Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den tiden funnos icke såsom nu döfstum- skolor m e d statsanslag i åtskilliga lands- ortsstäder.
I n s t i t u t e t v i d M a n i l l a s t o d en- s a m t i sitt s l a g, o c h att d e t i c k e k u n d e in- r y m m a alla d ö f s t u m m a b a r n i h e l a l a n d e t, v i s s t e d e n v a r m h j ä r t a d e k v i n n a n b l o t t allt- för v ä l.
M å n g a af d e s s a v a n l o t t a d e, s y n - n e r l i g a s t från d e f a t t i g a h e m m e n, b l e f v o s å l u n d a i s a k n a d af all u p p f o s t r a n, utka- s t a d e i v ä r l d e n u t a n alla m e d e l till själf- f ö r s ö r j n i n g, s a m t b e r ö f v a d e m ö j l i g h e t e n att g ö r a s i g f ö r s t å d d a af sina m e d m ä n n i s k o r.
Å t d e s s a v i l l e h o n n u ä g n a sig, o c h k u n d e h o n ä n i c k e g ö r a mycket, så v i l l e h o n d o c k g ö r a hvai hon kunde.
o c k f a t t a t i n t r e s s e för d e t b e g y n n a n d e lilla h e m m e t, o c h g e n o m henne väcktes snart d r o t t n i n g e n s d e l t a g a n d e f ö r d e t t a, e t t del- t a g a n d e s o m s e d e r m e r a b e v i s a d e s i g lika v a r m t intill d r o t t n i n g e n s d ö d.
Föräldrar och m å l s m ä n för d ö f s t u m m a, b a r n v ä n d e sig s m å n i n g o m till d e n n y a s k o l a n, d ä r hel- pensionärer e m o t t o g o s m o t en afgift af 3 5 0, o c h h a l f p e n s i o n ä r e r m o t 1 5 0 k r o n o r årli- gen.
M e n d ä r u p p t o g o s ä f v e n b a r n, för h v i l k a litet eller i n t e t b e t a l t e s, n ä r det visade sig att inga tillgångar funnos.
D e t t a v å l l a d e v ä l n y a b e k y m m e r f ö r hus- m o d e r n o c h m e r än en g å n g tillrådde m a n h e n n e att aflägsna.
från s i g d e b a r n, f ö r hvilka ej betaltes d e n billiga afgiften, m e n härtill k u n d e h o n e j f ö r m å s i g.
» G u d skall hjälpa », h e t t e d e t a l l t j ä m t, n ä r h o n efter en g e n o m v a k a d n a t t u p p s t o d till e n n y dags m ö d a o c h omsorger, o c h när h o n såg o m k r i n g s i g d e s s a d ö f s t u m m a barn, s å g med h v i l k e n i f v e r d e v i l l e lära, s å g d e m glada och lyckliga, såsom barn i moders- h e m m e t, v a k n a d e hos h e n n e en känsla af m o d e r s f r ö j d o c h l e f n a d s l u s t, s å d a n h o n al- d r i g erfarit, o c h för f ö r s t a g å n g e n i sitt lif, k ä n d e h o n sig, m i d t i alla b e k y m m e r, l y c k - lig.
H v i l k e n daglig k a m p d e n n a l y c k a ko- stade henne, vet allena G u d; visste män- n i s k o r d e t, s k u l l e d e f ö r u n d r a sig, m e n o c k med g l ä d j e e r k ä n n a att G u d är m ä k t i g i de s v a g a o c h att h a n v ä l j e r till s i n a red- skap hvilka han vill.
Flere gånger, då nö- d e n s t o d f ö r d ö r r e n o c h m a n i c k e s å g nå- g o n u t v ä g att k o m m a i g e n o m, s k i c k a d e h a n fullkomligt o k ä n d a personer, s o m fyllde det t o m m a v i s t h u s e t eller d e n l i k a t o m m a b ö r - sen.
