Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter beträffar bristen å f. d. 4;de hufvud-titeln, så, ehuru frågan icke är sluteligen utredd, Slats-Utskottets Utlåtande, N:o 206. forde likväl, dä önskligt vore, ali alla dessa från den äldre statsregleringen sig härledande brister kunde ur räkenskaperna försvinna, anledning icke saknas att älven härutinnan besluta.
Vidkommande bristen å f. d. ^:de hufvud-titeln, hafva vid åtskillige föregående tillfällen Rikets
Ständer beviljat afskrifning eller ersättning för alldeles likartade belopp.
För de utgifter, hvilka åstadkommit den å f. d. iolde hufvud-titeln befintlige brist, hafva Rikets Ständer dels vid 1840—4*> dels vid 1844—4^ arens riksdagar beviljat anslag, och såmedelst godkänt de ändamål, hvartill de utgått.
Under sådane förhållanden bl ifver frågan, huruvida nämnde bristers undanrödjande från räkenskaperna skulle beredas antingen genom anvisad ersättning af öfverskotterne å statsverkets inkomster, den hittills vanligtvis begagnade utvägen vid dylika fall, eller genom afskrifning utan uppgifven tillgång, hvilket, hittills äfven någon gång begagnade, sätt innebär, att afföringen sker å den fond, som lillskjutit medlen, och hvilket vanligen liksom uti förevarande fall är stats-verkets grundfond.
Vid betraktandet å ena sidan, att förstnämnde tillgång dels är af oviss egenskap, dels, då den uppkommer, erfordras till fyllande af Riksgälds-kontorets behof, samt å andra sidan, att, om äfven icke nekas kan det grundfondens rörlighet till användning vid påkommande fall genom dess fästande vid ifrågavarande utbetalningar betydligen minskats, denna omständighet lika litet hädanefter som tillförene bör åstadkomma förlägenhet i detta afseende, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte tillåta, det ifrågavarande, till ytt sammanräknadt belopp af iyj,63o r:dr 25 sk. 7 rist uppgående, brister måtte i sina behöriga räkningar och sammandrag få lill afskrifning befordras; börande, derest efter verkställd utredning öfver förhållandet med den å f. d. 4:de hufvudtiteln uppkomne brist af 700 r:dr, ersättning derför skulle till statskontoret inflyta, densamma debiteras under inkomsttiteln: extra medel och uppbörder, för att såmedelst öka inkomst-öfverskotteine och i sista hand komma riksgälds-kontoi et till godo.
Beträffande härefter de såsom statsutgifter afförde, men återdebiterade förskotter och län, som för närvarande uti 2ine serskilda general-räkningar af riks-hufvudboken upptagas, anser Utskottet, lika med revisorerneoch riks-boksluts-kontoret, desamma visserligen, genom sjelfva utanordningen från hufvudtitlarne såsom definitiv utgift, en gång vara från stats-regleringen afskiljde, äfvensom sättet för detta förskottsbelopps upptagande i rikshufvudboken synes mindre öfverensstämmande med lagarne för en riktig räkenskapsföring, såsom af 1847 års revisorer blifvit anfördt; men, så län - 14 Slats-Utskottcls Utlåtande, N:o 206. ge detta förhållande måste qvarstå, och då den ersättning, som för en del Liand dem möjligen inflyter, tillfaller stats-regleringens hufvudtitlar, enligt hvad hittills vanligt varit, tror Utskottet det vara lämpligt, att samma förskotts-belopp, intilldess en förändring af sättet för deras intagande i nämnde hufvudbok kan beredas, varda, vid en blifvande fördelning af statsmedlen på serskilda konti, upptagna ä ordinarie stat-reglerings-fondens konto.
För att likväl åstadkomma denna förändring i det nu öfliga sättet att bokföra ifrågavarande belopp och på det en del af desamma måtte, såsom med andra dylika redan tillgår, på en naturligare väg än genom direkt uppdebitering, eller genom intagning uti riks-hufvudboken af de redogörelser, dit de ingå, vinna en för dem riktigare plats i samma hufvudbok, tror Utskottet det skola lända till ändamålets befrämjande, om dels undersökning skedde, för att utröna, hvilka i riks-lmfvud-boken ännu ej intagna redogörelser numera ytterligare derstädes kunde inrymmas; dels, sedan samma undersökning försiggått, de förskotter af förenämnde natur, som ingå i redogörelser, hvilka befinnas icke böra i riks-hufvudboken ingå, för framtiden icke heller i samma hufvudbok upptoges i annat fall, än der ersättning för något sådant förskott förväntas, då posten borde balanseras i det verks hufvudbok, som förskottet meddelat; samt dels slutligen, så vidt möjligt och lämpligt är, inskränkning gjordes i användandet af det hittills brukliga sättet att af de lill verkligen kapital-utgifters bestridande afsedde anslagen anvisa förskotts-utbetalningar, hvilka egentligen icke förr, än deras egenskap af att att utgöra verklig kapital-förminskning vore gifven, kunna anses böra slats-reglerings-fonden påföras.
