Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste-Ståndet den 18 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående föreskrifter rörande ersättningar i händelse af olycksfall vid jernvägstrafiken.
(Stats-Utskottets utlåtande N:o 108.) S. A. K.
Sedan hos Rikets Ständer blifvit hemstäldt, att Staten måtte öfvertaga den förre Lokomotivföraren G. A. Riex ådömda ersättningsskyldighet till åtskilliga personer i följd af den vid Sandsjö jernvägsstation den 23 December 1864 genom två bantågs sammanstötning timade olyckshändelse, hafva Rikets Ständer, som hvad särskildt beträffar nämnda fråga, inhemtat, att densamma redan utgjort föremål för E. K.
Maj:ts nådiga pröfning, likväl, med anledning häraf, funnit sig böra i underdånighet anhålla, det E. K.
Maj:t måtte låta, på sätt som kan i nåder pröfvas lämpligt, undersöka och utreda, huruvida icke särskilda lagstadganden må vara behöfliga i afseende på Statens och enBih. till R.
Prot. 1865 Si 1866. 10 Sami. 1 Afd. 12 Håft. 2 10 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, M 91. skilda jernvägsbolags skyldighet att, såsom i åtskilliga andra länder lärer vara föreskrifvet, i händelse af olycksfall vid jernvägstrafiken, utbetala ersättningar för skada å person eller egendom.
Preste-Ståndet den 18 — — Borgare-St&ndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af år 1865 verkställd revision af Statsverkets med flera allmänna fonders förvaltning under år 1863.
(Stats-Utskottets Utlåtande N:o 127.) S. A. K. I anledning af hvad Rikets Ständers sistlidet år församlade Revisorer rörande då verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863 uti afgifven berättelse anmält, samt vederbörande förvaltande verk och myndigheter uti deröfver afgifna underdåniga förklaringar hos E. K.
Majit andragit, få Rikets Ständer i nedan omförmälda ämnen, hvilka blifvit upptagna särskildt för hvarje dermed befattning egande embetsverk eller myndighet, i underdånighet anföra följande:
Enligt hvad Revisorerne omförmäla, hade från äldre tider anvisningar icke sällan egt rum på öfverskotten å Statsverkets inkomster, då statsanslag icke varit att tillgå Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, J/S 91.
11 för utgifter, hvilka af allmänna medel måst bestridas.
Af Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer erinrades emellertid att det vore mindre lämpligt att anvisningar skedde å en så beskaffad titel, enär, i händelse statsinkomsterna under något år ej uppginge till deras i Riks-staten påräknade belopp, dessa anvisningar egt rum å icke befintliga tillgångar.
Till undvikande deraf föreslogs, att utgifter af omförmälda beskaffenhet skulle anordnas under förskottstitel, för att, efter anmälan hos Rikets Ständer, framdeles ersättas.
Detta förslag bifölls af Rikets åren 1856—1858 församlade Ständer, som uti skrifvelse den 22 April 1857, jemte förmälan att de vid Riks-statens uppgörande ville tillse, att de flesta sådana utgifter, som blifvit af öfverskotten å Statsverkets inkomster bestridda, kunde å Hufvudtitlarne upptagas och beräknas,i underdånighet anhöllo, att, om Kongl. Maj:t icke desto mindre skulle derefter finna nödigt att tillfälligtvis anvisa statsmedel till sådana behof, hvilka ej blifvit af Rikets Ständer förutsedda och dertill anslag således ej beviljats, dessa utgifter, derest de ej kunde bestridas med de för dylika tillfälliga behof egentligen afsedda besparingarna å Riks-statens Hufvudtitlar, derefter måtte under förskottstitel anordnas samt vid påföljande riksmöte för Rikets Ständer tillkännagifvas, då, efter föregången pröfning, Rikets
På den sålunda tillkomna förskottstiteln hade sedermera åtskilliga anvisningar egt rum, hvarpå Revisorerne meddelat uppgift; och då vid granskning deraf Revisorerne trodde sig finna, att större delen af de betydliga belopp, som blifvit ä förskottstitel anvisade, innefattade utgifter för sådana behof, hvilka vore af natur att årligen återkomma, samt anslag derför lätteligen kunde å Riksstat uppföras, hade Revisorerne, enär för bestridande af de oförutsedda, tillfälliga utgifterna medel icke saknades, till Rikets Ständers pröfning hemställt, huruvida bibehållandet af nämnda förskottstitel kunde vara af behofvet påkalladt och öfverensstämmande med den i 64 och 65 §§ Regerings-formen uttalade grundsats, att statsmedlen skola till de af Rikets Ständer pröfvade behof och efter den upprättade staten anordnas.
