Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskotten remitterad, motion har Hans Excellence Herr Grefve Gustaf Löwenhielm föreslagit, att det utaf framlidne vice Amiralen Gustaf af Klint upprättade, uti hans efterlemnade arfvingars vård nu befintlige, Sjö-Chartas-verk, med dertill hörande samlingar af all slag, måtte blifva för Statens räkning inlöst och ställd t under vederbörandes Embetsför vältning; till stöd för hvilket - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Uldtanele., JS.o to. j n ket förslag blifvit åberopadt, att ett ändamålsenligt Sjö-Chartas-verk vore både i militairiskt och commercielt hänseende oaflåtligen nödvändigt för en Sjöstat, men att Svenska Sjö-Chartas^verket länge varit enskild persons tillhörighet; att sådant kunnat, utan olägenhet, ega rum, så länge det vårdades af den, som med en sällsynt förmåga och lika sällsynt ihärdighet upprättat Chartae-verket; men, då fäderneslandet förlorat vice Amiralen af Klint j, och vården öfver verket öfvergått till hans efterlefvande anhöriga, vore samma garanti för arbetets behöriga fortsättande icke att påräkna; att omnämnde vigtiga arbete möjligen kunde förfalla och till och med af egaren afyttras till utländningen, Sverige till stor skada och förlust, samt att vice Amiralen af Klints arfvingar vore sinnade att aflåta arbetet för 5o,ooo R:dr Banco, att betalas antingen på en gång eller med 5,ooo R:dr årligen under tio år, med förbehåll i sednare fallet af 5 procents årlig ränta för den obetaldta summan; hvilket pris motionären ansett vara ganska ringa, då man dermed jemförde arbetets beskaffenhet, dess värde och det anseende, som det egde både in- och utrikes.
Utskotten hafva tagit i öfvervägande, så väl hvad i berörde motion blifvit framstäldt, som ock innehållet af en densamma bifogad Promemoria af Capitainen vid Kongl. Maj:ts Flotta E. G. af Klint; och då Utskotten nu gå att berörde motion besvara, torde Utskotten först böra, angående ifrågavarande Chartas-verk upplysa: att, sedan vice Amiralen af Klint, emot vissa vilkor, fortsatt det Svenska Sjö-Chartas-verket, så hade dels under vice Amiralen af Klints lifstid, dels efter hans död, 1840, anbud blifvit gjorda Kongl. Maj:t och Kronan att få inlösa detsamma; att Kongl.
Förvaltningen af Sjö-Ärendena, hvars utlåtande öfver det sednare anbudet infordrades, i underdånighet tillstvrkt, att Chartae-verket, såsom oumbärligt, för Sveriges Sjö-Atlas, måtte för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning inlösas till det derföre begärda pris, 5o,ooo R:dr B:co, samt att Kongl. Maj:t skulle täckas till Rikets sist församlade Ständer aflåta Nådig Proposition om anslag dertill, helst, i annat fall, Verket kunde, såsom framlidne vice Amiralen af Klints enskilda egendom, till oberäknelig och oersättlig skada, genom försäljning till utländsk person, gå förloradt för fäderneslandet, samt genom Chartte-Verkets inköpande den fördel vunnes, att detsamma, såsom Statens egendom, förblefve saroladt, vårdadt och fortsatt, utan beroende af en enskild mans förmåga i framtiden att dermed fortfara; att, i anledning häraf, Kongl. Maj:!, genom Nådigt
Bref af den 10 Sept. 1840, förklarat, att då Rikets Ständers sammankomst Bill. till R, St. Prot. 1844.* 4 Sami. 2 Afd. 1 Haft. 3 ig Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Utlåtande, N:o 10. redan en längre tid fortfarit samt fråga om Extra Stats-Regleringen till öfverläggning företagits, Kongl.
Maj:t i Nåder icke pröfvat lämpligt att vid då varande Riksmöte föreslå Rikets Ständer ifrågavarande Sjö-chartse-verks inlösen för Statens räkning, men uppdragit åt Förvaltningen att med Capitainen af Klint afsluta contract om.
