Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skäl, som föranledt ifrågavarande föreskrift om vilkoret för erhållande af utflyttningsbidrag af allmänna medel, hade varit, att »i laga skiftenas barndom» alla slags uppmuntringar ansågos beböfhga för att vinna jordägares benägenhet för det, som lände till deras eget bästa, hvadan stadgandet kunde innefatta en lockmat för dem, hvilka envist fasthängde vid den uråldriga ägoblandningen och ej ville ingå på ägornas sammandragning.
Sedan dess hade likväl skiftesverket »trampat ut barnskorna», och nyttan af att erhålla så få skiften, som ägornas beskaffenhet och belägenhet medgåfve, vore numera, efter den erfarenhet som vunnits, insedd och erkänd af alla.
Att hädanefter, för bibehållande af ett öfverflödigt lockbete, beröfva de utflyttande skiftesdelägare, hvilka nödvändigt mäste få 4 eller flere ägoskiften, allt utflyttningsbidrag af allmänna medel, innebure, efter motionärens omdöme, endast orättvisa och misstroende dels emot jordägarne sjelfva, såsom om de på bekostnad af sm egen verkliga fördel skulle äflas att få ägorna mera kringspridda, dels emot de i ämnet beslutande förrättningsmännen, såsom skulle desse af en obehörig påtryckning från delägarnes sida låta sig förledas att förbise nyttan och behofvet för framtiden, dels ock emot Agodelningsrätten, såsom skulle denna anse sin pröfning i afseende å högsta behöfliga antalet skiften vara blott en tom formalitet.
I betraktande af dessa omständigheter och under förmodan, att den af Agodelningsrättens sammanträde härflytande särskilda kostnad, jemte dermed förenade uppehåll i laga skiftet, skulle utgöra ett fullt tillräckligt korrektiv emot öfverflödigt antal skiften, har motionären hemställt, att meranämnde vilkor för erhållande af bidrag utaf allmänna medel till utflyttning måtte upphäfvas, och alltså den i 'I § af ofvanberörde Kongl.
Kungörelse förekommande mening: »samt icke undfått sina ägor i större antal skiften, än efter Skiftesstadgan, utan lindet ställning till Agodelningsrätt, tillätes» ur § utgå.
Enahanda yrkande har J Bergström från Stora Kopparbergs län, uti en till Ilederv. Bonde-Ståndet inlemnad motion, framställt.
Om det än måste medgifvas, ej mindre att ett af de förnämsta skälen till det omförmälda stadgandet om utflyttningsbidrag af allmänna medel och vilkoren derför varit att uppmuntra till laga skiften och blidka missnöjet öfver den kostsamma flyttning af bostäder, som blef nödvändig, derest rätta ändamålet med det nya skiftesverket skulle ernås; än ock att obenägenheten mot ägornas sammandragande i ett enda eller ett färre antal skiften i betydlig mån minskats, i synnerhet på de ställen, der föredömet af de skifteslag, som undergått laga skifte, och de lyckliga resultater, som deraf härflutit, legat för ögonen; torde likväl dessa omständigheter, efter de grundsattser, som vanligen tillämpas i afseende på beviljandet af statsbidrag, snarare böra föranleda till att inskränka det ifrågavarande, eller till och med att låta detsamma alldeles upphöra, än att utsträcka rättigheten till erhållande af sådant.
Men Utskottet anser enahanda skäl til! sättet och vilkoren för dess tilldelande, som förut gjort sig gällande, ännu vara för handen.
Skiftesverket är nemligen ännu långt ifrån full - Sammans.
Lag- samt Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottcts Betänkande M 14. 27 bordadt; och på de orter, der laga skiften föga blifvit tillämpade, samt erfarenhet om deras fördelar icke hunnit utbredas, förefinnes ännu samma obenägenhet för öfvergifvandet af det gamla brukningsslittet.
Vid sådant förhållande skulle det, efter Utskottets omdöme, vara mindre lämpligt och otvifvelaktig! väcka missnöje, om den ifrågavarande förmånen, som hittills förvägrats så många, skulle medgifvas andra, som med de förra befunne sig under alldeles lika omständigheter.
På grund häraf och då Utskottet hyser betänklighet vid att tillstyrka åsidosättandet af något enda af de medel, hvilkas konseqventa användande visat sig befrämja det vigtiga ändamålet med skiftesverket, hvars lyckliga inflytande på jordbrukets förkofran i vårt land numera vunnit allmänt erkännande, finner Utskottet sig föranlåtet hemställa, att Herr Grenanders och J.
