Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af allt detta lärer nogsamt finnas, att allmogens håg för kommunikationernas förbättrande måste anses hafva i allmänhet mer och mer utvecklat sig, sedan nyttan af dessa arbeten hunnit inses; och om någon gång det visat sig, att de vägbyggnadsskyldige, om icke motsatt sig, åtminstone med mindre välvilja omfattat ett och annat förslag i denna väg, har sådant otvifvebktigt varit en följd deraf, att antingen det förslag, allmogen med stor kostnad låtit upprätta, vid sträng granskning icke befunnits vara uppgjordt efter alla föreskrifna reglor, eller ock att de vägbyggnadsskyldige icke fått den riktning på vägen, de för sin egen fördel önskat, hvartill kommer, att de högst sparsamma anslagen för rese- och undersökniugs-kostnader endast vid få tillfällen och under några få dagar medgifvit tjenstemäns af väg- och vattenbyggnads-korpsen resor inom Länet, så att hvarken Länsstyrelsen eller allmogen haft någon att i dessa fall rådgöra med, och det i alla fall icke är möjligt att, under så hastiga resor och utan sorgfällig undersökning samt öfverläggning med embetsmyndigheter och vägbyggnadsskyldige, kunna utse den fördelaktigaste sträckningen af en väg, hvilket allt äfven gifvit anledning dertill, att de vägbyggnadsskyldige stundom nödgats besvära Kongl. Maj:t med underdånig anhållan om ändring i fastställda planer.
Då det tages i öfvervägande, att rörelsen på de Wester-Norrländska vägarne är ganska betydlig och väl tål jemförelse med en mängd transportvägar i andra delar af landet, då man vidare erinrar sig, att liera af Länets socknar ännu sakna nödvändiga landsvägar, till stort men för den mer och mer stigande allmänna trafiken, och då slutligen nödigt är, att allmogens vaknade håg för vägförbättringar underhålles, vore det önskligt att de af Rikets Ständer vid kommande riksdag otvifvelaktigt anvisande anslag, så väl till vägförbättringar som till undersökningar, måtte så förökas, att någon betydligare andel deraf kunde komma Wester-Norrlands
Län till godo, och det så mycket hellre, som detta Län sent, om någonsin, får hugna sig af sådana anslag för jernvägar, som tillfallit och tillfalla de sydligare Länen.
Skulle sedan utväg kunna beredas för aflöning till en officer af väg- och vattenbyggnads-korpsen att bär ständigt vistas, för att uppgöra förslager till och hafva inseende öfver arbetena, torde detta ännu mera hos allmogen utbilda hågen för dylika arbeten och åt dem bereda framgång, så mycket mera önskvärd, som trädvaruhandelns betydliga stigande mer och mer fordrar kraftiga åtgärder för kommunikationernas upphjelpande.
Till berättelsen om de för kommunikationernas lättande vidtagna åtgärder hör äfven att omnämna, det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, genom utslag den 12 December 1851, förordnat att den förut varande besvärliga och äfventyrliga färjrodden Berättelse öfver Wester-Norrlands
Län för åren 1851—1855. 2 10 emellan Nyland, å södra, och Kungsgården, å norra sidan af Ångerman-elfven, skall Hyttas från Nyland till det beqvämligare Hammar, der öfverfarten är kortare och lättare, hvilket utslag den 21 April 1854 blifvit af Kongl. Kammar-kollegium läststäldt.
Ångbåts-kommunikationen utvidgas mer och mer.
Under de sednaste fem åren äro reguliera resor emellan Länets städer och köping samt hufvudstaden, jemte de mellanliggande städerna Hudiksvall, Söderhamn och Gefle, verkställde af fyra ångfartyg med tillsammans 380 hästars kraft.
Utom den i min sista berättelse *) nämnde ångbåt Elfkungen, om 20 hästars kraft, som gör bestämda resor emellan Hernösand och Nylands samt Sollefteå lastageplatser, i Ångerman-elfven, har ännu en ångbåt Angur, om 40 hästkrafter, blifvit af samma bolag, som äger Elfkungen, byggd, och begge omvexla nu i turerna uppåt Ångerman-elfven, så att hvarje dag en af dem afgår och kommer.
