Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
G y m n a s t e n g a f oss föreläsnin- g a r o m n ö d v ä n d i g h e t e n a f att v ä l v å r d a v å r k r o p p, o c h k a m r a t e r från T e k n i s k a s k o - l a n m a n a d e o s s s e m i n a r i e - e l e v e r att b e a k t a v i k t e n o c h v ä r d e t af d e t p r a k t i s k a a r b e t e t.
V i hade också s m å fester; vår h u s m o d e r, s o m v a r allas v å r v ä n, h a d e a l l t i d r e d a p å våra födelsedagar.
D e firades v i s s e r l i g e n m y c k e t e n k e l t, t y allt i h e m m e t v a r e n k e l t, m e d grönt på bordet o c h en n y b a k a d bulle, m e n g e n o m sådana s m å fester v ä x t e vår hemkänsla.
F r ä m s t af allt s k u l l e j a g v i l j a s ä g a a t t ö f v e r h e m m e t h v i l a r d e n a n d e af t r e f n a d o c h r o, s o m v i så v ä l b e h ö f d e u n - der vårt arbete. » Så l å n g t m i n s a g e s m a n.
G e n o m u p p r o p, s y n l i g a i d e flesta s t ö r r e S t o c k h o l m s t i d n i n - g a r n a, h a flere f ö r h e m m e t intresserade k v i n n o r v ä d j a t till a l l m ä n h e t e n i h o p p o m att v ä c k a i n t r e s s e f ö r h e m m e t s f o r t f a r a n d e bestånd.
D e t är n ä s t a n e n u t n ö t t fras m a n k o m m e r m e d, d å m a n s ä g e r, att d e n bästa hjälp m a n kan räcka en behöfvande m e d m ä n n i s k a är att h j ä l p a h e n n e till ar- b e t e, så att h o n s j ä l f k a n f ö r t j ä n a sitt b r ö d.
Här o m n å g o n s i n äger likväl d e n n a sats sin tillämpning.
M e n d e t är e n d u b b e l hjälp m a n här vill räcka d e u n g a: m a n ö n s k a r ej b l o t t att f ö r h j ä l p a d e m till a r b e t s - d u g l i g h e t, u t a n o c k att g ö r a v ä g e n härtill så g o d o c h j ä m n, s å l j u s o c h g l a d s o m m ö j l i g t, s å att d e u n g a e j m å d u k a u n d e r i ett alltför t u n g t a r b e t s j ä k t.
D e p e r s o n e r, s o m k ä n n a s i g m a n a d e att understödja hemmet g e n o m penningebidrag, kunna göra detta antingen för en g å n g eller å r l i g e n u n d e r e n t i d af 5 år.
Äfven de minsta gåfvor mottagas m e d tacksam- het.
Gåfvorna kunna insändas antingen till n å g o n af d e p e r s o n e r, s o m u n d e r t e c k - n a t u p p r o p e t, eller till h e m m e t s f ö r e s t å n - d a r i n n a, fru A u g.
H o l m b l a d, A d o l f F r e d r i k s kyrkogata 15.
Lilly • .5.
Ännu ett ord i barfotafrågan af E n a n n a n husmoder.
2 a g t r o r, att j a g g ö r m i g till t o l k f ö r m å n g a s k ä n s l o r, d å j a g u t t a l a r ett t a c k - s a m t g i l l a n d e af, a t t » H u s m o d e r » i e t t af d e sista n u m r e n af I d u n g e n o m sin lilla artikel » B a r f o t a » bragt däri b e r ö r d a fråga å bane.
M e r än en m o d e r har förvisso känt önsk- värdheten utaf, att s e d e n att l å t a s i n a barn g å barfota måtte vinna mera burskap i n o m v å r a s. k.
» b ä t t r e » k r e t s a r, b l i f v a » c o m m e il f a u t ».
