Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
869,000,000 Vinstfond » 165,000,000 Pensionnat de jeunes demoiseSles.
Portiérer, M ö b e l t y Borddukar, g e r, G a r d Mattor iner — Reelt och billigast.
O, p t i.
Borddukar.
Mattr 2 2.
Profver utlämnas till landsorten.
N:R 56 LÖRDAGEN (631).
PRENUMERATIONSPRIS IDUN PR KR.
MED UTGIFNINGSDAGAR: Å R: 5: — PLAN- O C H R E D A K T Ö R OCH HANDARB.
» 5: — » 3: — 15 JULI 1899.
U T G I F V A R E: HELLBERG L Ö R D A G.
BYRÅ O C H SÄKRAST KL. KOMMISSIONARER E X P E D I T I O N: ANTAGAS K L A R A S.
K Y R K O G A T A 16, KL.
ÖFVER HELA LANDET PÅ ALL- 1 TR. DELES ÖPPNA TRÄFFAS SCHER O C H FRITHIOF HVARJE O N S D A G DEN SÄRSKILDT FÖRMÅNL.
10 — 5.
STOCKHOLM, IDUNS MODETID, UTAN ANNA PL.
M. LÖSNUMEMRPRIS: ROOS.
8 ÖRE.
: J O H A N N O R D L I N G.
61 47.
L o f v a n d e o c h framtidsrika v o r o m å n g a af den dåtida generationen.
Så märktes i kam- ratflocken Selma Lagerlöf, m e d tung, svart fläta, d j u p, f j ä r r s k å d a n d e b l i c k o c h l j u s a s k a l d e - tankar b a k den breda pannan; där d r ö m d e Jane Gernandt-Claine, b l å ö g d o c h solhvit, kan- ske o m de sällsamma länder o c h ö d e n h o n e n g å n g skulle skildra; där g n o l a d e Alice T e g n é r m e d i n s p i r e r a d b l i c k s å n g e r o c h v i s o r, i fru- kostlofvet vid pianot interfolierande d e m m e d af h e n n e s j ä l f k o m p o n e r a d e m u s i k a l i s k a skis- ser ö f v e r k a m r a t e r n a, o c h där arrangerade A n n a R o o s, m e d d e t själfulla, b l e k a a n s i k t e t o c h d e m ö r k a, gåtfulla ö g o n e n, s m å litterära fyrverkerier inför en klick själsfränder, hvilka hälsade hennes prestationer m e d jubel, äfven då de oförhappandes fingo sig en o c h annan liten v ä n s k a p l i g raketstång i h u f v u d e t.
Anna Roos — h v a d h a d e e g e n t l i g e n d r i f v i t henne, enda dottern i det ansedda ämbets- m a n n a h e m m e t, in p å seminarium, innan ä n n u frågan » h v a d skall d u b l i?
» h u n n i t v a r d a brän- n a n d e ä f v e n för f l i c k o r i h e n n e s s a m h ä l l s s t ä l l - ning?
I c k e h å g för lärarinnekallet, åt hvilket h o n aldrig ä g n a d e sig a n n a t än tillfälligtvis, utan e t t s t a r k t b e g ä r efter v e t a n d e o c h e n u t p r ä g - lad lust för studier.
Selma Jacobsson foto.
HUR V Ä L j a g s e r f r a m f ö r m i g p e - ristylen i H ö g r e lärarinnesemina- rium på m i n tid!
Föreståndarinnan, fröken R e g i n a Pallin, stod vanligen i d ö r r e n till » k r i t i k r u m m e t », m e d sin p å s a m m a g å n g stränga o c h välvilliga blick o c h sitt h j ä r t e g o d a l e e n d e f ö l j a n d e » b a r n e n », seminaristerna, där de m e d armarna kring h v a r a n d r a s lif, t v å o c h t v å e l l e r tre o c h f y r a i b r e d d, g l a d t sorlande fulländade det tradi- tionella kretsloppet k r i n g l j u s g å r d e n i pelar- g å n g e n s m i d t eller, m e d h u f v u d e n a t ä t t i h o p, klungade sig i n å g o n vrå kring en m e d värde- fulla n y h e t e r o c h f ä r s k a u n d e r v i s n i n g s r ö n l a d - dad kamrat.
