Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ledarn.e och anordnarne af den andra nordiska musikfesten förtjäna sålunda ett varmt tack från den musikälskande allmänheten, och särskildt torde böra framhållas generalko- miténs ordförande, h. k. h. kronprinsen, som äg- nat musikfesten ett alldeles särskildt arbete och intresse, samt komiténs verkställande ledamot hr Hedenblad.
Ktingl.
operan återupptog i måndags » Tann- häuser » med den vanliga rollbesättningen, un- dantagandes att Elisabets roll utfördes af en de- butant, fröken Nordin.
Begåfvad med ett för- träffligt röstmateriel, hvilket under, som det tyc- kes, god ledning utvecklats, lyckades den unga sångerskan gifva en ganska god tolkning af den tacksamma, men rätt maktpåliggande rollen.
Stäm- man är klangfull och hög samt väl egaliserad.
Stockholm, Oernandts N:r 27 (185) Prenumerationspris Fredagen den 3 juli 1891. pr ur: I d u n m e d Modetidning och ko- lorerade planscher k r.
&gt; 6: 50 Idun ensam - • i: — Byrå: H a m n g a t a n 1 6, 2Va (midt för Kungsträdgården.)
s k e r i landsorten å post- anstalt, i Stockholm h o s r e d a k t i o n.
Från II.
utställningarna ä r a läsarinna, vill du i dag åter beskära oss äran o c h nöjet af att en stund få tjänstgöra som eder ciceron på den vackra konstslöjdutställ- ningen i Slöjdskolans hus i G ö t e b o r g, så vända vi oss denna gång till den andra stora gruppen af textil kvinnoslöjd och m ö - ta då äfven nu en gam- mal aktad o c h kär stock- holmsbekant som repre- sentant för densamma, näml.
föreningen » Hand- arbetets vänner ».
AiinoiispriK: 35 ö r e p r n o n p a r e i l l e r a d.
F ö r » P l a t s s ö k a n d e » o c h » L e d i g a platser » 25 öre f ö r h v a r j e p å b ö r j a d t t i o t a l stal v.
U t l ä n d s k a a n n o n s e r 70 öre p r n o n p.
" Handarbetets vänners "; utställning.
betets vänners synnerligen lyckade utställning i Göte- borg vunnit sin första stora seger, hvilken b ö r bära allt g o d t hopp o c h tillit för framtiden med sig.
Visserligen veta vi, att fröken Agnes Bran- ting blygsamt tillskrifter sig själf den allra ringa- ste del i framgången, o c h ej heller underskatta vi, hvad härvid Handarbetets vänner e n c o r p s b e t y d t: det redan b e r ö m d a nam- net, de stora resurserna, de vidt förgrenade för- bindelserna, biståndet a f konstskickliga oeh på skilda områden erfarna kvinnor.
Men Agnes Branting tillkommer dock obestridligen förtjänsten af att närmast ha öfver- vakat oeh ledt ordnandet af utställningen i Göte- borg, o c b vi gratulera lika hjärtligt Handarbe- tets vänner som henne själf till det eklatanta resultatet af detta hennes första försök » i e l d e n ».
D å vi senast träffades i Handarbetets vänners sällskap, rörde vi oss i dess vackra, permanenta ut- ställningslokaler på Brun- keberg, o c h vi hade när- mast infunnit oss dit för att bevittna ett » regerings- s k i f t e » — o m vi så få ut- trycka oss —, för att bringa den afgående » r e - gentinnan », direktrisen fru Ingeborg Petrelli, vår hyllning för mångåriga, erkända o c h nitiska för- tjänster o m föreningens vackra syfte, vår lyckön- skan o m ett godt o c h framgångsrikt arbete åt den unga kvinna, som efterträdde i det ansvars- fulla kallet.
Denna unga kvinna har onekligen i dessa da- gar i o c h m e d Handar- Utg-ifning-stid: hvarje helgfri fredag.
Boktr.-Aktieb.
Agnes Branting.
