Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu en sådan utgång af frågan skulle, oberäknadt fördelen för staten af vunnen egandevätt till ett betydligt antal hemman, jemväl för enskilde personer, bereda utväg att genom erhållande af åborätt å nämnde hemman, i likhet med öfrige kronohemmans åboer medelst skatteköp förvärfva sig jordegandeoch dispositions-rätt till samma hemman, ett förhållande, hvilket äfven för det allmänna blefve af nytta, enär nemligen, vid en sålunda för framtiden tryggad besittningträtt, jordegaren sannolikt komme att åt hemmanets skötsel och odling egna större omsorg, än som af en vanlig åbo eller arrendator kan påräknas, så skulle, på dessa skäl, Utskottet icke tveka att såsom den lämpligaste utväg att bereda ett slut på den osäkerhet i afseende på disposilions-rätten till ifrågavarande kyrkohemman, hvilken sedan längre tid varit öfverklagad, tillstyrka en sådan undersökning i domstolsväg, sorn af 1840 års
Ständer blifvit begärd, så vida icke häremot förekomme betänkligheter, hvilka, efter Utskottets tanka, synas förljente af synnerlig uppmärksamhet
Ständer och förrbemälde embetsmyndigheter till åda* galäggande af hemmanens krono-natur förebragte bevisning utesluter nem - 68 Stats-Utslcottets Utlåtande, N:o 1S2. ligell icke lielt och hållet möjligheten deraf, att ju något eller någre af hemmanen i fråga kunna före eller efter provinsen Hallands förenande med Sverige hafva blifvit med full egande- och disposilions-rält tili kyrkorna eller presterskapet upplåtne, oagtadt desse sistnämnde numera icke äro i tillfälle att genom fullständiga åtkomsthandlingar ådagalägga sin rätt i detta hänseende, hvartill åter orsaken kan vara att finna, antingen deruti att nämnde handlingar i tidernas längd förkommit, eller att öfverlåtelse!! egt ram redan i den aflägsna forntid, då för bestyrkande af jordegande-rält icke erfordrats skriftlig handling.
Enär likväl, vid pröfning af de i berörde hänseenden förekommande tvistefrågor, Domstolen, i enlighet med gällande rättegångsordning, måste grunda sitt beslut på tillgänglige handlingar samt de skäl och bevis, hvilka deraf kunna hemtas till stöd för Kronans eller kyrkornas anspråk, kan härvid onekligen inträffa, att Domarens ntslag, ehuru juridiskt rigtigt, likväl i ett eller annat fall förnärmar den ena eller andra partens verkliga, men numera icke bevisliga, rätt.
Härjemte bör erinras, ali, i anseende till meranämnde kyrkohemmans belägenhet i olika delar af Länet, frågorne om dispositions- och jordegande-rättcn dertill komma att vid serskilda
Domstolar anhängig-göras, hvadan icke med säkerhet kan antagas, alt, vid målens handläggning, enahanda grunder städse Liefve tillämpade.
Det synes dessutom icke tvifvel underkastadt, att ju, i följd af de, för ärendenas fullständiga utredning erforderliga, vidlyftiga kamerala undersökningar, frågornas slutliga afgörande först efter en längre tids förlopp kan vara att emotse, hvartill kommer, alt de kostnader, hvilka Kronan, i och för utförandet af sin talan, måste vidkännas, sannolikt skulle uppgå till ganska ansenligt belopp.
För nuvarande åboer och arrendatorer å berörde kyrkohemman skulle den af Mikels Ständer begärde undensökning i rättegångsväg äfven i de händelser, då Kronans anspråk blefve af domaremagten godkände, icke komma att medföra den ovillkorliga fördel, som Mikels Ständer synas hafva förutsatt.
Då nemligen dessa åboers och arrendatorer besittnings-rält till sina innehafvande hemman grundar sig dels på Städjebref, utfärdade af Kyrko-förvaltningarne och presterskapet, dels på serskilde med dem afslutade arrende-conlracter, skulle följaktligen, derest jordegande- och dispositions-rälten till hemmanet Liefve Kronan tilldömd, åboen eller arrendatorn ingalunda eea osiridig rätt att såsom Krono-åbo vid hemmanet bibehållas, med rättighet alt detsamma genom skatteköp sig förvärfva.Skulle deremot genom domstols slutliga utslag dispositions- och jordegande-rälten till kyrkohemman tilläggas kyrka Stats-Utskotlcts Utlåtande, N:o 1S2. 6.9 eller presterskap, Liefve häraf en följd, att hemmanets innehafvare försattes i enahanda förhållande med hvarje annan arrendator af enskild egendom, hvadan äfven hemälde innehafvare och hans arfvingar gingo i mistning af de genom ofvanåberopade Kongl. Bref af den 26 April 182C5 dem tillförsäkrade förmoner, dels af options-rält vid hemmanets utarrendering, dels af arrende-afgiftens begränsning inom visst stadgadt maximi-belopp.
