Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då han med någon af de större ång- klara vattenytan under lugna sommaraftnar båtarne gör en färd utåt Stockholms skärgård, ett omtvckt nöje, medan man lyssnar till kan ett dylikt uppfattande lätt ske, och han tonerna af en god orkester, placerad på pla- öfverraskas af den mängd natursköna scene- tån vid societetshuset.
rier, som öfverallt uppenbaras för hans be- Såsom bad- ochj kurort har Furusund otvif- undrande blickar.
Öfverallt ha också menni- velaktigt ett utmärkt inflytande på de helso- skorna vetat att taga all denna härlighet i sökande, särskildt på dem, som lida af nerv- besittning och slagit ned sina bopålar.
I sta- sjukdom och reumatism.
Platsens lämplighet dens närhet kan man tycka, att dessa bopålar som sanatorium torde icke kunna betviflas i kommit väl tätt för att medgifva den frihet anledning af den rena och starka luften från och otvungenhet, som äro ett af sommarnöjenas barrskogen.
Anstaltens gyttjebad i förening förnämsta behag.
Men för handels- och affärs- med massage lära vara något i sitt slag ut- verlden, som väl till största delen bebor dessa märkt, och särskildt kan Furusund rekom- sköna stränder, är grannskapet till staden menderas for dem, som önska en efterkur efter otvifvelaktigt af ganska stor vigt.
en sejour, tillbringad vid något hafsbad.
Fig. 12 a. ni.
I D U Det vore orätt att icke närana något om de gynnsamma resultat, som framkallats af badortens unge läkare genom hypnotism, och hvaraf ett och annat fall helt enkelt bör be- tecknas som glänsande.
Till sist några ord om societetslifvet, hvari man kan deltaga eller afstå från, om man så vill.
Hvarje morgon under högsommaren hålles korum framfor soeietetsparken, der de brunns- drickande kunna promenera.
Orkesten låter for öfrigt höra sig under ett par timmar både om morgnarne, table d ' höte-tiden och om aft- narne.
Då samlas man vanligen i den rym- liga och vackra societetssalongen för att stu- dera dagens tidningspost, eller ock dansar man, en eller ett par gånger i veckan vanligen.
Ibland om eftermiddagarne tillställes kafferep, antingen i salongen eller ute i det fria; eller, när aftnarne börja mörkna, stiga svämare och raketer upp öfver vattenytan till ett glänsande fyrverkeri.
Äfven auktioner och s. k. venetianska fester, som varit ganska lyckade, hafva icke fattats.
— Sedan september månad ingått, kan den, som har tid att då dröja sig qvar, få njuta af de klara och milda dagar, som äro så egendomliga för denna trakt.
Man vore frestad tro, att sommaren vände åter.
Men då blifva aftnarne snart mörka utomhus, och det är då som » salongen » skapar sitt säregna behag.
Man får ett intryck af, att alla dessa gamla och unga damer och herrar, som sitta samlade vid de lampupplysta borden, konverserande, läsande eller görande lekar, eller ock lyssnande till sång och musik, tillhöra en enda stor familj.
Faktum är också, att man under dessa aftnar gör närmare bekantskap med hvar andra än under hela den foregående tiden.
Orsaken är helt säkert den, att vid denna tid många redan flyttat in och de återstående ej äro flere, än att ett visst familjelikt förhål- lande kan uppstå.
Naturligtvis har Furusund, liksom hvarje badort, sina vänner och sina vedersakare, be- roende på, att hvar och en har olika smak och fordringar.
Men vare sig att man vill söka bot för verkliga sjukdomar eller finna en angenäm tillflyktsort under sommaren med god tillgång på ren sjö- och skogsluft samt bad och gymna- stik af alla slag till stärkande af en ansträngd helsa, kan Furusund sägas utgöra en lycklig blandning af naturskönhet, sällskapslif och landtlig enkelhet samt förenar äfven fördelen af ganska moderata priser.
Genom sina lätta kommunikationer med hufvudstaden bör den lilla frsmåtgående bad- orten vara att beakta, särdeles för stockholmare, när nu snart den stora frågan står för dörren: » hvar skall man göra af sig i sommar? » Händernas vård.
så få af v å r a l ä s a r i n n o r kasta utan tvifvel tf
M e d v e m o d t ä n k a d e till b a k a p å d e n tid, d å d e v o r o fina o c h v ä l v å r d a d e.
