Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utrönande dels huruvida de smärre lägenheter, från hvilka reserv-räntor utgå, kundé utan förmedling utgöra de dem åsatte räntor efter den förhöjda beräkningen, hvarefter det borde ankomma på lagenheternas innehafvare att, på grund af den verkställda undersökningen, t behörig ordning söka den förmedling, hvartill de dervid lorekomne förhållanden kunde föranleda och dels till vinnande af upplysning, IjurUvida några öfverskotta- och andra räntor, hvilka från början tillhört den gamla båtsmans-indelningen, sedermera på ett eller annat sätt densamma frångått, och nu mera äro anslagna till den nya indelningen, på det aft nödiga befunna rättelser i nämnde hänseende måtte varda i behörig ordning vidtagne.
Uti den vid innevarande riksmöte till Rikets Ständer i detta ämne afgifna Nådiga Proposition har Kongl. Maj:t i Nåder meddelat, att, då de af Kongl. Maj:t med Rikets Ständer rörande öfverskolts-räntorna fattade beslut skulle sättas i verkställighet, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet framställt åtskilliga svårigheter i afseende på tillviigabringandel of den ränte-gifvarne under vissa förhållanden tillförsäkrade ränte-nedsältning eller förmedling, äfvehsom, sedan det .förändrade sättet för nämnde räntors bqviderande med år 1844 tagit sin böljan, hos ränte-gifvarne inom provinsen, der grundräntors förvandling efter markegång dittills ej egt ruin, stort missnöje yppats öfver de nya grunderna för räntornas debitering samt den derigenom mångdubblade och i samma roan till nedsättning af hemmansvärdena verkande rustnings-bördan, hvilken dessutom, i följd af del för olika rusthåll betydligt vexlande rustnings-dalertal, visat sig hårdare trycka det ena räntegifvande hemmanet, än det andra; och hade Kongl. Maj:!, af åtskilliga ränlegifvares så väl häröfver som i fråga oro hindren för yrkad förmedling af deras hemman i underdånighet anförda klagomål föranlåtits, alt under den 15 Mars 1855 i Nåder anbefalla Dess förbemäldo
Befallningshafvande, dels att inkomma med underdånigt utlåtande och förslag, liuru en större jemnhet i beräkningen af öfverskotta- och tillskotts—räntorna, vid deras årliga förvandling efter tnarkegängs-värdet, lämpligen skulle, lill undanrödjande i möjligaste måtto af anledning (ill klagan i detta afseende, likasom till lättnad i debiteringen, kunna beredas, dels ock att genom utfärdad kungörelse förelägga öfverskotts-räniegifvarne i länet alt inom slutet af nyssnämnde år hos Kongl. Maj:fs Befallningshafvande sig anmäla till erhållande af den ränteförmedling, hvartill befogenhet kunde förefinnas.
— Det i förstberörda hänseende infordrade utlåtandet afgafs af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande den 19 Oktober 1853; och anfördes deri, att, då intill år 1844 hvarje daler af ett hemmans öfverskolts-ränla utgick efter 3 daler silfvermynt på riksdalern, med 16 sk.
