Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdags-Ordningen, en annorlunda behandling, än den, sorn i 34 §, af samma Grundlag är föreskrifven för ärenden, som det tillhörer Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet att bedomina, så anser Utskottet sig icke kunna upptaga målet, ulan får, enligt 44 §.
Riksdags-Ordnmgen, detsamma vördsamt återlemna, med hemställan bos Rikets Högloflige Ständer, till hvilket Utskott det rätteligen hörer.
Ankom till Exp.-Utsh den 27 Fehr hl 1 e m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om föränd» ing af Kongl. Förordningen den sty October 1812, om utskrifnings sältet och inrättningen af allmänna Bevärings-manskapet Med Remiss från Hedervärda Bonde-Ståndet, har Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet den 20 i denna månad emotlagit ett af Riksdags-FulJrnägtigen Pehr Sundström framståidt förslag om upphäfvande af föreskriften i Kongl, förordningen den 27 Oclober 1812, angående Bevärings-skvldigheten, att, om en legd Beväringskarl rymmer eller på annat sätt sitt lefverne ändrar, så att han Kronans och Rikets tjenst ovärdig förklaras, skall ilen, som har legt, inom nittio dagar, sig sjelf i tjcnsten inställa , samt att deremot den Be vä rings-yngling, sorn fått antagen duglig och godkänd karl i sitt ställe, bör sedermera vara lii från all skyldighet i berörde afseende, dä, efter motionärens förmenande, den, som legt, icke bör stå i något ansvar för den legdes uppförande, sedan behörige bevis om den legdes freid och förda vandel blifvit företedde och godkände.
Som, enligt 33 §. Riksdags-Orclningen, under Civil-och Criminal-Lag äfven böra fors läs de delar af Krigslagar och Författningar rörande krigsväsendet, som ega tillämpning lill medborgare utom krigsstaten , och Utskottet anser det ifrågavarande förslaget angå förändring äfen sådan författning, finnér Utskottet sig, enligt åberopade Grundlags stadgande och 34 §.
Riksdags-Ordningen, icke tillkomma att behandla detta förslag, utan får, enligt 44 §.
Riksdags-Ord ningen, vördsamt återlemna målet och hemställa till Rikets Höglofl.
Ständer att pröfva, till hvilket Utskott det rätteligen hörer.
Stockholm den 27 Februari 1840, Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N.o g. 3 N:o 9.
Ankom till Exp. Utsk. den 27 Fehr. kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt Motion om inskränkning af Ro terings-besväret, till öfverensstämmelse med hvad de derom af slutade Contract bestämma.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet, bar Riksdagstid Imägtigen Johan Christoffersson från Kronobergs
Län väckt motion, att, som roterings-besväret inom Kronobergs och Jönköpings
Län är i flere afseende» utsträckt, utöfver hvad Kongl.
Förordningen den 13 Maj 1685, samt det derpå grundade contractet om knecktebållet i denna ort bestämmer, Roterings-skyldigheterne mätte återföras till öfverensstämmelse med. berörde contract, i hvilket afseende Motionären föreslagi t: l:o att en allmän nedsättning uti roteringen företages och verkställes uti alla de Provineer, som äro roterade utöfver föreskriften i de contract och förordningar, som upprättades och utgingo från den Regent, sorn, i samråd med Nationen, stiftade Indelningen, samt så indelas, att tvänne förmedlade hemman utgöra en rote och denna rote underhåller en Soldat; 2:o att Rothållare må ega rättighet att med sin Soldat uppgöra contract och bestämma löne-vilkoren och alla dermed förenade prestanda, efter som dem godt synes och de sins emellan öfverenskomma, utan att tredje man, eho den vara må, skall ega rätt att det klandra; 3:o att Passevolancen, som nu är förenad med roterings-kostnaderna och pä olaglig grund skall vara Rotehåliarne ålagd, hlifver öfverflyttad på allmän bevillning.
Hedervärda Bonde-Ståndet har, enligt Protocolls-Utdrag den 12 dennes, remitterat denna motion till Allmänna Besvärs- och Ekonom i-Utskottet att handläggas, i sammanhang med Fredrik von Zveigbergks i ämnet väckte motion, jemte Sven Heurlins i anledning deraf afgifne yttrande, som förut varit till Utskottet remitterade.
