Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I detta afseende är föreslaget: a} af Riksdagsmannen Nils Andersson från Christianstads län, att 24 sk. skulle erläggas för så kallad enkel postskjuts, 32 sk. för dubbel samt 36 sk. för postföring utöfver 312 mil årligen, efter helt mantal räknadt; s Alim. Besv.- och Ekon.-Ulslc. lielänk., .Y.o 91. b) af Riksdagsmannen Nils Svensson från Christianstads län. att postskjutslegan skalle blifva 20 sk. under ena och 16 sk., allt banko, under den andra hälften af året; c) af Riksdagsmannen Petter Mårtensson från Jönköpings län, att »postskjutsskyldig skulle få beräkna 16 sk. banko för det miltal, en sådan är skyldig, enligt gällande författning att under året skjutsa posten samt hvad deröfver skjutsas, borde lika. med hvad för reservskjuts betalas»; d) af Riksdagsmannen Daniel Danielsson från Orebro län. att för postföring skulle betalas lika som för gästgifvarskjuts; e) af Riksdagsmannen Lars Mattsson från Upsala län, att, derest hans ofvannämnde framställning ej bifölles, legan kunde bestämmas till 12 sk. för do lörsta 312 milens postföring om året, efter helt hemman räknadt, och till 25 sk., allt banko, för postforsling derutöfver; hvarjemte denne motionär väckt fråga: C) Om upphörande af den posthemman ålagd,c bevillning af 2 B: dr B:ho; i afseende hvarå motionären förmält, att sådan förmän blifvit vid sednaste Riksmöte af alla Riks-Stånden posthemmanen medgifven, men att likväl verkställigheten deraf sedermera icke skulle hafva följt.
Vidare har för lindrande af postförings-skyldigheten fråga väckts: D) Om ersättning till postförare för uppehåll under väntan på postens expedierande.
Riksdagsmannen Olof Lindström från Westerbottens län har härom gjort framställning, under förmälan, att en sådan ersättning syntes motionären vara desto billigare, som dylikt uppehåll endast träffade de postförare, hvilka hade postforsling från Postkontoren och hvilka således vore i detta hänseende sämre lottade, än öfrige postskjuts-skyldige; och har motionären således föreslagit en ersättning af 16 sk. banko åt postbonde för hvarje gång han nödgas på sin skjuts-station afvakta postens expedierande.” E) Om rättighet för postförare att tillgodonjuta lega för hela den väglängd, posten forslas, när. i följd af naturhinder vintertiden, omväg måste tagas.
Yrkande härom är gjordt af ofvanbemälde Daniel Danielsson, hvilken, till ådagaläggande af billigheten i samma yrkande, åberopat förhållandet med de post Allm. Besv.- och Ekon.-Lisk. Betänk., K:o 91. 9 postskjutsskyldige vid Hammarby och Läggesta i Örebro Län, hvilka under de tider af året dä Hammars-sunden kunde öfverfaras, endast hade £ mils postväg till Askersund, men deremot vid de tillfällen, då vattuflöde eller drif-is hindrade öfverfarten af nämnde sund, mäste tillryggalägga 2 i mil för den kortare vägens skjutslega.
F) Om utfärdande af reglementariska föreskrifter för postiljoner till af skaff ande af missbruk, sorn enligt uppgift skola ega runi till förfång för postförare.
I detta hänseende har Riksdagsmannen Nils Andersson från Christianstads Län föreslagit, att stadgas matte: l:o förbud för postiljoner, vid tjenstens för lust, att emottaga andra effekter, än dem, hvilka tillhöra posten och af vederbörande Postmästare honom öfverlemnas, äfvensom att låta andre personer, än den skjutsande, posten medfölja; 2:o ansvar för postiljon, sorn under resan emellan stationerne onödigtvis sig uppehåller.
G) Om lindring i postförslings-besväret för vissa förhållanden och orter.
Motioner i detta afseende äro väckte af: a) Riksdagsmannen Johannes Nilsson från Malmöhus Län, hvilken, — jemte åberopande af Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution den 30 Juni 1837, hvarigenom Kongl. Maj:t, med fastställande af vederbörande Embetsmyndigheters meddelade beslut, ogillat en af åtskillige innehafvare utaf hemman i Fleringe by al Malmöhus Län, gjord ansökning om befrielse lrän dem ålagd skyldighet att forsla den sä kallade Tyska posten, — anfört, att det efter motionärens förmenande icke vore rättvist, att ifrågavarande, »med rustning besvärade hemman, skulle lör lika lag skjutslega lramskalia posten, sorn de hemman, hvilka för samma ändamål åtnjöte särskilde privilegier, de sednare vore nemligen tvä hemman om en soh.at, dä de ldrre, oaktadt sin postfönngsskyldighet, skulle för hvarje hemman underhålla så val karl, sorn häst och mundering.”
