Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:t årligen får vidkännas för Kongl. Theaterns upprätthållande, icke varit tillräckliga att freda densamma från ekonomiskt betryck, hvilket måste hafva till följd, att den icke kan till fullo motsvara de fordringar, som äro fästade vid en national-theater, hafva Rikets Ständer, för att afhjelpa dessa missförhållanden, så vidt Statens närvarande tillgångar sådant medgifva, funnit sig böra, uti det för Dramatiska Theaterns upprätthållande å stat uppförde anslag, 6,000 R:dr, bevilja en tillökning af 14,000 R:dr, att från och med år 1855 utgå, hvarigenom Statens iårliga bidrag till Kongl. Theatern kominer att utgöra 20,000 R:dr Banko.
Öfrige under denna Titel uppförde anslag, deruti någon förhöjning eller minskning icke blifvit ifrågaställd, hafva upptagits till samma belopp, som vid nästlidne riksdag bestämdes, endast med iakttagande af den förändring, spanmålens beräknande till 6 R:dr 32 sk. per tunna föranleder; Och hafva alltså Sjunde
Hufvudtitelns anslags-summor blifvit fastställde att, intill dess nästa Stats-reglering vidtager, utgå som följer: Expeditions-Vtskattels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 133. 303 N:o 133.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Sept. 18S4.
Preste-Ståndet den 9 — — Borgare-Ståndet den 13 — — Bonde-Ståndet den 16 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående utdelningen af åtskilliga tryckta Riksdags-handlingar.
N:o 236.) S. A. K.
I afseende på användandet af de exemplar utaf Riks-Ståndens Protokoller och dertill hörande bihang, sorn i Riksgälds-kontoret förvaras, hafva Rikets Ständer beslutat:
Utaf nämnde protokolls- och bihangs-exemplar bör, så vidt tillgången medgifver och derest dessa handlingar icke förut blifvit för samma embetsmjndigheters eller inrättningars räkning utlemnade, ett exemplar, efter skeende vederbörliga reqvisitioner, tillhandahållas: a) hvar och en af Stats-departementernas expeditioner, äfvensom Justitise-Revisions expeditionen; b) hvart och ett af de Kongl. Kollegierna; v) Rikets Ständers Justitiae-ombudsman; d) Rikets Stånders Bank samt dess låne-kontor i Götheborg, Malmö och Wisby; e) Ofver-ståthåilare-embetet samt Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i hvart och ett af rikets län; f) Kongl. Bibliolbeket här i hufvudstaden och Riksarkivet samt Universiteten i Upsala och Lund, jemte hvarje annat med bibliothek försedt allmänt läroverk eller vetenskapligt samfund. 2:o.
Under enahanda förbehåll och efter dylika reqvisitioner, utlemnas särskildt utaf bihanget, till hvar och en af Cheferna för Stats-departementernå, jemte Stats-Rådets öfriga ledamöter samt Justitise-kanslern ett exemplar; lill hvardera af Landt- och Sjöförsvars-departementernas Kommando-expeditioner, ett exemplar; till Konungens Högsta Domstol samt hvardera af Kongl. Hof-rätterna, två exemplar; till hvart och ett af de Kongl. Kollegierna samt Kongl. Serafimer-ordens-gillet, ett exemplar; 304 Expeditions-Utskottels Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o i 3 3. till Öfver-intendents-embelet, General-Tull- och Post-styrelserna, General-Landtmäteri-kontoret, Styrelsen för fängelser och arbets-inrättningar samt Väg- och Vattenhyggnads-styrelsen, eli exemplar hvardera; till Teknologiska institutet, ett exemplar; till Tryckfrihets-komilén, ett exemplar; till Rikets Ständers Bank, tre exemplar; till Riddarhus-direklionen samt Riks-Ståndens öfriga Kansli-direktioner, två exemplar hvardera. 3:o.
Efter derom gjorda och af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret bifallna ansökningar, kunna nu uppräknade, liksom andra embetsmyndigheter och einbetsmän samt af E. K. M:t tillförordnade komitéer äfven frän Riksgälds-kontoret utbekomma för dem erforderliga Stånds-protokoller jemte öfrige riksdags-handlingar, deraf ett större antal: exemplar finnes i behåll, och må sådana handlingar jemväl till hugade köpare försäljas emot ett pris af en half skilling för hvarje tryckt ark af protokollerna samt en skilling för arket af hillänget. 4:o.
