Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det icke kan förmodas att posthållare, utan särskild ersättning, åtager sig det besvär, som posthållningen medför, och dermed förenadt äfventyr af förlust, har såsom sådan ersättning, utöfver hvad han eljest på företaget kan förtjena, upptagits ett i Komiténs tanka lämpligt belopp. 0) Öfverkontrollör, hvilken det skulle åligga, att, inom sitt distrikt, icke allenast anordna stationer och posthållning, utan äfven utöfva tillsyn öfver hela postbefordringsväsendet, torde, med afseende å anspråken på de egenskaper samma befattning således skulle erfordra, icke kunna vedergällas med mindre, än det föreslagna arfvodet, jemte ersättning till skrifvarebiträde, hvaraf han ansetts vid sin expedition, för emottagande och verkställande af Poststyrelsens föreskrifter, blifva i behof.
Till en början torde Öfverkontrollörs distrikt icke böra hafva större utsträckning, än 25 å 30 mil i längd. 10) Administrations-kostnaden vid poststationerna har, med hänsigt till den större eller mindre rörelse, som vid dem förmodas uppkomma, beräknats olika vid olika stationer.
I större städer, äfvensom vid postvägars anslutning till jernvägar, torde en liflig personbefordjing och paketförsändning uppstå, hvadan icke allenast flere tjenstemän, utan äfven större, embetslokal erfordras.
— I mindre städer och på en del andra ställen är äfven jemförelsevis mera rörelse att förvänta och måste således administrations-kostnaden der blifva större, än vid det stora flertalet af stationer, hvarest Tillsyningsmannen ansetts kunna, med biträde af Konduktörerna, medhinna de förefallande göromålen.
11) Antalet af Konduktörer, hvilka till två tredjedelar skulle samtidigt tjenstgöra, är lämpadt, dels efter deras behof af nödig hvila och dels efter angelägenheten att, vid inträffande förfall för dylik tjensteman, annan i hans ställe må finnas att tillgå. 12) Hufvudpostvagnarne, hvilka måste med särdeles omsorg förfärdigas, om de skola ega bestånd, har Komitén, efter öfverläggning med en af hufvudstadens förnämsta vagnfabrikanter, hvilken fått del af de Komitén tillhandakomna fullständiga ritningar och beskrifningar 68 » å sådane vagnar, som i Preussen begagnas, antagit komma att kosta, de för 5 hästar, med 6 täckta och 2 öppna platser, 2,500 R:dr och de för 3 hästar, med 4 täckta och 2 öppna platser, 2,100 R:dr R:mt.
Den upptagna årskostnaden för det, jemte nödiga reservvagnar, å hvarje linie behöfliga antal Hufvudpostvagnar är, med ledning af i andra länder inhemtad erfarenhet, grundad på den förutsättning, att en dylik vagn, som begagnats 9,000 mil, icke vidare är för ändamålet brukbar, och att värdet då endast betäcker under tiden skedda reparationer och räntan å inköpssumman.
13) Den hästlega, Postverket skulle för Hufvudpostvagnarnes befordran i kontrakt tillförsäkra posthållare, har förslagsvis antagits till I R:dr R:mt milen.
Om denna betingas högre eller lägre, har sådant icke något inflytande på kostnadsberäkningen i sin helhet, utan endast på totalförlustens fördelning emellan posthållningen å ena samt post- och personbefordringen å andra sidan. 14)
Af de i hufvudpostvagnarne befintliga platser är 1 täckt afsedd för konduktören och 1 öppen för postiljonen, dock sålunda att, om alla täckta platser äro upptagna och resande ej åtnöjes med den öppna, konduktören skall vara förbunden att afstå sin täckta plats och sjelf intaga den öppna.
Alla de för resande afsedda platserna, kunna icke antagas ständigt blifva begagnade oell har derföre någon inkomst af 1 täckt och 1 öppen plats icke tagits i beräkning.