Och har motionären derlore hemstäbt att de med rustningsskyldighet besvärade posthemman måtte, pa det att en billig och rättvis jemkning kunde erhållas, tillförsäkras förhöjd postskjlitslega af 24 sk. banko per mil.” b) Riksdagsmannen Pehr Byström fran Jemtlands Län.
Denne motionär har förmält, att de postskjutsskyldige i Lillherrdals socken uti Herjeådalen hade sig ålagd en extra postföring till de Landstats-fjenstemän, hvilka ej bodde invid allmänna postvägen, samt att denna postföring, för hvilken ersättning ej erhölles, l(ih, lill II.
Sl. Bral. 1S33 $ ISSI.
S Sami. 21 Hafi. 2 10 Allm.
Ilcsv - och Ekon.-lflsk. Betänk., I\':o 94. kunde årligen beräknas till 260 mil; och liar motionären hemställt, att. med afseende å nämnde förhållande, legan för så väl ordinarie, som extra ordinarie postföring i Herjeådalen måtte bestämmas till lika belopp för hvarje häst, som för reservskjutsen vore stadgad.
För öfrigt hafva följande ledamöter af Hedervärda Bonde-Ståndet yttrat sig dels för postskjutsens upplåtande på entreprenad, dels för förhöjning i postskjutslegan, och dels för Riksdagsmannen Daniel Danielssons, under Litt. E, här ofvan upptagne förslag, nemligen: E. M. Falk, Anders Jonsson och Anders Andersson från Skaraborgs Län, Petter Jönsson och Anders Johan Sandstedt från Jönköpings Län, Anders Andersson från Östergöthlands Län, Petter Claesson från Elfsborgs Län, Erik Johan Rudberg från Calmar Län, Erik Jansson från Stora Kopparbergs
Län, Jöns Erik Eriksson från Örebro Län, Anders Andersson från Wermlands Län, Mauritz Sahlén från Wester-Norrlands Län, Ola Pehrsson och Håkan Pettersson från Blekinge Län, David Andersson från Hallands Län, Olaas Eriksson, Tobias Lind och Olaus Börjesson frän Götheborgs och Bohus Län.
Sedan Utskottet sålunda redogjort för de i frågan väckte förslagen, går Utskottet att öfver desamma sig yttra, följande dervid samma ordning, i hvilken förslagen här ofvan äro upptagne. l:o.
Hvad först angår frågan om posthemmanens befrielse från postföringsbesväret, sä har den samma under en lång följd af Riksdagar varit föremål tor Rikets Ständers bedömande.
Vid 1840—1841 arens Riksdag, äfvensom vid påföijde Riksmöte, blef den pä anförde skäl utan afseende lemnad, men vid 1847—1848 arens Riksmöte yttrade vederbörande Utskott den åsigt, att sådane åtgärder borde vidtagas att framdeles antingen postskjutsskyldigheten skiljdes frän jordbruket eller ock att detta onus åtminstone icke hårdare, än för det då varande, komme de postskjutsskyldige till last, hvilket ansågs vara sä mycket nödvändigare, som de sednare åren ej allenast antalet af tidningar och tidskrifter, som med posten transporteras, tilltagit i en ganska stark progression, utan äfven brefvens antal betydligt ökats; på grund hvaraf Rikets då församlade Ständer ingingo till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan att Kongl. Maj:t täcktes låta anställa undersökning huruvida, utan någon betydlig minskning i den inkomst, som Staten af Postverket för närvarande erhåller, postskjutsskyldigheten kunde, genom postföringens bestridande medelst entreprenad eller på annat lämpligt sätt, skiljas från jordbruket, mot åliggande för posthemmanen, att fullgöra de onera, hvarifrån de nu äro befriade, samt derefter och sedan vederbörande blifvit hörde, afgifva Nådig framställning i ämnet till Rikets Ständer.
