Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill genast tala vid Lissi. BERTA (långsamt).
Hon säger, att hon aldrig vill se dig mera.
WILHELM. möjligt.
Ah -- det är ju öfverspändhet -- det är ju inte BERTA. vinna ett sådant slag.
Det fins vissa naturer, som aldrig kunna öfverWILHELM. dem.
Det är väl möjligt -- men Lissi hör inte till Hon är så god -- hon håller af mig -- Lissi kom med ångbåten i går afton vid 10-tiden.
Har någonting
en öfverraskning.
Då hon kom till din bostad såg
hon är en sann kvinna -- hon kan inte förskjuta sina barns far.
BERTA. detta, säger hon.
Hon blygs att se sina barns far in i ögonen efter WILHELM.
Det är du, som sätter upp henne.
BERTA. män att fatta, hvad ett sådant slag kan vara för en kvinna.
Vi sätta gärna all vår lit till dem vi älska.
BERTA. andra har jag ju egentligen aldrig hållit af. Men Så älskar jag min mor och Lissi -- några Ja -- jag kan nog tro, att det är svårt för er
om en af dem till exempel skulle svika mig i något det vore inte bara detta att bli besviken af dem -- det vore som att bli bedragen af hela verlden.
afseende -- det vore för mig detsamma som -- ja,
trofasthet, all sanning, all heder vore borta ur verlden, om de kunde svika min tro på dem.
Och så, föreställer jag mig, har Lissi trott på dig.
Hon är inte så där öfverspänd -- hon ser lifvet mer praktiskt.
BERTA. sig med dig -- hon kände inte lifvet.
Jag glömmer aldrig hur förtjusande söt hon var, när hon stod brud.
Jag mins hur jag tänkte inom mig, så ung Åh -- praktiskt!
Hon var 18 år, då hon gifte
jag än var då: det fins ingen man, ingen människa, som är henne värd.
Hennes man må vara hur bra som hälst -- han kan ändå aldrig motsvara den bild, hon gjort sig af honom.
Det är inte honom,
hon älskar -- det är en idealbild, som hon utrustat med alt det rena och fina, som fins i hennes egen natur.
Det skulle du tänkt då!
En 15 års flicka!
BERTA. säger det -- men i alla fall -- det var dock en Jag tänkte det väl inte så klart, som jag nu
känsla af detta slag, som gjorde att jag blef som
utom mig, då du satte ringen på henne och hon lofvade att bli din för hela lifvet -- du mins kanske, att jag brast i gråt och sen inte ville visa mig på hela aftonen.
WILHELM (skrattar).
BERTA. ändå inte väntat.
Skrattar du åt det, Wilhelm?
Det hade jag WILHELM. som du nu talar om, hade jag råkat i då jag först att hon var mycket för god för någon man -- Ja, ser du, -- just en sådan elegisk stämning,
blef förälskad i henne.
Jag tänkte alldeles som du och mycket, mycket för god för mig.
Och då vi
blefvo förlofvade och jag kysste henne första gången -- åh, jag glömmer aldrig den blygsel, som i den stunden grep mig öfver mitt förflutna lif -- jag vet inte, hvad jag inte då hade velat ge för att stå ren inför själfförakt -- usch!
Och likväl hade jag visst inte lefvat värre än de fleste.
Åh, ni ana inte, hvad en göra af en man i en sådan stund! BERTA.
En verkligt oskyldig, säger du.
WILHELM. mig till att göra henne en bekännelse -- inte som Ja -- du skall få höra.
Mina samvetskval drefvo henne -- jag greps af en sådan vämjelse och -- ett
verkligt oskyldig och renhjärtad flicka skulle kunna
skulle jag velat sudla hennes fantasi med att omtala något -- jag bara antydde -- jag var ändå rädd att få se henne skrämd fly från mig vid första ord -- då jag började denna bekännelse -- --
jag har kanske aldrig drifvits af en bättre impuls, än
WILHELM. gade mig att uttrycka mig tydligare -- hon smålog, hotade mig med fingret och sade med en tydlig min af beundran:
»Jo, du är just en vacker en».
