Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit måtte hos Rikets Ständer utverka deras medgifvande för sökanden att, efter erhållet afsked från nämnda Chefsbefattning, varda på Rikets allmänna Indragnings-stat uppförd till åtnjutande under sin återstående lifstid af pension svarande mot det aflöningsbelopp, sex tusen Riksdaler Riksmynt, som han nu på Telegraf-verkets stat uppbär; — varande i öfrigt, angående General-löjtnanten Akrells verksamhet meddeladt, att han, som, efter ådagalagda förtjenster både såsom lärare vid fäderneslandets militära läroverk, såsom praktisk Ingeniör-officer och i krigstjenst under 1813 års fälttåg i Tyskland, år 1831 biel' utnämnd till Chef för den då organiserade Topografiska korpsen samt derifrån först år 1856 erhöll nådigt afsked med en genom årliga afgifter förvärfvad rätt till pension från Arméens Pensionskassa, mottog under tiden, bland andra offentliga uppdrag, äfven det år 1852, att utarbeta förslag till elektriska telegrafiinier i riket och förordnades år 1854 till Chef för Elektriska Telegraf-verket, med hvilken Chefsbefattning äfven Styrelsen öfver det äldre Optiska Telegrafverket numera vore förenad.
På den civila bana, han sålunda beträdt, fortfore han att med sällsynt nit och en intill sednaste ålderdomen bibehållen själsspänstighet och arbetsförmåga gagna det allmänna, som deraf egde ett obestridligt vedermäle i den inom kort tid anordnade och numera genom hela riket utsträckta Telegrafledningen.
För det land, General-löjtnanten Akrell sålunda och på hvarjehanda andra sätt under sin ovanligt långa och verksamma tjenstetid egnat frukterna afsina mångsidiga kunskaper, gin rika erfarenhet och sin outtröttliga arbetsamhet, vore det, enligt Kongl. Maj:ts åsigt Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152.
49 åsigt, en pligt att, när hvilans stund för don förtjente, af en talrik familj omgifne Yeteranen nalkades, betrygga hans återstående dagar emot bekymmer för en lifsbergning, lämpad efter elen samhällsställning, han innehade; — och har derföre Kongl. Maj:t föreslagit Rikets Ständer att medgifva, det General-löjtnanten Akrell måtte, från och med månaden näst efter den, hvarunder afsked från Chefsbefattningen vid Telegraf-verket i riket kan varda honom i nåder beviljadt, uppföras på Rikets allmänna Indragnings-stat till åtnjutande, under sin återstående lifstid, af en årlig pension, stor sex tusen Riksdaler Riksmynt.
Erkännande General-löjtnanten Akrells stora förtjenster om det allmänna, har Utskottet, som anser att, derest omförmälda nådiga framställning af Rikets Ständer bifalles, den pension, General-löjtnanten Akrell för närvarande är berättigad att från Arméens Pensionskassa uppbära, bör upphöra att vidare utgå, då pension srätten från allmänna Indragnings-staten vidtager, funnit sig böra tillstyrka att den nådiga Propositionen må med detta vilkor af Rikets Ständer bifallas. 57:o.
Af en annan jemväl särskildt aflåten, till Utskottet remitterad, nådig Proposition (N:o 22), inhemtas, att sedan Kongl. Maj:t uti nådig Proposition den 21 Mars 1854, med afseende derå, att Guvernörens öfver Svenska Colonien ön St.
Barthelemy, embetsbeställning vore jemförlig med Kongl.
Maj:ts inom riket varande Befallningshafvandes embeten, föreslagit, det Rikets Ständer måtte förklara inneliafvaren af nämnde Guvernörsbefattning, Öfversten James Harlem Haasum berättigad att, under de för tillgodonjutande af pension å rikets allmänna Indragnings-stat i allmänhet stadgade vilkor, vid afskedstagandet från Guvernörs-embetet uppföras till dylik pension för sin återstående lifstid till enahanda belopp, eller 3,000 Riksdaler Banko, som då, jemlikt Rikets Ständers vid 1834 års riksdag meddelade beslut, var för Landshöfdingar bestämdt; samt denna Proposition blifvit, enligt underdånig skrifvelse den 12 Juli 1854, af Rikets Ständer bifallen; men Rikets Ständer vid påföljande riksdag, i anledning af då gjord nådig framställning, under den 27 Februari 1858 medgifvit, att Landshöfding må i stället för ofvannämnda, vrid 1834 års riksdag bestämda pensionsbelopp, som i Riksmynt utgjorde 4,500 R:dr, få såsom pension åtnjuta 6,000 R:dr samma mynt; så hade Guvernören, Öfversten Haasum, uti en till Kongl. Majit ingifven skrift, af anförda skäl, underdånigst anhållit om nådigt förslag till Rikets nu församlade Ständer, att den bemälde Guvernör år 1854 tillförsäkrade årliga pension måtte varda förhöjd med ett tusen femhundra Riksdaler eller till sex tusen Riksdaler Riksmynt; och enär den pension å rikets allmänna Indragnings-stat, som Landshöfdingar ega åtnjuta, blifvit vid sednaste riksdag förhöjd från 4,500 till 6,000 R:dr Runt, samt Guvernörens å ön St.
