Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När mattan är fäld ur väfven, limmas den på bak- sidan med tunt kornlim, kammas och klippes på rätsidan samt fodras.
Jag har väft en flossamatta, 2 alnar lång, 1 aln bred.
Materialet kostade 4,50; gick rätt fort och blef mycket vacker.
X X V I I I.
Antimakassar af röd plysch och gula spetsar är en treflig julklapp.
Utaf plyschen klip- pes en ruta, så stor man vill hafva antimakassarn, denna delas midt itu från hörn till hörn, och en la- gom bred spets i samma stil som den, hvilken blir omkring, sättes emellan.
De båda plyschhörnen fodras med röd atlas, som ej får räcka öfver spetsen, ty den skall vara genombruten.
Sedan sättes en Täcker och bred spets, ej allt för lät, omkring, ocb X X X I I I.
Sykorg.
Man köper en spånkorg för 80 ä 90 öre, hvilken man vadderar.
Ä r korgen tät, kan man lägga vadden omedelbart på korgens sidor, är den deremot gles, måste man först kläda korgen med siden, derpå lägges vadden, så åter siden.
Nu kläder man ärter eller små runda knappar, hvilka man fastsyr här och der, så att det blir som en ma- drassering.
Man kan äfven låta bli att vaddera, utan endast vecka eller rynka sidenet.
Dertill gör man en liten duk af hvit javastramalj, hvarå man syr en liten ranka, och rispar upp en 1 tums bred frans; användes att kasta öfver korgen till skydd för damm.
Dessa små korgar äro särdeles nätta och pryda sin plats.
X X X I V.
Klädningsväska.
De flesta af Iduns lä- sarinnor ha säkert på afbildningar af » reformdräg- ten » gifvit akt på den till denna hörande väskan, som fästes vid skärpet.
Denna toatettartikel, hvil- ken är lika prydlig som användbar, kan göras efter olika modeller.
Den kan vara med eller utan lock.
Den som hör till reformdrägten, är tillverkad af kläde eller sammet samt broderad med silke i nor- diskt mönster.
Hos Handarbetets vänner och fru Kulle (i Sthlm och Lund) finnas s. k. dalaväskor af kläde med pålagda klädesfigurer, som fastsys med silke.
En annan modell är af svart tyg, hvarpå man i något mönster syr svarta perlor.
Ännu en variation af dessa väskor är af stramalj (helst ylle- stramalj) med garn och silkesbroderi.
Till denna sista kan tagas ett hörnmönster, så att väskan ne- derst blir spetsig.
I hörnen böra sitta bollar eller tofsar.
Dessa väskor kunna fästas antingen med ett par snodder eller slåar (af samma materiel som vä- skan) vid skärpet eller kjnlen, eller ock kunna de hänga fritt kring lifvet på ett band eller snöre.
ett tefats storlek; den klädes öfver och under med en bit siden eller plysch; nu rynkar man en siden- remsa å båda sidor, äfven på tvären genomdrager man den med en rynktråd på flere stäilen med så långa mellanrum, att det blir ett pös mellan hvarje rynktråd.
När det är gjordt, fastsyr man remsan rundt om så att remsans ena sida sys fast på dynans öfre kant och remsans andra sida å dynans nedre kant, att det blir pös rundt om, vanligen 6.
Nu har man tillhands en liten duk af fina trådstjernor, som fästes på dynans öfre sida.
operan har fortfarande att glädja sig åt ett lifligt intresse från den teaterbesökande all- mänhetens sida.
Men så har hon nu o c k i den framstående sångerskan fröken Gina Oselio fått en synnerligen bemärkansvärd dragningskraft.
Fröken Oselios gästuppträdande för ett år sedan å samma scen står ännu i lifligt minne.
Liksom då, så skördar hon äfven nu storartade triumfer, särskildt som Margareta i Boitos opera » Mefistofeles ».
Röst, sångkonst och spel bilda här tillsammans någon- ting så helgjutet och fullkomligt, att man hat- svårt föreställa sig, att något ännu bättre skulle kunna gifvas.
