Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Halmmattor kunna rengöras genom skarp borstning med ljumt saltvatten.
— Vid förnyande af skänkremsor, de må nu vara broderade, virkade, af pressadt papper eller utstampad blommig vaxduk (hvilket sist- nämnda är utmärkt praktiskt), finnes ett behändigt sätt alt fästa dem, näml.
medels ritstift.
Då iiluminationskaminen släckts för alt ej mera tjänstgöra nu, uttagas alla asklämningar, glimmer- glasen tvättas försiktigt eller skuras, om så behöfs, med litet pulveriserad pimpsten, hvarefter prydna- derna blankskuras och allt järn gnides med ter- pentin och olja.
— De tomma eldstäderna i kakel- ugnarna ägna sig förträffligt till förvaringsrum nnder sommaren för rökta varor, hvilka inlindas i tjockt gråpapper.
Grafvårdar aftäckas nu; om graniten behöfver någon rengöring och vatten ensamt ej förslår, ta- ger man ammoniak till hjälp; slutligen återställer man glansen genom ingnidning af olja och pole- ring med en yllelapp.
— Under denna galoscher- nas tid påminnes om » Resedas » goda råd, sid. 114, Ufdje årgång, angående deras behandling.
— Påskäggens förtärande medför en demolering af de nyss så fint skurade silfoerskedarna; de anlupna ställena aflägsnas dock lätt med litet ättika och sot eller fuktadt salt.
— Sommarhattar sändas nu till ompressning, så framt de äro det värda.
— Björklake vinnes i denna månad, allt eftersom frosten viker och innan björkarna börja löfvas.
— Insamling af de vilda örter, hvilkas spä- daste blad kunna användas i köket som surrogat för sallad, spenat o. d., sker efter tillfälle och lä- genhet.
I trädgården blir i denna månad fullt upp att göra.
Skrockfulla husmödrar iakttaga, att allt som skall växa ofvan jord (med undantag af ärter och bönor), sås vid nymåne; i nedan däremot rofvor, lök jämte alla andra rotväxter.
— Den på senhö- sten sådda spenaten skyddas för nattfrost genom öfvertäckning med tidningspapper.
Unga ärtplan- tor beströs för samma ändamål med torfströ; de unga skotten skyddas för sparfvarne, om man ku- par dem, d. v. s. rayllar jord öfver helt och hållet och upprepar detta, tills plantan blifvit kraftigare och mörkare.
— Morotfrö, som gärna vill klibba ihop, gnides mellan händerna och utsås tunnt i bredsådd med spenat eller rädisor emellan, hvilka senare äro skördade, innan morötterna utvecklas.
jLö / csängen öfvermyllas med ett fett jordlager, schalottenlök däremot med stenkolsaska.
Om lök hålles mycket fuktig under växten, blir den sötare och mildare till smaken.
— Sparrtssängarna iord- ningställas, så snart det går an, och gödas med koksalt.
Gräsmattor förnyas, hvartill en bland- ning af 450 gr Raygräs och 50 gr Fioringräs skall vara utmärkt; dock kan man aldrig räkna på vackra gräsmattor i skuggigt läge.
Gurkor på kalljord kräfva ovilkorligen en solig plats; fröna låter man gro förut i sågspån och vatten; den tidigaste gröna slanggurkan är den mest lämpliga och kärnorna böra helst vara 5 år gamla.
— Har man gjort en rabarberskdå af frö, så måste man flitigt vattna de unga plantorna och gallra bort dem, som ha gröna skaftblad.
Redan om hösten kan man omplantera dem, men första vintern böra de vara öfvertäckta med halm.
— Nyzeeländsk spenat (Tetragonia expansa), som tillåter skörd ända in i sena hösten, måste sås förut i krukor, plantorna utsättas i maj och juni på 1 meters af- stånd från hvarandra.
För att förekomma jordloppor lillrådes att så trädgårdskrasse kring sängarne,- om stenkols- eller träaska strös öfver sängarne, lära de äfven afhål- las, samt om fröet förut legat i saltvatten och därefter torkat väl i solen.