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande har Statskontoret anfört, att vid granskning af förteckningen öfver berörda anvisningar förekomme, att utaf der upptagna utgiftsposter, som till största delen redan voro af Rikets Ständer godkända och ersatta, de flesta utgjort kostnader för komitéer, hvilka, i följd af Rikets Ständers egna underdåniga framställningar, för särskilda ändamål blifvit tillsatta; att en del förskott vore sådana, som icke vidare ifrägakomme, såsom kostnaden för uppgörandet af formulär till de förvaltande verkens räkenskaper och ersättningen till innehafvarne a,t roterade ecklesiastika boställen, för hvilket sednare föremål anslag numera funnes å Riks-staten uppfördt; att likaledes, beträffande ersättningen till innehafvare af vissa kungsgårdar för den s. k. hofveri-skyldighetens upphörande, medel till godtgörelse åt dessa indelningshafvare vid nästlidna riksdag blifvit å stat anslagna; att åter andra utgifter vore af den beskaffenhet, att de lämpligen borde af Riksgälds-kontorets tillgångar direkte bestridas, såsom ersättningen för de med statsrevisionerna förbundna 12 Expedition it- Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrijvelse, %As 91. kostnader, och de årliga tillskotten för betäckande af kolonien S:t Barthelemys förvaltningskostnader, den sednare utgiften medelst förhöjning af det å Riksgälds-kontoret för ändamålet nu anvisade extra statsanslag, samt att för öfrigt utgifter förekomme till ersättning för afskrifna eller förmedlade indelta räntor m. m., hvarom, sedan behörig utredning hunnit ske rörande flera andra likartade utgifter, såsom ersättningen till vederbörande indelningshafvare för mistade mjöl- och sågqvarnsräntor, Statskontoret framdeles komme att i ett sammanhang göra underdånig anmälan, på det att ersättningsanslag derför kunde å de särskilda Hufvudtitlarne uppföras; och ehuru det syntes Statskontoret, som för utgifter af ifrågavarande beskaffenhet, för hvilka vid statsregleringens uppgörande medel ej blifvit anvisade, en ytterligare anordningstitel utöfver de begge, som redan förefunnes, nemligen de å de flesta Hufvudtitlarne uppförda anslagen till extra utgifter och samma Hufvudtitlars besparingsmedel, icke borde erfordras, kunde dock å andra :dan erinras, att, om kostnaderna för ofvanomförmälda komitéer skulle af nyssnämnda båda fonder bestridas, dessas tillgångar utan tvifvel icke sällan blefve otillräckliga för de många tillfälliga behof, som af samhällsodlingens framåtskridande i alla rigtningar blefve en nödvändig följd, men om åter Rikets Ständer, i sammanhang med sådana af dem gjorda underdåniga framställningar, som, för att kunna bringas till verkställighet, medförde kostnader för Staten, tillika anvisade nödiga medel för dessas betäckande, skulle, enligt Statskontorets tanke, den s. k. förskottstiteln blifva mindre behöflig än nu vore fallet.
För öfrigt och då, med hädanefter årligen återkommande riksdagar, Representationen lättare än hittills blefve i tillfälle att omedelbart pröfva anslagsbehof af ifrågavarande beskaffenhet, föreställde sig Statskontoret, att nämnda anordningstitel i allt fall kunde komma att inom kort försvinna; och det vore under sådant förhållande som Statskontoret ansåge, att någon särskild Rikets Ständers åtgärd icke af Revisoiernes framställning påkallades.
Rikets Ständer, som vid granskning af ej mindre den af Revisorerne åberopade, vid deras berättelse fogade, tabell öfver å förskottstitel gjorda anvisningar åren 1857 till och med 1863, än äfven förteckningen å de under förskottstitel sedermera anordnade summor, hvilka i E. K.
