Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
till Sverige en uppmaning att .deltaga i den stun- dande världsiitställningeii i Wien.
Nkgra danier utfärdade i följd därnf ett upprop till landets kvinnor att antaga denna inbjudning och att först till S tockholm iiisiiiicla alster af sin Iiemslöj d, livilka, efter att dar hafva utställts, geinensa mt skulle afsändas till Wien.
Under förberedelserna till Stockliolnisutst~lniiigeii erfor fru Acllersparre, som redan pk en utställning i ICöpenlianin fått ett starkt intryck af det d %varande kvinnoarbetets stil- och plaiilösliet, att mklarinnan fru Winge, iifven påverkad af denna utstiillniiig och å andra sidan af bekantska- pen med några gamla skknska viifiiader, som funnit sin vSg till eii ocli annan atelier, redan börjat utarbeta några broderier, grundade pk motiv finån inhemska allinogearbeten.
E11 geniensam vän förde dem tillsainiiiaiis; fru Wiiige lofvade att till den blifvande utställningen anordna nigra arbeten, och dlrined r a r den ideella grunden lagd till Handarbetets Vänner, eliuru, d&amp; iiiinu ingen förening påtänkts.
Koin så utstiillningen af de svenska kvinnoarbetena, livilka hos atskilliga tiinkaiide ocli konstnärligt anlagda Bviniior väckte häpnad och bedröfvelse vid &amp; synen af deu oerliörda mängd arbete och god vilja, som nedlagts för att ernå E&amp; opraktiska och i afseende p i smak så bedröfliga resultat, särdeles p i det s. IL prydiiadsarbetets oinrkde.
P i denna utställning sag dock för första ' gingeii en större allmänhet nkgra af de nn sk kanda skånska vahaderna samt de af fru Winge - '
SS ordnade, af andra den nya idéens viiiiiier dels sydde, dels betalade arbeten.
Under sommarens lopp blefvo nigra artiklar af Jtknb Falke, den berömde författareii till, Konsten i lieiumet: ~.
om utstiillniiigen i Wien k#iida i Sverige.
Falke behandlade i dessa artiklar ined stort intresse just de ofvaniiamiida profren pA svensk koristflit.
Efter att lin uttalat en förkastande doin öfver det europeiska konstindustriella kvinnoarbetet i alliniinhet, det svenska ej undantaget, säger haii: ?.Det enda inarkbart lifskraftiga och för sjiilfstlndig ut vecli1in.g: .möjlig: \ roro några svenska broderier, grundade p i inlieniska motiv, rationellt 1: ~- handlade n.
Detta uppiiluiitrande omdöme frin s3 sakkunnigt 111111 stadfante hos fru AcUersparre planen att.
bilda en förening för att viirila och iitveckla den till inhemsk och konstniirlip &lt;rinlig textilslöjd lagda grunden.
Varen 1874 stiilldes af frii Adlersparre och frii Uringe smit några damer bland deras och c-en nyvaknade lienislöjdens viinner ett iipprop till för saken intresserade personer a t t deltaga i den nybildade föreningen hai ii dar betets Vaniiers.
Föreningens syfte var, D att i fosterlaiidsk och konstnärlig riktning f öradla den svenska hemslöjden; att till vinnaiide af detta 1ngI iterupptaga och för niitida iinda~ni '.
lampa de gamla svenska mönster och färgmotir, som förefinnas i riw.
allmogeväfiiader, nationaldräkter, spetsar och gamla Broderier; n t t gifva det finare handarbetet en iilera Izonstniirlig riktning och dBr- igenom återupplifra sniaken för detsamnia samt inverka foriidlande I; $ smaken i allinänhet.
» Så börjades med mod och lust, eliiirii under m~ngeliaiida iipp- offringar och sviriglieter, inom en ännu helt liten krets arbetet för den af alla sb variiit omhiildade idén.
Och man tordesvara berättigad till den åsikten, att företagets första ledarinnor satt den stampel p5 detsainina, som det sedan i lii~f~iidsak bibehgllit.
Bland dein fanns ett ganska rikt mått af iniingsidig bildning, världsvana, kiinskapen., beläsenhet, estetisk och annan.