B:ko, men värdet af samma räntedaler efter markegångs-taxan nu bestämmes i förhållande till det ränte-dalertal, som är hemmanet för effektiv rustning af en båtsman tillslaget, således ock, enär detta daler-tal är för rusthållen så olika faststalldt, den öfverskjutande eller bristande ränte-da!ern numera måste, oberäknadt den flerdubblade beskattning, förvandlingen j Stals-Vl skottets tiltaiande M 80. 0 hvarje< fall medför, komma alt för serskilda rusthåll motsvara lika skiljaktiga belopp eller värden, vexlande från l/i6 till
Vii af sammanlagda kostnaden för en båtsmans rustning efter årets markegång; att det likväl syntes fullt förenligt med äldre stadgande!) alt denna ojemnhet afhulpes och en fullkomlig likhet åter infördes sålunda, ali för hvarje bristande elier överskjutande ränte-daler beräknades samma värde eller andel af rustnings-kostnaden, hvilket lämpligast kunde antagas till V20 af denna kostnad; att härigenom väl, å ena sidan, skulle för de ränte-tagare, hvilkas rustnings-ränta är lägre än 20 daler, inträffa någon minskning i den ersättning de hittills åtnjutit, och deremot, å andra sidan, en vinst för de räntetagare, hvilkas rustnings-ränta är högre än 20 daler; men i förra hänseendet vöre dels icke bestämdt föreskrifvet alt ränte-.förvandlingen borde verkställas på sätt som hittills skett, eller att den ena räntan erlägges eller ålnjules efter en högre beräkningsgrund, än som följes i afseende på en annan, dels blefve förlusten af sfi ringa betydenhet, att den icke för någon rustnings-nummer uppginge till mer än omkring
Vm af rustnings-kostnaden; och hvad beträffade den påpekade vinsten för någre räntetagare, så funnes blott 8 nummer med högre rustningsränta än 20 daler, för hvilka sammanlagda tillökningen endast komme att uppgå till ungefärligen '/m af rustnings-kostnaden; att likväl af större betydenhet vore den nedsättning sorn lillgodokomme de öfverskotts-räntegifvare, för hvilka rustnings-ränlan är lag 1 e än 20 daler, helst derigenom förorsakades en brist i tillgången för tillskotts— räntorna, motsvarande rustnings-kostnaden för 11 % nummer, hvilken brist, väl i sjelfva verket redan förefunnes, men, så länge öfvprskotts-räntorna utgjordes efter olika förvandlingsgrunder, kunde betäckas genom å dem uppkommande behållningar; att emellertid ulen lindring, som sålunda skulle öfverskotts-räntegifvande hemman beredas, vore desto mer billig, som, enligt Kongl. Brefvet den 18 Juni 1687, rustnings-räntan för dessa hemman blifvit minskad och nedsatt just med afseende derpå, att de befriats från en del af den effektiva rustning, hvilken genom 1683 års instruktion var bestämd emot en högre rustnings-ränta, men hemmanen nu efter den stadgade förvandlingen finge vidkännas en dubbelt tryckande (unga då de måste för den högre öfverskotts-räntan erlägga en afgift, fullt svarande emot effektiv rustning äfven för denna; samt att den minskade tillgången för tillskotts räntornas godtgörande jemte förut omförmälda
Vi6 af rustnings-kostnaden för en båtsman motsvarande brist, hvilken uppkomme genom förhöjd ersättning för några få tillskott-tagande rustbålls-nummer, eller sammanlagda kostnaden förll"/)6 rusthåll, lämpligen kunde betäckas på det sätt, att dertill i första rummel användes de såkallade reserv-räntorna, hvilka för närvarande utgioge utan förvandling med ett bestämdt belopp af 44 B:dr 40 sk , som dock komme att ökas när framdeles äfven dessa räntor blefve utgjorda med förvandling efter markegång, samt hvad derefter bruste fylldes af den genom Kongl. Brefvet den 14 Juli 1835 redan till lindring i gamla bålsmansBih. till /{.
Hrot. 1886 & 1887. 4 Sami. 1 Afd. 26 Haft. 2 4o Slats-Ulskoltets Utlåtande M 89. hållet inom Blekinge anvisade vakans-afgiften för de tillkomna nya rotarne derstädes, äfvensom af räntan å det af redan influten dylik afgift bildade kapital.