Sjö-charta3-verkets fortsättande intill nästderpåföljande Riksdag, då Kongl Majit ville fatta Dess Nådiga Beslut om hvad 1 ämnet kunde vara att tillgöra; och att, sedan, i anledning af detta förklarande, Kongl. Förvaltningen den 27 Juni innevarande år förnyat sin förut gjorda underdåniga hemställan om Nådig Proposition till Rikets Ständer, rörande anslag till inköpande af förenämnde Chartae-verk, Kongl. Majit, genom Dess Nådiga Bref af den 10 sistlidne Juli, förklarat, att, då Kongl. Majit icke funnit skäl att hos Rikets Ständer nu äska de för ett sådant inköp erforderlige medel, samt enär några för ändamålet disponibla tillgångar icke eller funnes, Kongl. Majit icke kunde fästa Nådigt afseende å hvad Förvaltningen i berörde hänseende föreslagit.
Utskotten, som anse det vara en tillfredsställelse att erkänna vice Amiralen af Klints förtjenstfulla och omsorgsfulla bemödanden för fortsättandet af Svenska Sjö-Chartas-Verket, få, med anledning af ofvanberörde motion, förklara, att, då Kongl. Majit icke funnit för godt att af Rikets Ständer vid innevarande
Riksdag äska något anslag för det af motionären åsyftade ändamål, och Utskotten icke äro i tillfälle att med säkerhet bedöma oumbärligheten eller nyttan för Kongl. Majit och Kronan af att ega det ifrågavarande Chartse-verket, Utskotten icke kunna tillstyrka Rikets Ständer att, i anledning af Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielms förenämnde motion, någon åtgärd vidtaga.
Reservationer Af Herr Friherre Hamilton: ”Emot de sammansatte Utskottens beslut i förevarande fråga får jag mig reservera.
Förträffligheten af framlidne Herr Amiral af Klints Chartae-Verk är af alla sjöfarande nationer så mycket vitsordad och dess vigt serskildt för vårt land är så stor, alt Utskotten, enligt min tanka, hade bordt och kunnat tillstyrka detta dyrbara verks inköpande för Statens räkning.
Redan för flere år sedan, då detta verk ännu på långt när ej var så fullständigt, som nu, erbjöd, enligt hvad i Utskotten upplyst blifvit, den Stats- samt Allm.
Utlåtande, N-o lo. l9 Engelska Regeringen sig att inköpa detsamma för en summa af 5ooo LU St., men den utmärkte författaren afslog detta anbud, för att ej beröfva ett älskadt fosterland frukten af en hel lefnads mödor och arbeten, ehuru han egnat åt detsammas fullbordande äfven ekonomiska uppoffringar, som i sjelfva verket öfverstego hans tillgångar.
Ett lika stort eller ännu större anbud kan inom kort åter göras sterbhuset af utländsk man, och detta torde då, med afseende å dess egen ställning, se sig nödsakadt att antaga detsamma, och då skall man säkert för sent beklaga, att ett verk, som i sanning bidragit till Svenska namnets glans, tillföljd af en mindre väl beräknad njugghet, gått förloradt för fosterlandet, likasom då i fordna tider den odödlige
Linnés samlingar för en ringa penning bortrycktes från det land, som med stolthet dock skryter öfver att vara denne store mans födelsebygd.” Af Hrr Akrell, Räfelt, Virgin, Björnstjerna, v. Troil, Lode och Friherre Cederström, Contracts-Prosten Gumcelius och Doctor Pettersson.
Stats- och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N.-o 11. 1 M st.
Alik. till Exp. Ulsk. d. 12 No v., kl. 5 e. m.
Utlåtande, angående väckt fråga om lindring uti Krono-bcefbä ringsskj
Idig lie t en.
Ilos Hederv.
Bonde-Ståndet hafva motioner blifvit väckte uti omlörmälde ämne af Johan Fredric Dahllöf från Elfsborgs Län, samt Pehr Mårtensson oell Andreas Bengtsson från Jönköpings
Län, uti hvilka motioner framställning blifvit gjord af den tunga och det besvär, som krono-brefbäringen medför, samt af den ojemna fördelningen af detta onus, enär det dels icke vidlåder all slags jord, dels drabbar nästan endast de hemman, som äro belägne nära stora landsvägen, eller Kronofogdens och Länsmannens boningsslällen, och icke turvis på hemmanen öfvei flyttas; och har i anseende dertill föreslagits: af Johan Fredric Dahllöfmed hvilken sig förenat O. Jansson från Stockholms Län, C. G. S. Bruhn och David Andersson från Halland, med flere, alt, då postverket årligen inbringade staten öfver en half million Riksdaler, någon liten del af dessa medel kunde anslås såsom ersättning åt de brelbäringsskyldige, hvilka motionären ansett böra åtnjuta io eller 12 sk.
Banco för hvarje hel mil, de transporterade ett kronobref.