Hon blef intresserad -- ville höra mer -- tvin-
Och sedan slog hon armarna om min hals och hviskade mig i örat, att hon inte höll af mig mindre för att andra hållit af mig förut -- och så lät hon dana män, som haft lite äfventyr -- det gör dem oerfarna dygdemönster -- --
mig förstå att flickor i allmänhet tycka bäst om såbara pikantare och mycket trefligare än sådana där BERTA (springer upp).
Nej -- det är inte sant -- -- WILHELM. sköt henne ifrån mig och såg på henne, och jag
Ja, vet du, min förvåning var lika stor.
försäkrar dig -- jag tyckte i det ögonblicket, att
uttrycket i hennes ögon var förändradt -- det låg
något medvetet däri -- ja, jag tyckte att det låg en
viss djärfet öfver den barnsliga pannan -- jag kände
det, som om jag fått en dusch kallt vatten öfver mig.
Från den stunden förlorade min kärlek till henne sin det var mycket trefligare i det hela, ty nu kunde jag jag så orätt i att säga, att hon är praktisk?
finaste doft -- alla mina goda föresatser bleknade -- ta henne mer ogeneradt i alla afseenden.
-- Nå, hade
Wilhelm!
BERTA (fattar honom hårdt i armen).
Jag skulle vilja slå dig.
Men, Berta, är du från dina sinnen?
BERTA. som du nu utkastat -- mot henne, mot mig -- mot hela vårt kön -- åh -- jag kan inte bära det -- derna.) jag kan inte bära det!
(Gråter med ansigtet i hänWILHELM. som jag säger -- du är så förskräckligt öfverspänd.
BERTA (springer till dörren till höger och. rycker upp den).
Kom ut, Lissi!
Din man är här och Kära Berta -- jag förstår dig inte -- det är Ja, jag är från mina sinnen!
Sådana skymford,
väntar på, att du skall komma och omfamna honom.
Tro inte, att han förorättat dig -- tvärtom, han har bara velat göra sig intressantare i dina ögon! mer än någonsin.
Han väntar att du efter detta skall hålla af honom
LISSI (kommer ut, stel, förgråten).
WILHELM. är detta stockholmslif med ständiga middagar och kafé-lif om kvällarna -- och nästan ingenting att göra, fast komitén drog ut på längden -- och så att lefva skild från dig.
Ja, det är inte värdt att Åh, Lissi, att jag ångrar mitt lättsinne.
tala om uselheten.
För att tillfredsställa ett infall, går man och offrar det bästa, man har -- hustru, förlåta mig -- för barnens skull, Lissi!
LISSI (gråtande). bort från dig.
Jag skall snart dö -- jag skall aldrig jag blifvit så skymfad -- men barnen -- de ska' inte lära sig af sin far att vara trolösa -- de ska' att få dö -- -- (störtar ut gråtande).
Nej -- barnen -- barnen -- de skola just tagas barn, hela sin lycka.
-- Men Lissi -- du måste ändå
mer kunna se någon i ögonen efter detta -- sedan
uppfostras af Berta -- själf skall jag bara be Gud BERTA (går emot Wilhelm, ser honom in i ögonen).
Usle smädare!
WILHELM (fattar henne i axlarna).
BERTA (som förut). på mig.
Du kan inte göra mig något värre än du redan gjort.
WILHELM (låter händerna sjunka, BERTA (slår händerna för ansigtet och gråter).
(Ridån faller.) ___________
Det är uselt, säger jag.
Ja -- förgrip dig gärna
vänder sig bort och går i fonden).
TREDJE AKTEN. mans, modern i soffan, Lissi på en pall med hufvudet i hennes knä.)
FRU BARK. så.
Kom ihog -- vi kvinnor måste tåla och förMin kära flicka -- du får verkligen inte ta det (Samma rum.
Fru Bark och Lissi sitta tillsam-
låta mycket -- det är vår lott, vi vinna ingenting
med att uppresa oss mot den.
Reformera männen
lära vi inte kunna -- vi bli bara själfva olyckliga på försöket.
Och utan tålamod och mildhet kunna vi häller inte riktigt vinna männens hjärtan -- ser du!
En man tröttnar alltid snart på en hustru, som gör honom scener och förebråelser och -- -- LISSI. de vilja -- och vi ska bara hålla till godo?
FRU BARK. mitt söta barn.
