Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer hafva föreställt sig alt, i den moa skjuts-entreprenader mera allmänt hinna tillvägabringas, efter det förslag,som derom nu är frainstäildt, skall snart deraf framkallas omtankan att ordna forvagns-inrättningar för trafikens underlättande å de communications-linier, som dertill finnas lämpliga, på enahanda sätt, som redan skett för vägen emellan Stockholm och Upsala; och på det att denna angelägenhet så mycket säkrare må med uppmärksamhet omfattas, få Rikets Ständer i underdånighet hemställa, att E. K. M:s Befallningshafvande måtte i Nåder anbefallas befordra sådane anstalter, der de lämpligen kunna åstadkommas.
Diligence-inrättningen serskildt beträffar, är det kändt, alt inkomsten deraf icke motsvarat kostnaden, hvartill orsaken hufvudsakligen torde igenfinnas i svårigheten för den enskilda speculationen att täfla med de allmänna skjutsnings-anstalterna, sådana de varit och ännu äro, genom hvilka de skjulsningsskyldige i allmänhet oslridigt fått vidkännas betydliga uppoffringar till de vägfarandes fördel; men om också detta förhållande upphörer, qvarstå andra svårigheter, som påkalla fortsatt ansträngning för att besegras.
Slä nder funnit, hurusom denna Inrättning, sådant oagtadt, ovedersägligen beredt landel fördelar, fullt motsvarande hvad derå blifvit uppoffradt, samt att dess upphörande skulle menligt inverka på trafiken, hvaremot den för inrättningens underlättande förut ifrågaställa anstalt, medelst medgift Expeditions-ZJtskotlets Förslag till und.
Skrifvelsej IV.-o 201. 457 medgifvande af rättighet för Diligence-Bolaget att entreprenera om hållskjuts, motsvarande det antal resande, som med Diligencen fortskaftas, onekligen skulle leda till hinder för den förändring af skjuts-inrättningen i allmänhet, som med det nu framställda förslaget åsyftas, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, alt E. K.
M. af de under
Dess disposition ställde postmedlen täcktes bevilja
Diligence-inrättningen det understöd och de fördelar, som, efter E, K. M:s Nådiga ompröfvande, må finnas lämpliga för ändamålet och tillgångarna kunna medgifva.
På det den föreslagna stegringen af skjutslegan icke må verka till allt för kännbar tillökning af Statens och enskildes kostnader för embetsmäns resor, hafva Rikets Ständer ansett en lämplig förändring af 1827 års
Rese-reglemente vara af behofvet påkallad, och få i sådant afseende i underdånighet föreslå, att de 12 classer, som upptagas i berörde Reglemente, inskränkas till 5 classer sålunda, att för den hittills varande l:a classen anslås 5 hästar 2:dra oah 3:dje classerne 4 d:o 4:de och 5:te d:o . 3 d:o 6:te, 7:de och 8:de d:o 2 d:o 9:de, 10:de, ll:te och 12:te dito 1 häst, med bibehållande i öfrigt af de föreskrifter, reglementet innehåller; dock så, att skjutslega aldrig må beräknas annorlunda, än den samma för hvarje station är bestämd, samt att kronobetjening och fjerdingsman ej beräkna högre skjutslega, än den hittills gällande, så vida de icke begagnat skjuts från station, der entrepi’enad finnes.
I sammanhang härmed, hafva Rikets Ständer slutligen fästat uppmärksamhet å de med kronoskjutsen förenade olägenheter, och dervid val ansett denna skjutsning icke kunna helt och hållet upphöra; men då den, serdeles för vissa orter, utgör en ganska kännbar börda, är det angeläget, att densamma, så litet som möjligt, anlitas, och torde, med det tillfälle, som Sveriges läge erbjuder för sjö-communicationer, kronoskjutsens anlitande under fredstid kunna betydligt minskas genom begagnande af ångfartyg och andra sjölägenheter.
Deremot och som förhöjning af legan för den vanliga skjutsen här ofvan icke blifvit föreslagen annorlunda, än för att framkalla entreprenader och med vilkor af deras tillvägabringande, hafva Rikets Ständer funnit en sådan förhöjning ännu mindre böra komma i fråga för kronoskjutsen, som användes endast för landets gagn och säkerhet.
Och få Rikets Ständer, till följd häraf, i underdånighet anhålla, att, genom användande af ångfartyg och Bih. till R.
Prot. 1841. 10 Sami. 1 Afd. 58 458 Expeditions-ZJtskotlels Forslag till tind.