O c h h v a d j a g här n e d a n t i l l f o g a r vill b l o t t t j ä n a till att y t t e r m e r a b e t o n a v i k t e n o c h l ä m p l i g h e t e n af d e n n a sed o c h grundar sig på d e praktiska rön, j a g s å s o m m o d e r o c h u p p f o s t r a r i n n a till s e x f ö r h o p p n i n g s f u l l a p l a n t o r v a r i t i till- fälle att g ö r a.
Från början var det emot m i n vilja j a g nödgades gifva efter f ö r m i n a ostyriga s m å t t i n g a r s l u s t att s p r i n g a b a r f o t a.
Mina p å g a m m a l f ö r d o m g r u n d a d e f ö r b u d här- e m o t blefvo utan verkan o c h resulterade p å sin h ö j d i e n o s m a k l i g ö g o n t j ä n s t.
Så snart b a r n e n k o m m o för sig själfva, v o r o både förmaningarna och strumporna som b o r t b l å s t a.
I s y n n e r h e t v o r o m i n a flickor — de fyra äldsta bland barnen — omöjliga att b r i n g a till h ö r s a m h e t.
Nolens volens släppte j a g därför tyglarna, s o m j a g fann m i g o f ö r m ö g e n att i d e t fallet s t y r a, o c h b a r n e n f i n g o f ö l j a sin b ö j e l s e.
Och jag f a n n s n a r t, att d e m å d d e förträffligt häraf.
E n alldeles påtaglig härdande verkan k u n d e m a n snart n o g häraf skönja.
Hosta, snufva o c h f ö r k y l n i n g i alla f o r m e r s y n t e s allde- l e s g l ö m m a att i n s t ä l l a s i g, t. o.
o m v i n t e r n, d å b a r n e n d o c k v i d ej alltför s t a r k k ö l d m y c k e t ofta b a r b e n t a fingo leka b l a n d s n ö o c h is.
G ä r d a, m i n d o t t e r n:r 2, h a d e g e n o m f ö r t r å n g a s k o d o n f ö r ett p a r år s e d a n för- v ä r f v a t s i g e n af d e s s a o b e h a g l i g a t i n g e s t a r, m a n k a l l a r l i k t o r n a r, o c h å t s k i l l i g a af d e vanligen rekommenderade medlen häremot h a d e utan varaktigt resultat blifvit använda.
Men sedan flickan ständigt gått barfota n å g r a v e c k o r, v a r l i k t o r n e n f u l l k o m l i g t för- svunnen.
A l l a d e h y g i e n i s k a f ö r d e l a r n e af l u f t e n s fria t i l l t r ä d e till f ö t t e r n a ä r o i k o r t h e t på- p e k a d e i d e t af » H u s m o d e r » c i t e r a d e u p p - r o p e t o c h k u n n a ej n o g i m i n n e t i n s k r i f v a s.
H ä r t i l l sällar s i g o c k e n r e n t e k o n o m i s k synpunkt, s o m, särdeles o m barnaskaran är t a l r i k o c h ej ö f v e r d r i f v e t r i k l i g flod råder i familjens kassa, b ö r vara beaktans- v ä r d: r e d u c e r i n g e n af årets u t g i f t s s t a t f ö r s k o d o n o c h s t r u m p o r till h ä l f t e n af d e r a s vanliga belopp.
D e n s o m känner dettas vanligtvis ganska ansenliga dimensioner, b ö r ej k ä n n a s i g illa tillfreds m e d e n m i n s k - n i n g af d e n n a p o s t.
K o r t e l i g e n: b a r n e n s ö n s k a n h a r n u blif- v i t m i n b å d e f ö r d e r a s e g e n s k u l l o c h af r e n t e k o n o m i s k a skäl.
M e n m å n g e n, s o m fått ö g o n e n ö p p n a f ö r alla d e s s a o o m t v i s t l i g a f ö r d e l a r, t v e k a r k a n s k e ä n n u af r e n t e s t e t i s k h ä n s y n att låta f ö r d o m e n o c h k o n v e n a n s e n fara.
