Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln väckt motion, deruti föreslås, ali, genom stålens mellankomst, ulväg malle beredas till nedsättning för tyngre och vigligare varor i nu gällande laxa för inre farten å Götha kanal; tillstöd för hvilket förslag blifvit åberopadt, att Götha kanal utgjorde det hufvudsakligaste förbindelse-medlet för likets begge förnämsta afsättningsorter; att likväl kanalen innehade den stora längd, att afgifterne för begagnandet af kanalfarlen, ehuruväl i förhållande lill denna längd låga, dock vore serdeles betungande för den del af rörelsen, som begagnade hela eller större delen af kanalen; och att kanal-bolagets ställning ej tilläte detsamma att medgifva någon nedsättning i de nu gällande afgifterne, enär det vore att befara, det sådant kunde verka en kännbar minskning i bolagets inkomster; hvarjemte motionären, sorn förbehållit sig ali fu aflemna ett, med anledning af Kongl. Majlis nådiga föreskrift, af utsedde kommilterade ularbetadt förslag i afseende på de åtgärder, som borde vidtagas för att underlätta rörelsen på kanalen, åberopat innehållet af den motion, som i enahanda fråga blifvit under sisi lid ne riksdag väckt af herr friherre Carl Gyllenhaal.
Förenäninda ärende, som Stats-utskottet ansett sig böra gemensamt med allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet handlägga, hafva Utskotten tagit i öfvervägande; och få, vid afgifvande af sitt yttrande i ämnet, först upplysa, att uti den af motionären åberopade, af herr friherre Gyllenhaal vid sednast förflulne riksdag väckta, motion blifvit, på anförde skäl, föreslaget, bland annat, att Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Majit täcktes loga anstalt om sådan skyndsam nedsättning i taxan för inre farten å Götha kanal, som kunde finnas nödig för all befrämja afsättning af inhemska produktioner från och lill de kanat-Iinien omgifvande provinser, samt för sådant ändamål berättiga Kongl. Majit alt med Slals- samt Allm.
Besv- och Elton.-Vtskollens Ullnlnnde, ?l:o 2.
Götlin kanalbolag öfverenskomma antingen om inköp af Götha kanal meri alla bolagets egande fastigheter och inventarier, emot erläggande af a5 procent utaf aktie-kapitalet samt öfvertagande af alla bolagets fordringar och skulder, eller ock om öfverlåtelse åt Kongl. Mnj:t eller Stntsrnakterne, att efter godtfinnande reglera taxan för inre farten å Götha kanal, emot skyldighet att ersätta bolaget hvad denna afgift, med tillägg af den för begagnandet af bolagets hamnar, dockor, magasiner och upplagsställen, kunde komma att något år understiga 72,300 r:dr banko.
Med anledning af så väl friherre Gyllenliaah berörda, som en af herr Nordenankar_, J. U., väckt motion i ämnet, afgåfvo Rikets vid sista riksdag församlade Ständers sammansatta Stals- och Banko-utskott utlåtande, Samt yttrade deruti, alt, hvad frågan om Götha kanals inköpande för statsverkets räkning beträffade, så enär några statsverkets tillgångar för omförmäldte behof icke voro att disponera, och beslut jemväl blifvit faltadt, att det belopp af bankovinsten, som från årets början inflöle intill näst derpåföljande riksdag, skulle reserveras för bankens ändamål, motionerna i denna del icke borde till någon åtgärd föranleda, och att, hvad anginge förslaget om öfverlåtande till Kongl. Majit eller Slatsmakterne att reglera taxan för inre farten å kanalen, emot skyldighet att ersätta bolaget hvad denna afgift kunde komma att något år understiga 72,000 r:dr, Utskotten, som väl funne, alt stora fördelar obestridligen skulle komma att derigenom beredas de många orter, som, för transport af sina produkter, kunde begagna kanalleden, dock ansågo det vara i högsta grad betänkligt, alt, under det kanalens vård och underhåll fortfarande skulle komma alt besörjas af ett enskildt bolag, staten iklädde sig en ovilkorlig ansvarighet till bolaget för en viss årlig inkomst af densamma, hvarigenom angelägenheten för bolagets styrelse att i främsta rummet uppehålla kanalens farbarhet skulle kunna, utan våda för bolaget, förminskas eiler belt och hållet försvinna; på grund hvaraf och då ej heller blifvit utredt, huruvida bolaget vore hugadt alt antaga de föreslagna vilkoren, nämnda Utskott tillstyrkte Rikets Ständer att icke, i anledning af berörda förslag, vidtaga någon åtgärd; och blef omförmäldte utlåtande af samtlige riksstånden bifallet.
