansatt Committee.
Utskottet wägar tro, att det nyttiga ändamälet bäst och säkrast minnes, dä genom en stadgad Tryckfrihet den enskilda uppmärksamheten pä ämnen af allmän inflytelse blir wäckt, liswad och underhällen; dä genom stadgandet af allmänna Riksmöten hwarje man af naturlig fallenhet eller hog för deltagande i allmänna ärender skall känna sig uppmuntrad att genom samlande af kunskaper bereda sig kill dessa ärendcrs behöriga wärdande, och dä en wis Regering, ät hwilken Grundlagen uppdragit magtcn att besörja och afgöra om allt, som till Allmänna Hushällningcn hörer, icke lärer underläta att sträcka fin Memorial N:v 24. 381 Oeeonomiska undersökningar, genom htrilka säkra uppgifter och bestämda grunder för desi midtagande anstalter och författningar endast kunna crhallas.
Af desta skäl magar Utskottet för sin del icke tillstyrka den af Herr Manncrstam föreslagne Instruktion.
Stockholm den 23 November 1800.
Pä Constitutions-Utskottets mägnar: D.
Nannorlioim.
Oart v. Uossnstein.
Daniel Dborstoin.
Dson lTl^eleort. D. D. N:o 24.
Med öfwerlemnaude af Utskottets eget förflag till Tryckfrihetslag. Wördfamt Memorial.
Ständers pröfning får Constitutions-Utskottet härjemte mördfammeligen öfwerlenina den af detsamma äskade, dest Egna utarbetning till en Tryckfrihcts-Lag.
Ämnet är misterligcn ej nytt.
Utskottet har baft att rädfraga äldre Författningar, detsamma rörande, och äfwen ägt mycken ledning af det återremitterade Förslaget och dermid i Niks-Standcn 362 Expeditioner till RikS-Ständen.
Tryckfrihcts-Lagars skiljaktiga uppställning, deras ival kända föränderliga öden och en deraf uppkommande sorgfällighet, att pä fanita grunder för sak och werkställighet bereda waraktighetcn af en sä mycken magt päliggande författning, upptagit Utskottets hela omtanka.
För hwar och en, som i minnet äterkallar jemförelse!! emellan den hastigare och wälgörandc uttvcckling, upplysningen bibringat i ämnen af alla slag efter Tryckerikonstens upptäckt, och förra tiders långsamt framskridande odling, lärer uppfinningens warde icke wara nägot twiftvelsmäl underkastadt.
Snillets och den djupa forskningsandans lifgifwande kraft har det egna i sin natur att wilja meddela, upplysa, gagna och förbättra.
Den har med begärlighet och framgäng begagnat denna öppnade gcnwäg att uppfylla en hög bestämmelse, och de för tankens frihet i förwäg lagde hinder hafwa ej förmätt att epväfwa, utan endast att för nägon tid tillbakahälla och fördröja dep wälgörande werkningar.
Detze hinder wörö ej ilian orsak.
De hade ock mägtige Anhängare.
Negcnter hafwa ej warit sällsynte, hwilkas
Hilder medclmättan inskränkta och ej sällan förwända grundsatser om Styrelsens sanna föremäl ej förmätt uthärda deu upplyste och »välsinnade granskarens öfwerlägSna blick.
Deras isrän spädare ären osta undcrhällna, sällan och swagt motsagda begrepp om egen förträfflighet, inplantade och sjelstagne fördomar vili höghet och ära, utan att derwid läta ingä i beräkning Folks och Lands rättmätiga fordringar, hafwa ofta förledt deni, att heldre läna örat till Lycksökarens och Smickrarens bifallsrop, än till den oegennyttige, den Fäderneslandet älskande, den Negenteu »verkligen tillgifne, men af Honom Memorial N:o 24.
363 misikände undersåtens sanningsfulla, osta just derföre strästoa stain ställningar vin Folkens rätt till lycksalighet.