Dessa båda platser måste dock vara upptagna, när tillsättande af bivagn kan ifrågakomma, och den afgift af 1 R:dr 80 öre per mil, som då för dem inflyter, är i stället påräknad att betacka den del af bivagnskostnaden, som icke ersättes af dermed befordrade resandes platsafgift.
Till närmare upplysning i detta hänseende torde böra erinras, att, med beräkning af samma häst- och vagnslega, som för extrapost, en fyrsitsig bivagn för 2 hästar kostar 3 R:dr 70 öre per mil.
Om den medför allenast en resande, hvilken för sin plats har att betala, likasom i hufvudvagnen, 1 R:dr pr mil, uppkommer alltså en förlust af 90 öre.
Aro åter två eller flere platser i bivagnen upptagna, förorsakar tillsättandet deraf icke någon kostnad utöfver den för post- och personbefordringen beräknade, hvaremot, om de medföljande resandes antal uppgår till fyra, eller så många som, under förutsättning att deras packgods kan läggas på hufvudvagnen, kunna, med beräkning af 450 skålpunds tyngd på hvarje häst, bivagnen medfölja, en verklig vinst på bivagnsbefordringen af 30 öre pr mil uppkommer.
Då för öfrigt de opåräknade platserna i hufvudvagnen ofta måste vara upptagna, utan att bivagn behöfver tillsättas, torde, om också bivagnsbefordringen icke skulle bära sig sjelf, hvilket ej är otänkbart, åtminstone med säkerhet kunna antagas, att någon på den gjorda kostnadsberäkningen inverkande förlust icke deraf kan blifva en följd. 15) Enligt nu gällande föreskrifter, må ingen lägga större tyngd på en häst, än 1 skeppund, men, huruvida de åkandes tyngd härvid är inberäknad eller icke, finnes ej uttryckligen bestämdt.
Komitén, som, till förekommande af stridigheter härom, ansett ett bestämdare stadgande nödigt, har trott 450 skålpund vara den högsta tyngd, hvilken, åkandes vigt inberäknad, borde få efter en häst föras, dock, hvad hufvudpostvagnarne beträffar, med det undantag att, enär dessa måste anspännas med större och bättre hästar, än sådane, som i allmänhet till skjutsning begagnas, vigtqvantiteten kunde bestämmas till 500 skålpund efter hvarje häst. 16) Denna, för bref och tidningar reserverade, vigtqvantitet är beräknad efter de å väglinien nu gående posters medeltyugd. 69 17) Med ledning af gällande paketpost-taxa har Komitén ansett medelfraktafgiften kunna upptagas till 1 öre milen pr skålpund.
Mindre paketer torde dock böra draga högre afgift, och för större deremot lämplig moderation äga ruin. 18) Af posthållningskostnaden belöper på hvarje station med 14 hästar 9,350 R:dr, och på hvarje sådan med 8 hästar 6,050 Hulr.
En betydlig minskning i den upptagna totalförlusten skulle alltså vinnas, derest, vid postvägsbefordringens anordnande, förhållandena medgåfve inskränkning af antalet stationer. ( 70 Beräkning af skjutsning.?- Riksmynt.
Antalet år 1855 vid 1,308 gästgifvaregårdar å dessa vägar utgångne hästar utgjorde 932,813, eller dagligen i medeltal 2,556.
För uppehållande af denna skjutsning erfordras, enligt förut angifven grund, att hvarje häst måste hvila hvar fjerde dag, j:del större häst- antal, eller 3,408 hästar. 3,408 hästar å 350 R:dr R:dr 1,192,800: — 1,704 skjutsare å 350 R:dr » 596,400:
— För skjutsbudning vid 1,308 gästgifverier ä 100 R:dr ............
» 130,800: — 1,920,000 Städerna.
Antalet år 1855 i 58 städer å dessa vägar utgångne hästar utgjorde 103,997, eller dagligen i medeltal 285.
Dessa, tillökade med ^:del, gör 380.
