Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med förbigående af den militära gymnastiken, hvilken, enligt motionärens förmenande, rönte en större uppmuntran och ådroge sig mera uppmärksamhet, har motionären yttrat i afseende på det tredje slaget af gymnastik, nemligen den medicinska eller allmänt s. k. sjukgymnastiken, att den stöde ännu mer fjerran från ali tillsyn och laga erkännande än den pedagogiska.
Att Ling uti reglementet år 1814 derom ingenting nämnt, vore ursäktligt, ty saken var då ännu icke uppfunnen.
Den uppkom och utbildades så småningom under mästarens hand samt var ursprungligen hans enskilda tillhörighet och för hela den öfriga verlden okänd, — ett arcanum.
Att han, som för nyskapandet af denna välgörande kunskapsart, fordrade ingen lön af Staten, utan till sin lefnads afton nöjde sig med husrum åt konsten, för sina öfriga gymnastiska mödor godtgjord med högst 600 R:dr, lemnades i oqvald besittning deraf, var blott den enklaste billighets fordran.
Det var icke heller denne mästares sak att för sin enskilde båtnads skull förvara den såsom ett arcanum.
Af hans lärjungar vore den medicinska gymnastiken spridd inom och utom fäderneslandet.
Nu, sedan den, hemma redan under decennier utöfvad, burit det Svenska narn - 4 Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-U(skottets Utlåtande M 36. net till utlandet, syntes det ingalunda vara för bittida att förskaffa äfven denna vigtiga del af gymnastiken en fast ställning i samhället och vetenskapen, såsom den, att döma efter allmänhetens fortfarande förtroende och sakkunniges obestridliga, om än tysta, bifall säkerligen i hög grad försenade. iMu egde det egna förhållande rum, att i en lokal, tillhörande en offentlig stats-anstalt, inqvarterat sig en privatanstalt af det omfång och den betydenhet, att en Föreståndare med 6 ä 8 biträden dagligen flera timmar voro sysselsatte med behandling af sjuke till ett antal af 200 till 300 om året (år 1854 var antalet 248), utan att utöfvaren af denna mekaniska medicin sökt eller erhållit något berättigande eller aktat nödigt, att, oaktadt uppmaning, lemna Rikets Medicinal-styrelse någon redogörelse för sin verksamhet till sjukdomars botande,, hvadan Gymnastiska Central-institutet, såsom kurativ-anstalt, befunne sig i samma falska ställning, som qvacksalfvaren, hvilken för sin befattning med sjuke kunde lagligen tilltalas och derifrån hindras.
Om sjuk-gymnastiken verkligen vore hvad den föregåfve sig vara, nemligen en verksam method att på mekanisk väg bota sjukdomar, och det intygade erfarenheten till fullo, så följde dels att dess handhafvande borde, likasom annat rörande sjukvård, ställas under gällande författningar och Kongl Sundhets-kollegii öfverinseende; dels ock att arftagaren af en sådan konst-utöfning borde meddela andra tillräcklig undervisning i saken, på det den icke med nuvarande innehafvare måtte gå under, samt slutligen att han genom utfärdade betyg borde upplysa så väl Medicinal-styrelsen, sorn allmänheten, hvilka lärjungar från Institutet utgått med den underbyggnad och skicklighet, att sjukes behandling utan fara kunde åt dem anförtros, — en skicklighet, hvilken visserligen icke hvarje pedo-gymnast eller fäktare, som ur andra eller tredje hand lärt sin konst, egde, ehuru han för det närvarande med samma rätt som Central-insti tutets Föreståndare kunde konsten utöfva.
Hvad sjukgymnastikens legaliserande vid Institutet anginge, hade Kongl.
Sundhets-kollegium på flere sätt sökt förmå Föreståndaren att till Kollegium åtminstone afgifva årsberättelse om dess verksamhet såsom sjukvårds-anstalt; men utan att förneka Kollegiets behörighet att fordra en sådan redogörelse, har det likväl uraktlåtits att efterkomma uppmaningen.
Fordrade än granlagenheten mot den frejdade Ling, skaparen af Svenska gymnastiken, att låta honom, obesvärad af alla rapporter, fullfölja sina forskningar, så vore deremot en dylik undfallenhet mot arftagaren af hans konst och af hans plats på intet sätt berättigad.