För dem alla fanns dock ett gemeii- samt: den ideella riktningen.
Och ar det möjligtvis detta soni iillt framgent gjort det för Handarbetets r a n n e r möjligt att fasthalla ider1 - konsten och det fosterländska syftet - Kfren nar denna idé genoni omständiglieternas makt kom att antaga fornlen af en betydande Iian- delsaff a r?
Watiirligtvis r a r det den ledande konstnärinnan, den llnge en- samt skapande, som satte prigeln af sir.
iiidividiialitet pli arbetet och
89 det på ett satt, soiii äiinu skiljei Ha1idarbetet.s Vänner f r h i andra afistalter för konstnärligt handarbete.
Hon förde i lnotsats till de flesta andra mönstertecknare och nppfinnare ej eneast penseln och stif- tet, utan iifven 11kle11.
Hon visste h z b ~ i b hennes konstnärliga tanke skulle utföras.
Detta liar förblifvit ej blott tradition iitaii äfveii fast grundsats vid föreningens arbeten, äfveii sedan sjukdom försvagat den Iiand, som ledde de första stegen på en bana, dar Hanclarbetets Vän- iiers goda genius ej ' alldeles låtit henne salrna efter ' följare, oin inan iin iriåste medgifva, att det för talangen faller sig ininclre svårt att vandra p i den stig snillet briitit.
E j sällan Iiöres ph föreningens by&amp; af en koiistförstindig friiniling ett öfverraskadt gillande af den lyckade harmonien niellaii niöiister och iitförande, som utintirker för- eningens arbeten.
Den nya föreningen började sin verksainliet vå.ren 1874 med en utstiilliiiiig, till livilkeii fruknarna Alilin viinligen iippläto en del af siria skollokaler.
Deiiiia iitstiillniiig ntgjoiades af handarbeten, Iiufvud- sakligen.
spetsar, samt de fråii T ?Tieiiiitstiilliiiligeii återkoiinia brode- rierna, jainte andra nya i samina riktiiiilg iitförda.
Denna fö&amp;,a intstiillning Ilade Ifveii en arbetande afdelning, iiiiniligen en viifverska, som inför .pnblikeiis ögon viifde p5 en flossa- matta, samt en kiiypplsncle dalkulla.
Det var första gången en svensk dlmogelcviiina, itniin stone i v i i tid, knypplade en längre sa in iilanhan- gaiide spets; alla (13, tillglngliga spetsar .af allmogekand voro jaint så 15iigz soiii erfordrades till kvinnoriias lliifvudboiiader, och Iivarje bit afvek it1: iinstoiie iiågot i mönster frin de andra.
Sedan dess haha många buntar .af dessa spetsar från Sk %ne och Dalarne vandrat till föreningens byrå och diiiifråii ut i vida varldeii.
Samma år 1874 i Oktober inflyttade Handarbetets Vänner i sin första tillfälliga lokal, ett litet runi bakoiii ett viixelkontor p i Drott- iiiiiggatan.
» Såsoin grundplåt och pekiiniär utgångspunkt för sin prak- tiska verksamhet egde förei !ingeii endast bestiilliiiiigen på en flossa- matts om 100 kronor samt styrelsens garanti för 3 niåiiaders hyra », heter det i den första tryckta reclogörelsen för Handarbetets Viiiiner.
I detta lilla mörka, rökiga rum förevisades nu af fröken Fleet- wood, iiied Iijiilp af fri.villiga krafter, iiiider ett par timmar dagligen de föreningen tillliöraiide inodelleriia, nieddelacles i.&amp;d och upplysningar röimde de nya arbetssätten e. s. v. I clet lilla riiininet var afven föreiiingens enda vafverska sysselsatt ined.
att vafva bkrden till en af, '
fru] Vinge koinponerad flossainatt.a; att väfva bottnen till densainiiis tillät0 ännu ej föreningens tillgkngar.
Här gryniilades eniellertid den för Handarbetets Vaniier alldeles säregna arten af verksamhet, den nämligen att vara en direkt förbindelse mellan konstnären och publiken, att leda den senare in p % den förras spar.