De af Riks-Stånden utsedde Revisorer öfver Stats-, Banko- och Riksgäldsverken erhålla hvardera vid revisionens början ett exemplar af bihaogen till protokollerna för då sednast förflutna 2:ne riksdagar. 5:o.
Uppå härom skeende framställningar äro Fullmäktige berättigade att, då med lämplig sjölägenhet tillfälle sig dertill erbjuder, låta besörja och af Riksgäldskontorets medel bekosta försändningar till landshöfdinge-residensstäderna eller dem närmast belägna sjöstäder, af de tryckta riksdags-handlingar, som E. K.
M:ts vederbörande Befallningshafvande, enligt Rikets Ständers beslut, ega att från Riksgäldskontoret utbekomma och förut icke erhållit; samt 6:o.
Utaf de hos Riksgälds-kontoret nu förvarade tryckta riksdags-protokoller och dertill hörande bihang må, för ätt i utbyte mot erhållna gåfvor tillsändas utländska bibliotheker, fä tillställas Kongl. Biblioteket högst fyra kompletta exemplar, under förbehåll likväl, att de derefter återstående kompletta exemplaren uppgå till ett antal af åtminstone tio.
Hvilket Rikets Ständer lå i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 16 September 1854. Expeditions-Utskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o i SS. 305 N:o 134.
(Sc Skrifvelse-förslaget N:o 169 och Expeditions-Ötskottets Memorial N:o 12.) N:o 135.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den Preste-Ståndet den Borgare-Ståndet den Bonde-Ståndet den Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående pensions-anstalt för Sveriges handelsflottas män och sjöfolk. (Stats-Ulsk:s Utl.-de N:o 180 och Mern.
N:o 265.) S. A. K.
Då en välgörenhets-inrältning, hvarifrån sjömän, hörande till svenska handelsflottan , hade att under en kraftlös ålder åtnjuta stadigvarande understöd, skulle, i så väl allmänt som enskildt hänseende, medföra väsendtliga fördelar, har till Rikets Ständers pröfning blifvit hemstäldt, det en pensions-anstalt för nyssbemälde flottas skeppare, styrmän och sjöfolk måtte bildas och åt en för hela riket gemensam styrelse till omvårdnad och förvaltning anförtros, samt derjemte tillförsäkras en till omkring45,000 R:dr Banko beräknad årlig inkomst, alt erhållas genom Rikets Ständers medgifvande dertill, att, oberäknadt ej mindre de afgifter, som nu, enligt 1748 års reglemente och 1828 års förordning, af besättningar och rederier för ifrågavarande ändamål till sjömanshusen erlades och hvilka borde till Pensions-kassan aflemnas, samt under förlidet år endast för Stockholms stad uppgått till omkring 3,000
R:dr, än äfven den sjö - le Sept. 18S4.
16 — — 16 — — 22 — — bildande af en skeppare, styr - vik. till It.
Pr.ot. 1853 & 188i. 10 Sami. 1 Afd. 39 306 Fxpedilions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 13S. männen tillkommande så kallade Föringen, hvarmed de sjöfarande sjelfve skulle bidraga och hvilkens utbetalning skulle ske på det sätt och ined de vilkor, som uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse angående tullbevillningen af år 1848 omförmäldes, såsom ytterligare tillgångar härför finge årligen användas dels af Handels- och Sjöfartsfonden en lika stor summa, som Föringen utgjorde, eller omkring 16,000 R:dr Banko, samt dels af tullmedlen hyad vidare, i händelse af behof, skulle erfordras för att fylla den ofvanuppgifna total-summan.
Vid öfvervägande af detta ämne hafva Rikets Ständer insett vigten och fördetarne deraf, att en pensions-anstait för sjömän, hvarom fråga förut vid serskilda tillfällen, ehuru utan påföljd, förevarit, må kunna till vägabringas, helst med ernående af hufvudändamålet, eller sjömännens understödjande, äfven vore att motse dels minskade frestelser för denna folkklass, att af vinningslystnad söka anställning i främmande nationers tjenst, dels ock en icke obetydlig förstärkning af dugligt sjöfolk, att af fäderneslandet vid inträffande krig påräknas.
Vidkommande åter sättet för pensions-inrättningens ordnande, hvartill väl, jemlikt E. K.