Förstnämnde Remiss bar Utskottet emottagit den 20 dennes, sedan Utskottet förut med utlåtandet N:o 3 återlemna t Fredrik von Zveigbergks motion och Sven Heurlins yttrande; såsom icke tillhörande Utskottets handläggning, med hemställan hos Rikets Ständer till hvilket Utskott målet rätteligen hörer.
På de skäl, sorn äro anförde i åberopade utlåtandet, och då de serskildta förslag i olika ämnen, som Johannes Christoffersson sammandragit i ett memorial och hvarigenom föreskriften i 51 §. Riksdags-Ordningen synes icke 4 Alim. Besv.- och Ehon.-Utskottets Utlåtande, N.-o g. vara iagttagen, åsyfta ett sådant förändradt ordnande af Statsbehof ven, som påkallar en annorlunda behandling af ärendet, än den, som i 34 §.
Riksdagsordningen är föreskrifven för ärenden, som det tillhörer delta Utskott att bedomina, anser Utskottet sig icke kunna upptaga målet, utan får, enligt 44 §.
Riksdags-Ordningen, detsamma vördsamt återlemna, med hemställan hos Rikets liögloflige Ständer, tiil hvilket Utskott det rätteligen hörer.
Nästföregående häfte, betecknadt såsom det 3:dje, är egentligen det 2:dra, hvilket sednare således icke finnes i denna Samlin?. O S 1 O ( . K HOLM, KCKSTEWSKA. BOKTRYCKERIET 1840.
Memorial, N;o 10, och Betänkande, N.o 11•
Ank. till Exp. Utsk. den 24 Mars, kl. 1 c. m.
Memorial om beräkning af Notarie-arvode för de såsom Notarier hos Utskottet anställde Canzlister.
Som de, enligt 24 §. Riksdags-Ordningen, af Utskottet antagne Canzlister äro anställde att, såsom Notarier, tjenstgöra hos Utskottets serskildte Afdelningar, oell tjenstgöringen hlifver enahanda för de Canzlister, Utskottet kan finna nödigt alt, på grund af åberopade stadgande, ytterligare antaga, i den nion göromålens mängd och beskaffenhet kunna påkalla att de af flere Afdelningar förberedande handläggas, får Utskottet vördsammast hemställa, att Notarie-arvode må tilldelas de Canzlister, som Utskottet, på grund af 24 §.
Riksdags-Ordningen antagit eiler finnér nödigt att antaga, för att anställas såsom Notarier hos serskildte Afdeiningar af Utskottet, samt att sådant arvode beräknas för en hvar från antagningsdagen.
Och som den Canzlist, för hvars antagande Rikets Högloflige Ständer lemnat serskild tillåtelse, efter Utskottets hemställan den 6 nästlidne Februari N:o 1, tillhörer lika vigtiga och grannlaga göromål, som de omförmälde Norierne, derföre också Rikets Högloft.
Ständer redan, genom bifall till berörde hemställan, täckts medgifva, att han må tillgodonjuta lika aflöning med de hos Afdelningarne anställde Canzlisterne, får Utskottet vördsammast hemställa, att äfven för denna Canzlist Notarie-arvode må få beräknas från antagningsdagen.
Slockholm den 24 Mars 1840.
Etsk. den 14 April, kl. 4 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion, att af stånden emellan Gästgifvaregårdarne i Riket måtte regleras.
Uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till detta Utskott remitteradt memorial, har Riksdags-Fullmägtigen Magnus Persson från Wermlands Län Bill. till R.
Prot. 1840. 8 Sami.
S:te IJaftet. 1 2 Allm.
Utlåtande, N:o 12. föreslagit, att en gräns måtte sättas för afstånden emellan Gästgifvaregårdarne inom Riket, och att hvarje skjutshåll icke hör öfverstiga 2:ne mil; förmenande motionären, att en sådan reglering skulle medföra fördel, ej mindre findén resande, än äfven för den skjutsskyldige.
Genom 28 Cap. 1 §.
Byggnings-Balken är det redan stadgadt: ”alt Gästgifvaregårdar skola vara ej längre från hvarannan än högst 2:ne mil,” och någon ytterligare lagstiftning kan således icke, med föranledande af motionärens förslag, komma i fråga; men som i åtskilliga orter finnas skjutshåll af större längd än den sålunda föreskrifna, hvilket mångenstädes torde kunna rättas, ehuru för en del ställen utan tvifvel locala hinder möta, anser Utskottet sig höra vördsamt föreslå, att Rikets Högloflige Ständer hos Kongl. Maj:l i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t läcktes i Nåder erinra vederbörande Landshöfdingar, att, der localförhållandena sådant möjligen medgifva, skjutshållen i enlighet med allmänna lagens stadgande indelas; hvilket likväl till Rikets Högloflige Ständers egen pröfning vördsamt öfveriemnas.