Föreståndarinnans hjärta lyfte sig då i t a c k s a m g l ä d j e till G u d, u n d e r d e t h o n m e d allt fullare tillit u p p r e p a d e sitt g a m l a valspråk.
O m s i d e r h a d e b a r n e n s a n t a l s t i g i t till 10 å 1 2.
D e n lilla l o k a l e n b l e f f ö r t r å n g o c h s k o l a n f l y t t a d e s till e n b ä t t r e o c h r y m - l i g a r e l o k a l i u t k a n t e n af s t a d e n.
Här i d e t s u n d a, trefliga h e m m e t o c h d e landt- D e t t r ä g n a a r b e t e t o c h d e i h å l l a n d e för- liga omgifningarna syntes barnen trifvas s a k e l s e r f r ö k e n B e r g l i n d för e g e n del u n d e r - ä n n u b ä t t r e o c h u n d e r d e n m o d e r l i g a vår- k a s t a d e sig, n e d l a d e h e n n e efter n å g o n t i d d a r i n n a n s o c h s k i c k l i g e lärares l e d n i n g ut- p å s j u k s ä n g e n, m e n h o n ansåg sig ej h a v e c k l a d e flere af d e m e n i n t e l l i g e n s, s o m r å d att k o s t a p å s i g l ä k a r e v å r d o c h m e d i - s k u l l e f ö r v å n a t ä f v e n h o s fullt n o r m a l a b a r n.
cin, u t a n l å g d ä r kraftlös o c h s v a g p å sin torftiga b ä d d.
K o m så e n d a g e n v ä n p å ' S å l u n d a h a f v a tre af d e s s a b a r n u t g å t t så- s o m skickliga lärarinnor i döfstumskolor.
b e s ö k till h e n n e.
» J a g k ä n n e r e n l ä k a r e, » u t b r a s t d e n n a, » o c h till h o n o m g å r j a g g e - Efter ett b e s ö k v i d d e t n y a h e m m e t, Grå- nast för din r ä k n i n g ».
I n v ä n d n i n g a r hjälpte b e r g s g a t a n, v i d e n å r s e x a m e n m e d d e ab- ej, o c h s a m m a dag infann sig doktor n o r m a b a r n e n, skrifver J.
J o l i n i e n tid- L e m c h e n hos den sjuka.
Hans v a n a blick n i n g s u p p s a t s 1 8 6 8: » V i tala så ofta o m d e n uppfattade genast ställningen och med tysla kraften, m e n v i l j a v i se d e n t y s t a ett s i n n e, öprjet f ö r all v e r k l i g n ö d, v a r kraftens resultat, så m å v i e n d a g b e s ö k a h a n från s a m m a s t u n d i c k e b l o t t d e n o m - tysta skolan.
O c h v i l j a v i se ett m o d e r s - s o r g s f u l l e l ä k a r e n f ö r tillfället, u t a n till lif- a n l e t e stråla af h i m m e l s k f r ö j d ö f v e r bar- v e t s slut e n s t ö d j a n d e v ä n för d e n e n s a m m a n e n s flit o c h k u n s k a p e r, v i l j a v i se e n kvinnans kärleksverk.
V i d b e s ö k h o s pa- kvinna, s o m m e d en romarinnas h j ä l t e m o d tienter i n o m de högre klasserna försum- o c h kraft g e n o m b r u t i t alla h i n d e r, p r ö f v a t m a d e h a n e j att o m t a l a ett a r b e t e i så hög- p å alla f ö r s a k e l s e r för att n å d e t m å l, s o m g r a d f ö r t j ä n t af u n d e r s t ö d från a l l m ä n h e - u t g j o r d e h e n n e s u n g d o m s ä l s k l i n g s d r ö m, så t e n s s i d a, o c h många, v o r o d e g å f v o r, s o m k u n n a vi kasta en b l i c k p å henne, där i g e n o m h o n o m k o m m o d e t lilla h e m m e t till dörren, den fryntliga d a m e n i svarta siden- del.