Bergströms omför mälda motioner icke måtte bifallas.
Per Mallsson från Wester-Norrlands län har i afseende på ifrågavarande § anmärkt, att deri saknades föreskrift, huru med utflyttning af husen å sådana lägenheter, som i strid med gällande föreskrifter om vilkoren för jordafsöndring vore upplåtna, skulle förfaras; till följd hvaraf olika meningar derom yppat sig, och stridigheter uppstått, i det somlige ansett innehafvare af dylika lägenheter böra sjelfve bekosta flyttningen, andra åter velat fördela denna, såväl som annan af laga skiftet föranledd utflyttningskostnad på skifteslaget, och ännu andra förmenat, alt frågan derom vöre en sak emellan hemmansägaren och den olagligen afsöndrade lägenhetens innehafvare, hvarmed skifteslaget hade intet att skaffa.
Sistberörda mening ville motionären biträda, enär det, efter hans öfvertygelse, vore orättvist, att skiftesdelägarne, bland hvilka kunde finnas de, som på sina ägor icke hade en enda torpare, skulle vidkännas kostnaden för flyttandet af husen å en mängd från en delägares område olagligen afsöndrade, hvar för sig med fullständiga åbyggnader försedda lägenheter.
På grund deraf och då tydlig föreskrift härom syntes böra i Skiftesstadgan finnas, har motionären föreslagit, att till densammas 12 Kap. 3 § måtte göras ett så lydande tillägg: »Om ersättning för flyttning af åbyggnaderna till sådan lägenhet, som, utan iakttagande af de om jordafsöndring gällande föreskrifter, från hemmansdel blifvit afsöndrad, må innehafvarne af hemmansdelen och den afsöndrade lägenheten särskildt öfverenskomna, utan att öfrige skiftesdelägare med denna kostnad betungas.
Kan öfverenskommelse icke träffas, ersätte då hemmansinnehafvaren ensam kostnaden för flyttningen af lägenhetens åbyggnader, såvida icke vid upplåtelsen eller genom sedermera tillkommen afhandling annorlunda blifvit bestämdt»
I anledning af denna framställning får Utskottet upplysa, att Skiftesstadgan ut tryckligen bestämmer, huru med husflyttning och kostnad derför i afseende på lagligen afsöndrade lägenheter skall förfaras. 12 Kap. 6 § innehåller nemligen: »Hindras ordentlig och formlig skiftesläggning af anlagde ryttare-, soldat- eller båtsmanstorp, 28 Sammans.
Lag- samt Alim. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande A3 14. eller af sådana till hemman hörande lägenheter, som lagligen derifrån upplåtne blifvit, — — — då skola sådane lägenheter i skiftet ingå, — — — och gånge med utflyttnings- och odlingshostnader, som i 13 Kap. stadgadt finnes.»
Häraf måste, enligt vanlig lagtolkning följa, att i den liqvid, som emellan skiltesdelägarne upprättas rörande utflytlningskostnaden, icke får upptagas kostnaden för husflyttning från sådana lägenheter, som, ulan iakttagande af laga föreskrifter i afseende på vilkoren för jordafsöndring, blifvit upplåtne.
Och Skiftesstadgan lemnar alltså icke rum för något missförstånd i detta hänseende.
I följd häraf och da för det rättsförhållande, som beträffande berörda ämne kan uppstå mellan en hemmansägare och hans torpare, icke saknas tillämplig lag, men detsamma icke lämpligen kan i Skiftesstadgan alhandlas, får Utskottet hemställa, att Per Mattssons motion mätte lemnäs utan afseende. 7 § Flere motionärer- hafva i fråga om den i 7 § af 13 Kap. omförmälda skogsjemkning eller ståndskogslicjvid yrkat, att tillåtelse måtte lemnäs att dermed uppskjuta, till dess laga skiftet i öfrigt vunnit laga kraft; såsom skäl hvarför anförts, att i allt fall den minsta ändring i skiftet, som af domstol kunde varda föreskrifven, gemenligen föranledde omarbetning af berörde liqvid, samt alt, hvad som vore ännu vigtigare, det ofta inträffade, alt, om uppehåll i tillträdet af de vid laga skifte bekomna ägolotter uppstode genom fullföljd klagan öfver förrättningen, den skog, som funnes på ett ägoskifte, hvarå afträdaren, i ersättning för hvad honom frångått, skulle äga att afverka ett visst belopp skogsprodukter, hunnit, under det rättegången varade, uthuggas, så att rent af omöjlighet uppstått för den till ersättning berättigade att på berörda sätt blifva godtgjord.
