Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den uti ofvanstående 4:de punkten omförmälda årliga ränte- och kapital-inbetalning bör af drätselförvaltningen vid hvarje års slut verkställas; dock må, derest denna inbetalnings belopp före den 16 Januari nästpåföljande år till Riksgälds-kontoret inkommer, samma inbetalning anses vara inom behörig tid verkställd, hvadan, i sådant fall, den sedan nyssnämnda månads början å kapitalafbetalnings-beloppet ytterligare upplupna ränta eftergifves. 6:o.
Före den 1 Juli näst efter den bestämda yttersta tidpunkten för lånemedlens ullemnande, bör drätsel-förvaltningen, medelst insända handlingar, inför Riksgälds-kontoret styrka, att de byggnader, för hvilkas uppförande understöd utaf ifrågavarande lån meddelats, blifvit inom föreskrifven tid fullbordade och hos städernas allmänna brandstods-bolag eller annan i stadgad ordning bildad och med vederbörligen fastsläldt reglemente försedd brandförsäkrings-inrättning emot brandskada försäkrade. 7:o.
De från Riksgälds-kontoret utbekomna lånemedel, hvilkas behöriga användande icke styrkes på det i nästföregående punkt stadgade sätt, böra inom den der bestämda tid vara till Riksgälds-kontoret återställda. 8:o.
För det bos Riksgälds-kontoret lyftade belopp, som af nyssberörda anledning skall återbetalas, bör drätsel-förvaltningen jemväl godtgöra Riksgäldskontoret fem procents årlig ränta från slutet af året näst efter det, hvarunder samma belopp blifvit af kontoret utbetaldt.
Med anmälan af detta sålunda fattade beslut, fa Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att, då städernas invånare synas i väsendtlig mon kunna från sig aflägsna de svåraste följderna af timande brandskador samt behofvet af statens biträde med byggnadslån vid sådana tillfällen upphöra, derest vederbörande för sina hus ingå uti behörigen bildade brandstods-inrättningar, E. K.
M:t täcktes låta utgå en uppmaning till städernas husegare att vederbörligen brandförsäkra sina bus; men att vid möjligen inträffade fall, då E. K.
M:t kan finna för godt Bih. till R.
St:s Prot. 1850 & 1851. 10 Sami. 1 Afd. 7 50 Expcditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 36. till brandskadad stads återuppbyggande i nåder bevilja lån utaf de för sådant ändamål disponibla allmänna medel, E. K.
M:t täcktes för dessa lån meddela sladganden, som i alla tillämpliga delar äro med här ofvan anförda bestämmelser öfverensstämmande.
Slockholm den 19 Mars 1851.
Uppläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Mars 1851.
Preste-Ståndet den 19 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ersättning för utgifter, anvisade på lif verskollen å Statsverkets inkomster för år 1845.
Ull., N:o 61, tolfte punkten). S. A. K. Rikets Ständer hafva i öfvervägande tagit den uti E. K.
M:ts nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof förekommande framställning rörande Statsverkets godtgörande för det belopp af 5,737 r:dr 21 sk. 3 r:st., hvarmed, enligt 1845 års rikshufvudbok, öfverskotteu å samma års Statsinkomster understigit derå anvisade utgifter, och hvilken af Stats-kontoret förskottsvis betäckta brist Rikets Ständers fullmäktige i Riksgälds-kontoret ansett sig icke vara bemyndigade att ersätta; och då det synts både olämpligt och ändamålslöst att fortfarande i räkenskaperna balansera ifrågavarande brist, hafva Rikets Ständer funnit skäligt medgifva, att densamma må, med 5,737 r:dr 21 sk. 3 rist., varda utaf Riks - Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 37. 51 gäldskontorets medel, efter behörig reqvisition, Statsverket godtgjord.
Preste-Ståndet — 19 — — Borgare-Ståndet — 19 — — Bonde-Ståndet — 19 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förlängning af upplåtet arrende af Motala kungsfiske och mjölqvarn i Östergöthlands Län. (Stats-Utsk:s Uti., N:o 63.) S. A. K.