V i stå då åter i den stora salen två trappor upp i Slöjdskolans hus, där vi senast lemnade oelma Giöbels Svensk konstslöjdutställning.
Vi vända oss i dag m o t sa- lens venstra hälft o c h finna där Handarbetets vänners utställning med
K ä r l e k är den hufvudnyckel, som öppnar allt h o s y. en slående totaleffekt breda sig ut öfver hela salens bredd, öfverst krönt af en väldig fris med inskription i allmogestil: Konstnärligt — Fo- sterländskt — Hemslöjdens förädling.
Ett program i fyra ord — o c h ett det vackraste!
Handarbetets vänners utställning har ett be- tydligt större omfång än Selma Giöbels i förra numret beskrifna, o c h att sammanhålla alla dess detaljer till något enhetligt har ej varit så lätt som i fröken G:s rumsinteriör, så m y c - ket hellre som å Handarbetets vänners utställ- ning möbler endast sparsamt förekomma, under det rent textila föremål utgöra flertalet.
Sa- ken är dock m y c k e t skickligt löst.
G e n o m en bottenbeklädnad från golf till tak af mossgrönt kläde o c h öfverst den nyssnämnda afslutande frisen har man lyckats rama in de mångfal- diga o c h olikartade föremålen till ett harmo- niskt helt, s o m redan vid första anblicken an- genämt berör åskådaren genom sin » esprit ä!
arrangemenU.
S o m rent af den stoltaste framgången af allt sitt arbete att höja den fosterländska textil- industrien räknar Handarbetets vänner m e d skäl de helt enkelt lysande resultat, till hvilka de senaste åren fört bemödandena att väfva svenska gobeliner.
Från en primitiv svensk allmogekonst, s o m, tynande både till motiv och teknisk färdighet, ännu blott för några år sedan kvarlefde i några skånska nej- der, där så kallade flamska väfnader tillverkas, har Handarbetets vänner k o m m i t därhän att i denna dag som sin utställnings förnämsta perlor kunna framvisa gobeliner, som i skön- het o c h fulländning näppeligen stå efter de bästa från denna aristokratiska konstgrens klas- siska storhetsdagar.
Skånska väfverskor ha tagits upp till S t o c k h o l m, de ha där fått stu- dera de yppersta förebilder i mönstersamlingar och museer, den medfödda intuitiva smaken har utvecklats o c h ledts i konstnärliga spår, valet af färger o c h garner — allt detta har bestyrts genom Handarbetets vänner.
D e t finns bland dessa väfverskor en ung, skånsk bonddotter från trakten af L u n d, hvil- ken som barn af mormodern lärde den enkla flamska väfnaden, men som nu redan bär ett namn, hvilket hon gjort ryktbart inom konst- närligt intresserade kretsar; o c h det torde väl blott vara en tidsfråga när talet om den unga naturkonstnärinnans ovanliga talang tränger ännu m y c k e t vidare, liksom en gång fordom familjen Gobelins från det anspråkslösa, lilla pariserväfveriet eröfrade världen.
Detta namn är Karna Nilsson.
D e n rikaste naturliga be- gåfning, en ren konstnärsinstinkt med en al- drig felande träffsäkerhet ha k o m m i t på hen- nes del.
D e t p r o f på hennes utsökt fullän- dade konst, som enstämmigt utmärkes som Göteborgsutställningens vackraste smycke, en liten bit gobelin, en meter knappt i fyrkant, men representerande månaders rastlöst arbete vid väfstolen — detta p r o f är väl egnadt att glädja alla vänner af vår kvinnoslöjd.
Själfva mönstret, en läcker o c h ymnig grupp af fruk- ter, b l o m m o r o c h blad i de mjukaste färger på mörkgrön botten, äi. '
fröken A g n e s Bran- ting komponeradt efter en gobelin från 1500- talet i statens historiska museum.
Man vet sannerligen ej, hvad man mest skall beundra, den utsökta finheten i det rent textila utfö- randet eller det öfverdådiga valet af färger och Y.
människan.
j-flPP£L.
förtoningar, hvilka gemensamt frambringa denua illusoriska verkan af ett fulländadt penselns verk.
