Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mat- lagningskonsten är ingalunda simpel eller ovär- dig för den fint bildade kvinnan.
Den for- drar fin smak och godt omdöme, men därjäm- te stora kunskaper inom naturvetenskapernas mångskiftande område.
Tyvärr besittas dessa egenskaper ofta ej i nämnvärd grad af de personer, som hafva det ansvarsfulla yrket att tillaga vår föda.
Många missgrepp begås där- för dagligen i köket mot kokkonstens enklaste lagar.
Förrän den bildade kvinnan själf tager ledningen om hand och mera, än nu är fallet, gör sig förtrogen med kokkonstens detaljer, är en väsentlig förbättring icke tänkbar.
Den unga husmodern är ofta, ehuru villig, så ovan och obekant med kokkonstens praktiska utöf- ning vid inträdet i sitt nya hem, att hon öfver- lämnar dessa viktiga bestyr i sin kokerskas händer, som, medveten om sin större prakti- ska erfarenhet, ofta öfverskrider sin befogen- het^ och, genom närgångna frågor och snäsiga svar, plågar den arma husmodern så, att hon till sist knappast vågar visa sig inom sitt eget kök.
A t t stor och oberäknelig misshushåll- ning under sådana förhållanden kan begås, lig- ger i öppen dag.
J a g vill endast påpeka det slöseri och oförstånd, som bedrifves vid upp- köp af matvaror, liksom vid användandet af en så dyrbar vara som smöret vid matlagnin- (gen.
Hälften af det, som åtgår, vore sanno- likt tillräckligt.
För att nu få kassan att gå ihop, måste en dålig vara, s. k. matsmör, som är ett oting och aldrig borde få finnas i ett kök, tillgripas, till stort men för smaken och magen.
Maten bör vara så lagad, att dess naturliga smak framträder.
Alla onödiga tillsatser äro otillbörliga, och kryddorna äro till för att höja den naturliga smaken och låta den bättre framträda, ej för att dölja en sämre, möjligen skämd vara.
Maten bör äfven ha en lagom värmegrad.
E n soppa, liksom, kaffe, te eller chokolad få ej vara så varma, att de brännas, däraf förslöas smaken och skadas magen.
F ö r kalla drycker äro äfven olämpliga och skadliga för magen.
Sammanställningen af de olika rätterna vid en måltid är äfven viktig och fordrar smak samt omtanke.
Den ena rätten vid en måltid bör supplera den andra.
Likaledes måste pro- portionen mellan animaliska och vegetabiliska ämnen härvid beaktas.
F ö r ensidigt användan- de af det ena eller det andra slaget är alltid olämpligt och i längden skadligt för hälsan.
I Stockholm, åtminstone inom de burgna klasser- na, ätes enligt min erfarenhet allt för mycket kött.
Dietföreskrifter, som följts af personer behäftade med magsjukdomar, bestå vanligen uti att äta kött, fisk och ägg, undvika salt, sur och fet mat, möjligen med tillägg att ej äta soppa, inga såser till köttet o. s. v. Så- danaj förhållningsregler, de må ha gifvits af läkare eller kanske oftare af » goda vänner », äro ej tillfyllestgörande, ofta olämpliga.
Mån- gen sjuk, som pröfvat gagnlösheten häraf, har bragts till förtvinan och råkat i händerna på kvacksalvare oeh charlataner.
E n annan lika skadlig öfverdrift har nu begåtts, att vilja ute- slutande lefva af vegetabiliska ämnen, den s. k. vegetarianismen.
Lyckligtvis endast till nam- net, ty våra vegetarianer äro oftast af det be- skedliga slaget och förtära ej så litet animali- ska ämnen, såsom ägg, mjölk, smör och ost, för att ej tala om buljong, fisk, kalfbräss och hvitt kött, som äfven ingår i deras diet någon dag i veckan.
Vi se alltså, att det ej är så strängt med vegetarian-dieten, som namnet an- gifver.
