Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man så dessutom pryder kanten af fatet med i smör guldgult rostade, halfmånformiga hvetebrödsskifvor, skall till och med den mest afsvurne fiende tiil allt uppvärmdt icke kunna underlåta ett belåtet mysande.
Fågel skall serveras med bröstet uppätvändt.
Fasanens hufvud sättes upp på en trästicka, omges med ett rödt papperskrås, hvarpå den Till uppläggning af bärfrukt passar bäst stickes i fågelns hals; de vackraste stjärtfjä- runda glas eller kristallskålar utan fat.
Bären drarne stickas äfven fast.
ordnas dläri på ett underlägg af blad, som täc- Hönsfrikassé förses med en bred riskant, ker skå ens kant.
Smultron eller hallon läg- äfven kunna små kokta korfvar, klimpar, ka- gas i en ring kring den i midten stående strö- stanier och murklor användas till garnering af sockerburken och prydas rundtorn i kanten med Körsbär er- densamma.
Alla raguer, frikasséer och andra en krans af små hvita blommor.
såsrätter garnerar man med krans- eller stjärn- bjuda en mycket vacker anblick, om man upp- likt ordnade citronskifvor, gurkor, kapris, hård- lägger olika sorter, ljusa och mörka, hvilkas kokta ägg och rödbetor.
Biffstek s e n e r a s med stjälkar afklippas till 4 cm:s längd, pyramid- ägg och små, i smör rostade potatisar.
E t t formigt, så att de olika färgerna bilda ett be- fat med kotletter erbjuder en vida aptitligare stämdt mönster.
Stjälkarne vändas naturligtvis Äfven anblick, om hvart ben förses med en prydlig, inåt, såsom för resten på all frukt.
små kvistar med knippen af körsbär och en- hvit pappersmanschett.
Fisk bör serveras högtstående, liksom sim- staka blad, stuckna i en blomsterprydd korg, Skola flere sorter mande, aldrig liggande på sida.
Fatet får en göra sig utmärkt vackert.
garnering af sellerisallad.
I fiskens mun in- bärfrukt serveras tillsammans, väljer man här- stickes en bukett, och själfva fisken öfverströs till en fruktkorg med grepe, som klädes med A f större blad, t. ex. stora vin- med hackade ägg, champignoner, hyflade rät- friskt grönt.
tiksskifvor eller dylikt.
Stekt fisk serveras blad, formar man prydliga strutar, som i undre med en mängd citronskifvor.
Mindre fiskar, fo- ändan hållas ihop genom ett törne.
Då dessa reller ' o. s. v., böjas runda, och stjärten dragés små strutar fyllts med olika bärsorter, grup- perar man dem så smakfullt som möjligt i mellan gälame.
Fisk-, kött- och potatissallader vinna betyd- korgen och sticker öfverallt små blommor I bladverket, som döljer korggrepen, ligt, om de garneras med udd- och snäcklikt emellan.
fästas små körsbärsknippen och vinbärsklasar.
rullade sardeller eller smala sillstrimlor.
E n lika enkel och billig som vacker garnering ut- Till uppläggning af höstfrukt, äpplen, päron, göra vidare figurer af gurkor och i buljong plommon, drufvor, aprikoser o. s. v. väljes en kokta rödbetor eller morötter, som fasoneras på en hög fotställning hvilande skål, hvari med därtill afsedda små apparater, samt röda frukterna ordnas med blad och rankor af vildt och hvita köttgeléer eller aspics.
D e sist eller äkta vin, murgröna o. s. v. P å tätt nämnda hackas antingen fint och ordnas i krans- bladunderlägg ordnar man först de tyngsta form — omväxlande en röd och en hvit krans frukterna, äpplen och päron, ofvanpå komma — på fatet eller skäras i skifvor och använ- plommon och drufvor, däremellan blommor, das i stjärn- eller gallerform.
Bästa effekten blad och rankor, hvilka sistnämnda falla ned göra likväl af röd gelé sammansatta rosor, som långt öfver skålens kant.
Till fruktskålar, som för en öfvad hand ej erbjuda någon svårighet.
äro försedda med en kalk till uppbärande af Sillsallad fylles i en form och uppstjälpes.
en blombukett, kan man förfärdiga en sådan Till garnityr användas smala strimlor af rökt af frukt.
