Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär nu en Mästare icke kan, under loppet af en enda månad, lära känna Gesällen tillräckligt, för alt bestämma och i orlofssedlen uttrycka ett tillförlitligt omdöme om hans egenskaper, och ofta infallande flyttning underhåller de oordentligheter , man haft för afsigt att undanrödja ; borde alltså Gesäller, i likhet med Lag- s. Allm. B t sv. o. Otc.
N:o 71. 23 andra lagstadde Tjenstehjon, icke få städslas för mindra tid , än 6 månader. d) AU, som Lärlingar vanligen äro , då de inträda i handtverk , omyndige, emedan de eljest skulle vara för gamla att genomgå läroåren , och handtverkerierne merendels besättas med den faUigare classens barn, det vöre fara värdt, att om, såsom Utskolien, pag. i5 och 16, föreslagit, contract emellan Mästare och lärlingens målsman ensamt skulle ligga till grund för lärotiden , kunde barn blifva af hårda, vinningslystna eller tanklösa målsmän och föräldrar, bortaccorderade för flera år, än Skrå-Ordningen föreskrifver, eller sora för handtverkets inhemtande erfordras. e) AU Utskotten stillatigande förbigått den al en värdig Stånds Ledamot väckta frågan, rörandeså kallade Gesallherbergen, hvilkas afskaffande är yrkadt vordet, under förnyad framställning af de utsväfningar och oordentligheter der skola föröfvas.
Yarandes slutligen af det Välloflige Borgare-Ståndet förklaradt, såsom dess gemensamma tanka , att förhållanden emellan deb Handlande och Handelsbetjente , dels Handtverksmästare och Gesäller icke böra i LegoStadgan intagas, men utgöra föremål för Handels- Reglementet och Handtverkeri-Ordnin. 3 4 Lag- t.
Uisk, Vtl.
N;o 7 ij gen ; mot hvilket beslut likväl Herrar Landegren och Noréus reserverade sig* Hvad nu först anmärkningen beträffar,' att, ehuru missbruk inom Skrå-Inrätiningar-i ne kunna ega rum , det dock icke vore omöjligt att rätta det felaktiga , utan att derföre omstörta det hela och sätta Handtverk kare under Lego-Stadgan , få Utskotten , sorn i förra Betänkandet, så vidt det angår Handelsbetjentes , Gesällers och Lärgossars stäH lande under Lego - Stadgan, åberopat den fullständiga utredning af frågan , som innefattas uti Utskottens vid 1823 års Riksdag afgifne Betänkande om Näringsfriheten, och de förslag till Handels-Ordning, samt till Förordning, angående handtverkerierne i Ri« ket, som Rikets Ständer till Kongl. Maj:t i underdånighet aflemnat, vördsamt erinra, att grunderna för dessa förslag ännu icke blifvit vederlagda.
Deremot, och hvad Gesällerne angår , hafva Utskotten vunnit för-’ nyade stöd för sin öfvertygelse, att den frihet, ifrågavarande medborgare-class hittills begagnat, måste hafva en gräns, om de oord^ ningar skola förekommas , hvarmed missbruken så oförsynt gäckat både samhällsskicket i allmänhet och hvarje redbar
Handtverka-i res fordran på arbetsamhet och moralitet hos personalen inom hans yrkes område.
Un - fag s. Allm.
Bese. o. Oec. Disk.
Ull. N;o 71. 2j Under det förhållande, som nu eger rum, stryka Gesäller, oftast utan lagliga skäl och utan att hafva saknat tillfällen för arbetsförtjenst, hela Riket omkring, falla allmänheten till last och utbreda i bygderna hvarjehanda ondt, som följer den sysslolöse i spåren.
En Ståndsledamot har uppgifvit, utt, under loppet af ett enda år, hans hus varit besökt af 488 Gesäller.
En annan har upplyst, att en högst betydlig del af circa 4,300 fångar, som nu i landets fängelser och Corrections-inrättningar förvaras, utgöres af ungt arbetsfördt folk, som förut varit Gesäller, Fabriks-arbefare o. s. v. Det synes således vara hög tid för Lagstiftaren, att göra någon inskränkning i Gesällernas frihet, och någon lindrigare eller än. damålsenligare hafva Utskotten icke kunnat tillstyrka, än den Rikets Höglofl.
