Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Riksdags-fullm äg tigen Fahle Burman, som likaledes yrkat, att serskilda anstalter, utan sammanhang med afviltringsverket i de Norra Länen måtte vidtagas till afvittrande af de inom de egentliga Lappmarkerne befintliga Nybyggen och Nybygges-lägenheter, så att Lapparne sedan oqvalde, och utan intrång och prejeri af Nybyggarne, måtte få begagna det öfriga till Renbete; hvarjemte han ansett, att vid undersökningarne bärom något lämpligare stadgande borde kunna påfinnas i fråga om åverkan å Nybyggarnes ängar och höstackar, än det om deras inhägnande inom gärdesgår - 20 Besv. och Oecon.
Utsk. dar, hvilka i flera fall skola vara oåstadkomliga och ändamålslösa i ödesmarker, der hö-förrådet ofta måste samlas på 2 å 3 mils afstånd å sanka, bottenlösa stråmyror, och der snön vintertiden ej sällan går till 4 alnar; Af Johan Jacob Rutberg> som jemväl på redan anförde grunder och med erinran, att Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref till Kammaroch Bergs-Collegierne af samma dag, som 1824 års afvittrings-stadga, infordrat underdånigt Utlåtande om de föreskrifter, jemkningar och tillägg, som kunde finnas nödiga, i afseende på Nybyggens anläggande i Lappmarken, men Collegierne ännu icke afgifvit detta Utlåtande, anser af högsta nödvändighet, att ett betydligt antal Landtmätare, i och för afvittringar i Lappmarken, anställas, och att ökadt Stats-anslag dertill må bestås; varande dessutom slutligen al Nils Strindlund från VesterNorrlands
Län anmärkt, att vérkställigheten at bvad Utskottet föreslagit om ladors och gärdesgårdars uppförande vore detsamma för Nybyggare, som ett strängt förbud att slå sin gräsbärande jord, enär det vore lika omöjligt att på |:dels mils långa sänk-myror sätta lador till förvarande af hö-fångsten, som frugllöst att kringhägna dessa myror eller att berga höet i omgärdade stackar.
IScsv. och Oecon.
Dessa, sålunda framställda' och nu i möjligaste korthet upptagna anmärkningar, jemte hvad för öfrigt under discussionerne i ämnet inom Stånden blifvit anfördi, erinradt och upplyst, har Utskottet tagit i behörigt öfvervägande.
Och hvad först beträffar anmärkning garne emot Utskottets Utlåtande, i anledning af irsta och 2:dra Momenten af Herr af Rob sons ifrågavarande Motion, så, enär det icke kan bestridas, att Bergslags-handleringens bestånd och fortkomst i de nedra delarne eller kustlandet af Norrbottens
Län till betydlig del beror på möjligheten af dit-transporten af de rika malm-förråd, som förefinnas i landets öfra delar, men hvarest, i anseende till den tröga skogsväxten derstädes, Bruks-anläggningar med fördel icke kunna företaqas; denna transport åter hufvudsakligen endast af Lappar* ne med deras Renar kan verkställas, men, efter hvad upplyst blifvit, det är att befara, alt Lappska Folkstammarne, som ledan betydligen sig förminskat, skulle omsider alldeles blifva utrotade, så vida icke genom en skyndsam afvittring af Nybyggena och odlings-lägenheterne, med afs|uljande dervid af nödiga vinterstamhåll för Lapparne, desse försättas i oqvaldl åtnjutande af den bites-rättighet, sorn för un* 2i Besv. och Oecon.
Ut sk. derhållet af deras Renar, deras enda egendom och enda medel lill uppehälle och förkofran, oundgängligen erfordras; fördenskull och då Kongl. Maj:t redan uti Nådigt Bref lill Kongl. Kammar- och Bergs-Collegierne af samma dag, som 1824 års afvitlrings-stadga, anbefallt deni att inkomma med underdånigt utlåtande om de föreskrifter, jemkningar och tillägg, som kunna finnas nödiga i afseende på Nybyggens anläggande i Lappmarken, har Utskottet uti allt detta funnit tillräckliga anledningar för sig att i så måtto frångå sitt förra Utlåtande i denna del, att Utskottet nu tillstyrker Rikets Höglofl.
