Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förslag, Herr Borgmästaren Westlinger hade till Utskottets pröfning öfverlemnat och sorn finnes upptaget i dess afgifne reservation, synes mig deremot företrädesvis hafva bordt antagas, hvarföre jag med bemälde reservant mig i delta hänseende förenar.
5:o det uti 1835 års Chartae-Sigillatae-Förordning, 18 § Cpasr ^0 gjorda undantag för redogörarne inom Kongl. Maj:ts Ganzli, att få beräkna sig till godo endast 3 procent af försäljningsbeloppet, saknar både billighets- och rättsgrund, då hvarje annan Chartas-Sigillatas-försäljningsman tår beräkna 4 eller 5 proc., utan annat besvär, än att, emot contant betalning], utlemna stämplade papperet, då deremot redogörarne inom Canzliet måste tillse, att Expedilionerne blifva charterade, i enlighet med gifne föreskrifter, föra en vidlyftig skriftvexling kring hela Riket för medlens indrifning och, i förhållande till försäljningsbeloppet, ställa vida större säkerhet, enär medlen först efter hela års förlopp inflyta. — Rikets Höglofl.
Ständer hade väl vid senaste
Riksdag föreslagit denna lägre försäljnings-provision af 3 procent, under förutsättning, att försäljningen skulle öfverlemnas till en enda tjensteman inom Kongl. Maj:ts Canzli, i hvilket fall han, med afseende på det betydliga försäljningsbeloppet, hade bordt vara tillräckligen godtgjord med 3 procent, men, då försäljningen blifvit fördelad på flere, nemi. en inom hvarje fördelning af Canzliet, försvinner denna consideration och billigheten af lika godlgörelse, med 4 procent, som öfrige försäljningsman i Stockholm åtnjuta, synes klar.
— Då likväl Utskottet icke funnit skäl att fästa afseende pä härom gjord framställning, reserverar jag mig emot Ut - Bevillnings-Utskotlets Betänkande, iDo 35, 15 sköttels beslut och hänskjuter vördsamt saken till Rikets Ilöglofl.
Ständers pröfning. 6:0
Slutligen reserverar jag mig äfven emot Utskottets beslut att i nyssnämnde 18 § icke hafva funnit för godt att tillägga orden ”i Stockholm” näst efter Embetsverk och Embetsman, ehuru de citerade Kongl. Brefvens innehåll bevisa, att detta tillägg borde införas.”
I den af Herr Prytz afgifna reservations 2 morn., så vidt det angår Riddare-och Commendeurs-Bref af de Kongl. Ordnarne, samt 3 och 5 morn., förenade sig Grefve Hamilton, Helming.
Af Herr von Heland: ”Utskottet bar i 5 ’, rörande chartering af Under-Ofiicers-fullmagter, tillstyrkt ett tillägg: för Uuder-befäl och Manskap vid Militaire Kustbevaknings-Corpsen.
— Då jag af en tjensteresa var hindrad att deltaga i öfverläggningen och beslutet om denna §, vågar jag vördsamt föreslå: att, i händelse de respective
Stånden linna för godt bifalla delta tillägg, näst efter orden Kustbevaknings-Corpsen mätte få inflyta: ”för Underbefäl vid Kongl.
Telegraf-Corpsen”, emedan Under-Ollicerare vid nämnde Corps icke hafva lön på stat, utan endast arfvode, och således kunna sältas uti samma cathegori, som Underbefäl vid Kustbevaknings-Corpsen.” Af Herr Edenhjehn, G.: ”Mot Ulskottets uti § 5 fattade beslut, att chartei ings-kostnaderne å Öppna Bref, Fullmagter och Constitutorial m. m. skola för betjMligt förhöjas, mot hvad den nu gällande Författningen föreskrifver, reserverar jag mig, efter jag tror, att
Utskottets pluralitet deruti handlat ganska origtigt, emedan Utskottet derigenom, i stället för alt uppmuntra förtjensten, nu genom småagtig hushållning söker till att, om icke motarbeta, åtminstone att undandölja den, och med detsamma eger allmän-r beten anledning lill den tio, att ingen tjensteman eller enskild samhällsmedlem må för fäderneslandet göra mer än hvad, som många nu göra, nemligen, under hållandet af granna och populaira tal, endast bereda sig en maklig lefnad, och icke vårda sig mer om sine tjensteåligganden, än att de utan ansvar för tjenstefel blott blifva fredade för lagligt tilltal. § rr.
