Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter Mitt Stals-Råds och Högsta Domstolens hörande, har Jag i Nåder samtyckt till be-, rörde Eder underdåniga hemställan, samt förordnat, att till förtydligande af hvad som boij förstås med deri förekommande, orden: ”behörige handlingar” skall i den förklaring, som derom kommer att utfärdas, närmare bestämmas, att, hvad afvittring beträffar, Prest eger förrätta vigsel, då för honom vises Bouppteckning efter den aflidne Maken, samt antingen ett af behörig person hållet arfskifte, underskrifvet af samtelige Sterbhus-delegare, och, om någon af dem omyndig är, af tillförordnad Förmyndare , eller oek vederbörande Arfvingars samt Förmyndares bevis och erkännande, att delningen af den aflidne Makens qvarlåtenskap skedd är.
Jemväl håfven J, Gode Herrar och Sven - 35g Konungens Nådiga Tal. ske Män, medelst underdånig Skrifvelse af den l sistlidne April, anmält Eder finna Lagen i 17 Cap. Giftermåls-Balken, om Mannens oeh Hustruns fordel af bo oskifto, icke så bestämd, att ju hos Domare kunde derom uppstå olika begrepp, ledande till vidlyftiga och kostsamma Rättegångar, samt derföre i underdånighet hemställt om en sådan Förklaring: ”att efterlefvande Makes fördel, till det i Lagen utsatia belopp, icke må af andre det oskiftade boets tillgångar, än den i boet befintliga lösa egendom , beräknas och utgå”.
Sedan Mitt Sta.ts-Råd och Högsta Domstolen häröfver blifvit hörde, har Jag tagit detta ämne i öfvervägande; och,ehuru Jag anser hvad Lagen derom stadgar icke annorlunda kunna forstås, än att den efterlefvande Make tillkommande fördel bör endast af Boets lösören beräknas, vill Jag dock, då olika meningar derom uppkommit, och J, Gode Herrar och Svenske
Män, begärt en närmare förklaring öfver 'Lagens berörde föreskrift, dertill lemna Mitt Nådiga bifall.
Enligt i underdånighet aflåten ytterligare Skrifvelse under den x sistlidne April håfven J funnit, att, sedan Allmänna Brandförsäkringsverket blifvit inrättadt, kan det icke förvägras den, som antingen efter 24 Cap. 5 §.
Byggninga-llalken, är skyldig att gifva Brandstod, eiler uti serskild inom Häradet eller Socknen afslu• fad Brandstodsförening ingått, att, ' om han för sig ansåg förmånligare, uti nämnde Allmänna Verk försäkra större eller mindre del af den vid Konungens Nä/liga Tal. ■ 357 Hemmanet eller egendomen varande åbyggnad, hvaraf blefve en följd, att Hemmans- eller Egendoms-innehafvare, när han begagnat denna anslallt, och tagit försäkring å hela ibyggnaden öller någon del deraf, icke vidare är pligtig att fullgöra hvad berörde §.. föreskrifver, men deremot Icke eller berättigad till den ersättning för afbrände lius, sorn nästföregående 4 §. utstakar, och att han äfven eger för sig öppet att frånträda den. brandstodsförening, hvari han förut Jean vara delegare; dock, sorn i Allmänna Brandförsäkrings-Verket icke lemnäs försäkring å lösegendom, men sistnämnde 4 §. förmår, att Hemmansåbo, vid timande eldskada, skall njuta ' ersättning för bortmistad Säd, Foder och den Boskap, som till gårdens bruk tarfvas, hvarom ofta L Brandstod»-föréningarne öfverenskommes, borde denna rättighet för ifrågavarande Hemmans- och Egendoms innehafvare, likasom hans motsvarande skyldighet, att, i jemlikhet dermed, deltaga uti gäldandet af en sådan lösöre-ersättning till andre brandskadade, oförändradt bibehållas, så vida sådant icke vöre stridande emot träffade och stadfästade brandstodsföreningar; äfvensom något hinder derigenom icke uppstod för de öfverenskomtnelser till dylik förening, som hädanefter kunde ingas , dervid Vederbörande egde tillgodonjuta den frihet och den oberoende rätt, som i Kongl.