På dessa skäl skulle ULskottet för sin del anse den i förevarande afseende mellan Kronan samt
Halländska kyrkorna och presterskapet uppkomne tvistefråga lämpligast kunna och höra afgöras genom en sådan på billighet grundad frivillig öfverenskommelse parterne emellan, hvarigenom ej mindre lör hemmans-åboerne och arrendatorerne bereddes en utväg att till samma hemman förvärfva jordegande- och disposilions-rätt, än ock kyrkorna oell presterskapet försäkrades om framtida oqvaldt åtnjutande af de räntor, hvilka de af ålder utaf hemmanen uppburit.
För tillvägabringande af en dylik öfverenskommelse erfordras dock, efter Utskottets tanka, upphäfvande af så väl Kongl. Brefvet den 22 Maj 1819, som ock af de öfriga sedermera i administrativ väg utfärdade Kongl. Författningar och Resolutioner, hvarigenom dels städsel-rätten Lill Halländska kyrkohemmånen blifvit kyrkorna och presterskapet tillagd, dels serskilde föreskrifter meddelats angående dessa hemmans utarrendering.
Deremot synes någon rubbning af kyrkornas och presterskapets jordegande- nch disposftions-rätt till sådana hemman icke böra ifrågakomma, så framt kyrkorna och presterskapet kunna medelst donations-bref eller annan, före år 1819 utfärdad, lagligt vitsord egande, handling en dylik rätt behörigen styrka.
Ehuru Utskottet sålunda hufvudsakligen instämmer i den åsigt, som legat till grund för Kongl. Maj:ls högslberörde Nådiga Proposition, kan Utskottet dock icke lill alla delar biträda de uti densamma intagne serskilda bestämmelser.
Uti den Kongl.
Propositionen är, bland annat, föreslaget, att den afgäld, hvilken kyrkorna och presterskapet, på grund af ingångne albandlingar med nuvarande åboer och arrendatorer, utaf kyrkohemmanet! nu uppbära, skall i ali framtid fortfarande utgå till enahanda belopp.
Då emedlertid den afgäld, som af de på arrende upplåtne hemmanen ti lilly ter kyrkorna och presterskapet, i allmänhet betydligt öfverstiger den genom skattläggning tillkomne ränta, hvilken erlägges af sådane hemman, som af åboer, på grund af erhållen städja, innehafvas, 70 Stats-Utskotteti Ullätande, N:o 182. så skulle följaktligen, derest ofvannämnde förslag ginge i verkställighet, kyrkohemman af fullkomligt jemngod beskaffenhet för all framlid komma att vidkännas väsendtligen olika utskylder, och sådant endast i följd af del tillfälliga förhållande, att en del hemman, i anseende till inträffad åboledighet och häraf föranledd utarrendering, blifvit för viss tid med högre afgäld betungade.
Efier Utskottets tanka vore deremot mera lämpligt, att, på sätt Bengt Gudmundsson i sin ofvannämnde motion hemställt, den af de utarrenderade hemmanen till kvrkorna och presterskapet nu utgående afgäld, i afseende hvarå någon rubbning icke synes kunna eller böra ifrågakomma, så länge nuvarande arrende-contract fortfar alt vara gällande, sedermera vid arrendetidens utgång nedsaltes till likhet med den äldre ränta, hvilken före hemmanens utarrendering till kyrkorna och presterskapet erlagts.
Icke eller har Utskottet funnit med billighet fullt öfverensstämmande, att de arrendatorer af kyrkohemman, som icke äro af gammal Abostam och hvilka följaktligen endast i följd af förre åboernes och deras arfvingars uraktlåtenhet, alt, vid hemmanens utarrendering, begagna sin options-rätt, kommit i åtnjutande af besittnings-rätt till berörde hemman, skulle, på sätt i den Nådiga Propositionen föreslås, med desse sistnämndes uteslutande, för sig och sina efterkommande undfå försäkran om samma besillnings-rätls bibehållande i all framtid; hvarföre ock Uiskoltet ansett sig böra hemställa, att, efter det arrende-conlracten upphört alt gälla, de förre åboerne samt deras enkor och arfvingar må, så vida de sina anspråk inom natt och år i vederbörlig ordning styrka, erhålla Krono-åborätt till ifrågavarande hemman, jemte dermed förenade förmoner.
