Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lån ingingo. 3:0 Möjligheten att utan Bankens mellankomst anskaffa de Utländska Lånet illgångar , N iringarne kunde behöfva genom antingen ' a) hvarje Lånesökande enskildt; eller b) förening af flera enskilda; eller c) något annat Stats-Institut j till exempel Biksgälds-Contoiret.
Utskottet vill visserligen icke påstå, att denlåneväg, det föreslagit, är den enda Banco-V tskts Betänkande, N:o 92. användbara, men det vägar tro, att under närvarande förhållanden svårligen någon annan kan uppvisas, som med samma fördelar förenar lika få olägenheter, och får, såsom ett ytterligare bevis, i afseende på de andra här antydda utvägar, anmärka följande: ad Orsaken till den större lätthet och de lindrigare vilkor, hvarmed StatsLån, äfvensom Lån till större enskilda Credit-föreningar, kunnat upptagas, ligger dels i förtroendet till noggrann och säker liqvid af ränta m. m., utan fruktan för inträdande behof att tillita Lagarne, ett förtroende, hvarpå den enskilda mannen aldrig i samma grad, helst då frågan är om lån för en längre tid af år, kan göra anspråk, dels i bekvämligheten att, genom obligationernes fördelning i begärliga summor, kunna använda Capital af hvarje storlek, en beqvämlighet, som svårligen kan afses vid upptagandet af ett enskildt
Lån; och dels i förmågan att genom ränta på ränta gifva en anvist amortissementsfond en mångdubblad kraft, en förmåga, som helt och hållet saknas vid vanliga enskilda
Lån, der årsräntan, och ännu mer räntan derå, är allt för liten att kunna göras räntebärande.
Då härtill kommer, att, med undantag af några mer kända Handelshus och Bruksegare, få innehafvare af Svensk fastighet lära kunna 4o Banco-U tjk:s Betänkande, N:o 92. göra anspråk på nog stor utländsk Credit, för att häfva betänkligheten hos den ittländska Capitalisten, att anförtro sin.a penningar åt en främmande enskild man, under behof att, för räntas eller Capitals utsökning, på aflägsen ort tillita okända Fullmägtige och okända Lagar, så anser Utskottet otvifvelaktigt: ait utländska
Låns upplagande genom hvarje Lånsökande enskildlj med få undantag, skulle erfordra beviljande af vida svårare vilkor, än genom Bankens mellankomst. ad bj) Vågade Utskottet hoppas, att föreningar af enskilda Fastighetsegare kunde uppstå, under närvarandeförhållanden, med nog Credit, för att, på lika vilkor, som Banken, upptaga de erforderliga Lånen, skulle visserligen icke Utskottet tillstyrka denna senares mellankomst.
Men för bildandet af sådana föreningar (i Tyskland kända under olika namn af: Kredtt-Vereine, Ritterschäfts- Gutsbesitzers
Fer eine o. s. v.) der den ene godsegaren i ett helt
Landskap icke tvekar att ikläda sig solidarisk ansvarighet för alla de andra, äfven om,— för att gifva dem förmågan att från Capitalisten erhålla penningar under afsägelse af rättigheten att dem på längre tid återfordra, och likväl på billiga vilkor,— dertill fordras en hög grad af enskild - Banco-Utskts Betänkande, N:o 92, 41 skild Credit, och vore ställningen i allmänhet sådan i Riket, då vore delta Betänkande öfverflödigt, och alla klagomål öfver Fastighetsegare» förlägenhet ogrundade.
Utan att vidröra frågan, om ens våra närvarande Inlecknings-Lagar (t. ex.