Föt- terna bli k l u m p i g a o c h h u d e n grof.
Jor- dens stoft o c h solbränna gifva d e m ett föga prydligt utseende, menar man.
Där- m e d h a r d e t d o c k i n g e n fara, b l o t t m a n s o r g f ä l l i g t tillser, a t t d e få s i n b e h ö f l i g a ans.
Å t m i n s t o n e är d e t t a m i n e r f a r e n h e t.
Ja, j a g s k u l l e till s t ö r s t a d e l e n r e n t af vilja häfda de gjorda påståendenas raka motsats!
L å n g t ifrån att b l i f v a o f o r m l i g a e r h å l l a f ö t t e r n a g e n o m att få g ö r a s i n d e m af n a t u r e n v ä l v i s t t i l l ä m n a d e t j ä n s t j u s t s i n n a t u r e n l i g a f o r m.
U t v ä x t e r, k r ö k t a tår, invuxna naglar och andra likartade pryd- n a d e r, s o m v å r a » n ä t t a » s k o r n ä s t a n all- t i d m e d f ö r a — alla d e s s a o l ä g e n h e t e r för- s v i n n a t o t a l t, d å f ö t t e r n a befrias från sina t r y c k a n d e b o j o r.
— A t t h u d e n b l i f v e r hår- dare v i d fotens bruk i naket tillstånd, än d å d e n är s o r g f ä l l i g t i n b ä d d a d i s i n t r å n g a o c h o s u n d a k a m m a r e, är själffallet.
Emel- lertid k u n n a m j u k h e t o c h s m i d i g h e t lätt n o g b i b e h å l l a s g e n o m ett e n k e l t m e d e l, s o m j a g årligen p å m i n a barn m e d fördel använder.
O m a f t n a r n a efter d e n f o t t v a g - n i n g, j a g d å alltid l å t e r d e m f ö r e t a g a, in- gnidas sommartiden fötter o c h underben t ä m l i g e n r i k l i g t m e d v a s e l i n, g l y c e r i n eller d y l i k t, h v i l k e t åter g ö r h u d e n g l a t t o c h smidig.
V i d t v a g n i n g e n b ö r n o g a tillses, att ej s t o f t af f r ä m m a n d e ä m n e n får s t a n n a i fotsulorna, där det tydligtvis lätteligen fäster s i g o c h u n d e r d a g e n s l o p p i n p r e s s a s o c h, o m d e t får k v a r s i i t a, k a n v å l l a in- flammation och under alla förhållanden misspryder foten.
Duktig borstning med tvål- eller s å p v a t t e n aflägsnar emellertid l ä t t h v a r j e d y l i k rest.
— V i l l m a n u n d - v i k a solbrända fötter, h v a r v i d j a g för m i n d e l l ä g g e r f ö g a v i k t, b ö r m a n i a k t t a g a att v a r m a o c h soliga dagar tvätta fötterna endast o m kvällarne samt blanda något borax i tvättvattnet.
F ö r ö f r i g t b ö r a bar- n e n, l å n g t ifrån att afhållas från v a t t n e t, t v ä r t o m fritt f å f ö l j a s i n s m a k att, j u m e r dess bättre, m e d sina bara fötter plaska i v a t t n e t, g å p å f u k t i g m a r k o.
s-.
Detta är ett förträffligt h ä r d n i n g s m e d e l o c h m y c - k e t o m t y c k t af d e m s j ä l f v a.
I d u n s ärade läsarinnor vill j a g lägga den m a n i n g e n på hjärtat: låten edra småttingar få g å b a r f o t a!
B r y t e n m e d f ö r d o m e n o c h g å n i e d e r o r t i s p e t s e n f ö r e n r e f o r m till det bättre!
O c h exemplen smitta ju.