Derjemte få Utskotten anmäla, alt det af motionären åberopade, af kommilterade, dem bolaget utsett, utarbetade förslag till underdånigt yttrande, angående åtgärder för rörelsens underlättande å Götha kanal, blifvit till Utskotten aflemnadt; innehållande berörda förslag ej mindre en utveckling af de förhållanden, af hvilka trafiken å Götha kanal är beroende, än äfven uppgift å inkomsterna för den inre farten å kanalen under loppet af flera 4 Sto's- simi Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 2. år, jemte en fianställning, rörande nedsättning af taxan för denna del af trafiken; oell liade kommitterade, af aidörde skäl, föreslagit, bland annat: 1:0 ali bolaget matie hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t läekles bevilja något understöd eller premium för hvggnaden af för kanalfailen mera lämpliga segelia) tyg, än sorn i allmänhet begagnades, och serdeles för sådana, hvilka, såsom ett biträdande befordringsmedel, använde ångkiaft medelst s. k. piopeller, 2:0 att bolaget målle erbjuda sig alt, med afslående af den bolaget 1 2i § af dess privilegium tillförsäkrade rätt emot nedsättning i taxan ulan dess 'medgifvande, åt Kongl. Majit öfverlåta rättigheten ali för framliden efter godtfinnande nedsalta afgiflerna för inre falten å Götha kanal, emot åtskilliga i föislaget uppiäknade vilkor; och 3:o alt bolaget matte jemväl under vissa vilkor erbjuda slaten att inköpa Götha kanal med dess tillhörigheler.
Med anledning af detta förslag, som blifvit af bolaget till Kongl. Majit ingifvet, har Kongl. Majit, rörande den föreslagna nedsätlningen uti fö; tina 111 iida taxa och vissa dermed gemenskap egande fiågor, under den 11 i sistlidne Februarii månad behagat infordra vedel hörandes yttrande, som dock ej ännu hunnit till Kongl. Majit inkomma.
Utskottens uppmärksamhet har det visserligen ej undfallit, att en nedsättning uli taxan för farten å Götha kanal voie nyttig och fördelaktig, ej blotl för de provinser, genom hvilka kanalen löper, utan älven lör en stor del af landet; ty otvifvelaktig! är ch L, alt en sådan nedsättning, seideles numera, efter det
Trollhätte kanal blifvit ombyggd och der kunna begagnas fartyg af lika dimensioner, som å Götha kanal kunna framgå, skulle betydligt öka trafiken å kanalen och således jemväl bidraga till en ökad rörelse inom landet.
Efter Utskottens tanka bör dock, under när vai ande forhållanden, en sådan nedsättning i berörda taxa bero på bolaget sjelf, och Utskotten kunna icke tillstyrka, att staten, genom uppoffring å sin sida, söker bereda det af motionären åsyftade ändamål.
Helt annat biel ve föi båtlandet, 0111 staten vore i tillfälle att inköpa Kanalen med dess tillhörig!)) ter och derigenom beredde sig rätt att sjelf bestämma taxan för farlén å kanalen.
Utskotten hade då kunnat bedörnma frågan från en belt annan synpunkt än nu, då tillgångar till ett sådant inköp ej äro att påräkna och då tanken derpå måste, åtminstone för det närvarande, lemnäs å sido.
De måste derföre grunda sitt yttrande på det förhållande, sorn nu eger ruin, eller Slati- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Visko! tens Utlåt ande, N.o 3. 5 alt kanalbolaget är ett enskildt bolag.
I dess intresse mäste del ligga alt sjell bidraga lill ökandet af trafiken å kanalen för alt derigenom bereda sig de största möjliga inkomster deraf, och på bolaget mäste det alltså ankomma att nedsalta sin taxa eller låta den förblifva vid hvad den är, alltefter som bolaget anser det öfverensstämma med sin egen fördel.