Uti aflåten proposition har E. K. M:t., uppå behörigen gjord ansökning och i betraktande af hvad vederbörande embetsverk dervid anfört, behagat i nåder föreslå Rikets Ständer, det tio års förlängning, fran den 1 Januari 1851 räknadt, måtte beviljas uti det åt nämndemannen Jonas Fredrik Jonsson upplåtna arrende af Motala kungsfiske och mjölqvarn, Herreqvarnen kallad, i Motala socken och Aske härad af Östergöthlands län, emot den för berörde lägenheter nu utgående, i anseende Lill åkomna skador å dithörande byggnader och inrättningar nedsatta arrende-afgift, samt i öfrigt under följande hos E. K. M:t föreslagna vilkor, med hvilka arrendatorn jemväl förklarat sig nöjd, nemligen: l:o att arrendatorn genast ställer behörig borgen för arrende-skyldigheternas fullgörande under den förlängda arrendetiden, med åliggande för honom derjemte att, i händelse någondera af löftesmännen skulle antingen med döden afgå eller icke vidare af E. K. M:ts Befallningshafvande såsom vederhäftig anses, 52 Exp e dilia ris- Utah o t te ts Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 37. anskaffa och inom 3 månader från derom genom E. K. M:ts Befallningshafvande erhållét föreläggande, hos länsstyrelsen aflemna ny laga borgen för den då återstående arrende-tiden; och 2:o att till den laga syn, som efter ett års förlopp bör å lämplig årstid förrättas, arrendatorn skall, på egen, bekostnad, hafva i fullt laga skick återförsatt alla till kungsfisket och qvarnen hörande byggnader, gående verk, dammar och öfriga inrättningar, samt sedermera alltsammans under den förlängda arrende-tiden vidmakthålla, när så erfordras ombygga och vid afträdaudet i fullgodt stånd från sig lemna, utan anspråk på någon ersättning, äfven om dessa verk och inrättningad under tiden skulle genom isdrift eller vattnets åverkan hafva lidit större eller mindre skada.
Af hvad så väl högstberörda nådiga proposition i öfrigt upptager, som de jemväl delgifna handlingarne i förevarande ärende innehålla, hafva Rikets Ständer inhemtat: att, sedan Rikets, vid 1844 års riksdag församlade Ständer bifallit, det nämndemannen Jonsson, som genom Kam mar-Kollega contract af den 2 Oktober 1840, fått, för en tid af 10 år och emot en årlig afgift af 120 tunnor spanmål, åt sig upplåtet ifrågavarande arrende, finge, i anseende till de vid kronofiske! uti Motala ström uppförda byggnaders, af inträffad större isdrift och vattuflöde förorsakade förstöring jemte qvarndammens bortförande, från början af år 1842 till 1850 års utgång uti det fastställda arrendet tillgodonjuta nedsättning till 80 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, årligen, dock emot skyldighet för honom att på egen bekostnad uppföra och under sin arrendetid underhålla samt vid arrendets slut i lagligt skick aflemna alla till fisket och qvarnen erforderliga byggnader och inrättningar, så hade, efter det ofvannämnda byggnader och fiske-inrättningar blifvit ånyo uppförda under Febr. och Mars månader år 1849, storm och isdrift återigen så skadat desamma, att, enligt hvad vid hållen syn blifvit utröndt, kostnaden för deras iståndsättande uppginge till 3,670 R:dr banko, — af hvilken anledning arrendatorn, uti en till Kammar-Kollegium ingifven och derifrån, sedan beskrifning öfver de utarrenderade lägenheterne blifvit upprättad, till E. K.
M:t insänd skrift, anhållit, att, då de uppoffringar, sökanden å berörda lägenheter måst vidkännas, uppginge lill omkring 12,000 R:dr b:ko, förlängning af arrendet på 15 å 20 år måtte honom förunnas, emot utgörande af det nedsatta arrende-hcloppet, 80 tunnor spanmål, årligen; att vederbörande embetsmvndiglieter ansett arrende-beloppet, sådant det sednast utgått, vara, med hänsigt till de stora omkostnader, fiskeverkets underhållande i lagligt skick erfordrar, nog högt, i förhållande till den afkomst, som deraf kunde påräknas, Expeditions-Utskottets Förslag till und. skrifvelse, N-o 37.
53 helst erfarenheten visat, det alla fiskeverks-byggnaderna hvart 6:te eller 7:de är mäste ombyggas; att så väl Kammar-Kollegium som E. K. M:ts Befallningshafvande, under förutsättning, det arrendatorn, på grund af arrende-kontraktet, vöre vid arrendets afträdande berättigad till ersättning
Por ifrågavarande, utan baus förvållande, arrende-Iägenheterne åbragta kostnader, den gjorda ansökningen tillstyrkt, helst ett billigt afseende derå, med hänsigt till de betydliga uppoffringar, arrendatorn måst i sådan egenskap vidkännas, äfven syntes förenligt med Kronans fördel, hvilken vore beroende jemväl deraf, att en ordentlig och omtänksam arrendator vid arrendet bibehölles; samt slutligen att Kammar-Kollegium hemställt, det arrendetidens förlängning icke borde utsträckas utöfver 10 år, räknade från den 1 Januari 1851.
