Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med bifall till Rikets Ständers vid sista Riksdag, i anledning af Kongl, Majits då aflåtne Nådiga Proposition angående en ny Stängselförordning, uti underdånig skrifvelse af den 19 Augusti 1829 gjorda anhållan, alt med pröfningen af det i berörde afseende gjorda Lagförslag, hvilket af den jordbrukande allmänheten, hvars rätt derunder egentligen berodde, icke kunnat blifva tillräckligen kändt, måtte till Rikets Ständers näslpåföljande sammanträde få anstå, har Kongl.Majit, i anledning af Rikets Ständers derom jemväl framställda begäran, låtit berörde Lagförslag, jemte Högsta
Domstolens deröfver afgifne utlåtande, Lag-Comileens motiver till 5 Cap. ByggningawBalken i nya Lagförslaget och Kongl. Majits i ämnet aflåtne Nådiga Proposition, på allmän'bekostnad till trycket befordra, samt af desse handlingar till hvarje Län afsända 5o exemplar, för alt lill upplyste och kunnige Landtman och Stadsboer inom Länen utdelas; hvarjemte, till beredande af ännu ytterligare upplysningar rörande ifrågavarande förslag i alla dess delar, Husbåils-sällskapen i Länen och, der sådane ej finnas, Kongl.
Majits Befallningshafvande blifvit i Nåder anbefallde att, efter noga granskning af samma förslag, med underdånige utlåtanden deröfver till Kongl. Majit inkomma.
Uti de till följd af berörde Nådiga föreskrift afgifne yttranden i förevarande ämne hafva flere olika meningar blifvit framställde, hvaraf ytterligare bestyrkes det kända förhållande, att ingen stängselgrund k,an 4 Kongl. Majds Nådiga Skrifvelse N:0 38. föreslås, som stall kunna förena alla olika interessen, vid de oändligt olika beskaffade fall på skiljda localer, der den skall tillämpas; och att det alltså icke kan väntas annat, än alt tankarne i delta ämne skola finnas delade, synnerligen då fråga är om hufvudsaklig afvikelse från nu gällande föreskrifter och återgång till de äldre, samt deraf följande rubbning i närvarande förhållanden i denna del.
Likväl har från de fleste, och deribland de norra Länen, det af Kongl. Majit framställda förslaget till ny Stängsel-förordning blifvit ansedt ega oslridigt företräde och i förrberörde afseende medföra de minsta olägenheterna, samt derföre blifvit tillstyrkt, dock från några Län med vissa jemkningar och tilläggningar; och från de öfriga Länen har förslaget till någon del blifvit godkändt, under nästa# allmänt medgifvande, alt i nuvarande
Stängsel-författningar rättelser och förbättringar äro af behofvet påkallade.
Då Kongl. Majit nu låter lill vederbörligt
Utskott öfverlemna ofvannämnda iukotofTä utlåtanden, till nödig upplysning vid frågans pröfning och afgörande, har Kongl.
Majit jemväl, vid företagen granskning af de i berörde yttranden emot förslaget gjorde anmärkningar, ansett sig till närmare undersökning och öfvervägande böra upptaga sådana bland dem, i afseende hvarpå fråga synes kunna uppstå, huruvida jemknrngar i förslaget må ega runa.
Dervid förekommer först den i 2 §. af förslaget förekommande föreskriften om utmarks-egares skyldighet att stänga till | mot in-egor, hvarom olika yttranden blifvit framställde.
De fleste hafva väl ansett nuvarande stadgande om fullkomlig befrielse för utmarks-egaren obilligt; mea somlige hafva gillat det nya förslaget; andre, som bibehållit nuvarande allmänna stängselgrunder, ansettdeltagandet böra ega rum efter hemmantal eljer egovidd; flere yrkat, att endast inhägnade beteshagar borde deltaga, men öfriga utmarken vara fri; och de öfrige, att utmarks-egare borde emot in-egor hafva lindring i olika förhållanden till |, |, och äfven efter utmarkens olika beskaffenhet.
Vid öfvervägande af dessa serskilda förslag, har Kongl. Majit, för Sin del, icke funnit giltigt skäl förekomma till annan jemkning i hvad härutinnan blifvit föreslaget, än att, enär den .skogs- eller betesmark, för hvilken deltagande i stängsel mot in-egor skäligen må ega rum, bör löna kostnaden att hålla instängd, och således icke ligga samfälld för flera skifteslag, nästföre de i 2 §.
