Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På lika sätt förhölle det sig med Märkrulla, den Skepparen ej vore förbunden att i öppna Sjön aflemna, utan först vid inlopps-ort, eller i Stapelstad, till hvilken Inlopps-tullkammare icke finnes , och der Skepparen, enligt Författningar ne, eger, innan Märkrullan afgifves, tillägga hvad som vore förglömdt, hvarefter Märkrullan på Fartyget skall uppläsas och Skepparen derå teckna, det innehållet af 5 Artikeln i Kongl. Förordningen mot Lurendrägeri, af den 6 April 1799 blifvit honom kungjord, samt att han ej liar något vidare att tillägga.
Revisorers Berättelse. .985 Deraf skulle ock följa, att Märkrulla, soia uppvises i öppen Sjö, ej kunde medföra någon säkerhet, i afseende pä lastens beskaffenhet, eller förbindelse för Skepparen, att ansvara för hvad vid en för tidig lossning kunde brista elier öfverstiga Märkrullans innehåll.
Innan desse mine anmärkningar blifvit med Herr General-Adjutanten, Friherre Cederström communicerade, har vid Riks-Rätten, der en dess Ledamot, Herr Presidenten m. m.
Friherre Wirsén då aflagt Domare-ed, fråga af mig blifvit vackt, örn Herr General - Amiralen Friherre von Stedingks, Herr Amiralitets Kammar-Rådet Carlbergs och då varande Herr Stats - Commissarien, sedermera vice Presidenten Haaks behörighet, att såsom Ledamöter uti Riks-Rätten deltaga, på de skäl, att Förvaltningen af Sjö-ärenderne, ehuru egande lika anseende och värdighet, sorn för detta AmiralitetsCollegium, ändå icke vore ett Rikets Coilegium, och att Presidium derstädes föres af en Flaggman, med. titel af Chef för Sjöärenderne, icke med Ämbete af President, utan endast med lika värdighet, som Presidenterne i Rikets Collegier, hvilken värdighet flere Ämbetsmän dessutom innehafva :
Att den civile Ordinarie Ledamoten derstädes icke är Råd i kraft af sitt Ämbete, utan är Öfver-Commissarie med Amirali te ts-Kam~ mar-Råds namn och värdighet, samt att i Kongl. Stats-Contoiret icke finnes någon Lc - g8G Riksens Ständers danrot med namn, ännu mindre med Ämbete af Råd, hvarförutan Ledamöterne derstädes icke ega någon rösträttighet, och sluteligen att Grundlagens bokstafliga föreskrift, enligt 83 §. i Regeringsformen, borde efter dess ordalydelse vid hvarje särskildt fall tillämpas.
Sedan Herr General-Adjutanten Friherre Cederström öfver denna jäfs fråga blifvit hörd, och förklarat sig för egen del ej hafva att erinra emot någon af Riks-Rättens Ledamöter, fattade och afsade Riks-Rätten deröfver det beslut, att efter granskning och öfvervägande af hvad ej mindre Regeringsformen, än de särskildta för Förvaltningen af Sjö-ärenderne och Stats-Contoiret utfärdade Instructioner innehålla, äfvensom med anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga Bref den 5 Maji 1818, deruti Kongl, Maj;t i Nåder förklarat Herr General - Amiralen Friherre von Stedink, i egenskap af Ordförande i Förvaltningen af Sjö-ärenderne, tillhöra RiksRätten j funno Riks-Rätten det af mig emot bemälde Friherre samt Amiralitets-KammärRådet Carlberg och Stats-Commissarien Haak anförde jäf ej kunna bifallas.