» Det finnes, » s ä g e r d e n b e r ö m d e S e b a s t i a n K n e i p p, » b e s t ä m d t i n t e t s ä k r a r e m e d e l att s t ä r k a nerverna o c h göra d e m motståndskraftiga ä n att g å b a r f o t a.
O c h föräldrar, som u n d a n d r a g a sina barn detta härdningsmedel, b e g å ett o f ö r l å t l i g t f e l.
» —: — *: • N ä r våren kom åter.
Skiss för Idun af Homo Sum.
H elena S k o g satt lutad öfver sitt skrif- bord.
D e t v a r ej ett s å d a n t d ä r litet e l e g a n t d a m s k r i f b o r d, ö f v e r h o p a d t af f o t o g r a - fier o c h l y x f ö r e m å l, d ä r d e t k n a p p t t y c k s v a r a p l a t s att s k i f v a e n biljett.
Å h n e j, h ä r var u t r y m m e t n o g tillräckligt o c h inkräkta- d e s ej af n å g r a p r y d n a d s s a k e r.
P å d e t s t o r a tarfliga b o r d e t s t o d ett s t o r t k l u m p i g t b l ä c k - horn; på ena sidan fanns en utdragshylla, f y l l d af l e x i k a o c h a n d r a s k o l b ö c k e r, o c h p å d e n a n d r a l å g o linialer o c h p e n n o r.
Här gällde det bara syntes tydligt.
arbete o c h åter arbete, det D ä r o m vittnade också en hög blå temaböcker, s o m tronade midt b o r d e t i f ö r b i d a n p å sin d o m.
på M e n i k v ä l l t y c k t e s H e l e n a ej h a f v a b l i c k eller t a n k e f ö r d e m.
F r a m f ö r h e n n e l å g ett öppet bref o c h dess innehåll absorberade henne fullkomligt.
A f det b e k y m r a d e, nästan
förskräckta uttrycket i hennes ögon o c h det s m ä r t s a m m a draget kring m u n n e n skulle m a n t r o t t, att b r e f v e t i n n e h å l l i t l e d s a m m a underrättelser.
O c h l i k v ä l v a r d e t t a b r e f ett k ä r l e k s b r e f, ett f r i a r e b r e f från d e n e n d e m a n H e l e n a älskat!
O c h det var ej n å g o n g u l n a d relik, s o m t a g i t s f r a m f ö r att u p p l i f v a g a m l a minnen.
N e j, d e n n a afton hade h o n brutit det.
D e t t o g l å n g t i d f ö r h e n n e att l ä s a; d e t v a r s o m o m h o n h a f t ett f r ä m m a n d e s p r å k att t y d a, h v a r i h o n v a r f ö g a h e m m a s t a d d.
H v a r j e m e n i n g m å s t e t a g a s o m ett p a r g å n - g e r, f ö r att i n n e h å l l e t s k u l l e b l i f v a h e n n e n å g o r l u n d a klart.
Slutligen v e k h o n ihop d e t, l a d e i n d e t i sitt k u v e r t o c h d ä r p å i en skrifbordslåda, s o m h o n sedan omsorgs- fullt l ä s t e.
S å s t e g h a n u p p o c h g i c k ett p a r s l a g i d e t lilla r u m m e t, s o m ö f v e r s i g h a d e n å g o t så g l ä d j e l ö s t, n ä s t a n t o r f t i g t, e h u r u a l l t i n g var ordentligt o c h s n y g g t.
Så satte h o n sig n e d i soffan, d e n e n d a m ö b e l n m e d n å g r a, o m o c k m y c k e t måttliga, anspråk på komfort.
H ä r v i l l e hori s i t t a f ö r att r i k t i g t i r o få t ä n k a, t ä n k a.
— M e n t a n k a r n a ville alls i c k e låta ordna sig.
D e k o m m a blott e m o t henne s o m s t o r a f r å g e t e c k e n, o c h h o n s a t t d ä r bara o c h s t i r r a d e stelt o c h h j ä l p l ö s t p å d e m.