1 mom. och i sista punkten af samma §:s 2 mom. förekommande orden: ”Skogseller Betesmark/’ ordet ”instängd” tillsättes.
Men skulle Rikets Ständer finna ytterligare jemkning i förslaget i denna omständighet böra Kongl■ Majdi Kådiga Skrifvelse N:ö 38. 5 ega rum, synes något lämpligare icke då vara, än att, vid ifrågavarande §., det tillägg göres, ”att, om egaren af skogs- eller betesmark skulle af |?ägnaden märkeligen betungas utan motsvarande nytta, stängselskyldigheten derefter borde mätas; äfvensom att när i framtiden, genom förändradt bruk af marken, utan att den till åker eller äng odlas, han funnes mera gagn deraf vinna, stängselskyldigheten i samma mon skulle ökas.”
Emot den föreslagna nya allmänna stängselgrunden eller hälftenprincipen, har af flere blifvit anmärkt, att mindre hemman skulle derigenom blifva mycket betungade och de större deremot lindrade.
Detta påslående, som hufvudsakligen blifvit anfördt af dem, hvilka ogilla nämnde stängselgrund, men till vederläggning hvaraf, å den motsatta sidan, flere skäl blifvit uppgifne, eger visserligen i så måtto sin riktighet, att stängsel-skyldigheten för mindre hemman i många fall derigenom skulle ökas; men sådant härleder sig hufvudsakligen derifrån, att dea förmon, som de i mindre delar utklufne hemmanen haft deraf, att de stängsel-lioier, hvilka genom klyfningar uppkommit, fått ingå i allmän beräkning och fallit de större hemmanen till last, samt ökat dessas hägnads-skyldigbet, nu skulle försvinna, hvilket dock med rättvisa och billighet synes instämma, och i allt fall, i mon af de större hemmanens skeende klyfning, med tiden skall helt och hållet upphöra.
I afseende p& stängseln uti In*egorniij kunna, såsom ock i allmänhet i de afgifna yttranden blifvit medgifvet, mindre hemmansdelar genom den nya stängselgrunden svårligen blifva lidande, emedan deras i nämnde ego-slag vanligtvis inskränkta andel i allmänhet vid skiften utlägges i ett eller högst tvänne skiften, hvilket förhållande, då dessa skiften erhålla sådan form 12 Cap. 14 §.
Skiftes-Stadgan föreskrifver, måste föranleda dertill, att de icke kunna blifva besvärade med någon tyngre hägnads-skyldigbet än som, i förhållande till ego-vidden, faller på den större hemmansegaren, hvilken måste svara icke blott mot flere smärre hemmansdelar, utan äfven för egna mellanhägnader.
Deremot är, hvad Ut-egorna angår, förhållandet ofta annorlunda; ty] skiftena i sådana egor hafva, på det delegarne skulle få någorlunda jemn andel i den sämre och bättre samt mer och mindre skogbevexta marken, ofta blifvit utlagde tvärt öfver den, hela Skifteslaget tillhörige utmarks-trakten, hvarigenom inträffat, att mindre hemmans utmarks-andelar blifvit långa och smala, samt följaktligen nära lika kostsamma att instänga, sorn. den större hemmansegarens.
Tdl förekommande af det lidande, som för egare af mindre hemman häraf skulle uppkomma, har, med anledning af hvad nu gällande Stängsel-förordning innehåller, i det nya förslaget blif - 6 Kongl. Maj.ts Nådiga Skri/velse N.o 38. vit intaget, att lindring skulle få ega rum, då hägnadsslräcknn öfverslege 3ooo famnar och ena sidan icke hade serdeles nytta af markens frånskiljande; men då denna bestämmelse, hvarvid anmärkning i flere af de inkomne utlåtanden blifvit gjord, skäligen synes böra än närmare jemkas och nedsättas, till lindring för enstaka hemman, som Skifleslag angränsa, och vid fråga om stängsel emellan hemmansdelar i ett och samma skifteslag; så öfverlemnar Kongl.
Majit till Rikets .Ständer, om icke 3 §. i Förslaget kunde erhålla följande förändrade lydelse:
"Utgör rffgångslinien, 2ine skifteslag eller enstaka hemman emellan, lili skogs- eller betesmark så stor sträckning, att, efter den stadgade stängselgrunden, på helt oförmedladt mantal belöper öfver 5oo famnar, och i förhållande derefter för mindre hemmansdelar; inträffar derjemte, alt det skifteslag eller enstaka hemman, hvars deltagande i sådan stängsel äskas, skulle märkligen betungas utan motsvarande nytta; •— då bör senare skifteslaget, eller enstaka hemmanet, en derefter jemkad skälig lindring i stängselskyldigheten erhålla.”