Särskildt framstår den berömda fängelsescenen såsom något i de minsta detaljer absolut fulländadt.
Vi hoppas, att gästspelet måtte räcka länge och helst öfvergå till fast engagement; ty för närvarande saknas en verklig primadonna på vår lyriska scen.
I afton (onsdag) gifves » Tannhäuser » (Elisabeth: Gina Oselio).
Den till lördagen bestämda sym- fonikonserten kommer i stället att gifvas redan på fredagen den 29 d:s.
Vid denna konsert med- verkar hr Salomon Smith, som vid detta tillfälle för första gången låter höra sig under denna säsong och för första gången å en symfonikonsert i Stockholm.
Han sjunger då med orkester Wotans afsked ur Wagners » Walkure ».
Denna komposi- tion har icke förut gifvits i Sverige.
Vid fredagens symfonikonsert utföres vidare, likaledes för första gången härstädes, konsert för piano och orkester af Sgambati; pianopartiet utföres af en ung svensk musiker.
Symfonikonserten inledes med Beet- hovens storslagna Coriolanouvertyr och afslutas med Rubinsteins Oceansymfoni, som gifves med anledning af nämde mästares stundande femtio- års-jubileum som tonsättare; denna symfoni har icke gifvits på inånga år af k. hofkapellet.
K. dramatiska teatern uppförde i lördags för första gången Ibsens blixtrande qvicka » Kärlekens komedi ».
Stycket gjorde fullständig succés, trots det att flere betänkliga brister vidlådde utförandet, isynnerhet beträffande versens uttal.
Den som väl kanske mest felade i detta afseende var hr Palme.
Visserligen ega våra dramatiska artister ej ofta tillfälle att öfva sig härulinnan, men att så bakvändt betona orden i den eleganta versen, att man antingen ej kan få fram någon mening alls eller ock alt den framkommer så godt som motsatt den åsyftade, borde ej tolereras å landets första talscen.
Herr P. låter tydligen leda sig af ögonblickets ingifvelse, o c h denna låter honom nog ibland träffa det rätta uttrycket, den rätta betoningen.
Den goda verkan häraf förtages emel- lertid minuten derefter af någon alldeles orikligt sagd replik, någon felaktigt anbragt åtbörd.
Det är med ett ord en ojemnhet, ett » på-måfå-spel », som ej borde förekomma hos en, som får sig så vigtiga roller anförtrodda som dem, hr P. plägar få.
Att hr Fredrikson är en mästare i replikbehand- lingen är kändt.
Han redde sig ock otvifvelaktigt bäst i detta stycke, der han förträffligt ätergaf Guldsfads roll.
Synnerligen goda representanter hade Svanhild och pastor Stråman fålt i fru och herr Baickström.
Den förras utförande åf Svan- hilds roll vittnade o m samvetsgranna studier, o c h hennes spel hade många prointer af ypperlig verkan.
Särskildt beröm förtjenar hr ^ersonne för den karaktäristiska maskeringen och för sitt goda spel i öfrigt.
Och att fröken Åhlander ej skämmer bort en roll, som hon fått i sina händer, det är väl kändt.
Öfriga medspelande skötte sig oklanderligt.
Iscensättningen var god.
Halsgarnityr.
En mörk vinterklädning kan lätt prydas med en ståndare eller en nedliggande krage efter någon af nedanstående anvisningar.
På sammet eller kläde broderas en liten bård i silke eller guld- och silfvertråd.
Denna krage kan ock göras af yllestramalj med vanlig tapisserisöm.
Om den ofvannämda väskan och denna krage förfärdigas af samma material, bilda de till sammans ett vackert klädningsgarnityr.
Bifallet från den fullsatta salongen var stundom rent af stormande, och flere applåder för öppen ridå förekommo.
» Kärlekens komedi » hör till de stycken, som böra ses af en och hvar.
X X X V I.
Toaiettdyna.
Man gör en liten rund dyna, stoppad med sand eller sågspån af vid pass Vasateatern uppför i afton (onsdag) för första gången den bekanta operetten » Niniche » med fröken Anna Pettersson i titelrollen.
Alt här blir » lapp på luckan » kan man taga för gifvet.