M e n d e h a a l l a n l e d n i n g att v a r a s t o l t a ö f v e r d e n v e r k s a m - het, h ä n d e r n a b ä r a vittne o m, o c h k u n n a g e r n a ö f v e r l e m n a till f ö r f a t t a r e n a f d e s s a r a d e r att ut- b r i s t a i k l a g o m å l ö f v e r, att a l l s k ö n h e t m å s t e förgå.
M e n är n u detta o c k s å verkligen n ö d v ä n d i g t?
K u n d e m a n ej i d e a l l r a flesta fall h a f ö r m i n s k a t d e s s a följder o c h spår af arbetet, eller h a utplå- n a t d e m o c h p å så s ä t t g i f v i t h ä n d e r n a d e r a s mjukhet o c h smidighet, deras behagfulla form o c h färg till b a k a?
N D e t t a ä r i c k e b l o t t f a l l e t, u t a n till o c h m e d n u efteråt k a n m y c k e t g ö r a s g o d t i g e n, u t a n att m a n d e r f ö r b e h ö f v e r d ö m a d e flitiga h ä n d e r n a till o verk- s a m h e t o c h u t a n att d e t ä r n ö d v ä n d i g t a n v ä n d a farliga s k ö n h e t s m e d e l.
D e m e d e l, v i vilja p å p e k a, v e r k a i c k e b l o t t i s k ö n h e t e n s tjenst, u t a n ä r o o c k i s t å n d att f ö r e b y g g a a l l a s l a g s o b e h a g, t i d s f ö r l u s t o c h utgifter.
Hvad s o m hufvudsakligen skadar händerna o c h v a n s t ä l l e r d e m, är för det m e s t a ej det uträttade arbetet i o c h för sig, utan snarare h u d e n s otill- räckligt utvecklade eller g e n o m o v a r s a m h e t för- m i n s k a d e m o t s t å n d s f ö r m å g a.
Vi k u n n a få se hän- der, s o m h v a r k e n blifvit s k o n a d e eller särskildt vårdade, bevara sin mjukhet o c h smidighet, sin form o c h färg ä n d a in i e n sen ålder, u n d e r det andra, trots all m ö d a s o m a n v ä n d t s p å d e r a s vård, icke kunna dölja de spår, s o m åren — kan- s k e ä n n u ej s y n n e r l i g e n m å n g a — e f t e r l e m n a t.
H ä n d e r n a s o c h f i n g r a r n e s h u d b ö r v a r a glatt, m j u k o c h smidig, d e n skall elastiskt sluta sig o m f o r m e r n a o c h n a g l a r n e s r o s e n r ö d a färg b ä r a v i t t n e o m b l o d r i k e d o m o c h g o d näring.
Händer, s o m s k u l l e h a ett s å d a n t u t s e e n d e, m å s t e n ö d v ä n d i g t e g a kraftigt u t b i l d a d e m u s k l e r o c h e n j e m t ut- v e c k l a d fettcellväf, s o m utfyller h å l i g h e t e r n a o c h f ö r d j u p n i n g a r n a m e l l a n k n o t o r o c h s e n o r, s å att f o r m e r n a bli afrundade o c h glatta.
Men dessa b e t i n g e l s e r k u n n a e n d a s t d å f ö r e f i n n a s o c h fort- b e s t å, n ä r ett s u n d t o c h n ä r i n g s k r a f t i g t b l o d c i r - kulerar g e n o m k r o p p e n.
M e n vill m a n ernå detta s e n a r e, s å ä r d e t n ö d v ä n d i g t att a n s a o c h v å r d a h e l a s i n k r o p p, o c h slikt m å s t e p å b ö r j a s från d e n t i d i g a s t e å l d e r f ö r att s e d a n a l d r i g s t a n n a utaf.