Genom denna jemkning i förevarande stadgande kan egare af t. ex. | mantal i ut-egor icke erhålla mer än 6famnars stängsel-sträckning, utan alt han, der så skäligt funnes, blefve till lindring berättigad, hvarigenom ett så billigt förhållande härutinnan synes uppkomma, att all anledning befara något oskäligt betungande genom den föreslagne slängselgrundens antagande i denna del blefve fullkomligt undanröjd.
I några Hushålls-sällskaps yttranden har framställning blifvit gjord om tillägg i förslaget af ett, äfven i nuvarande Författningar saknadt, men behöfligt stadgande, om hägnads-skyldigheten, då utfartsväg till betesmark, eller så kallad fägata, måste för ett hemman eller skifteslag anläggas öfver andras egor, med behof af hägnad å ömse sidor af denna gata.
Ehuru det synes klart, att den, som har rättighet till fädrift öfver andras egor, sjelf måste hålla den stängsel, som han finnér erforderlig, för att, vid begagnandet af denna rättighet, icke skada angränsande egor, synes likväl, för fullständighetens skull, ett tillägg till 4 §• härom kunna lämpligen göras af följande innehåll: ”Der skifteslag eller enstaka hemman har rätt lill fädrift öfver annat skifteslags eller annat enstaka hemmans egor, böra delegarne i förra skifteslaget eller enstaka hemmanet, hvar och en i man af den nytta de deraf hafva, hålla den stängsel, som för begagnandet af fädriften kan finnas nödig, så att skada icke å andra skifteslagets eller enstaka hemmanets egor förorsakas.
Möter på ena sidan af fädriften rågång, galle om stängsel deri hvad här ofvan i allmänhet stadgadt är.”
I följd Kongl. Maj.ts Nådiga' Skrifvelse N.O 38. 7 häraf skulle, vid 5 §, tilläggas: ”1 afseende på stängsel för begagnande af fädrift, gäfle härutinnan äfven hvad nästföregående §. innehåller.”
De i 7 §, och på åtskilliga ställen i io §. i mom. förekommande orden ”halfva”, ”till hälften", ”lika” och ”hälft” böra, på sätt rätteligen anmärkt blifvit, förändras, såsom förorsakande tvätydighet vid de fall, då, efter 2 och 3 §§., någondera sidans delegare icke skulle komma att i stängseln till hälften deltaga; och ordet ”halfva” bör derföre i 7 §. utgå, och 10 §. i morn. erhålla följande jemkade redaction : ”Stängsel skall i sjelfva råsträngen uppsattas och den jordrymd, som till stängseln, efter dess beskaffenhet, åtgår, af hvardera sidans delegare till hälften tillsläppas.
Går rågång eller skillnadslinie i å eller ström, den der ej utan stängsel fred gör, då skall hvar sin andel af stängseln på sin egen sida hålla; och tage jemväl bägge sidorna lott i den stängsel, som deremellan Öfver ån eller strömmen sättes.
Kan ej öfver å eller ström stängsel sältas, som fred gör emellan den hägnad, som å hvardera sidan uppföras skall, efter hvad nn sagdt är, då &c/ Uti 11 §. af förslaget förekommer den föreskrift* att de nya stängselgrunderna, när påstående af delegare derom väckes, skulle, utan afseende på förut uppgjorda lagligen gällande stängsel-delningar, tillämpas.
Skälet lill denna föreskrift har varit, såsom Lag-Gomiteen äfven upptagit, att den likhet i rättigheter och skyldigheter, sora med det nya förslaget åsyftades, eljest skulle för många fall gå förlorad, hvarlill äfven bör läggas, att i vissa händelser, då fråga om ny stängsel uppkommer, der stängseldelning redan skett, tvätydighet om förslagets rätta tillämpning, och möjligen äfven obillighet, vid den nya stängselns fördelning, i annat fall kunde uppstå.