Öfver mitt derefter föredragne Anmärknings-memorial, hvilket till Herr GeneralAdjutanten Friherre Cederström blifvit aflemnadt, har Herr Friherren sig förklarat och anfört, att enligt 7 §. af Regeringsformen äro från föredragning i Stats-Rådet undantagne Commando-mål, eller sådane, som Revisorers Berättelse. 987 Konungen i egenskap af Högste Befälhafvare öfver Krigsmagten till Lands och Sjös omedelbarligen besörjer;» och då föranstaltandet af Kust-Bevakningen genom en del af Flottans beväpnade Fartyg samt nödiga anordningar i afseende på Chefernes förhållande tillhörer Konungen, stöde det i Hans höga rätt, att utom Stats-Rådet befalla General-Adjutanten att projectera och inför sig föredraga Instructionen, lika klar och gifven, sorn Herr General-Adjutantens underdåniga pligt, att denna befallning åtlyda.
För sitt handlingssätt i detta fall egde Herr General-Adjutanten ytterligare anvisning genom Kongl, Brefvet den 19 Junii 181 o, hvaruti förordnas, att under Commando-mål i fredstid förstås ibland annat Officerares Commenderingar uti extra förrättningar och föreskrifter för dem, om sådane tarfvas, ordres om Escadrers och Fartygs utrustande, med deras Besättningars och Befäls Commenderingar, jemte Instructioner, som vid expeditionerne böra till efterrättelse tjena, samt ordres till Befälhafvarne, om deras förhållande vid de tillfällen, då Rikets säkerhet, värdighet eller särskilde omständigheter dem fordra.
I fråga varande Instruotion hade General-Adjutanten erhållit
Nådig befallning af Konungen att upprätta, och att uppvisa Förslaget dertill för då varande Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsén, såsom Generalissimus för Krigsmagten till Lands och Sjös, och då 0SS Riksens Stärlders det första Förslaget efter undergången granskning, ej funnits nog fullständigt, för att svara emot det åsyftade ändamålet, att i möjligaste måtto förhindra Lurendrägerier och Tullförsnillningar, hade Herr GeneralAdjutanten sökt uppfylla Hans Kongl.
Höghet Kron-Prinsens i detta afseende yttrade Nådiga önskningar, medelst upprättande af ett nytt Förslag, som blifvit gilhodt och af General-Adjutanten inför Konungen föredraget, af Honom i Nåder bifallet och genom Hans Kongl. Majrts höga påskrift sanctioneradt.
Någon fråga om upphäfvande eller ändring af gällande
Författningar uppstod dervid icke och derom ansåg Herr GeneralAdjutanten sig ej heller åligga att göra någon anmälan.
Lagförändringar, hvilka icke ens Amro tillämnade, kunde således i StatsRådet hvarken projecteras eller beslutas.
I afseende åter på Instructionens innehåll medgaf Herr General-Adjutanten, att densamma utmärkte för Befälhafvarne vid Kustbevakningen sådane åtgärder, som dels voro af vidsträcktare omfattning än de, hvilka i 1724 års Reglemente bestämmas för Jagt-Lieutenanter, och dels inneburo skiljaktigheter, så väl ifrån detta Reglemente, som från Seglations-Ordningens föreskrifter; men deremot påstod Herr General-Adjutanten, att Instructionen haft ett af omständigheterna föranled t både godt och redbart ändamål:
Att den varit för vinnandet af detta ändamål nödvändis:
Att fuliailtiga anled - Revisorers Berättelse.
989 ilin ga i’ varit till dess utfärdande:
Ått den icke innehållit andra skiljaktigheter från äldre Författningar, än sådane som grunda sig på nya lika gällande förordnanden och att om de i tillämpningen medfört någon icke åsyftad skada, sådant härrört af särskilde opåräknade tillfälligheter.