Lagbodet att hvart io:de år förnya en inteckning, vid vite att förlora dess hela kraft o. s. v.) eller domstolsorganisation innebära vilkoren för sådana föreningar och de skuldebref de utgifva (vanligen kallade pantebieQ, hemställer Utskottet, om möjligen, under nuvarande förhållanden, det vore alt vänta, alt sådana Godsegare, hvars allmänt kända förmögenhet och sjelfständiga ställning gjorde elem oumbärliga, för att gifva någon Credit åt föreningen, skulle inlinda i gemensam ansvarspligl att på dagen betala räntor m. m., med en mängd andra, som, ehuru säkra de än verkligen kunde vara, befunno sig i en generad penningeställning, och under tiden hvarken förvärfva! vana, rykte elier förmåga att vara noggranne betalare.
Utskottet betviflar sålunda, alt Creditföreningar hos oss för det närvarande kunna bildas med nog anspråk på förtroende, för att äfven på Utländsk ort ega lika credit med Banken, och således göra dess biträde öfverflödigt.
Bih. till B.-St. Fröt. i8?.8-i83o, 6 Sami. 3 Band. i:dr.i Haft. 6 Ranco-UtsT:s Betänkande, N:o 92. ad c) Det skulle väl måhända synas mera likgiltigt, genom hvilket Statens Verk den med sin Credit kom allmänheten lill biträde, men oberäknadt att Banken, med sin kända förmögenhet och rörelse, och med sin af Ständer och förmodligen äfven snart af Lagar garanterade orubbliga grundfond, torde ega en större Credit än något annat Statens Verk, så är att taga i betraktande: att Banken äfven . är en Låne-Bank, hvars föremål är att upplåna Capital, för att till egen och allmän nytta åter utlåna dem; att den redan drifver en med den föreslagna nära likartad belåning af Fastigheter; att den eger en härtill organiserad och tjenstvan Einbetsmanna-Corps; samt att således denna tillökning i dess rörelse skulle fordra ringa tillökning i dess förvaltningskostnad.
Då detta icke är förhållandet med något annat af Statens Verk, inrättade och organiserade för helt andra föremål, skulle öfverlemnande! af den föreslagna upp- och utlåningen åt något annat Stats-Iustitut än Banken både vara mindre lämpligt och genom behofvet af nya Embetsman fordra en ökad kostnad, som återfölle på Låntagaren.
Alt åter väl låta Banken bestrida utlåningen, men Riksgälds-Contoiret upplåningen, i afräkning på dess från Stats-Verket öfvertagande Skuld till Banken, torde vara lika litet att tillstyrka, då härigenom en sam - Bancö-UisJits Betänkande, N:o 92.
43 manblandning af Bankens gamla, för dess sjelfbestånd nödvändiga fonder komme att ske med den nya lånerörelsen, och ofvannämnde Bankens Statsfordran, påräknad såsom en nödig reservtillgång, som med lätthet kunde förvandlas i contant, i händelse af behof att för Sedlarnes oafbrutna inlösen förstärka Silfver-Fonden, komme att förvandlas i enskildas Reverser, ställda på afbetalningar under en lång följd af år, och troligen icke lika lätta att realisera.
Med stod af hvad här blifvit anfördt, och då Utskottet visat, att sålunda skulle beredas för fastighetsegare till fälle att emot lindrigare ränta och betalningsvilkor omsätta gamla skulder, och derigenom medlen för dem underlättas alt efter hand afbörda sig den skuld, som nu trycker dem och hämmar sjelfständigheten af deras ställning; samt för Banken förmåga alt, äfven före allmänna Silfverutvexlingen, förekomma all större Tackling i myntvärdet, och alt trygga sig emotcoursförlust vid verkställandet af dess Sil fverköp; så får Utskottet, för det fall att Rikets Ständer icke för godt finna att i annan väg för det åsyftade ändamålet bereda tillgång af ungefär samma omfattning, vördsamt tillstyrka Rikets Ständer: att Banco-Fulhnägtigej genom serskild å Rikets Ständers vägnar utfärdad Antorisätion j må blifva upp-. 44 Bil. C. Banco-Utsk:s Betänkande, N:o 92. draget att upptaga ett
Län af högst 2 Millioner Riksdaler Hamburger Banco, för att bilda en serskild fond för Län emot pant af fastigheter.