Genom denna åtgärd skulle, i motionärens tanke, en betydlig jemkning i det nuvarande missförhållandet och lindring uti brefbäringsskyldighetens utgörande komma att åvägabringas; af Pehr Mårtetisson, att ersättning för kronobrefbäringen i Riket måtte beviljas af Stats-medel, till belopp af 8 sk, B:co milen, derest icke, genom vederbörandes försorg, entreprenad-accorder till billiga pris kunde i några orter träffas, samt Bih. till R.
St, Prof. 1844, 4 Sami. 2 A/d. 2 Haft. 1 2 Stats- och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 11. fa Andreas Bengtsson, följande stadman Jen: 1:0 brefbäringsskyldigheten bör åligga all jord, med undantag af Kungsladugårdar och boställen; 2:0 denna skyldighet skall bestridas af vissa dertill anslagne hemman, hvilka äro beqvämligast och närmast att tillgå, vare sig af kronoskatte och frälse eller säteri natur; hvilka hemman, efter tour, der så ske kan, brefbäringen bestrida, elter de grunder, Kongl.
Brefvet den 4 December i83o föreskrifver, i afseende på den tid, då brefven böra afgå, samt för öfrigt efter hvart och ett läns eller härads egen öfverenskommelse en ersättning bestämmas af minst 4 sk.
B:eo för milen; 3:o Kronofogde uppgöre i samråd med Länsman årligen vid den tid, de finna lämpligast ”en ordinarie brefgång,” emellan och till alla de ställen, der bref böra lortskaffas, och läte sedermera densamme kungöras; 4:o vid årets slut upprättas af Kronofogde, efter uppgift ifrån Länsmännen, eller alla de inom häradet, som fribrefsrätt ega, förteckning öfver det förflutna årets postgång, hvari upptages miltalet, som hvarje hemmansåbo bes trid t brefbäringen, hvilken förteckning bör ligga till grund för afgiftens debiterande; 5:o kronobrefbärings-afgiften bör utgå efter oförmedlade hemmantalet; 6:0 der ordinarie postgång finnes, bör alltid kronobrefbäringen genom densamma bestridas, der så möjligt är.
Hvad sålunda blifvit föreslaget, bafra Utskotten tagit i öfvervägande; och hvad först angår det af Riksdagsfullmägtigen Johan Fredric
Dahllöf väckte förslag, att en del af den behållning, Postverket inbringade, måtte anslås såsom ersättning tili dem, som utgöra kronobrefbäringen; så, enär
Postmedlen äro påräknade såsom en bestämd stats-inkomst och finnas upptagne i Kongl.
Majrts vid denna Riksdag Rikets Ständer meddelade Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, till ett brutto-belopp af 570,000 R:dr, men såsom en netto-inkomst för Stats-Verket till endast i25,oooR:dr, samt den summa, som, efter motionärens förslag, skulle tilldelas de kronohrefbäringsskyldige, troligen komme att vida öfverstiga sistnämnde belopp, få Utskotten tillstyrka, att ifrågavarande förslag måtte förfalla.
Stats-och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 11.
Beträffande dernäst Riksdagsfullmägtigen Pehr Mårtenssons motion, att ersättning till dem, som verkställde kronobrefbäringen, måtte af statsmedel lemnäs; så, utom det, att en sådan ersättning, på de grunder, motionen innefattar, komme att uppgå till ett serdeles betydligt belopp, äro statens inkomster påräknade för andra ändamål; hvadan Utskotten föreslå, att äfven denna motion måtte förfalla.
Vidkommande derefter de af Riksdagsfullmägtigen Anders Bengtsson väckta förslag, och i sammanhang dermed Pehr Mårtenssons framställning, rörande tillvägabringande af ”entreprenad-accorder” för kronobrefbäringens utgörande; så få Utskotten först förklara, att Utskotten icke kunna tillstyrka någon förändring i nu gällande stadgar, angående de hemman, som genom sin serskilda natur äro ålagde eller befriade från kronobrefbäringsskyldigheten.
Skälet för Utskottens åsigt i detta hänseende ligger hufvudsakligen deruti, att den person, som på ett eller annat sätt förvärfvat ett hemman, hvilket åtföljes af skyldigheten att utgöra kronobrefbäring, förut kunnat beräkna detta onus, samt således icke kan anses lida någon orättvisa genom skyldigheten att det utgöra, men att deremot de hemmansegare, som nu äro från kronobrefbäring frie, i sjelfva verket komme att lida betydlig orättvisa, om de, utan motsvarande ersättning, skulle få vidkännas ett besvär, som de ej kunnat beräkna, då de sine hemman förvärfvat, och hvarigenom onekligen dessa hemman skulle, åtminstone i någon nion, falla i värde.