I öfrigt hade Herr General-Adjutanten, till sitt urskuldande, åberopat en af Kongl. Maj:t den 8 Maji 1816 i Stats-Rådet faststäld Instruction för Chefen på ett armeradt Fartyg, som skulle nyttjas till kryssning i Götheborgs och Bohus Läns Skärgård, för att tili Känsö inbringa de Fartyg, hvilka horde undergå Quarantaine; men hvilket Fartyg tillika skulle begagnas, att utestänga Lurendrägeri och Tullförsnillning, varande uti berörde Instruction bland annat stadgadt, att om Chefen, vid anstäld jemförelse af ett till Svensk Stad destineradt Skepps documenter med dess last, samt vid anstäld visitation derå i kajuta, skans, Skeppares och Besättningens kistor, anträffade förbjudet gods, skulle sådant anhållas och under Chefens samt Skepparens försegling, om han det åstundade, till närmaste
Sjötullskammare insändas:
Att om förbjudet eller oförpassadt gods funnes vid visitation på Fartyg, som gingo inrikes Städer emellan, borde äfven sådant gods anhållas, och till nästa Sjötullskammare insändas, och förmente Herr General-Adjutanten sig häfva varit pligtig att ställa sig denna Instruction till efterrättelse, 99° lii k sems Ständers ehuru äldre Författningar, i vissa delar, derigenom blifvit ändrade, och samma In-' struetion icke eller såsom Lag för Sjöfarande varit promulgerad.
Skiljaktigheten emellan Seglations-ordningens föreskrift om Destinations - Tullkammare och Instructionens om närmaste Tullkammare horde äfvenväl försvinna, då i betraktande togs, att på Svenska kusten, ifrån Götheborgs Skärgård intill Landsort, voro stationerade icke mindre än Nio stycken kryssande Örlogsfartyg på deras gifna stationer, med bemannade Bevakningsbåtar uti intervallerna.
Således kunde i de flesta fall med närmaste Tullkammare icke menas annat än Destinations-Tullkammare; dessutom vore Seglations-ordningen egentligen skrifven för Tullbevakningen i Skärgården och ingalunda för sådan Bevakning i öppna Sjön, hvilken ofelbart borde ega vidsträcktare Instruction i dessa fall.
Den af mig anmärkte ordres af den 17 Junii har Herr General-Adjutanten ej velat anse såsom ett bevis för primitiva origtigheten af In* struetionen, utan endast såsom ett tillägg och förtydligande deraf, påkalladt af Bevaknings-Chefens åtgärd alt till Landskrona inbringa ett till Stockholm destineradt Fartyg, och hvartill Herr General-Adjutanten ansett honom af Instructionen icke hafva egt anledning, så vida samma Fartyg icke löpt an kusten inom hans station, eller satt på strand inom densamma.
Den Revisorers Berättelse. pr)i Den anmärkte omständigheten, rörande Märkrullors uppvisande, har Herr GeneralAdjutanten sålunda förklarat, att dermed icke bordt förstås sådan Märkrulla , som Skeppare vid inloppsort skall uppgöra och sällan i förväg författat, utan endast Lastningslista, Manifest eller annat Document, som Skepparen alltid bör hafva om hord, för att vid prejningar eller visitationer kunna uppgifva och styrka beskaffenheten af Fartygets last.
Af i fråga varande Instruction hade Afskrifter blifvit tillsände både Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne och General-Tull-Directionen; något annat slags kungörande hade icke eller skett, när Instructionen af den 8 Maji 1816, hvaremot någon anmärkning af Constitutions-Utskottet ej blifvit gjord, utfärdades.
• Slutligen hade Herr General-Adjutanten anmärkt, att för behandlingen af de i detta mål förekommande tvisteämnen skulle, genom sammanhållning af Regeringsformen med Ansvarighets-lagen, framställas sådane åsigter, som ledde till grundade tvifvelsmål, huruvida i öfverensstämmelse med Grundlagarne, åtalet kunde af Riks-Rätt upptagas, ifrån hvilken pröfning Riks-Rätten, såsom Domstol, icke kunde känna sig hindrad genom Högloft. Constitutions-Utskottets Remiss.