Ank. till Exp. Ulsk. den t Af.
April, kl. Af e- 711 ■ Utlåtande, i anledning af väckt motion om jörbud för utländske Djurförare, Taskspelare m. fl. att kringresa i Riket.
Uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till detta Utskott remitteradt memorial, har Riksdags-Fullmägtigen Pehr Persson från Örebro Län föreslagit, alt ankommande utländningar måtte vid lämpligt vite förbjudas att kringresa i landet och å marknader eller vid andra tillfällen förevisa utländska djur, idka taskspelare-konster med mera dylikt, helst det icke skall kunna bestridas, att sådane personer från enfalidigt och okunnigt folk narra till sig mycket penningar, som derefter föras ur Riket.
Med anledning deraf, får Utskottet vördsamt upplysa, att Kongl. Maj:t, genom Nådigt Circulaire den 16 December 1836, förklarat: ”att utländska Skådespelare, Lindansare, Taskspelare, Konstridare, de som förevisa utländska djur 111. fl. dylika personer, icke få af vederbörande Landshöfdingar eiler Auc - Allm.
Betänkande , IV.-o 13. 3 toriteter i deni Nådigt anförtrodde
Län tillåtas att gifva representationer, såvida de icke dertill kunna förete Kongl. Maj:ts serskilda Nådiga tillstånd eller ock uttrycklig tillåtelse, antingen alt till sådane representationers gifvande i Riket inkomma, eller att hos vederbörande Auctoriteter på hvarje ställe få sig derom anmäla,” och då Kongl. Maj:t sålunda redan fästat Dess Nådiga uppmärksamhet vid de icke utan skäl öfverklagade olägenheter af ifrågavarande personers kringstrykande i Riket, anser Utskottet sig endast böra vördsamt föreslå, alt Rikets Ständer bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att tillståndsbref för utländske Skådespelare, Lindansare, Taskspelare, Konstridare, de som visa utländska djur, med flere dylika personer, att i Riket inkomma och representationer gifva, måtte med yttersta sparsamhet utfärdas; hvilket dock till Rikets Högloft.
Ank. till Exp. Etsk. den 14 April, kl. 4 e' ni.
Betänkande3 i anledning af väckt motion3 om minskning i Soldatmålet.
Uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet och derifrån till detta Utskott remitteradt memorial, har Hans Hansson från Götheborgs och Bobus
Län, med fästadt afseende å nuvarande slägtets korta växt samt den tillökning i kostnad och besvär, som derigenom uppkommer för Rotehållare, att anskaffa Recruter, hvilka uppgå till ”erforderlige längdmåttet af fem fot oclt åtta tum,” föreslagit, att berörde mått nedsättes till 5 fot och 6 tum, helst det icke är längd, utan kroppsstyrka och mod, i förening med vighet oell felfri växt, som utgöra de egenskaper, hvilka i synnerhet böra ifrågakomma, vid bestämmande af en Recruts mer eller mindre duglighet till krigstjenst, hvaruti Lars Rasmundsson från ofvannämnde Län, Sven Heurlin hon Kronobergs, Hans Jansson och Johan Fredrik
Dahlöf ifrån Elfsborgs, Ola Jeppsson från Blekinge samt Petter Persson från Jönköpings
Län instämt, 4 'Allm.
Utlåtande, N-o i4- under yrkande af Ola Jeppsson, att hvad som blifvit föreslaget, i afseende på soldater, äfven måtte utsträckas till båtsmän.
Vid pröfningen häraf bar förekommit, alt, jemlikt 12 §.
3 Delen af Kongl.
Tjenstgörings-Reglementet för Armeen af år 1819, de författningar, hvarpå detsamma sig grundar samt General-Mönstrings-Instructionen den 16 November samma år, den, som för nummer inskrifves, skall såväl vid Cavalleriet som Infanteriet, utom öfrige egenskaper, bålla en längd af minst 5 fot och '7 tum (icke såsom motionären uppgifvit 5 fot och 8 tum); dock att vid Cavalleriet växande ungdom till och med 21 års ålder får antagas till ett längdmått af 5 fot och 6 tum; och som det af erfarenheten är kändt, att bos manskap af mindre växt, icke i allmänhet kan påräknas full tjenstbarhet och styrka att bära packning och gevär samt uthärda marscher och andra med tjensten förenade ansträngningar, äfvensom någon brist på recrut-ämnen af denna storlek synes under närvarande tid icke vara att befara, så får Utskottet vördsamt hemställa, att Hans Hanssons ifrågavarande motion måtte förfalla; hvilket likväl till Rikets Högloft.