Frukterna förses härtill med stål- lax och peppargurkor, sura körsbär, hackade tråd som stjälk och bindas tillsammans med ägg — hvitan och gulan för sig — vidare blad till en rund svampformig bukett, som Om fruk- figurer af rödbetor, lök, kapris etc. Äpplemos omges med en pappersmanschett.
garneras med blommor eller stjärnor af half- terna icke skola tjäna endast till ögonfägnad, träder man upp hvarje frukt på en lång, tunn, runda, skalade mandlar och korinter.
Potatismos upptornas högt, strykes slätt och upptill afspetsad träpinne i stället för på stål- öfverhälles med brynt smör och garneras med tråd.
Om man på vintern saknar friska blom- fasoner af stekt lök, eller beströs med små mor och blad, kan man äfven mycket väl an- vända mossa till garnering af fruktskålarne.
rostade hvetebrödstärningar.
Grönkål garneras stjärn- eller kransformigt Denna lägges före användningen några timmar med stekta kastanier eller rostad potatis, ärt- i vatten, hvarigenom den blir porösare och rätter med sönderskuren äggomelett, savoy- eller får ett mycket friskare och saftigare utseende.
hvitkål med korf, blomkål med fiskkorf och I denna mossbädd taga sig frukterna dubbelt fyllda kräftnosar, potatis eller sellerisallad med måleriska ut, om i midten af skålen ställes en en krans af rödkål, spenat med stekt potatis och liten bladväxt, en liten palm eller dylikt och förlorade ägg eller med en stjärna af äggröra.
mossan skjutes upp mot denna, hvarpå fruk- Puddingar, krämer etc. vinna betydligt i ut- terna icke läggas för tätt på mossan.
seende, om man i smakfull anordning garnerar dem med inlagda frukter.
D e sistnämnda må- ste först ligga och afrinna, emedan saften gör ytan af puddingen eller krämen mjuk, så att vT i a.
- u - e l e r a.
r e K ANDERSON 1 Jnkobstorv ' Så mycket torde vara nog för att väcka fantasien hos den husliga härdens prästinnor och förmå dem att icke lägga ned all sin köks- visdom på » hvad » som anrättas, utan äfven så mycket som möjligt lägga vikt vid » hur » det serveras.
Men särskildt vill jag lägga alla poetiskt anlagda själar på hjärtat, att de i stället för att låta sina rimsmiderier utan genklang dö i redaktionernas papperskorgar, skola använda sin poetiska åder till förskönande af hemmet i nämnda riktning.
Vården kökets poesi!
Mitt ord på, att I på detta fält skolen skörda långt mera erkännande, än om I fortfaren att exer- cera den ostyriga pegasen, som lönar all er kärleks möda med motspänstighet och grof otacksamhet.
Försöken det en gång, er själfva och andra till glädje!
Kronprinsessan Victoria s t å r farande afsikt dan fast vid sin af oss förut att tillbringa vintern en i åtskilliga tidningar angående i södern hennes under afresa nästa fort- meddelade här i Sverige, hva- meddelad uppgift till B a d e n o c h vistelse vår saknar grund.
En- d a s t i d e t fall, a t t h e n n e s h ä l s o t i l l s t å n d s k u l l e försämras och hennes läkare vistelseort, varmare kommer påyrka h. k. höghet ombyte af att söka ett klimat.
Hedrad lärarinna.
5 0 å r fyllde d e n 2 den- n e s f ö r e s t å n d a r i n n a n för S ö d e r m a l m s h ö g r e läro- a n s t a l t för flickor, f r ö k e n Hilda Myrberg.
Med a n l e d n i n g däraf h a d e s k o l a n s lärarinnor o c h lär- j u n g a r tidigare än vanligt på morgonen samlats i d e n m e d lefvande växter p r y d d a b ö n s a l e n och h ä l s a d e fröken M. m e d e n u n i s o n t a f s j u n g e n s å n g.
E n af l ä r a r i n n o r n a ö f v e r l ä m n a d e d ä r e f t e r från lä- roverkets lärarinnor och lärare e n smakfullt ut- förd a d r e s s.
A s a m t l i g a l ä r j u n g a r s v ä g n a r b a d s e d a n e n af f l i c k o r n a i h ö g s t a k l a s s e n a t t till s k o - l a n få ö f v e r l ä m n a e n å f o n d v ä g g e n a n b r a g t S v e - r i g e s f a n a s å s o m m i n n e af h ö g t i d s d a g e n.
