Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
för 6 mSnader, kan genom extra eller betingsarbete stiga till 125 eller till och med 140 kr.
Äfven hvitbetp$ockerskornas arbete ar tungt.
Att dag efter dag g&amp; nedböjd öfver hvitbetshkern är anstriingande nog.
Är det brannande solsken blir arbetet an mera tröttande, och har det regnat eller regnar det, blir det ett ohyggligt arbete.
Khderna blifva genomdta och smutsiga.
P&amp; en del gSrdar i Danmark finnas ej eldstader i pigornas och drangarnes rum, och d&amp; finnes ej tillfallo att hastigt torka klil- derna.
" Man Iiigger sig p&amp; dem, s&amp; torka do fortastn.
FrSgar man flickorna huru de haft det i Danmark, fSr man emellertid vanligen svaret: " Möe gödtn, uttaladt med dansk brytning.
Och det ar ju ganska naturligt att de, dS de i m h g a fall utvandrat mot föraldrars och ntistan alltid mot pastors inrldan, skola tala val om den ort, der de varit, och dit de amna Stervända ngsta Sr.
Men talar man vid hyggliga kviunor, som efter flerilrig vistelse i Danmark blifvit bofasta i hemtrakten, far man höra att lifvet i Danmark i de flesta fall varit ganska tungt och fullt af frestelser och faror.
Dan- skorna sjalfva htilla sig numera för goda att arbeta sSsom hvitbetploc- kerskor, ladugards- och vardshuspigor, och innan svenskorna började anvtindas 9, dessa omrSden, var det endast de sämsta danska kvinnorna, som &amp; togo sig niinida arbeten.
Orden " malkepigen, " roe pigen och " vaerdshuspige " hafva derigenom fStt dSlig klang.
De iiro ofta liktydiga med offentligt fruntimmer.
gSrdarna, der ladugbrdspigor och hvitbetplockerskor arbeta och inkaserneras, föres ofta ett vildt lif.
Kvinnorna hafva visserligen sina rum skiljda frhn karlarnas, men att de g6ra besök i hvarandras bo- - a
stader siival om dsgen som om natten &amp; r ej ovanligt.
" S&amp; fort som di 8 ' ladugirdspigor, blir di inte extimerade af sitt herrskap, utan det &amp; r ofta ingen tillsyu alls, och vanoraas ii9 sidana vid girdarna, s&amp; kom- mer kararne inte in genom dörrarna, s&amp; kryper di in genom fönstren eller pigorna ut *.
En jurist berattade hurn stold en natt hade blifvit begingen i e# rum, der tio svenska kvinnor legat.
Vid polisundersökningen visade det sig, att under natten tio karlar afven varit i summet.
en del ghrdar söka dock förvaltame att hdllis ordning, g8 omkring p&amp; aftonen och se till att ingen karl smugit sig in till flickorna samt stanga igen om dem.
Sant ar emellertid nog hvad en iildre hustru sade: Bill di vara rediga i Danmark, s&amp; kan di det der lika val som i Sverige, men det fins s&amp; mtinga latta flickor, skall jag sage, och somma blir rent som galna, n&amp;r dorn kommer ut och far höra det friimmande spr&amp;ket och se s i mycket granne, som di aldrig sett forr och sa danstillstiillningar och &amp; dant; men se sidant ska ' en akta sig för.
Ja, ho ' vet nog, att om ho ' kommer i en friimmailde stad, s&amp; fast ho ' har varit i minga lander, sh Stan ho ' inte hitta till ratta; huru skall det d&amp; vara för en smAlandstös, som aldrig laar sett n %- got förrn.
.&amp; andra egendomar bryr sig ingen om hurn det g&amp;r till; blott arbetsmaskinen arbetar ordentligt, f i r den i 6frigt reda sig sjiilf.
ahet förvaltarne ghfvo stryk och dermed oskalige pid~efvo arbetet srar förr vanligt.
Det skulle dock ej nu kunna ske; flickorna ginge di3 till en annan egendom.
Det shges ock att förhtlllandena vid IssndtgArdarne börja blifva biittre hvad sedlighet och ordning angar.
