Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
KamroarCollegii Circulär-Bref den 2 Maj 1810; hvarjemte denna frihet från tiondes utgörande till presterskapet, i hvad den angår sistberörde lägenheter , blifvit af detsamma vid 1810 års Riksdagj genom formlig concession, medgifven och bekräftad, på sätt ej mindre Riksdagsbeslutet, än Kongl. Brefvet Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N.o icg. '9 flen 6 April s. å. utvisa, i det att åt nyby^en och nyodlingar af förut icke barande oländig mark lemnades vissa ars frihet, lika med den Kongl. Majit och Kronan, i afseende å kronotionde, nyodlare diltiils förunnat; hvarvid likväl, såsom villkor för denna tiondefrihels tillgodonjutande, lärer böra förutsättas, att befrielse från omförmälde skatt till Kongl. Majit och Kronan förut är i laga ordning sökt och vunnen.
Sedan ÖLskottet sålunda redogjort för hvad författningarna, rörande de serskilda slagen af nyodlingar och presterskapets rättighet till tionde af dem, till vederbörandes kännedom och behöriga efterrättelse, innehålla och föreskrifva, finner Utskottet, å sin sida, icke något vara att härutinnan vidare åtgöra, än att vördsamt hemställa, det motionen icke må anses påkalla någon serskild åtgärd å Rikets Ständers sida.
Stockholm den 5 December 1844.
Reservati o n e r. Af Herr Lector Ljungdahl;*om ansåg den föreslagna underdåniga skrifvelsen rörande comministers-lonerne böra innehålla en önskan, att Kongl. Majit, efter infordrande af nödiga upplysningar i ämnet, måtte i Nåder täckas göra de förändringar uti 1681 års förordning, sorn kunna finnas vara af behofvet påkallade.
Häruti instämde Herr Prosten Carlander samt Herr Rådmannen Lagerstedt.
Af Herr Comministern Hardin samt Herr Comministern Hedin , hvilken sistnämnde yttrade: ”.Jag han icke instämma i Utskottets betänkande, angående presterskapets aflöning, hvarföre jag anhåller alt reservationsvis få anföra följande:
Sju motioner äro i detta ämne ingifna, hvilka alla tydligen ådagalägga, att motionärerna finna sig obelatne med nu gällande författningar och yrka, att någon lättelse och förbättring måtte deri af Rikets Ständer tillvägabnngas.
Hvad serskildt angar comministrarnes loner, har jag funnit syftemålet af förenämnda 7 motioner vara: 1 :o alt en bestämd författning måtte utfärdas, som kunde undanrödja all anledning till tvister och rättegångar, hvilka ofta, till följd af nu gällande mångtydiga och otydliga författningar, uppkomma; 20 Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskollels Blänkande, N.-o tog.
2:o att den uppenbara orättvisa måtte afhjelpas, som genom origtig tolkning af 1681 års författning uppkommit, att en hemmansdel inom by-lag stundom betalar hälften mindre, än en lika stor hemmansdel, som är enstaka, ehuru den förra liemmansdelen kan hafva större egovidd och personal än den sednare; 3:o att comministrarnes löner, som nästan öfverallt äro ganska knappa, måtte i någon mon förbättras; 4:o att comministrarnes byggnads-skyldighet måtte genom församlmgarnes deltagande deri lindras.
Detta tyckes vara hufvudsakliga syftemålet af de 7 motioner, Utskottet haft att behandla.
Utskottet har gjort alls intet af allt det, som rootionärerne begärt; men deremot har Utskottet gjort, hvad ingen motionär mig veterligen begärt.
Utskottet har nemligen författat en vidlyftig historia öfver lagstiftningen om presterskapets aflöning från den 8 Febr. 1681 till närvarande tid.
Jag lemnar detta historiska arbete i sitt värde; men tror icke, att det öfverklagade onda dermed afhjelpes.
Hänvisningen till 1829 års Kongl.
Förordning är alldeles öfverflödig och lärer icke leda till något resultat.
Hvar och en församling kan ju, utan Ekonomi-Utskottets både anvisning och hänvisning, ställa sig, om den så behagar, nämnde författning till efterättelse.
Enär jag anser för ända målslöst att för Utskottet vidare framlägga mina tankar i detta ämne, begagnar jag rättigheten alt härom väcka ny motion”.
STOCKHOLM, E c k s t e i n s k a e o e t r y c k i ; r i f. t , 1844.
Besv,- och Ekon.-Utskotlets Betänkande } JV\o ilo. 1 N:o 110.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 3o Dec. kl. i e. ra.
