Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
F ö r l i d e n v å r, på akademiens sedvan- liga årsutställning, kun- de h o n e x p o n e r a d e re- dan d å färdiga figurerna af d e n n a k y r k l i g a g r u p p, framställande Jesu döds- stund.
D e t v a r själfva hufvudbilden, d e n kors- fäste, o c h d e n korset famnande kvinnofigu- ren.
D e t vackra verket rönte allmänt erkän- nande o c h belönades m e d d e n kungliga m e - daljen.
Ä f v e n d e n of- fentliga kritiken yttrade s i g m e d v ä r m e o m det- s a m m a, o m dess ädla o c h r e n a linier, dess innerliga, religiösa stäm- ning.
P å hösten hade f r ö k e n B l o m b e r g fullt af- slutat sin g r u p p, s o m n u o m f a t t a r f e m figurer.
I fullbordadt skick hann den tyvärr dock aldrig utställas i hufvudstaden, emedan Oskarshamns församling önskade d e n p å s i n p l a t s till j u l e n, årets största kyrkofest.
D e n 1 8 d e c e m b e r af- täcktes d e n i Oskars- hamn m e d e n enkelt stämningsfull högtidlig- het.
Sigrid B l o m b e r g h a r o c k all heder af detta sitt v e r k, s o m till u p p - E L 6 1 7 D D N S B giftens natur o c h o m f å n g torde höra till det m e r a b e t y d a n d e, v å r u n g a k o n s t fram- bragt.
V i m e d d e l a h ä r en.
f o t o g r a f i s k af- bildning af detsamma, rest p å s i n p l a t s i Oskarshamns kyrkokor.
S o m redan nämnts, u t g ö r e s h u f v u d f i g u r e n a f frälsaren.
p å k o r s e t, o c h till d e n n a s l u t a s i g i v ä l af v ä g d g r u p - pering Johannes,, s o m.
m e d knäppta hän- der blickar u p p m o t mästaren, Jesu m o d e r, Maria, Kleofas ' hustru, o c h Maria Magdalena.
E n af våra främsta m ä r k e s m ä n p å d e n skulp- turala konstens o m r å d e, professor J o h n Börjes- son, h a r i särdeles prisande ordalag uttalat sig o m d e n u n g a bildhuggarinnans verk, s o m, skrifver h a n, » tillvunnit s i g i c k e e n d a s t mitt, u t a n ä f v e n a n d r a k o n s t n ä r e r s s y n n e r l i g a till- fredsställelse. » Professor Julius K r o n b e r g h a r äfven uttryckt sitt lifliga e r k ä n n a n d e a f e t t a r b e t e, s o m » m e d sitt g e d i g n a k o n s t v ä r d e o c h
— s i t t i S v e r i g e k a n s k e f ö r u t ej å s t a d k o m n a o m - f å n g » är l i k a m y c k e t e n h e d e r f ö r s i n u n g a mästarinna s o m för den menighet, s o m ge- n o m den omfattande beställningen ådagalagt e n t y v ä r r ej allt f ö r v a n l i g f ö r s t å e l s e a f k o n - stens h ö g a nppgift.
Sigrid B l o m b e r g står j u ä n n u e n d a s t v i d b ö r j a n a f s i n k o n s t n ä r s b a n a, o c h m e d sitt b l y g - s a m m a o c h f ö r s y n t a v ä s e n är h o n s j ä l f d e n s i s t a att ö f v e r s k a t t a b e t y d e l s e n af h v a d h o n hittills h u n n i t u t r ä t t a.
D e t synes oss d o c k, a t t h o n l a g t h a n d e n till sitt l i f s v e r k m e d e t t godt grepp.
M e d sin ihärdighet o c h tro b ö r hon kunna forma en vacker framtid.
V i till- önska henne det — henne o c h vår konst 1 J.
HON ÄR SÅ LEDNING TRÖTT.