Majrt i underdånighet anhålla, det ville Kongl. Majrt, sedan vederbörandes yttranden i ämnet blifvit inhemtade, låta vidtaga verksamma anstalter till afvittring af Luleå Lappmark, oberoende af afvittrings-verket i den öfriga delen af Norrbottens Län; lärande, i händelse Stats-Utskottet, åt hvil— bet Yällofl.
Borgare-Ståndet uppdragit att yttra sig 0111 anslag för detta ändamål, icke skulle kunna uppgifva serskilda tillgångar dertill, Rikets Höglofl.
Ständer till Kongl. Majrt dervid i underdånighet öfverlemna, att af det anslag, som till egodelnings-verket vid innevarande Riksdag å grde HufvudTiteln blifvit anvist, för afvittringens skynd - £csv. och Occon.
Utsk. samma bedrifvande i Luleå Lappmark disponera så stor del, som omständigheterne eller afvittrings-arbetets behöriga fortgående på andra orter möjligen kan medgifva.
Vidkommande dernäst hvad anfördt blifvit emot Utskottets yttrande, i anledning af Herr Boijs förslag om anslag till en gräns-lineas uppdragande emellan Nybyggena och Lapparnes områden; så anser Utskottet den, uti dess förra Utlåtande, åberopade Kongl. Majrts
Befallningshafvandes i Norrbottens
Län skrifvelse af den 7 Maji i8a5 innefatta grundade skäl emot ett sådant gräns-bestämmande, såsom både öfverflödigt, om endast nödiga vinter-stamhåll för Lapparne vid afvittringarne bibehållas, och äfven skadligt, enär det vore oförenligt med landets framskridande till odling, befolkning och bebyggande, allt nödvändiga vilkor för begagnandet af dess rikhaltiga och outtömliga jernmalmsberg, hvarföre
Utskottet förblifver vid dess afstyrkande af bifall lill denna framställning.
Uvad vidare angår Utskottets förslag om gärdesgårds-hägnader omkring det liö, som af Nybyggarne icke förvaras i lador, så har väl Herr Bjerta, Gustaf., ansett detsamma vara origtigt och löjligt; men a4 Besv. och Oecon.
Utsk. som Utskottet, för sin del, icke kan finna hvarken något origtigt eller löjligt deruti, att Rikets Höglöfl.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes till de öfriga Norra provincerna utsträcka det stadgande om gärdesgårdars uppförande omkring Nybyggarnes höstackar, som Kongl. Majit redan den i3 Maji 1025 fastställt lill efterlefnad uti LappmarksSocknarne inom Vesterbottens
Län ; så anser Utskottet sig så mycket hellre vid sitt tillstyrkande i denna del höra förblifva, som det icke synes ur vägen, att, vid det förhållande af en beständig strid och täflan, som Lapparne och Nybyggarne emellan finnes rådande, anledningarne till ofredande, split, tvedrägt och rättegångar dem emellan, så vidt möjligt är, genom vissa serskilda bestämda föreskrifter och stadganden må förebyggas, Men mera grundade och således påkallande uppmärksamhet har Utskottet funnit änmärknjngarne, att de ifrågavarande gärdesgårdarne dels vore svåra om icke omöjliga att på vissa ställen i Lappmarken uppföra, dels ock ofta icke skulle uppfylla ändamålet, då den i dessa trakter fallande snö oftast samlar sig till lika höjd med sjelfva gärdesgårdarnes, Då likväl något förslag Besv. och Oecoti.