Rikets Ständer, som med afseende å hvad sålunda förekommit, likaledes funnit det vara både med billighet och statens fördel öfverensstämmande, att nuvarande arrendatorn fortfarande för en tid af tio år bibehålles vid arrendet emot den nu utgående arrende-afgiften, hafva likväl ansett statens ytterligare betryggande
Por vidare ersättningsanspråk fordra, att till de af E. K.
M:t i nåder föreslagna vilkoren göres det tillägg, att, äfven om de till ifrågavarande lägenheter börande byggnader och öfriga inrättningar skulle af andra tillfälliga händelser, än isdrift eller vattnets åverkan, lida skada, arrendatorn icke heller i sådant fall må ega rätt till någon ersättning från statens sida; och hafva Riksens Ständer alltså funnit skäligt, med bifall till E. K.
M:ts nådiga proposition, medgifva nuvarande arrendatorn af Motala kronofiske och qvarn att i tio år, räknadt frän den 1 Januari innevarande år, bibehålla berörde arrende, emot nu utgående arrende-afgift, Åttatio tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn; med iakttagande likväl af nyssberörda tillägg till andra punkten af ofvan anförda af E. K. M:t i nåder föreslagna vilkor.
Hvilket Rikets Ständer få härmed till svar i ämnet underdånigst meddela.
Slockholm den 19 Mars 1851. 54 Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Mars. 1851.
Preste-Ständet den 19 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående kontrollen i afseende gå sallad lax och smör, som sjöledes fores från hamn i Norrbottens eller Westerbottens län lill annan inrikes ort.
Besv.- och Ekon.-Utsk. Uti., N:o 40.) S. A. K.
Under förnyande af den redan vid 1840—1841 arens riksdag förda klagan deröfver, att, vid afsändning från hamn uti Norrbottens och Westerbottens län sjöledes till annan inrikes ort af varuartiklarne sallad lax och smör, afsändaren vore skyldig alt å varan förete produktions-bevis, har bos Rikets Ständer blifvit framställd angelägenheten deraf, att den härom ännu gällande föreskrift blefve upph äfven.
Vid öfvervägande af detta ärende hafva Rikets Ständer inhemtat, att Kongl. Maj:t, medelst nådigt href den 15 December 1837, kungjordt genom Generaltull-styrelsens circulaire af den 10 Fehr. 1838, förordnat, alt, vid afsändning från hamn i Norrbottens och Westerbottens län sjöledes till annan inrikes ort af varu-artiklarne saltad lax och smör, dessa varor voro underkastade förpassning, i enlighet med förpassnings-stadgans 1 §, vid äfventyr att de, i annat fall, vid framkomsten skulle beläggas med tull, såsom om de från Finland inkommit, och att för berörda förpassnings erhållande det vilkor skulle ega rum, antingen att varan förut bevisligen införtullats eller ock att afsändaren lill tullkammaren eller inspektionen i lastningsorten aflemnade inhemska producenters under edelig förpligtelse utgifna bevis, att samma varor utgjorde afkastning af de egendomar, de innehade, å hvilka bevis kronofogde eller länsman i orten eller församlingens kyrkoherde borde hafva meddelat intygande, att bevisens utgifvare innehade de uppgifna egendomarne och att de i samma bevis upptagna varu-qvantiteter kunde anses vara Eacpedilions-Utskottets Förslag till undt.
55 der producerade; att Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 15 Juli 1840, på anförda skäl, hos Kongl. Maj:t anhållit, att berörde circulaire, såsom ledande till hinder i landtmannahandeln, utan att motsvara det åsyftade ändamålet, finge undergå en af behofvet påkallad förändring; samt att, efter det General-tull-styrelsen blifvit häröfver börd och ansett sig icke kunna å denna anhållan tillstyrka nådigt bifall, Kongl. Maj:t, under den 21 December samma år, i nåder förklarat
Sig icke (inna lämpligt att uti ifrågavarande föreskrifter någon ändring anbefalla.