Vegetarianismen h a r jämte sina mån- ga missgrepp dock haft det goda med sig att rikta uppmärksamheten på det olämpliga i ett allt för ensidigt köttätande.
Den enda förstån- diga och i längden passande dieten för männi- skan * är dock en väl afvägd blandning af ve- getabiliska och animaliska födoämnen.
Härtill är hon anvisad genom den anatomiska bygg- naden af sina matsmältningsorgan, och tusen- årig erfarenhet samt en oförvillad smak ha ledt henne att välja en blandad kost såsom den lämpligaste, långt innan tanken på vegetaria- nismen ännu uppsprungit i någon mer eller mindre klyftig fanatikers hjärna.
Måltiderna böra vara regelbundna, till anta- let 3 eller 4 på dagen allt efter olika vanor och lefnadsförhållanden.
D e t är olämpligt att flere timmar gå fastande om morgonen eller att arbeta strängt, innan man intagit någon föda.
Tiderna mellan måltiderna böra ock vara afpassade efter måltidens storlek.
E n vanlig frukostmåltid kräfver af en normal mage för att smältas 3 Va å 4 timmar, en middag 4 Va till 6 timmar.
Under sjukliga förhållanden for- dras vanligen längre tid.
D e t t a bör beaktas vid hvarje indelning af måltiderna.
Frukosten intages antingen före arbetets bör- jan eller en timme därefter och kan lämpli- gen bestå af ägg eller en kötträtt, smörgås, ett glas mjölk, välling, kaffe eller te med mjölk.
Den, som på grund af sitt yrke eller
ämbete äter sen middag, kl. 4 — 6 e. m., bör cirka 4 timmar efter första frukosten äta en andra omkring kl. 1 e. m.
Middagen bör bestå af 2 k 3 rätter, soppa, fisk eller kött med potatis eller grönsaker och möjligen, såsom efterrätt, frukt (kokt eller r å allt efter årstiden), puddingar eller dylikt, ett glas öl eller vin för den, som så hafva k a n.
Kvällsmåltiden bör vid en sen middag vara mycket lätt oeh endast bestå af e t t glas mjölk eller en kopp t e m e d smörgås eller skorpor.
A t t gifva några detaljerade dietföreskrifter vid olika former af magsjukdomar är i en upp- sats som denna omöjligt.
H ä r spelar indivi- den en allt för stor roll och dieten måste ord- nas m e d fästadt afseende p å just hans tillstånd, efter en noggrann undersökning af för handen varande egendomligheter, hvilket endast kan göras af den behandlande läkaren.
Äfven den mest förfarne läkare står ofta tveksam inför de svårlösta frågor, som uppställas för honom vid bestämmandet af dieten vid magsjukdomar.
H ä r a f inses ock, h u r u oriktigt och mången gång rent af skadligt det är att följa alla möjliga goda råd, som gifvas till höger och vänster af vänner och bekanta, som tro sig h a haft sam- ma eller liknande sjukdom.
Lika olämpligt är det a t t försöka likt och olikt, som utpuffas såsom magstärkande, aptitretande, matsmält- ningen eller afföringen befordrande.
I de fle- sta fall äro dessa medel usla, hålla ej det, som de lofva, och framförallt står deras värde ej i förhållande till priset.
D e dyra puffarne utgöra ofta endast en bråkdel af den oskäliga vinsten.
Till sist vill j a g påpeka, att ordet diet hos de gamla grekerna hade en långt vidsträcktare betydelse, än m a n nu vanligen tillägger det.
Det betyder ursprungligen dagordning.
Häri bör alltså ingå utom en lämplig anordning af måltiderna, vederbörlig omväxling mellan arbete och hvila, vistelse i fria ruften, nödig motion i form af promenad, gymnastik, ridt eller an- nan lämplig sport för personer, som genom sitt yrke måste föra e t t stillasittande lif, och alltså m e r än andra äro utsatta för sjukdomar inom matsmältningsorganen.
F ö r dem är, om de därjämte bo i större städer, vistelse p å landet eller vid någon höjd- eller hafskurort under någon del af året nästan nödvändig.
