Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den inkomst, som utaf denna större efterfrågan efter skogseifekter uppkommit, har för orten varit ganska välgörande samt bidragande till många fattiga familjers bergning och utkomst.
Och är 8 brist på timmerskog och andra erforderliga skogsförnödenheler detta oaktadt icke för det närvarande att befara, samt kuude icke heller för framtiden ifrågakomma, derest skogarne blefve ändamålsenligt behandlade och vårdade.
Men uti detta fall råder ingen omtanka hos allmogen i allmänhet.
Undantag derifrån måste dock göras för de få byar, som hafva storskiftade skogar, emedan deras ägare med större noggrannhet och med beräkning af skogens bestånd i framtiden behandla hvar och en sina skiften.
Deraf har man ock anledning, att, sedan i länet pågående afvittringarne hunnit fullbordas, så att laga skiften af byarnas utmarker kan äga rum, emotse en bättre skogshushållning, än den som hitintills iakttagits.
Flere nya grufvor hafva väl under de ifrågavarande åren blifvit inmutade, men de flesta af dem äro ännu icke bearbetade till den grad, att deras verkliga värde hunnit utrönas.
Dock förtjena 2:ne uppfunna kopparmalms-anledningar uppmärksamhet: den ena i Öfver Torneå socken, på gränsen emot Neder- och Öfver-Calix samt Carl Gustafs socknar, och den andra på vestra sidan af Torneå träsk och Schangeli berg circa 48 mil från Haparanda stad.
Och skall den sednare i dagen innehålla mycken tillgång på ovanligt rik kopparmalm; hafvande delägarne i företaget det bästa hopp, att med fördel kunna göra densamma fruktbar, oaktadt aflägsenheten långt bort i ödefjellen1 och det hårda klimatet med circa 2^ månaders sommar.
Jernverkshandteringen har sedan år 1836 i så måtto blifvit utvidgad, att invid Rosforss vid den tiden färdigbyggda masugn i Piteå socken uppbyggts en ny stångjernssmedja med t vänne härdar och 1200
SkSf årligt smide, samt en knipp- och en spikhammare.
Jerntillverkningen derstädes åstadkommes hufvudsakligen af malmer från i närheten deraf förut upptagne nya grufvor.
Såväl vid detta nya jernverk, som vid förut i länet befintliga bruk, bar jerntillverkningen forcerats så mycket möjligt varit.
Men det är tvifvel underkastadt huruvida, vid nu inträffade dåliga konjunkturer för jernhandteringen i allmänhet, smidet härstädes skall kunna med någon fördel fortsättas, änskönt hvarken malmer eller skogstillgångar tryta, samt bergshandteringen förty synes hafva bordt blifva en af ortens hufvud näringar.
Fabriker_, bruk och öfriga uäringarj hvilka ej höra till bergsrörelsen:
Konjunkturerna för denna näringsgren äro mycket föränderlige.
De sista åren hafva de dock varit ganska goda, emedan, såsom förr anmärkt är, brödpriserna betydligen stigit.
Deraf har ock framkallats en ökad tillverkning; och hafva utaf samma skäl nya sågverksanläggningar uppkommit.
Uti Piteå socken äro tvänne och i Öfver Luleå socken ett mindre såg - 9 sågverk å nyo uppbyggda.
Skatamarks såg i sistnämnde socken, som förut varit nedlagd, är ock å nyo iståndsatt samt några ödelagda grofbladiga husbehofs sågar åter uppbyggde.
Stockfångsten för de nybyggda sågverken är beräknad på köpetimmer från angränsande byar, men huruvida tillgången derpå blifver varaktig för framtiden är mycket tvifvel underkastadt, helst allmogen nu mera börjat medelst handsågning förädla sin skog till plankor och det alltid måste för gifvet antagas, alt bonden på sådant sätt skall för sitt timmer erhålla större ersättning, än sågverksägaren kan honom erbjuda.
