Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänker man nu tillika, att en sådan lottegare måste icke sällan infinna sig för att deltaga i öfverläggningar vid så kallade förberedande sammanträden, och, för att bevaka sin (alan vid årligen O återkommande allmänna Bolags-Stämmor, nödsakas göra en 12 mils resa på egen bekostnad, och gerna icke kan undandraga sig att vara Directör vid det Contor, hvartill lian hörer, utan alt lian för den lid, som för denna tjenstgöring måste uppoffras, håralt påräkna någon motsvarande ersättning, så kan man icke utan en slags känsla af obehag höra de tillmålen för egennytta, hvarmed man ofta hedrat delegare af nuvarande — Bankbolag.
Vid bedömande af vinsten på den hitintills bedrifna enskilda Bankrörelsen, torde man icke heller böra glömma, att nästan alla lottegare sjelfva häfta i Bankerna, samt betala räntor, antingen för lån i Discont- eller creditiv-väg, och således sjelfva bidraga i ganska betydlig män till vinsten.
Afdrager man nu den andel, hvar och en varit berättigad att af lotalvinsten utbekomma från de räntebetalningar, lian varit skyldig till Bolagets cassa erlägga, torde väl befinnas, att en och annan större lottegare under året kunnat drifva en större handtering elier rörelse med ett förlags-capital, som han på sådant sätt kunnat disponera till lägre, än vanlig procent.
Men alt något ondi skulle ligga i ett sådant förhållande, kan jag icke förstå.
Ibland läror, som blifvit förkunnade och äro förtjente af att närmare pröfvas, är den, att Statsbanken borde, för att göra nationen delaktig af den vinst, som nu skördas af Privat-Bankerna, öfvertaga deras rörelse.
Men utom det att man glömt den betydliga nationalvinst, som måste ligga deri, att communerne och dervarande större oell mindre affärsmän, allt efter sorn de med sin credit gifva styrka åtegna Bank-bolag, kunna bereda sig förmån af förlags-capitaler till låg ränta , och således sättas i tillfälle att åt näringslifvet gifva en större utveckling, än annars varit att förvänta, har man icke nogare gjort sig reda för möjligheten för Statsbanken a 11 öfvertaga den rörelse, som nu af enskilte Bank-bolag bedrifves.
Väl medgifves, att Riks-Banks-vinsten under vanliga förhållanden kan synas betydlig.
Men alt något sådant med den skulle kunna åstadkommas, är ett bedrägeri, som äfven den i finans-läran oinvigde kan inse.
Riks-Banks-vinsten utgöres af räntor för af Banken lemnade låne-understöd, hvilka årligen ingå och således årligen minska utelöpande sedel-stocken med ett motsvarande belopp.
Om nu äfven Ban Bih. till R.
St, Fröt, 184S, 6 Sand, 2 Afd, 2 Håjt, 4 26 Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande, N:o 2. ken utsläppte desse, allt efter som de inflöto, för att utvidga sin låne-rÖrelse, eller för att, örn man så vill benämna det, supplera Privat-Bankerua, så blefvo landels rörelse-capital genom en sådan utsläppning hvarken större eller mindre än förut; detta inses lätt.
Jag vill icke nämna det äfventyrliga i ett sådant sätt att gå till väga och fästa äfven denna från förödelsen bergade skärf i låne-rörelsen.
— Bättre kan den användas, än att dermed öka skuldsättningen och obeståndet och bringa Banken i ett tillstånd af oefterrätllighet, som betager honom all förmåga att uppfylla någon enda af sina egentliga förbindelser.
Ur Stals-ekonomisk synpunkt kan således aldrig deras beteende gillas, som går ut på att för sådane ändamål förslösa naiionens tillgångar.
För öfrigt mäste man väl, i lall Bankens hitintills följda utlånings-system skulle vidare utvecklas, älven i betraktande taga, att största delen al Banco-vinsten då måste användas, för metalliska cassans förstärkning och till betäckande af de förluster, sorn måste blifva en följd af en så utsträckt låne-rörelse.