Allm. Bese.- och Ekon.-Vlsk. Betänk., N:o 91, 11 I anledning häraf behagade Kongl. Maj:t vid sednaste Riksdag till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition, hvari bland annat anfördes: a Vidkommande »åter de särskilda förslag, som till åstadkommande afen förändring i omförmälde »syftning, blifvit framställde dels af Rikets Ständer, angående postskjuts-skyldig»hetens skiljande från jordbruket förmedelst upplåtande af postföringen på entreprenad, dels af General-Post-Styreisen till öfverflyttande på de gästgifveri-skjuts»skyldige af den posthemmans-innehafvarne nu åliggande postföring, så finner »Kongl.
Maj:t icke skäl att till någotdera af desse förslag lemna Nådigt bifall, »enär genom antagande, vare sig af det ena eller andra, olägenheter skulle upp»komma, öfvervägande de fördelar, som i ett eller annat afseende deraf kunde »vara att förvänta.
Vid bedömandet af den förstnämnde åtgärdens lämplighet »måste nemligen tagas i betraktande, att kostnaden för postföringens besörjande »på entreprenad icke kan, med någon sannolikhet, på förhand beräknas, att så»dana postskjutsskyldige, som i följd af deras hemmans läge vid mindre befarna »vägar, hafva sig ålagd en jemförelsevis föga besvärlig postföring, för hvilken »de genom den erhållna skjutslegan kunna anses fullt godtgjorde, sannolikt icke »skulle vilja på en dylik förändring ingå; att Länsstyrelsernes och vederbörande »kronobetjentes förut trägna göromål skulle öfver höfvan ökas, derest särskilda »entreprenad-auktioner komme att utlysas för all den skjuts, som nu af post»hemmans-innehafvarne bestrides, och nya kontrakt för hvarje station i Riket »derom afslutas; samt att den fördel af en ringare kostnad, som till en början »möjligen kunde genom postföringens öfverlåtande åt entreprenörer, efter före»gången auktion, postverket tillgodokomma, efter all anledning blefve minskad »eller tillintetgjord i den mån ett större antal dylika auktioner komme att ut»lysas, och ett stigande åkerbruk gör allmogen mindre benägen att med folk »och dragare vara borta från sina hemman.
Hvad åter den ifrågaställda öfver»flyttningen af postföringen på de gästgifveri-skjutsskyldige beträffar, så förekom»rner deremot: att en så beskaffad öfverflyttning på de gästgifveri-skjutsskyldige »af det posthemmans-innehafvarne nu åliggande besvär svårligen torde kunna »rättsenligt ega runi. med mindre de förra dertill lemna sitt samtycke, äfven»som, efter all anledning, flera af de sednare skulle, på ofvan uppgifna skäl, »deremot protestera; att de gästgifveri-skjutsskyldige, som icke äro pligtige att »längre än 4 timmar vänta på till viss tid tingad skjuts, måste, derest post»föringen komme att af dem besörjas, dels särskildt tillförbindas att äfven der»utöfver afvakta posternes ankomst, dels anses berättigade till vanliga väntnings»penningar, som nu ej tillkomma posthemmans-innehafvarne, hvilka vid sina »gårdar invänta posterne; hvarförutan det kan inträffa, att, vid extra posters an»komst till gästgifvaregård, det hästantal, som derstädes skall vid anfordran till— »handahållas, redan vore utgånget, hvarigenom hinder och uppehåll i postens 12 Allm. liesv.- och Ekon-Vtsk. Betänk., AT:o 91.
"jemna gång vid flera tillfällen kunde vara att befara; att den större säkerhet » för postens vård, sorn i de fall, då postiljon ej åtföljer, nu förefinnes uti post»böndernes åliggande att antingen sjelfve medfölja posten eller ock dertill anavända fullvuxne och pålitlige personer, skulle komma att i betydlig mån minaskas, enär vid gästgifveri-skjutsen ofta mindre gossar äro följaktige; att då »posthemmans-innehafvarne, hvilka endast äro pligtige att föra posten och således a ej hafva någon annan skjutsnings-skyldighet sig- ålagd, med skäl kunna tillhålalas att städse till postens forslande begagna dugliga och uthvilade hästar, sådane a deremot icke alltid stå att erhålla vid gästgifvaregårdarne, der, i följd af den aoftare återkommande skjutsningen, hästarne, särdeles under höst- och vårtiderne, a ej sällan äro dåliga och utkörda; samt att den ökade kostnad, som genom »öfverflyttning af all postföring på de gästgifveri-skjutsskyldige skulle uppkomma, »och hvilken af General-Post-Styrelsen, efter 23 sk. milen, beräknats till 28,000 »R:dr om året, måste antagas uppgå till ännu betydligare belopp, i den mån »skjutsningen varder på entreprenad upplåten, enär skjutslegan i sådant fall ut»går på landet med 24 sk. och i städerne med 28 sk. för hvarje mil.
