Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Högloft Ständers Statsoch Banco-Utskotts Utlåtande, i auledning af de innom Vällofl Borgare Ståndet och Hedervärda Bonde Ståndet gjorde Anmärkningar vid Utskottens Betänkande, rörande väckte frågor om anstallter till understöd och uppmuntran för SparBanks-Inrättningarne i Riket. Wällöf!.
Borgare-Ståndet har, genom Protocolls-Utdrag för den 27 Augusti, till Utskotten återremitterat det af dem under i3 i samma Månad afgifne Betänkande, i anledning af väckte frågor om anstalter till understöd och uppmuntran för Sparhanks-Inrättningarne i Riket; på grund af dervid gjorde anmärkningar, hvilka, u - Sta t s-U Is k o 11 e t s Betan kandell. äa3 som allmanna erindringar rörande olämpligheten af den anvisning, som blifvit lemnad Sparbanks-Directionerne att draga fördel utaf en för Statens räkning skeende upplåning, hvarom förslaget ännu icke blifvit af Rikets Ständer antaget, och hvarigenom i alla fall ej kunde uppfyllas beliofvet att alltid kunna påräkna säker insättningsrätt; för öfrigt, under anförande af den mångfaldiga nytta, dylika inrättningar medföra till befrämjande af idoghet, sparsamhet, särdeles hos de lägre Medborgare-Classerne, och hvilken nytta Utskotten äfvenledes erkännt; särskildt åsyfta, ej mindre beviljandet af det begärda understödet genom Contante bidrag, än ett belastande af Bankens
Dispositionsräkning med 3 procents
Ränta för alla derå insatte SparBankernes fonder, samt tillfälle för dylika insättningar att äfven ske vid de Discont-Contoir, som i Götheborg och Malmö knnde komma att inrättas.
Och har äfven det Hedervärda Bonde-Ståndet, enligt Utdrag af dess Protocoll för den a5 Augusti, återremitterat samma Betänkande, med förklarande, alt Ståndet väl icke hade att erhindra vid rättigheten för Spar-Banker att få insätta sina medel i publika Verk, men kunde för ingen del medgifva, att sådant borde ske genom de af Utskotten omförmäldte aa4 Stat s-Ut sko t tets Betånkandem 3 procentslån, i hvilket afseende de dervid förut inom Ståndet gjorde anmärkningar, blifvit åberopade.
Då frågan om utgifvande för Riksgälds-Contoiret af Obligationer, stalde alt betalas vid anfordran med ränta efter 3 procent om året, för upptagande af Lån till viss bestämd summa, beror på särskild, till en del redan overkställd, pröfning af Rikets Ständer; och då hänvisningen till detta Lånesätt, af Utskotten, uti deras nu ifrågavarande Betänkande, endast blifvit lemnad för alt ådagalägga att det ändamål af utvägar till tjenlig t användande utaf de i SparBankcrne insatte medel, hvilka ansetts nödvändige, att för dessa inrättningars bestånd beredas, möjligen skulle kunna blifva i någon mån vunnet, äfven utan direct inblandning af det allmänna Penningeverket uti ännu flere, för dess egenteliga ändamål och egenskap fremmande, angelägenheter; anse Utskotten sig icke behöfva att vid denna del af Ånmärkningarne vidlyftigt uppehålla sig.
Förslaget att Banken, för allt hvad af Spar-Bankernes medel å Dispositions-räkningen insattes, skulle betala 3 procent årlig ränta, skiljer sig derifrån såvida, sorn def ■S lät s -U ts k ö 11 e t s Betähkåhdeii. a?s§ det allmännas upplåning i sådan händelse endast måste anses åsyfta den enskilda inrättningens fördel, och förutsätta möjligheten af en alltid, eller åtminstone för de flästa tillfällen, inträffande Ränteförlust för det Allina niia penuilige-verket} fullkomligen jemförlig med ett derifrån tili direct understöd af Inrättnihgarne utgående anslag.
