Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Inför en väfd ros har en hvar endast förnimmelsen af, att den i naturen är tusen gånger skönare.
Man lånar alltså kroppen utan själen, formen utan anden.
Den nu försvin- nande förkärleken för blomstermönster är således en oförnuftig smak, ett fattigdomsbevis, och lika för- tjusande som en gardin, besatt med verkliga rosen- knoppar, skulle ta sig ut, lika visst är, att den med inväfda rosor liknar kråkan i fabeln, hvars vackra fjädrar visade sig vara stulna.
Arabeskmönster äro härvid- lag de riktiga.
Teckningen bör, i öfverensstämmel- se med gardinernas natur, endast löpa lodrätt och helst i ränder, då ett mönster, som breder ut sig öfver det hela, på grund af de djupa vecken blott skulle presentera sig som ett styckeverk, alltså i mot- sägelse mot sig sjelft.
Denna sträfvan att behandla äfven de obetydliga- ste ting i enlighet med deras natur bör ingen kalla småaktig.
Den tjenar att utbreda ett skimmer af harmoni, det vill säga frid öfver våra hem, återske- net af en bättre veikl.
» Hvad vi här känna som skönhet, skall en gång möta oss som sanning. » Max Cerlach.
Qvinnorna, har att utstå, som väl veta, borde älska hvad och andra, men göra just motsatsen.
och Få svartsjukan damer äro förlåta således arbeterskan hennes ungdom o c h skönhet.
deras kön stödja hvar Täflingsanden mycket och starka!
tjenarinnan Michelel.
Hagtlalils k o k b o k i godtkopgiipp- l a g a - - se der något, som alla husmödrar drömt om!
Cirkulär härom kans nummer af Idun.
medföljer vec- Literatur.
Märkvärdiga qvinnor; af Ellen Fries.
(Aktiebola- get Hiertas bokförlag).
Detta intressanta arbete har nu framskridit till tredje häftet och undan för undan vunnit ökad läsekrets; särskildt bland vårt lands bildade qvinnor.
Det är väl också till dessa förfat- tarinnan i främsta hand velat tala, då hon tagit sig före att i en serie porträttskisser skildra utvalda representanter för de olika riktningar, i hvilka qvin- nan under skilda tider utmärkt sig.
Det nu pågå- ende bandet innehåller lefnadsteckningar öfver ut- ländska, ett derpå följande, som naturligtvis blir af särskildt intresse för svensk publik, kommer att be- handla uteslutande svenska qvinnor.
Kokkonsten som vetenskap och konst; af doktor Ch.
Em. llagdahl.
(Em. Girons förlag).
Öfver tio år ha nu förflutit, sedan d:r Hagdahls allmänt be- kanta arbete första gången utkom.
Det utomordent- liga mottagande, det då rönte, föranledde honom att strax derefter taga itu med att fullkomna sitt verk, för den händelse en ny upplaga skulle ifrågakomma.
Det är frukterna af denna omarbetning och komplet- tering, lagda till det första rika materialet, som här bjudas våra husmödrar i en ny upplaga.
I denna ha tillkommit omkring 200 nya recept; afdelnin- garna om sylter och konserver ha genomgått en ge- nomgående omarbetning; det nya metersystemet är öfverallt tillämpadt m. m.
Och den ej minst väl- komna nyheten torde vara den, att priset, trots ar- betets utvidgande, betydligt nedsatts, hvarigenom helt visst det förtjenstfulla arbetets spridning i de vidaste kretsar kommer att befordras.
Karl X Gustaf; läsning för ung och gammal af Gustaf Björlin.
(Looström &amp; komp:s förlag).
Dessa bilder från Sveriges stormaktsdagar af den kände författaren kunna varmt rekommenderas som en på samma gång underhållande och lärorik literatur.