M:ls och Rikets Ständers tillförene fattade sammanstämmande beslut, de så kallade Förings-snedlen kunna anväpdas, äfvensom det synes sannolikt att något bidrag härtill kan vara att påräkna från Ilandelsoch Sjöfarts-fonden, hafva Rikets Ständer funnit framställningen härutinnan i öfrigt sakna den för frågans bedömande i dessa delar erforderliga utredning, särdeles som tillskott från Statens sida icke lämpligen kunde medgifvas, innan ett fullständigt förslag till pensions-inrättningens organisation vore uppgjordt och ett reglemente för densamma utarbetadt, samt skepps-rederierne jemväl blifvit hörda, huruvida de, såsom billigt synes, vilja till inrättningen lemna bidrag.
Rikets Ständer hafva fördenskull icke funnit skäligt att i ärendets nuvarande outredda skick bevilja något anslag lör understödjande af den föreslagna pensions-anstalten; dock som det åsyftade ändamålet är högeligen behjertansvärdt, få Rikets Ständer, med anmälan om förberörda förslag till åvägabringande af en pensions-inrältning för Sveriges handelsflottas skeppare, styrmän och sjöfolk, i underdånighet anhålla, att E. K.
M:t i Nåder täcktes låta utreda, huruvida en dylik anstalt, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med ofvanuppgifna grunder, kan åstadkommas.
Expedilions-Vtskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 136. 307 N:o 136.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Sept. 18S4.
Preste-Ståndet den 20 — — Borgare-Ståndet den 22 — — Bonde-Ståndet den 23 — — Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, angående Tull-bevi/lningen.
(Bevilln.-Utsk:s Behn och Mern.
N:ris 3. 15, 16, 22, 24 och 26, samt Först.
N:o 216.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer till pröfning förehaft hvad så väl i E. K. M:ts Nådiga Skrifvelse den 23 Dec. sisth år, som ock i öfrigt, i afseende på Tull-bevillningen, förekommit, hafva bilagde Tariffer för in- och utförsels-tullen samt för kredit-upplaget och transito-afgiflen, jemte Förteckning å varor, som äro vid införsel tullfria, samt Underrättelser om hvad vid Tulltaxans verkställighet iakttagas bör, blifvit upprättade; Och få Rikets Ständer i detta ämne följande i underdånighet anföra:
Icke blott andra länders erfarenhet, utan äfven erfarenheten inom vårt fädernesland, har redan under en lång tidrymd ådagalagt, att de till skydd för vissa näringar stadgade införsels-förbud eller deremot svarande höga tull-afgifter, saknat den deraf förväntade kraft att lifva och befrämja industrien, och att fasthellre just de näringar, som aldrig egt eller ock beröfvats detta konstlade skydd, under fri och öppen täflan med utlandet vunnit stark utveckling i afseende å tillverkningarnes myckenhet och godhet, i förening med billigare pris.
Det kan således icke betviflas, att det prohibitiva systemet för näringarnes befrämjande i sig innefattar något, som väsendtligt motverkar dess uppgift.
Det förlamar den verksamhet och omtanka, som industrien kräfver.
Derjemte framkallar det i de liesta fall den djupt demoraliserande smugglings som, efter hvad kändt är, här i landet vunnit en högst beklaglig utsträckning, och de Ivrohihitiva tullbestämmelserna äro således icke blott gagnlösa, utan äfven förderfliga )åde för statskassan och för näringarne, fabriks- och hus-slöjden samt den ärliga handeln derunder inbegripna, äfvensom konsumenterne hafva rätt att befrias från godtycklig taxation af näringsidkarne, i hvilket hänseende förbudsskyddet jemväl gifvit anledning till hillig klagan.
Rikets Ständer hafva alltså funnit sig böra, endast med undantag i afseende å utförsel af Malm, såsom allmän grundsats vid tull-lagstiftningen antaga, att icke blott alla in- och utförsels-förbud, utan ock de tullsatser, hvilka till sina verkningar motsvara förbud, böra utbytas emot sådana tullafgifter, som i verkligheten göra loflig handel med varorna möjlig, hvarvid Rikets Ständer så mycket mindre lemnat de 308 Expedilions-Utskoltets ^Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o i36. inhemska näringarnes intresse, så vidt detsamma af tull-lagstiftningen beror, å sido, som detta intresse, rätt förstådt, fordrar, icke hinder emot fri täflan, utan undanrödjande af de hinder, som vid en sådan tädan försvårar de svenska näringarnes ställning, och hvilka, så vidt de af tullförfattningarne föranledas, äro förnämligast de på näringsidkarnes lefnadskostpad och på materialierne för deras handteringar lagda höga afgifter.