Skrifvelse, N.o 302. andra sjö-lägenheter, behofvet alt anlita kronoskjutsen må, så vidt sig göra låter, inskränkas.
Hvilket allt, med anledning al E. K. M:s högstberörde Nådiga Proposition, Rikets Ständer få härmed, till svar derå, i underdånighet anmäla.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den a3 Jan.
Preste-Ståndet den 23 — — Borgare-Ståndet den 27 — — Bonde-Ståndet den 3o — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående Curhus-afgiftens fortfarande.
Resv.- och Ekon.-Utsk.
N:o 23 och Mern.
N:o 29 samt Först. Stats-Utsk.
N:o 397.) S. A. K.
Enär den af Rikets Ständer, vid sista Riksdag, till fortsatt utgörande beviljade årliga afgift till veneriska smittans hämmande och utrotande, endast blifvit för en viss tid bestämd, eller att utgå från och med år 1835 till och med det år, då nuvarande Riksdag slutas, men af inkomne uppgifter från Serafimer-Ordens-Gillet är ådagalagdt': att inkomsterna vid Läns-Lazaretten och Curhusen, 0111 Curhus afgiften skulle upphöra, utgjorde ett högst obetydligt belopp emot utgifterna vid samma inrättningar; alt dessa sjukvårds-anstaller, i saknad af Curhus-afgiften, eller annan deremot svarande inkomst, omöjligen skulle kunna ega bestånd, samt att af den, under senare åren, genom vidtagna förbättringar och nedlagde kostnader å Hospitalen i Riket, i betydlig mon anlitade Hospitals-fonden något understöd icke vidare kunde meddelas Läns-lazaretten, hvilka det dessutom, jemlikt Kongl. Brefvet den 10 October 1765, åligger Länens invånare att på egen bekostnad an - Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, N.o 202.
4% lägga oell underhålla, utan att desse alltså ega någon egentlig rättighet till bidrag Tran Hospilals-fonden; har E. K. M., uti Nådig Proposition af den 8 Februari nasti idet år, behagat, med framställning af berörde förhållanden och på grund deraf, hos Rikets Ständer föreslå följande beslut: a) att den så kallade Curhus-.ifgiften foitfarande skall af hvarje mantalsskrifven person, med högst feni och minst en skilling Banco, utgöras intill utgången af det år, då näst härefter infallande Riksdag slutas, samt inom hvarje Län af dess Commitlerade bestämmas till det belopp, lika för alla betalande, att erforderlig tillgång vinnes, både för L izareltens och Curhusens behof, hvartill afgifleu må gemensamt användas;, och b) att äfven styrelsen och förvaltningen af Lazaretten och Curhusen inom hvarje Län må fortfarande blifva gemensam.
Efter tagen kännedom så väl af de till den Nådiga Propositionen hörande handlingar, som de ifrån Riksgälds-Contoiret Rikets Ständer tillhandakomne Berättelser om revisionen af Curhus- och Lazaretls-räkeuskaperne för Länen, hafva Rikets Ständer inhemtat, att den i räkenskaperne under åren 1834, 1835, 1836 och 1837 debiterade Curhus-afgiften, sedan afkortningarne afgått, i medeltal för ett år utgjort circa 105,000 R:dr samt att, enligt Sundhets-Collegii uppgifter, Curhus-inrättningarne, utom militaire-sjukhusen, under nedannämnde år varit begagnade af följande antal sjuka, nemligen: år 1831 af personer 2,517. 1832 1833 1834 1, ........ . 2,! 67. 1835 1836 Summa personer 16,626. eller, i medeltal för hvarje af förenämnde år, 2,771 personer; hvaraf följagtligen visar sig, att sjukantalet under dessa år varit högre än medeltalet för åren 1827, 1828, 1829 och och 1830, som, efter afdrag för militair-sjukhusen, utgjort 2,733 personer.
Och som Revisions-berättelserne ifrån Länen dessutom utvisa, att i allmänhet
Curhus-inrättningarnes fonder eller behållningar ännu äro så obetydlige, att, för desse inrättningars vidmagthållande, fortfarande understöd, åtminstone tills vidare, synes oundgängligen nödigt, helst årliga bidrag af Curhusmedlen äfven måste användas för Lazaretten, af hvilka, enligt hvad den Nådiga Propositionen jemväl innehåller, åtskilliga behöfva utvidgas och förbättras, för att uppfylla deras bestämmelse och motsvara ortens behof; så och då, efter nu gällande grunder, Cur-anstalter obehindradt få inrättas på ett el - 46o Expeditions-Utskottets Förslag till nild.