Och ehuru Utskotten för deras del ingalunda funnit skäl att förneka det ju icke SparBanks-anstalterne, i anseende till de mångfaldiga fördelar för Sainliällslifvet och Medborgares tilltagande allmänna trefnad, hvilka deraf härflyta, kunna vara framför mångå andra företag förtjent^ af att njuta allmänt understöd; fortfara dock Utskotten att sjelf* ve anse, och utbedja sig att fä fästa de Stånds uppmärksamhet, hvilka ännu icke bifallit Betänkandet, uppå att, enligt hvad Utskotten uti delta Betänkande anfört, understöd för egentliga välgörenhets-alistalter, ahslagne af allmänna medel, särdeles de som utgå från ett allmänt penningeyerk, hvilket till sitt eget bestånd beror af allmänna förtroendet för dess af alla tillfälliga omständigheter oberoende skick, sällan uppfylla sitt ändamål, äfven i afseende på det egenteliga befrämjandet af ^ide Sami 5 Band, S t a ts-U t s k o 11 e t s Bet ä n kan d eli. de nyttigal inrättningar ne, hvilka vida mera tillhöra deli enskilda, än den allmänna förmågans verksamhet.
Då Utskotten sålunda icke ansett sig hora frångå det yttrande Utskotten förut i detta ämne afgifvit, hafva Utskotten äfven skolat vördsammeligen anmäla, att detta blifvit af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln den i September och af Högvördige Preste-Ståndet den 3o Augusti gilladt^ Stockholm den 6 October 1833.
N:o 524.
Antom fen Oct. aSuj.
Ständers Statsoch Banco- Z/tskotts Utlåtande i anledning af Hedervärda Bonde-Ståndets återremiss utaf Z/tskottens Betänkande an - 5t ats-TTtskottets B et§ nk a nden.
327 gående väckt fråga om Låneunderstöd af allmänna medel för Hamnbyggnaden i Ystad.
Hedervärda Bonde-Ståndet liar, genom Protocolls-Utdrag af den 18 Augusti, till Utskotten återremitterat det Betänkande, Utskotten den 8 i samma månad afgifvit, i anledning af väckt fråga 0111 Låne-understöd af Allmänna medel för Hamnbyggnaden i Ystad, på grund af dervid gjorde anmärkningar, hvilka hufvudsakeligen endast afse nödvändigheten alt med frågans afgörande fördröjdes till dess att, i sammanhang med Allmänna FinanceRegleringen, tillgången och utgifningssättet för detta oell dylika anslag kunnat blifva bestämde.
Då likväl numera rörande sistomförmäldte ämne redan blifvit af Riks-Stånden besluladt, och äfvenledes, i afseende på det nu egenteligen ifrågavarande, eller det begärdta Låne-understödet för Hamnbyggnaden i Ystad, Högloll.
Ridderskapet och Adeln den 16 September, Högvördige Preste-Ståndet den 18 Augusti och Yällofl. Borgare-Ståndet den 20 i sistnämnde månad bifallit hvad Utskotten genom det afgifne Betänkandet föresiagih hvarigenom 2 aS Stat s-U tskottetsB etan iande», enligt C9 §, Regeringsformen, fireudet iir så vida afgjordt, som för gällande kraften af beslutet derom erfordras; Hafva
Uu skotte» ej funnit sig dervid kunna lennia, någon ytterligare åtgärd; utan få endast detta förhållande till Hedervärda Ilande^ Ståndet vördsamligen anmäla.
Stockholm den 6 October i8a3.
N:o Sal An kom dan 27 Ort 1823-.
.Riksens Högloft, Ständers Stats» och Banco-Utskotts Utlåtande j anledning af Hedervärda Bonde-Ståndets återremiss af Utskottens Betänkande, angående väckte frågor om Lånebiträden till understöd för Kyrko-bygnader uti Kumla Stats-Utskottets Be t ä n k a n d en.. 339 och Hallsbergs, Tvings, Herrestads och Jemjö församlingar* Till Utskotten liar Hedervärda BondeStåndet, på grund af dervid gjorde anmärkningar, återremitterat det Betänkande, Utskotten afgifvit i anledning af väckte frågor om anslag af Länebiträden för Kyrkobyggnader uti Kumla och Hallsbergs, Tvings, Herrestads oell Jemjö Församlingar; Men sorn ärendet genom frenne Stånds bifall till förenämnde Betänkande, nieddeladt af Högloft Ilidderskapet och Adeln den 16 September, af Högvördige Preste-Ståndet den 18 Augusti; och af Yällofl. Borgare-Ståndet den 20 i samma månad, redan är så vida afgjordt, sorn för utgörande af ett Rikets Ständers.