Blodets sammansättning o c h rörelse i allmänhet o c h särskildt i h ä n d e r n a främjas g e n o m lämplig k r o p p s r ö r e l s e, g e n o m m o t i o n i d e t fria, l e k a r, s k i d l ö p n i n g o c h slikt, g e n o m b a d n i n g, s i m n i n g, g y m n a s t i k, h o s flickor ej m i n s t g e n o m d e » f r i s t å - e n d e ö f n i n g a r n e », s o m ä r o s å lätta, att d e m y c - ket v ä l k u n n a fortsättas i m o g e n o c h h ö g ålder.
E n v ä l n ä r d o c h a f b l o d e t kraftigt g e n o m s t r ö m - mad h u d s k a l l t i l l i k a b l i b ä t t r e i s t å n d att m o t - stå temperaturens inflytelser o c h yttre åverkan, särskildt tryck o c h g n i d n i n g, i det d e n, elastisk o c h s m i d i g s o m d e n är, hastigt aflägsnar d e n yttre h u d e n s förbrukade celler, s o m då ersättas af n y b i l d n i n g a r, h v i l k a i f ö r b i n d e l s e m e d h u d k ö r t - larnes afsöndringar gifva h u d e n en v i s s bestän- dig glanskighet.
När blodet cirkulerar hastigt, håller det d e s s u t o m h ä n d e r n a v a r m a, n ä r d e s s a vid p r o m e n a d e r, skridskoåkning o c h dylika rörel- s e r, v i d h v i l k a a r m a r o c h h ä n d e r intet h a att för- rätta, ä r o utsatta för stark afkylning.
Innesittande menniskor, svaga qvinnor o c h barn, h o s h v i l k a b l o d o m l o p p e t ej a f g i f v e r tillräcklig v ä r m e f ö r h ä n d e r n a, m å s t e s o m h j e l p t a g a till v a r m a klädesplagg, s o m mindre gälla händerna, m e n s o m särskildt v ä r m a öfverarmarne, h a n d l e - d e r n a, j a, h e l a k r o p p e n.
V i l l m a n e m e l l e r t i d här- i g e n o m icke framkalla klemighet, m å m a n a n v ä n d a kalla tvagningar m e d efterföljande kraftiga gnid- ningar o c h derpå följande rörelser.
A l l e n a s t att u t s ä t t a k r o p p e n f ö r k y l a v e r k a r i n g a l u n d a här- d a n d e, u t a n f ö r m i n s k a r b l o d f u l l h e t e n o c h fram- kallar ömtålighet.
V i d en lägre lufttemperatur s l a p p a s de ytterst liggande ådror, s o m skulle föra d e t b r u k a d e b l o d e t till b a k a till h j e r t a t, h v a r v i d blodstockningar o c h dessas följder framkallas.
Derför se vi hvarje vinter b l å r ö d a h ä n d e r m e d k n ö l a r o c h s v u l s t e r, m e d s å r o c h b ö l d e r, j a, sta- digvarande svullnad o c h knutar i cellväfnaden, i fingerlederna, i naglarne, j a, i sjelfva benen.
D e n, s o m e n g å n g g e r a k t p å d e t t a, s k a l l lätt k u n n a ö f v e r t y g a s i g o m, att g o d n ä r i n g, flitigt u n d e r s t ö d d af lefvertran, kraftig m o t i o n o c h v a r m a kläder, ej b l o t t s k y d d a m o t f r o s t, u t a n att d e ä f v e n b ä t t r e ä n alla h ö g t p r i s a d e f r o s t m e d e l k u n n a b o t a ska- d o r, h v a r m e d d o c k ej m å v a r a s a g d t, att s å d a n a m e d e l v i d s ä r s k i l d a tillfällen, n ä r d e v ä l j a s m e d s a k k u n s k a p, ej k u n n a u t r ä t t a n å g o t g o d t.
F ö r u t o m dessa synnerligen allmänna slag af m i s s h a n d l i n g få v å r a h ä n d e r t å l a m å n g a a n d r a, s o m i c k e alltid k u n n a u n d v i k a s, m e n h v i l k a s skad- l i g a i n f l y t a n d e till e n s t o r d e l k a n f ö r m i n s k a s el- ler aflägsnas.