Resolutionen på Allmogens Besvär den 9 December 1766 §. 43 samt Kongl.
Förklaringen den 1 Augusti 1770 blifvit Brandstods-skyIdige i allmänhet förunnad, - och ålåg, efter Eder tanka, den, som i Allmänna Brandförsäkrings-Verket sökt och vant g Konungens Nådiga Tali nit försäkring på åbyggnad vid egendom å landet, att genast derefter å nästa Eagtin a Ting i Häradet, sådant till öfrige i llrandstodslaget vajande delegares efterrättelse tillkännagifva och behörigen styrka,- hvarjemte, och om de. ne försäkringstagare sedermera, genom underlåtenhet att uppfylla sine hos, Allmänna Brandförsäkringsverket ingångne förbindelser, gör sig förlustig utaf sin der vunne rätt, kunde han ej för samma åbyggnad, i det förra Brandstods-laget- eller den . derom upprättade förening, åter ingå annorledes än efter delegarnes hörande och rand deras bifall; varandes utaf Eder föreslagit, att en Författning måtte utfärdas med deri ändring och förklaring öfver 24 Cap. 4 och 5 §. §.
Byggninga-Balken, som J, Gode Herrar, och Svenske Män, för Eder del sålunda bes!atif.
Till denna ‘af
Eder gjorde underdåniga hemställan har lag, . efter Mitt Stats-Räds och Högste Domstolens hörande, jemväl i Nåder samtyckt.
Mig föredragas, dels Eder underdåniga Skrifvelse af den ii Mars innevarande år, hvarmedelst J , Gode Herrar och Svenske Män, anmält Eder hafva antagit den ändring i 2 Cap. 5 §.
Kyrkolagen : att, med undantag af sådane kungöranden, sorn' hafva en bestämd Gudlig syftning, bch med hvilkas uppläsande i Kyrkorne må hädanefter, på lika sättsom hittills, förfaras, alla öfriga till Kyrkorna ankommande Författningar, beslut och underrättelser skola, när Gudstjensten är fulländad, af Presten från Predikstolen afkunnas; dock att ef - r> Konungens Nådiga - Tal. 359 ter predikan, och sedan bönerne äro läste, bresten lemnar Menigheten kännedom, att den, till berörde handlingars' åhörande, bör vid Gudstjenstens slut i Kyrkan qvarstanna; dels ock en af Bonde-Ståndet genom d-ss Talmän serskildt afgifven underdånig ansökning, att allmänna eller sid ane ämnen, som böra menigheten kungöras, måtte hädanefter som hittills ifran Predikstola me uti Försa ml ingarne strakt efter Predikan^ slut af Prestön uppläsas.
Den af Eder, Gode Herrar och Svenske Män, gemensamt föreslagne utväg att lemna Allmänheten kunskap orri Författningar oell Påbud, medelst uppläsande deraf från Predikstolen efter Gudstjenstens, slut, syries väl lämplig; roen de nyttiga följder, som kunde vara att förvänta sf omsorgen, att från offentliga Gudstjensten aflägsna allt, som ofördelaktigt verkar på sinne: , bör dock icke utesluta afseende» på Borgerliga Tagar och förpligtelse!! till deras efterlefnad.
När ämnen, sorn dermed ega sammanhang, förkunnas på en för andäktsöfningen bestämd stund, eller liksom i förening med det Amdeliga, ger sådant otvilvelagtigt en kraftigare erinran om undergifvenhet för Ofverhetens bud, samt ieianar djupare intryck och lifligare åhåga till åtlydnad.
Andamålet med Författningars kungörande i Kyrkor å Sabbat, skulle äfven möjligen förfelas, om det skedde efter Gudstjenstens slut, helst af den frihet, sorn Kyrkofollcet i allmänhet anser sig då ega att åtsliljas och skynda till sina hem, kan föiväntas,> att de Heste, ej gifva sig tid att - qvarsKadna,, utan bortgå , hvarunder den tystnad, ordning och stillhet, sorn vid en 360 Konungens Nådiga Tal. fortfarande Gudstjenst råder, af bruts till hinder för öfrige qvarblifvande att höra och- fatta hvad för Menigheten uppläses.
