Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län hafva yrkat, att tullen för Vin på fastager måtte bestämmas till i R;dr och på bouteiller till 2 R;dr kannan; — och Daniel Danielsson från Örebro Län har åter föreslagit, att Vin på fastager måtte draga en tull från 36 sk. till 1 R:dr 12 sk. kannan, efter olika godhet, samt Vin på bouteiller åsältas 2 R:dr 24 sk. tull per kanna.
Enär af ingen lärer kunna nekas, att
Vin i de fleste fall bör anses såsom en öfverflödsvara, lärer ock af ingen bestridas, att det bör draga den högsta graden af tull, som Tull-Taxan i allmänhet för utländska varor bestämmer.
Att af en befarad tullförsnillning, för denna vara allena, afvika från nämnde princip, kan Utskottet så mycket mindre tillstyrka, som Utskottet, under förutsättning, att Kongl.
Maj;t skall vidtaga alla de åtgärder, som kunna finnas nödige och lämplige, för att sätta tullbevakningen i stånd att förekomma införsel åtminstone af någre betydligare partier, föreslagit förhöjning i tullen å de fleste öfrige Öfverflödsartiklar.
Hvad åter angår den af en del Talare yrkade classification af Vin, så har Utskottet icke kunnat inse, huru för en sådan bestämmelse någon grund skulle kunna uppgöras, som, med minsta sken af säkerhet för förblandningar och tvister angående förtullningssättet, vore antaglig, hvarföre
Utskottet icke heller kunnat understödja detta yrkande; och, beträffande slutligen sjelfva tullbeslämmelsen, har Utskottet trott det icke vara lämpligt, att i detta fall gå längre än Utskottet redan gjort, åtminstone innan erfarenheten visat hvad inflytande på consumtionen och Stats-intraden den redan föreslagna förhöjningen kunde medföra.
På sådane grunder anser sig Utskottet i allo böra vidblifva det förslag till tullbestämmelser för Vin, som redan blifvit Rikets Höglofl.
Ständers pröfni ng underställd t. Windruf:
Härvid hafva Botvid Jonsson från Östergöthlands och Johan Andersson från Upsala Län anmärkt, att tullen boide höjas till 1 sk. kannan.
Till bemötande af denna anmärkning, torde vara tillräckligt upplysa, att Viudruf, hvarå tullvärdet, beräknadt per kanna, icke belöper sig till mer än omkring 1 sk. 7 r:st, icke utgör någon öfverflödsvara, utan begagnas såsom rudimateria vid ålskillige Fabriker och Näringar, hvarföre det icke torde vara lämpligt att uppsätta tullen derå.
Vindrufvor:
För denna artikel hafva A.
Län yrkat en tull af 9 sk. U.; Botvid Jonsson från Östergöthlands Län af 16 sk., och Johan Andersson från Upsala Län af 12 sk. Bevilln.-Utskottets Utlåtande IV.-o rj.5. 39 Spelet; men någre skäl för desse yrkanden hafva ej blifvit anförde, som kunnat föranleda Utskottet alt frångå dess förslag härutinnan.
Herr Grefve Posse har härvid anmärkt, dels att Utskottet ändrat Tull-Comiteens förslag till redaction i afseende å Siden-väfnader, och bibehållit den, sorn finnes i i83o års Tull-Taxa, ehuru denna senare, i anledning af Fabriks-idkarnes klagan öfver dess tillämpning, fordrat en Kongl, förklaring; dels att tullen för Halfsiden-väfnader blifvit uppsatt emot Tull-Comitéens förslag, ehuru deraf inom landet icke tillverkades så mycket som erfordrades; dels ock att förbud blifvit föreslaget för Flanell af Ylle, då likväl erfarenheten visat, att tillgången på denna vara på långt när icke svarat mot behofvet, hvarföre ock Kongl.
Maj:t sett
Sig föranlåten att såsom undantag åt enskilde personer meddela rättighet att införa Flanell till flere tusende alnar.