Så har det ju varit från verldens begynnelse -- Och vi böra inte knota öfver detta Skola således männen få lof att vara hurudana
-- det är så ljuft att förlåta den man älskar.
LISSI. man har hållit af sin man som jag gjort -- och så, denna skymf -- -- -- FRU BARK.
Jag vet hvad det vill säga, mitt barn.
LISSI. mot mamma i många fall -- men detta -- -- FRU BARK. detta.
Detta, ja.
Mer än en gång.
Tror du inte jag har gått igenom LISSI.
Och du har förlåtit ändå?
FRU BARK. gått med er?
Skulle ni vuxit upp utan far hos en Om jag inte hade förlåtit -- hur skulle det då Ja -- jag vet nog, att pappa uppfört sig illa Men mamma vet inte, hvad det vill säga -- när
mor som hade den tvätydiga ställningen af en frånskild hustru.
Och dessutom -- jag har aldrig upphört att hålla af er far.
LISSI. bara att han skall ångra sig riktigt -- att han rikhan igen i dag, tror mamma?
Jag håller också af Wilhelm -- men jag vill
tigt skall känna, hur han förorättat mig.
Jag fruktar, att hon framstält dig som oförsonlig.
LISSI. riktigt skall råka i ångest för att mista mig -- att han skall få gå igenom lika mycken sorg, som jag fått lida.
-- Men jag kunde inte få veta, hvad grad underlig i morgse när Wilhelm gått -- hon Ja -- det skadar inte.
Åh, jag vill att han Det beror väl på, hvad Berta har sagt till honom.
Berta och han sagt hvarandra -- Berta var till den svarade mig inte, när jag talte till henne -- hon var slutligen sade hon bara:
»nu skall jag gå till mitt arbete på kontoret» och så rusade hon i väg.
FRU BARK. dig -- -- -- Stackars Berta -- hon känner så lifligt med WILHELM (kommer.
Lissi springer upp).
Nej, gå inte strax, Lissi!
Låt mig bara säga FRU BARK (reser sig).
Stanna, min flicka.
Jag lemnar er ensamma!
WILHELM. jag ville bara säga dig, att jag respekterar din vilja Jag skall inte länge plåga dig med min åsyn --
så förfärligt blek och hon skakade i hela kroppen --
dig några ord.
-- du har blifvit skymfad och förorättad och jag förstår att det nu måste vara dig motbjudande att närma dig mig som min hustru -- men jag ville ändå bedja dig, för pojkarnes skull, att du inte yrkar på laglig skilsmessa strax -- du flyttar med dem till dina föräl-
drar och jag får ha dem hos mig på landet tidtals -- kanske kunna de bilda en föreningslänk mellan oss och kanske skall den dag komma, då du skickar
med dem en hälsning till mig och säger -- säger -- kanske säger du, Lissi, att din kärlek i alla fall inte du börjar tro på mig igen, om du finner, att jag helt och hållet utslocknat -- kanske säger du -- att under tiden fört ett värdigt lif -- kanske -- efter men jag ville säga dig detta själf -- och så ville jag be att få se Ville. LISSI. som du tror -- det var i första häftigheten -- -- -- WILHELM.
Du vill således gå in på mitt förslag?
Förslag?
WILHELM. blir oförändradt i vårt hem -- och att jag kan hoppas -- att en dag -- -- Att du bara tils vidare stannar här -- att alt Wilhelm! hör mig!
Jag är inte så oförsonlig,
någon tid -- förlåt mig, jag vill inte uppröra dig --
LISSI. anade -- du håller inte af mig längre -- det är Ah -- det är värre -- mycket värre, än jag
inte bara, som jag trodde, att du glömt mig för tillfället -- du vill bli mig kvitt för att få lefva ostördt ett gladt ungkarlslif -- -- WILHELM. missförstå min uppriktiga ånger -- -- -- LISSI. jag bryr mig bara om att du håller af mig.
Och Ånger!
Jag bryr mig inte om din ånger -- Lissi -- du går för långt -- du kan inte så
det gör du inte, när du kan tala om en lång skils-
messa, som vore det den enklaste sak i verlden.
O, hvad är alt det andra mot detta -- att du så lugnt och kallt bara vill öfverge mig!