Den oskicklige, den ensidiga afsigter befrämjande, den i fin krets förtryckande
Embetsmannen skulle söka att tillstänga alla utwägar, ledande att blottställa hans straffbara uppförande för Regentcns misshag, rättwisans hämnd och det Allmännas förakt. Wäldet öfwer Sammeten, urartande och misibrukadt till wälde öfwer Stater, Personer och wcrldsliga handlingar, skulle i tankens frihet se förstörare» af sa kära föremal för menniskans medfödda begär att rada.
Det har kostat Scclers tid och strömmar af blod att med sanningens fackla fördrifwa okunnighetens och widskcpelsens mörker, att pä Fanatismens fall uppresa Fördcagsamhetens och Samwetöfridens Altare.
Den halflärde i wcttenskaper skulle i d esias ombyggnad pä sanna grunder finna ett förringande af oförtjent, men länge ätnjutet, wärde, förlusten af mängärig möda.
Man mä dä ej förundra sig deröfwer, att tankens yttrande frihet i skrift och tryck mött sä mänga och stora hinder.
Man bcklage dock, att besia hinder kostat Folkslagen tid och sällhet, och man hämtc af långlig erfarenhet en lärorik öfvertygelse om tankefrihetens märkliga inflytelse pä Folkens »välfärd, desi kraft att bewara Medborgarens rättigheter frän förtryck, samt att den, lemnad till en fri och obehindrad wcrkning, winner egenskap af en lifgifvande wärme, men hämmad, förr eller sednare utbryter i en förödande eld.
Der finnes ock ingen säkerhet, hwarken för Regcntcr eller Ilndcrsätcr.
Äswen utan biträde af erfarenheten och isyuucrhct sf Englands exempel, 364 Expeditioner till Niks-Ständen. hwarest Regentens trygghet och Tryckfriheten »väl och länge stätt tillsammans, skulle nian af motsatsen kunna draga den slutföljd, att en genom Tryckfrihet stadgad och rcctifierad Allmän Opinion befästar den säkerhet för Regentens person och magt, som willnes genom den sednares laglikmätiga och »välgörande utöfning, och en deraf uppkommande kärlek och förtroende till den sörre; att denna opinion upplyser och öfwertygar om nödwändigheten, att sä wäl Regentens magt som undersåtens rättigheter, den förra och de sednare rätt beräknade, hallas i helgd.
Tryckfriheten, tagen i sammanhang med Rikets liuwarande Stats-Författning, får af sin egenskap, att wara en af dest säkraste grundpelare, en alldeles egen wigt, en alldeles afgjord oumbärlighet. Sweriges
Lagstiftare hafwa insett, att af till Styrelsegrcnarne delade lika krafter uppkommer owerksainhet.
Det wacklandc, den collision och den vreda, som af en sadan ställning förorsakas, äro af för mycken wäda för Staten, att ej ester en kort tids förlopp werka öfwerwigt till endera sidan, och gränsen, en gäng öfwerträdd, lemnar ett gränslöst fält öppet.
Grundlagen har derföre tillerkänt Konungen deri styrande magten och werksamhct att, med enhet i beslut och kraftfullhet i medel, densamma utöfwa.
Bestämda former för dest »verkningskrets, Folket förbehällne fri- och rättigheter, innefatta ej en absolut och emot densamma uppgående rnotwigt; således ej eller orsaker till någon strid emellan de Constitutionella Magterne, af hwilken Stats-Författningen förr eller sednare skulle kunna upplösas.
Sä mycket angelägnare har det warit att bereda en allmän upplysning, att dana en rcctifierad opinion, berättigad och skicklig att offentligen granska och bedöma Nationens stora angelägenheter, Nege - Memorial N:o 24. 365 werka», Embetsmans förhållande; och enda medlen dertill igenfinnas uti tankens lagliga yttrande frihet i Skrift och Tryck.
