Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af de talrika arbeten, von Wright sålunda frambragt, ansåges ännu många, inom sorn utom vårt land, såsom oöfverträtfade, men många, till en del de bästa, förvarades ännu outgifna i Vetenskapsakademiens bibliolhek.
Med skicklighet och ihärdighet hade von Wright sålunda arbetat tills hans synförmåga, länge alltför mycket tagen i anspråk, vägrat sin tjenst.
Ilan bade då måst lemna sin med endast 750
R:dr aflönade befattning som Ritare vid det naturhistoriska Riksmuseum och bosatt sig pä landet i Bohus län.
Tid efter annan hade han der ännu fullbordat några förträffliga teckningar, men egnat sin mesta lid åt kommunala värf och fiskeriernas förkofran, till dess för några år sedan en svår, ännu fortfarande sjukdom alldeles brutit hans helsa och den fordom rastlöst verksamme mannen, som länge lärt sig alt försaka, äfven måste umbära glädjen alt vara verksam: och hafva på grund häraf motionärerne föreslagit, att Rikets Ständer måtte tillägga Kammarjunkaren Wilhelm von Wright en årlig pension af 500R:dr.
Af motionerna bilagda handlingar är vordet styrkt dels att von Wright från och med år 1835 till och med år 1847 varit anställd såsom Ritare vid Vetenskapsakademien, före år 1841 med en aflöning af 300 R:dr Banko årligen af enskilda medel och derefter med en årslön af 500 R;dr Banko utgående af statmedel, dels ock att han alltsedan Oktober månad år 1855 varit sängliggande sjuk och är lill allt arbete oförmögen; och får Utskottet, i betraktande af von Wrighls sålunde iråkade nödställda belägenhet samt för den vetenskapen gagneliga verksamhet, han under en lång följd af år ådagalagt, tillstyrka, att Rikets Ständer med bifall till omförmälda motioner, tillägga Kammarjunkaren Wilhelm von Wright från ingången af nästa statsregleringsperiod en årlig pension å allmänna indragningsstaten af 500 R:dr R:mt. 67:o.
Herr von Koch, N. S., har uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad, motion (N:o 78) erinrat om den utmärkta förmåga och det rastlösa nit, hvarmed Rektoren i Stockholms nya elementarskola och utsedde Inspektorn öfver Stockholms folkskolor P. A.
Siljeström städse vinnlagt sig om vårt undervisningsväsendes utveckling.
Nu hade kort efter det Siljeström emottagit sistnämnda 70 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. tjenst oell sedan han uppgjort en plan för ordnandet af folkskolorna i bufvudstaden, hans af invärtes lidande och yttre bekymmer försvagade helsa nödgat honom lemna denna befattning äfvensom frånsäga sig det af medborgare honom gifna uppdrag såsom en af hufvudstadens representanter vid innevarande riksmöte.
Siljeström ansåge sig sjelf älven nödgad alt snart frånträda rektorsbefattningen vid nya elementarskolan.
Under sådana förhållanden kunde det icke vara obilligt att ett årligt arfvode, motsvarande den lön Siljeström, anställd vid annat läroverk, enligt 71 § af Skol— stadgan, skulle åtnjutit, honom tilldelades inlilldes han åter kunde inträda i tjenst, och under hvilken tid otvifvelaktig! den lifaktige och begåfvade mannen icke skulle underlåta att genom skrifter eller på annat sätt verka för upplysning och vetande.
Motionären hade derföre föreslagit alt Rikets Ständer måtte från nästa statsregleringsperiods början anslå ett årligt arfvode åt Rektor Siljeström, motsvarande trefjerdedelar af hans nuvarande lön, eller 3,000 R:dr, så länge han icke bunde inträda i någon offentlig befattning med motsvarande löneförmåner, under uttryckt önskan att, i den mån helsa och krafter det tilläte, egna sig åt uppfostringsväsendets bästa.
Enär motionären ej uppgifvit, än mindre visat, att Rektoren Siljeströms sjukdomstillstånd är af den beskaffenhet, att Siljeström derigenom allt framgent blifver oförmögen till tjenstgöring, utan deremot antagit möjligheten, att denne kan komma att i Ijenst åter inträda, anser sig Utskottet under sådant förhållande sakna giltig grund för tillstyrkandet af dit årliga understöd, som genom förevarande motion för Siljeström blifvit hegärdt.