Som förf.
sjelf antydt, väntar han läsekrets äfven bland de till åren komna, och han skall härutinnan säkerligen ej heller missräkna sig; men vi vilja sär- skildt framhålla, hurusom föräldrar knappast kunna sätta en lämpligare läsning i de ungas händer än arbeten af denna art, som på samma gång de mot- svara deras fordringar på omvexlande äfventyr och rik handling, derutöfver lemna en verklig kunskaps- behållning och bidraga att väcka och stärka foster- landskänslan.
Desideria, Sveriges och Norges drottning; af fri- herre Hochschild.
Fritzes förlag).
Denna intressanta lefnadsteckning af den qvinnas ovanliga Iefnadssaga, som från den obemärkt borgerliga ställ ningen af fransk köpmansdotter genom omständig- heternas spel lyftes upp på Sveriges tron, är ur- sprungligen affattad på franska språket och afsedd för en fransk publik.
Att nu en svensk upplaga föreligger, eger man i främsta rummet att tillskrifva en önskan af den nyligen hädangångna prinsessan Eugenie, hvilken i ett bref till förf.
bland annat säger: » Förf.
har uppfattat min åldriga farmoder så rätt, och kan jag icke önska annat, än att denna så verkligt intressanta bok ej allenast ibland familjens medlemmar, utan ock bland Sveriges och Norges folk blefve spridd och allmänt känd .. - » V i tro, att den ädla furstinnans rekommendation inför svenska qvinnor skall gälla mycket.
Jul 1889, utgiften af konstnärsklubben,.
hr Jieinh.
Hörneli, föranledd denna riktning.
till någon ändring i Om pianoundervisningen i våra dagar, en hjelp- reda för elever, föräldrar och unga lärare af Ferd.
Bengzon.
Den framstående musikern och instruk- tören framlägger i detta lilla verk frukterna af såväl egen omfattande erfarenhet under en mångårig, fram- gångsrik lärareverksamhet som af de bästa utländska källstudier, och intet tvifvel kan uppstå derom, att.
hans arbete kommer att mottagas med tacksamhet och bifall af de otaliga, som i våra dagar taga eller gifva undervisning i pianospel.
Till redaktionen ha ytterligare en mängd arbeten inlemnats, som vi ej nu hinna närmare omnämna: Spiritismen i dess rätta belysning; afEdelwciss.
(Looström &amp; komp:s förlag.)
Barnets fyra temperament; af Bernhard ITclhoig.
af Vilna Meyer.
(Nordin &amp; Josephson.)
Vanan att andas genom munnen; af d-.r Clinton Wagner.
af Gust.
Bremberg.
» Slut eder mun.
och öppna vidt näsborrarne. » I dessa Shakspeares ord ligger innelyckt tendensen i d:r Wagners lilla broschyr, som väl kan fortjena läsas och begrundas.
Mångahanda och svåra äro de åkommor, som orsakas af den allmänt utbredda, förvända metoden att andas genom munnen, och den svenske öfversättaren, som sjelf i den amerikanske läkarens hemland gjort sig förtrogen med fördelarne af att följa hans system, har äfven här hemma velat bereda det utbredning och efterföljd.
Växtföda såsom läkemedel; af dir Alanus.
W. Eklunds förlag; Helsingfors.)
A f literatur för barn och ungdom föreligga å daktionens bord: re- Verldsutställningen i Paris 1889, tecknad i bilder för barnaverlden af Adrien Marie; med svensk ori- ginaltext.
(Gotlands Allehandas tryckeri.)
En syn- nerligen vacker, roande och instruktiv barnbok, som helt visst blir favoriten på julbordet.
Vid klippforsen; af Johanna Spyri.
(Wilhelm Bil- les förlag.)
I jullofvet; berättelser för barn af Gerda Meyer- son.
(Looström &amp; komp:S förlag.)
Dicks hjeltebragder; en skildring ur skolgosslif- vet af E.
C. Kenyon.
(Förl.
som ofvan.)
Ur folksagans rosengårdar.
I och II; en sago- samling utg. af Bich.
(Fahlcrantz &amp; komp:s förlag.)
På Adolf Johnssons förlag: Ungdomsbibiiothek, 14 — 17: Rosa, af E. de Presscnsé; Ur barnens lif, samma förf.