Rikets Ständer, som icke lemnat utan uppmärksamhet hvad General-tull-styrelsen dervid åberopat, såsom skäl, för ett fortsatt bibehållande af de föreskrifter uti förevarande hänseende, hvilka blifvit öfverklagade, hafva likväl trott sig finna dessa föreskrifter dels icke uppfylla det med dem åsyftade ändamål, dels medföra betydliga hinder uti de norra provinsernas landtmanna-handel och dels verka förstörande på innevånarnes sedlighet, samt för rigtigheten af denna åsigt hemtat stöd jemväl af E. K.
M:ts, i sammanhang med förslag till förnyad tulltaxa, rikets snart församlade
Ständer meddelade nådiga framställning, i fråga om nedsättning i tullen å artikeln smör, med upplysning derom, att, sedan den intill 1844 års slut gällande handclstraktaten med Ryssland upphörde, hade införseln af smör utaf finsk afvel emot den derefter vidtagna högre tull i högst betydlig mon nedgått, utan att, med jemförelse till de nästförflutna åren, någon minskning egde rum i qvantiteten af det smör, som från norra orterna sändes till andra inrikes orter och hufvudsakligen Stockholm; att sådant inträffat, oaktadt föreskrifterna om företeende af produktionsbevis blifvit iakttagna, och att, då General-tull-styrelsen, för att, om möjligt, afskräcka från de bedrägliga tillställningar, som påtagligen egde rum för att, på grund af falska produktionsbevis, såsom inhemsk produkt till inrikes orter försända från Finland insmugladt smör, låtit till orten afsända de bevis, som grundlagt förpassningsrätten för de år 1845 från Haparanda till Stockholm afsända qvantiteter smör, och hvilka bevis utgjort ett antal af omkring 1,700, med föreskrift att låta inkalla ulgifvarne till vederbörlig domstol och påyrka bevisens beedigande, så hade det inträffat, att större delen af dessa bevis genom inbrott blifvit borttagna.
Då nu föreskrifterna om anskaffande af ofvannämnda produktionsbevis onekligen medföra, vid afsätlningen af inhemska produkter, sådana ej obetydliga kostnader och besvär, som icke drabba innevånarne i rikets öfriga län, och dessa fö-, reskrifter i allt fall, pä sätt ofvan är upplyst, visat sig icke i någon väsendtlig mon hafva förhindrat insmuglandet från finska sidan af den bland införda varor förnämsta artikeln smör; men deremot, och hvarvid Rikets Ständer fästat synner - 56 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 39. lig vigt, ej blott gifvil anledning till brottsliga företag, utan äfven kunna anses i allmänhet skadligt inverka på folkets sedlighet; få Rikets Ständer hos E. H. M. i underdånighet anhålla, att förut omförmälda, i General-tull-styrelsens cirkulaire den 10
Februari 1838 meddelade föreskrifter oin uppvisande af produktionshevis vid aflastning från Norr- och Westerbottens län af saltad lax och smör måtte uppluifvas.
Uppläst och godkändt hos Ridd. oell Adeln den 19 Mars 1851.
Preste-Ståndel den 19 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i fråga om fördelning af alltför stora Pastorat.
(Allm. Resv.- o. Ekon.-Ulsk. Uti., N:o 45.) S. A. K. Då hos Rikets Ständer förekommit framställningar, åsyftande förändring af pastoratens indelning, pä grund af deras alltför stora folkrikhet eller vidd, hafva Rikets Ständer, vid öfvervägande af detta vigtiga ämne och med antagande deraf, att personlig kännedom är ett vilkor för möjligheten af en verksam själavård, funnit, hurusom, genom folkmängdens ständiga tillvext, förhållanden oundvikligen inträffa, hvilka göra denna vård omöjlig, så vida icke åtgärder för deras undanrödjande vidtagas.