Husmoderlig ' almanack.
Den oundvikliga, grundliga vårstädningen vill nog hvarje husmoder hafva undanstökad före påskhelgen.
Åtskilliga vinkar om behandlingen af de särskilda husgerådssakerna hafva gifvits i n:r o Sen t i l l, a t t Idun finnes med ModetiiJ » ing hoi alla edra bekanta!
Ett dödsbud frän Italien har i dagarne in- gått, ägnadt att inom vida kretsar väcka sorg och förstämning, om man än de senare åren haft anled- ning att bereda sig på detsamma.
Den framstående sångerskan fru Georgina Sommelius-Boltero afied nämligen i Florens den 17 mars efter ett långvarigt lunglidande.
Dä Idun redan vid den älskliga konst- närinnans senaste besök i fäderneslandet — hvilket ägde rum år 1890 samtidigt med hennes mans fram- gångsrika gästspel å k.
Operan — meddelade såväl hennes porträtt som en sympatisk teckning af hennes lif och konstnärskap, hänvisa vi till denna uppsats, då nu timmen slagit för landsmaninnor och vänner att rista runan öfver hennes minne.
* Svenska kvinnan på Chicagoutställnin- gen.
På föranstaltande af den af Fredrika Bremer- förbundet tillsatta komitén, med uppgift att träffa lämpliga anstalter för den svenska kvinnans värdiga representerande vid världsutställningen i Chicago nästa år, hölls i lördags ett tredje möte å Hotel Continental.
Därvid företogs förnyad granskning af förslaget till de skilda komitéernas sammansättning.
Dock ha dessa ännu ej så stadgats, att vi i dag kunna meddela ledamotsförteckuing.
Öfver alla dessa komitéer, till antalet 11, hvaraf flere delade på sektioner, valdes en centralkomité, som har att förmedla samarbetet med myndigheterna och komitén i Chicago.
Centralkomitén består af gene- raldirektörskan Åkerman, justitierådinnan Olivecrona, fru Ankarsvärd samt fröknarna Fries och Wmrn och har närmast beröring med den s. k.
» allmänna komi- tén », bestående af de särskilda mindre komitéernas ordförande.
Till assistent vid Svenska mosskultur- föreningen har styrelsen, i ledigheten efter kand. Rohden, som den 1 april frånträder sin befattning, antagit fröken Eva Nordenskiöld.
Fröken K., som är brorsdotter till professorn frih.
Nordenskiöld, har idkat kemiska studier vid universitetet i Helsingfors samt äfven deltagit i arbetena på Landtbruksakade- miens kemiska laboratorium å Experimentalfältet vid Stockholm.
Eör fosterlandet.
Svenska kvinnoföreningen för fosterlandets försvar, som år 1890 ställde ett be- lopp af 24,000 kr.
till konungens förfogande i och för inköp af mark å det vid Karlsborgs fästning be- lägna Vaberget, lär hafva för afsikt att såsom bidrag till inköp af några mindre pansartorn för det å sam- ma berg nu under arbete varande fortet erbjuda ett större penningebelopp, under förutsättning att riks- dagen kraftigare än hittills låter bedrifva dessa be- fästningsarbeten.
Kvinnlig organist har utsetts i Färgelanda församling i närheten af Venersborg, där fröken Maria Ferlin betrotts med detta för en kvinna säll- synta ämbete.
* En finsk banbryterska.
Femtio år fyllde den 17 mars fröken Kosina Heikel, Finlands första kvinnliga läkare.
Hos hennes rikt begåfvade ande vaknade redan tidigt håg för läkarekallet, och ehuru vägen ej var banad, kunde intet hinder kväfva den inneboende kallelsen.
För 28 år sedan begynte fröken Heikel sina studier i anatomi och gymnastik.
Vägen var då hård och obruten, men slutligen vanns målet, och för 14 år sedan tillerkändes fröken Heikel rättig- het att utöfva läkarekallet i sitt hemland.