Redan flere gånger bar staten, för kanalens fullbordande , understödt bolaget neli något ytterligare understöd för kanalens fortfarande bestånd sy-, nes Utskotten, icke erfordras; dessutom, så länge bolaget är egare af kanalen, måste, på sätt förut är nämndt, det vara i högsta grad betänkligt, alt staten ikläder sig någon ansvarighet till bolaget för en viss årlig inkomst af kanalen, enär derigenom angelägenheten för bolagets styrelse att i främsta rummet upprätthålla kanalens (ärbarhet, skulle kunna utan råda för bolaget förminskas eller belt och hållet försvinna.
På dessa skäl få Utskotten tillstyrka, att herr Rosenblads ofvanberörda motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den i3 April 1848.
Ant. till Exp.-Utsk den 20 April kl. 2 e. m.
Utlåtande i anledning af vackt motion om samlande aj medel till bildande af en skattkammare för riket.
Ridderskapet och Adeln väckt, till Slats-utskottet remitterad, motion, leir liei r Hammarhjelm, C. G., anfört, hurusom i fordna lider rikets 1 egeniet, i likhet med den omtänksamma familjefadern, sammanförde öfverskolten af rikets intrader uti en s. k. skattkammare, hvilket skulle hafva blifvit verksläldt sednast af Konung Carl XI, hvars sou och efterträdare till följe deraf varit i tillfälle alt, utan sine undersåtares betungande, föra flere åis krig; att för sådant ändamål nu funnes afsatle en - « Slats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskollens Utlåtande, N;o 3. dast en million r:dr, hvilket efter motionärens tanka vore alldeles otillräckligt; alt, ehuru, till bildande af en sådan skattkammare, de hufvudtitlar, sorn redan äro bestämde, väl ej kunde anlitas annorlunda, än så vidt ”något säkert ej behöjligt öfverskott kunde förefinnas", det likväl hädanefter .kunde erhållas ”en hittills okänd inkomst” genom skatt och bevillning å de inrättade privat-bankerne, samt genom indragning af biskops-, presidentsxn. fl. nu utgående löner; och har motionären ansett, att på detta sätt borde bildas en skattkammare, som i förvar mottoge, ’’till guld och silfver förhandlade valutor och stöde under samma kontroll och rättighet till säkerhet, som vår nu egande riksbank, så att den ej utan Rikets Ständers gemensamma tillstånd, för högst påträngande behof af ett pålrugadt krig m.
xn.” finge anlitas.
Denna fråga, som Stats-utskottet ansett sig böra gemensamt med allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet handlägga, hafva Utskotten tagit i Öfvervägande, och få i anledning af hvad motionen innehåller erinra, att om än, såsom motionären föreställt sig, inkomster skulle framdeles jrppas, som ej voro behöflige för andra ändamål, än det motionären uppgifvit, sådana medel kunna insättas hos Rikets Ständers riksgäldskontor samt der reserveras till framtida behof; och få, i anseende härtill, Utskotten vördsamt hemställa, att herr Hammarhjelins ofvanberörda motion måtte lemnäs utan vidare afseende.
Stalt- tamt Allm Betv. och Ekon.-Utskotten» Utlåtande, A':o 4.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 April kl. 2 e. m.
Utlåtandej i anledning af väckt motion om inrättande af ett Postkontor vid Wrigstads Gästgifvaregård. Xlii en af riksdags-fullmäkligen A. J. Sandstedt från Jönköpings län hos hederv.
Bonde-slåndet väckt, till Stats-utskottet remitterad, motion, uti hvilken sig förenat riksdagsfullmäktige P. Jönssorij Petter Persson och P.
Mårtensson från samma län, har motionären anhållit om Rikets Ständers medverkan till inrättande af ett postkontor vid Wrigstads i Westra härad af länet belägna gästgifvaregård; lill stöd för hvilken anhållan motionären åberopat: att samma gästgifvaregård läge ungefärligen midt i häradet, som egde omkring 3o,ooo innevånare; alt dervid sammanstötte, utom flera häradsvägar, fem större landsvägar; alt derstädes ej allenast hölles årligen två större frimarknader samt torgdagar i hvarje vecka, utan äfven i sednare tider bosatt sig tre handlande och flera handtverkare, samt jemväl inrättats elt apothek, äfvensom alt eLt bolag uppbyggt ett s. k. stadshus» der lokal för en postmästare kunde erhållas.