En bidragande orsak Piartill tir sakerligen att finna i det upp- drag en bibelkvinna fr8n Elsa Borgs hem i Stockholm erbillit att verka bland de svenska tjiinstflickorna B Danmark.
Bet &amp; r nu fyrs somrar denna bibelkvinna, anstald genom Eronprinsessans af Danmark försorg, förmanat, last och talat med de &amp; Irandtg&amp;rdarnia samlade sven- ska flickorna, och i ett bref frin Danmark skrifves, att " hennes Mis- sion har overordedig heldig Ind$ydelse baade paa Herskap og Tyende. "
Men huru svhrt skall det dock icke varra att bevara sig oför- derfvad, d s man ung och oerfaren kommer i en sildan orngifning, lösryckt frin hemmet, frin alla familje- och slagtbandl och ingen som rider och varnar, men m&amp;nga som locka!
De fallna kvinnorna Iars icke lemna n&amp;gon möda ospard för att f % de of~rderlvade liks daliga, som de sjalfva gro.
Hter giillcr: ' En fAr lof te9 tre ' sig hele tiden, om det skall gA ", och att ' aldrig gifva sig ut ensam utan blllh va!
ihop med dem man kan lita p&amp;. "
I Danmark borjas och slutas arbetet pA de flesta stalleii p&amp; bestämdt klockslag.
Vanligen äro alla lediga kl. 7 p&amp; aftonen, och flickorna talade allmänt om denna ledighet sksom en stor fordel; den medför dock mBnga faror.
.Danslokaler med det i Danmark öfverallt.
flödande branvinet locka allt som oftast; p&amp; en del egendomar dansas ngstan hvarje kvall.
Mycket klagades öfver söndagsarbetet, hvilket ej lar vara ovanligt.
i Danmark.
Siillaii tvingas viii niigon direlit till arbete p&amp; söndagen, men arbetsgifvare och förvaltare se med missnöje pA den, som nekar att arbeta.
F ö r söndagsarbetet lemnas extra betalning.
Att flickorna i alla afseenden fara illa af detta shdagsarbete ä r ju klart.
Kroppen behöfver efter veckans tungs arbete hvila, och i det mangahanda hvari de lefva, behöfva de val en dags hvila och vederkvickelse.
De all- varliga flickorna frAn de goda hemmen medföra ju ofta nBgra andakts- böcker; när skola de f&amp; tid att läsa i dem, om söndagen friintages dom?
Och &amp; r det ej under söndagens stillhet, som tanken pA hem och föraldrar ofta starkare tränga sig p&amp; den bortavarande än under veckans arbet.e?
Och dessa hemtankar torde mer än en gAng hjiilpa flickan att ej förorsaka far och mor sorg.
I dagligt tal reda sig svenskorna ganska snart med det fram- mande sprAket, men da de g&amp; i kyrkaii första de ej alltid gudstj$i,nstea och komma kanske derför ur vanan med kyrkobesöken.
S&amp; st8 do der d&amp; ensamma i frhmmande land: ingen förgmlings-gemenskap eller kyrklig omvardnad, ofta ingen husbondes omtanke och tillsyn, ingen slagtioge, ingen van, som kan hillla en skyddande hand öfver dein, Synnerligen betanklig visar sig utvandringen vara för helt unga flickor; detta dels i sedligt afseende, dels ock för deras halsa.
All- mänt sades, att ingen flicka borde utvandra för0 18 Ars Alder, och nu begifva de sig ofta &amp; stad sa fort de gAtt och läst, ja mangen g&amp;ng and8 förr; det berattades ocksB om rnAnga flickor, som frAn anstran- gande arbete vid denna &amp; Ider hemkommit med bruten halsa eller sinnesförvirrade.
AngAende vadorna sAval i sedligt afseende som för halsaii gäller dock, att ett halft Brs vistelse i Danmark sBsom IndugArdspiga eller som hvitbetplockerska vanligen ej skadar; men upprepas resorna &amp; r efter Ar, uteblifva sallan de sorgliga följderna.
Flickorna angripas SA .. sm8ningom af " pyntesygen; " de upptrtlda till och med p&amp; Bkrarne i armband, halsband och andra granlAter, k6ya tunna fabrikstyger i stallet för de medhafda hemväfda ullkläderna och penningarne smalta snart uuder deras hander.