Samtidigt uppstodo visserligen i utlandet förtraBliga skolor för konstsöninad ined stora offentliga anslag, besökta af långriiga resand?
och en och aiinan konstvan, men okända för den stora allnianlieten i e r a s heniland och utan inflytande p % dess smakriktning.
Ingenstädes inbjöds publiken att genoni sina enskilda önskningar inverka p i det konstnärliga eller ktniinstone konstfömtåndiga a~betet, den sjiilf sknllr utföra.
Det var detta den nya föreningen gjorde, och haligenom l i x den varit i ' tillfälle att p&amp; ett osökt satt utöfva ett väsentligt infly- tande.
Man besöker icke Handarbetets Taiiner för att beskydda andrz eller själf iiypfostras, iitan för att f2 sina önskningar ined afseende på textil lieinslöjd.
tillfredsställda .. Att inan därmed tjänar den goda saken sker oftast oafsiktligt och de bildande intrycken tar man med heiii, med eller mot sin vilja.
Viren 1873 ordnades en ny utställning i en större lokal, bot- teiiv&amp;ningeii Brunkebergstorg 15.
Har firade också föreningen sitt första årsmöte.
Det viktigaste momentet vid detta iiiöte var besli~tet att l i p våningen en trappa upp Brunkebergstorg S: o 15, och dette möjliggjordes genom en garanti för hyran, lainnad af fröken Hanna Lindberg, denna varinbjärtade, ined ett klart aff ' arsliiifviirl ' ii~iistad~: kvinna, livilkeii anda till sin död l889 alltid visade sig beredd att bistå föreningen dels med sin rika affarserfarenhet, dels med l i n och peiiniiigförsträckiiii~gar, o h uppgienrle till högst betydande belopp.
Hösten 1875 kunde således föreningen inflytta i deii lokal, soiii Iion bibehgllit 8nda till &amp; r 1887, ehzu ' u under de första %ren blott ttrlt sinå yttre rim anviiiides till försiiljningslokal.
Har biirjade nu det egentliga allvarliga arbetet, sidant det sedan under bestandig.
utveck- ling, men under käinpandet med inånga s~årigheter fortsatts.
Stpelser:, ined föreningens stiftarinna i spetsen, visste att drifva arbetet frainlit, att förskaffa offeiitligt och enskildt understöd, att vacka ett sliiniraiidz: intresse och \ - ärfva medarbetare.
So: ii ett viiltaligt bevis hiispk inii nigra sifior ur en liten redogörelse för det.
andra arbetshet gallt:, Offentligt anslag (af staten och ljinshiisliällniiigasallskap) 1,650 kr.
; g %f vor, erliållna inom föreningen 1,300 kr.
; tillfalliga Iiiieförskott 7 3 7 9 kr.
s E n riktig faktor för rinnandet af föreningens syfte Me: ocksa en fril~iljett p5 statens jarnriigar, livilkeii gj jorde det inöjligt att
I I till skilda delar af landet utsiiiida arbetande iiiedleniinar, sorii saiiilade ocli studerade återst&amp;eiide alster af en då niistan utdöende konstslöjd.
Ehurii föreningens tillghgar oftast ej tilläto önskvard,z iippköp af viirdefiilla gamla viifiianer och broderier, grundlades redan d&amp; den vackra sainliiig af dylika, livaraf i den iiii litvidgade lokalen.
ktinin- .stone de viktigaste blifvit synliga för de besökande.
Vid dessa inköp var .herr Jakob Kulle nied sin klinnedoin ' om och si- intresse för den sydsvensks .textilslöjden föreniiigeii en liögst viirdefiill ocli välvillig hjillp~re.
Han skaffade ej blott gamla intressants exemplar litan äfven arbeterskor saint invigde de f ö r v h d e stockholinskorna i » roseii- gång », ~iniiiikabaltew, iukrabbasii~w o, sfianisk~, ~rödlakaiiw, livilka vaf- nader nu t.
.o.
utföras af i n h g a bland deni.
Man ineddelade från början iindervisning i koiistväfnad ocli konstsöinnad, deltog i slöjd- ~itstalliiiiigar, t .. o. in.
i Finland, ja i en viirldsiitställning i Filadelfia, tack vare.
e11 medlems, fröken ' L. von Krmners frikostigliet.