Ständers egen pröfning öfverlemnas.’ Stockholm den 6 April 1840.
Ank. till Exp. Utsk. den 14 April, kl. 4 c- nl‘ Utlåtande, i anledning af väckt motion, att Pastorer måga deltaga i aflöning till Klockare, i nion af deras delaktighet i Klockare-val.
I anseende till det biträde, Pastorerna begagna af Klockare och den större rösträtt, som dem tillkommer vid Klockareval, bar Riksdags-Fullmägtigen Pehr Pettersson från Jönköpings
Län, genom motion inom Hedervärda Bonde-Ståndet, föreslagit, att de måga deltaga i aflöningen till Kloekarne, i nion af deras så beskaffade rösträtt; men som Pastorerne icke ega någon rätt till biträde af Klockare annorledes, än i och för deras Embeten, och deras större deltagande i Klockarevalen jemväl hörer lill deras Embetskall, motsvarande den förmän i allmänhet tillerkände rätt att tillsätta underordnade Tjenstemän och Betjening eller dertill medverka, hvaraf icke skäligen kan härledas Allm.
Betänkande,, N:0 lS. 5 någon förbindelse att bidraga till dessas aflöning, så anser sig Utskottet böra tillstyrka, alt det ifrågavarande förslaget lemnäs utan afseende; hvilket Rikets Högloft.
Ständers pröfning vördsammast underställes.
Ank. till Exp. Utsk. den 14 April, kl. 4 e- m'
Betänkande, om upphörande af den Handels-Societeterne i SjÖoch Stapel-Städerne, genom jule mom. i Kongl.
Kungörelsen den 10 September 1828, ålagde förbindelse, att ingifva bevis öfver verkställd saltimport, samt rättelse af berörde Författning i öfrigt.
Inom Yällofl. Borgare-Ståndet, bar Herr E. J. Westman väckt motion, att Handels-Societeterne i Sjö- och Stapel-städerne måga befrias från den, genom 7:de mom. af Kongl. Kungörelsen den 10 September 1828, dem ålagde förbindelsen, att, inom viss tiel och vid vite, från Tullkammarne uttaga bevis öfver verkställd salt-import och dem till Magistraterne aflemna, för att till Cominerce-Collegium insändas.
Denna föreskrift har motionären ansett öfverflödig, såsom controll å fullgörandet af elen Ilandels-Societeterna åliggande salt-importen, då sådan controll alltid igenfinnes i Tullkammarnes journaler, derifrån Commerce-Gollegium är i tillfälle att erhålla all nödig upplysning, utan den omgång och det äfventyr för hardt ansvar, sorn omförmälde föreskrift nu onödigtvis skall föranleda, äfvensom motionären förmenat, att Kongl. Kungörelsen den 10 September 1828 skall, jemväl i andra momenter, fordra rättelse och förändring, sedan Stapel-städernes skyldighet, att hvar för sig hålla ett vist quantum saft på ständigt nederlag, nu mera, åtminstone tills vidare, skall upphört.
Kungörelsen den 8 Maj 1829, äro sammanförde alla då gifna föreskrifter om Sjö- och Stapel-städernes skyldighet att importera salt, och den af motionären åberopade Kongl.
Kungörelsen den 10 September 1828 bar sålunda upphört att vara gällande; men uti 12 §. af förstnämnde Författning igenfinnes samma föreskrift, som motionären ansett böra upphäfvas.
Då den ifrågavarande import-skyldigheten är föreskrifven såsom vilkor för 6 Allm.
Be tänkande, N.-o i5. bibehållande af Stapel-stads-rätten, måste Commerce-Collegium beredas tillfälle att tillse, huru den fullgöres, och det synes både lämpligt och rättsenligt, att Handels-Societeterne, såsom derföre ansvarige, böra ådagalägga, att skyldigheten blifvit fullgjord.
Deri innefattas också en beständig erinran om import-förbindelsen, som måste anses håde gagnelig och nödig, då, innan sådan controll blef föreskrifven, det inträffat, att importen blifvit åsidosatt och saltbrist visat sig, hvarigenom denna, äfven för den fattigaste oumbärliga, vara blifvit betydligt fördyrad.