Betänkande, i anledning af vackt motion om upphörande af äldre förhud för åtskillige socknar i JVestcr-Dalarnc att fritt begagna deras skogsproducter. * Hederv.
Bonde-Slåndet har till Allmänna Besvärs- och EkonomiUlskottels handläggning remitterat ett af Riksdagsfullmägligen Lars Johan Gezelius ingifvet memorial, deruti öfverklagas: att genom flere, tid efter annan, utkomne Förordningar den fria nyttjande- och dispositions-rätten af skogarne i Wesler-Dalarne, som bordt dervarande skatte-hemmansegare tillkomma, blifvit, till förmon för det i och för Slöra Kopparbergs
Bergslags behof privilegierade så kallade Wede-Compagniet, i betydlig nion inskränkt; att ehuru, å andra sidan, föreskrifter i liberalare syftning jemväl blifvit meddelade, förekomme likväl, dels att af skogarne i WesterDalarne allenast de, som tillkomma Floda, Näs och Järna Socknar, efter dem öfvergångne allmänna storskiften, blifvit emellan Kronan och hemmansegarne afvittrade; att, änskönt allmänt storskifte jemväl för inånga år sedan öfvergått Äppelbo Socken, någon dylik skogsafvittring derstädes hvarken emellan kronan och hemmansegarne eller emellan desse sednare ännu blifvit verkställd; att Malungs och Lima socknar troligen ännu under en lång följd af år skola blifva i saknad af dylike för deras invånare högst behöfiiga åtgärder; samt att skyldigheten för hemmansegarne att, enligt Kongl. Brefvet den 17 October 1793, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om tillåtelse att från Wester-Dalarne få försälja ved och timmer, då allmogen tillen dylik ansökning kunde hafva anledning, medförde för dem både tidsutdrägt och kostnader.
Och har motionären derföre å Allmogens i Wesler-Dalarne vägnar hemställt: att hemmansegarne i Floda, Näs och Järna Socknar må, utan hinder af Wede-Compagniets ännu qvarstående rättighet att i och för Stora Kopparbergs
Grufvas behof, från deras skogar bekomma erforderligt byggnads- och sågtimmer, vara berättigade, att lill hvilken annan som helst, både inom och utom orten,^dy Bih, till B.
St, Fröt, l844> 8 Sami, 1g Haft, 1 2 Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottets Betänkande , N:o ilo. like skogsprodueter aflåta; att en sådan fri skogsförsäljning äfven må tillkomma hemmansegarne i Äppelbo, Malung och Lima, hvilkas ulskogar till största delen äro belägna vid vattendrag, hvarå någon flottning för Bergslagets räkning icke kan verkställas, och att denna försäljning måtte, intilldess ordentliga skogsafvittringar i berörde socknar försiggått, efter den gamla häfden få utöfvas; samt att det slutligen på hemmansegarne sjelfve .måtte få ankomma, att i allmänna socknestämmor bestämma så väl det antal såg- och byggnadstimmer, en hvar bland dem skulle, i nion af innehafvande rote-andel eller annan rättvis beräkningsgrund, utan att skogarne hlefve öfver höfvan medtagne, få hugga och utom orten aflåta, som äfven den skäliga betalning afnämaren af desse skogsprodueter borde för dem erlägga.
I afseende här å får Utskottet upplysa, att Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref till Kammar- och Bergs-Collegiei ne af den 12 Januar i 1802, förklarat, alt, sedan de så kallade Wester-Dalsskogarne blifvit frånskiljde och utbrutne från Allmogens enskilde hemmansskegar, hemmansegarne så mycket mindre kunde betagas en med allmänna Författningarne öfverensstämmande fri disposition öfver deras enskilda skogar-, på sätt de för sig förin o n 1 i g a s t finna, som det understöd bergverken är förunnadt, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution den 26 Mars 1782, icke kan sträcka sig till andra, än Kongl. Majrts och Kronans Allmänningsskogar, men icke lill den skog, skattehemman med rätta tillhörer och till deras bestånd erfordras; hvarjemte Kongl. Maj:!, genom Nådigt Bref af den 17 October 1798, förordnal, att då Allmogen i Wester-Dalarne kan hafva anledning alt söka tillåtelse till försäljning af ved och timmer från allmännings-skogarne, de då dermed böra vända sig till Kongl. Maj:t, för att erhålla det utlåtande, som efter målets beskaffenhet kan i Nåder meddelas.