Hvarifrån Riks-Banken skulle erhålla nära 7 millioner, för att kunna få det nöjet att verkställa något så planlöst, som att ersätta credit-inrättningar, som bära sig, hitintills blifvit med sorgfällighet förvaltade och hvilkas förmåga att uppfylla sina förbindelser ingen betviflar, ser jag icke.
Vill man tillegna Staten alla vinstgifvande företag, blott derföre att de äro vinstgifvande, gifvas många sådane.
Flera ångfartygs-bolag hafva lemnat 18 ä 20 procent i utdelning.
Men hvad nationen skulle vinna på, om ångbåtsfartens bedrifvande tillegnades Stats-Banken såsom monopolium, torde hvar man lätt inse.
Äfven papperstillverkningen lemnar icke ringa behållning och riktar den, som drifver en sådan med urskiljning.
Men hvad Slaten vunnit på sitt oförlikneliga Tumba, torde icke vara värdt att omorda.
Äfven Stats-Banken, mera ändamålsenligt förvaltad och mindre fängslad åfelt olyckligt utlånings-system än vår, hvilken saknar nästan all förmåga al en friare Bank-rörelse, måste känna någon gräns för sin verksamhet.
Man har, snart sagdt, som ett axiom antagit, att Privat-Banks-invisningar trycka på Riks-Bankens metalliska cassa lika som Bankens egen, och således ansett, att Stats
Banken äfvenlyiade ingen ting för realisationens bestånd, genom aU i rörelsen sätta ett belopp, motsvarande PrivalBankernas Credil-sedlar.
Jag deremot har icke kunnat erkänna rigligheten af ett sådant antagande.
Privat-Bankernas sedlar trycka efter mitt förmenande isynnerhet på deras egna cassör.
— Så länge der finns valuta i silfver och guld eller deremot svarande Banco-sedlar, så länge inlösas Banco- och Lag-Utskottens Xj tlålandeN.o 2. 27 de dermed.
— Detta är naturligt.
Men öfver 5 millioner R:dr Banco, en summa, som icke är så alldeles obetydlig, livilar på Bank-bolagets credit, uppehälles i rörelsen genom förtroende i ill detta bolags soliditet, och trycka hvarken på ett eller annat sätt på Riks-Bankens metalliska eassa.
Tron pä en sådan tryckning, såsom varande af samma vådliga natur, som den. för hvilken samma Bank skulle blottställa sig genom obegränsad sedelutgilning, är ett tomt spöke, som endast kan skrämma en lättrogen; ty hade invisningar, utställde af enskilde eller bolag, haft en sådan verkan på Stats-Banker, skulle de invisningar, som blott några af Europas mest ansedde Bankiers-hus under en ganska kort tiderymd utställt, uppgående till milliarder Mark Hamburger-Banco eller Pund Sterling, så hafva förtryckt den Hamburgske eller Engelska Banken, att den aldrig mer kunnat repa sig.
Men detta har icke varit händelsen.
Man har på andra ställen icke plågats af så vidunderliga föreställningar.
Man har utan förskräckelse sett en Hejne och andra hans likar ulställa huru många invisningar som helst, väl vetande, alt de tryckte på deras egna cassör, hvilade på deras egen credit.
Hade denna credit upphört, deras cassör blifvit tomma, hade hvarken en eller annan Bank besvärat sig med deras inlösen.
— Och så länge Svenska Riks-Banken icke garanterat de Svenska Privat-Banks-sedlarne, torde den tryckning på Riks-Bankens metalliska cassa, de utöfva, vara af nära samma beskaffenhet, som enskilda invisningar, ställde att betalas i Banco-sedlar.
Att man för en Privat-Bankssedel kan tillvexla sig en Riksinynts-sedel och med denna tillvexla sig silfver i Riks-Banken, vet hvar och en.
Men hvar och en vet också, alt om B. inlöser sin skuldsedel till A. med Banco-sedlar, kan A. för desse sedlar tvinga sig till silfver i Banken.
Men då så är, fördrar försigtigheten att så ordna Riks-Banken, att den icke har en större utelöpande sedelstock , än den mägtar med klingande mynt inlösa.