Beträffande åter de sågverk, som hafva stockfångst från krono-allmänningsskogar, så är väl timmerbrist ännu icke att befara, men då tillgången på de bäst tillgängliga ställena redan är medtagen, blifver åtkomsten af sågstockar allt mer och mer kostsam och besvärlig samt tillverkningspriset isamma mån högre.
Missbruk vid huggningsrättens ulöfvande torde ock äga rum samt bidraga till skogarnes ålitande, vida öfver hvad den långsamma återväxten härstädes kan medgifva.
Emellertid har dock sågverksrörelsen de sednare åren varit och är för det närvarande en för orten lönande och ganska betydlig inkomstkälla.
1 synnerhet under sista åren af den period, som denna Berättelse omfattar, har skeppsbyggeriet härstädes varit mer än vanligt lifligt.
Tvänne ordentliga skeppsvarf, det ena i Piteå och det andra i Neder Luleå socken, hafva blifvit anlagda, hvarå flera nya fartyg årligen byggts.
Dessutom äro på särskilde byggnadsplatser inom kustlandets socknar flere nya skeppsbyggnader åstadkomne.
En stor del af de sålunda byggda fartygen har varit beställd för utländsk räkning, men i anseende till den mindre fördelaktiga ställning, hvari frakt och sjöfart sedermera kommit, hafva dylika beställningar nu mera upphört samt skeppsbyggeriet nära afstannat, till stor skada för orten, som de föregående åren deraf haft en betydlig vinst.
Långviks glasbruk i Piteå socken, det enda som i länet finnes, har under de ifrågavarande fem åren bedrifvits med oafbruten drift.
Årliga tillverkningen, som besLått af fönsterglas och buteljer samt något hvitt taffelglas, har i medeltal uppgått lill 19,000 R:dr B:ko.
Med undantag af hvad som af tillverkade glaset kunnat i orten afsättas, är resten utskeppad på Stockholm.
Och skall behållningen på glasbruksdriften, i anseende till lågt pris å glaset, hafva varit högst obetydlig.
Mjölc/varnar.
I länet finnas endast tio stycken skattlagda tullmjölqvarnar, som äro i gång, en del kortare och en del något längre tid af året.
Femurs-Berättelse för Norrbottens Län. 2 10
De anses hvardera gifva ögarena en behållen inkomst af 100 till högst 300 R:dr B:ko årligen.
Men da vid desamma blott en obetydligare de! af ortens spannmåls-behof hinner förmalas, mäste den öfriga spannmåls-konsumtionen för malas på husbehofs sqvalle-mjölqvarnar, som lill sLor mängd finnas öfver allt i länet.
Under de ifrågavarande åren bar fågelfångslen varit högst obetydlig, men deremot kan jagt efter räf, filfras, mård, hermelin och ekorre hafva för orten inbringat någon behållen inkomst.
En eller annan björn fångas äfven årligen, samt någon gång äfven varg, sorn dock, när sådant inträffar, uteslutande dödas af lappar.
Ocb tyckes jagte» vid kustlandet vara i årligt aftagande, såsom följd af den framskridande odlingen.
Såsom kändt är, idkas uti länet fiske efter lax, ströming, sik och gädda samt åtskillig annan småfisk.
Fångsten kan en del år vara förmånligare och åter andra år mindre gifvande.
Den svarar dock alltid emot ortens behof, samt lernnar af lax, ströming, sik ocb gädda något öfverskott till afytlring utom orten.
Torneå, Calix samt
Luleå ellvar förtjena egentligen att nämnas såsom laxfisken.
Ocb beräknas årliga laxexporten derifrån att uppgå lill omkring 800 tunnor.
Något skälfiske idkas äfven af skärgårdsinnebyggarne, deraf afkaslningen till en del a fy tirås utom provinsen.
Tjär ubän o ing.