Skrifvelse, N:o 202. ler flere ställen inom Länen, efter behof och öfverenskommelse, hafva Rikets Ständer, sedan de jemväl i öfvervägande tagit åtskilliga hos Rikets Ständer i detta ämne gjorda framställningar, godtfunnit besluta: alt en årlig afgift tili veneriska smittans hämmande och botande må fortfarande utgå till och med det år, då näst härefter infallande Riksdag slutas, med högst fem och minst en skilling för hvarje mantalsskrifven person, under här nedan uppgifne vilkor, nemligen: att det på vederbörande inom Curhusdistrictet skall ankomma att för detsamma om Curhus-afgiftens belopp, emellan de för landet i allmänhet godkände maximi- och minimi-afgifterne, eller högst fem och minst en skilling för hvarje mantalsskrifven person, efter behofvet bestämma; att de serskildt inrättade curhusdistricten må berättigas att disponera och behålla de curhusmedel, som inom districtet inflyta, samt att hvad sålunda blifvit beslutadt äfven skall gälla för nya Curhusdistrict, som intill nästa Riksdag bildas; hvarjemte, och då, med hänseende tili vigten och angelägenheten af att i möjligaste måtto söka förekomma veneriska smittans spridande, ökade controller synas vara af behofvet påkallade, Rikets Ständer få hos E. K. i\l. i underdånighet föreslå vidtagandet af de ytterligare åtgärder och anstalter, som för ändamålets befremjande kunna pröfvas nödige och lämplige, så väl lill smittans hämmande i allmänhet, som i afseende på från utrikes orter ankommande skeppsbesättningar, om hvilkas behöriga besigtning mera bestämda föreskrifter synas erforderlige, än de, som innefattas i Commerce-Collegii, på E. K.
M:s Nådiga befallning, under den 6
Maj 1839 derom utfärdade Kungörelse.
I sammanhang härmed, har hos Rikets Ständer till handläggning förekommit väckt fråga derom, att, då Curhus-afgift till det nn gällande maximum af fem skillingar på hvarje mantalsskrifven person ingalunda vore för behofvet inom hufvudstacjen ändamålsenlig eller tillräcklig, den rättighet för Stockholms Stads invånar^ måtte bestämmas, att, äfven till belopp utöfver det för
Länen i allmänhet fastställda maximum af 5 skilling för hvarje mantalsskrifven person, Öfverenskomma om alt åtaga sig en efter behofvet lämpad curhus-afgift; hvarvid Rikets Ständer pröfvat skäligt medgifva, att Curhus-afgiften för Stockholm må bestämmas, efter behofvet, till minst en och högst tolf skillingar för hvarje mantalsskrifven person.
Med antagande af ofvanberörde hufvudgrunder för Curhus-afgiftens utgående, hafva Rikets Ständer jemväl funnit lämpligt att, i och för verkställigheten, bestämma följande allmänna sladganden, nemligen: l:o Till veneriska smittans hämmande och utrotande, utgöres årligen ifrån och med år 1841 till och med det år, då nästa Riksdag slutas, af hvar - Expedilions-Utskollets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 202. je mantalsskrifven person, en Curhus-afgift, för Stockholms stad, med högst tolf och minst en skilling, samt inom öfrige delar af Riket med högst fem och minst en skilling, allt Banco, lika för alla betalande inom hvarje Curhus-district, efter dess behof; börande afgiften bestämmas utaf vederbörande inom hvarje Curhus-district, antingen till ettdera af dessa belopp, eller deremellan, men må icke, utan vid serdeles tvingande omständigheter, fastställas till det högsta. 2:o Denna afgift skall utgå, användas och redovisas inom hvarje Curhusdistrict serskildt, så att den blifver alldeles skiljd ifrån Hospitalens och Lazaretlens fonder och räkenskaper, med förbehåll, att de härigenom inflytande medlen icke begagnas till andra ändamål än Cur-anstalterne, efter behof och öfverenskommelse inrättade på ett eller flera ställen inom Länen; men skulle icke nämnde medel för veneriska smittans hämmande till fulla beloppet åtgå, må öfverskottet, efter bestämmande af de i 3:dje punkten omförmälde Commilterade, under nedannämnde Läne-Direclioners inseende, användas för allmänna helsovården inom Länet, serdeles lill Lazarettens allmänna utgifter i och för svårare yttre skador, och sådane sjukdoms-tillfällen, som påfordra chirurgisk behandling. 3:o Ofördröjligen efter Riksdags-beslutets kungörande bör, genom utsedde sockne-fullmägtige, hvilka sammankallas af Kronofogden, inom hvarje Tingslag väljas en deputerad, samt af Borgerskapet inför Magistraten likaledes en, hvilka deputerade sammanträda å tid och ställe, Konungens Befallningshafvande utsätter, för att, under Landshöfdingens ordförande, besluta genom öfverenskommelse eller votering per capita, deruti Landshöfdingen eger deltaga, om sammansättningen till form och personer af den Comité med nödige suppleanter, som skall årligen, intill nästa Riksdag, så väl revidera och granska räkenskaperne jemte styrelsen och förvaltningen af Curhus-inrättningen, sorn ock derefter till beloppet ej mindre bestämma bidraget till Lazarellen af tilläfventyrs varande öfverskott, än äfven af den för följande året behöfliga afgiften; hvilka befattningar, om deputerade så för godt linna, äfven kunna tili Pröfnings-Comitén öfveriemnas.