Emellertid och då, efter hvad Utskottet inhemta!, lärarne vid nya elementarskolan i Stockholm icke, såsom de vid rikets öfriga elementarläroverk anställde lärare, hafva fullmagt på sina beställningar, utan blott genom konstitutorial lills vidare förordnas och således kunna när som helst från Ijensterna entledigas, synes det Utskottet, som, med afseende å denna omständighet och på det alt en så utmärkt och om vårt undervisningsväsende förtjent lärare, som Rektoren Siljeström, ej må allenast, till följd af bans möjligen snart öfvergående sjuklighet, från sin lärarebefattning skiljas och sålunda helt och hållet beröfvas den inkomst, han deraf påräknat, skäl vore för handen, alt Rikets Ständer, så vidt på dem kan bero, vidtaga de till förekommande deraf nödige åtgärder; och har Utskottet trott sig böra i sådant ändamål hemställa, att, med anledning af den väckta motionen, Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse uttala den mening, att ofvananförda omständighet angående antagandet och entledigandet af lärare vid nya elementarskolan i Stockholm icke bör utesluta Rektoren Siljeström från förmånen att, lika med de vid öfriga elementarläroverk anställde lärare, under sin sjukdom fortfarande åtnjuta tjenstledighet med bibehållande af Adelar af lönen, samt tilllika anhålla, alt de för en slik anordning tilläfventyrs erforder - Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 153.
71 liga ytterligare medel till vikariens allönaude må af tillgångarne å anslaget för elementarläroverken anvisas. 6ll:o.
Under anförande, hurusom tienne af handtverkslärarne vid allmänna institutet lör döfstumma och hlinda, nemligen läraren i skräddareyrket J.
Nordfelt, född 179 5, och läraren i skomakeri J. P. Gustafsson, född 1799, hegge anställde vid institutet år 1829, samt läraren i smedsyrket E.
Grönstedt, född 1800 och anställd vid institutet 1850, numera syntes, i följd al sin långa tjenstetid, framskridna ålder och försvagade kralter, vara berättigade att från sina befattningar afgå, hafva uti särskilda hos Ridderskapet och Adeln samt inom Bonde-Ståndet väckta motioner Herr Fahnehjelm, Gustaf (i motion N:o 251), och Riksdagsfullmäktige!] Liss Lars Olsson från Kopparbergs län (i motion N:o 450) föreslagit att, enär nämnde handtverkslärares lönevilkor och öfriga förmåner varit för dem och deras familjer knappast tillräckliga för en anspråkslös bergning och de sålunda icke kunnat samla någon besparing för framtida dagar samt då institutet icke egde någon fond alt dermed pensionera ålderstigne tjenstemän, Rikets Stander måtte, på det desse i mensklighetens tjenst grånade lärare icke måtte handlöst öfverlemnas ät nöd och elände, berättiga dem att, efter afskedstagande!, å allmänna indragningsstaten erhålla en årlig pension af 400 R.dr hvardera.
Förevarande fråga anser Utskottet lämpligast hafva hort af institutets direktion i underdånighet anmälas hos Kongl. Majit, som, derest efter behörig utredning skäl dertill funnits vara för handen, säkerligen ej underlåtit att derom tili Rikets Ständer göra nådig framställning, hvadan Utskottet i frågans nuvarande outredda skick hemställer, att förenämnde motionärers ifrågavarande framställningar måtte af Rikets Ständer lemnäs ulan afseende. 69:o.
Uti särskilda hos Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgarestånden väckta till Utskottet remitterade motioner hafva inom förstnämnda Stånd Herr Ros, A. E., (i motion N:o 54), med hvilken Friherre Cederström, R. T., sig förenat, inom Preste-Ståndet Doktor Lindgren (i motion N:o 52) med hvilken Biskop Butsch samt Doktorerne Schram, Forssell och Eurén instämt samt hos Borgare Ståndet Herr Lovén (i motion N:o 60),— jemte erinran hurusom aflidne Justitie ombudsmannen Sven Lorents Theorell under många år innehaft förtroendet alt vara Rikets Ständers Justitie-ombudsman samt huruledes Rikets Ständer vid 1856—1858 årens riksdag, såsom ett erkännande af det utmärkta sätt, hvarpå Theorell uppfyllt berörda sin befattning, tillagt honom en pension till lika belopp med Justitie-ombudsmans-lönen, tillika fästat uppmärksamheten derå att Theorell, hvilken endast några få år fått tillgodonjuta denna pension, vid sin död i December månad år 1861 efter lemnat, jemte en ålderstigen enka, en 26-årig dotter samt 4 söner, af hvilka en, till följd af mångårig sjuklighet, ännu icke afslutat sina studier och en helt nyligen 72 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. inträdt på tjenslemanna-banan, samt alt skulderna i boet öfverstigil tillgångarne; — och hafva molionärerne på grund af dessa förhållanden föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja enkan Theorell för hennes lifstid en årlig pension, hvars belopp Herr
Ros ansett böra bestämmas till en tredjedel eller fjerdedel af den pension Justitieombudsman Theorell i lifstiden åtnjutit och de öfrige molionärerne föreslagit till 1,500 Riksdaler.