E j mindrk oförtratet ocli framgbgsrikt bedrefs den andra sidan af arbetet, iiäinligen.
den, livarigeiioin det fiuare handarbetet skulle erhiilla en mer konstnärlig riktning ocli de arbetande jnföras i en sannare smaks fordringar.
Handarbetets T~äniier fyllde tydligeii ett befintligt beliof, sk inycket mer soin nian här ocli i andra länder allt mer började f i ögonen öppna för det bedröfliga tillstånd, i hvilket det konstindiistriella arbetet i allmänhet råkat.
De inarkliga framsteg kvinnofrågan i. vårt land gjort bidrog väl # fven i sin inhi liärtill.
Man ville ej Blott i det rättas ocli.
godas tjänst utan äfven.i det skönas liandla iatioiiellt, ej elis brodera tanklöst.
Därför var nian glad att erhalla ett jämförelsevis stilriktigt påbörjat liniidarbete eller material ' till ett dylikt, om modell ocli anvisniiig följde.
iss st ar afveii, att d i det galler förein&amp;l, dar nytta och skönhet skola förenas, konstnären liar åtskilligt att lära af piiblikeiis belisf och äfven af denna själf.
I sitt tredje arbetsår egde föreningen redan ett antal af 500 modeller, f&amp;n små liandiiksbkder till stora flossamattor.
Och liär träffa vi den insats fru Winge gjqde, och iitaii livilkeii lieln föienin- gen aldrig blifvit en konstanstalt af genoingripande.
betydelse.
Hon hstadko1i.i ined de största iippoffriiigar af tid ' och krafter dbt ena ar- betet efter det andra, livilka visa, a t t en lefvaiide konstnärsanda ilfreii .ined nåleii ' Iran taga ' sig iitti ' yck ocli att det sköna gliider inanni- skans lijarta, sydt ' och väft så la1 som iniladt ocli.
niejsladt.
Hon försinådde ej heller att leda andras inera stapplande steg p&amp; sainina Bana.
Det var visserligen i sin egen m a k och fantasi Iion fann de basta ', a.
lagar för sina iiya arbeteii, nieii afveii lion sökte ifrigt skäl och stöd för silra åsikter i Falkes, Senipers, Bocks ocli andra konstdomares arbeten.
Xen först och sist blefvo dock konstförein %len i våra inhemska samlingar de kallor, iir Iivilka flitigast östes.
I önskaii att finna något speciellt inhemskt offrade afven Handarbetets Vaniier åt den allt mer frai ?itiadaiide smaken för » det fornnordiska,, där syddes och W- des » slingor » med nästan samma ifver som andra snidade och m&amp;- lade dem.
A t t detta dock endast var ett steg, soni förde frii XTinge in pk den romanska ornamentikens rikare.
onirkde, dar hon viinnit så stora framgångar, är bekant.
0in man f %r saga att för den inom föreniii- geii ledande kretsen sintet mänskligt var fr ii in man de^, sk kunde ocksh i laiigden ingen konststil blifsa orepresenterad inom densanima, ocli modellsamlingeii visade snart, att ett arbete, tänkt och tecknadt af eii svensk konstnar, iitfördt af svensk hand, om an sliitande sig till en annorstädes iippkoinnien koiiststil, väl ar svensk konst.
Den forsta förmedlaren niellaii publik och konstnar förblef fröken A n m Fleetwood anda frkn det Handarbetets Vänner stiftades tills dess fröken E '.
genom sitt gifterm %l bröt kretsen och lämnade sitt .fädernesland.
Med aldrig tröttande plikttrohet, ett fint Lildadt koiist- sinne och en sympatisk blick för det folkligt originella ägnade hoii hela sin tid och sitt intresse å t detta arbete.
När den nydanade för- eningen såg sig om efter en vårdariiina, en represent.aiit inför all- mänheten, skänkte lieiine ett vanligt öde Anna Fleetwood, s i lani- pad för detta kall, ja så villig att agna sig darikt, soin oin liela lieii- nes föregneiide lif varit en afsiktlig förberedelse dartill.