Ä n n u i dag nämner också fröken k l ä d n i n g e n, h o n, s o m ser sä ö f v e r l y c k l i g ut.
B e r g l i n d m e d r ö r e l s e o c h t a c k s a m h e t h a n s D e t är f ö r e s t å n d a r i n n a n för d e n n a a s y l, frö- namn.
ken Jeanette Berglind.
O c k s å måste ljum- En hoffröken hos drottning Lovisa hade ma sommarvindar smeka detta hjärta v i d
i DU N a n b l i c k e n af all clen t r e f u a d h o n, m e d v ä l - villiga människors hjälp, ändtligen lyckats b e r e d a s i n a k ä r a f o s t e r b a r n.
H v i l k e n skill- n a d m o t h e n n e s f ö r s t a lilla s k o l r u m, d ä r h o n d e l a d e sitt k n a p p a b r ö d m e d t i o s m å värnlösa elever!
M e n äfven där räckte brö- d e t till.
t y Han s a t t m e d v i d b o r d e t, Han, som bespisade 5,000 män m e d fem bjugg- b r ö d o c h t v å fiskar, o c h d e t lilla h u s h å l l e t s k ö t t e hon, o m h v i l k e n m a n b e r ä t t a t, att h o n själf a l d r i g åt, f ö r r ä n h e n n e s s m å skyddslingar voro mätta. » J u m e r d e n tysta skolan m e d d e s s själf- xippoffrande s t i f t a r i n n a b l e f k ä n d, d e s s större förtroende tillvann d e n sig.
» G e n o m in- samlingar o c h andra gåfvor, » heter det i en berättelse o m skolans utveckling, » j ä m t e e t t a f R i k e t s S t ä n d e r f ö r tre år b e v i l j a d e a n s l a g, k u n d e d e n efter h a n d u t v i d g a s i n verksamhet.
D r o t t n i n g L o v i s a f ö r b l e f allt- j ä m t ett k r a f t i g t s t ö d f ö r a n s t a l t e n o c h för- k l a r a d e s i g v i l l i g att stå s o m d e s s b e s k y d - darinna.
B l a n d d e m s o m p å ett v e r k s a m t sätt a n t o g o sig d e n n y a skolan, var o c k d e n n y s s äflidna, f ö r allt g o d t och.
m ä n - n i s k o v ä n l i g t så v a r m t n i t ä l s k a n d e friherrin- n a n Sofie Adlersparre.
Genom upprepade u p p s a t s e r i d e n a f h e n n e r e d i g e r a d e tid- skriften » L ä s n i n g f ö r H e m m e t », b i d r o g h o n e j litet att f ä s t a a l l m ä n h e t e n s uppmärk- samhet vid densamma.
Några varmhjär- tade m ä n o c h k v i n n o r bildade en styrelse som åtog sig vården o m dess e k o n o m i s k a a n g e l ä g e n h e t e r, o c h till f ö l j d a f allt d e t t a b l e f s k o l a n s l u t l i g e n (1 8 7 1) i s t å n d att p å särdeles fördelaktiga villkor förvärfva en v i d s t r ä c k t e g e n d o m, n:r 2 5 o c h 2 7 Norr- t u l l s g a t a n, d ä r d e n allt f o r t f a r a n d e h a r sin lokal.
D e n trefliga b y g g n a d e n o m g i f v e s af en r y m l i g g å r d s p l a n s a m t öppna, fält o c h trädgårdar.
D ä r u t e l e k a o c h skratta, bar- nen p å lofstunderna s o m andra barn, utan att ä n n u f ö r s t å h v a d s o m s k i l j e r d e m frän dessa. » A r 1 8 8 2 från t r ä d d e f r ö k e n B e r g l i n d s i n b e - f a t t n i n g s å s o m s k o l a n s föreståndarinna,.