MED AN- AF BAZAREN F Ö R SÖM- MERSKOR.
H — att VÅRA AF TILLTALSORD.
EVA WIGSTRÖM FÖR IDUN (AVE).
T I L L Å T M I G G E N A S T S Ä G A, a t t d e t icke är d e n s e g s l i t n a » n i f r å g a n », s o m h ä r skall k o m m a u n d e r b e h a n d l i n g, fast det o n e k l i g e n är j u s t d e n n a s r i n g a p o p u l a r i t e t, s o m k o m m e r o s s att j ä m t u t s ä t t a o s s f ö r f a r a n att a n t i n - g e n n e d d r a g a s i t a l s t r ö m m e n s C h a r y b d i s eller o c k stöta på dess Scylla.
E f t e r m i n s t t r e t t i o års m e r e l l e r m i n d r e if- r i g a a n s a t s e r till att i v å r t tal- o c h s k r i f t s p r å k få infördt ett allmängiltigt tilltalsord ha vi j u e j k o m m i t s t o r t l ä n g r e ä n till a t t — m e d e n viss tvekande försiktighet — använda person- p r o n.
ni v i d b r e f s k r i f n i n g.
Jag undrar dock, hvad nämnda o r d e g e n t l i g e n k a n h a för-.
s y n d a t sig m e d?
H a r det m ö j l i g e n i n å g o t s l a g s p r e e x i s t e n s u t g j o r t e t t » d e k o r e r a d t per- s o n n a m n », s o m t. e x.
t r ö g - N i s s e, o c h d y m e - d e l s v ä c k t v r e d e o c h f ö r a r g e l s e, så att d e s s » k a r m a » b l i f v i t så h ä r b e d r ö f l i g?
N å g o t m y - s t i s k t v i d l å d e r o t v i f v e l a k t i g t o r d e t ni, o c h d e t u t ö f v a r a l l t j ä m t e t t obegripligt inflytande på vårt umgängeslif.
O N Å R SÅ T R Ö T T, h o n suttit natt o c h d a g O c h sytt o c h sytt, tills h o n ej o r k a r m e r a.
H u r skall h o n, u n g a f r ö k e n till b e h a g, D e n fina r o b e n allra Nu sjunker armen, bäst drapera?
ö g a t slutes E n liten, liten s t u n d till, hon drömma Då träder b a r n d o m s h e m m e t fram Med b l o m m o r n a på vill.
igen doftande rabatten, O c h liten b ä c k, s o m s l i n g r a r sig k r i n g O c h h ö n s o c h gäss o c h g a m l a gråa den, katten, H o n s e r det allt, s o m h o n d e t f o r d o m Och ler i d r ö m m e n, s o m h o n f o r d o m H o n ser den muntra syskonskaran sett lett.
där, S o m l e k e r » d u n k », » ta fatt » o c h » h ö k o c h d u f v a », O c h själf h o n g l a d a s t b l a n d d e g l a d a Med rosenkinder under O c h m o d e r s ö g o n följa snöhvit är lekens gång, lång.
D o c k, s n a r t ä r allt f ö r b i — från l a n d t l i g t h e m D e n kalla verkligheten h e n n e drifver, H o n m å s t e s y o c h s y, o m än h v a r lem F ö r k r y m p t a f v ä r k o c h m a t t o c h kraftlös b l i f v e r.
H o n m å s t e s y f ö r eget, d a g l i g t b r ö d O c h f ö r att l i n d r a H o n.
är så t r ö t t — så u n n a henne då, af hvila, Gif litet s o l s k e n åt d e n g ö m d a v r å, Där späda fingrar O c h g l ä d s att, från när öfver tyget ila!
du själf på d e n trötta t o r k a rosor b o r t en Ä f v e n öfver det manliga könet h ä n g d e detta h e m s k a D a m o k l e s s v ä r d o c h v i f t a d e till så h o - t a n d e, a t t l a n d e t i flygande h a s t e r h ö l l c i r k a e n m i l l i o n » h e r r a r » till d e n r e l a t i v t m i n d r e flock, s o m f a n n s h ä r f ö r u t; d e s s u t o m h a r or- det » h e r r s k a p » v u n n i t en förr o a n a d utsträck- ning och betydelse.