Ständer sjelfva föreslagit, nemligen beroende af husbondeväldet ; Utskotten kunna alltså icke frångå det förslag, som i frågan afgifvet är.
Vidkommande anmärkningen , ati, liksom Lego-Stadgan gäller såsom allmänt contract emellan husbonde och tjenare, borde SkråOrdningen bestämma förhållandena emellan Mästare och hans arbetare, få Utskotten yördsamt förklara, att Utskotten, i stället Sik. lill Riks-St.
Prnt. ig 18 och 1829, J Simi. 1 Afd 4 aidra B t. 6; te H:t 26 Lag- s. Allm.
Uisk. U//.
N:o 71, atl inrycka hela af HandtverksOrdnin gen i förslaget till LegoStadga, skulle ansett lika ändamålsenligt att hänvisa till HandtverksOrdningen , otn den varit af Kongl. Maj:t i Nåder fastställd ; men då eli motsatt förhållande egde rum, hade, i Utskottens tanka, citationer blifvit olämpliga.
Hvad angår anmärkningen, att Gesällers ställande under Lego-Sladgan skulle lägga hinder i vägen för handtverkeriernas framgång , hafva Utskotten skolat erinra, atl fliten och ordningen äro källorne till alla yrkens bestånd och förkofran ; och då husbondeväldet skulle tillerkänna Mästaren en nu saknad rättighet, att tillhålla Gesällerna atl arbeta och föra ett stadigt och ordentligt lefnadssätt, kunna Utskotten icke fatta, i hvad afseende utöfningen af en sådan rättighet kunde blifva menlig för Mästarens handtering.
Beträffande den af en Ståndsledamot gjorda anmärkning, att den tid, för hvilken en Gesäll må, efter Utskottens förslag, städslas, eller 3 månader, vore för inskränkt, oell att Gesäller borde, i likhet med andra lagstadda tjenstehjon, icke få städslas för mindre tid, än för 6 månader, få Utskotten medgifva, att anmärkningen förtjenar afseende; men som det ofta torde inträffa, att Mä» Lflg- s. Allm.
Uti, N:o 71. 27 staren icke kan för 6 månader sysselsätia sina Gesäller, och icke destomindre vore förbunden att föda och aflöna dem under tiden , anse Utskotten ett sådant förhållande bereda honom ett oförskyldt lidande, och kunna således icke frångå den mening i förevarande ämne förslaget innehåller.
I afseende på anmärkningen, att Skråordning, men icke Contract, borde ligga till grund för beräkningen af läroåren, tro Utskotten sig böra vördsamt erinra, att Lagstiftaren icke kan anförtro bevakningen af omyndigas bästa åt säkrare händer, än åt den lagliga målsmannens ; och skulle det kunna intratta, att en målsman funnes nog pligtförgäten att bortarrendera lärlingen för flere år, än SkråOrdningen föreskrifver; så kan också den händelse finna ruin, att en lärling med lyckliga anlag icke behöfver uppoffra, till handtverkets inhemtande, alla de år, som SkråOrdningen i sådant ändamål bestämmer.
Utskotten tillstyrka alltså, att anmärkningen måtte förfalla.
Slutligen, och med anledning af anmärkningen , att
Utskotten stillatigande förbigått en väckt motion om Gesällherbergens atskaftande, få Utskotten förklara, det de hade förmodat, att Motionairen skulle, i Utskottens tystnad, funnit ett svar; men då s8 Lag s, Allm.
JSesv. o. Otc. UibL Uti.