Höga priser på tjära under en del af de ifrågavarande åren samt allmogens af missväxlerne förorsakade behof, att mer än flera år förut vanligt varit tillgripa denna näringsgren, hafva visserligen ökat tjäruproduklionen.
Sådant kan ock for afhjelpande af de tillfälliga behofven hafva varit för orten välgörande; men det har likväl, såsom jag här förut i underdånighet anfydl, skett på jon!brukets bekostnad ocb är förty icke att rekommendera.
Allmogen börjar äfven sjelf inse sanningen deraf, och det är således anledning förmoda, det denna nu i nödfall för långt utsträckta näringsgren skall träda tillbaka lill sin naturliga bestämmelse och icke i framtiden lägga hinder i vägen för åkerbrukets framskridande.
Ägare af härstädes befintliga bruk och bergverk begagna i allmänhet egne kolare, hvadan ock en ganska obety^dlig del af den intill bruken och bergverken nära boende allmogen befattar sig med kolning, som i öfrigt anses som en mindre lönande binäring, den allmogen icke heller ännu lärt sig att ändamålsenligt sköta. 11 \
Salpeter-tillverkning.
Denna näringsgren, sorn endast begagnas inom Luleå fögderi, bar väl förut derstädes varit i jemnt tilltagande, ehuru den ändock icke på långt när hunnit blifva allmän.
Under de nu ifrågavarande åren bar den dock märkbart aftagit, svnnerligast i Piteå socken, der den varit mindre uppdrifven.
Väsendlligasle orsaken härtill är otvifvelaktig! nedsäLtningen af lösriingspriset å salpetern vid en tidpunkt, då näringen ännu icke hunnit till stadga.
Enär betalningen minskats, bar sådant afskräckt deni, sorn uti beredning af salpeter ägt ingen kunskap eller erfarenhet, att dermed göra försök.
De, sorn redan börjat att tillverka salpeter, men icke ännu hunnit vinna goria resultat, hafva befarat förlust af företagen samt under sådan förutsättning öfvergifva bandteringen, hvilken i allmänhet bland allmogen anses vara skadlig för jordbruket och förty icke kunnat komma Lill fullkomligt ständ.
Sistnämnda skäl kan dock antagas utgöra meia inbillning än verklighet, ty för salpeter-beredningen erforderlig urin samlas hufvudsakligen under sommartiden, då den i alla fall går forlorad för jordbruket.
Det arbete, som på salpeter-tillverkningen behöfver användas, fordrar icke jordbrukarens aflägsnaude från hemmet, samt är ej heller af den betydenhet, att jordens skötsel derunder behöfver åsidosättas.
Således synes salpeter-tillverkningen vara en näring, som är lämplig att jemte jordbiriket bedrifvas, och den förljenar förty att uppmuntras.
Den för höjning ä salpeterns lösningspris af 32 sk.
Banko lispundeP, som förlidet år ägt rum, torde ock kunna anses för en sådan, till ändamålet i någon mån ledande uppmuntran.
Pottasketillverkningen bar de. sednare åren intagit ett rum bland ortens binäringar, men är ännu i dess linda; dock börja många att mer och mer egna sig deråt, och denna näringsgren kan egentligen från de nu ifrågavarande åren datera sin uppkomst.
Den framskrider ock småningom och torde, om icke potlaskepriset allt för mycket faller, blifva lemligen högt uppdrifven, helst kronoskogarne lemna ymnig tillgång på rudimaterier härtill för sådane arbetare, som ej äga egna skogar, samt dertill kommer, att arbetet kan till stor del bedrifvas af barn och ålderstegne personer, hvilka icke till fördelaktigare göromål kunna användas.
Ilandstigning aj plankor har inom detta län varit en förut högst obetydligt gagnad näring.
Allmogen har dock de sisLa åren börjat att mycket befatta sig dermed.
Närvarande boga priser å denna produkt hafva ock bidragit att hastigt uppdrifva spekulationsandan i den vägen.