Ar och ansträngningar hade uttömt hennes krafter o c h e h u r u h o n m e d s a m m a k ä r l e k v a r f ä s t a d v i d b a r n e n, k ä n d e h o n s i g af t i l l t a g a n d e s v a g h e t t v i n g a d att öfve.rlämiia, vården o m d e m i andra händer.
S e g e r s t e d t b l e f d å f ö r e s t å n d a r i n n a för t y s t a s k o l a n, h v i l k e n m e d d e t s a m m a öfver- g i c k frän t e c k e n s k o l a till r e n t a l s k o l a.
U n - dervisningen omfattar kristendom, moders- målet, räkning, naturkunnighet, geografi, fäderneslandets historia, ritning, g y m n a s t i k, handarbeten o c h slöjd.
Barnen emottagas i e n å l d e r a f 6 till 1 0 år, o c h u n d e r v i s - n i n g s t i d e n b e r ä k n a s till 8 år.
H e m m e t in- r y m m e r icke blott helbetalande, utan äfven de mindre betalande samt dessutom några friplatser.
Under året 1 8 8 9 — 1 8 9 0 vårda- d e s i n o m s k o l a n 18 b a r n.
F ö r r a å r e t s k e d d e å n y o o m b y t e af f ö r e s t å n d a r i n n a, i d e t frö- k e n S e g e r s t e d t e f t e r t r ä d d e s af f r ö k e n Hart- man.
S å h a r d e t lilla frö, s o m i f ö r l i t a n d e p å G u d s h j ä l p u t s å d d e s af ett ä l s k a n d e h j ä r t a, s l a g i t r o t, s p i r a t u p p o c h efter d e n o r g a - n i s k a u t v e c k l i n g e n s l a g, s l u t l i g e n b l i f v i t ett träd, u n d e r h v i l k e t v ä l i c k e j u b l a n d e få- gelskaror, utan s t u m m a s m å människobarn, f u n n i t tillflykt o c h s k y d d.
M e n p å s a m m a g å n g v i ö n s k a tysta skolan fortfarande fram- g å n g i sin ä d l a s t r ä f v a n för d e a b n o r m a b a r n e n s u t v e c k l i n g till n y t t i g a o c h l y c k l i g a s a m h ä l l s m e d l e m m a r, b e d j a v i att för s k o -.
a n s å l d r i g a stiftarinna, s o m i d e s s a d a g a r 267 i n g å r i sitt å t t i o n d e år, få u t t r y c k a d e var- maste välönskningar.
Tillsammans m e d den v ä n, h v i l k e n e n g å n g för m å n g a år s e d a n k a l l a d e d e n m ä n n i s k o v ä n l i g e l ä k a r e n till d e n u t a r b e t a d e s k o l f ö r e s t å n d e r s k a n s sjuk- säng, o c h s o m s e d a n trofast varit h e n n e be- h j ä l p l i g i a r b e t e t, h a r h o n b i l d a t ett l i t e t e g e t h e m, d ä r h o n i stilla ro n u å t n j u t e r en välbehöflig hvila.
M å för d e n v ö r d a d e g a m l a en solig afton följa på den långa arbetsdagen, o c h m å h o n få inhösta, r i k a k ä r f v a r från d e t hård- brukacle a r b e t s f ä l t e t den d a g, d å också, d e s t u m m a s t u n g a skall v a r d a u p p l å t e n.
L S y s t e r S.
M l s a b t l.
j$yster Elisabet, lovart gäller färden, • ' - ä^ Hvart gå de lätta, hastiga steg?
— • » Öf ver allt, hvar helst i vida världen Lidandet före mig trampat sin väg. "
— JVär shall du nes i de glaelas skara?
När vill du stanna och hvila dig?
— » En gång när lidandet upphört att vara, Eller när Gud hallar hem mig till sig. » — Ofta jag såg genom folkvimlet skrida, Uti den iarfliga dräkten grå, Skepnaden din, den höga och blida, Med Ilöda Korsets tecken uppå.