»Då, med afseende å hvad sålunda blifvit anfördt, Kongl.
Maj:t icke fin»ner skäl att göra
Nådig framställning, hvarken om ali postföring^ upplåtande »på entreprenad eller om en allmän öfverflyttning deraf på de gästgifveri-skjuts»skyldige, så återstår att tillse, huruvida och på hvad sätt en af behofvet på»kallad lindring i det för en del posthemmans-innehafvare särdeles tryckande »postförings-besväret må kunna dem beredas.»
Och blef i öfverensstämmelse härmed förhöjning i skjutslegan föreslagen på sätt i nästa punkt kommer att oraförmälas.
Då frågan derefter vid sistnämnde Riksmöte ånyo kom under Rikets Ständers handläggning, förekommo jemväl motioner af enahanda syftning med nu ifrågavarande förslag, men dåvarande Stats- och Ekonomi-Utskott anförde i anledning deraf, att Utskotten med afseende å de af Kongl. Maj:t i dess Nådiga Proposition yttrade betänkligheter mot den ifrågasatta bördans aflyftande från posthemmanen, måste antaga, att för närvarande den af Kongl.
Maj:t föreslagna åtgärd vore den enda, som med hopp om framgång kunde föreslås och leda till befrämjande af det åsyftade ändamålet; hvadan Utskotten tillstyrkte bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, hvilken ock af Rikets Ständer antogs.
Utskottet har tagit i öfvervägande hvad motionärerne framställt, äfvensom hvad i öfrigt i frågan förekommit, men sorn genom hvad Kongl. Maj:ts omförinälde Nådiga Proposition innehåller, enligt Utskottets mening ädagalagdt är, att lörslagen att befria posthemmanen från deras skjutsnings-skyldighet, vare sig Allm. liesv.- och Ekon.-Visit. Betänk., JV:o 91.
13 medelst postforslingens besörjande genom gästgifvareskjuts eller dess upplåtande på entreprenad, åtminstone för närvarande äro med så stora svårigheter förenade, att samma förslag icke lämpligen kunna till verkställighet befordras, får Utskottet vördsamligen afstyrka Riksdagsmännen Erik Larssons och Olof Pehrssons motioner samt den del af Lars Mattssons motion, som afser postskjutsens upplåtande på entreprenad. 2:o. A) Utskottet går vidare att utlåta sig öfver Riksdagsmannen Johannes Nilssons förslag att på samtlige postskjuts-skyldige, i mån af bestridd postföring, utdela den summa, hvilken uti afgifter för stämpling af tidningspapper kommer Statsverket tillgodo; i afseende hvarå Utskottet får erinra, dels att sådant skulle blifva förenadt med onödig omgång och mycket besvär för Postverkets Styrelse, dels ock, att nämnde inkomst inflyter ej allenast för de tidningar, som sändas med posten, utan äfven för dem, hvilka å utgifningsorterne utdelas, så att beloppet ej står i förhållande till det antal tidningar, som åtföljer posten.
Utskottet anser alltså den föreslagna utdelningen, vid hvars verkställande, afseende dessutom ej kunde göras derå, huruvida en postskjuts-skyldig varit mer eller mindre med forsling af tidningar betungad, icke utgöra något lämpligt sätt att bereda de postskjuts-skyldige godtgörelse, samt får derföre afstyrka ifrågavarande motion. B) Vidkommande derefter de yrkanden, som blifvit framställde rörande förhöjning i postskjutslegan, så får Utskottet meddela: att i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts i dess åberopade Nådiga proposition gjorda, af Rikets Ständer biträdda förslag, legans belopp blifvit genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 17 September 1851 ökadt med 8 sk. dels för all den postföring, som af posthemmanens innehafvare utgöras utöfver 312 mil om året för helt mantal och i förhållande derefter för större eller mindre hemmansdelar, dels för extra poster, som af posthemmans-innehafvare fortskaffas, och dels för den dubbla postföring, eller postens forslande fram och åter två gånger i samina vecka, hvilken sedan år 1830 tillkommit, så att legan för nämnde tre slag af postföring nu utgör 24 sk.; att deremot legan för enkel postföring, eller postens forslande en gång fram och åter i samma vecka, i allmänhet utgår med 10 sk. och för dylik postföring emellan Ostersund och Herjeådalen med 14 sk. samt för dubbel postföring, som tillkommit före-1830 med 12 sk., allt Banko; äfvensom att Rikets sednast församlade Ständer, jemte det de bifallit den af Kongl. Maj:t i Nåder föreslagna tillökning i postskjutslegan, dervid yttrat, att, då det kunde antagas att postskjutsningsbesväret, till följd af flere dertill verkande orsaker, komme att fram - 14 Allin. Best.- och Ekon.-lltsli.
