Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid pröfning af ornförmälda Betänkande, i hvilket Utskottet, med föranledande al derom väckta motioner, framställt förslag till ändring i vissa delar af Kongl. Förordningen om Kommunal-styrelse pä landet den 21 Mars 1862, hafva, enligt lill Utskottet inkomna protokolls-utdrag, Riks-Stånden lättat följande, sins emellan skiljaktiga beslut: a) i fråga om 58 § i berörda Kongl.
Höglolliga Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet hafva sammanstämmande beslutat, att mom.
A i denna § skall ändras till denna lydelse: »För jordbruksfastighet, ehvad den är i mantal satt elier ej, påföres en fyrk för bevillning till belopp af 1 till och med 5 öre; två fyrk för bevillning utöfver 5 till och med 10 öre; tre fyrk för bevillning utöfver 10 till och med 15 öre; samt» O. S. V. —- Vällolliga Borgare-Ståndet åter har återremitterat denna del af Utskottets förslag »i den syftning, att Utskottet må, med bibehållande af den föreslagna beräkningsgrunden för fyrktahsättningen, uppgöra förslag till en sådan ordalydelse af 58 § i Kongl. Förordningen om Kommunal-styrelse pä landet, att densamma icke måste förändras hvarje gång en förändring i Bevillnings-förordningeu beslutas angående bevill— ningens beräkning.» Deremot bar Hedervärda Bonde-Ståndet antagit Utskottets förslag oförändradt.
Då således, i det ämne som är föremål för skiljaktiga beslut, nemligen sättet för beräkning af bidrag till kommunal-utskylder, två Riks-Stånd godkänt det af Utskottet framställda förslag, och de begge öfriga Ståndens beslut ej äro af den beskaffenhet, att frågan grundlagsenligen kan förfalla; men deremot de af Borgare-Ståndet emot den af Utskottet föreslagna uppställning af ifrågavarande § gjorda anmärkningar icke, emot de öfriga tre Riks-Ståndens sammanstämmande mening, kan till vidare afseende föranleda, anser Utskottet sig böra, med vidhållande af sitt förslag, hemställa, Bilt. till J{.
Prot. 1802 & 1803. 8 Sami. 31 lläft. i 2 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 122. att Ridderskapet och Adeln, Preste-Ståndet och Borgare-Ståndet ville godkänna den af Utskottet tillstyrkta ändring af 58 § i förenämnda Kongl.
Förordning. h) i fråga om 12 <§: till hvilken Utskottet föreslagit ett tillägg, åsyftande att för röstberäkning bestämma ett visst maximum, hvarutöfver rösträtt ej skulle fä utöfvas, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ständet afslagit den af Utskottet, efter derom väckta motioner, gjorda framställning.
Borgare-Ståndet har återremitterat jemväl denna såväl som alla öfriga punkter och Bonde-Ståndet har godkänt Utskottets hemställan i denna och öfriga delar af Betänkandet.
Genom förstnämnda begge Riks-Stånds afslag å Utskottets och motionärernes framställning har emellertid frågan om ändring af 12 § af merberörda författning förfallit; hvilket Utskottet, i anledning af Borgare-Ståndets återremiss i denna del, endast skolat för Riks-Stånden tillkännagifva; c) i fråga om 59 §:
Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva godkänt Utskottets förslag till förändrad lydelse af denna §, allenast med iakttagande af den rättelse, som blefve en följd af dessa Stånds beslut beträffande 12 §; och då, efter den utgång frågan om ändring af 12 § erhållit, någon hänvisning till densamma icke, på sätt af Utskottets förslag skulle blifvit en följd, vidare bör ifrågakomma, får — oaktadt Bonde Ståndet gillat Utskottets framställning och Borgare-Ståndet återremitterat denna punkt till förnyad behandling i sammanhang med det öfriga af Betänkandet, — Utskottet vördsamt hemställa, att Borgare- och Bonde-Stånden måtte vid Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut låta bero; såsom följd hvaraf allenast den ändring i den af Utskottet åt 59 § föreslagna lydelse skulle ske, att, i sista punkten, orden: »med iakttagande af de bestämmelser och undantag §§ 8, 9, 10 och 12 innehålla» utbytas emot orden: med iakttagande af de bestämmelser och undantag <§§ 8, 9 och 10 innehålla; d) i fråga om 9 och 64 hafva Utskottets förslag blifvit af tre Riks-Stånd gillade; och kan alltså Höglofliga Borgare-Ståndets återremiss i dessa delar af Betänkandet ej till vidare åtgärd föranleda.
