Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan skillnaden emellan hel- och half-frihet i umgälder för Svenska fartyg upphört, böra Fribref egentligen såsom sjöpass betraktas, utvisande och bestyrkande Svenska fartygs nationalitet, på grund hvaraf helfrihet i afgifter inrikes, och de genom tractater betingade fördelar å utrikes ort, åtnjutas.
Att nationaliteten, genom annan handling, möjligtvis skulle kunna styrkas, vill Utskottet ej motsäga; men anser dock lämpligast, att denna handling utfärdas af Kongl. Commerce-Collegium, eller med dess underskrift och insegel, af auctoriteter i landsorterne, som derom till bemälde Collegium lemna skyndsam underrättelse.
Härigenom undvikas alla olägenheter för sjöfarten, som kunde inträffa, genom afskaffande af en handling, hvilken, under ett århundrade, tjenat till bevis för nationaliteten; och Commerce-Collegium förblifver, enligt dess ändamål, såsom hittills, i tillfälle att ega öfversigt af Svenska sjöfartens tillstånd.
Om deijemte modificationer i stadgandena angående tiden för Fribrefs giltighet och sättet för deras erhållande, på sätt här nedan varder föreslaget, få ega rum, anser Utskottet all grundad anledning till klagan öfver kostnad eller tidsutdrägt för skeppsredare, i omförmälde afseende blifva undanröjd, hvadan Utskottet, uppå nu anförde skäl, Bih, till R•
Prat. 1834, 8 Sami. 3 so',de Häftet. 18 1 Ålim. Besv.- och Econom.-Utskottets Betänkande N:o ilo. vördsamt afstyrker framställningen om afskaffande af Kongl. Commerce-Collegii Fribref, till bestyrkande af Svenska fartygs nationalitet.
Vid pröfning dernäst af frågan om tiden för Fribrefs giltighet, för närvarande bestämd (ill ett år, så vida fartyg ej ständigt förblifver utrikes, i hvilken händelse berörde handling gäller 3 år, har Utskottet funnit, å ena sidan, såsom skäl för nämnde tidsbestämmelses bibehållande, kunna anföras, att underslef vid Fribrefvens begagnande härigenom anses hindras, och Commerce-Collegium derå kunna lemna en närmare controlernnde uppmärksamhet, samt i öfrigt ega oafbruten kännedom om Rikets handel och skeppsfart, hvartill kommer, att nämnde Embetsverk bibehålies vitt en oförminskad sportel-inkomst, som, utan lämplig bisättning, ej rättvisligen bor borttagas, hvaremot, å andra sidan, lill stöd för Herr Winbergs, i dess motion framställde yrkande, måste i betraktande tagus, livad af serskiide Talare inom resp. Riks-Stånden, i afseende härpå, är anfördt.
Utskottet bär, rörande detta ämne, jemväl sökt förskaffa sig upplysning om grannstaterne Danmarks och Preussens Författningar, och deri ej funnit viss tid vara bestämd för giltigheten af de handlingar, hvarmed nämnde länders fartyg'styrka deras nationalitet, hvaraf vill synas, som påbudet om Fribrefs årliga förnyelse, under oförändrade förhållanden med redare och skeppare, skulle i Sverige, utan menlig påföljd, kunna upphäfvas, enär i alla fall missbruken skulle, så vidt ske kan och under närvarande förhållande eger rum, förekom mas genom nu gällande, i Kgl.
Förordningen den 22 April 182g upptagne, ansvars-bestämmelser, samt bibehållande af edgång och öfrige formaliteter vid Fribrefs utfärdande.
Det innefattar, utan all fråga, en besynnerlighet att vara pligtig utlösa en ny med den äldre till innehåll lika handling, på sätt nu sker när Fribref förnyas, ulan att förändring i eganderätten eller med skeppare inträffat, och då sådant, förutan ändamålet med Fribref, kan vinnas, samt hvarje åtgärd till sjöfartens lättande och befordrande är behöflig, föranlåtes Utskottet att, med frånträdande af dess hemställan i förra Betänkandet, vördsamt tillstyrka Rikets Idögloflige Ständer att hos Kongl. Mäjjt frambära den underdåniga önskan, att Fribrefs förnyande ej må anses nödigt eller påbjudas, så länge samma egare eller interessenter innehafva fartyg och annan skeppare ej antages.