Nödvändigheten af en sådan åtgärd, omfattande förhållandena i hela riket, har äfven tillförene varit af Sveriges Regering erkänd, hvarom de uti 17:de århundradet - Expeditions-Utskoltets Förslag till und. skrifvelse, N:o 39. 57 hundradet anbefallda och verkställda inskränkningar af öfverflödigt stora församlingar utgöra vittnesbörd, utan att likväl sedermera något mera omfattande förfogande i nämnda afseende egt rum, ehuru missförhållandet emellan folkmängden i pastoraten och det antal af församlingsboer, hvilkas andliga vård skäligen bör antagas kunna af en Kyrkoherde bestridas, emedlertid allt starkare tilltagit, i synnerhet i de mera bergiga och skogbeväxta delarne af riket, hvarest ifrån början större rymder för socknarne blifvit utsedda och inom hvilka odling och befolkning på sednare tider hastigare tillväxt5 utvisande de i afseende härå Rikets Ständer tillhandakomna uppgifter, att pastoratens folkmängd i medeltal under de sistförflutna fem åren, länsvis beräknad, omvexlat emellan 1,000 och 8,000 personer, med den ännu större skiljaktighet, vid betraktande af hvarje församling serskildt, att åtskilliga deribland befunnits eg a en befolkning af ellofva- till adertontusen personer hvardera, dervid jemväl bör anmärkas, att just i samma orter, der folknummern på sednare tider hastigt ökats och själavården sålunda blifvit försvårad, äro, i följd af landets mera brutna yta, afstånden i allmänhet ansenliga, hvarigenom således ytterligare svårigheter uppkomma, förde norra orterna tillväxande i högst betydlig mohn, under det att folkmängden i hvart pastorat serskildt, till följd af landets vidsträckta läge, i allmänhet företer en något lägre siffra än i åtskilliga andra landskaper.
Af hvad i detta ämne förekommit hafva Rikets Ständer ansett det vara ådagalagdt, att, i följd af förändringar, hvilka odlingens och befolkningens naturliga tilltagande medfört, missförhållanden uppstått i landels ecklesiastika indelning.
Om tillträdet till andlig omvårdnad är hvarje samhällsmedlems ovillkorliga rätt; om, i ett vidsträckt och glest bebodt land, behofvet deraf måste grunda ett så mycket större beroende af prestens omsorger, som dessa der mera uteslutande blifva den enda källan till upplysning i andliga ämnen, och 0111 samhällets väl hvilar, såsom på sin djupaste grundval, på den gudsfruktan och den deraf närda sedlighet, som lifva dess medlemmar, sa synas dessa förhållanden vara förtjenta af synnerlig uppmärksamhet, och de svårigheter böra undanrödjas, hvilka göra det äfven för den samvetsgrannaste själasörjare omöjligt att uppfylla de honom åliggande plikter; och ehuru det visserligen är församl i ngarne obetaget att sjelfva i förevarande afseende väcka förslag, hvarföre äfven ett oell annat pastorat under sednare tider blifvit, på dess medlemmars begäran, deladt, samt obestridligt är, alt emot församlingens önskan en nu ifrågaställd förändring hvarken kan eller bör ske, torde likväl det anmärkta mera allmänna missförhållandet påkalla en mera Bih. till Ii. St.-s Prof. 1850 & 1851. 10 Samt. 1 Afd. 8 58 Expeditions-U/sko/tets Förslag till und. skrifvelse, N:o 40. omfattande af staten anordnad åtgärd, äfvensom denna endast efter en mera genomförd plan lärer kunna på ett fullt ändamålsenligt sätt verkställas; åsyftande Rikets Ständer dock destomindre tillvägäbringandet af en arithmetisk likhet mellan socknarnas folkmängd i allmänhet, som en stor mångfalld måste, i följd af folklynne och lokala förhållanden, i detta hänseende alltid och utan olägenhet qvarstå: men der sådana ojemnheter under tidernas längd utvecklat sig, att de för en verklig själavård utgöra oöfverstigliga hinder i vägen, der en rättelse, enligt Rikets Ständers tanka, oeftergilligen påkallad af samhällets heligaste pligt.
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit anfördt, få Rikets Ständer hos E. K.
M:t i underdånighet anhålla, alt i de stift, der pastorat finnas, som äro så vidsträckta och folkrika, eller hesta af så många församlingar, att en delning af dessa pastorat för själavårdens behöriga handhafvande är af behofvet påkallad, E. K.
M:t täcktes i Nåder låta vidtaga nödiga åtgärder för en sådan delning.
Preste-Ståndet den 19 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående utarrendering af presterskapet pä lön anslagna annex- och mensal-hemman i Skåne, Halland och Blekinge.
Besv. och Ekon.-Etsk. Uti., N:o 46.) S. A. K.
I afseende på de till presterskapets aflöning i Skåne, Halland och Blekinge anslagna s. k. annex- och mensal-hemman har hos Rikets Ständer blifvit an - Expedilions-Utskottets Förslag lill und.