Sedan Stats-utskottet ansett sig böra gemensamt med allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet behandla förevarande motion, hafva Utskotten tagit densamma i öfvervägande; men då hvarken af Utskotten eller Rikets
Ständer lärer kunna väntas den noggranna kännedom om lokalförhållanden och öfrige omständigheter, som för frågans bedömande måste förutsättas, och motionärens ofvanberörda uppgifter ej äro i sådant hänseende tillfyllest; »Utså och då motionären eger i förevarande ämne vända sig lill Kongl. Maj:t, som är i tillfälle att, efler undersökning och yttrande af vederbörande embetsmyndigheler, pröfva behof vet af den anstalt, för hvars inrättande motionären anhållit om Rikets Sländers medverkan; anse Utskotten ofvanberörda motion icke böra föranleda till någon åtgärd af Rikets Ständer, och hemställa således, alt den må förfalla.
Stockholm den i3 April 1848. s Stats- samt Allm. Besv.- och Elion.-Ulskottens Betänkande, l\:n 3.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 April, kl. 2 e. m.
Betänkandei anledning af väckt fråga om förändrade grunder för Beväringsmanskapets uttagande tilt vapenöfning och annan tjenstgöring, m. m. Sedan Kong!.
Maj:t vid sistförflutna riksmöte meddelat rikets då församlade
Ständer Sin nådiga afsigt alt lala utarbeta förslag lill försvarsverkets fullkomligare ordnande; så liar Kongl.
Majit, efter det, på Dess nådiga befallning, förslag i sådant afseende blifvit af cheferna för landt- och sjöförsvars-departementen, med biträde af sakkunnige män, ularbelade, uti nådig proposition af den 18 sistlidne November, N:o 20, som blifvit till allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet remitterad, gifvit Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Majit, vid pröfning af berörda förslag, i nåder antagit och gillat nedanstående deri framställda hufvudgrunder, nemligen: 1:0
Armeen bör bildas af stående stamtrupper, såväl värfvade som indelda, i förening med beväringsmanskap, och vissa dels värfvade och dels indelda sjötrnpper likaledes utgöra ständig stam, med hvilken manskap af sjöbeväringen förenas; 2:0
Genom vapenöfning under fredstid bör åt beväringsmanskapet eifvås sådan förberedande daning, att della manskap, vid påkommande behof, då arméen skall sättas på krigsfot, kan ofördröjligen förstärka denna och inom dess leder emottaga vidare nödig utbildning, samt att sjöbeväringen må vara användbar för tjenstgöringen dels på flottan, så väl den seglande, som den roende; och dels för öfrigt såsom marinsoldater, i hvilka afseenden årliga öfningsliden bör utsträckas lill 3i dagar, in- och utryckningsdagarne inberäknade, sålunda fördelade, alt minst 14 dagar användas lill förberedande rekryt-exersis, och de öfriga 17 dagarne i förening med stammen; 3:o
Med antagande, att tiden för vapenöfningarne sålunda utsträckes, må, till vinnande af besparing så väl i arbetsdagar som i statsutgifter, blott en viss del af första beväringsklassen årligen inkallas lill vapenöfning och den Stais- samt Allm. Bese.- och Ekon-VIsko tiena BetänkanJe, hi: o 5. 9 den öfriga delen blifva qvarstående i reserv, att, i fall armeen eller flottans trupper skulle behöfva ytterligare förstärkas, till tjenstgöring uppbådas; 4:o
Enär första beväringsklassen, sedan alla till krigstjenst odugliga blifvit afräknade, ändock redan öfvers t iger 21,000 man, må antalet bevåringsskyldige, som lill vapenöfnings undergående årligen inkallas, varda, intill dess förändrade omständigheter kunna föranleda dess förökande för hela riket, med undantag af Gottland och Lappmarkerne, inskränkt till i4,5a5 man, deraf fördelas på armeen 11,181 och på flottan 3,344 man; 5:o