För att undgå dessa olägenheter hade man i praxis börjat vidtaga utvägen att uppskjuta skogsliqviden, till dess skiftet vunnit laga kraft; men för att åt detta förfarande bereda laglighet, vore det nödigt att vid 13 Kap. 7 § Skiftesstadgan göra ett tillägg, hvars lydelse Herr Wahlbom föreslagit sålunda: »Med bestämmande, uträkning och fördelning af den ersättning för skog, som enligt denna § bör äga rum, må, derest delägare derom enhälligt öfverenskomma, uppskjutas, intilldess skiftet vunnit laga kraft; och bör klagan öfver sålunda verkställd skogsjemkning genom stämning i behörig ordning göras anhängig vid allmän domstol sist å det Ting, som infaller näst efter 6 månader efter det förrättningen verkställd blifvit.» Enahanda förslag har Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs län framställt; hvarjemte Anders Wilhelm Uhr från örebro län ifrågasatt, huruvida icke såväl omförmälda skogsjemkning, som »andra liqvider» må, om alla delägare äro derom ense, uppskjutas på sätt nyss är nämndt.
Nils Jansson Trän Östergötland åter har, uti väckt motion rörande samma ämne, Sammans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut skot tets Betänkande J\r° 14.
29 föreslagit, att dylikt uppskof med skogsjemkning eller skogsliqvid må tillåtas, så framt det af någon enda delägare yrkas.
I hufvudsaken kan Utskottet icke annat än instämma i motionärernes mening, helst de af dem uppgifna facta icke kunna jäfvas.
Statistiska uppgifter lemna nemligen vid handen, att laga skiften finnas, hvilka, påbörjade för öfver 20 år sedan, ännu icke vunnit full laga kraft.
Att under så lång tiderymd förändringar med ett eller flera skogsskiften kunna inträffa, hvilka till och med upphäfva möjligheten att verkställa en jemkning eller s. k. skogsliqvid på det sätt, som från början af skiftet var ämnadt och med Skiftesstadgans mening i föreskrifterna derom öfverstämmer, torde vara uppenbart; och ett medgifvande dertill, att dylika liqvider finge upprättas, sedan några hinder för deras verkställande icke längre möta, synes derföre vara af ett verkligt behof påkalladt.
Då likväl icke nekas kan, att den skogstilldelning, som vid ett laga skifte ägt rum, och således, medelbarligen, äfven den jemkning, som kan erfordras och hvarom nu fråga är, äger oskiljaktigt samband med och vigtigt inflytande på öfriga vid skiftet förekommande angelägenheter och åtgärder, i afseende å hvilka alltså en delägares önskan om ändring eller rättelse mången gång kan blifva beroende af utgången utaf skogsjemkningsförrättningen; samt det icke lärer kunna undvikas, att, i händelse skogsliqviden uppskjutes tills * efter den egentliga skiftesförrättningen, kostnaderna derför komma att blifva något ökade utöfver hvad under förutvarande förhållanden ägt rum, hvilken oliigenhet icke synes böra drabba skiftesdelägare emot deras bestridande, anser Utskottet betänkligt att bifalla det ifrågavarande förslaget under andra vilkor, än att samtlige delägare enhälligt öfverenskomma om uppskofvel Icke heller kan Utskottet godkänna förslaget, att klagan öfver skogsjemkning skulle, der sådan jemkning särskildt för sig blifvit efter laga skiftet förrättad, fullföljas hos Häradsrätt, medan enahanda angelägenhet i samband med pröfning af skifte i sin helhet komme att fortfarande upptagas af Ägodelningsrätt.
Derigenom skulle nemligen dels åsidosättas den enhet i afseende på rättegångssättet för likartade ärenden, hvilken måste omsorgsfullt vidmakthållas, dels ock orsakas större rättegångskostnader för de tvistande parterna, i anseende dertill, att Häradsrätt, som i de flesta fall icke torde kunna undgå att förrätta syn på stället, i hvilken händelse ersättning derför enligt resereglementet utgår, består af flere ledamöter än Agodelningsrätten.
Någon motsvarande fördel af att på Häradsrätterna öfverflytta domsrätten i detta ämne kan Utskottet ej heller inse.