Sedan d ä r p å e n af d e y n g r e l ä r j u n g a r n a f r a m s a g t » Upp m e d f a n a n » af F r.
H o l m g r e n, följde m o r g o n b ö n e n i sedvanlig ordning.
U n d e r d a g e n s l o p p m o t t o g fröken M. l y c k ö n s k - n i n g a r i m å n g a f o r m e r.
P å a f t o n e n v a r h o n af l ä r o v e r k e t s l ä r a r i n n o r o c h l ä r a r e i n b j u d e n till e t t festligt s a m k v ä m, s o m u n d e r a n g e n ä m s t ä m n i n g fortgick n å g r a t i m m a r, h v a r e f t e r s u p é i n t o g s.
* Vår första kvinnliga juris doktor.
Filo- sofie o c h j u r i s k a n d i d a t e n Elsa Eschelsson h a r n u e r h å l l i t k. m: t s t i l l s t å n d a t t, u t a n h i n d e r a f u n i - v e r s i t e t s s t a t u t e r n a s föreskrift, a t t d e n s o m vill v i n n a j u r i s d o k t o r s g r a d s k a l l p å eget a n s v a r u t ö f v a d o m a r e m b e t e t, v i d u n i v e r s i t e t e t i U p s a l a för vin- n a n d e af s å d a n d o k t o r s g r a d aflägga j u r i s l i c e n - tiatexamen samt stadgadt disputationsprof.
Kvinnoklubben i S t o c k h o l m f ö r b e r e d e r lik- s o m f ö r e g å e n d e å r e n b a r n f e s t å Hotell W.
6, o c h kommer d e n s a m m a sannolikt att ega r u m omkring d e n 12 d e n n e s.
I d a g a r n e h a r i Sköfde aflidit e n k e f r u Axelina von Engeström, född Råd- beck o c h ä n k a efter f. l ö j t n a n t e n v i d H e l s i n g e re- g e m e n t e v o n Engeström.
Den aflidna v a r i Sköfde och hela dess omnejd allmänt k ä n d och älskad för s i n gifmildhet m o t f a t t i g a o c h s i n ö m m a n d e kärlek m o t djuren, hvilken s i s t n ä m d a egenskap g j o r t h e n n e s n a m n b e k a n t i n o m v i d a k r e t s a r af h e l a v å r t l a n d.
Till s t i f t a n d e af S k ö f d e d j u r s k y d d s - förening och den d ä r m e d förenade barnföreningen, i n o m h v i l k a fru v o n E n g e s t r ö m v a r d e n l e d a n d e själen, h a d e h o n tagit initiativet.
Djurskyddsföre- ningar i Stockholm, Göteborg och å a n d r a orter h a d e k a l l a t h e n n e till h e d e r s l e d a m o t.
J u v e l -, g u l d - och s l l f v e r a r b e t e n, passande till l y s n i n g s - och bederspresenter.
B o r d s l l f v e r, eleganta monster tilj lägsta pris efter dagens kurs å silfver.
A r m b a n d, B r o s c h e r, N å l a r, R i n g a r, K e d j o r etc. i stort och modernt urva till billigaste pris.
D i a m a n t r i n g a r m e d 1, 3 och 5 diamanter från 20, 60 och 125 kr.
B l å k l i n t, modernaste ailfverbroscb.
Parisernyhet.
8; 50. f j ^ R e e l a v a r o r.
~ W I -
IDUN 1893 Teater och musik.
Tvänne instrumentalkonserter.
A k.
o p e r a n gafs i l ö r d a g s första symfonikonserten under inneva- rande säsong.
Programmet inleddes med Beetho- vens u v e r t y r » Namensfeier », e t t präktigt arbete af g e d i g e n form o c h t i l l t a l a n d e i n n e h å l l, h v i l k e t e r - höll e t t a l l t i g e n o m förträffligt u t f ö r a n d e.
Följde så Mozarts d dur symfoni (n:r 5), d ä r särskildt d e n s p r u d l a n d e finalen, u t f ö r d i s n a b b a s t e t e m p o, g j o r d e s i g förträffligt g ä l l a n d e.
Äfven d e öfriga satserna, synnerligen det sköna andantet och den sirliga menuetten, h ä r l å n g s a m m a r e tagen än m a n förut v a r i t v a n vid, f r a m k a l l a d e lifligt bifall.