; Amiral Ilobart Paschas lif och bedrifter, berättade af honom sjelf; Irohjei-ta eller ödemarkens son, af Gustave Aimard.
Från Gehrman &amp; komp:s [f. d. Julius Bagges] Då i fjor välkända musikförlag ha utsändts följande nya piano- konstnärsklubben för första gången utsände sin jul- tidning, mottogs densamma med det lifligaste bifall, på grund af sin sällsynt konstnärliga utstyrsel och sina gedigna bidrag.
V i kunna tryggt försäkra, att årets nummer så långt ifrån står det förra efter, att det snarare synes oss öfverträfia det, så i afseenda på illustrationernas värde som ock det literära inne- hållet.
Det i förhållande till valutan ytterligt billiga priset bör ytterligare tillförsäkra konstnärsklubbens publikation vidsträckt marknad.
kompositioner: Potpourri ur Verdis Othello; af F. Brissler.
Se- renade italienne; af E. del Valle de Paz.
Tennis; polka af M. v. Stedingk.
Lycka till; polka af Nils Th. Kjellander.
Revy-fransäs; af / /.
Berens.
Från Rivieran; vals af J. Ivanoviti.
vals af L. Bucommun.
Wien bleibt Wien; marsch aXJohann Schrammel.
Pere la Victoire; marche francaise par Louis Ganne.
• En liten fin ej blott julklapp, utan äfven namns- och födelsedagsgåfva, har förts i marknaden af bok- förlagsfirman Bkedel &amp; C:o. med de små » Minnes- böcker » — så blir den gemensamma titeln — af hvilka seriens första nummer nu utkommit under titeln » Hemåt ».
' Dessa minnesböcker äro afsedda att träda i stället förde så mycket använda, men ofta så intetsägande gratulationskorten.
De innehålla ett tiotal synnerligen fina teckningar med tillhörande text, allt tryckt på finaste kartongpapper och bunden i ett tilltalande omslag.
N:r 1 i serien — » Hemät » — är af religiöst innehåll, bibeltext med verser af Thalia, svensk teater kalender för 1890. kallar sig det kända märket L.
Andra minnesböcker med en ny företeelse på julkalendrarnes fält, som nog annat innehåll komma småningom att följn.
Priset kan göra sig förtjent af det gamla erkännandet, att är 1 kr.
stycket, hvilket torde få anses billigt.
den » fyller en lucka ».
De många porträtten af svenska dramatiska konstnärer äro charmant utförda och de beledsagande uppsatserna af skilda pennor i allmänhet af förtjenst.
V i skulle dock vilja göra den anmärkningen, att det hela förefaller en smula onödigt tungt och gediget.
Om de långa artiklarne Man har iakttagit, att af alla djur äro flu- något ymnigare uppblandats med lättare gods.
poesi, gor, kattor o c h qvinnor de, som använda mesta kåserier och — hvarför ej i en teaterkalender?
— tiden på sin toalett.
Nodier.
någon liten dramatiserad bagatell, hade derför ka- lenderns värde ingalunda behöft förringas, men dess lättlästhet och begärlighet otvifvelaktigt ökats.
Till en kommande årgäng finner sig troligen redaktören, Nornan, den välbekanta och välkända julkalendern, har utsändt sin sjuttonde årgång under redaktion af Georg Nordensvan och med som vanligt omvexlande och vårdadt innehåll.
Ett porträtt af prinsessan Eugenie inleder bandet, som vidare omfattar literära bidrag af Ernst Ahlgren, Edvard Fredin, Tor Hed- berg, Verner von Heidenstam, Sonja Kovalevsky (en intressant debut!
), Lea m.
fl., samt illustrerad af Viktor Andrén, Richard Bergh, Nils Kreuger, Bruno Liljefors m. fl.
* $ *
HYems var Äktenskapsstudie af felet?
Ottar.
Belönad med första pris vid Iduns följetongstäfling.
