Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den som sin fader eller moder slår, han skall döden dö.
Den som stjäl ena mennisko, och säljer henne, så att man finner honom dermed, han skall döden dö.
Den som bannar fader eller moder, han skall döden dö.
Der som någre män kifva tillhopa, och den ene slår den andra med en sten, eller med näfvan, så att han icke dör, utan ligger på sängene;
Fås han vid, så att han utgår vid sin staf, så skall han, som slog honom, vara ursaker; undantagno, att han skall betala honom hvad han försummat hafver, och gifva honom hans läkarelön.
Den sin träl eller trälinno slår med en staf, så att han dör under hans händer, han skall lida der straff före.
Lefver han öfver en eller två dagar, så skall han icke lida der straff före; ty det är hans penningar.
Om män kifva tillhopa, och någondera stöter någon qvinno, som hafvandes är, så att henne förgås barn, och henne dock eljest intet skadar; så skall man näpsa honom till penningar, så mycket som qvinnones man honom pålägger; och skall det utgifva efter mäklares känning.
Skader henne något, då skall han gifva själ för själ,
Öga för öga, tand för tand, hand för hand, fot för fot, Brännande för brännande, sår för sår, blånad för blånad.
Den som slår sin träl eller trälinno i ögat, och förderfvar det, han skall låta dem fri lös för ögat.
Sammalunda, om han slår sin träl eller trälinno en tand ut, skall han dem fri lös låta för tandena.
Om en oxe stångar en man eller qvinna, så att han dör, så skall man den oxan stena, och icke äta hans kött; och så är oxans herre ursaker.
Var oxen tillförene van att stångas, och hans herre är derom tillsagd, och han icke bevarade honom, och deröfver dräper en man eller qvinno; så skall man stena den oxan, och hans herre skall dö.
Varda honom penningar pålagde, så skall han gifva till att lösa sitt lif så mycket, som honom pålagdt varder.
Sammalunda skall man ock med honom handla, om han en son eller dotter stångar.
Stångar han en träl eller trälinno, så skall han gifva deras herra tretio silfversiklar, och oxan skall man stena.
Om någor öppnar ena grop, eller gräfver ena grop, och täcker henne icke till, och en oxe eller åsne faller så deruti;
Då skall gropenes herre lösa det med penningar, och gifva dem dess herra igen; men kroppen skall vara hans.
Om någors mans oxe stångar ens annars oxa, så att han dör; då skola de sälja den lefvande oxan, och byta penningarna, och desslikes byta kroppen.
Var det vetterligit, att oxen var tillförene van att stångas, och hans herre icke bevarade honom; då skall han gifva en oxa för den andra, och behålla kroppen.
Om någor stjäl en oxa eller ett får, och slagtar det, eller säljer, han skall igengifva fem oxar för en oxa, och fyra får för ett får.
Om en tjuf beslagen varder, att han bryter sig in, och får hugg till döds; så skall ingen blodsrätt gå öfver dråparen.
Men är solen öfver honom uppgången, då skall man blodsrätten gå låta.
En tjuf skall igen betala.
Hafver han intet, så skall man sälja honom för hans tjufnad.
Finner man tjufnaden när honom lefvande, det vare sig oxe, åsne eller får, så skall han gifva dubbelt igen.
Om någor gör skada på åker eller vingård, så att han låter sin boskap skada göra uti ens annars åker; han skall af det bästa i sin åker och vingård igen betala.
Om en eld uppkommer, och fånger i törne, så att skylarne eller säden, som ännu står, eller åkren uppbränd varder; det skall han betala igen, som elden släppt hafver.
Om någor får sinom nästa penningar, eller tyg till att gömma, och dem samma varder det stulet utu huset; finner man tjufven, då skall han gifva det tvefaldt igen.
Finner man icke tjufven, så skall man hafva husvärden fram för gudarna; om han icke hafver kommit sina hand vid sins nästas ting.