Flickorna börja ock tröttna p8 att blott arbeta och att vara utestängda frin.
alla de nöjen, de höra omtalas.
Försigtigheten slappnar af; de öfvergifva sina bepröfvade kamrater9 vAga sig ut p&amp; egen hand och ing % s&amp; smilningom bekantskaper bland karlarne p&amp; gArden, ibland med nagon svensk, som sedan kom- mer dem pA fall.
FA de db barn, kvarstanna de ofta i Danmark, utackordera barnet och fortsatta att t j h a.
Bida flera af de svenska kvinnorna i Danmark hafva salunda barn, an hoad man Mr hemma har reda pi.
FA de tv8 barn racka emellertid peoningarne ej till, .och s&amp; Btervanda de hem eller %tersandas af den danska polisen, som s&amp; fort nhgon svenska begar hjalp, genast atersiinder henne till hemlandet.
Har nu en flicka.
rakat i olycka eller bar hon under sommaren bortslösat sin arbetsförtjanst, s&amp; att hon ej har penningar till hemresan och derför vill stanna kvar i Danmark, vander hon sig g % hösten van- ligen till agenterna i Köpenhamn.
Utan alla penningemedel, som flickorna ofta gro, blifva de helt och hallet beroende af agenterna och deras godtycke, rAka snart i skuld till dem och malste till slut antagla Iivad plats agenten bjuder dem, denna m&amp; nu vara aldrig s8 dhlig.
Det synes som om det i KUpenhamn ginge flickorna &amp; nnu samre a n p&amp; landet.
G&amp; de med halsduk ute p&amp; gatorna, fA de ofta Ihgt - fulje, och vanligt Sr att höra: " Mej, se en svenska, henne ska ' vi At.
Lönen i famiij a r vanligen 8-14 kr.
j. miinaden, Hvnd tillsyn, arbets- och matordning angii, tir det naturligtvis olika i olika familjer.
Efter de uppgifter jag erhiillit a r lönen: A vafverier vanligen (fast lön) 7-12 hr.
i veckan,.
,,,, (vid accordsarbete) 8-14,,) q 1 cickoriafabriker 4-12!, 9 (vanligen 7 kr.).
vid cigarrfabriker.
7-9,, 99,, tandsticksfabriker 4-14,, 9 9 Under sommaren arbetas frin kl. 6 f. m. till kl. 6 7 e. m.
Under vintermlinaderna nedsattas lönerna och d&amp; arbetas fr&amp;n kl. 6 f. m. till kl. 4 e. m.
Det &amp; r ofta diliga svenska kvinnor, som arbeta i Köpenhromn, - och de hafva gifvit det svenska namnet vanrykte i Danmark.
Det a r kvinnor, som i syd-Sveriges stader kommit p&amp; skam, och som derf6r dölja sig i Danmark eller som i den danska landsbygden stllt SA far sig, att de icke vilja eller icke kunna hterviiuda till hemmet.
9) Jag vill har begagna, tillfdlet att omniimna, att hrnehjemmet ' " Bethania, ", Helgolandsgade 8: V., erbjuder bostad för billigt pris, 30 öre om dygnet för kost och logis.
Den, som der vill blifva mottagen, bör förete rekommendation utvisande att sökanden ar en ordentlig flioka.
Hem- met iir nybygdt och mycket viil ordnade.
Att sanda en ung oerfaren flicka ensam till Danmark anses af goda hoch tankande mödrar som ett stort vagspel.
Jag hörde ocksh mödrar yttra fbljande: " Hon hade aldrig fAtt resa om inte min syster varit der, - som kunde taga v&amp;rd om henne ", och " Ja, s&amp; har jag ocksA i hvarje ' bref förmanat henne .eller skrifvit s&amp; mycket Guds Ord och bedt henne - tanka p&amp; sin framtid och p i sina gamla föraldrar ".
Det goda hemmets inflytande och uppfostrans betydelse har öfverallt visat sig.
För de hyggliga flickorna frAn de goda.
hemmen g&amp;r det oftast abra, men för de oförsthndiga och fdfäfiga &amp; ro farorna i Danmark vida större &amp; n i Sverige, och s&amp;som förut &amp; r sagdt, de upprepade resorna - eller längre tids vistande i Danmark ökar faran.