Barthelemy embetsbefattning blifvit i afseende på rättigheten till pension af Kongl. Majit och Rikets Ständer år 1854 förklarad jemförlig med Landshöfdings, har Kongl.
Majit täckts föreslå Rikets Ständer, att den Guvernören å meranämnda ö, Öfverste Haasum, vid afskedstagandet tillförsäkrade pension af fyra tusen femhundra Riksdaler å allmänna Indragnings-staten måtte under derför i öfrigt bestämda vilkor, varda förhöjd till sex tusen Riksdaler Riksmynt.
Med afseende å hvad Kongl. Majit sålunda till stöd för denna framställning anfört, har Utskottet funnit skäligt tillstyrka att den äskade pensionsförhöjningen måtte af Rikets Ständer beviljas.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 25 Haft. 7 50 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 5S:o.
Genom en den 23 December nästliclet år till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition (N:o 71) har Kongl. Maj:t meddelat, att PörYaltaren vid Nyköpings Kronomagasin Gustaf Meurk, som, född den 29 December 1793, blifvit, genom konstitutorial den 28 December 1820, från Kanslist-tjenst hos dåvarande allmänna Magasins-direktionen befordrad och förordnad till sin förstnämnda nuvarande befattning, underdånigst anhållit, att, i anseende till behörig vitsordad sjuklighet, varda från Magasins-förvaltarebeställningen entledigad, med rättighet att under sin återstående lifstid få uppbära de samma tjenst åtföljande årliga löneförmåner, utgörande arfvode, stort 250 R:dr och hushyres-ersättning, 50 R:dr R:mt; öfver hvilken, af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Södermanlands län förordade, ansökning jemväl Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor sig i underdånighet utlåtit; —■ och enär, enligt hvad upplyst blifvit, Magasins-förvaltaren Meurk i mer än fyratiotre år varit anställd i Statens tjenst och nu, vid nära sextiosex års ålder, hefunne sig till hälsan så försvagad, att han icke utan fara för lifvet eller äfventyr att förvärra sin sjuklighet, kunde med utöfningen af sin tjenst fortfara; har Kongl. Majk föreslagit, det Rikets Ständer måtte medgifva, att bemälde Meurk, oaktadt han endast medelst konstitutorial blifvit till Magasins-förvaltare antagen och förordnad, måtte från och med månaden näst efter den, hvarunder han, efter derom gjord ansökning, af Kongl. Stats-kontoret erhåller afsked från samma befattning, på rikets allmänna Indragnings-stat åtnjuta en årlig pension af 300 R:dr R:mt, motsvarande det sammanlagda aflöningsbelopp, han vid Magasins-förvaltaretjensten uppbure.
Äfven denna nådiga framställning har Utskottet, på de af Kongl. Majk anförda skäl, funnit sig böra till bifall hos Rikets Ständer förorda. 59:o..