I detta sammanhang kan nämnas, att vår så konstnärligt anlagde konung med mycket intresse o c h beröm fäst sig vid Handarbetets vänners gobeliner o c h särskildt gifvit Karna Nilsson beställning på en dyrbar gobelin med riksvapnet, hvilken är aftedd till dörröfver- stycke i det s. k. frukostrummet å Stock- holms slott o c h för närvarande är under ut- förande.
E n annan vacker gobelin, en bård till p o r - tiére efter motiv från statens samlingar — äfven här frukter o c h b l o m m o r — utställes af den förras kusin, K a r n a Persson, hvilken dock ej ernått samma höga fulländning.
Såsom hufvudpjäs i utställningen gör sig ett - högsäte på en låg estrad i fondens midt synnerligen väl.
Såväl broderierna å själfva högsätet som å den ytterst stilfulla väggbona- den b a k o m detsamma äro komponerade af frö- ken Gisberg.
Väggbonaden är utförd i appli- kation efter romanska motiv o c h verkar genom sina väl afvägda färgmotsättningar både gediget o c h dekorativt.
D e n upptager vapnet tre kro- nor o c h tvänne sköldbärande lejon på rödbrun botten, omgifven af en präktig ram i drak- slingemotiv.
Snickeriarbetet å högsätet är efter norsk modell ä Nordiska museet utfördt af snickaren A l m g r e n i S t o c k h o l m.
F ö r dem, som något flitigare besökt de se- nare årens textilutställningar, äro namnen Wi- debäck o c h Wästberg i en viss oupplöslig för- ening välbekanta.
Dessa båda damer ha slutit sig samman till något sorts bolag, en firma, som arbetar gemensamt, utställer gemen- samt, tar pris gemensamt.
T y frukterna af detta vackra o c h trägna samarbete ha varit af det goda slag, som ofta premierats.
Äfven i G ö t e b o r g möter oss den konstnärliga duon m e d flere stilfulla o c h väl utförda arbeten.
En riktig liten läckerbit för finsmakare är så e x e m - pelvis en skärm i gustaviansk stil.
I n o m en lätt ram i hvitt o c h guld spänner sig ett ljus- grönt siden med ett charmant silkesbroderi i plattsöm o c h applikation.
Kompositionen så- väl som utförandet äro den nämnda firmans.
A f en m y c k e t originel verkan är ett större skrin, helt o c h hållet täckt af applikationsbro- derier i renässans.
Botten utgöres af stålblått kläde, å hvilket infällts klädessirater i brons- gult, hållna i stil utaf beslag.
D e t hela g ö r sig, i synnerhet på något afstånd, nästan illu- soriskt som ett gammalt skrin i stål, med be- slag af brons.
Återigen samma firma!
På ett annat ställe möta vi dess märke å en vac- ker flossapall i orientalisk stil, allt bevis på att såväl konstnärlig mångsidighet o c h fyndig- het som en sällsynt flit känneteckna de nämnda damernas arbete.
En äfven synnerligen nitisk utöfvarinna af en stilfull o c h förädlad textilslöjd ha vi i frö- ken Petre, som specielt satt sig som mål att använda o c h utarbeta de originelt folkliga m o - tiv, som gifvas i de s. k. allmogeblommorna, de nog af litet hvar välkända, naiva — • men därför ingalunda stillösa — bjärta blomster- målerierna från allmogeskåp o c h kistor.
Frö- ken P e t r e har tillämpat dessa sina stilstudier i flere vackra arbeten, såsom i en afdelnings- skärm i plattsömnsbroderi på rödbrunt fält å grön schaggbotten, en hel del smakfulla kuddar o c h dynor i olika storlek o c h format o. s. v.
V i - dare utställer fröken Petre tvänne stolar, den ena i ebenholz m e d flamsk beklädnad, den andra en högryggad gammaltysk stol m e d ett verkningsfullt korsstygnsbroderi i ett fantasi- mönster, hållet i dämpade färger.