Denna seger var visserligen värdefull för henne själf, men i vida högre grad för alla dem, som fått lyckan att anlita en läkare af sitt eget kön, och af högsta be- tydelse för de unga kvinnor, som härefter ägna sig åt läkareverksamheten.
Två förlofvade kandidater.
FörlofniDg mellan en fil.
lic. och en med.
En sådan har emellertid i dagarne eklaterats, i det med.
kand. frö- ken Anna Glaseli förlofvat sig med amanuensen vid riksmuseets paleontologiska afdelning fil.
lic. Gunnar Andersson.
• Prinsessan Karadja som författarin- na.
Prinsessan Karadja, som bekant född Smith, en dotter af den kände grosshandlaren L. O. Smith, har uppträdt som författarinna på franska.
Den bok, hon utgifvit, utgöres af en samling aforismer, sam- manförda under titeln Edacelles (Gnistor).
Boken, som är dedicerad till prinsessans man, utmärker sig för en sällsynt vacker utstyrsel och är utgifven af förläggaren Alphonse Lemerre i Paris.
Den djärfva engelska upptäcTetsfarer- skan mrs Frank Sheldon har nyligen fullbordat en expedition till det inre Afrika.
Man skulle ha trott, att hon på denna äfventyrliga färd medförde så litet bagage som möjligt.
Men Evas dotter förnekade sig icke.
En engelsk tidning berättar, att mrs Sheldon till det mörka fastlandet medförde en elegant baldräkt af hvitt siden med långt släp.
Hvarje gång hon uppvaktade någon höfding, iförde hon sig denna skrud.
Och mrs Sheldon själf försäkrar, att » höf- dingarne voro alldeles förtjusta öfver denna upp- märsamhet, hvilken aldrig förut visats dem af nå- gon. » * En vacker guvernant lön.
Konungen a f Siarn vill, att hans döttrar skola uppfostras af en engelsk lärarinna.
Han har därför gjort förfrågningar i Eng- land efter lämplig person och bjuder verkligt lysan- de vilkor: 12.000 kronor i årlig lön, fri bostad och fritt vivre i det kungliga palatset samt för öfrigt en massa förmåner.
Till omväxling med de mer eller mindre lyckade debutanter, som på senaste tiden framträdt å k. operans scen, har man under den gångna veckan fått höra en verkligt framstående operasångerska a f utländsk extraktion.
Förut alldeles okänd här hemma, kom fru Beatrice Véhon-Halvor- sen hit, utan att föregås af de vanliga reklamerna.
Men redan vid första uppträdandet, som Violetta i i » Den vilseförda », tog bon publiken med storm.
Angående detta uppträdande och fru V.-H:s egen- skaper som sångerska hänvisa vi till den med det värderade märket H. Q.
S. signerade uppsatsen till den ärade sångerskans porträtt.
Vi vilja endast till- lägga, att efter fru V.-H:s uppträdande " som Marga- reta i Gounods » Faust » endast en mening kan vara rådande beträffande hennes sång och sångsätt.
Sällan om ens någonsin har t. ex. juvelarian utförts på ett mera mönstergillt sätt än nu, hvarjämte särskildt torde böra framhållas trädgårdsscenen i tredje akten samt femte aktens fängelsescen.
Mot spelet hafva vi hört åtskilliga anmärkningar framställas.
Vi anse dock, att den ärade gästen därutinnan iakttager ett berömvärdt lagom, som dock, där så behöfves, blir af verkligt gripande art, såsom i dödsscenen i » Den vilseförda », hvilken utfördes lika enkelt naturligt som djupt gripande.
Endast i mimiken skulle vi må- hända önska litet mera uttrycksfullhet.
Sången är emellertid och helt naturligt hennes starka sida, och med den tager hon ock ofelbart sin publik.
På tal om » Faust » - föreställningen i måndags kunna vi ej underlåta att särskildt komplimentera hrr Öd- mann och Sellergren för deras utförande af Fausts och Mefistofeles ' partier.
Båda tyckte vara förträff- ligt disponerade.
Litet mera dämoniskt i mimik och åtbörder skulle dock ej skada hr Sellergrens Mefistofeles.