Beslut erfordras; och allt hvad Utskotten såsom svar å de emot Betänkandet gjorde anmärkningar skulle kunnat anföra, redan finnes hafva blifvit af en Ståndets Ledamot vid öfverläggningen om åter-remissen fullständigt utveekladt; anse
Utskotten någon annan åtgärd i detta afseende icke för sig återslå, än allenast den, att detta förhållande till Hedervärda Bonde-Ståndet vördsamt anmäla.
Stockholm elen 6 October 1823, a3o S la ts -U t s k o 11 e ts Betän Landen, N:o 520.
Ankom den 35 Augusti 1833.
Utlåtande i anledning af de inom Högvördige PresteStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande, i anledning af väckt fråga om förändrade vilkor för det af Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag beviljade
Låne - anslag till Consistorium i Calmar, för uppbyggande af ett Gymnasii och Scholtehus derstädes, äfven som af tillökning af detta anslag.
Tili Utskotten har det Högvördige Pre Éte-Ståndet behagat alt, genom Protocoils - Sta ts-Utsko t tetets Betänkan den. a3t Utdrag af d. 18 Aug. på grund af der vid gjorde anmärkningar, återremittera det Betänkande Utskotten under d. 8 uti samma månad till Bikets Ständer afgifvit, i anledning af den, så väl genom Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af en underdåning skrifvelse från Consistorium i Calmar, som genom Memorialen af Riksdagsfullmägtigerne från Calmare Stift, Herrar Doctorer Waldbom och Fornander, till Utskottens handläggning förekomne fråga, om förändrade vilkor för det af Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag beviljade Låne-anslag till Consistorium i Calmar, för uppbyggande af ett Gymnasii- och Scholaehus derstädes, äfvensom tillökning uti detta anslag; och uti hvilket Betänkande Utskotten samfäldt hufvudsakligen endast öfver sistnämnde fråga sig yttrat, med hänvisande i öfrigt till framdeles afgifvande särskildt Utlåtande från Banco-Utskottet, rörande det som egenteligen beträffade förvaltningssättet af Banken och ett tillbörligt iakttagande af dess nödiga säkerhet; Men som, enligt de från de öfrige Respective Riks-Stånden meddelade Protocolls-Utdrag, Ilöglofl.
Ridderskapet och Adeln den 16 September, Vällofl.
Borgare-Ståndet den 18 Augusti, och Hedervärda Bonde-Ståndet den 8 i sistnämnde Månad, Betänkande till alla delar bifallit; och då, förutan det att det - a32 Stats-tJ t sko ttets Betil nka ude»ä ta ämne sålunda enligt 69 §.
Regeringsformen redan är afgjordt, äfven förekommer, att Ilögvördige Pi este-Slåndet den 16 sistlidne September lemnat bifall till det från Banco-Ulskottet särskildt afgifnö Betänkande, rörande omförmälde Herrar Doctorerne Yahlboms och Fornanders remitterade Motion, hvaruti Utskottet, under åberopande af från förenade Utskotten redan ingången afstyrkan af det ifrågasatte ökade Låne-anslaget, yttrat sig i anledning af de i Motionen för öfrigt gjorde framställningar; Alltså finna Utskotten sig härvid icke kunna föga någöfi annan åtgärd, än allenast göra denna vördsamma anmälan af förhållandet till Högvör-»' diga Preste-Ståndet.
Slockholm dea 6 October i8a3* N:o 5 a 7.- Ankom den 27 Öctober 3S25.