N:o <ji, lian icke destomindre förnyat samma motion, böra Utskotten vördsamt erinra, att frågan om Gesällernas lierbergen icke synes stå i någon beröring med Kongl. Majrts Nådiga Stadga, angående husbönders och tjenstehjons inbördes förhållanden j hvadan alltså Utskotten hemställa, att både motion och anmärkning må lemnäs utan afseende. aidra Art, i:o, Atl den stora classen af Fabriks*, Murare- och Timmermansarbetare blifvit utan serskild uppmärksamhet i Betänkandet lemnad; och ehuru dessa menniskor äro, i anmärkarens tanka, genom oordentlig lefnad, i hög grad förstörde , skulle det dock icke blifva omöjligt att corrigera dem , om deras Mästare blefve ålagde , icke allenast att öfver dem hafva tillsyn, utan också att, för sådane arbetare, som ej äro gifta, accordera med någon om deras mathållning på närmaste ställe intill arbetsstationen. 2:0.
Att, ehuru medgifvas borde, det ett correctiv mot missbruket med försvarssedlar ligger i böter för den husbonde, som obebörigen utfärdar dem, vore likväl den rättighet för vida utsträckt, sorn Artikelns Lag- s. Allm.
Besv. o. Oec, Utsk.
N:o 71. 29 1 §. gifver husbonde i stadgandet, att den anses behörig Tjenstehjon försvara, som Tjen: stehjonets arbete eller uppassning behof ver; och som ingen annan synes vara berättigad försvara ett tjenstehjon, än den, hvilken sjelf begagnar det, så borde, till förekommande af förtydningar och sjelfsvåld, i detta afseende , ofvanstående mening ur §:n uteslutas, och redactionen lyda, som följer: ”Att den anses behörig tjenstehjon försvara, som det städslat, och till thy lön ut”fäst, samt dess tjenst nyttjar, och örn dess l'kost och bergning försorg drager.” 3:o.
Att hvar och en, som lagligen öfvertygades alt hafva utgifvit försvarssedel för någon, som i hans tjenst ej nyttjas och hans underhåll eller lön ej njuter, borde, i stället för att derföre plikta 3 R:dr 16 sk., på sätt Artikelns 2 §. föreskrifver, hädanelter erlägga 6 R:d 5a sk., och enahanda böter drabba den, som af en slik obehörig lörsvarssedel sig begagnar; hvilket senare bötesbelopp syntes destomera stå i ett lämpligt förhållande till öfrige i Lego-Stadgan inlörde straflbeslämmelser, som utgifvandet af olullständig eller sanningslös Orlofssedel ar, pti 4 Art. 3 §., med samma ansvar förenadt.
So Lag- s. Allm.
Besv. o. Otc, Utsk.
Ull. N:o 71.'
,j:o Att, som Utskotten icke kunnat fästa afseende å det förslag, sorn af en värdig Stånds-Ledamot blifvit framställdt, att den, som utfärdar försvarssedlar, borde anses hafva iklädt sig förbindelsen att draga försorg, det de med dylika sedlar försedde personer icke skola, för det år, hvarå försvarssedel lyder, falla det enskilda välgörandet eller allmänna Barmhertighets-stiftelser till last, samina förslag alltså mätte desto hellre blifva ett löremål för Utskottens ytterligare pröfning, sorn ifrågasatte förbindelse syntes anmärkaren vara byggd på billighetsgrund, förenlig med begreppet om försvaret, och utgörande det rätta correctivel emot de öfverklagade missbruken. 5:o Alf, ehuru Utskotten, på goda skäl, föreslagit en underdånig anhållan hos Kongl, JVlajrt, ”att vederbörande publique
Verk och ”Inrättningar må varda förständigade, att icke ''till Extra Vaktbeljente antaga flere personer, än behofvet oundvikligen kräfver;’’ följande tillägg likväl syntes vara nödvändigt; och som vid.
Verket eller Inrättningen städse blifva sysslosatte; helst, ett sådant tillägg förutan, någon säker grund icke skulle finnas för bestämmandet af Verkens eller Inrätiningarnes onndvikliga behof af de Extra Vakt-Betjente, som antagas.
Lags.
Besv, o. Oec. Utah.