Bland ofvan anförde frågor, rörande de under stats-medlen inbegripne serskilda fondernas inbördes afskiljande och bestämning i öfrigt, förekommer slutligen den, huruvida fastigheters och inventariers värden böra vid grundfondens beräkning uteslutas eller icke.
Frågan torde rätteligen böra tagas något visträcktare och anses gälla, huruvida dylika döda värden böra under något vilkor förekomma uti de redogörelser, hvilkas ändamål är att framställa de rörlige tillgångarnes förhållanden.
Att sådant sker ej blott utan all nytta, utan äfven till hinder för en klar framställning af de nödiga tillgångarne, är en mening, derom alla, som, enligt det föregåen*- de, sig i frågan yttrat, varit ense; och då härtill kommer, att de orörliga tillgångarne ändock icke allmänt, utan blott i en del redogörelser, ofta der ganska ofullständigt, upptagas, hvadan största delen af dessa stats-verkets och andra verks och inrättningars tillhörigheter aldrig uti riks-Imfvadboken synas, så Slats-Utskottels Utlåtande, A':o 206. 15 anser Utskottet, utan att derföre förneka nödvändigheten af desammas vederbörliga upptecknande i persedelredogörelser o. s. v., alt, till upplysning om äfven denna del af statens egendom, värden å fastigheter samt vissa inventarier och materialier, som icke kunna till rörliga tillgångar räknas, böra från alla allmänna verks redogörelser öfver sistnämnde tillgångar uteslutas.
C. Frågan, om hvilken af de under stats-me-dlen innefattadefonderne hordc uti riks-hufvudbokens kapital-konto intagas, liar Stats-kontoret, uti sitt underdåniga utlåtande angående 1845 års stats-revisions-berättelse, först väckt, i det nämnde verk uttryckt sin tanka, att, då någon af ifrågavarande fonder måste för kapitalräkningens formerande undantagas, med hvilken alla de öfrige hade sina årsliqvider uppgjorde, detta naturligtvis blefve den s. k. statsreglerings-fonden, innefattande de egentliga, till ordinarie statsreglering hörande, statsmedlen.
Deremot hafva 1847 års revisorer bland annat förklarat, att, då grundfonden utgjorde det egentliga förlags-kapitalet, hvilket till stats-verkets inkomster och utgifter förhölle sig på samma sätt, som uti den enskilde bokföringen, kapitalräkningen till vinst och förlust; så borde ovilkorligen riks-hufvudbokens kapital-konto just åt grundfonden inrymmas, men icke åt ordinarie stats-reglerings-fonden,. hvilken, ursprungligen utgörande grundfondens inkomst och utgift, just derföre måste anses grundfonden underordnad, hvilket förhållande icke ändrades deraf, att sedermera, genom utvexling af det årliga öfverskottet eller bristen från grundfondens till riksgäldskontorets kapital, statsregleringen i statsverkets räkenskaper erhållit egenskapen af egen fond eller främmande kapital.
Riks-boksluts-kontoret, uti sitt ofvananförde utlåtande, delade den af 1847 års revisorer sålunda yttrade åsigt angående kapitalräkningens innehåll, anförande såsom stöd derför, dels att grundfonden alltid måste vara den, som af redan samlade medel bestrider utgifterne och, till ersättning af den deraf förorsakade förminskningen, mottager inkomsterne, hvilka vanligen icke hinna realiseras så hastigt, som det erfordras, i hvilket förhållande fondens egenskap af att vara principal, klarligen framstår, dels att samma principalitet hos grundfonden ådagalades deraf, att dess verksamhet ytterligare utsträckes till nödige förskott för serskilda utom statsverket ställde verk, inrättningar och personer.
I anledning af hvad sålunda utaf 1847 ^rs revisorer och riks-bokslutskontoret blifvit anfördt, anser Utskottet att, vid verkställigheten af stats-medlens fördelning på serskilda fonder och framställning i riks-hufvudboken, nämnde hufvudboks kapital-räkning bör åt grundfonden inrymma^. 16 Stals-Utslcotlets Utlåtande, No 206.
