Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ä f v e n de tio öfriga pristagarne böra ha god- på nytt insända sina adresser i o c h för S a n c t plåster och med dylikt, det dröjer ej m å n g a dagar, innan m a n expedition af h a n d k ö p.
På e t t s t ö r r e a p o t e k är d e t t a s t å e n d e o c h s p r i n - g a n d e hela dagen visserligen i början ska tröttande, m e n snart n o g gan- blir m a n så v a n därvid, att det ej generar, o c h j a g tror att mina manliga någon anledning tröghet, de.
då XOxrUäLS Inga mig elevkamrater att b e k l a g a jag i allt hade sig öfver med min undantag af göromål obehagliga eller på apoteket föreföllo ansträngande, och de tre elevåren flögo hastigt u n d a n.
M i n a elev- kamrater, äfvensom den farmaceutiska per- sonalen, voro utmärkt hyggliga och tillmötes- gående, då j a g af upplysningar, gjorde några plikter j a g ej heller men dem aldrig begärde vet råd jag, att och de eftergifter m e d afseende på de som elev åtagit m i g, hvilket j a g begärde.
J a g n ä m n d e härofvan, att det e n d a u n d a n - mare förbindelse m e d redaktionen i o c h för sa- heten salvor, n a t t v a k t e n g j o r d e alldeles s a m m a tjänst s o m Uno Som af börja med ej slutad.
Alma men får tre apotekarekåren fundera på framlägga som apotekarebanan 814 en hvar, ett pris af de utfästa tio prisen.
en kvinnliga drag Jansson, Och sida intet uraktlåtits.med afseende på minutiös.
tekaremedaljens Fredrika föranstaltningarna känna sig fullt öfvertygade, att från redaktionens $ » personer jämte vivre o c h logis under en vecka. » öpp- Stockholm den 22 februari 1897.
258 nast efter den bestämda tidens utgång de nödiga täflingsskrifternas — redan förintats, äro alla reklamationer natur- ligtvis overkställbara.
249 af fru Louise Norlander, Kristianstad, till Stockholmsutställningen fram o c h åter för två På det deltagarne måtte — efter prisutdelningen endast värdelös makulatur m i n e r a d e a p o t e k a r e n B. i n s ä n d artikel » A p o - den lyckliga vinnarinnan af hufvudpriset: » fri resa för 122, 41, 7, 62, 87, 84, 85, 6 3, 1 2 1, 1 1 5, 8 6, 1, 40, 22, 21, 16, 37, 52, 53, 51, 83, 88, 13, 12, 17, 106, 20, I Lösningen n:r resultatet af denna vår så ifrigt gonterade nande o c h granskning.
6, 43, 134, 77, 124, 125, 29, 30, 103,107, 133, 39, num- m e d en nummer- pristäfling af läsekretsen motsetts, träffade vi ge- ken hvarjom och hvar utdrog bref efter bref, hvilka därpå i ord- Stockholm som ofvan.
V ä l underkunniga o m den spänning, m e d hvil- öfversändande.
här, af undertecknad omsorgsfullt delas detta mitt ämbetsintyg.
" tø \} cl (ans s l (ä r f u o r. "
Utgången af Iduns tidsfördrifs- täfling.
nu 26, 38, 67, 55, 54, 76, 90, 89, 27, 102, 42, 114, samtliga 4,454 bref blifvit nedlagda i en hvilka — vi blandade o m hvarandra, jag ur samlingen här o c h be- ut.
slippa hädanefter.
K o m, M a j a, att damer, större trälår samt en t a c k a så m y c k e t » det här — samma märke, hvilka sist- Förrättningen, hvarvid närvoro åtskilliga för snälla så v ä r s t m y c k e t sade h o n och steg u p p.
rar f ö r m i d d a g s s t u n d med biträde anmodade att dem. » får bref i programmet för täfiingen blifvit makulerade.