Att elen måste vidkännas skyldigheten att inlösa sitt pappers-mynt, det må komma från cassa-kistan i en Privat-Bank eller från annat håll, är naturligt, så länge realisationen skall ega bestånd.
Att Sveriges handel sednare åren antydt en underbalance, att de i Finland varande Bancosedlar måste inlösas med silfver, att Banco-Slyrelsen hittade på den utvägen att genom Piasters försäljning göra sig af med en stor del af Bankens redbarheler, äro facta, som stå i intet rimligt sammanhang med Privat-Bankernas tillvaro.
Man har äfven hyst den tankan, att Pi ivat-Banker, som med Riks - 28 Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande, N\o 2. mynt drefvo sin rörelse, skalle ega ett afgjordt och bestämdt företräde framför de nuvarande.
Men då det lär blifva omöjligt att, utan allt för besvärliga omvägar, och utan att allt för mycket inblanda Stals-Banken i enskilda företag, erhålla detta mynt, så kan jag icke biträda en sådan mening
En Privat-Bank med egen sedelutgifning måste med mera varsamhet sköta sin rörelse och alltid afpassa den efter tiden och omständigheterna, vinnlägga sig om att bibehålla crediten och städse afse sin förmåga att hålla tillräcklig cassa, och eger deruti alltid en väckelse att icke försumma, utan vidmakthålla och med omsorg sköta de delar af Bankrörelsen, nemligen crediliv- och upp-och afskrifnings-räkningar, sorn äro för allmänhet af erkänd väsendtlig nytta, men hvilka skulle såsom kostsamma och mindre lönande åsidosättas, om man på annat sätt kunde åtkomma Riksmynt.
För en Bank med egen sedel-utgifning är således en föforeskrift om hållande af crediliv- samt upp- och afskrifnings-räkningar någon ting alldeles öfverflödigt.
Den uraktlåter aldrig en sådan rörelse, emedan den utgör enda sättet att hålla Bankens tillgångar rörliga, och erbjuder det verksammaste medlet att förstärka Bank-cassan med Riksmynt.
För en Bank utan skyldighet alt förse sig med Riksmynt skulle en sådan föreskrift" blifva utan påföljd, emedan dess efterlefnad icke vore af ett för Bankens bestånd nödvändigt ändamål betingad.
Att ett strängt ansvar bestämmes för Bank, som brister i betalning af sine utelöpande credit-sedlar, anser jag både med rättvisa och billighet öfverensstämmande, men kan icke gilla stadgandet i i5 §., hvarigenom detta ansvar skulle ensamt och i första rummel drabba Bank-Direclionens ledamöter, hvaraf en stor svårighet att erhålla skickliga och pålitliga
Directörer skulle blifva en oundviklig följd.” Af Herr Maechel’.
’ Jag reserverar mig emot bestämmelsen, att sedelvaleurens minsta belopp ej skulle få understiga R:dr 6: 3a, och emot den utomordentligt stränga ansvars-skyldighet, man pålagt Privat-Banks-directionens Ledamöter, hvilka båda förhållanden skola helt och hållet motverka de nya Privat-Bankers uppkomst, för hvilka man nu gått att stifta en lag.” AF Herr Falhem: ”Jag reserverar mig emot den höga beståjamelsen af Sedelvaleuren, med den öfverlygelsen, att den synbara åsyftade skada, den skulle Banco- och Lag- Utskottens Utlåtande.
!V‘.o a. 29 skulle medföra för Privat-Bankerne, i alli för ringa nion skulle tillskynda Riks-Banken åsyftad vinst, och hoppas derföre, att Kongl. Maj:t ej sanctionerar förslaget.
Hvad Lagstiftningen för öfrigt beträffar, så instämmer jag hufvudsakligen deruti och önskade dess framgång.” Af Pehr Mårtensson: ”Emot sammansatta Banco- och Lag-Utskottensbeslut rörande
Lag för enskilte Banker, måste jag mig reservera, helst som dess majoritet icke lill ringaste del velat fästa sin uppmärksamhet å de billiga och på all rättsgrund af mig gjorda anmärkningar, då detta betänkande inom Utskottet förevar.