Hvilken fördelaktig verkan den friska och r e - na hafsluften utöfvar vid behandlingen af mag- sjukdomar h a r j a g om somrarne under m i n verksamhet i Marstrand upprepade gånger fått erfara.
Ädelstenarnes symbolik.
Hfff gammalt har den poetiska folkfantasien gif-, M [_ vit en symbolisk betydelse åt mångfaldiga i naturen förekommande företeelser, krafter och ting.
Och denna symbolik är ett poetiskt bilderspråk, som ofta talar långt kraftigare än ord.
De mystiska, alkemistiska och medicinska egen- skaper, som t. ex. ädelstenarne ansetts äga, spe- lade till för ej l ä D g r e tillbaka än 150 år sedan en stor roll.
Man a n l ä n d e dem som » osvikliga » läkemedel, man trodde på deras magiska kraft öfver människans vilja och öde och på deras för- måga att tillvinna en person en annans tillgifven- het.
De skulle till och med genom sin matta eller klart strålande glans kunna bringa en glad eller sorglig hälsning från bortavarande, af hvilka man fått dem som minne.
Främst bland alla ädelstenar kommer diaman- ten, den värdefullaste af alla, med sin lifliga glans, sitt härliga färgspel och den oöfverträffliga hård- het, som utmärker den framför alla andra stenar.
Ingenting förmår inverka på denna ädelstenarnes furste, till och med af elden går den nästan obe- nen.
Med anledning däraf anses carneolen som rörd och ändå — emedan ingenting är fullkomligt en symbol af den offervilliga kärleken.
Rent af underbara äro de krafter, som jaspisen här i världen — lär det enligt Plinius vara slut med diamantens oantastlighet, om man lägger den besitter.
Det är en hård, fast sten, som förekom- — i bockblod.
Men denna diamantens svaga sida mer i de mest olika chatteringar från rödt och afhöll ej våra förfäder från att tillerkänna honom brunt, grått och grönt.
I Gralsagan omtalas det kraften att stilla näsblod, om den lades under heliga fatet af jaspis, den ädelsten genom hvars tungan, att tillintetgöra gifters skadliga verkningar kraft Fenix föryngrad utgår ur askan och hvars och att kunna bota månadsrasande och sinnes- anblick skänker hälsa och tvåhundraårig ungdom.
sjuka.
För öfrigt ansågs den äfven besitta makten Utom dessa underbara egenskaper, som för öfrigt att pröfva trohet och kärlek.
I symboliken är endast tillskrifvas de vises sten, förmår jaspisen äfven fördrifva onda andar och vilda djur och diamanten en sinnebild af fasthet och sanning.
Näst efter ädelstenarnes furste kommer safiren, stilla näsblod och blödning ur sår.
Bland de tolf en ädelsten af härlig glans, djupblå som en klar ädelstenarne i öfversteprästens sköld var jaspisen himmel och därför en sinnebild af ostörd hvila den första.
P å grund af sin hårdhet och styrka och djupaste själsfrid.
Enligt profeten Ezechiel I, utkorades jaspisen till modets och trons symbol.
26 har den i himlen tronande Jehovah utvalt en Och härmed vilja vi sluta vår lilla revy af de safir till sitt säte.
Äfven budorden voro af Gud dyrbaraste ädelstenarne.
Då vi sålunda påvisat, inristade på en safir.
Förutom denna safirens hvilka magiska krafter den naiva folktron under högre betydelse har den tillskrifvits många magi- gångna århundraden tillskrifvit ädelstenarne, h a r ska egenskaper: den förmådde öppna stängda dör- vår afsikt varit att i vänlig erinran återkalla något rar och skänkte förmågan att kunna skåda in i af den poesi, hvarmed de i forna tider omgåfvos, framtiden.
Vidare intar safiren rollen af tukto- octi genom framställningen af ädelstenarnes bild- mästare och domare, i det den smärtsamt hårdt språk bidraga till att det intresse, våra läsarinnor omsluter det finger, hvarpå den sitter, så snart hysa för dem, icke måtte inskränka sig blott till egaren vill begå ett brott mot trohetens bud.
deras yttre värde och skönhet.