Häraf synes således, att de socknar af Wester-Dalarne, hvarest afvittringarne redan försiggått, hafva full dispositionsrätt öfver deras skattehemmansskogar, äfvensom att å de ställen, hvarest sådant ännu icke skett, Allmogen har sig öppet lemnadt, att i ansökningsväg vända sig till Kongl. Maj:t för erhållande af tillåtelse att från allmännings-skogarne sälja ved oell timmer; och lära de olägenheter, hvilka af sistberörde förhållande uppkomma, icke kunna på annat sätt afhjelpas, än att, genom påskyndande af afvittringarne derstädes, hvarje skattehemman erhåller sig tilldelad den detsamma tillkommande skogsandel.
Allm, Desv.- och Ekon.-Vlskottcts Betänkande, N:o 111, 3 Utskottet, som vid sådant förhållande ansett sig icke kunna understödja motionärens framställning om rättighet för hemmansegarne i de socknar af Wesler-Dalai ne, hvarest skogsafvittringarne ännu icke blifvit verkställde, att, utan föregången, i behörig ordning derom gjord, ansökning, få å Kronans allmännings skogar, till afsalu utom orten, hugga såg- och byggnadstimmer, enär för en sådan rättighet måste förutsättas full eganderätt, finner sig icke kunna tillstyrka någon annan åtgärd i anledning af ifrågavarande motion, än att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes anbefalla vederbörande att tillse, det afviltringarne i Wester-Dalarne med all möjlig skyndsamhet varda verkställda.
Stockholm den 16 December 1844* N:o lil.
Ank. till Exp Utsk. d. 3o Dec. kl. i c. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändring i Förfatlningarnc angående mått, mål och vigt.
I detta ämne hafva från Högloft.
Ridderskapet och Adeln till Utskottets behandling blifvit remitterade aine motioner, nemligen: i:o. Af Herr Aminoff', Fredric, som anfört: hurusom en af behof vet högt påkallad förändring uti Rikets mått, mål och vigt redan långt för detta hade bordt vara tillyägabringad, helst Regering och Rikets Ständer samverkat till vinnande af detta ändamål; att det af Wetenskaps Åcademien på Nådig befallning för längre lid tillbaka uppgjorda förslag härutinnan blifvit at Rikets Ständer vid i823 års Riksdag gilludt, hvarefter detsamma infördes i 1826 och 1826 årens Ålmanachor samt år 1827 genom Kungörelse allinängjordes; att Kongl. Majit, genom Nådig Proposition den 10 December 1828, lill Rikets Ständers förnyade granskning öfverlemnat nyssberörde, vid t8a3 års Riksdag antagna, på deeimal-systemet grundade Förslag, med tillkännagifvande, att tillämpningen deraf ännu borde fördröjas i 10 år; deruti Rikets Ständer instämde och tillslyikte i underdånighet den nya Stadgans utfärdande till efterlefnad från och med 4 i Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottets Betänkande , N:o 111, år i84o; samt att, då den nya Författningen vid iSzfo års
Riksdag annu icke var utkommen, nya motioner i ämnet väcktes, hvarefter Rikets Ständer beslöto, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det undervisning deruti skulle från och med år 1842 i Folkskolorna meddelas, och alt sednast 10 år derefter Kongl. Maj:t täcktes låta utfärda
Nådig författning om det nya Förslagets antagande till efterlefnad; och har, med anledning häraf, motionären, som för sin del icke anser 10 år behöfvas, för alt göra sig bekant med decimal-räkningen, i hvad densamma har gemenskap med förändringen af Rikets mått, mål och vigt, föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit, under loppet af innevarande år, täcktes låta till allmän efterlefnad från och med år i845 utfärda den af Konung och Ständer redan antagna nya Författningen om Rikets mått, mål och vigt.
Ridderskapet och Adeln af denna motion, upplyste Herr Fåhreeus, Olof Immanuel, att den Rikets Ständers under Riksdagen 1840 till Kongl.
Majit aflåtna underdåniga skrifvelse, som afsåg utarbetande af en handbok, rörande Rikets mått, mål och vigt, oförtöfvadt blifvit Kongl. Majit föredragen, som åt Dess Wetenskaps-Academi uppdragit att en sådan handbok utarbeta, för att vara i folkskolorna tillgänglig; men att Kongl.