Och om en den andra skyller för någon orätt, vare sig om oxa, eller åsna, eller får, eller kläder, eller hvad som helst bortkommet är, då skall begges deras sak komma inför gudarna; hvilken gudarne fördöma, han skall betala sinom nästa dubbelt igen.
Om någor sätter neder när sin nästa, åsna, eller oxa, eller får, eller hvad boskap det kan vara, och det dör, eller eljest får skada, eller varder honom bortdrifvet, så att ingen ser det;
Så skall det komma till en ed dem emellan vid Herran, att han icke hafver låtit komma sina hand vid hans nästas ting.
Och äganden skall den anamma, att hin icke skall gifvat igen.
Om en tjuf stjäl honom det ifrå, skall han då betala det ägandenom igen.
Varder det rifvet, skall han hafva fram vittne deruppå, och så intet igengifva.
Om någor lånar af sin nästa, och det varder förderfvadt, eller dör, så att dess herre der icke när är, då skall han gifva det igen.
Är dess herre der när, då skall han icke gifva det igen; medan han det för sina penningar lejt hafver.
Om någor lockar ena jungfru, den ännu icke förlofvad är, och lägrar henne; han skall gifva henne hennes morgongåfvor, och hafva henne till hustru.
Om hennes fader försön honom henne, skall han då utgifva penningar, så mycket som jungfruers morgongåfvor tillhörer.
En trollkona skall du icke låta lefva.
Den som hafver värdskap med någon boskap, han skall döden dö.
Den som offrar gudom, utan Herranom allena, han vare förbannad.
Främlingar skall du icke beröfva eller undertrycka; förty I hafven ock varit främlingar i Egypti lande.
I skolen ingen enko och faderlös barn bedröfva.
Bedröfvar du dem, så varda de ropande till mig, och jag skall höra deras rop;
Och min vrede skall förgrymma sig, så att jag dräper eder med svärd, och edra hustrur skola varda enkor, och edor barn faderlös.
När du lånar mino folke penningar, det fattigt är när dig, skall du icke hafva dig så med honom som en ockrare, och intet ocker på honom bedrifva.
När du tager en klädnad till pant af din nästa, skall du få honom det igen, förra än solen går ned.
Förty hans klädnad är hans huds endesta öfvertäckelse, der han uti sofver.
Ropar han till mig, så vill jag höra honom; ty jag är barmhertig.
Gudarna skall du icke banna, och den öfversta i ditt folk skall du icke lasta.
Din fyllelse och tårar skall du icke fördröja.
Din första son skall du gifva mig.
Så skall du ock göra med dinom oxa och får; i sju dagar låt det blifva när sine moder; på åttonde dagenom skall du gifva mig det.
I skolen vara ett heligt folk för mig; derföre skolen I intet kött äta, det som på markene af djurom rifvet är, utan kasta det för hundarna.
Du skall icke tro lögnaktigt tal, så att du gör enom ogudaktigom bistånd, och varder ett vrångt vittne.
Du skall icke följa hopen efter till det ondt är; och icke svara för rätten, så att du efter hopen viker ifrå det rätt är.
Du skall icke bepryda den fattiga i hans sak.
När du finner dins oväns oxa eller åsna, att han far vill, så skall du ledan hem till honom igen.
När du finner hans åsna, som dig hatar, ligga under bördone, skall du icke låta honom ligga, utan hjelpa honom upp.
Du skall icke böja dins fattigas rätt i hans sak.
Var fjerran ifrå falska saker.
Den oskyldiga och rättfärdiga skall du icke dräpa; ty jag gifver ingom ogudaktigom rätt.
Du skall icke taga mutor; förty mutor förblinda de seende, och förvända de rättfärdigas saker.
Du skall icke undertrycka främlingar; ty I veten huru de främlingar i hjertat likar, efter I hafven ock främlingar varit i Egypti lande.
I sex år skall du så ditt land, och insamla dess frukt.