Hade går n o g ä ' j u o c k s å L e n a såg allvarlig o c h f u n d e r s a m » Ja, » Idun » mit 4,454 bref, märkta &gt;Lyckans skärfvor », samt tig arbetare, var han, m e n Herren föder de dag tidningen Tidningens redaktör, direktören Frithiof Hell- pojken än, så h a d e j a g inte b e h ö f t meddela lösningen till » Lyckans skärfvor. » på berättigade till de utfästa prisen.
s l ä p a o c h slita s o m n u, t y h a n v a r e n d u k - sina, af Stockholm, gens n:r 1 för år 1897 angående » Iduns tidsför- o m Blom ännu onykter Redaktionen i drifstäfling » uttaga de lösningar, hvilka befunnos någon enda gång var ute med kamraterna, han lefvat af Publicus för att i enlighet m e d bestämmelserna i tidnin- han.
o c h flickan året därpå.
O c h t. f. Notarius infunnit mig å dess redaktionslokal här i staden ingenting.
medtagen, såg hur nad hafda o c h till mig nu öfverlämnade manuskrip- » J a, s e d e t v a r d e t allra k o n s t i g a s t e » sist e n o m till upplysning och begrundande, den enda 1897 den 18 februari har jag, underteck- serie, hvilken förut af mig granskats o c h befun- h v a ' sa h a n, när h a n k o m h e m, » frå- g a d e L e n a, ifrig att få veta Till rätta och veritabla År och kvällen d a g e n d ä r p å, s å att j a g h a d e g o d t i d p å m i g.
Nog prisens — åt hvarje vinnare en lott till utställ- ningslotteriets junidragning — nämnda bref emellertid jämlikt bestämmelserna » B l o m var ett inte k o m m a förrättning afgifvit följande officiella protokoll: är m i g, när j a g ä n d å förut varit v a n att g å i fina Publi- att närvara vid o c h leda granskningen o c h cus när det om inte i bestämmelserna, hade vi anmodat Notarius prisutdelningen.
• H a n har sedermera o m denna skjortor.
» En om sin 61 tag som gjordes var nattvakten, m e n äfven detta bör undantag försvinna, Sit då flere för framtiden kvinnor k o m m a kunna in på Se professor Ernst Almqvists intyg å flaskorna.
Eriks Tekn. Till landsorten m o t efterkraf.
Fabrik, Stockholm.
IDUN 62 apotekarebanan, o c h såväl kvinnliga farma- 1897 haft kvinnliga elever å sina apotek.
D e t in- ceuter som elever blifva anställda p å s a m m a träffar n a t u r l i g t v i s, a t t i b l a n d d e kvinnliga apotek.
såväl som finnas dana, som den Man framhåller oangenämaste tiska att d e l e n af d e n tjänstgöringen medgifva, att blifva gifva det och ej det är ut expedition, på man ju behagligt apoteket och expediera, ej mera natt- än j a g tror att k v i n n a n som mannen äfven så väl s k a l l k u n n a å t a g a s i g a t t full- denna.
mödrarna, strängt farmaceu- får vidare i allmänhet förekommer göra såsom väckt m i d t i natten för att be- sig men nattvakten efter sig Se vi i h e m m e n, att med huru hela dagen hafva hushållsgöromål, an- sömnad de äro vill därför eller framhålla, intresse tek, lämna på denna låta Detta på apotek jag på om vi i våra dagar kasta en blick p å hållandena bildade i våra stora sjukhus, där kvinnan n u m e r a fullgör vida mera ansträngande tek ett Jämföra yrket, kasta än det vi på apo- få underkasta oss, oafsedt o m ä r n a t t eller för- den arbete det nu dag.
vi med läkarens, så är stor skillnad.
Då det ju läkaren nattvak en ofantligt på natten blir k a l l a d till e n s j u k, f å r h a n i u r o c h s k u r b e - gifva ket sig ut, antingen p å resor, ibland m y c - besvärliga lyckligaste stand fall ansträngande, på längre eller och kortare i staden för att kanske g e n a s t hemkomsten någon det och åter lidande.
klent.
efter få bud Med hvila Farmaceuten i af- efter efter sig från och sömn blir däremot kryper verkställd e x p e d i t i o n af receptet åter i sin b ä d d o c h slumrar snart in Genom att den kvinnliga igen.
farmaceutens r u m m e d e l s elektrisk ringledning sättes i för- bindelse m e d förmenande på apoteket, kan hon enligt mitt mycket väl ä f v e n m e d a f s e e n d e nattvakten fullgöra sin s k y l d i g h e t som farmaceut.