Maj:ts till innevarande riksdag aflåtna Proposition om Statsverkets tillstånd och behof blifvit till ersättning anmälda, funnit en stor del af de derå upptagna utgiftsbelopp vara af beskaffenhet, att anslag derför lämpligen kunnat å Riks-stat uppföras, anse Revisorernes omförmälda framställning redan på grund af detta förhållande vara förtjent af uppmärksamhet; men ytterligare har ett kraftigt stöd för densamma vunnits genom den vigtiga förändring, som efter revisionsberättelsens afslutande inträffat medelst antagandet af ny Riksdags-ordning, i följd hvaraf riksdagarna skola årligen återkomma.
Derigenom att Representationen hvarje år kan reglera Statens utgifter, bör det blifva möjligt att undvika utgifters anvisande på förskottstitel, helst då, om ändamålet skulle fordra större skyndsamhet, än att den följande statsreglerings-perioden kunde för utgiftsbeloppets anordnande afvaktas, det lika litet hädanefter som hittills kan möta hinder, att, på E. K.
Maj:ts särskilda framställning, anvisa Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, Jb? 91.
13 medel undantagsvis att utgå under det löpande riksdagsåret till fyllande af något angeläget behof.
Uti särskild underdånig skrifvelse hafva Rikets Ständer hos E. K.
Maj:t anhållit, att i afseende å sådana i ofvannämnda förteckning upptagna utgifter, som befunnos vara af fortgående natur, framställning till kommande riksdag måtte göras om derför erforderliga anslag.
Af öfriga å berörda förteckning uppförda förskottsutgifter äro emellertid de flesta och betydligaste, änskönt de icke kunna antagas fortfarande komma att utgå, dock af den art, att extra anslag för året dertill lämpligen kunde anvisas, såsom kostnaderna för Författnings-koinmissionen samt öfriga tillförordnade komitéer, nämnderna för reglering af presterskapets löneinkomster, boställsersättning åt landtstatstjenstemän o. s. v.; och torde hvad å förteckningen utöfver nu omförmälda slags utgifter återstår, finnas vara af så ringa betydenhet, att tillgång dertill lätteligén kunnat beredas å hufvudtitlarnes besparingar eller anslagen för extra utgifter.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt få Rikets Ständer, med godkännande af den grundsats att, sedan tiden, för hvilken statsreglering vid innevarande riksdag blifvit fastställd, tilländagätt, statsutgifters anvisande på förskottstitel icke må ega rum, hos E. K. Maj:t, jemte förmälan härom, i underdånighet anhålla att, utom de utgifter? som Rikets Ständers ofvan åberopade underdåniga skrifvelse afse, äfven öfriga förekommande, ä Riks-staten ej uppförda, kostnader, som till vissa eller ungefärliga belopp kunna för statsregleringsäret beräknas, må varda till Riksdagen anmälda, för att sätta denna i tillfälle att pröfva behofven och bestämma dertill erforderliga anslag.
Jemte redogörelse för behandlingen af besparingarne å de olika anslagen under
Riks-statens särskilda hufvudtitlar samt för de föreskrifter rörande besparingarnes användande, som vid olika tider blifvit gifna, hafva Revisorerne meddelat tabellarisk uppgift angående såväl besparingarnes belopp som deras användande under revisionsåret.
Hänvisande till dessa uppgifter yttra Revisorerne, att anledningen dertill att så stora besparingar uppstått, som tabellen utvisade, hufvudsakligen läge deri, att åtskilliga allmänna anslag under Riks-statens Femte Hufvudtitel ej blifvit under samma år, för hvilka de beviljats, till de afsedda ändamålen använda.
Uå emellertid de behof, för hvilka anslagen blifvit beviljade, ej vore afhulpna, utan medlen derföre behöfde användas, syntes det, vid bedömande af Statsverkets ställning, vara vilseledande, att dessa medel inginge bland allmänna besparingarne, fastän de icke vore disponibla för sådana behof, hvarföre besparingarne afsåges.
Enligt nådigt Bref till Förvaltningen af sjö-ärendena af den 17 April 1860 hade E. K. Maj:t ansett följande anslag å Riksstatens Femte
Hufvudtitel vara af beskaffenhet att böra såsom reservationsanslag behandlas, nemligen: till Flottans underhåll; nybyggnad; 14 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, JS 91. till båtsmäns förseende med kojer och täcken; „ beklädnad åt mariner, kanonierer m. fl.; „ exercis af Flottans bemanning; „ spanmålsupphandling och bagerikostnader.
