Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorial, med anmärkningar vid Committerades förslag till Handtverks-Reglementet, samt med uppgift af vissa grunder för en blifvande Nårings-frihet; dervid Herr Grefven, som emot herårde färslag hufvudsakligen anmärkt, att Skrå - Ämbetena och den till vissa år bestämda lärotiden utan ändamål blifvit bibehållne, i egenskap af sådana grunder uppgifvit, att hvar och en person af bägge kånen horde_ vara tillåtet, utan inskränkning af Skråtvång eller låro - 4 LagUtskattets 'Bttånknndtn, år, idka hvilket eller hvilka yrken som heldst , emot behöriga ntskylders erläggande, men att Styrelsen deremot borde ega rått tillse, att icke någon, utan styrkd skicklighet, idkade ett yrke, genom hvars felaktiga utöfning allmänheten kunde blifva lidande; varandes i anledning af nämnde Memorial, yttranden afgifne, ej mindre af Herr von Hartmansdorff, August, som dervid lemnat upplysning, huru de af Grefve Posse uppgifne grunder blifvit vid den nyligen i Baden vidtagne förändrade Nårings-författningen tillämpade , ån af Herr af Klintberg, Carl, till besvarande af de utaf Grefve Posse , mot Committerades ofvannåmnde förslag, gjorde anmärkningar; och har åter Grefve Posse lemnat genmäle å Herr Klintbergs berörde anförande, och dervid aflemnat ett förslag till en lag för rättigheten att idka slöjder. 3:o Friherre Wrangels, Henning, Memorial , med förslag till ett Industri-Reglemente ; varandes grunderne derföre hufvudsakligen likståramige med de af Friherre Cederström och Grefve Posse uppgifne, att nemligen en hvar, i stad eller på landet, skulle, mot erläggande af behöriga utskylder, och i mån af visad skicklighet, få idka det eller de yrken, han för sig funne tjenligast ; hvarförutan Friherre Wrangel föreslagit inrättningen af Fabriks- och Slöjdeexpositioner, samt dermed förenade magaauner , LagUtskottrts Retånkanien. y Jer tilverkningar kunde få insättas ej mindre lill beseende af allmånhetcn ån lill afsalu, äfvensom stämpling af alla tillverkningar, och inrättning afiåndustri-scliolor > der både theoretisk och praktisk undervisning i de för handtverkeriernes och slåjdernas idkande nådiga kunskapsgrenar skulle meddelas; varandes berårde frams fällning bitrådd uti ett anförande af Friherre Toll, Gustaf Philip, 4:o Herr Thams, Wollraht, Memorial, angående en allmän Närings-frihet och Skråforfattningarnes upphäfvande ; varandes, i anledning häraf, ytttranden afgifne af flere Ridderskapets och Adelns Ledamöter, bland hvilka någre ansett Skråforfattningarne böra upphåfvas,
men andre åter funnit deras modifierande elter nuvarande tids forhållanden vara lämpligaste utvägen för en varsam öfvergång från hittills varande skråtvång till den påyrkade Närings-friheten; i sammanhang hvarmed åtskillige talare sokt utreda, det något hinder derföre icke moter af gällande privilegier. 5:o Grefve Hårds, Carl Gustaf, Memorial, hvaruti, likasom i de ofvannåmde , yrkas frihet till alla Näringars idkande i stad eller på landet, emot behåriga afgifters erläggaude. 6:0 Herr Lagerhjelms, Pehr, Memorial, hvaruti yrkas, att alla band å handtverkerierna och inhemska handeln, utöfver hvad ordningen 6 LagUtskotteis
Betänkanden. och konstflitens utbildning fordrar,"måtte undanrödjas.
7:0 och 8:0 Tvånne anföranden af Herr Hammarsköld, Lorenzo, och Herr Liljestråle, Gustaf, hvaruti yrkas att Skrå-inrättningen, såsom egande nara samband med många af våra äldre institutioner och deribland med BorgareStåndets nuvarande organisation, förmåner och näringar, vål måtte modifieras, men icke hastigt eller utan hänsigt till nämde förhållanden, förändras.