— Herr Prostan Ödmann har ansett nödigt, att, sedan man i England uppdrifvit fabricationen af Dräll och Damast, samt derföre bestämt stora exportpraemier, denna vara borde beläggas med högre skyddstull, så framt de Engelska speculationerne skola kunna motarbetas.
— Herr Doctorn Björkman har yrkat införselförbud för Segelduk, emedan han ansett väre inhemske Segelduks-Fabriker ännu icke hafva vunnit den styrka, att de kunde uthärda någon täflan med de utländska. — Herr Ekerman har ej insett något skäl för tillåtelsen att införa Siden-väfnader, men deremot ansett tullen å Kammarduk och Batist för hög.
— Herr Strehlenert har på samma skäl, som Herr Grefve Possej ansett Tull-Comiteens förslag till redaction vid rubriken Siden-väfnader hafva bort bibehållas.
— Herr TFijk har yrkat upphäfvande af förbudet för Flanell; och A.
Brisman samt Lars Larsson från Skaraborgs Län, äfvensom Botvid Jonsson från Östergöthlands
Län hafva föreslagit en förhöjning af a5 procent i införsel-tullen å alla slag af Väfnader.
Vid öfvervägande af desse anmärkningar med de derföre anförde motiv, har Utskottet likväl icke funnit skäl att frångå hvad i allmänhet i afseende å Väfnader blifvit föreslaget.
Endast hvad beträffar tullen för FriSj Frisad Doffel och Kalmuck^ har Utskottet ansett sig böra så lill vida förändra dess förslag, att denna tull må bestämmas till i R:dr i stället för 36 sk. alnen.
Ägg:
I anledning af dervid utaf Herr Hjerta gjord anmärkning, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att utförsel-tullen för Ägg må upphöra och denna vara kunna tullfritt utföras.
Sedan Utskottet sålunda genomgått och besvarat de anmärkningar, som emot Utskottets förslag till Tull-Taxa blifvit inom de respeclive Riks-Slån - 4o Bevilln.-Utskottets Utlåtande N-o ^5. den framställde, får Utskottet jemväl fästa Rikets Höglofl.
Ständers uppmärksamhet derå, att, utom de förändringar i detta förslag, hvilka nu blifvit tillstyrkte, böra, i följd af den antagne principen, att inga varuartiklar, som kunna vara eller blifva föremål för handel, skola till in- eller utförsel förbjudas, orden: "förb. till inf örsell' öfverallt der de förekomma, utgå. VI.
Emot Utskottets förslag till Underrättelser om hvad vid Taxans verkställighet iakttagas bör, bafva jemväl anmärkningar inom de resp.
RiksStånden egt rum : Herr Grefve Posse har yrkat, att Utskottet i allo bort vidblifva hvad Tull-Comitcen i detta fall föreslagit, såsom det bästa Comitéen åstadkommit, och hvilket af erfarenheten vore vitsordadt såsom mest användbart.
Herr af Billbergh har instämt med Herr Grefve Posse> men derjemte anmärkt, dels att Utskottet förbigått tolagen utan att föreslå några förändringar i delta afseende, dels att Drawbacken för Socker vore högre än införsel-tullen, samt dels att i 7 § af förslaget borde för mera tydlighet orden: ”vid inkommande eller utgående ändras till:” vid inkommande och utgående.
Herr Grapengisser har ansett, att orden: ”sedan de blifvit bevisligen kalladeböra bibehållas i 9 §.
Herr Norman har yrkat rättelse i stadgandet angående tullrestitutionen för Segelduk i så måtto, att, i stället för nu är föreskrifvet, alt hvarje stycke utförd Segelduk skall innehålla 60 alnar, böra 5a å 53 alnar bestämmas såsom styckets minsta längd, emedan hvarken i Stockholm eller Gefle tillverkas Segelduk af större längd stycket.