Nu förstår jag dig inte als.
LISSI. sin hustru, kan han väl glömma henne under ett ögonblicks lättsinne -- men skiljas från henne för åratal -- -- WILHELM. förstod dig rätt.
Du talade om en skilsmessa för lifvet, om jag
Nej, du förstår inte, att om en man håller af
LISSI. att det var i förtviflan och att du bara hade behöft glömma och förlåta alt.
Om du hade förstått mig rätt skulle du sett,
vara litet kärleksfull mot mig för att få mig att WILHELM.
Det är andra gången jag misstar mig på dig, LISSI. längre?
Hvad har jag gjort, för att du med ens blifvit så kall och hård mot mig?
(Vill omfamna honom.)
Wilhelm -- håller du då inte en smul af mig
WILHELM (håller henne tillbaka). säga dig uppriktigt, att jag inte i detta ögonblick Jag vill vara fullt ärlig mot dig, Lissi!
vågar bedyra, det du aldrig mer skall få något att själf under en tillfällig skilsmessa.
LISSI. kärlek vill säga, skulle du inse, att jag hällre går igenom hvad som hälst än lefver skild från dig.
förebrå mig.
Och därför hade jag velat pröfva mig
Ack, Wilhelm, om du visste, hvad en hustrus
(Kastar armarna om hans hals.)
Öfvergif mig inte, Wilhelm!
Du ser, hur jag håller af dig -- hur jag är färdig att förlåta dig alt -- alt -- både nu och i af mig.
framtiden -- bara jag vet, att du ändå i botten håller
WILHELM (skjuter henne bort).
Vet du, hvad detta är?
WILHELM. du ställer dig på detta sätt själf i jämbredd med detta andra slag af kvinnor.
LISSI (med ett anskri).
(Springer mot dörren till höger.)
FRU BARK (kommer). LISSI. så -- så -- jag förstår honom inte -- han gör mig bara de förskräckligaste beskyllningar -- -- FRU BARK. inte för mycket pocka på sin rätt -- man skall inte sätta mannens tålamod på ett alt för hårdt prof. LISSI. vill drifva mig till att förgå mig mot honom för att WILHELM. stor skarpsinnighet. -- Berta skulle inte så missförstått mig.
Lissi har just aldrig varit utrustad med särdeles Men det är just det han ville, tror jag.
Han Kära barn, jag sade dig ju det.
En hustru skall
Jag tror Wilhelm har blifvit tokig -- han talar Det är -- ja, jag vill inte uttala ordet.
han sedan skall få en anledning att öfverge mig.
LISSI. ger har du inte sagt till mig, att du var glad, att jag mer värde på min kvinlighet än på Bertas hufvud.
WILHELM. liten hustru och jag ville visst inte byta.
(SmeJa -- det är sant -- du är en söt och kvinlig Nu förebrår han mig det också!
Hur många gån-
inte var som Berta -- och att du satte tusen gånger
ker henne.)
Vore Berta min hustru, så skulle hon tvinga mig att bli en annan människa -- jag vet inte hvilka ansträngningar, jag inte skulle kunna
göra, hällre än att utsätta mig för hennes förakt -- och stärkande dryck -- men min lilla hustru hör
en sådan qvinnas förakt, det är en bitter, men sund lyckligtvis inte till den sortens kvinnor -- hon är
sant kvinlig och tillåter mig att glida utföre så mycket jag vill -- det är ju mycket trefligare och gör lifvet sanna kvinligheten!
Det är mycket elakt af dig att gifva det en sådan vändning!
Om du inte har så mycken rättskänsla, att inte hjälpa, om jag hade aldrig så stora fordringar.
WILHELM. bli vår lösen.
Nej, det är rätt -- inga fordringar -- det skall Full frihet -- inte sant?
Det vill bra mycket lättare och angenämare -- ja, lefve den
du vet, hvad du är skyldig din hustru, så skulle det väl
säga för mig -- inte för dig, naturligtvis -- det vore att vända upp och ned på verlden.
LISSI. där gäckande ton?
Är det tacken för att jag håller af dig och vill förlåta och glömma all den sorg, du gjort mig.