Groft arbete, s o m o r s a k a r hård hud, d a m o c h smuts, s o m lägga sig i öfverhudens v e c k o c h endast g e n o m stark g n i d n i n g o c h borst- ning k u n n a aflägsnas, frätande vätskor, långva- r i g t a r b e t e i m y c k e t k a l l t v a t t e n o c h l i k n a n d e sa- ker k u n n a v i s s e r l i g e n ej alltid u n d v i k a s, m e n tålas bättre af e n motståndskraftig h u d ä n af en s å d a n, s o m m e r eller m i n d r e s a k n a r det natur- liga s k y d d e t.
E n m o t s t å n d s k r a f t i g h u d är n u l y c k - l i g t v i s ej d e t s a m m a s o m e n t j o c k h u d, t v ä r t o m k a n e n s å d a n taga s k a d a v i d m å n g a tillfällen, d å en fin h u d s l i p p e r g o d t i f r å n; e n t j o c k h u d får s å t. e x.
l ä t t a r e s p r i c k o r o c h k n u t a r a f k ö l d e n, b l i r h å r d v i d t u n g t a r b e t e, d å e n t u n n a r e h u d ej l i d e r någon skada.
E n s å d a n h u d tål ä f v e n v ä r m e n bättre än en tjock h u d.
D e n n a större m o t s t å n d s f ö r m å g a b e r o r dels, s o m ofvan omtalats, p å bättre blodtillförsel o c h nä- r i n g, d e l s p å h u d e n s s t ö r r e s m i d i g h e t, s o m huf- v u d s a k l i g e n f ö r s k r i f v e r s i g f r å n e n m y c k e t fin, f e t a k t i g a f s ö n d r i n g från h u d e n s t a l g k ö r t l a r.
Det v i d a f s ö n d r i n g e n f r a m k o m n a fetaktiga ö f v e r d r a g e t k a n m i n s k a s, a n t i n g e n g e n o m att k ö r t l a r n e s ö p p - n i n g a r t i l l s t o p p a s a f d a m, g e n o m att h u d e n b l i r h o r n a r t a d eller liknande, eller lider det s k a d a ge- n o m att allt f ö r r a d i k a l t a f l ä g s n a s m e d h j e l p a f f ö r s k a r p a t v å l s o r t e r, e l l e r s l u t l i g e n k a n d e t till sin beskaffenhet o c h verksamhet förstöras g e n o m den i hårdt vatten f ö r e k o m m a n d e kalken.
E t t a f d e v i g t i g a s t e m e d e l till h u d e n s v å r d ä r d e r f ö r att b e s t ä n d i g t t v ä t t a s i n a h ä n d e r i m j u k t v a t t e n e l l e r s å d a n t, s o m g e n o m k o k n i n g e l l e r till- s ä t t a n d e a f b o r a x g j o r t s till m j u k t, o c h d e r n ä s t att u n d v i k a a n v ä n d a n d e t a f s k a r p a tvålsorter.
T v å l e n b ö r b e s t å af fettsyradt n a t r o n eller kali, m e n får ej i n n e h å l l a ö f v e r f l ö d i g t alkali (l u t); ej h e l l e r harts, sand, kalk eller a n d r a o r e n a b e s t å n d s d e l a r, h v i l k a s f ö r e k o m s t k a n u p p t ä c k a s a n t i n g e n deraf, att h ä n d e r n a v i d ofta u p p r e p a d a n v ä n d n i n g b l i torra, eller p å deras skarpa s m a k, när t v å l e n f ö - r e s till l ä p p a r n e e l l e r t u n g s p e t s e n.
D e t ä r e j b l o t t d e v a n l i g a, utan äfven m å n g a d y r a toalett-tvåler, s o m h a s å d a n a fel.
K e m i n har gjort o s s u p p - m ä r k s a m m a h ä r p å o c h å s t a d k o m m i t, att g o d a f a b - riker n u tillverka tvåler, s o m särskildt e g n a sig till h ä n d e r n a s t v ä t t n i n g.
Den, s o m nu emellertid en g å n g har torra o c h s p r u c k n a händer, b ö r helst efter h v a r j e t v ä t t n i n g o m s o r g s f u l l t i n g n i d a d e m m e d e n b l a n d n i n g a f g l y c e r i n o c h r o s e n v a t t e n (1 del g l y c e r i n o c h 8 delar r o s e n v a t t e n) eller m e d n å g o n g o d fetsalfva, s å s o m C o l d c r e a m, lanolin- salfva eller liknande.