Att i möjligaste mån lindra dessa afgifter har utgjort en annan, lika vigtig grundsats, sorn Rikets Ständer vid uppgörandet af nu ifrågavarande Tulltaxa omfattat och hvilken jemväl är i E. K.
M:ts högstberörde
Nådiga skrifvelse uttryckt.
Rikets Ständer hysa den öfvertygelse, att ju mera åt dessa grundsatser, icke ensidigt, utan bredvid hvarandra, inrymmes tillämpning, desto säkrare skall statsverkets påräknade tullinkomst inflyta, och desto idera skola äfven konsumenters och producenters intressen förenas, samt tulltaxan vinna önskvärd stadga.
Hvad de särskilda tullbeslämmelserna beträffar, hafva, enär de, hufvudsakligen i 1845 års Tulltaxa upptagna, tullvärden, efter hvilka tolag m. fl. afgifter nu beräknas, befunnits i flera fall oriktiga och stundom mera än dubbelt öfverstigande varornas verkliga värden samt sålunda för trafiken medföra vida högre afgifter, än lagstiftningen afsett, dessa tullvärden blifvit granskade och i en särskild kolumn af bilagde Tariffer upptagna till de belopp, som ansetts närmast motsvara varornas verkliga värden, så vidt dessa för hela varuklasser kunnat utrönas och bestämmas.
Då Rikets Ständer ansett förtullningen efter anslagsvärden ej uppfylla det vilkor för handelns trefnad, som innefattas i tullbehandlingens verkställande med skyndsamhet, säkerhet och likstämmighet på Rikets alla tullplatser, samt icke heller förmå bereda E. K. M:t och Kronan den inkomst, eller de inhemska näringarne det skydd, som med den stadgade tullafgiften varit afsedt, hvaremot tulltjenstemännens anseende för oväld och varuegarnes rätt att vid tullbehandlingen få sitt gods oskadadt, genom nämnda förtullningssätt äfvenlyras, har den i nu gällande taxa för flera artiklar bibehållna värdeförtullning blifvit i bifogade Tariffer, så vidt möjligt varit, utbytt mot annat förtullningssätt, äfvensom, med tillämpning af ofvan anförde grundsatser, samteliga in- och utförsels-förbuden, allenast med redan omförmälda undantag för utförsel af Mahn, blifvit upphälna, och tullafgifter bestämda för de hittills förbudna artiklarne.
För en betydlig mängd artiklar hafva nu gällande afgifter blifvit nedsatte; för artiklarne rå Aska af träd eller andra vegetabilier, vällad eller oraffinerad Pottaska, Färgträd samt andra till färgning användbara, i Taxan ej specificerade vexter och vextdelar, Bryn-, Olje- och4Slipstenar, Gjutstål och åtskilliga Trädvaror, har tullfri införsel, och för Ekbark, oarbetadt Bly, Dref och Drefmat, oberedda Hudar och Skinn, Hummer, Bomber och Kulor, champlunerade till visst mått och renfilade, Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, stämplade och borrade, finare och gröfre Lavetter samt Tjärbärmar, tullfri utförsel ansetts böra beviljas, äfvensom åtskilliga dels förändrade tullbestämmelser, dels redaktionsförändringar funnits erforderliga för att gifva Taxan mera tydlighet och fullständighet samt lätta tillämpningen deraf.
Beträdande särskildt artikeln Fartyg och Båtar, har E. K. M:t i högstberörde
Nådiga skrifvelse angående förändringar i Tulltaxan behagat anföra, hurusom Kongl.