E n stor, verkligt praktfull portiére är af samma konst- närinna komponerad i orientalisk stil; botten är rödbrun, o c h öfverst oeh nederst löper en bred bård af charmant effekt, utförd i klädesappli- kation i ovanligt behagligt harmonierande fär- ger, marinblått, mossgrönt o c h gulbrunt.
Till sin komposition förskrifver sig o c k från fröken Petre en dyrbar skärm i renässans, med all önskvärd fulländning utförd a f fröken Schrö- der.
P å en mörkgredelin sammetsbotten är i sidenapplikation pålagdt ett stiliseradt gripmo- tiv.
Silkets klara färger kontrastera utmärkt mot sammetens matta yta.
E n alltid gärna sedd bekant för dem, som besökt de senare årens Stockholmsutställningar eller — nationalmuseum!
V i syfta på den af professor Julius K r o n b e r g komponerade be- kanta väldiga flossamattan i assyrisk stil.
Den genialiska färgkonstnären hade första gången väft denna matta på sitt sätt, d. v. s. m e d pensel o c h färger, när han målade sin berömda bild D a v i d o c h Saul.
Handarbetets vänner, alltid vakna o c h påpassliga, gjorde en hemstäl- lan, huruvida ej mästaren i mera detaljeradt mönster ville gifva dem mattans komposition till utförande.
H a n gjorde det, arbetet utför- des o c h väckte allmän beundran.
D e t exem- plar, som nu pryder Göteborgsutställningen, är det sjätte exemplar som väfts, och betingar — o m man tar hänsyn till mattans storlek, dess dyr- bara o c h gedigna utförande, dess utsökta elegans — det förvånande måttliga priset af 375 kronor.
Fröken A g n e s Branting har utfört komposi- tionen till en stor skärm i applikation.
Det egendomliga motivet är hemtadt från ett tur- kiskt tält från 1600-talet, nu befintligt i D r e s - dens museum.
V i d a r e har fröken Branting komponerat en dyna i gammalt norskt motiv, utfördt i korsstygnsbroderi, hvilken under konst- närsmötet nere i G ö t e b o r g väckte samtlige ar- tisternas, enkannerligen prins Eugens, synner- liga förtjusning för sin fina, men något däm- pade färgverkan.
E n stor del af den besö- kande publiken k o m m e r dock nog att finna ef- fekten allt för matt.
I allmänhet gör sig en viss förkärlek för bleka halftoner gällande i många af Handarbetets vänners arbeten, där- m e d ej alls sagdt, som ju o c k framgår af hvad ofvan skrifvits, att klara o c h glada färgeffek- ter, där ändamålet så kräfver, få träda fram.
Selma Giöbels utställning är till färgen mera ly- sande; smaken för det ena eller andra är omtviste- lig — eller rättare oomtvistlig som alla smaksaker.
P å den ena flygeln a f utställningen har an- ordnats en särskild afdelning för kyrkliga mo- deller, o c h inom den synes fröken Branting ha offrat ett synnerligt intresse o c h flit m e d en mängd i akvarell utförda skisser o c h modeller.
Här den vackra skissen till ett antependium för Sköfde kyrka m e d Kristusmedaljongen o m - gifven i fyra medaljonger af de fyra djuren, hvilka enligt J o h.
U p p e n b.
4 kap. stodo om- kring stolen: » o e h det första djuret var likt ett lejon, o c h det andra djuret likt en kalf, och det tredje djuret hade ansikte såsom en
människa, o c h det fjärde djuret likt en flygande örn ».
Där en modell till en bok dyna i renäs- sans, korsstygnsbroderi o c h snörmakeri.
V i d a r e en massa kopior i färger, utförda på utländska studieresor, befruktande alltjämt den intresse- rade o c b vakne med nya idéer, nya uppslag.
E t t namn, som naturligen icke saknas på denna afdelning, är Hanna Winge, målarin- nan, den varma främjarinnan af särskildt b ö j a n - det af vår kyrkliga konst.
