Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då något missbruk af den hittills för bref, som afsändas med ångfartyg och diligenser, medgifna frankerings-frihet icke egt rum eller tillskyndat Post-verket förlust, torde giltigt skäl icke vara för handen till den af Kongl. Maj:t föreslagna, porto-afgiften öfverstigande, lösen, sorn bref-emottagaren skulle förpligtas utgifva; hvaremot det synts nödigt föreskrifva, att äfven sådane bref, som, oaktadt förbudet, nedläggas ofrankerade i de bref-lådor, hvilka å vissa ställen vid post-vägarne anbringas, skola af brefemottagaren lösas med i allmänhet stadgadt porto.
Under förutsättning att afgiften för lösbref och lokal-bref kommer att under hittills stadgade vilkor utgå, saknas visserligen närmare ledning för bedömande af den sportel-ersättning till Post-tjenstemännen, som medelporto-systemets införande kan göra behöflig; men då, enligt min tanke, Stats-verket, åtminstone till en början, icke bör påräkna någon andel af Post-medlen, torde det derpå uppkommande öfverskott böra ställas till Kongl. Maj:ts disposition i och för Post-anstalternas förbättring och tilldelandet af billiga sportel-ersättningar, hvarigenom jag ock hoppas, att, såsom jag här ofvan nämnt, utväg kan beredas att befria jorden från den börda och Post-anstalternas tidsenliga organisation från det hinder, som
Post-hemmanens skjutsnings-skyldighet nu innebär.
Bevillnhigs-Utskoltels Betänkande, N:o ii. 7
I öfverensstämmelse med hvad jag sålunda anfört och Kongl. Majits förslag i öfrigt innehåller, får jag, såsom min reservation, upptaga och Rikets Ständers pröfning underställa följande af Utskottets Afdelning, sam handlagt förevarande ärende, nästan enhälligt omfattade, men af Utskottet, genom votering, förkastade förslag: att vid inrikes brefvexlingen ett medeiporlo för bref, som befordras emellan de orter, der post-anstalter finnas, må, utan afseende pä alståndet, bestämmas till 4 sk. banko för hvarje lod till och med en vigt af 8 lod, samt att för bref, hvars vigt öfverskjuter sistnämnde lodtal, må tillgodonjutas porto-moderation, i enlighet med Kongl. Förordningen den 13 Oktober 1785; att, vid inlemnandet af dylika bref å post-kontor eller postexpedition, till porto-afgiftens erläggande skola begagnas s. k. frimärken ; alt bref, som inläggas i de hreflådor, hvilka, efter GeneralPost-Styrelsens föranstaltande, anbringas vid Post-anstalter, äfvensom å andra ställen, der posterne färdas förbi, samt å diligenser och ångbåtar, böra vara iorsedde med frimärken, i värden motsvarande portot efter brefvens vigt, vid äfventyr att i annat fall bref-emottagaren ålägges att detsamma ersätta; att lösbref och lokal-bref må emot hittills stadgad afgift befordras, samt denna afgift fortfarande tillkomma Post-förvaltarne; börande likväl dylika bref, för att genom Post-verket fortskalfas, i vigt icke få öfverstiga, lösbref 8 lod samt lokal-bref 4 lod ; att lill Bref-dragare, der sådane af General-Post-Styrelsen anställas, skall för hvarje bref, som till adressaterne hembäres, af desse betalas 1 skilling banko; att frimärken skola, på sätt General-Post-Styrelsen derom förordnar, från Post-verket utlemnas; samt att 2 procent af hvad genom dylika märkens försäljning inflyter, må användas lill ersättning dels till de personer, åt hvilka nämnde försäljning kan varda uppdragen, dels ät den eller dem vid Post-verket, som få vidkännas besväret med frimärkenas emottagande, vårdande och redovisande; att
Posl-kartorne endast skola upptaga antalet orekommenderade bref, men icke adressatens namn, såvida icke detta sednare särskildt äskas utaf bref-afsändaren, som då derför erlägger en särskild afgift, hvars belopp Kqngl. Majit må ega alt bestämma ; att tillsvidare, och intilldess sig visat i hvad mån Post-verkets inkomster dertill lemna tillgång, något bidrag af Post-medlen till Stats-verket icke må beräknas, ulan blifvande öfverskott få af Kongl. Majit disponeras till Post-anstalternas utvidgande och förbättrande samt
Post-föringens ordnande på ett ändamålsenligare och efter tidens fordringar mera lämpadt sätt än det närvarande, äfvensom till den ersättning åt
Post-förvaltarne för förlorade inkomster af lösväskor, post-räkningar m. m., som skäligen kan anses böra dem tillkomma; 8 Bevitlnings-Utskottets Betänkande, N:o ti. samt att de sålunda loreslagna förändrade stadganden mä tillämpas
Irån och med den 1 Juli nästkommande år; men nu gällande post-taxor till nämnde dag bibehållas oförändrade.»