Emot denna föreskrift hafva likväl anmärkningar från flere
Län, äfven af dem, som i allmänhet gillat förslaget, blifvit gjorde under yrkande, att redan lagligen verkställde och godkände stängseldelningar borde, till undvikande af olägenheter för delegarne, förklaras böra ega bestånd; och då, serdeles sedan 1802 års Stängsel-förordning utkommit, en mängd hägnader, efter nu gällande stängselgrunder, blifvit uppförda, antingen i följd af förrättade fastställde hägnadsdeluingar eller Domstolarnes, efter förde rättegångar, meddelade laga kraftvunne Utslag, synes defc som en tillåtelse till rubbning häri, hvilken af dem, som trodde sig efter de nya stängselgrunderna få mindre hägnads-skyldighet, säkert skulle no» allmänt begagnas, vara mindre billig, såsom för många delegare ledande till besvär och kostnader, och att det således vore lämpligare, att, der hägnader på förenämnde sätt redan blifvit upprättade, den nya Stängsel - 8 Kongl. Maj.-ts lYHdiga Skrifvelse -o 38. lagen blott småningom, och under vilkor af ett allmännare medgifvande af delegarne, infördes, hvarigenom anledningar till missnöjen dermed säkrare skulle förebyggas, och densamma af dess tillämpning vid öfriga fall, efter hand, vinna förtroende.
^Likaså och ehuru stadgandet i sisla mom. af 11 §. ”att, vid ny stängseldelning, afträdd stängsel skulle, i dess då varande skick, utan ersättning af annan, emottagas,” blifvit föreslaget, för att lätta verkställigheten af den nya Stängsel-lagen, torde likväl, vid närmare öfvervägande, på sätt åtskilliga yrkat, detta stadgande skäligen böra förändras, enär skillnaden i bägnadernas godhet och beskaffenhet, vid mångå tillfällen, icke är obetydlig.
Med anledning häraf vill Kongl. Majit således Lill Rikets Ständer "framställa följande förändrade lydelse af ifrågavarande 11 §. i förslaget: ”Är stängsel, efter hittills gällande Författningar, upprättad antingen på grund af fastställd stängseldelning, eller genom Domstols laga kraft-egande beslut, då bör dervid förblifva, och de om stängselskyldigheten nu gifna föreskrifter således icke derå tillämpas, så länge de fleste delegarne, efter personernas antal räknadt, dermed åtnöjas, eller den redan varande stängseldelningen icke genom laga skifte, eller lill betydligare förändringar ledande ego-utbyten inom skifteslaget, varder rubbad.
Vid ny skedd stängseldelning , 'der stängsel förut finnes upprättad, bör iakttagas, att delegare, så vidt ske kan, bibehålles vid de stängselsträckor, deri han stängsel uppfört och densamma underhållit, och att den, sorn nödgas afstå förut innehafvaude hägnader, skälig ersättning derför erhåller, derest ej annorlunda vederbörande emellan åsämjes.”
Om denna förändring i i i §• antages, blifver deraf en följd, att i punkten i i3 §. skulle undergå följande jemkning: ”Vill någon, då laga skifte icke är under verkställighet, antingen erhålla rättelse i stängseldelnino, sorn, efter hvad nu stadgadt dr, far rubbas eller jemkas, eller ock ali ”ny stängsel, der den förut icke funnits, må upprättas, sage han angränsande delegare derom till &c.” Förslagets 12 §. innehåller, bland andra, det stadgande, att så kallade risbag eller brottgård af sammnnhopade rishögar eller nedfällde oqvistade trän, som på några orter i Riket såsom stängsel brukas, icke må för Inhild anses,” ett stadgande, som blifvit ordagrannt återgifvet från Kongl.
Förordningen, huru laggild stängsel bör vara beskaffad, af den 3i Januarii ,815, och deri blifvit meddeladt, som orden lyda, af det skäl, attdenna slaws stängsel svårligen kan göras nog tät, att den utestänger kreatur, åtminstone - Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrifvelse N.o 38. 9 minstone ej utan en möda, kostnad och skogsöda, som öfverstiger den af annan stängsel.’’
Emot detta stadgande hafva från många Län, serdeles de Norra, anmärkning blifvit gjord, och yrkats, a!t rishag och brottgård borde för laggild stängsel anses, dels i allmänhet, dels blott i utegarna, dels endast i skogstrakterna.
I anseende till de ofvan anförda skälen, förekommer det tvätydigt, huruvida ändring i nuvarande stadgande i denna omständighet bör medgifvas, helst, när ömsesides delegare öfverenskomma om stängsel sig emelian af rishag eller brottgård, sådant icke kan dem förvägras; men om detta stängselsätt skall för laga stängsel godkännas, lärer det icke böra ske för annat än skogs- elier betesmark, och med vilkor, att stängseln göres lika hög, som stängsel af träd, och så fast och tät, att fullkomlig fred derigenom vinnes.