Ständers Stats-*- samt Allmänna Besvärs- och Eko« Släts-Utskottets Betänkande!!. ä33 Ekonomi-Utskotts
Utlåtande* i anledning äf gjörde anmärkningar vid Utskottens gemeni samt alg i frie Betänkande, N:o 375, angående en förändrad Reglering af Hospitals4nrättBingarne i Riket.
Högvördige Prefete*Ståndet Öch Vällöfligö Borgare~Stålldet häfva till Stätsc öäli Pko* lioiöie-tjtskötteri ätetreiliittel-adt deras of* Vailuäniilde Betänkande; på grund äf de dervid inom Stånden gjöl'dt! erinringar, Öfver hvilka Bköttöttii*tjtskottet iiU föl4 sin del får meddela följande yttrande.
Det har forst anmårbtfe; Att
Uh feköttet ej rigtigt fattät meningen äf de 1 ämnet väckte Motioner* då det blött fästat filg Vid Värdell ölll vansinnige; med förbigående af den omständighet; att äfven u t f a t* tige och svage intagas i Hofe pita* lern6; samt att en bestämd skilnad bordt göras emellan I ) å r il u s och Hospital och centralisering till* 4fde Sami. 5 Band» i?>.\
St a ts-TJts Lottets Betänkan d e n. styrkas endast i afseende på d® förre; Men dA, vid en närmare granskning af hvad Motionerna innehålla, deruti endast finnas förslag till åstadkommande för sinnessjuka af en bättre vård, än den, hvilken den hittills kunnat erhålla på Läns-Hospitalerne, så följer ock att
Utskottet deraf ej kunnat taga sig anledning att yttra sig öfver ämnen, sorn dermed ej egde någon gemenskap.
Till sådane hör likväl vården om de öfrige Hospitalslijonen.
Att desse, som utgöras af utfattige;, vanföre, lytte personer och obotlige sjuka af flere slag, hittills varit vårdade vid dn samma inrättningar, som blifvit begagnade till förvaringsanstalter för de sinnessjuke, bevisar ej något deremot.
De höra ej hit, ty uti deras sammanblandning finnes, just en af liufvudorsakerna, hvarföre hittills i allmänhet de sinnessjukas behandling ej kunnat vara fullkomligare; Och. för öfrigt har, rörande vården om dem, förslaget till- en allmän Fattigvård pedant stadgat, hura dermed i framtiden skall förhållas.
Ätt sjelfva' ideen, att vid Central-anstalter bereda en framgen bättre vård för sinnessjuka, förtjenar att tillstyrkas, har nästan af alle blifvit medgifvit, som i anledning af Utskottens Betänkande sig Slats-Ulskoftels
Be lä 11 i ande n. a35 yttrat.
Det har likväl af en och annan, blifvit anmärkt: att dessa Central anstalter synas vara mera gynnande för de under Kongl. SeraphimerOrdens-Gillets disposition stående fonder; hvilkas besparing derigenom befrämjas, än för de olyckligas förbättrande behandling och provi n cer nas beqväml i.gh e t:
Å11 sinnesvagas förbättring tilläfventyrs säkrare låter tillvägabringa sig i små, än större
Dårhus:
Att de mindre af nu b e fi 111 elige Hospital er väl synas höra sammandragas, men de större deremot utan utvidgning förblifva oförändrade, emedan der hvarest nu omkring 60 personer kunna erhålla en ändamålsenlig vård, detta ej skall inträffa, om deras antal fördubblas:
Att det är tillfyllestgörande, att till Ce n träl-anst a
It erli e afsända sådan e sinnessjuka, som visa hopp om förbättring, och låta de obotelige förblifva vid de Läns Hospitaler, der de nu finnas; samt att
Utskottet i det hela för illimiteradt tillstyrkt sjelfva centraliseringen.