På sjunde årena skall du låta det hvilas och ligga, att de fattige af ditt folk måga äta deraf; och hvad öfver blifver, låt vilddjuren på markene äta det.
Så skall du ock göra med dinom vingård och oljoberge.
I sex dagar skall du göra ditt arbete, men den sjunde dagen skall du skona; på det din oxe och åsne måga hvila sig, och dine tjenarinnos son, och främlingen vederqvicka sig.
Allt det jag eder sagt hafver, det håller.
Och andra gudars namn skolen I icke ihågkomma; och af edar mun skola de icke hörde varda.
I tre resor om året skolen I hålla mig högtid;
Nämliga de osyrade bröds högtid skall du hålla, att du i sju dagar osyradt bröd äter, såsom jag dig budit hafver, i den tiden i Abibs månad; förty uti honom äst du utfaren utur Egypten; men kom icke med tomma händer fram för mig; Och den högtiden, när du först begynner berga det du på markene sått hafver; och insamlingens högtid i årsens utgång, när du ditt arbete utaf markene insamlat hafver.
Tre resor om året skall allt det mankön är komma fram för Herran Gud.
Du skall icke offra mitt offers blod med surdeg; och mins högtides feta skall icke blifva qvart intill morgonen.
Förstlingen af första frukten på dine mark skall du föra in uti Herrans dins Guds hus; och skall icke koka kidet, så länge det på sine moders mjölk är.
Si, jag sänder en Ängel framföre dig, den dig skall bevara på vägen, och föra dig till det rum, som jag beredt hafver.
Derföre tag dig vara för hans ansigte, och hör hans röst, och förbittra honom icke; ty han skall icke skona eder, när I brottslige ären; och mitt Namn är i honom.
Hörer du hans röst, och gör allt det jag säger dig, så skall jag vara dina fiendars fiende, och dina motståndares motståndare.
När nu min Ängel går framföre dig, och förer dig till de Amoreer, Hetheer, Phereseer, Cananeer, Heveer, och Jebuseer, och jag förgör dem;
Då skall du icke tillbedja deras gudar, ej heller tjena dem, och icke göra såsom de göra; utan skall deras afgudar bortkasta, och sönderslå dem.
Men Herranom edrom Gud skolen I tjena, så skall han välsigna ditt bröd och ditt vatten; och skall alla krankhet taga dig ifrå.
Ingen ensam eller ofruktsam skall vara i dino lande; och jag skall låta dig blifva gamlan.
Jag skall sända min förskräckelse framföre dig, och göra allt folk förtvifladt, dit du kommer; och skall låta alla dina fiendar komma på flyktena för dig.
Jag skall sända getingar framföre dig, som skola för dig utjaga de Heveer, Cananeer och Hetheer.
Jag skall icke utdrifva dem på ett år för dig, att landet icke skall öde varda, och vilddjur föröka sig emot dig.
Tågliga skall jag drifva dem ut för dig, intilldess du må växa till, och besitta landet.
Och skall jag sätta ditt landamäre, det röda hafvet, till de Philisteers haf, och ifrån öknene allt intill älfvena; ty jag skall gifva landsens inbyggare i dina hand, att du skall utdrifva dem före dig.
Du skall intet förbund göra med dem; eller med deras gudar;
Utan låt icke bo dem i dino lande, att de icke komma dig till att synda emot mig; förty, om du tjenar deras gudar, kommer det dig till förargelse.
Och till Mose sade han: Stig upp till Herran, du och Aaron, Nadab och Abihu, och de sjutio äldste i Israel, och tillbeder fjerran.
Och Mose nalke sig allena intill Herran, och låt de andra intet nalkas; och folket komme ej heller med honom upp.
Mose kom, och förtäljde folkena all Herrans ord, och alla rätter.
Då svarade allt folket med ena röst, och sade: All de ord, som Herren sagt hafver, vilje vi göra.