Från Vällojl. Borgare-Ståndet. 9:0, 10:0, 11:0, 12:0 Herrar Limnelii, Nilsi Lefflers, E. M. , Winbladhs, P., och Montans,’ E. W., hvar för sig skriftligen gjorde anmärkningar vid Committerades meranåmde förslag till handtverkeri-reglemente; innehållande samma anmärkningar hufvudsakligasti- att de så kallade Skrå- eller Handtverks-åmbetena, såAane de, enligt förslaget, skulle komma att äfven hädanefter finnas, vöre utan ändamål och nytta, då en hvar idkare blifvit lemnadt öppet att deruti ingå eller icke, och^då ämbetena blifvit undandragen all pröfning, hvilken blifvit’ öfverflyttad på Magistraterne, äfven för sådane mindre betydliga fall, i hvilka den icke utan olägenhet för både nämnde autoriteter och idkarne kan bestridas : att Lag Utskottets Betänkanden. ^ den minskning i påräknad inkomst och arbets-J förtjenst , som
Burskapsegande handtverkare skulle komma att lida genom den större frihet som blifvit föreslagen, ej mindre i afseende på inträde i handtverk , ån medelst dess idkande å landet och af qvinspersoner samt ändteligen i afseende på sammanblandning af flere handtverk , handtverkeri-varors fria försäljning och handtverkares begagnande i andre städer ån der de åro bosatte, icke står i rigtigt förhållande till de kostnader och besvär, idkarne fått vidkännas för vinnande af innshafvande mästerskap, till de, uti olika städer, till olika belopp uppgående, men merendels dryga utskylder, de i och för sine näringar få utgöra, och till de vidsträckta åligganden, hvilka så vål emot lärlingar som emot allmänheten, blifvit, till en del vid betydliga böter och vitén, dem, enligt förslaget, tillförbundne: och att de deruti på intet sått blifvit skyddade emot intrång af sådane, till handtverks idkande alldeles obehörige personer, som man hittills benämnt för fuskare, men hvilka numera ej äro underkastade den slags fiscalisation, som förr varit vanlig och tillåten, 13:0 Herr Lefilers, E. M., Memorial, angående inrättande af handtverks-societeter i stå— derne, i och för inseendet öfver handtverkerierne samt vården om deras förkofran, samt för pröf-1 5 Lagutskottets Betänkanden. ningen af sådane mål, sorn hos Handtverks-Ämbetena blifva tvistiga, i4:o Herr Cronii, J., Memorial, angående er ny reglementarisk författning i afseende på vilkoren för handels och handtverks idkande » hvilken, derest låroår och skråföreningar skulle upphora, i stället borde, i egenskap af sådane vilkor, föreskrifva styrkd skicklighet samt utgörande af alla borgerliga onera, 25 års ålder , förbud mot sammanblandning af flere bandteringar, förbud för Ämbets- och Tjenstemän att med handel och näringar sig befatta, samt för landtmån att idka försäljning af andra ån landtmannaproducter. i£:o Herr Hambrsei, O., Memorial, med anmärkningar vid Friherre
Cederströms ofvannåmde anförande och med yrkande , att någon vidsträcktare frihet, ån den som redan eger rum i afseende på handtverkerier och näringar, icke skulle leda till deras och idkarnes fördel och således ej bör medgifvas, ' 16:0 Herr Bjuhrs, H., Memorial, angående föreslaget förbud deremot, att burskap beviljas personer, som i annan stad eller å annan ort idka sin rörelse, hvilken, så vål som Nårings-idkarnns bostad, Motionären förmenar böra förblifva der, hvarest burskapet erhållits. 17:0 HerrWinbladhs, P., Memorial, angående någon allmän och kraftig anstalt till före*; kommande I.agUtskottet!
g lommande af det intrång, Handtverks-Åmbetena, särdeles i Stockholm, lida af sådane personer, som idka deras yrken ulan att dertill ega behörigt tillstånd eller derföre erlägga utskylder. 17:0 Herr Lennings, G., Memorial, hvaruti föreslås att bland andra vilkor för inträdet i Borgerliga yrken äfven borde_ stadgas det, att Borgaren vid anstäldt förhör visade sig ega erforderlig kunskap i Rikets Grundlagar. 18:0 Herr Lundmans, C. F., Memorial, angående förbud emot Commissions-bandels idkande för Bruk eiler Fabriker, åtminstone i Uppstäderne , annorlunda ån under vilkor af Borgarerått, hvilken äfven med alla andra näringar i Ståderne, såsom Apothek, Bokhandel, Boktryckeri m. fl., efter Motionairens förmenande) borde vara förenad.
Från Hederi).