Ur sparfkvittret af u n g a o c h g l a d a flickröster, s t u n d o m s e k u n d e r a d e a f m a n - liga stämmor, stego tidt o c h ofta k l i n g a n d e skratt s o m lärkdrillar u p p e m o t glastaket.
Då o c h d å v e k m a n v ö r d n a d s f u l l t åt s i d a n f ö r e n m ö t a n d e l ä r a r e eller l ä r a r i n n a, d å o c h d å k o r - sades ens b a n a af en trupp normalskoleelever från d e h ö g r e r e g i o n e r n a p å v ä g till s å n g - e l l e r gymnastiksalen.
Sedan återtog u n g d o m s s t r ö m - m e n s i t t e t t ö g o n b l i c k a f b r u t n a l o p p f ö r att v i d ljudet af stora ringklockan blixtsnabbt dela s i g i g r e n a r, en, f ö r h v a r d e r a a f s e m i n a r i e t s tre a f d e l n i n g s s a l a r.
A f sina föräldrar, generalpostdirektören A d o l f V i l h e l m R o o s o c h h a n s m a k a, Sofia Maria N o r d e n f a l k, h a d e A n n a ärft r i k a a n l a g, s o m fingo en m å n g s i d i g o c h harmonisk utbildning.
H o n var enda systern bland fyra bröder.
O m s i n b a r n d o m h a r h o n l å t i t o s s få v e t a e n d e l g e n o m några i tidningar o c h tidskrifter införda skildringar, i hvilka h o n tecknar s m å muntra u p p t å g o c h äfventyr, m e d ett själflroniserande löje y p p a r sina naiva o c h högtflygande barna- drömmar o m hjältebragder och hjältedåd samt låter oss ana sin e n s a m h e t s l ä n g t a n — för hvil- k e n h e n n e s t r å n a d till R o b i n s o n s o b e b o d d a ö v a r e n e x p o n e n t — o c h sin lidelsefulla känsla för n a t u r e n.
F r å n sitt å t t o n d e till sitt t o l f t e år d e l t o g A n n a R o o s i e n p r i v a t k u r s f ö r flickor, d ä r h o n gjorde sig k ä n d för sin ystra fantasi o c h sina dristiga hugskott, hvilka sällsamt kontrasterade mot hennes blida och drömmande naturel.
L ä t t h a d e h o n att lära, b r i n n a n d e v e t g i r i g v a r h o n, o c h l ä s a » b r e d v i d » g j o r d e h o n, tills h o n i kamraternas ögon stod omgifven m e d en n i m b u s af l ä r d o m.
E f t e r att l i k a l e d e s m e d påfallande lätthet hafva g e n o m g å t t d e tre hög- sta klasserna i A h l i n s k a skolan- k o m h o n v i d s j u t t o n års å l d e r d i r e k t i n i a n d r a s e m i n a r i e - afdelningen.
M e d A n n a R o o s i n t r ä n g d e friska v i n d a r i kamratkretsen.
T i l l s a m m a n s m e d å t t a litterärt intresserade seminarister b i l d a d e h o n en före- RIKS 1646.
HOFHOKTRYCKERI.
ning, i hvilken m e d l e m m a r n a uppläste sina d i k t a l s t e r — • A n n a själf b j ö d p å e n h e l s e r i e d i k t e r, d e flesta g å e n d e p å b e l l m a n s m e l o d i e r — o c h d ä r m a n f ö r s t o c h sist s p e l a d e t e a t e r.