Städerna Stockholm och Götheborg anses likväl, i dessa hänseenden, såsom serskilde Län. 4:o De från Hospitals- och Lazaretts-fonderne inom hvarje Curhus-district skiljde Curhusmedlen användas af en, i enlighet med Kongl. Ma:ls Nådiga Inslruction för Curhus- och Lazarells-inrättningarne af den 1'7
December 181 7, inom hvarje District tillförordnad
Direction, och redovisas årligen inför de, enligt 3:dje punkten, utsedde Comrnitterade, hvilka, örn de tillika äro ledamöter af Pröfnings-Comitéen, skola i de, rörande deras sammanträden, 462 Expeditions-Utskottets Förslag lill tind.
Skrifvelse , N.o 2o3. utfärdade allmänna kungörelser, förut erinras om detta deras serskilda ofvan omförmälde åliggande; börande icke allenast en serskild berättelse om nämnde revision årligen tryckas, utan ock, genom Läne-styrelsens försorg, ett exemplar deraf till hvarje kyrka inom districtet sändas, att från predikslolarne kungöras, samt Serafimer-Ordens-Gillet, Sundhetskollegium och RiksgäldsContoiret deraf undfå hvar sitt exemplar, det sistnämnde för alt Rikets Ständers Revisorer och Bevillnings-Utskottet tillhandahållas.
I dessa tryckta berättelser skall äfven utsättas, till hvad belopp Commilterade bestämt afgiften för det följande året, hvarefter debitering och uppbörd af oftanämnde afgift kommer att, på förr vanligt sätt, tillika med de öfriga Krono-utskylderna, verkställas. 5:o Räkenskaperna öfver Cuihus-medlen skola upprättas, i enlighet med det härjemte bifogade formulär, men må icke afslutas förr, än Commilterade på ofvannärunde sätt bestämt det bidrag, som må kunna lemnäs till den öfriga helsovården.
Hvilket allt, till svar å E. K. M:s bögslberörde Nådiga Proposition, Rikets Ständer få härmed i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 30 Januari 1841.
F O R M U L A I R E till R ä k n i n g öfver C ur hus med len uti N. IV.
Län t fö r år . . ^64 Expedilions-Ut skottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 262. N. N. 1 Yerific.
Pag. Debet.
Dal ance frän år 18 . . Contant behållning i Landt-Ränleriet . 000 —•
Dito hos vederbörande Förvaltare .
. 00 — — Ullan te medel 000 — — Resterande Curhus-afgift 000 — — Obetalde underhålls-ersättningar .
. 000 — — Inventarier 000 — — 0000 Debiterad Curhus-afgift, för detta år af 000 personer, å 0 sk 000 — — 0 Ränta å Capital 000 — — Underhålls-ersättning i 00 - 0 0000 1 1 Summa I —- — 0000 — C u r - Expedilions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse j IV.o 202. 465 C u r h u s.
V en lie.
Afkortaingar, enligt Längder . . . 000 — — 0 000 Afskrifning af underhålls-ersältningar, nn in 000 — — 0 Utgifter.