AVetenskaps-Academien, efter förnyade förfrågningar, gifvit det besked, att arbetet vore under handläggning, menännu icke färdigt; 2:0. Af Herr Bråkenhjelm, P., som, med anledning af deni landels mått, mål och vigt rådande förbistring, föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anmäla till förändring nu gällande Författning om mått, mål och vigt, enligt följande grunder: 1) Inga nya mått eller vigter och inga nya benämningar i måltoch vigt-systemen införas; 2) Längdmåtten med sina afdelningar förblifva oförändrade, såsom de nu öfverallt i Riket brukas; 3) a.
För rymndmåtlen antages kannan till enhet; b.
E11 tunna för torra varor innehåller 63 kannor eller 36 kappar; c. Alla målkärl böra, strukna, jemnt innehålla den rymd, hvarå de lyda, så att tunnemåttet i cubisk form blifver i8t~95 decimaltum högt, långt och bredt, och så vidare för de mindre måtten.
Härigenom undvikes den orimligheten, alt behöfva använda Allm, Bcsv.- och Ekon.-Ulskoltcts Betänkande, N.o 111, 5 2:ne målkärl, för att uppmäta en tunna, nemligen både lunneoch kappe-måttet; il. En Tunna våta varor innehåller 48 kannor; 4) a.
Till vigt antages den nu brukliga viclualie-viglen med sina uii derafdelningar; b.
Till pyndare för 1 W och derutöfver antagas de enligt Fransysk och Rysk modell af tackjern gjutna vigter, som ej fordra någon tillsats af bly i och för justeringen, utan justeras medelst utsväfning af en con i botten, hvari stämpeln slås.
Dessa vigter kunna svårligen, utan synbart våld, förfalskas och behöfva ej hvarje år justeras, hvilket nu utgör ett tryckande onus för allmänna rörelsen; 5) All handel efter andra mått och vigter, än de påbudna, förklaras olaglig.
Utskottet har tagit dessa framställningar uti öfvervägande; och hvad först beträffar antagandet till efterlefnad från nästa års början af det vid 1823 års Riksdag godkända Förslag till Författning rörande Rikets mått, mål och vigt, får Utskottet upplysa: att, sedan frågan härom sednast utgjort föremål för Rikets år i84o församlade Ständers öfverläggningar, Rikets Ständer, för alt i möjligaste måtto påskynda ett snart införande af det nya systemet för mått, mål och vigt, hos Kongl.
Maj:t i underdånighetanhållit, att Kongl.
Maj:t täcktes låta genom Dess Wettenskaps-Academi utarbeta en kort handledning i ämnet med comparativa tabeller och anbefalla vederbörande, att undervisning skulle i Folkskolorne från och med år 1842 meddelas i det nya, på decimalräkning fotade, systemet för mått, mål och vigt; samt att, så snart någon allmännare kännedom derom kunde anses spridd, Kongl. Maj:t täcktes, dock sednast inom 10 år, låta utfärda Nådig Författning om det nya systemets antagande till efterlefnad.
Enligt hvad upplyst blifvit, har den handbok, hvilken 'WettenskapsAcademien blifvit i Nåder anbefalld att i berörde ändamål utarbeta, ännu icke blifvit färdig.
Det nya systemet för mått, mål och vigt har således ännu icke kunnat utgöra föremål för den allmänna folkundervisningen.
Vid sådant förhållande och då Utskottet delar den vid förra Riksdagen yttrade åsigt, alt, innan tillämpningen af det nya systemet tager sin början, en allmän kännedom derom bör vara spridd, finner Utskottet tiden för dess påbjudande ännu icke yara inne. <5 Allm.
Besv,- och Ekon.-Ulskottets Betänkande3 N:o 111.
Då Utskottet dessutom anser detta systems införande böra åtföljas af decimal-räkuingens antagande i afseende å myntet, men Rikets Sländer vid innevarande Riksdag afslagit framställningen härom, har Utskottet icke kunnat i vidsträcktare måtto understödja den nu uti ifrågavarande ämne väckta motionen, än alt tillstyrka, det Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t, sedan den Handbok uti ifrågavarande ämne, hvilken Vetenskaps-Academien fått sig uppdraget att utarbeta, blifvit färdig, täcktes anbefalla vederbörande att undervisning i Folk-skolorne malte meddelas, uti det nya, på deciinal-räkningen grundade, systemet för mått, mål och vigt, samt att, så snart någon allmännare kännedom derom kan anses vara spridd, Kongl. Maj:t täcktes låta utfärda 'ådig Författning om det nya systemets antagande till efterlefnad från den tid , Kongl.
Maj:t kan finna lämpligt att bestämma.