Åliggandet att i Kongl. Commerce-Collegium uttaga Fribref, kan för skeppsredare i hufvudstaden eller derintill närmaste släder ej medföra tids - Allmänna.
Desv. och Oecon.-TJtskottets Betänkande IV.-o 110, 19 utdrägt, hvilken deremot för dem å aflägsne orter inträffar.
Till undanrodjande af härmed förenade olägenheter och förluster, har Kongl. Maj;t, genom Dess Nådiga Kungörelse den 26 October sisth år, lemnat vederbörande tillfälle, alt komma i åtnjutande af ilen för Wisby och Götheborg medgifne förmon, att hos Konungens Befallningshafvande ega tillgång på Commerce-Collegii Fribref; och ehuru en utväg sålunda är öppnad för borttagande af det hinder och svårigheter, sorn- af passhandlingarnes uttagande i Collegium följa;# likväl, och då såsom vilkor stadgas, att visas bör det uppehåll eller olägenhet inträffat af bristen på dylika Fribref, och flere medborgare, lill följd häraf, innan fördelen linge åtnjutas, skulle nödgas •vidkännas förluster, som genom tillståndets utsträckning kunde förebyggas, anser Utskottet sig böra i så måtto förändra sitt yttrande i detta afseende, alt Utskottet vördsamt tillstyrker: att Rikets llögloflige Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, på sätt genom Kongl. Brefven den i5 Augusti 1829 och den 5 November 1831 för städerne Wisby och Götheborg finnes medgifvet, samt under enahanda vilkor, ett tilli äckligt antal blanquetter till Commerce-Collegii Fribref måtte för skeppsredare, som sådant äska, blifva alt tillgå hos Konungens Befallningshafvande i de Län, der stapelstäder finnas.
I afseende på Turkiske pass, har Utskottet inhemtat, att tractaterne med Marocco och öfrige Bai baresk-Staterne bestämdt innehålla, att Svenska fartyg böra vara försedde med Commerce-Collegii pass, hvilket genom 1804 års Kgl. Reglemente jemväl är föreskrifvet lill iakttagande af farling, sorn i krigstid segla utom Östersjön.
Det vill således synas, som denna handling, utan de sjöfarandes eget äfventyr, ej för närvarande kan afskaffus, el ler Svenska sjöfarten böra blottställas för de möjliga hinder och olägenheter, som genom förändrade föreskrifter, rörande denna passhandling, kunde inträffa, och å så aflägse orter vore svårare alt förekomma, hvadan Utskottet afstyrker framställningen om förändrade stadganden i afseende på skyldigheten att innehafva Turkiska pass och tiden för deras giltighet.
Men emedan samma förhållande och tidsutdrägti i afseende på Turkiska passens anskaffande från hufvudstaden, som med Fribref eger rum, och blauquetler till de förra hos Konungens Befallningshafvande i Wisby och Götheborg äfven finnas att tillgå, tillstyrker Utskottet vördsamt; 30 Allm.
Besv. och Occon-Utskottets Utlåtande N.o 111. alt Rikets Höglofl.
Ständer hos Kongl. Maj:t, om Turkiska passblanquetters tillhandahållande hos Konungens Befallningshafvande i de Län der stapelstäder finnas, frambära enahanda underdånig önskan, som, i afseende på Fribrefs erhållande, blifvit af Utskottet föreslagen.
Dock varder detta, jemte en Ledamots serskilda mening, till Rikets Höglofl.
Sländers närmare pröfning vördsamt öfverlemnadt.