Triosoarén å Vetenskapsakademien sistlidne lör- dag var mycket talrikt besökt, o c h de uppträdande konstnärerna, fru Alie Lindberg-Larsen, hrr Zettergoistl och Bach, skördade lifligt bifall för utförandet af de synnerligen anslående numren.
Studentkonserten på lördagen i denna vecka upp- tager nu allas tankar.
Den torde ock få betraktas som ett evenement inom musikverlden under detta spelar.
Studentsång är j u alltid gerna hörd, och då härtill kommer, att kören denna gång blir öfverväldigande stor — ej mindre än 475 man — » vil det blive noget av; &gt;.
Att Katarina kyrka blir fyld till sista plats är gifvet.
Konserten gifves till förmån för director musices Ivar Hedenblad, som nu i 15 år varit studentsängens anförare i Upsala.
Den 27 nots.
tagande.
Bissula, en skildring från folkvandringar- i en s m u l a närsynt som h o n v a r, uppfatta hans nas tidehvarf, som nyligen utkommit på Wilhelm i ansigtsuttryck.
M e d v e t e n o m det orätta i Bittes förlag, står ej sina föregångare efter i må- sitt u p p f ö r a n d e, b ä f v a d e h o n f ö r det stun- lande, liffull stil och historiskt trogen framställ- d a n d e m ö t e t o c h s k u l l e i detta n u helst v e - ning.
Den kommer också helt visst att ej förbi- ses i julmarknaden.
lat l i g g a p å sin soffa igen, så l e d s a m t detta än Hvems v a r felet?
Äktenskapsstudie ställarskap — o c h till dessa äro vi visse det verlden.
sjelf framföra den fägnesamma nyhet, att sätt stäfjades motse ett nytt värderikt i bokhandeln arbete af hen- nes p e n n a: » På egen hand »; en tok för flickor E. Fritzes förlag).
Viskola ej så snart det utsändts i bokhandeln.
På Fr. Skoglunds förlag har den populäre kå- sören och novellisten Claes Lundin utsändt en sam- ling » Stockholmstyper », dem vi förespå afsättning och tacksamma läsare » i långa banor ».
Hufvud- stadsförhållanden och Stockholmspersonnager ha i alla M e r intresserat öfver hela landet; presenteras de så ytterligare i den eleganta och lättsmälta form, den vane förfs penna vetat förläna dem, är fram- gången gifven.
Baronessan; sedemålning af E. de Molenes och C. Delisle.
G. Bjurströms förlag.)
Den fran- ska romanliteraturen företer åtskilligt af tvätydigt värde, så väl hvad framställningskonst som m o - ral angår.
Till undantagen kan man dock trygt räkna föreliggande arbete, en rätt märklig och un- derhållande sedemålning från det moderna Frank- rike.
Stilen kännetecknas af äkta fransk esprit.
Boken förtjenar väl läsas.
* Författaren till » Striden o m R o m!
, Felix Dahn, är redan så känd och uppburen, att en ny roman från hans hand alltid kan påräkna ett varmt mot- b e v i s t a en l y s a n d e Ett ögonblick tänkte m e n så t y c k t e h a n att det åtminstone visa sig o c h sin hustrus ursäkt.
På detta s q v a l l r e t, o m det möjligen redan att Han henne tillbaka, blick, k o m sent, o c h dansen v a r i full g å n g.
ut, d å han h ö r d e talas o m fru H i i n - ters opasslighet.
» Men hon Viktor är j u här, käre vän, nu försvann, strålande det v a r roligt, att » Det förde » Nå, h o n blifvit bättre.