380 hästar ä 350 R:dr R:dr 133,000: — 190 skjutsare ä 350 R:dr » 66,500:
— För skjutsbudning vid 58 gästgifverier ä 100 R:dr » 5,800: — 205,300 Från Posthemman å dessa vägar utgå årligen tillsammans 100,766 hä- star, eller dagligen i medeltal 276.
Dessa, tillökade med |:del, gör 368. 368 hästar ä 350 R:dr R;dr 128,800: 184 skjutsare å 350 R:dr » 64,400: 193,200 Summa R:dr 2,318,500 | — 71 kostnaden å Bipostvägarne.
Riksmynt. 932,813 hästar hafva, med beräkning af skjutshållens medellängd till mil, under året skjutsat 1,399,219 mil, hvarför lega å 1 R:dr per mil inbringar R:dr 1,399,219
R:dr 151,059 —
Det återstår nu för Komitén, att i underdånighet utlåta sig i afseende å Kungs- och, Kronoskjutsen.
Af Komiténs ofvan meddelade redogörelse för de af menigheterna i fråga härom afgifna yttranden inhemtas, hurusom de skjutsningsskyldige sjelfve temligen allmänt ansett sig icke kunna från detta skjutsningsbesvärs utgörande in natura befrias.
Huru maktpåliggande det är, att så väl kungssom kronoskjutsning må kunna obehindradt å bestämd tid verkställas, är lätt att inse.
Begge dessa slag af skjuts erfordra ett vida större hästantal, än sannolikt någon enda entreprenör förmådde att tillhandahålla eller åstadkomma.
Vid transporter för Kronans räkning, såsom af manskap och effekter för försvarsverkets behof, erfordras understundom 50 ä 100, någon gång mångdubbelt flere hästar, med åkdon; och att under krigstiden sådan skjutsning kunde i än mera vidsträckt mån tagas i anspråk, låter utan svårighet tänka sig.
Berörde skjutsningar kunna således ej utgöras utan biträde af de hemmansinnehafvare, som äro egare af hästar, och, i händelse sådane hemmansinnehafvares lagliga förpligtelse, att lemna detta biträde, komme att upphöra, skulle det blifva af dessas godtfinnande beroende, om och till hvad pris kronotransporter kunde besörjas.
Härvid bör ej heller förbises, att denna tjenstbarhet mera omedelbart utgår för det allmännas nytta och behof, än befordringen af post och resande samt att kungs- och kronoskjutsningen i allmänhet ej är af samma betungande egenskap, som de öfrige skjutsningsbestyren.
Den förekommer, särdeles kungsskjutsen, i de flesta orter mera sällan och tiden för utgörandet tillkännagifves på förhand, så att de skjutsningsskyldige ej behöfva i afvaktan derå, såsom ofta för annan skjutsning, när tillfället dertill är ovisst, kan vara af nöden, längre tid hålla sina hästar obegagnade i beredskap.
Det bör emedlertid medgifvas att kronoskjutsningen på en och annan ort varit temligen besvärlig; men detta förhållande har likväl redan, i följd af ångfartygs-konnnunikationernas utveckling ej obetydligen, förändrats, enär, enligt 3 och 103 §§ i Kongl. Förordningen den 6 September 1842, fortskaffning af, så väl trupper, som persedlar, för Kronans räkning skall företrädesvis sjöledes ega rum.
Ännu mera lindring kommer dock att de skjutsningsskyldige beredas, i den mån jernvägsanläggningarne hinna fullbordas, då otvifvelaktigt den kronoskjuts, som följt hufvudvägarne i landet, kommer att till största delen upphöra.
En särskild åtgärd anser Komitén sig jemväl böra här omförmäla, som i hufvudsaklig mån undanröjt en på vissa orter tillförene öfverklagad olägenhet af kronoskjutsningen.