CARL JOHAN, M. G. Danckwardt.
Utdrag af Protocollet öfver Kammar-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet ä Stockholms Slott den 22 Februarii i83f •
Hans Excellence Justitiae Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad, Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Gref ve af Wetterstedt, Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke, Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Herr Grefve Adelsvärd, Friherre Åkerhjelm, Poppius, Stats-Secreteraren Danckwardt.
Prot, 1834- * Sami. 1 Afd. 2 io:de Häftet.
IO Kongl, Maj.-ts Nådiga Skrifvelse N.o 38.
Stats-Secreteraren föredrog i underdånighet — — — .—, De från Hushålls-sällskapen i Riket samt Landshöfdingarne i Stockholms, Stora Kopparbergs och Norrbottens Län, till följd af Kongl. Maj:ls Nådiga befallning, i Bref af den ii September 182g, afgifne underdåniga utlåtanden, rörande det af Kongl. Maj;t vid sista Riksdag till Rikets Ständer framställda förslag till en ny Stängsel-förordning, hvilket förslags pröfning då blifvit, enligt Rikets Ständers underdåniga begäran, lill denna Riksdag af Kongl. Maj:t uppskjuten.
I afseende på frågan ora deltagande i stängsel emellan inegor och utegor yttrade Stals-Rådet Poppius i underdånighet: ”Ej någon rättighet gifves, som icke medför motsvarande skyldighet.
Den, som redan i natur-tillståndet ville tillegna sig uteslutande besittning af någon jord, blef, enligt natur-rättens oföränderliga lagar, skyldig att omhägna den, om han ville vara fredad från intrång af andra.
Med civilisationens framsteg och utvecklad cultur af jord har nödvändigheten af egors omhägnande blifvit af allt större vigt.
Från skyldigheten för alla att stänga omkring sin jord, ledde sig skyldigheten att, då tvänne grannar mola hvarandra i mark, hvardera borde stänga för sin del, emedan hvardera deraf hemtade fördelar.
Enligt äldre stadgar äro tvänne grannar, hvilka möta hvarandra i utmark, skyldiga alt stänga gemensamt.
Igenom dea tillfällighet, alt den ene ligger med odlad jord emot annans utmark, skulle denna senare blifva afstängd utan ringaste deltagande af egoine.
Sådant vore, efter Stals-Rådetu begrepp, ej förenligt med allmänna oföränderliga rättsgrunder, efter hvilka enskilde fall måste jemkas, ehvad de någon gång kunde synas innefatta afvikelser derifrån.
Det ytterst rälta ligger alltid vid yttersta gränsen af det som är orätt.
Stats-Rådet kunde således för sin del icke uppfatta gällande skäl till ändring i hvad det framställda förslaget till ny Stängsel-förordning i förenämnde omständighet innehåller.”
Rörande nämnde fråga anförde Hans Excellence Justitiae Stats-Ministern i underdånighet, i likhet med hvad Hauf Excellence vid Laggranskningen i Högsta Domstolen yttrat: ”att då hvarje jordegare, oberoende af den angränsandes bruknings-sätt, måste vara berättigad att begagna, vårda och bekosta sina egor, såsom honom godt synes, så länge han icke gör intrång i grannens eganderätt; och den ena grannens enskilda fördel ej kan utgöra något giltigt skäl att ålägga den andre dertill bidraga, medelst deltagande i hägnads-besväretj så ansåg Hans Ex - Kongl.
My ts Nådiga Skrifvelse N.o 38. cellence detta besvär, i öfverensstämmelse med den grundsats, sorn varit följd uti härom hittills gällande Författningar, böra fördelas förnämligast efter den förmon, hvardera grannen hade alt af hägnaden påräkna; hvarföre, och då i allmänhet det ej finnes vara något jemförligt förhållande emellan den nytta, som genom hägnader beredes tvänne grannar, af hvilka den enas tillstötande egor bestodo af skog eller utmark, men den andres af odlade egor, hyste Hans Excellence den åsigt att, hädanefter såsom hittills, egare af skog och utmark icke borde förpligta.?
deltaga i stängsel emot andra egor, än dem som voro af lika beskaffenhet.
Deremot fann Hans Excellence beteshagar och planteringar, hvilkas fredande i de fleste fall vore nödvändigt och alltid nyttigt, böra, ehuru i mindre mon, ansvara för hägnads-skyldigheten emot in-egor, samt tillstyrkte derföre i underdånighet, att detta deltagande måtte bestämmas till en tredjedel af skiljelinien.