Kungörelsen den 11 Juni sisth år, hvarigenom utländska, af svensk man inköpta fartyg af trä om 50 lästers drägtighet och derutöfver, med tillbehör, blifvit intill slutet af innevarande år till införsel i riket tillåtna, mot en frän 25 lill 10 procent af inköps - Expeditions-Utskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 136. 309 summan nedsatt införselstull, afsett en ytterligare minskning i de afgifter, hvilka utgjort hinder för inköp af utländska fartyg; och. har E. K. M.t, som ej ansett nedsättningen uti afgifter böra utsträckas till Jernfartyg eller Ångfartyg, i Nåder föreslagit, att tuil afgifterne, vid införseln af seglande fartyg af trä, utaf 50 lästers drägtighet eller derutöfver, med tillbehör, från utländning af svensk man inköpta, måtte nedsättas till 5 procent af bevisliga försäljningspriset, styrkt genom auktionsprotokoll eller vederbörligt embetsbetyg, äfvensom att fartyg under 50 läster måtte på enahanda vilkor få införas mot afgift af 10 procent,, meq deremot alla andra fartyg och båtar bibehållas vid nuvarande afgift af 25 procent, hvarjemte borde stadgas, att de emot nedsatta afgifter införda fartygs-tillbehören icke finge öfverstiga behofvet efter fartygens byggnad, men, så länge de förblefve uti samma fartygs bruk, vore från vidare tullbehandling befriade.
Vid pröfning af hvad i denna fråga 'sålunda och i öfrigt förekommit, hafva Rikets Ständer funnit skeppsrederi-rörelsen nu, ännu mindre än tillförene, böra in skränkas lill täflan inom landet.
De af nästan alla sjöfartsidkande nationer mer och mer lossade banden på fraktfarten hafva lemnat denna till öppen täflan.
Första vilkoret att kunna beslå i en sådan täflan ligger otvifvelaktig! i tillgången på fartyg, och denna tillgång åter beror af priset.
Det är bekant, att andra länder, och deribland sådana, som i stort bedrifva skeppsbyggeri och dertill hemta råämnena äfven från andra verldsdelar, detta oaktadt funnit klokheten bjuda medgifvande! till och med af tullfri naturalisation af fremmande fartyg.
Deras handelsflottor hafva också med förvånande hastighet till vext, så att, medan svenska, i vår utrikes sjöfart använda fartyg under åren 1841—1851 vunnit en tillökning af endast 27 procent, bar denna utgjort för Norriges i dylik sjöfart begagnade fartyg under samma tid 100 procent, för Finlands 43 och för öfrige nationers icke mindre än 172 procent.
Icke blott behofvet att förskaffa fartyg för utförsel af våra inhemska produkter, hvilket under sednaste tiden låtit tryckande förnimma sig, utan till och med faran att i hela vår utrikes sjöfart småningom undanträngas, manar således att med alla till buds stående medel verksamt underlätta svenska skeppsrederiet, och dessa medel måste, så vidt tull-lagstiftningen angår, i främsta rummet bestå uti lindring af de afgifter, hvarmed införseln af de fullfärdiga fartygen, äfvensom af råämnena för skeppsbyggeriet, är betungad, ehuru härvid icke heller bör förbises det helsosamma inflytande äfven på sjöfarten, som en i allmänhet friare tull-lagsliltning bör utöfva.
Rikets Ständer anse emedlertid att, vid den uppmuntran man sålunda vill skänka skeppsbyggerierne, det icke vore rättvist eller för det allmänna fördelaktigt att gifva en eller annan klass af fartyg större eller andra förmåner, än de öfriga.
Den s. k. landtmanna-seglationen, som i allmänhet bedrifves med fartyg under 50 läster, förtjenar visserligen icke ringa uppmärksamhet; men genom undanrödjande af de hinder, som lagstiftningen uppställt emot ett friare användande af de mindre fartygen, skulle dessa, hvilka, oaktadt sådana hinder, under sednare tiden företrädesvis till antalet ökats, lämpligast vinna en hastig och för landet i del hela välgörande förkofran; och då inhemska skeppsbyggeriet hittills, oaktadt det hämmande inflytande, som förbud och öfverdrifna tullsatser å behöfliga råämnen utöfvat, icke sällan utfört beställningar för utländsk räkning och sålunda ådagalagt sig kunna, äfven under hittills rådande ogynnsamma förhållanden, uthärda täflan med andra länders tillverkningar samt alltså ej vara i behof af en hög skyddstull, hafva Rikets' Ständer, som fastställt betydligt lindrigare tullalgifter å liera för lärtygs byggande och utrustande erforderliga materialier, funnit lullafgiften böra, med det undantag, som bär nedan omförmäles, för alla utländska seglande fartyg och båtar af trä eller jern, med tillbehör, som af svensk man inköpas, bestämmas till 5 procent af värdet, bestyrkt genom auktions-piotokoll eller annan åtkomst-handling, hvars riktighet 310 Expeditions-Utskotlets Förslag till uhderd.