Staden Sundsvall har dessutom på aktier byggt ett ångfartyg, Sundsvall, af 80 hästkrafter, som hvarje vecka på 24 å 26 timmar gör direkt resa emellan nämnde stad och hufvudstaden, likasom staden Hernösand, äfven på aktier, låtit bygga ett nytt ångfartyg, Hernösand, om 70 hästkrafter, hvilket innevarande år börjar direkta turer på 26 å 28 timmar emellan sistnämnde stad och hufvudstaden.
Tvänne mindre ångfartyg, det ena om 50 och det andra om 16 hästkrafter, underhålla reguliera förbindelser, dels emellan de särskilda orterna på Medelpads-kusten, dels emellan dem och södra Ångermanland.
Postgången inom
Länet är äfven under qvinqvenniet betydligt förbättrad.
Postkontoret är förflyttadt ifrån Bjästa till Örnsköldsvik och särskilda postexpeditioner anlagda i Nyland och Ullånger; postgång en gång i veckan fram och åter är, enligt Kongl, brefvet den 26 Oktober 1855, inrättad emellan Borgsjöbyns postgård och Haverö prestgård; postgången emellan Hernösand och Sollefteå samt emellan Sollefteå och Backe är förändrad, samt postlådor på flera ställen inrättade till betydlig lättnad för korrespondenterne.
Slutligen må i sammanhang härmed nämnas, att Länet med underdånig tacksamhet emottagit underrättelsen derom, att Kongl. Maj:t nyligen i nåder bifallit anläggande på Statens bekostnad af en elektrisk telegraf emellan Länets städer och hufvudstaden. *) Sid. 17. 11 § 2. lnvånarne.
Att invånarnes anta! år ifrån år ökas visar nedanstående tabell för landsbygden:
Mantalsskrifne.
Sum ma. 3 u O 3 CD O < 3 03 O <!_ “ pr v? V? t*r 3 p p 3 p
Vid qvinqvenniets början funnos ....
23,988 25,669 19,687 21,254 43,675 46,923 » 1851 års slut 23,713 25,292 20,386 22,216 44,099 47,508 » 1852 » » 24,137 25,789 20,480 22,243 44,617 48,032 » 1853 » » 24,596 26,046 20,321 22,339 44,917 48,385 » 1854 » » 24,776 26,265 20,592 22,885 45,368 49,150 >3 1855 » » 25,047 26,479 21,161 22,942 46,208 49,421 Tillökningen på 5 år utgör således . . . 1.059 810 1,474 1,688 2,533 2,498
Af de vid 1855 års slut enligt mantalslängderna befintliga 95,629 invånare räknades inom de olika fögderierna:
I Medelpad: Skattskrifne 8,845. 8,927.
Skattfrie 6,052. 6,508. ^4 097. 19,435. eller tillsammans 30,332 personer, hvadan, då befolkningen vid qvinqvenniets början endast utgjorde 28,685 personer, tillökningen är 1,647 personer, eller omkring 54 procent.
I Södra Ångermanland: Skattskrifne ....
Skattfrie eller tillsammans 35,554 personer.
Då nu antalet vid 1850 års slut utgjorde 33,497 personer, har en tillökning uppkommit af 2,057 personer, eller vid pass 61 procent.
I Norra Ångermanland: Skattskrifne Skattfrie eller tillsammans 29,743 personer; så att, då folkmängden vid 1850 års slut upptogs till 28,416 personer, en tillökning uppkommit af 1,327 personer, eller omkring 4i procent.
Summa för landsbygden 46,208. 49,421, 9,085. 9,804. 7,870. 8,795 t6,955. 18,599. 7,117. 7,748. 7,259. 7,659. l4 536, 15,387. 12 Mankön.
Lägges nu härtill städernas och köpingens folkmängd, hvarom mera under §§ 6 och 7, nemligen:
Hernösand 1,148. 1,479.