I afseende pä vilkoren så väl vid uppsom utlåningen, får Utskottet åberopa det förslag til Reglemente, soin finnes bilagdt nästföljande Betänkande, N.‘o g3.
Och underställes allt detta vördsamt Rikets Ständers upplysta pröfning.
Ålskillige Ledamöters Reservationer bifogas.
Stockholm den 22 December 182g.
Herr Biskopen Doctor Wijkman:
Jag är långt ifrån att yrka någon indragning af nuvarande
Låne - rörelse.
Banco-Ulskottets redan gifna tillstyrkanden gå icke eller ut på någon förminskning deraf, utan åsyfta fastmera en ytterligare lättnad i Lånetillgångar för Handeln och den större Rörelsen.
Att derutöfver än vidare utvidga Låne-Systemet genom Bankens skuldsättning på Utländsk ort, anser jag vara redan i sig sjelft ganska vådligt; och då Banken i och med detsamma skulle invecklas uti Börs- och Cours-operationer, finner jag saken desto betänkligare.
Det är allmänt bekant, att snart Bil. l. Banco-Ulsk:s Betänkande, N:o 97.
45 sagdt livar enda, äfven den obet3’dligaste Jordegendom är redan skuldsatt till ett belopp, nära motsvarande dess bela värde, och jag inser sannerligen icke hvarthän delta i längden skall leda, om. icke en gräns någon gång sättes för de ständigt ökade anspråken på njra Låne-aii6iag.
Jag nödgas för min del afstyrka förslaget, och önskar, att det må förblifva vid Banco-Utskottets, i afseende på Låne-Rörelsen, redan gjorda framställningar till Rikets Ständer Uti enahanda Reservation har Herr Bikopen Doctor Lundblad instämt.
Herr Generalen Friherre Sparre:
Jag för min del inser och erkänner behofvet af hjelp och lättnad för vårt betryckta och i allmänhet nog mycket skuldsatta Jordbruk.
Jag gillar och godkänner äfven, såsom fullkomligen rigtig och sannt uppfattad, den utredning, hvilken i Betänkandet förekommer, angående orsakerne lill den för hand varande förlägenheten.
Jag skulle ej tveka att antaga förslaget i hela sin vidd, om blott Vexel-Banco-luckan vore öppen för obehindrad utvexling af Silfver emot Bankens Sedlar.
Men då den beslutade realisationens verkställighet ännu mäste anses beroende af omständigheter och förhållanden, hvilka del icke står i någon mensklig magt att beräkna eller förutse; så fruktar jag, att de fördelar, som under tiden genom den föreslagna Låne-anstalten 46 Bil. t. Banco-TJtsJits Betänkande, Nio 92. skalle kaana beredas, ej motsvarade eller uppvägde den våda för Banken, att, under ett, i förhållande till utländskt mynt, utaf coursens förändringar allena beroende penningevarde, ikläda sig en utrikes skuld, mot ersättning och valuta af blott inhemska fordringar, och jag finner mig alltså icke kunna med min röst biträda det af Utskottets pluralitet antagna förslaget annorlunda, än såsom en utväg att vidtaga efter realisationens början, i händelse utaf en fortfarande förlägenhet äfven sedermera skulle för någon tid påkallas dylika medlande åtgärder från det allmännas sida.
Herr Professoren Moren:
Emot detta med Två rösters pluralitet uti Fern Ledamöters frånvaro antagna förslag reserverar jag mig: emedan det förlänger den redan afskyvärdt långvariga Riksdagen, hvilken sannolikt bringar flera Medborgare uti skuld, än hvad Låne-System som helst förmår bringa derutur; emedan den såsom motiv anförda pen. ningeförlägenheten icke är allmän.
Den är okänd inom flere och, som jag hoppas, många orter uti Riket, hvilka, ehuru öfverbefölkade och ofrugtbara, likväl reda sig genom det länge godkända medlet, omtanka, arbete och sparsamhet; Bil. t.