Vi veta nogsamt, att Privat-Banksintresset inom vårt land vunnit en framgång, det ingen annan industri hitintills kunnat vara nog mägtig att sig förskaffa, och att delta, med lindriga ord sagdt, blifvit ett kräftsår på statskroppen, lärer ingen, sorn rätt betänkt saken, kunna vederlägga, äfvensom det verkat menligt på den jordbrukande classens välstånd, bevisar sig bäst af det alltför dryga procenteri, som dessa Banker med den korta omsättningstid, sorn existerar vid samma.
Väl föregifves, såsom skäl för dess bibehållande, alt en indragning af dessa Banker skulle medföra så menliga följder i vårt penningeväsende, att en ruin deraf skulle vara en oundviklig följd; men jag kan icke afskräckas från mina förut gifna yttranden i frågan, nemligen att en successiv indragning af Privat-Bankerne kan ega rum genom Riks-Bankens låneutgreningar, eller ock att Privat-Bankerne måtte så omgärdas, att de icke i ena eller andra fallet med sin credit rörelse må kunna som hitintills vara förderfliga för landet.” Herr Doctor Elfström och Herr Lector Wallman hafva emot Betänkandet sig jemväl reserverat, den sistnämnde under åberopande af sin vid förra Betänkandet afgifne reservation.
Bih. till R, St. troi. 1S4S.
6 Sami. a Afd, a Nä/t. s STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Berg, i845.
Banco- och Lag-V Iskottens Memorial, N',o 3. 1 N:o 5.
Ank. till Exp.-Utsk. d. g Maji, kl. 8 c m.
Memorial med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljagtiga Beslut öfver Utskottens Betänkande N:o 1 och Utlåtande
N:o 2 med förslag till Lag för Enskilde
Banker samt vilkoren för dessas rörelse.
Enligt till Utskotten ankomne Protokolls-Utdrag, hafva de Respektive Riks-Stånden öfver nämnde Lagförslag stadnat i beslut, som dea Memorialet bifogade Tablå ulvisar.
Deraf inhämtas, att Vällofl. Borgare-Ståndet bifallit det af Utskotten uppgjorde Lagförslag i dess helhet och att Högloft.
Ridderskapet och Adeln äfven godkänL detsamma med endast några få ändringar och rättelser; men att Högv.
Preste-Slåndet och Hederv.
Bonde-Ståndet, hvilka utgått från den grundsats, aLt Enskilde Banker icke böra vara berättigade att bedrifva sin rörelse med egne tryckte eller graverade creditsedlar och följaktligen afslagit i §. i Lagförslaget, hvar för sig uppgjort serskilde Lagförslag, som i åtskiJlige delar sammanfalla med Utskottens förslag, men i andra äro så väl derifrån, sorn från hvarandra mer och mindre skiljagtige.
Då samtlige Riks-Stånden således antagit, att en fullständigare Lagstiftning för enskilde Banker, än den, som för närvarande finnes, är af behofvet påkallad, och jemväl samtlige beslutat en Lag för dylika Banker, ehuru de serskilde Lagförslagen i vissa delar äro från hvar annan skiljagtige, finna Utskotten sig, af föreskriften i y3 §• R. O, att når RiksStånden i sina beslut öfver någon fråga, hufvudsakligen eller lill vissa delar, stadna i skiljagtige meningar, desamma så nära som möjligt sammanjemka, vara förpligtade att söka bringa de skiljagtiga besluten till enhet, och att, för den händelse, att Utskottens sammanjemknings-förslag icke antagas, derjemte framställa propositioner till sådan allmän omröstning öfver frågan i Förstärkt Utskott, sorn i Riksdags-Ordningens nyssnämnde §. förestå. till R.
Prot. i8rfSj 6 Sami. 2 Afd. 3 Haft, 1 2 Banco- och Lag-Utskottens Memorial, N:o 3. skrifves, till hvilka åtgärder Utskotten anse sig desto mer förbundne, som det af Utskotten uppgjorde
Lagförslag i åtskilliga delar blifvit dels af samtlige Riks-Slånden och dels af tre
Stånd antaget, och i hvilka delar således redan förefinnes Rikets Ständers beslut.