Betänk , N;o 91. deles än ytterligare förökas, så att den ersättning, soin blifvit af Rikets Ständer beviljad icke framgent blefve svarande mot det ökade besväret, Rikets Ständer ansågo sådane åtgärder böra vidtagas hvarigenom en lämplig ersättning för samma besvär kunde i framtiden, då sådant erfordrades, komma de post-skjutsskyldige till godo; hvadan Rikets Ständer, för att bereda en sådan åtgärd, i underdånighet anhöllo det Kongl.
Majit mätte täckas låta anställa en undersökning och uppskattning af de friheter och förmåner, som äro post-hemman och post-förare medgifne, samt i hvad mån dessa friheter och för måner kunna anses motsvara eller öfverskridas af kostnaden för post-skjutsens bestridande; och att Kongl. Maj :t derefter måtte i Nåder meddela Rikets Ständer såväl de resultater, hvilka en så beskaffad undersökning kan lemna, som ock den Nådiga Proposition, till hvars afgifvande Kongl. Majit, tor beredande åt post-förare af en rättvis, och post-skjuts-besväret verkligen motsvarande, ersättning kan i Nåder finna sig för» anlåten.
I anledning af de nu gjorde framställningarne om ytterligare förhöjning af post-skjuts-legan, får Utskottet anföra, att som, vid det förhållande att posthemmanen, för post-skjutsningens utgörande, hafva sig tillagde vissa förmoner och friheter från andra besvär, beloppet af den kontanta ersättning, som må anses böra för post-föringen lemnäs, icke får mätas endast efter värdet af sjelfva forslingen, utan nämnde förmåner och friheter vid ersättningens bestämmande jemväl måtte tagas i betraktande; fördenskull ock då frågan icke är i det utredda skick, att Utskottet kan bedöma huruvida post-förings-besväret motsvaras af posthemmanens förmåner och friheter, tillika med den kontanta ersättning, som nu utgår, eller om någon ytterligare tillökning i denna ersättning må vara af behofvet påkallad; men anhållan om utredning i detta hänseende, såsom förut nämndt är, redan blifvit i underdånighet gjord hos Kongl. Majit, som i anledning deraf, under den 17 September 1851 i Nåder förklarat sig vilja framdeles, uppå förnyad anmälan, taga i öfvervägande, huruvida skäl må förefinnas att anbefalla den af Rikets Ständer sålunda äskade undersökning; alltså finnér Utskottet sig icke ega skäl att, efter den nyligen beviljade tillökningen i post-skjutslegan, nu tillstyrka någon åtgärd till beredande af ytterligare sådan tillökning, utan anser Kongl. Majits beslut i anledning af Rikets Ständers nyssnämnde framställning böra dessförinnan afvaktas; hvadan Utskottet vördsamligen hemställer, att de väckte förslagen om förhöjning i post-skjuts-legan må för närvarande lemnäs utan afseende. C) Beträffande Riksdagsmannen Lars Mattssons yrkande, att den posthemman ålagde bevillning af 2 Ridr Biko skulle upphöra, så får Utskottet, i an - Allm. Besv.- och Ekon.-Ut sk. Betänk., A:o 91.
13 ledning af motionärens derjemte gjorde uppgift, att den sökta befrielsen blifvit af Rikets sednast församlade
Ständer bifallen, ehuru sedermera icke till verkställighet befordrad, vördsamligen upplysa, att sådant yrkande visserligen vid sednaste Riksmöte blifvit framstäldt, men att Bevillnings-Utskottet, i anledning deraf, meddelat det, utaf Rikets Ständer godkända, yttrande, att, som post-föringen endast i det fall att den bestrides utöfver 6 mil i veckan eller 312 mil om äret för helt mantal, enligt Kongl. Brefvet den 3 December 1842, ansetts vara af den tunga för post-hemmanen, att särskild och högre ersättning, än för post-föring i allmänhet, derföre medgifvits, och således den post-hemmanen medgifna frihet från rotering eeh krono-skjuts, åtminstone för hemman med mindre post-föring, än nämndt är, fortfarande borde betraktas såsom en förmån, för hvilken den stadgade bevillningen skäligen borde erläggas, Utskottet ansåg ifrågavarande yrkande icke böra i vidsträcktare mån bifallas, än att post-hemman, som bestrida utöfver 312 mils post-föring om året tor helt mantal, skulle från den stadgade bevillningen fritagas; och har den af Rikets Ständer sålunda medgifna befrielse från bevillningen blifvit i 7 mom. af 145 § uti sednaste Bevillnings Förordning behörigen iakttagen; och får Utskottet derjemte meddela att ifrågavarande bevillning icke i något fall utgår af andre post-hemman, än dem, hvilka njuta befrielse från rotering och krono-skjuts.