Ilos Preste-Ståndet kar genom en derstädes vackt motion, Doktor Nordström anhållit om understöd af allmänna medel för aflidne Öfver-kommissarien vid Civilstatens pensionsinrättning, Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-Orden, Nils August Fredius enka, hvilken, enligt hvad motionären anfört och motionen bilagdt transsumt af bouppteckningen efter hennes man äfven utvisade, jemte trenne minderåriga barn, befunne sig uti en i ekonomiskt hänseende betryckt ställning; — varande i öfrigt till stöd för den gjorda framställningen åberopad den gagnande verksamhet, Fredin i det allmännas tjenst ådagalagt och derunder han, som år 1833 utnämndes till Kamererare i Kongl. Majis och Rikets Stats-kontor och derefter konstituerades till Statskommissarie samt slutligen erhöll sin förenämnde Öfverkommissarie-befattning, den han fortfarande innehade intill sin den 3 April 1858 timade död, bland annat uppgjort det formulär till ny rikshufvudbok, som, vederbörligen stadfästadt, nu följes; — och har hufvudsakligen af desse skäl motionären, med hvilken Biskop Bergman samt Doktorerne Björkman och Schram instämt, föreslagit, att Rikets Ständer måtte för aflidne Of verkom missarien Fredins enka, Margaretha Theresia Lieberath samt deras barn, tvänne döttrar och en son, anvisa ett årligt anslag å tillhopa 600 R:dr, att, så länge modren lefde ogift, utgå oafkortadt, men, derest hon trädde i nytt gifte eller med döden afginge, till endast tre fjerdedelar af beloppet emellan barnen så fördelas, att döttrarne, så länge de vöre ogifta, deraf erhölle hvardera 150 R:dr och sonen, intill dess han uppnått myndig ålder, likaledes 150 R:dr.
Genom det förtjenstfulla sätt, hvarpå Öfverkommissarien Fredin i lifstiden utfört det honom anförtrodda uppdrag, att upprätta förslag till formulär för ny Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 51 rikshufvudbok, har, i Utskottets tanke, Fredin, — sorn derjemte vid flera tillfällen lemnat Rikets Ständer och deras Revisorer ett värdefullt biträde uti statsregleringsoch räkenskapsfrågor — förvärfvat sig rättmätiga anspråk på någon erkänsla från det allmännas sida; och torde derföre hans efterlemnade familj böra af Riket Ständer hugnas med något understöd för dess framtida bergning.
Då emellertid, enligt hvad upplyst blifvit, Fredins Enka har att uppbära från Civilstatens pensionskassa 750 R:dr och från Stockholms stads Inqvarterings-kommission 150 R:dr, eller tillhopa 900 Ridr årligen, samt hon sålunda icke är utan tillgångar för sin och sina barns utkomst, har Utskottet ansett sig böra endast i så måtto förorda motionärens framställning, att Ofver-kommissarien Fredins enka, Margaretha Theresia Lieberath, må på allmänna Indragnings-staten tilläggas en årlig pension å 300 R:dr. 60:o. Enligt hvad Herr G. Widell, uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion, omförmält, atled i början af nästlidet år f. d. Öfver-dykeri-kommissarien Elof Johan Westbeck, hvars medborgerliga förtjenster, vitsordade af 3:ne tid efter annan erhållna guldmedaljer, äfvensom genom uppfinningar och förbättringar af åtskilliga dykeri-apparater för upptagandet af fartyg och lastgods å djupt vatten, hvarom han från trycket utgifvit beskrifning med tillhörande ritningar, föranledt Rikets
Ständer att redan vid 1823 års riksdag tillägga honom en pension på allmänna Indragnings-staten af 600 R:dr B:ko; hvarjemte Westbeck år 1855 af Kongl. Majit, vid afskedstagandet från karantänsbefälhafvare- och karantänsmästare-befattningarne i Marstrand, hugnades med karantänsmästarelönen 125 R:dr B:ko såsom pension.
Yid förrättad bouppteckning efter den aflidne hade boets tillgångar upptagits i värde till 121 Ridr 66 öro och skulderna till 1,041 R:dr 59 öre Runt.
Denne gamle förtjente man hade ofterlemnat en 76 års gammal enka och en 44- årig oförsörjd dotter, båda sjukliga och oförmögna att med arbete förvärfva sitt uppehälle och utan andra medel dertill än ofvannämnde 125 R:dr Banko, som Kongl.
Majit, på Karantäns-kommissionens uti Göteborg hemställan, förunnat Enkefru Westbeck att under sin återstående lifstid årligen uppbära.
Då detta understöd likväl vore alltför otillräckligt, och Westbecks förtjenster vore af det slag, att Rikets
Ständer ansett sig böra belöna dem med en årlig pension, har motionären föreslagit att hälften af denna pensions belopp, eller 450 Ridr Runt årligen, måtte åt Westbecks efterlemnade enka och oförsörjda dotter på allmänna Indragnings-staten uppföras.