M e n j u m e r h o n stirrade på d e m, dess m e r be- k l ä m d b l e f h o n, o c h d e t k o m ö f v e r h e n n e ett o u t s ä g l i g t m e d l i d a n d e m e d s i g själf.
Till slut k a s t a d e h o n s i g n e d, l u t a d e h u f v u d e t m o t d e n lilla h å r d a s o f f k u d d e n o c h s n y f t a d e v å l d s a m t, h e j d l ö s t.
D e t v a r s o m o m e n vår- flod g e n o m b r u t i t s i n a f ö r d ä m n i n g a r o c h n u s t r ö m m a d e f r a m, r y c k a n d e m e d s i g a l l t: allt, s o m v a r i t t u n g t o c h b i t t e r t o c h s v å r t, alla m u l n a, k a l l a, e n s a m m a d a g a r, alla s v i k n a f ö r h o p p n i n g a r, alla s m å n a g g a n d e m o t g å n g a r, alla s v i d a n d e m i n n e n, allt, s o m h o n u n d e r l å n g a, e n s l i g a år b u r i t i n o m s i g u t a n e n tår, utan en klagan.
A h, h v a d d e t k ä n d e s g o d t att e n g å n g få gråta ut, hvilken befrielse det v a r!
S n a r t v a r h o n åter l u g n, s a t t e s i g u p p och strök håret ur pannan.
T a n k a r n a voro n u klarare, m e n alltjämt v e m o d i g a.
O c h d o c k b o r d e h o n j u k ä n n a en j u b l a n d e fröjd; hvarför k u n d e h o n det icke, hvarför v a r d e t så r e n t o m ö j l i g t?
V a r h e n n e s h j ä r t a d å så h e l t f ö r f r u s e t o c h d ö d t?
K u n d e d ä r aldrig mer k o m m a lif?
A h, d e t v a r d e t s o m g j o r d e h e n n e så f ö r - t v i f l a d, att n u d å l y c k a n v e r k l i g e n b j ö d s h e n n e, så ä g d e h o n i n t e t att t a g a e m o t d e n m e d.
D e n h a d e k o m m i t för sent, för sent!
— Ack, detta det sorgligaste ord p å människo- språk!
— En g å n g hade h o n kunnat gifva e n r i k e d o m af k ä r l e k o c h h ä n g i f v e n h e t, d å k ä n s l o r n a v o r o u n g a, friska, h v a r f ö r fick h o n ej s k ä n k a d e n d å?
H u r h a d e h o n e j k ä m p a t o c h s t r i d t f ö r att g l ö m m a o c h m e d all m a k t s ö k t d ö d a d e t d y r b a r a s t e h o n ä g t.
Till s l u t hade lugn och resignation kommit.
Han h a d e j u så f u l l k o m l i g t f ö r s v u n n i t ur h e n n e s v ä r l d, att h o n i c k e m e r v i s s t e h v a r h a n l e f d e, eller o m h a n e n s l e f d e.
O c h så s m å n i n g o m hade h o n kunnat tänka på h o n o m nästan m e d l i k g i l t i g h e t, k ö l d, o c h d ä r v i d k ä n t s i g rik- tigt g l a d!
O c h n ä r så d e n e l d, s o m e n g å n g b r u n n i t s å k l a r t o c h k u n n a t v ä r m a så g o d t, m e d m y c - k e n m ö d a v a r s l ä c k t o c h b l o t t e n h o p fal- n a d e k o l f a n n s k v a r, d å f ö r s t k o m h a n till henne o c h begärde v ä r m e!
O c h när hennes lefnadsmod tycktes brutet o c h lifsglädjen flydd, då k o m han o c h b a d henne blifva h a n s s o l s k e n!
H v i l k e n i r o n i!
— A h, så b i t - t e r t, så s o r g l i g t!