I m o r g s e sedan maka, dansande han genast u p p t ä c k t e ut i b a l - sin honom V i d när- v a r detta f ö r s ö k att såra o c h alltför ihopkommet, ung det sjöd till i n o m h o n o m, m e n b l o t t f ö r ett ö g o n b l i c k.
m a r e eftertanke lidande en lifiig p o l k a m e d en V i k t o r k ä n d e, hur ord att genomskinligt det oeh groft skulle vara värdt mer du, så bra det går.
mjuknar » Ser redan.
ne äfven ty att hustrus markerade detta kära i med ingick i damernas Mån- program, a f d e n n a lilla k o m e d i, d e r o m v a r han öfrigt sett d e skrifna rollerna.
v a r detta d e t bästa, ty nu slapp han bråka som kunnat d e n är f ö r d y r b a r t i att till henne o c h ankomst, o c h hon skulle att Dan- kavaljer m o t en angränsande en bekräftelse kan en haft?
färger, gamle och gäckande våta grenarne ställer intresserade hade förmodligen kommit, dan såg det bästa uppsyn.
H o n v ä n d e sig n u o m efter d e d a n s a n d e.
V i k t o r gjorde så o c h k o m j u s t l a g o m att se sin ned m e d m o d e r n p å ena o c h den u n g e militären likväl n u fullt märka p å den andra.
hu- sidan Han p å d e t k l a r a m e d situa- tionen o c h g i c k derför m e d ett leende p å l ä p - parne venster och utbytande fram till helsningar till h ö g e r o c h gruppen.
N i n a såg h o n o m k o m m a, men k u n d e icke, flere af sig v i d se- d a g a r förut.
Han var sig att g ö r a d e t o c h befann sig nä- vid godt lynne, då den vänliga blicken bättre.
honom ana möjligheten S å m y c k e t bittrare det, d å h o n, s o m det tycktes utan helt tvärt tonen.
gen, återgick O m han hade till den v a n l i g a, ej haft han ju kändes anledning, bitande den lilla förhoppnin- icke väntat bättre, men nu .... M e d en röst, som ej eftergaf hennes i skär- pa, y t t r a d e han, s o m o m h a d e han i c k e h ö r t hen- nes o r d: så » j a g g l ä d e r m i g särskildt oförmodadt hemma styra pas b r e f från hos o m hennes r u m.
detta du artigt, hela ber naturligtvis dig vara g o d O e h framför allt h o p - ej får n å g o t r e c i d i v a f Rosengren finkänsliga du emedan hon kommer H o n bor t i l l f o g a d e han rygga tillbaka.
din oeh g a f dervid en blick, fruntimmer som fru kom att bokstafligen D e r p å reste han sig, h e l s a d e lemnade rummet, och strax derefter festen.
Då han gått, b l i c k, hvari det G u n i l l a, att dagar.
oss, o c h j a g j a g, att åt, att återfått d i n a krafter, några bistra att vant h a d e föresatt a f omständigheterna stan Nej, h a d e m a n j u i c k e vetat ut i V i k t o r s inre.
resignerad, han hans undgå så med framför solen, o c h allt m o r g o n e n eller k a n s k e Så rovisorskan kunnat molnvägg, laddad n å g o t bättre, än m a n redan och ej de l i k a, utan värre, t y o m ej d e n der sol- salen var tjock på Men grått o c h ruskigt s o m förut.
sjukdom, » sig en a f hvarje droppe?
lika fått en g å n g solglimt strålat i y p p i g a blir iakttagit h o n o m ä n d a från hans inträde i b a l - och följde hängande n y a, k a l l a regnskurar, om Hon och en liten d i a m a n t sig hit min.
framträngande lyst huru i sjelfva r e g n d u s k e t b l i r en regn- och jag damens på då en g å n g b e g a g n a b i l d e n o m allt båge p å sina miss- d e n v i d första b l i c k e n p å si- F ö r m i n del o m m i n a k l ä d e r hädan- oförmodadt Huru hopspunnen komplott, skulle g e n a s t funnit den nu Om sådant här ni en k u l e n h ö s t d a g sett den ver- hustruns ö g a, lät någon om ännu solen — har något sin svärmors l y s a n d e gestalt.
behöft drog efter.