Då likväl dessa anslag i Riks-staten icke vore upptagna såsom reservationsanslag, inginge besparingarne derå uti rikshufvudboken till Hufvudtitelns allmänna besparingsfond, hvilken derigenom betydligt förökades, och som uti denna fond, enligt Revisorernes tanke, ej borde ingå andra medel, än sådana, som vore disponibla för tillfälliga utgifter af oundgänglig beskaffenhet, hemställde Revisorerne, huruvida icke till vinnande deraf, nämnda anslag å Femte Hufvudtiteln jemväl kunde i Riks-staten såsom reservationsanslag uppföras.
Ett olika förhållande egde rum i afseende å åtskilliga andra allmänna anslag, hvilka, ehuru de å Riks-staten icke heller vore upptagna såsom reservationsanslag, likväl uti rikshufvudboken, i enlighet med derför i nåder faststäldt formulär, blifvit såsom sådana anslag behandlade, i följd hvaraf besparingarne eller behållningarne å dessa anslag icke tillgodoförts Hufvudtitelns allmänna besparingsfond, utan för hvarje anslag särskildt reserverats.
Sådana anslag voro: å Fjerde Hufvudtiteln till militie-boställskassan, trossens underhåll och salpeteruppköp; å Sjunde för Myntets drift och underhåll samt till Postverket och skogsplanteringskassan, samt å Nionde till Wadstena krigsmanshuskassa och invalidhusfondeu.
Beträffande anslagen till Myntets drift och underhåll samt till Postverket, så vore dessa till följd af särskilda bestämmelser i sjelfva verket reservationsanslag, ehuru de icke funnos såsom sådana upptagna i Riks-staten.
Hvad anginge de öfriga af ifrågavarande anslag, så vore dessa lemnade såsom bidrag till åtskilliga för vissa ändamål bildade kassor och fonder, hvilkas betydliga tillgångar skulle för de afsedda syftemålen oförryckt användas.
Vid sådant förhållande låge det i sakens natur, att dessa medel icke borde i allmänna besparingarne ingå, hvilket icke heller skett, fastän anslagen vore såsom allmänna å Riks-stat uppförda; men dessa fonders tillgångar inginge likväl uti de å Hufvudtitlarne reserverade behållningar äfvensom uti statsregleringsfonden, ehuru de för Statens allmänna utgifter ej vore disponibla! och då flera andra, af allmänna medel bildade kassors tillgångar icke behandlades på samma sätt uti rikshufvudboken, utan der särskildt upptogos, oaktadt äfven de njuta statsbidrag, hemställde Revisorerne, om icke, till vinnande af likformighet i bokföringen och undvikande af möjliga misstag i afseende å beloppet af de medel, hvilka för allmänna utgifter vore att disponera, samtliga fondernas tillgångar kunde från Hulvudtitlarnes reserverade behållningar uteslutas, så att dessa endast innefattade besparingarne, dels å reservationsanslagen, dels ock å allmänna anslagen under Riks-statens särskilda Hufvudtitlar; hvarjemte, enär hvarje
Hufvudtitels allmänna besparingsfond borde upptaga samtliga de besparingar, som å Hufvudtitelns allmänna anslag uppkommit, det syntes Revisorerne vara nödigt, att alla de anslag, som vore af beskaffenhet, att derå uppkommande besparingar borde särskildt reserveras, i Riks-staten uppfördes såsom Exped.itions-Utskott.ets reservationsanslag, hvartill anslagen till Postverket samt Myntets drift och underhåll alltså borde förändras.
Jemte erinran att samtliga ifrågavarande anslags behållningar vore bokförda i öfverensstämmelse med Riks-staten och det för rikshufvudbokens upprättande fastställda formulär, har Statskontoret, delande Revisorernes i ämnet uttryckta åsigt, så i ena som andra hänseendet instämt uti deras ofvannämnda hemställan.