Djupt in i gränder, Hand, lasten och nöden, Och hos de sjuka i, koja och slott, Ute på, slagfältet, ensam med döden, Såg jag dig lindra de lidandes lott.
Spänstig var gängen och blida dragen, Leendets glans of ver allvaret låg.
lldrig a-f fasa, och skräck betagen Blef inför lifvets hemskhet dm håg, Blicken ej skum af nätternas vaka Vid lidandets sjukbädd, och dödens bår, Sinnet ej tungt af att ständigt försaka Fröjden som lockar i ungdomens vår.
Ej gaf du hän på en sviken förhoppning Sköfladt ditt lif som gåfva ål Gud.
Anna i ungdomens skönaste knoppning Blef du, med glädje himmelens brud.
Hjärtats och sinnets rikaste gåfvor, Fagraste rosor, som lif vet bjöd, Strödde du ut sombarmhärtighetshåfvor Uti ett bottenlöst haf af nöd.
Syster Elisabel, hvad bjöd dig gifva Allting åt andra af vilja fri?
Lycklig som få hade du kunnat blifva, JVu glider ungdomen snart dig förbi!
— » Den som står midt i den mänskliga striden Känner sig själf som en tusendel blott.
Lefnadens lycka och ungdomstiden Gaf jag åt Gud, och där hvila de godt.T Ivar Sköld.
Något om &gt;|^Kur skoldramat.
är h i m m e l s v i d t olika e j d e n nu- varande skolorganisationen m o t den, s o m f a n n s f ö r t. e x.
t v å å r h u n d r a d e n till- b a k a!
H u r mj^cket h a r e j a n s e t t s f ö r å l d r a d t o c h s o p a t s b o r t, h u r m y c k e t h a r ej s y n t s n ö d v ä n d i g t o c h b l i f v i t t i l l a g d t i s k o l a n s ar- b e t s o r d n i n g!
B l a n d d e t s o m fått s t r y k a p å foten för en n y a r e tids åsikter o c h nu snart i t v å h u n d r a år v a r i t l ä r o v ä r k e n fjärran ä r o ä f v e n d e t e a t r a l i s k a ö f n i n g a r, s o m eri g å n g ägde h e m i n o m skolans murar.
JL T e a t e r i s k o l a n — d e t låter u n d e r l i g t.
O c h dock har det m å n g e n s t ä d e s varit form- l i g e n p å b j u d e t, att u n g d o m e n s k u l l e u p p f ö r a skådespel, o c h framstående skolman ha ytt- rat ö n s k v ä r d t, att s k o l t e a t e r n i n g e n v e c k a finge stå o b e g a g n a d.
D e t v a r v i d t i d e n f ö r h u m a n i s m e n s f r a m t r ä n g a n d e o c h u n d e r re- f o r m a t i o n s p e r i o d e n till f r a m e m o t d e t ader- tonde århundradet.
Ä f v e n vårt lands bok- v ä r l d h a r b e v a r a t spår af d e t d r a m a t i s k a författarskap, s o m öfvades b å d e för o c h s t u n d o m af s k o l o r n a s u n g d o m.
D e t är i n o m litteraturhistorien kändt under b e n ä m n i n g e n s k o l d r a m a o c h i n t a g e r e n ej b e t y d e l s e l ö s plats i dramatiken, hur ringaktade än vissa o m d ö m e n k u n n a utfalla o m dessa en långt aflägsen tids o t y m p l i g a försök.
D r a m a t var skäligen husvillt o c h hemlöst i v å r t l a n d d e n t i d e n, d e t l å g s t r ä n g t all- var i l u f t e n då, » c o m e d i a » o c h » t r a g e d i a » voro ringa aktade.