Sundsvall 1,506. 1,759.
Örnsköldsvik 89. 73. så skulle Länet vid 1855 års slut äga en folkstock af ... 48,951. 52,732. eller tillsammans 101,683 personer.
Jemför man denna summa med totalsumman för 1850, utgörande för landsbygden 90,598, för städerna 4,841 och för köpingen lil personer, eller tillsammans 95,550 själar, uppgår tillökningen för hela Länet till 6,133 personer, eller cirka 6i procent; tages åter je.mförelsen endast för landsbygden, blifver tillökningen 5,031 personer, eller vid pass 5$ procent; om beräkningen göres endast för städerna och köpingen 1,102 personer, eller 22* procent.
Att tillökningen under det näst föregående qvinqvenniet var vida betydligare, synes af den för samma qvinqvennium afgifna underdåniga berättelse *), af hvilken inhemtas, att folkmängden då ökat sig i Medelpad med 5| procent, Södra Ångermanland med 71, Norra Ångermanland med Il|, i hela
Länet med 7f och på landsbygden med 8jV procent.
Att landet är ganska glest bebodt visar en jemförelse emellan folkmängden och arealen.
Af landsbygdens befolkning belöpa endast 443 menniskor på hvarje qvadratmil; men då det tages i betraktande att, enligt hvad förut är nämndt, minsta delen af Länets vidd är odlad: att på många ställen finnas stora sjöar, myror och andra för beboende otjenliga sträckor, samt att de stora skogarne äfven äro obebodda, så blifver förhållandet betydligt olika, ehuru det icke kan bestridas, att Länet skulle kunna föda ett vida större antal invånare än der nu finnes.
Om landsbygdens invånare fördelas på hemmanens antal, blifver utfallandet så, att cirka 56 perso ner skulle belöpa sig på hvarje helt mantal, men äfven detta är väsendtligen olika i olika trakter; till exempel i Medelpad, der 67 personer, i Södra Ångermanland, der 56, och i Norra Ångermanland, der 56 personer beräknas på hvarje hemman; varande skiljaktigheten ännu mera betydlig om beräkningen göres sockenvis.
— I allmänhet gäller dsck i afseende på folkmängden samma anmärkning, som i förra underdåniga berättelsen är gjord, nemligen att den nu uppgifna är vida lägre än den som af presterskapet uppgifves; varande folkstocken enligt sistnämnde uppgift vid 1855 års slut 107,647 personer i hela Länet, deraf 51,991 mankön och 55,656 qvinkön. *) Sid. 18. 13 Folkbildningen har genom folkskolornas inrättande, hvarför jag i min sista underdåniga berättelse *) redogjort, mer och mer utbredt sig och folkskolor finnas nu för Länets alla socknar; dock måste dervid anmärkas, att några af de smärre soeknarne förenat sig om en gemensam skola antingen med moderförsamlingen eller annan annex-församling, samt att på flera ställen, der fasta skolor finnas, lärarne äfven viss tid undervisa i flyttbara skolor.
För närvarande finnas inom Länet 52 fasta och 11 flyttbara skolor.
Uti folkskolelärare-seminariet i Hernösand voro ifrån dess början den l:a Februari 1843 till 1850 års slut utexaminerade 110 personer, hvartill komma de under det sist förflutna qvinqvennium utexaminerade 65 personer, bland hvilka sednare sex prestmän.
I min sista underdåniga femårs-berättelse **) anfördes, att de irrläropredikanter, som inom detta Län försökt sin verksamhet, der haft föga framgång; men under det nu sednast tillrvggalagda qvinqvennium har förhållandet, ty värr! varit något annorlunda, ehuru icke på långt när så bedröfligt, som i flera andra provinser.
Allmogen, i allmänhet begåfvad med ett ljust förstånd och god omdömesförmåga, skulle visserligen vara lätt att leda till sann christlig upplysning af ett nitiskt och upplyst presterskap, om icke detta stundom motarbetades af vinkelpredikanter, de der utsprida mot religion och samhällslagar stridande läror.