^&gt; Teater och musik.
operan h a r i O f f e n b a c h s fantastiska opera » H o f f m a n s s a g o r » funnit e n n y fängslande d r a g n i n g s - kraft u n d e r d e n n a för teatrarne v a n l i g e n så o p å l i t l i g a maj m å n a d.
O c h såväl o p e r a n i sig sjelf s o m dess utförande äro i s a n n i n g förtjenta af d e n f r a m g å n g de rönt.
D e för Offenbach u t m ä r k a n d e g o d a e g e n - skaperna, a n s l å e n d e m e l o d i e r o c h e n lifiig r y t m, framträda i rikt mått äfven i d e n n a o p e r a, d e n g e n i a - liska mästarens e n d a.
D e t t a h a n s sista arbete u p p - v ä g e r o c k tiotal af d e n stora m ä n g d o p e r e t t e r h a n komponerat.
Vi sakna t y v ä r r u t r y m m e för n å g o n n ä r m a r e r e d o g ö r e l s e för o p e r a n o c h vilja, h v a d u t f ö r a n d e t beträffar, endast n ä m n a, att fru Ostberg s o m O l y m - pia — Antonia — Stella v a r nära n o g oöfverträffiig; å t m i n s t o n e k u n n a v i ej tänka oss n å g o t m e r a fnll- ä n d a d t än h e n n e s u t f ö r a n d e af O l y m p i a s — d e n m e k a n i s k a d o c k a n s — r o l l i andra akten, o p e r a n s bästa.
B å d e spel o c h sång erinrade ända till illu- s i o n o m en m e k a n i s k d o c k a s ' rörelser o c h t o n e r.
H r Lundmark var en m y c k e t g o d H o f f m a n, o c h h r Linden f y l d e v ä l sin plats s o m styckets a n d e g e n i u s i d e n trefaldiga gestalten L i n d o r f f — C o p p e l i u s — M i - rachel.
H r Nilsson h a d e t r e n n e o l i k a betjentroller att utföra o c h g j o r d e detta fullt tillfredsställande.
Särskildt b e r ö m förtjenar f r ö k e n Jungstedt för sin g o d a sång o c h sitt h u r t i g a u p p t r ä d a n d e s o m studen- ten N i c k o l a u s.
S o m p r o f e s s o r S p a l a u z a n i v a r h r Janzon förträffligt p å sin plats.
D e t samma torde k u n n a sägas o m h r Sellergren s o m C r e s p e l.
I enta- b l å i tredje a k t e n v i s a r sig fru Eäling o c h sjunger d e r sitt lilla parti m e d k ä n d s m a k o c h o m v å r d n a d.
O p e r a n l e d d e s m y c k e t förtjenstfullt af hr Henneberg, s o m äfven säges hafva utarbetat u v e r t y r e n.
Både u n d e r o p e r a n s g å n g o c h efter akterna h e l s a d e s d e u p p t r ä d a n d e af s t o r m a n d e a p p l å d e r, särskildt natur- l i g t v i s fru Östberg, s o m o c k s å fick e m o t t a g a e n b u k e t t c h en lagerkrans.
Conrad Behrens u p p t r ä d d e i g å r ' (t i s d a g) ' s o m landtgrefven i » T a n n h ä u s e r » o c h s k ö r d a d e d e r rätt- vist bifall.
P å torsdag u p p t r ä d e r d e n framstående gästen s o m M a x i » A l p h y d d a n », e n af h a n s g a m l a k ä n d a glansroller.
I nästa v e c k a gifves fröken H e l e n a M u n k t e l l s o p e r a - c o m i q u e » I F i r e n z e » m e d text af D.
Den 22 maj.
• * ££ Idun bör ej saknas i något hem; den vill för alla vara en god tomte, en tillförlitlig råd- gifvare.
F e Till Iduns nj a — S i g u r d.
Jag såg sorgsna, bedjande bar- naögon riktas från grändernas qvalm ut emot strålande vårsol, vågornas sång och foglarnes sprittande jubelkör; och jag ge- nomglödgades af en brinnande längtan att kunna hjelpa en enda liten stackare, bara en endaste, dit ut!