Banco- Vtsk:s Betänkande, N:o 92, 47 emedan förlägenheten, hvarest den eger lura, ej afhjelpes genom Lån.
Så vida den består uti svårigheten att erhålla penningar, härleder den sig ej från brist på inländska Capital, hvilket de stora Inteckningarne och flere Cassors outlånta medel bevisa, utan från bristen på Credit, och denna kan ej återställas genom annat, än ärlighet, industri och ordningssinne hos den lånebehÖfvande, tilläfventyrs också i många fall genom behöflig förbättring af ulsökningsförfatlningar, så all långifvare ej såsom nu funne sig hindrade att göra sina fordringsanspråk öfverallt lika gällande.
Men, på det hela, består väl denna creditbrist mindre 1 svårigheten att erhålla penningar, än i sjelfva skuldsättningen och dess orsaker.
Dessa må vara hvilka som helst:
Sedel-emissionen efter 1809, eller oförsigtiga speculationer, eller yppighet och slöseri, eller dryga skatter, eller bristande afsättning, eller illa vald production; de måste undanrödjas, om hjelp skall vinnas.
Den större penningetillgången skall ■uppjaga prisen och med detsamma nedsätta penningens värde, bereda första Säljaren någon vinst, Köparen förlägenhet, Capitaiisten förlust, reta speculationsyran och befrämja yppigheten.
Hushållsaktighet och inskränkningar så i det offentliga som enskilda lifvet, tillfälle till arbetsförtjenst och taruafsättning är det rätta och enda botemedlet j 48 Bil. t. Banco-Utshts Betänkande, N:o 92. emedan den, som mest behöfver understöd, troligen minst genom denna utväg skall erhålla det.
Dea rike och skuldfrie, som icke lär försumma att tillita fonden, för att på 43 år, utan omsorg och möda, öka sin taxerade egendom med 5o procent, skall utlåna den erhållna summan lill mindre Jordegare, på sådana vilkor, att skulden icke amorteras, utan pantén kommer i hans ego; emedan detta Län, genom sina Räntor, skall utur Landet draga en stor mängd redbarheter, hvilka lånet icke kan ersätta.
Huru skulle de ersättas ?
Icke genom jorden, ty om den äfven inedgifver ytterligare odling, skola dess alster dock icke med fördel kunna afyttras till andra Länder, hvilka alla dels äro af naturen mera gynnade, dels kunna erhålla sina förnödenheter på närmare håll.
Icke genom Bergverken, ty Skogarne äro medtagne och afsättningen starkt hotad.
Icke genom Fabrikerne, ty örn de drifvas i stort, finna de icke afnämare inom Landet, och kunna utom Landet ej täfla med utlandningen.
Om ock en del artiklar, hvilka importeras, skulle kunna inom Riket produceras, så kan detta dock icke ske med Salt, Vin, Socker, Caffe, Tim och det öfriga mångahanda, som en olycklig och allmänt utspridd luxe gjort till behof.
Importen skall, såsom nu, medtaga värdet af Landets Bil, t. Banco-Utskls Betänkande, N:o 92. 49 Landets export, och Räntorne å detta Lån medtaga det metailisku myntet; emedan således denna Låne-operation skall, ehvad den, sedan den en gång blifvit börjad, afbrytes eller fortsattes, medföra stora och måhända oberäkneliga olyckor.
Afbrytes den, så uppkommer en vådlig stockning och brist.
Fortsattes den, så utarmas landet i oupphörlig progression.
Vid hvarje ny låntagning måste Capitalet ökas med beloppet af den Ränta, som utgått, och allt som Capitalet ökas, bliver den utgående Räntan större.
Snart inbryter nödvändigheten att låna till Ränteafbetalningar, och hvar finnes då hjelp?