M a n behöfver ej vara aristokrat, utan bara e n s m u l a f o l k l o r i s t o c h h u m o r i s t, f ö r att t a g a varaktiga själsintryck af dessa g a m l a språk- b r u k i d e r a s r e i n k a r n e r a d e f o r m e r.
S t a n n a t. e x.
e n s ö n d a g s e f t e r m i d d a g e n s t u n d v i d e n af våra järnvägsstationer eller p å e n af v å r a s t ä d e r s p r o m e n a d e r o c h l y s s n a till h ä l s n i n g - arna emellan där m ö t a n d e grupper!
S å l å n g t h a r allt g å t t h e l t g l a t t, m e n d å n u samtalet fordrar tilltalsord i pluralisform, g ä l l e r d e t att v a r a p å v a k t m o t d e t f ö r a r g l i g a niet.
M a n k r y s s a r t u n g t e n s t u n d, m e n så fattar fröken F i n a rodret o c h m e d f r å g a n: » G ö r herrskapet o s s s ä l l s k a p till k a r u s e l l e n?
» h a r h o n » klaret p y n t e n » o c h samtalets lätta kutter har fått v i n d i s e g l e n.
D e n a l l t j ä m t h o t a n d e f a r a n t v i n g a r o s s alla att a n t i n g e n t i l l s k a p a n y a titlar eller o c k fli- tigt anlita d e g a m l a.
M a n har i c k e ens råd att helt s l o p a » f r u n t i m r e t », t y efter s o m d e t är e t t t r e s t a f v i g t o r d, därtill e t t s u b s t a n t i v, k a n d e t v ä l i n ö d f a l l rå p å e t t f a t t i g t enstaf- vigt pronomen.
åldrig m o d e r s n ö d.
D u bättre lottade, en stund H u r u m å n g a tusen » fruar » har det ej varit behjälpligt att tillskapa af de forna mada- merna och » mororna »!
O c h hur vimlar ej v å r t l a n d a f - » fröknar•&gt;, u p p s t å n d n a u r d e af- s o m n a d e t i t l a r n e: piga o c h jungfru.
Öfver alla d e s s a h ä n g d e d e t m y s t i s k a ni p å e t t h å r s t r å, o c h d e t g ä l l d e att r ä d d a s i g m e d e l s skyddande förklädnad.
» Får j a g lof presentera: Herr Albert, kusk hos k ö p m a n B.!
Fröken Fina Larsson, koker- ska hos ryttmästare C.
I Herr D o n a l d, m a g a - sinskarl h o s s p a n n m å l s h a n d l a n d e n E.!
Fru Feiff, k o n t o r s s t ä d e r s k a!
» hufva.
O c h allt ä r lust o c h g l ä d j e d a g e n Få 2 går, tår.
T y v ä r r h a v i e n h e l h o p m a s k u l i n a titel- o r d, s o m i f e m i n i n f o r m te s i g d e l s s o m o h a n d t e r l i g a, d e l s e n s m u l a s k r a t t r e t a n d e, så det fordras en viss jonglörskonst, i förening m e d e n s k i c k l i g m i m i k, f ö r att g e s i g i k a s t med dem.
D e t t a är en a f v å r t m o d e r s m å l s o l ä g e n h e t e r; e n annan h a r i n y a r e t i d u p p - k o m m i t g e n o m e n g e n e r a l i s e r i n g a f v i s s a titlar, h v i l k a i c k e alla l ä m p a s i g till ö f v e r f ö r i n g p å o s s k v i n n o r.