Fortfara konjunkturerne sådane de nu äro, är det ganska troligt att denna näring blifver för hemmansinnehafvare i allmänhet en lönande bihandlering.
Och så - 12 dant vore önskligt, emedan mindre tillgänglige skogstillgångar derigenom kunde blifva användbare på för ägarne fördelaktigare vilkor än hittills beräknadt varit.
Handel idkas väl af några få bland allmogen inom länet, men om man undantager det olofliga vid utöfningen deraf, så kan någon egentlig bandel icke antagas vara såsom näring bedrifven, helst dertill icke torde kunna räknas den handel, som med landtmannaprodukter inom orten ulöfvas och som inskränker sig endast till afsättning af tillverkarnes egna produkter och uppköp af för deras behof erforderliga varor.
Hvad öfrige näringar, såsom väfnader, husslöjder samt trädarbeten och smiden med mera, beträffar, så gagnas de allenast för egna och ortens invånares behof, samt kunna förty icke räknas lill binäringar, ehuru många bland allmogen visa utmärkt fallenhet och färdighet uti dylika slöjders utöfvande. 4:o Politisk författning.
Under åren 1837 till och med 1841 har skattdragande hemmantalet uti Norrbottens kustland blifvit förökadt med löjfs mantal i skatt ingångna hemman eller mantal af krono, 9fl mantal af frälse och 1 mantal af säterinatur.
Under samma tid hafva 25 nyhemman blifvit till anläggning beviljade med tillgodonjutande af bestämda frihetsår och öfrige enligt författningarne nybygges anläggare förunnade förmåner.
Dessutom är ett kronotorp upptaget samt 23 särskilde lägenheter på krono-allmänningarne upplåtne för begagnande tills vidare.
Och hafva afvittringsgöromålen oafbrutet fortgått, men i öfrigt har ingen förändring ägt rum i de förhållanden, som under denna rubrik blifvit i föregående berättelser afhandlade.
Uti statistiska tabellen äro statsbidragen upptagna särskildt för hvart slags hemman och för hvarje näring.
De grunder, hvarefter ordinarie räntan utgår, äro uppgifne i min underdåniga berättelse af år 1839.
Och de ämnen, som i öfrigt med statsbidragen hafva sammanhang, finnas afhandlade uti Eders Kongl. Majrts Befallningshafvandes år 1822 afgifne fernårs-berättelse, på hvilken jag nu får mig i underdånighet åberopa.
Allmänna anstalter till ordningens vidmakthållande äro icke andre än hvad lag, författningar och instruktioner ålägga vederbörande tjenstemän att iakttaga, om icke nu mera dertill få räknas de nyligen inrättade socknenämnderna, af k vilkas verksamhet några resultater likväl ännu icke 13 hunnit visa sig.
I alla fall har, hvad ordningen och sedligheten i allmänhet beträffar, inga otillfredsställande tilldragelser timat.
Sockneskolor finnas icke ännu inom länet inrättade, utan bestrides barnaundervisningen dels af föräldrarne sjelfva, dels ock af vissa barnalärare under föräldrarnes uppsigt.
Bristen på skolinrättningar eller undervisningsanstalter torde dock snart nog blifva, åtminstone till någon del, afhjelpt genom de åtgärder, sorn i följd af den nya författningen om sockneeller folkskolor blifvit beslutade och komma att vidtagas.
För hälsovården äro inga nya anstalter under de ifrågavarande fem åren vidtagne, men uti Piteå socken är ytterligare enny barnmorska anställd.
På åtskilliga ställen hafva väl smittosamma febrar och äfven smittkoppor visat sig, men dock icke särdeles kringgripande, utan kan man säga att hälsotillståndet i allmänhet varit godt.
Fattigvården har, i anseende till den tillväxt af fattiga, som under missväxtåren uppkommit, varit ganska betungande för allmänheten.
Uti Piteå socken har fattigförsörjningen undergått en alldeles ny och, såsom det visat sig, ganska ändamålsenlig reglering, till följe hvaraf allt tiggeri derstädes upphört.