N.o 71, 31 6:0
Ati det vore orimligt, huruledes inga böter af husbönder årligen inflyta, oaktadt en så stor mängd försvarssedlar vid hvarje mantalsskrifning utfärdas, utan alt de med dylika sedlar försedde personel’ äro städslade, och utan att de hos husbonde njuta kost och lön; vid hvilket förhållande en Motionair, som ansett felet ligga i efterlåtenhet hos vederbörande Tjenstemän, och som icke hade sig bekant, om något ansvar vore för en sådan underlåtenhet bestämdt , funnit sig böra hemställa, att den Tjensteman må varda till böter förfallen, som försummar att det anmärkta oskicket anmäla.
Hvad de under förestående
Artikel upptagne anmärkningspunkter innehålla hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och få vördsamt anföra: att, hvad första anmärkningspunkten beträffar, Utskotten destomindre kunna sägas hafva lemnat Fabriks- , Murareoch Timmermans-arbetare utan uppmärksamhet, sorn dessa arbetare antingen måste vara Gesäller och Lärlingar, eller icke vara det.
Kunna de under den förra af dessa cathegorier hänföras, gäller för dem hvad Utskotten föreslagit, u:o pag. 20 och 2 1.
Tillhöra de åter den senare , blifver det föreslagna stadgandet, 1:0 pag. ao, tillämpligt; och vidkommande frågan om Mästares till - 32 Lag« s. Besv'. ö. 0«c. Z7tst, Uti.
N.o 71'; syn öfver dem, deras mathållning m. m.; hafva Utskotten icke något att tillägga vid yttrandet i ämnet, pag. 24, 25 af Betänkandet; att, i afseende på den väckta frågan om förändrad redaction af 1 §., Utskotten icke kunna biträda det af Motionairen föreslagna uteslutandet, enär, ibland vilkoren för behörighet att tjenstehjon försvara, behofvet af dess arbete eller uppassning bör finnas upptaget, och någon förtydning icke kan ledas från den anmärkta meningen , som icke ensam, tagen för sig , men collectivt med det följande i perioden, bestämmer hvad med husbonde förstås.
Utskotten få alltså vördsamt tillstyrka, att §:s innehåll må blifva oförändradt, Å den i 5:dje anmärkningspunkten yr^ kade förhöjningen af böter för husbonde som försvarar den der i hans tjenst ej nytti jas och hans underhåll eller lön ej njuter; kunna Utskotten, under åberopande af deras yttrande, pag. a 6 och 27 af Betänkandet, icke tillstyrka afseende, och få vördsamt erinra, att en utgifvare af obehörig försvarssedel icke skäligen kan och bör qvalificeras och Lag« s. Allm.
Best’. o. Oec. Utsi.
N:o 71.33 och ansvara lika ined den, hvilken sanningslös orlofssedel utfärdar.
Att, till svar å 4:de amnärkningspunkten, Utskotten åberopa, hvad Betänkandet å nyss citerade sidor innefattar, rörande missbruken med så kallade försvarssedlars utfärdande.
Att det i 5:te punkten yrkade tillägg i den af Utskotten föreslagna underdåniga Skrifvelsen till Kongl. Maj:t är, i Utskottens tanka, både olämpligt och öfverflödigt; samt att, hvad 6:te och sista anmärkningspunkten beträflar, Utskotten skolat erinra, att för Mantals-Commissarierne nödig Instruction finnes utfärdad; hvadan och då, i händelse af deras efterlåtenhet, det på vederbörande ankommer att derå tala, Utskotten få vördsamt tillstyrka, att frågan må utan afseende lemnäs, 3\dje Art.
Att Utskotten icke fästat afseende vid en vackt fråga om klar och tydlig definition å hvad, som med tjenstehjon egentlig Bih, till Rikt-St.
Fröt. 18*8 och 18*9, ?
Samt, i Af4, j 52\dra B:t. ti -.te Ht. 5 i Lag- s. Allm.
N:o 71.’ gen borrie förstås ; och då en sådan definition skall, efter anmärkarens förmenande, saknas i Legostadgan, men syntes honom vara, till förekommande af missförstånd, högst nödvändig, har samma iråga nu åter blifvit förnyad._
Utskotten äro öfvertygade, ali det begrepp, som bör fästas vid ordet tjenstehjon, har , under loppet af de århundraden det i Svenska Lagar förekommit, hunnit att blifva i allmänhet bestämdt.