Med afseende å det utmärkta nit och skicklighet, hvarmed Theorell under många år bestridt det maglpåliggande Justitie-ombudsmans-embetet, har Utskottet ansell det vara en Statens skyldighet alt med understöd bispringa hans i torftiga omständigheter efterlemnade enka, men då hon, enligt hvad molionärerne upplyst, från andra allmänna kassor uppbär pensioner till ett sammanlagd! belopp af 775 R:dr R:mt, har Utskottet ansett det af molionärerne föreslagna belopp skäligen kunna nedsättas, och får alltså hemställa, alt för Justitie-ombudsmannen Theorells enka Sofia Wilhelmina Theorell, född von Schwerin, må på allmänna indragningsstaten uppföras en årlig pension af 1,000 R:dr, att utgå från och med början af nästa statsregleringsperiod. 70:o.
Uti särskilda motioner hafva hos Ridderskapet och Adeln Grefve Mörner, C., (uti'motion N:o 105) och inom Preste-Ståndet Biskop Hultman (uti motion N:o 103), med erinran om aflidne Biskopen Christopher Isak Heurlins rastlösa och framgångsrika verksamhet i skolans, Statens och kyrkans tjenst, föreslagit, att då vid Biskop Heurlins död hans bo var skuldsatt så att hans efterlefvande enka och dotter för betäckande af skulderna lingö afstå en del af de genom dem beviljade nådår tillfallne inkomster, Rikets Ständer måtte i årlig pension åt Biskop Heurlins enka Elisabelh Heurlin, född Liljewalch, anslå 800 R:dr.
Erkännande framlidne Biskopen Heurlins förtjensler om det allmänna, bar, vid det förhållande alt den behållning Enke-biskopinnan Heurlin vid nådårens slut ansetts ega, uppgått lill endast 12,000 R:dr och detta belopp icke synes vara tillräckligt alt bereda bemälda enka tillständig bergning för hennes återstående dagar, Utskottet funnit sig böra på det sätt förorda ifrågavarande framställningar, att Utskottet hemställer det IVkels Ständer må å allmänna indragningsstaten låta uppföra Biskopen Heurlins enka Elisabelh Heurlin, född Liljewalch, till åtnjutande för hennes återstående lifstid af en årlig pension till belopp af 500 R;dr. 71:o. Från Irenne Riks-Stånd bar Utskottet fått emottaga motioner om pension åt framlidne Landshöfding Gustaf Adolf Montgomery's enka. Hedvig Elisabeth Wallmark.
Af dessa motioner, som blifvit väckta hos Ridderskapet och Adeln af Herr von Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. 73 von Francken, Georg Wolfgang, under N:o i 18, inom Preste-Ståndet af Doktor N. Nordlander, under N:o 72, samt inom Borgare-Ståndet, under N:o 106, af Herr Cygnwus, inhemtas, hurusom aflidne I'. d. Landshöfdingen Guslaf Adolf Montgomery börjat sin hana såsom Trumslagare under Finska kriget, bevistat alla med den Saudelska fördelningen förefallna bataljer, erhållit silfvermedalj för tapperhet i fält, samt slutligen avancerat lill Löjtnant.
Efter slutet af Finska kriget placerad på ett
Svenskt regemente deltog han äfven med utmärkelse i det Norska kriget, bevistade åtskilliga aflärer och blef efter delta krigs slut Kapiten i Generalstaben, hvarefter han erhöll nådigt afsked ur krigstjensten; deltog sedermera i den Komité, som utarbetade förslag till reglemente för Arméens fältjägare, sysselsatte sig under flera år med åtskilliga allmänna, nyttiga arbeten; uppträdde jemväl såsom representant med utmärkelse, utnämndes 1841 till vice Landshöfding och på följande år till ordinarie Landshöfding först i Jemtland och kort derefter i Westerbotten, hvilken sistnämnda befattning han bibehöll lill dess han, för få år tillbaka, erhöll afsked.