A t t d e u p p t o g o s i sko- l o r n a b e r o d d e ej heller p å k ä r l e k till d e r a s eget väsen, grundsatsen » konst för konstens e g e n s k u l l » fick m i n s a n n ej g ö r a s i g gäl- l a n d e v a r e s i g v i d d e r a s f ö r f a t t a n d e eller v i d d e r a s u p p f ö r a n d e.
M e n i n g e n v a r natur- l i g t v i s, att d e s k u l l e g ö r a n y t t a, o c h d e t i m e r a ä n ett a f s e e n d e.
Till e n b ö r j a n v i l l e m a n g e n o m d e m drif- v a u p p l ä r j u n g a r n e s f ö r m å g a i l a t i n e t s ta- lande.
f a n n s j u p e r s o n e r s o m till o c h m e d ö n s k a d e u t b y t a m o d e r s m å l e t m o t lati- net s o m samtalsspråk.
Och hur lämpligt v a r d e t ej d å att lära s i g u t a n t i l l a t i n s k a d r a m e r o c h f ö r b ä t t r e m i n n e s skull u t f ö r a dem.
L ä n g e d r ö j d e d e t d o c k e j, f ö r r ä n m a n öf- vergaf latinet o c h b e g y u t e skrifva på det egna tungomålet.
O c h då trädde en annan afsikt i f ö r g r u n d e n: m a n l a d e f ö r s t o c h främst vikt v i d det uppfostrande.
M a n ville b i b r i n g a d e u n g a r e l i g i ö s a o c h s e d l i g a lär- d o m a r o c h g ö r a d e t så, a t t f o r m e n e j v a r frånstötatide.
» A t t inbiida u n g d o m e n Guds ord o c h gärningar m e d lust, » det angifver en af d e s s a f ö r f a t t a r e s å s o m ä n d a m å l e t m e d skoldramerna.
Därför tog m a n gärna äm- n e n ur g a m l a t e s t a m e n t e t s s e d e l ä r a n d e fab- ler o c h ur n y a t e s t a m e n t e t s p a r a b l e r, i s y n - n e r h e t d e n o m d e n f ö r l o r a d e s o n e n; stun- d o m h ä m t a d e s m o t i v e n ur m y t e n eller hi- storien.
O c h u n d e r r e f o r m a t i o n e n s stridsti- d e r h ä n d e d e t e j sällan, att d r a m a t s huf- v u d s a k l i g a i n n e h å l l u t g j o r d e s af h ä t s k pole- mik m o t oliktänkande.
I alla v a r d e t di- d a k t i s k a e l e m e n t e t så ö f v e r v ä g a n d e, att d e t ästetiska k n a p p t k u n d e g ö r a sig h ö r d t ens s o m en skorrande biton.
D ä r e m o t var det d e s s a d r a m e r e j alls f r ä m m a n d e att f ö r n ö j a, t v ä r t o m lade m a n an därpå, det var j u » m e d l u s t », som d e g o d a l ä r d o m a r e skulle inpräntas.
Också torde k o m e d i e r n a s antal v a r a ö f v e r v ä g a n d e t r a g e d i e r n a s af s a m m a orsak.
268 M e n d e t v o r e ej b l o t t m e n i n g e n, att skol- d r a m e r n å s u p p f ö r a n d e s k u l l e v e r k a i clidak- ti k e n s i n t r e s s e, o c h s e d a n m a n r e u t a f öf- v e r g i f v i t t r o n p å d e r a s l ä m p l i g h e t att v a r a ett m e d e l f ö r s p r i d a n d e af k r i s t l i g k u n s k a p o c h g o d a l ä r d o m a r, f r a m s t ä l l d a g e n o m var- n a n d e eller u p p m u n t r a n d e e x e m p e l ur lifvet, a n s å g m a n d e m d o c k i alla fall b e t y d e l s e - fulla s å s o m i v ä s e n t l i g m å n b i d r a g a n d e till ungdomens yttre bildning och hyfsning.