Sedan jag öfver denna Förklaring afgifvit de påminnelser, som jag funnit densam - 2 Sami. 2 B. 6 4 lii ksens Ständers nia erfordra, och dervid i synnerhet söht undanrödja det af Herr General-Adjutanten framstälda tvifvelsmål, om Domstolens behörighet, samt det stöd för Instructionens laglighet Herr General-Adjutanten velat hemta af Instructionen, dat. den 8 Maji 1816, hvarigenom bevakningen enrot Lurendrägeri var §t Chefen på det armerade
Quarantains-fartyget uppdragen, endast såsom bisak, så midt denna Chefs Station j, tid och öfrige göromål sådant medgåf vo , har jag under åberopande af sednare mom. uti 5 §. jemförd med den 8 uti Ansvarighets-lagen, samt det på båda ställen citerade i Gap. Rättegångsbalk en och dess 12 §:s 1 mom. påstått, att Herr General-Adjutanten Friherre Cederström, för det han vid utfärdandet i Kongl. Maj:ts namn af en Instruction för Kust-BevakningsCliefer, inför Konungen obehörigen föredragit tillägg och ändringar uti 1724 års Kongl. Reglemente, hvilka tillägg och ändringar funnits af den lagstridiga beskaffenhet och skadliga påföljd., att både utländska och inhemska Fartyg, hvarå till införsel i Riket förbudna varor befunnos, kunnat uppbringas och till närmaste Stapelstad eller Tullkammare utur deras sätta kosa föras, hvaraf ej mindre anledning till olägenhet och missämja med fremmande Magter kunnat uppstå, än ock verklig skada, utan laga ransakning och dom, blifvit tillfogad Svenska Medborgare, Handelshuset Jacob Skotte &
Son i Norrköping, som efter hvad företedde Hand - Revisorers Berättelse. lingar utvisade, genom sådan olaga uppbringning förlorat
Egendom till ett sammanraknadt belopp af 2,^53 R:dr 32 sk.
Banco, utan att ersättning derföre i vanlig väg kunnat erhållas, sedan både Sjötulls-Rätten ocb Kgl. Commerce-Collegium , i afseende på det till Landskrona inbragte Fartyg, förklarat Bevaknings-Ckefen, som uppbringningen verkstält, på grund af hans erliållne
Instruction ej kunna till något ansvar derföre fällas, ej allenast dömmas att böta 1200 R:dr Banco, utgörande ett års lön för Gener al-Adju ta pet vid Flottorne, utan ock kännas skyldig att gälda ali genom detta felaktiga förhållande åstadkommen skada, om hvilken ersättnings partiella utgörande och bestämmande till ziffran Riks-Rättens pröfning ocb utlåtande likväl icke äskades, enär ofvannämnde Handelshus, som först anmodat mig 0111 bevakande af dess ersättningsanspråk, uti en till mig sedermera insänd Skrift, förklarat sig hafva erhållit full ersättning för det dem åbragte lidande.
Öfver dessa mina påståenden bar Herr General-Adjutanten afgifvit svar ocb erin dringar, deruti lian vidare sökt bevisa både behörigheten af sin föredragning ocb lagligbeten af i frågavarande Instruction, hvarjemte Herr General-Adjutanten bestämt deducerat de skäl, han ansett sig ega till det förut blott antydde tvifvelsmål, om Riks-Rättens doms-* rätt i detta mål. cjcjf Riksens Ständers Uti särskild ingifven Skrift liar Herr General-Adjutanten hos Riks-Rätten begärt, att mitt ytrande om de olyckor, som kunnat öfverdragas Fäderneslandet och den misssämja med fremmande Magter, som kunnat uppstå af den klandrade Instructionens verkställighet emot utländska Skepp, måtte genom formeligt beslut ogillas, såvida jag igenom dessa uttryck skall hafva utsträckt min åtals magt utöfver laglig gräns och denna framställning, liksom påkallande ett omdöme öfver möjeligheten, att under Konungens le 1- ning ett politiskt steg kunde tagas, som motverkade Fäderneslandets interesse i förhållande till fremmande Magter, ej kunde anses påfordrad af behofvet, att få skäl till Herr General-Adjutantens fällande.