— Uti häröfver afgifvet gemensamt
Betänkande af den 14 Juni 1854 hade Förvaltningen af Sjö-ärendena och Kammar-kollegium ådagalagt hurusom öfverskotts-räntedalern i Blekinge, hvilken, såsom förut är nämndt, före år 1844 räknades för endast 16 sk. banko, numera efter förvandling utgår med 3 R:dr samma mynt och deröfver samt för serskilda hemman omvexlar i värde emellan 3 R:dr och 3 R:dr 25 sk. 4l8/i7 r:st; äfvensom att, då ett hemman med 20 dalers grund-ränta, men endast 17 dalers rustnings-ränta, betalar i öfverskotts-ränta 3 daler med 10 R:dr 28 sk. 2'%7 r:st. banko, så uppgår öfverskotts-räntan af 1 daler för ett annat hemman med lika giund-ränta, men 19 dalers rustnings-ränta, till allenast 3 R:dr 7 sk. 618/,o r:st; och ansåge Kollegierna äfven, för deras del, denna påfallande ojemnhet i rustningsbördan böra afhjelpas derigenom att samma värde eller andel af rustnings-kostnaden beräknas för hvarje bristande eller öfverskjutande ränte-daler och således en ränte-daler i alla händelser kopime att motsvara enahanda belopp, samt tillstyrkte alltså i. underdånighet att såsom medel-belopp härför måtte, på sätt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande föreslagit, antagas ‘/2o af rustnings-kostnaden, enär den vinst eller förlust för en eller annan, som genom antagaudet deraf kunde uppstå emot hvad hittills varit förhållandet, icke förtjenade uppmärksamhet, helst hvarken det ena eller andra ifrågakommit, om vid fattandet af 1835 års beslut behofvet af det nu föreslagna stadgandet blifvit förutsedt och ett sådant stadgande följaktligen då genast meddelats; hvaremot och då såväl reserv-räntorna, som den i Blekinge tillkomna nya indelningen kunde, i följd af Nådigst anbefallda undersökningar derom, komma att undergå förändringar eller jemkningar, Kollegierna förmält sig för närvarande ej kunna afgifva bestämdt yttrande om den brist, som uti tillgången för tillskotts-räntornas utgörande skulle uppstå, i fall den föreslagna 20 dalers beräkningen antoges.
Med anledning af den anbefallda uppmaningen till öfverskotts-räntegifvarne i Blekinge att efter befogenhet söka ränte-nedsättning för deras hemman, hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet uti serskild underdånig skrifvelse af den 13 Februari 1854 anmält, att ansökningar om sådan förmån inkommit för 283 räntegifvande hemman, utgörande 273 båtsmans-rusthåil och tillika sig yttrat i afseende på sättet och grunden för dessa ansökningars pröfning, samt dervid, enär några för nu ifrågavarande fall af ränte-nedsättning eller förmedling tillämpliga föreskrifter ej funnes, underdånigst föreslagit: l:o)
Att då en jemförelse allenast emellan sökandernes och af dem uppgifna eller visse andra hemman blefve ofullständig, helst det kunde anses för nära nog omöjligt att bestämma, hvilket eller hvilka hemman, både i anseende till förmåner och derefter lämpad ränta, vore så beskaffade, att jemförelsen dermed uppfyllde hvad som åsyftades, eller att utröna, om och i hvad mån giltig anledning före - Siats-Utskottets Utlåtande M 39. il funnes till ränte-nedsättning för sökandernes hemman, samt dessutom en undersökning efter skattläggnings-method eller eljest serskildt rörande hvarje hemmans beskaffenhet och godhet skulle, äfven om vissa hemman loges till jemförelse, blifva af det omfäng, att den sannolikt ej på flera år hunne fullbordas och jemväl komma att medföra högst betydliga kostnader, vid dessa förhållanden hemmanens nuvarande penningevärde måtte förklaras skola blifva grunden för jemförelsens verkställande; 2:o)