Rikets Ständer, som äfven biträda de af Revisorerne yttrade åsigter i denna fråga, finna likväl, enär beskaffenheten af ofvannämnda anslag vid behandling af vederbörande Hufvudtitlar redan blifvit i sammanhang med anslagens belopp för instundande statsreglering af Rikets Ständer bestämd, det icke vara lämpligt att uti deras i detta hänseende fattade och E. K.
Majit i vissa delar tillkännagifna beslut nu vidtaga någon ändring; men på det att syftemålet med Revisorernes ofvanberörda framställning ändock må kunna ernås, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K.
Majit täcktes dels uti den nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, som till nästa riksdag kommer att aflåtas, föreslå de förändringar i anslagens beskaffenhet, som af Revisorerne blifvit ifrågasatta, dels förständiga vederbörande, att i afseende å bokföringen vidtaga de åtgärder, hvilka erfordras för vinnande af det med Revisorernes framställning åsyftade ändamål.
Vidare hafva Revisorerne omförmält, hurusom E. K. Majit, enligt nådigt Bref den 14 April 1863, hade tillagt tjenstemän och vaktbetjening i Kanslirätten arfvode för år 1862, med 225 Ridr till Sekreteraren, 150 Ridr till Aktor och 25 Ridr till vaktbetjeningen, att utgå af besparingarne å Riks-statens Andra Hufvudtitel, och att dylika arfvoden äfven hade, på sätt räkenskaperaa utvisade, för flera föregående år utgått, ehuru, enligt inhemtad upplysning, Kanslirätten under en längre följd af år ej haft något sammanträde.
Jemlikt Kongl. Instruktionen för Justitie-stats-departementet af den 3 Juli 1840 borde embets- och tjensteman inom nämnda departement, sorn beträddes mel fel eller färsummelse i tjensten för sådan förseelse, då den vore af mindre svår beskaffenhet, af Justitie-statsministern erhålla tjenlig föreställning, men om den felande sig deraf ej rättade, eller han beginge fel eller försummelse af svårare beskaffenhet, egde Justitie-statsministern öfverlemna till Aktor att den felaktige vid Kanslirätten i laglig ordning tilltala.
En sådan rättighet tillkomme, på grund af särskilda stadganden, äfven öfrige
Departements-chefer inom E. K. Majits Kansli i afseende å derstädes anställde embets- och tjenstemän, och utgjordes Kanslirätten af Justitiekanslern såsom ordförande, samt Expeditionscheferne, Revisionssekreterarne och Kabinettssekreteraren såsom ledamöter.
Denna domstol hade, sedan dess domsrätt i afseende å vissa delar af postväsendet, till följd af föreskriften i Kongl.
Kungörelsen den 16 Expeditioni- Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, J\/§ 91.
9 November 1836 upphört, numera, så vidt Revisorerne kände, endast att handlägga ofvan omförmälda mål, jemte frågor om ansvar för Guvernören å S:t
Barthelemy i det som angår hans ministeriela göromål, hvarom funnes ett äldre stadgande af den 6 September 1797; men då den omständigheten, att Kanslirätten på flera år ej behöft sammanträda, utvisade, att sådana ärenden, sorn kunde blifva föremål för dess handläggning, ytterst sällan förekomme, vid hvilket förhållande behofvet att fortfarande bibehålla nämnda inrättning med så mycket mera skäl kunde ifrågasättas, som behandlingen af dylika ärenden ej syntes kräfva andra insigter, än dem ledamöterne i Öfverrätterna, hvilka i allmänhet handlade likartade mål rörande andra einbets- och tjenstemän, borde besitta, hade Revisorerne till Rikets Ständers bepröfvande hemställt, huruvida icke giltig anledning förefunnes att, till besparing för framtiden af förenämnda årligen återkommande utgift, ifrågavarande domstolsinrättning kunde helt och hållet indragas.
Lika med Revisorerne hafva Rikets Ständer funnit det vara önskvärdt, att ifrågavarande domstolsinrättning, till besparande af förenämnda, af behofvet ej påkallade utgift, kunde indragas, och få derföre i underdånighet anhålla, det E. K.
Maj:t behagade låta utreda, huruvida ifrågavarande domstolsinrättning må kunna indragas samt i sådan händelse till Riksdagen derom aflåta nådig Proposition.
I anledning deraf, att, jemlikt Kongl.