Enligt den JNådiga Propositionen, skulle, såsom vid skatteförsäljning af vanliga kronohemman eger rum, de för ifrågavarande kyrkohemman utgående skatteköpe-skillingar till sitt bela belopp tillfalla Kongl. Majrt och Kronan.
Oaktadt, på sätt ofvan nämndt är, Utskottet ingalunda anser dispositions- och jordegande-rätten till de Halländske kyrkohemmanet! i allmänhet tillkomma kvrkorna och presterskapet, utan fastmera största sannolikhet förefinnes, att denna rätt lagligen tillhör Kronan; likväl och enär, å andra sidan, förekommer, att kyrkorna och presterskapet, hvilka under en lång följd af år varit i ostörd utöfning af merberörde dispositions-rätt. synas billigtvis kunna från Statens sida påräkna någon ersättning för den äskade eftergiften af deras i förenämnde hänseende egande anspråk, samt för öf« rigt, på sätt uti den Kongl. Propositionen finnes antydt, vid uppgörandet Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o 182.
71 af den emellan Kronan samt kyrkorna och presterskapet ifrågaslällde öfverenskommelse, hvars afslutande dessutom heror af desse sistnämndes frivilliga medgifvande, mindre torde höra afses att för Kronan bereda en fikad fördel, utan snarare all betrygga hemmans-innehafvarne mot allt för höga och betungande afgifter, äfvensom att sätta dem i tillfälle att till hemmanen förvärfva jordegande- och dispositions-rätt, har Utskottet trott sig böra uti den Kongl. Propositionens innehåll föreslå den förändring, att köpeskillingen för de kyrkohemman, sorn framdeles kunna lill skatte försäljas, och hvilken köpeskilling städse bör beräknas efter hemmanens äldre ränta, men icke efter den ökade afgäld, som genom arrende-contract lör vissa hemman nu är bestämd, må emellan Kronan samt kyrkorna och presterskapet fördelas i förhållande lill beloppet af de räntor, Kronan samt kyrkorna oell presterskapet vid den tid, då skatteförsäljningen verkslalles, af hemmanen åtnjuta.
En sådan fördelning af den för kyrkohemman, sorn till skatte försålts, erlagde köpeskilling har oek, efter hvad Utskottet inhemlat, tillförene blifvit vidtagen, till exempel, vid det under den y Maj 1794 å hemmanet Torp, N:o 1, i Ilofslöfs socken verkställde skatteköp. i öfverensstämmelse härmed får Utskottet alltså tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, jemte anmälan, det de funnit sig icke kunna i dess helhet bifalla Kongl. Maj:ts högslberörde Nådiga Proposition, tillika i underdånighet förklara, att Rikets Ständer, såsom grund för den ifrågaställa öfverenskommelsen emellan Kronan samt kyrkorna och presterskapet i Halland, angående dispositions-och jordegande-rätten lill dervarande så kallade kyrkohemman, för sin del godkänt följande bestämmelser: l:o kyrkorna och presterskapet i Halland försäkras om framgent orubbadt bibehållande af jordegande- och dispositions-rätten till sådane kyrkohemman, hvartill de, genom
Donotions-bref eller annan före år 1819 tillkommen laga vitsord egande handling, kunna styrka sig innehafva dylik rätt; 2:o Nuvarande åboer å sådane kyrkohemman, hvilka icke genom stadgandet i ljsta punkten äro undantagne, till - Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 182. försäkras orubbad oqvald besittning af sina, på grund af erhållen städja, innehafvande hemman, emot förpligtelse att till kyrkorna och presterskapet i all framtid oförändradt utgöra den ränta, som genom den erhållna städjan är fastställd och i jordeboken intagen; 3:o Nuvarande arrendatorer å sådana kyrkohemman, hvilka icke, enligt l:a punkten, äro undanlagne, försäkras likaledes om orubbad och oqvald besittning af sina innehafvande hemman under den tid arrende-contracten äro gällande, emot förbindelse alt under samma tid till kyrkorna och presterskapet fortfarande utgöra den genom contracten bestämda afgäld, äfvensom alt arrende-vilkoren i öfrigt fullgöra.