A t t A n n a R o o s m e d sin otroliga lätthet att skrifva v e r s, sin s n a b b a u p p f a t t n i n g af d e t k o m i s k a o c h s i n f ö r m å g a att a g e r a s k u l l e in- taga en d o m i n e r a n d e ställning i n o m sällskapet, var naturligt.
D e teatraliska föreställningarna ägde vanligen r u m under frukostlofvet uppe på seminarievinden, » n o r d a n v i n d e n » kallad, eller n e r e i » k e m i k u m ».
Mest lycka gjorde » P å f v e d ö m e t s regress, världshistoriskt skåde- spel i f e m akter ».
I detta, s o m sträckte sig ö f v e r e n t i d r y m d a f t v å h u n d r a år, s p e l a d e A n n a Roos — skådespelets upphofsman — u t o m k a r d i n a l s u c c e s s i v e tre p å f v a r: d e n m u n - tre C l e m e n s V, s o m, p r y d d m e d e n guldpappers- tiara o c h o m g i f v e n af sina kardinaler, satt i A v i g n o n o c h rökte cigarretter, drack skum- m a n d e sockerdricka ur kemiska spetsglas o c h sjöng glada visor på operettmelodier, den k ä c k e f. d.
s j ö r ö f v a r e n J o h a n n e s X X I I, h v i l - k e n u p p t r ä d d e j ä m t e sina b å d a m e d p å f v a r (tre p å f v a r s a m t i d i g t i n n e p å s c e n e n — n å g o t e n a s t å e n d e i t e a t e r n s a n n a l e r I), alla m e d s t o r p a t o s b a n n l y s a n d e h v a r a n d r a, o c h d e n af k o n - cilier o r o a d e E u g e n i u s I V.
Från seminarium trädde A n n a R o o s direkt ut i sällskapslifvet.
Enligt öfverenskommelse skulle h v a r o c h en af seminaristförbundets l e d a m ö t e r årligen författa e n k r ö n i k a öfver sina upplefvelser o c h d ä r m e d u p p b y g g a sina å t alla v ä d e r s t r e c k s k i n g r a d e k a m r a t e r — e n plan, s o m likväl ej m e r än en g å n g sattes i verket.
I sin r a p p o r t h a d e A n n a R o o s det för e n n y d i p l o m e r a d seminarist m i n d r e v a n - l i g a n ö j e t att b l a n d a n n a t b e s k r i f v a s i n — presentation på hofvet.
M e n v i d sidan af stora världens n ö j e n ä g n a d e h o n s i g m e d i f v e r åt a l l v a r l i g a s y s s e l s ä t t n i n - g a r.
S å f ö r e s t o d h o n u n d e r e n f ö l j d a f år e n s ö n d a g s s k o l a f ö r f a t t i g a b a r n från K l a r a o c h Kungsholmen.
A t t d e n n a skola icke s o m de flesta a n d r a d y l i k a h a d e n å g o n p i e t i s t i s k an- strykning, var helt naturligt, t y A n n a R o o s hyste redan då den lefvande öfvertygelse o m n ö d v ä n d i g h e t e n att, m e d n e d b r y t a n d e a f d o g - mernas skrankor, å t e r g å till k r i s t e n d o m e n s e n k l a o c h u r s p r u n g l i g a f o r m e r, s o m h o n ut- t a l a t i flere a f s i n a d i k t e r.
Framför andra studieområden l o c k a d e henne historien o c h språkkunskapen.
H o n fördjupade sig m e d hän- förelse i d e n klassiska forntidens o c h medel- tidens historia; m e d Orienten, för h v i l k e n h o n i s i n d i k t n i n g r ö j t så m y c k e n f ö r k ä r l e k, s y s s e l - satte h o n sig särskildt.
R e d a n v i d fjorton års å l d e r h a d e h o n p å e g e n h a n d b ö r j a t l ä s a grekiska, samtidigt h v a r m e d h o n i u n g d o m l i g
IDUN 1899. entusiasm lärde — sig utantill delar af Iliaden o c h O d y s s é e n.