Hr Malmsjö förtjänar erkännande för sitt öfvertagande af Valentins parti, hvarigenom ope- rans uppförande möjliggjordes.
Fröken Karlsohns Siebel är för väl känd för att särskildt behöfva fram- hållas.
— I Ibsens » Härmännen på Helgeland » upp- trädde förliden lördag fröken Mcjlmnder, hvilken nu återhämtat sig från sin opasslighet, som bebådadt i Hjördis ' roll.
Totalintrycket af denna hennes tredje debut var afgjordt godt; två ting äro synnerligen förtjänta a f beröm: den ungdomliga värme, med hvil- ken hon helt ger sig hän i rollen, och den för en främling sällsynta korrektheten i den svenska dia- logens uttal.
Hon sträfvar tydligen att gifva ett bjärt dramatiskt uttryck åt de skarpt motsatta skift- ningarna i Hjördis karaktär, och om äfven härvid öfvergångarna ibland bli väl oförmedlade och de lidelsefulla utbrotten någon gång en smula för pateti- ska, uppnår hon i det hela god effekt och lyfter sig i flere moment till verklig öfvertygande kraft.
Helt visst finnas här vackra förutsättningar, som efter vunnen mognad och konstnärlig afrundning böra borga för mindre hvardagliga resultat.
Fröken Zetterbergs bemödanden att tolka det kvinn- ligt blida och veka i Dagnys väsen följas ej af sam- ma framgång.
Det blir något nästan plågsamt för- tryckt och förkrympt öfver denna vikingadotter, som väl ingalunda varit skaldens afsikt och på intet vis härrör från karaktärens teckning.
En liknande otill- räcklighet att gifva fisjuren frisk liffullhet förspörjes äfven hos hr Hjertstedt i Thorolfs parti.
Men öfver den framställning, som öfriga roller få i denna senaste uppsättning af den norske skaldens vikingadrama, kan dess bättre sägas hvila den rätta bredden.
Så förlänar hr Ranft åt den gamle Örnulfs väldiga skepnad och hrr Skånberg och Engelbrechl åt Sigurd sjökonung och Gunnar Herse en kraftig relief, som kommer dem att träda fram ur den gam- malnordiska ramen med dessa en smula öfvermänsk- liga mått, som barnen — vi stora som små — älska att lägga öfver sagornas hjältar.
— I morgon lördag gifves den fjärde symfonikonser- ten för denna säsong.
Programmet upptager: 1) Schumanns » Manfred »; 2) Två isländska melodier för stråkorkester af Svendsen samt 3) Baethovens pastoralsymfoni.
— Coquelinska sällskapet anländer hit den 17 den- nes med ångaren Express.
Dagen därpå gifves första föreställningen, då Victorien Sardous dram » Thermi- dor » uppföres med Coquelin som Labussiére.
Den 19 gifves » L ' Indécis », enaktskomedi, samt » La mégére apprivoisée », en bearbetning efter Shakspeares » Så tuktas en arghigga ».
Fru Ellen Hedlund utför häri sin gamla roll, Catharina, Coquelin blir Petruccio.
Den 20 april: a) » Le député de Bombignac », komedi i 3 akter af Bisson, (Cnantelaur: Coquelin), samt b) Moliéres » Les précieuses ridicules », (Mascanville: Coquelin).
Den 2 1: a) » L ' Aventuriére », (Annibal: Coquelin), b) » Un cråne sous une tempéte », skämt i en akt af Dreyfus, (Coquelin och fru Hedlund).
Den 22: a) » Monsieur Scapin », komedi i 2 akter af Jean Kichepin, med Coquelin i titelrollen, samt b) Ernst Ahlgrens enaktskomedi » Par Téléphone », (Ellen Hedlund).
Den 23: » La mégére apprivoisée ».
Den 24: » Par Téléphone », » Gringoire » (med Coque- lin i titelrollen) samt » Un cräne sous une tempéte ».
Dramatiska leatern gifver fortfarande med oför- minskad framgång Echegarays kvicka komedi » En kritikers debut », hvilken afton efter afton framkallar det lifligaste bifall.