Väsendtligt och maktpåliggande är derföre, att kungörandet sker högtidligen och vid de tillfällen, då Allmänheten har förbindelse att vara samlad, och uppmärksamheten lemnäs ostörd, ett iakttagande, nödvändigt förnämligast i afseende på Allmogen , som saknar deri lättare utväg andre kunna ega att underrätta sig om utkommande stadganden, och hvilket under de århundraden, det i Sverige varit följdt, icke haft på Religionen någon menlig verkan.
Sedan Jag angående detta ärende inhämtat Mitt Stats-Råds och Högsta Domstolens tankar, har Jag af anförde skäl, ansett Mig icke böra samtycka till Edert sistnämnde underdåniga Förslag.
Upplästa hos Samtliga Riks - Stånden d, 7 Julii 1818 Stockholms Slott den/6 Julii 1S18.
Protocoll hållit inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet.
Hans Exellence Justitie - Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg.
Skrifve!ser.
Hans Excellence Stats-Ministern fot Utrikes Arenderne Herr Grefve von Engeström.
Pans Exellence Stats-Rådet Herr Grefve Rosenblad.
Ha ns Exellence Stats-Rådet Herr Grefve Fleming.
Undertecknad Hof-Cautzler, Stats-Rådet Herr Friherre Cederström Upplästes i underdånighet ett på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning författadt Förslag till eh Nådig Skrifvelse från Kongl. Majit,till Rikets Ständer, angående Leipzigska Länet, sådant det vid detta Protokoll finnes bi lag k ; och Slef detsamma, på Stats-Rådets Ledamoters underdåniga tillstyrkande, af Kongl. Majit i Nåder gilladt; och skulle, till följe häraf, Skrifvelsen, af underteknad Hof-Cantzler contrasignerad , på vanligt sätt, till Rikets Ständer öfverlernnas.
In fidem G. af JNetterstedt.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer angående Leipzigska Lånet; Gifven Stockholms Slott den 6 Ju lii 1818.
Sedan, genom Kongl. Majits
Nådiga försorg oda oafbrutna bemödanden, all Rikets Utländska skuld i Hamburg, Holland, Genua och Antverpen, ofta under brydsamrna omständigheter och underhandlingar, som af sjelfva Liqvidationsbeloppet och Skuldens nedsättning föranlédes , blifvit till fullo godtgjord, liar en betydlig ber - Konungens Nåd.
Skrifvelse)-'. jan blifvit gjord med Leipziger-Länets dödande, medelst inlösen af 1198 Partial-Obligationer, svarande, i förening med de af Riksgälds-Koatoret, före 1815, infriade 302 stycken, och de 300 stycken, som frän början aldrig constituerat
Lån, och derföre ej heller varit utgifne , mot beloppet af 3?ne bland de 5 Hufvud-Ob.Ugationer , hvardera på 300,000 R:dr Sachsiskt Xonventions-mynt, som utgöra Rikets Skuldförbindelser i och för bemälte "Lån, Under ett sådant förhållande, och då Kongl. Majus, vid 18 15 års Riksdag, åtagne förbindelse, att, i RiksgäldKontorets ställe, godtgöra hela Rikets Utländska Gäld, ej af Kongl. Majit annorlunda kunde elier borde anses, än såsom innefattande bemälte Kontors så val betalnings-skyldigheter, sorn fordringsanspråk, så vida de med Liqviden af denna Gäld egde gemenskap; Så ansåg Kongl', Maj:t tidepunkten vara inträdd, att, i och forden na Liqvid, göra .
Riksgälds - Kontorets på Kongl. Majit öfverflyttade rätt’gällande, att, till följe af Riksens Ständers Banks Förbindelse af den 9 Augusti 1804, och sédnare Förordnanden, i mon af Leipzigska Länets infriande, erhålla ersättning för kursskillnaden emellan 4!^ och 7i Skillingar Svenska BankoSedlar för hvarje Riksdaler Hamburger Banko.