Med afseende å de uti motionen uppgifna förhållanden, hvilka äro behörigen styrkta genom bifogade handlingar — deraf i öfrigt inhemtas, att Westbeck deltagit uti 1789 års sjökrig såsom Aifklimästare å fregatten Yenus, och, derunder tillfångatagen, tillbragt 2:ne år uti svår fångenskap i Ryssland — anser Utskottet skäl vara för handen, att Westbecks i fattigdom efterlemnade enka må komma i åtnjutande af pension till enahanda belopp, som uti härmed jemförliga fall Rikets Ständer tillförene beviljat och Utskottet jemväl uti föregående punkter af detta betänkande tillstyrkt; — hemställande, på grund häraf, Utskottet, att Öfver-dykeri-kommissarien Westbecks enka, Anna Brita Brock, må på allmänna Indragnings-staten uppföras till en årlig pension af 200 Ridr. 52 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 61:o.
Med förmälan hurusom Tullinspektören Henrik Julius Tham,—hvilken, född år 1805 och 1833 befordrad till Tullinspektor vid Klintehamn å Gottland, genom den till sin beskaffenhet för helsan menliga tjenstgöringen, redan år 1836 ådragit sig en giktsjukdom, som slutligen nödgade honom att år 1851 taga afsked från sin befattning, — den 7 November 1858 aflidit, dervid efterlemnande enka samt tvänne oförsörjda barn utan annan tillgång för sitt lifsuppehälle, än det årliga understöd å tillhopa 180 R:dr, som han dels från Tullstatens enkekassa och dels af Tullverkets medel egde att uppbära, har, genom en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, som blifvit till Utskottet öfverlemnad, Hen- E. G. Klingenstjerna hemställt, att af den pension å 400 R:dr, som vid nästlidna riksdag blef Tullinspektören Tham beviljad halfva beloppet, eller 200 R:dr måtte anvisas såsom pension för hans efterlemnade enka och barn; — men då Tullinspektören Tham endast en kort tid utöfvat omförmälda befattning och dervid ej kunnat inlägga sådana förtjenster om det allmänna, som påkalla någon särskild gärd af erkänsla till förmån för hans efterlemnade familj, har Utskottet, jemväl med afseende å de mångfaldiga anspråk i likartad syftning, som skulle föranledas af den nu väckta motionens bifallande, ansett sig böra hemställa, att den begärda pensionen ej må beviljas. 62:o.
Uti en hos Preste-Ståndet väckt motion har Kyrkoherden Wennerström anhållit, att ett årligt understöd, till belopp af 500 R:dr, måtte af Rikets Ständer beviljas f. d. extra Kammarskrifvaren hos allmänna Magasins-direktionen Per Emanuel Palmqvist; till stöd för hvilken framställning motionären hufvudsakligen åberopat det förhållande, att Palmqvist, som omkring tio års tid med utmärkt beröm tjenstgjort hos nämnde
Direktion och redan var af sin Chef föreslagen till erhållande, af ordinarie kammarskrifvaretjenst, då samma Direktion plötsligen år 1824 upplöstes, på sådant sätt blifvit beröfvad alla utsigter till befordran på tjenstemannabanan, samt han, vid en ålder af mera än 60 år och i anseende till aftagande kropps- och själskrafter, numera befunne sig uti en med afseende å framtida utkomst bekymmersam belägenhet; — men då en tid af 36 år numera förflutit, sedan Palmqvist var anställd i Statens tjenst, hvarest han aldrig innehaft ordinarie befattning, kan Utskottet ej tillstyrka beviljandet af det för honom begärda pensionsunderstöd. 63:o.
Hos Borgare-Ståndet har Herr G. F.
Ekholm uti väckt motion — med förmälan hurusom, sedan den på Rikets Ständers begäran inrättade, af Staten genom bidrag understödda, men hufvudsakligen af ett enskildt bolag uppehållna diligence-inrättningen för förskaffande af paketer emellan Stockholm, Göteborg och Helsingborg numera upphört, en af inrättningens tjenstemän, Johan August Furstenhoff, hvilken under mera än 20 års tid, i egenskap af Kamererare, med nit och trohet förestått bolagets hufvudkontor samt till allmän belåtenhet besörjt kommunikationens oafbrutna gång, gått miste om påräknad utkomst för framtiden, — föreslagit, att Furstenhoff, sorn offrat hela sin medelålders kraft och verksamhet åt ett allmännyttigt ändamål, derunder han förspillt sin helsa, samt saknade alla utsigter till framtida bergning, måtte varda å allmänna Indragnings-staten tillagd en årlig pension af 1,200 R:dr. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 53
Då omförmälda diligens-inrättning, fastän med statsmedel understödd, var genom ett bolag af enskilda personer tillvägabragt och uppehållen, samt statsverket ej bör belastas med pensionsunderstöd åt personel1, som icke varit i Statens tjenst anställda, eller i öfrigt gjort sig synnerligen förtjenta af det allmänna, finner Utskottet ej skäl att tillstyrka afseende å förevarande motion. 64io.