Dock få, med anledning af motionen, Utskotten hänvisa till i8o5 års Legostadga, som upptager ett tjenstehjons rättigheter och skyldigheter, och j dem säkrast caracteriserar tjenstehjonet, såsom sådant.
Skulle åter denna hänvisning icke vara tillräcklig, torde ytterligare vägledning , genom analogie, stå att hemta från nyssnämnde Stadga , i hvad den rörer husbonde; men någon definition å tjenstehjon anse Utskotten icke vara i Stadgan behöflig, \:de /irt, 1:0
Att, sorn det icke vöre troligt, att en husbonde skulle kunna, i vittnens närvaro , utgifva en orättvist tadlande Orlofssedel, men väl sannolikt, att ett tjenstehjon, trotsande på den lagliga bevisningen, till - Lag' s.
Allm. Besv. o‘.
Oec. Utsi.
N:o 71. 35 trugade sig en oförtjent recommendation , hvarmed så mången husbonde år ifrån år blifvit bedragen, både tjenstebjons och husbondes fördelar syntes fordra, ali husbonde, genom orlofssedel bekräftande med namn och sigill, eller genom utfärdande af sitt betyg, på ära och tro, i vittnens närvaro, om ett tjenstebjons moraliska frejd , varder befriad från äfvemyret af rättegång med den afskedade tjenaren. 2:0
Att det af Utskotten tillstyrkta stadgandet om skyldighet för husbonde, att i orlofssedel utsätta, huruvida tjenstebjonet hos honom häftade för någon skuld , hvarken vore lämpligt eller behöfligt.
Det skulle ock , i anmärkarens tanka , kunna föranleda till missbruk; ty, ehuru en husbonde borde behandla sin tjenare, såsom en fader sin son, kunde dock en husbonde, som träffat en tjenare, hvilken ordentligen fullgjorde sina åligganden , men vore böjd för slöseri, begagna sig af hans svaghet, låta honom skuldsätta sig, och göra tjenaren, snart sagdf, till lifegen, emedan denne , försedd med en orlofssedel, hvaruti ett ansenligt skuldbelopp till husbonden vore utsatt, skulle möta svåra, kanhända oöfvervinneliga hinder för erhållande af annan tjenst. 36 Lag' s. Ålim.
Besv. o, Occ. Vtsk.
N:o 71'. 5:0
Att, sora erfarenheten visat, huruledes tjenstehjon, För att tillvinna sig en fördelaktig orlofssedel, iakttagit ett godt uppförande , intill dess den erhållits, men sedermera öfverlemnat sig åt hvarjehanda vanarter, det tillägg i stadgandet om orlofssedlars utfärdande syntes vara nödigt, att husbonde förpligtas utgifva, vid flyttningen, ett serskildt betyg öfver tjenstehjonets förhållande, ifrån den tid, då orlofssedein gafs, och till dess hjonet lemnade tjensten.
Hvad först framställningen beträffar, att husbonde måtte befrias från ansvarighet för orlofssedel; så och då en sådan befrielse kunde leda till missbruk, hvarigenom tjenstehjons rätt skulle blifva förnärmad, och dess välfärd äfventyras, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att framställningen må varda afslagen, Beträffande dernäst anmärkningen mot upptagande i orlofssedel af tjenstehjons skuld tilt husbonde, få Utskotten vördsamt förklara, att de, med godkännande af de grunder, på hvilka anmärkniDgen hvilar, ansett sig böra frångå det under pag. 35 och 54 af Betänkandet upptagna och tillstyrkta förslaget i denna del.
Besa. o. Oec. Utsk.