Majit styrktes så mycket mera i denna öfvertygelse om Dess rätt, sorn deh Summa af alio,000 R:dr Banko, Kongl. Majit
Sig årligen betingat för Sig och Sina Efterträdare , enligt Successions-Qrdningen aRden 06 September 1810, endast utgjorde en genom Vexel-kursens föränderlighet, vacklande räntebetalning, för halfva beloppet af Konungens Nåd.
Skrifvelse)'. 363 de Kongl. Majit tillhörige medel i Metallisk mynt, sorn, till Utrikes skuldens godtgörande, af Kongl. Majit blefvo anslagne, och således Icke kunna rättvisligen förblandas med de till Liqvioen af denna Skuld, genom äldre Riksens Ständers Beslut, bestämde och påräknade tillgångar, helst genom flere oförutsedda utgifter, och dermed gemenskap egande omständigheter, denna Liqvid kommer att upptaga hela den Summa, och betydligen derutöfver, som, enligt den vid 1815 års Riksdag träffade öfverenskommelse, dertill borde användas.
Med stöd häraf, och då den ifrågavarande kurs-ersättningen fö'r Leipziger-Lånet, alltid genom Riksgälds-Kontoret af Banken reqvirerades, ansåg Kongl. Majit
Sig böra, genom Skrifvelse till Riksens Ständers Fullmäktige i bemälte Kontor, af den s,6 sistlidne
Maj, jemte underrättelse om den verkställda inlösen af 1198 PartialObligationer, hörande till Leipziger-Lånet, för att bibehålla den hittills iakttagna form, anmoda Fullmäktige, att af Riksens Ständers Bank reqvirera den Summa, hvilken, i mor, af den skedda afbetalningen, samt till följe af ofvannämnde Bankens Förbindelse, Kongl.
Maj.t, såsom nu mera innehafvare af Riksgälds-Kpntorets rätt, tillkommer, hvarvid Kongl. Majit likväl fann i Nåder för godt förklara, att berörde ersättning ej annorlunda af Kongl. Majit skulle 'äskås, än successive, eller med högst 100,000
Ridr om året, till dess hela beloppet vore utbetaldt.
Uti underdånigt svar af dpn 3 Junii, haf, va bemälte Fullmäktige tillkäuaagifvit, att då, 364 Konungens Nåd.
Skrifvelser.' genom den år 1815 träffade öfverenskommelse för Riksgälds-Kontoret ali befattning upphört med Ulq viden af Rikets Utländska Gäld, ansåg det sig ej heller berättigad! att af Riksens Stan. ders Bank fordra och reqvirera ersättning af kurs-skillnaden för de Kapital, hvilka, genom Kongl. Majtts försorg, inlösas.
Om allt detta underrättade Kongl. Maj:t Fullmäktige i Riksens Ständers Bank, uti Skrifvelse af den 10 sistlidne Junii, ined anmodan att vidtaga sådane åtgärder, 'att den ifrågavarande ersättningen, på de, i Kolig!.
Majtts Nådiga Skrifvelse till Riksgälds-Kontoret, upptagne vilkor, måtte, till följe af Kongl. Majus reqvisition, anordnas och utbetalas.
Under den 28 Junii yttrade Banko-Fullmäktige, uti underdånigt svar, att, då Riksens Ständer, vid 1S15 års Riksdag, icke till Banko-Fullmägtiges efterrättelse Jemnat någon Instruktion , som skulle den Riksgälds-Kontoret tillkommande Kurs-difference i stället till Kongl, Majit öfverflytta*, voro Banko-Fullmägtige i nödvändighet, att, sedan Riksgälds-Kontoret afsagt sig desse medels reqvirerande, anse frågan, i hvad den Banken mide, vara uti det förändrade skick,' att den af Banko-Fullmäktige icke, utan Rik sens Ständers serskilda Förordnande, kunde bringas till verkställighet, på sätt Kongl. Majit det nu i Nåder äskat; hvarjemte BankoFullmäktige inskränkte sig till den underdåniga hemställan, att, derest Kongl. Maj:t skulle i Nåder pröfva anledning för handen, att af Rikets Ständer äska någon sådan liqvidation, Kongl. Maj:t äfven i sådant fall, med åsidosättande af Konungens Nädi Skrivelser. 365 den rätt, Kongl. Majit dertill skulle i Hader anse sig ega, af fortfarande Hadig omvårdnad för ett Petininge-Verk, hvars kredit blifvit i tillfällen af Rikets våda och betryck hardt angripen, och som äfven, vid denna Riksdag, genom ålitänden af alla .slag, erhållit en allt mera vidgad Kreditrörelse, täcktes till lyckligare tider uppskjuta att äska verkställighet af Fordringarne i denna del.