J a g h a r t. e x.
a l d r i g h ö r t n å g o n fru t i t u l e r a s i n g e n i ö r s k a, o c h j a g n ä s t a n tror, d e n, s o m a n v ä n d e titeln direktörska, skulle stöta p å titelflodens Scylla.
U t g å v i från d e n, i c k e r e n t f ö r n e k a d e, åsik- t e n, att m ä n o c h k v i n n o r h a f v a å t m i n s t o n e några g e m e n s a m m a m ä n s k l i g a e g e n s k a p e r, är d e t t ä m l i g e n troligt, att m ä n, hvilka g e n o m ett rättskaffens e x a m e n s l i d a n d e förvärfvat sig e n titel, h a e n v i s s s v å r i g h e t att få t u n g a n till a t t s k ä n k a d e n n a f ö r v ä r f v a d e e g e n d o m å t e n af f r i b y t a r n e p å s a m m a titelfält.
A t t k a l l a e n d y l i k f r i b y t a r e ni, v o r e d o c k d e t s a m m a s o m att — b i l d l i g t s a g d t — d r a g a k n i f m o t h o n o m, o c h slikt är i c k e ä n n u p r e c i s s e d b l a n d klasser, hvilkas m a s k u l i n a a f d e l n i n g ge- n o m ä l d r e s p r å k b r u k b l i f v i t k r e e r a d e till herrar.
Herr — herrn?
— är d e t e j — hur heter det elastiska s t o c k h o l m s u t t r y c k e t?
— j o, banalt!
Ä r d e t i c k e för b a n a l t n u m e r a, att i b ä t t r e s ä l l s k a p b e g a g n a t i l l t a l s o r d e t h e r r e eller h e r r n?
D e t g ä l l e r d ä r f ö r a t t i s l i k a fall v a r a flink i o r d v ä n d n i n g a r n a, så att m a n a n t i n g e n r e n t u n d v i k e r t i l l t a l s o r d eller o c k s å p å e t t k n e - p i g t sätt b e g a g n a r sig af o b e s t ä m d a p r o n.
Detta senare användes ofta mera o g e - n e r a d t, d å d e n e n e p a r t e n är t. e x.
b y r å c h e f o c h d e n a n d r e luffare, s a m t a f b i l d a d e h u s - m ö d r a r, n ä r d e t i l l t a l a s i n a t v ä t t - o c h skur- fruar.
Han o c h hon ä r o v o r d n a n å g o t o m o - d e r n a o c h t ä m l i g e n f a r l i g a att a n v ä n d a m o t f r ä m m a n d e p e r s o n e r; d ä r e m o t får m a n ä n n u, k u r i ö s t n o g, h ö r a s o m l i g a m ö d r a r tilltala s i n a d ö t t r a r m e d hon, l i k s o m o c k s å s y s k o n s i n s - e m e l l a n t i t u l e r a h v a r a n d r a han e l l e r hon.
H a r m a n n å g o n tid kryssat emellan samtals- flodens m å n g a skär ute i sällskapslifvet o c h kanske m å n g e n g å n g tornat på vårt titelväsens S c y l l a, h ä n d e r d e t n o g m å n g a, att d e af r e n f ö r t v i f l a n h o p p a i d u -, bror-, f a r b r o r - o c h t a n t - s k å l a r n e s C h a r y b d i s, d.
s. f ö r e s l å » titlar- nes bortläggande ».
Utländingar, s o m besöka S v e r i g e, s k r a t t a åt o s s f ö r d e t t a, m e n d e s k u l l e n o g s k r a t t a l a g o m, o m d e b a r a s j ä l f v a finge känna på, hur vi förbruka både mans- o c h k v i n n o k r a f t g e n o m att p a d d l a f r a m v å r a s a m - t a l s k a n o t e r b l a n d l å n g s t r ä c k t a titlar, a f h v i l k a h ä r f i n n a s så o ä n d l i g t m å n g a b l i n d s k ä r att undvika.