Dessutom är förslagets verkställande icke förenligt med de fri- och rättigheter, visse hemman, såsom Säterier, Ladugårdar, Rå- och Rörs- med flere, enligt privilegier, åtnjuta.
Efter detta förklarande, få Utskotten anföra, att, ehuru Kongl. Brefvet af den 4 December i83o, med få undantag, inskränker de brefbäringsskyldige hemmanens åliggande att forsla kronobrefven till högst 2 dagar i veckan, hvarigenom en betydlig lindring i nämnde besvär blifvit beredd, synes dock denbrefbäringsskyldige hemman i allmänhet förunnade frihet, från utgörande af skjatsningsskyldigheten uti många orter icke uppväga brefbärings-besväret.
Det är derföre, efter Utskottens tanke, med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att alla de hemman, hvilka kunna åläggas kronobrefbäring, böra deltaga i utgörandet af detta onus gemensamt och efter enahanda grunder, som följas i afseende å skjutsskyldigheten.
Det inträffar dock här det förhållande, att större delen af dessa hemman, just till följd af sin aflägsenhet 4 Slats-och Efionomi-UtskolUns Utlåtande3 N:o 11, från elen väg, iler brefgången är, icke kan in natura bestrida brefbäringen, sora elei före, om annan anstalt icke blifvit för ändamålet vidtagen, måste utgöras af de hemman, hvilka äro belägne vid eller nära den väg, hvarå brefven skola framskaffas.
Dessa hemman synas derföre ega billiga anspråk, alt af dem, som genom sitt läge tillfälligtvis äro från ifrågavarande tunga frikaHade, njuta en deremot svarande ersättning.
För åstadkommande deraf, hafva Utskotten ansett en på ofvannämde grunder stödd reglering af ki ono-brefbäringen böra fögderi- eller häradsvis verkställas; och Utskotten tillstyrka för sådant ändamål, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:i i underdånighet anhålla om utfärdande af en författning, i öfverensstämmelse med följande grunder. a) Kronofogde uppgöre inom fögderiet en ordinarie brefgång emellan alla de ställen, hvarifrån och lill hvilka bref måste fortskaffas.
Instrumentet deröfver delgifves vid nästderefter inträffande lagtima ting i hvarje inom fögderiet varande härad inför häradsrätten de brefbäringsskyldige, som då böra ega att granska den upprättade brefgången och emot den göra de anmärkningar, dertill de kunna ega fog; b) De brefbäringsskyldige inom hvarje härad må sedermera inför häradsräten antingen öfverenskomma att bestrida brefbäringen, på det sätt, att dess fullgörande upplåtes åt personer, som, emot ersättning, vilja besväret sig åtaga, å de brefstationer, som kunna utsättas, eller ock bestämma en viss ersättning till de hemman, sorn, i anseende lill sitt läge, varda ålagde att brefbäringen ombesörja; c)
De medel, som för bestridande af förenämnde ersättning, i ena eller andra fallet, blifva nödvändiga, böra utgå af alla de hemman, som kunna kronobrefbäring åläggas, i förhållande till deras skyldighet, att denna tunga utgöra; och bör uppbörden af dessa medel verkställas på samma sätt, som den af andra communala afgifter; d
Med pröfningen af de anmärkningar, som emot den upprättade brefgången kunna framställas, eller af de öfrige frågor, som angående kronobrefbäringen och dess utgörande kunna väckas, förhålles på sätt redan i gällande författningar stadgadt är.
Stats-och Ekonomi-UIskottens Utlåtande, IV.-o 11.
5 Derjemte la Utskotten tillstyrka, att Rikets Ständer, med framställandet af den anhållan, att kronobrefbäring i allmänhet ej må ifrågakomma, derest brefven kunna med ordinarie post fortskaffus, till Kongl.
Maj:t öfverlemna att, för kronobrefbäringens reglerande, i öfverensstämelse med de ofvan antydde grunderne, meddelade ytterligare föreskrifter, som Kongl. Maj:t kan i Nåder finna nödige.
Stockholm den i November 1844* Måns Mänsson från Calmare län, afgaf följande reservation:
"Emot Stats- och Ekonomi-Utskottens betänkande, angående kronobrefbäringen, får jag reservera mig.