Hvad åter angår den i Utskottets oftaberörda Betänkande till sist gjorda hemställan, rörande allåtande af underdånig skrifvelse till Kongl. Majit med anhållan om ändring af ifrågavarande författning i de delar, hvarom Rikets Ständer förmodades komma att sig förena, äfvensom om rättelse i enlighet dermed, af de vid författningen fogade formulär; följer af det ofvan anförda, att, på sätt Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet erinrat, formen för den underdåniga skrifvelsen och uppställningen A lim anim Besvärs- o<h Ehcnonu-Ut skol tels Utlåtande N:o 122. 3 af de formulär, Utskottet vidfogat sitt Betänkande, blifva beroende af det beslut, som, i fråga om 58 §:s lydelse, slutligen kan varda af Rikets Ständer fattadt; och föranlätes fördenskull Utskottet, i anledning af Kidderskapet och Adelns samt BorgareS tåndets äterremiss af frägan om nämnda formulärs uppställning, förbehålla sig alt framdeles, sedan Rikets
Ständer fattat definitivt beslut rörande lydelsen af oftanämnda 58 §, inkomma med ytterligare memorial i ämnet.
Reservation: af Doktor Runsten: »Utskottet antager, att dess förslag i Betänkandet N:o 116 skulle vara sä väl af Borgare-Ståndet, som af Bonde-Ståndet godkändt.
Eldigt Bonde-Ståndets beslut skulle nemligen endast Bevillningen böra, på sätt Utskottet föres'agit, läggas till grund för den fyrksättning, hvarom fråga är, då deremot Borgare-Ståndet yrkat en fyrksättning, som, i anseende till bevillningens föränderlighet, borde göras deraf oberoende.
Och hafva alltså de nämnda tvänne Stånden i sjelfva verket stadnat emot hvarandra i skiljaktiga meningar.
Deremot äro de tvänne första Stånden med hvarandra i denna fråga fullt öfverensstämmande; och Utskottet synes derföre heldre bort framhålla dessa Ståndens mening såsom möjligen mera förtjent att vinna äfven de tvänne andra Ståndens bifall, — ehuruväl Utskottet äfven skulle kunnat, i stöd af sådan meningsskiljaktighet, helt enkelt förklara hela frågan förfallen, om eljest saken vore, såsom den tagits, af blott ekonomisk natur.
Men af sådan natur är dock denna saken icke, då här fastmera ett af hufvudbetingen för ett helt Riks-Stånds både civila och kommunala talanderätt kan sägas vara i fara att göras om intet.
Enligt kommunalförfattningens 59 § skall nemligen hvarje kommuns fyrktalslängd tillika vara dess röstlängd; och följer deraf, alt, derest numera endast Bevillningen antoges till fyrksältningsgrund, dymedelst all den rösträtt, som hittills i sockenstämman varit fästad vid hemmantalet, numera i den nya kommunalstämman vore upphäfven.
Men enligt 15 § Riksdags-ordningen är dock ännu för Bonde-Ståndet hemmantalets rösträtt — detsamma som för Borgare-Ståndet burskapet — det organiska band, hvarigenom hvarderas alla medlemmar förenas till samhälliga korporationer, de der icke heller skulle, om de banden upplöstes, längre kunna såsom Riks-Stånd fortfara.
Och tydligt bör då vara, vid sådant sakens förhållande, att denna frågas behandling icke ligger inom Ekonomi-Utskottets befogenhet.
Men också derföre, och emedan dessutom frågan tillika rörer stadgandet af en ny beskattningsgrund, skulle visst Utskottet äfvenledes kunnat, samt väl äfven bort, efter sådan sakens utgång hos Riks-Stånden, föreslå, 4 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 122. att hela frågan, då den numera i all dess vidd icke tillhör ensamt Ekonomi-Utskottet, fördenskull matte derifrån hänskjutas, för att i Sammansatt Lag- och Ekonomi- samt äfven Bevillnings-Utskott till ny behandling företagas.
En så helt ny och fullt grundlagsenlig behandling af det vigtiga ämnet torde dock icke vid denna riksdag numera böra företagas, utan fasthellre en annan väg beträdas för frågans lösning på ett enklare sätt, dermed ej heller Ekonomi-Utskottets befogenhet öfverträdes.