Sedan arrendetiden tilländagått eller contractel eljest upphört att till efterrättelse gälla, tillkommer besittningsrätten till hemmanen de åboer, hvilka, före hemmanens utarrenderande, deraf varit innehafvare, eller deras enkor och arfvingar, på sätt och i den ordning, som i afseende på åboskap å kronohemman äro genom Kammar-Collegii kungörelse af den 29 Februari 1808 föreskrifne, under vilkor likväl, att vederbörande inom natt och år efter det Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Länet, angående arrendets upphörande utfärdade, Kungörelse blifvit i socknens kyrka uppläst, sina anspråk på åborätt en hos bemäld e Embets-myndighet behörigen styrka; kommande vid arrendets upphörande den af hemmanet till kyrkorna och presterskapet inflytande ränta att nedsättas till och i all framtid oförändradt erläggas med det belopp, hvartill densamma före hemmanets utarrendering varit fastställd och utgått; 4:o
På sådane vilkor anses nuvarande åboer, äfvensom de, hvilka, efter berörde arrendens upphörande, framdeles antagas, lika med innehafvare af kronohemman, och berättigas således att genom skatteköp, på lika sätt, som kronoå boer - Stats-Utskottcts Utlåtande, N:o 182. 73 boer, förvärfva jordägande- och dispositions-vätt till sina innehafvande hemman; 5:o
Vid beräknande af skatteköpeskillingen för ifrågavarande kyrkohemman, kommer endast den äldre räntan att läggas till grund, men icke den förhöjde afgäld, som för de arrenderade hemmanen nu utgår; 6:0
Nämnde skatteköpeskilling fördelas emellan kronan samt kyrkorna och presterskapet i förhållande till beloppet af de räntor, kronan samt kyrkorna och presterskapet af det hemman, om hvars skatteförsäljning är fråga, då ega att uppbära.
I sammanhang härmed torde Rikets Ständer hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, detr täcktes Kongl. Maj:t i Nåder förklara, alt de från och med år 1819 i afseende på de Halländska kyrkohemmanen i administrativ väg utfärdade Kongl. Författningar och Resolutioner icke må lägga hinder i vägen för alslutandet af den i ofvanberörde hänseende föreslagne öfverenskommelse mellan kronan samt kyrkorna och presterskapet eller för skatteförsäljning af sådane* kyrkohemman och hemmansdelar, hvilka icke äro af den beskaffenhet, som uti ofvan intagne l:sta punkt omförmäles.
Slutligen och för den händelse att ofvanberörde förslag icke skulle af Kongl. Maj:t i Nåder gillas, eller ock vederbörande kyrkoförvaltningar och presterskap icke finnas benägne att uti den ifrågaställde öfverenskommelsen ingå, har Utskottet skolat hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånighet begära, det täcktes Kongl. Maj:t, på sätt i Nåder pröfvas tjenligast, i förstnämnde fall, låta verkställa en allmän undersökning, hvarigenom må tillförlitligen utrönas, om och hvilka af de så kallade kyrkohemmanen i Halland tillhöra Kongl. Maj^t och kronan samt böra af kronan med åboer förses, eller äro af den bv - Uih. till R.
Trot. 184*. 4 Sami. 1 A/d. 2 Rand. 4 lliift. 74 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 182. skaffenhet, att kyrkorna och presterskapct till desamma hafva jordegancle- och dispositions-rätt, samt i sednare fallet åter, eller derest i afseende på ett eller flere hemman vederbörande kyrkoförvaltning eller presterskap icke skulle vilja ofvannamnde förlikningsförslag antaga, rörande detta eller dessa hemman i Nåder anbefalla enahanda undersökning,” STOCKHOLM, elmén & granbergs tryckeri, 1845. Stats-Utskottcts Utlåtande, N:o 1S2.
69 eller presterskap, Liefve häraf en följd, att hemmanets innehafvare försattes i enahanda förhållande med hvarje annan arrendator af enskild egendom, hvadan äfven bemälde innehafvare och hans arfvingar gingo i mistning af de genom ofvanåberopade Kongl. Bref af den 26 April 1826 dem tillförsäkrade förmoner, dels af options-rätt vid hemmanets utarrendering, dels af arrende-afgiftens begränsning inom visst stadgadt maximi-belopp.
På dessa skäl skulle Utskottet för sin del anse den i förevarande afseende mellan Kronan samt
Halländska kyrkorna och presierskapet uppkomne tvistefråga lämpligast kunna och böra afgöras genom en sådan på billighet grundad frivillig öfverenskommelse parterne emellan, hvarigenom ej mindre för hemmans-äboerne och arrendatorerne bereddes en utväg att till samma hemman förvärfva jordegande- och disjjösitions-rätt, än ock kyrkorna och presierskapet försäkrades om framtida oqvaldt åtnjutande af de räntor, hvilka de af ålder utaf hemmanen uppburit.