BondeStåndet. 19:0 Magnus Janssons, från Kronobergs
Lån, Memorial, angående fri handel med alla Landtmanna-produeter, så att de, vid hvilka tider af året som heldst, måga få till Städerne infåras. 20:0 Anders Berndssons, från Bohus Lån, Memorial, angående fri försäljning af färskt kott i Götheborg vid alla tider på året; deruti Bonr LagUt$kott.ets Betänkanden.\
I§ I© Lagutskottet t BttlitktindtH. deStåndet, i afseende på dylik försäljning i Städerne i allmänhet, instämt. 21:0 Nils Nilssons, från Calmare Lån, Memorial, angående fri handel under alla tider på året och med alla slags Landtmannavaror emel-» Jan Smålands och olands invånare. 22:0 Johan Jac. Rutbergs, från Norrbottens Län, Memorial, angående införandet af en allmän näringsfrihet såsom, följd af hvad Rutberg formenar vara redan år 1810, i sammanhang med då öfverenskomne ändringar och jämkningar i RiksStåndens Privilegier , heslutadt. 2å:o Johannes Michaelssons, från Upland, Memorial, med yrkande att alla Skrå-lagar, såsom varande enskilda hushållsförordningar, stridande emot den allmänna hushållningen , måtte helt och hållet upphåfvas, och, enligt 1810 års Riksdagsbeslut, fullkomlig frihet i nåringarne stadgas. 24to Olof Håkanssons, från Elfsborgs Län, Memorial, angående Näringsfrihetens införande och Skråförfattningarnes upphåfvande, såsom en följd af hvad genom Kongl. Kungörelsen den 6 April 1810 blifvit förordnadt, Oaktadt Utskotten, till undvikande af en besvärlig vidlöftighet, sammandragit innehållet af de särskilde Motionera©, genom anförande endast af det hufradsakliga deraf, undfaller doat jcke Riksens Högloft, Ständers uppmärksamhet LagUtthottets Bttånkandtn. k att de åtgå frän tvånne väsendtligen olika syn-* puncter: en tiel nemligen från grundsatsen af den naturliga rått, som synes tillkomma en hvar medborgare, att, till sin och de sinas bärgning och förkofran, använda förvårfvad arbetsförmåga och skicklighet, hvilken endast genom ett sådant fritt användande kan erhålla ett värde, jemförlig! med annan egendom; en grundsats, 6om, gynnad af tidsandan, den der fordrar allas likhet inför lagen, med utrymme för tillta-» gande verksamhetsbegår och näringsflit, och endast för stora allmänna syftemål, men aldrig, till befordrande af enskilde personers och corporationers fördelar, medgifver inskränkning i eller uppoffring af naturliga rättigheter, anses hemta ytterligare styrka från de beslut, som vid den medborgerliga frihetens grundläggning fattades, angående obehindradt tillträde till, borgerliga yrken, samt af erfarenheten, att Skråtvånget mindre ofta varit ett stöd för desse yrken,_ån ett hinder för deras förkofran: en del åter från å-a sigten af ett slags Contract med Staten, eller emellan de särskilde Samhällsclasser, som utgöra dess beståndsdelar, genom hvilket, innefaltadt i äldre författningar och genom de sednare icke ovilkorligen eller i allo undanröjdt,
man ansett ej allenast förhållandet emellan Landt-! och Stadsmanna-nåringar vara bestämdt till öm-i sssidigt biträde, men utan rättighet till någon* 12 1 LtigUtskottets Bctånknnieit. dera sidans intrång, utan ock nuvarande näringsidkare, emot de vilkor de får inträdet i nåringarne och för burskapet till deras idkande sig underkastat, tryggade dervid, utan medtäflan af andre, än dem, sorn enahanda vilkor fullgjort eller fullgöra.
Då de lörre åberopa de naturliga råttigheterne , stödja sig de senare . på den inskränkning deri, som samhällsfördragen skola medfört.
Begge utgå från grundsatsen af ett fritt och oqvaldt begagnande af hvad man eger; men de förre anse i sådan egenskap den naturliga eller förvärfvade arbetsförmågan, de sednare åter det skyddsbref, som i Statens namn blifvit gifvet å cn, i visst afseende, uteslutande rått till en nårings-idkande.
Ehuru stridiga dessa åsigter ån synas och åro, och ehuru ofta de ån, på sått föregående Riksdagars Historia vitsordar, föranledt till en oförenlighet, som endast tiden och billigheten synes kunna jemna och afhjelpa, bör man dock, i Utskottets tanka, icke misskänna den ömsesidigt agtningsvårda syftningen.