Uti denna reservation hafva instämt: Herr Grefve Taube, H. E., Herr Grefve Lagerberg, Sv., Herr Hammarhjelm, C.o, Herr Kontrakts-Prosten Linnarsson, Herrar J. G. Schwan, C. A. Retlig, C. G.
Åsbrinck, L. F. Nygren, S.
Hagman och E.
Tjernberg, samt i Usta och de 2:ne sista momenterna af Utskotts-Afdelningens uti reservationen intagna förslag Herr Prytz, L. A. STOCKHOLM, tryck* hos ISAAC MARCUS, 1854. Bevillning!- Utskottets Utlåtande, K'o 15. 1 N:o 15.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 30 Juni 1854, kl. 2&n. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Betänkandet N:o 5, angående tullbevillningcn.
Vid behandling inom Riks-stånden af Utskottets omförmälde Betänkande, har detsamma, enligt Utskottet meddelade protokolls-utdrag för den 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 11, 13, 15, IG och 17 nästlidne Maj, blifvit i nedannämnde delar, på grund af gjorda anmärkningar, återremitteradt; och får Utskottet nu deröfver afgifva sitt utlåtande. a) larifen för införs els-tullen.
Emot det, under rubriken: »Hudar och Skinn, Pelsverk, beredda,» föreslagna stadgande: full färdiga persedlar, med pelsverk till öfvertyg, såsom SJeinnpelsar, Muffar, Boas m. m., tullbeliandlas lika med beredda pelsverket, hvaraf de bestå, med tillägg af 50 procent, hvilket stadgande Ridderskapet och Adeln samt Borgare- och Bonde-stånden godkänt, har inom Prcste-ståndet blifvit anmärkt, att nämnde stadgande lemnade rum för tullförsnillning och villrådighet vid tillämpningen, enär tullsatsen vore beroende af det tyg, som för tillfället vändes utåt, så att t. ex. ett plagg, bestående af kläde till öfvertyg och sjupp»kinn till foder, hvarföre rätteligen borde erläggas införsels-tull af 2 r:dr 12 sk. pr skalp., kunde, om klädet vändes inåt, förtullas med allenast 22^ sk. skålpundet.
Vöre det egentliga öfvertyget. af siden, så blefve skiljaktigheten i tullsatserna ännu mera i ögonen fallande.
Af sådan anledning har man ansett ifrågavarande persedlar böra tullbeliandlas efter det i dem ingående hufvudämne, som drager högsta tull, med förhöjning af 100 procent.
Prot. 1853 $ 1854. 5 Sami. 1 Afd. 9 Hafi. 1 2 B ev illnin y s- Utskottets Utlåtande, N:o 15.
A andra sidan åter, är emot dessa anmärkningar inom Prestc-ståndet erinradt, att äfven den i anförda exemplet förutsatta lägre tullafgiften skulle för en sjuppskinnspels uppgå till nära 20 r:dr banko, oell sålunda innebära tillräckligt skydd för inhemska näringarne, samt att det befarade missbruket dessutom vore förebyggdt genom den under artikeln »Kläder» intagne an märkning.