F ö r äldre prenu- meranter af I d u n äro bennes gärning o c b bild välkända från det nummer för snart två år se- dan, hvilket vi prydde m e d hennes porträtt.
I Göteborg utställer professorskan W i n g e den praktfulla modellen till Tyska kyrkans ante- pendium efter gothiska motiv, redan i denna miniatyrbild ett verkligt jättearbete i guld- o c h silkesbroderi, sidenapplikationer i olika fält o c h färger, s o m hjärtbild pelikanen, närande sina ungar m e d sitt eget b l o d.
V i d a r e modeller till altardukarne i Upsala domkyrka o c h J o - hannis nya kyrka, mästerverk af kombineradt korsstygnsbroderi o c h knyppling, modeller till kommunionsdukar, kalkkläden m.
P å den motsatta flygeln af utställningen fin- nes äfvenledes en särskild afdelning för gamla arbeten, tillhörande föreningens samlingar, bland hvilka särskildt frapperar ett förundransvärdt bibehållet, praktfullt klädningsbroderi från 1600- talet, gult silke på ljusblått siden.
Bänka- dräll frän B l e k i n g e, finsketäcke från Bohuslän, flamska väfnader från N o r g e, schattersömsbro- derier o c h fulländade hälsömsbroderier utfylla denna afdelning, som ej saknar sitt stora in- tresse.
U t o m hvad som nu nämnts i den korta öf- versikt af Handarbetets vänners utställning i G ö t e b o r g, till hvilken bär utrymme kunnat be- redas, o c h i hvilken v i naturligen utförligast dröjt vid de mindre vanliga numren, finnes rikligt o c b vackert urval a f de vanliga skån- ska, nu allt mer bekanta väfnaderna, såsom mattor i flossa, portierer i dukagång o c h krab- basnår samt » o p p h e m t a », hvilken sistnämnda väfnad särskildt, tältlikt draperad öfver en af utställningens hörngrupper, gör m y c k e n effekt och slår an för sin prisbillighet o c h dekorativa verkan.
Några gyllne regler.
ill hvarje flicka, som vill husmor llifva, Jag den, som tar till ledning deras ljus!
J2) e lägga lyckans grundval i ett hus.
först: var ordentlig, flitigt gå och - pyssla, ' Låt hvarje tid ha sin lestämda syssla, ' Låt hvarje sak ha sitt lestämda rum, Som, icke öfverskridas får en tum.
därnäst, se vrår och skafferi så öfver, &lt;JLtt rodna inför ingen da lehöfver; ' Var alltid så leredd från topp till fot, Som om en gäst du skulle ta emot.
Låt vänlig, ej förtrolig mot en hvar, ' Var glad, men ock tillika sansad var.
' Vid dina kläder, vid den mat, som förståndig lagas, " sparsamhet lör iakttagas "; Xy hvad man lefver upp i öfverflöd, ^Beröfvas någon, som är stadd i nöd.
^Barmhärtighet är kvinnohjärtats heder, från himlafådern den sitt ursprung leder.
2 " ag vet ej någon, som llef arm till slut, j2å hvad han till de fattige gaf ut.
fast du så mycket har att öfvervaka, Låt icke själens vård få stå tilllaka, för lärd llef ingen, mången nog en tok.
intet slammer ifrån köket höras — ^Bäst llifva saker, som med tystnad göras.
— Hemligheter!
D e t påminner mig o m en anekdot.
Det berättas från Ryssland — naturligtvis måste det vara från Ryssland — om en un- derlig lag, som förbjuder kvinliga telegrafister att gifta sig med någon annan än en telegrafist, en invigd.
Zaren tycks inte tro på kvinnor- nas tystlåtenhet, o c h det är nog mången som håller med h o n o m.
M e n då är det underligt, att kvinnor någonsin i Ryssland fått tillträde till telegrafverkets tjänst.
Eller kanske det hela blott är en anekdot.