Tvärtom funnes intet skäl att fritaga honom mer än andra utöfvare af läkekonst från skyldigheten att inför Medicinal-styrelsen redogöra för sin medicinska verksamhet.
Både han sjelf och allmänheten skulle väl blott kunna vinna derpå att äfven denna konstutöfning sålunda blefve af staten erkänd och berättigad.
Från vetenskapens synpunkt syntes man med skäl kunna fordra, att innehafvaren ej skulle behålla saken för sig sjelf, utan i likhet med sin frejdade Föregångare Sammans. Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut skol tets Utlåtande Jft 36. 5 låta sig angeläget vara att den nyfödda vetenskapen icke måtte qväfvas i sin linda, ulan såsom en nationens dotter hos oss företrädesvis fortfarande uppammas och trifvas.
Att fäderneslandet icke saknade all rätt till dylika anspråk, vore lätt att visa Allt efter som gymnastiken sjelf utvecklats, hade Central-institutet ock njutit statsmakternas uppmärksamhet och uppmuntran.
Man hade ock varit betänkt både på dess regelbundna utveckling och förvarande till framtida slägters gagn.
Om anslagen till Central-institutet i början och länge nog voro obetydliga, så torde icke detta minst böra tillskrifvas en lika ovanlig som berömvärd oegennytta hos den ädle gymnasiarken sjelf, hvilken för sin egen räkning ingenting begärde.
Under '16 års tid åtnöjde han sig med 500 R:dr årligt anslag, och sedan Rikets Ständer vid Riksdagen 4829 höjt Institutets aflönings-stat till 2,000 R:dr, behöll Ling deraf blott 600 R:dr, ehuru, såsom Preste-ståndets protokoller upplysa, han till aflöning åt biträdande lärare utbetalade 4,400 R:dr.
Inom samma
Stånd uppstod redan då fråga om att anhålla att Institutet skulle få sig ett nytt reglemente, likasom att med ännu ytterligare 600 R:dr höja anslaget.
De öfriga Ståndens mening utföll dock annorlunda.
Deremot anslogs åt Ling 2,000
R:dr, på det han måtte sättas i tillfälle att i tryck framlägga resultaten af sina forskningar, och Rikets Ständer anhölio tillika, att Institutet skulle ställas under någon auktoritets tillsyn, t. ex.
Direktionen för Stockholms stads undervisningsverk, hvilket ock skedde.
Tio år sednare och kort efter Lings bortgång ökades stats-anslaget till 4,400 R:dr utan annat vilkor, än att Stockholms gymnasii-ungdom skulle kostnadsfritt få begagna pedagogisk gymnastik.
Största lönen tillföll, såsom skäligt var, Föreståndaren med 4,600 R:dr, dernäst Öfver-läraren med 800 R:dr, tre Lärare med 400 R:dr hvar, det öfriga utgick till Vaktmästare, häst och förnödenheter vid undervisningen m. m.
Det blomstrande tillstånd, i hvilket Institutet vid grundläggarens död befanns under af honom uppammade både Föreståndare samt Öfver- och Under-lärare, var väl hufvudorsaken, hvarföre detta jemförelsevis rundliga anslag utan andra vilkor beviljades.
Men redan 4 84-8 var fara för handen att Öfver-läraren skulle förloras.
Nya anslag begärdes och beviljades, hvaribland 200 R:dr tillökning på Öfver-lärarens lön, på det en skicklig person måtte finna anledning att vid Institutet qvarstanna, för att vid Föreståndarens afgång kunna blifva hans efterträdare, 300 R:dr till en ytterligare lärare i praktisk gymnastik samt omsider 433 R:dr 4 6 sk. till en lärarinna.
Preste-ståndet yrkade att, till betryggande deraf att anslaget blefve till afsedde ändamål användt, vid detsammas beviljande måtte fästas det vilkor, att nämnde Institut, så fort ske kunde, försåges med ett lämpligt reglemente; — ett yrkande hvarken obehörigt eller onödigt.
Ty visst vore att dåvarande utmärkte Öfver-lärare icke af löne-förhöjningen kunde förmås att qvarstanna, men ovisst vore om detta ensamt borde tillskrifvas dess ringa belopp.
Många andra orsaker kunde hafva förefunnits, hvilka det icke vöre tillständigt att i en motion gissningsvis vidröra.