Och så kom jag i håg en törne- krönt panna, ett par smärtfullt skälfvande läppar, som en gång hviskade: » Allt hvad I hafven gjort den minste af dessa små, det hafven I ock gjort mig! » Och det är bara de orden, jag ville hviska om igen till de många, som nog med skäl tyckte, att det knappast var värdt en femtioöring att få se den tjocka läsarinnor!
Då Sigurd, som så mången gång förut klappat på dörren till edra hem och blifvit vänligt mot- tagen, nu kommer i denna ovan- liga drägt, torde han behöfva skicka med ett ord till ursäkt och ett till förklaring.
Det var ett barmhertighetsverk, jag skulle främja genom att i jättinnan Fenjas drägt draga min Grotte uppe på åkerbrukskoloni- ens vårfest å Stockholms börs.
Men alla veta vi ju, att något qvinligt måste ingå i hvarje art af barmhertighet; och hvar skulle jag taga detta qvinliga?
Eder fägring kunde jag ju icke få låna!
Eder grace är ju oefterhärmlig, helst för en koloss på 18 pund (gamla vigten).
Jag hade då ej annat att tillgripa af det » evigt qvinliga » än — kjol och lockar!
Och så en förklaring, huru jag kunde våga!
Våga att inför en elit af hvad vårt land eger yp- perst af qvinligt behag, urskil- ning och smak hölja mig med en qvinlig toga, i hvars veck Gud skall veta att inga gracer lekte!
Då jag i mitt anletes svett, ackompagnerande mig sjelf med ett muntligt före- drag, deri frånvaron af det atti- ska saltet, gudnås, var allt för märkbar, traskade omkring der uppe på börsen i Fenjas toga, då hade jag intet öga för spet- siga löjen, ingen misstanke för det gömda hånet, inte ens någon fruktan för skalken, som lekte i grupperna på edra rosenkinder!
Jag såg blott i hoppets fjerrglas små bleka barnanleten återfå lifvets färg der ute i den blifvande åkerbrukskolonien.
Jag såg små magra armar, tärda af nöd och brist, blifva runda, solbrynta och flinka ute i stärkande landtluft vid natu- rens egen moderliga barm.
Fenja-Sigurd.
Till ofvanstående hafva vi en- dast att lägga det, att vi trott i oss göra våra ärade läsarinnor ett nöje genom att intaga den i hela landet så populäre kåsören Sigurds bild som jätteqvinnan Fenja.
Denna bild förtjenar ock j att bevaras.
Ty säkert är, att hade ej redaktör Alfred Heden- [stierna genom sitt uppträdande: som jätteqvinnan Fenja gjort en ' så betydande insats i den nu af- i slutade bazaren till förmån för en åkerbrukskoloni för värn- lösa barn, skulle resultatet af den samma, just derför att den på grund af flere omständigheter måst uppskjutas till en olämplig årstid, ej på långt när blifvit så godt, som nu blef förhållandet.
Heder åt honom derför!
Den lilla medaljongbilden i hörnet visar Sigurd, sådan han ter sig i hvardagslag.
luftsträcket bredt sin färg deröfver, skägget dolde en del af ansigtet.
Och dertill kom drägtens främmande snitt.
Men nu — när Ett storstadsbarn.
hon fattade det med ens — grep hon häftigt om Fritz Kitters arm, som sökte hon instinkts- B e r ä t t e l s e f ö r Idun likt beskydd.
Hela denna scen, ett ögonblick blott i var- (Forts.) aktighet, hade undgått honom, medan han •^jVLfven han studsade vid detta oväntade sprakade några ord med Vivan.
Nu rann ® möte.
En rodnad drog hastigt som en honom hans försumlighet i sinne, och han förbiilande skugga öfver det solbrända ansigtet.
utbrast: Och allt medan Ruth ännu, utan att kunna » Ack, förlåt — här står jag ju alldeles samla sina tankar, utan att ens kunna tänka och glömmer mig.
Här i hastigheten och en bestämd tanke, i mållös förfaran stirrade trängseln tappade jag alldeles bort dig, min rätt framför sig, som hade hon sett ett spöke kära Karl.
Tänk, hvad Klara skall bli öf- i det klara qvällsljuset bland alla dessa stim- verraskad och glad.