Då krut-tillverk - 73 ningen förr var Kronan ensamt förbehållen, ålåg det Krigs-Kollegium att tillhandahålla krut åt bergslagerna och åt andra enskilda förbrukare, hvadan betydliga qvantiteter af denna vara blefvo med kronoskjuts forslade från krutbruken för enskildes räkning; men, sedan lagstiftningen, i afseende å tillverkning och försäljning af krut, nu mera blifvit ändrad och KrigsKollegii omförmälda bestyr, i anseende dertill, med nästlidna års slut upphört, kommer följaktligen den kronoskjuts, som för berörde ändamål utgått, att hädanefter icke vidare ega rum.
I öfrigt bör, med anledning af en del gjorda framställningar i afseende å kronoskjutsen, erinras, hurusom, till lättnad för de kronoskjutsskyldige, stadgadt är, dels genom Kongl. Förordningen den 6 Maj 1830, att Läns-Styrelserna skola, när tid och omständigheter det medgifva, och sådant utan drygare kostnad för Eders Kongl. Majit och Kronan kan verkställas, söka att träffa särskilda ackord med enskilde om kronotransporter, dels ock, uti förberörde Nådiga Förordning den 6 September 1842, att transporter af persedlar, som med kronoskjuts skola ega rum, helst böra verkställas under den tid, då vinterföre kan begagnas.
Flera åtgärder äro således redan vidtagne, som bidraga att göra omförmälda skjutsningsbesvär under vanliga förhållanden föga kännbart; men hvad, som i synnerhet skulle komma att deri verka lättnad, vore den förändring i afsende å samma besvärs utgörande, som, enligt hvad förut i detta betänkande är antydt, blefve en följd af Komiténs förslag till förändrad reglering af postens och resandes befordran.
Då nemligen de härtill nu anslagne hemman befriades från åliggandet, att lör dessa ändamål utgöra skjuts in natura, komme de sedermera att, lika med öfrige skjutsningsskylge hemman, deltaga i kungs- och kronoskjutsnings-besvärets utgörande.
Huru ringa detta besvär, efter en sådan fördelning, blefve för hvarje hemman, visar sig vid jemförelse emellan de skjutsningsskyldige hemmanens antal, hvarom upplysningar förekomma i bilagan N:o 5, samt de uppgifter rörande den under åren 1855, 1856 och 1857 bestridda kungs- och kronoskjuts, hvilka Komitén genom Eders Kongl. Majits
Befallningshafvande fått sig meddelade.
Dervid inhemtas: att miltalet af utgjord kungs- och kronoskjuts, efter en häst beräknadt, för hela Riket uppgått år 1855 till 1)9,186, år 1856 till 55,354 och år 1857 till 51,673 elier i medeltal för ett år till 68,738 mil; att af detta medeltal belöper sig för hvarje skjutsningskyldigt hemman i Riket 17/,, mil: *) samt att, om förhållandena länsvis betraktas, i medeltal under ett år kungs- och kronoskjuts efter en häst blifvit utgjord:
) I denna kalkyl är ej beräknad den lindring, frälse-hemman under fredstid åtnjuta. fiel. om skjulsn.-besvävel. 16 746 mil, hvaraf på hvarje hemman sm belöper % mil 2056 » » » » l1/, » 1117 » » » 1V7 » 5037 » » » 22/5 » 5135 » » » » 3 ‘/g » 4329 » » » 2% » 4567 )> » » IV-, » 4537 » » » B P/s » 2489 » » » » ’7/2S » 7332 » » » » 2 % » 2764 » » » » 1 Vs » 1328 » » » » Vi » 2029 » » » » v9 » 3641 » » » )) ] » 1991 » » » )) % » 1892 » » » » % » 2601 » » » I3/l5 2861 >) » » )) 1 » 1162 » » » » 5/6 » 4757 » » » » 4% » 3864 » » » » 2 » 1549 » » » » % » 533 » » » » '/> » i Westerbottens*) i Wester-Norrlands i Jemtlands i Gefleborgs i Kopparbergs i Wermlands i Örebro i Westmanlands i Upsala i Stockholms i Södermanlands i Östergötlands i Skaraborgs i Elfsborgs i Göteborgs och Bohus i Hallands i Jönköpings i Calmar i Kronobergs i Blekinge i Christianstads i Malmöhus i Gottlands Hvarken med anledning af det erhållna uppdraget, eller af hvad i öfrigt förekommit, har Komitén funnit sig ega skäl, att i underdånighet göra någon framställning om förändring i den för kungs- och kronoskjuts utgående lega, hvilken nyligen, genom Kongl. Kungörelsen den 11 December 1857, blifvit förhöjd.