Men i Länets öfrige socknar handhafves fattigvården ännu till det mesta på förr brukligt sätt, hvadan ock bettlande derstädes icke kunnat alldeles förekommas.
Såsom statistiska tabellen visar, är fattigförsörjningskostnaden för kustlandets alla socknar beräknad att uppgå till en summa af 9,550 R:dr 28 sk.
Banko, hvilket utgör eh ganska kännbar utgift för denna fattiga ort.
I afseende å gästgifveri-inrättningarne samt anstalter för rofdjurs utdödande är intet nytt att anmärka, utan får jag derom i underdånighet åberopa hvad föregående berättelser innehålla. 5:o Städer. a) Piteå stad, belägen, såsom föregående berättelser äfven upplysa, på en holme i Piteå eif, en mil ifrån elfvens utlopp i Bottniska viken, med temligt beqväm hamn, — hade år 1841 en folkmängd af 1,210 personer.
De näringar, hvarpå stadens bestånd sig grundar, utgöras förnämligast af handel, sjöfart, skeppsbyggeri, handtverk, fiske, åkerbruk och boskapsskötsel.
Handeln idkas för det mesta på Stockholm, men har under nu ifrågavarande åren jemväl varit utsträckt till Götheborg, Köpenhamn och Lubeck.
Exportartiklarne bestå af tjära, bjelkar, sparrar, plankor, pottaska, smör, fisk, skinnvaror, renstekar oell renshudar, samt upphandlas förnämligast inom Piteå socken jemte Arvidsjaurs och Arjeplougs Lappmarker.
På de hufvudsakiigasle exportvarorne eller tjära, bjelkar och sparrar samt renshudar har tillgången under dessa feni åren varit betydligare än på lång tid förut.
Oell som följd deraf har ock handeln visat sig mera liflig än vanligt.
Från Stockholm återbetala stadens handlande sina förlag af spannmål, salt, tobak, specerier och kram varor, hvarmed de sedan förse trafikerande i staden och på marknaderne i Skellefteå och Burträsks socknar samt ofvannämnde Lappmarker.
Stadens egna fartyg hafva till antalet endast varierat emellan tre och fyra örn tillsammans 130 ä 160 lästers drägt, hvadan ock hufvudsakligaste exporten måst ombesörjas med från andra orter befraktade fartyg.
Och har en stadens handlande tillhörig brigg år 1841 genom sjöskada gått förlorad, men i öfrigt har sjöfarten varit lycklig.
Skeppsbyggnad.
För stadens egen räkning är väl intet fartyg under den tid, som nu är i fråga, ny byggd t.; men för andra rederier hafva stadens handlande deremot verkställt nybyggnader af tvänne större skepp, två stora briggar och en skonert.
Vid dessa skeppsbyggnader hafva stadens skeppstimrcermän haft jemn och god arbetsförtjenst, och äfven en ökad inkomst derigenom beredts åtskillige stadens handtverkare, såsom repslagare, smeder och gelbgjutare..
Med de öfriga liandtverkerierne har deremot förhållandet varit enahanda med hvad derom i föregående berättelser i underdånighet anföres.
Fisket har dessa fem åren bedrifvits såsom förr hufvudsakligen efter ströming; fångsten har varit medelmåttig.
BIHANG TILL nimmi ims-snÅuiDMS PROTOKOLL VID Lagtima Riksdagen i Stor k holm Åren 1859 oell 1860.
TIONDE SAMLINGEN lstl Afdelningen: Expeditions-Utsko t te ts Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrif reiser till Kongl. Maj: t, m. m. &mm mmm, I STOCKHOLM, trjckt hos Isaac Marcus, 1861.
Förslag till underd Skrifvelse IS:o 148. 3 H:o 148.
Uppläst »ch goiikSnot hos Kidd. och Adeln den 8 Okt. lafin.