Domare, som, enligt nu gällande Författning, äro ålagde att hålla rättsökande chartor tillhanda, äro nu, enligt Utskottets beslut, derifrån fritagne af skäl, sorn visserligen kunna förtjena uppmärksamhet, men efter min tanke icke äro af den betydenhet, mot de olägenheter, som jag tror komma alt inträffa, örn Utskottets förslag i denna del vinner Rikets Ständers bifall.
Jag medger gerna, att Pröfnings-Comiteerne, hädanefter som hittills, 16 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N‘.o 35. må utse Chartae-Sigillalae-försäljningsmän, men huruvida desse personer vilja åtaea sig att vid Tingstäliena bestämdt hålla chartor af alla valeurer tillhanda, eller om desse utsedde Chartae-försäljare vilja eller kunna anskaffa vederhäftig borgen för uppbörden af chartor, är hvad hvarken Landshöfdingen eller Pröfnings-Comileens ledamöter kunna förutse, hvarföre jag tager för afgjordt, alt brist på chartor vid flere Tingstaden kommer att ega rum.
Äfven möter den olägenheten, om Utskottets förslag antages, alt, om Chartaeförsäljare på landet sjelfve äro okunnige om, med hvad charta vissa handlingar böra beläggas, hvarigenom många rättsökande, synnerligast bland allmogen, komma att, i följd af origtig chartering, i flere hänseenden blifva lidande, hvilket till närvarande mig veterligt icke varit förhållandet, emedan domare alltid underrättat rättsökande derom.
Jag reserverar mig således äfven mot delta af Utskottet fattade beslut.” Af Grefve Mörner, J. A.:
”Icke sällan lärer missförstånd och olika tillämpning hafva egt rum i den frågan, huruvida beskrifningar olver geometriska chartor böra med stämpladt papper förses eller icke.
Men enär sådane beskrifningar endast äro förklaringar öfver de med stämpladt papper efter hemmantalet belagde chartorna, och fördenskull, enligt min tanka, icke böra dermed serskildt beläggas, samt då så väl Landtmäteri-förrättningarnes stora nytta, som ock dryga kostnad för den jordegande, är tillräckligt vitsordad, så vågar jag lill Rikets Ständers upplysta pröfning hemställa, att: uti 6 § måtte näst efterbörd en: ”besigtningar, ekonomiska etc.” införas: beskrifningar till geometriska chartor.” Af Contracts-Prosten Sandberg: ”Då jag reserverar mig emot Höglofl.
Utskottets afslag på min motion om en obetydlig förändring uti 20 § 2 mom. af Charlae-Sigillatae-Förordningen, sker sådant icke derföre, att frågan är af någon serdeles slör vigt, utan derföre att den blifvit förkastad, som mig synes, utan giltiga skäl.
Man säger, att ”på flere ställen skrifvas ägtenskaps-lysningarne på sjelfva chartan.”
Att så tillgår på mer än ett ställe, bestrider jag icke, ehuru hvar och en inser, huru obeqvämt det skulle vara för allmogen på en aflägsen landsbygd att vid dylika tillfällen alltid sjelfve förse sig med vederbörlig charta.
Läser man Författningen, sådan den nu är, så slår der, att charlce-beloppet sammanslås i en eller flera chartor, mea deruti är ingalunda hvarken medgifret eller förbjudet, ännu mindre anLefaldt att skrifva lysningen på charta.