För tillväga bringande af en dylik öfverenskommelse erfordras dock, efter Utskottets tanka, upphäfvande af sä väl Kongl. Brefvet den 22 Maj 1819, som ock af de öfriga sedermera i administrativ väg utfärdade Kongl. Författningar och Resolutioner, hvarigenom dels städsel-rätten till Halländska kyrkohemmanen blifvit kyrkonia och presierskapet tillagd, dels serskilde föreskrifter meddelats angående dessa hemmans utarrendering.
Deremot synes någon rubbning af kyrkornas och presterskapets jordegande- peli disposflions-rätt till sådana hemman icke böra ifrågakomma, så framt kyrkorna och presierskapet kunna medelst donations-bref elier annan, före år 1819 utfärdad, lagligt vitsord egande, handling en dylik lätt behörigen styrka.
Ehuru Utskottet sålunda hufvudsakligen instämmer i den åsigt, som legat lill grund för Kongl. Maj:ls högslberörde Nådiga Proposition, kan Utskottet dock icke lili aila delar biträda de uti densamma intagne serskilda bestämmelser.
Uli den Kongl.
Propositionen är, bland annat, föreslaget, att den afgäld, hvilken kyrkorna och presierskapet, på grund af iugångne afhandlingar med nuvarande åboer och arrendatorer, utaf kyrkohemmanen nu uppbära, skall i ali framtid fortfarande utgå till enahanda belopp.
Då emedlertid den afgäld, som af de på arrende upplåtne hemmanen tillflyter kyrkorna och presierskapet, i allmänhet betydligt öfverstiger den genom skattläggning tillkomne ränta, hvilken erlägges af sådane hemman, som af åboer, på grund af erhållen städja, innehafvas, 70 Siats-Utskottett Utlåtande, N:o 182. så skulle följagtligen, derest ofvannämnde förslag ginge i verkställighet, kyrkoheinraan af fullkomligt jemngod beskaffenhet för all framtid komma att vidkännas väsendtligen olika utskylder, och sådant endast i följd af det. tillfälliga förhållande, att en del hemman, i anseende till inträffad åboledighet och häraf föranledd utarrendering, blifvit för viss tid med högre afgäld betungade.
Efter Utskottets tanka vore deremot mera lämpligt, att, på sätt Bengt Gudmundsson i sin ofvannämnde motion hemställt, den af de utarrenderade hemmanen till kyrkorna och presterskapet nu uLgående afgäld, i afseende hvarå någon rubbning icke synes kunna eller böia ifrågakomma, så länge nuvarande arrende-contract fortfar att vara gällande, sedermera vid arrendetidens utgång nedsaltes till likhet med den äldre ränta, hvilken före hemmanens utarrendering till kyrkorna och presterskapet erlagls.
Icke eller har Utskottet funnit med billighet fullt öfverensslänimaude, att de arrendatorer af kyrkohemman, sorn icke äro af gammal almstam och hvilka följagtligen endast i följd af förre åboernes och deras arfvingars uraktlåtenhet, alt, vid hemmanens utarrendering, begagna sin options-rält, kommit i åtnjutande af besittnings-rätt till berörde hemman, skulle, på sätt i den Nådiga Propositionen föreslås, med desse sistnämndes uteslutande, för sig och sina efterkommande undfå försäkran om samma besillnings-rätls bibehållande i all framtid; hvarföre ock Utskottet ansett sig böra hemställa, att, efter det arrende-contraclen upphört alt gälla, de förre åboerne samt deras enkor och arfvingar må, sä vida de sina anspråk inom natt och år i vederbörlig ordning styrka, erhålla Kroll u-åborätt till ifrågavarande hemman, jemte dermed förenade förmoner.
Enligt den JNadiga Propositionen, skulle, såsom vid skatteförsäljning af vanliga kronohemman eger rum, de för ifrågavarande k3nkohemman utgående skatteköpe-skillingar till sitt bela belopp tillfalla Kongl. Maj:t och Kronan.