Då, enligt hvad ofvan anfördt blifvit, Kongl.
Majrt är fullkomligt öfvertygad om den rätt, Kongl.
Majit eger, och på hvars ovilkorliga uppfyllande Kongl. Maj:t, alltsedan 1815 räknat, den nemligen, att, i trion af -Leipziger-Lånets godtgörande, i Riksgälds Kontorets stad och ställe, af Riksens Ständers Bank uppbära den ersättning för Kurs skillnaden, som varit detta Kontor tillagd; vill Kongl. Majit likväl, med anledning af deri af Riksens Ständers Banko-Fullmägtige yttrade underdåniga önskan, och då derigenom för Kongl, Majit ett nytt tillfälle beredes, hvaraf, under loppet af innevarande Riksmöte, flere sig yppat, och af Kongl. Majit roed beredvillighet begagnade, att, vare sig genom uppoffring af enskild fördel, eller genom uppskof i yrkandet af en gifven rätt, bidraga till upprätthållandet af Sedelmyntets ’>de, eller till lättnad i Rikets bördor, härmedelst rikets Ständer tillkännagifva: att, då, sedan denna åga- väcktes, Kongl. Majit, af de för årsväxten mindre förmonliga utsigter, och af Faderlig omvårdnad för Folkets framtida bergning, sett Sig nödsakad att, för Ali manna Magasins-Direktionen, begära vidsträcktare krediti ver, Kongl. Majit, för att nu icke ytteiligaic anlita 366 Konungens Nåd.
Skrifvdser - Banken, vill till nästa Riksdag uppskjuta att göra denna rätt gällande.
Genom detta uppskof hoppas Kongl.
Maj:t äfven då komma i tillfälle att underrätta Rikets Ständer, det hela Leipziger-Lånet blifvit liqvideradt, hvartill senast inlupne efterrättelser lemna mycken och skyndsam anledning.
Då vore den förbindelse fullkomligen och till alla delar uppfylld, sorn Kongl.
Sig åtagit, och hvarförutan Riket ännu skulle vidkännas tyngden af en förstörande utrikes Gäld, utöfver allt förhållande med dess krafter, samt Riksgälds-Kontoret förgäfves söka att få det Liqvidationssätt af Fordringsegarne antaget och godkändt, sorn, vid lBl? års Riksdag, af Riksens Ständer fastställdes.
Sig, att åt detta Rikets Ständers Beslut hafva gifvit den helgd och den verkställighet, def borde ega, och att, såväl i afseende på de Kåneförbindelser, Kongl.
Majit hade åtagit
Sig att godtgöra, sorn på äldre, ännu i Fordringsegarnes värjo varande, hafva vidtagit sådane anstalter, att alla framtida fordringsanspråk emot Svenska Kronan äro förekomne, eller med ingen kraft och verkan förbundne.
CARL JOHAN G. af TV ett erstedt.
Konungens Nådiga Tal, 367 N:r 35.
Maj:ts Tal till Rikets Ständer angående Sanction ä Lagfrågor, uppläst pä Riks. Salen i Stockholm den 13 Juli 1818.
Välborne, Adle och Välbördige, Ärevördige och Vällarde, Äreborne, Förständige och Välaktade, Hedervärde och Redelige, Gode Herrar och Svenske
Skrifvelse den 9 sistledné Mars, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män,' anmält, hurusom stadgandet i 7 Cap. 2 §.