T ä n k bara på våra unga flickor, s o m så o f t a i s ä l l s k a p s l i f v e t h a att v ä l j a e m e l l a n s i t t k r a f p å att f ö r a e t t lif i s a n n i n g o c h d e t nu- m e r a i c k e o v a n l i g a s ä t t e t att u p p f l y t t a y n g r e herrar en pinne h ö g r e u p p på titelstegen, än de i verkligheten borde intaga!
Den unga d a m e n v e t t. e x.
, att h e n n e s b a l k a v a l j e r h e l t nyligen tagit studentexamen.
Ä r det n u bara så l y c k l i g t, att h a n l y d e r n a m n e t A l, B j ö r k, L i n d, E k eller n å g o t a n n a t e n s t a f v i g t n o m.
p r o p r.
, k a n h o n t i l l f r e d s s t ä l l a sitt s a n n i n g s k r a f n å g o r l u n d a g e n o m att t i t u l e r a g o s s e n herr A l, e l l e r B j ö r k o.
, m e n t ä n k o m o s s, a t t h a n h e t e r t. e x.
S e r a n d i u s, L e v i t a n i u s eller d y l i k t, s o m är så s v å r t att b ö j a i g e n i t i v, så d e t ej b l i r susus!
S a n n e r l i g e n j a g v å g a r f ö r d ö m a h e n n e, o m h o n i s l i k a fall s v i k e r s a n n i n g e n s f a n a o c h kallar d e n s p ä d e y n g l i n g e n k a n d i d a t eller till o c h m e d d o k t o r, e f t e r s o m h o n ä n d å är i t a g m e d att ljuga.
Eller t a n k e n bara, h v i l k e t » s j å » e n s t a c k a r s u n g flicka h a r m e d titlar s å d a - na s o m: notarie, häradshöfding, ingeniör, järn- vägsbokhållare, kontorist, grosshandlare, verk- m ä s t a r e m.
fl., s o m f ö r e k o m m a b l a n d y n g r e, o g i f t a m ä n I T a n k e n er — n i s k r a t t a n d e ut- l ä n d i n g a r — att d e s s a o c h d y l i k a t i t l a r s dra- g a r e därtill h a f v a k a n s k e tre- eller f y r s t a f v i g a s. k.
f a m i l j e n a m n (m å n g a a f e g e n t i l l v e r k n i n g), och ni skola känna det renaste m e d l i d a n d e m e d v å r u n g d o m o c h ej finna d e t så r e n t o f ö r k l a r l i g t, a t t så m å n g a u n g a flickor o c h ynglingar, hvilka nätt o c h j ä m t h u n n i t lära k ä n n a hvarandras n a m n, störta sig hufvud- stupa i » duskålens » Charybdis.
M e n d e t t a d u s k å l a n d e är i h ö g g r a d osmak- ligt, n t r o p a n i!
J a v i s s t, d e t är mer ä n s å; d e t är e n p r o f a n e r i n g af d e t t i l l t a l s o r d, s o m b o r d e r e s e r v e r a s å t d e m, h v i l k a s t å v å r a hjär- t a n m y c k e t n ä r a, t. e x.
e m e l l a n f ö r ä l d r a r o c h barn, s y s k o n, t r o l o f v a d e s a m t för öfrigt.
e m e l - lan verkliga vänner, o m hvilka det kan sägas: » i h j ä r t a t ä r o v i du f o r n t ».
M e n s e k e l s l u t e t s människor — icke minst Sveriges u n g d o m — h y l l a b e k v ä m l i g h e t e n, _ o c h f ö r att å t m i n s t o n e till n å g o n d e l s l i p p a a r b e t a m e d titlar, f ö r e - slås d e s s a s » b o r t l ä g g a n d e », o f t a s t r e n t i o t i d.