Att till utrönande af detta penningevärde borde förfaras sålunda: att sedan värdet af hvarje serskildt hemman först blifvit bestämdt, alla hemmansvärden sammanräknades och summan deraf delades med summan af hemmantalet efter helt räknadt, då qvoten utvisade penninge-medelvärdet; att, på lika sätt, hemmanens jordeboks- och hemmantals-räntor sammanlades och, genom summans delning med hemmantalet, medeltalet af räntan för ett helt hemman bestämdes; samt att, genom jemförelse emellan medeltalen af hemmans-värde och ränta, å ena sidan, samt hvarje till ränte-nedsättning anmäldt hemmans värde, å den andra, beloppet utröntes af den ränta, som hemmanet rätteligen borde draga, då, om den vid skattläggningen åsätta ränta vore högre än det förra, skilnaden utvisade det belopp, för hvilket, vid räntans utgörande, lindring skulle tillgodonjutas, hvarvid dock borde iakttagas att sistnämnde belopp uti intet fall finge i detta afseende beräknas högre än den del af hvarje hemmans-ränta, som icke utgöres med effektiv rustning, utan med penningar såsom öfverskotts-ränta; 3:o)
Att uti ofvanberörde värdering och jemförelse borde, såvida det kunde anses med stadganderne i Kongl. Brefvet den 14 .luli 1835 öfverensstämmande, ingå icke allenast räntegifvande hemman, utan ock alla andra hemman, hvilkas räntor aro på båtsmanshållet i Blekinge indelta och således jemväl de, hvilka erhålla tillskotts-ränta, samt sådane som hvarken gifva eller taga något tillskott, helst derigenom verkliga medel-värdet skulle rättast bestämmas, men eljest blott ränte-gifvande hemman; dock att i hvarje fall i beräkningen intoges hvart och ett sådant hemmans hela mantal, värde och ränta, så vida någon del deraf vore på gamla båtsmans-hållet anslagen, utan afseende derå, att en annan del ingått i nya indelningen; 4:o)
Att, beträffande sättet för hemmans-värdenas uppskattning, dermed borde så tillgå, att åt vederbörande domhafvande, hvar för sio domsaga, uppdroges att gemensamt med ledamöterne i häradets nämnd samt med ledning af tillgängliga lagfarts-protokoll, bevillnings-taxerings-längder och andra handlingar, som kunde lända till upplysning, verkställa ifrågavarande uppskattning; hvarjemte i öfrigt borde iakttagas: a) att vederbörande Häradsskrifvare, serskildt för hvartdera af länets fyra härader, som tillika hvart för sig utgöra en domsaga, upprättade, för alt genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande
Domhafvanden tillhandahållas, förteckningar å alla de hemman, (i^kas värden komma att på förenämwjja säU be-® 12 Sluls-UltkoUtl* Utlåtande JM S9. stämmas, med utsättande deruti jemväl ef hvarje hemmans ränta och bevillnkigstaxerings-värde; b) att uti dessa förteckningar, upprättade pä sätt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande vidare finge föreskrifva, hemmnns-vardena infördes i mån af uppskattningens fortgång; c) att ombud för socknarne inom häradet, till ett antal af minst 2 och högst 4 för hvarje socken, vid socknestämma utsågos, med rättighet att vid värderings-förrättningen tillstädeskomma och meddela upplysningar eller göra de anmärkningar, hvartill anledning lörefunnes; d) att dervid äfven borde vara tillstädes såväl förste landtmätaren i länet eller, i händelse af hinder lör honom, annan af Kongl. Majrts Befallningshafvande utsedd landtmätare, för att med upplysningar tillhandagå, som ock serskildt af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förordnadt krono-ombud, att kronans rätt bevaka; och e) att, om, emot förmodan, något eller några hemmans värde ej kunde ulan föregången syn pä stället utrönas, ITärads-rällen då skulle ega förordna sakkunnige män att sådan syn verkställa; S:o) Att af längderna öfver den på förberorda sätt fullbordade uppskattningen ett exemplar insändes till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och ett annat utskrefves för hvarje socken att i kyrkorna uppläsas och hållas tillgängligt för dem, som önskade deraf taga kännedom, med rättighet för vederbörande att inom en månad efter uppläsandet anmäla de anmärkningar emot värderingen, dertill befogenhet förelunnes, hvarefter Kongl.