Sedan jag på denna Inlaga äfven skrifteligen svarat och ytterligare förklarat, det Konungens höga rätt aldrig af mig blifvit i fråga stäld, att Konungens gerningar aldrig borde sammanblandas med Ämbetsmannens Friherre
Cederströms och att då inga facta kunna uppgifvas, förblifva verkningärne af vidtagna beslut inom möjlighetens obestämda gräns; men då en Konungens Rådgifvare, genom uraktlåtet uppfyllande af åliggande pligter, på flerehanda sätt kan motverka Fäderneslandets interesse i förhållande till fremmande Magter, kommer han först i tillfälle att bedöma följderne deraf i hela deras vidd, när han kan göra sig sjelf reda för lagligheten af sina Handlingar.
Revisorers Berättelse. 9iP För öfrigt hade Nationen uti Grundlagarne åt sig förvarat rättigheten , att inom Obestämda former kunna verka emot den Konungens Rådgifvare, som genom underlåtna skyldigheter gifvit eller kunde gifva anledning tili skadeiiga förändringar uti Fäderneslandets in- eller utrikes förhållanden, och som massan af Nationen, oändligt mera än individen, vöre med oupplösliga hand fästade vid Fosterjorden, så vore ock allmänna uppmärksamheten till allt, hvad som eger gemenskap med så vigtiga interessen, både laglig och naturlig.
Uti ytterligare ingifven Skrift har Herr General-Adjutanten, på flere anförde skäl, klandrat ofvannämnde, af mig nyttjade uttryck, såsom innefattande politiska ämnen, hvilka mig icke rörde, hvarpå jag munteligen svarat med den anmärkning, att en Ämbetsman, stäld under tilltal inför en så utomordentlig Criminal-Domstol, som den höga Riks-Rätten, kunde väl efter min tanka hafva att följa sig närmare rörande föremål, än anfall mot mig för politiska åsigter.
Med desse anföranden ansågs Aetionen Parterne emellan vara slutad, under hvars fortgång den förändring uti Domstolens personal inträffat, att Herr Stats-Commissarien Haak under tiden blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder utnämnd till vice President i Kongl.
Stats-Contoiret och af sådan anledning utur Riks-Rätten afträdt; och som skriftvexlingen i målet då redan hunnit slutas, ansåg Riks - 99® Riksens Ständers Rätten, som ändå var domför, att någon ny Ledmot i bemälde Herr Vice Presidents ställe i detta mål ej borde tillkallas.
Sedan Riks-Rätten den 16 Julii genom votering afgjort, att målet borde af RiksRätten upptagas och afgöras, och Riks-Rätten i sådant afseende, den 23 Julii, äter sammanträdt, hade Herr General-Majoren Friherre von Otter, uti en till Riks-Rätteh ingifven Skrift, anmält, att han den 21 Julii erhållit Kongl. Maj:ls Nådiga Ordres att uti enskildt uppdrag afresa till Norrige, hvarigenom Herr Friherren vöre hindrad, att såsom Ledamot uti Riks-Rättens öfverläggningar vidare deltaga, och ansåg Riks-Rätten, såsom ändock domför, att sedan Herr Friherre von Otter, upphört att vara Ledamot af Riks-Rätten, borde icke eller den i Herr Friherrens ställe tillförordnade Öfver-Commendanten för de i Hfvudstaden förlagde Troupper till Ledamot i Riks-Rätten nu mera inkallas.