D e t är s a n t, att o m m a n är o v a n v i d t o n e n i de sällskap, där dylika propositioner vanli- gast f ö r e k o m m a — d e t sker l y c k l i g t v i s i c k e i alla — s t ö t e r m a n s i g p å k l a n g e n a f duet, s o m där slungas, än vårdslöst, än utmanande emellan de u n g a flickorna o c h ynglingarne, o c h m a n k ä n n e r s i g ej rätt säker p å, o m i c k e p r o p o s i t i o n s f e b e r n o c k s å skall g e sig u t t r y c k i f ö r s l a g att få k a l l a r e n t o b e k a n t a ä l d r e da- m e r för moster e l l e r ' tant samt intet o n d t a n a n d e g a m l a h e r r a r o n k e l eller f a r b r o r.
T y h a r j a g u p p f a t t a t d u s k å l s f r å g o r n a i I d u n rätt, så t y c k a s r e g l e r n a f ö r » t i t l a r n e s b o r t l ä g g a n d e » v a r a l i k a v a c k l a n d e s o m k ä n s l a n f ö r d e t till- b ö r l i g a är s v a g h o s e n d e l af v å r u n g d o m.
J a g b l e f e n g å n g f ö r flere år s e d a n a f e n bildad utländing tillspord, o m vi, eftersom vi i t i d n i n g a r a n n o n s e r a d e i n g å n g n a förlo frångår, ä f v e n o f f e n t l i g t k u n g j o r d e d e fall a f brytningar, s o m väl n å g o n g å n g kunde ske.
H a n fann d e t m y c k e t i n k o n s e k v e n t, att v i i c k e o c k s å lät d e n stora allmänheten få del af sådana fall, h v i l k a k a n s k e s k u l l e i n t r e s s e r a f o l k ä n n u mera än förlofningen.
Sedan dess har j a g i b l a n d u n d r a t, o m d e t e j k a n s k e b r u k a s att b o r t l a g d a titlar å t e r t a g a s i d e i c k e så s ä l l s y n t a fall, d å u n g a flickor, s o m i h a s t i g h e t e n » blif- vit d u » m e d någon mansperson, sedermera, af förekomna anledningar, känna hans för- t r o l i g a n ä r g å n g n a du s o m ett s l a g i a n s i k t e t af e n v å t d i s k t r a s a.
J a g h a r d o c k s t u n d o m m ä r k t, att n ä r d u - ordet börjar blifva en kvinna ännu olidligare än d e n b o r t l a g d a titeln, låtsar h o n a n t i n g e n fullständig g l ö m s k a af det i n g å n g n a — syskon- f ö r b u n d e t, e l l e r t i l l g r i p e r h o n u t v ä g e n a t t ställa sin känslas t e r m o m e t e r p å m i n s t 1 0 graders k ö l d i dubroderns sällskap.
I b å d a fallen på- m i n n e s m a n lifligt o m u n i o n s m ä r k e t i b r ö d r a - r i k e n a s flaggor, N o r g e — d e t är h ä r k v i n n a n — slopar helt suveränt förbundstecknet; Sverige — m a n n e n — h a r m a s ö f v e r d e t t a tilltag, b e h å l - l e r t e c k n e t o c h är b e r e d d att g ö r a s i n r ä t t i g h e t g ä l l a n d e v i d h v a r j e tillfälle därtill.
D e t är d o c k f ö g a t r o l i g t, att d e t t a b i d r a g e r v a r e s i g till l i f s g l ä d j e n s f ö r h ö j a n d e e l l e r säll- skapstonens förädling, m e n däremot torde n o g det långt drifna duskålsväsendet, m e d dess b i h a n g af uppkonstruerad förtrolighet, skapa s å d a n a » f ö r v e c k l i n g a r » s o m d e m I b s e n beskrif- v e r i vers, hvari det blott s ä g e s: att » bien s0rged og frugten led, og musen ktemped og spurven stred — — den ting var j o intet at g0re ved. » D e t sista het tänker fortfarande fruktar jag man också i allmän- o m det kostliga titeloväsen, s o m råder i vårt talspråk.