Att en besparing för Hospitals-fonden af denna centralisering |skall uppkomma $36 S t a t s - II i s k o 11 c i s Betänkanden, är hvad Utskottet visserligen både för-* modur och äfven hoppas, emedan den be» hållning, Sorn dymedelst b lifver att till™ ga, nödvändigt lärer erfordras för att försätta de blifvande Central-anstalterne uti det fullkomliga skick de böra ega, Att bereda den, Tiar likväl ej varit det Imfvudsakeligaste föremål för Utskottets tillstyrkande, Utskottet har dervid framför allt annat afsett en bättre vård och behandling för de sinnessjuka och att detta ej kan vinnas med den fullkomlighet vid smärre inrättningar?
som vid de större, der mångas samvistande vid arbeten, måltider, andagtsöfniugar och tidsfördrif är möjligt och innefattar hufvudmedlet till de sinnessjukas förbättring, har en längre tids erfarenhet så väl utom Riket, som inom vårt eget Rand redan så tillräckligen besannat, att det nu mera ej kan vara något tvifvel underkastad!, att de större
Juruttningarne förtjena företrädet framför de mindre, Pet förstås af sig sjelft att Hospitaler, uti hvilka för det närvarande endast ett visst antal vansinnige kunna lemnäs behö - rig skötsel, ej kunna åläggas, att i framtiden emottaga ett större antal deraf, utan att förut hafva blifvit tillräckligen utvidgade och inredde; Och håller Utskottet Stats^Utskotte ts B etan kan den, 237 äfven för afgjordt, att derefter i samma förhållande skola medföra större nytta, sorn den utvidgning varit, hvilken de er-* halld, Om till Gen tral-anstal terne endast sådane vansinnige, som visade något hopp om förbättring, förflyttades och de obotlig ge ansedde deremot förblefvo
Yid de mindre Läns-Hospitalerne, skulle säkerligen eniot desse sednare föröfvas en orättvisa, emedan det svårligen förrän en vansinnig?
under en tid af flere år njutit en ändamålsenlig behandling, kan bestämmas, huruvida hail lior lill classen af de obotlige eller icke, och äfven, om ett sådant bestämmande, utan föregången pröfnmgstid, vöre möjligt, der sinnessjukas olyckliga tillstånd endast der kan undergå någon mildring, hvarest han ej behöfver hållas iustängd uti ett trångare förvar vid andra tillfällen, än då våldsamheten af hans sjukdom det oundgängeligen fordrar, hvilket åter endast är görligt vid sådane curtnrättningar för vansinnige? sorn Centralanstalteme böra blifva, Beträffande det illimitterade uti Utskottets tillstyrkande, af Hospitalernes centralisering, torde det göra tillfyllest att upprepa Betänkandets egna ord, för att a 38 Stats-Utskottets Betänka liden. visa, det Utskottet hvarken gifvit anledning dertill, att Hospitalerne matte inskränkas till ett allt för ringa antal, eller yttrat nägot som kan ingifva fruktan för deras upphörande å de ställen, der de kunna bringas till ett emot ändamålet svarande skick.
Utskottet har blott afsett de
Hospitalers afskaffande och förenande med andre mera utvidgade inrättningar, hvilka antingen uti ett alltförringa antal
Dårar eller bristen af tjenlige byggnader framvisa ett ovilkorlig! hinder emot deras förbättring; Och emot denna Utskottets afsigt är följande af Utskottet uttryckte mening visst icke stridande:
Utskottet anser sig icke kunna instämma i den tanke att antalet af Cent rålli o s p i t a 1 e r ne borde inskränkas från ett till högst trenne.
Under bristande kännedom af åtskillige hithörande upplysningar, tror Utskottet sig likväl icke böra meddela något bestämt yttrande, hvarken iafseen de på an taletafdem, eller deras Localisering, utan bör detta i Utskottets tanke bero af närmare undersökning och pröfning af de omständigheter, som med hufvudsaklig hänsigt till ändamålet af den föreslagne förändringen och förut hefiatelig tillgång till Stats-Utskottets Betänkanden, a3c) tjenlige Hospital s-byggnader, kunna komma i Betrakta 11 de, Det har och Befarats att följden af de föreslag ne C e n t r a 1-a n s t a 11 e rne skulle kunna blifva att det ena Länets a n s 1 a g k 0 m m e r e 11 a n n a 11 i 11 godo, hvarpå såsom bevis anförts, att af Malmo Hospitals- oell Barnhusmedel årligen remitteras till Seraphimer-Ordens-Gillet omkring 5ooo R:dr, hvilka å andra Orter i Riket användas; och har tillika blifvit vrkadt, att de donationer, som blifvit gjordeförett bestämdt
Län ej måtte dragas derifrån.