Det är likväl tydligt, alt alla till ägten - Bevillnings-Utskottets BetänkandeN\o 35, 17 ägtenskapslysningarne hörande chartor, antingen lysningarne äro skrifna på dem eller icke, skola, behörigen påtecknade och annullerade, insändas till Contracts-Prosten och vidare till Lands-Contoiret.
Hvad jag åsyftar är blott, att det icke såsom en skyldighet måtte vara ålagdt Pastor och öfrige vederbörande, att derjemte insända hela samlingen af lysningssedlar, då dessa icke äro skrifna på charta, emedan sådant icke medför någon controll, ty controllen består uti den chartonia åtföljande förteckningen, hvaruti alla ägtenskapslysningarne finnas upptagne, jemte brudgummens namn och bevillning efter 2 Art. samt hvars och ens behöriga chartas-belopp.
Det är svårt att inse hvartill det tjenar, att låta krono-brefbäringen forsla hela luntor af lysningssedlar, hvilka, om till hvar och en ett halfark begagnas, för ett enda Contract kunna utgöra hundratals ark, och ännu större blir från ett helt Län samlingen, som skall lill Kammar-Rätten insändas.
Följden häraf har också varit den, att, just för ändamålslösheten skull, det är på många ställen, som delta icke iagtlages; och hvarföre skall då föreskriften om lysningssedlarnes ovilkorliga insändande i Författningen qvarstå?
Jag föreslår icke något nytt stadgande, utan endast att ett gammalt borttages, som icke efterlefves, och hvars efterlefnad, äfven der den iagttages, icke medför det ringaste gagn.
Det är tvertom icke omöjligt, att Kammar-Rätten kan göra anmärkning emot den Pastor eller Contractsprost, som icke insänder alla sina lysningssedlar, äfven då de icke äro skrifna på charta; — och om sådant icke hittills skett, så saknas likväl icke laglig anledning dertill, så länge föreskriften med sin gamla ordalydelse qvarstår.” Af Herr Axel Westlinger: ”Uti de ingifne och till Utskottets handläggning remitterade motioner har yttrats, att försnillning af stämplad t papper äger rum, hvarföre Utskottet äfven är uppmanat att, till förekommande deraf, föreslå så noggranna controller, som möjligt.
Under öfverläggningarne i Utskottet har man ock fått höra, att vederbörande
Domhafvande icke med behörig noggrannhet iagttaga Författningarne om handlingars chartering, hvarigenom förlust tillskyndas Staten.
För att således förekomma detta och åt
Domaremagten bibehålla det anseende af rättvisa och oegennytta, som enligt våra institutioner dervid är fästadt, har jag föreslagit och föreslår äfven nu, att
Domhafvande böra skiljas ifrån all chartering af ingifvande handlingar, och att endast controllen deröfver åt dem uppdrages.
För att åter verkliggöra denna controll, och erhålla säkerhet för dess noggranna iagltagande, anser jag att
Domhafvanden bör hafva dea Bih, till B, St, Brot, 1840, 5 Sand, 1 J/d, 26 Häft,j 3 18 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N-.o 35. skyldighet att i Dombok eller protocoll anteckna det chartae-belopp, hvarpå den ingifne handlingen är skrifven eller hvarmed den är belagd.
Derigenom åhigges domaren ett så väl moraliskt, som juridiskt ansvar för den honom uppdragne controllen, och detta är det högsta hvartill man kan komma.
Denna controll utsträcker jag till alla de Embetsverk, Embelsoch Tjenstemän, som äga att handlingar, hvilka böra charteras, mottaga och handlägga.