Då Tullkamrarne icke lyda under Commerce-Collegium, är det icke lämpligt, att upplysningar i detta ämne af Collegium derifrån hemtas; hvaremot Magistraterne, som i Commerciela mål omedelbart äro underordnade bemälde myndighet, så mycket heldre böra tillkomma den dem ålagde befattningen, som, då importen för ett år öfverskjuter det föreskrifne beloppet, sådant får tillgodoräknas för ett efterföljande år, så vida öfverskottet då finnes i behåll, hvilket endast af Magistraterne kan undersökas och bekräftas.
På dessa skäl, och som dessutom den föreskrifne iagttagelsen icke kan anses för Handels-Societeterne serdeles betungande, då den icke oftare än en gång om året ifrågakommer, kan Utskottet icke tillstyrka den förändring af ifrågavarande föreskrift, som af motionären blifvit föreslagen.
De rättelser af andra momenter i 1828 års Kongl. Kungörelse, som motionären dessutom förmenat vara nödiga, i följd af den under senare tider medgifne befrielsen från skyldigheten att hålla vissa salt-upplag, äro till sin beskaffenhet icke närmare uppgifne, och all undersökning derom synes så mycket mera vara öfverflödig, som den åberopade författningen redan i sin helhet upphört att vara gällande, hvarföre Utskottet hemställer, att motionen, äfven i denna del, må få förfalla.
Hvilket, jemte serskilda Ledamöters yttrade olika meningar, till Rikets Höglofl.
Ständers pröfning vördsamligen öfverlemnas.
”Ehuru motionären åsyftat en förenklad controll för Skepps-Redarne, och sålunda en lättnad för sjöfarten i allmänhet, som står i omedelbart sammanhang med flere till handelns och sjöfartens underlättande och befrämjande till Utskottet inkomne motioner, bar dock Utskottet ansett sig oförhindradt att isoleradt företaga denna motion till afgörande.
För min del hade jag Allm.
Betänkande, N.o i5. 7 deremot föreställt mig, att alla ämnen, som med hvarandra ega gemenskap, hade bordt, så vidt möjligt är, sammanföras och af Utskottet i ett sammanhang behandlas, dels alt derigenom förkorta discussionerna, så väl inom Utskottet som Stånden, dels ock derföre, att man, i annat fall, af ett föregående beslut lätt kunde finna sig bunden, då en annan fråga i samma ämne eller dermed i nära gemenskap stående, till afgörande framdeles förekomme.
Vidare har Utskottet ansett det både lämpligt och rättsenlig!, att Handels-Societeterna ådagalägga, att införsels-skyldighet af ett visst quantum salt blifvit fullgjord, på det Commerce-Collegium måtte beredas tillfälle tillse, huruvida stapel-städerna fullgöra en bland de dem åliggande skyldigheterna för bibehållande af slapelstads-rälten.
Här synes mig Utskottet hafva fästat mera afseende å nu gällande former, än på motionärens billiga anspråk; ty då Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 1 Juni 1838 anbefaller General-Tull-Styrelsen att hvar tredje månad inkomma med uppgift å det salt, sorn blifvit infördt, på det Kongl. Maj:t måtte kunna i tid blifva underrättad om möjligen inträffad brist å denna vara genom minskad införsel, så synes det mig som vore all nödig controll vunnen; men förutsatt, att endast Commerce-Collegium kan afhjelpa sådan brist, så hade det väl varit lämpligare föreslå, att General-Tull-Styrelsen jemväl måtte åläggas att till omnämnde Collegium afgifva qvartals-rapport om saltinförsel för hvarje stad.
Från stapelstads-rätten har Utskottet öfvergått till en premiss-bestämmelse af vida vigtigare beskaffenhet, än hela motionen och hvilken af denna ej var påkallad; Utskottet har nemligen uttalat den åsigten, att import-förbindelsen måste anses både gagnelig och nödig, och ”att innan en sådan con”troll blef föreskri fven, denna för den fattiga oumbärliga vara blifvit be tyd”ligt fördyrad;” som med andra ord vill säga, att Utskottet anser tvångslagar och reglementena för handeln kunna åstadkomma god tid eller låga pris på nödvändighets-varor.