Af det den Kongl.
Propositionen angående
Statsverkets tillstånd och behof åtföljande Protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden för den 14 Oktober nästlidet år inhemtas, att Kongl.
Vetenskaps-akadcmien hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält, dels hurusom med de särskildt beviljade medlen till utgifvande af ett planchverk öfver Svenska svamparter, särdeles de ätliga samt giftiga, det afsedda arbetet, under inseende af Professor Fries, vore så förberodt, att början deraf snart kunde utkomma, dels ock att med det af Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag å allmänna Indragnings-staten, till understöd ej mindre för anskaffande af teckningar utaf inhemska voxter till arbetet: Sveriges Flora, än ock för utgifvande af Teckningar utaf zoologiska föremål, beviljade 1,200
R:dr årligen, ett större antal svampmålningar, jemväl under ledning af Professor Fries blifvit utförda; i anledning hvaraf Kongl. Maj:t, enligt Akademiens derom tillika gjorda hemställan, i nåder föreslagit Rikets Ständer, att omförmälda anslag måtte få utgå äfven under nästa statsreglerings-period; ■— och tillstyrker Utskottet Rikets Ständers bifall till denna nådiga framställning. 65:o. Hos Kongl. Maj:t hade Sekreteraren A. M. Strinnholm, jemte anmälan att 6:te och 7:dc bandon af ”Svenska Folkets Historia från äldsta tider”, — för hvars utarbetande och utgifvande af trycket han vid sistlidna riksdag erhöll årligt understöd af 2,250
R:dr, — ofördröjligen komme att läggas under pressen, i underdånighet anhållit om nådig framställning till Rikets snart sammanträdande Ständer, att han fortfarande måtte få åtnjuta samma understöd; i anledning hvaraf och med afseende på Sekreteraren Strinnholms redan ådagalagda nit och samvetsgrannhet vid forskningen i fäderneslandets häfder, Kongl. Maj:t i nåder föreslagit Rikets Ständer det begärda anslagets beviljande för ytterligare trenne år; — hvilken nådiga begäran Utskottet jemväl ansett sig böra till bifall hos Rikets Ständer förorda. t 66:o. Enligt hvad ofvan åberopade Stats-råds-protokoll vidare innehåller, hade Konsertmästaren A. Berwald hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att då han, som vore född den 24 Augusti 1798 och i 45 år tjenstgjort vid Kongl.
Maj:ts Hofkapell, der han år 1815 blef antagen till ordinarie Kammarmusikus och sedan år 1832 varit anställd såsom Förste Konsertmästare, numera vid tilltagade ålder befunnes lidande af en ögonsjukdom, hvilken, enligt bifogadt läkarebetyg, redan gått så långt, att någon fullständig återställelse ej vore möjlig, och att han ej mer kunde anses i stånd att sin tjenst bestrida, likväl af sin ekonomiska ställning hindrades att densamma lemna, Kongl. Maj:t täcktes, genom nådig Proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer, bereda honom en pension af allmänna medel, att efter hans afskedstagande utgå med 900 R:dr
R:mt årligen eller det mindre belopp, Kongl.
Majit kunde finna lämpligt och skäligt; och hade sökanden i öfrigt anfört, att om äfven den tjenst, åt hvilken han egnat sina bästa 54 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. krafter, icke befunne sig i alldeles samma kategori, som Statens öfriga tjenster, hvilkas innehafvare efter ännu kortare tjenstgöring, än den han redan tillryggalagt, vöre berättigade att vid afskedstagandet njuta sin lön såsom pension, hans arbete likväl icke torde varit mindre mödosamt, enär han under sin tjenstetid dels anfört, dels biträdt vid omkring 1,000 konserter, samt i mer än 20 år tidtals förrättat kapellmästare-tjensten, utan att för de derigenom ökade göromål erhålla någon ersättning.
Af ansökningen och dervid fogade handlingar inhemtades i öfrigt, att sökanden såsom lön i Hof-kapellet åtnjöte 2,200 Ridr Ruut, hvarjemte han på Indragnings-stat sedan Hans Majit Konung
Carl XIIIis död årligen uppbär 150 Ridr, och hade han sedan den 1 Oktober 1815 till Hof-kapellets pensionskassa erlagt stadgade afgifter, medförande en årlig pension af 1,200 Ridr Runt, så att hans inkomster efter afskedstagandet skulle minskas med 1,000 Ridr Rimt.