Sålunda äro nemligen 3 och 4> 12 och J3, 16 och 17 samt 19 och 20 §§. bifallne af alla fyra Riks-Stånden. 2 §. är bifallen at Preste-, Borgare- och Bonde-Stånden; hvadan Ridderskapet och Adelns uti denna §. beslutade förändring, rörande minsta antalet namngifne delegare och teckningssumman, är förfallen. 6 §. är bifallen i dess helhet af Preste- och Borgare-Stånden samt af Ridderskapet och Adeln med endast den förändring, att sista meningen i r mom. eller orden: ”Bolaget dock obetaget att, om reda penningar sålunda nedsatte blifvit, dem återtaga emot annan säkerhet, som af Bolaget och Konungens Befallningshafvande godkänd blifvit” skulle utbytas emot:
'Bolaget dock obetaget att hvad sålunda är nedsatt utbyta emot’’ etc.; hvaremot Bonde-Ståndet, som med Preste- och Borgare-Stånden godkänt den mening i 1 morn., hvilken Ridderskapet och Adeln förändrat, uti §:n beslutat den förändring, att Konungens Befallningshafvande, som, enligt Utskottens förslag, bör uti pröfningen af säkerhets-handlingarne deltaga, med skyldighet att öfver säkerheten sig utlåta, skulle tilläggas beslutanderätt i denna fråga; men då Utskottens förslag i nämnde del vunnit tre Stånds bifall, kommer följagtligen Bonde-Ståndets, från de öfrige Riks-Ståndens afvikande, beslut att förfalla; likasom och då den del af ifrågavarande §., uti hvilken Ridderskapet och Adeln beslutat förändring, blifvit bifallen af de öfrige tre Stånden, Ridderskapet och Adelns berörda beslut äfven anses förfallet.
Förenämnde §§. nemligen 2, 3, 4> 6, 12, i3, 16, 17, 19 och 20 äro således genom Rikets Ständers beslut gillade. 1 1 §. är af samtlige Riks-Stånden bifallen med endast den förändring af Ridderskapet och Adeln, att i stället för orden:
"Sex procents ränta” i 1 morn., skulle införas "Sex procents årlig räntaoch som detta redactionsförslag icke ändrar något i sak, men väl innebär ett möjligen behöfligt förtydligande, anse Utskotten sig böra inbjuda Preste-, Borgare- och Bonde-Stånden att uti den af Ridderskapet och Adeln i 11 beslutade redactionsförändring sig förena.
Banco- och Lag-Utskottens Memorial, N\o 3.
3 I afseende på 5 §. förekommer väl att densamma blifvit bifallen af tre Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln, samt Preste- och BorgareStånden; men enär Bonde-Ståndets uti denna §. beslutade förändring, att minst hälften af teckningssumman eller grundfonden skall utgöras af Rikets gällande mynt och för Bolagets räkning i Rikets Ständers Bank innestå, utgör en af hufvudgrunderna i det af Bonde-Ståndet beslutade Lagförslag och eger så oskiljaktigt sammanhang med Bonde-Ståndets beslut i 7, 9 och öfrige §§., att 5 §. i Bonde-Ståndets förslag icke kan lösryckas eller utbytas mot 5 §. i Utskottens förslag, med mindre hela det af Bonde-Ståndet uppgjorda lagförslag derigenom skulle blifva brutet och oantagligt, torde deraf följa, att nämnde §. bör stå eller falla i sammanhang med Bonde-Ståndets förslag i dess helhet.
De utaf Ridderskapet och Adeln beslutade förändringar i Utskottens förslag äro vidare följande, nemligen: dels i 8 §. 1 morn.: att framför ordet ”inlösas” skulle tilläggas orden : ’’med Rikets mynt”; och att de i samma mom. förekommande orden: ”6 R:dr 3s sk.
Banco, motsvarande 2 R.ilr 24 sk. silfver”, skulle utbytas mot: 3 Rulr 16 sk.