Vissa områden af landet bestämmas till utgörande af bevärings-r manskap för armeens och vissa för flottans behof, så väl i freds-som i krigstid, sålunda, att flottans beväringsområden komme att utgöras af hela Blekinge och Wester-norr lands län, Öland, Södra Möre fögderi af Calmar län , de socknar i såväl återstående delen af sistnämnda län, som öfriga kustlän, med undantag af Norrbottens och "Westerbottens län, hvilka antingen omedelbart gränsa till hafvet eller äro belägna i skärgårdarne, och slutligen alla vid hafvet belägna städer, Slockholm, Götheborg, Umeå, Piteå, Luleå och Haparanda likväl undantagne; samt armeens beväringsområden åter upptaga alla delar af riket, som icke, enligt det föregående, skulle utgöra sjöbeväringsmanskap; 6:0 Beväringsmanskapets uttagande, såväl lill vapenöfning som till krigstjenst, verkslälles efter enahanda hufvudgrunder inom armeens och inom flottans beväringsområden, hvarvid iakttages; aatt årliga mönstringar, förrättade på lika sätt sorn hittills, verkställas serskildt för släderne och landet samt serskildt inom armeens och flottans beväringsområden, hvarvid mönsterrullor öfver beväringsmanskapet upprättas serskildt för hvarje stad och hvarje fögderi, hvilket likväl ej må hindra mönstringsförrättande serskildt med en eljer flera delar af fögderiet; b) alt, sedan alla vid mönstringen tiifslädeskomne beväringsskyldige blifvit, på sätt serskildt föreskrifvet är, besigligade, de approberade införas i stadens eller fögderiels mönsterrulla efter manskapets längd sålunda, att elen längsta erhåller forsla rummet, den, som slår honom närmast i längd, del andra, och så vidare, med iakttagande dervid att, om två eller flere äro af lika längd, ordningen dem emellan afgöres efter åldern, så att den äldste erhåller första rummet, den, som dernäst är äldst, det andra och så vidare, men, om någons födelsedag ej vore känd, eller flere af dem vore födde på samma dag, genom lottning; 11,ik. till R.
Erot. 1817 och ISiS. 4 Sami. 2 AJd. l h illel, £ 10 Sin!*- samt Allm. besvärs- och Ekon.-Ulskotlens Betänkande, A:o 5. c) filt (le llän mönstringen uteblifhe beväringsskyldige i serskildt stadgad ordning elter enahanda grunder besigtiga*, samt de approberade i stallens eller fögderiets mönsterrulla ofördröjligen införas, på sätt ofvanföre nämndt är, dock med iakttagande, att de, sorn utan styrkt laga förfall från första mönstringen uteblifva, alltid insättas fiamför dem af samma längd, som vid lörsta mönstringen blifvit approberade; </) att, som erfarenheten visat, att de bland approberade beväringsmanskapet, som vid 20 års ålder äro de mest högvexte, älven med få undantag äro de mest vapenföre, det beväringsmanskap, som, till visst, eller folkmängden bestämdt, antal, från hvarje stad eller fögderi bör till vapenöfning eller eljest till tjenstgöring uppkallas, skall utlagas i den ordning, tili hvilken de approberade beväringsskyhlige i stadens eller fögderiets tulla finnas upptagne; é) att den del af approberade bevärings-manskapet, som ej uppkallas till vapenöfning, utan blott qvarstår i rultorna såsom reserv, likväl skall aflägga krigsmannaed och stundom deltaga i anbefallda kyrkoparader; att det till första beväringsklassen hörande manskap, som vid mönstringen blifvit släldt på Lill vext eller förbättring, skall tillhöra mölpålöljande års första klass och med denna inställa sig till mönstrings undergående, samt att den, som vid denna andra mönstring än ytterligare blifver ställd på ti 11 vext eller förbättring, skall likaledes inställa sig med följ nide årets första klass, men bör då antingen appioberas eller förklaras oduglig till krigstjenst; g) alt i de för armeen bestämda bevärings-områden, der, utom infanteri, äfven kavalleri eller artiIleri, eller artilleri- eller sappör-depoter finnas, mönsterherren af det antal beväringsskyldige, som enligt mönsterrullan skall i staden eller fögderiet utlagas, utser hvilka, som böra tilldelas artilleriet, kavalleriet eller depoterna, hvartill dock i första rummet uttagas sådane beväringsskyldige, som sjelfva önska tjena vid dessa vapen, så vida de i öfrigt äro dertill duglige; li) att beväringskarl, som uppbådas till vapenöfning eller tjenstgöring, må ega rättighet att lega karl i sitt ställe, äfven bland dem af årets klass, som böra till reservmanskapet, emot skyldighet likväl att sjelf ingå bland nämnda manskap i den legdes nummerordning;
/) att, då större eller mindre del af beväringsmanskapet till vapenöfning i fredstid uppbådas, den ordning skall dervid iakttagas, alt de, sorn höra till första klassåldern, först utgå och derefter de öfrige klasserna elier Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.-Vtsl.ottrns Betänkande, y-.o 5.