S e d e r m e r a s t u d e r a d e h o n efter hand italienska, spanska, portugisiska, latin o c h t u r k i s k a, o c h e n t i d f u n d e r a d e h o n att p å a l l v a r ä g n a s i g åt s t u d i e t a f j ä m f ö r a n d e s p r å k - vetenskap.
Därjämte målade h o n m e d utpräg- l a d f a l l e n h e t f ö r o l i k a lärare — s a m t f ö r f a t t a d e, det senare d o c k blott i djupaste hemlighet.
Skrifva, i b u n d e n form, h a d e h o n gjort, så långt h o n m i n d e s tillbaka.
M e n h o n h a d e dolt sitt f ö r f a t t a r s k a p, s o m m a n d ö l j e r e t t l y t e eller sitt ljufvaste lifshopp.
Seminariekamraternas friska s y m p a t i h a d e l o c k a t h e n n e till y s t e r vitterlek; m e n » d e djupa känslornas orgel- m u s i k) ' s l ö t h o n ä n n u s k y g g t i sitt h j ä r t a.
År 1 8 8 5 åtföljde A n n a R o o s sina föräldrar - till L i s s a b o n, d ä r h e n n e s far b e v i s t a d e v ä r l d s - postkongressen.
Därifrån styrde hon kosan till S p a n i e n o c h S c h w e i z, h v a r j ä m t e h o n se- nare b e s ö k t e T y s k l a n d s härligaste nejder, Frank- rike, E n g l a n d o c h andra länder.
Djupa o c h afgörande lifsintryck mottog A n n a E o o s under sina vidsträckta resor.
Fint och själfullt, i m j u k a, v ä l l j u d s r i k a t o n f a l l h a r h o n s k i l d r a t s t ä m n i n g a r o c h e p i s o d e r från d e s s a vallfärder i sin 1 8 9 4 offentliggjorda diktsam- ling, kallad » I gryningen, sånger o c h ballader af A l f a r o », ett u r v a l b l a n d d e d i k t e r h o n skrif- vit under skilda perioder.
Förstlingsverket, s o m för ö f r i g t i n n e s l u t e r f ö r f a t t a r i n n a n s h e l a v a r m a o c h u p p h ö j d a l i f s å s k å d n i n g, m ö t t e s från s o m l i g a håll af e n t ä m l i g e n o m i l d k r i t i k, från a n d r a d ä r e m o t af d j u p s y m p a t i.
Så skref V i k t o r E y d b e r g till e n v ä n o m d e n f ö r h o n o m f u l l k o m l i g t o k ä n d e f ö r f a t t a r e n o c h h a n s dikt- samling: » E n anmälare.
har talat o m dessa dikter s o m efterklangspoesi, m e n g l ö m t tillägga, att d e n s t ö r r e d e l e n a f d e m i c k e är d e t, o c h att i n t r y c k från.
ä l d r e s k a l d e r ä r o h o s e n d e b u t a n t n a t u r l i g a.
O m e j ett e k o från ett ä l d r e s å n g - arsläkte d r ö j d e kvar h o s det närmast följande, v o r e detta en dålig orlofssedel för det äldre.
Däri ligger ett f ö r e n i n g s b a n d emellan d e m o c h en tacksamhetsgärd, på hvilken originaliteten i n g e n t i n g f ö r l o r a r.
Ä f v e n o r i g i n a l i t e t e n är nå- g o t, s o m är u n d e r k a s t a d t t i l l v ä x t e n s o c h u t v e c k - lingens lag.
E t t n ä r a l i g g a n d e e x e m p e l här- p å är T e g n é r s ä l d r e d i k t e r.
Att Alfaro icke s a k n a r o r i g i n a l i t e t e n s g å f v a är a l l d e l e s s ä k e r t.
I s o m l i g a af h a n s p o e m e r h a r d e n r e d a n slagit ut i b l o m.