Oberäknadt flera andra nyttiga företag, hade Montgomery äfven såsom förfaltare förvärfvat sig en viss ryktbarhet och hans ”Finska krigets historia” hade jemväl i utlandet ådragit sig uppmärksamhet.
En mängd smärre skrifter vittnade äfven om hans författare-verksamhet och hade beredt honom eli aktadt namn i vår litteraturhistoria.
Ilan vore således i flera hänseenden förtjent af sina landsmäns erkänsla.
Vid sitt frånfälle eflerlemnade han en omyndig son och fem döttrar, af hvilka endast en genom gifte vore försörjd.
Hans efterlefvande enka, dotter af en älven inom Svenska litteraturen känd man, Kanslirådet 1'.
A. Wallmark, hade således fem barn att försörja, hvartill hans qvarlåtenskap lemnade alltför otillräckliga tillgångar.
Under hufvudsakligt anförande häraf hafva motionårerne föreslagit, alt Rikets Ständer mätte bevilja Landshöfding Montgomery^ enka en årlig pension af 1,000 R:dr.
Utskottet vill icke förneka att Landshöfdingen Montgomery i lifstiden genom sin verksamhet i Statens tjenst förvärfvat billiga anspråk på sådant erkännande från det allmännas sida, att hans familj icke bör utan hjelp öfverlemnas åt fattigdom och nöd; men då den efter framlidne Landshöfding Montgomery hållna bouppteckning visar alt boets behållning, elter afdrag af skulderna, utgjort 64,000 R:dr, har Utskottet, enär denna tillgång synes höra blifva tillräcklig både för enkans och barnens underhåll, ansett sig icke kunna för bemälda enka tillstyrka beviljandet al något särskildt bidrag af statsmedel, hemställande alisa att ofvanherörda motioner icke må af Rikets Ständer bifallas. 72:o. Inom Bonde-Ståndet har Riksdagsfullmägtigen J.
Smedberg från Elfsborgs län, uti vackt motion (N:o 40), med anförande, hurusom den 17 Februari 1861 aflidne f. d. Justilierådet och Riddaren af Nordsljerne-orden John Hays enka, Ulrika Catharina Alberlina Roy, på sätt ett motionen hilagdt intyg utvisade, jemte hans broder Rådmannen F. E. Roy, till den aflidnes borgenärer aflrädt all egendom i boet och följaktligen icke hade annat att lefva af än de pensioner, mannen under sin lifstid inBih. till B.
Fröt. 1862 <& 1863. é Sami. 1 Afd. 3 Band. 10 Haft. 10 74 Stats-Utskottets Utlåtande K:o 153. tjenat, men hvilka för henne voro desto mindre tillräckliga, som två nära anhöriga, de der alldeles saknade förmåga att sig sjelfva underhålla, jemväl mäste af henne understödjas, anhållit att bemälda enka mätte af statsmedel tilläggas en årlig pension af 800 R:dr; varande till stöd för denna framställning af motionären i öfrigt anlördt, att Justitierådet Roy, som under loppet af många år utöfvat en för det allmänna särdeles gagnelig verksamhet såsom domare på landet, år 1855 kallats att bekläda ett Juslitieråds embete, som han innehade till hösten 1858, då han, till följd af iråkad sjuklighet, måste derifrån söka entledigande; hvarjemte Justitierådet
Roy vid 1853—1854 årens riksdag, såsom Ronde-Ståndels Sekreterare, fullgjort detta ansvarsfulla kall till Ståndets och det allmännas gagn och belåtenhet.
Då Utskottet löreställer sig, alt om pension för Justitierådet Roys enka varit af behofyet påkallad, Kongl. Maj:t derom lill Rikets Ständer gjort framställning, har Utskottet, helst af motionen inhemtas, alt bemälda enka redan från flera pensionskassor åtnjuter understöd, icke kunnat förevarande framställning till bifall hos Rikets Ständer förorda. 73:o.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln af Herr Heijkenskjöld, Edv., väckt motion (N:o 254), angående pension åt den 10 Januari näsllidet år aflidne f. d. Förste Expeditions-sekreteraren i Kongl.