Likväl 6 Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande JW 36. ville motionären ej lemna oanmärkt att så länge de åligganden, som tillhörde en tjenst, icke genom något faststäldt reglemente voro bestämda och kända, vore det när som helst möjligt att dessa åligganden förändrades till en grad och på ett sätt-, sorn gjorde tjensten tung om ej omöjlig att bestrida.
Visst vore ock, om man såsom sig borde, skulle sätta tro till Föreståndarens egna utlåtanden, att Centralinstitutet i närvarande stund saknade en Öfver-lärare med nog skicklighet att vid Föreståndarens afgång blifva hans efterträdare.
Ofver-lärarens lön vore med högvederbörlig tillåtelse delad med en underlärare, så att, i stället för en öfver-lärare med 1,000 och en lärare med 400 R:dr i lön, egde Institutet 2:ne lärare med 700 R:dr, ingendera fullt kompetent till öfverlärare-plats.
Ändamålet med sist beviljade anslag vore således helt och hållet förfeladt och Institutet bragt i det tillstånd att, i händelse af Föreståndarens bortgång, nödgas sakna hufvud eller införskrifva det från utlandet.
Till att förekomma detta missöde samt afhjelpa ofvan antydda brister, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla: 1:o. »Att tillsynen öfver Gymnastiska Central-institutet må ofördröjligen uppdragas åt en direktion, i hvilken icke blott män med pedagogiska insigter, utan äfven militärer och läkare ingå såsom ledamöter.» 2:0. »Att, sedan en så bildad direktion eller ock en kommitté af sakkunnige män förslag afgifvit, för Gymnastiska Central-institutet må utfärdas ett nådigt reglemente, hvarigenom a) Föreståndarens samt öfrige lärares och lärarinnors åligganden så regleras att tillräcklig både theoretisk och praktisk undervisning i pedagogisk, militärisk och medicinsk gymnastik samt i nödiga bjelp-vetenskoper meddelas åt de elever, som blifva antagna till att danas till lärare i en eller flere af dessa gymnastikens grenar b) Institutet berättigas att med sjukvård sig befatta mot förbindelse att årlig rapport om denna sin verksamhet till Kongl. Sundhets-kollegium ingifva. c) Föreståndaren tillförbindes att för utexaminerade elever utfärda betyg, innehållande uppgift, i hvilken eller hvilka af gymnastikens ofvannämnde grenar den examinerade eger den underbyggnad och skicklighet, att han kan den på egen hand utöfva.
Och borde för öfrigt, så vidt det lämpligen kunde stå tillsammans med gymnastikens nu varande utveckling, Kongl, reglementet af den 25 Maj 1814 med tilläggen af den 16 April 1817, läggas till grund för det nya reglementet.» 3:o. »Att, i enlighet med förslaget till 1814 års reglemente, öfriga gymnastikinrättningar i riket böra inspekteras af Central-institutets föreståndare eller öfverlärare eller annan till bestridande af Föreståndarens tjenst fullt qvalificerad person, så snart någon så beskaffad till Öfver-lärare blifvit antagen.» Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 36.
7 Slutligen har motionären föreslagit Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, »att Kongl. Maj:t, för der^händelse att nu varande anslag till »Gymnastiska Central-institutet icke till dess fullständiga ordnande befinnas tillräckliga, »behagade nådig proposition i ämnet till näst sammanträdande Ständer afgifva.»
Uti denna motion har Herr Professor Carlson, med hvilken Herr
Doktor Säve och Herr Prosten Melander instämt, föreslagit en utvidgning, åsyftande att gifva undervisningen mera omedelbart inflytande på ungdomen jemväl i kroppsligt hänseende, ty nödvändigt vore att den offentliga uppfostran hädanefter afsåge den kroppsliga utvecklingen mera än hittills varit fallet.
Dels förökades undervisningsämnenas antal, hvarigenom tiden alltmera toges i anspråk, så att man slutligen komme derhän, att physiken ej uthärdade mera, och dels skulle man redan, efter hvad den tillförlitligaste erfarenhet vitsordade, i Stockholm redan hafva förnum' mit ett märkligt aftagande i skolungdomens physiska krafter.