Sannt eller ej — kanske var det dylika ryska farhågor som besjälade våra egna sven- ska myndigheter den tid då fråga först på all- var väcktes om att gifva kvinnan tillträde till sta- tens tjänst, särdeles i vissa därtill synnerligen lämpliga verk, såsom telegraf o c h post.
Eller hvad fruktade man annars?
Nog af, striden härom var ganska långvarig och b ö r icke glömmas nu, då nya strider förestå, då röster höjas för nya landvinningar åt kvinnan på olika områden, ända upp till den politiska rösträtten.
Qlöm ej lort lileln och hvar nyttig lok.
" Och stiger konstens genius till din sida, Låt också honom någon stånd få lida.
Skönt är att kunna sträcka ut sin färd 3 l l a n d i rymder atom prosans värld.
A. Bäckman.
III *.
Kvinliga telegrafister.
€ p i c k — tick-tick — tickl ® Under fina, snabba fingrar hamrar tele- grafapparatens » n y c k e l » sina mystiska tick- tick, signalklockor klinga, de smala pappers- remsorna i mottagaren glida snabbt fram, b e - täckta med dessa punkter o c h streck, som ut- göra telegrafiens alfabet.
T i c k — tick-tick — tick-tick — t i c k!
några gyllne regler har att gifva.
' Val ' Var Med den elektriska gnistans snabbhet flyga tecknen vidare öfver berg o c b dal, öfver.flod och haf, från land till land, o c h det tusen- trådiga nät, som spunnits kring jordens rund, är som ett enda jättelikt, underligt djur, som bär alla världens hemligbeter på sin tysta tunga ... * Eedan för ett par år sedan påbörjade vi un- der denna rubrik en serie artiklar, som då endast uppnådde n:r II, innan den måste afbrytas, på grund af att de då på färre händer hopade redak- tionsgöromålen ej medgåfvo all den tid, som fordras för hopsamlandet af de vidt skilda uppgifterna för planens fullföljande.
V i ha nu emellertid återupp- tagit densamma, då den synes oss böra erbjuda våra läsarinnor både gagn och intresse och vi erinra då på nytt inledningsvis om följande ord, som vi då i begynnelseartikeln yttrade:; &gt;Vår afsikt är helt en- kelt den att gencm några korta skildringar från de olika yrken och branscher, inom hvilka kvinnorna, särskildt i hufvudstaden, vunnit ökad arbetsterräng, för våra läsarinnor framlägga det rent praktiska re- sultat, till hvilket striden i saken häruppe ledt; ett resultat, som väl torde få anses något så när ty- piskt för hela landet, då i hufvudstaden, det and- liga och materiella arbetets centralpunkt, åfven de flesta och mest varierande arbetstillfällen erbjuda sig. » Det allra första som b l e f gjordt i fråga o m svensk kvinnas rätt att deltaga i statens och kommunens tjänst, var att berättiga henne att blifva folkskolelärarinna.
Å r 1860 skrefvo rikets ständer till k. m:t att kvinnorna borde o c h kunde användas i än flera offentliga sysslor.
O c h så fick kvinnan 1861 rätt att bli — organist.
Men rikets ständer, som tycktes gripna af en riktig ifver att göra något för kvinnan, läto sig ej förtröttas.
I en skrifvelse till k. m:t af den 14 mars 1863 utveckla ständerna sina åsikter i den tidens » kvinnofråga ».
Denna skrifvelse är sä märklig både genom sitt eget innehåll o c b genom de resultat, som af densamma blefvo en följd, att några rader ur densamma förtjäna meddelas.
Rikets ständer skrifva: » E n ä r enligt rikets ständers tankar, staten bör, i den mån det kan stå tillsamman med ändamålet af dess framåt- gående i andlig o c h materiel utveckling, lemna utväg åt kvinnan att bereda sig den förbätt- ring i ekonomisk ställning, hvartill hennes an- lag o c h insikter kunna berättiga h e n n e; o c h då nu inom landet finnes ett högst betydligt antal kvinnor, hvilka redan i följd af den o m - ständigheten att männens antal understiger det andra könets, icke kunna erhålla den verk- ningskrets, som i äktenskapet är dem anvisad, anse rikets ständer staten ej böra undandraga sig att åt dessa bereda medel till förvärf.