Utskottet är öfvertygadt, att det ifrågavarande stadgandet icke kan, utan åsidosättande af behörig uppmärksamhet vid tullbehandlingen, föranleda sådane missbruk, som i anmärkningarne blifvit omförmälde, men att deremot det föreslagna förändrade stadgandet skulle uppdrifva tullafgiften till så betydligt belopp, att all förtullning uteblefve; hvarföre ock
Utskottet anser sig böra vidblifva sitt omförmälda, af 3 Stånd redan godkända förslag.
I afseende å den under hufvudrubriken »Metaller, sammansätta,» förekommande artikeln r Messing, oarbetad, latun och tråband inbegripne,» hvarå Preste- och Bonde-stånden, i enlighet med Utskottets förslag, bibehållit nu gällande införsels-tull, 33 r:dr 16 sk. skeppundet, men Borgare-ståndet nedsatt tullen till hälften af nämnde belopp, har Itidderskapet och Adeln beslutat återremiss.
Det har nemligen blifvit anmärkt, att messing utgjorde en nödvändig råvara för åtskilliga inhemska näringsgrenar, och isynnerhet de mekaniska verkstäderna, samt att införseln derföre borde underlättas genom betydlig nedsättning af den både i och för sig, och med hänseende till tullsatserne å koppar och zink, hvaraf messing tillverkas, öfverdrifna införsels-tullen; och har man ifrågasatt, att denna tull borde bestämmas till likhet med införselsafgiften å gårad koppar.
Emot tullnedsättning är åter anfördt, att messing vore föremål för ganska betydlig och särdeles kostsam inhemsk tillverkning, hvilken behöfde det skydd, som nu gällande tullsats innebär.
Då Utskottet utarbetade sitt afgifna tulltaxe-förslag, ådrog sig ifrågava rande artikel icke någon särskild uppmärksamhet, emedan fråga derom hvarken i motion eller annan framställning blifvit väckt.
De, Utskottet nu tillhandakoinne, anmärkningarne hafva deremot framkallat en undersökning, som icka tillåter Utskottet att vidblifva det förra, från flere äldre tulltaxor hemtade förslaget.
Samtlige Eiks-stånden hafva godkänt de af Utskottet föreslagne införsels-afgifter å gårad koppar och oarbetad zink; och då, under förutsättning att inhemska messings-tillverkningen nödsakades begagna sig af utländsk koppar, hvilket dock hittills icke varit fallet, införsels-tullen å denna råvara nu blifvit nedsatt från 20 r:dr till 4 r:dr skeppundet, samt införsels-tull en å den andra råvaran för messings-tillverkningen, zink, endast utgör omkring |:del af sistnämnde belopp, så kunna dessa tullsatser icke skäligen anses utgöra hinder för en betydligare nedsättning af införsels-tullen å oarbetad messing.
Den vid Becillmngs- Utskottets Utlåtande, N:o 15. 3 mes-dngs-tillverkningen synnerligen betungande kostnaden för bränsle, är visserligen härstädes högre, än i vissa andra länder; men icke heller utgör denna pris-skillnad tillräckligt skäl för anspråket på ett fortfarande åtnjutande af den alltför höga skyddstull, sorn hittills varit nämnde tillverkning förunnad.
Ehuru Utskottet således anser andra inhemska näringar, för hvilka messing utgör en ganska väsendlig råvara, kunna, utan fara för svenska messings-lillverkningens fortfarande bestånd, beredas betydlig lindring i den nu gällande tullsatsen, vore dock, efter Utskottets tanka, öfvergången från samma tullsats till omkring |:dcl deraf, såsom hos Ridderskapet och Adeln blifvit ifrågasatt, alltför stark; hvarföre Utskottet, biträdande det af Borgare-ståndet fattade beslut, hemställer, att införsels-tullen å Messing, oarbetad, latun och trådband inbegripne, må nedsättas till IG r:dr 32 sk. pr skepp. stäp. v.
Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet hafva till Utskottet remitterat en i Utskottets Betänkande N:o 3 icke omförmäld, utan först vid behandlingen af samma Betänkande hos bemälde Riks-stånd väckt fråga om införande i tulltaxan af artikeln
Hör af jern eller annan metall, hvilken artikel, behöflig såsom råämne vid machinverkstäderna samt till flera inrättningar, såsom vattenledningar, gasverk, m. m. endast i ringa min utgjorde föremål för inhemsk tillverkning och icke kunde draga de höga tullsatser, som för fullfärdiga metallarboton äro bestämda, utan hittills efter särskildt, i hvarje fall erhållet, tillstånd fått mot nedsatt tull införas.
De härom afgifna yttranden äro nästan enstämmiga i fråga om behofvet af ett sådant särskildt stadgande, men skilja sig i aUeende både å stadgandets omfattning och å den tullsats, som borde bestämmas.
Så har, i förra hänseendet, blifvit anmärkt, att gjutna jernrör, hvilka här kunna åstadkommas och äfven till ganska betydlig mängd redan blifvit tillverkade, borde undantagas; och i fråga om tullsatsen åter har man ansett densamma böra bestämmas lika med tullen dels å redskap och machinerier eller delar deraf, dels ock å det råämne, hvaraf rörön äro tillverkade, eller, hvad smidda eller valsade jernrör beträffar, i likhet med införsels-tullen antingen å stångjern elior å jernplåtar, hvilka sednare ansågos närmast jemförlige.
Utskottet delar fullkomligt den åsigt, att införseln af ifrågavarande artikel bör genom lindrig tull underlättas, och att, då tvekan om artikelns hänförlighet till den i taxan förekommande rubriken »redskap och machinerier eller delar deraf, ej specificerade» torde kunna uppstå, särskildt stadgande om metallröra förtullning bör i taxan intagas.
Ju mera machin-tillverkningen och de flera inrättningar, hvartill metallrör erfordras, utvidga sig och ju strängare man vill fullfölja grundsatsen, att förebygga anledningar till undantag från allmänt bestämda tull-afgifter, ju angelägnare blir och detta särskilda stadgande.
Att der - 4 Betillnings-Utskollets Utlåtande, N:o tS. ifrån undantaga gjutna jernrör vore, efter Utskottets tanka, mindre välbetänkt.
Visserligen kunna sådane rör härstädes tillverkas; men att tillverkningen icke motsvarar bchofvet'torde få anses bcvisadt af det kända förhållandet, att, för nyligen fullbordade och ännu under anläggning varande gasverk behöiliga jernrör måst hemtas från England och här inedgifvits tullfrihet eller till 5 procent af värdet nedsatt tull.
Då, efter Utskottets, af Rikets Ständer godkända förslag, fullfärdiga redskap och machincrier eller delar deraf få införas mot 5 procent tull, vore det icke rättvist emöt de inhemska machinverkstäderna att belägga den för dem behöiliga råvaran, metallrören, med högre afgift.
Att åter i taxan införa särskilda afdelningar med olika efter vigt bestämda tullsatser för de olika slagen metallrör skulle leda till en med afseende å artikelns beskaffenhet obehöflig' vidlyftighet och svårligen kunna med full rättvisa verkställas, då rör, förfärdigade af samma metall, äro till värdet betydligt skiljaktiga, allt efter det större eller mindre arbete i förhållande till vigten, som derå blifvit nedlagdt.