— M e n m o t h o n o m k ä n d e h o n i n g e n bitter- het.
H o n visste j u nu, hvarför h a n ej kun- n a t k o m m a f ö r r, h v a r f ö r h a n så l ä n g e m å s t l ä m n a h e n n e e n s a m.
H a n h a d e aldrig för- lorat h o p p e t o c h ej heller helt förlorat h e n n e ur sikte, fast h a n aldrig gifvit sig tillkänna.
D e d ä r b l o m m o r n a, s o m h o n fick e n j u l, o c h s o m h o n t r o d d e v a r från n å g o n af h e n - n e s e l e v e r, f a s t i n g e n v e l a t tillstå d e t, d e m h a d e h a n låtit s ä n d a h e n n e.
T ä n k, o m h o n h a d e vetat det då!
H v a d det skulle gjort h e n n e lycklig o c h h v a d h o n skulle älskat o c h o m h u l d a t d e m till d e t s i s t a!
N u p å m i n t e h o n s i g m e d f ö r s k r ä c k e l s e, att h o n låtit städer- skan ganska snart taga ut d e m, e m e d a n de uppväckt smärtsamma minnen hos henne.
S t o r a s k ä r a n e j l i k o r o c h s v a r t a p e n s é e r, all- deles s o m i en b u k e t t han en g å n g skänkt h e n n e för längesedan.
O, hur h a d e h o n nänts att k a s t a b o r t d e m?
— I m o r g o n s k u l l e h a n k o m m a till h e n n e f ö r att få sitt s v a r.
H u r s k u l l e h o n k u n n a s ä g a h o n o m, att d e t n u v a r f ö r s e n t?
H a n lät så f ö r t r ö s t a n s f u l l, t y c k t e s ej h a f v a e n s k y m t af t v i f v e l o m att h o n v a r d e n s a m m a, s o m d å d e s k i l j d e s f ö r s n a r t t i o år s e d a n.
A c k, h a n a n a d e e j, h u r g a m m a l h o n blifvit, fast ä n n u i c k e t r e t t i o år!
H o n g i c k f r a m till s p e g e l n, s o m v a n l i g e n h a d e så f ö g a i n t r e s s e f ö r h e n n e, o c h b e t r a k - t a d e n u f o r s k a n d e s i n b i l d.
D e t v a r ett fint, b l e k t a n s i k t e m e d s t o r a, själfulla, m e n allt för melankoliska ö g o n.
» Ahja, » sade hon sig själf, i d e t h o n v ä n d e s i g b o r t m e d e n s u c k, » a n s i k t e t ser k a n s k e p å d e t h e l a t a g e t i c k e så g a m m a l t u t.
M e n h j ä r t a t är så g a m - m a l t, så g a m m a l t!
» — N u v a r s e b l e f h o n alla s k r i f b ö c k e r n a p å bordet.
D e m h a d e h o n j u alldeles g l ö m t o c h klockan var nära elfva!
Nåja, i natt s k u l l e h o n j u ä n d å i c k e k u n n a s o f v a, så h o n k u n d e lika gärna arbeta.
Nästan lättad af att sålunda nödgas k o m m a ifrån s i n a e g n a g r u b b l e r i e r, f ö r s ö k t e h o n nu koncentrera hela sin tankekraft på d i s s i k e r i n g e n af d e s s a p r o d u k t e r af m e r eller m i n d r e grumliga s m å fiickhjärnor.
M e n hur d e t v a r så t ä n k t e h o n l i k v ä l h e l a t i d e n s i n a tankar bredvid — likasom i marginalen.
Så h ä r t. e x.
, i d e t h o n s t r ö k u t e n l ö j l i g t m i s s - bildad m e n i n g: » ja, andras misstag kunna j u f ö r e f a l l a o s s k o m i s k a n o g, m e n åt v å r a e g n a le v i m i n s a n n i c k e.