En i forntiden högt skattad och äfven nu myc- ket begärlig ädelsten ä r smaragden.
Dess genom- skinliga gröna färg gläder ögat, utan att trötta det, af hvilken orsak smaragden anses som en symbol af älskvärdheten, som ej har något tröttande, och af behaget, som alltid är tilldragande.
Dessutom är denna ädelsten en sinnebild af kyskheten, eme- dan den är af en kall natur och gör hvar och en Föreningen StocJcholms internationella som bär den kysk.
Man tillskref äfven smaragden hade i lördags eftermiddag sitt kraften att bota fallandesot och att skydda för lärarinnehem första årsmöte under ordförandeskap af vice ordf. blixten.
fru K. Bohman f. Raffel.
Af årsberättelsen fram- Besläktad med smaragden, om än mindre dyr- gick, att hemmets gästfrihet, sedan det d.
1 januari bar, är ädelberyllen.
Dess gröngula färg, i hvilken öppnades, lifligt tagits i anspråk; antalet af dess dock det gröna är förhärskande, har en ovanligt pensionärer hafva varit 17, däraf 5 af utländsk liflig glans.
Beryllen är trons och hoppets sym- nationalitet; af dessa hafva 5 emottagits för hela bol.
Den, som bär densamma på sig, har en ta- innevarande vårtermin och 12 hafva tillbragt från lisman mot alla elaka människors förföljelser.
8 dagar till längre tid därstädes.
Ansökningar Den genomskinliga, starkt glänsande hyacinten om emottagande så väl för närmaste tiden som liknar genom sin färg morgonrodnaden och den för sommar och höstmånaderna, t. o. m. så långt klart flammande elden och ger sålunda en bild af fram som för nästa år, hafva inkommit.
Ur re- den äkta, sanna kärleken.
Med anledning af denna visionsberättelsen, hvilken redogör för förvaltnin- symboliska betydelse förmår den försona fiender gen af hemmets räkenskaper under okt. — dec.
1894, och vinna människors hjärtan.
inhämtas, att inkomsterna under denna tid utgjort En beskyddare af gods och guld mot röfvare kr.
9,582: 56, utgifter: omkostnader, hyra hushåll och tjufvar är topasen.
Genomskinlig och af vin- m. m.
1,093: 52, inventarier 2,880: 45. behållning gul, understundom guldgul och blott hos sällsynta 5,608: 59.
Full och tacksam décharge beviljades exemplar af rosenröd färg, stod den isynnerhet styrelsen.
under medeltiden i högt värde.
Genom topasen Vid härefter företagna val utsagos till styrelse- symboliseras ädelmodet och storsintheten.
medlemmar fru A. Thiel f. Sachs och fröken A. Ulrich Som sinnnebild af beständigheten ansågs redan i stället för fruarna R. Millet och M. Frestadius, i forntiden opalen, en vattenklar, mjölkhvit eller i som under året utträdt u r styrelsen.
Fru A. vin- och svafvelgult, stundom äfven i blått, rödt Schulthess och pastor R. Ostermann, hvilka genom och grönt skimrande sten af lifligt skiftande färg- lottning blefvo i tur att afgå, återvaldes.
Till spel.
Den skall besitta förmågan att göra sin suppleanter omvaldes fru G. Linder och fröken bärare osynlig, om den tages i munnen.
Därjämte T. Geijer samt nyvaldes fröken G. Wahrolin i stäl- anses opalen emellertid olycksbringande och oro- let för fröken A. Ulrich, hvarjämte revisorerna, stiftande, isynnerhet då det gäller kärlek.
rektor S. Löfvén och fröken A. Lindhagen, samt Turkosen åtnjuter ryktbarhet såsom en trogen revisorssuppleanten fröken H. Palmqvist omvaldes.
skyddsande genom lifvet.