K o n - s e r t e n s h u f v u d n u m m e r u t g j o r d e s af S c h u m a n n s c-dur symfoni, h v a r s b å d a m e l l a n s a t s e r v ä l torde k u n n a r ä k n a s till d e t v a c k r a s t e, m a n af d e t t a s l a g får h ö r a.
U t f ö r a n d e t v a r h ä r o c k d e t förträffli- gaste.
S å s o m fullständiga nyheter stodo d e b å d a k o n s e r l a f d e l n i n g a r n a s s l u t n u m m e r, i d e n förra af- delningen en stämningsfull och anslående rhap- s o d i a f Raff s a m t i d e n s e n a r e a f d e l n i n g e n d e n n y s s aflidne T s c h a i k o w s k y s u v e r t y r » 1812 », e t t s t o r s t å t l i g t s t y c k e m e d ej b l o t t d e n r i k a s t e i n s t r u - m e n t e r i n g, u t a n ock m e d s a t s e r a f v e r k l i g t m u s i - kaliskt v ä r d e — d e t hela s k i l d r a n d e n å g o n eller n å g r a e p i s o d e r från r y s s a r s o c h f r a n s m ä n s s a m - mandrabbilingar å r 1812.
I d e n storslaget a n - lagda tonmålningen väfva sig marseljäsens toner, r y s k a folkhymner o c h n a t i o n a l d a n s a r, trumhvirf- l a r o c h k l o c k s p e l m.
till e t t h a r m o n i s k t h e l t af ö f v e r v ä l d i g a n d e v e r k a n.
S t y c k e t t o r d e i s i n h e l h e t b ö r a r ä k n a s till d e n s. k. p r o g r a m m u s i k e n.
K o n s e r t e n l e d d e s af h r Frans lig t a l a n g.
Neruda med van- Filharmoniska sällskapet g a f i t i s d a g s s i n för- sta konsert under ganska lofvande utsikter.
Sa- l o n g e n v a r i d e t n ä r m a s t e f u l l s a t t o c h bifallet lif- ligt efter h u f v u d n u m r e n p å p r o g r a m m e t.
Dessa voro Mendelssohns » Die e r s t e W a l p u r g i s n a c h t » o c h B e r l i o z ' i d y l l i s k a l e g e n d » F l y k t e n till E g y p t e n ».
D e n f ö r s t n ä m n d a, e n till G o e t h e s b e k a n t a b a l l a d k o m p o n e r a d t o n s ä t t n i n g för s o l i, b l a n d a d k ö r o c h o r k e s t e r, i n n e h å l l e r flere förträffliga o c h a n s l å e n d e s a k e r, s ä r s k i l d t b e g y n n e l s e k ö r e n o c h framför allt den karaktäristiska häxkören.
Af s o l o n u r r r e n f r a m s t o d s o m b ä s t b a r y t o n s o l o t » So w e i t g e b r a c h t », i h v i l k e t h r Agnar Strandbergs vackra röst gjorde sig förträffligt g ä l l a n d e.
B e r l i o z ' l e g e n d » F l y k t e n till E g y p t e n », e n i n n e r l i g o c h v ä r m e m ä t t a d k o m - p o s i t i o n, s o m u p p b ä r e s a f e n förträfflig i n s t r u m e n - t a t i o n, v ä c k t e l i k a l e d e s d e t lifligaste bifall.
S å d a n t k o m o c k i h ö g g r a d s i g n o r i n a Labias utförande af M e n d e l s s o h n s k o n s e r t a r i a » Infelice » till d e l.
D e n u n g a s å n g e r s k a n s f ö r e d r a g p r ä g l a d e s af v ä r m e o c h i n n e r l i g h e t, o c h d e n p r ä k t i g a s t ä m m a n klin- g a d e fyllig o c h s k ö n.
F ö r u t h ä r u t f ö r d a k o m p o - sitioner voro Hallens balladkomposition » Dröm- k u n g e n o c h h a n s k ä r e s t a », för s o l o, b l a n d a d k ö r och orkester samt L.
N o r m a n s festuvertyr, som inledde konserten.
— Biträdande solister voro, u t o m d e o f v a n n ä m n d a, f r ö k n a r n a Selma Särling o c h Julia Jahnke s a m t h r Max Strandberg.
n ä r h a n s l ö t ö g o n e n, s å g j u h a n s blick h e n n e ge- n a s t s å lifslefvande.