» E l l e r: » h v a d lif- v e t är f ö r e n s v å r s k o l a!
O c h att m a n stän- d i g t s k a l l g ö r a så m å n g a f e l o c h b o c k a r!
M e n G u d är e n k ä r l e k s f u l l, t å l i g lärare, s o m a l d r i g t r ö t t n a r p å att u n d e r v i s a o s s.
S ä k e r t skall h a n h j ä l p a o s s i g e n o m till sist, f a s t ä n vi äro sådana oläraktiga, t r ö g a lärjungar. » — N ä r s l n t l i g e n d e n s i s t a s k r i f b o k e n v a r fär- d i g o c h b l i f v i t l a g d till d e ö f r i g a, k ä n d e H e l e n a s ö g o n ä f v e n s t o r b e n ä g e n h e t att s l u t a s i g.
N a t u r e n t o g u t s i n rätt, o c h s n a r t s o f h o n s o m ett g o d t b a r n, d e ä n g s l a n d e tan- k a r n a till t r o t s.
F ö l j a n d e m o r g o n v a k n a d e h o n m e d häf- t i g h j ä r t k l a p p n i n g o c h e n o r o l i g k ä n s l a af att h o n s k u l l e h å l l a e n s v å r l e k t i o n, h v a r t i l l h o n ej hunnit f ö r b e r e d a sig.
A c k, n u m i n d e s h o n — brefvet!
I d a g skulle han j u k o m m a f ö r att få sitt s v a r.
H u r skulle det l y d a?
D e t h a d e h o n själf i c k e d e n a f l ä g s n a s t e a n i n g o m, o c h d e t v ä r s t a v a r att h o n e j hel- ler h a d e n å g o n t i d att t ä n k a ö f v e r d e t, t y klockan var m y c k e t och hon måste skynda s i g till s k o l a n.
När lektionstimmarna v o r o öfver, begaf H e l e n a s i g g e n a s t h e m f ö r att p å a l l v a r b e g r u n d a allt h v a d h o n b o r d e s ä g a h o n o m.
D e t s k u l l e h o n n o g få t i d till, t y s ä k e r t k o m h a n ej förrän p å e f t e r m i d d a g e n, l u g n a d e h o n sig.
M e n k n a p p t h a d e h o n l a g t af s i g y t t e r - kläderna, förrän en skarp k n a c k n i n g hördes, o c h nästan o m e d e l b a r t därpå såg h o n på tröskeln en högrest m a n sträcka armarna e m o t s i g o c h h ö r d e sitt n a m n u t t a l a s af e n klangfull, välkänd s t ä m m a.
H e l e n a d r o g s i g så l å n g t b o r t i r u m m e t som hon kunde o c h sökte m e d ena handen s t ö d m o t ett b o r d.
H o n darrade i hela k r o p p e n o c h v å g a d e icke se u p p.
» J a g b a r j u ä n n u icke gifvit något svar, » framstam- m a d e h o n l i k s o m f ö r att v ä r j a s i g, v i n n a litet t i d.
» D e t behöfver d u inte heller, j a g k o m m e r själf o c h t a r d e t!
» Några raska steg öfver golfvet, o c h han d r o g d e n s k ä l f v a n d e g e s t a l t e n till sitt b r ö s t, lyfte u p p det bleka ansiktet o c h blickade djupt, djupt in i hennes ö g o n.
— Var det den varma glöden i hans blick, s o m k o m d e n s i s t a i s e n i h e n n e s att s m ä l t a?
Där föllo två stora droppar p å hans hand.
O c h på s a m m a gång brast äfven isbojan kring hennes hjärta, och m e d b ä f v a n d e fröjd k ä n d e h o n, att d e t å t e r k l a p p a d e v a r m t.
— D e n långa kalla vintern var förbi.
D e t skulle p å n y t t bli v å r!
- — — * " Det yngste.
Swrige " i I D U N S julnummer.