Då skref Mose all Herrans ord, och stod om morgonen bittida upp, och byggde ett altare nedan vid berget, med tolf stodar, efter de tolf Israels slägter;
Och sände dit unga män af Israels barnom, att de skulle offra deruppå bränneoffer och tackoffer Herranom af stutar.
Och Mose tog hälftena af blodet, och lät det uti ett bäcken; den andra hälftena stänkte han uppå altaret.
Och tog förbundsens bok, och las henne för folksens öron.
Och då de sade: Allt det Herren sagt hafver, vilje vi göra och efterlyda;
Då tog Mose blodet, och stänkte folket dermed, och sade: Si, detta är förbundsens blod, hvilket Herren med eder gör öfver all dessa orden.
Då stego Mose, Aaron, Nadab och Abihu, och de sjutio äldste af Israel upp;
Och sågo Israels Gud.
Under hans fötter var såsom en skön saphir, och såsom en himmel, då han klar är.
Och han lät icke sina hand komma öfver de yppersta af Israel.
Och då de hade skådat Gud, åto de och drucko.
Och Herren sade till Mose: Kom upp till mig på berget, och blif der, att jag gifver dig stentaflor, och lag, och budord, de jag skrifvit hafver, hvilka du dem lära skall.
Då stod Mose upp och hans tjenare Josua, och steg upp på Guds berg.
Och sade till de äldsta: Blifver här, tilldess vi komme igen till eder; si, Aaron och Hur äro när eder; kommer någon sak på färde, den må I hafva inför dem.
Då nu Mose kom på berget, öfvertäckte en molnsky berget;
Och Herrans härlighet bodde uppå bergena Sinai, och öfvertäckte det med molnskyn i sex dagar.
Och han kallade Mose på sjunde dagenom utu skynom.
Och Herrans härlighets anseende var såsom en förtärande eld öfverst på bergena, för Israels barnom.
Och Mose gick midt in i skyn, och steg på berget; och blef uppå bergena i fyratio dagar, och fyratio nätter.
Säg Israels barnom, att de gifva mig ett häfoffer; och tager det af hvar man, den som dertill ett frivilligt hjerta hafver.
Och detta är häfoffret, som I skolen taga af dem: Guld, silfver, koppar;
Gult silke, skarlakan, rosenrödt, hvitt tvinnadt silke, getahår; Rödlett vädurskinn, tackskinn, furoträ; Oljo till lampor, speceri till smörjelse, och godt rökverk; Onichsten, och infattade stenar till lifkjortelen, och till skölden.
Och de skola göra mig en helgedom, att jag må bo ibland dem.
Efter som jag vill visa dig en eftersyn till tabernaklet, och till allt det som dertill hörer, så skolen I göra det.
Görer en ark af furoträ; halftredje aln skall vara längden, halfannor aln bredden, och halfannor aln höjden.
Och du skall bedraga honom med godt guld, innan och utan; och gör en gyldene krans ofvan omkring.
Och gjut fyra ringar af guld; dem skall du sätta i alla fyra hörnen, så att två ringar äro på den ena sidone, och två på den andra sidone.
Och gör stänger af furoträ, och bedrag dem med guld;
Och stick dem in i ringarna på sidone af arken, att man må bära honom dermed.
Och skola de blifva i ringomen, och icke varda utdragna;
Och du skall lägga uti arken det vittnesbörd, som jag skall få dig.
Du skall ock göra en nådastol af klart guld; halftredje aln skall vara längden på honom, och halfannor aln bredden.
Och du skall göra två Cherubim af tätt guld, på båda ändarna af nådastolenom;
Så att en Cherub är på denna ändanom, den andra på den andra ändanom; och alltså äro två Cherubim på nådastolens ändom.
Och de Cherubim skola uträcka sina vingar ofvan öfver, så att de öfvertäcka nådastolen med sina vingar, och hvarsannars anlete stå emot hvartannat; och deras anlete skola se uppå nådastolen.