Herr Wijk har föreslagit, att tull-restitution må ega rum jemväl för Segelduk utaf
Lin, då sådan nu mera tillverkas; samt derjemte yrkat, att bela 4;de momentet i 19 § mätte utgå såsom obehöfligt och endast menligt verkande på exporthandeln.
Herr Halling har ansett, att stadgandet i förra Författningen om tillstånd för Skeppare, att till skepps-förnödenhet tullfritt få intaga visst qvantum Yed borde bibehållas; och i detta yrkande har Herr Norman instämt.
Hvad Bevilln.-Vtskottcts Utlåtande N.-o . Hvad först beträffar Herr af Billberghs anmärkning-, att Utskottet förbigått Tolagen, så liar Utskottet, i anledning af en utaf Herr Grefve Cronhjelm väckt motion, redan förklarat, det Utskottet icke ansåg sig kunna taga någon befattning med frågor, sorn rörde denna afgift; och alt denna Utskottets åsigt blifvit gillad och godkänd af Constitutions-Ufskottet, sorn förklarat målet böra behandlas af Oeconomie-Utskottet.
I afseende dernäst å anmärkningen att Drawback å Socker vore större än införsel-tullen, så torde, till bemötande deraf, vara tillräckligt att fästa uppmärksamheten derå, att, enligt de upplysningar Utskottet inhemtat, 2 U. rått Socker måste användas till hvarje U. raffinerad t.
På lika sätt har Utskottet icke heller kunnat lemna något afseende åt Herr Commerce-Rådet fVijks yrkande, att 4;de Mom. af 19 § borde utgå, emedan Utskottet ansett det der meddelade stadgande om Consuls bevis för en varas lossning å utländsk ort vara en nödig control till förekommande deraf, att den beviljade tull-restitutionen icke möjligen kan komma att fordras och erläggas för varor, som aldrig gått ur landet, eller efter utclarering blifvit dit återförde.
De öfrige anmärkningarne emot ifrågavarande Underrättelser har Utskottet, på dervid anförde skäl, deremot ansett sig böra godkänna; och får Utskottet således, dels i anledning deraf, dels i anseende till förbuds-systemets upphäfvande , dels ock såsom en följd af förhöjningen i tullen på Socker, tillstyrka följande förändringar i dess förra förslag nemligen: 1:0' att i;sta och a:dra §§ sammandragas till en, af följande lydelse; ”Alla varor må ifrån utrikes orter till Sverige införas och ifrån Sverige till utrikes orter utföras emot den i Tariffen stadgade tull;” 2:0 att orden: ”vid inkommande eller utgående,” i Förslagets 7 § må ändras till: vid inkommande och utgående; 3:o att orden: sedan de blifvit bevisligen kallade, böra i förra Förslagets g § tillsättas, så att denna § blifver lika med 8 § i i83o års Tull-Taxa; 4:o att förra Förslagets 12 § må komma att lyda; ”Vid uppkommande tvist om en varas rätta qvalitet och benämning må General-Tull-Styrelsen ega att, sedan, der så fordras, sakkunnige Handlande eller Fabrikanter hörde blifvit, afgöra frågan; kunnande öfver General-Tull-Styrelsens Resolution besvär hos Kongl. Maj:t i underdånighet anföras;” Bihang till R.
S-te Sami. 1-sta Afd. 6 18: (le Häft.