Stockholm den 20 Äng. i834- Reservation: af Herr Grefve Posse: Då Fribrefven hvarken kunna betraktas såsom sjöpass, ej heller äro behöflige för bestyrkande af nationaliteten, kån jag icke gilla de skäl, hvarpå Utskottet grtindat sitt beslut; men som jag anser de största svårigheterne i afseende på skyldigheten alt förse fartygen med Fribref, genom de af Utskottet föreslagne åtgärder kunna undanrödjas, tillstyrker äfven jag för min del bifall till Betänkandet, dels på den grund, att, genom den fortfarande skyldigheten alt uttaga Fribref, Commerce-Collegium bibehåller inseendet öfver handeln och sjöfarten, dels ock derföre, att det skulle vara betänkligt borttaga från bemälde Collegii Tjenstemän en påräknad inkomst af sportler.
Ank. till Exped.-Utskottet den 20 Augusti.
Ytterligare Utlåtande, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Skrifvelse, rörande ett på Rikets Ständers begäran utarbetadt förslag till en Låne-inrättning för Bergsmans-handteringen i Riket.
Utskottets i ämnet afgifne Utlåtande N:o 81, har af Hedervärda Bonde-Ståndet den 14 sisth Julii, på grund af dervid gjorde anmärkningar, blifvit till Utskottets förnyade handläggning återremitteradt; men som berörde Utlåtande blifvit af 3:ne Riks-Stånd gilladt, nemligen af Högleflige Ridderskapet och Adeln den 8, af Högvördige Preste-Ståndet den 1 oeh af Allm.
Besv. och Occon.-Utskoitets Utlåtande N'.o lia. 21 Vallöf!. Borgare-Ståndet den 4 i förenämnde månad; så har Utskottet funnit ålerremissen ej kunna lill någon vidare åtgärd föranleda.
Stockholm den 20 Aug. 1834- N:o 112.
Ankom till Exp.-Utskottet den Augusti.
Rikets ‘Häglof!. Ständers Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotts
Utlåtande, i anledning af väckt motion om belåningsrättj uti publika fonder, ä torkad spanmål.
| Hedervärda Bonde-Ståndet har till detta Utskott remitterat ett af Mksdagsfullmägtigen Anders Andersson från Skaraborgs
Län ingifvet memorial, hvaruti, på anförde skäl, hemställes, att, i sammanhang med regleringen af utvägar till näringarnes biträdande med lån, enskilde personer i Rikets stapelstäder, synnerligen de på vestra och södra kusterne belägne, måtte tillåtas belåna ritorr eller torkad, samt brandförsäkrad och i tjenli»e magasin upplagd säd, under iakttagande i öfrigt af de vilkor, sorn derföre kunna blifva stadgade.
I anledning häraf får Utskottet vördsamt anföra, att, som Rikets Ständer, genom lemnadt bifall till Banco-Utskottets Betänkande N:o 16, så vult det rörer ifrågavarande ämne, dels afslagit motioner, hvilka åsyfta att utsträckafBankens lånerörelse till belåning äfven af spanmål, dels beslutat, att cassa-creditiv må af Baneo-styrelsen, under vissa vilkor, beviljas åt associationer, som på större handelsplatser kunna sig bilda, för att, medelst upplag och belåning af Svensk spanmål, underlätta och beforda exporten deraf genom spnnmålens vårdande och beredande till afsättlig handelsvara, sedan dylika associationer visat, att de erhållit af Kongl. Majit fastställde R.eglementen; alltså har Utskottet ansett Anders Anderssons ifrågavarande motion icke böra till någon åtgärd å Utskottetss sida föranleda.
Stockholm den a3 Augusti 1834- Allm, Bcsv. och Oecon.-ZJtskollets Memorial JY:o 113.
Utskoltet den 20 Augusti.
Vördsamt Memorial, angående återlemnande af remitterade motioner 0111 prorogation af innevarande Riksdag.
Genom utdrag af Vallöf]. Borgare-Ståndets
Prolocoll för den i3 och i5 dennes, soia i går kommit Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet tillhanda, har bemälde Riks-Stånd lill detta Utskotts behandling remitterat; 1:0
Ett anförande af Herr Winberg, hvaruti yrkas, att Rikets Högloft.