Aflöning för Läkarevård .... 00 — —•
0 „ „ Sjukskötsel . ... .00 000 0
Underhåll för 00 patienter med 000 portioner (om bestämdt pris derå är utsatt) ä 0 sk 000 — — 0 Medicamenter 000 — — 0 Yed, Ljus och Olja . 000 — 0 Beklädnad 000 — — 0 Inventarier 000 — — 0 Reparationer * 000 — — 0 Skrifmaterialier 00 — — 0 Begrafningskostnad 00 — — 0
Diverse utgifter, enligt Specification 00 — — 0 000 Öfverskott, alt, enligt Commilterades be- slut användas till allmänna Sjukvår- den i Länet — — ■— 000 Balance till dr 18 . . Behållning i Ränteriet 000 — — „ hos Förvaltaren .... 00 — — Utlånta medel, med upplupen ränta . 000 — — Obetalda Underhålls-ersättningar .
. 000 — — 0 Inventarier, enligt Instrument deröfver 000 — — 0 0000 Summa —..— — 0000 — —1 Bih■ till R, St. Prat. i3/it. 10 Sami. 1 d/d. 5g \ 406 Expeditions-Utskottets Förslag till lind.
SkriJvelsej N.o 2 O 3.
Uppläst oell godländt hos Ridd. och Adeln den Jan. 1841.
Preste-Slåndet den — — Borgare-Ståndet den 27 — — Bonde-Ståndet den 3o — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsei anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående upphörande af Konungens tvänne röster i Högsta Domstolen.
(Const.
JN:o 53.) S. A. K. Sedan E. K. M., uti aflåten Nådig Proposition af den 6 Juli förlidet år, behagat till Rikets Ständers pröfning öfverlemna det förslag, att första momentet af 21 §:n i Regerings-Formeu må upphäfvas och utgå, hafva Rikets Ständer, vid deråt egnad Grundlagsenlig behandling, ansett berörde fråga böra hvila intill nästa Riksdag, då Rikets Ständer vilja beslut derom faLla.
Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 30 Januari 1841.
Exptditiom-Vtskoltels Förslag till und.
Skrifvelse, tf.o 204.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Jan. 184».
Preste-Ståndet den 23 — Borgare-Ståndet den 27 — Bonde-Ståndet den 3o — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, med förslag till förändrade stadganden 3 rörande by sättning.
Alet.
N:ris 113 och 157.) S. A. K. Medelst Nådig Proposition af den 3 Juli sistlidet år, har E. K.
M. uppå der anförde skäl, behagat till Rikets Ständer i Nåder öfverlemna forsla» till förändrade Stadganden, rörande bysättning; hvilket Nådiga förslag, femte åtskilliga hos Rikets Ständer i ämnet gjorda framställningar, Rikets Ständer i behörigt öfvervägande tagit och hafva dervid trott sig finna, alt de öfverklagade missbruken af bysältnings-tvånget, så vidt möjligt är, torde kunna förekommas genom de föreskrifter, hvilka den Nådiga Propositionen innefattar och hvilka hufvudsakligen öfverensstämma med de i förslaget lill allmän Civil-lag följda grunder, nemligen: att gäldenär dels skall, om hans egendom af trades till borgenärerne, befrias från bysättningshäkte, sedan han bouppteckningen besvurit, dels ej kan bysätlas för fordran, som blifvit bevakad i hans concurs, eller för hvilken han en gång varit bysatt, derest han med ed betygar, alt han ej undanhåller egendom, som honom sedermera kunde tillfallit; hvarförutan Rikets Ständer funnit den Nådiga Propositionen medföra andra fördelar, såsom att bysättning ej får éga ruin för annan fordran än den, som genom utslag blifvit fastställd, samt alt löftesman å löpande skuldebref ej kan förr än 8 dagar efter erhållen del af lagsökningen bysältas, äfven om viss förfallotid är i skuldebrefvel bestämd.
Rikets Ständer gilla' således de grunder, hvarpå den Nådiga Propositionen sig stödjer; men hafva i afseende på redactionen af de deruti framställda lagförslag, anmärkt två omständigheter, som möjligen skulle kunna förorsaka missförstånd om förslagets rätta mening.
Rikets Ständer anse nemligen, dels att orden i förslagets början: ”med ändring af hvad uti 8 Cap. Utsöknings-Balken är stadgadt”, böra erhålla ett tillägg, som utmärker, alt 1, 3, 11 och 12 §. §. i samma Capitel 46s Expeditions-Utskottcts Förslag till und.
Skrifvelsej lY.o 2o~f, äro de, som genom de nya sladgandena ändras, emedan ändringen elies!, kunde anses omfatta flere §. §. i Capitlet; dels ock, att 2 §. i förslaget bör förtydligas, så alt deraf cj må dragas den slutsats, hvartill nuvarande lydelsen kunde gifva anledning, alt löftesman, som tecknat borgen, såsom för egen skuld, på löpande förskrifning eller invisning, blifvit undantagen från åtnjutande af förmonen, enligt 1 §., att ej kunna bysättas förr, än gulden blifvit genom utslag fastställd.