Såsom fyrksättningsgrund är nemligen hemmantalet äfven i kommuualförfattningens 58 §, om än blott skenbarligen, vidhållet. »Hvarje helt mantal», heter det, »påfores, utan hänseende till dess taxeringsvärde, ett hundra [100) fyrkar, och större eller mindre hemmansdel det fyrktal, sorn efter denna grund emot dess mantal svarar; allt efter förmedling räknadt.»
Och meningen dermed borde väl vara den, att hvarje hemmansegare skulle få sig röstfyrkar tillräknade så väl efter sitt större eller mindre hemmans grundskatt, som efter derå belöpande statsbevillning — helst som den Svenska bonden ännu för sitt hemman skattar till Kronan och Staten, ej blott medelst några bevillningsören för det löpande värdet af årsafkastningen, utan än mera medelst grundräntor och kronotionde m. m. för det fasta jordvärdet eller sjelfva hemmansegandet med dess alla förmånsrätter.
Men så sker nu dock icke, enär, i följd af den anförda föreskriftens slutord, vid all lyrksättning för hemman, det endast är hemmanets statsbevillning, som vid fyrkvärdets bestämmande skall tagas i beräkning, samt alltså dervid intet hemman får sig någon enda röstfyr k tillräknad efter dess grundskatt, utan endast efter bevillningsgrund.
Denna felaktighet i redaktionen af berörda fyrksättningsföreskrift är ock tillförene i nämnda Utskottsbetänkande reservationsvis af mig närmare ådagalagd.
Och må jag fördenskull, under åberopande deraf, samt endast till ett förtydligande af hvad som väl ändå är eller bör vara den anförda föreskriftens rätta mening, härmed vördsammast å nyo föreslå dervid den redaktionsförändring, att ordalydelsen blifver följande:
Hvarje i mantal satt större eller mindre hemman påföres, utan hänseende till dess taxeringsvärde, det fyrktal, som deremot efter ett hundra [100) fyrkar pä mantal svarar, och derjemte det fyrktal, sorn motsvarar beloppet af dess statsbevillning; skolande fyrkens medelvärde i hvarje kommun bestämmas på sätt derom här nedan sägs.
Också vore väl detta förtydligande af hela författningens kardinalpunkt den enda ändring, som med densamma ännu borde vidtagas, helst som ock redan dermed all den af Utskottet med dess många ändringsförslag åsyftade fyrktalsförhöjning för jordbruksfastigheter fullt ut vore vunnen på den gifna, lästa grunden af sjelfva hemmantalsskatten, och icke behöfde efterletas uti något godtyckligen antagligt, större eller mindre, sifferförhållande.
Dermed undkommes äfven hvad som i Utskottsförslaget visserligen utgör en ej ringa bristfällighet, i det att, derest endast bevillningen skulle tagas i alla rikets kommuner till enahanda grund vid all lyrksättning, utan allt afseende - Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Ulf kottets Utlåtande N:o U22. 5 ende pä hemmantalet, dymedelst äfven misskändes och förkastades just det, som i författningen med fyrk menas, nemligen det i olika fyrkvärden uttryckta varierande förhållande, som i olika kommuner eger rum emellan å ena sidan högre eller lägre skattläggning och, å den andra, lägre eller högre taxeringsvärde med deraf beroende statsbevillning, dä det deremot i författningen är en synnerlig förtjenst, att fyrkvärdet måste rätta sig derefter.
Der nemligen i åtskilliga kommuner hemmanen äro relativt högre skattlogda och derföre komma i samma mån lägre i bevillning, der biir ock fyrk värdet lägre *), men ock derföre fyrk talet större för alla andra bevillningsskyldige, och tvärtom; hvilket ock bör så vara — af skäl, som i åberopade reservation finnas närmare framhållna.
Dock, hurusomhelst kommunalförfattningen må i någon eller några dess punkter förändras eller icke, så blir likväl allt sådant af mindre vigt, enär dermed ändå intet är gjordt i hufvudsaken.
Det är i Bevillningen, sådan den vanligen påföres tjenstemannen och arbetaren, som den egentliga orsaken ligger till all den obillighet i fyrksättning, som nu så mycket och med sådant skäl öfverklagas.
Dock icke i sjelfva Bevillnings-förordningen är felet så mycket att söka, som fastmera i förbiseendet af den grundsats, som i hela dess 6 § är gällande, i det att vid all bevillning för inkomst af rörelse, yrke eller tjenst, det icke är inkomstens bruttosumma, utan endast nettobehållningen deraf, som bör till bevillning taxeras.