Ständer, med hänsigt till vådan af Cholera-farsotens möjliga utbrott i lnifvudstaden, mätte öfverenskomma om lämpligaste sältet för en underdånig framställning, det Kongl. Maj:t täcktes, i sådant fall, på någon tid upplösa eller prorogera Riksdagen och hemförlofva Represenlanterne, för att, efter farsotens upphörande, hit återvända och afsluta de ärenden, som kullslå återstå. 2:o
Ett anförande af Herr Santesson, som föreslår: aj) att Rikets Högloft.
Ständer borde hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, att de, för detta i Grundlagen oförutsedda fäll, anse och för klara Kongl, Maj;t oförhindrad, att på obestämd kortare tid, hemförlofva nu församlade Ständer, och då förhållandena åter medgifva, sammankalla .dem, på tid och ställe, som Kongl. Majit i Nåder pröfvar lämplige, för att fortsätta och afsluta de sålunda under tiden hvilande Riksdagsgöromålen; K) att Rikets Högloft.
Ständer, vid ett sådant samfäldt beslut, matte till Kongl. Majit aflemna ett crediliv uppå erfoderligt belopp för de extra lehöf, som dessa oförutsedde förhållanden kunna vålla; för hvilket ändamål åt Slats-Utskotlet ock borde uppdragas, att skyndsamligen till RiksStånden inkomma med förslag; c) alt Herrar Talmän och Ordförander i Utskotten med aldraförsta sammanträda, för att, vid sakernas närvarande förhållande och med afseende på möjligheten af den i förestående usta punkt afsedda prorogation af Riksdagen för någon lid, aftala och öfverenskomma, hvad som kan och lur" åtgöras, för att afsluta det mest angelägna, Och för alt bereda ordning och säkerhet för det öfrigas bibehållande, i dessvid inlerims-afbrottet varande skick, intill Riksdagens åter-fortsättande.
Likaledes har Utskottet, genom utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Prolocoll för den iö och 18 dennes, som sistnämnde dag ankommit, fått Ålim.
Besv, och Oecon.-Utskottets Memorial N.-o it3. 23 emottaga remiss å en af Johcui Benglsson från Wester-Norrland inom. nämnde
Stånd väckt motion, af enahanda syftning med hvad första punkten af Herr Santessons framställning innefattar.
Yid föredragning häraf, har hos Utskottet i öfvervägande kommit, att de i dessa motioner innefattade förslag ostridigt åsyfta antingen förklaring, ändring eller åtminstone undantag, eller suspension för ifrågavarande fall, uti de sladganden, som nu gällande Grundlagar innehålla; och då 8i:sta, Banira och 83:dje §§me i Regerings-Formen, hvilka skola efter deras ordalydelse i hvarje serskildt fall tillämpas, uttryckligen föreskrifva, huru frågor af sådan beskaffenhet böra behandlas, samt häraf följer, alt dessa icke må, i annan ordning, än som der finnes föreskrifven, lill pröfning förekomma; alltså finner Utskottet sig icke kunna, emot tydliga stadgandet uti förenämnde Grundlags-paragrafer, till behandling upptaga ifrågavarande, från Vällofl.
Borgare- och Hedervärda Bonde-Stånden remitterade, motioner om prorogation af innevarande Riksdag.
Hvadan desamma ock, under åberopande af Riksdags-Ordningens 44 §• 3 morn., barbos lill bemälde Riksstånd vördsamt återlemnas.
Stockholm den 21 Augusti 1804.
STOCKHOLM, tryckt hos Bernh. M. Brederg, i834* 'Allm.
Utlåtande N.o ti4•
F N:o 114.
Ankom till Exp.iUtsk. den 2S Augusti.
Utlåtande, i ättledning af väckt motion, om förklaring åf stadgandet i 2 Sect. 1 Cap. 1 af Kongl.