HOS IDUN FARMOR.
AF EN PASTELL FÖR MIAL.
J A G G A R u p p f ö r t r a p p a n till f a r m o r s v å - n i n g — d e t är e n s å d a n d ä r b l a n k b o n a d g a m m a] t r ä t r a p p a, s o m e n d a s t finnes i s m å tyska städer — o c h j a g stannar p å halfva v ä g e n, a l l d e l e s ö f v e r v ä l d i g a d af m i n a m i n n e n.
D e n d ä r e g e n d o m l i g a l u k t e n, s o m a l l t i d slår e m o t en i farmors trappa, en lukt, s o m alltid förefaller m i g s o m e n b l a n d n i n g af peppar- k a k o r o c h l a v e n d e l o c h g a m m a l t trä, h u r d j u p t i n f ö r l i f v a d är d e n e j m e d m i n n e t a f f a r m o r o c h h e n n e s lilla h e m i L.
I N u står j a g i n n e i f a r m o r s f ö r m a k, d ä r far- b r o r A l e x k o m m e r e m o t m i g, litet m e r a b ö j d o c h g r å ä n f ö r t i o år s e d a n k a n s k e, m e n e l j e s a l l d e l e s d e n s a m m a, s a m m a rara, g l a d a f a r b r o r A l e x, s o m k a n b e r ä t t a o m så m å n g a h u r t i g a u p p t å g från s k o l t i d e n o c h s o m ä n n u h a r k v a r e n l i t e n g l i m t af t j u f p o j k e i s i n a b r u n a ö g o n.
J a g o m f a m n a r f a r m o r, s o m sitter p å s i n v a n - liga plats i korgstolen v i d fönstret, b a k o m blomkrukorna och reflexionsspegeln.
G u d signe henne, g u m m a n, h o n puttrar fortfarande lika v r e s i g t ö f v e r s i n v ä r k o c h d r a g e t från f ö n s t r e t o c h p i g a n, s o m aldrig kan l ä g g a h e n n e s stick- strumpa p å rätta platsen!
M e n h v e m bryr sig o m, att h o n är l i t e t k n a r r i g, n ä r m a n ä n d å v e t, att h o n är d e n b o t t e n r a r a s t e lilla g u m m a, s o m finns p å j o r d e n?
O c h n ä r j a g k l a p p a t o m g a m l a S t a f v a — S t a f v a, s o m är v å r fa- milj tillgifven s o m en h u n d o c h s o m har varit två generationers sköterska o c h vårdarinna — så ger j a g m i g ut p å upptäcktsresa i r u m m e n, och m e d svartsjuk oro öfvertygar j a g m i g o m, att e j e t t e n d a f ö r e m å l är r u b b a d t från s i n g a m l a vanliga plats.
Gudskelof, här finns i n g e n t i n g n y t t o c h heller i n g e n t i n g s o m j a g s a k n a r!
J a g ser m i g o m k r i n g m e d s a m m a okri- tiska b e u n d r a n, s o m alltid i n n e i farmors r u m, j a g har e n n ä s t a n g u d f r u k t i g v ö r d n a d f ö r h v a r e n d a l i t e n s a k s o m är h e n n e s.
D ä r, ö f v e r soffan, h ä n g e r g a m l e k e j s a r V i l h e l m s p o r t r ä t t m e d sin v i s s n a blåklintskrans, d ä r är d e n lustiga, broderade borstväskan m e d sina två kolsvarta sötare o c h d e n långa stegen, där l i g g e r d e n slitna, s t o r b l o m m i g a d i v a n s m a t t a n, s o m var m i n fantasis lustgård u n d e r barna- å r e n, d ä r står d e t h e l i g a c h a t u l l e t m e d farfars f ä s t m a n s b r e f, o c h där, o c h d ä r.
d e t är s i g så l i k t a l l t i n g, att j a g n ä s t a n v i l l g r å t a a f glädje o c h v e m o d.