Af nyssnämnde anförda exempel bevisas i Utskottets tanka tydeligen, att äfven under de tider, då inga Central-anstalter funnits, samma öfverförande af det ena Länets Öfverskott, till behofvens afhjelpande uti ett annat egt rum, som nu af Hospitalens sammandragande förutser.
Att till sin primitiva bestämmelse återföra, hvad på sådant sätt kan hafva tillflutit Allmänna Hospitals-fonden, torde nu mera ej vara förenligt med billighet och rättvisa, men till förekommande af än vidare utsträckning häraf i framtiden, lärer ej något mera ändamålsenligt kunna projecteras, än hvad Utskottets Betänkande 1 a4o S t ä t s-U t sk 0 11 fe t s B et ä n k a 11 d elfl innehåller, nemi. att en bestämd reglering öcb fördelning mellan CefllrabHospitalerne af Läiis-Höspitalefiles nu egande fonder och inkomster bör företagas, samt dethvarje
Gefl* tfaLHöSpital tillkommande belopp derefter Öfverlemnas till Directioiieh deröfver, att förvaltas på det sätt, som genom Kongl, Iiislructiöhen af dell i^rde
Deceina ber i8iy är, i afssfeénde på Lasaretts- och Curhus-medlefl, fdreskrifvit; dock finner tJtskottet nu mera, ali vid en sådan Reglering bestämdt afseende bör fästas derpå, att de fonder*sorn genom private dolia* tioner tillkommit, icke förenäs med Gen* trabdiospitaler, hvaruti det Län, till hvars förmån donaliolieriie skett, ej kommer att äga del, Saint att flir öfrigt ändamålet af donationerne i sä måtto alltid må tipp* fyllas, att det Län, till hvilket desamma höra, får å HoSpitalerne njuta inrymme för ett deremot svarande- antal af Dårar, utan afseende på minskning uti dell rätt, som Länet eljest, i följd af sill del* agtigliet i den gemensamma anstalten kall tillhöra, hvilken mening Utskottet iiu får tillägga sitt förra Betänkande, 1 afseende' på den förnyade önskäit att n t a n uppskof en bättre fördel* n i n g
Sta ts-U ts k o t tet s Betänkanden. ning af de till fattige barns uppfostran utgående medel måtte f ö- - reslås, anser Utskottet sig ock sakna enledning att frångå, hvad det uti Betänkandet yttrat, nemligen att härutinnan ej något annat förfarande kan tillstyrkas, än som hittills egt rum, innan den föresiagne Allmänna Regleringen af Hospitals-fonden hinner tillvägabringas och det derefter visar sig, om och hvilka hufvudsakliga förändringar kunna erfordras, i anseende till det för ifrågavarande ändamål nu anslagne understöd.
Slutligen har blifvit anmärkt: att tillräcklige skäl icke voro förhanden, att skilja Kongl.
Seraphimer-Ordens-Gillet från den befattning, det hittills haft med Hospit a ler ne, helds t Gillet nu vöre sysselsatt, att tillvägabringa de förbättringar i denna a dmins tr a t ion, som tidens kraf kunde fordra; Äfvensom att det ej tycktes vara lämpligt, att förena Syss lomans~ befattningen med den Presterliga vården, dels emedan Predikanten skulle håde förlora en del af den tid, han så väl behöfde använda 4-'de Sami. 5 Band 16 342 Stats-Utskotiets Betänkande», till uppfyllande af sin egentliga bestämmelse, och dessutom mången gång såsom Syssloman motverka, hvad han kunde uträtta såsomPrest, h eldst Hospital shjonens missnöje med Sysslomannen ejtorde vara sällsynt, dels ock derföre att den fordel skulle gå förlorad, som vöre att vänta, genom afPredikanten utÖfvad controll å Sysslomannen, af hvilket skal Sysslorn a n s-h ef att n ingens uppdragande åt Läkaren, hvilket af en värd Ledamot ansetts vara antagligare, jemn väl blifvit bestrid t.