D. I sammanhang med nu förevarande frågor, har Kongl.
Stals-kontoret dels i sitt utlåtande angående >845 års revisions-berältelse, med afseende på de anmärkningar om saknad enkelhet och tydlighet, som mot riks-hufvudboken blifvit gjorde, efter dess utvidgning i öfverensstämmelse med den för Rikets Ständers revisorer år iS3o utfärdade förnyade instruktion, till inrymmande af äfven de serskildt förvaltande verkens räkenskaper, då deremot, före berörde förändring, af Rikets Ständers Stats-utskott och revisorer en oinskränkt belåtenhet med samma hufvudbok yttrades, ansett det vara högst önskligt, att, under iakttagande af i öfrigt nödiga förändringar, riksboks-slutet finge återgå till det enkla skick, hvari det var, innan i83o års instruktion utfärdades, dels äfven, för fullständig utveckling af ämnet, uti sina utlåtanden rörande nu förekommande revisions-berättelser, underdånigst hemställt, att åt kamreraren IV. A. Fredin måtte blifva uppdraget att, utan rubbning i nuvarande jemna gäng af stats-verks-redogörelsen, till prof och formulär uppgöra en, på verkliga speciella förhållanden grundad, fullständig räkenskap, som skulle innefatta, utom en hufvudbok öfver statskontorets s. k. enskilda rörelse, äfven en riks-hufvudbok öfver det hela, hvarvid Fredin skulle medgifvas frihet från dess ordinarie tjenst, som under tiden finge skötas af en tillförordnad med lönens uppbärande såsom arfvode, äfvensom rättighet för Fredin att betinga sig lämplig aflöning samt skrifvarhjelp och expensmedel, att åtnjutas intill arbetets fullbordan, hvilket blefve i fullkomlig öfverensstämmelse med de förfoganden, som togos vid första utarbetandet af ett antagligt riks-hufvudboks-formulär.
Utskottet, som anser Kongl. Stats-kontorets förslag angående uteslutning från riks-hufvudboken af de förvaltande verkens redogörelser, hvarigenom samma hufvudbok skulle åter bringas till det skick, hvaruti den befanns före år i83o, innebära en återgång till större ofullständighet, kan af sådan anledning icke tillstyrka bifall till detsamma, helst Ulskoltet redan i det föregående hemställt om en vidare utsträckt tillämpning af den princip, enligt hvilken de förvaltande verkens redovisningar i riks-hufvudboken intagas.
Deremot, då verkställigheten af de beslut angående grunderne för en i framtiden afsedd förändrad uppställning af riks-hufvudboken, hvilka i det föregående blifvit till vidtagande hemställde, icke synes kunna ifrågasättas förr, än en serskild riks-hufvudbok blifvit uppgjord till formulär för samma principers tillämpning, har Utskottet funnit det af Kongl.
Slats-kontoret derom väckta förslag vara ej blott nyttigt, utan äfven alldeles nödvändigt.
Utskottet har, af sådan anledning, anmodat kamreraren numera t. f. stats - S/als-"lskoltels Utlåtande, 1V:o 206 ir stats-kommissarien jFredin atL tillkännagifva, huruvida linn vore villig att ifrågavarande uppgörelse sig -åtaga, och i sådant fall uppgifva de vilkor, lian för delta ålagande ansåge böra bestämmas.
Efter det bemälde t. f. slatskominisarie förklara t sig villig att berörde arbete utföra och framställt vilkom) dervid, deni Ulskoltel för sin del funnit anlaglige, får Utskottet nu, i anledning af hvad sålunda förekommit och afhandlats, till Rikets Ständer hemställa,, att t. f.