Bevilln.-Utskottels Utlåtande IV.-o 4$•
5:o att i5 §, som handlar om Credit-upplag och föreskrifterne derför, må erhålla den lydelse, som Tull-Gomiteen föreslagit nemligen: a) ”Till handelns underlättande kommer så kalladt
Credit-upplag eller anstånd med tull-afgiflernes betalning för alla i Tariffen i sådant afseende utmärkta varor till der bestämda minimi-qvantiteter, att tills vidare ega rum i Städenie Stockholm, Götheborg, Gelle, Carlskrona, Carlshamn, Malmö, Norrköping, Calmar, Wisby, Helsingborg, Westervik, Ystad och Uddevalla, under iakttagande af följande vilkor: b) att varorne uppläggas under Tullkammarens jemte Egarens lås och vård; c) att Egare af dessa varor få, emot erläggande af stadgad införseltull, ifrån Credit-upplaget uttaga större eller mindre partier, dock icke under hälften af det minsta sorn får uppläggas; d) att Credit-upplaget icke får sträckas utöfver ett år ifrån den dag godset till uppläggande angifvits, utan att detsamma inom nämnde tid må till fullo förtullas efter den tullberäkning, som var gällande då upplaget skedde, vid påföljd alt godset i annat fall för egarens räkning på auction försäljes, då belöpande införsel-tull och omkostnader af auctions-summan först afdragas och återstoden tillställes godsegaren; é) att då varor, sorn efter värde förtullas, å Credit-upplag emottagas, värdet å dem förut bestämmes och tullen derefter vid deras uttagande erlägges, utan afseende på de under tiden förefallne ändringar i priset å dylika varor; y) att gods må kunna transporteras från en Stads Credit-upplag tiil en annans, dock nied Credit-tidens beräkning ifrån den dag godset först till uppläggning angafs; g) att varor må kunna afgiftsfritt öfyerflyLLns till Credit-upplag från Nederlag, med beräkning af Credit-tiden från angifningen till Creditupplaget; samt h) att, genom Credit-upplaget, någon förändring i öfrigt icke sker i den nederlagsfrihet, soni Kongl. Maj:t redan i nåder förunnat vissa Städer eller framdeles i nåder förunnar andra;” 6:0 alt Förslagets 19 § må ändras på följande sätt: ”Vid utförsel af följande inrikes tillverkade varor från Stapelstad, der fabrik för tillverkning af sådane varor eger rum, beviljas af tullmedlen För 1 U.
Topp- ocb Candi-Socker . . . . 3 sk. 6 r. — 1 Ä Cardus eller karfvad Tobak, äfvensom pressad och rullad Tobak samt snus .... 3 — Bevilln.-Utskottets Utlåtande JV.o 43 För i st.
Segelduk af Hampa eller Lin till minst 5o alnars längd . . . . . . 3a sk. — i st.
Packväf af Hampa eller Lin tili minst 5o alnars längd . . . . . . . 24 sk. — hvarvid iakttages &c. 7:0 att 22 §., som svarar emot 23 §. i Underrättelserne till i83o års Taxa ändras i öfverensstämmelse med Kongl.
Kungörelsen den 20 Januarii i832, då den torde böra redigeras på följande sätt:
Skeppare, inhemsk eller främmande, som för trängande orsaker eller till inhemtande af ordres för sin vidare resa, inlöper i Svensk hamn der Sjötullskammare finnes, må derstädes, utan Skeppsumgälders erläggande, inlaga förfriskningar och anställa nödige reparationer samt jemväl, under iakttagande af hvad Seglalions-Ordningen föreskrifver och efter att hafva skriftligen uppgifvit beskaffenheten och myckenheten af de lill andra in- eller utrikes orter destinerade varor, lossa större eller mindre del deraf och intaga fyllnad i sin last, utan att erlägga lull eller annan afgift för mera, än som lossas eller lastas; men Skeppsumgälder för Fartyget skola betalas tilt fullo så snart lastning till större eller mindre del eger rum, äfvensom då mera än en fjerdedel af lasten lossas, hvilket förhållande bör af Tullbeljeningen vid lossningstillfället utrönas af den Skeppshandling, som utvisar fartygets drägtighet.
Fartyg, inhemskt eller främmande, som i Svensk hamn intagit en del af sin laddning, må i annan Svensk hamn, der Sjö-Tuilskammare är, intaga fyllnad deri.
På hvart och ett ställe erlägges tull för hvad lastadi blifvit; men Skeppsumgälderne betalas till fullo endast på första inlastningsstället, derom bevis på passet meddelas; samt 8:0 att i Förslagets 24 §• må intagas den föreskrift, att Svenska Fartyg, utom de der redan uppräknade Skeppsförnödenheter, äfven må intaga i famn ved för hvarje 20 Läster af Fartygets drägtighet och derunder. TU.