Vid ofvanberörde förhållande synes Riksdagsmannen Lars Mattssons förevarande yrkande hafva i följd af misstag tillkommit, hvadan Utskottet, med afseende derjemte på de skäl mot post-hemmans allmänna befriande från den ifrågavarande bevillningsafgiften, hvilka ofvan äro åberopade, vördsamligen hemställer, att åtgärd i anledning af nämnde yrkande ej må vidtagas.
D) Vidkommande dernäst framställningen om beviljande af ersättning till post-förare för uppehåll, under afvaktan af postens expedierande, hvarom yrkanden älven vid förflutne
Riksdagar varit gjorde, så enär det i detta afseende öfverklagade förhållande är en irån sjelfva postförings-besväret. oskiljaktig olägenhet, anser Utskottet denna fråga, i likhet med den om ökad post-skjutslega, vara beroende al resultatet utaf den utredning, hvarom, på sätt ofvan berördt är, Rikets .Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit; hvadan Utskottet hemställer, att jemväl denna framställning må för närvarande lemnäs utan åtgärd.
E) Hvad sedermera angår frågan om rättighet för post-förare att tillgodonjnta lega för hela den våglängd, posten forslas, när, i följd af naturhinder, om - 16 Allm. Best.- och Ekon,ilsk. Betänk., N.o 91. väg mäste tagas, sä anser Utskottet ej allenast nägot allmänt stadgande, som ej föranleder missbruk, svårligen kunna i berörde hänseende meddelas, utan ock ett dylikt stadgande icke vara beliölligt, enär postförarne, vid de, otvifvelaktig! högst få, stationer, der de uppgifna förhållandena inträffa, säkerligen utbekomma den särskilda ersättning, hvartill sådane förhållanden dem berättiga, om de med ansökning derom till vederbörande Embets-myndighet ingå; hvadan Utskottet finnér sig böra afstyrka hvad i detta hänseende yrkadt blifvit.
F) I afseende på de af Riksdagsmannen Nils Andersson föreslagne ordnings-föreskrifter, till förekommande af uppgifna missbruk, som utaf Postiljoner skola begås, så får Utskottet upplysa, dels att, enligt äldre stadganden, hvilka genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 10 December 1836 blifvit upplifvade, General-Post-Stvrelsen eger rättighet att förafskeda och suspendera Postiljoner för fel i tjernsten, dels att Ofver-Pöst-Direktören genom Circulaire den 27 Juli 1819 anbefallt samtlige Post-förvaltarne att, derest Postiljoner, under det de färdas med posterne, medföra andra effekter än postväskorne och hvad i öfrigt för Postverkets räkning medsändes, sådant genast anmäla hos bemälde Embets-myndighet, som då icke ville underlåta att genast från tjensten skilja de Postiljoner, hvilka med sådan förseelse beträdas och dels att, jemte det viss tid är bestämd för hvarje mil, posten färdas, ett vite af 1 R:dr B:ko per mil, enligt Kansli-Styrelsens och Kammar-Kollegii Kungörelse den 24 April 1812 redan är af Kongl.
Maj:t i Nåder stadgadt för dröjsmål å vägen utöfver den sålunda förelagda tiden.
Då således stadganden redan finnas, på grund af hvilka Postiljoner kunna till ansvar befordras, derest de hos Postverkets
Styrelse anmälas för missbruk af den beskaffenhet, hvarom i motionen förmäles, får Utskottet hemställa att ifrågavarande förslag må lemnäs utan afseende.
G) a) Beträffande Riksdagsmannen .Iohannes
Nilssons motion om förhöjning i legan för den post-föring. som utgöres af de med rustnings-skyldighet besvärade hemman, så, enär sistnämnde onus icke loir något sammanhang med post-förings-skyldigheten, och således någon ökad ersättning för denna sednare ej skäligen kan pä rustnings-besväret grundas, finner Utskottet denna motion ej förtjena afseende.