December 1820, i fråga om skyldighet att bygga och underhålla skolhus i städerne.
Under anförande hurusom, vid flera tillfällen, den mening inom DomCapitlen gjort sig gällande, alt Sliftens Gymnasii- och Skolbyggnads-Cassors bestämmelse och ändamål skulle vara, alt dermed bygga och underhålla lärohus endast inom den stad, der Dom-Capitlet har eitt säte, men Skolhusen i Stiftens öfrige städer derifrån vara uteslutne, har Herr J.
Bååth, uti ett lill Yällofl. Borgare-Ståndet ingifvet memorial, yrkat, att, på det städernes rättighet uti berörde omständighet må en gång för alla Blifva bestämd, Rikets Höglofl.
Ständer måtte till Kongl. Maj:t framföra den underd. önskan, att 2 Sect. 1 Cap. 1 §. af 1820 års.
Skol-Ordning, i hvad den stadgar städernes skyldighet, att bygga och underhålla lärohusen, matie meddelas det tillägg och förklaring, att hvarje stad inom Stiftet, efter bestyrkt och pröfvadt behof, må vara berättigad, att lill slike byggnader erhålla bidrag och understöd af Stiftets Gymnasii- och Skolbyggnads-Cassa, i förhållande till Cassans odisponerade tillgångar.
I anledning häraf får Utskottet vördsamt anföra, alt då ofvanberörde §. i Kongl.
Skol-Ordningen innehåller, ”att städerne skola bygga och underhålla lärohusen, der denna skyldighet, enligt gällande Författningar, dem åligger, samt att, på öfrige ställen, lärohusens byggnad och vidmagthållande skola ombesörjas af Stiftens byggnadsfonder, under tillsyn af Biskop och Consistorium,” finnér Utskottet denna föreskrift vara så bestämd, samt i sin tillämpning tydlig, att någon .förklaring deröfver icke är af nöden; och då de tillgångar, som genom Byggnads-Cassorne uppkomma, egentligen äro bestämda till uppförande af sådane lärohus, hvaraf, såsom fallet är med Gymnasier och Lärdoms-Scholor, alla Stiftets invånare kunna hemta nytta, hvaremot städerna i allmänhet, med lika skäl som församlingarne å landet, lära böra anses pliglige att sjelfve bekosta uppförandet af sine enskilde skolhus, — så anser läh, till R.
Prot. 1834- 8 Sami. 2i:sta Häftet.
a 'Allm.
Utlåtande N.o 114•
Utskottet Herr Bååths framställning icke böra till nSgon Rikets Höglofl.
Hvilket dock, jemte en Ledamots serskilda mening, till Rikets Höglofl.
Ständers egel afgörande vördsamt hemställes.
Stockholm den 20 Augusti 1834» Reservation: af Herr Domprosten Doctor Lidman: ”De facta den värde Motionairen anfört, de åsigter han sjelf i sin motion och Utskottet i detta sitt Betänkande velat göra gällande, bevisa nogsamt, att lagstadgandet i 2 Sect. 1 Cap. 1 § Kongl. Skol-Ordningen lärer behöfva förtydligas.
Med åberopande af nyssnämnde §. hafva Dom-Capitien i allmänhet ansett Stiftets Nybyggnads-Cassa uteslutande böra användas för Stiftets Gymnasium eller högre Lärdomsskola; då Herr
Bååth på samma §. stödjer sitt yrkande: alt hvarje stad inom Stiftet är berättigad att, vid förefallande skolhusbyggnad och reparationer, af Cassan erhålla bidrag och understöd: och Utskottet sin åsigt, alt denna rätt till allmänt biträde är inskränkt till släderne med Lärdoms-Skolor.
Skulle Utskottets, och ännu mer, skulle Motionairens tolkning af Lagen vara den rätta, och Dom-Capitlen vid Lagens tillämpning misstagit sig, följer oundvijiligen: alt Staten, som under den successiva öfvergången af slädernes pedagogien till Apologist- och Lancaster-Skolor, slutat med att befria Communerne från underhållet af deras egna barns lärare, i och med detsamma äfven åtagit sig underhållet och nybyggandet af omkring ett hundrade Skolhus; och att Rikets Höglofl.