Utsk. till lämpligare liägnads-anstalter icke blifvit framställd t och det dessutom synes böra bero på vederbörande Autoriteter, att, efter olika locaj-förhållanden deromjförordna, tror Utskottet sig endast böra tillstyrka det tillägg till sitt förra förslag, att, der gärdesgårdar icke anses uppfylla ändamålet eller icke kunna utan svårighet uppföras, andra lämpliga hägnader må, lill stackhöets förvarande emot åverkan af Renarne, uppsättas, efter de föreskrifter och förordnanden, som af vederbörande Kongl. Majrts Befallningshafvande kunna i detta afseende varda meddelade.
Vidkom mande åter Prosten Grapes ofvanberörde hemställan om en mera utvidgad betesrättighet, än den Utskottet, i anledning af Molionairens förslag i 3:dje Momentet, tillstyrkt; så kan Utskottet, enär en så oinskränkt betesrättighet, utan att för Lapparnes bestånd vara, i Utskottets tanka, i allmänhet af behofvet påkallad, troligen skulle leda till mångfalldiga tvister och dermed förenade olägenheter, denna hemställan icke annorlunda tillstyrka, än att, då det icke sällan händer, att, enär starka frostnätter inträffa i öfra fjällen innan snön Jmtäcker marken, jorden så tillfryser, 26 Besv. och Oeeon.
Utsk. att Renärne icke kunna erhålla föda derstädes, vid hvilka tillfällen det alfor Lapparne af största vigt, om de icke skola möta sin undergång, att de då få begagna nedre landets kronoskogar, Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande måtte anbefallas att, intill dess afvittringen i Lappmarken hunnit för sig gå och nödiga vinterstamhåll dervid för Lapparne blifvit utsedde, tillhålla Kronobetjeningen, att vid sådana tillfällen icke allenast utse de trakter, der Lapparne kunna begagna Renbetet, utan äfven väl bevaka ömsesidig rätt emellan Lappar och Nybyggare, så att de å ingendera sidan förfördela hvarandra.
Slutligen och i afseende på den yrkade nödvändigheten af en sträng Författning mot det missbruk af brännvin, som hos Lapparne skall råda; så ehuru, i anledning af väckta Motioner, rörande tillverkning och förbrukning af brännvin, förslag till allmän författning härom kommer att tili Rikets Höglofl.
Ständer i vederbörlig ordning öfverlemnas, hvilken författning, om den varder antagen och gillad, äfven för LappAllmogen och Nybyggarnc i LappmarksSocknarne skulle komma att tillämpas; likväl och som det är nogsamt bekant, att Lapp-Allmogen har en lika allmän som för Besv. och Oecon.
Utsk. densamma förderflig fallenhet för omättligt hruk af brännvin, samt att Nybyggarne, drifne af vinningslystnad, begagna, allmänt nog, alla medel att de förre dertill förleda, hemtar Utskottet häraf anledning att nu tillstyrka, det Rikets Höglofl.
Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit, efter inhemtande af vederbörande Dess Befallningshafvandes underdåniga utlåtanden, täcktes, i händelse behofvet skulle finnas det påkalla, för Lapprnarkerne förordna om sådan skärpning och tillägg i den om brännvins försäljning och bruk gällande Författning, som för dessa orter kunde anses lämplig och till ändamålet ledande.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar emot Betänkandet, N:o ()5, angående yrkad förändring 38 B c sv. och Oecon.
Ut sk. i stadgandet oraLäste-afgift för Fartyg, som förses med Turkiska Pass.
Det af Utskottet under den 6 sistlidne Maji i ofvanberörde ämne afgifne Betänkande har, med anledning af deremot framställde anmärkningar inom det Vällofl.
Borgare-Ståndet, blifvit derifrån till Utskottet återremitteradt; men som, enligt ankomne Protocolls - Utdrag, Höglofl.
Bidderskapet och Adeln under den i4:de, Högvördige Preste-Slåndet under den 2i:sta samt det Hedervärda Bonde-Ståndet under d. i4:de Maji innevarande år samma Betänkande godkänt; så har Utskottet ansett återremissen icke kunna lill någon åtgärd å dess sida föranleda.