Utskottet har föreslagit, det skrifvelse skall till Kongl. Maj:t afgå, och att Kongl. Maj:t skulle anbefalla vederbörande att så reglera kronobrefbäringen, att de nu brefbäringsskyldige inom sig skulle betala för brefvens fortskaffande.
Genom denna skrifvelse skulle krono- och skattehemman, hvilka redan äro hardt beskattade, vidkännas en ännu större beskattning.
Syftningen af utlåtandet är orättvis och verkställigheten overkställbar orättvis derföre, att, så vidt jag vet, det ej finnes någon författning, som positivt ålägger skattskyldig jord att ensamt och utan ersättning fortskaffa bref.
De äldre författningarne uti detta ämne stadga, att brefbäringsskyldigheten är ett emot skjutsskyldigheten svarande besvär.
Då jag skjutsar gästgifvarskjuts, får jag betalning af den resande.
Skjutsar jag kronoskjuts, får jag betalning af Stats-Cassan; således är det Staten, som bör betala kronobrefbäringen.
Overkställbar, emedan i år hafva vi fred, då fortskaflandet af kronobref bestrides af skattskyldig jord samt af frälsehemman till hälften, men om krig nästa år inträffar, skall fräisetbära bref lika med skattehemman samt den öfriga jorden, Ecclesiastikhemman inberäknade till hälften; jag vet således icke någon slags jord bestämdt befriad från brefbäringsskyldighelen, icke heller någon bestämdt dertill ålagd eller skyldig.
Ty uti de författningar, som angå ämnet, stadgas: att brefbäringsbesväret är ett emot skjutsnings skyldigheten svarande besvär.
Protj 1844, 4 sami 2 Afd. 2 Haft. 2 6 Stais- och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, Nto il.
Är då ali slags jord, hvilket jag har äran upprepa, underkatad melodi mindre skjutsningsskyldigheter, så är, på samma grund, all jord skyldig fortskaffa kronobref, dock mot betalning af staten, kronan eller den, som besvärar brefbäraren, på lika sätt, som vid begagnande af skjuts tillgår.
Efter utlåtandet, skulle det ena skattehemmanet betala det andra, för det, att det har den äran att bära kronans och enskildtes bref; en sådan beskattning kan jag aldrig gilla.
Det är af största vigt, att Bonde-Ståndet fäster Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet härpå.” STOCHHOLM, Lundberg SC Comp. 1844.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsiollens Utlåtande, N:o 12. 1 N:o 12.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Nor., kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckte motioner om rättighet för Hernösands
Domkyrka att komma i åtnjutande af de 124 tunnor spanmål, som från Hernösands Stift årligen utgå till Upsala Domkyrka.
U<i denna fråga hafva följande motioner blifvit hos Riks-Stånden väckte och till Utskotten remitterade, nemligen: hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln utaf Herr af Huss, M., som anfört: att, ehuru Rikets Ständer, vid trenne föregående Riksdagar, i anledning af derom väckte motioner, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t måtte i Nåder förordna, att de från Hernösands Stift till Upsala Domkyrka utgående 124 tunnor spanmål finge tillkomma Hernösands Domkyrka, Kongl. Maj:t likväl icke meddelat ett sådant förordnande; att behofvet af denna spanmål, för Hernösands Domkyrka, sedan sista Riksdagen, blifvit ännu större än förut, enär, i stället för den gamla nedrifna kyrkan, församlingen låtit påbörja uppbyggandet af en ny, hvilken, i händelse den kunde med påräknadt stats-anslag samt genom församlingsboernes bemödanden fullbordas, dock måste för sitt framtida underhållande och vårdande hafva någon säker årlig inkomst att påräkna; i anledning hvaraf motionären å nyo velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet vid ämnet, hänvisande till de skäl för rättmätigheten af Hernösands
Domkyrkas anspråk uti förevarande hänseende, hvilka innefattas uti Rikets Ständers vid sista Riksdag i frågan till Kongl. Maj:t allåtna underdåniga skrifvelse N:o 156 af den 8 December 1840; hos Högv.
Preste-Ståndet af Herr Contracts-Prosten Sidner, som anhållit, att Rikets Ständer för sin del måtte besluta, att omförmälde 124 tunnor spanmål hädanefter skola tillfalla Hernösands
Domkyrka; till stöd för hvilken anhållan motionären anfört: att både rättvisa och billighet påkallade, att, sedan Erkestiftet delats, och den del deraf, som innefattade Hernösands Stift, nu mera utgjorde ett serskildt, af det förra oberoende, stift, ifrågavarande spanmål, som utginge derifrån, tillkomme Domkyrkan i Hernösand, helst denBih. till R.