Den har wäl ef egenskapcrnc af activa hinder, af direkta band, hwilkas sä wäl mifibruk fom bruk lätteligen knnde föranleda till en med Statens bestånd oförenlig Status in Statu, men defi oemotståndliga kraft att afkläda misstagen och orättwisan sanningens mantel skall ofelbart införa och stadga begrepp om Ncgentens sanna ära, rätta medlen att befrämja Folkets lycka, nödwändighetcn af den förres magt, wärdet af det sednares fri- och rättigheter.
Med det klara och oinskränkta förbud af i forwäg lagde hinder för rättigheten att utgiswa skrifter, hwilkct Negerings-Formcn i defi 86 Z sa uttryckligen stadgar, har Utskottet ej kunnat förena någon slags Censur.
Denna skulle ock, enligt Utskottets tanke, innefatta ett medgifwande, eller åtminstone en farhäga, att illwiljaus och förwillelfens sprak skulle kunna wara starkare än sanningens.
Skyldigheten att i analogie med tydlig
Lag bewara allmänt lugn, att befästa den samwetsfrid, tröst och förhoppning, hwilka äro frugter af Himlalärans sanningar, att freda Konungens Majestät och gcrningar, att bereda Statens Cmbetsmän och fridälskande Inbyggare upprättelse emot sanningslosa och ensidiga beskyllningar, att skydda moral och seder, har uppfordrat Utskottet att förestå de Stadgande» emot Tryckfrihetens mifibruk, hwilka -Förslaget i wifia beskrifna fall utsätter.
Om de ej alltid skulle kunna anses förenliga med den liberalitet, som utmärker tidehwarfwet, lära Riksens Högloft.
Ständer, af jemförelse» med Allmänna Lagens stadgande» uti flere Capitel af MifigerningsBalken, upplyst finna, att
Utskottet för förseelser i tryckta skrifter mast lata tjena sig till mattstock. 366 Expeditioner till Rils-Ständen. hwad Allmänna Lagen för förseelser i skrift och tal stadgar.
Örn och när de aberopade Lagens ruin, pä sätt Grundlagen söreskristver, förändring nndergätt, lärer ock »verkan deraf ofelbart sträcka sig till Tryckfrihets-Förorduingen.
Utskottet har också ansett nödig och nyttig en autoriserad waksainhet öfwer Tryckfrihetens möjliga misbruk.
Om ä ena sidan denna waksainhet ej är tillfyllestgörande för att qwäfwa första gnistan af en farlig eld, tror Utskottet ä den andra, att en offentlig bestraffning af i bewis ledda förseelser närmare instämmer med rättwifans och det Allmännas fordringar, än en åtgärd i förhand, som gränsade till Censur; och för öfrigt, att den Stat, hwars sammansättning wore sä swag, att den äfwentyrades tvid första intrycken af en försåtlig, ja ända till olydnad emot Laglig magt uppmanande skrift, ofelbart hyser i sitt sköte farligare frön till siu förstöring än den mest tygellös» tankens yttrande frihet.
Det tillhör slutligen Tryckfrihetslagen att sörja för skrifters och anklagades owäldiga och rättwisa bedömande.
Sä länge fräga endast warit om ämnen och saker, hwilka, i anseende till deras beskaffenhet, ej borde wara föremal för Tryckfriheten, har Utskottet trott sig kunna sa wäl bestämma hwad som bör hänföras till förseelser, sorn ock inskränka
Domarens ätgärd inom gifna föreskrifter.
Men dä Utskottet, hwad sjclfwa framställningssättet beträffar, funnit sig i den mest brydsamma förlägenhet att utstaka gränsen, der detsamma, ifrån att kunna fördragas, öfwcrgär till otillbörlighet, och widare rnängfaldiga gradationcr igenom ända till grof brottslighet, har Utskottet funnit öfwerstiga desi förmåga, att alldeles tillstänga det widsträckta fältet för utöfningcn af menniskans sawal goda som elaka egenskaper:
Domarens pröfningsrätt.