Stockholm den i 7 Juni i 1829.
N:o 13^.
Utskottet d. 19 Juni 1829.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar mot Betänkandet, N:o 67, angående en af Herr Hjerta, Gväckt fråga om förnyandet Desv. och Oecon.
Utsk. af Rikets Ständers underdåniga anhållan, att de oeconoraiska Författningar, som blifva utfärdade, först efter en viss tid måtte sättas i verkställighet.
Under den ig sistlidne Februarii liar från Högloft.
Ridderskapet och Adeln, Vällofl. Borgare-Slåndet, samt Hedervärda BondeStåndet, Utskottets i ofvanberörde ämne och under den 5 i samma månad afgifne Betänkande blifvit återremitteradt, på grund af anföranden, innehållande hufvudsakligen, att de af Herr Iliessleiterj uti dess vid Betänkandet fogade Reservation, uppgifne flere händelser skola styrka, det Regeringen icke ansett Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 12 Julii 1823, rörande viss tid för verkställigheten af Oeconomiska Författningar vara af den vigt, alt behörigt afseende blifvit fästadt derå, och då dylika Författningar, när de efter kungörandet verkställas med en hastighet, som icke står i billigt förhållande till möjligheten att göra verkställigheten ändamålsenlig, alltid skola hafva ett högst menligt inflytande både på den enskilde medborgarens och det allmännas väl, är det yrkadt vordet, att Rikets Högloft.
Ständer måtte förnya 3o Besv. och Oeeon.
Utl.-de.
N;o i3~. deras i förenämnde skrifvelse gjorda underdåniga anhållan.
Vid besvarandet af hvad sålunda anfördt blifvit, får Utskottet vördsamligen yttra, att de i ofvanåberopade Reservation uppgifna händelser, hvarigenom styrkas skulle, att åtskilige Författningar blifvit, efter utfärdandet, för tidigt satte i verkställighet, ingalunda bibringat
Utskottet öfvertygelsen om nödvändigheten att förnya den underdåniga anhållan, Rikets Ständer redan vid i8a3 års Riksdag framburit.
Hvad Tull-Taxorne beträtfar, vid hvilka, i förevarande afseende, så mycken vigt blifvit fästad, kunde väl Utskottet erinra, att, om det ock skulle medgifvas, att sådana Öeconomiska Författningar, som innehålla arya åligganden eller stadga ökadt ansvar, borde, i vissa fall, forst efter en viss tids förlopp, träda i verkställighet, förhållandet synes hafva varit alldeles motsatt med dessa, sorn beredde lättnader och förmoner för handeln, beviljade större Import-frihet, nedsatte afgifterne och minskade stralfbestämmelserne; äfvensom Utskottet icke skulle finna svårighet att ådagalägga, det tiden för verkställigheten af de öfrige till stöd för återremissen citerade FÖrfattningarne blifvit med varsamhet både beräknad och fastställd; mcu Utskottet anser det ligga utom Besv. och Octon.
Utl.ile. N.o 137. 31 gränsen för sin befattning, alt ingå i någon undersökning om sättet och tiden för expedition och verkställighet af serskilda Författningar, som Kongl. Maj:t låter i Nåder utfärda.
Deremot får Utskottet, under åberopande af hvad det återremitterade Betänkandet innehåller, och till närmare utveckling af de åsigter der blifvit antydda, fästa Rikets Högloft.
Ständers uppmärksamhet derpå, att Regeringen endast och allenast kan bedöma från hvad tid en Författning lämpligast må träda i förbindande kraft.
Från den ståndpunkt, der Regeringen är ställd, kan sambandet emellan det hela och dess delar öfverses, och kännedomen af Rikets commerciela och industriela läge, i förening med den af Rikets förhållanden till Utländska magter, är den enda och säkra grunden för pröfningen i stort af den större eller mindre skyndsamhet, hvarmed beslutna åtgärder till handelns och näringarnes förkofran, eller till afböjande af hotande förluster, böra verkställas.