» af hvars d ö r r ö p p n i n g V i k t o r först upptäckte nju- rörelse till m a t t a?
tänker j a g v a r a rädd sen slutade emellertid, o c h d e n flämtande N i n a slå Han dig. » stickande: ur sin svägerska, d å h o n i q v ä l l sin häftig d u o c k s å, att Han k u n d e m e d l i f o c h lust b e v i s t a en b a l.
af inte gifva hitta p å n å g o n f ö r e v ä n d n i n g slippa mottaga en och n u helt l u g n t g å fram att Med u p p t r ä d a s o m martyr.
h ö g t o m t a l a systerns stru på M e n solen tycktes redan åter- moln.
h a n s f o t o c h sade s v ä r m o r v a r m e d o m iscensätt- så viss, s o m o m han äfven Stå n u b a r a hviska ta a f det s k ö n a solskenet efter det l å n g v a r i g a, glimten han tid att V i k t o r s l o g sig n u ned p å d e n l e d i g a s t o - koketteri hans sin s y n b a r l i g e n ytterst förtjuste k a v a l j e r.
han med till d o t t e r n: stan tankar rätta vexlade derför revisorskan icke salong, af den bortgående o c h vänliga V ä r r e v a r nä- fördes utseende skatt g a f d e r i g e n o m fru än en ö g o n b l i c k l i g förargelse.
svårt olyckligt lånta några För inte n u, » l o g värden d e n förbluffade mannen der få hans Han klen. » synes minsann salen, kunde d e n u n g e, nyss så strålande m e d ett d j u p t » Tycker q v ä f d e d e t u t r o p, s o m v i l l e tränga v a r h o n rätt att var egaren b l i f v i t återtagen.
sig öfver h a n s läppar, oeh sade l u g n t: hända, Hon N i n a åt sig sin k l ä d n i n g, s o m k o m m i t u n d e r o c h v a c k e r, s o m a l l t i d, » sade För tacksam v a r m o m hjertat.
ej p å, att officern hårda ovädret.
ningen En första sedan l å n g tid b r a söt, hans l i l l a hustru, o c h han un- drade gått reta man- sin g l ä d j e maken och kom honom helt V ä r d e n m o t t o g h o n o m bjertligt, men såg högst officer.
den träffade sig förvånad och o c h uttryckte h o n blifvit återstäld.
vänlig ändå b l e f h o n ej der- h ö r a d e n v ä n l i g a ton, h v a r m e d len v i d hustruns sida o c h tänkte riktigt N i n a tillfälle att En återblick; sociala iakttagelser efter ett uppvak- nande år 2000, af Edward Bellamg.
(Looslröm § comp.-s förlag.)
Ett snillrikt och djuptänkt verk, som i förf:s hemland, Nordamerikas förenta sta- ter, väckt ett oerhördt uppseende, sedermera öfver- satts till flere europeiska språk och öfverallt utgått i ofantliga upplagor.
På ett fängslande, nästan berusande sätt upprullar förf.
för oss lefvande taf- lor ur den sälla framtidsstat, der en gång klasskam- pen och de sociala slitningar, som nu qvälja sam- hällena, ledt till jemvigt och som resultat fört efter sig » allas lycka med alla ».
Arbetet hör ej till den mer eller mindre innehållslösa förströelseliteratu- ren, men skall helt visst äfven hos oss finna vid- sträckt erkännande bland de kretsar, som hysa intressen för djupare, samhälleliga frågor.
han nadssätt.
* » Frihetens sångarätt » i Sverige på 1840-talet; lite- raturhistoriska studier af Cecilia Holmberg, f. Bååth.
(Albert Bonniers förlag.)
Det kan inga- lunda betecknas som vanligt, att en qvinna egnar sig åt så djupgående och vidtomfattande literatur- historiska forskningar som de, af hvilka fru Holm- berg nu här framlagt resultaten i ett omfångsrikt och värdefullt arbete på närmare 400 sidor.
Re- dan, förut har författarinnan gjort sig väl känd på området genom sin utmärkta studie öfver Björn- stjerne Björnson.
Att h o n denna gång vändt sin uppmärksamhet emot inhemska författare förrin- gar ingalunda arbetets intresse.
Helt visst hör det till de gedignaste inläggen i den rika jullite- raturen, o m det ens rätteligen bör räknas med bland denna i många stycken något efemära pro- duktion.