Innan någon utländsk nyhet vi- dare upptages, vore det skäl, anse vi^att direktionen toge i öfvervägande, om det ej vore förenligt både med k.
Dramatiska teaterns uppgift och dess ekono- miska intressen att åter framföra något af våra gamla svenska lustspel.
Ett godt uppslag härtill torde kunna sökas i det stormande bifall, som kom Blanche ' s klassiska lustspel » Ett resande teatersällskap » till del å den i allo lyckade matiné, som i söndags gafs å k.
Dramatiska teatern af dess regissör Axel Boos.
Och lämpligare representanter för de tre hufvudrol- lerna Sjövall, Öländer och Gråström än hrr Grunder, Lagzrqvist och Boeckström torde för närvarande näp- peligen kunna uppletas.
Visserligen har hr Lager- qvist redan dragit sig tillbaka från teatern, men sä- kerligen skall han, hoppas vi, gå en tacksam publiks önskningar till mötes och återtaga sin gamla glans- roll, om stycket tages upp.
Hr Grunder var helt enkelt ypperlig som teaterdirektören; denna roll torde ock få räknas som hans allra bästa efter engagementet vid Dramatiska teatern.
(Sedan ofvanstäende var uppsatt och just som tidningen skall läggas i press, erfara vi, att » Ett resande teatersällskap » fr. o. m. torsdagen gifves hvarje afton i denna vecka och med samma rollbesättning).
För att ytterligare nämna några ord om hr Boos ' matiné, sä inleddes densamma med Otto Benzons fina pro verb » Tillfälligheter », hvilket erhöll ett all- deles ypperligt utförande af direktör Fredrikson och fröken Seelig.
Hr Engelbrecht deklamerade Tegnérs » Sång till solen&gt;, och fru Rundberg föredrog på sitt oefterhärmliga sätt några mycket roliga visor på danska, hennes modersmål.
Salongen var utsåld i förköp.
Vasateatern bjöd i lördags åter på en ny operett, denna gång af en här förut alldeles okänd komposi- tör, Ed.
Jakobowski.
» Jack och Bob », burlesk ope- rett i 3 akter af Paulton och Bellamy, är från en- gelskan fritt bearbetad af Harald Molander.
Och att bearbetaren ej skämt bort texten, kan man med kännedom om hans skicklighet och fyndighet taga för gifvet.
Slående repliker och kvicka vitsar, någon gång nästan alltför djärfva, förfela ej att hålla en munter stämning i salongen vid lif.
På det sanno- lika i styckets handling får man emellertid ej ställa för stora anspråk.
Både styckets idé och musiken äro för öfrigt föga originella.
Den senare innehåller emellertid flere sångbara nummer.
Styckets fram- gång hvilar hufvudsakligen på det sätt, hvarpå de båda titelrollerna utföras.
Och erkännas måste, att de båda landsvägsriddarne Jack och Bob ej gärna
kunnat få ett par bättre representanter än hrr War- berg och Strömberg, hvilka med en oförliknelig galg- humor, värdig de bägge galgkandidater de föreställa, locka publiken från den ena skrattsalfvan till den andra.
De belönades också med det lifligaste och mest välförtjänta bifall.
Bland de öfriga uppträdande förtjäna hrr Lundahl, Hagman och Änder jämte fröknarna Grönberg och Ekström samt fru Lindström att nämnas.
Storeby köping, där våra vattumän i sommar skola sköta sina respektive vikariat.
Och hvad ni be- stämdt inte ha en aning om är, att jag har lyckan äga trenne systrar, hvilka fullkomligt passa in på de tre idealerna. » Här blef talaren af bruten af en allmän skrattsalfva.
» Genast då Bäck beskrifvit sin artistiska fantasi, tänkte jag på min syster Siri, som målar, sjunger och spelar dagen lång.
Doktorns praktiska köks- gudinna var syster Elsa upp i dagen, och jag var, gifver sin sista kammarmusik- redan innan Ström öppnat munnen, öfvertygad om, soaré för säsongen nästkommande måndag efter ett att han skulle teckna af min visa, poetiska syster som vanligt utmärkt program.