Fredin måtte anförtros uppgörandet af en riks-hufvudbok, efter ny method, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de i föregående delar af detta betänkande utvecklade grunder, såsom förslag lill formulär för nämnde hufvudbolts framtida uppgörelse, under förbindelse att hafva arbetet färdigt den i5 Juli 1849, för alt, med stats-kontorcts och kammar-rättens ullåtanden beledsagadt, kunna till Rikets Ständers sistnämnde år sammanträdande revisorers granskning öfverlemna®, och under vilkor: (t) alt uppgörelsen får ske för året 1 B.jfi; b) att arbetet sednast med ingången af September månad innevarande år får begynnas; kommande den ofvan utsatte tiden för hufvudbokens färdigblifvande, genom uppskof för arbetets påbörjande, att i samma förhållande utsträckas; c) att lämplig lokal, helst i förening eller granskap med den, sorn af riks-boksluts-kontoret begagnas, eller kommer att begagnas, till arbetets utförande upplåtes; d) att, för ett års tid, räknad från arbetets början, ledighet lemnäs
Fredin från det embete han såsom t. f. stads-kommissarie för närvarande bestrider, men med åtnjutande under tiden af ett mot hans aflöningsförmoner svarande arfvode, så att lian på detta åtagande hvarken i afsende å tour eller inkomst något förlorar; gällande detta vilkor äfven för upprättandet af ett formulär till hufvudbok öfver Kongl.
Stats-kontorets enskilda rörelse, derest äfven detta uppdrag, hvarom här nedan förmäles, på samma tid åt Fredin ånförtros; samt e) att, utom erforderlige skrifmaterialier och expenser från Kongl.
Stats-kontoret, för] aflöning af nödige biträden vid utarbetandet af det nya riks-bokslulet, till Fredins disposition ställes ett belopp, motsvarande fyra kammarskrifvare-löner eller a 400 r:dr, Sill. lill H. St. fröt.
IS47 och 1848. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 16 Häftet. 3 Stats-Ut.skotleis Utlåtande, No 206. tillsammans
Ett tusen Sex hundra (r,6oo) r:dr b:ko, för liela arbetet räknadt, alt, sedan Fredin inför Kongl. Slats-kontoret för arbetets fortgång gjoi t reda, efter reqvisition, successive till honom utbetalas, mot redovisning inför Kongl.
Uti sin berättelse angående stats-veiket, hafva r845 års revisorer (pag. 32) fästat uppmärksamheten derpå, att Kongl. Stats-kontorets memorialböcker och de s. k. kammarskrifvare-böckerne egenteligen vöre journaler eller anteeknings-böcker öfver de dagligen förefallande anotdningarne, utom det att memorial-böckerne derutöfver upptoge jemväl Kongl, räntekammarens inkomster.
Stats-kontoret saknade deremot en egen hufvudbok öfver sin enskilda rörelse; ty ränte-karn marens s. k. hufvudbok utgjorde endast en kassa-redogörelse för kalender-året, och tiks-hufvudboken, dit resultaterne af samtlige vei ks och inrättningars räkenskaper inginge, användes visserligen för närvarande äfven såsom statskontoreLs hufvudbok, men syntes icke vara dertill fullt tjenlig, synnerligast i anseende till dess sentidiga af— slutande.
Bland olägenheterne, hvilka, enligt revisorernes tanke, uppstode genom saknaden af en vanlig hufvudbok för stats-kontoret, företedde sig: att,, under den Lid, som förflöte emellan utbetalningen af en summa och riks-hufvudbokens afslutning, man icke vore i tillfälle vinna en till alla delar fullständig kontroll och öfversigt af Stats-kontorets enskilda ställning; att åtgärders vidtagande i afseende på förskotters redovisning, fordringars indrifvande m. m. kunde en längre lid förglömmas; samt att följaktligen statens säkerhet för sådane summors inkassering jemväl äfventyrades, enär, under närvarande förhållanden, en balance-post kunde blifva i saknad af åtgärd under 2 år och möjligen derutöfver.
Revisorerne ansågo fördenskull det vara af synnerlig vigt och ledande till ordning, att Stats-kontoret, lika med; öfrige verk, läte öfver sin enskilda rörelse årligen upprätta och afsluta en hufvudbok, hvilken sedermera Lill kammarrättens revision öfverlemnades.
Häröfver har Kongl. Stats-kontoret hufvudsakligen anfort: att det icke hade någon enskild rörelse; att, då riks-hufvudboken egentligen kunde anses för Stats-kontorets hufvudbok, Stats-kontoret ej kunde inse, hvartill en serskild hufvudbok för verket skulle tjena; att den öfverklagade sentidigheten af riks-hufvudbokens afsfutande skulle okas, om först en hufvudbok för stats-kontoret och sedan en riks-hufvudbok skulle upprättas; att statskontoret än mindre kunde inse, huru en granskning i kammar-rätten skulle Stais- Utskottets Utlåtande, N:o 206.