Den enskilde åter afser blott, huru åtgärderne inverka på föremålen för hans speculatiotioner eller förhoppningar, och i samma moa dessa svikas eller uppfyllas, finner han tiden för åtgärderncs verkställighet lämplig eller olämplig.
Också hafva Rikets 3a Besv. och Oecon.
Vt lide. IV: o i3"f. Ständer, som ansett omöjligheten för Regeringen att förekomma hvarje individs förluster och tillfredsställa allas önskningar, uti den underdåniga skrifvelse, hvars förnyande med Motionen åsyftats, inskränkt deras underdåniga anhållan dertill, ”att, då ”oeconomiska Författningar i allmänhet hädanefter utfärdas, Kongl* Maj:t täcktes i ”Nåder bestämma tiden till verkställighet ”af hvarje sådan Författning, så långt efter ”utfärdandet, att den Handlande eller Näringsidkaren, uti möjligaste mättOj undgår ”de förluster, som genom en alltför hastigt ”vidtagande verkan deraf kunna honom ”drabba;” och som det icke är ådagaiagdt, att Kongl. Maj:t lemnat denna Rikets Ständers underdåniga anhållan utan afseende, men ett underdånigt förnyande skulle innebära ett indirect klander, som, efter Utskottets öfvertygelse, saknade grund; så anser Utskottet sig böra förblifva vid sitt afstyrkande å Herr Hjertås Motion, och får dervid vördsamt tillkännagifva, att Utskottets Betänkande blifvit af det Högvördige Preste*Ståndet, den ar sistlidne Februarii bifallet.
Ätskillige
Ledamöters reservationer i ämnet bifogas.
Reser* BiL ti Besv. o. Oetort.
Af Herr E. M. Leffler:
Jag kan icke, för min del, instämma i det Sätt, på hvilket Höglofl.
Utskottet besvarat de emot dess förra Betänkande gjorda anmärkningar.
Jag hade trött, att, då Höglofl.
Utskottet icke funnit för godt att ändra sitt förra beslut, hade Höglofl.
Utskottet bordt ådagalägga origtigheten af de anmärkningar, hvilka såsom facta blifva gjorda emot Betänkandet, och hvarmed man velat styrka behofvet af bifall till den gjorda Motionen.
Då detta icke skett, befinna sig de 3sne Respective Riks-Stånden, som återremitterat Betänkandet, lika litet upplyste om rätta förhållandet härmed, som då det första Betänkandet till afgörande inom dem förekom.
Detta åter kan föranleda en helt annan utgång af saken, än om Utskottet meddelat Rikets Höglofl.
Ständer de upplysningar i målet, som Utskottet af vederbörande emottagitj Af Herr Cron:
De skäl, hvarpå Rikets Höglofl.
Ständer vid sistlidne Rikdag, uti aflåten underdånig skrifvelse, anliöllo hos Kongl. Maj:t, det i allmänhet inga Oeconomiska Författningar måtte genast efter proBih. till R.
St. fröt. 1838 och 1819. 8 Sami. 3 i:a Ht. 34 Bil. t.
Besv. o. Oecon.
Utsk. mulgerandet, utan först inom någon bestämd viss tid derefter, blifva till efterlefnad gällande, hafva, i min föreställning, den egenskap, att vara både nu och framdeles gällande.
Också har ingen vederläggning af denna sanning blifvit med alfvar försökt under den nu förefallande discussionen.
Jag drager häraf den slutsålts, att man i hufvudsaken icke missbilliga!- Motionaifens önskan.
Vid detta förhållande, och då Kongl. Maj:t ännu icke fattat, åtminstone ej meddelat Rikets Höglofl.