Fru H:s verk har ett beståndande värde.
helsade fått tag i d e b å d a u n g a m a k a r n e s s k i l d a lef- unga återkomma till det intressanta verket, att återbud, — de inom den närmaste framtiden (C. stora sända samtliga läsarinnor vi dröja att ordning nödvändigt kunna kunna i m e d f ö g a g l a d a känslor, vara få räkna Iduns medela sig i han var att främst nen och dessa t a n k a r n e d t r y c k t e h o n o m, o c h gjorde skrift- att öfver, Otiar.
(Forts.) bal Langlets a n g e n ä m t öfverraskad för, känna 3 b » F ö r alla vänner a f Mathilda af Belönad med första pris vid Iduns följetongstääing.
|0 |lla Literatur och konst.
Hur utbytte m o r o c h dotter en viss h ä p n a d målade sig.
fans n å g o n m e n n i s k a i verlden, s o m revisorskan hyste fruktan för, så v a r en Om fru detta friherrinnan G u n i l l a, hvars k l a r a, l u g n a b l i c k nedträngde i den värda fruns innersta o c h
•YIEO IDUNS EXPEDITLON VERKSTÄLLER ALLA U P P K Ö P ÄR FÖRENAD ÅT I D U N S IDUNS U T R Ä T T N L N G S B Y R Å, HVILKEN G R A T I S ABONNENTER I L A N D S O R T E N S A M T F Ö R ÖFRLGT b l o t t a d e all den lumpenhet, s o m d o l d e s un- der den g r a n n a ytan.
H o n h a d e en g å n g hoppats att k u n n a utsträcka sin herskarspira äfven öfver dottern svägerska, m e n den u n g a d a m e n hade, visserligen vördnadsfullt, m e n alldeles b e s t ä m d t a f b ö j t hvarje närmande.
D e n stackars frun h a d e ingen tur m e d d e o b ö j l i g a s y s k o n e n Hiinter.
O c h i c k e heller fick h o n v i s a h u m ö r.
G e n o m sin r i k e d o m o c h framför allt sitt giftermål m e d en a f lan- dets första ädlingar intog G u n i l l a en allt för framskjuten ställning, att den f å f ä n g a frun s k u l l e hafva råd att g ö r a sig o v ä n m e d hen- ne.
T a n t s k a p e t m e d en d a m, s o m v a r en sjelfskrifven o c h, g e n o m mannens o b e r o e n d e position, till o c h m e d en firad gäst i n o m den högsta societeten, fick ej åsidosättas för små- saker.
V i k ä n n a den v ä r d a fruns f ö r m å g a att k u n n a underordna småförargelser, d å det g ä l d e något, s o m h o n ansåg vigtigare.
T ä n k, h v i l k e n njutning att, sedan h o n en m o r g o n i D a g e n s N y h e t e r u n d e r titeln » F a s h i o n a b l e s n e w s » läst o m det friherrliga parets a n k o m s t till hufvudstaden, o c h h v i l k a fester d e m ö j l i - gen skulle bevista, g å p å visiter o c h händel- sevis h a f v a m e d sig ett n u m m e r a f d e n d y r - bara tidningen o c h l i k a händelsevis d r a g a u p p den m e d näsduken o c h så u t r o p a: » k o r s, j a g i R-V 1 I L / KJ Bepröfvadt medel mot väggohyra.
En jumfru sprit, en dito terpentinolja, 12 lod kamfert, anisolja för 12 öre.
Detta slås på en butelj, omskakas ofta, tills kamferten löst sig.
Möbeln i fråga bestrykes i alla springor och fogar med denna blandning medels en pen- sel eller fjäder.
Gasvatten, som kan erhållas vid gas- verben, är ett osvibligt medel mot väggohyra, möbeln bör naturligtvis ut- flyttas: M.
L. Fotogen- och andra lampors behand- ling.
För att hindra lampoljans ut- sipprande kring oljehuset tages en af ljusvebegarn eller annat mjukt garn förfärdigad fläta och lägges utomkring oljehuset, nedom skrufven, hvarmed lampveken regleras.
Gynsamt resultat har häraf erhållits.
En lampa släcbes lätt, genom att man nedifrån söker blåsa ut den- samma, sedan veken först något ned- skrufvats.