Det ligger hemligen i sakens natur, att författningar och ordningar af ifrågavarande egenskap, hvilkas gagn eller skada endast nåringsidkame kunnat praciiskt och i sammanhang, om ock någon gång ensidigt, bedöma, men andre deremot endast efter theoretiske åsigter, eller tillfällig erfarenhet, uppfatta, skola af de förre mera anses så - Lagllt skottets Eetänkattdett.
13 som hufvudsak, af de sednare ^iera såsom en umbärlig eller lätt ersättelig länk i kedjan af %råndrade samhällsförhållanden: och att den utom kretsen af näringsidkare ställde Medborgarens, till fri utveckling af krafter och häfvande af alla hinderliga tvångsbaud, syftande åsigter, 5kola, ehuru i grunden rättsenliga och med Jidsandan instämmande de ock må vara, likväl, den mån de leda till kullstörtande eller rubbning af en åldrig Samhällsbyggnad, sorn långe varit och ännu ej fullt upphört att vara Stat 1 Staten, förefalla fremmande och vidriga äfven färden redlige Handtverksmannen, somegnatsitt lifs verksamhet åt denna byggnad, som känner sig för gammal för de nya lärorna, och, som i egenskap af erfarenhet kan åberopa sitt medvetande att den hittills gällande ordningen varit honom lika nyttig vid utbildningen af hans egen skicklighet, som vid den ledning han sedermera gifvit åt andras sysselsättning och konstflit.
Utskotten, som af desse forhållanden hemtat okade anledningar att de gjorde ömsesidige framstållningarne med all tillbörlig grannlagenhet öfverväga, hafva dervid forst bordt utreda för sitt omdöme, om de så kallade Skråinråttningarne åro, i egenskap af något BorgareStåndets privilegium, bekräftade, och om de i sådan egenskap blifvit genom 1810 års concessioner undanröjde och en fullkomlig näringsfrihet då re - 14 Lagutskottets Betdnkanden. dan besluten.
T förra fallet vore en öfverlägga ning i ämnet, utom nämnde Stånds medgifvande, obehörig och utan ändamål; i det sednare vore den åter icke behöflig, heldst vid ett slikt förhållande, på sått någre af Molionairerne bland Hederv.
BondeStåndet förment, endast skulle erfordras verkställighet å hvad redan blifvit beslutat.
Harvid förekommer, att Skrå-inrättningar-- ne, om hvilkas häfvande eller förändring nu år fråga, icke blifvit i egenskap af Privilegier ut-i färdade, utan tillkommit genom Kongl. Kesolu-, tioner och Förklaringar, lill en del föranledde af Ståndernes hemställningar: att de icke egenteligen angå någre förmåner för Nåringsidkarne,' utan fastmera ordningen för inträdet i Nåringarne och för tillsynen öfver deras drift och förkofran: att de vid sådant förevetande lika litet kunna anses innefatta Privilegier för BorgareStåndet, som PrestStåndets privilegier innefattas i de författningar, hvilka handla om Theo-» logiska Specimina, eller i Kyrkolagen och öfriga stadganden, som bestämma ordningen för Preste-Åmbe'ets utöfning : samt att Borgare Ståndet, i enlighet härmed, uti en vid 1812 års Riksdag till Kongl. Maj:t ingifven underdånig Skrift, angående meningen af Ståndets, den 18 October 1809, gjorde Concession, förklarat sig anse SkråOrdningen och de utfärdade Handels - Lag Utskottets Betiitikandm, ig Reglementen såsom rörande Nufringarne, icke personernej icke såsom något Privilegium för Ståndet, utan såsom en rättelse för alla, de der i Handel och Näringar ingå, samt ändteligen såsom reglementariska stadganden, dem det beror af Kongl. Maj.t ensam att förändra eller upphäfva.
År det nu, enligt BorgarcStåndets egen sålunda yttrade mening, deri vid särskildte tillfällen flere af de öfrige Stånden och jemväl nu åtskilliga af de Riksdagsmän, som påyrkat allmän Näringsfrihet, instämt, gifvet att nu gällande Handtverks- och Handels-Reglementen icke utgjort något Privilegium; så lärer ock vara lika ostridigt, att de icke kunnat utgöra något föremål för BorgareStåndets concession.