Utskottet hemställer således, att rör af jern eller annan metall må tullbehandlas lika. med redskap och machinerier eller delar deraf ej specificerade; och att stadgandet härom intages i noten till tulltaxan emellan der förekommande rubrikerna »Rödfärg# och »Rothe.» Jemte det Borgare-ståndet fattat beslut, angående införsels-tullen å de särskilda under hufvudrubriken socker förekommande underafdelningar, har samma j.tånd återremitterat rubriken »Mascovad- eller brunt och gult ordinärt Terresoch Tetes- samt hvitt puder-socker.» på grund af dervid gjorda anmärkningar, enligt hvilka dels ordet »Tetes-» borde utgå, såsom lemnande rum för misstydning, då icke ens sockcr-raftinadörerne kunde öfversätta eller förklara betydelsen af detta ord, dels ock, i stället derför, borde upptagas ett särskildt sockerslag, under benämning Farin-, brunt och gult.
Öfriga Stånden hafva bibehållit denna rubrik oförändrad.
Så vidt Utskottet kunnat erfara, har den från äldre tulltaxor qvarstående benämningen »Tetes» icke föranledt något missförstånd vid tullbehandlingen; och om äfven denna benämning nu mera sällan i handeln förekommer, upplysa dock godkända arbeten, angående handelsvarors kännedom, att med »Tetes» förstås en, från Terres, till utseende och beskaffenhet skiljaktig del råsocker,; hvarföre skäl icke torde förefinnas att från de uti ifrågavarande rubrik uppräknade råsocker-slag utesluta det under benämning »Tetes» f bekommande..
Hvad åter angår det föreslagna tillägget af »Farin, brunt och gult,» så * torde det vara ännu mindre lämpligt att i rubriken å de egentliga råsockerslagen intaga detta tillägg.
Utskottet har nemligen af Kommerse-kollegii, näsi - Yie v illning f- UIs k o llets Utlåtande j N:o f5.
Kdne är afgifna underdåniga utlåtande, uti särskildt lios Kongl. Majit fullfoljdt mål angående förtullning af ett under benämning »gult pudersocker eller Farin» angifvet parti socker, inhemtat, bland annat, att denna vara utgör biprodukt vid råsockrets omkokning och raffinering, innehåller 91 >. procent krystalliserbart socker samt under benämningen »Farin- eller Baster-socker» ingår i handeln för omedelbar förbrukning; hvarföre ock omförmälda parti socker ansetts böra hänföras till den i tulltaxan förekommande rubriken »krossadt lump-, Havanna-, torres-, samt andra till sockerbalten lika slag.»
Vid dessa förhållanden finner Utskottet sig böra vidblifva det af 3 Stånd redan godkända förslaget, att bibehålla rubriken å råsocker: »Moscovad-, eller brunt och gult, ordinärt Terres- och Tetes- samt livitt Pudersocker.» oförändrad.
Utskottets förslag att Rikets Ständer skulle lemna tullsatserne å tobaksblad och stjelk oförändrade, men till Kongl. Maj:t ingå med underdånig hemställan i ämnet, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Bonde-stånden godkänt, men Borgare-ståndet återremitterat.
Under öfverläggningarne, som föranledt sistnämnde beslut, har å ena sidan blifvit anmärkt, att det allmänna omdömet om fobaks hänförlighet till öfverflödsvaror nu mera vore förmedladt och att tobak i allt fall utgjorde ett verkligt behof, som hos arbetsklassen ersatte mycket annat, hvarföre någon lindring i nu gällande öfverdrifna tullsats borde medgifvas på samma gång som man genom bränvins-skatten lade en stor bevillning på de arbetande klasserna.
Ville man åter icke fästa afseende å förbrukarens anspråk, så talade likväl andra skäl för tull-nedsättningen.
Både Svenska Stats-kassan och inhemska tobaks-fabrikerna tillskyndas betydlig förlust g.enom den lofiiga och olofliga tobaks-införseln öfver Norska gränsen, och denna införsel kunde icke förekomma» med mindre, än att tullen å råvaran här nedsättes till likhet med Norges.