Slutligen hafva ock anmärkningar blifvit gjorde emot Ulskottets beräkning af den utaf Tullbevillningen inflytande inkomsten, nemligen: af Herr Grefve Posse, att, ehuru lian hoppades alt Tullinkomsten skulle komma att uppgå till 3 millioner Rxlr, vore det likväl icke försigtigt att 1 sina beräk - 44 Bevilln.-Utsfcottets Utlåtande IV.-o 4-5- niiigar spänna bågen ända lill maximum, och conjuncturer kunde inträffa, som verka minskning; samt af Herr Domprosten Heurlin, att Utskottet, vid uppgörandet af calculen öfver tullinlraden, icke måtte låta sig förbländas af hoppet om för stora inkomster, så att en Statsbrist uppkommc.
Utskottet, som för sin del förmodar att, vid Rikets Höglofl.
Ständers slutliga afgörande af Tuil-Bevillningsfrågan, åtskillige förändringar emot hvad Utskottets förslag innehåller komma att ega rum, bär icke ansett af nöden ätt nu uppgöra en förnyad beräkning, stödd på de beslut Utskottet fattat, hvilken endast skulle hafva fördröjt återremissens behöriga handläggning nied den skyndsamhet, som önskats och dock icke lemnat något tillförlitligt resultat, utan förbehåller sig att framdeles, sedan Rikets Höglofl.
Ständers beslut i detta afseende äro fattade, med utlåtande i ämnet inkomma.
Hvad Utskottet sålunda tillstyrkt och föreslagit varder, jemte åtskillige Ledamöters reservationer, Rikets Höglofl.
Städers pröfning vördsamt understäldt.
Stockholm den 19 November 1834- Reservationer.
' Hor lill Bevillnings-Utskottets Utlåtande N--o 45. ' i Reservationer: i:0 af Herr Grefve von Fersen:
"Jag reserverar mig mot Utskottets förändrade beslut angående den tillstyrkta underdåniga anhållan hos Kongl. Maj:t: ”att Officerare och manskap af Kongl. Maj:ts flotta hädanefter cl de tider af året, dä sådant kunde låta sig göra, måtte användas till seglande kustbevakning å för ändamålet lämpliga snällseglande fartyg" hvilket förslag, enligt min åsigt, skulle bereda nytta i tvåfaldigt hänseende.
Äfven reserverar jag mig emot beslutet om tpllbestämmelsen för färsk fisk.
— För öfrigt får jag förklara, det jag iiistämmer uti den af Herr Halling här nedan afgifne reservation emot Utskottets beslut i frågan, om tullen å Cognac, Rumm och Arrack, Caffe, Vin och Hel-sidenväfnader, äfvensom hvad angår SkyddstulLs-proceaten och 8 §. af Underrättelserne till Tull-Taxan.” Herr Prosten Svedelius förenade sig härmed i afseende på tullen för färsk fisk. 2:0 af Herr Friherre Klingspor:
"Af majoritetens åsigt vid ordet förbuds utgående från Tull-Taxan, bar jag sedan nästan ständigt tillhört minoriteten af Utskottet.
Beslutet om Prohibitiv-systemets upphörande anser jag illuderadt genom en för hög Skyddstulls bestämmande, och man skall dessutom ihågkomma, att den utländska varan bär en mängd andra afgifter, såsom Assurance, Frakt, Convoy, Tolag, med flere* dessa torde kunna beräknas till ytterligare io procent af varans värde.
Att de Svenska Fabrikerne ännu icke kunna fylla Consumentens bebehof lär i allmänhet vara förhållandet.
Utländska varor skola således ovillkorligt komma in i Landet, frågan är endast, om detta skall ske genom Tullverkets eller genom lurendrägarens försorg.