På grund af hvad ofvan i underdånighet är anfördt och upplyst, samt under förutsättning, att de till gästgifveri-, håll- och reserv- samt postskjuts indelade hemman komma att fram dessa skjutsning sbestyrs utgörande in natura befrias, anser Komitén annan åtgärd i afseende å kungsoch kronoskjutsnings-besväret ej böra vidtagas, än att samtlige skjutsningsskyldige hemman i Riket förklaras böra i utgörandet af kungs- och kronoskjutsning deltaga.
Slutligen har Komitén trott sig böra fästa Eders Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet derpå, att, så framt Komiténs förslag, angående väntningspenningars erläggande af resande, komme att bifallas, det i Kongl.
Maj 1830 förekommande stadgande, om dylik ersättnings utgående till krouoskj utsände, torde till undvikande af missförstånd, böra förtydligas genom förklaring, att de till varors och persedlars fortskaffning uppbådade kronoskjutsskyldige skola vara berättigade att, efter fyra ') 1 Norrbottens litti har kungs- eller kronoskjuts under ifrågavarande år ej utgått. timmars väntning utan betalning, för derpå följande ätta timmar, under hvilka de ytterligare skola vänta, undfå betalning med 25 öre riksmynt i timman för hvarje häst.
Utdrag af det hos Komitén denna dag förda protokoll, innefattande några ledamöters i vissa delar yttrade särskilda meningar, bifogas i underdånighet; hvarjemte underdånigst återställas följande från Eders Kongl. Majit till Komitén i Nåder öfverlemnade handlingar, nemligen: dels Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 28 Oktober 1857, angående åtgärder till ordnande af skjutsningsbesväret, samt de från skjutsningsskyldige i flere landsorter vid början af sednaste Riksmöte till Eders Kongl. Majit ingifne underdåniga petitioner i samma ämne, äfvensom Kammar-Kollegii och samtlige Läns-Styrelsernas deröfver meddelade underdåniga utlåtanden; dels den från Hedervärda Bondeståndets Talman den 14 Oktober 1854 å Ståndets vägnar i underdånighet aflåtna skrifvelse, angående postföringsskyldigheten, samt Post-Styrelsens underdåniga utlåtande i ämnet, dels ock Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 14 December 1857, angående förändring af kungs- och kronoskjutsens utgörande.
Komiterade framhärda med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Majits underdånig! igslr, tropligtigsle tjenare och undcrsåter:
C. I.
OSCAR ALSTRÖMER.
P. U. STENBERG. CARL RYDQVIST.
P. E. TIL WINROTH.
PETTER JÖNSSON. E. A. F. Lindencrona.
Stockholm den 31 Augusti 1851). 76 Utdrag af Protokollet, hållet hos Kornitén för lifgifvande af förslag till skjutsningsbesvärets ordnande, den 31 Augusti 185,9. S. D. Sedan Herrar Komiterade fullbordat öfvcrläggningarne i de ämnen, som utgjort föremål för Komiténs behandling och det i enlighet med de fattade besluten uppsatta förslag till underdånigt betänkande vid särskilda sammanträden blifvit genomgånget; så beslöts nu att detsamma skulle under denna dag expedieras.
Härvid anmäldes följande reservationer: Af Herr Häradshöfdingen Stenberg:
„I afseende på den del af Komiténs förslag, hvarigenom hästlegan för befordran å de vägar, som i förslaget blifvit benämnde bipostvägar, är ansedd böra bestämmas till en R:dr R:mt per mil, har jag funnit mig föranlåten att yttra skiljaktig mening.