Aldein, de yngre klasserne framfor de aldie, lills del anlal är fvhlt, som hehofvet fordrar; hvaiemol, när beväringsmanskapet lill tjenstgöring i krigstid uppbådas, af alla klasserne de, sorn undergått vapenöfning, först må klassvis uttagas i den ordning, sorn här förut är sagd, och sedermera de, sorn lill höra reserven, likaledes efter samma ordning deni emellan; 'yrde Den på Gottland antagna oell upprättade allmänna beväring kommer att i dess nuvarande skick fortfara.
Och som de sålunda uttalade grunder för beväringsskyldighelens utgörande, dels i hvad de afsåge landets fördelning i vissa områden för utgörande af beväringsmanskap serskildt för armeens och serskildt för flottans behof, dels ock i fråga om sältet och ordningen för uttagandet af viss del utaf beväringsmanskapet inom samma eller serskilda ålders-klasser, äfvensom dess indelning till vapenöfning eller annan tjenstgöring innefattade ändring uti de för utskrifningssältet och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet förut stadgade grunder, har Kongl. Majrt i nåder velat inhemta Rikets Ständers yttrande i berörda hänseenden.
Derjemte och då Kongl. Majrt funnit: att flottans ständiga korpser icke voro tillräcklige för bemanning af alla dess fartyg under krig; att större delen af det till allmänna beväringen hörande manskap inom de lill sjö— bevärings utgörande utsedda områden erfordrades för tjenstgöringen dels på roddflollan, dels såsom marinsoldater, till hvilken tjenstgöring samma manskap, i följd af de årliga vapenöfningarnes beskaffenhet, jemväl vore mest tjeidigt; att bristen på en fullt duglig och för flottans seglande fartyg användbar bemanning icke eller kunde genom manskapet från öfriga sjöbe viiri ngsom rå ciena fyllas, utan borde på annat sätt afhjelpas; samt att detta lämpligast kunde ske derigenom, att handelsflottans befäl och besättningar i händelse af krig alltid vore för ett sådant ändamål att påräkna; har Kongl. Maj:t till Rikets Ständers antagande föreslagit: "att, jemte beväringsskyldige inom de för sjöförsvaret afsedda serskilda områden, till sjöbeväringen äfven må hänföras alla sjökapitener och styrmän vid handelsflottan samt machinister å enskild person eller bolag tillhörande ångfartyg, äfvensom allt det sjöfolk, som å sjömanshusen eller i magistraternes rullor är utskrifvet, med förbindelse för dem att, vid inträffande krig, tjenstgöra å flottan, samt att denna förbindelse må fortfara från 20 lill fvlIda 3o år; hvaremot de befrias från all vapenöfning i fredstid; och skulle den, som, på sätt förrberördt är, blifver till sjökrigstjenst förbunden 12 Stals- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 5. jemväl ega att i sitt ställe sätta välfrejdad och duglig sjöman, soin redan fullgjort sin beväringspligt, och icke är öfver 4° är gammal.” Ilärförutan har Kongl Maj:t uti Sin högstberörda nådiga proposition förklarat, alt, om Rikets Ständer äfven för deras del antoge, hvad Kongl» Maj:t sålunda föreslagit, Kongl.
Majrt i nåder ville, jemte den förnyade författning, som i ämnet borde utfärdas, meddela de för verkställigheten vidare erforderliga reglementariska stadgande!), äfvensom föreskrifter i afseende å sjöbeväringsmanskapets formoner, och deribland hufvudsakligen rättigheten till pension för dem, som under krig skadades, samt till nådegåfvor och gratialer för enkor och barn efter dem, som i krig stupade eller i följd af olyckshändelser aflede, likasom örn sjökapteners och styrmäns rättighet att användas, de förre såsom officerare och de sednare såsom underofficerare samt sjöbeväringsmanskapets i allmänhet rätt lill befordran och högre aflöning i mån af ådagalaggd förtjenst och skicklighet.
Majrts nådiga proposition, hafva åtskilliga ledamöter inom Hederv.