Jag kare för mig i ej om att här o r d a och för farm. stud. och examina, mannen hvilka ju äro alldeles s o m för kvinnan.
Sedan aflagt sin f a r m a c i e studiosi e x a m e n, h o n genast räkna tjänstår, års ålder kan hon påräkna att hafva tagit lika Låt och vid därpå, oss haft uti sky, de på in- före- d e ej ville apotek, hvilka då utgjorde det beträffar, er bry och sluka bacillerna — hör mig, jag beder — och lyft litet grand om ibland!
för under- En dam, ja hon liknas vid rosen och blomstret, kom- det Hvad svåra uti d e n kvinnliga elevens arbete skulle betydligt underlättas, med endera hand, ni vet, vid liljan och solen och stjärnan — ej vid en uppflyttningsbe- att h o n har en nära komet; dock ses hon ju vifta med svans.
• ja, jag menar med släpet, förstås, så det kan » röra stenars — vill inte förstå,, släkting hår leende på: s o m är apotekare att tjä nstgö r a h o s, beder j a g få påpeka, att j a g t j ä n s t g j o r d e af min elevtid på apoteket M a l m ö, hvilken plats jag, ledig hos min fader Örn i då elevplats blef på apoteket i Karls- h a m n, u t b y t t e för att k u n n a få n å g o t tid till studier för mina farm.
Ingen af funnit skäl att för m i g några speciella elevgöromålen, också stud. principaler undantag och har såsom härför mera examen.
emellertid kvinna göra från » jaså! » hälften Fläkta de När regnet slår ner, så att säga, i backen som spö och gatan jörvandlas, som genom ett trollslag, till sjö — bland pussarna ser man små fröknarna trippa och somliga rädda och blyga och sippa, helt bäfvande stå vanliga håller j a g vid pussen på tå: dem » hu — u — u då! » räkning.
Min mening hemma.
Nej, är ut ingalunda att stanna att pröfva världen, Men ytterligheter så ojta man ser i vår värld stu- dera y r k e t o c h se lifvet i dess olika f a c e r!
och damer, som alls inte tänka på grace el- ler flärd; J a g h o p p a s, att den d a g aldrig m å t t e ran- då skall kvinnan behöfva på utsätta farmaceuternas det nya sig för medömkan.
en ambitionssak, att vi sätta hon och skrifva på d e n s a m m a: godt arbetsfältet de manliga poetiska » pussarna » klifva de öfver, • — genera sig?
sällan man sådant behöfver!
— D e t är f ö r o s s det är » comme il faut » vår att lyfta just så — — fana högt Friskt m o d och tablå!
hopp!
M. Leth.
K v i n n l i g farmaceut.
* — nödiga Dock, tack vare pressen, som kjolarna nu ge- nomgått, så vet man på håret, hvad de skola ha för ett mått: ty uti reformen det visligen heter: d å s e till, h u r k v i n n a n p å föda, husrum och apo- Jo, en lön » normallängd är tio, ja minst, centimeter — hon Sn uppgå- liten från marken »; rätt så, " tøotaisa ".
det bör man förstå e n d e i a l l m ä n h e t till 6 0 0 k r.
f ö r e a p o t e k a r e - examen, omkring och som 1 0 0 0 kr.
efter d e n s a m m a, elev vanligen 1 5 0 kr.
När h o n fått sitt apotek k a n h o n m e d l u g n se f r a m t i d e n till m ö t e s i e k o n o m i s k t h ä n s e e n d e.
Tänker man på, hur den ogifta kvinnan, som ä g n a t sig åt annan lifsverksamhet, har det vid 45 å 50 års å l d e r, är d e t v ä l i allmänhet så, att d e v i d mindre lämpliga för d e n n a ålder anses sina befattningar få lämna rum för yngre Man och krafter.
kan således gärna, äfven fast är k v i n n a, m e d då m a n f å r sitt apotek och m e d detsamma lifstiden.