Uhrs hemställan att äfven »andra liqvider» än skogsjemkning må kunna uppskjutas tills efter skiftet; så finner, enär denne motionär hvarken närmare utvecklat, hvilka angelägenheter han dermed åsyftar, eller angifvit några motiver för denna sin hemställan, Utskottet sig icke kunna densamma biträda.
Men under åberopande af det redan anförda, får Utskottet, i anledning af de motioner, för hvilkas innehåll nu är redogjordt, vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla om utfärdandet af en författning, hvarigenom stadgas, att med upprättandet af sådan 30 Sammans.
Lag- samt Allm. lies v.- och Ekon.-Ut skot tets Betänkande J\s 14. skogsliqvid, som i -15 Kap. 3 § Skiftessladgan omförmäles, må, derest delägare derom enhälligt öfverenskomma, uppskjutas till dess skiftet i öfrigt vunnit laga kraft, och den med sådan efteråt skeende liqvid missnöjde fullfölja talan deremot i samma ordning, sorn för klagan öfver laga skifte i allmänhet är före skrifven.
Vid samma § har Sven Gustaf Johansson från Jönköpings län anmärkt, att det derstädes föreskrifna sätt, hvarpå delägare, som genom laga skifte nödgas frångå sparad slåndskog, skall tilläggas ersättning derför, nemligen att han berättigas att under loppet af en viss tidrymd afverka ett bestämdt belopp af skogsförnödenheter, hade, oberäknadt den stridighet i åsigterna om rätta tillämpningen häraf, som ofta uppstått, föranledt dertill, att skogen mångenstädes blifvit onödigtvis nedhuggen, i det den till afverkning berättigade, såvida icke öfverenskommelse om lösen kunnat med tillträdaren träffas, nödsakats, för att försäkra sig om åtminstone någon godtgörelse, företaga averkningen utan hänsigt till eget behof eller till möjligheten för tillfället att med fördel afyttra det afverkade.
Till förekommande af ett sådant för det allmänna skadligt och för den enskilde föga lönande förfaringssätt, har motionären ansett den föreskrift böra meddelas, att då vid laga skifte skogsma^ frångått en delägare, som blifvit tillerkänd rätt till ersättning för derå vexande skog, denna sednare skall af den, hvilken densamma tillfallit, lösas efter det pris, som bestämmes genom tre gode män, af hvilka parterna välja en hvardera och de sålunda utsedde tillkalla den tredje; att den sålunda bestämda löseskillingen skall under tio år med en tiondedel hvartdera året utbetalas; samt att, i händelse den, som jorden frånträdt, är i behof af byggnadsvirke, han må äga rättighet att å skogen taga så mycket, som erfordras, och endast för återstoden erhålla lösen.
Utskottet anser det ifrågavarande stadgandet, med urskiljning tillämpadt, icke böra, utan högst undantagsvis, kunna föranleda till de olägenheter, motionären antydt.
Jemför man nemligen dermed föreskriften i \2 Kap. 2 §, att »hvarje delägare skall, så i Inrösnings- som Afrösning sjorden, tilläggas hvad i rymd och godhet mot hans ägolott efter delningsgrund och uppskattning svarar, och det med någorlunda jemn blandning af sämre och bättre mark, så alt han må erhålla sin tillständiga andel såväl af åker och äng eller dertill tjenlig och odlingsbar jord, som af slcogsoch betesmark;» så finnes deraf temligen tydligt, att Skiftesstadgans mening icke är, alt, på sätt motionären förutsätter, en delägare, som ägt sparad eller eljest ymnig skog, skall kunna genom skiftet blifva deraf alldeles förlustig, ja, ända derhän, att nödigt byggnadsvirke för honom kommer att brista.
Snarare synes det som, till undgående af ett så svårt förnärmande af hans rätt, andra bestämmelser rörande skiftets verk ställande böra få vika, t. ex. de som afse en formlig skiftesläggning, föreskriften om det högsta tillåtna antal ägoskiften o. s. v. Der åter det inträffar, att, i enlighet med Sammans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottets Betänkande M 14. 31 hvad som synes vara rätta meningen med 7 § i 13 Kap., den ene delägaren måste tillerkännas ersättning i ett, åtminstone i förhållande till skogsparken i dess helhet, ringare belopp virke eller andra skogsprodukter; der förtjena de af motionären framhållna omständigheter mindre uppmärksamhet.