Ordalydelsen af denna: ”att idkande af all Borgerlig ''Näring, emot åtagande af deremot svarande ”Borgerlig lunga , skulle blifva en rättighet för ,’alla Medborgareclasser,” — innebår ock, att frågan varit om en rättighet för Medborgare i allmänhet, att ingå i Näringarne, och i följe deraf i BorgareSiåndet, men icke om sjelfva den ordning, som vid inträdet i Näringen och under dess utöfning borde iagttagas.
Om ock concessionen, sålunda upplöst till sin egentliga mening , den nemligen om lika rättighet för alla Medborgareclasser, att idka Borgerlig Näring, befinnes vaxa af nog ringa värde, så vida en slik 16 Lagutskottets Retankanden. rättighet icke genom gällande författning förut var någon Medborgareclass förmenad, år dock troligare att härvid föreiupit en lika irring, som i frågan om en, af ett annat Stånd då jemväl eftergifven men redan förut uudanröjd och upphörd rättighet, än att BorgareStåndet verkeligen kunnat eftergifva samt MedStånden och Kongl. Maj:t i sådan egenskap godkänna hvad Ståndet icke egde, utan af Kongl. Majus Nådiga Förordnande berodde.
Ledde af desse åsigter, hafva Utskotten kommit till samma Resultat, som hufvudsakeligen Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse framställt: att meranåmnde Pveglementen icke utgöra något Stånds Privilegium: att de således icke under något Stånds concessioner kunnat anses inbegripne: att de följakteligen ännu åro att anse såsom bestående och oförändrade : och att, då de icke utgöra Civil Lag, utan ceconomiske författningar, deras upphäfvande eller förändring berott af Kongl. Maju, derest icke Kongl. Maj:t sjelf i nåder funnit för godt, att låta Riksens Ständer i afgörande! deraf deltaga.
Då det dernäst lärer tillhöra Utskotten att yttra sig, huruvida de för sin del anse, att, med upphäfvande af merberörde Författningar, en allmän Handels- och Näringsfrihet må ega rum, företer sig frågan derom för Utskotten under - f.ngtitikattets ÉatånÅanäeH, ij de?
Btna synpunkter, nemligen 1:0 om
Handelsfriheten med hänsigt till utländska handeln , exporten och importen samt det dermed sammanhängande Tullsystemet; 2:0 om Näringsfriheten inom städerne, eller med hvad vilkor inträde i handel och handtverk, derstädes må vara tillåtet: och 5:o huruvida skillnaden imellan, landtmanna - och stadsmanna-näringar skall undanrödjas och en fika frihet till Handels och Handtverks idkande på landet, sorn i ståderno, ega rum, Den slags Handels- eller Närings-frihet, sorn afser öfvergången från de, utländska handeln inskränkande, proliibitiva författningar, till ett mera liberalt system, lärer icke för närvarandes utgöra föremål för Utskottens handläggning, så vidt den inskränker sig inom yttrande öfver de i Kongl. Maj-.ts nådiga Skrifvelse framställda ämnen.
Af de enskilda Motioner, som dermed hafva sammanhang, röra väl Friherre Wrangel? och Herr Tbams äfven Utrikes handeln och Tullverket; men Utskotten, sorn nu upptagit endast de delar deraf, de der i förstnämnde ämne ingå, få Öfver de senare, i samråd med Bevilltoings- Utskottet, dit berörde Memorialer äfven blifvit remitterade, afgifva särskildt utlåtande.
Frågan om Närings-friheten inom Siåderne, eller huruvida nuvarande Skråordningar och B.eLngUt skottets Betänkanden.
II 18 Lagutskottets Betdnkundcn. glementen skola upphäfvas eller förändras, utgör, i följe af meranämnde nådiga Skrifvelse, ett desto hufvudsakligare föremål för Utskottens handläggning.
Utskotten hafva hår ofvan antydt sin öfvertygelse, otn de skiljaktiga åsigter, från hvilket detta ämne kan ses och äfven blifvit betraktad t.
Att det gifvits tider, då Skråföreningarne och de till deras befästande vidtagne anstalter varit för Handtverkerierne lika nyttiga till trygghet mot yttre våld och intrång, som lill inre sammanhållning: att Skrån och Gillen varit för Handtverkerierna och Nåringarne , åtminstone i deras barndoms-tillstånd, hvad schöler och högre
Undervisningsverk varit för den egenteligen vetenskapliga bildningen: att, såsom Herr von Hartmansdorff hos Ridderskapet och Adeln anfört, det varit ur skötet af dessa slöjde- och närings- corporationer, som det tredje Ståndet utgått, genom hvars motvigt mot de öfrige, den grundlagliga friheten blifvit stadgad och bestämd — man kan tillägga, sedan den, under ett långt tidehvarf af motsatt rigtning, bibehållits förvarad inom hägnet af den borgfred, hvarifrån Feodalismens våld , ömsom genom tappert motvärn, ömsom genom andra uppoffringar, undanhölls; detta allt kan den billige granskaren, vid en blick på förflutna tiders häfder, icke förneka; men alt, för den nytta en inrättning under ett tidehvarf medfört, bibehålla den LagUcskottets Betänkanden, 13 i ett annat, af helt annan anda och betydelse, år icke värdigt Statsmannens urskiljning och omtanka.