M i c h e l d e M o n t a i g n e y t t r a r sig i s i n a » E s s a i s » lifligt o m t e a t e r s p e l a n d e t s n y t t a, enär d e t h ö r d e till d e ö f n i n g a r, s o m af d e u n g e g j o r - de annat » än åsnor, lastade m e d böcker. » O c h i s a m m a a n d a uttalar sig s v e n s k e n N i c o l a u s H o l g e r i, f ö r f a t t a r e n till » T r o i j e n - b o r g h, en sanferdigh tragoedia, » då h a n o r d a r o m » d r i s t i g h e t att tala, o c h s k i c k l i g - het i u m g ä n g e t, » s o m förvärfvades g e n o m dessa teatraliska sysselsättningar.
S k o l a v i le åt d e s s a o n e k l i g e n n a i v a y t t r a n - d e n, eller finnes d e t m å h ä n d a i d e m n å g o n - t i n g s o m d e t l ö n a r s i g att t a g a v a r a p å, n å g o n t i n g s o m äfven vi, senare tiders barn, k u n n a e r k ä n n a v a r a af v ä r d e o c h v i k t V Jag tror det.
D e gamle voro n o g inne på r ä t t a v ä g a r, d å d e t a l a d e o m att s k o l o r n a s l ä r j u n g a r v o r o ä m n a d e till a n n a t ä n » å s n o r, lastade m e d böcker. » Denna skrämmande b i l d af f ö r l ä s t h e t o c h ö f v e r a n s t r ä n g n i n g f a n n s således redan då, o c h m a n fruktade den — liksom vi nu; o c h s o m m o t v i k t framkallade m a n skådebanans luftiga gestalter!
M e n det göra inte vi.
O c h t r o l i g e n är d e t n o g b ä s t så, t y e n läsare af s k o l d r a - m e r n a n u t i l l d a g s k a n k n a p p t u n d g å att för- v å n a s ö f v e r att n å g o n t i d s s k o l m a n a n s e t t d e m u p p f o s t r a n d e, så o s m ä l t b a r a äro d e n u.
M e n t a n k e n p å att skaffa n å g o t, s o m k u n d e » h y f s a o c h b i l d a », d e n v a r i n t e så g a l e n o c h d e n är v ä r d att d r ö j a v i d, ä f v e n o m m a n n u v ä n t a r s i g m e r a af h e m m e n i d e n v ä g e n, ä n m a n d å g j o r d e eller kunde.
g ö r a.
M e n så l ä n g e s k o l a n skall u p p f o s t r a, ej b l o t t u n d e r v i s a, står d e t alltid k v a r e n f o r d r a n på n å g o t m e r än läxläsning.
O c h detta be- h o f s t i l l f r e d s s t ä l l a n d e står p å a r b e t s o r d n i n - g e n u n d e r n a m n e t g y m n a s t i k, s t u n d o m är ä f v e n s l ö j d att r ä k n a dit.
D e åsyfta j u k r o p p e n s s u n d h e t o c h friskhet, m e d a n d e t v a r ett m e r a ä s t e t i s k t m å l, s o m s t o d för skol- d r a m e r n a s ifrare.
M e n d e t p r a k t i s k a hän- g e r ä f v e n h ä r så n ä r a t i l l s a m m a n s, ett har- moniskt, tilltalande uppträdande o c h kropps- lig s u n d h e t ä r o e j t v å så s k i l d a s a k e r, s o m m a n kanske k u n d e tro.
Gymnastiken, det obligatoriska vederkvick- n i n g s m e d l e t o c h r e k r e a t i o n s a r b e t e t, är troli- gen m y c k e t för öfverskattad.
Åtminstone s å s o m d e n n u b e d r i f v e s, d å så m y c k e t verkligt m ö d o s a m t arbete blir n e d l a g d t p å uppvisningsbara grannlåtsrörelser, då det a k r o b a t i s k a r ö f v a r r u m från d e t i d r o t t s l i g a.