M»j:ts Befallningshafvande skulle ega att sådana anmärkningar pröfva och, enligt de grunder, som blefve stadgade, vidare angående den sökta ränle-nedsältningen besluta; samt slutligen 6:o) att kostnaderne för undersökningarne och värderingarne, deruti inberäknade rese- och Iraktameutseisättningar till landtmätare, krono-ombud, värderiugsmän samt lösen för upprättandet och utskrifning af förteckningar och andra handlingar, såvida det ej skedde på enskilt persons begäran, måtte få utgå af allmänna medel.
Äfven öfver detta ärende hade Förvaltningen af Sjö-ärendena och Kammarkollegium blifvit hörde samt uti afgifvet underdånigt utlåtande af den 21 Joni 1834, med instämmande i öfrigt uti Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes föreslående förslag, deremot på anförda skäl tillstyrkt, ali, vid jemförelsen till utrönande af hemmanens rätta värde och ränta, deras oförmedlade mantal och ränta bo de tagas i betraktande, somt att, i öfverensstämmelse med föreskriften i Kongl, Brefvet den 14 Juli 1833, till räntenedsätlningens bestämmande jemförelse icke matte fä ega ruin med andra än räntebelalande hemman, samt att jemväl hemmansegare, sorn sådant kunde önska, måtte vara tillåtet att vid den föreslagna uppskaltningsförrättningen tillstädeskomma för att sm rätt bevaka; äfvensom Kollegierna, i (Våga örn reserv-räntorna, uti särskildt utlåtande af den 26 Juli 1835, jemte' meddelande af en fullständig utredning af reserv-lägenheternas nuvarande beskaffenhet och räntornas belopp, hvilket, enligt hvad ofvan ar pjplormält, utgjorde endast 47 Kidr 3 sk. 2 t;sf Slals-Uiskbllels Utlåtande M S9. 13 Bauko, i underdånighet yttrat, att då det som rörande nedsättning i öfverskottsräntorne kunde blifva af Kongl. Majit i Nåder stadgadt, egde sin fulla tillämplighet äfven i fråga om reserv-lägenheterna, utom det att de alla, med elt enda undantag, saknade mantal, hvarföre endast räntan kunde vid medelvärdets bestämmande ifrågakomma, Kollegierne i följd häraf ansåge sig endast behöfva åberopa innehållet af deras i fråga om öfverskottsräntorne afgifna underdåniga utlåtande.
Vid öfvervägande af hvad i dessa frågor förekommit, hade Kongl. Majit funnit det af Dess Befallningshafvande i Blekinge föreslagna ganska invecklade förfaringssätt för tillvägabringande af räntenedsältning för öfverskotts-räntegifvande hemman inom länet, i nära nog enahanda mån, som användandet härvid af det i författningarne föreskrifnn sätt för räntelörmedlingars åstadkommande, förete så betydande svårigheter i verkställigheten och blifva förenad med sådan tidsutdrägt och kostnad, jemte det ändamålet, undanrödjandet af ojemnheten vid räntornas utgörande, icke med någon säkerhet visade sig kunna derigenom ernås, att Kongl. Majit desto heldre ansett betänkligt att samma förslag gilla, som det vore att förutse, att uppskattningen af hemmansvärdena, sedan den blifvit företagen, komme att föranleda till en ganska stor mängd anmärkningar och långvariga tvister, samt att, om äfven en större jemnhet i rustningsbördan skulle genom de uppgifna åtgärderna kunna öfverskotts-räntegifvare beredas, deras klagomål dock icke derföre skulle upphöra, emedan dessa i sjelfva verket grundade sig på den i följd af Kongl. Brefvet den 14 Juli 1833 öfverskotts-räntegifvarne ålagda mångdubblade beskattning och deraf vållade nedsättning i deras hemmans värden.