59 märkt, dels den orättvisa, som vore förenad med nu brukliga förfarande vid bort städjande af dessa hemman, derigenom att innehafvaren af sådant hemman kunde för mera än sin tjenstetid deröfver förfoga, utan att efterträdarens rätt af något ombud eller någon myndighet bevakas, hvartill komme, att städje-kontrakt kan utan innehafvarens samtycke öfverlåtas på flera personer, deraf den ene erhölle på arrendehemmanets äng, en annan åkern, en tredje torftägten, så att hemmanet kunde vanhäfdas, utan att landtbo derföre från detsamma skiljdes; dels att den nuvarande osäkra besittningen af berörda hemman verkade menligt, icke blott för åboen sjelf, hvilken derigenom betungades med ny städselafgift hvarje gång kyrkoherdeledighet inträffade, utan ock för hemmanets skötsel, hvarå åboen ansåge sig icke böra använda den kostnad och det arbete, som kunde ifrågakomma vid en mera tryggad besittningsrätt.
Vid öfvervägande af detta ärende, hafva Rikets Ständer ansett det förfarande, som vid bortstädjande af ifrågavarande hemman för närvarande eger rum, lemna alltför öppet
Lillfälle för innehafvaren, under hvars tjenstetid städje-kontrakt går till ända, att bereda sig fördelar på efterträdares bekostnad; och då så väl detta missförhållande, som ock de anmärkta olägenheterna af en osäker besittningsrätt för åboer ä dylika hemman, synas lämpligen kunna afhjelpas, om dessa hemman öfverallt finge utarrenderas på viss tid, under enahanda vilkor, som för Bohuslän i sådant afseende äro genom Kongl. Maj:ts nådiga bref den 23 September 1812 stadgade, nemligen att annex- och mensal-hemmanen i detta län skulle på 30 års tid utarrenderas, så att kyrkoherde-boställets innehafvare komme att årligen uppbära en 30:dedel af städjan, samt att konsistorium egde, efter vederbörlig pröfning, stadfästa eller afslå de gjorda arrende-anbuden, fa med stöd jemväl deraf att, enligt med Rikets Ständer inhemtat, sådant blifvit äfven för Skåne, Halland och Blekinge af vederbörande embelsmyndigheler tillstyrkt och af Kongl.
Maj:t under den 4 Maj 1833 i nåder pröfvadt lämpligt, ehuru beslutet derom sedermera under den 13 Aug. 1835 blifvit undanröjdt, Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes, efter vederhörandes hörande, i nåder besluta och påbjuda, att enahanda föreskrifter, som i afseende på utarrenderande af annex- och mensal-hemman i Bohuslän gällande äro, jemväl böra i afseende på dylika hemman i Skåne, Halland ecb Blekinge tillämpas.
Stockholm den 19 Mars 1851. 60 Expeditions-Utskoflets Förslag' till und.
Skrifvelse, N:o 41.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Mars 1851.
Preste-Ståndet den 26 — — Borgare-Ståndet den 26 — — Bonde-Ståndet den 29 — — Rikets Sländers Förordnande för kyrkoherden och Riddaren af Konung Carl XIII:s Orden samt ledamoten af Kongl.
Nordstjerne-orden, Doktor Joseph Wallin, Riks-Antiqvarien och Riddaren af Kongl.
Nordstjerne-orden Eror Emil Hildebrand, Professoren och Riddaren af Kongl.
Nordstjerne-orden Lars Magnus Enberg, Lekloren och Riddaren af Kongl.
Nordstjerneorden Jonas Lundstedt, Riks-arkivarien och Riddaren af Kongl.
Nordstjerne-orden Doktor Johan Jacob Nordström samt Assessoren Grefve Erik Sparre, att vara ledamöter i kommittéen f ör tryckfrihetens vård.
Vi efterskrifne Sveriges Rikes Ständer etc. etc. etc. gore veterligt: att sedan, enligt 108 § Regerings-formen och 65 § Riksdags-ordningen, Wi, genom utsedde elektorer, valt de män, som jemLc Wår Justitie-ombudsman, höra varda tryckfriheten, och dertill i laglig ordning blifvit kallad N. N., vilje Wi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, N. N., att vara ledamot i Kommittéen för tryckfrihetens vård, och eger han att, i utöfningen af denna befattning, ställa sig
Tryckfrihets-förordningen samt rikets öfriga grundlagar till efterrättelse, och för öfrigt noga iakttaga hvad, i öfverensstämmelse dermed, befrämjar allmän upplys ning, under bevarande af allmänt lugn.
Till yttermera visso håfve Wi detta förordnande underskrifvit och med Wara insegel bekräftat.