Dessa sjelfgjorda predikanter kringsmyga i socknarne och förkunna sina läror, samt utså frön till misstroende emot de lagligen kallade lärarne; men, när dessa infinna sig för att bivista och bevaka deras sammankomster, visa sig irrläropredikanterne ödmjuka och eftergifvande, fortsättande dock i tysthet sina uppviglingar.
Sådana orostiftande predikanter hafva infunnit sig äfven i städerna, och i Sundsvall hafva de väckt både oro och bekymmer samt förvillat många enfaldiga.
De hafva äfven försökt att vinna anhang i Hernösand, men der icke funnit någon lämplig jordmån för sitt arbete, utan snart aflägsnat sig, sedan de varit ställde till förhör hos presterskapet.
På landsbygden har en person från annat
Län med sina irrläror inträngt i de närmaste socknarne, meri, sedan han blifvit återsänd till sin hemort, har hans offentliga verksamhet här upphört, hvaremot
Baptisternas utskickade stundom infinna sig och försöka göra de enfaldigas tro på barndopet vacklande, hvilket äfven haft till följd, att på flera ställen kronobetjeningens biträde mäst anlitas för barns framhafvande till det heliga dopet.
Äfven de, som utdela den heliga Nattvarden till sina anhängare, finnas, och deribland äfven en gammal qvinna, Anna, som benämner sina anhängare Anniter; och *) Sid. 19. **) Sid. 20.
14 på dessa hafva icke verkat hvarken förmaningar eller hot, ty de, som varit åklagade för detta grofva brott, hafva oftast blifvit frikända, enär det icke kunnat bevisas dem, att de derigenom velat drifva gäckeri med Sakramentet.
Att ett annat förhållande skall inträda, sedan Kongl. Maj:t under den 7 Mars 1853 stadgat ansvar för Nattvardens utdelande och anammande af obehörig person, är att förmoda, ehuru det icke kan nekas att sådant, oaktadt all möjlig vaksamhet å presterskapets och kronobetjeningens sida, ännu någon gång må hända sker, dock i smyg.
Irrläropredikanterne hafva så lätt att, genom upprepande och, såsom det är att vänta af dessa obildade lärare, misstydande af Skriftens heliga läror, förvilla den enfaldige, och, när hos denne tviflets gift insmygt sig i hjertat, är detta öppet för mottagande af de nya läror, som förkunnas, synnerligen då dessa, såsom stundom är fallet, hylla de menskliga lidelserna; och den, såsom den enfaldige förmenar, nitiske och uppbygglige predikanten begåfvas rikligen af den förvillade.
Exempel saknas icke att dessa predikanter på många ställen åstadkommit söndringar emellan makar, emellan föräldrar och barn, emellan husbönder och tjenare; äfvensom klagan mer än en gång försports, att en af makarne fråndragit det gemensamma boet bohag och födoämnen, för att dermed begåfva läraren, som icke försmått att rikta sig på den enfaldiges bekostnad och beröfva de fattige hvad de så väl behöft till eget och de sinas uppehälle.
Uti tre församlingar hafva de förvillade gått så långt, att de hos
Domkapitlet skriftligen anmält att de helt och hållet skilja sig och fly från den, efter deras mening, falska statskyrkans gemenskap, till dess de återfå kyrkans gamla, såsom de förmoda, mera renläriga handbok, psalmbok och katekes samt ren lära på predikstolen.
De bibelförklaringar, som af presterskapet söndagligen hållas i Hernösand, besökas flitigt och verka otvifvelaktig! mycket godt.
Sedligheten är ännu ett utmärkande drag hos Norrlänningen i de socknar, som äro mest aflägsna från städerna och de större vattendragen: hvaremot detta icke kan sägas om städerna och i allmänhet icke heller om de vid hafvet samt de större elfvarne belägna socknar.
Veneriska smittan griper mer och mer ikring sig och kurhusen äro ofta så uppfyllda af patienter, att rum för flera saknas.