Ständer således lära böra vara betänkte på, alt med minst 5o,ooo R:dr Banco årligen öka anslagen å 1 o:de Hufvud-Titeln, enär de till Gymnasierna och Skolhusen nu förevarande byggnadsmedel hittills icke varit till räck lige alt, som sig bör, undei hålla ett enda Gymnasium och ett enda Skolhus i hvarje Stift. O111 än Rikets Höglofl.
Ständer skulle vara beredvillige, att, på så sätt, gå städernes enskilde Drätsel-Verk till mötes, lärer likväl Oeconomie-Utskottet knappast vara befogadt, att med förslag i detta hänseende inkomma.
Då likväl det ifrågavarande oftanämnde lagstadgandet möjligen skulle föranleda flere Rikets städer, alt med Wadstena tro sig vara från all byggnads- och underhållsskyldighet af sine Skolhus befriade, kan jag ej annat än med den värda Motionairen, ehuru i motsatt syftning vördsamt, föreslå: att Rikets Höglofl.
Ständer i underd. skrifvelsehos Kongl.
Maj:t anhålla, att det Allm. Besv.- och Occon.-Utsk.
Utlåtande N.o 115. 3 mindre bestämda stadgandet i 2 Sect. 1 Cap. 1 §.
Skol-Ordningen matte utbytas emot det mera bestämda:
Städerne, med undantag af dem, sorn genom serskilde Kongl.
Stadganden derifrån uttryckligen äro befriade, skola sjelfve sine Skolhus bygga och underhålla.
Ankom till Exp.-Utsk. den 2 Sept.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om upphäfvande af de inom.
Riket på åtskilliga ställen vidtagne spärrningsanstalter emot Chöler afår soten.
Ridderskapet och Adeln har Oeconomie-Utskottet denna dag fått emottaga remiss å en af Herr Grefve Frölich, David, väckt motion, så lydande: ”Jag har begärt ordet, i afseende på nu gällande Författning till hämmande af Cholerans kringspridande, i följd hvaraf så mångå spärrningsstationer uppstått och dagligen uppstå på allmänna vägar och farleder inom landet, att ett nytt slag af elände, till slut måhända vida mer förstörande än farsoten, derigenom framkallas.
— Det är möjligt, att endast få med mig delat den öfvertygelse, att ifrån den period, då Choleran började hota, att man förgäfves på länge kan utestänga den, sedan den en gång inträngt i Europa; att då den sålunda förr eller senare lärer anamma de olfer, som räddhåga, oordentlighet och osnygghet lid efter annan för dess räkning bereda, så vore det bättre, att genom undanrödjande af desse Cholerans hjelptroppar, förlama dess härjningar, än att, genom spärrningar och förvirrande Police-åtgärder, ändamålslöst anstränga sig, för alt vinna endast palliativer.
— Det är möjligt, att, då i alla tider en skatt måste illgöras åt svagheten och rädslan, deras antal, som kräfva den, inom vårt Fädernesland nu är så stort, all en Regering, som icke trott sig kunna lugna eller besegra opinionen, haft skäliga anledningar att, på sätt hittills skett, visa sig verksam med farsotens motande; men jag vågar påstå, att det är omöjligt, alt sedan Choleran nu, oaktadt spärrningarne, sträckt sig från kust till kust öfver hela medlersta Sverige, opinionen icke 4 Allm. Besv.- och Occon.-Utsk. tltlatande N.-o 115. skulle dag för dag hafva undergått sådan förändring, att man nu hade lika goda anledningar att återkalla och upphäfva dessa spärrningsanstalter, sora en hvar borde inse i deras conseqventa application till hvarje commun, men godtyckligt tolkade af möjligen fanatiske Sundhets-Nämnder och satte i verket af Constaplar och Hållkarlar, skulle omsider förstöra hela samhälls-mechanismen och åstadkomma en fullkomligt anarkisk oordning öfver hela Riket. —.