Barnet i vaggan, som * af vänliga faddrar begåfvats med ett turkos- kors eller turkosörringar, erhåller en osynlig be- Tysta Wari, om hvars kvarlefvande säker- skyddare, som bevarar det för alla missöden och ligen endast mycket få personer haft kännedom, med de tilltagande åren skyddar det för fall och har nyligen, den 28 mars, gått hädan.
stötar, för slag och stridslystna kamrater.
Denna Härmed menas den ursprungliga » Tysta Mari », beskyddareroll fortsattes äfven inom äktenskapet, som för 61 år där den särskildt vid äktenskapliga tvister med hedersgumman Maria Lindström, förkärlek förmedlar och stiftar fred.
Med rätta är sedan öppnade den lilla kaffeutskänkningen i då- därför äfven turkosen, som ogenomskinlig och föga varande Jakobs gränd och för sitt saktmod och glänsande bär himlens sköna färg, en symbol af sin tystlåtenhet fick det binamn, som sedan öfver- gick på själfva kaféet, hvilket ännu i dag bär oegennyttan.
samma prägel af hygglig stillhet, som Maria Lind- En beskyddare på det spiritistiska området är ström satte därpå och som fortsattes under fru chrysoliten.
Denna skyddar mot onda andar, för- Granbergs aktningsvärda 22-åriga regering (1857 — drifver elaka drömmar och botar alla själslidan- 79) samt fröknarna Dammbergs i 24:an Regerings- den, hufvudvärk och feber.
Den förstår äfven att gatan nu redan i 16 å r utöfvade värdskap.
stilla vrede och sinnesrörelser.
Den karaktäriserar Den ursprungliga » Tysta Mari » lefde sina senare själfbehärskningens sköna dygd.
Den gröna, sär- skildt den pistacie- och olivgröna färgen är egen år i stilla tillbakadragenhet, lugnt och fridfullt.
för chrysoliten.
Klar och genomskinlig, äger den Vid ett besök för några år sedan, då hon redan då var några och 80 år, fann man henne mer se ' en glasartad glans.
ut som en 50-åring; hon var kry och älskvärd Den omtyckta och kända ädelstenen ametisten, samt med samma fina behagliga väsen som i af glänsande färg och skimrande i violett, är en unga år.
vacker sinnebild af längtan.
Bäres den af fruar, infattad i ring, innebor hos densamma gåfvan att behålla männens kärlek.
Vidare förmår den bota Alexandre Dumas ' maka, Nadeschda von sjukdom och skydda dryckesbröder från r u s.
Knorring, har den 4 dennes aflidit i Paris.
Hon En intressant sten är carneolen, i sin vackraste var född 1826, dotter till finska verkliga stats- art kallad sardonyx, som på nära håll betraktad rådet och direktören R J. von Knorring och hans tyckes blandad af tre olika färger.
Nedtill synes hustru, Olga Beklischoff, gift första gången med den svart, på midten hvit och upptill röd, hvilket kollegiisekreteraren Alexander Nariscbkin och seder- tillsammans gifver ett förtjusande färgspel.
För mera omgift med skriftställaren Alexandre Dumas.
öfrigt skall carneolen förut h a varit hvit och först genom martyren Stephanus ' blod blifvit färgad röd, hvarför den äfven fått namn af Stephansste- Ur notisboken.
Om fru Eva Hamrins matiné annandag påsk å Dramatiska teatern erinra vi ännu en gång.
Pro- grammet är, som vi förut framhållit, synnerligen värdefullt.
Påskdagen gifves symfonikonsert å k. operan under anförande af förste hofkapell- mästaren Nordqvist.
Programmet upptager sym- foni i g-dur (op. 56) af Haydn; » Mitt fosterland, » symfonisk dikt af af Smetana; solo för violoncell af M. Bruch (spelas af hr C. Bach); förspel till » Mästersångarne » af Wagner; symfoni i b-dur n:r 4 (op. 36) af Beethoven.
Bland nyheter, som under den instundande delen af säsongen väntas å k. operan, är » Hans och Greta » af Humperdinck, hvilken på utlandets alla större scener rönt den mest afgjorda fram- gång.