Banco, motsvarande 1 R.dr 12 sk. silfver.” dels ock i 10 §.: att i 1 mom. i stället för orden: ”hälften af hvad å tecknad grundfond finnes i Banken insatt”, skulle införas orden: ”hälften af teckningssumman” ; samt att sednare mom. i samma §. endast borde innehålla: ”Depositionsbevis skola ställas till viss person eller visst Verk, samt innehålla, att öfverlåtelsen deraf må ske endast till viss man.”
Hvad nu först angår det i 8 §. beslutade tillägg af orden: ”med Rikets mynt” framför ordet ”inlösas”; så, enär detta redactions-förslag, utan att medföra ändring i sak, utgör ett förtydligande, anse Utskotten sig böra inbjuda Vallo fl.
Borgare-Ståndet att nämnde redactionsför ändring antaga.
BeträlFande deremot de öfrige af Ridderskapet och Adeln beslutade förändringar, nemligen i 8 §., angående sedelvalören, samt i 10 §. 1 och 4 Banco- och Lag-Utskottens Memorial, Nxo 3. 2 momenten, så enär desamma hufvudsakligen skilja sig från Utskottens af Borgare-Ståndet godkända förslag, finna Utskotten sig föranlåtne alt inbjuda Höglojl.
Ridderskapet och Adeln att, med frånträdande af sitt beslut i nyssnämnde delar, antaga Utskottens af Borgare-Ståndet gillade förslag.
Då så väl Preste-Ståndels beslut, i fråga om 1, 7, 8, 9, 10, 14, 15, 18 och 21 §§., sorn Bonde-Ståndets beslut, i fråga om samma §§„ jemte den 5 §., utgöra, hvar för sig, ett sammanhängande helt, som dock står i hufvudsaklig strid med Utskottens förslag till berörde §§., dem BorgareStåndet i allo godkänt och Ridderskapet och Adeln jemväl bifallit, med ondantag endast af förenämnde ändringar i 8 och 10 §§.; så få Utskotten inbjuda Preste- och Bonde-Stånden att, rörande nyss uppräknade §§., frånträda deras förra beslut i sin helhet och antaga Utskottens förslag, med blott de af Utskotten här ofvan förordade förändringar, att i 8 §. orden: ”med Rikets mynt” insättas framför ordet: ”inlösas”, och att i 11 §. orden:
Sex procents ränta” utbytas mot ’’Sex procents årlig ränta” Skulle deremot Preste- eller Bonde-Ståndet icke antaga denna inbjudning, så åligger det Utskotten att söka sammanjemka dessa Stånds sinsemellan skiljaktiga beslut; dervid och enär de af Preste-Ståndet beslutade bestämmelser i 9 §. innefatta åtskilliga föreskrifter, rörande Rikets Ständers Bank, hvilka rätteligen böra bero af de stadganden för samma Banks förvaltning, som kunna blifva af Rikets Ständer ensamt beslutade, och de der följaktligen icke tillhöra den nu ifrågavarande lagstiftningen, som är ämnad att hafva egenskapen af allmän civillag, Utskotten icke kunnat undgå att gifva företräde åt Bonde-Ståndets förslag i dess helhet; hvadan Utskotten alltså slutligen få inbjuda Preste-Ståndet, att, derest den nästofvanstående inbjudningen icke antages, rörande <§\§x- 1, 5, j, 8, g, 10, 14, i5, 18 och 21, förena sig i Bonde-Ståndets beslut i dess helhet, Kan åter, genom de af Utskotten sålunda framställde jemkningsför. slag, Viågot Rikets Ständers sammanstämmande, eller tre Stånds, beslut uti Banco- och Lag-Utskottens Memorialt> N:o 3. 5 uti förevarande frågor, icke vinnas; så återstår endast, på sätt ofvan är nämndt, att genom omröstning i Förstärkt
Utskott bringa de serskilda besluten till ett sammanstämmande belt, dervid Utskotten anse, att denna omröstning bör ske i Lag-Utskottet, enär förevarande lagstiftning, såsom varande af civillags natur, dit rätteligen hörer, ehuru Banko-Utskottet uti ärendets behandling deltagit, i och för det inflytande på Rikets Ständers Bank, frågans financiella del anses innebära; äfvensom Utskotten finna, att, tfa deras förslag i allo blifvit af Borgare-Ståndet bifallet, detta
Stånds beslut bör blifva ja-proposition i hufvud voteringen; men genom serskilda voteringar afgöras, bvilketdera af de öfrige Riks-Ståndens beslut bör utgöra contra-propositionen.