Vidkommande slutligen den väckta motionen , att serskildt betyg må af hushonde utfärdas öfver tjenstehjons uppförande, ifrån det orlofssedel valdt utgifven och till flyttningsdag , finna Utskotten sig böra, på de af Motionairen anförde skäl, hans framställning med vördsamt tillstyrkande beledsaga; och få alltså föreslå, att Rikets HöglofL Ständer täck: tes hos Kongl. Maj:t i underdånig, het anhålla, att följande tillägg i Legostadgan kunde under 4:de Art. inilyta: ”Husbonde vare pligtig att, vid ”Legohjons flyttning ur hans tjenst, ''utfärda och hjonet tillställa ett ”serskildt betyg öfver dess förhållande, ifrån den tid då orlofssedel gafs och till flyttningsdagen.” 6 :te Art, Att, sedan lagligen städsladt är j den af Contrahenterne , som ville rygga aftalet, borde i böter till vederbörande församlings Fattig - Cassa erlägga minst Tre R:dr 16 ok.
B:co. 38 Lag- s. Ailm.
Nio 71; Den i ofvanberörde målto föreslagna bölesbestämmelsen finna Utskotten lika olämplig , sorn flen är omotiverad ; och hemställa fördenskull att irågan kunde förfalla. 7;de Art. 1:0
Alt den uppsägningstid, som i allmänna Lagen 14 Gap. 1 och 10 $§:ne H. B. är fastställd, vore, på sätt erfarenheten både före och efter i8o5, skall hafva ådagalagt, den förmonligaste; samt 2:0 att, som tjenstehjon, sedan uppsägning egt rum, sällan förhålla sig lika beskedligt, som under den föregående tjenstetiden, det alltså stadgas måtte: ”att tjenstehjon, "som vill skiljas vid husbonde, bör säga upp ”tjensten icke tidigare, än två och icke senare än en månad före stämmodag, hvilket ”stadgande äfven gäller för husbonde.” Till svar å ifrågavarande anmärkningar få Utskotten vördsamt åberopa deras, pag. 4i och 4a af Betänkandet, afgifna yttrande Öfver de väckte motionerna, rörande bestämmandet af uppsägelsetiden ; hvarvid Utskotten dock hafva bordt, i afseende på sistnämnde anmärkning, tillägga, att en månad före stämmodag synes vara för inskränkt tid för husbonde att anskaffa annat tjenstehjon, J.ag- s. Allm.
Bea t», o. 0<: c. U/A.
N:o 71. 3g och för tjenstehjon att höra sig om efter annan tjenst.
8-.de
Att förlusten af ett halft års lön för tjenstehjon , som icke i rättan tid inställer sig i tjensten , syntes vara en allt lör vida utsträckt ansvarsbestämmelse.
Utskotten anse
Legostadgans föreskrifter böra i möjligaste måtto närma husbondes och tjenares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter till harmonie med hvarandra.
Stadgan ålägger den förre åtskilliga stränga förbindelser, såsom correctiv mot Contractsbrott å hans sida; det vore då icke skäligt att nedsätta ansvaret för den senare, när han brister i fullgörandet af sina pligter; och aldraminst då han brister i den, att inställa sig i rättan tid i tjensten, samt dymedelst kan åstadkomma obotlig skada för en husbonde, som i flyttningsdagarne blifvit ställd utan arbetsbiträde i sysslorne.
På dessa skäl kunna Utskotten ingalunda tillstyrka någon nedsättning af ifrågavarande bötesbestämmelse; och få alltså vördsamt hemställa, att den väckta motionen måtte förfalla. 4o Läg- s. Allm.
N:o 71» Kongl- Kungörelsen angående flyttningstiden.
Emot den af Utskotten föreslagna fastställelse af tiden för tjenstehjons flyttning; till den 2g September, äfvensom emot Utskottens hemställan, att tiden för fridagarnes begagnande må kunna ankomma på aftal, som derom, emellan husbonde och tjenare, vid stadslandet träffas, är anmärkt: 1:0.’
Att den i 1819 års Kongl. Kungörelse fastställda flyttningstid matte , såsom den för både Landet och Städerne mest tjenliga och passande, varda bibehållen; till stöd för hvilket yrkande1, blifvit åberopade da skäl, som Riksdagsfullmägtigen från Malmöhus Län, Nils Mansson , uti en vid Utskottens Betänkande fogad Reservation, framställt och utvecklat; hvarförutan uppmärksamhet blifvit fästad derå:
Att hvarje ”kastning af oeconomiska åtgärder" vöre i allmänhet skadlig, och den föreslagna förändringen i flyttningstiden alldeles ändamålslös, samt att ifrågavarande förändring äfven på den grund vore olämplig , att den ena af flyttnings-terminerne för hyresmän i Stad infaller den i October, vid hvilken tid dessa äro i största behof af deras - l.og- s. Allm.