I brist af s. k. lampsläc- kare är ju detta sätt lämpligt.
Försigtighet vid påtändning er- fordras i högre grad, om pappersskär- mar, rosor och dylikt äro anbringade å lampan.
Bäst är att borttaga sådana under tandningen.
Blott småningom bör lampveken uppskrufvas, hvarförutan ett vederstygg- ligt lampos lätteligen uppstår, men ej snart försvinner.
Under bränningen växer nämligen lågan af sig sjelf i för- vånande och stundom olycksbriDgande grad.
V i d påfyllning af gaslampan bör iakttagas, att blott ett ringa mått af olja behöfves.
Om den ymnigt fylles, händer lätt att lampan blossar upp och står i ljusan låga, särdeles om den ej blifvit omsorgsfullt afputsad och väl torkad efter påfyllningen.
Till prydnad på väggar kan med för- del användas uppspända fogelstjertar (kalkon, tjäder, orre).
De se ut som solfjädrar, och äro isynnerhet bra att skyla fula väggar med.
På stubbar af björk och gran finner man ofta stora trädsvampar.
Om desse torkas på nå- got luftigt ställe, ban man sedan fast- spiba dem på väggen till vacbra och ändamålsenliga små hyllor.
KL TILL B I L L I G A S T E P R I S OCH PÄ IN B Ä S T A S Ä T T UTFÖR ALLA M Ö J L I G A FÖR I D U N S fick tidningen, just s o m j a g g i c k ut.
Hvad k a n det stå f ö r nytt i d e n?
» O c h så få syn p å notisen o c h i g l a d intresserad ton fort- sätta: » n e j, är den k ä r a G u n i l l a i s t a d e n?
N å, d å får j a g direkt l o f att g å u p p o c h helsa p å den snälla u n g e n.
H o n b o r alltid hos min dotter, när h o n är h ä r », o c h så lem- na sina d y r a väninnor, g r ö n g u l a a f afund.
N e j, i c k e ens dessa kritiska förhållanden in- o m dotterns h e m finge hafva n å g o n betydelse härvidlag.
E t t stillestånd måste ingås u n d e r friherrinnans b e s ö k — o c h så v ä n d e hon sig m o t dottern.
(Forts.) Med dagens nummer af Idun följer som bihang ett cirkulär om ett n y t t b o t e m e d e l f ö r r e u - m a t i s m, benämdt E. W. Grönbergs reumati- ska essens.
Intyg om essensens nytta läsas i cirkuläret från såväl läkare som andra per- soner med aktad samhälsställning i Finland.
Iduns läkare, hos hvilken vi förfrågat o s s om saken, anser ock, att essensen nog kan vara nyttig, För så vidt den i bruksanvisningen f ö - reskrifna sjukbehandlingen ordentligt följes.
Några skadliga beståndsdelar innehåller den ej.
UPPDRAG TILL TJENST Ä R A D E LÄSARINNOR.
Härmed ett taek för den upplysning, ni för någon tid sedan gaf om de nu så moderna » sköldpaddshår- kammarne.
Nära ett år hade jag haft en ovanligt vacker sådan (köpt just i Köpenhamn) och beslöt strax att vid lampan försöka, om den var eldfångd.
Ganska häpen blef jag, då den fattade eld med det samma och brann med stor låga och tjock rök un- der den skarpaste kamferlukt.
Min glädje, öfver att ingen olycka skett förr, öfvervägde förlusten af min vackra hårprydnad.
En skarp hufvudvärk, som jag länge haft, misstänker jag ha med kammen att skaffa, men denna misstanke är kanske öfverdrifven, då kamfer ju är helsosam.
Hos flere väninnor har jag gjort kamexperiment med samma resultat, och alla äro vi tacksamma för påpekandet.
Prenumerant i Helsingborg.
E t t innerligt, hjertligt t a c k frambäres härmed till fru Mathilda Langlet för » Nå- gra ord om lyckliga äktenskap » af ett par under flere års lust och nöd pröfvade, men ändock full- komligt lyckliga äkta makar.