Ständer Dess JVådiga beslut, rörande hvad afseende Kongl. Majit anser delta ämne förtjena; så må jag, för min del, förklara, att jag icke kan föreställa mig, det en nu förnyad underdånig skrifvelse i ett så vigtigt ämne skulle annorlunda, än genom en förvänd tolkning, få stämpeln af ett indirect klander mot någon eller några Regeringens, sedan sista Riksdag, vidtagne åtgärder i oeconomie-mål.
Jag tvärtom anser ett motsatt förhållande, der man undertrycker en viss medborgareclass’s icke obilliga önskan, och der man, så till sågandes, sätter sig i motvärn, att den må framtränga till Regeringens öron, innefattar ett oförsynt misstroende, grundadt på förutsättning antingen af en öfverdrifven ömtålighet, eller hvad ännu värre är, en obenägenhet att gå billiga önskningar tid mote, — tvenne förutsättningar.
Bil. t. Besa. o. Oecon.
Utsk. hvartill jag hvarken i ena elier andra fallet af gifna exempel eger någon anledning.
Jag reserverar mig derföre mot Höglofl.
Utskottets beslut och täger mig frihet föreslå ett tillstyrkande: att Rikets Höglofl.
Stander ville hos Kongl.
Majrt i underdånighet anmäla, att de äfven vid delta Riksmöte fortfarande hysa den öfvertygelse, att hastigt inträffande förändringar i oeconomiska Författningar skadligt inverka på ali näring, serdeles på all handel; samt derföre underdånigst förnya den anhållan, att Kongl. Majrt, vid utfärdandet af dylika Stadgar, täcktes taga i serskildt
Nådigt öfvervägande om de fordra en hastig verkställighet, såsom t.
ex. vid en hotande missväxt eller dylikt, då dröjsmål skulle göra Författningens ändamål förfeladt; samt i andra fall låta kungöra det fattade Nådiga heslutet en så lång tid före dess verkställighet, att den trafiquerande eller näringsidkaren lemnäs ett lämpligt rådrum, att, fri från brådstörtande åtgärder, kunna öfvergå från den ena till den andra Författningens efterlefnad.
Härmed instämde Öfrige närvarande Ledamöter af Yällofl. Borgare-Ståndet.
Utskottet d. >3 Jlilii t8ig.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 82, angående förändring i nu gällande föreskrifter om tiden, för väglagning. *1 ill Utskottets Förnyade handläggning har från Högloll.
Ridderskapet och Adeln samt det llögv.
Preste-Ståndet förenämnde Betänkande blifvit återremitteradt, på grund af anmärkningar, innehållande hufvudsakligen, att deli i Kongl. Kammar-Collegii kungörelse den 4 Augusti 1818 utsatta tiden för väglagning, nemligen emellan våren oell slåttern, vore i så måtto den tjenligaste, att Landtmannen då hade ledighet för ett sådant bestyr, och att väglagningen dessutom hörde till antalet af de många oeconomiska ämnen, hvarom enahanda studganden för Rikets till climat och andra förhållanden så högst olika landskap icke vore lämpliga; hvadan alltså är yrkadt vordet, alt, enar Bih. till R.
Sc. Prot. »828 och 1829. 8 Saini, 2Bandet, 1 2 :a Ht. 5S Betv. och Oecon.
Utsk, Ulbde. N. o i3§. för sådane väglotts-egare, som icke funne sig belåtne med den i allmänhet föreskrifna väglagnings-tiden, något hinder af Författningen icke möter för antagandet af annan tid, R.
S. ville låta förblifva vid hvad de sjelfve år 1818 i underdånighet föreslagit och KongL Majit Nådigst behagat gilla och fastställa.
« Hvad sålunda anmärkt och yrkadt blifvit, har Utskottet i noga öfvervägande tagit.