Herr B. påpekar, att k v i n n a n för apotekareyrket.
— ändå!
— — — O alla da ' r, är a l l d e l e s jag tar; ett vackert exempel man alltid bör följa — och skulle för mycket nu kjolarna dölja, sa blir det cr sak, att lyfta där bak med smak.
En studieresa det måste ni nog er bestå, och gå.
kan Och när ni se ' n kommer så jullärd tillbaka, m y c k e t v ä l v a r a h e r r B:s u p p f a t t n i n g, m e n en typ utaf blifvandc » genomsnitts » - maka — lyckligtvis har ej denna uppfattning, hvad hört, jag gjort apoteksinnehafvare i efter sig gällande hos södra Sverige, de som.
och därför till orda om kjolar nu också ty blott af fransyskan ni lär er att lyfta Detta J. m kjolar man läst och om kjolar man hört man tålamod vänta på den dag, sin säkra b ä r g n i n g för olämplig högst om offren, som komma i spåren på eder inga- t y g till 6: t e ö f r e k l a s s p å l a t i n l i n i e n.
tippa gatan står o, högädla damer l då aldrig så litet vi- sig olämpliga att inne.
tekarebanan haft det under tiden.
har utan de ansågo mannen har När sommarens damm vinna från tillförlitligt håll hört, att sitt e g e t a p o t e k, o m h o n och sedan lika börjar att d e n n a tillåtelse, ej 40 — 45 väl s o m sin apotekareexamen tjänstår om apote- och, fått att man tror.
såväl p e t e n t s v i l l k o r e n f ö r v i n n a n d e af i n t r ä d e p å das, bryr studierna att vådan är stor, sig in s i g d e af k g l.
m a j: t b e s t ä m d a slutligen vidare farmaceutens på vaden beror dare fortsatte p å b a n a n, b e r o d d e detta, efter hvad bevis, blott » falla » han kan ju, men inte » ge vika » — mamma beträffar, s o m först hos kgl.
maj:t villkor lunda vi också hos sökte skrifna snittsmans.
Hvad närmast blir följden här ser ni tillika: antager elevplats p å apo- m å för öfrigt gälla kvinnor med Därpå hafva nog Hvad tre seende på uthållighet k a n fullt u t j ä m f ö r a s mannen.
lust de träde h a f v a v i e t t b e v i s p å, a t t k v i n n a n m e d af- ej äger manliga s o m kvinnliga apotekselever.
bädd, så jag b a n a, så g ö r m a n k l o k a s t i bli.
sitta vid ej minsann, att släpet insnärjer, ja, äfven cn » genom- dana och m e d friskt och gladt m o d gifva ett barns och så- och att har m a n yrket allt p j u n k h e m m a m a r få tåligt o c h utan att klaga kinkigt för kraft att, då m a n medgifvande eller alldeles o m ö j l i g a att till r a s k a o c h d u g l i g a f a r m a c e u t e r, åt b a r n e n m.
, u n d e r n a t t e n s t y s t a t i m - sjukligt manliga eleverna Ty nu uti balsalen händer ej sällan man fötterna ser och eder tillber dess mer.
U P * F-lm.
• notisboken.
Kronprinsessans hälsotillstånd.
Under- rättelserna från R o m o m kronprinsessan Victorias hälsotillstånd äro fortfarande ganska tillfredsstäl- lande.
Under första delen af hennes vistelse i R o m var vädret ogynnsamt, så att hon icke kunde uppe- hålla sig i fria luften så mycket, s o m det för hennes hälsa var önskvärdt.
Men n u råder se- dan tre veckor ihållande vackert vårväder, s o m verkar m y c k e t fördelaktigt på hennes befinnande.
Kronprinsessan har den 19 dennes aflagt ett besök hos påfven, s o m en längre stund hade ett samtal m e d h. k. h.
Efter besöket i Vati- kanen gjorde kronprinsessan visit hos kar- dinal Rampolla, hvilken omedelbart därefter åter- gäldade visiten och erhöll företräde hos kron- prinsessan på Grand Hotel.