När nu Utskottet redan antagit, att Chartas-Sigillataeförsäljningsmän böra utses och vid Tingen närvara, för att betjena parter med chartering, så får jag endast föreslå följande redactions-förändr ingar: 7 §. l:o Arrende- och andra Contract emellan enskilde personer, angående egendomar, hus, rum, bodar, källare, tomter, trädgårdar, åkrar, ängar och beteshagar m. m., så på landet som i städerna, skola, ulan afseende å det sätt, hvarpå de finnas upprättade, jemväl om de blifvit inför vederbörande Embetsverk och genom deröfver meddeladt Protocolls-Utdrag afslutade, då de till Domare, Embets- eller Tjenstemän för laga åtgärds erhållande af emnås, antingen vara skrifne på eller belagde med stämplad t papper, beräknad t etc. — — — — — — — — — — — 11 §. 3:o Domare eller andra, hvilka i och för deras tjenstebefattning emottaga skrifter och handlingar, böra, vid det i 14 § stadgade ansvar, tillse, att handlingar, som inlemnas, äro rigtigt charterade och stämplarne annullerade, på sätt 3 § 6 mom. föreskrifver.
Innan behörig chartering skett må ej laga åtgärd ät handlingen lemnäs , och vare domare, embets- eller tjensteman skyldig, att i Dombok, Protocoll eller Diarium anteckna det chartae-belopp, hvarå den ingifna handlingen är skrifven, eller hvarmed den är belagd.
1 vidlyftigare mål och der flere bilagor äro, må domaren i Dombok, Protocoll eller Diarium gifva allmänt intyg öfoer behörig chartering. 4:o
I de fall förseglade handlingars ingifvande till
Domstolarne är tillåten, åligge det vederbörande
Domstol infordra af förrättnings- och värderings männen undertecknadt bevis, att handlingen är med stämpladt papper till behörigt belopp försedd, hvarföre desse förrättnings män stå i ansvar. 12:o Alla arrende- och hyres-contract, så väl å landet som i stad, skola vid den näst efter contractets slutande infallande mantalsskrifning, vid bot af 3 R:dr t6 sk., uppvisas, och då vid enahanda bot samt skyldig - Bevillnings-Ulskoltets Betänkande , N',o 35.
19 het att ersätta felande charta, vara på behörigt stämpladt papper skrifne eller dermed belagde: dock med det undantag, som i j omnämnes.”
Herr Grefve Hamilton, Henning, Herr Löwenström, J., samt Herr Contracts-Prosten Swedelius, P. G.
Af Johannes Andersson från Skaraborgs Län: ”Emot Utskottets fattade beslut uti §§ , der domare å landet frånkännas så väl rättighet som skyldighet att vid Ting och andra slika förrättningar tillhandahålla parter och rättsökande nödigt stämpladt papper till utfallande domar, får jag anmäla min reservation, väl ihogkommande det af flere Utskotls-ledamöler öfverklagade missbruk och underslef, som af dem begås vid försäljningen af nämnde papper, hvilket förhållande af nuvarande domaren i min hemort aldrig försports; men om ock ett skiljagtligt förhållande hos en och annan äger rum och med förändringen af förutnämnde §§, detta onda och skadliga möjligtvis kunde förekom mas; kan jag likväl icke förbise den mångfalldigt större olägenhet, som för allmänheten, i brist af berörde papper, hos domhafvanden vid en och annan likartad förrättning, komme att ega rum, då Rikets Ständer icke skäligen torde kunna ålägga en annan blifvande försäljare vid alla behöfliga tillfällen tillstädesvara eller icke, kunna parterne på förhand vela huru stor charta för blifvande utslag finnes nödig; hvadan jag yrkar §§:nes bibehållande i oförändradt skick.” Af Jon Olsson från Gefleborgs Län: ”Emot Utskottets beslut att belägga alla landtmäteri-handlingar med stämpladt papper, får jag vördsamt anföra min reservation.
Jag finner intet ord uti nu gällande Cbartas-Sigillatae-Förordning, som ålägger landtmätare alt skrifva sina prolocoll och delnings-beskrifningar m. m. på stämpladt papper, likasom jag icke eller uti min hemort varseblifva några dylika handlingar, hvarken skrifne på eller belagde med Charta-Sigillata.
Genom Utskottets beslut, alt införa Landtmätare ibland Embetsverkens första afdelning, skola alla sådana handlingar komma att skrifvas på stämpladt papper, likasom vid Härads-Rätter.