Och du skall sätta nådastolen ofvanuppå arken; och lägga i arken det vittnesbörd, som jag skall få dig.
Och dädan vill jag betyga dig, och tala med dig, nämliga utaf nådastolenom, emellan de två Cherubim, som äro uppå vittnesbördsens ark, allt det som jag vill befalla dig till Israels barn.
Du skall ock göra ett bord af furoträ; två alnar skall dess längd vara, och en aln bredden, och halfannor aln höjden.
Och du skall bedraga det med klart guld, och göra en gyldene krans omkring det;
Och ena listo omkring, en hand bredt hög, och en gyldene krans omkring listona.
Och du skall göra der fyra gyldene ringar till, uppå de fyra hörnen på dess fyra fötter.
Hardt under listone skola ringarna vara, att man må stinga stänger derin, och bära bordet.
Och du skall göra stängerna af furoträ, och bedraga dem med guld, att bordet må dermed varda buret.
Du skall ock göra dess fat, skedar, kannor, skålar, af klart guld, att man dermed ut och in skänker.
Och skall du alltid lägga skådobröd fram för mig på bordet.
Du skall ock göra en ljusastaka af klart tätt guld; läggen deruppå skall vara med rör, skålar, knöpar och blommor.
Sex rör skola utgå på sidorna af ljusastakan, af hvarjo tre rör.
Hvar och en rör skall hafva tre skålar, såsom mandelnötter, knöpar och blommor.
Detta skola vara de sex rör, som utgå af ljusastakanom.
Men läggen af ljusastakanom skall hafva fyra skålar, och dertill knöpar och blommor;
Och ju en knöp under två rör af de sex, som gå utaf ljusastakanom.
Ty både knöpar och rör skola gå derutaf; och alltsamman klart tätt guld.
Och du skall göra sju lampor ofvanuppå, så att de lysa emot hvarandra;
Och ljusanäpor, och släcketyg, allt af klart guld.
Utaf en centener klart guld skall du göra honom, med all desse tyg.
Och se till, att du allt gör efter den eftersyn, som du på bergena sett hafver.
Tabernaklet skall du göra af tio tapeter, af hvitt tvinnadt silke, af gult silke, af skarlakan och rosenrödt; Cherubim skall du göra deruppå konsteliga.
Längden på hvart tapetet skall vara åtta och tjugu alnar, bredden fyra alnar; och skola alla tio vara ens;
Och skola ju vara fem tillhopafogd, det ena vid det andra.
Och du skall göra lyckor af gult silke, allestädes på stadet på tapeten, att de måga tillhopafogas, att ju tu och tu på sitt stad kunna tillsammanfästas;
Femtio lyckor på hvart tapetet, att det ena må fästas vid det andra.
Och du skall göra femtio gyldene häkte, der man de tapeter med tillsammanknäpper, det ena vid det andra, tilldess det blifver ett tabernakel.
Du skall ock göra ellofva tapeter af getahår, till öfvertäckelse öfver tabernaklet.
Längden af hvart tapetet skall vara tretio alnar, bredden fyra alnar; och skola alla ellofva vara lika stor.
Fem skall du med hvartannat tillhopafoga, och sedan sex tillhopa med hvartannat, så att du gör det sjette tapetet dubbelt frammanför tabernaklet.
Och du skall göra femtio lyckor på stadet, af hvart tapetet, att de måga tillhopaknäppas med hvartannat.
Och skall du göra femtio kopparhäkte, och knäppa häkten in uti lyckorna, att tapeten tillsammanfogas, och varda en täckelse.
Men det öfver är, i längdene af tapeten på tabernaklet, skall du hälftena låta hänga utöfver tabernaklet,
På båda sidor en aln långt; så att det öfver är, blifver på sidomen af tabernaklet, och betäcker det på båda sidor.
Utöfver denna täckelse skall du göra en annor öfvertäckelse af rödlett vädurskinn; och dertill en öfvertäckelse af tackskinn.