Med en skyddstull af 33^ procent är frågan afgjord.
Fabrikerne få härigenom ett mindre skydd, ty frestelsen till lurendrägeriet blir större, och Staten går miste om ali inkomst.
Genom en lägre skyddstull, hade jag, jemte ett billigt skydd för näringarne, tillika velat afse Statens och Consumentens interessen.
Vöre
Fabrikanten alldeles försäkrad för utländsk medtäflan skulle han försoffas och efter godtycke beskatta nationen* ty endast behofvet framtvingar industrien.
Jag hade önskat införsel-tullen sådan, att den utländska varan möjligen kunnat inkomma på ärligt sätt.
Utskottet har genom Bihang tili R.
Prof. >834' 5 Sami. 1 A/d, 2 Häftet 18®.
Hur till Bevillnings-Utskotlets Utlåtande N.o 4^r en för hög antagen skyddstull förekommit detta; för mig återstår således endast att reservera mig emot beslutet.
Utan att behöfva hemta stöd för min öfvertygelse af utländska länders erfarenhet* beliöfver fag endast kasta eu blick på Svenska chartan* för att finna* att ett liberalt Tullsystem i vårt land är det enda användbara; ty halfva Sveriges manbara befolkning, kallad till kusternas bevakning, skulle icke helt och hållet kunna förekomma lurendrägeriet.
Med denna förutsättning kan jag intet annat än ogilla Utskottets beslut, att nästan vid alla artiklar höja siffrorna på införseltullen.
Med undantag af Sill och Salt hafva nära nog alla artiklar kommit under categorien af öfverflödsvaror, och således blifvit belagde med hög tull.
Jag förmodar* att ändamålet varit att minska förbrukningen deraf; detta tror jag intet vinnes, ty många af dessa artiklar äro nu mera nöd vändighetsbehof.
Dådet är min öfvertygelse, att Utskottet* genom de i detta Betänkande antagne höga tullafgifter, endast har utsatt ett proemium för luréndrägaren på Statens, Consuroentens och den ärliga Köpmannens bekostnad* nödgas jag reservera mig emot detta beslut." 3:o af Friherre Boije, L. J. ”Emot Utskottets fattade beslut derom, 311* i det förslag, till ny Tull-Taxa, sorn Utskottet har att uppgöra, förbud icke får, i något fall, tillstyrkas hvarken i afseende på varor att exportera, eller varor att inportera; måste jag reservera mig.
Utskottet velat undvika att till generel principfråga, ,— att preliminariter afgöras, «— förvandla frågan om ett företräde emellan tvänne skiljagtiga meningar; af hvilka användandet så väl kunnat, och, efter min tanka, äfven bort, lemnäs öppet åt hvarje Ledamots fria urskiljning, i de mängfalldiga speciela frågor, som Tull-Taxan framställer; och der somliga kunna erfordra tillämpning af den ena meningen* och åter somliga tillämpning af den andra.
Pluralitetens magt bestrides icke af mig; men då jag icke kan godkänna den så kallade principfrågan, faller det mig tungt* att Utskottet, i sitt nit emot förbud, sjelf gifvit ett förbud, till hinder för mig, att här fullständigare uppfylla det uppdrag, sorn jag* af mitt stånd, erhållit.
Lyckligtvis gifvas icke anie meningar derom, att ju våra egna näringar ega ett verkligt behof af beskydd i Lagstiftningen; eller derom* att ju beskyddet bör gifvas dem* så fullkomligt, som möjligt vara kan.
Men den skiljaktighet, hvaröfver Utskottet nu gifvit sin dom, Består deri, att, enligt den ena meningen, gifvas fall, uti hvilka beskyddet lemnäs säkrast genom bestämdt förbud; då deremot*, enligt den andra* Hor till Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.o 4•5”. 3 Sbeskyddet skall, i alla fall, utan undantag, vara lika säkert, i en liög, så kallad skyddstullsafgift på varan.