Må man akta sig, att med England, Frankrike, Tyskland, Ryssland jemföra Sverige, sora genom natur och läge har ganska få och knappa ressourcer; emedan Svenska jorden, vid detta Lån, egentligen intecknas för Utlänningen, och Svenska Banken af denne göres beroende; emedan Banken, vid den obetydliga inkomst, som är honom förbehållen, kan göra kännbara förluster, så väl genom Coursens förändringar på det Silfver, han skall anskaffa och utsända, som på kostnaderne vid Remisser, commissionsarfvoden, discretioner m. m., hvilka, efter hvad redovisnin Bih. till R.-St.
Trot. i828-i83o, 6 Sami• 3 Band. nära Haft, 5o Bil. t.
Banco-ZJtskts Betänkande, N:0 92. gen för allmänna medel vid denna Riksdag bragt i dagen, kunna blifva oväntadt dryga; emedan intet synes hindra, att ju Statsverket, emot pantsättning af Kronans Domainer, kan blifva Låntagare i denna fond.
Slutligen reserverar jag mig deremot, att Utskottet fortfarit behandla detta förslag, äfven sedan Kongl. Maj:t till Ständerne förklarat, det Lånet icke borde med Banken förenas; äfvensom deremot, alt Utskottet icke underställt Kongl. Maj:ts pröfning en åtgärd, som skall djupt ingripa i Landets oeconomiska förhållanden.
Herr Hels ingins:
Emot Högloflige Ban co-Utskottets förslag lill Rikets Ständer, att, genom ett af Banken på utrikes ort upptaget Lån, stort 2,000,000 Hamburger Banco, bereda en ny Lånefond för Fastighetsegare med 42 ‘^rs successiv återbetalningstid, får jag vördsamt anmäla' min reservation.
Utan att dela de stora förhoppningarne om vårt Jordbruks förkofran genom nya Låntillgångar, kan jag likväl ej neka, att Bankens nuvarande begagnade utlåningsfonder visa sig otillräcklige, isynnerhet då den rubbade crediten emellan enskilde äfven tages i betraktande; men ehuru jag likaledes inser, att Bankens Lånerörelse äfven efter realisationens början bör fortsättas, såsom en för Bankens bestånd och det allmänna lika angelägen sak, kan jag likväl ej biträda Bil. t. Banco-Utsh:s Betänkande, N;o 92. 5l detta förslag, hvarigenom Banken skuldsattes utrikes på 4° års tid, för att, kanhända med förlust, inen säkert med obetydlig vinst, blifva Mäklare för enskilde, och hvarigenom Bankens löpande Obligationer skulle blifva handelsvara, likasom vanliga ouppsägbara Stals-Obligationer, för ett emot rabatt erhållet Lån, Skall beslutet om myntsbestämning och realisation kunna gå i verkställighet och ega bestånd, så bör, efter min tanka, såsom allmän princip tillstyrkas, att Rikets Ständer icke hädanefter, såsom hittills, begagna Banken såsom undsättningsanstalt, på sådant sätt, att dess egen Credit i en framtid derigenom möjligen skulle kunna lida, och deremot söka göra Banken oberoende af Statens credit, genom efter behof och tillgångar verkställde afbetalningar på Statens godkända skuld; att ställa Låne-rörelsen på ett så förmonligt sätt för Banken, som kan öfverensstämma med Nationens billiga fordringar och verkliga behof, för att dymedelst lika mycket bereda en utväg till bibehållande af Bankens soliditet, som Näringarnes förkofran, och aldrig afhända Banken mera af dess vinst, än hvad till åstadkommande af dessa dubbla ändamål icke erfordras.
De betydliga förluster, sorn för Banken kunna inträffa, i händelse realisationen ej 5i Bil. t. Banco-ZJtslu Betänkande, N:o 92. efter förmodan skulle gå i verkställighet, och coursen genom inträffande händelser skulle komma att stiga betydligt, Sro för mycket påtaglige, för att ej gälla såsom fullt skäl emot förslaget, alt genom Banken upptaga utländskt
Lån före realisationens början.