Vidkommande derefter de af Herr Bråkenhjelm föreslagne förändringar i Författningen angående mått, mål och vigt, så, ehuru del icke kunnat undfalla Utskotlet, att en förenkling, serdeles hvad de flerfalldiga olika slags vigterna beträffar, vore af behofvet påkallad, anser dock Utskottet, lika med Rikets sednast församlade Stäuder, att olägenheterne af det närvarande förhållandet borde kunna fördragas den kortare tid, som, efter hvad Utskotlet hoppas, numera återstår, innan fäderneslandet kommer i åtnjutande af de fördelar, som ett snart införande af det nya systemet för mått, mål och vigt i sin helhet måste medföra, samt att en partiel förändring af det gamla, äfven om det innebure en förbättring, icke kunde vid sådant förhållande anses vara oundgängligen nödvändig, helst den icke skulle kunna tillvägabringas utan kostnader, hvilka vid en snart derpåföljande ny förändring skulle blifva utan nytta; hvadan Utskottet tillstyrker, att Herr Bråkenhjelms ifrågavarande motion icke för närvarande må till någon RiketsStänders åtgärd föranleda.
Allm, Besv,- och Ekon.-ULskotlets Utlåtandej iV:o 112, 7 N:o 112.
Ank. till Exp.-LJtsk. don 30 Dec., kl. 2 e. ra.
Ullätande, i anledning af erhållen äterremiss af Betänkandet N:o 19, angående vackt motion om Köpings anläggande vid JVrig~ stad gästgifvaregård i Jönkopings Län.
Nämnde betänkande, uti hvilket Utskottet hemställt, att Rikets Ständer mätte i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla en undersökning om lämpligheten af en köpings anläggande vid Wrigstad, och sedermera, på grund af derigenom vunna upplysningar, efter omständigheterne, derom Nådigst besluta, hafva Högv.
Preste-slåndet och Hederv.
Bonde-ståndet bifallit, men Högloft Ridderskapet och Adela afslagit, samt Välofl.
Borgare-ståndet återremitterat, till följd af anmärkningar, som hufvudsakligen innehålla: att en sådan åtgärd, som den Utskottet föreslagit, vore alldeles öfverflödig, emedan Kongl. Maj:t kunde när som helst, utan någon framställning derom från Rikets Ständers sida, låta anställa en dylik undersökning; att det i allmänhet icke vore nyttigt, att flere smärre släder och köpingar bildade sig; att en köping just i denia trakt af Småland skulle vara af föga vigt och inflytande för en större afsättning af landlmanna-producter; men deremot lemna Jandlmannen till fälle att utvidga sina inbillade behof, hvilket icke borde uppmuntras; hvarjemte den upplysning blifvit lemnad, att Wrigstad af ålder varit ansedd såsom en köpe- och marknadsplats för Jönköpings stad, utan att man försport alt handtverkare eller handlande åslundat att å förstnämnde, i en mager ort belägna, ställe sig nedsätta, samt att nämnde plats äfven redan torde ega köpings privilegier under Jönköping.
I afseende å sistnämnde uppgift, eller att Wrigstad redan skulle ega köpings-privilegier, har Utskottet från Commerce-Collegium erhållit den upplysning, att privilegier för någon köping med namnet Wrigstad under de sednast förflutne
Ett hundrade åren icke blifvit utfärdade.
Hvad anmärkningarne i öfrigt innehålla, har Utskottet i öfvervägande tagit; men som å I sk i 11 i ge af de emot anläggande af en köping å ifråga - 8 Allm, Besv.- och Ekon,-Utskottets Utlåtande, N:o u3. vara'nde ställe anförde betänkligheter icke kunna med erforderlig noggrannhet bedömas, innan en så beskaffad undersökning, som den Utskottet föreslagit, föregått, finner Utskottet icke någon anledning att frångå sitt afgifna förslag, helst 2:ne Riksstånd betänkandet redan bifallit; hvadan Utskottet detsamma vidblifver.
Ank. till Exp.-Utsk. den 3o Dec., kl. a e. m.
Utlåtande, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 8, angående upphörandet af all förhöjd tjcnstårsb er åkning vid ansökning till presterlig befordran.