Yid pröfning af denna underdåniga ansökan hade Kongl. Majit funnit uppenbart, att sökanden såsom tjensteman icke kunde vara berättigad till någon pension på allmänna Indragnings-staten.
De sköna konsternas vigt och inflytande på folkets allmänna hildning syntes likväl icke desto mindre gifva deras mera framstående idkare ett ej alldeles ogrundadt anspråk på ett offentligt erkännande af deras förtjenst, ett deltagande för deras bekymmersamma ställning.
Allmänhetens bifall kunde för den unge konstnären Amra hänförande, och under hans verksammaste tid tjena såsom en kraftig uppmuntran, men minnet deraf tryggade ej hans ålderdom mot nöd och försakelser, hvilket beklagligen inom fäderneslandet vanligen vore konstnärens slutliga lott.
Rikets Ständer hade ock derföre någon gång, såsom vid 1828 och 1840 årens riksdagar, genom tilldelandet af pensioner åt äldre, förtjenstfulle konstnärer ådagalagt sin omvårdnad om det allmänt gagnande, under hvilken form detta än må uppenbara sig, och med öfvertygelse, att samma uppfattning af konstens betydelse framgent skulle göra sig gällande, har Kongl. Majit nu behagat föreslå Konsertmästaren A. Benvald att, sedan han från Konsertmästaretjensten erhållit afsked, varda uppförd på allmänna Indragnings-staten, att der under sin återstående lifstid få årligen uppbära ett belopp af 750 Ridr R:mt.
I betraktande al hvad Kongl. Majit härvid anfört och med afseende å Konsertmästaren Berwalds långvariga och förtjenstfulla verksamhet för utbildningen af den gren utaf' de sköna konsterna, åt hvilken han egnat hela sin lefnad, finner Utskottet skäligt tillstyrka, att Konsertmästaren BerAvald må berättigas att, efter erhållet entledigande från omförmälda befattning, från allmänna Indragnings-staten uppbära en årlig pension af 750 Ridr. 67:o.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion har Friherre E. G. von Rosén — jemte tillkånnagifvande, att Kongl. Musikaliska Akademiens lärare uti musikens thoori och harmoniläran, Professor E.
Drake, hos honom anmält sin önskan, att från sina befattningar erhålla afsked med pension, men att denna anmälan blifvit så sent ingifven att Akademien ej inom föreskrifven tid kunnat hos Kongl. Majit anhålla om nådig framställning i ämnet till Rikets nu församlade Ständer — föreslagit, att, då Professor Drake, som, utom nyssnämnde befattning, jemväl vore Musikaliska Akademiens Inspektor, Sekreterare och Bibliothekarie, numera uppnått en ålder af 71 år och under några och tjugu år vid Akademien tjenstgjort, men i anseende till en svår ögonsjukdom, som redan förorsakat blindhet å det ena ögat, och i öfrigt försvagad helsa ej kunde dermed vidare fortfara, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 55 Rikets Ständer måtte, i betraktande af Professor
Drakes utmärkta och allmänt erkända skicklighet och nit vid utöfvandet af sina befattningar, tillägga honom en årlig pension, motsvarande en del af hans löneinkomster eller 2,000 R:dr; — varande denna motion förordad af flera Ridderskapet och Adelns ledamöter, hvilka uti afgifna yttranden dels meddelat uppgift å samtliga af Professor
Drake från trycket utgifna arbeten och skrifter, dels i öfrigt framställt hans under en mångårig och trägen verksamhet ådagalagda sällsynta förtjcnster om den Svenska tonkonsten.
Drakes nitiska och förtjenstfulla bemödanden för utbredande af en grundlig bildning i musik och harmonilära äro äfven för Utskottet nogsamt kända; och mod afseende derpå samt af hufvudsakligen enahanda skäl, som föranledt Kongl. Maj:ts af Utskottet uti nästföregående punkt förordade framställning om beviljande af pension åt Konsertmästaren Berwald, har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, det
Drake må berättigas att, efter erhållet entledigande från ofvan omförmälda befattningar, på allmänna Indragnings-staten uppbära en årlig pension af 2,000 R:dr. 6S:o. Hos Kongl. Maj:t hade Kurhus-läkaren vid Borgholms kurhus, J.