Den redan genom vår tull-lagstiftning framkallade riktning att öfverflytta Svenska fabriker till Norge, för att derifrån af afsättningen på Sverige draga fördelar, vore förtjent af synnerlig uppmärksamhet.
Kapitaler utdrefvos ur landet och man uppmuntrade smuggleriet i stället för de inhemska handteringarne.
Icke heller vore det lämpligt eller Rikets
Ständer värdigt att fatta ett beslut och på samma gång hos Kongl. Maj:t begära ändring deruti, likasom man tvekade, om man förfarit rätt eller icke; och förhållandet till främmande makter, hvarpå Utskottet i sitt förslag till den underdåniga skrifvelsen antydf, borde icke heller inrymmas afseende till den grad, sorn skett, enär det mål man »ålunda ville vinna, vore så aflägset och osäkert, att det icke borde hindra ordnandet af tullsatserna å tobak, såsom här ansåges nödigt, A andra sidan f> Ber ill urat} s- Uts k o IIe fs Utlåtande, N:o 15. har man ater dels linderstedt Utskottets förslag, dels ansett någon förändring i tullsattserna a tobak hvarken böra af Rikets Ständer beslutas eller göras till föremål för underdånig hemställan hos Kongl. Maj:t.
Sedan Utskottet afgaf sitt omförmälda förslag har Norska Storthingct väl förhöjt införsels-tullen å tobaksblad och stjelk till 6 sk. skålpundet; men skillnaden emellan denna tullsats, efter Norskt mynt och vigt, samt den här å tobaksblad stadgade af 7 sk. pr skålpund, med tillägg af handels- och sjöfartsafgift samt tolag, är dock så betydlig, att de af Utskottet ur synpmktcn af Stats-kassans behof antydda betänkligheter rid en nedsättning af tullen till likhet med den Norska ännu hufvudsakligen qvarstår.
Sannolikheten att genom diplomatiska underhandlingar kunna emot en tull-nedsättning å ifrågavarande artikel bereda förmåner för Svenska export-varor anser ock Utskottet förtjena långt större uppmärksamhet än man i anmärkningarnc vid Utskottets förslag velat erkänna; och då samma förslag dessutom redan blifvit af 3 Stånd godkändt, finner Utskottet sig böra vidblifva hvad Utskottet, i Betänkandet Nro 3, angående artikeln tobak, föreslagit.
Preste- och Bonde-stånden hafva återremitterat frågan om införsels-tullen ä »vin,« hvilken tull Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet deremot, i öfverensstämmelse med Utskottets förslag, bibehållit oförändrad.
Med Preste-ståndets beslut afsågs, att artikeln vin skulle tagas under förnyadt ompröfvande i sammanhang med den uppskjutna frågan om tull-bestämipelserne angående -bränvin och sprit.«
Ett sådant syfte med återremisser från Bonde-ståndet har jemväl blifvit af åtskillige dess ledamöter amfördt; hvarvid dock hufvudsakligen, pade skäl, som i riksdags-fullmäktigen Lars* JU agnus Knutssons, uti Betänkandet N:o 3 omförmälda motion finnas uppgijFne, tillika yrkats förhöjning af tullen å vin i samma förhållande, som bränvinstillverkningen kommer att med förökad bevillning beskattas.
Under hufvud-rubriken ^bränvin och sprita upptager gällande taxa alla de utländska sprit-drycker, hvilka med det bränvin, som här tillverkas, äro närmast jemförlige, såsom konjak, ramm, arrack m. 11.; och frågan om tullsatserna å alla dessa spritdrycker äro derföre, enligt Utskottets, af samtlig» Riks-stånden godkända, förslag, uppskjuten, intill dess Rikets Ständer fattat beslut, angående den inhemska bränvins-tillverkningen och skatten derå.
Men emellan denna lagstiftning och tullsatsen å vin anser deremot Utskottet ett så nära saraband icke ega rum, att hinder deraf för vintullens bestämmande nu Vore för handen.