Den, som känner hvilka onera förut åligga jorden, känner de dryga kostnader med skiftes-förrättningar samt nyttan och nödvändigheten af dessa förrättningars forlgång; känner till hvilka volymer landtmäteri-protocollen vanligen uppgå, serdeles i de norra orterne, der skifteslagen vanligen omfatta hela socknar, torde genast finna obillighelen af Ulskottets beslut.
När man vidare ihågkommer, att man af allmänna medel nödgats lemna understöd för skiftes-förrältningarnes fortgång, synes Ulskottets tillstyrkande endast 20 Bevillnings-Ulskottets Betänkande, N\o 35. åsyfta alt förhindra, hvad man förut, på ganska goda skäl, funnit sig föranlåten att forthjelpa.
Man har väl sagt inom Utskottet, att den Charta-Sigillata, hvarmed geometriska chartor belägges, vore obetydlig.
Men när man tillhandlar sig en jordegendom, så belägges ju köpebrefvet med lika stort belopp stämpladt papper, som när man tillhandlat sig annan fast egendom å landet eller i städerne.
Om likväl en egare af Bruk, Manufactur-verk eller dylikt, vili låta upprätta ritningar och beskrifningar öfver dessa egendomar, så betalar han ju derföre ingen afgift till Staten.
Hvarföre bör man vara mera skyldig att betala skatt för det man förskaffar sig ritning och beskrifning öfver en hemmanslott?
Uti gällande
Förordning är från stämpladt papper fritagne: Protocoll vid Grufve-, Hylte- och Hammarsmeds-Stämmor, äfven om Bergmästare m. fl. der föra ordet.
Månne det då är billigt, att, när en hop allmoge samlas för att öfverlägga om skiftes-förrättningar och der en landtmätare förer protocollet, detsamma då skall skrifvas på stämpladt papper?
Jag vågar vördsamt fästa Rikets Höglofl.
Ständers uppmärksamhet på Utskottets, efter mitt förmenande, uti detta beslut begångna misstag.” STOCKHOLM.
Tryckt hos A. G. Hellsten, i84o. Hhcrdilmngs-Ut sk oltets Utlåtande, N.-a 36. i N:o 36.
Ank. till Exp. Utsk. den 21 December, kl. i e. m.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet JV:o q, angående åtskillige motioner om stämmoböters upphörande eller förminskning.
Frän samtlige Riks-Sländen liar Utskottet till förnyad handläggning fått emottaga ofvanberörde Betänkande, på grund af dervid gjorde anmärkningar, hvilka hufvudsakligen innehålla: att ifrågavarande ärende vore af ekonomisk beskaffenhet och att detsamma borde i önskningsväg Kongl.
Maj:t underställas; att stämmoböter borde utgå på sätt Utskottet föreslagit, med den skilnad, att i stämmobot bestämdes för debetsbeloppet emellan 4 och 5oo R:dr — 4 R-'dr> emellan 5 och 6oo R:dr — 5 R:dr, emellan 6 och 700 R;dr — 6 R:dr, o. s. v.; att Kronofogden, hvilken det åligger, att Uppbörds-resterne indrifva, borde af stämmobölerne erhålla någon andel, enär, om han än uppdroge indrifvandet af resterne åt Fogdeskrifvare eller Länsman, uppbörden dock alltid verkställdes på Kronofogdens ansvar, och, om de uppburne medlen förskingrades, honom ålåge desamma ersatta, samt dessutom den princip genomginge hela vår lagstiftning, att den, som beifrar lag-öfverträdelse eller försummelse, erhåller andel af de böter, sora kunna ådömas den försumlige; att det för stämmoböter föreslagna minimibelopp af 4 sk- vöre för litet och borde bestämmas till minst 12 sk., och för bötesbeloppet utsättas en beräkning, i förhållande till summan af utskylderne; alt nu gällande stadgande om stämmoböter borde oförändradt bibehållas, såsom tillräckligt verkande till det dermed afsedde ändamål: att tillhålla de skattskyldige sin betalningsskyldighet i rätter tid fullgöra; att nuvarande bötesbeloppet, 12 sk., stöde olla i ojemnt förhållande till skatten, som ej sällan, böterne inberäknade, ulgjorde endast r R:dr 8 sk. för man, och 3a sk. för qvinna; men om samma bötesbelopp nedsattes, skulle det icke medföra den åsyftade noggranheten bos de skattskyldige att sina krono-ulskylder erlägga, och alt böterne fördenskull, såsom nu, borde vara 12 sk., när utskylderne ej öfverstego 10 eller 12 R:dr, men ökasmed 1 sk. för hvarje hel Riksdaler deröfver; att det vore i principen origtigt, Bih. lid R.