(Forts.) jMwiktor hade ofta rättat sig efter hennes åsig- ter,.och hvad Nina beträffar, var hon den mest lättledda menniska i verlden, om man blott tog henne på rätta sättet.
Men det är svårt, isynnerhet för personer med fast karaktär, att äfven för en enda gång af vika från sina grundsatser, och det var derför först, då hen- nes besök närmade sig sitt slut, och under påverkan af den oroande tanken, att kanske ett ord, utsagdt just nu, skulle kunna bi- draga att hela den remna, som i annat fall möjligen blefve en oöfverstiglig klyfta, som hon beslöt sig för att tala öppet med sin bror.
Hon hade dessutom en god förevänd- ning att bedja honom om ett enskildt samtal och sade derför helt lugnt vid frukostbordet dagen innan afresan: » Har du tid i dag, Viktor, att låta mig få tala med dig på kontoret?
Min man ön- skade köpa en egendom, som är till salu och gränsar intill vår, men egaren vill hafva kon- tanter, och Sten har ej så mycket disponibelt.
Affären är utmärkt, och om du kunde låta mig få beloppet, voro vi tacksamma.
Jag tror nästan, att våra outtagna utdelningar går till så mycket. » » Med största nöje, kära Gunilla, » svarade brodern glädtigt.
» Det blir en stor ära för kontoret att få mottaga den andre bolagsman- nen om jag så får säga. » » Godt, » nickade Gunilla, » då kommer jag vid tolftiden, om det passar. » » Utmärkt. » D å Gunilla vid den utsatta tiden ankom till kontoret, voro papperen klara och affären uppgjordes på några minuter.
Sedan dessa ordnats till hennes fulla belåtenhet, frågade hon, om brodern hade brådtom, eller om han kunde skänka henne ännu en stund.
» V i hafva j u ej talats vid förtroligt en enda gång under hela min härvaro, » tillfo- gade hon.
» Jag står till din disposition, så länge du önskar, » svarade grosshandlaren.
» Jag skall blott säga till, att jag ej tager emot någon menniska. » Och dermed gick han ut i den yttre kontorsvåningen.
Samtalet egde näm- ligen rum på hans enskilda kontor.
Gunilla satte sig i en soffa och öfvertänkte, huru hon bäst skulle kunna komma fram, med hvad hon hade på hjertat.
D å Viktor återvändt, satte han sig bredvid systern och sade vän- ligt: » Det var en riktigt god idé af dig det här att skaffa oss en liten téte-å-téte.
Eller är det kanske något särskildt, du har att för- kunna? » » Ja, » svarade Gunilla dröjande, » det är ej så utan, det. » Och så tystnade hon.
Detta tveksamma sätt var så olikt den annars så bestämda systern, att Viktor med någon för- våning frågade: » Nå, hvad är det d å?
» Hon afskakade nu sin obeslutsamhet och vände sig tvärt till brodern med utropet: » Du vet, att jag alltid tyckt mest om att gå rakt på saken, och jag vill göra det äfven nu, ehuru den fråga, jag har att framställa, verk- ligen är en af de brydsammaste.
Men du får icke anse mig ogrannlaga, om jag beder att få veta, hur det är mellan dig och Nina?
Äro ni fullkomligt lyckliga?
Förlåt mig, snälla Viktor, » fortsatte hon, då brodern gjorde en häftig rörelse, » men jag hyser verk- » Se, nu är du åter framme med » deras » ligen allt för stor ömhet för er båda, att jag ej skulle vilja hjelpa, om det står i min för- planer, öch hvad » de » tänka och göra.
Vet du, kära, kära Viktor, hvad jag tror vara eu måga.
» betydlig orsak till alla dessa ledsamheter?
Den unge mannen satt en lång stund tyst Det är just ditt sätt att identifiera Nina med och yttrade slutligen sakta: » Jag hade hoppats, att du ej skulle märka hennes mor.
Det är nog sant, att du fått något under din vistelse här, men jag be- en svärmor, som är en riktig typ for de be- tänkte ej, » tillade han bittert, » att icke i ryktade, dåliga svärmödrarna, men detta är allas ögon frånvaron af öppna tvister är lik- väl intet skäl för dig att ständigt hafva henne tydigt med huslig lycka.