Anna Fleet- wood och Handarbetets Vänner passade sk innerligt f ör livarandra, at t de fiiinas som Vo, att de senare aldrig blifvit livad de nii äro, utan den förras vkrd.
Otroliga voro de s&amp;igheter, som mötte under de fursta åren af föreningehs existens, bland andra den, att skafla lämpligt material i en tid, da d l a stoffer och garner lyste i skrialicle aniliiifiirger, da 1.11 i Sverige fargad garndocka i mörkret p i kanseln kiinde skiljas fritii en iitlandsk.
Så emkningom har det dock lyckats Handarbetets Viiii- ner.
att f % denna brist afhjälpt och föreningen kan iiii berömma sig af att kiinna bjuda sina kunder fullgoda varor.
Dess liar lieinnia
fiirgade garner viicka ofta friiniliiigars beundran och förskrifvas t. o. ni.
från utlaiidet.
Uiider helis lopp liar föreiiingeii äfven allt mer och mer ut- vidgat siii undervisaiide verksamhet ocli utöfvar sitt uppfostrande in- flytande inom allt vidare.
kretsar.
Det &amp; r dock först på de senare &amp; ren de för alliiiiiiilieteii beräk- nade liirokiiiseriia iiiitt en större utsträckning.
' Väfskolaii räknar elever till ' liöraiide sanihiillets alla .klasser, frkii den förnäma dainen till.
arbeterskan, hvilken ined siii vafstol hoppas förvarfva sitt iipp.elialle.
Denna alltiner spridda kiinskap tillåter afveii .Handarbetets Väniier att ställa, allt större fordringar p i ett gediget arbete hos dess egna arbeterskor.
Saniina fördel liar i aiiiiu högre grad broderikiirseiis för- bättring inedfört.
Visst fanns förr en och aliiim mycket skicklig brodös, men niaii erfor allt mera behofvet af en gruudlig, metodisk kunskap i alla de små Iiiiesser, soiii tillhöra ett verkligt koiistbroderi.
Deiiiia brist fylldes af en af f öreniiigeii iiif örskrif veii lär,zi.iiiina, frö- ken 3Iatliilda Popper, en i Wiens fackskola för koiistsöinnad ntbildad lärarinna, livilken iiiider en iner iiii tviArig vistelse i Staockholm ined- ' delade undervisiiing i siii vackra koiist och efterläiiinade inkliga skick- liga elever.
Särdeles iiiider de 12 första areii af sin verksainliet blef det föreiiiiigen niojligt att, saviil niedelst särskilda st,ztsiiiiderstöd soin nied egna medel eller i kraft af sitt förord, skaffa för Iieiine arbetande persoiier tillfälle att idka studier vid utländska ' museer och skolor ' och clärvid knyta förbindelser, bland aiiiiat ined män soni Fczlke, Les- sing ocli sir Philip Oweii, livilka gjort Handarbetets Viiiiners straf- vaiide6 kalida och värderade afven utoni vhr; egna landaniaren.
6 % hiiiivisas i en nyligeii i Wien utkommen bok om gainmal- orieiitdiska iuattor till den betydliga iiisatsi föreiiingeii g j o c i kiin- skapen oiii deii gldre eiwopeiska textilkonoteii i allmänhet.
De olika exemplar svenska mattor författaren näinrier liafva ock geiioin för- eningens försorg konimit till saniliiigar i Wien ocli Berlin.
Siii första princip att verka genoiii anordnandet af utställningar liar Handarbetets Vänner förblif vit trogeii.
h i g e n föranstaltas på byraii tvii, eller tre sådaiia, för att visa dels nya inodeller, dels några af de fraii byrkn iitgåugna och af dess kuiider utförda arbeteii.
Dessa utstalliiinqw följas nied stort intresse af en talrik publik och kunna i viss inan anses soin gradinatare på arbetets lifaktighet.
Xkiiga liafva iinder kreiis lopp de koiistiiidiistriella iit ställningar s&amp; val i iii- soni litlandet varit, i livilka Eaiidarbetets Vänner nied I, b
framgång deltagit.