G e s d e t v ä l h ä r i v ä r l d e n n å g o t m e r in- t a g a n d e ä n ett o s k u l d s f u l l t o c h t ä c k t b a r n a - ansikte, från hvars ö g o n o c h m i n s t a linie hälsa o c h lifsglädje spela?
Kan någonting l ä t t a r e få m o d e r s h j ä r t a n att k l a p p a, b l i c k a r a t t stråla, m u n n a r att l e ä n d e s s a förtju- sande små barnkammartaflor, » det yngsta Sveriges » konterfej, s o m m ö t a oss i våra e g n a eller v å r a v ä n n e r s a l b u m eller h e j d a våra bråda steg framför fotografernas skylt- lådor?
K a m e r a n s konst har i våra dagar nått m y c k e t långt, o c h ej m i n s t har d e n s p e c i a l i t e t däraf, s o m s y s s l a r m e d b a r n p o r - trättet, i s m a k, b e h a g o c h t e k n i s k fulländ- ning utvecklat sina bästa sidor.
Iduns redaktion har häraf k o m m i t på den tanken, att en representativ samling af svenska barnporträtt, h o p b r a g t af d e t b ä s t a s o m i b r a n s c h e n s t o d e att få allt ifrån Y s t a d intill H a p a r a n d a, p å s a m m a gång den blefve något ovanligt o c h nytt, b o r d e i h ö g g r a d f ä g n a alla m o d e r l i g a hjär- tan.
H e l t säkert, t ä n k t e vi, k u n n a v i ej finna e n p r y d n a d, v ä r d i g a r e v å r t h ö g t i d s - n u m m e r o c h vissare o m våra läsarinnors s y m p a t i, ä n ett d y l i k t g a l l e r i, s o m i s i g s k u l l e g i f v a d r a g e n af v å r y n g s t a g e n e r a - tion, m o r g o n d a g e n s h o p p — » S v e r i g e s fram- tid »!
i För att f ö r v e r k l i g a d e n n a p l a n h a vi d e s s a d a g a r u t f ä r d a t e n i n b j u d n i n g till samtliga vårt lands fotografer, hvilken vi b l a n d a n n a t låtit i n f ö r a i d e r a s v i d t s p r i d d a fackorgan » Fotografisk Tidskrift ».
Denna i n b j u d n i n g är af f ö l j a n d e l y d e l s e: D å d e t är v å r a f s i k t att f ö r v å r t u n d e r a r b e t e v a r a n d e » Iduns julnummer 1896 » — e n p u b l i k a t i o n, h v i l k e n m e d h ä n s y n till konstnärlig utstyrsel o c h g e d i g e t litterärt i n n e h å l l k o m m e r att ställa s i g i allra f r ä m - Från o.
m e d 22 april till 15 maj realiseras ett större parti Glas o.
Utskotts- Aktiebolaget Svenska porsliner samt öfriga Husgerådsartiklar, passande för Boupp sättningar till sommarnöjen, såsom knifvar, gafflar, skedar, brickor, brödkorgar, koppar — emaljerade och förtennta kokkärl, g r y t o r, stekpannor, Husgerådsmagasinet mortlar, kaffekvarnar, kaffebrännare, hinkar, baljor, lerkärl o c h borstar m 1 7 Tegnérgatan 1 7, hörnet af Döbelnsg.
Af en händelse finnes ett parti Tapeter och Rullgardiner, som bortslumpas.
Stor Vår-Realisation!
sta l e d e t b l a n d d e e l e g a n t a r e j u l t i d n i n g a r n a — s ö k a å s t a d k o m m a en större utvald sam- ling porträtt af svenska barn, o c h d å v i ta- g a f ö r g i f v e t, att d e t t a f ö r e t a g i h ö g g r a d b ö r intressera samtliga fotografer i vårt land, v å g a vi för d e t s a m m a påräkna deras tillmötesgående medverkan.