Dramatiska teatern har för någon tid afbrutit serien af Madame Sans Gene-föreställningar, hvilka ännu gifva fyllda h u s, för att bereda fru Hart- mann en välbehöflig bvila efter fyrtiofem ansträn- gande tjänstgöringskvällar.
Fristen har begagnats till framförande af ett svenskt original, då i lör- dags » Unge grefven », komedi i tre akter af Knut Michaelson, gick för första gången inför fulltalig, distinguerad premiérepublik.
» Unge grefven » öppnar en ganska stilfull och spirituel rococointeriör, men den tunna handlin- gen — egentligen endast ett pojkstreck, många gånger förr nyttjadt som fars- och operettmotiv — kan ingalunda sägas tillräckligt utfylla ett hel- aftonstycke.
Sammandraget till en en- eller två- aktare hade det helt visst gjort bättre verkan.
Unge grefven, en mycket brådmogen femton- åring, vill hjälpa sin syster att undgå en fruktad friare, som anländer under föräldrarnes frånvaro, och för att riktigt skrämma honom åtager han sig själf att spela systerns roll, under det hon får spela hans, d. v. s. de byta helt enkelt kostym.
Sin roll spelar den unge grefven så drastiskt, att friaren snart börjar a n a rätta sammanhanget, så mycket mer som systern är alldeles för blyg i sin.
Pojkstrecket uppdagas naturligtvis, men fröken Sigrid, som ej funnit sin friare afskräckande alls, har n u ej mer något att invända mot sin resoluta moders val.
Spelet var i det hela förträffligt; särskildt ut- vecklade fru Sandell i titelrollen en synnerlig käck- het och abandon.
Efter den andra akten, den lifligaste och roligaste, inskördade hon äfven en hyllning, som gränsade till ovationer.
Det gamla grefliga föräldraparet hade i hr Personne och frö- ken Ahlander funnit karaktäristiska representanter; hr Bceckström som den konfyse informatorn fann för sin godmodiga komik vidt spelrum, fröken Soanström gaf Sigrid med mjukt behag, och hr Skånberg var en helt ståtlig giljare.
Publiken tycktes, som sagdt, mycket nöjd med sin afton, och om äfven väsentliga invändningar kunna göras mot hr Michaelsons nya stycke, hvil- ket knappast mäter sig med de bästa af den flitige teaterförfattarens många tidigare, kunde visserligen den lilla intervallen i vår Sans Génefeber ha sämre användts.
N o v e l l för- I d u n af Sylvia.
(Forts.) åt o s s inte göra u p p n å g r a planer, » in- föll j a g hastigt, d å h o n i detta ögon- blick nödgades draga a n d a n.
» Tants omkastning i åsikter förundrar mig verkligen, » och för att mildra tillrättavisningen tillade j a g s k ä m t a n d e: » det ä r en växling, s o m p å m i n n e r om en aprildag. » » Åsikter ä r o naturligtvis b e r o e n d e af om- ständigheterna.
» » Det ä r godt och väl, » afbröt j a g, » men från d e t e n a till d e t a n d r a.
låt o s s öfver- lägga om v å r a nödiga utgifter.
vi h a j u s t inte mycket disponibelt mynt eller h u r?
» » Vi h a hela kvartalet p å min lifränfa, u n - d a n t a g a n d e utgiften för d e t d ä r pärlgråa ty- g e t.
å p r o p o s detta, s å k o m m e r j a g ihåg, att j a g h a r m å n g a hjärtliga h ä l s n i n g a r till dig från J o h n W o l l e r t.
J a g h a r s å mycket an- nat alt t ä n k a p å, att j a g alldeles glömt n ä m n a något om h o n o m.
I alla fall lofvade h a n titta in, innan h a n reste, m e n antagligen fick h a n inte tid.
» » Innan h a n reste, » u p p r e p a d e j a g.
» Brefvet från brodern kom lite förr ä n h a n h a d e väntat, » fortfor h o n.