I följd af sådant allt, få Rikets Ständer, till svar å E. K.
M:s Nådiga Proposition, härmed underdånigst tillkännagifva, att Rikets Ständer, enär det uti densamma framställda förslag icke
Gruudlagsenligt kunnat med någon ändring eller inodilication al Rikets Ständer antagas, funnit sig vara hindrade alt Högstberörde Nådiga Proposition bifalla, men hafva deremot, för deras del, beslutat, att, med ändring af hvad uti 8 Gap. 1, 3, 11 och 12 §. §.
Utsöknings-Balken är stadgadt, rörande bysättning eller förbud för gäldenär att resa ur stad, der han vistas, och med upphäfvande af 10 §. i 5 Gap. samma Balk, samt 50 §. i Concurs-lagen den 12 Mars 1830, tili allmän efterrättelse må stadgas, som följer: §•
I För fordran, som genom utslag är fastställd, njule borgenär, der lian det äskar, bysältning å gäldenär, efter tby derom i hvarje fall är stadgadt. §. 2.
Emot löftesman, som åtagit sig annans gäld, efter löpande förskrifning eller invisning, såsom sin egen, må ej för samma skuld bysättnings-utslag verkställas förr, än åtta dagar efter den dag, då han bevisligen erhållit del af lagsökningen, ändå alt viss förfallotid i förskrifningen eller invisningen utsatt varit. §. 3.
Gäldenär, hvars egendom blifvit till borgenärer i concurs afträdd, må ej bysättas för gäld, som han före concursens början gjort, utan i det fall, som i 49 §. af Concurs-lagen den 12 Mars 1830 sägs.
Är gäldenär vid början af concurs i bysättningshäkte, varde, sedan han bouppteckningen besvurit, derutur lösgifven. Expeditions-Ulskollets Förslag till and.
Skrifvelse,, N.o io4> 464 §• 4.
För fordran, sora i gäldenärs concurs bevakad blifvit, eller för hvilken lian en gång varit bysatt, må ej bysättning kunna honom sedan åläggas, der borgenär ej visar skälig anledning, det gäldenär undandöljer tillgång, som efter concursen eller bysättningen honom tillfallit och till gälds betalning gå bör, samt gäldenären i tby fall ej gitter hos Konungens Befallningshafvande eller inför
Domstol med ed styrka, att han sådan tillgång ej eger. §• 5- Nu söker borgenär förbud å gäldenär, att resa ur stad eller från den ort, der han vistas, innan han å borgenärs lagsökning svarat eller rätt för sig gjort: är anledning att befara, det gäldenär viker undan, eller pröfvar Konungens Befallningshafvande nödigt, att han mundtligen höras skall, då må slikt förbud ej vägras.
Reser gäldenär ändock bort, varde åtevhemtad och, der borgenär det äskar, bysatt. §• 6, Bysatt gäldenär förblifve i häktet intilldess han rätt för sig gjort, der lian ej i ofvansladgade ordning eller efter borgenärens medgifvande varder förr lösgifven.
Försummar borgenär att förskjuta hvad, jemnlikt Kongl.
Kungörelsen den 7 Mars 1835, till gäldenärs förnödenhet bör bestås, skall den senare genast lösgifvas.
Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. underdånigst anmäla; framhärdande &c, Stockholm den 30 Januari 1841. 4r* ExpeditionsUtskotlets
Skri/velse, tf-o 2oS. N:o 205.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den a3 Jan. i84r.
Preste-Ståndet den 23 — Borgare-Ståndet den 27 — — Bonde-Ståndet den 27 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om vilkor liga utmätn ings-resolution er.
N:ris 117 och 158.) S. A. K.
Uti underdånig skrifvelse den 17 November 1834, androgo Rikets Ständer, hurusom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande plägade, utan gäldenärs hörande, utfärda vilkorliga resolutioner till ulmätuing för skulder, som grundade sig på auctions-inrop och dylikt, samt att dessa resolutioner, hvilka tecknades uppå lagsöknings-inlagan, innehöllo, det kronobetjent försländigades att, i händelse den uppgifne gäldenären ej bestridde rigtigheten af krafvel, eller deremot något invände, uttaga beloppet, jemte, af Kongl.