Preste-St,Indel den lo — — Borgare-Ståndet den lo — — Bonde-Ståndet den u — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse i fråga om förändrade grunder för mjöl- och sågqparnars beskattning.
(Slals-Ulskis Uti. m. m.
Niis 101, 147 och 182, samt Först.
Stats-ötsk:s Meni. N:o 196.) S. A. K.
Med anledning af särskilda utaf Rikets Ständer vid föregående|’riksmöten i underdånighet gjorda framställningar, har E. K.
Majit vid innevarande riksdag under den 10 sistlidne Januari till Rikets Ständer aflåtil nådig
Skrifvelse i fråga om förändrade grunder för mjöl- och sägqvarnars beskattning; men sorn Rikets Ständer, vid nu förehafd pröfning af denna fråga, funnit densamma böra förfalla, hafva Rikets Ständer ansett sig böra sådant hos E. K.
Majit i underdånighet tillkännagifva; framhärdande etc.
4 Expeditions-IJIskottets Förslug lill underd.
Skrifvelse IS:o i49. i\:o 149.
Uppläst och godkändl hos Ridd. och Adeln den 8 Okt. 1860.
Preste-Ståndet den lo — — Borgare-Ståndet den lo — — Bonde-Ståndet den la — — Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maf.ts nådiga Proposition angående ytterligare anslag till istånds ättande af Linköpings domkyrka.
N:o 104 och Meni.
N:o 149, samt Först.
Stats-Utsk:s Meni. N:o 196.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer vid föregående riksdagar, för iståndsättande af Linköpings domkyrka, beviljat dels ett lån af 30,000 R:dr R:mt, dels eli anslag utan ålerbetalnings-skyldighet af 37,500 R-.dr samma mynt; så har E. K.
Majit uti nådig Proposition af den 17 November sistlidet år gifvit Rikets Ständer tillkänna, att vid slutet af år 1858 största delen af kyrkans norra sida jemte någon mindre del af den södra blifvit återställda för en kostnadssuinma af 90,630 R:dr, hvilken utgift blifvit bestridd genom ofvannämnda statsmedel i förening med kyrkans egna tillgångar; men att, enär för återstående, af behofvet påkallade reparationer, enligt upprättadl kostnadsförslag, ytterligare erfordrades ett belopp af 100,586 R:dr Runi, till hvars anskaffande utvägar saknades, då kyrkans behållna medel vid sislförflutna års början utgjorde endast 11,264 R:dr 98 öre och dess årliga inkomster till största delen medtogos genom räntan och kapitalafbetalniugen å ofvanberörde statslån, Domkapitlet i Linköping hos E. K.
Majit täcktes hos Rikets Ständer göra nådig Proposition derom, alt ett auslag till förenämnde belopp, 100,586 R:dr R:mt, måtte, lill fullbordande af reparationsarbetet å Domkyrkan, af Rikets Ständer beviljas.
Då emellertid de handlingar, hvilka E. K.
Maj:t funnit nödigt att från vederbörande infordra Expeditions-UlskoUels
N:o 150. 5 till närmare utrönande af Domkyrkans tillgångar och det bidrag, som af församlingen kunde vara att för hennes iståndsättande påräkna, till E. K. Maj:t så sent inkommit, alt hTarken någon besigtning å det redan verkställda arbetet eller undersökning på stället rörande de arbeten, som för kyrkans vidmagthällande, i första rummet ytterligare vore nödiga, kunnat af Öfver-lHlendents-Embetet i behörig tid medhinnas, men E. K.
Majit funnit det vara af synnerlig vigt att Linköpings Domkyrka, sorn utgjorde ett af landets dyrbaraste minnen af forntida byggnadskonst, icke måtte förfalla; har E. K.