Denna tull, sorn för närvarande utgör dels 24 sk., dels 1 x:dr kannan och hvari Utskottet icke föreslagit någon förändring, öJVerstiger med 50 ända till 200 procent den skatt, som na är i fråga' att åsättas brita - Recilntings- Utskoticts Utlåtande, N:o 15. 7 vins-tillverkningen; och förbrukaren af vin komme följaktligen äfven hädanefter att derföre vidkännas betydligt högre afgifter, än som drabba bränvins-förbrukaren.
Utskottet vidblifver således sitt af två
Stånd godkända förslag att införsels-tullen å vin må bibehållas oförändrad.
Den af Utskottet, för ^ylleväfnader, andra slag, alngods, valkade, två och flcrskäftadea föreslagna införsels-tull, 1 r:dr 24 sk. skålpundet, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-stånden bifallit; hvaremot Bonde-ståndet återremitterat frågan härom, emedan en gemensam tullsats för finare och gröfre kläden blefve för medelklassen och de mindre bemedlade, som förbruka gröfre kläden, alltför betungande; och borde Utskottet närmare utreda förhållandet emellan de olika slagen samt derpå grunda förslag till skiljaktiga tullsatser, antingen efter vigten af qvadrataln eller efter antalet tradar på tummen; dock så att den af Utskottet föreslagna tull blefve den högsta.
Varande derjemte ifrågasatt, att kläde kunde förtullas efter värde, för hvilken tull-behandling det ansågs mest lämpligt.
De mångfaldiga olägenheter, som med värde-förtullningen äro förknippade, hafva föranledt Utskottet och Rikets Ständer att i möjligaste mån frångå detta förtullningssätt; och införandet deraf i afseende å en artikel af den betydenhet, sorn ifrågavarande, hvilken hittills varit belagd med förbud, samt vid öfverängen derifrån ansetts böra med synnerlig varsamhet behandlas, vore visserligen icke väl betänkt.
Utskottet medger åter villigt, att en gemensam , på vigt grundad tullsats för alla slag till ifrågavarande rubrik hänlörliga ylleväfnader i i allmänhet drabbar de gröfre och billigare tygen med högre afgift, än de finare och dyrbarare; men svårigheten att utfinna ett i tillämpningen verkställbar!, efter tygens olika värden lämpadt förtullningssätt har föranlåtit Utskottet att vid denna, likasom vid föregående riksdagar, förorda en medel-tull för hela varuklassen.
Stadgandet af olika tullsatser för olika vigt per qvadrataln skulle, oberäknadt hindret vid förtullningarne, föga mera, än den gemensamma tullsatsen, uppfylla det afsedda ändamålet, då derigenom ett groft och tunnt kläde komme att draga lika, om ej högre tull, än ett fint och fast.
Att åter på valkade ylleväfnader räkna trådarne i varpen, låter icke med säkerhet verkställa sig; och en derpå grundad tullsats skulle följaktligen leda till olika behandling vid särskilda tullkamrar, och till tvister, menliga för både tull-tjenstemännen och de trafikerande.
Man kan dessutom för visst antaga, att den gröfre klädestillverkningen, sorn. till följd af betydligare tällan inom landet, redan är jemförelsevis mest uppdrifven, hufvudsakligen skulle, äfven med en betydligt nedsatt Införsels-tull undgå utländsk medtäflan; men om äfven sådan täflan, genom antagande af en medel-tull ytterligare försvåras, synes sådant i samma mån bU - 8 Bevillninga-Utskotteta Utlåtande, N:o 15. figare, som tillverkningen af gröfre ylleväfnader utgör ett vigtigt föremål för inhemska husslöjden, hvilken, mindre än fabriksnäringen, kan uthålla större täflan.
Det inflytande, sorn medel-tullen kan antagas komma att utöfva på inhemska tillverkningen af medelfina och finare kläden måste ock inverka på den gröfre klädestillverkningen.