Väl innehölle den nya skolstadgan, att lärare i gymnastik borde finnas inom hvarje läroverk, och Staten hade således erkänt sig böra sörja £ör ungdomens physiska uppfostran, men något annat stadgande derom funnes icke, än hvad som förekomme i 5 §•
I afseende på den tid, som skall egnas åt undervisningen i gymnastik, stadgades i samma författning blott, att denna tid icke vore inbegripen i de förut omnämnda lärotimmarne.
Den kunde således utan hinder af stadgan inskränkas till ett minimum.
Då man sålunda ej hade någon säkerhet att viss lid skulle användas till gymnastiken, har Herr Professor Carlson föreslagit att till Kongl. Majit aflåtes en underdånig skrifvelse med anhållan att närmare måtte bestämmas de lärotimmar, som vid offentliga läroverken borde egnas åt gymnastiken.
Sedan Rikets Ständer Infallit Stats-Utskottets uti dess Utlåtande JVs 118, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 8:de hufvud-titel, gjorda hemställan, det Rikets Ständer, utan att ingå i någon närmare pröfning af den för Gymnastiska Central-institutet vid innevarande riksdag föreslagna utgifts-stat, måtte bevilja äskad tillökning uti Institutets nu varande anslag med 4,450 R:dr, eller till 12,000 R:dr R:mt, samt i följd deraf en utvidgning af Institutets verksamhet är att emotse, lärer ett hittills saknadt reglemente för Gymnastiska Central-institutet nu vara så mycket mer af behofvet påkalladt; och som de förslag till reglementanska föreskrifter, hvilka i sådant hänseende blifvit framställda och här ofvan omförmälta, synas Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet ändamålsenliga, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständer att till Kongl. Majit aflåta un derdånig skrifvelse med anhållan: 1:0 att en sådan förändring uti nu gällande skol-stadga måtte vidtagas, att ändamålet med en utvidgad gymnastisk undervisning och öfning kan vinnas. 8 Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 36. 2:0 att tillsynen öfver Gymnastiska Central-institutet må ofördröjligen uppdraga åt en direktion, uti hvilken icke blott mån med pedagogiska insigter, utan äfven militärer och läkare ingå såsom ledamöter; 3:o att sedan en så bildad direktion eller ock en kommitté af sakkunnige män förslag afgifvit, för Gymnastiska Central-institutet må utfärdas ett nådigt reglemente, hvarigenom a) föreståndarens samt öfrige lärares och lärarinnors åligganden så regleras, att tillräcklig både theoretisk och praktisk undervisning i pedagogisk, militärisk och medicinsk gymnastik samt i nödiga hjelp-vetenskaper meddelas åt de elever, som blifva antagna till att danas till lärare i en eller flera af dessa gymnastikens grenar; b) Institutet berättigas att äfven med gymnastisk sjukvård sig befatta mot förbindelse att årlig rapport om denna sin verksamhet till Kongl. Sundhets-kollegium ingifva ; c)
Föreståndaren tillförbindes att för utexaminerade elever utfärda betyg, innehållande uppgift, i hvilken eller hvilka af gymnastikens ofvannämnde grenar den examinerade eger den underbyggnad och skicklighet, att han kan den på egen hand utöfva; och slutligen 4:0 att gymnastik-inrättningarne vid rikets elementar-läroverk böra, i den mån de blifva ordnade, underkastas offentlig kontroll, på det sätt, som må finnas leda till ändamålet, utan att medföra onödig kostnad; I sammanhang med förestående motion har Utskottet till behandling förehaft en hos Högloflige Ridderskapet och Adeln af Herr Adelborg, Ollo, väckt motion, deruti, bland annat, hvarom nu icke är fråga, blifvit föreslaget, att i hufvudstaden måtte inrättas fyra nya pedagogiska gymnastik-anstalter, deraf två för gossar och två för flickor, samt att för sådant ändamål 20.000 R.dr R:mt måtte af Rikets Ständer anslås.