19 tillgå af en sådan Slals-kontorels serskilda hufvudbok, i hvilken ingen kassaredogörelse inginge och vid hvilken alla för en granskning nödiga verifikationer saknades, alldenstund Stals-kontoret anordnade alla utgifter på räntekammaren eller landl-ränterierne, hvilkas redogörelser serskildt till kammarrätten inginge; att, derest meningen vore, att de i en med tidsföljden i protokollerne öfverenstämmande ordning hos Slats-kontoret förvarade reqvisitions-handlingarne, med derå tecknade heslut, skulle såsom verifikationer åtfölja berörde hufvudbok lill kammar-rätten, Stats-kontoret mäste deremot protestera, då sådane handlingar stundligen vore till upplysningar för verket nödige; att Stats-kontoret för öfrigt ej hade sig bekant, att något förvaltande verk uppgjorde en så beskaffad hufvudbok, som revisorerne åsyftat; att det ej vore Slats-kontoret, ulan Kammar-rätten, sorn hade att vaka öfver förskotters redovisning och fordringars indrifning, till hvilken ända i Stats-kontoret årligen inom medlet af Februari förteckningar för det föregående året öfver förskoller och alla andra till redovisning gjorda utbetalningar upprättas och lill Kammar-rätten öfverlemnas; samt att, örn revisorerne af nämnde forskottsförteekningar tagit kännedom, de icke skulle yttrat, alt åtgärder till förskotters redovisning och fordringars indrifvande ej toges förr, än riks-hufvudboken för året vore afslulad, hvilken afslulning borde vara verkställd, icke 2 , utan omkring 1 år efter redogörelse-året.
Ehuru Stats-kontoret sålunda, sin pligt likmätigt, öppet uttalat sine tankar om revisorernes förslag, vore
Stats-kontoret likväl så långt ifrån att vilja bidraga till undertryckande af något nytt i bokslutsvåg, att Stats-kontoret tvärtom önskade en fullständig utveckling af detta ämne; och då revisorernes kameralbiträde, kamereraren i boksluts-kontoret N. A. Fredin i December månad iS/ji till Stats-kontoret ingifvit ett memorial, angående en förändrad räkenskaps- och boksluts-method, deruti åsigterna öfverensslämde med de af revisorerne uttalade, bade Slats-kontoret ansett sig af della arbete med bilagor böra bifoga en afskrift, på det utförligare mätte visas, hvad med de framkastade ideerne vore menadl, med underdånig hemställan, att, derest Kongl. Majit härå skulle fästa närmare afseende, kamereraren Fredin måtte blifva uppdraget att för ett år uppgöra en, på verkliga speciella förhållanden grundad, fullständig räkenskap, sorn skulle innefatta utom en riks-hufvndbok, hvarom härofvan framställdt blifvit, äfven en hufvudbok öfver Slats-kontorets s. k. enskilda rörelse, ined hvad som skulle svara mot de hittills inom Stals-kontoret och i ränle-kammaren förde uuteckningar och redovisningar. 20 Stals Utskottets Uthltande, ts':o 206.
I hvad angående nyttan och hehofvet af en serskild hufvud-bok för Stats-kontorets enskilda rörelse af 1845 års revisorer blifvit yllradt och föreslaget, hafva 1847 års revisorer (pag. 22) till alla delar instämt, och dervid ansett sig böra tillägga: att det Stals-konlorel tillhörande bestyr dels med staters upprättande och anslagens dymedelst skeende fördelning till förvaltning af serskilda embets-verk och myndigheter, dels med upprättande af riks-bokslutet, vore någonting helt annat, än befattningen med speciella anslags utanordnande, utlåning af vissa allmänna fonder, det omedelbara inseendet öfver räntekammaren och slotts-magasinet m. in., hvilket allt måste betraktas såsom en Stats-konloret ensamt tillhörande rörelse, hvarvid några andra myndigheters åtgärder icke förekomma; att serskild huivudboks upprättande för denna sednare, bemälde embets-verk ensamt åliggande, förvaltning förefölle lika naturligt, som alt andra myndigheter uppgjorde en sådan för hvad de örn händer hade; att riks-hufvud-boken, som vore en sammanfattning af samteliga förvaltande verks redovisningar, icke kunde utgöra hufvud-bok för Stats-kontoret, hvars speciella förvaltning endast vore en integrerande del af riks-hufvud-boken; att revisorerne icke kunde inse, hvarföre, genom upprättandet af en dylik hufvud-bok för