IDUN 1897 Till frohen Aurora Storchen f eldt, som nyligen firade sitt 50-årsjubileum såsom skolföre- ståndarinna i Jönköping, hafva stadsfullmäktige därstädes uttalat sitt tacksamma erkännande af hennes verksamhet, sin uppriktiga lyckönskan till jubileet och sin vissa förhoppning att väl- signelsen af hennes trogna o c h trägna arbete skall bestå, äfven sedan hennes lefnadsdag är lyktad.
* » För medborgerlig förtjänst. » K. m-.t har tilldelat förra folkskolelärarinnan v i d Klara för- samlings folkskola fru Sofi Nilsson, född Andersson, den kända befrämjerskan af skolköksidén i vårt land, medaljen i guld af femte storleken m e d inskrift » F ö r medborgerlig förtjänst ».
En liten hvinnosahsdebatt uppstod i lör- dags i första kammaren v i d behandlingen af den föreliggande motionen, åsyftande kvinnas behö- righet att inför domstol föra annans talan.
Lag- utskottet hade, s o m bekant, hemställt o m bifall till motionen.
H r Öländer opponerade sig emel- lertid.
I hans ögon tedde sig hela förslaget s o m en yttring af de liberala idéer, hvilka skrifvit » kvinnans frigörelse » på sin fana.
F ö r öfrigt ansåg han att det svaga könet » hade föga advo- katorisk talang. » Detta yttrande uppkallade till genmäle lagut- skottets ordförande, som anmärkte att vid många domstolar kvinnan redan de facto ägde denna rättighet, hvilken n u af lagen b o r d e tillerkännas henne.
Dessutom stode det ju kvinnan öppet att aflägga juridisk e x a m e n; h o n borde väl då också i all rimlighets n a m n ha rätt att föra and- ras talan.
B i s k o p Billing kunde e j heller dela hr Ölanders uppfattning, att kvinnan ägde föga advokatorisk talang; » s o m herarne kanske litet hvar haft er- farenhet af, kan h o n i det stycket vara svår n o g », m e n just därför vore h o n mindre skickad att uppträda inför rätta.
Saken aflöpte ock så att kammaren biföll ut- skottets hemställan.
Samma dag godkände första kammaren äfven utan debatt lagutskottets hemställan o m skrif- velse till k. m.-t i syfte att gift kvinna må v i d prästval kunna utöfva sin frånvarande mans rösträtt.
63 Fjärde kammarmusiksoarén gafs den 17 dennes inför en ganska talrik och m y c k e t tacksam pu- blik.
Mellan de båda klassiska mästarne H a y d n o c h Beethoven stod en nutidsmästare, nämligen den belgiske kompositören Cesar Frank m e d sin pianokvintett i f-moll.
Såväl g e n o m kompositio- nens inre stora värde, dess klara form o c h dess originella skönhet, som genom det briljanta ut- förande, som af den Aulinska kvintetten förläna- des detta stycke, blef detsamma aftonens glans- nummer.
Det väckte o c k det lifligaste bifall.
Fröken Tora Hvass gaf i tisdags sin andra musiksoaré under innevarande spelar.
Biträ- dande v o r o prof. Neruda o c h konsertmästaren Zetterqvist.
Programmet inleddes m e d Saint- Saéns ' sonat för piano o c h violoncell i e-moll, hvilken erhöll en i allo förträfflig tolkning.
Sär- skildt anslående verkade det poetiska andantet o c h den ståtliga finalen.
Följde så tvänne rhap- sodier o c h trenne intermezzi för piano af Joh.
Brahms, spelade af soarégifvarinnan.
Fröken Hvass hade här tillfälle att visa sina goda egen- skaper s o m pianist, o c h att h o n afgjordt gått framåt.
Aftonens glansnummer blef d o c k Beet- hovens pianotrio i ess-dur, en af kammarmusi- kens pärlor.
Ett briljantare utförande än s o m k o m denna solljusmättade, praktfulla komposi- tion till del torde näppeligen kunna tänkas.
Det ryckte ovillkorligen hela den fulltaliga publiken m e d sig, o c h bifallet, som följde på hvarje sats, vittnade tydligt o m åhörarnes stora tillfreds- ställelse.