» D e t är endast vid valet af dessa medel nå- gon tvekan ännu kan uppstå, ehuru det i så- dant hänseende väl torde vara tjänligast att i saknad af egen erfarenhet till en början taga ledning af andra länder, m e d hvilka våra egna förhållanden äro jämförliga.
P å grund af hvad nu blifvit anfördt, få rikets ständer, med an- mälan det rikets ständer för sin del anse tid- punkten vara inne att utvidga kvinnans rätt till anställning i det allmännas tjänst o c h att rikets ständer hafva sig bekant, det kvinnor i andra länder med fördel användas vid telegraf- anstalter, postexpeditioner m.
dylika inrätt- ningar, anhålla, det täcktes eders kongl.
inaj:t vidtaga åtgärder, hvarigenom tillfälle beredes kvinna att erhålla anställning i sådan tjänste- befattning, som kan vara för henne passande, ocb till hvars skötande hon visar sig ega er- forderliga kunskaper o c h skicklighet. » Det där var j u rent besked af rikets stän- der, men både regering o c b telegrafstyrelse
satte sig på tvären så m y c k e t som möjligt.
Till en början ville de blott såsom undantags- fall använda — telegraftjänstemans kvinliga anförvandter.
G i c k månne där den ryska farhågan i g e n?
Till slut måste man dock gifva med sig.
Eiksdagens ord var tydligt, allmänna meningen gifven, oeh i anledning af k. m:ts b r e f till Telegrafstyrelsen den 10 juli 1863 afgaf sty- relsen förslag att besätta 13 telegrafstationer med kvinliga föreståndare.
Isen var bruten!
Visserligen var kvinnas rätt till att användas i det allmännas värf härmed icke erkänd, då denna skulle bero af pröfning i hvarje särskildt fall, men så små- ningom arbetade sig frägan fram.
E t t första viktigt steg var emellertid taget, o c h snart finna vi kvinnan med ifver o c h pligttrohet sköta telegrafistens ansvarsfulla plats, och då detta skrifves är antalet ordinarie kvin- liga telegrafister i Sverige 185 o c h antalet e. o. telegrafister 266, af hvilka senare dock en stor del är anstäld vid den med telegrafverket för- enade telefontjänstgöringen.
* F ö r att erhålla tillträde till telegrafverkets tjänst fordras för kvinna att vara fyllda 17, men icke öfver 20 år.
D e n sökande skall ha aflagt fullständig afgångsexarnen från statens normalskola för flickor eller annat därmed jäm- förligt läroverk, och därvid ha erhållit åtmin- stone vitsordet godkänd i franska, tyska o c h engelska språken, äfvensom i aritmetik o c h geografi.
I n o m verket kan hon avancera till lelegrafist, icke högre.
Däri inbegripes äfven befattning som stationsföreståndare vid mindre station.
D e löneförmåner, hon kan ernå, äro vex- lande.
» E x t r a ordinarie » i telegraftjänstgö- ringen har en lön af 600 kronor den första tiden.
Vanligen höjes denna efter 3 ä, 4 års tjänstgöring till 800 kronor pr år.
F ö r » or- dinarie » tjänst är lönen 900 kronor pr år med tre ålderstillägg å 100 kronor hvart femte år.
F ö r stationsföreståndare å mindre stationer till- kommer bostad, ljus o c h v e d.
P å senare åreu har, som bekant, med tele- grafverket förenats telefontjänstgöring.
För denna tjänstgöring är lönen for kvinliga tele- grafister 600 kronor pr år.
F ö r vid telefonen dessutom anställde kvinliga icke-telegrafister är lönen m y c k e t vexlande.
Vanligtvis har tele- grafstyrelsen bibehållit de löner som förut varit gällande, där nya telefonnät inköpts.