Oaktadt, på sätt ofvan nämndt är, Utskottet ingalunda anser dispositions- och jordegande-rätten till de Halländske kyrkohemmanen i allmänhet tillkomma kvrkorna och presterskapet, utan fastmera största sannolikhet förefinnes, att denna rätt lagligen tillhör Kronan; likväl och enär, å andra sidan, förekommer, att kyrkorna och presterskapet, hvilka under en lång följd af år varit i ostörd utöfning af merberörde dispositions-rätt. synas billigtvis kunna från Statens sida påräkna någon ersättning för den äskade eftergiften af deras i förenämnde hänseende egande anspråk, samt för öfrigt, på sätt uti den Kongl. Propositionen linnes antydt, vid uppgörandet Stats-Vtskottets Utlåtande, N:o 182.
71 af den emellan Kronan samt kyrkorna och presterskapet ifrågaställde öfverenskommelse, hvars afslutande dessutom beror af desse sistnämndes frivilliga medgifvande, mindre torde böra alses alt för Kronan bereda en ökad fördel, utan snarare att betrygga heminans-innehafvarne mot allt för boga och betungande afgifter, äfvensom att sätta dem i tillfälle att till hemmanen förvärfva jordegande- och disposilions-rätt, har Utskottet trott sig böra uti den Kongl. Propositionens innehåll föreslå den förändring, att köpeskillingen för de kyrkohemman, som framdeles kunna lill skatte försäljas, och hvilken köpeskilling städse bör beräknas efter hemmanens äldre ränta, men icke efter den ökade afgäld, som genom arrende-conlract för vissa hemman nu är bestämd, må emellan Kronan samt kyrkorna och presterskapet fördelas i förhållande lill beloppet af de räntor, Kronan samt kyrkorna och presterskapet vid den lid, då skalteförsäljningen verks lii lies, af hemmanen åtnjuta.
En sådan fördelning af den för kyrkohemman, som lill skatte försålts, erlagde köpeskilling har ock, efter livad Utskottet inhemlat, tillförene blifvit vidtagen, till exempel, vid det under den 9 Maj 1794 å hemmanet Torp, N:o 1, i Ilofslöfs socken verkställde skatteköp. 1 öfverensstämmelse härmed får Utskottet alltså tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, jemte anmälan, det de funnit sig icke kunna i dess helhet bifalla Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Proposition, tillika i underdånighet förklara, att Rikets Ständer, såsom grund för den ifrågaställa öfverenskommelsen emellan Kronan samt kyrkorna och presterskapet i Halland, angående dispositions-och jordegande-rätten till dervarande så kallade kyrkohemman, för sin del godkänt följande bestämmelser: l:o kyrkorna och presterskapet i Halland försäkras om framgent orubbad t bibehållande af jordegande- och dispositions-rätten till sådane kyrkohemman, hvartill de, genom Donations-bref eller annan före år 1819 tillkommen laga vitsord egande handling, kunna styrka sig innehafva dylik rätt; 2:o Nuvarande åboer å sådane kyrkohemman, hvilka icke genom stadgandet i ljsta punkten äro undantagne, till - Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 182. försäkras orubbad oqvald besittning af sina, på grund af erhållen städja, innehafvande hemman, emot förpligtelse att till kyrkorna och presterskapet i all framtid oförändradt utgöra den ränta, som genom den erhållna städjan är fastställd och i jordeboken intagen; 3:o Nuvarande arrendatorer å sådana kyrkohemman, hvilka icke, enligt l:a punkten, äro undanlagne, försäkras likaledes om orubbad och oqvald besittning af sina innehafvande hemman under den lid arrende-contracten äro gällande, emot förbindelse att under samma lid lill kyrkorna och presterskapet fortfarande utgöra den genom contracten bestämda afgäld, äfvensom alt arrende-vilkorpn i öfrigt fullgöra.
Sedan arrendetiden tilländagått eller contractel eljest upphört att till efterrättelse gälla, tillkommer besittningsrätten till hemmanen de åboer, hvilka, före hemmanens utarrenderande, deraf varit innehafvare, eller deras enkor och arfvingar, på sätt och i den ordning, som i afseende på åboskap å kronohemman äro genom Kammar-Collegii kungörelse af den 29 Februari 1808 föreskrifne, under vilkor likväl, att vederbörande inom natt och år efter det Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Länet, angående arrendets upphörande utfärdade, Kungörelse blifvit i socknens kyrka uppläst, sina anspråk på åborätten hos bemälde Embets-myndighet behörigen styrka; kommande vid arrendets upphörande den af hemmanet till kyrkorna och presterskapet inflytande ränta att nedsättas till och i all framtid oförändradt erläggas med det belopp, hvartill densamma före hemmanets utarrendering varit fastställd och utgått; 4:o