Hanr dels-Balken, 0m1 böter både för den Säljare och Köpare, som vid de Allmänna Marknader inlår ter sig i handel förr än Marknaden är lyst, förr anleder till hinder, kostnad och tidspillan; hvadan J underdånigst hemställen, att berörde §. och 6:te §:n i samma Capitel och Balk måge andras» •ch förblifva på satt som följer: * §‘ A dag, da Marknad börjas, varde marknadsfrid tidigt på morgonen offenteligen lyst; stånda dock en hvar fritt att sälja och köpa ifrån det dagen ingått, ändå att Lysning ej skett, yid) Marknadens slut skall friden aflysas, 6 §.
Sker buller, oväsende och slagsmål, sedan) Marknadsfrid offenteligen lyst är, plikte, den det gör, efter Lag, och bote Tio Daler för fridsbrottet.
. Sedan Jag häröfver hört Högste Domstolen) och Stats-Rådet, har jag till den af Eder sålunBihang till Riki-St, Erot, 1817— 1818.
V,tta Sami.
N:r 47, Konungens Nådiga Tal. da föreslagne Lagförändring velat lemna Mitt bifall, och later .Förordning, i likhet dermed, utlärda.
Uti Skrifvelse den 27 April detta är förmålen J likaledes, stt, sedan Kongl. Maj:t, uppå Riksens Ständers underdåniga hemställan, vid Riksdagen 1815, i Nådig Skrifvelse den 16 Augusti samma Sr, till Dess och Rikets Hof-Ratter, förklarat Sig anse Dag och Författningar utan förtydning och missbruk icke gifva anledning, att låta kärande Parter utlösa serskildte protokolls-tjtdrag öfver förlikta mål, och anbefallt Hof-Rätterne, att derom förständiga de under dem lydande Domstolar; så har den följd deraf dragits, att det skulle vara Häradshöfding gar äfven betaget, emot lösen, utfärda Protokolls-Utdrag öfver förlikningar, som uti instämda mål träffas af Parter inför
Domstolen, antin* gen genom dess bemedlande, eller annorledes,' och vid hvilka, efter Parternes hörande, åtgärd af Domstolen eger rum, dels genom det förlikningen fastställes, och dels genom det målet prof-j vas böra förfalla; och, sorn J funnit sådan tydning vara ett missförstånd af hvad Riksens Ständer föreslagit, och Kongl. Maj:t bifallit, samt att i den kärande Parter i allmänhet åliggande skyldighet, att vid Under-Domstolar utlösa Protokoll och Utslag, den inskränkning endast vore gjord, att vid händelse, då Käranden antingen icke tillställt sin vederpart å honom utverkad Stämning, eller låtit sin talan emot honom förfalla, men dock måste infinna sig vid Domstolen, for att derom göra anmälan, icke någon, g?
Konungens Nädiga Tal. 369 mot sin vilja och begäran, må förpligtas utlösa något Protokolls-Utdrag öfver slik anmälan, hvarigenom för Domaren all handläggning med det instämde målet upphörde, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, un^erdånigst hemställt, att vederbörande måtte om detta förhållande varda underrättade.
Uppi Högste
Domstolens och Stats-Radets underdåniga tillstyrkande, har Jag lemnat Mitt bifall till hvad J sålunda hegart, och låter Bref derom afgå till Hof-Rnttere, för att genom utfärdande Circnlaire vederbörande
Domhafvande derom underrätta.
Vidare håfven J, God?
Herrar o«h Svenske Man, i underdånig Skrifvelse den g
Maij detta år, pä anförde skäl, anhållit om Vårt Nådiga förständigande, till så val Collegierne och Em. bets-Verken, som Styrelserne öfver Spinnhusen och de i Länen inrättade Arbets- och Corrections-Hus, att hädanefter på de tider, hvilka äro föreskrifrie, de förre till Arbets-Förteckninsars.
•D > och de senare, till Fångförteckningars lnsändande till Kortgl. Maj:t eller Justitise-Cantzleren,' jemnlikt faststälda forraulair, deraf äfven aflemna lika lydande Exemplar till Riksens Ständers Justitia; Ombudsman.