Flere af dessa » g r y n i n g s » - s å n g e r, s å s o m » P i n g s t m o r g o n » o c h » I stjärnekväll », läste j a g, utan ringaste öfverdrift sagdt, m e d förtjusning.
Alldeles förträffliga äro o c k s å dikterna m e d fornnordiskt ä m n e o c h i fornnordisk dräkt.
L ä s t. e x.
» S v i p d a g h o s M i m e r »!
H u r u fin o c h v a c k e r till i d é e n — a l d r i g k u n d e v i s d o m s - b r u n n e n s v ä k t a r e b e s v a r a s i n f r a m s t ä l l d a frå- ga bättre — o c h hvilken sällspordt musikalisk fulländning i tonmålningen!
N å g r a o r d till s l u t!
En ädel bok betyder något.
N ä r h e l s t ett n y t t v e r k af ä s t e t i s k h a l t f ö r e - l i g g e r, är m i n f ö r s t a f r å g a, o m d e t skall h ö j a eller s ä n k a s j ä l s s t ä m n i n g e n h o s m i t t folk.
A l f a r o s d i k t e r h ö r a till d e s j ä l s h ö j a n d e.
» E t t h ä l f t år s e n a r e n t g a f A n n a R o o s, d e n n a g å n g u n d e r sitt e g e t n a m n, n o v e l l e r n a » T y s t a d j u p », fagra prosadikter i österländsk, grekisk eller f o r n n o r d i s k d r ä k t, » v e k a o c h b l i d a, m e d varm och drömmande blick ».
Hufvudtemat i d e s s a s k i s s e r är k ä r l e k e n, d e n d j u p a, skälf- v a n d e, f ö r t e g n a h ä n g i f v e n h e t e n, s o m, n ä r d af tystnad och ensamhet, » bygger i D y b d e n » — från v ä r l d till v ä r l d.
T y p e n f ö r d e n n a o ä n d - l i g t r ö r a n d e o c h v e m o d s f u l l a ö m h e t är d e n lilla ö s t e r l ä n d s k a n Y a r i z m e, d e n af t y s t n a d e n s g u d förtrollade, s o m tigande o c h ångestfull flyr f r å n s i n ä l s k a d e, m e d a n h e l a h e n n e s själ ropar efter h o n o m.
» M e n g u d e n H o r g u n 2 — blickar m e d orörliga, gåtfyllda ö g o n långt ut öfver Y a r i z m e s hufvud, ut öfver tigande vid- der, h ä n m o t s t u m m a fjälltoppar, täckta af evig is. » Ofversatt af författarinnan, u t k o m hela no- v e l l s a m l i n g e n e t t p a r år e f t e r å t p å f r a n s k a o c h m o t t o g s s ä r d e l e s g y n n s a m t af f r a n s k a k r i t i c i.
» D e s s a sagor äro förtjusande, n å g r a i n s t r ö d d a dikter äro u t s ö k t a, » säger Charles R e c o l i n i » Le Signal ».
O c h professor A u g u s t e Sabatier skrifver i » L e journal d e G e n e v e »: » D e kvin- n o r M: l l e R o o s s k i l d r a r ä r o a f e n a l l d e l e s sär- skild t y p.
D e h a e n s k y g g s t o l t h e t, e n trot- sig kyskhet, en s t u m lidelsefullhet, s o m m a n k a n s k e oftare m ö t e r i n o r d e n än i södern.
Alla dessa sagor berätta oss i grunden s a m m a h i s t o r i a, o c h d e u p p e n b a r a f ö r o s s ett a f d e djupaste dragen i kvinnohjärtat.
Däraf deras originalitet, deras mänskliga sanning.
Tilläg- g o m, att d e ä r o m y c k e t k o r t a, m y c k e t skif- t a n d e i f o r m o c h i f ä r g, ä n i n s a m l a d e i nå- g o n nordisk saga, i n å g o n t ö c k n i g legend, än i Österlandets ljusmättade scenerier.
Detta ger d e m en stor c h a r m e.