Antalet af dem, som under qvinqvenniet blifvit vårdade, skall angifvas i sammanhang med berättelsen om helsovården i städerna, och här må allenast anmärkas, att dessa patienter för det mesta tillhört städerna och sjösocknarne, der smittan förnämligast utbredes af sjömän, hvilka, fastän skepparne författningsenligt, vid fartygens ankomst, förklara att deras besättningar äro friska, dock dermed äro behäftade.
Ett annat bevis på den stigande osedligheten är det stora antalet af oäkta födde barn, hvilket dock mest gäller städerna.
Detta inhemtas af nedanstående uppgift: > I 13 år 1851 » 1852 » 1853 » 1854 » 1855 Hernösand.
Födde Deraf oäkta Födde Deraf oäkta Födde
Deraf oäkta 92 18 100 17 192 35 94 19 92 21 186 40 89 18 123 17 212 35 92 21 103 22 195 43 108 20 114 21 222 41 475 96 532 98 1,007 194 95 19 106 20 201 39 84 15 75 14 159 29 är al adt u tom äk enskapet.
L )et är Summa | eller i medeltal för året j Jemför man detta medeltal med det för det nästföregående qvinqvenniet, eller så visar sig att hvart sjette eller sjunde ba naturligt, att detta förhållande skall inom samhället sprida ett ondt, som ej står att bota, då en stor del af befolkningen, efter en följd af år, kommer att bestå af menniskor, som, födda och uppfödda i armod, last och lättja, beröfvade fadersvård, snart invänjas i modrens osedlighet, hvilken oftast snarare till- än aftager.
Kyrkoböckerna visa ock, att af de 188 mödrar, som nu finnas inom dessa kommuner och utom äktenskapet framfödt barn, är antalet: Mödrar.
Summa. i—i as CD S -i C o: sa o: CL —i CD -< *1 Q-
Den vanliga källan till brotten, nemligen fyllerilasten, är här snarare mindre och man måste med glädje erkänna, att den nya bränvins-lagstiftningen haft ett högst välgörande inflytande på befolkningen.
För att få en öfversigt af de under qvinqvenniet angifna och afdömda brottmål, må följande ur de officiella uppgifterna sammandragna tabell här få ett rum:
Brott och förseelser.
Angifne.
För hvilka personer blifvit sakfällde. H g co "i Ö *-J c/s
S»:ctq Q. o; 3 JL CL S 3 3 7* 1 t» c B 3 03 ■g re 03 »So O O <r* 3 ** ««• <6 B * g. B oj: "• S, — cj: O <JQ 3 » ' 3 1 3: » . “-04 ^ (B g* 3 (1 < g ? 7 3 i c B B 03 år 1851 »1852 »1853 » 1854 »1855 270 187 274 403 260 . 141 142 99 84 68 541 634 715 648 548 952 963 1,088 1,135 876 258 177 265 394 252 128 115 80 75 63 519 575 671 624 531 905 867 1,016 1,093 846 Summa 1,394 534 3,086 5,014 1,346 461 2,920 4,727 I medeltal 279 107 617 1,003 269 92 584 945
Då medeltalet för förra qvinqvenniet var.
. . 212 113 397 722 195 96 365 656 visar sig, att antalet ökats med pr medium om året 67 — 220 281 74 — 219 289 och minskats med . . 6 —• 6 — 4 — 4
För att visa i hvad förhållande antalet af de tilltalade och sakfällde personerne »tår dels till Länets hela folkmängd, dels till den för landsbygden och städerna särskildt, må nedannämnde ur samma källor hemtade uppgift här få ett rum, med den anmärkning, att folkmängden är beräknad enligt mantalsskrifningarne till det antal, särskildt för städerna och särskildt för landet, som i denna underdåniga berättelse är uppgifvet. år 18S1 17 Personer, hvilka för brott emot person och äganderätt blifvit
Vid jemförelse af folkmängden belöper en anklagad eller sak- fälld på nedanstående antal in- vånare 1 hela Länet
På lands- bygden 1 Städerna I hela Länet På lands- bygden
I Städerna > a gr ca era 03 CL CD cn 09 pr £3?