Du skall ock göra bräder till tabernaklet, af furoträ, hvilka stå skola.
Tio alnar långt skall hvart brädet vara, och halfannor aln bredt.
Två nåckor skall hvart brädet hafva, så att det ena må sättas vid det andra; alltså skall du göra all bräden till tabernaklet.
Tjugu af dem skola stå söder.
De skola hafva fyratio silfverfötter nedan under, ju två fötter under hvart brädet på sina två nåckor.
Sammalunda på den andra sidone, norrut, skola ock stå tjugu bräder;
Och fyratio silfverfötter, ju två fötter under hvart brädet.
Men bak i tabernaklet, vesterut, skall du göra sex bräder;
Dertill tu bräder bak i de tu hörnen af tabernaklet; Så att hvartdera af de tu bräden lagar sig med sitt hörnebräde ifrå nedan allt uppåt, och komma ofvan tillika tillhopa med en krampo; Så att det äro åtta bräder med deras silfverfötter, hvilke skola vara sexton; ju två under ett bräde.
Och du skall göra skottstänger af furoträ, fem till de bräden, som äro på den ena sidone i tabernaklet;
Och fem till de bräden, som äro på den andra sidone i tabernaklet; och fem till de bräden bak i tabernaklet, vesterut.
Och du skall skjuta medelstången midt öfver bräden utåt, och fatta dem alla tillhopa ifrå den ena ändan till den andra.
Och skall du bedraga bräden med guld, och ringarna på dem göra af guld, att man skjuter stängerna derin; och stängerna skall du bedraga med guld.
Och så skall du nu göra tabernaklet, efter det sättet, som du sett hafver på bergena.
Och du skall göra en förlåt af gult silke, skarlakan, och rosenrödt, och tvinnadt hvitt silke; och du skall göra Cherubim deruppå konsteliga.
Och du skall hänga det på fyra stolpar af furoträ, de som bedragne äro med guld, och hafva gyldene knappar, och fyra silfverfötter.
Och skall du knäppa förlåten derintill med häkter, och sätta vittnesbördsens ark innanför förlåten, att han är eder en åtskilnad emellan det helga och det aldrahelgasta.
Och du skall sätta nådastolen på vittnesbördsens ark, uti det aldrahelgasta.
Men bordet sätt utanför förlåten, och ljusastakan tvärtöfver emot bordet, söderut i tabernaklet, så att bordet står norrut.
Och skall du göra ett kläde i tabernaklets dörr, virkadt med gult silke, rosenrödt, skarlakan, och hvitt tvinnadt silke.
Och skall du göra fem stolpar till det samma klädet af furoträ, öfverdragna med guld, med gyldene knappar; och du skall gjuta dem fem kopparfötter.
Och du skall göra ett altare af furoträ, fem alnar långt och bredt, så att det varder rätt fyrakant, och tre alnar högt.
Horn skall du göra på alla fyra hörnen, och du skall öfverdraga det med koppar.
Gör ock askokäril, skoflar, bäcken, gafflar, kolpannor; allt det dertill hörer, skall du göra af koppar.
Du skall ock göra ett galler, såsom ett nät, af koppar, och fyra kopparringar på dess fyra hörn.
Du skall ock görat ifrå nedan uppåt kringom altaret, så att gallret räcker midt uppå altaret.
Och skall du göra stänger till altaret af furoträ, öfverdragna med koppar.
Och skall du stinga stängerna in i ringarna, så att stängerna äro på båda sidor af altaret, der man må bära det med.
Och skall du så görat af bräder, att det blifver ihålt, såsom dig på berget vist är.
Du skall ock göra en gård till tabernaklet; en bonad af hvitt tvinnadt silke, på den ena sidon, hundrade alnar lång söderut;
Och tjugu stolpar på tjugu kopparfötter; och deras knappar med deras gjordar af silfver.