Till stöd för detta förslag har motionären anfört, att den pedagogiska gym nastiken vore för det uppvexande slägtets fysiska bildning, krafter och helsa af den största vigt; att detta oaktadt densamma blifvit nu mera än någonsin åsidosatt och utbildat sig till en sjuk-gymnastik, sysselsatt med det för samhället mindre vigtiga målet att söka hela en redan bruten helsa; att för hela Stockholms ungdom funnes endast en anstalt, nemligen Central-institutet, som vore så otillräckligt i jemförelse med de skolors antal, hvilkas ungdom behöfde begagna sig af detsamma, att endast en högst ringa del kunde komma i åtnjutande af den vigtiga förmån, detsamma er bjöde; - Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande Al 36. 9 bjöde; att bland d,068 lärjungar i Stockholms offentliga elementar-läroverk, åtnjöte för närvarande endast en tredjedel undervisning i gymnastik och af den mängd privat-anstalter, som funnos, hade endast
Lyceum med nöd kunnat få några timmar i veckan för sina lärjungar;' alla de andra läro-anstalterna voro för sina disciplar utan denna vigtiga förmån; att bland 4,398 lärjungar i de offentliga folkskolorne, åtnjöto endast de i vexel-undervisnings-sällskapets normal-skola befintliga 254 barn undervisning i gymnastik; att vid de större elementar-läroverken i landsorterne funnos väl vanliga gymnastik-anstalter, men bristen på fullt skicklige lärare vore stor och öfningarne på långt när icke så inrättade, som man hade skäl att fordra; att vid den öfriga mängden af landets folkskolor vore intet eller så godt som intet i denna sak vidgjordt; att i fråga om slägtets fysiska förbättring, om dess utveckling till helsa och styrka, vore qvinnans kroppsliga uppfostran af lika stor vigt som mannens; att för henne ingenting blifvit gjordt, ehuru från alla håll klagomål förspordes öfver det qvinliga slägtets tilltagande svaghet och sjuklighet; att då det vore otänkbart att på en gång öfver hela riket införa ett fullständigt system af pedagogisk gymnastik, hade motionären föreslagit att de fyra omförmälte gymnastik-anstalterne måtte till en början inrättas i Stockholm, hvilka kunde tjena dels såsom modeller för dylika anstalter å landet, dels äfven till bildnings-anstalter för lärare i pedagogisk väg, och slutligen att om man kunde på detta sätt först få den peda gogiska gymnastiken på ett mera fullständigt sätt utförd och utbildad i hufvudstaden, skulle kännedomen i denna väg sedermera lätt sprida sig till landsorterna och äfven der väcka behofvet af dylika nyttiga inrättningar.
Efter det Herr von Vegesach, Carl Henning Isac, uti hos Ridderskäpet och Adeln väckt motion bland annat föreslagit, att, utom det förut i hufvudstaden varande Gymnastiska Central-institut, 2:ne dylika inrättningar måtte anläggas, den ena i Staden, inom broarne, och den andra å Södermalm; att vid dessa Instituter elever från alla inom dessa stadsdelar befintliga undervisnings-verk, lärdoms-skolor och flickpensioner skulle erhålla kostnadsfri handledning i pedagogisk gymnastik m. m.; att till aflöning åt Föreståndare måtte anvisas 2,000 R:dr årligen för hvardera; och att berörde anslag först skulle utgå sedan kommunen anskaffat tjenliga och inredda lokaler samt då från Gymnastiska Central-institutet utexaminerade gymnaster blifvit till lärare vid dessa Instituter förordnade, har Stats-Utskottet, uti sitt ofvan åberopade Utlåtande Al 148, 39 mom. litt. a, dit berörde motion blifvit remitterad, hemställt, att densamma icke måtte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd, emedan nämnde Utskott, som tillstyrkt anvisandet af stats-anslag ej mindre till aflöning åt gymnastik-lärare vid rikets samtlige elementar-läroverk, än ock ökadt statsbidrag för Bih. till R.
Prot. 1856 & 1857. 4 Sami. 2 A/d. 15 Haft. 2 10 Sammans.
Stais- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 36.
Gymnastiska Central-institutet samt till stipendier åt civile personer, som egnade sig åt gymnastik-yrket och genomgingo kursen derstädes, ansåg, i händelse berörde framställningar vunne Rikets Ständers bifall, tillräckliga åtgärder, åtminstone för närvarande, vara vidtagna för gymnastiska undervisningens befrämjande och utveckling, helst då för öfrigt de af sistnämnde motionär framställda förslag dels skulle erfordra betydliga utgifter för Stats-verke t, hvars tillgångar under innevarande riksdag redan blifvit hårdt anlitade, dels sakna fullständig utredning för att till pröfning upptagas.