Stats-kontoret, riks-bokslutet skulle behöfva fördröjas, enär detta skedde ett år och åtta månader efter det år, för hvilket redogjordes, och Stats-kontorets hufvudbok borde kunna inom nämnde period fullbordas lika tidigt, som andra förvaltande verks redogörelser; ni#,enligt revisorernes tanka, skulle, i och nied detsamma denna hufvud-bok inrättades, de serskilda redogörelser blifva öfverflödiga, hvilka nu årligen upprättas öfver slats-verkels spannmål och öfver karta-sigillata-afgiften, hvaremot deras innehåll efter omständigheterna oeh ämnenas natur skulle upptagas dels i i Stats-kontorets hufvud-bok och dels uti de redogörelser, hvilka af andra förvaltande myndigheter, isynnerhet läns-styrelserna, afgifvas, helst den förstnämnde eller magasins-kontorels hufvud-bok utgjorde endast en sammanfattning af alla krono-magasiners räkningar och om någon grund för denna hufvud-boks tillvaro funnes, af lika skäl redogörelser borde upprättas för alla andra slags förråder och kassor, likasom karta-sigillata-hufvud-boken förutsatte, att öfver hvarje annan statsverkets inkomst till serskild räkenskap borde uppgöras; anseende revisorerne, att, genom ifrågavarande hufvudböckers upphörande, äfven minskning i tjenstemanna-personalen skulle beredas och tillgång möjligen vinnas för bestridande af de ökade göromål, som medelst införande af hufvud-bok öfver Stats-kontorets speciella förvaltning blefve oundvikliga; att granskningen af Stats-kontorets hufvud-bok uti Kammar-rättens Öfver-revisions-deparlement Slats-Vtsliollels
Vt tålande, IS: o 206. svntes vara ej blott nyttig, utan äfven nödvändig af det skäl, att kela den special-förvaltning, som tillhör Stats-kontoret, horde lika litet, sorn hvarje annan förvaltning, undantagas från de vanliga granskningsåtgärderna, hvilket likväl för närvarande vore händelsen, dåt Öfver-revisions-departementet, viii sin granskning, i allmänhet endast lillsåge, att hvarje post vore försedd med Stals-kontorels anordning, behörigen qvitterad, men deremot icke kunde sträcka sin åtgärd lill kontroll öfver det anordnade beloppets rätta beräkning, i enlighet med fastställde stater o. s. v. och Stats-kontoret sålunda stöde i afseende på sina förvallnings-ålgärder i allmänhet under ingen annan revision, än den, som Rikets Ständers Stats-utskott eller revisorer verkställa, hvilken åter icke kunde sträcka sig lill specialiteter, helst om, på sätt Stats-kontoret yttrat, de s. k. kammavskrifvare-böckerna, hvilka likväl äro de enda höcker derstädes, som specielt upplaga anordnings-beloppen, skulle undandragas Rikets Ständers revisorers och Stats-ulskotts granskning; samt sluleligen att revisorerné, för sin del, ansåge nödvändigt, att vederbörlige reqvisilions-handlingar, såsom verifikationer, åtföljde den ifrågavarande hufvnd-boken, hvilket icke vore omöjligt, då det vid flere förvaltningar är vederlaget bruk, och t. ex. med Krigs-kollegii räkenskaper kunde verkställas
Rörande nu ifrågavarande ämne har Stats-kontoret, uti afgifvet underdånigt utlåtande angående 1847 års stats-revisions-berättelse, trott, lill undvikande af ytterligare vidlyftighet, det göra tillfyllest alt åberopa, hvad Stats-kontoret yttrat i anledning af 18/p års revisorers framställning härom, hvarjemte Stats-kontoret förnyat sitt förslag, att åt kamererarén Fredin måtte uppdragas upprättandet af formulär lill hufvud-bok för Stats-kontorets enskilda rörelse.
' Vid pröfning af hvad sålunda vid 1840 och 1847 arens slals-revisionen blifvit framslälldl och föreslaget angående en serskild hufvud-bok för Stats-kontoret, har Utskollet för sin del funnit nyttan och behofvet af en dylik hufvud-boks upprättande vara fullt ådagalagde.
I afseende å Kongl. Stats-kontorets yttrande öfver 18/p års stals-revisions framställning om möjligheten, att förskotter och fordringar kunna ända till 2 1/2 år lemnäs utan åtgärd, får Utskottet meddela, att frågan här icke är endast om det slags förskotter med deraf föranledde fordringar, öfver hvilka de af Stats-kontoret åberopade förskottsförleckningarne årligen upprättas och till kammar-rätten insändas.