Nämnde Betänkande, hvilket af Borgare- och Bonde-stånden blifvit gilladt, har deremot af Ridderskapet och Adeln samt
Preste-ståndet återremitterats med följande hufvudsakliga anmärkningar: att Utskoltet, vid frågans behandling, ej fästat tillbörligt afseende på klagandernes billiga anspråk, att uti länder, hvarest skolverket åtnjuter lika mycket, om ej högre, anseende än i Sverige, icke skall finnas ett sådant sätt att belöna skol-lärare som härstädes, nemligen på bekostnad af kyrkans tjenstemän; att kyrkan måste lida deraf, att till pastorater befordras personer, som icke tjenstgjort inom församlingen; att då, vid sednaste Riksdag, half vallvisa. blifvit medgifven åt det lägre presterskapet, genom stadgandet att skolans lärare skulle, i stället för förut åtnjutne t vänne få beräkna ett och ett halft år för hvarje tjenstår, så borde nu full rättvisa utöfvas derigenom att ali förhöjd tjenstårsberäkning afskaffades, samt täflingsbanan till kyrkans bättre lägenheter gjordes lika öppen och fri för Corn ministern som för Collegan.
Borttagandet af berörde förhöjda tjenstårs-beräkning borde visserligen icke ifrågasättas, ulan att, såsom ersättning derför, högre löneförmoner lemnades skol-lärarne, men Rikets Ständer, likasom de vid Allm Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 113. 9 vid sisllidne Riksdag med 42,000 R:dr friköpte församlingarnes presterskap från den halfva oförrätten, borde nu finna skäligt att genom ytterligare anslag lösa desse tjenstemän från dea andra hälften.
För detta ändamål har blifvit föreslaget dels att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t framställa den underdåniga önskan, att äfven den återstående högre tjenstårsberäkningen för Gymnasii- och Skole-lärarne må upphöra, samt att Kongl. Maj:t läcktes uppgifva, hvilken summa ansåges erforderlig för att dermed kunna godtgöra be malde tjenstemän för ifrågavarande förmon, dels att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Nådig Proposition vid nästkommande Riksdag, angående sådan förhöjning i lönerna för lä rame vid Rikets Elementar-läroverk, som kunde bereda möjligheten alt afskaffa ali förhöjd tjenstårsberäkning, o. s. v. Vid besvarandet af hvad sålunda blifvit, i anledning af Betänkandet, erinradt och föreslaget, får Utskottet först upptaga den anmärkning, att Utskottet vid denna frågas behandling icke fastat tillbörligt afseende å klagandernes billiga anspråk.
Utskottet har visserligen icke förbisett rättmätigheten i den klagan, som temligen högljudt förspörjes öfver det intrång, som kyrkans tjenare lida af skolans, genom den åt desse sednare medgifna högre årsberäkning, men Utskottet har trott det vara sin pligt att tillse; det man icke, genom bortrödjande af en orättvisa å ena sidan, gjorde sig skyldig till orättvisa emot den andra, samt att, utan ensidighet och mannamon, pröfva bådas tillbörliga rätt, så väl skolans som kyrkans.
Ville man anställa en jemförelse emellan Skollärarnes aflöning i främmande länder och i vårt eget, så torde böra ihågkommas, att i de länder, der en förhöjd tjenstårsberäkning icke eger rum, icke heller, såsom hos oss, förefinnes ett närmare samband emellan kyrkan och skolan, hvarken i afseende på styrelsen af den sednare eller i afseende å rättigheten för kyrkans tjenare att ingå i skolans tjenst.
En rubbning, ett sönderslitande af detta samband synes Utskottet för närvarande mindre rådligt.
Alt skollärarnes löner, sadane de nu befinnas, äro allt för ringa och icke svarande emot hvad Järarne skäligen böra hafva att påräkna, lärer väl svårligen kunna bestridas.
Om man, detta oaktadt, enligt hvad yrkad t blifvit, nu skulle beröfva dem den högre årsberäkningen, utan att lemna dem någon ersättning för hvad de förlorade, och låta dem qvarstå i skolans tjenst med sina otillräckliga löner, så vore detta, enligt Utskottets Bill. till R, St. Prot, 1844. 8 Sami, 19 Haft, 2 10 Allm, Besvärs- och Ekonomi-Ulskottcls Utlåtandej N-.o n3. tanka, en orättvisa, lika hård och klandervärd, som den, hvaröfver det i församlingarne tjenande presterskapet klagar, likasom det, med afseende på skolan och dess sanna fördel, vore mindre välbetänkt.
Visserligen hafva skollärarnes löner hos oss i sednare åren blifvit ökade, men för att bringa dem till jern förlighet med hvad i andra länder eger rum, så tror Utskottet långt större summa erfordras, än ett nytt anslag af 42,000 R:dr.