I enlighet härmed borde alltså, i Hans Excellences tanka, 2 1 mom. i förslaget ändras, samt, 1 följd deraf, sista punkten i 2:dra mom. af samma §. sålunda jemkas: att, om å skogs-eller betesmark verkställd odling gränsar emot beteshage eller plantering, innehafvare!! af skogs- eller betesmarken skall halla en tredjedel i stängseln, hvarförutan borde tilläggas, att, om åker eller äng eller sådan verkställd odling, som nämndt är, utlägges till skogs- eller betesmark, sådant icke borde till förändring i stängsel-skyldigheten föranleda.
Häraf följer, att, sedan stängdt är emellan ut-egor, och å ena sidan sedan odlas, ej förändring i stängseln uppkommer.”
Efter granskning af hvad Hushålls-sällskapen i Riket samt Landshöfdingarue i Stockholms, Stora Kopparbergs och Norrbottens
Län i förevarande ämne i underdånighet yttrat, fann Kongl. Maj:t, enligt Stats-Secreterarens och Stats-Rådets fleste Ledamöters underdåniga tillstyrkande, i Nåder godt besluta, att en Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer i ämnet skulle, sådan der. finnes Protocollet bilagd, expedieias.
Ex Protocollo C. G. Ulfsparre. 12 Kongl.
Majas Nådiga Skrifvelse N.-o 39.
Ankom i afsk]'. till Exp.-Utsk. den io JYIars kl* 5 e* m.
KONGL. MAJ.-TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående frågan om lindring uti den hemmansegarne i Jemtland åliggande Roterings- och Rustnings-skyldighet; Gifven Stockholms Slott den 22 Februarii i834- Sedan, i följd af Kongl. Maj:ts, genom Nådigt Bref den 21 Junii 1825, lemnade tillstånd, en provisionel rotejemkning inom Jemtlands Län blifvit verkställd och sålunda utfallit, att Infanteri-Regementets numerstyrka blifvit fi an r,ooo till 800 man förminskad, samt de derigenom uppkomne vacante rotar, jemte förut oroterade hemman, anstagne till de qvarblifne stamlotaines undeistöd, med ett bidrag af 8 ti:dr för tunnelandet, och det upprättade interims-roteringsverket, med den dervid föreslagne afoift, under vilkor af Regementets skyldighet till activ tjenstgöring, blifvit °af Kon"!. Maj:t under den 21 November 1827 fastslälldt, att gälla från och med år 1828 intilldess, efter afvittringens afslutande i orten, en fullständigare och på mera bestämda grunder byggd rotering i provineen kunde för sig gå; så, och med anledning af Riksdags-Fullmägtiges från orten vid sistförflulna Riksmöte gjorda framställning, det nämnde provisoriska anstalt icke mediöide eiforderlig lindring, och att fördenskull en ny allmän rotejemkning borde, utan afbidan å afvittringsförrättningarnes slut utföras till ytterligare nedsättning af Regementets styrka, som dock sedermera kunde tillökas genom framdeles tillkommande nyhemman, hafva Rikets Ständer i underdånig skrifvelse af den 18 Februarii i83o, i afseende å de allmänna grunder, hvarefter ifrågavarande rotejemkning skulle verkställas, innan den grundlagsenlig! till Rikets Ständers pröfning förekom, yttrat : att, om Jemtlands Regemente, efter Norriges förening med Sverige, skall kunna uppfylla sitt ändamål, bidrag till Rikets Krigsmagt i det hela, så måste väl det gamla vilkoret för ortens rotering, eller manskapets användande endast inom Landskapet, upphäfvas, och Jemtlands Soldater följaktligen åläggas samma skyldigheter, som Kronans indelta manskap i det öfriga Riket,&vare sig i krig eller i hänseende till arbets-commenderingar under fredstid; men att, enär således contraclet med Rotehållarne å Statens sida upphäfves, någon annan billig grund för det nya förhållandet dem emellan icke syn - Kongl.
Majits Nådiga Skrifvelse N.o 3g. i3 tes böra fastställas, än den redan i Kongl.
Brefvet den 2 October 1806 uppgifna, eller jemlikhet med roteringen i det öfriga Riket, utan afseende å den möjliga minskning sådant kunde verka i Regementets redan på förband till 800 man Nådigst bestämda styrka; i öfverensstämmelse med hvilka åsigter, i händelse desamma vunno Kongl.