Cl CO > 0 pr 09 era 03 CL CO cn 03 pr 03- Cl o > a 21 03 era 03 CL CL 05 03 pr Q3:
Öl CD > C pr 03 era 03 CL CD 05 03 pr “”5 03:
Qu CD > C 21 03 era 03 CL o w 03 pr 10 Cl O > 3 pr 03 era 03 CL CD 03 pr —Ts 03:
Cl CD år 1851 . . . » 1852 . . . » 1853 . . . » 1854 . . . >» 1855 . . . 379 317 308 490 353 344 282 327 470 316 286 223 206 368 198 263 196 176 359 185 93 94 162 122 155 81 86 151 lil 131 256 309 269 205 288 282 348 302 214 322 320 415 453 257 484 348 473 576 264 517 56 56 34 47 38 64 61 36 52 45 Summa 1,907 1,739 1,281 1,179 626 560 Medium ....
Medium för för- ra qvinqvennium Tillökning ....
381 313 68 348 274 74 256 224 32 236 192 44 125 89 36 112 82 30 — — — — —•
— Under detta qvinqvennium hafva två dödsstraff, nemligen 1851, gått i verkställighet, begge å män, dömde för mord.
Förhållandet med fångpersonalens större eller mindre antal de olika åren har under nu slutade qvinqvennium varit följande, hvarvid dock bör anmärkas att transportfångar icke äro i det utförda antalet inbegripne:
Berättelse öfver Wester-Pforrlands
Län för åren 1851~1855. 3 18
För under- gående af ransakning, fängelse vid vatten och bröd samt enkelt fän- gelse.
För för- svarslöshet och kring- strykande.
För under- gående af bysättning.
Summa Fångar.
Barn, som åtföljt för- äldrarne i fängelset. år 1851 » 1852 » 1853 » 1854 »1855 217 268 182 127 133 12 13 9 5 7 9 12 4 2 26 238 293 195 134 166 19 11 6 l Summa 927 46 53 1,026 37 Medeltal för år 185 9 11 205 7 Medeltal under förra qvin- qvenniet , . 183 10 5 198 vid jemförelse hvaraf vi- sar sig en tillökning af 2 — 6 7 och en minskning af . . . — 1 — — — Och gälla, i afseende på dessa uppgifter, samma anmärkningar som i förra femårsberättelsen meddelades, nemligen deis att de flesta brotten varit emot äganderätten, dels att dessa brott i skogstrakterna ofta varit föranledda deraf, att ägo-områdena, i följd af de på många ställen ännu antingen oafslutade, eller icke företagna afvittringarne, varit obestämda, dels att i de nordligaste fjcllsocknarne brottmålen alltid varit färre än i de nedre socknarne.
Hvad tvistemålen beträffar är det att anmärka att, ehuru dessa här i Länet icke äro flera i proportion af folkmängden, än i de södra Länen, och att Norrlänningen i allmänhet icke är mera tvistlysten än invånarne i andra provinser, antalet af dessa mål likväl skulle vara mycket mindre, om icke inom Länet funnes en mängd advokater äfven bland allmogen, som icke allenast uppmanar till rättegångar, under förespeglande af vinst och fördelar, utan äfven, hvad erfarenheten någon gång visat, rest från by till by, för att skaffa sådana.
Många af allmogen äro ock taxerade till bevillning för advokatyr.
I afseende på tarflighelen inom Länet kan jag för det nu tiiländalupna qvinqvennium, ty värrd icke lemna bättre vitsord än i min förra underdåniga berättelse*). *) Sid, 23. 19
Det är blott i de allägsnare socknarne, samt i en och annan familj i de öfriga, den är bibehållen; men i öfrigt utvidgar sig yppigheten i samma mån, som lättheten att förtjena penningar tilltager.