~ ä r i k i l d t må det tillåtas oss nämna den i Köpeii- lianin 1888, livilkeii kan anses hafva varit en afgjord franigång, icke så mycket för de darifrån hemförda prisen, 111e11 eget nog kanske mest därigenom, att m5nga bland den talrika svenska publiken för första gången fingo ett sainladt intryck af föreningens betydelse ocli verk- '.
~ l i n r i i det ' ännu kulide vara hycket att säga om livad föreningen Handarbetets Vänner erfarit, utstått och uträttat iiiider sin 17-kriga.
tiilvao, torde det ofvan sagda vara nog att gifva dein, so111 blott kanna Haiidarbetets Viiiiiier till ' ilailinet, en föreställning om hsad föreningen verkligen ar, och för dem soin rakna sig bland dess ledamöter väcka.
ett gladt ruedvetande.oiïi sin andel i det geinensainina verket. '
" S o r o s i s ".
Mo17 !y RohfIieb.
' Nhgot om Nya Världens, kvinnoklubbar G New York, dec.
Med iipprackta haiider mottog jag förliden Iiost en Iiibjiidiiiiig.
att bevista ett sainmanträde i » Sorosis ».
» Sorosis »?
» Haad är det för iiigot ?a frågar.
med rätta inåiigeii svensk liisaiiiiiia ..
Jo, * Sorosisr k iiainnet på deii första och äldsta friintimmersklub- ben i Nya TTiirlcleii, en klubb, soin.
för, laiige sedan nått mgiidigllets- hlclerii och som star högt i anseende bland Amerikas tankinde, bil- dade kvinnor.
95 .Sainlingslokaleii ar i Delinonicos ståtliga byggnad vid Feinte Avenyn, New Yorks elegantaste gata, och klubben saininaiitrader eii- dast tvii ginger i ininadeii friiii oktober till inaj, första och tredje inåndagen i Iivarje 1ni " tiiad.
Sjalf var jag bjuden till s~llskapsmötet p % första inandageii i oktober, då gäster, f % iiarvara.
Det aiidra- minadsniötet lir iiteslutande afsedt för ledaniöter.
E n negerportvalct mottog mig, förde mig till Iiissen och anföi .. trodde mig dur Ut en annan afrikansk tjknsteaiide, soni befordrade mig uppHt till den af » Sorosis » upptaglia våningen.
Dar gingo och stod; i de olika förmaken flera.
hundra elegant klädda damer, färdigk a t t satta sig ned till en iitsökt Deltnoiiico-iniddag.
eller ~liiiicli 3 till tre kronor kiivertet, Iivilket ar en bagatell, da nia11 betanker, att Del- inonico är staden New-Yorks ' fi.naste restaiirant, hvars franska kock %r högre aflönnd an ett svenskt statsrad.
Franska kypare ila oin livarandra med brickor, di&amp;mde under, delikata anrättningar; glice och tårtor serveras till sliitet och dlrjäinte kaffe, t6 och isvatten.
- Vin, ö1 och likördr begagnas icke sisom stri- dande mot principerna i in5nga af Alnerikas biista kretsar.
Det råder den lifligaste stainiiing bland » Sorosis » - daineriia, Iivilka bara livar sitt; klubbmä.e, ett, » S 3 af guld eller silfver, so111 bröstiiil, fastadt i hattbandet eller kniippt onikring en bnkett af rosor eller elwysantemin.
Blominor, vahcra toiletter och klara ögon lysa livart inaii viinder sig.
Liflig konversation, diiiiipadt skratt och den inest otviingiia stiiinniiig i föreiiiiig ined en iitsökt belefveiiliet i satt ocli uppträdande, det ar livad en opwtisk iakttagare genast faster sig vid.
Skall detta vara blåstriiinpornas fruktansvarda, af det » otäckra könet » i början s i, niisstanksamt ocli fördornsf nllt beiiiötta ltLtr?
Hiir brister ej son1 en shpbubbla Iivarje a priori-doin iiiför serkliglietens gensaga!