Musikföreningen gifver sin fyrtiondefemte kon- sert instundande måndag efter ett särdeles loc- kande program, hvari f ö r e k o m m a flere komposi- tioner af Schubert m e d anledning af 100-årsmin- net.
S o m solister biträda fröken Sidner o c h hr Forsell.
Det hela ledes af prof. Neruda.
Fru Mathilda Linden., vår operascens f. n. mest populära sångerska, gifver o m tisdag soaré å k. operan, hvarvid k o m m e r att utföras » Orfevs » o c h fjärde akten ur » Carmen ».
Antagligen blifva alla biljetter utsålda i dubbelt förköp.
Hr Tor Aulin gifver lördagen den 6 mars k o n - sert i Östermalms kyrka m e d biträde af sådana förmågor s o m grefvinnan Math.
Taube, förste hofkapellm.
Nordqvist, hrr Stenhammar, Berg- ström o c h L a n g — naturligtvis för fullt h u s!
Inför en nära fulltalig publik, bland hvilken märktes konungen och kronprinsen m e d uppvaktning, gafs i lördags å k. operan konsert af hofkapellet under hr Nordqvists an- förande o c h m e d biträde af den här redan förut högt skattade unga danska violinartisten fröken Frida Schytte.
Den sistnämnda utförde därvid M. Bruchs koncert för violin G-moll, där hennes nobelt kvinnliga, mjuka o c h innerliga spel sär- skildt gjorde sig gällande i adagiot, Massenets mera obetydliga » Meditation de Thais » samt en melodios berceuse af Oui o c h en glänsande bra- vurmazurka af Zarzycki.
Det varmaste bifall k o m efter samtliga n u m m e r den intagande konst- närinnan till del.
Ljudligt bifall skördade ock hofkapellet för sitt förträffliga utförande af W e b e r s Euryanthe- uvertyr samt framför allt för Svendsens ka- raktärsfulla norska Rapsodi n:r 3, hvilken helt o c h hållet måste bisseras.
Det vokala elementet före- träddes af hr Forsell m e d Stenhammars egen- domliga ballad » Florez o c h Blanzeflor » o c h några smärre sånger af Arlberg, Jensen och Sjögren.
Södra teatern gaf i måndags nytt program, s o m inleddes m e d en liten enaktskomedi, » Kä- ringregemente », af den för vår läsekrets ej obe- kante unge författaren Fredrik Nycander, Styc- ket slog d o c k föga an — en viss simpelhet i både ämnesval o c h utförande verkade stötande på pu- bliken.
V i vilja därför spilla så få ord s o m möjligt på detta helt visst snart glömda, mindre lyckliga grepp af d e n framåtsträfvande o c h flitige författaren.
Den därpå följande, galet uppsluppna franska farsen, » Tre fruar o c h en man » af Grenet Dancourt, väckte däremot stormande munterhet o c h bifall.
H r r C. Bergström, Wagner äldre o. y n g r e, Lam- bert o c h Stavenow, fruar Stavenow, Lambert o c h Fornell samt fröknar Caspér, Nilsson o c h Friberg delade alla erkännansvärdt förtjänsten af denna framgång.
H o n började frysa däruppe i snölandet, den stac- kars lilla drottningen, o c h i nattens mörker, då ingen såg det, föllo heta tårar från hennes väna ögon, hvilka en gång skådat så gäckande gladt mot lifvet.
H o n kände sig så beklämd bland alla dessa stolta, kalla kvinnor, bland dessa all- varlige, järnklädde män m e d de långa, underliga namnen, hvilka ständigt förde krig o c h d ö d på tungan.
D e svenskes kärlek vann h o n aldrig; h o n lärde sig m e d m ö d a att tala deras språk.
Allmogen hade tidigt fattat misstroende till den unga drott- ningen, som k o n u n g Magnus hämtat från det där landet, h v a r o m de aldrig sport, o c h snart spredo sig stygga rykten o m fru Blanka.