Kläder, föda och synnerligen den mer och mer tilltagande kaffedrickningen, hvilken utöfvas i nästan hvarje koja, och det hela dagen om, synas vittna om rika tillgångar, och dessa finnas äfven hos många, men sparas icke för kommande dagars behof, utan det lefves för dagen, äfven af den, hvars tillgångar äro ringa.
Antalet af lagsökningsmål, ehuru år ifrån år minskadt, visar att i dessa provinser, der, om sparsamhet rådde, allmän rikedom borde finnas, betydliga belopp dock årligen måst utsökas; varande dock att anmärka, det lagsökningarne minskats i den mån, tillgångarne tilltagit, och att de oftast äro en följd, mindre af gäldenärens oförmåga att betala, än af lättsinne och någon gång trots, hvarpå såsom exempel må anföras, ätt en klockare nödgats på en gång lagsöka några och åttatio till större delen välmående bönder för utfående af sin lilla lön.
Endast i de fall, då utsökningen skett hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, har antalet af utsökningsmål och de utdömda beloppen uppgått till:
Utdömdt belopp. år 1851 2,106. 143,468: 2. — » 1852 2,250. 148,475: — — » 1853 1,403. 85,840: — — » 1854 821. 61,909: 46. 9. » 1855 935. 85,128: 36. 1.
Summa 7^515^ 524,821: 36. 10.
Eller i medeltal för hvarje år 1,503. 104,964: 17. — Då nu medeltalet för förra qvinqvenniet var. 1,939. 117,278: 42.
3. visar sig en minskning under sist förflutna qvinqvennium af per medium årligen ..... 436. 12,314: 25. 3.
Bland de för afhjelpande af nöd stiftade föreningar förtjena i synnerhet sockenmagasinerne och sparlårarne samt sparbankerne uppmärksamhet.
Om sockenmagasiner och sparlårar gäller hvad jag i min förra berättelse *) anfört.
Att sparlårarne icke äro ändamålsenliga, visar sig allt mer och mer, likasom att förändringar i det för sockenmagasinerna gällande reglemente af behofvet påkallas; och fråga om dessa inrättningars reorganisation är föremål för öfverläggning inom Länets Hushållningssällskap.
Hvarken sockenmagasiner eller sparlårar omhuldas af allmogen så, att någon nytta af dem kan väntas; deras nytta erkännes sällan under de år, då rika *) Sid. 25. 20 skördar fylla behofven; men om någon gång, hvarpå den förståndige hushållaren alltid bör vara beredd, missväxt och hungersnöd inträffa, då, och först då skall försummelsen, att under de goda dagarne sörja för kommande onda dagar, bittert beklagas af de försumlige.
Vid flere tillfällen liar jag härpå fästat allmogens uppmärksamhet, men hittills förgäfves, och då den princip måste antagas som riktig, att den som ej vill hjelpa sig sjelf, icke förtjenar hjelp af andra, vore den lag rättvis och må hända välgörande, sorn förklarar att ingen socken, som saknade ordentligt sockenmagasin, kunde påräkna understöd af Staten under missväxtår.
Någon upplysning om sockenmagasinernas och sparlårarnes närvarande tillstånd kan Kongl. Majrts Befallningshafvande icke lemna, ty, ehuru styrelserna öfver dessa inrättningar i reglementena äro ålagde att åi ligen till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande insända rapporter om inrättningarnes tillstånd, om fullgörande af hvilken nådiga befallning Kongl. Majrts
Befallningshafvande flera gånger erinrat, inkomma dock dylika rapporter från högst få socknar.
Några undsättningslån i anseende till felslagna skördar hafva under det utgångna qvinqvenniet icke behöft sökas, och de sådana lån, som under föregående qvinqvennium erhållits, äro under det sist förflutna till fullo återbetalde.
Sparbankerne i Hernösand och Sundsvall fortsätta sin verksamhet samt utvid gas mer och mer.
Nedanstående tabell visar huru förtroendet för dessa inrättningar år ifrån år stiger: Hernösand.
ÉT s g S Ansvarighets- fij:
B Ansvarighets- rj ft; — P CD Vi summa. £L “ B CD Vj sumtna.