Jag nödgas i allo vördsamt afstyrka Högloflige Banco-Utskottets förslag, som, efter min tanka, ganska lätt skulle kunna hafva en menlig verkan på Bankens Credit, i synnerhet i nuvarande förhållanden och vid realisationens början, men anser mig likväl böra fästa Rikets Högloflige Ständers uppmärksamhet på den del af den så kallade SilfverLåne-Fonden, utgörande circa i,5oo,ooo Rdr, som sedan r823 ej blifvit begagnad och sorn i Stats- och Banco-Utskotlens calculer för behofvet af Silfvev till realisation ej blifvit beräknad, men som lätt kan begagnas utan rubbning af realisationsförslaget, så framt Rikets Ständer behagade besluta någon deremot svarande afbetalning på Bankens godkända fordran hos Staten, hvilket nu lätt torde kunna verkställas genom Riksgälds-Conloiret, som förmodligen i allt fall kommer att upptaga
Lån till åtskilliga behof.
Herr Commerce-Rådet Cronius och Herr Rådman Wallström hafva uti enahanda reservation instämt.
Herr Kongl. Hof-Pred.
Doctor Backman:
Jag respecterar visserligen den grundliga Bil. t. Banco-TJttkts Betänkande, N:o Qi. 53 financiela kännedom, som utmärker det af Herr Kammarherren Rosenblad på ett så fullständigt och öfverlygande sätt framställde nya Låne-projectet.
Men må det förlåtas mig, om, kanske genom ovanan vid financiela betraktelser, hvartill jag hittills saknat både tillfällen och ledning, jag icke kan genomtränga den visdom och säkert äfven välmening, som torde innefattas i det nu föreslagna Lånesystemet, eller att, måhända missledd af den fördomsfulla tro, att en tarflig utkomst och ett lugnt sjelfberoende, såsom frugter af egen omtanka och redlig verksamhet, borde vara en lycka, mera värd att af Svenska Medborgare eftersträfvas, än att, förblindade af praktens och öfverflödets skenbara fördelar, rastlöst fika, att genom lån skaffa sig tillgångar till uppfyllande af inbillade behof, jag icke kan finna, att någon redbar tjenst och nytta genom vidgade Låne-anstalter beredas åt dem, hvilka obetänksamt hänföras af det trånande begäret efter penninge-Lån,och, i ökade tillfällen dertill, endast finna desto flera utvägar att komma på obestånd.
Redan synas tillräckligt många sådana tillfällen i både publika och enskilda Cassors Låne-rörelser vara förhanden, och exempel på dem, som genom deras begagnande hafva snarare beredt siri undergång än sitt välstånd, äro lika talrika som varnande.
Man förebär, att de nu föreslag - 54 Bil. t Bancn-Vlskts ‘Betänkande, N:og2i na Länen skulle egentligen hafva till föremål alla
Nät ingars upphjelpande ur deras a fly nantie lill ii fl; men jag håller före, alt
Närin garne ».kulle snarare uppblomstra och tillskynda sina idkare ett tryggare välstånd och en lugnare huslig lycka, om, i stället att tälla med de rika och förnäma i ett praktfullt och yppigt lefnadsätt, Näringsidkare ville tälla med hvarandra inbördes att förvärfva en hög grad af skicklighet i sina yrken, samt, genom producerande af dugliga och begärliga tillverkningar, skaffa sig både credit och ferm afsättning på sina varor, hvarigenom fie ofelbart skulle snarare försättas i en oberoende ställning, än om de, för den vanskliga äran, att af andra anses för lyckliga och förrnögne, söka i lättade
Låne-tillgångar en utväg att lysa med en förmögenhet, den de icke ega, och om hvars chimerika beskaffenhet deras Borgenär er snart skola komma i en ledsam erfarenhet.
Alt nu Rikets Ständers Bank skulle, att jag så må säga, ikläda sig ett mäklarekall, för alt tillhandahålla ressourcer för sådana, som, under förevändning att söka understöd till gagnande företag, endast använda de lånade medlen till näring forsin fåfänga och flärd, eller till förstörande, ovana speculationer, anser jag icke allenast vara ett mindre värdigt föremål för Bankens operationer, utan måhända äfven vådligt för dess credit och soliditet, Bil. t. Banco-Utsk:s Betänkande, N:o 97.