WILHELM. har jag ju redan sagt -- jag ångrar alla mina Ja, du är en liten söt och snäll hustru -- det Fy Wilhelm -- hvarför talar du till mig i en sådan
elaka ord.
Det kom sig altsammans däraf, att vi
män, lättsinniga, som vi äro, ibland ha en viss behos dem finna den renhet, som vi sakna hos oss som hänger i oss från Frithiofs saga och 15-års
nägenhet att idealisera våra hustrur.
Vi vilja gärna själfva -- det är barnsligheter -- gammal romantik, åldern -- men kvinnorna äro mer praktiska, de -- det är.
de veta, att pruta med idealerna och taga lifvet som BERTA (kommer från fonden -- studsar, då hon får se dem).
WILHELM (muntert). ut -- det klär dig inte.
Det ger dig ett visst drag af kärleksfull och öfverseende -- som min lilla Lissi. BERTA.
Lissi -- hvad vill det säga?
Jag förstår inte -- -- WILHELM. praktisk.
Det har alltid varit ett utmärkande drag hos henne.
Sade jag dig inte redan i morgse, att Lissi var Se, välkommen hem, Berta.
Se då inte så sträng
okvinlighet.
En kvinna bör alltid vara mild -- alltid
Skall det nu vara meningen att håna mig för det också -- liksom nyss för att jag är kvinlig?
WILHELM. det.
(Tar henne under hakan.)
Att vara praktisk är en kvinnas största dygd.
Att vara praktisk, Håna dig -- min lilla Lissi.
Hur kan du tro Jag vet inte hvad du menar med ditt praktisk.
min kära Berta, det är att inte torna upp skyhöga
byggnader, som man kallar idealer, utan bygga lugnt plåttak och åskledare.
Du skall aldrig lära dig att bli så praktisk, fruktar jag -- och därför skall du häller aldrig finna ro i äktenskapets hamn.
Du tycks vara mycket munter.
och trefligt i dalen en envåningsstuga med brandfritt
för alla mina synder -- både förflutna och tillkommande -- af den sötaste lilla hustru. henne.)
Skulle jag inte det då jag nyss fått absolution
(Omfamnar
LISSI (smekande honom).
Du håller ju riktigt af mig?
BERTA (vänder sig bort -- vill gå förbi dem ut till höger).
Berta -- är du inte glad, att vi äro försonade?
BERTA. gjorde mig utom mig -- det var som hade jag sett honom bära hand på dig -- nu -- må han gärna göra det i framtiden -- det angår mig inte. -- (Går fram till Wilhelm och ger honom ett handslag.)
Förlåt mig, Wilhelm!
Wilhelm sade något om dig i morgse, som
WILHELM (behåller hennes hand). såsom du -- jag skulle inte ha tålt det -- om inte Tack, Berta -- ingen har någonsin skymfat mig
själfföraktet hade förlamat mig -- -- ja, hade du blifvit min hustru, Berta -- du skulle inte ha förgått dig mot mig en gång till, det svarar jag för -- men du skulle ha gjort mig till en helt annan man.
BERTA. utan hjälp af en annan -- den -- inifrån måste det komma.
(Sliter sig lös och går till modern.)
Har pappa varit hemma, sedan jag gick?
WILHELM. till höger.)
Jag måste hälsa på pojken.
(Går med Lissi ut FRU BARK.
Nej, pappa har inte varit hemma.
Vet du, hvar mina nycklar äro -- jag kunde inte taga de där papperen.
Det var bra -- då har du sluppit nya scener.
Åh -- tro inte det -- den som inte kan upprättas
finna dem i morgse och min låda var läst.
FRU BARK. flicka.
Du måtte hysa misstroende till din mor, min BERTA. lefva längre.
Du är nu den enda jag har kvar att tro på.
FRU Bark (drar sig tillbaka). ende till mig, Berta.
Inte till min goda vilja -- Jag skulle inte undra på, om du hade misstroMisstroende -- till mamma!
Då ville jag inte
men till min motståndskraft.
Jag är bara en svag kvinna -- jag, liksom Lissi.
Du skall inte döma oss så strängt, för att vi inte fått din karaktärsstyrka.