Också till en skälig erinran derom, har, såsom »allmän grundsats vid bevillningsafgifters bestämmande för embelsoch tjenstemän», hos Högvördiga Preste-Ståndet, den mening blifvit till införande i taxeringsinstruktionen antagen och godkänd, »att enhvar påföres bevillning för så stor del af lönen, sorn, efter afdrag af alla i och för tjenstens utöfning nödiga kostnader, kan beräknas återstå såsom enskild lönebehållning.»
Och blefve nu samma förklaring jemväl i förstärkt Bevillnings-Utskott godkänd, så vore väl dermed det rätta sättet anvisadt för afhjelpande af det stora missförhållande, som emellertid emellan fastighetsegare och tjenstemän, emellan kapitalister och arbetare, är rådande i följd just af orätt bevillningstaxering.» *) I socknar med t. ex. 30 mantal och derå belöpande sammanlagda hemmansbevillningar å 450 R:dr i en, 300 i en annan och 180 i en 3:dje, blir medelbevillningen å mantal 15 R:dr i den l:sta, 10 i den 2;dra och 6 i den 3:dje, samt fyrkvärdet i hvardera 15, 10 och 6 öre.
Bi k. lill H St, Brot, 1862 & 1863. 8 Sami. 34 Haft.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 123. 1 JV:o 123.
Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Juli 1863, kl. 10 f. m.
Memorial, rörande väckt motion om underdånig framställning till Kongl.
Majit, angående behofvet af förändringar i rättegångsväsendet.
Från Högvördiga Prest.e-Ståndet har Utskottet nästlidne dag ernottagit en af Doktor Almqvist väckt motion, hvari, med föranledande af Rikets
Ständers beslut i fråga om antagande af en ny strafflag och af deri tillämpade latitudsystem och på grund af 56 § i Riksdagsordningen motionären hemställt att i anseende till de brister i nuvarande rättegångsordning, som efter hans förmenande förefunnes, särskildt hvad anginge underdomstolarne på landet, der samme person -»utöfvade på samma gång anklagarens, ransakarens protokollsförarens och domarens befattning och åligganden, utan att den anklagade, såsom i andra länder, egde någon försvarare och der mod vanlig praxis till och med öfverensstämde att domen vore fälld innan protokollet blifvit fullständigt uppsatt till det innehåll det slutligen framställde och den dömde icke hade någon garanti, att hvad han till sitt försvar kunnat anföra blifvit upptaget”, m. m.; Rikets Ständer måtte besluta att ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan att Kongl. Maj:t ville taga i nådigt öfvervägande i hvilka hänseenden en förändring är behöflig i Sveriges rättegångsväsende och på hvad sätt de anmärkta missförhållandena måtte kunna afhjelpas, eller åtminstone till en början i någon mån minskas samt derom till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition.
Prot. 1862 & 1863. 8 Sami. 3S Haft. 2 Allm. liesvärs- och Ekonomi-Ulskoliets Memorial N:o 124.
Då emedlertid, enligt Utskottets uppfattning af grundlagens föreskrifter, pröfningen af berörda ämne icke tillhör detta Utskott, får Utskottet motionen till Högvördiga Preste-Ståndet återlemna och till samtliga Riks-Stånden hemställa, till hvilket Utskott motionen bör remitteras.
Stockholm den 28 Juli 1863. X:o 124.
Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande N:o 55, rörande väckt förslag om u/)/,häfvande af hittills gällande reglementen för vården af sockenmagasiner samt öfverlemnande åt kommunalstyrelserna alt Öfver samma magasiner förfoga.
I berörda Betänkande hade Utskottet hemställt, att Rikets Ständer mätte, i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, anhålla, det Kongl. Majit täcktes utfärda en författning, hvarigenom stadgades, satt vederbörande kommunalstämma må ega att vidtaga de förändringar med distrikt- och sockenmagasiner, som af stämman nyttiga anses; dock att, derest ett dylikt magasins rörelse minskas eller alldeles indrages, det derigenom erhållna kapital under behörig kontroll bibehålles, samt räntan deraf fortfarande användes till samma ändamål, hvartill afkastningen från magasinet hittills utgått.»