Den rubbning i sekelgamla förhållanden, hvilken i omförmälda måtto för Öfverskotts-räntegifvarne i Blekinge egt rum, harle Kongl. Majit ock ansett sä mycket, hellre förtjena alt behjertas, som, utom det att heminansräntorna inom provinsen af ålder utan förvandling utgått efter kronovärde, den sedan indelningsverkets införande efter hand inträffade försämring i öfverskotlsräntornes värde harle till orsak allmänna förhållanden, dem det icke berodde af öfverskotts-räntegifvarne att ändra eller förekomma.
I betraktande af allt iletta har Kongl. Majit alltså, i stället att begära Rikets Ständers samtycke till de af Kongl. Majus
Befallningshafvande tillstyrkta åtgärder, föreslagit Rikets Ständer att, jemte det tillskottsräntetagarne i Blekinge fortfarande bibehöllos vid den, genom Kongl. Brefvet den 14 Juli 1833, dem tillerkända rättighet att tillskoltsräntorna med förvandling efter årlig markegång utbekomma, öfverskotts-räntegifvarne i nämnde län matte förunnas att från och med det år, med hvilket nästa statsreglering vidtager, åter utgöra öfverskoltsräntorna utan förvandling efter samma grund, som intill år 1844 var gällande, eller med 16 sk.
Banko eller 50 öre Riksmynt årligen för hvarje daler, hvaraf öfverskotts-räntan består, samt att, till betäckande dels af skilnaden emellan det belopp, ifrågavarande räntor, sammanräknade, efter berörde grund komma att utgöra, och den summa, hvartill desamma, förvandlade efter markegång, skulle uppgå, hviHyett skilnad efter 3 R:dr Banko eljer 4 R;dr 50 öre Ruut il Stats Utskottets Utlåtande JW 59. för hvarje daler af den summa, 3,494 daler 4 öre silfvermynt, hvartill merberörda räntor, enligt ett öfver dem utur 1756 års indelningsverk för Blekinge gjordt sammandrag, belöpa, uppginge till 15,723 R:dr 56 öre Riksmynt, dels ock af den brist, hvilken, i följd deraf att tillskottsräntorna, som sammanräknade uppginge till 3,742 daler 20 öre silfvermynt, enligt hvad ett öfver dem upprättadt sammandrag utvisade, sålunda med 248 daler 16 öre öfverstego öfverskotts-räntornas summa, kuude yppas i tillgångarne för tillskotts-räutornas utgörande, måtte på Riks-stalens femte
Hufvud-titel uppföras ett förslagsanslag till belopp af 16,000 R:dr R:mt att, i mån af behof, till ofvanomförmälda ändamål användas, under vilkor deremot ej mindre att bland Stats-inkomsterna komme att ingå såväl de af vissa hemman och lägenheter i Blekinge utgående så kallade reserv-räntor, för så vidt de ej till båtsmans-rustningens upprätthållande kunde erfordras, som äfven vakans-afgilterna för de derstädes tillkomna omkring 30 nya båtsmans-rotar eller rusthåll, än ock att lil!
Rikets Ständers Riksgäldskontor öfverlemnades den af nvssberörde afgifter under den förflutna tiden inom länet samlade och der jemväl förvaltade fond, uppgifven att vid utgången af uppbörds-året 1854 öfverstiga 38,000 R:dr Banko och nu sannolikt uppgående till mera än 40,000 R:dr samma mynt, då således Staten deruti, för nästinstundande statsreglerings-period, komme att ega mer än tillräcklig tillgång för den, i följd af hvad Kongl. Majit sålunda föreslagit, erlorderliga nya utgift, äfvensom dess uppoffring för framtiden ej heller kunde anses blifva af någon större betydenhet, särdeles om härvid besparingen af de utan tvifvel ganska dryga kostnaderna för tillvägabringande af den ifrågaställa hemmans- och ränte-förmedlingen jemväl foges i beräkning; och ansåge Kongl. Majit, i händelse delta förslag af Rikets Ständer bifölles» all fråga om bestämmande af lika daler-tal för hvarje rusthåll samt om förmedling af ränte-bétalande hemman derigenom förfalla, äfvensom billigheten fordra, att jemväl Blekingska reserv-räntorna, hvilka, såsom förut berördt är, skulle från och med år 1859 utgöras med förvandling efter ärlig markegång, finge fortfarande erläggas såsom hittills, eller med 16 sk.