Och få Utskotten således föreslå Rikets Ständer, att omröstningar i Förstärkt Lag-Utskott måtte verkställas efter följande voterings-propositioner: l:o.
Den, som vill, att vid votering rörande
Lag för enskilde Banker, de af Ridderskapet och Adeln beslutade förändringar i 8 §. och 10 §.
1 och 2 momenten i det af Utskotten uppgjorda Lagförslag skola innefattas uti contra-propositionen, röstar Ja; den, det ej vili, röstar Nej.
Nej, k°mmer genom serskild votering att afgöras, huruvida i contrapropositionen skall intagas, antingen Preste-Ståndets beslut rörande 1, 7, 8, 9, 10, 14, 15, 18 och 21 §§. i Utskottens förslag, eller Bonde-Ståndets beslut rörande samma §§. jemte den 5 §. 2:o.
(För den händelse, att
Nej segrar i första voteringen) Den, som vill, att, vid votering om Lag för enskilde Banker, PresteSlåndels beslut rörande 1, 7, 8, 9, 10, 14, 15, 18 och 21 §§. i Utskottens förslag skall intagas i contra-proposition, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej.
Nej, kommer Bonde-Ståndets beslut rörande samma §§., jemte den 5 §., att i contra-propositionen innefattas.
Prot. iSj.Sj 6 Sami. 2 Afd. 3 Haft. 2 6 Bänto- och Lag-Utskottens Memorial, N:o 3, 3:o. (Hufvud-voteringen:)
Den, soia bifaller Utskottens förslag till Lag för enskilde Banker, röstar Ja; den, det icke vill, röstar Nej.
Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva antagit a) samma förslag, med de af Ridderskapet och Adeln uti 8 §. samt 10 §.
1 och 2 mom. beslutade förändringar; b) 2, 3, 4, 5, 6, 11, 12, 13, 16, 17, 19 och 20 §§. i Utskottens förslag, samt Preste-Ståndets beslut rörande 1, 7, 8, 9, 10, 14, 15, 18 och 21 §§. i samma förslag; c) 2, 3, 4, 6, 11, 12, 13, 16, 17, 19 och 20 §§. i Utskottens förslag, samt Bonde-Ståndets beslut rörande 1, 5, 7, 8, 9, 10, 14, 15, 18 och 21 §§. i samma förslag.
STOCKHOLM, tryckt hos P- G. Berg, 1845.
HÖr till Banco- och Lag Utskottens Memorial, N-o 3, ft Bilt. lili R.
Prot 1845. 6 Sami. 2 AJd. 4 Haft. i T abla öfver Puks-Stånclens skiljaktiga beslut i anN:o 2, med förslag lill
Lag för enskilde Utlåtandet.
Ridder sk apot och Adeln.
1 £ Bankrörelse, med rättighet att alfard* tryckte elter graverade creditsedlar, må utaf enskilde personer, endast i förening lill Bo- lag, bedrifvas, efter dertill af Kongl. Majit meddeladt tillstånd.
Då underdånig ansökning härom göres, böra till granskning och stadfästelse bifo- gas ej mindre de för Bankbolaget uppgjor- de grundreglor, än ock Utlånings-Regle- mentet; och ankommer på Kongl. Maja att, efter pröfning, huruvida Bank-inrätt- ningen kan vara för landet fördelaktig el- ler menlig, det sökta tillståndet bevilja, p« högst Tio är, eller ock förvägra.
Så vida ansökning om Rankrörelses fort- sättande blifvit af Bolaget gjord Aderton- (18) månader inom nämnde tids utgång, kan tillståndet dertill förnyas; dock aldrig ut- öfver Tio år för hvarje gång.