Denna Utskottets hemställan har, enligt från Riks-Stånden inkomna protokollsutdrag, blifvit af Höglofliga Ridderskapet och Adeln afslagen, men deremot af Högvördiga Preste-Ståndet bifallen allenast med den ändring, att följande slutord i den föreslagna underdåniga anhållan: -osarnt räntan deraf fortfarande användas till samma ändamål, hvartill a/kastningen från magasinet hittills utgått» skulle utbytas emot orden »sami en tillräcklig del af den influtna rän - Allm.
Besvärs- och Ekonomi-UtshoHels Memorial N:o i 24.
Ian fortfarande användas till samma ändamål, hvartill af kastningen från magasinet ursprungligen varit bestämd.» — Yällofliga Borgare-Ståndet åter har godkänt Utskottets förslag: och Hedervärda Bonde-Ståndet har gillat den af Utskottet tillstyrkta hemställan »att vederbörande kommunalstämma må ega att vidtaga de förändringar med distrikt- och sockenmagasiner som af stämman nyttiga anses»; men beslutat att de öfriga af Utskottet föreslagna bestämmelser ej skola i den underdåniga framställningen inflyta.
Efter från sistnämnda
Stånd utgången inbjudning har Borgare-Ståndet i Bonde-Ståndets beslut sig förenat; hvaremot de begge öfriga Stånden afslagit inbjudningen och förklarat sig vidblifva hvar sitt i ärendet fattade beslut.
I hufvudsaken torde således Utskottets omförmälda framställning få anses vara af Rikets Ständer gillad, enär tre Riks-Stånd godkänt förslaget att åt kommunalstämmorna öfverlemna att med ifrågavarande magasiner vidtaga de förändringar, som af dem anses nyttiga.
Men då sålunda öppnas en utväg att för framtiden ordna dessa magasinsinrättningar och deras verksamhet på det sätt, sorn af vederbörande kommunalstyrelse pröfvas lämpligast, och att till och med indraga ett dylikt magasin, der det anses umbäriigt eller ändamålslöst, hvilket sednare torde blifva händelsen inom icke få kommuner, och biand dessa möjligen äfven sådana, der magasinsinrättningen är till större eller mindre del grundad på enskildes donationer, uppstår frågan, huru med det kapital, sorn realisationen lemnar i behåll, förfaras bör.
I detta hänseende fann Utskottet det icke välbetänkt, och i alla händelser icke nödigt, att åt kommunernas respektive
Styrelser öfverlemna att öfver sådana kapital fritt förfoga, hvilket måhända till och med kunde befinnas, till följd af särskilda stiftelsevilkor, dem Utskottet ej kunde hafva sig bekanta, icke fullt rättmätigt.
Och då en sådan generel öfverlåtelse af dispositionsrätten til! ifrågavarande magasiners nuvarande behållning icke nödvändigt följde af beslutet att för framtiden öfverlemna åt kommunalstämman att i öfrigt inrätta ett distrikt- eller sockenmagasin efter kommunens behof eller detsamma alldeles indraga, hemställde Utskottet, att det kapital, som genom ett magasins indragning eiler genom minskning af dess rörelseomfång erhölles, måtte under behörig kontroll bibehållas.
För vidhållande af denna mening finnér Utskottet stöd deri, att dels Höglofliga Ridderskapct och Adeln, som ogillat det väckta förslaget, grundat detta beslut, bland annat, på farhågan för en obehörig förskingring af medel, hvilka föregående generationer under andra afsigter hopsamlat, dels Högvördiga PresteStåndet bifallit hvad till förekommande af en dylik förskingring eller af berörda medels användande till främmande ändamål, af Utskottet föreslagits.
Beträffande åter den framtida ränteafkastningen af omförmälda medel, mäste Borgare- och Bonde-Stånden, genom beslutet att i den ifrågaställa underdåniga skrifvelsen utelemna allt yttrande derom (såväl som om sjelfva kapitaltill - 4 Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Ulskoltets Memorial N:o 134. »ängarne) anses hafva dermed åsyftat, att vederbörande kommunalstämma skulle ega att jemväl öfver nämnda ränteafkastning förfoga.