Då nu omröstning till Dom af Riks-Rättens Herrar Ledamöter företogs, yttrade sig Herr Bergs-Piådet Robsahm, sedermera adlad under namnet Robson, det han funno Herr General-Adjutanten i detta mål ligga till last, att vid meddelandet af oftanämnde Instruction, den honom, i egenskap af Konungens Rådgifvare, i Coniin a 11 do-mål ålegat besörja, föreskrifterne deruti blifvit utsträckta till ämnen, hvilka legat utom icke otydligt bestämda gränser för dess befattning och att han i Revisorers Berättelse. 991 stället att hös Konungen i underdånighet anmäla rätta förhållandet, fast mer igenom sin föredragning af mål, som honom ej tillhörde, beredt i sjelfva verket den följd, att ordres i Commandoväg utkommit och blifvit satta i verkställighet, hvarigenom Allmänna Författningar, i afseende på Handel och Sjöfart, blifvit i vissa delar till kraft och verkan upphäfne och detta allt, utan att nödig anstalt blifvit vidtagen till befordrande deraf, att Handlande och Sjöfarande, igenom utfärdade allmänna kungörelser, kunnat underrättas om de nya och uti gällande Stadgar ej omnämnde förhållanden, hvaruti de, i följd af den åtalade Instructionen, kommo att sig befinna, och, i följd deraf, har Herr BergsRådet, i stöd af 106 §.
Regeringsformen och sednare Momentet af 5 §. i Ansvarighets-lagen, samt med tillämpning af i Capitlet, 12 §.
Rättegångs-Balken, hvars allmänna föreskrifter borde vidtaga, der de särskilda uti Ansvarighets-lagen sluta, dömt Herr General-Adjutanten skyldig, att böta ett halft års arfvode af dess innehafvande tjenst med 600 R:d.
Banco till treskiftes emellan Kronan, Actor och Stockholms Stad, hvarjemte Herr Friherre Cederström ansågs skyldig, att ersätta all kostnad och skada, som blifvit orsakad genom den öfverklagade uppbringningen, om närmare bestämmande hvaraf vidare utlåtande likväl komrne att förfalla, sedan å Skeppsegarens sida blifvit anmäldt, att han, hvad denna skada angår, blifvit till 998 Riksens Stunders fallo godtgjord; och vidkommande de af Friherre Cederström gjorde anmärkningar vid åtskilliga af mig uti slutpåståendet nyttjade framställningar, så fann Herr Berr BergsRådet de samma hvarken tillhöra mitt bedömande eller Riks-Rättens pröfning.
Herr Kammar-Rätts-Rådet Osasngius förenade sig med Herr Bergs-Rådet Robson i de omständigheter, hvilka blifvit förde Herr General-Adjntanten till last; men vid urskiljandet af den påföljd, som Herr Herr General-Adjutantens hegångne misstag borde medföra, kunde Herr Kammar-Rätts-Rådet icke antaga Ansvarighets-lagens 5 och 8 §§. till norm för bedömandet deraf, utan sedan genom Riks-Rättens pluralitet blifvit stadgadt, att detta mål skulle efter Regeringsformens 106 §. af Riks-Rätt behandlas och samma §, utom Ansvarighets-lagen, hänvisar på Allmänna Lagen, borde i Cap. 12 §.
Rättegångs-Balken, jemnford med Kongl.
Brefven den 10 Decemb. i^56 och iaNovemb. 1761, leda omdömet härutinnan; och emedan det icke förekommit, att Herr General-Acljutantens i fråga varande misstag härledt sig af uppsåt, vårdslöshet eller oförstånd, utan af mindre försigtighet vid tillämpningen af General-Adjutants Instructionen den 19 Junii 1810, hvilken dock befunnits så tvåtydig, att, i anledning af denna händelse, fråga blifvit väckt, om ett mera noggrannt bestämmande af de Civile och Militaire myndighe ternes - Revisorers Berättelse. 999 ternes gränser; ty pröfVade Herr KammarRätts-Rådet, att något vidsträcktare ansvar, enligt åberopade Lagens rum, ej kunde Herr General-Adjutanten åläggas, än att lian bordt fylla all skada, om densamma icke redan blifvit godtgjord, hvadan ock närmare utlåtande derom ej egde rum; för Öfrigt ansåg Herr Kammar-Rätls-Rådet Herr Friherre
Cederströms anmärkning emot mina sa kallade politiska reflexioner ej förtjena något afseende.