Ecklesiastik-departemeniet, Daniel Hadorphs efterlemnade enka, Lovisa Carolina Fredrika Hadorph, född Svedberg, anföres, hurusom Expeditions-sekreteraren Hadorph, som år 1848 erhöll afsked från berörda embete, under 44 års tjenstgöring i Kongl. Maj:ts Kansli, öfver 20 år tjenat för endast den dåvarande kanslistlönen.
Utan egen förmögenhet och med städse små löneinkomster, hvilka ej medgifvil de dryga afgifter, som erfordrats lör att i Civilstatens pensionskassa eller annan välgörenhetsanstalt bereda de efterlefvande rätt lill understöd, hade Expeditions-sekreteraren Hadorph, oaktadt ett mödosamt och träget arbete i Statens tjenst, varit urståndsatt att åt sin familj göra några besparingar, hvadan behållningen i boet efter hans död utgjort endast 54 Riksdaler 97 öre.
I saknad af hvarje sådan fördel, som eljest brukar komma enkor efter Statens tjenare lill godo, befunne sig sålunda Expeditions-sekreteraren Hadorphs enka, jemte en oförsörjd dotter och en åldrig mer än 70-årig medellös moder, uti en i högsta måtto bekymmersam belägenhet; och har motionären, på grund af dessa förhållan den och i betraktande af den aflidnes under en ovanligt lång embetsmanna-bana i fyrfaldiga vårf ådagalagda utmärkta skicklighet och redbarhet, anhållit, alt bemälda enka mätte för sin återstående lifstid varda uppförd å allmänna indragningsstaten till åtnjutande af en årlig pension af 600 IUdr.
I betraktande af de i motionen åberopade och medelst densamma bilagda handlingar styrkta, synnerligen ömmande omständigheter, som i förevarande fall äro för handen, hemställer Utskottet, alt Rikets Ständer måtte på det sätt motionen bifalla, att Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 153. 75 Expeditions-sekreteraren Hadorphs enka, Lovisa Carolina Fredrika Hadorph, född Svedberg, å allmänna indragningsstaten tillägges för sin återstående lifstid en årlig pension af 300 Riksdaler. 74:o.
Under anförande hurusom aflidne Landskamereraren Lars Johan Gardell i lifstiden, medelst en omutlig samvetsgrannhet och rättskänsla i förening med ovanliga kunskaper och ovanlig skicklighet förvärfvat sig ett högt anseende både såsom embetsman och medborgare samt huruledes äfven Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag, på Kongl.
Majlis derom gjorda nådiga framställning oaktadt Gardell icke oafbrutet i Statens tjenst tillbragt den i författningarne stadgade lid af 30 år, med afseende å Gardelis utmärkta förljensler beviljat honom en årlig pension att af honom efter erhållet afsked tillgodonjutas, har uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion (N:o 59) Herr Bildt, D. G., föreslagit, att enär Gardell i September månad i 8 G0 aflidit, medan han ännu qvarstod i Statens tjenst och innan han sålunda fått begagna sig af den honom tillagda pension, samt
Gardell vid sin död efterlemnat en ålderstigen enka och en oförsörjd dotter i knappa omständigheter, Rikets Ständer måtte bevilja enkan Gardell en för hennes återstående lifstid utgående årlig pension å allmänna indragningsstaten af 400 R:dr.
Då Gardell i lifstiden utmärkt sig såsom en mycket skicklig'och nitisk tjensteman samt hans efterlemnade familj, enligt hvad motionen bilagda handlingar utvisa, synes vara i behof af understöd, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte tillerkänna aflidne Landskamereraren Lars Johan Gardeils enka, Anna Gardell, en årlig pension af 300 R:dr. 75:o.
Under erinran hurusom Professor Lars Johan Cronstrand, som under en tid af 29 år varit anställd såsom lärare vid Krigs-akademien å Carlberg, derstädes år 1843 alled, efterlemnande enkan Fredrika Eleonora Cronstrand, född Landquist, och tre minderåriga barn, en son och två döttrar, har Herr Sabelfelt, H., uti en hos Ridderskapet och Adeln under N.o 217 väckt, till Utskottet remitterad, motion vidare anfört, att, till följd af den ringa lön, som vid den tiden tillkom en lärare vid nämnda läroverk, Professor Cronstrand icke kunnat genom afgifter till allmänna Enke- och Pupillkassan bereda enka och barn någon pension efter sin död, hvarföre dessa vid hans frånlälle befunnit sig i knappa omständigheter.