Ni få därför förlåta mig, att jag brast ut hvilken för några år sedan upp- i skratt, när min aning slog in till punkt och pricka. » Han drack ur sitt glas och sjönk tillbaka i stolen.
trädde härstädes som » underbarn », har nu ytterli- gare utbildat sig som pianist och gifver som sådan » Förunderliga ödets lek, » deklamerade nu fest- konsert härttädes om tisdag i Musikaliska akademien.
talaren med en stor gest, » här hafva vi nu ej blott fått reda på, huru våra vänners idealer skola vara beskaffade, utan äfven fått veta deras namn.
Må vi hoppas, att dessa tre så olika representan- ter för kvinnan i sin fullkomlighet skola i verklig- heten motsvara, hvad fantasien målat, så att vi inom kort få gratulera Axel Collén till tro svåg- rar med så lysande framtidsutsikter som de, hvilka i afton upprullat sig.
Skål! » Sedan glasen tömts, lutade sig en bredvid Col- lén sittande mot honom och frågade sakta: » Men är det verkligen ditt allvar?
Har du tre systrar?
af Och äro de så beskaffade?
Det är ju alldeles otroligt. » » Tyst du,&gt; hviskade Collén tillbaka.
» Har du ej hört talas om sanning med modifikation?
Tre Belönad med hedersomnämnande vid Iduns systrar har jag, det är då säkert, och inte skall s ' .ora pristäfling.
det bli mitt fel, om de ej till punkt och pricka motsvara de där herrarnes idealer.
Präktiga fö- rutsättningar därtill hafva de redan, och med klok oktorns och hans trinda, frefliga doktorinnas behandling hoppas jag kunna få dem rätt långt, skål dracks under skratt och bravorop, och hvar och en i sitt fack.
Jag hoppas, att somma- så kom notarien Malle Ströms tur.
ren på det vördnadsvärda Finnsboda bruk skall Han var ganska olik sina vänner, denne man medföra åtskilliga pikanta situationer. » med de skarpa dragen och den djupa blicken, » Men är det riktigt grannlaga.
?&gt; invände den hvilken liksom borrade sig in i det föremål, hvarpå andre.
den fästes.
Äfven nu, då de öfriga ännu skrat- » Grannlaga! ...
Hvem katten tror du är grann- tade åt doktors ideal, tycktes han taga saken på laga mot sina systrar?
Och de där herrarne tän- sitt vanliga allvarliga sätt, och det var med ett ker jag ej genera mig för.
De kunna minsann nästan drömmande tonfall han, efter att hafva vara glada om.
» höjt handen för att begära lystnad, långsamt och sakta yttrade: &lt;Mitt ideal?
Vet jag väl själf, huru det är?
Så mycket kan jag dock säga, att min hlifvande hustru måste vara lika fjärran från Bäcks rodocka som från doktorns köksa.
Om jag någonsin gif- ter mig, vill jag i min maka finna en bildad och intelligent vän, ej blott villig att följa mig på Då man från Storeby köping följer landsvä- mina intellektuela ströftåg, utan eggande mig till gen, som strax utanför tullen på en ståtlig bro andlig verksamhet både genom uppmaning och går öfver den skummande Svartelfven, kommer äfven exempel.
Sålunda stödjande och uppmun- man nästan genast in i själfva urskogen, tycks trande hvarandra skulle vi vandra vår väg genom det.
Så ofantliga äro furorna, sä tätt stå de intill lifvet och kunde då vid dess slut med tillfreds- hvarann.
Och då man trädt in under denna grön- ställelse se tillbaka på ett arbete i det godas, det skande dom, hör man på afstånd elt doft buller, ädlas, det nyttigas tjänst.
Men, » tillade han och hvilket för hvarje steg tilltager i styrka.
Efter såg upp med ett småleende, som märkvärdigt för- ännu en stund börjar ett och annat löflräd visa skönade hans drag, » låt äfven mig som de före- sig bland de stolta furorna, och så småningom öf- gående vännerna sluta med en inbjudning att vergår barrskogen till en leende björkhage med gästa mig och min hustru.