Likväl är, gunås, i tankarne vid allt, som rör din hustru.
Ett vårt vanliga lif sådant, att dessa lugna da- något drastiskt, engelskt ordspåk säger: ' Om du fått en knippa törnen på din lott, behöf- gar varit de lyckligaste på långa tider. » «Men hvad är det som är på tok?
Ä r Ni- i ver du väl derför icke sätta dig på dem. '
Jag vet mer än väl, hur vanskligt svårt det na svartsjuk? » » Nej, dertill har jag då ej gifvet dem ens är att gifva några råd i sådana här fall, en skugga af anledning.
Det skulle nog va- men skulle jag gifva ett, så vore det: igno- rera- den goda tanten!
Öfverraska din lilla rit en utmärkt trumf på deras hand. » » Nå, kanske du sjelf då?
Nina är ung hustru med att hjertligt trycka henne i dina armar.
» och glad och kanske litet obetänksam.
» » A h, du vet ej, » interfolierade Viktor, » hur » Nej icke det heller.
Det ligger icke i min natur, ehuru jag nästan tror, att de med gerna jag skulle göra det, om icke.
» » Jo, jag vet det, » fortsatte systern allt lif- flit velat skaffa mig denna åkomma. » » Så du talar!
Det är j u något, som plå- ligare, » och det är just derför jag säger: gar båda parterna nästan lika mycket.
Men bry dig icke om husbondeväldet, gå henne kärleksfullt tiil mötes, uppfyll hennes små ka- livarom tvista ni då? » » Ja, det är icke godt att säga, det är om priser och önskningar, så fort du får en aning nästan allting.
D e vilja alltid hafva sin derom, och, om jag känner henne rätt, skall mening gällande, och af ren princip oppone- du på detta sätt komma vida längre än ge- nom att pocka på din rätt.
Att sedan så rar jag mig deremot. » » Det hela reducerar sig slutligen till en småningom omärkligt lösgöra henne från mo- strid, om hvar skåpet skall stå, och då bör derns förderfliga inflytande bör ju ej vara det ej vara obotligt.
Men hvarför talar du omöjligt. » alltid om ' de och dem '?
Det är ju blott fråga om din hustru. » » Ja, om det vore så väl, tror äfven jag, att allt skulle kunna blifva bra igen; men, ser du, när Nina och jag tvista, talar min kära svärmor ur hennes mun.
Saken är i korthet den, att de båda ej göra annat än arbeta på, att jag skall blifva en sådan nolla som min stackars svärfar, och detta motar- betar jag naturligtvis af alla krafter. » » Nå, det undrar jag icke på.
Det är blott fråga om sättet, du använder dervidlag.
För att hindra detta, gör du dig till en oböjlig despot, och väcker kanske just derigenom den opposition du önskar qväfva.
Vet du, Viktor, du påminner mig om den der soldaten, som sköt sig q vallen före en stor drabbning, af fruktan för att bli dödad dagen derpå.
Du, åter igen, fruktar att blifva olycklig och för att undgå detta, gör du dig sjelfmant så olycklig som möjligt.
Hvarför följer du ej i stället det, som jag vet vara ditt hjertas röst?
Gå henne till mötes, öf- verse med småsaker och använd aldrig hård- handskarne, om det ej är absolut nödvän- digt.
» » Har jag ej försökt det hundratals gånger och senast helt nyligen? » Hvarpå han be- rättade om deras tvist, hennes inneslutande i sina rum och till sist det oväntade uppträ- dandet på balen.
» Hvad skall man göra med en så oberäknelig menniska? » afslutade han.
» Vänlig och mild ena minuten och den andra utstuderadt elak, utslungande de bitt- raste ord, hvilka hon visste borde såra mig så mycket djupare, just derför att de påminde mig om min öfverilning. » Gunilla skakade på hufvudet.