Och i sjelfva verket innefattar Preste-Ståndets beslut detsamma, enär detta Stånd från ett dylikt förfogande endast undantagit en för det ändamål, hvartill afkastningen från ett visst magasin ursprungligen varit bestämd, »tillräcklig del af den influtna räntan.» Utskottet, som anser de räntemedel, hvilka till distrikt- och sockenmagasinerna redan influtit, böra betraktas såsom dessa magasiners kapitaltillgångar, finnér, med anledning af hvad i målet förekommit och på grund af det ofvan anförda, sig böra, till sammanjemkande af de skiljaktiga besluten, hemställa, att Rikets Ständer måtte förena sig i det beslut, att i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Majit täcktes utfärda en författning, hvarigenom stadgas, att vederbörande kommunalstämma må ega att vidtaga de förändringar med distrikt- ech sockenmagasiner, som af stämman nyttiga anses; dock att, derest ett dylikt magasins rörelse minskas eller alldeles indrages, det derigenom erhållna kapital under behörig kontroll bibehålies.
Friherre Alströmer, C. J. O., har begärt få antecknadt, att han i ärendets förnyade behandling inom Utskottet ej tagit del.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1863, Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial M 126.
1 Yso 125 Memorial, med formulär till Fyrktals-ldngd, till Debiterings- och Uppbords-ldngd för Kommunal-utskylder samt till Debet sedel för dylika utskylder.
I Utlåtandet JV2 122, afgifvet i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande M 116, rörande ifrågasatta ändringar i Kongl.
Förordningen om kommunalstyrelse på landet den 21 Mars 1862, har Utskottet förbehållit sig att, sedan Rikets Ständer lättat definitivt beslut rörande lydelsen af 58 g i nämnda Kongl Förordning, inkomma med ytterligare memorial, beträffande förändrad uppställning af de formulär, som äro samma författning vidfogade.
Enligt Utskottet tillhandakomna protokollsutdrag hafva nu tre Riks-Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln, Preste-Ståndet och Borgare-Ståndet, vid förehafvande af Utskottets ofvanomförmälda utlåtande, med afslag å Utskottets deri gjorda inbjudning, sammanstämmande beslutit, att 58 § i merberörda Kongl. Förordning skall i nedannämnda delar hafva den lydelse, som de tvänne först nämnda Stånden redan vid pröfningen af Utskottets i ämnet först aflåtna Betänkande [M 116) antagit, nemligen: »De i nästföregående § omförmälda bidrag skola, såsom kommunal-utskylder, utgöras i förhållande till särskilda, de skattskyldiga efter nedanstående grunder påförda Fyrktal.
Till beräkningsgrund för fyrktalssättningen tjenar den bevillning enligt Art. II i Bevillnings-Stadgan, som de skattskyldige, jemlikt sednast fastställda taxeringslängder, till Staten erlägga, sålunda att A) för jordbruksfastighet, ehvad den är i mantal satt eller ej, påföres en fyrk för bevillning till belopp af 1 till och med 5 öre; två fyrk för bevillning utöfver 5 till och med 10 öre; tre fyrk för bevillning utöfver 10 till och med 15 öre o. s. v.; samt B) för annan fastighet, frälseränta och hvarje annat beskattningsföremål påföres en fyrk för bevillning till belopp af 1 till och med 10 öre; två fyrk för bevill ning utöfver 10 lill och med 20 öre o. s. v.» Bih. till R.
Prot. 1862 & 1863. 8 Sami. 56 Haft. 2 Allmänna Besvärs- och El;onomi-VIskallets Memorial M 125.
Till följd häraf, äfvensom af Rikets
Ständers beslut rörande öfriga ifrågasatta ändringar i ofvanomförmäida Kongl.
Förordning, torde de författningen vidfogade formulär böra erhålla den uppställning.
Utskottet i hosföljande bilagor åt dem gifvit.
Den mest väsendtliga olikheten emellan dessa och dem Utskottet jemte Betänkandet M 116 framlade, består deri, att då, till följd af Utskottets förslag om ett visst maximum, hvarutöfver rösträtt vid kommunalstämma ej skulle få utöfvas, Fyrktalslängden, hvilken tillika utgjorde kommunens röstlängd, borde i en särskild kolumn upptaga det fyrktal, hvarför rösträtt egde rum, så är deremot numera, sedan berörda förslag förfallit, en dylik kolumn i nämnda längd ej erforderlig.
Öfriga ändringar förklara sig sjelfva; och Utskottet hemställer vördsamligen, att de härmed framlagda formulär målte godkännas.
Stockholm den 19 Augusti 1863.
A. Fyrktals-Längd för Nordbo socken år 1865.
Bevillning enligt Art. II i BevillningsStadgan.
Fastigheter.