Majit föreslagit Rikets Ständer att, för fortsättning af reparationen å nämnda kyrka, bevilja ett anslag af 30,000 R:dr Runt, att under nästkommande statsregleringsperiod utgå med 10,000 Ridr årligen, samt under vilkor, att medlen användas till de arbeten hvilka E. K. Majit, efter Öfver-Intendenls-Embetets hörande, linner vara för kyrkans framtida bestånd nödigast.
Och som Rikets Ständer, efter förehald pröfning af delta ärende, bifallit hvad sålunda blifvit af E. K.
Majit i nåder föreslaget, få Rikets Ständer sådant härmed i underdånighet anmäla; framhärdande elc. Stockholm den 12 Oktober 1860.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Okl.
IRfio.
Preste-Ståndet den 10 — — Borgare-Ståndet den lo — — Bonde-Ståndet den 12 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående förändra,dt sätt för amortering af Landsliöfdinge-ackorden.
(Stats-Utskis Uti.
Nio 135 och Mern.
Nio 175, samt Försl.
Stats Utskis Mern.
Nio 196.) S. A. K.
Jemte erinran, hurusom, till inlösen af de vid Landsböfdinge-tjensterna i 15 län fästade ackord, Rikets åren 1840 och 1841 församlade Ständer, uppå Kongl. Majits 6 Expcditions-Us/koltets Forsing lill under d.
Skrifvelse N:o 150. nådiga förslag, medgåfvo, alt från Riksgälds-kontoret skulle få utgifvas ett lån af 154,957
R:dr 26 sk. 4 rst B:ko, för hvars återbelalning tillgång borde beredas derigenom, att vid hvarje Landshöfdingepost, hvarvid ackord då var ('åstadt, af lönen skulle innehållas sex procent ärligen ä ackordsbeloppet, hvaraf först skulle godtgöras ränta, å fyra procent för året, å det vid hvarje betalningstermin återstående kapitalbelopp, och återstoden utgöra amortering, äfvensom denna årliga inriehållning af 6 procent å ackordsbeloppet. borde fortfara intilldess detsamma blifvit på förenämnda sätt lill kapital och ränta liqvideradt, — har E. K.
Majit, uti lill Rikets nu församlade Ständer aflåten Proposition af den 23 December sistlidna år, i nåder meddelat, att, sedan E. K.
Majit i nåder uppdragit åt
Statskontoret verkställigheten af berörde ackordsinlösen efter de af Rikets Ständer bestämda och af E. K.
Majit gillade grunder, samt amorteringen i enlighet dermed lortgått utan annan förändring, än de jemkningar deruti, som, uppå E. K.
Majlis nådiga framställning, vid 1847—1848 års samt 1853 — 1854 års riksdagar medgåfvos till förmån för Landshöfdingarne i Wermlands och Calmar län, hade, uti en den 3 November 1856 till E. K.
Majit ingifven ansökning, Landshöfdingarne i åtskilliga af ifrågavarande län anfört, att, ehuru den al Rikets Ständer vidtagna och af E. K.
Majit gillade åtgärd i afseende å amorteringen af Landshöfdinge-ackorden medfört befrielse för vederbörande Landshöfdingar från erläggande af ett Landsböfdinge-ackordet motsvarande kapital, del likväl vore uppenbart, alt desse Landshöfdingar finge återgälda hvad deras företrädare uppburit och användt, hvadan, och dä rättvisan syntes fordra, att tungan af amorteringen blefve fördelad på flera personer än dem, som innehade Landshöfdinge-tjensterne under tiden närmast efter den, då ackordsregleringen tillvägabragtes, helst för vissa Landshöfdingar löneförmånerna blifvit genom Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837 betydligt nedsalta och för dem alla en stegring i lefnadskostnaderna tillkommit, sökanderne i underdånighet anhållit, det E. K.
Majit måtte till Rikets Ständer aflåta nådig framställning derom, att amortering från och med år 1858 finge, i stadgad ordning för öfrigt, ske å endast den del af primitiva ackordssumman, som, sedan inbetalningen för år 1857 egt rum, komme alt såsom skuld qvarstå.