— Får jag lof att före- mande menniskor af kött och blod på den ställa • — — » trånga bryggan, lyfte han med en tveksam Men i detsamma afbröts han af, att Ruth bugning den lätta halmhatten och böjde sig häftigt tryckte båda händerna för sina ögon så för att dölja sin förvirring djupt — djupt ... och med ett qväfdt rop som af smärta tungt Men ögonblicket derefter slog det ock henne, stödde sig öfver hans arm.
Först nu kom att det var han.
Åren hade förändrat myc- han att erinra sig, hvad allt låg emellan ket: dragen hade förmanligats, det sydliga dessa tvänne, och att hvarje presentation i alla fall vore öfverflödig.
Och han kände sig grufligt förvirrad.
Ack, hur hade han kunnat undgå att tänka på detta genast, långt förut.
Men man kan då ej heller tänka på allt.
Han hade ju kommit öfver honom så plötsligt och ovän- tadt, Karl Vrede, om aftonen på hans kontor, strax innan han skulle lemna det för att bege sig ned till båten.
Och sedan han väl sjelf hemtat sig från sin öfverraskning och den första, uppflammande glädjen att efter så många år se den gamle kamraten från gångna konstnärsår igen, hade han endast haft tanke för den förvånade fröjd, .som skulle beredas Klara vid det oanade mötet med den afhållne brodern.
Ej en rad hade ju denne skrifvit om det på förhand.
Men Euth och hennes närvaro der ute hade Fritz Ritter under allt detta totalt förgätit.
* Dock medan ännu de båda vännerna stodo förvirrade, veksamma, lyckades Ruth genom (Forts, å sid.
181.)
" F j e r r a n p å e n s l i g s t i l Ord a f D a n i e l Fallström.
Musik af H e l e n e Drömmande.
Munktell.
4 F j e r - r a n på enslig skall du få stig ZfZl - &lt;s&gt;- 3fc VP fjer-ran, der vä - gen n-|-9 — * t- fel J « — ±- - m 7&gt;p zfi — f-r * mig, is * * As -- I i sö-ka - izp, •Si ». " '
t ä rit.
tempo - a — fr sm.
H fram ha!
Å snår!
g e - n o m g r ö - na In - gen 1 i- I ^, IL fe * r ' o 11 I n l l 1
fet • I - I — I- I I I - A — - I- t3
fe- - 0 — 0- - * — 0 Kan 0 — 0 9 — du så fin-na •^Spr^k f ~#q
4. dig!
ad UN - * — # — i ri-0- ped.- _ n, « femjjo 4 S - ^ v Djupt in ^ i i, skogens * ro - byg-ga Zj7 t g - m 1 — t z - * — H H ' vi v ^ två ^ vårt - &lt;S&gt;i-l bo.
A - 8^ — — * — » — hå!
hå!
Med Iduns expeditlon är förenad Iduns uträttnlngsbyrå, hvilken gratis verkställer alla uppköp åt Iduns abonnenter i landsorten samt för öfrlgt ansträngandet af sina yttersta krafter först af dem alla återvinna det yttre lugnet och fick efter några sekunder, hvilka foreföllo långa som evigheter, ett slut på situationens pinsamma spänning genom att sträcka Karl sin hand och i beherskad, vänlig ton säga: » Välkommen åter till fosterlandet, herr Vrede.
Ni gör alla edra gamla vänner en glädje, då ni än en gång visar er.
Och huru inte Klara fröjdas! » Den lilla Vivan, som till en början med stora undrande ögon betraktat det besynner- liga uppträdet och den obekante, främmande mannen, hade derpå, utan att någon fäste sig dervid.
på sina flinka små ben lupit i förväg upp till Klara på verandan och be- rättade just med flämtande ifver, att » pappa hade främmande med sig ».
Detta var nu icke något så ovanligt, att det kunde sätta Klara i bryderi: herrskapet Ritters rika bord var när som helst godt nog för de förnämligaste gäster.
Det är någon af sina affärsvänner, tänkte hon vid sig sjelf, han lockat ut från den dammiga staden.
Men i det samma trängde ljudet af de kommandes steg upp till henne på verandan — ännu voro de dolda af strandvägens täta löfmur.