Att den under nästförflutne två åren inträffade inskränkning uti trafiken af resande varit till stor del föranledd af den sednast tillkomna förhöjning i skjutslegan, synes mig otvifvelaktigt; och afgifterne för entreprenadskjuts hafva temligen allmänt förefallit nog dryga.
Det skick, hvari kommunikationsanstalterne blifva ordnade, utöfvar ett högst väsendtligt inflytande på landets förkofran, till framsteg i näringar och industri, samt innebär sålunda i sig utvägar till ernående af fördelar af särdeles omfattande betydenhet.
I följd deraf böra kommunikationsmedlen i möjligaste måtto underlättas och göras för trafiken, i hänseende till kostnaderne, lindriga.
Tillämpningen af denna sats, om den än företrädesvis kan gälla vattenkommunikationer och jernvägar, eger dock jemväl, i fråga om en lättad fortkomst på allmänna färvägarne, sin vigt.
Ofvannämnda af Kornitén föreslagna hästlega finner jag, för min del, icke vara så efter behofvet anpassad, att densamma ej möjligen kunde verka hämmande på trafiken.
Jagföreställer mig derjemte, att så beskaffade skjutsentreprenader, som Komiténs förslag afser, skulle komma att blifva mindre kostsamma och bättre bära sig genom en påräknelig måttlig trafik med billiga skjutsafgifter, än genom inskränkt trafik med höga afgifter.
Ur dessa skäl, och då det i allt fåll må vara ett billigt anspråk hos resande, att kunna utan öfverdrifvet dryg kostnad bereda sig fortkomst å allmänna farleder, anser jag skjuts - 77 legan viel entreprenadstationerne å bipostvägarne icke böra antagas högre, än till 80 öre per mil.
Det system för befordring al post och resande, hvilket omfattas af Komiténs förslag till inrättande af posthållerier vid de större allmänna vägarne och inrättande af entreprenadskjutsning å de mindre, synes mig särdeles beroende af förhållandet med vägarnes beskaffenhet.
I den mån desse äro fasta, och icke, såsom i en del orter i landet, åtminstone våroch liösttiderne djupa och tunga, skulle naturligtvis så väl posthållning, som åtaganden af entreprenadskjutsning, aflöpa med mindre kostnad.
I många orter erhålla vägarne påfyllning allenast med fin sand, funjord, lerjord, dikestorf eller andra otjenliga ämnen, och blifva i följd deraf under nämnde årstider högst obeqväma och svåra att färdas, synnerligen med större åkdon.
Att ett sådant förhållande skall hinderligt inverka på en för regelbunden befordring inrättad postfart, erfordrar ej någon utveckling.
Då emellertid i anförde hänseenden behofvet af allmänna vägarnes väsentliga förbättring äger nära sammanhang med det ämne, som utgjort föremål för Komiténs behandling, har jag ur sådan synpunkt ock trott Komitén hafva bort uti dess betänkande antyda behofvet af föreskrifter om lämpliga åtgärder till allmänna vägarnes försättande och underhållande i sådant skick, som vore närmare förenligt med de befordringsanstalter, 0111 hvilkas anordnande Komitén framställt förslag.,, Af Herr Adv okatf skalen Rydqvist:
„Lika med Komiténs öfrige ledamöter, hyser äfven jag den åsigten, att den skyldighet att befordra resande och post, som hittills ålegat städerna samt gästgifveri-, håll-, reserv- och posthemman, bör, såsom naturaprestation, allmänneligen upphöra, samt skjuts- och postbefordringen derefter utgöras genom entreprenader på samtlige de skjutsningspligtiges gemensamma bekostnad.
Men i tvenne omständigheter, som röra detta ämne, är jag med Komiténs flertal af olika mening.
Komitén har nemligen tillstyrkt upphörande af all slags reservskjutsskyldighet.
Så långt anser jag mig likväl icke kunna gå i denna riktning.