D e ha också de t v å e g e n s k a p e r, s o m u t m ä r k a g o d a berättel- s e r: d e r y c k a oss m e d sig, o c h d e k o m m a oss att t ä n k a.
» Samtidigt m e d » I gryningen » sände A n n a R o o s » Lilla Elnas sagor » ut i världen.
Fröna till d e s s a, s o m h o n u n d e r b a r n d o m e n s frilufts- o c h drömlif samlat i s k o g o c h m a r k — före- trädesvis i den väna smålandsbygden Tjust, dit o c k s å m å n g a af h e n n e s sagor äro förlagda — h a d e i åratal l e g a t n e d b ä d d a d e m j u k t o c h v a r m t i h e n n e s af all v ä r l d e n s s a g o f l ö d e n g e - n o m b r u s a d e fantasi.
O c h när slutligen » faster A n n a » s a t t m e d s i n ä l s k l i n g lilla E l n a p å knäet, ö p p n a d e de sina hjärtblad o c h spirade u p p k r i n g d e n lilla i f o r m a f m a r k e n s fagra- ste b l o m s t e r.
A n n a R o o s ' senare sagosamlingar, » I Hvita- vall » o c h » L u v e Lulls s a g o r », äro skrifna i s a m m a friska o c h m i l d t g l ä d t i g a a n d a, i s a m - m a k ä r l e k till o c h f ö r s t å e l s e a f b a r n e n.
Det är i c k e n å g r a d u s s i n s a g o r f ö r f a t t a r i n n a n b e - r ä t t a r: h v a r o c h e n b ä r sitt s ä r m ä r k e u t o m p r ä g e l n a f s v e n s k t eller o r i e n t a l i s k t k y n n e, hvarjämte i många, såsom i sagan o m Mirza M e n d e r, k e j s a r e n s s o n af S a m a r k a n d, l i g g e r förborgad en djup tanke.
Hennes sagofigurer äro heller i n g a g e n o m s n i t t s t y p e r: b å d e m ä n - skobarn, b l o m m o r o c h djur äro kärleksfullt individualiserade, liksom hvarendaste tomte- g u b b e står p å sina e g n a b e n o c h h v a r e n d a l i t e n ä l f v a h a r sitt h u f v u d f ö r s i g.
Detta j ä m t e d e n k o n s t n ä r l i g a, af ä k t a s a g o s k i m m e r öfvergjutna stilen g ö r A n n a R o o s ' sagor o c h icke minst hennes b l a n d dessa inströdda skälm- ska o c h n a i v a s m å visor, s o m så lätt fästa s i g i b a r n a m i n n e t, o c h af h v i l k a v i h ä r m e d - d e l a e n, k a l l a d » Marise n y c k e l p i g a s b e k y m m e r », till v e r k l i g l i t t e r a t u r, v ä r d e r i k, r o a n d e o c h b e - gärlig för b å d e stora o c h s m å.
DIKTER AF SWINBURNE.
ÖFVERSATTA BLAD.
AF ELM- IV.
ROCCOCO.
M ED HANDSLAG och med med kyssar o c h m e d så ä n d a och stundens åt.
D u k a n ej v ä g a r ena, s o m e n g å n g åtskils ur gå, s m ä r t a n s skal, d e t ej g l ä d j e n s drufsaft fräna, få.
Hvad skola gudar sända, s o m se vår kärlek tom, sin n å d åt d i g kanhända?
Å t m i g sin v r e d e s Ack, glöm dom?
d e m lätt till s i n n e s, Glöm hösten för april!
G l ö m, att j a g ä n n u minnes, M i n n s, att j a g g l ö m m a vill.
L å t o s s d e n tid som förlåta, k y s s t e kall v å r V i h a ej s k ä l att glöd.
gråta, fast k ä r l e k s o f sig d ö d.
V i sugit från hans hjärta, tills själen k ä n t sig nöjd, hvarenda suck af hvartenda slag a f smärta, D r ö m, att den mun, s o m fröjd.
stelnat, k a n lifvas a f e n k y s s!