I november mtinad Atervanda m b g a af de utvandrande; en del .af dem skildras d&amp; allmant s&amp;som förvildade.
Har ser man en mor med - ett barn p&amp; armen, der en flicka som sörjer och grtiter, ty hon skall hem och bekanna sitt fall.
M&amp;nga iiro ock högijudda och svarjande; .och med branvinsbuteljen, som gAr laget rundt, upptrada de A ilng- b&amp;tar, jiirnvagar och h8llplatser.
S&amp; &amp; tervanda de till sina hem, och der - fann jag dem nu.
Hos somliga talade redan ansigtsuttrycket om, att de lart mycket ondt; men jag sAg ock mAnga unga flickor, som efter en .B tvil halfirstjanster i Danmark hade ett utseenb s&amp; rent, förstAndigt .och fltirdfritt, att man siillan f&amp;r se det battre.
De hade genom faste- .pigornas försorg uiidgiltt farorna i Köpenhamn, p&amp; landet hillit viil ihop med sina bekanta friln socknen och vor0 ngstan ovetande om alla - de faror som funnos utom dem A sjalfva landtghrdarna, men afven der: hade de vetat att bevara sig.
I hemorten har man emellertid ej liingre förtroende för dem, - sedan de börjat utvandra.
De antagas ej g&amp;rna i tjanst inom för- - samlingen, Atminstone ej om de varit iite flera Ar.
De anses h a f v ~ ' fhtt för stora ansprtik, för mAnga nya idber, ja, med ett ord, de anses ~oenvandbara.
E j heller vilja de garna arbeta under vintern.
De .strafva s&amp; h&amp;rdt under sommaren, att de anse vintern som en hvilotid, ~hvilken p&amp; basta satt skall fördrifvas; nar viren kommer resa de &amp; ter sin vag.
Hafva de under sommaren hopsparat nigra penningar g&amp; dessa snart &amp; t, och derefter blir det hemmet, som Ater far föda dem.
Den van- liga arbetslönen i Danmark a r 100 kr.
för halft Ar.
Nar derifrh dra- .ges resekostnaderna till c: a 30 kr., BterstA 70 kr., hvilket a r det kapital, som en hemviindande flicka disponerar, om hon varit mycket sparsam.
Nu a r det visserligen sant, att en helhrsldn i Kronobergs och Blekinge kr., men den tjanande f&amp;r d&amp; afven Ian sallan öfverstiger 30-40 kost och bostad i r e t om, hvarför f0rtjansten för dem, som tillbringa
vintern i sysslolöshet ej torde blifva ni&amp;mnicard, men som vanligt Bs det den kontanta penningen som varderas och efterstsiifvas.
Antages emellertid helBrsplats i hemlandet, kommer reslusten ofta p&amp; vihen, drangar och pigor blifva oregerliga och skiljas rnbngen gftng friln sin plats i olaga tid.
Och sBlunda uppsthr det förhBllrrndet, att oaktsidt det är sant, att inom flera af socknarna i Kronobergs lan knappast finnes plats att fil i hela socknen för ett par fullvuxns drilngar och pigor, s i ar det ock ' lika sant, att der &amp; r ondt om tjanstfolk, synnerligast sommartiden.
911 ungdoni vill tjana utomlands och fordrar, om den skall skanna hemma, högre lon &amp; n hvad de smA ggrdsegarne kunna gifva.
D i den kvinligs ungdomen silunds i allmänhet under vintern saknar bcst8mdt arbete samt hemmen med de torftiga förhillanden, som der rhda, ej kunna gifva namnvardl syssels~ttning, besannas ordet: " Fáfang gA larer mycket ondt ".
Tiden tillbringas med besök, kaffe- drickande rn.
m. och derunder sprides frbn stuga till stuga berattelser om Danmarks högra löner, m h g a förlustelser, fritiden och den obundna friheten.
Nissnöje med hemmavarande föïh&amp;llanden samt 18ttsinne och fáflnga uppspira i de berattandes sphr.