» Jag kan ej förstå detta, sade hon.
Nina har aldrig varit elak, kanske en smula häf- tig och tanklös, men aldrig så verkligt elak, som detta synes antyda. » » Nå, jag tror ej heller, att hon är det i själ och hjerta.
Jag har ofta tänkt, att hon blott spelar denna roll för att befordra fram- gången af deras planer, och jag försäkrar dig, att detta icke stämt mig mildare. » » Jag hade tänkt göra en utrikes resa och då erbjuda henne att följa med, » sade Vik- tor lifligt, under det nytt mod och hopp sökte intränga i hans själ, som börjat intagas af en till förrviflan gränsande likgiltighet.
» Förträffligt, » instämde Gunilla muntert, » och då kunna ni göra en ny bröllopsresa i stället för den förra, som j u ej slog så väl ut. » » Nej, deri har du rätt,« genmälde brodern.
» Gud vet.
om ej gruuden till alltsammans lades just då.
Det finnes bestämdt ingen dum- mare sed än att gifva sig ut på resor och bråka med beskådandet af sköna trakter och målningsgallerier och annat sådant, just då man som mest borde lefva i lugn och lära känna hvar andra.
Men, » tillfogade han åter nedstämd, » hvad tjenar det till?
Hvarje vänlighet komma de att anse som fruktan, hvarje uppfyld önskan som ett steg till un- derkastelse.
» » Se så, » afbröt Gunilla, » är det nu åter » de » och » dem ».
Men det är väl ej så lätt att vänja sig af med en ful vana, förlåt att jag säger så, men nu har jag yppat mina tankar.
Måhända misstager jag mig, men du kan j u alltid göra ett försök att följa mitt råd.
Blir det ej bättre deraf, sämre kan det j u knappast blifva.
Skicka barnen hem till mig, jag skall nog taga vara på dem, och enlevera sedan din hustru, så att ni få lära förstå hvar andra och blifva så lyckliga, som dagen är lång.
Jag bjuder er härmed högtidligen att efter slutad kur komma hem till oss o c h hemta barnen, och hoppas jag då få se edre så lyckliga, som jag önskar. » (Forts.) Till följande signaturer finnas svar liggande å Iduns byrå: » 8 »; » H.
E. »; » Hem »; » Nyttig »; » E.
L. »; » Godt hem »; » H.
I. »; » I.
A, »; » S.
K. »; » 19 år »; » F — a 27 »; » Verkligt hem »; » Bohus; » » Gladlynt »; » Sigrid »; » Musiklärarlnna 22 år »; » S.
J. »; » Hil- da »; » I. » Resp. märkesinnehafvare torde in- om december månad öfvérsända adress och dubbelt porto, enär vi till det nya året nödgas makulera alla oafhemtade annonssvar.
Barnens bädd.
Barn böra aldrig ligga högt utan blott hafva en liten dyna under hufvudet samt helst ligga på tagelmadrass eller hårda dynor.
Jag vet, att friska barn ock kunna sofva mycket godt på dynor fylda med torr hafrehackelse, som man ibland kan byta om.
För personer, som lida af hufvudvärk, är det nyttigt hafva en sådan dyna under hufvudet.
Skrofu- lösa barn böra ligga på madrasser, fylda med torra ormbunkar.
Barn böra ej heller hafva för många täcken och filtar på sig; ty ofta har det motsatt verkan, mot hvad man önskar dermed; de blifva för varma och i sömnen af sig och blifva förkylda.
ka6ta Regina.
Bred ut ett stort, tjockt sticktäcke å golfvet i ett varmt mattbelagdt, golf- dragfritt rum och sätt här ned den lille pysen, då han blifvit så stor, att han kan sitta utan stöd.
Lägg till honom litet leksaker och sätt er sjelf så bredvid, så skall ni få se hur roligt det blir — för er båda.
Småttingarne blifva trötta af att jemt sitta på armen och de, som vi alla, älska friheten, att röra sig fritt, ledigt, utan tvång.
.Ni kan ömsevis arbeta och leka med den lille.