Jag frågar farmor, hvar h o n har gjort af de e l e g a n t a, s t i l i s e r a d e eller i c k e s t i l i s e r a d e c h a t - t e r s ö m s b r o d e r i e r, s o m j a g s k i c k a t h e n n e från S t o c k h o l m till j u l a r o c h f ö d e l s e d a g a r.
» Så- d a n l y x passar inte för m i n a r u m, » svarar farmor.
Så hon kan skrymta, den g u m m a n!
S o m o m j a g i n t e v i s s t e, att h o n l i n d a r i n d e där presenterna i silkespapper o c h stoppar ner d e m i b y r å l å d o r n a, b a r a f ö r att d e ä r o så fina, att h o n i n t e n ä n s h a d e m f r a m m e, o c h a t t h o n o m k v ä l l a r n a tar f r a m d e m i s m y g o c h beundrar d e m!
S o m o m jag inte hade reda p å, att h o n k l ä m m e r s ö n d e r t å r a r n a i ö g o n - v r å n, n ä r h o n får d e d ä r h a n d a r b e t e n a, o c h att h o n f ö r s ö k e r s ä g a n å g o t b i s t e r t, b a r a f ö r att f o l k i n t e skall b e g r i p a h u r r ö r d h o n är.
N ä r j a g i n v e n t e r a t h e l a v å n i n g e n, så k o m - m e r t u r e n till g r a n n a r n a.
Jag tittar ut g e n o m fönstret — o c h hast d u mir g e s e h e n, där sitter j u själfvaste » slaktaredrottningen », s o m Stafva o c h j a g b r u k a d e k a l l a h e n n e, d ä r sitter h o n, fet o c h d r y g m i d t i porten o c h konverserar tvärs öfver gatan m e d farmors g a m l a kokerska.
J a g f r å g a r f a r m o r efter g u b b e n B ö h m e, o c h j a g får till m i n s t o r a b e d r ö f v e l s e h ö r a, att h a n d ö t t f ö r f y r a år s e d a n.
Gubben B ö h m e var en g a m m a l ungkarl, s o m b o d d e i ett v i n d s r u m i huset midt emot, och det märkvärdigaste m e d h o n o m v a r, att h a n h a d e e t t l j u s, s o m brann hela nätterna.
Aldrig har väl någon t i n g spelat e n s å d a n roll i m i n barnafantasi s o m d e t l j u s e t 1 N ä r j a g v a r l i t e n, så b r u k a d e j a g i b l a n d t i g g a m i g till att få v a r a u p p e till k l.
Va 1 0 b a r a f ö r att a f v a k t a d e t ö g o n b l i c d å g u b b e n B ö h m e t ä n d e sitt » n a t t l j u s » o c h s e d a n f å s e h a n s k r o k i g a n ä s a o c h skratt- retande p e b e r s v e n d s m ö s s a afteckna sig m o t rullgardinen, när han klef u p p i sängen.
N u är d e t k v ä l l, j a g h a r f å t t m i n a ä l s k l i n g s s e m l o r m e d k o r i n t e r i till t e e t, o c h n u l i g g e r j a g lättjefullt u t s t r ä c k t f å m i n g a m l a k ä r a braskudde framför kaminen.
D e t ligger en hvit gångmatta tvärs öfver golfvet, o c h p å den tar farbror A l e x sin vanliga a f t o n p r o m e n a d m e d s n a b b a, l j u d l ö s a s t e g; f a r m o r sitter i s i n k o r g s t o l v i d f ö n s t r e t, f ö r s ä n k t i e n stilla s l u m m e r, o c h S t a f v a h å l l e r u t k i k p å g r a n n a r n a från det andra fönstret.