Det tillhör honom tvärtom att tillse det ingen inrättning, sedan anledningen tilldess tillkomst bortfallit, må qvarstå såsom en från Statsbyggnadens ordnade hela afskild ruin, som genom sitt förfall forringar sitt fordna vårde'och sedan den genom sitt väsende upphört att gagna, alltid genom den qvarstående formen år för utvecklingen af nya samhällsförhållanden i sin mån hinderlig.
Tiden, då Skråinrättningarne tillkommo
Var en tid af godtycke å ena, beroende och undanhållen upplysning å andra sidan.
Den tid , i hvilken fråga blifvit väckt om deras upphåfvande, utmärker sig af lagbunden frihet och af sträfvande till allmän medborgerlig hildning
Något Skrå behofves icke mera till Handtverkeriernes forsvar och betryggande 3 ty landsfreden har gjort borgfreden umbärlig eller i sig inbegripen, och en hvar år säker under lagen.
Skrå behofves icke eller för vårdande a Handtverkeriernes framsteg och ofverflyttning a insigterne på efterkommande; ty dessa framsteg och insigter blifva, genom vetenskapernas deråt lånade ljus, genom bildningens allt mer tilltagande allmännelighet och allsidighet, samt genom verldshandeln och den litterära communicationen, så spridda och allmångjorda, att Handtverks-insigternes förlorande, i brist af deras iq Lag Vtikotteti Betank/wdett, fortplantan de genom Skrån, lika litet låter tån^ ka sig, sorn jordens ödesmål i brist af såvkilda wndervisnings-anstalter för landtbruket.
Rågot Skrå behofves icke eller för att, åt BorgareStåndats politiska tillvarelse, gifva någon fasthet j ty åfven i detta afseende innefatta de constitutionella beståm melserna en säkerhet, sorn genom en enskild förening lika litet kan Skås sora förringas.
Rågot Skrå behofves ömkligen icke, för att underlätta intrådet i Nåringarnej ty samma utväg dertill år i alla fall oppen, och ån flera erbjuda sig, endast tillstånd och tilfcfålle gifves att begagna dem ; och SkråinråttDingea erbjuder dessutom den intrådande Rårings-idkaren inga andra fördelar, ån som öfvervågas af honom å~ lagde utgifter, eller, genom de icke utan skål öfverklagade Gesållsvandringarne, föranleda till landets betungande.
Det vore således endast för att profva de i handtverksyrken inträdande» skicklighet, som Skräinråttningen skulle vara nådig ; och om denna profning på annan auloritet åfverflyttas , samt en viss ålder derjemte förutsattes såsom vilkor för erforderlig stadga, synas- Skråinrättningarne åfven i detta afseende så mycket håldre kunna nmbåras, som berörde pröfnings bibehållande hos dem skulle kunna leda till en med tidsandan och verklig råttsenJighet icke öfverensstämmande ensidighet. ©m, förutan dess» allmänna grunder, Ut» Lagutskottets BttHnkatiden. * i »kotten skulle tarfva något stöd af erfarenhet för sin öfvertygelse, om möjligheten och lämpeligheten af Skråinråttningarnes upplösning, behöfyer det icke hemtas frän andra Länder ; det finnes på nära håll i Fabriksanlåggningarne, hvilka, utan att vara något Skråtvång underkastade eller medföra något slags monopolium för sine innehafvare, likväl, vida mera ån de egenteiige Handlverkerierne, tilltagit i förkofran, oagladt de otvifvelagtigt fordra större både förlag och arbetsdrift; att förtiga exemplet a£ dc flere Ståder, som i sednare tider blifvit anlagde, utan alt vara Skråinrätlningar underkastade, och utan att någon olägenhet för deras rörelse och Näringar deraf förmårkts hafva uppkommit.
Utskotten hafva, af alla dessa anledningar j ansett, att den.'