Uti sitt förra Betänkande har Utskottet förklarat sig anse nödigt, att, för att bringa och bibehålla de blifvande Central-anstalterne uti ett godt skick, vården om dem klefve anförtrodd åt en på stallet organiserad styrelse, samt att Kongl, Seraphimer-Ordens-Gillet med dem icke borde tillkomma annan åtgärd, än OrdensGillet, enligt Kongl. Instructionen den 17 December 1817 tillhör, i anseende till Lazaratferhe i Riket; vid hvilken tanka Utskottet äfven nu finner sig böra destoheldre förblifva, som Utskottet tror det vara klart, alt en aflägsen Styrelse, hvilken måste lita på sina Ombud, aldrig kan Sta ts-Utsko t tetets Betänkande!!. verka med den framgång oeh så noga upfylla sin bestämmelse, som en Direction på stället, hvilket sjelf leder allt.
Genom hvad Utskottet yttrat rörande llospitals-Sysslomans- och Hospitalspredikant» befattningarnes förenande, har Utskottet mindre åsj^ftat ett bestämmande till noggrant iagttagande vid alla Hospital än ett uttryck af Utskottets öfvertygelse, att någel hinder för desse tjenstelös sammanslående icke borde kunna möta och att sådant i visst afseende kunde för Hospitalen vara förmånligt.
Stundom torde de egenskaper, som fordras hos Sysslomannen saknas hos Predikanten, i hvilket fall begge befattningarnes förenande icke bör tillåtas; men derest Predikanten finnes till bestridande af de Sysslomannen tillhörige åliggande fullt qvalificerad, anser Utskottet de anförde skälen destomindre kunna ligga i vägen för sammanslåendet, som den tid, Predikanten i delade befattningar inom Inrättningen användes, icke är för de sinnessjuka förlorad, och den ständiga tillsynen, huru Sysslomannen sina pligter uppfyller, bör ligga icke hos Predikanten utan hos Inrättningens Styrelse, hvilken, såsom varande på stället, dagligen bör kunna med sin uppmärksamhet följa hushållningens gång a44 S ta ts-Ut skol tets Be tänk an den, inom Inrättningen.
Vid betraktande af sistnämnde omständighet medgifvcr Utskottet ock, att då Hospitals-Läkaren finnes skicklig alt Sysslomanstjensten förrätta, honom jemnväi må der Lill kunna lemnäs uppdrag; Men då pröfningen af så väl det ena som andra egenteligen synes böra tillhöra Hospitalernes Styrelser, tror Utskottet sig nu mera böra, med frångående af sitt bestämda förord för Hospitals-Sysslomans befattningens förenande med Hospitals-Predikants-tjensten, endast förklara, det Utskottet anser det böra helt och hållet ankomma på Hospitals-Directionerne, att, efter som de med Hospitals förmån anse förenligt, antingen uppdraga Sysslomanns-göromålen åt Presten eller Läkaren, eller till deras förvaltande antaga annor person.
På enahanda grund, som Siats-Utskottet i förra Betänkandet yttrat sig anse det e-j tillkomma sig, att i ämnet meddela något yttrande, får Stats-Utskoltet nu vördsamt tillkännagifva, att de emot
Betänkandet gjorde anmärkningar ieke kunnat föranleda till något Utskottets Utlåtande.
Slutligen varder vördsamt anmäldt, att Höglofl.
Ridder skåpet och Adeln samt Stats-Utsko ttcts Betänkanden. 24 5 Hedervärda Bonde-Slåndet Betänkandet före detta bifallit.
Antorn den 17 Oct. 18513.
Ständers Statssamt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotts Utlåtande, öfver åtskillige Motioner, dels om all jords lika beskattning, dels om förändring i sättet för Skatternes utgörande.