Prot. 1840. 5 Sand. 1 Afd. 2 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o JtT - att. stämmoböter finnas, samt dessutom härdt och orättvist, att böter åläggas för oförmåga att betala; och att de så kallade stämmoböter derför borde belt och hållet upphöra; uti hvilken mening de fleste af Hedervärda.
BondeStåndets Ledamöter sig förenat.
Då flere Ledamöter inom Kiks-Stånden yttrat sig för nödvändigheten af stämmoböters bibehållande,, samt af de
Utskottet ti liliand a k om ne yttranden inbemtats, atf,, efter utfärdandet af Kongl.
Förordningen den 8 December i836, hvarigenom stadgas,, att 12 sk:s böter skola erläggas- af den skattskyldige , som underlåter att vid Uppbördsstämma!! sine- utskylder erlägga, krono-skatterne blifvit mera ordentligt inbetaide och resterne i betydlig moa minskade,, finner Utskottet sig böra vidblifva dess yttrade åsigt, angående nödvändigheten af stämmoböters bibehållande; och enär, i afseende på beloppet af samma böter,, förekommer, att för den mindre bemedlade, hvars utskylder icke uppgå till högre belopp, än omkring 2 R:dr, det nu stadgade bötesbeloppet 12 sk. ofta är kännbart, och, enligt Utskottets tanke, för en person med så ringa krono-utskyider, som nyss nämnd t är, stäm moböter till belopp af 4 sk. äro nog höga att tillhålla honom sina skatter i rätter tid afbörda,, samt Utskottet icke kan dela deri åsigt, alt icke något bötesbelopp såsom det högsta bör vara bestämdt, enär fråga icke är om en bevillning, som efter förmögenhet bör utgå, utan stämmoböter endast äro straff för försummad betalning, och detta straff, liksom hvarje annat i Lagen stadgadt, icke bör kunna obegränsadt utsträckas, anser Utskottet sig jemväl böra vidblifva hvad Utskottet, rörande bötesbeloppet, föreslagit, hvadan Utskottet får tillstyrka Rikets Ständer,. att i underdånig skrifvelse til!
Majit anhålla , det Kongl..
Maj:t täcktes i Nåder låta utfärda en författning, hvarigenom bestämmes: att stämmoböter skola utgå med 4 2 Riksdalers; utskylder, 8 sk. till 4 Ridrs, 12*sk. till 12 Ridrs, j6 sk. till 25 R:drs, 32 sk. till 5o R:drs, 1 R:dr till 100 R:drs, 2 R:dr till 200 llrdis och 3 R:dr för hvad deröfver i utskylder utgöras bör..