D r ö m, att som det sår h a r helnat, ödet slog oss nyss.
Säg, att d e n ö m h e t finnes, s o m v i till g r a f v e n m e n i c k e att du dömt, minnes, o c h i c k e att j a g g l ö m t.
V å r fagra kärlek svunnit, t y så ä r k ä r l e k s sed, o c h heta tårar runnit p å kalla k i n d e r ned.
Ur ledans torra kan rötter b l o m m a ljuflig lust, o c h glädjens nakna fötter must.
Marise nyckelpiga satt o c h grät på ett b l a d: &gt;Inte kan j a g — inte kan jag nånsin blifva glad. » Låt dina tankar sola &gt;Men, kära lilla nyckelpiga, » majbaggen sad ', » hvarför kan du — hvarför kan du inte blifva glad? » sig i v å r b r u t n a » Jo, sex svarta prickar på kjolen bär jag ju, o c h m o d e t i år — ack, det är att bära sju! » uti tro.
Men röda r o s o r skola december gro, o c h j u l i f r o s t skall där man finnas, om blommor d e n d a g, d å d u skall drömt, minnas, » Å h, tycker du det? » sa ' nyckelpigan o c h log.
» Ja, kanske — ja, kanske, att s e x.
p r i c k a r äro nog. » den dag, då jag har glömt.
S e d a n n å g o n t i d t i l l b a k a är A n n a R o o s re- daktionssekreterare i den h ö g t skattade o c h väl redigerade tidskriften O r d o c h Bild.
Et apres?
TORA KJELLBERG.
V i gett m e d f r ö j d o c h tårar o c h smidigt kärlekssvek ett r u m åt n y a ett r u m åt n y t ä n d vårar, lek.
löjen, gråt, nöjen, så v i skiljas sig två i s o r g e n s » Å h, kära lilla nyckelpiga, gråt inte så!
» Jag tycker, » sa ' majbaggen, » att du är söt ändå! » FRITT SIGRID
— Hans samt.
Allt, s o m k a n l y c k l i g t v i n n a s, hör sist d e l f l y d d a till.
Och kärlek får ej af glädje trampats lifvets t u n g a och fram neder fot, tiden minnet leder till d e s s v i s s n a där trenne dagar kärlek d ö d, och slagit smärtan läger bland redan Men tagit stelnad d ä r till aska falnat B l a n d hvitgrått åt.
stoft, s o m lyft u p p d i n b l i c k o c h Hur ödets trådar föll b e d j a n d e en tår, en, att ETT AF att svalnat, gråt.
tvinnas, ändå du m å minnas, du g l ö m m a må.
BARNDOMSMINNE.
FÖR IDUN AMANDA o c h smitt- » N e j, j a g skulle aldrig gifta m i g m e d e n sådan k v i n n a, » ropade han.
E h u r u j a g, s o m s a g d t, v a r b a r a å t t a år, så b l e f j a g n y f i k e n o c h j a g l y s s n a d e i f r i g t till, h v a d s o m följde p å detta utrop, helst kapte- n e n reste sig o c h började otåligt gestikulera o c h d o m d e r a m e d e n i n t e n s i t e t, s o m m a n säl- l a n ser n u m e r a.
glöd.
allt, h v a d d e f r ö j d a t s mycket muntert J a g v a r s n a r t f ö r d j u p a d i l ä s n i n g e n af e n saga.
M e n mitt intresse för historiens utveck- ling afbröts hastigt g e n o m några ord, uttalade af k a p t e n e n m e d h ö g l j u d d r ö s t: rot, tre d a g a r s var IDUN 1899.
— D å v i k o m m o t i l l b a k a från t r ä d g å r d s p r o m e - n a d e n, v a r kaffet f r a m d u k a d t i s a l e n, o c h se- d a n vi druckit det, sutto herrarne m e d sina pipor o c h d a m e r n a m e d sina handarbeten o c h sprakade.