55 samt säkert medföra mera utsträckta administrativa åtgärder för dess Embets- och Tjenstemän, och kanske jemväl påkalla en tillökning i deras personal och aflöning, och anser mig derför pligtig att, såsom Ledamot af Högloflige Banco-Utskottet, afstyrka allt Bankens inblandande ,i så väl denna som andra nya Låne-anstalter, hvilka, genom hvarjehanda, nu oförutsedda händelser, kin - de blifva för Banken äfventyrlige.
Äfvensom jag icke kan undgå att vid detta tillfälle betyga min förundran deröfver, att nu först, efter Ständernes sammanvaro i 14 månader, några Representanter omsider börjat behjerta den allmänna nöd och förlägenhet, hvarur de ädelmodigt beslutat att rädda de betryckte, medelst det ena nya Låneförsiaget efter det andra.
Vore nöden verkligen så stor som den föregifves, så är den visst icke i hast påkommen, att den ju redan vid Riksdagens början måtte hafva varit bekant, och då måste man väl tillstå, att dessa de nödställdes räddare vaiit nog hårdhjertade, som låtit sina clienler så länge vänta på bjelpen.
Det kan visst vara sanni, alt det är bättre, om hjelpen kommer sent än aldrig; men som jag för inin del icke hört några nödrop från den landsort, derifrån jag är Representant, eller blifvit af någcn anmodad att framföra någon önskan om hjelp i detta afseende, så hyser jag vei kli—' 56 Bil. t. Banco-lltsk:s Betänkande, N:o 92. gen någon tvekan om tillvaron af en så allmän nöd, och har för det andra den öfvertygelsen, att ingen blir hulpen eller lycklig derigenom, att man öppnar honom nya lockande tillfällen att skuldsätta sig, samt kan derföre icke annat än rösta emot alla förslag till nya Låne-anstaller, de må framträda under klangen af Milliontals Hamburger Banco eller under det främmande namnet af Ränte-Coupons.
Och ehuru jag icke tilltror mig att kunna, verka på någons öfvertygelse i detta ämne, helst det framställda förslaget torde af mången med begärlighet omfattas, och mitt yrkande om dess förkastande sannolikt skall lemnäs utan uppmärksamhet, så må dock mig tillåtas, att detta mitt anförande må, såsom min reservation emot det bifall, hvarmed förslaget torde komma att antagas, få åtfölja Högloflige Utskottets deröfver afgifvande Betänkande.f Herr Kongl. Hof-Predikanten, Prosten Widén:
Det Högloflige Utskottets förslag, att upptaga ett Utrikes Lån till de Svenska Näringarne, synes hvila på den förutsättning, att det upptagna
Lånet skall framkalla en production, hvars vinst är större än Räntan.
Jag vill tro, alt detta möjligen kan inträffa vid Handeln ochManufacturerna,der en säkrare calcul och en lättare omsättning förefinnas j men Bil. t. Banco-V tskts Betänkande, N:o f)2. 57 men jag tvekar, om det någonsin kan inträffa vid Sveriges Jordbruk.
Det hårda climatet, den inskränkta arbetstiden och de ofta återkommande missväxterne göra det nästan omöjligt, äfven för den skickligaste odlare, att, i medeltal, bereda sig en högre vinst än 4 procent af Egendomsvärdet.
Man kan i allmänhet antaga, att vinsten af Sveriges jordbruk alltid är mindre än Räntan för det Capital, sorn samma jordbruk fordrar.
Men om detta är en sanning, hvilande ej på någon ny financelära, ulan på den säkraste af alla grunder •— på erfarenheten, så följer: att Svenska jordbruket ej kan bära någon betydlig skuldsättning; alt dess närvarande skuld redan är för stor; att hvarje nytt