Icke ens i länder, der skjutsväsendet är så utbildadt och väl ordnadt, som i Preussen och Danska Hertigdömena, och icke heller i Danmark (se bil. 1 till Komiténs betänkande), har man vågat helt och hållet befria jordbruket ifrån förpligtelsen att, i bestämda undantagsfall, biträda entreprenören med reservhästar, mot tillgodonjutande af den lega, hvartill denne är berättigad.
Jag föreställer mig då, att i ett så glest befolkadt land, som Sverige i allmänhet är, skulle befrielsen från denna skyldighet på mångfaldiga ställen lägga det svåraste hinder för entreprenaders tillvä - 78 gabringande, oller, med andra ord, stegra entreprenörens anspråk pa bidrag för entreprenadens upprätthållande utöfver gränsen för det rimliga, hvarigenom åter ersättningskostnaden för samtlige de skjutsningspligtigé skulle blifva vida större, än den, efter mitt förmenande, billigtvis borde blifva.
Och det förefaller mig likaledes, som skulle en så beskaffad skyldighet för städerne och jordbruket, att någon eller möjligen några gånger om äret biträda med reservhästar, icke skäligen kunna blifva ansedd såsom särdeles betungande, dag tillstyrker alltså för min del, att reservskjutsskyldighet för bestämdt uppgifna undantagsfall må bibehållas, samt att denna fråga må ordnas i närmaste öfverensstämmelse med hvad härom är stadgadt för Danska Ilertigdömena.
Den andra omständigheten rörande detta ämne, i hvilken jag är af olika tanka med Komiténs flertal, afser det förhållandet, att, sedan det nya systemet för post- och skjutsbefordringen på de s. k. bipostvägarne kommit till stånd, skulle kostnaden för dess verkställighet genast fördelas lika pa hvarje skjutsningspligtigt hemman i Riket, sedan städerne efter uppgifven grund blifvit för detta ändamål till vissa mantal satte.
I afseende på sättet för detta förslags genomförande, önskar jag, att nödig varsamhet och skälig billighet må iakttagas.
Det befinnes nemligen, att af samtlige enligt Lag och Författningar till skjuts- och postbefordring plig - tige hemman, hvilka tillsammans utgöra ett antal af 53,617, icke färre än 22,002, det vill säga mer än |, för närvarande icke äro till skjuts- och postbefordring indelade, eller med andra ord hvarken deltaga i fullgörandet af dessa onera, eller vidkännas någon utgift för deras utgörande af andra.
Och det befinnes likaledes, att af Rikets 00 städer de nedannämnde icke heller för närvarande hafva några kostnader för skjutsbefordringen, men deremot, enligt Komiténs i detta ämne uppgjorda kalkyl, hädanefter skulle drabbas af följande årliga utgifter, nemligen: R:dr R:mt.
Borgholm 92,97.
Haparanda 77,47.
Kongelf 139,45.
Kongsbacka 77,47.
Malmköping 46,48.
Marstrand 139,45.
Sigtuna 61,98.
Skellefteå 30,99.
Stockholm 15,169,cu Waxholm 154,95.
Att ålägga dessa skjutsningsskyldiga hemman och städer, att genast 79 dela lika börda med de öfrige, synes mig icke vara rätt billigt, och Komiténs förslag i detta hänseende torde derföre snarare motverka, än befordra den vipftiea sakens framgång hos Rikets Ständer.
Jag anser således för o ^ o ( ^ O min del, att de städer, hvilka för närvarande icke vidkännas någon kostnad eller uppoffring för skjutsbefordring, äfvensom de hemman på landet, hvilka, fastän skjutsningspligtige enligt lag och författningar, likaledes nu för tiden äro från håll- och reservskjutsskyldighet befriade, böra under de birsta tio åren efter det den utkommande nya Författningen om post- och skjutsbefordringens utgörande medelst entreprenader öfver allt i Riket, trädt i verkställighet, icke deltaga med mera än 3 i den kostnad för detta systems genomförande, som på dem eljest skulle komma att belöpa.