4 Sami, 2 Afd. 3 Haft. 1 2 Stati- samt 477m.
Be*».- ocA Ekon-Utskotten* Utlåtande, N:o i2. samma, i anseende till Läroverkens betydliga personal och stifts-sammankomsterne, borde lemna större utrymme, än som ensamt för Hernösands stads invånare erfordrades; att Upsala Domkyrkas räkenskaper för 1842 utvisade, att den egde en årlig inkomst af 658 tunnor spanmål och dessutom i hyresmedel, tomtören, håfpenningar och interessen å utlånte capital, ett belopp af 3,168 R:dr B:co; och att, om den hade verkligt behof af omförmälde 124 tunnor spanmål, ett sådant behof kunde afhjelpas på ett med rättvisa och billighet mera förenligt sätt, än att Hernösands Stift dermed betungades, samt att för nybyggnad af Hernösands
Domkyrka åtgått ej allenast dess under en lång tid hopsparda tillgångar, utan ock serskildt låntagne 20,000 R:dr B:co, hvarförutan ett statslån å 40,000 R:dr vore begärdt; men att kyrkan för närvarande dock ej egde i årlig inkomst mera än 33 tunnor 1 3/4 kappe korn; hänvisande motionären för öfrigt till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets utlåtande i frågan vid sista Riksdag; och hafva Herr Professoren Grafström samt Herr Prosten Säwe uti Herr Prosten Sidners motion sig förenat; hos Yälloll. Borgare-Ståndet af Herr Boberg, sorn påyrkat, att Hernösands
Stift måtte få disponera ofvanberörde 124 tunnor spanmål, hvilket motionären ansett desto mera billigt, som bland de skäl, hvilka skola legat till grund för Kongl. Maj:ts afslag å de framställda samt af Rikets Ständer understödda anspråken uti denna fråga, varit hufvudsakligen det, att Upsala
Domkyrka hittills tarfvat betydliga reparationer, men hvilket skäl, sedan dessa reparationer nu mera torde hafva för sig gått. icke längre kunde åberopas; och har, vid föredragning af denna motion, Herr Gillberg anfört, att LTpsala
Domkyrka säkerligen skulle afstå från ifrågavarande Domkyrko-tunnor, derest Rikets Ständer ville bevilja ett årligt anslag, motsvarande värdet af samma tunnor; samt hos Hederv. Bonde-Ståndet af Biksdags-fullmägtige Nils Strindlund och C. F. Huss från Wester-Norrlands
Län, af hvilka den förre, på grund af Rikets Ständers, vid trenne föregående Riksdagar, meddelade beslut och såsom med billighet och rättvisa öfverensstämmande, yrkat, att omförmälde tionde-spanmål måtte tillkomma Hernösands Domkyrka, samt till ytterligare skäl derför åberopat det förhållande, att ”då Carlstads Stift skiljdes från Götheborgs och Gottlands från Linköpings Stift, de frånskiljda Stiftens Domkyrkor alltid fått uppbära de Domkyrko-tunnor, som från kyrkoherbergena utgått;” samt den sednare eller Huss ansett Rikets Ständer böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet göra förnyad framställning i ämnet och begära, att meranämnde 124 tunnor spanmål måtte få af Hernösands Stift användas.
Utskottens Utlåtande, 1\:o 12.
3 Utskotten hafva tagil kännedom icke allenast af berörde motoner och livad vid desammas föredragning hos respective Riks-Stånden blifvit yttradt, utan äfven af Rikets Ständers vid de trenne sistförflutna Riksdagarne till Kongl. Maj:t i ämnet allåtne underdåniga skrifvelse!*; af Upsala Consistorii öfver den sista af dessa skrifvelse!* infordrade, den 29 Mars 1842 i underdånighet afgilne utlåtande; af Hernösands Consistorii påminnelser vid samma utlåtande; samt af förstnämnde Consistorii den 28 Aug. sistl. år daterade ytterligare utlåtande i ämnet.
Då Utskotten nu gå att, i anledning af berörde motioner, afgifva yttrande, torde Utskotten först böra hänvisa till hvad, som uti denna fråga blifvit i sednare tider åtgjordt.
Sedan nemligen frågan vid 1823 års
Riksdag förevarit och Rikets Ständer hos Kongl.