Under de tjugo år, som derefter förflutit, hade de efterlefvande endast med träget arbete kunnat förskaffa sig nödigt lifsuppehälle.
Försvagade, enkan af årens tyngd, då hon nu uppnått den höga åldern af 69 år, och den yngre dottren af 17 års barnaunder visning, emotsåge de «n framtid, då behof och elände måste blifva deras lott.
Med anledning häraf och med hänsigt till det stora nit, Professor Cronstrand under sin lifstid ådagalagt dels såsom lärare vid Krigs-akademien, dels genom läroböckers utgifvande, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte meddela enkan Fredrika Eleonora Cronstrand en årlig pension af 400 R:dr. 76 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153.
Med afseende å Professor Cronstrands förljensler såsom lärare vid Carlberg och då de ringa löneinkomster, sorn under lians 29-åriga tjenstetid voro med nämnda befattning förenade, ej beredi honom tillfälle att sörja för sin familjs framtida bergning, bar Utskottet ansett billigt att Cronstrands i torftiga omständigheter efterlemnade åldriga enka hugnas med nägot understöd af allmänna medel, hvilket dock torde böra bestämmas till något lägre belopp än motionären föreslagit; och får Utskottet derföre hemställa, att på allmänna indragningsstaten må för Professor Cronstrauds enka, Fredrika Eleonora Cronstrand, född Landquist, uppföras en årlig pension å 500 It:dr. 76:o.
Uti särskilda hos Ridderskapet och Adeln af Herr d’Orchimont, C. J. F., under N:o 221 och inom Preste-Ståndet af Doktor C. F.
Björkman under N:o 132 väckta, lill Utskottet remitterade, motioner erinras, hurusom Kyrkoherden i Tillinge och Svinnegarns församlingar af Upsala stift, Professor Sven P. Ågren år 1861 afled i en ålder af 74 år, hvaraf han hade tillbragt mera än hälften vid Kongl. Krigsakademien, såsom lärare i lefvande språk, historia och geografi.
År 1823 kallad att vara ledamot i den Komité, sorn tick sig uppdraget att granska tillståndet af rikets undervisningsverk och deri föreslå behöfliga förbättringar, hade Ågren verksamt bidragit till genomförandet af nyare tiders skolsystem.
Han hade varit den förste som tillämpat detta system, sedan lian genomdrifvit vexelundervisningens och friflyttningens införande vid Krigs-akademien, hvarest han vid geografiens studium äfven införde ett nytt lärosätt genom den s. k. ”geografiska konstruktionsbeskrifningen”, för hvilket ändamål han, utom andra skrifter i enahanda ämnen, jemväl utgifvit en större lärobok i geografi med dertill hörande konstruktionspian.
I likhet med de flesta, som egnat sig åt lärarens tunga och helst under hans tjenstetid svagt lönade kall, hade denne lärare oupphörligen dragits med ekonomiska bekymmer, hvarföre hans nu efterlemnade enka vid 66 års ålder icke egde något att lefva af, ett förhållande så mycket mera behjertansvärdt, som bemälda enka hade att försörja tre fader- och moderlösa dotterbarn, af hvilka det äldsta vöre sex och det yngsta tre år gammalt.
Med anledning häraf och med jemväl lästadt afseende å det stora gagn Professor Ågren i lifstiden gjort sitt fädernesland under en långvarig oell rastlös lärarebana, hafva molionärerne hemställt, att Ågrens enka, Märtha Christina Ågren, måtte tilldelas en årlig pension, hvars belopp af Herr dorchimont blifvit föreslaget till 800 R:dr och af Doktor Björkman till 500 R:dr eller omkring hällten af den pension hennes man i lifstiden åtnjutit från Carlbergs pensionsstal.
Då Professor Ågren för de förtjenster han inlagt såsom lärare vid Krigsakademien erhållit, utom pension, ett större pastorat, utaf hvilket hans efterlemnade enka med all sannolikhet fått åtnjuta inkomsterna under det eiler de nådår vederbörande funnit skäligt henne bevilja, och lion således icke synes sakna mpdej för en nödtorftig utkomst, har Utskottet icke kunnat biträda de gjorda framställningarne, ulan hemställer, Stats-JJtskottets Utlåtande N:o 153. 77 att förevarande motioner må af Rikets Ständer lemnäs ulan afseende. 77:o.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt och till Utskottet remitterad motion (N:o 235), angående understöd åt aflidne t. f.