D e sade hen- ne vara kunnig i trolldrycker och varsel o m ovord- na ting, o c h då hennes förstfödde dog, menade de tro på, att lifvet tagits från h o n o m af densam- ma, s o m gifvit h o n o m det, så att drottningen, själf, den stackars lilla fru Blanka, skulle hafva förgifvit sin son.
Sådant spredo de svarte mun- kane, sådant präntade de m e d nidingahand i krönikeböckerna, o c h folket trodde d e m, ty män- niskan är af naturen benägen att tänka föga godt o m den de föga känna.
Strax fru Brita hade lämnat konungens gård, k o m där en riddare dit, hvilken de aldrig hade sett tillförene, ty han hade ständigt vistats v i d främmande hof, ehuru han var f ö d d vid Båfvens gröna stränder.
Nu var han gammal vorden o c h hade dragit hem för att söka sig en graf där vaggan stått.
H a n hade varit en väldig krigs- man, riddar Tune.
Hela hans lefnad hade fyllts af farornas tjusning, o c h han hade dragit jorden omkring, bjudande sina tjänster åt konungar o c h furstar, när helst ofreds röda rosor frodades på deras fält.
Och riddar Tune ägde intet kärt i världen utom sitt blanka svärd o c h sitt gamla lejonhjärta.
H a n var åldrig och fattig o c h grå, hans hjälmtäcke var tärdt af mått o c h mal, hans rustning frätt af blod o c h tårar.
Men hans sköld bar ingen fläck, o c h huru stormig hans långa lefnad varit, b o d d e där i hans själ hjältens höga ro.
H a n tyckte synd o m den stackars lilla drott- ningen, ty han hade själf en gång älskat en så- dan där liten fjäril, m e n den fjärilen hade tidigt fladdrat från h o n o m till en annan, grannare blom- ma, o c h sedan hade aldrig riddar Tune älskat mer.
Och ständigt, då den lilla drottningen såg h o n o m an, drog han sitt ärriga ansikte till något, s o m skulle föreställa ett leende, m e n den gamle riddaren hade lett så föga här i lifvet, att af alla hans ansträngningar blef där endast en fast hisk- lig grimas.
Till h o n o m gick h o n ofta o c h talde sin sorg, ty h o n kände, att riddar Tune en gång ägt ett hjärta.
— Jag är så olycklig, så olycklig, o c h mitt sinn blir sjukt, då jag tänker på hvad s o m är o c h hvad s o m kunnat vara.
V e t e n I så ej någon b o t därför, riddare ?v — A c k, fru Blanka, kunde riddar Tune låta sitt lif för eder lycka, lefde han ej längre.
Mina ö g o n ha skådat all världens härlighet, men de skådade aldrig en människa, som var lycklig an- nat än i minnet eller i hoppet.
En gång då jag var ung, mötte jag en gammal skald i Ravenna, hans n a m n har undfallit mig, m e n de sade, att hans minne skall lefva tills j o r d e n dör.
H a n höll före, att intet smärtar så som att i sorgens da- gar draga sig till minnes den lycka, s o m for.
Då jag ser eder, fru Blanka, tror jag den gamle skalden hade rätt.
— Men kunde jag då ej få draga till mitt land i g e n!
O, att jag finge återse mits sköna Namur en enda gång, blott en enda liten gång, riddar Tune!
— N e j, det fån I aldrig, fru Blanka.
K o n u n g Magnus hjärta är fastfruset vid hans rikens isar; bittert skulle det svida, o m man slete det där- ifrån.
Ocn där konungen af Sverige är, där skall äfven hans drottning vara.
Måhända klinga mina ord bittra, m e n erfarenheten af många skiftande ö d e n under en lång lefnad, hvilken nu, G u d bättre, lider m o t sitt slut, talar g e n o m d e m.
Så är det, fru Blanka: lifvet är svårt, m e n döden ljuf.
Så började h o n längta till sitt barndomsland, längta såsom endast den, hvilken vet, att målet aldrig, aldrig skall hinnas.
H o n satt blek o c h sluten i frustugan, föga aktande på de små kam- martärnornas muntra kvitter, medan hennes tåre- mattade ö g o n d r ö m m a n d e blickade m o t söder, ständigt m o t söder.