Btsv. o. Oec.
Ull.N:o 71.^1 ras tjenstehjon, lill biträde vid transport a£ deras egande husgeråd, och li vil ken transport, i händelse af tjenstehjonens vid samma tid skeende afflyttning, komme alt genom arbetare, legda för tillfället, bestridas. 2:0.
Att flytiniogstiden måtte i likhet med hvad Herr Grefve Posse i Reservation, som Utskottens Betänkande åtföljer, yttrat, varda utsatt till midsommaren; och till styrka lÖr denna mening har anfördt blifvit, afl någon lämpligare flyttningstid icke kunde utfinnas, emedan vårbruket då vore fulländadt: nya skörden icke börjad; de längsta dagarne inträffat; och hvarje Landtbrukare, som håller ordentliga böcker, nödvändigt måste finna nyttan af att börja sitt räkenskaps-år med den 1 Julii, eller culminations-punkten emellan det gamla och det nya.
Att flytlningstiden för tjenstehjon på landet måtte fixeras till den 14 Junii, emedan denna dag inträffar på jemt månads, tal efter laga fardag: en omständighet, sorn tycktes hafva, mera än vederbordt, undgått uppmärksamhet.
Hvar och en kände, eller kunde åtminstone af andras erfarenhet få inhemta, hvilka olägenheter ofta träffa afträdaren af en egendom , ett boställe på lan Bih. till Rikt-St.
Brot. 1818 och l8*<}. 7 Sorni. 2 Afi. 6. aidra Bit. 6,/e lid. 42 Lag-s.
Allm. Besv. o. Oee.
N.o 7 1; det o. s. v. då Iian sista året al besittnings^ tiden städslat tjenst- och arbetsfolk för hela året, och således nödsakas att, under 7 månader efter sin egen afflyttning, draga försorg om dessa tjenares och arbetares underhåll, husrum in. m. i fall, hvilket ofta inträffar, han sjelf saknar utvägar för dessa personers emploj, och tillträdaren ej behöfver dem, utan städslat nödigt tjenstfolk för sin räkning.
Att allas önskningar j hvad frågan om tiden för tjenstehjons flyttning beträffade, torde bäst blifva uppfyllde, om Tolf flyttningstider fastställdes, och således
En för hvarje månad, eller åtminstone
Fyra flyttningstider, nemligen En för hvarje qvartal.
Ett tjenstehjon skulle då slippa dväljas hos en husbonde af hvilken det blefve misshandladtj och en husbonde, slippa att en längre tid se ett tjenstehjon, hvarmed han ej yore nöjd, 5:o; Att som det vore omöjligt att etablera en allmän flyttningstid, så att den icke blefve för vissa orter mindre lämplig, inom ett land af så vidsträckt latitud, som Sverige, olika flyttningstid alltså för den nordligare och sydligare delen af Riket måtte bestämmas, och Utskotten erhålla uppdrag, att föreslå gränsen emellan dessa trännö delar, Lag- s. Allm'.
Btsv, o. Oec.
N:o 71. 45 6:0.
Att flyttningstiderne för tjenstfolk i Städerna mätte förändras till 5, nemligen den i4 Mars, den 14 Junii och den 14 September.
Derigenom skulle åtminstone laga fardag på landet och flytiningstiden i Städerna komma ali sammanträffa; och det öfverllödiga tjenstfolket hos en afträdande Fastighetsegare, Boställshafvare eller Arrendator på landet, skulle straxt komma i tillfälle att erhålla ny tjenst. 7:0.
Ati Utskottens förslag, rörande ti^ den för fridagarnes begagnande, vore olämpligt och ingripande i den nya husbondens rätt ; hvaremot bruket af den nu varande så kallade fri-veckan syntes mest passande och böra bibehållas.