Må det stå den enskilde fritt, inom sitt område eller husliga krets, att tillstänga sin port och tro sig kunna umbära det utbyte af emottagen och lemnad hjelp, som utgör ett samhälles naturliga föreningsband; förr eller senare skall den individuela räddhågan gifva vika för olägenheten af saknad tillförsel eller afsättning af lifvets oundgängligaste behof; men måtte icke Styrelsen, måtte icke de, af hvars ställning i det allmänna och af hvars bildning man har rätt att fordra, det de skola betrakta ärendena i större scala och träda fram när det gäller, må icke desse sakna det civila mod, som fordras, för att åter öppna de allmänna vägarne och vattenfarlederne inom Riket.
Jag vågar upprepa, att det är omöjligt, att icke Styrelsen skulle hafva redan insett, alt den svårligen kan längre fortfara efter samma spärrningsgrundsats; men det är möjligt, att, emedan banan blifvit redan nog långt beträdd, det är svårt att återvända, utan att blottställa sig för ett orättvist, men derföre icke mindre högljudt klander.
Det skulle nemligen kunna sägas: att man spärrat för att frelsa Slockholm och de dyrbara lif hufvudstaden innesluter, men att na, sedan Choleran härstädes utbrutit, man sorglöst låter den sprida sig hvarthän den behagar.
Nå väl! det är just för den händelse, att sakerna stå sålunda, som det är den församlade Representationens skyldighet, alt å Folkets vägnar ej allena disculpera Regeringen, utan ock påkalla offentligen den magtyttring, som kan anses så vådlig; och må det moraliska ansvar, som man i de flesta fall är så benägen att pålägga Rikets Ständer, äfven i detta drabba dem.
— Jag hoppas de skola förmå bära det, och jag undandrager mig icke den dryga andel deraf, mig, såsom Motionair inora delta Stånd, kan påfalla.
— Jag anhåller om Herr Grefvens och Landtmarskalkens proposition till Ridderskapet och Adeln, att en underd. skrifvelse till Kongl. Maj:t af Rikets Ständer måtte tillstyrkas, i afsigt att, genom en Nådig Kungörelse, öfver hela Riket, skyndsamligen utverka en återkallelse af alla påbud, som kunna anses ålägga eller berättiga Policemagten, Sundhets-Nämnderne eller Communerne, att inrikes spärra de allmänna communicationerne till sjös eller lands, så att spärrning hädanefter, inrikes, må bero endast på elen dispositionsrätt af enskildt territorium, som, Allm. Besv.- och Oecon.-Ulsk. "Utlåtande N.-o u5. 5 på grund af allmän Lag, eger rum, och att, i afseende på den spärrning i hamnarne eller å kusterne intill hafvet, som Kongl. Maj:t kan pröfva nödig, ' i Nåder måtte tillses, att utrikes handeln, så litet som möjligt, störes eller förhindras; hvarom remiss till Allmänna Besvärs- ocbtOeconomie-Utskottet torde meddelas, med föreläggande, att skyndsamt afgifva Betänkande.
” Utskottet har företagit detta ämne till pröfning med den skyndsamhet, som i motibnen blifvit äskad, och får derefter vördsamt anföra: att då frågan om Cholera-farsotens smittosamma beskaffenhet icke inom Läkarne sjeifve kan anses vara tillförlitligen afgjord, har Utskottet ännu mindre, på någon säker och fullkomlig öfvertygelse i detta afseende, kunnat hemta grund för ett Utlåtande, huruvida de nu vidtagne spärrningsanstalter möt dess inträngande må upphäfvas eller fortfara.
Men deremot har Utskottet ansett uppmärksamhet böra fästas på de meningar och åsigler, som ibland allmänheten äro gängse och rådande, angående farsotens afvärjande genom sådane åtgärder.