Herr Amiralitets-Kamrnar-Rådét Carlberg stadnade, efter flere vidlyftigt anförde skäl, i hvad anginge Herr General-Adjutantens ansvar och ersättnings-skyldighet, uti lika beslut med Herr Bergs-Rådet Robson, och i afseende på de politiska reflexionerna, med Herr Kammar-Rätts-Rådet Osffingius.
Herr Kammar-Rådet Branting bade, på flere anförde skäl, dömt Herr General-Adjutanten skyldig , att under ett år mista det honom anförtrodde General-Adjutants-Ämbete med åtföljande lön eller arfvode; men då Handelshuset Skotte &
Son förklarat sig hafva af Kongl. Majrt erhållit ersättning (hlen Herr General-Adjutanten under skriftvexling gen upplyst vara af Konungens egna medel betald} för liden skada, ansåg Herr Kammar-Rådet detta ämne i närvarande skick ej kunna gifva anledning till Herr Friherre Cederströms förpligtande, att denna skada godtgöra, och hvad anginge de af Friherren I ooo Miksens
Stunders anmärkta uttrycken uti mitt slut-påstående, så har Herr Kammar-Rådet funnit sig ej ega skäl anse desamma af så otillständig beskaffenhet, att de fordrade bestämt ogillande.
Herr Krigs-Rådet Askegren, sedermera adlad med namnet Edelcrona, förenade sig med Herr Bergs-Rådet Robson.
Herr Commerce-Rådet Ljunggren instämde hufv udsakligen uti det af Herr KammarRätts-Rådet Osaengius afgifne yttrande med tillägg, det Herr Commerce-Rådet äfven torde Herr General-Adjutanten till last, att han 'vid Instruclionens föredragning inför Konungen, efter sitt eget tillkäiinagifvande, icke, enligt Regeringsformens föreskrift i i5 §., fört något Protocoll, hvarigenom styrkas kunnat, om han vid berörde tillfälle någon betänklighet i ämnet yttrat och, i afseende på crsättnings-skyldigheten, att densamma borde åligga Herr General-Adjutanten för ali skada och förlust, som i en eller annan måtto genom hans anmärkte förvållande och såsom följd deraf blifvit förorsakad; så att i händelse någon annan Skeppsredare och Godsegare skulle linnas, som vöre till ersättning af enahanda beskaffenhet berättigad, sådan ersättning då till det belopp i penningar, hvartill förlusten , behörigen styrkt, blefve skattad, borde af Herr General-Adjutanten till fullo godtgöras.
Herr Hof-Rätts-Rådet Gråsten förklarade, att han instämde med Herr Bergs-Rådet Robson, endast med den skillnad, att Herr Hof - Revisorers Berättelse. 'fooi Rätts-Rådet nedsatte bötes-beloppet till tre månaders arfvode , eller 3oo R:d.
Herr Hof-Rätts-Rådet Sebenius förenade sig ovilkorligen med Herr Bergs-Rådet Robson.
Herr Contre-Amiralen Cojet fann, att General-Adjutantens intention med den öfverklagade
Instructionen varit i alla delar öfverensstämmande med föremålet för den af Konungen i Nåder anbefalde Expeditionen, och då hvarken Ansvarighets-lagen eller Regeringsformen bestämdt upptager något sådant fall , sorn det emot Herr Friherre Cederström anmärkte, men det icke tillkomme
Domaren att för tillfället stifta ny Lag, och Riks-Rätten tillhörde att döma öfver hvad som. verkeligen handt, utan afseende på möjligheter, som icke inträffat, hvarförutan tredje mans rätt icke mera vore i fråga, sedan Handelshuset Skotte erkänt sig vara liqvideradt, fann Herr Contre-Amiralen ingen anledning till ansvar för Herr General-Adjutanten i de mot honom anmärkte omständigheter.
I fråga åter om den af Herr Friherre Cederström mot mig anmärkte politiska reflexion, var Herr Contre-Amiralen af enahanda mening med Herr Bergs-Råd et Robson.
Herrar Justitia’-Råderne, Friherre Kurk och Grefve Hamilton instämde till alla delar med bemäldte Bergs-Råd.