Tycker han inte det är roligt den första gången, så blir det nog den andra, tredje, eller fjerde.
Tag honom upp, när han tröttnat på leken.
Men — gå aldrig ifrån honom!
Händernas beklädnad spelar i våra dagar nästan lika stor roll som fotens; så har ock tillverkningen och handeln med handskar vuxit ut till en väldig och omfattande afiar.
Hvilket omfång en slik rörelse i dessa tider kan taga, när een bedrifves med energi, ordning och insigt, derpå är t. ex. hr Carl Malmbergs handskaffär ett utmärkt be- vis.
H r Malmberg har under den följd af år, han här i hufvudstaden bedrif- pit den samma, genom prima varor och ett prima bemötande förvärfvat en allt större och större kundkrets och har derigenom ock haft den tillfreds- ställelsen att undan för undan kunna utvidga sin aoär.
H r Malmberg torde i detta ögonblick vara en af hufvud- stadens allra förnämsta furnissörer i denna branch ..
Hans kunder betjenas från tra eleganta butiker i olika delar af staden.
Den senast öppnade är be- lägen vid den fashionabla Sturegatan i det eleganta nybygda huset n:r 5.
I den präktiga dubbelbutiken, som på långt håll lockar med sina strålande elektriska lampor, har hr M- anorduat en synnerligen tilltalande fönsterexpo- sition, som lockar talrika åskådare, och vittnar godt så väl om lagrets rik- haltighet och solida elegans som om arrangörens smak.
Billig skrifbordsmatta.
(Svar till 290).
Man köper bos bundtmakarn ett grått eller svart ulligt fårskinn; detta fästes på ett stycke säckväf, så stort man vill hafva mattan.
Omkring skinnet sätter man en bård af klädeslappar — gamla eller nya — tre tum långa, 2 tum breda, på hvilka man rundat de två hörnen samt sytt en gles languette omkring den och en liten stjerna i rundade kanten.
Dessa lappar fästas så, att man börjar i ytterkanten af mattan, så att halfva lappen ligger utanför kanten; nästa hvarf lappar sät- tes så, att öfre kanten, som ej är lan- guetterad, döljes.
Vill man ej hafva lappar, kan man ju sy en enkel bård på grof skinnet.
stramalj och sätta omkring Anna.
Brickgömma- Tag ett aflångt stycke oblekt rafvenduk, något större än den största bricka, man deri vill förvara, och fastsy derpå mindre och mindre bitar allt efter brickornas storlek, med öppningar på ena sidan, som fastknytas med band.
En svarfvad käpp instickes på den ena korta sidan.
Det hela döljes under ett broderadt öfverkast af javastramalj med frans.
Ett tvinnädt snöre med stora tofsar fastknytes vid käppen.
Gömman hänges på väggen som en karta.
Detta arbete utgör en prydnad för matsalen och är dessutom mycket praktisk.
Passande julklapp åt matmödrar.
En mycket vacker och synnerligen dekorativ växt är sommarmnrgrönan.
Utaf denna kan man få hvarjehanda.
Jag har haft en, som jag kallade » triumfbågen », — och som verkligen var en triumf för mitt hem.
Tvenne krukor — en vid hvardera sidan i fönstret — • och så en båge utaf rot- ting, stucken från den ena till den andra krukan, med en ända i hvardera och gående så högt upp som sjelfva fönstrets höjd.
På en enda sommar var nu denna båge täckt med mur- grönan på en bredd af l ^ qvart, och jag lät små vackra grenar mötas, bil- dande de små älskligaste » förenings- länkar ».
Grönskan hölls dock i veder- börlig tukt genom att, civilisationen likmätigt, blott få följa vissa, utstakade gränser, genom att befrias från allt gult och murket samt genom att rätt ofta få vistas under bar himmel, ljus, luft och grundlig dusch — ty hela herr- ligheten var — med tvänne personers hjelp • — naturligtvis flyttbar, så att fönsterpolering, gardinrengöring m. m. obehindradt kunde försiggå.