Hafvza flickorna hopsparat och i banken insatt nagon penninge- summa f&amp; de snart giftermillsanbud, och d i visa sig Ater följderna af utvandringen frAn en annan sida.
Flickan har under barndomen va- rit upptagen af - sin skolghng, utvandrar kanske som helt ung och lar sig i Danmark Iivarken det ena eller andra af de göromall, som till- höra en hustru; deremot har hon i det bördigare och rikare landet lilrt sig en hel del ansprak, som hnda till de sista tiderna ansetts för stora för SmBlandsbygden.
Efter giftermiilet hopsmälta snart de hop- sparda penningarna, och fattigdomen trycker dubbelt.
Men en af utvandringens mörkaste sidor ar dock det sedliga för- fall, som Atfölfer densamma.
I hvarje socken berättades om kvinnor, som blifvit hemskickade med 1, 2 &amp; 3 barn.
Modern hade först kun- nat försörja sig, men s i blef det henne en dag omöjligt; hon begarde allmosa och blef d&amp; oniedelbarligen hemslnd.
Ibland kunna flickor- nas föraldrar Ataga sig barnen, och d l Atervander modern vanligen till Danmark, hemsander nigon g8ng litet penningar; mangen gAng l&amp; ter hon ej höra af sig, förr $in hon kommer med ett barn till.
Ofta kunna dock hennes föraldrar ej itaga sig tungan af annu en mun att föda, och d&amp; f&amp; fattigvirden taga hand om barnen.
Om en ung mo- der berattades huru hon kommit till Sverige med ett helt litet bara, g8tt till sitt hem, sakta öppnat dörren och lagt barnet innanför den- samme.
De innevarande hade ingenting markt, förs an barnet bör-
jade skrika; modern hade utan att gifva sig tillkänna för sina förll- d r a r genast atervändt till Danmark.
- En annan mo ' der blef af po- lisen hemskickad f r h Danmark, och en mörk, ruskig höstafton kom, hon till sin faders stuga.
Hon ledde dA vid handen ett barn, som .. finnu ej var tv&amp; &amp; r och bar p&amp; armen ett pA tvA manader.
DA fadern %ck se henne ropade han: " Ut med dig, jag vill inte se dig ", och - statigde dörren för henne.
Hon hade rest mot faderus vilja.
Der stod hon d i med barnen, som gräto och jamrade sig.
Den lilla ville hafva .näring af modern, den aldre en bit bröd.
Hon gick ut i mörka sko- - gen och lyckades s&amp; srntiriingom leta sig till en backstuga, der hon tills vidare blef mottagen.
Det ar ej ovanligt att kvinnor hemkomma med barn, inhysa sig .nAgonst&amp;des: rymma fran barnet, som derefter m h t e omhandertagas af fattigvhien.
Hr efter &amp; r kan modern upprepa samma Atgärd; hon .har kvar sin plats i Danmark, nytt arbetsbetyg behöfves siilunda ej, .och intet hindrar henne att fortsatta sitt lastfulla och förderfbringande .lefnadssatt.
Förunderligt ä r ock huru litet mAnga föraldrar anse sedlighets- brott som synd och skam.
Jag hörde mangen g&amp;ng uttryck sasom: ' " Det kommer inte flera barn till i världen iin Gud villn och " Ja det har gatt vhr flicka riktigt bra i Danmark.
Visst har hon ett barn: derifrh, inen det betalar hon oss för, SA att det är det ingenting att saga p&amp;. "
Emellertid hafva de till Danmark utvandrande svenska tjänst- gickoroa förvarfvat sig ett &amp; ligt rykte.
I Nöbbeled sades: " S9 m h g a som resa ut, SA komma de nog i olycka, om man bara visste om det; " .och i Karlshamn: " Det stigs allmiht har, att ingeu piga kan resa till Köpenhamn utan att hafva barn med sig hem. "
E n högre polisman i ICöpeuhamn uttalade de harda orden: " Ni .matte inte hafva niigra sedliga flickor i SverigeJ).
Han stödde denna sin Asigt bland annat derpA, att t. ex. bland 18 för osedlighet under: 3 manader tilltalade svenska kvinnor, 9 sade sig redan i Sverige hafva t r l d t in p&amp; lastens bana.