Jag har tillhört den förra meningen; och då jag anser ämnet vara af stor vigt för mitt fäderneslands oeconomiska väl, tror jag mig skyldig att, — under förutsättning, det denna reservation får åtfölja Utskottets Utlåtande — här, till Rikets Höglofl.
Ständers bedömande, vördsamt uppgifva de skäl, som legat till grund för min öfvertygelse.
Erkännande ett och samma mål, utgöra båda medlen (förbudet och skyddstulls-afgiften) blott olika vägar till målet; och äro båda underkastade äfventyr, den förra af lurendrägeriet, och den senare af tullförsnillning; men vid jemförelsen af dessa äfventyr finner jag tullförsnillningen mångfalldigt lättare att verkställa, och följaktligen svårare att hindra, än lurendrägeriet.
Jag hatar att kasta skugga på någon Tjenstemannacorps; så mycket mer, som jag, med hela allmänheten, delar den opinion af aktning, som Tullstaten, i senare tider, vetat förvärfva sig; men då jag, såsom Lagstiftare, är pligtig att, i allmänhet, taga i beräkning frestelsernas förmåga på menniskan; och jag dervid besinnar huru svårt, ja nästan omöjligt det måste blifva, att upptäcka och bevisa de hemliga aftal, till tullförsnillning, som kunna ega rum, emellan TullEmbetsmannen och Trafikanten, och som, för verkställigheten, blott behöfva en, eller några besökares lika intresserade medverkan; då deremot, å andra sidan, den förbudna, men lurendrägade varan är sin egen angifvare; så blir min öfvertygelse orubblig deri, att, i den brist af fullkomlig säkerhet, som vidlåder båda utvägarne, är den återhållande kraften, i skyddstullen, vida mindre, än i raka förbudet.
För den röst, emot beslutet, sora jag afgifvit, herntar jag ett ändå större skäl från den fara, som jag förutser ovilkorligen skall uppstå, i påföljden af beslutet, derest det skulle vinna definitivt bifall; och, såsom bevis på faran, behöfver jag blott framställa de följder, som otvifvelaktigt skola inträffa, af förbudets borttagande från artikeln tackjern; d. v. s. af tillåtelsen, att, under förment hägn af 5o procents skyddstull, eller ännu högre, denna artikel till utlänningen öfverföra.
Vi veta, det svårigheten att, i oloflig väg, transportera och fördölja denna vara, har gjort förbudet ända hitintills omöjligt att öfverlrädas; men, jag frågar: blir del väl lika absolut omöjligt, att då, till exempel, ioo skepprd tackjern utskeppas, såsom barlast åt hvart enda utgående fartyg, tullräkenskaperne blott upptogo ^5 skepp:d och att tullen för det öfriga delades emellan trafikanten ooh lullbetjeningen?
Faran skulle dock uppköparna från ett helt annat, ooh 4 Hor till Bevillnings-Utskottels Utlåtande N.o 4^- vigtigare förhållande.
Erkänna måste vi, att, om och enär det företräde i begärlighet och högre betalning, som det Svenska stångjernet nn eger på verldsmarknaden, framför andra länders stångjern, kunde försvinna, så vore också denna handtering, som nu utgör en af våra hufvudsakligaste näringar, dermed förstörd.
Att, genom Svenska stångjernets utestängande från verldsmarknaden, en ofantlig vinst skulle tillskyudas Englands Jernpatroner; det är icke svårt att inse, och vi böra då vänta oss, alt det rika och egoistiska England icke skulle underlåta att dertill anstränga sina krafter.
Operationen vore ingenting mindre, än omöjlig.
Genom uppblandning af Svenskt tackjern, skulle Englands stångjern snart, på verldsmarknaden, uppnå samma anseende och begärlighet, som det Svenska nu eger; men kunna säljas för vida lägre pris; och vår skyddstull må sättas så hög, som helst, så skulle dock den förlust, som ett tiotal af år medförde i tåckjernets inköp, i rikt mått återvinnas i tidens längd.