Sedan Jag häröfver inhemtat Högste Domstolens och Mitt Stats-Råds underdåniga Utlåtande, har jag tägit
Eder förberörde anhållan i öfvervägande, och funnit den Justitias-Ömbudsmannen, i 17 §. af dess lnstruction , tillagda rätt, att, på sätt för Justitis-Cantzleren vöre stadgadt, jemväl erhålla Fått g för tekn in gar, vara till - 37° Kominens Nådiga Tal. rackiIg. för att, utan serskild befallning derom, undfå alla så beskaffade Förteckningar, i afseende på publike häkten, och således äfven Spinnhusen; men, då hvad J derförutan begärt, utan att medföra någon väsentelig nytta, i betydelig mon ökar hvarje Embets-Verks förut nog trägna göromål,v finner Jag ej behöfligt, att annorlunda lemna bifall till Eder begäran, än att, derest Justitia Ombudsmannen sådant äskar, han må erhålla del af alla öfrige ofvanberörde till Justitias-Cantzlers - Embetet inkommande Förtekningar och Berättelser, sedan desamma för JustittseCantzleren icke vidare erfordras.
Slutligen håfven J, Gode Herrar och Svenske
Män, uti underdånig Skrifvelse den 9 sistledne Maij, förmält, huruledes angelägit vore, att, till bevarande, ej mindre af omyndige personers säkerhet hos deras Förmyndare, än ock. enskilte Fordrings-egares ratt hos till Förmyndare föroidnade personer, en mera säker allmän kännedom, så vidt sig göra later, må kunna vinnas, huru många mer eller mindre vidsträckta förmynderskap hvar och en person innehafver, eller om han derifrån är fri, och, såsom för detta ändamål lämpeligt, i underdånighet föreslagit: att Domstol, som till Förmyndare förordnar någon, utom Domsagan boende, person, derom genast underrättar den Domstol, hvarunder han lyder: att Förordnandet antecknas i deri sednare Domstolens Förmynderskaps Protokoll: att Förmyndaren icke får tillträda formynderskapet förr, än berörde anteckning skett, och han derefter emottagit Förordnandet: samt att omsorgen för antek - Konungens Nädiga Tal. 371 ningen och Förordnandets öfverlemnande bestrides af en utaf den förstnämnde
Domstolen emedlertid serskildt utsedd, inom Domsagan boende, God
Man, hvilken bör icke allenast, vid samma Domstol, skyndsammast styrka sig hafva fullgjort det erhallne uppdraget, utan ock, under Förmyndare-ansvar, värda den omyndiges egendom, intill dess uppdraget blifvit fullgjordt; och håfven J , oagtadt J ansett ifrågavarande Stadganden äfvon komma i åtanka vid omarbetningen af Givil-Ijagen i allmänhet, med afseende på deras ostridiga nytta både för omyndiges säkerhet och för det allmänna förtroendet, trott Eder böra föreslå, att desamma må nu genast antagas, och till efterrättelse kungöras.
H äröfver har Jag hört Alin Högste Domstol och Mitt Stats-Råd; och, då ett, i det närmaste, dylikt förslag till förbättring, som det af.
Eder gjorda, redan är gifvit i den tillförordnade Eag-Komitéens till allmän granskning utgifne Project till Arfda-Balk, der det linnes intaget i sammanhang med öfrige till ämnet hörande stadganden, och i dess motiver redovist: då den sakkunniga Critiken ännu icke hunnit yttra sig öfver samma förslag, som till äfventyrs i denna del icke torde vara det bäst upptänkeliga: och då någon större angelägenhet nu, än hittills, icke förekommit, att rycka denna enskildta del af Förmynderskapsläran ur sitt samband med åtskilliga andra dit hörande nya föreskrifter, samt, genom en utfärdande Författning, gå i förväg för det allmänna omdömet och Jjag-Gomitéens vidsträcktare Project, äfvensom att, utan trängande behof, öka mängden af de Förklaringar, 372 Konungens Nådiga.