J a, h a n skulle måla h e n n e ur minnet.
Kanske det skulle lyckas bättre.
Det v a r j u e n löjlig t a n k e, m e n h a n h y s t e d e n i a l l a fall.
Men — n u m å s t e h a n r e s a.
T u n g till s i n n e s gick h a n till d e n s v a l a g r o t t a n n e r e i p a r k e n, d ä r d e t k l ä n g a n d e v i l d v i n e t all- deles s k y m d e bort ingången, s å a t t ingen spejan- de blick k u n d e tränga dit i n.
Där h a d e de plägat sitta o m a f t n a r n e; h a n talade, h o n l y s s n a d e m e d nedslagna ögon o c h barnsligt allvarsam min.
H o n s a t t d ä r o c k s å n u.
H a n s t a n n a d e litet för- virrad, h o n rodnade.
» J a g v i s s t e e j, a t t n i v a r h ä r, f r ö k e n Cecilia » — v a r d e u e n d a f a d d a fras h a n k u n d e få fatt i.
O c h s å t i l l a d e h a n: » J a, j a g r e s e r i afton. » Cecilia p l o c k a d e b l a d e n från e n t e a r o s, s o m h o n höll i s i n hand.
Det blef t y s t e t t ö g o n b l i c k.
H a n s h j ä r t a s l o g häftigt, j a, h a n t y c k t e a t t d e t m å s t e h ö r a s.
V a r d e t d ä r f ö r e n d a r r n i n g for g e n o m d e n h ä r l i g a ge- stalten d ä r p å m o s s b ä n k e n?
Plötsligt kastade h a n sig p å k n ä för henne.
» Nej, j a g m å s t e s ä g a e r d e t.
N i f å r v i s a b o r t m i g, o m n i vill.
N i f å r t y c k a, a t t j a g m i s s b r u k a r gästfriheten.
Men n i skall v e t a det.
Cecilia, j a g ä l s k a r e r.
j a g ä l s k a r er. » Han dolde ansiktet i sina händer, lutade sig mot hennes knä.
H o n d r o g e t t d j u p t a n d e t a g, l i k a s o m föll b a k å t m o t grottväggen, slöt ögonen.
Kurt sprang u p p, s ä g p å h e n n e en sekund.
S å slog h a n sina a r m a r kring h e n n e o c h kysste henne.
Då började h o n gråta.
» Förlåt mig, vredgas du? » » N e j, j a g ä r s å lycklig. » A h, h u r d e t s t o r m a d e i n o m h o n o m.
Jubel, idel j u b e l!
V a r d e t m ö j l i g t: h a n s k u l l e r e s a från h e n n e, men med henne p å s a m m a gång.
G l ö m s k a af tiden, sutto de där, l u t a d e m o t hvar- andra.
S å sade Cecilia: » B a r a d u i n t e å n g r a r dig, K u r t.
D u h a r s e t t m y c k e t a f v ä r l d e n, j a g s å litet.
Du h a r fantasi, j a g h a r i n g e n.
Allt h v a d j a g k a n b e r ö m m a m i g af ä r, a t t j a g h å l l e r a f dig — i n n e r l i g t, i n n e r l i g t.
» » Inte älska d i g!
M e n d e t vore j u omöjligt Cecilia, m i t t lif, m i t t a l l t!
» H a n reste.
P å v i n t e r n f ö r l o f v a d e d e sig, o c h n ä s t a s o m m a r skulle bröllopet stånda p å det gamla h e n e s ä t e t.
M e n p o r t r ä t t e t, d e t h a d e h a n f o r t f a r a n d e ofär- d i g t.
D e t v a r s j ä l e n i d e t h a n ej fick g r e p p p å.
N å, t ä n k t e, h a n, m i n trolofeade kan j a g icke m å l a, m e d m i n e g e n hustru skall j a g säkert lyc- kas bättre.
S å v a r d e t v å r igen, o c h h a n s t y r d e k o s a n till Vestanås.
Han kom, utan att någon anade det, v a n d r a n d e från s t a t i o n e n.
H a n fick e n i d é, a t t först g å n e d i g r o t t a n.
K a n s k e v a r Cecilia d ä r.
Han smög sakta i d e t mjuka gräset, böjde un- dan d e vilda vinrankorna.
J o, d ä r borta i bak- grunden, i halfdunklet låg h o n, med h ä n d e r n a under d e t vackra hufvudet.