Den dyrköpta erfarenhet, Sverige allt sedan äldre tider tillbaka eger på följderna af så beskaffade lagar, den allmänt erkände sanningen, alt endast den fria concurrencen kan åstadkomma ett sådant resultat, och slutligen den af Svenska folket från Haparanda till Ystad uttalade önskan, att frihet måtte hädanefter blifva grunden för vår ekonomiska lagstiftning, har foranledt mig hoppas, att någon sådan princip, som den, att genom reglementerande och tvångslagar åstadkomma god tid, icke skulle vid detta Riksmöte, minst inom 8 Allm.
Vlsk. Betänkande, N.o 16.
Utskotten, göra sig gällande.
Och är det pä dessa grunder, som jag emot Utskottets afgifne utlåtande å Herr TYestmans motion, får reservera mig.” Oxehufvud. ”1 den senare delen af Herr Oxehufvuds reservation anhåller jag att få förena mig, så vidt den nemligen rörer den åsigt, Utskottet uttalat, rörande nödvändigheten af controller på import-förbindelsen af salt, på det att denna vara ej måtte fördyras.” II.
Med Herr Friherre Hamilton hafva instämt Herrar Friherrarne Raab och Lejonhufvud, Herr Tersmeden, Herr Prosten Gumcelius och Matts Pehrsson från Stockholms Län. N:o 16.
Ank. till Exp Vlsk. den 14 April, kl. 4 c. m.
Betänkande , i anledning af vackt motion om befrielse för Rotehållare från skyldigheten att för Piegements-Officerare förevisa recryter, innan de antagas.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet har lill detta Utskott blifvit remitleradt ett af Riksdags-Fullmägtigen Hans Hansson från Götheborgs och Bohus Län ingifvet memorial, hvaruti motionären öfverklagat en föreskrift, som åtminstone för hans hemort, skall vara gällande, att, vid nya soldaters insättande, de, som föreslås till recryter, skola inför Regements-Officerarne vid Chefs-Canzliet besigtigas samt deras antaglighet derstädes prof vas; hvarigenom
Rotehållarne förorsakas flere och ofta långväga resor, då deremot berörde besigtning och pröfning lika väl kan verkställas af Compagni-Chefen, som är skyldig att bo inom Compagni-districtet och till hvilken Rotehållarne merendels hafva vida kortare väg att färdas; varande dessutom i afseende på den stadgade läkare-besigtningen föreslaget, det Rotehållarne måtte tillåtas att, emot erläggande af ett lagligen bestämdt skäligt arvode, låta densamma företagas af närmast boende Läkare samt att, vid recruters inställande - Allm Besv. och Ekon.
Betänkande, N. o 16. 9 lande lios Compagni-Chefen förete edligt bevis öfver hans vid besigtningen utrönta kropps-beskaffenhet.
Med motionären bar Riksdags-fullmägtigen Lars Larsson från ofvannämnde
Län sig förenat; äfvensom Sven Heurlin från Kronobergs
Län tillkännagifvit, att det af Hans Hansson anmäldte missbruk jemväl råder i bans hemort, och att Rotehållarne ofta nödgas att, med den till soldat legde person, resa 7 å 8 mil, för att uppvisa densamma bos Compagni-Chefen, som tillvällar sig otillbörlig myndighet deruti att han icke allenast casserar hvarje recryt, som icke i kroppslängd betydligen öfverstiger det stadgade måttet, utan äfven obehörigen inblandar sig uti det aftal, som blifvit träfladt emellan rotehållaren och recryten, hvaremot Fredrik von Zveigbergk från Skaraborgs Län anfört, att ifrågavarande förhållande saknar laglig grund, samt att det beror på rotehållarnes eget godtfinnande att, vid recryters antagande, inställa dem hos Regements-befälet, men att lian ansåg recrytens förevisande för Compagni-Chefen i flera hänseenden medföra nytta för rotehållarne, hvilken senare åsigt jemväl delats af Hans Jansson från Elfsborgs Län, under tillägg, att då Rotelia!larne icke lagligen kunna förpligtas underkasta sig de af motionären omförmälde olägenheter, ansåg lian dem sjelfva icke sakna tillfälle att afskaffa berörde missbruk.
Med anledning af hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet vördsamt upplysa: att i Kongl. Maj:ts Nådiga Resolutioner på allmogens besvär den 10 September 1743, 5 §., samt den 29 November 1756, 29 och 30 §§., Kongl.
Värfnings-stadgan den 7 April 1802, 23 §., samt Kongl. Brefvet den 14 April 1818, och 3:dje delen 12 §. i Kongl.