Banko eller 50 öre Rimt för hvarje ränte-daler.
Under behandlingen af detta ärende har Utskottet jemväl förehaft en från Bonde-ståndet remitterad motion i samma ämne af samtlige Riksdags-fullmäktige trän Blekinge län, hvilken motion innefattar en omständlig redogörelse fö/ de i afseende å båtsrnansindelningen i Blekinge alltifrån 1809 års
Riksdag gjorda framställningar och vidtagna åtgärder; men då Utskottet här ofvan redan meddelat en lullständig utredning al berörde förhållanden, anser Utskottet sig icke behöfva nu upprepa hvad ifrågavarande motion i detta afseende innehåller, utan får endast tillkännagifva, att motionärerne, under åberopande af de i äldre tider meddelta och vid flera tillfällen bekräftade löften och försäkringar, enligt hvilka de från konungariket
Danmark eröfrade provinserna skulle i alla tider få utgöra såväl jor* Stals-Utskothls Utlåtande M H9. <leboks— »om hemmantals-räntorna efter s. k. krono-värdi, utan förhöjning, fastat uppmärksamheten å den orättvisa, som i deras tanke innefattades uti det vid 1834—1833 års
Riksdag fattade beslutet om öfverskotts-räntornas utgörande efter ärlig markegång; förmenande motionärernp, att den lindring, som Kongl. Maj:t och Rikets Ständer åsyftade att härigenom bereda de s. k. tillskotts-lagande hemmanen icke bort verkställas på bekostnad al räntegifvarnes lagliga rättigheter och till deras betungande; — och hafva Riksdags-fullmäktige från Rlekinge, i följd häraf, till afhjelpande al de menliga förhållanden, som verkställandet af ofvanberörde beslut redan visat sig medföra, framställt hufvudsakligen enahanda förslag, som Kongl. Majit uti Sin ofvan anlörda Nådiga framställning behagat Rikets Ständer meddela.
Vid öfvervägande af hvad sålunda i denna fråga förekommit, finnér Utskottet väl, att det af Kongl. Majit nu i Nåder framställda förslag till slutligt afgörande
,af den sedan lång tid tillbaka afhandlade frågan om jemkningar i Blekingska båts— mans-indelningen innefattar en väsentlig afvikelse från de af Kongl. Majit och Rikets Ständer åren 1834—1833 i detta afseende beslutade och fastställde grunder.
Genom 1833 års Kongl.
Bref voro nemligen samtlige ränte-tagare försäkrade om den af båda Stats-makterna till deras förmån medgifna förändring i öfverskotts-räntornas utgörande efter årlig markegång i stället för efter kronovärdi, men ränte-gifvarne åter ålades att utgöra ifrågavarande utskvlder efter nyssnämnde förändrade grund samt tillerkändes, såsom ersättning härför, förmånen af ränte-nedsattning eller förmedling för de hemman, som deraf funnos vara i behof; — hvaremot Kongl. Majit nu behagat föreslå, att ränte-gifvarne hädanefter skulle, på samma sätt som skett före är 1844, dä omförmälde förändring sattes i verket, få utgöra öfverskotts-räntorna efter kronovärdi utan förvandling, samt att ränte-tagarne skulle genom stats-medel hållas skadeslöse för den förlust, som härigenom dem tillskyndades.
Utskottet anser emellertid den omständigheten, att de vid 1834—1833 års