Sammalunda ock norruppå en bonad, hundrade alnar lång; tjugu stolpar på tjugu kopparfötter, och deras knappar med deras gjordar af silfver.
Men vesterut öfver gårdsens bredd skall vara en bonad, femtio alnar lång; tio stolpar på tio fötter.
Österut öfver gårdsens bredd skall vara femtio alnar;
Så att bonaden hafver på ene sidone femton alnar; dertill tre stolpar på tre fötter; Och femton alnar på den andra sidone; dertill tre stolpar på tre fötter.
Men i gårdsens ingång skall vara ett kläde, tjugu alnar bredt, stickadt med gult silke, skarlakan, rosenrödt och hvitt tvinnadt silke; dertill fyra stolpar på deras fyra fötter.
Alle stolparna kringom gården skola hafva silfvergjordar, och silfverknappar, och kopparfötter.
Och längden på gården skall vara hundrade alnar, bredden femtio, höjden fem alnar, af hvitt tvinnadt silke, och deras fötter skola vara af koppar.
Och allt det som tabernaklet tillhörer till allahanda ämbete, och alle dess pålar, och alle gårdsens pålar, skola vara af koppar.
Bjud Israels barnom, att de bära till dig den aldraklaresta oljo, stött af oljoträ, till lysning; att man alltid deraf låter i lamporna;
Uti vittnesbördsens tabernakel utanför förlåten, som hänger för vittnesbördet.
Och Aaron med hans söner skola detta sköta, ifrå morgonen allt intill aftonen för Herranom.
Det skall vara eder en evig sed intill edra efterkommande, ibland Israels barn.
Och du skall taga till dig din broder Aaron, och hans söner utaf Israels barnom, att han skall vara min Prest, nämliga Aaron och hans söner, Nadab, Abihu, Eleazar och Ithamar.
Och du skall göra dinom broder Aaron helig kläder, som äro härlig och skön.
Och du skall tala med allom dem, som ett vist hjerta hafva, de jag med vishetens anda uppfyllt hafver, att de göra kläder åt Aaron till hans vigelse, att han blifver min Prest.
Och desse äro kläden, som de göra skola: Sköld, lifkjortel, silkeskjortel, trång kjortel, hatt och bälte; alltså skola de göra dinom broder Aaron, och hans söner, helig kläder, att han skall vara min Prest.
Dertill skola de taga guld, gult silke, skarlakan, rosenrödt och hvitt silke.
Lifkjortelen skola de göra af guld, gult silke, skarlakan, rosenrödt och tvinnadt hvitt silke, konsteliga;
Att han varder sammanfogd på båda axlar, och tillhopabunden på båda sidor.
Och hans bälte deröfver skall vara af samma konst och verk; af guld, gult silke, skarlakan, rosenrödt, och tvinnadt hvitt silke.
Och du skall taga två onichinerstenar, och grafva deruppå Israels söners namn;
På hvardera sex namn, efter som de äro gamle till.
Det skall du beställa med de stensnidare, som grafva insegler, så att de varda infattade i guld.
Och du skall fästa dem uppå axlarna på lifkjortelen, att de äro åminnelsestenar för Israels barn, att Aaron drager deras namn på båda sina axlar, till åminnelse för Herranom.
Och du skall göra gyldene spänne;
Och två kedjor af klart guld, som uppåt gå skola, dem skall du fästa uti spännen.
Ämbetsskölden skall du göra efter konst, såsom lifkjortelen, af guld, gult silke, skarlakan, rosenrödt, och tvinnadt hvitt silke.
Fyrahörnad skall han vara, och tvefald; en hand bredt skall vara hans längd, och en hand bredt hans bredd.
Och du skall uppfyllat med fyra rader af stenar.
Den första raden skall vara en sardius, topaz, smaragd;
Den andra en rubin, saphir, diamant; Den tredje en lyncurer, achat, amethist; Den fjerde en turkos, onich, jaspis.
Uti guld skola de satte varda på alla rader;