Memorial N:° 24. 367
I en sadan sakens ställning har Utskottet trott sig böra förestå, att den tillkommande Riksens Ständers Tryckfrihets-Committee mätte tilläggas rättighet att, wid förekommande frågor vin ätalade tryckfrihetsmål, ett bestämdt yttrande afgifwa, innan saken af Kongl. Swea Hofrätt till afgörande företages.
Utskottet wägar hysa den öfwcrtygelse, att Riksens Ständers ival till Tryckfrihcts-Committeen af Personer, kände för upplysning och ett liberalt tankesätt, att det dctze Personer uppdragnc, sä utmärkt hedrande och wigtiga förtroende, att emellan Riksdagarne äga wärdén öfwer denna Grundlag, att Allmänhetens pä deras grannlaga befattning fästade uppmärksamhet och oundwikliga granskning, att ofelbart allmän görande genom trycket af sädane Domslut, hwilka med Committeens yttrande es instämma; att alla deha omständigheter sammanlagde skola blifwa ett kraftigt wärn för Tryckfrihetens helgd samt ätalade skrifters och anklagades owäldiga bedömande.
Rättegängssättet har Utskottet, sä wida sig göra lätit, sökt att inrätta i öfwerensstämmclse med Allmänna Lagens stadgande».
Utskottet skulle anse säsom den yppersta belöning för ospard möda, om dess arbete uppfyllde sitt wigtiga söremäl.
Ständer behagade benäget erindra sig, att en Författare alltid är i tillfälle att wälsa det ämne, hwartill han känner sig äga fallenhet, dä deremot ett Utskotts Ledamöter, utan annan skyldighet än den af nit och wälwilja, icke sällan befinna sig i den brydsamma belägenhet att nödgas befatta sig med för deras wattliga yrken mera främmande söremäl.
Utskottets arbete har fel och ofullkomligheter torde de i betraktande deraf kunna ursäktas och med fördragsam - 368 Expeditioner till Riks-StSnden. het rättas.
Sitt rena uppsåt tilltror Utskottet sig kunna försvara.
Stockholm den 28 November 1809.
Pa Constitutions-Utskottets wägnar: U. Nanuorlloim. 6ar1 O. iöloräin. vauiol LborZteiu. ck:sou U^oleort.
Bilaga till Mein. N:o 24.
Wi esterskrifne Swea Rikes Ständer etc. etc. gore wetterligt: att som uti den af o§, under den 6:te sistlidne Innu antagne och af Konung och Ständer fastställda Rcgcrings-Form, Tryckfriheten blifwit Swensta Folket tillerkänd, förmedelst det stadgande i berörde Grundlags 86 Z, att med Tryckfrihet bör förstäs hwarse Swensk Mans rättighet att, utan nägra af den offentliga Magten i forwäg lagde hinder, utgifwa skrifter, att sedermera inför laglig
Domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna derföre straffas, än om detta innehåll strider emot tydlig Lag, giswen att bewara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning; alltså och nied hänsigt till de salunda föreskrifne ändamäl, hafwe Wi har - Bilaga lill Meni.
N:a 24.
369 med »velat förklara hwar och en fritt och öppet att, med iakttagande af de föreskrifter mot Tryckfrihetens mistbruk, hwilka härnedanföre, i öfwercnsstämmclse med Rikets allmänna Lag, skola uttryckligen stadgas, i afseende pä Statens inwärtes lugn och utwärtes säkerhet samt det Högsta Wäsendets, Öfwerhetens, den enskilde Medborgarens och scderncs dermed förknippade helgd, sina tankar uttrycka och meddela i alla ämnen, i hwad skrifart som helst, och ehwad föremålet skulle wara detta Rike enskildt eller främmande Länder, ett närwaraude tidehwarf eller de förflutna, lcfwandc personer eller aflidna.