Hon tycktes slumra.
L j u d l ö s t n ä r m a d e h a n sig, b ö j d e k n ä o c h t r y c k t e så en kyss p å den sofyandes läppar.
E t t lätt skri I H o n reste sig, o c h h a n t u m l a d e därvid tillbaka, alldeles häpen.
S k i s s för I d u n a f Algot Sandberg.
» Ce.
c e.
cilia! » — s t a m m a d e h a n.
— » Nej nej j a g m å s t e d r ö m m a.
[(g j å aftonen skulle Kurt Berg resa oåterkal- N u svarade honom ett klingande skratt.
[Mg leligen r e s a.
» Ah, m i n käre herr svåger!
S å ni skrämde S o m m a r d r ö m m e n v a r slut.
m i g.
J a s å, n i k y s s e r a l l d e l e s o b e k a n t a flickor n i!
Var d e t möjligt?
Skulle h a n l ä m n a allt detta, T ä n k o m Cecilia ...! » O c h h o n fortfor a t t skratta l ä m n a h e n n e, s o m för h o n o m blifvet allt I så hjärtligt.
Ja, h a n kände det n u.
Kurt stod d ä r s o m bedöfvad.
Det v a r Cecilia På våren hade den berömde artisten kommit u t o c h ä n d å i n t e h o n.
S a m m a figur, s a m m a h u f v u d, till V e s t a n å s för a t t r e s t a u r e r a n å g r a å l d r i g a m å l - s a m m a mörka hår, samma.
ningar i tafvelgalleriet.
H a n h a d e dröjt sig kvar, Nej; n u s å g h a n d e t.
Ögonen v o r o icke de- l å n g t öfver l i d e n, h a n h a d e ej k u n n a t a n n a t.
D e t samma.
De v o r o s t o r a, b l ä n d a n d e b r u n a, fulla v a r d e n u n g a b o r g f r ö k e n, s o m h ö l l h o n o m i fäng- af eld.
Nej, n u s å g h a n det.
Det v a r tvillingsystern, H v a d h o n p a s s a d e v ä l i d e n n a o m g i f n i n g, frö- h o n s o m l e g a t i P a r i s, som h a n a l d r i g s e t t a n n a t k e n C e c i l i a!
H o n m e d s i n h ö g a g e s t a l t, sitt s k ö n a ä n p o r t r ä t t af.
N o g h a d e h a n f u n n i t h e n n e lik a n s i k t e å l a m a d o n n a, sitt rika, m ö r k a h å r o c h Cecilia.
Men aldrig h a d e h a n k u n n a t a n a.
sina stora, blonda ögon med d e n trofasta barna- Han fann sig s å s m å n i n g o m.
blicken.
S t i l l a gick h o n i d e n n a g a m m a l m o d i g a » Min b ä s t a A n n a — j a g f å r väl k a l l a e r s å?
lyx, satt h o s h o n o m, n ä r h a n m å l a d e.
— j a g k a n k n a p p t h ä m t a m i g från m i n h ä p n a d.
S å b ö r j a d e h a n f ä s t a n e n n e s bild p å d u k e n.
Gör m i g d e n tjänsten a t t sluta Men f ö r u n d e r l i g t n o g — h a n v i l l e i n t e l y c k a s.
ögonen. » Det k o m n å g o t f r ä m m a n d e i n i d r a g e n.
H a n Hon lydde leende.
v r e d g a d e s p å s i g själf.
H a n fick v ä n t a till vin- » Ja, d e t ä r u n d e r b a r t.
Till o c h m e d j a g t e r n, d ä h o n s k u l l e k o m m a u p p till h u f v u d s t a d e n.
skulle j u inte k u n n a skilja er ».
Och h a n packade in det ofullbordade porträttet » Ni f å r f ö r s ö k a.
N u ä r d e t farligt a t t t a g a så väl.
H a n tänkte p å en öfverraskning.
A h, miste. » D e biruna ögonen.
M a g e r s t r ö m 391 H o n g a f h o n o m e n g l ä n s a n d e blick.
De följdes å t u p p i s l o t t e t.
D ä r h a d e m a n r o - ligt å t d e n u n g e p r o f e s s o r n s m i s s t a g.
Kammar- herrn skrattade, hennes n å d instämde.
Endast Cecilia v a r a l l v a r s a m.