Vidkommande fördelningen af nu föreslagne bötesbelopp; så enär, utom det att Kronofogden i nuvarande stämmoböter eger andel, ostridigt är, att indrifning af utestående rester hos de skattskyldige medför för uppböidsmannen ett ökadt besvär och i betydlig mort lör honom försvårar redovisningen af uppbörden, samt, på sätt inom Riks-Ståndem af lieie Ledamöter blifvit yttradt, uppbörden alltid sker på uppbördsmannens ansvar, äfven om han uppdrager åt någon honom underordnad tjensteman att. resterne indrifva, samt vid det förhållande, alt genom nu föreslagne- botes - Bevillnings-Utskottcts Utlåtande, N.-o 36. 3 beloppen, stärnmoböterne blifvit betydligen förhöjda, och en mindre andel deraf således sannolikt skall uppgå till det belopp, som för enahanda ansvar och besvär Kronofogdarne hittills tillkommit, genom hälften af nu stadgade 12 sk:s böter, finnér Utskotten sig, med frånträdande af hvad i Betänkandet N:o g i delta hänseende blifvit yttradt, böra tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att uti den om stämmoböter utfärdande
Författning måtte bestämmas, det en tredjedel af samma böter tillfaller Kronofogden, och två tredjedelar socknens fattige.
Stockholm den 17 December 18/jo.
Herrar Grefve Hamilton, Henning r Edenhjelm och Prosten Wibelius hafva reserverat sig emot detta Utlåtande.
Af Herr Grapengiesser: ”Mot Utskottets beslut, så väl i afseende på det föreslagna sättet för stämmobölers utgörande, som desammas fördelning), får jag vördsamt reservera mig.
Den af Utskottet föreslagna långa tariff till olika stämmoböters belopp kan jag icke finna vara förenlig med billighet och rätt, emedan, efter den, äfventyret för den mindre bemedlade är vida större än för den rike.
Straffböter böra, efter mitt begrepp, drabba alla lika, hvilket åter icke kan ske, om ej böterne blifva beräknade efter skattebeloppet, utan afseende derpå om detta är litet eller stort.
För mången är det svårare att utgöra 8 sk i 1 - lingar, ari det är för andra att erlägga åtta Riksdaler.
Dessutom är det icke otroligt, att en stor del af dem , hvilkas contributioner belöpa sig till ett eller flera hundrade Riksdaler, heldre betala den, för försummad inbetalning inom uppbördsstämmans slut bestämd» straffränta af en eller annan Riksdaler, för att under tiden, på ett eller annat sätt, kanhända äfven medelst procenteri, göra contributionssumnian så fruktbar sorn möjligt.
Huru många skaltskyldige äro dessutom i tillfälle att känna den af Utskottet föreslagna långa tariffen på stämmoböter, och just genom denna bristande kännedom kunde ofta misstro eride lill tfpp bör ds mari nen uppstå, huruvida lian påfört rätta stämrnobötes-beloppet, eller ej..
Till undvikande af såväl dea ena sorn andra1 olägenheten af Utskottets förslag, och på det en consequent 4 Bcvillnings-Ulskottets Utlåtande , N.-o 36. och rättsenlig norm må iakttagas vid bestämmandet af dessa böter, anser jag att 2 skillingar för hvarje full Riksdaler, utan afseende på utskyldernes större eller mindre belopp, böra såsom stämmoböter utgå.
Angående fördelningen af dessa böter, anser jag Utskottet i dess förra Betänkande N:o g rigtigt föreslagit, att de oafkortade böra tillfalla församlingens fattige.
Jag kan så mycket mindre gilla det beslut Utskottet nu fattat, som uppbördsmannen, hvilken af Staten erhåller sin lön för dess tjensteåligganden, icke bör vara någon med-intressent i den uppbörd honom åligger att uppbära.
Det ökade besväret består endast deri, att bötes-ziffrau ifylles å contributionssedeln.” TRYCKT HOS J. A. WillDtB, 18 4a Bevill rå ng s-Ut s kottet s Utlåtande , N:o I N:o 37.
Anil. till Exp.
Utsk. ilen 16 Januari, lil. a e. m.
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, iV:o 32,, angående stämpling af spelkort samt afgift en derför.
Enligt från Riks-Slånden ankomne Protocolls-utdrag, har Utskottets Betänkande N:o 3a, angående stämpling af spelkort samt afgiften derför, bifallits af Höevördisa Preste-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet, hvaremot samma 00 'Betänkande blifvit från Höglofl.
Ridderskapet och Adelil samt Väl loll.