Utskottet inser visserligen svårigheten, om icke omöjligheten, att bestämma väglagningstider# som för samtlige Rikets Provincer kunde tjenliga finnas; och det var också under denna åsigt af ämnet, samt 1 ändamål att bereda Väglotts-egarne tillfälle, att, efter hvarje orts locala förhållanden, lämpa tiden för vägarnes iståndsättande, som Utskottet, med anledning af Motionen, i så måtto föreslog återgång till gamla ordningen, att Valet skulle stå Vederbörande fritt emellan väglagningstiden om våren eller hösten; men som den önskan nog allmänt uttalat sig, att väglagnings-arbetet finge verkställas i öfverensstämmelse med de föreskrifter, som innehållas i Kongl. Majits och Rikets Kammar-Collegii kungörelse den 4 Augusti 1818, utfärdad till följd af Kongl. Majrts Nådiga befallning, och föranledd af R.
S, egen underdåniga hemsta!- Besv. och Oecon.
TJtsh Utl.dc. iV.o 738. 3 lan , så och då berörde kungörelse tillåtet1 Kongl. Maj:ts Befallningshafvande* att å de orter och ställen, der allmänna vägarnes iståndsätlande
Vårtiden af serskilda omständigheter kulide möta hinder, eller för Väglotts*egarne blifva svårt och betungan* de* höra häradsboeriie* om de hellre önskade någon alman tid för Väglagningens
Verkställande* samt med anledning deraf bestämma de tider, som vöre nied de väghållnings«-skyldiges beqvämlighet och, fördel mest förenlige; hvilken tillåtelse redan bereder väglotts*egarne den frihet* i afseende på valet af tiden, sorn tJtskottet hade åsyf* tat, och af hvilken* på sätt erfarenheten ådagalagt, följden varit dell* att i åtskilliga landsorter* de senare årell* väglagnings* arbetet blifvit verkställdt om hösten, bär Utskottet funnit sig böra hemställa, att hvad i merberörde kungörelse stadgadt är äfven hädanefter må* utan förändring* till efterrättelse lända.
För Öfrigt har Utskottet skolat gifva vördsamt tillkänna, att dess Betänkande blifvit af "Vällofl. Borgare-Ståndet, under den i4 April, bifallet* men af Hedervärda Bonde-Ståndet, under den i3 i samma må* liad, afslaget.
Stockholm den 20 Junii 1829. 4 Besv. och Oeeön.
Ut lule.
N.-o i3g, 1^.0. N:o i3g.
Utskottet d. i3 Julii 182g.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkanden N:ris io3 och 112.
Utskottets Betänkanden N:o io3, i anledning af åtskillige föreslagne åtgärder till lindring i Rustnings-besväret, samt N:oii2, i anledning af väckta Motioner om frihet i köp och salu af tackjern, hafva af Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit till Utskottet åtterremitterade, med deremot gjorda anmärkningar; men som, enligt ankomne P10- tocolls-Utdrag, de trenne öfrige Respective Riks-Stånden samma Betänkanden godkänt; så har Utskottet ansett de meddelade återremisserne icke till någon annan åtgärd å dess sida föranleda, än att detta förhållande vördsamligen tillkännagifva.
Stockholm den 8 Julii 1829.
Utskottet den i3 Julli 182g.
Utlåtande, i anledning af ett föreslaget stadgande uti Kongl. Cancellie - Bcsv. och Oecon.
Ordningen, i afseende på allmänna handlingar, som kunna utur Riket förås, Hö glofl.
Ridderskapet oell Adeln har till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet behagat remittera en af Herr Crusenstolpe, M. J.j väckt Motion, att, förmedelst en ändring af eller ett tillägg uti Kongl.
Majrts Nådiga ordning för Dess och Rikets Cancellie, Hof-Cancelleren måtte tillåtas, att, då handlingar, skrifne eller tryckte, ur Riket till utländsk ort transporteras, för hvilkens räkning som helst, sjelf eller genom ombud, i händelse af befogenhet, undersöka, om bland dem något finnes, som RiksArcliivet eller Statens Bibliothek tillhör eller tillhöra bordt, och i sådant fall oin detsammas återförskaffande dit draga försorg, mot eller utan betalning, allt efter sig företeende omständigheter.