E t t inera tilltalande fr~iiitiiilmerssaUs1cap torde inaii iiiippe-.
ligen finna &amp; n B Sorosis., li~itrs medlemmar till ' största delen iiro kvin- nor, so111 förtjäna sitt iippelialle sisoin liikariniior, journalister, larar- iiiiior, Itonstiiiirinnor, skioldespelerskor, shngerskor o. s. v. BIaiiga af dem ha redan efter nlhghigt., förtjiinstfullt arbete iiiiiiiiit högsta afsat- sen af i.j.ktbarlietens tcappa, niidra &amp; er iiro arinii ej längre komne an till de nedersta trappstegen.
En del ledaiiiöter iiro rika ' iniiiis liiistriir och ha aldrig beliöft att p i egen litiiid iipptiiga kampen för tillvaron.
De föredraga sor ro si ss friska andliga atmosfär frainför ett toint siill- skapslif i ytliga kretsar och visa diirigeiioin godt omdöine.
DI ' iniddagen var slut iirröjdes inom ett .par iniiiiiter den största salongen och damerna slogo sig ned i. en Iialfkrets onikring ordföran-. '
' ' a.
96 dens bord, Iivarp % klubbaii lag bredvid en vas doftaiide rosor.
Xii började sjiilaspisen att serveras Bt såviil ledaiilöter som gäster.
Det gick systematiskt till vQa.
Klubben ar indelad i komitder eller utskott precis soin vid riksdagsförhanclliilgar.
Vid hvarje månadsmöte iiligger det ett utskott att dryfta en viss friga af allniant intresse.
8iliiiida agnas eii sanimaiikomst i t frigan oni uppfostran, en annan å t vetenskapliga frågor, eii tredje å t iilantropi o. s. v. Oktobermötet var i liiinderiia p % ~oktoriniioriia, allesaiiinian prak- tiserande liikare i staden, till pA köpet ined stor, inbringande miiig- Arig praktik.
Den ena doktorinnan efter deii andra betriidde talare- platformeii och upplëste en iippsats, soiii varade knappa feni minuter.
De gingo alla rakt p&amp; saken i frågan:!)
H u u förhiller sig lifsliingden under vara civiliserade förhå.Uanden till forna tid ers ?^ Eli af talar- innoriia var.
s&amp; kvick och träffande i sina jainforelser, att ~Sorosisb- systrarila och deras giister skrattade ocli appllclerade i kapp.
DiirpA uppsteg eil liten smart doktorinna med ett par ögon, soiii sdgo liksoin rakt igenoiii en och på samma g h g lyste af valvilja.
På fem minuter liaiiii hon gifva hela den inoderna friintiiniiiersviblde~l en duktig moralisk risbastu för livad den försyndar sig mot sig sjHlf och sina efterkommaiide genom Iiöga klackar, illa sittande, itsnördri korsetter ocli den fördarfbriiigande piilskrageii, som viirnier litet ya ett hi11 och lämiiar deii öfriga delen af kroppen desto iiier blottställd for vinterkylan.
Ta1a.r en karl inot det liitrskande iiiodet, saga Eras döttrar, att lian pratar om livad han ej förstir; det verkar biittrc.
oiii sanniiigeii uttalas af en behaglig predikant af deras eget kön, soni liar reda på saken ocli kan förutsäga följderna iitaii a t t behöf va raga på orcleii.
De lärda uppsatserna, oiiiviilulade med deklaniatioli, s h g och iiiusik af begåfvade medleininar, Iivilka gjorde klubbeii all Iieder.
Det liela gick sa ogeiieradt till, att en europé mikte förundra sig öfver liiir kviiiiior kunna vinna den sj älfbeliiirskning soiii f ordras f ör atr: p i iippfordran utan krus franitrada p&amp; platformeii och dar inför ett par hundra kritiska ögon ocli öron kort, ledigt, utaii tvekan och ner~ii * darrning iittczla sin mening.
Detta liar just varit BSorosiss uppgift, hvilkeii hon under en 22-irig tillvaro löst pll ett fOrtsaifligt satt.
sor ros is.&gt; liar genom meningsutbytet odlat kviiiiiaiis tanke- och talför- niaga, framdragit tveksainma, blyga medenimar ocli gifvit den omed- vetna begifniiigeii tillfiilie att göra sig giilande.
P i m h g a banor Iiar .Rorosis B fostrat kvinliga förrnågois.