D e t ä g n a s f ö r l i t e n o m s o r g åt att i n l ä r a d e u n g a att f ö r a s i n k r o p p v ä l i alla a f s e e n d e n och bemärkelser, detta stora bud, s o m inne- håller så m å n g a s m å b u d, att h å l l a s i g r a k i r y g g e n, att s p ä n n a u t b r ö s t e t, att e j g å i n m e d t å r n a, att e j s l ä n g a m e d a r m a r n e s o m g u n g o r, o c h allt slikt s o m k a n före- k o m m a att ö n s k a.
O c h m a n k a n u t s t r ä c k a s i n a ö n s k n i n g a r ä n d å l ä n g r e ä n till d e t t a; m a n k a n h o p p a s att få s e l e d i g h e t o c h b e - h a g i rörelserna, en h a r m o n i s k t u t v e c k l a d i n d i v i d, m e d j ä m n m å t t o c h kraft.
Detta är f ö r m y c k e t b e g ä r d t o c h f ö r t i d i g t for- dradt, invänder ni kanske.
M e n detta vore d o c k ett s t o r t s t e g m o t ö k a d k r o p p s l i g s k ö n - het o c h s u n d h e t h o s släktet, o c h när bildas 1895 I D U N d e n v u x n e, o m ej u n d e r u p p v ä x t å r e n?
M e n v i b r y o s s f ö r litet o m d e t t a, v i r i n g a k t a d e t, o c h därför hamnar sig d e t f ö r s u m m a d e.
L ä r a r e eller l ä r a r i n n a, vill ni slå er n e d v i d m i t t f ö n s t e r j u s t n u, n ä r j a g skrifver d e t t a?
D e t är r a s t o c h h e l a e l e m e n t a r s k o - l a n s t r ö m m a r u t här f ö r b i, m e r ä n h u n d r a lämpliga o b s e r v a t i o n s o b j e k t.
Se p å d e n n e, m e d hufvudet hängande fram på bröstet, eller d e n n e, s o m s j u n k i t i h o p till ett k n y t e s o m hvilar på knäna, i n g e n d e r a har haft t i d att r ä t a u p p sig, n ä r d e s t e g o ifrån pul- peten, utan gå i s a m m a vinkel, i hvilken d e s u t t i t b ö j d a ö f v e r l ä x a n; eller d e n n e, s o m a b s o l u t e j k a n g å u t a n m å s t e klifva, m e d a n armarne samtidigt m e d skofvelaktig fart k l y f v a l u f t e n, d e n n e e l f v a å r i n g, s o m är så p u c k e l r y g g i g af b a r a o v å r d s a m h e t.
D e t är eri s y n s o m e j är g l ä d j a n d e.
M e d få u n d a n - t a g är d e t e n k l u m p i g h e t, ett o b e h a g i allas r ö r e l s e r, s o m är v e r k l i g e n p l å g s a m.
Och d e n g å r h o s s o m l i g a n ä s t a n ö f v e r till l y t e n — o c h d o c k är i n g e n af alla d e s s a k r o p p s - ligt missbildad.
M e n, i n v ä n d e r ni, af d e t t a s k a l l d o c k m y c k e t, o f a n t l i g t m y c k e t till o c h m e d, g å b o r t o c h a r b e t a s ifrån s e d e r m e r a.
Ja, v i s s e r l i g e n, d e t v o r e v e r k l i g e n b e d r ö f l i g t eljes, m e n j a g s k u l l e v i l j a v ä n d a o m e d r a o r d t i l l: e n m ä n g d af allt d e t t a s k a l l s t a n n a k v a r — o c h n i n ö d g a s g e m i g rätt.
Och här ha vi n u blott tänkt på o c h gifvit akt på det s o m stött vårt ö g a s å s o m oharmouiskt, o s k ö n t, m e n d e t t a u p p t r ä d e r äfven i m å n - g a fall s å s o m k r o p p s s k a d a n d e, o r g a n f ö r b i l - dande.