I motsatt fall, eller om beloppet af det till afverkning bestämda är mera betydligt, bör dock tagas i betraktande, å ena sidan, den svårighet, som för en delägare kan uppstå, alt bereda utväg till betalande af den löseskilling, som enligt motionärens förslag skulle gäldas, och, å den andra sidan, det mindre rättvisa deri, att den, som sparat sin skog måhända för ett bestämdt ändamål, skulle åläggas att derför nöja sig med en penningeersättning, bestämd efter det pris, som kan vara gällande för det tillfälle, då uppskattningen sker.— Utskottet anser sig således äga fullt skäl att afstyrka allt afseende å Sven Gustaf Johanssons berörde motion. 14 Kap. 4 §, hvilken för närvarande innehåller följande föreskrift: »När Skiftesmannen på marken utstakat och rörlagt skiftet samt an vist delägarne deras ägolotter, vare han skyldig att dem mot lösen, som, i fall den ej genast erlägges, genom kronobetjeningen, på Skiftesmannens reqvisition, uttagas bör, meddela alla under skiftet förda protokoll, afslutade föreningar, jemte ägograderingslängden och häfdebeskrifningen, äfvensöm delningsbeslcrifningen, så vida delägarne den begära; och skall» etc. etc. har Carl Guslaf Cederskog från Östergötland, i anseende dertill, att delägare i ett laga skifte, i saknad af delningsbeskrifningen, icke utan största svårighet skulle kunna bedöma, huru stor ägovidd deras nya skiften erhållit, och ännu mindre jemföra dem med förut innehafda ägor — genom hvilken svårighet måhända de flesta klagomål öfver skiftesförrättningar uppkommit — ansett böra ändras sålunda: »När Skiftesmannen förda protocoll, afslutade föreningar, jemte ägogra deringslängden, häfdebeskrifningen och delningsbeskrifningen; och skall» etc. etc.
Anledningen till föreskriften, att delningsbeskrifningen endast i det fall bör tillställas parterne. att de densamma begära, är tydligen den, att samma beskrifning oftast icke kan för delägarne vara till någon upplysning eller nytta utan ägochartan, hvars utlemnande till dem, redan under ifrågavarande stadium af skiftesförrättningen, icke bör ifrågakomma, och motionären ej heller yrkat.
Vid sådant förhållande kan Utskottet icke inse något skäl, hvarföre skiftesdelägare skulle åläggas att lösa en handling, den de ännu ej kunna begagna, men af hvilken de i sinom tid i allt fall erhålla del; utan torde det vara tillräckligt att, på sätt i § skett, tillförsäkra dem rätt att utbekomma nämnda beskrifning, när de det begära; hvadan Utskottet nödgas lill Cederskogs i detta ämne väckta förslag afstyrka bifall. 32 Sammans.
Lag- samt Allm. Bese.- och Ekon.-lltshollets Betänkande M 14. 5 §:
Samme motionär har ansett 5 § i 14 Kap., jemförd med 6 § i 3 Kap. Skiftesstadgan, lemna landtmätaren för rymligt tillfälle att uppskjuta verkställigheten af de ändringar, domstol beslutit i ett öfverklagadl laga skifte; i anledning hvaraf och enär derjemte det vore nödigt att meddela föreskrift derom, hvilken skall vidkännas de med ändringarne förenade kostnader, så att icke skifteslaget blefve betungadt med nya utgifter, de der härledde sig från felaktigt förfärande af landtmätaren, motionären hemställt, att berörde § mätte erhålla nedannämnda lydelse, till jemförelse hvarmed Utskottet velat framhålla 8:ns nuvarande, nemi. enligt Skiftesstadgan:
Blifver skifte, genom laga kraftägande Utslag, antingen helt och hållet, eller i en eller annan omständighet ändradt; då bör Skiftesmannen, inom 14 dagar efter af Utslaget erhållen del, på sätt i 3 Kap. 6 § sägs, utsätta ny förrättningsdag, och skiftet, efter hvad i Utslaget stadgadt blifvit, ändra och rätta; och förfare Skiftesmannen vid förrättningens slut, nästföregående § föreskrifves. som i Har etc. etc. enligt motionärens förslag:
Blifver skifte, genom laga kraftägande Utslag, antingen helt och hållet, eller i en eller annan omständighet ändradt; då bör Skiftesmannen inom 14 dagar efter af Utslaget erhållen del och sist fyra månader derefter, eller så fort sorn årstiden tillåter, utsätta ny förrättningsdag att skiftet ändra och rätta, antingen på egen eller skifteslagets bekostnad, eftersom Domaren, hvilken i hvarje fall derom bör ingå i pröfning, finner Landtmätare eller annan till ändringen vållande; och lemne Skiftesmannen vid förrättningens slut utan lösen protokoll jemte ny delningsbeskrifning, med hänvisning i protokollet på sätt i nästföregående § föreskrifves.