BARK (kommer, följd af kamrern par champagne-buteljer; tar på matbordet, samt betalar
samt ett stadsbud, som bär ett emot dem och lägger upp dem stadsbudet, medan kamrern hälsar på fru Bark och på Berta, ningen). som mycket kallt besvarar häls-
God middag -- min söta Julie -- god middag,
Hittebarnet
HITTEBARNET
LUSTSPEL I TVÅ AKTER
( EFTER EN FRANSYSK IDÉ ).
Uppfördt på Theatern å Kongl.
A LBERT B ONNIERS FÖRLAG , 1848.
PERSONERNE: KONJANDER , KATTONG , AMANDA , BÄLLIN ,
ALENBERG ,
ung målare.
hans fru.
gammal rik ungkarl.
CHARLOTTE ,
Commssionair, Konjanders systerson. symamsell.
Konjanders hushållerska.
FRU WALSTRÖM ,
En Sköterska.
( Scenen är i Stockholm ) . _______
Ett elegant möbleradt
Kabinett med fond- och sidoBredvid fonden ett stort klädskåp.
F RU W ALSTRÖM . B ÄLLIN . med en butelj, ett glas, en tallrick sockerbröd och ett då det knackar på dörren.
Fru Walström sitter i en ländstol bredvid ett bord,
påtändt ljus framför sig.
Hon håller på att somna in, F RU W ALSTRÖM ( hoppar till, torkande sömnen ur ögonen ) .
Hvad ... hvad var det?... har jag lu-
rat af?... ( det klappar ånyo ) .
Det är herrn som kommer hem.. . ( kastar ögonen på bordet ) .
Ack hvad här ser ut! ( plockar hastigt tillsammans buteljen, glasen och tallricken, hvilket allt hon skyndsamt bär in i det ena af sidorummen ) .
Kommer straxt, herre!... nar hon dörren ) .
Åh!... si ... det var ju inte
kommer straxt!... ( sedan hon stökat i ordning öppherrn ... det är ju herr Bällin!...
sinnesstämning under hela scenen ) ...
God afton, fru
B ÄLLIN ( med ett ljus i handen och vid dyster
Walström!
F RU W ALSTRÖM . som jag såg, att det
Det var en sen visit! lyste hos herr Konjan-
B ÄLLIN . Jag kom just nu hem ... och
der, steg jag in för att be om eld på mitt ljus.
F RU W ALSTRÖM .
Var så god ... litet eld är väl det minsta man kan ge en vacker karl... kring ) .
B ÄLLIN ( sätter ljuset ifrån sig och ser sig omÄr inte herr Konjander hemma än?
Nej, det är min vana att sitta
och vänta långt in på nätterna ... det är ju
fasligt, att en gammal man skall föra ett så oordentligt lif! men så är det med de gamla ungkarlarne.
B ÄLLIN .
Han lefver i öfverflöd sjelf, medan
han låter sina närmaste anhörige lida nöd, såsom hustru.
fallet är med hans systerson den stackars Alenbergs F RU W ALSTRÖM .
I den saken gör han rätt, tycker jag ... hvarför gick systersonen stad och gifte sej mot hans vilja?
... hvarför är hans huen gång hälsar på morbrodren?... kanske han den äran att försörja familjen?... stru, den nippertippan, så högmodig, att hon icke ska gå till henne och ödmjukast fråga, om han får B ÄLLIN . Nå, har man inte ännu fått någon unF RU W ALSTRÖM .
Han reste utrikes, som herrn vet, för några handelshus i Stockholm och insjuknade i södra Frankrike ... och sedan dess har man inte hört något af honom ... man tror att han är död.
derrättelse om den stackars Alenberg?
väl vore död och begrafven!
B ÄLLIN . Död?... ( suckande ) .
Ack den som
5 F RU W ALSTRÖM .
Herr Bällin ser så nedslagen ut och har varit det hela långa tiden ... säkert har någon olycka...
B ÄLLIN . Ja, min fru, den största olycka som F RU W ALSTRÖM .
Jag vill svära på att någon olycklig kärlek...
B ÄLLIN ( fattar häftigt hennes hand ) .
Och denna F RU W ALSTRÖM . B ÄLLIN .
Så säga alla unga karlar, men
kan träffa en menniska!
kärlek skall kosta mig lifvet.
de lefva ändå ... det är ändå bara lättsinnigt prat...