Hvad Stats-Utskottet sålunda hemställt, har Rikets Ständer bifallit; och som Herr Adelborgs nu ifrågavarande förslag är af enahanda syfte som det af Herr von Vegesach framställda, men redan ogillade, och de skäl, som mot det sednare blifvit anförda, äro tillämpliga jemväl på det förra, tillstyrker äfven Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, att framställningen om beviljande af stats-anslag för inrättande af fyra nya gymnastik-anstalter i hufvudstaden måtte lemnäs utan afseende.
Dock, på det att en önskvärd gymnastisk undervisning och öfning må kunna meddelas åt den qvinliga delen af det uppvexande slägtet, anser Utskottet sig böra hemställa, att, i sammanhang med utfärdandet af ett nytt reglemente för Gymnastiska Central-institutet, Kongl.
Maj:t i nåder täcktes tillse huruvida en afdelning af detta Institut kunde anordnas särskildt för bildande af Gymnastik-lärarinnor.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande Al 37. 11 N:o 37.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 10 Dec. 1857, kl. 5 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt motion, angående örlogs-fartygs utsändande på de af Svenska handels-far ty g mest besökta aflägsna farvatten.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion har Herr Lilliehöök, C. J., anfört, hurusom på de få aflägsna orter, der Svenskt konsulat funnes, bestreds denna befattning mestadels af utländske köpmän, som i allmänhet ej egde den ringaste kännedom om det lands beskaffenhet, hvars representanter de voro, hvilket förorsakade att, vid tillfällen då penninge-transaktioner ifrågakomme, ärligheten finge vika för egennyttiga beräkningar.
De af en hvar lätt insedda svårigheterne och vådorne, för hvilka en skeppare utsattes på en ort der konsul funnes, voro stora, men ännu värre vore det på de ställen der sådan icke funnes, hvarest man nödgades kasta sig i armarne på den mäklare, som antingen före eller vid skepparens ankomst blifvit honom rekommenderad.
Den Svenska flaggan och det
Svenska namnet vore den sednare till föga nytta, emedan de Svenska relationerna vore så få att mången äfven betydande köpman på andra jordhalfvan behöfde kartan för att påminna sig hvad han i sin barndom hört om vårt fosterland, hvars tillgångar och behofver vore för honom alldeles obekanta, hvarföre han kände föga kallelse att knyta några förbindelser med detta okända land, på hvars lagar och för fattningar han, i brist på kännedom derom, icke kunde förlita sig.
Följden af denna ringa ömsesidiga bekantskap emellan Sverige och den aflägsnare verldens köp män vore äfven den, att vi på de sednare åren börjat anse det förmånligare att låta Engelsmän och Hamburgare hemföra en stor del af våra behofver från de aflägsnare hafsstränderne till England och Hamburg, hvarifrån vi ur andra hand fylla dem, i följd hvaraf äfven England och Hamburg blefve vår nästan enda af - 12 Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande JYs 37. sättningsort.
Då man betänkte de ofantliga resurser Sverige egde uti sina skogar, grufvor, åkerbruk och folkets konstflit, kunde man icke undgå att beklaga denna Brist på relation.er, samt söka bidraga till afbjelpande af denna brist.
Det sätt hvarpå England gått tillväga för att tillvälla sig sin ofantliga andel i verldshandeln, vore i korthet följande.
Långt innan detta rikes handel blef utsträckt till alla delar af verlden, spridde det sina talrika örlogs-fartyg öfver hela jorden, till ofta okända trakter, för att ligga, såsom det vid första påseendet syntes, overksamma och blott stata med en Brittisk flagg utanför en stundom obebodd, stundom ogästvänlig kust, men beräkningen var djup.
Noggranna beskrifningar och uppgifter om de fremmande länderna återfördes med hvarje fartyg.
Hvarje spekulant eller äfventyrare, som ville försöka sin lycka på andra sidan håfven hade ledning af dessa uppgifter samt egde den fördelen att då han kom ut på platsen möta en Engelsk auktoritet, som försvarade honom och hans kapital från våld och godtycklighet.
Att spekulanter och äfventyrare aldrig saknades då väg för dem öppnades, vore gifvet, Skaror af dem strömmade äfven till de nya hamnarne, och England hade snart landsmän öfver hela verlden som oupphörligen underhölle förbindelserna mellan moderlandet och de nyupptäckta eller nyuppsökta länderna.