Detta skulle d&amp; tyda p&amp; att det är de osed- liga flickorna, som lemna Sverige.
Att förhallandet I&amp;ngt ifriu alltid Ar sidant., hafva vi ofvan visat och tillika att just de samsta flickorna stanna i Köpenhamn.
Vidare visade han huru nBer$ning om Kjében- ' havns Politin Ar 1887 bland de prostituerade i Eöpenhamn upptog ej mindre an 87 kvinnor frAn Sverige.
FrAn Köpenhamn vor0 under samma tid 254.
Han ' var emellertid ej ensam om detta harda omdöme.
Nej, det mötte mig bfverallt i Köpenhamn.
Det sades att man började blifva '
* &amp; radd att anvanda de svenska tjanstflickorna, emedan man sallan lycka- des träffa p&amp; nAgon sedlig flicka.
För att i nAgon mAn se huru det förhöll sig med sedligheten i de svenska församlingar, der den ifrhgavarande utvandringen mest eger rum, har jag derom insamlat en del uppgifter *) och fuunit dela a t t antalet inom församlingarna födda oakta barn icke &amp; r större inom.
namnda församlingar an A landsbygden för Ofrigt, dels ock att an- talet derstldes frAn Danmark harstammande i Sverige födda ollkta.
barn a r ofantligt stort, E&amp; t. ex. inom Virestads församling 48, % af samtliga oakta barn, och dock finnes i denna berakning upptagna en- dast de barn, som inom socknen födas och icke alla dem, som hem- - sändas frAn Danmark med eller utan mödrarna.
Att komunerna drabbas fiArdt af utvandringens följder B ï natur- ligt.
Enligt af komunalordförandena lemnade uppgifter underhöllos t. ex. Ar 1889 af TingsAs ' komun 29 personer, af Oljehults komun 7 personer och af Eringboda komun 11 personer, hvilka antingen voro olktca barn harstammande frAn Danmark eller personer, som genom utvandringen dit blifvit till halsan förstörda.
S&amp; snart en sveusk kvinna ej &amp; r i stiind att försörja sig sjalf i Danmark hemslndes hon nä.rnligen genast, och det a r endast shdana medellösa kvinnor, hvilka,.
sedan de fylt 21 Ar, tillbragt 12 Ar pA fri fot i Danmark, som ej p&amp;.
detta satt kunna htersandas till Sverige.
För gifta ma.kar och deras barn galla silrskilda besthmelser.
* *) *) Nedanstaende tabell visar: 1) antalet hren 1884-1888 inom församlingen födda brirn; 2) under samma tid födda ohlits barn: 3) huru mhnga af dessa senare kunna anses härstamma ' fran Danmark; Af de l j 1 I Antal &amp; ren N 884-188t födda barn Små.land.
Wirestad Nöbbeled O. ThorsBs Linnery d Södra Sandsjö Tin s i s ~a8car~d Blekinge.
Eringsboda Öljehult Karlshamu Ronneby Skiine.
Bj ersiis Knisslinge svensk Författningssano.
Deraf oakta 36 15 9 25 39 29 26 64 21 92 164 21 8 för a r) akta an- Ner i % ses hiir- L€ sarnt.li.
stamma ga oakta fr&amp;n Ilan.
mark G % 27 % 22 % 14 23 34 % 12 % 0 % l4 % 3 % 6 ?b 0 % 0 % '
Och för att se saken frAn hnnu en annan synpunkt, hurudan skall utvecklingen saval den andliga som den materiela blifva i de fur- samlingar, der ntlstan all ungdom.
stival manlig som kvinlig utvandrar?
Inga unga finnas, som med friskt mod och obrutna krafter kunna bruka.
den svsrarbetade jorden; s i blir d&amp; denna obrukad, eller man nöjer.
sig med att gifva henne endast den mest nödtorftiga vilrd.
Skulle det vara omöjligt att rAda bot för eller minska de eko- nomiska mis ' sförhillanden, som aro kvinnoutvandringens egentliga - kalla ?.
Skulle ej Atglrder kunna: vidtagas, hvarigenom den flit och den kraft, som nu nedlaggas i frhmmande land, komme fosterbygden till godo?