Jag älskar inte lättsinnigt jag.
F RU W ALSTRÖM . Hvad! skulle herrn kanske till och med tänka gifta sej? är tyvärr gift.
B ÄLLIN ( suckande ) .
Föremålet för min kärlek F RU W ALSTRÖM .
Åh fy! det är mycket obehagligt det, åtminstone för mannen.
B ÄLLIN . Ack ... om ni visste hvad det vill F RU W ALSTRÖM .
Ja så ... herrn målar hennes porträtt?
B ÄLLIN . Hennes man har beställt det...
säga att porträttera den man älskar...
Hvar dag sitter hon framför mig, med sina ögon fästade på mina...
Ack hvad mitt hjerta då klappar ... det hotar att spränga mitt bröst och vansinnets yrsel fattar min hjerna! der?
Hvad säger hon om allt det
sta; men jag
god natt, min fru ( går till fonden ) .
har sett tårar i
Jag har ännu inte sagt henne det minhennes ögon ...
Hvad det ändå är för ett lif i de der unga karlarne!... jag har nu varit hushållerska i sexton år hos herr Konjander och jag ens kan fylla en fingerborg!...
B ÄLLIN
har inte förmärkt så mycken känsla i honom att det ( kommer tillbaka ) .
Om jag inte skulle
synas till i morgon, så gå till min gamla moster och förbered henne... F RU W ALSTRÖM ( förskräckt ) .
Herre Gud!... herrn tänker väl inte... K ONJANDER B ÄLLIN . Chut! ( utom scenen ) sjunger!
DE FÖRRE . KONJANDER .
K ONJANDER ( inkommer glad och upprymd sjungande ) . K UPLETT Jag kommer ifrån Nobis jag, 1.
Från Oprakällarns glada kunder.
För Opran jemt jag varit svag; 2.
Men mest för våningen derunder.
För stora namn jag visst är öm,
För Almlöf, Dahlqvist och för flere; Men hette heldre Hammarström, Och voro förste man dernere.
( blir dem varse ) Ah! jag har främmande i min våning, ser jag ... god afton granne ... god afton, fru Walström! hur står till på morgonqvisten?
F RU W ALSTRÖM ( pekar på klockan ) .
Ser herrn hvad klockan är ... hvar kommer herrn ifrån så här dags?
K ONJANDER ( med triumferande min ) .
Jag kom-
mer ifrån Operakällarn ... ingenting mera och ingenting mindre ... det är tusan hvad den der
källarn blifvit uppsnyggad ... och så får man dricka der ett nytt öl som kallas för bocköl ... har och ge mej morgonrocken. rakällarn? fru Walström nånsin smakt på bocköl?... var snäll F RU W ALSTRÖM . Jaså, herrn har varit på OpeK ONJANDER ( tar af sig fracken och påtager natt-
rocken ) .
Jo men är det så, frua lilla!... det är ett
skönt ställe ... om det är aldrig så tomt der oppe nere pä operakällarn ... der får man veta, hur
i teatersalongen, så är det ändå alltid fullt hus derpjesen gått, hur aktörerna spelat och om de ha gastat mycket på amfiteatern och raderna ... det fins inga så skickliga recensenter i hela Stockholm som kyparne på operakällarn ... också är operakällarn en riktig sparbank isynnerhet för aktörerne, ty hvad de förtjena deroppe, lägga de ner dernere det ... ro hit med mina tofflor, frua lilla. hem!... och hvad man lagt ner der, ligger i ro, det är säkert F RU W ALSTRÖM .
Men att komma så sent
hvem har rättighet att
K ONJANDER .
jag är fri som en extra kammarskrifvare ... ensam som obelisken ... ogift som Turken ... se, det kallar jag för lycka, det.
säga någonting åt mig?...
hvem angår det då?...
Men nog vore det bättre, om herrn gick åstad och gifte sig, som annat hederligt folk.
K ONJANDER . Nej, tack ska' hon ha, fru WalF RU W ALSTRÖM .
Jag tycker ändå att en god och förståndig hustru ... inte för ung, utan så der midt emellan... saken.
Jag tror vi dröjer med den F RU W ALSTRÖM .