H o n drog h o n o m i n i e n djup fönstersmyg, slog s i n a a r m a r o m h a n s h a l s och hviskade med tårar i de blåa ögonen: » Kurt, kyss mig, k y s s mig! » » Du ä l s k a d e lilla t o k a!
» M e n d e n d ä r k y s s e n, s o m h a n s å e l d i g t gifvit henne därinne i grottan, d e n brände honom p å l ä p p a r n e.
H v a r t h a n gick s å g h a n d e g n i s t r a n d e b r u n a ögonen.
D å h a n sof, d r ö m d e h a n o m d e m.
H a n t ä n k t e, a t t d e t s k u l l e g å b o r t, n ä r h a n blef van v i d s i n s v ä g e r s k a.
Men det v a r tvärtom.
H o n var lifvet själft, s p r u d l a n d e a f l e f n a d s l u s t.
Och s å v a r h o n h a n s k a m r a t i konsten, blott di- lettanC f ö r s t å s.
D e t blef i a l l a fall e n b e r ö r i n g s - punkt dem emellan.
Ingen anade hvad h a n kände, ingen visste, att d e s s a b r u n a ögon höllo p å a t t b r ä n n a sig fast i h a n s s j ä l.
H a n v i l l e i c k e t i l l s t å d e t för s i g själf ens.
H u r v a r d e t h o n s a d e?
» Nu ä r d e t farligt att t a g a miste! » H a n l e d, h a n k ä m p a d e e m o t.
O c h u n d e r allt m å s t e h a n s y n a s s o m e n lycklig ä l s k a r e.
E n s ö n d a g l y s t e s d e t för h o n o m o c h Cecilia i d e n lilla l a n d s k y r k a n.
H a n blef f ö r s k r ä c k t, d å h a n h ö r d e sitt o c h C e c i l i a s n a m n l ä s a s u p p från predikstolen.
Kyla lade sig kring hjärtat.
Oå- t e r k a l l e l i g t, o å t e r k a l l e l i g t!
ljöd d e t i n o m h o n o m.
Då h a n s å g u p p, mötte d e b r u n a ögonen h a n s.
O m n a t t e n v a n k a d e h a n a f och a n i sitt r u m.
H a n h a d e v e l a t fly l å n g t b o r t från a l l t s a m m a n s, från d e b r u n a ö g o n e n.
Men d å s ä g h a n d e b l å m e d i n n e r l i g t r o f a s t h e t r i k t a d e p å s i g.
» Du ä r en s k u r k!
» — s a d e h a n s i g själf.
» Du m å s t e k v ä f v a d e t t a.
K o m i h å g d i n plikt.
O c h d u ä l s k a r ä n d å Cecilia, d e b l å ögonen! » H a n v å g a d e ej s o m n a.
Då skulle h a n d r ö m m a om de — bruna.
S å f o r h a n i g e n, för a t t k o m m a å t e r till bröl- lopet.
Allting v a r k l a r t.
D e t s k u l l e g å d e n u t - s t a k a d e v ä g e n.
C e c i l i a s y s s l a d e lycklig m e d a l l a förberedelserna, medan Kurt irrade omkring utan rast och r o.
Ja, h a n måste glömma.
I d e n ekboaserade salen stod bröllopsskaran samlad.
Prosten väntade, o c h kullerstolarne vän- tade.
Der skredo brud och brudgum hand i hand in från d e t a n g r ä n s a n d e g e m a k e t, h a n blek o c h a l l v a r l i g, h o n s t r å l a n d e lycklig.
H a n h ö r d e p r ä stens s t ä m m a som i fjärran, h a n m å s t e bita ihop tänderna för att hålla t a n k a r n e samlade.
» Du m å s t e, d u m å s t e, d e t ä r d i n plikt, o c h d e n f r a m f ö r a l l t!
» — s a d e h a n sig t u s e n g å n g e r.
Och med ett klart o c h högt j a s v a r a d e h a n p å p r o s t e n s frågor o c h s a t t e s t a d i g t r i n g e n på b r u d e n s finger.
A h, h a n h a d e v u n n i t s e g e r öfver sig själf.
J a, h a n s k u l l e ä l s k a Cecilia, d e n n a k ä r a, h u l d a v a r e l s e, s o m s å h e l t gaf s i g å t h o n o m.
Då strålade åter d e b r u n a ögonen mot honom, och h a n darrade.