I den af Konungens Befallningshafvande i Kronobergs 1Bn för gren 1876-1 880 utgifna berattelse skrifves angAende de inom lanet be- fintliga mossarna, att " hvarje brtinntorfmosse tir en guldgrufva, sAvida man förstar att med enkla, billiga och praktiska inrattningar tillgodo -- göra guldet i densamma. "
I den derpi följande fem8rsbertlttelsen &amp; .r införd en redogörelse öfver lalnets mossar och bertlknas deri, att.
182,350 tunnland böra genast efter afdikning utgöra odlingsbar mark - en högst betydlig ökning i ett Ian, hvars hush8llningss~llskap Ar 1885. beraknade h e t s areal af odlad jord och hker till sammanlagdt 147,829 tunnland.
Man kan invanda att mossarnas odling och landtbrukets höjande intet har att skaffa med den svenska tjtinstflickans utvandring till fram -- mande land.
Ja, SA kan det tyckas, men dagligen se v i val dock, att der mannen har god arbetsförtjanst, der lemnar hemmet tillrtlckligt.
med arbete A t kvinnan, men der mannens arbetsförtjanst &amp; r ringa, d e r inga medel finnas för inköp af materialier, der blir ej heller kviniians.
arbetskraft r&amp;tt anvand inom hemmet.
Detta har si2 mycket större.
betydelse i en fattig trakt, der ddliga knmunikationer, otillrticklig skol-.
undervisning (mAnga skolor flytta 9, 3 stationer, ocb hvarje barn f8r sillunda skolundervisning 2 h 3. manader hrligen), föga industriel verk-.
samhet och nastan inga slöjdskolor finnas.
Slöjdskolor för flickor hafva ej statsanslag, utan det beror af komunernas eller enskildas intresse huruvida stidana uppriittas eller ej, och det ar ju dA naturligt, att de fattigare socknarna, der f&amp; be- medlade personer finnas, skola sist komma i Atnjutande af slöjdskolans.
förmilner, DA staten understöder 1, 167 slöjdskolor för gossar, hvarför lemnar den ej understöd At slöjdskolor för flickor?
Sömnad, stickning,.
lappning, lagning, - v&amp;fnad, sphnad, allt detta &amp; r ju dock saker hvarmed: kvinnan kan gifva mannens arbetsförtjanst drygsel, hemmet trefnad och &amp; n mera, hon kan dermed ' mhgen g h g skaffa sig och andra en vak e
behöfiig inkomst.
M h n e ej kvinliga hemilöjdens befriimjande i nagon m h skulle kunna bidraga till Kronobergs lans förkofran?
Detta &amp; r emellertid endast frigor.
Hvad som kon och bör göras för att stiifja eller begransa ut- vandringslustan eller itmiostone att afviinda de bedröfliga följderna, det tillkommer naturligtvis icke mig att saga.
Har jag med denna uppsats lyckats att vacka medkansla och intresse för de utvandrande - tjiinstflickornas öde, a r mitt narmaste mil vunnet.
Men val vore om det inom vart land uppstode dugande och in- flytelserika man, som behjartade den allvarliga frigan och toge henne .om hand att bringa henne till en god lösning.
Till sist ber jag att hiir f i begagna tillfallet för att uttala min - lij&amp;rtliga tacksagelse för all den gastfrihet, som stadse visats mig un- .der min resa siival i prestgardar som i andra hem ' samt för den be- - redvillighet och det tillmötesgiiende jag rönt af alla de personer, hos hvilka jag begart r i d och upplysningar.
Gertvud Adelborg.
En Skildring af M.
(Eftertryck förbjudes).
Då man, kommande från Humlegården, fortsätter Linne- .gatan anda tills man passerat Artillerigatan, har man till vemter en liten grand, som sammanbinder Kommendör- och Linnégatan, och, bär det föga klingande namnet Nybergs.
gvälzd.
Denna gränd, som består af en skarpt sluttande backe, der granskapets ungdom samlas för att fika kälke, har på - ömse sidor ett komplex af gamla, förfallna bygnader, hvilka .utgöra en skarp motsats till omgifningarnes höga, moderna hus och till den eleganta cirkus, som synes dernere i fonden.