Brefven den 22 Augusti 1684 och den 4 Maj 1721, mantalspenningarne, som utgjordes af befolkningen i Waxholm, vore anslagna till aflöning åt justitiestaten derstädes och till detta ändamål från de skattskyldiga direkte utginge, hafva Revisorerne hemställt, att åtgärd måtte vidtagas i syftemål, att nämnda mantalspenningar, förslagsvis beräknade till 180 R:dr, komme att, emot ersättning åt vederbörande, till Statsverket ingå; och har Statskontoret lika med Revisorerne ansett, att ifrågavarande mantalspenningar lämpligen borde, i samma ordning som mantalspenningarne för den öfriga delen af riket, till Staten ingå, samt föreslagit att på enahanda sätt, som, i enlighet med hvad Revisorerne jemväl anfört, egde rum vid 1850—1851 års riksdag i afseende å de till Upsala akademi dittills utgående mantalspenningar utaf de å akademiens hemman skattskrifna personer, ett emot medium af nu ifrågakomna mantalspenningar för de tio åren 1854—1863 svarande anslag, utgörande, enligt räkenskaperna, i jemnt tal 183 R:dr, måtte anvisas till aflöning åt justitiestaten i Waxholm, emot det att mantalspenningarne i stället komme att till Statsverket ingå; och borde detta anslag uppföras under den å Riks-statens Sjunde
Hufvudtitel förekommande anslagsrubriken:
Då regleringen af utgifterna under ofvannämnda Hufvudtitel vid innevarande riksdag redan blifvit af Rikets Ständer fulländad, finna Rikets Ständer, ehuru delande den af Revisorerne uttalade åsigt, likväl icke lämpligt att nu vidtaga de föreslagna åtgärderna, men hafva härigenom velat i underdånighet anhålla, det E. K.
Majit, vid aflå tande - Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, J\S 91. 17 tande till nästa riksdag af nådig Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof täcktes föreslå de åtgärder, hvilka för vinnande af det med Revisorernes framställning afsedda syftemål må, vara erforderliga.
Efter erhållna uppgifter angående dels antal, beskaffenhet och omfång af de Kronans hus och egendomar i hufvudstaden, hvilka äro ställda under Öfverintendentsembetets förvaltning, dels antalet af de rum och lägenheter uti ifrågavarande byggnader, som för myndigheters och embetsmäns inrymmande användas eller dertill voro användbara, äfvensom sättet, hvarpå dessa lägenheter, i öfrigt, för närvarande disponerades, hafva Revisorerne hemställt, huruvida icke, till förekommande eller minskning af de hyresersättningar, som, enligt af Revisorerne meddelad uppgift, till betydligt belopp utginge för en del härvarande embetsverk, Riksarkivets förra hus vid Skeppsbron samt det af Staten nyligen förvärfvade så kallade Hebbeska huset å Riddarholmen, kunde bringas i det skick, att vissa embetsverk och myndigheter der kunde inrymmas, äfvensom om ej åtskilliga bostadslägenheter, hvaraf några syntes Revisorerne vara större, än som erfordrades, andra åter vara så belägna, att de ej kunde af boställshafvarne begagnas, kunde delvis, eller helt och hållet till embetslokaler upplåtas; Och hade Revisorerne, såsom exempel på sådana bostadslägenheter, omförmält Justitie-statsministerns, innehållande 30 rum samt Hof-statybildhuggarens med 19 rum, förutom kök och atelier, belägna vid Östra Beridarebansgatan; Statsrådet och Chefens för Landtförsvarsdepartementet boställe, 25 rum, jemte 2:ne kök, uti f. d. Preisiska huset, N:o 36 vid Drottninggatan, samt Öfverdirektörens boställe med 15 och Myntmästarens med 13 rum, utom kök, i Myntverkets hus å Kungsholmen.
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande har Öfverintendents-embetet anfört, hvad först angår Riksarkivets förra hus vid Skeppsbron, att, sedan E. K. Majit, genom nådigt Bref den 24 sistlidne November, anbefallt Embetet att, innan nådigt beslut fattades derom, huru denna, enligt Kongl. Brefvet den 7 Augusti 1863, tid försäljning afsedda Kronans egendom borde vidare disponeras, efter anställd undersökning och besigtning af densamma, tid E. K.