Har etc. etc.
Hvad nu först vidkommer tiden, inom hvilken de af domstol föreskrifna ändringar i ett laga skifte skola af Skiftesmannen verkställas, så torde nuvarande stadganden befinnas i sjelfva verket innefatta strängare föreskrifter till befordrande af skyndsamhet, än dem motionären föreslår.
Då det nemligen i 5 § af 14 Kap. heter, att Skiftesmannen skall inom 14 dagar efter af Rättens utslag erhållen del utsätta ny förrättningsdag för verkställande af berörde ändringar och i öfrigt förfara, på sätt 3 Kap. 6 § i afseende på fortskyndande med förrättningen bjuder, samt, enligt sistnämnda §, något dröjsmål icke får äga rum, såvida icke något verkligt niaga hinder» möler, efter hvars upphörande förrättningen åter skall, »så snart möjligen ske kan, företagas;» och härmed jemföres motionärens förslag, att ärendet skulle »sist inom fyra månader» efter det Skiftesmannen fått del af utslaget, »eller så fort årstiden det tillåter», å nyo företagas; så synes det påfallande, att sistnämnda förslag innefattar ett med - Sammans.
Lag- samt Allm. Besa.- och Ekon.-Utskotlcls Betänkande M 14. 33 ett medgifvande i afseende på tidsutdrägt, som icke af nu gällande föreskrifter kan framgå.
Beträffande åter frågan om införandet i förevarande § af en bestämmelse derom, att landtmätare skall åläggas att verkställa föreskrifna ändringar i det af honom förrättade laga skifte på egen bekostnad, äfvensom utlemna protokoll derom och ny delningsbeskrifning utan lösen, anser Utskottet vidare föreskrifter, än som i detta hänseende redan finnas, vara dels olämpliga, dels öfverflödiga.
Landtmäteri-Instruktionen, af samma datum som Skiftesstadgan, innehåller nemligen i 6 art. 54 §, att landtmätare skall i alla de fall, der han beträdes hafva i sin tjensteutöfning begått fel eller försummelser eller gjort orätt af vårdslöshet eller oförstånd, ersätta den »kostnad och skada, som genom hans förvållande uppkommer.»
Enahanda stadgande återfinnes på åtskilliga ställen i Skiftesstadgan, såsom i 3 Kap. 7 §, samma Kapitels 15 § och 15 Kap. 3 §.
Att deremot föreskrifva, det skiftesman skall på egen bekostnad verkställa äfven andra ändringar, än som föranledas af verkliga begångne felaktigheter eller af vårdslöshet eller oförstånd; hvarigenom en tjensteman, som efter bästa förmåga och samvete utförde sitt uppdrag, skulle frånkännas vedergällning för sitt arbete; kan icke anses förenliöt med rättvisa.
C/ På grund häraf anser Utskottet äfven Cederskogs sislherörda förslag icke kunna (ill något afseende förordas. 18 Käft. 1 §.
Anders Wilhelm Uhr har fästat uppmärksamheten derpå, huruvida icke tillsättandet af särskilda domare för handläggning af ägodelningsmål skulle »medföra oberäknelig nytta.»
Anledningen till detta förslag måste sökas i den vigt, som ifrågavarande mål och ärenden äga för dem de angå, och i nödvändigheten af de särskilda insigter och den mera omfattande erfarenhet — äfven i ämnen, uti hvilka kunskap icke förvärfvas ensamt genom bokligt studium — som böra finnas hos de personer, hvilka i dessa angelägenheter sitta till doms.
Ty i öfrigt anser Utskottet icke samma skäl förefinnas för antagandet af särskilda ägodelningsdomare, som t. ex. föranledt tillsättande af särskilda brottmålsdomare.
Det sednare bestod nemligen deri, att de ordinarie domrarne, antingen till följd af brottmålens mängd eller i anseende till det långa afståndet mellan de särskilda tingsställena, som vållade, att mycken tid förslösades på resor till urtima ting, icke medhunno att behörigen sköta öfriga till domare-embetet hörande göromål.
Detsamma kan icke i allmänhet vara förhållandet i afseende på ägodelningsmålen, emedan dessa företrädesvis handläggas sommartiden, då mera ledig Bih. till R.
Prot. 1859 & 1860. 7 Sami. 2 Afd. 8 Haft. 5 34 Sammans.