» Han m å s t e r e s a tidigt i d a g m e d snälltåget till Göteborg.
R e d a n i morgon går båten till New-York. » Han var b o r t a.
borta för alltid!
Med ett visst nöje h a d e j a g lyssnat till för- säkringen o m, h u r h a n ville lefva för mig oeh vara mitt skydd och stöd.
Men j a g h a d e icke desto m i n d r e utestängt h o n o m u r mitt hjärta.
Hvad var det s o m n u försiggick inom m i g?
Hvad var det s o m fyllde mig m e d h ä p n a d, som kom mig att maktlös o e h tillintetgjord Vasateatern bjuder nu ock på nytt program, som digna n e d p å en stol o e h ångestfullt blicka säges vara af synnerligen muntrande beskaffenhet, in i m i n t a n t s menlösa ö g o n?
nämligen tvänne farser: » Otellos triumf » och » Lilla H a d e j a g s å illa utestängt h o n o m, att h a n herrn ».
Den förra är en gammal bekant från Nya teaterns tiljor, den senare tillhör den engelska trots det sken af skämtfullhet, som j a g gifvit lustspelsgenre, som här allt mer kommit på mo- åt v å r s a m m a n v a r o, dock i detta ögonblick det.
Af den samtidiga premieren på Dram.
teatern på r e n a s t e allvar gjort sitt intåg i mitt h j ä r t a?
förhindrade att bevista första föreställningen, torde Ja, s å var förbållandet, o c h j a g kände mig vi i nästa nummer få närmare återkomma.
förbryllad öfver d e n n a u p p t ä c k t.
Aulinska kvartetten gaf i tisdags sin sista kam- » Och h a n h a r rest u t a n a t t.
u t a n att, » marmusiksoaré för innevarande säsong efter ett som vanligt väl valdt program, denna gång upp- s t a m m a d e j a g a n d t r u t e n, » utan att j a g fick tagande som nyhet för aftonen en stråkkvartett i tala m e d h o n o m.
» ess-dur af Eugéne d ' Albert, samt vidare en piano- » Du k a n j u förstå, petite, » inföll tant, » att kvintett i a-dur af Franz Berwald och en stråk- j a g i ditt ställe talade om din k u s i n s från- oktett i f-dur af N. W. Gade.
I denna senare biträdde hrr Sundqvist, Muller, Stanék och Borg- fälle och d e n förändring h a n s bortgång skulle stedt.
Det lifliga och förtjänta bifall, som följde medföra åt dig.
o c h s o m j a g där- på hvarje nummer, visar mer än väl, att den till gifvit h o n o m en liten vink om din bryt- fina och musikaliskt bildade publik, som utgör åhörarekretsen vid dessa guterade soaréer, er- ning m e d Gösta.
N å, h a n m ä r k t e n o g själf, känner sig stå i tacksamhetsskuld till hr Aulin att detta v a r något, s o m ganska djupt gripit och hans kamrater för den betydande insats de dig.
oeh därför h a d e j a g o c k s å u p p m a n a t med sina kammarmusiksoaréer gjort i hufvudsta- h o n o m a t t m u n t r a oeh förströ dig en smula, dens musiklif.
hvilket h a n j u bjöd till.
I sin välmening Hr Axel Rundbergs matiné påskdagen i •Berns ' u p p v a k t a d e h a n dig m e d b l o m m o r.
inte salong hör till dessa musiktillställningar, som på för att d u satte v ä r d e d ä r p å eller visade dig grund af programmets omväxling och ' de fram- stående förmågor, som medverka, alltid draga särdeles vänligt s t ä m d m o t J o h n.
j a g näm- n e r det endast därför, att h u r mycket miss- fullt hus.
Och så blir nog fallet äfven nu.
h u m ö r d u ä n visat, s å k u n d e ingen hjärtligare Skapelsen, Haydns odödliga oratorium, gifves än h a n delta ' i det s o m skett.
J a g gladde som vanligt långfredagen i Östermalms kyrka.