Jag lofvar, att ni ej däri inströdda majestätiska ekar.
Dessa taga slut- skola behöfva lefva på själaspis, ty lyckligtvis fin- ligen öfverhand, utmed vägen ordna de sig till en nes det både hushållerskor och kokerskor att få. » allé, och plötsligt öppnar sig för blicken en bördig slätt, i hvars midt synes en mängd byggnader be- Den relativa tystnad, som rådde sedan paret Ströms skål druckits, afbröts oförmodadt af ett härskade af ett på en kulle liggande, slottslikt her- resäte.
Det är Finnsboda bruk.
klingande skratt, hvilket framkom så plötsligt och Aulinska kvartet en Hona Eibenschlitz, Idealerna.
Berättelse C. O. Gumo2lius.
f På Finnsboda bruk.
fulltonigt, att man väl märkte, hur den skrattande sökt kväfva det, ehuru förgäfves.
Allas ögon rik- tades på en ung man, hvilken med högröda kin- der och tårade ögon ännu kämpade mot paroxys- men.
&gt;Se på C o l l é n l.
är du rent befängd? » haglade utrop och frågor omkring honom.
» Jag ber så mycket om ursäkt, » sade han slut- ligen, » men det kom för mig en sådan lustig tanke, och her rarne veta nog, hur oemotståndlig lusten att skratta blir, då man fösöker att hålla sig allvar- sam. » » Nå, » frågade någon, » hvad var det som var så roligt? » » Ah, » genmälte Collén en smula förlägen, » det var just ingenting. » » Seså, » utropade värden, » intet hemlighetsma- keri.
i kväll måste alla tankar och känslor framläggas såsom i en öppen bok.
Är det ej så? » » Jo, jo, » instämde de öfrjge.
Stockholm, N:r 24 (339) Fredagen den 15 juni 1894.
Prenumerationspris pr a r: Idun ensam kr.
I d u n s M o d e t i d n i n g jämte ko- lorerade p l a n s c h e r » I d u n s Modet, utan kol.
4: 3: P r e n u m e r a t i o n s k e r å a l l a post- anstalter i riket.
: Matilda Ii2 », an söker icke sitt. » Så lyder en af aposteln P a u l u s ' de- finitioner på kärleken, men i vårt motto öfver en afslutad lifsgärning borde det h e t a: hon sökte icke sitt, och i dessa fd ord skulle vi finna nyckeln till en af de lefnadsgåtor, som synas oss så olös- liga, gåtan, h u r u af det lilla varder det stora, hu- ru det minsta kan räcka till snart sagdt i det o- ändliga.
F ö r fjorton dagar se- dan gick genom värt sam- hälle det oroande r y k t e t: Matilda Hall är sjuk, det är mycket betänkligt, hon h a r lunginflammation.
Dagar gingo, man sväf- vade mellan hopp och fruktan, men hoppet se- grade, ja, öfvergick till visshet.
H o n skall få lef- va och fortsätta sitt väl- signelserika lif, så hade solstrålarne hviskat, n ä r de på söndagsmorgonen den 3 juni lyste in i sjukrummet — men, när samma strålar sänktes mot väster, låg icke endast kvä 1- lens skuggor på den sju- kas panna, döden hade där tryckt sin prägel.
Och nu talas det så sak- ta i den stora korridoren, och en sorgklädd ungdom rör sig, där nyss stojet af glada barnröster gen- J. Nordling.
Utglf ningstid: hvarje helgfri fredag Muns Tryckeri Aktiebolag.
7de årg.
F ö r » P l a t s s ö k a n d e » o. » Lediga platser » 25 ö r e för h v a r j e påbörjadt tiotal stafv.
Lösnummarspris I 5 öre (lösn:r e n d a s t för k o m p l e t t e r i n g a r) U t l ä n d s k a a n n o n s.
70 öre pr n o u p.
ljödo och färgrika d r ä k t e r vittnade om glädje och sommar.