S o m båda herrarne v o r o m y c k e t lifliga, s a k n a d e s i c k e ä m n e n.
Själf blef j a g placerad i en liten stol m e d några bilderböc- k e r att r o a m i g m e d.
minnas, h v a d tiden g l ö m m a vill.
Vår skratt 3 KERFSTEDT.
K L O C K A N V A R T R E, och vi bade nyss ätit vår m i d d a g, då m i n m o r föreslog min far att g ö r a ett e f t e r m i d d a g s b e s ö k i d e t vackra vårvädret.
K u s k e n t i l l s a d e s att k ö r a fram o m en halftimma.
Mina bönfallande b l i c k a r m å t t e h a f v a i n v e r k a t p å far o c h m o r, t y d e t b e s l ö t s, att j a g s k u l l e få f ö l j a m e d.
Färden gällde visserligen e n g a m m a l militär v i d n a m n G r a n d i n s o n, p o s t m ä s t a r e i d e n lilla s t a d e n T o r s h ä l l a, o c h h a n s l i k a l e d e s till å r e n k o m n a h u s t r u, o c h j a g v a r b a r a å t t a år, m e n s j ä l f v a å k n i n g e n tre k v a r t s m i l v a r j u tillräck- l i g t n ö j e f ö r att g ö r a m i g ö f v e r l y c k l i g.
P å d e n tiden ansåg m a n det dessutom s o m något ovär- d e r l i g t att få f ö l j a m e d far o c h m o r, u t a n att reflektera öfver, h u r u v i d a förströelserna, s o m b j ö d o s v i d f r a m k o m s t e n, föllo i s m a k e n eller icke.
Som ett e x e m p e l p å d e n tidens barnaupp- f o s t r a n i s å d a n a fall v i l l j a g n ä m n a, att m i n a f ö r ä l d r a r u n d e r m å n g a år e n g å n g i v e c k a n tillbringade aftonen h o s en åttioårig öfverste- l ö j t n a n t, s o m m e d s i n a tre å l d r i g a döttrar b o d d e p å e t t v a c k e r t l i t e t ställe i n v i d s t a d e n.
Jag var alltid m e d v i d dessa besök, o c h det v o r e o m ö j l i g t att b e s k r i f v a, h v i l k a k v a l j a g u t s t o d f ö r att k u n n a b e k ä m p a s ö m n e n o c h i c k e r e n t a f falla från s t o l e n, o c h h v i l k e n g l ä d j e jag k ä n d e, n ä r b e t j ä n t e n p å s l a g e t n i o för- k u n n a d e, att b o r d e t v a r s e r v e r a d t — m e n t r o t s d e t t a föll d e t m i g a l d r i g i n att f ö r k l a r a, att jag icke ville g å m e d.
Sådant själfsvåld k ä n d e m a n i c k e till.
O r d e t » t r å k i g t » f ö r e k o m m y c k e t sällan p å d e n tiden.
» N e j f y, » r o p a d e han, » o m j a g k o m m e r in en m o r g o n i ett sofrum, s o m ett fruntimmer n y s s l ä m n a t, o c h ser t v ä t t f a t e t fullt m e d s m u t - sigt vatten, s o m icke blifvit utslaget, k a m m a r n e p å t o a l e t t e n fulla m e d hår, n a t t r ö j a n p å e n stol o c h m ö s s a n p å en a n n a n, tofflorna f r a m m e p å golfvet o c h kamkoftan slängd öfver säng- gafveln, ljuset o c h tändstickorna k v a r p å natt- duksbordet o c h gårdagsklädningen kastad på s o f f a n — j a, d å v e t j a g m e d e n s, att d e n flic- k a n skulle d å få g å i fred för m i g, o m h o n också vore fager s o m V e n u s själf. » » M e n när m a n har en husjungfru.
, » v å g a d e frun i n v ä n d a h e l t s a k t m o d i g t.