Skrifvelse, N:o 136. blifvit bekräftad antingen af offentlig myndighet eller, der sådan bekräftelse ej kunnat erhållas, af köparen medelst inför domstol aflagd ed; hvilket sistnämnda bevisningsmedel Rikets Ständer funnit
,så mycket mindre betänkligt alt i berörde undantagsfall föreskrifva, som skeppsredare nu, enligt förfallningarne, är förpligtad att med ed styrka sin eganderätt till fartyg, och således äfven synes kunna anförtros att på samma sätt bekräfta de vilkor, hvarunder eganderätten är förvärfvad.
Från ofvan omförmälda införselstull å utländska seglande fartyg anse Rikets Ständer det undantag böra ega rum, alt utländska, seglande fartyg och båtar, med tillbehör, sorn inköpas från och äro byggde i sådane länder, der svenska fartyg få tullfritt naturaliseras, äfven härstädes må njuta tullfrihet.
Det mer och mer'stigande användandet af ångmachiner, äfven såsom auxiliär drifkraft å seglande fartyg, hafva Rikets Ständer ansett likaledes böra berättiga till det afseende vid fråga om uppmuntran af svenska sjöfarten, att möjliga tillfällen till svenska ångbåtsflöttans förstärkande, medelst inköp från andra länder, icke af tull-lagstiftningen motverkas; och då machinverkstäderne, likasom skeppsvarfven, hittills varit af utländska beställningar anlitade samt i tillverkningen gått så framåt, att ångmachiner, ehuru belagda med endast 10 procent införselstull, under det flera materialier för tillverkningen deraf varit förbudna, likväl utgjort föremål för nästan årlig utförsel, då deremot införsel af ångmachiner icke annat än tillfälligtvis och då endast till obetydligt värde egt , rum, hafva Rikets Ständer, som funnit 5 procents^ införselstull böra fastställas för Redskap och Machinerier samt Ångmachiner och Ångpannor, men en något högre tullsats å det genom sammansättningen af de flera häri ingående fabrikater fullfärdiga fartyget ansetts, åtminstone såsom en öfvergångs-åtgärd, vara behöflig, bestämt införselstullen å Ångfartyg till 10 procent af inköpssumman, bestyrkt på sätt här ofvan angående seglande fartyg är omförmäldt.
Den af E. K.
M:t i Nåder föreslagna särskilda föreskrift, att tillbehör till förtulladt fartyg icke skulle, så länge de förblefvo uti samma fartygs bruk, underkastas vidare tullbehandling, hafva Rikets Ständer icke ansett böra i Tulltaxan inflyta, enär denna föreskrift, svår att kontrollera, å ena sidan kunde gifva anledning till tvister och, å den andra, föranleda den orättvisa, att en gång förtullade varor, sedan fartyget, hvartill de hört, blifvit obrukbart, underkastades ny förtullning.
I afseende å artikeln Jern har Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad deruppå, att den, med en stigande industri, i hvarje land tillvexande förbrukningen af jern i följd af det svenska jernets högre värde här föga utvecklats, men att denna förbrukning icke desto mindre tillskyndat riket en betydlig årlig förlust genom skillnaden i pris å det svenska jern, som blifvit användt, och å det mindre dyra utländska, som till flere behof kunnat begagnas, oberäknadt det hinder för en hastigare utveckling af gjuterier, byggnadsföretag och tillverkning af åkerbruksredskap m. in., spm nu gällande införselsförbud förorsakat; att i England, der all tull på jern blifvit afskaffad, den inhemska jerntillverkningen det oaktadt så förbättrats, att vissa slag engelskt stångjern under loppet af sisth år icke allenast stått lika högt, utan till och med högre i pris, än det svenska; att de lättade tillfällen till afsättning af svenskt stångjern, som genom tullnedsättningar i Frankrike och Förenta Staterne i Nord-Amerika vöre att påräkna, undanröjde de farhågor för svenska stängjernets afyttring och upprätthållandet af dess pris, hvilka vanligen anfördes såsom skäl emot tillåten införsel af utländskt jern; att en, genom sådan införsel föranledd, friare täflan skulle framkalla förbättring af vår egen jernlillverkning, samt att svenska tackjernstillverkningen vore genom det nu stadgade utförselsförbudet hårdt tryckt, under det de låga prisen å skottskt, engelskt och belgiskt tackjern, äfven om det svenska finge, likasom det norska, tullfritt utföras, Fxpedilions-Utskottets Förslag till underd.