Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande N:o ii. dessa fästningsarbete!! måtte oafbrutet efter hittills följde arbetsplan kunna fortgå, böra tillstyrka, att, intilldess Rikets Ständer blifva i tillfälle att rörande de i detta hänseende äskade anslag för nästkommande 3 år meddela definitivt beslut, Rikets Ständer måtte, till bestridande af kostnader för Carlsborgs fästningsbyggnad, anvisa, för år 1851, 30,000 rdr, att från Riksgälds-kontoret utbetalas.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS H. MARCUS, 1850.
Stals-Utshottets Memorial, N:o i2. 1 N:o 12.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 24 Dcc. tS50, kl. 12 midd.
Memorial, angående förskott å aflöningen för den hos Riks-stånden och Utskotten anställde betjening.
Under erinran om stadgandet i Riksdags-ordningens 24:de §, angående föreslåendet och bestämmandet af vedergällningen för den, under riksdagarne, hos Riksstånden och Utskotten biträdande betjening, hafva Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän, uti tvänne serskilda till Stats-utskottet aflåtna skrifvelser af den 16:de innevarande månad, hemställt, att, då flera bland de till tjenstgöring under denna riksdag antagne personer torde, innan aflöningen för dem kan enligt åberopade grundlags stadgande i sammanhang med stats-regleringen varda bestämd, behöfva komma i åtnjutande af någon del utaf denna aflöning, följande för månad och från hvars och ens inträde i tjenstgöring beräknade belopp må, på sätt under föregångna riksdagar medgifvits, få, såsom aflönings-förskott, efter slutet af hvarje månad utbeta las, nemi.:
Hos Ridderskapet och Adeln: till Riddarhus-sekreteraren .
Rdr 200: — 7 äldste Kanslister eller Notarier, hvardera 90: — 6 andre Kanslister, hvardera 60: — Hos Preste-Ståndet: till Sekreteraren 200: — 2 Notarier, hvardera 90: — » 7 Kanslister, hvardera 60:
— Hos Borgare-Ståndet: till Sekreteraren 200: — n 4 Notarier, hvardera 90: — » 8 Kanslister, hvardera 60: — Bih. till R.
Prot. i850 $ 1S5L 4 Sami. 1 Afd. 5 Höft. 2 Stats-Vlskoltets Memorial, 1V:o 12.
Hos Bonde-Ståndet: till Sekreteraren Rdr 266: 32. — }> 4 Notarier, hvardera tt 90: n 14 Kanslister, hvardera Hos Utskotten: v 60: till Sekreteraren i Stats-Utskottet n 133: 16. — r> Sekreteraren i de öfriga Utskotten, äfvensom Sekreteraren i Stats-Utskottet för Riksgäldsverket rörande ärenden, hvardera tt 116: 32. — Notarierne i Stats-Utskottet samt den derstädes anställde Ka- mererare, hvardera tt 80 )> Notarierne i de öfriga Utskotten, hvardera tt 70 It Kanslisterne i Stats-Utskottet, hvardera .
. tt 60 V Kanslisterne i de öfriga Utskotten, hvardera tt 50 varande derjemte, i afseende på vaktbetjellingen, uti samma skrifvelser serskildt föreslaget, att aflöningen ej mindre för den hos Riks-stånden anställda vaktbetjening, utgörande hos Ridderskapet och Adeln 6, hos Preste-ståndet 4, hos Borgareståndet 6, och hos Bonde-ståndet 5 personer, än äfven för enahanda betjening hos Utskotten, må vid denna riksdag, likasom vid flera förflutna riksmöten, nu genast definitivt bestämmas och fastställas till 1 rdr 16 sk. om dagen för hvarje vaktbetjent samt beräknas från tjenstgöringens början och få utgå vid slutet af hvarje månad.
I öfverensstämmelse med hvad af Rikets Ständer under de i sednare tider hållna riksdagar medgifvits samt nu blifvit af Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän föreslaget, anser sig Stats-Utskottet böra tillstyrka, att vissa, för månad bestämda, förskott å den, enligt 1 mom. af Riksdagsordningens 24 §, tjenstemännen i Riks-ståndens Kanslier samt hos Utskotten tillkommande aflöning, jemväl under innevarande riksdag, må, efter slutet af hvarje månad, få till vederbörande utbetalas; hvarjemte Utskottet, i fråga om dessa förskotts föreslagna belopp, hvilka för alla här ofvan uppräknade tjenstemän öfverensstämma med hvad i afräkning å den slutligen bestämda aflöningen fick af den under sednaste riksdag anställda tjenstemannapersonal förskottsvis uppbäras, likaledes får tillstyrka, att nu ifrågavarande förskott må utgå med de belopp, som af Hr Landtmarskalken och Herrar Talmän blifvit föreslagna och uti detta Memorial äro uppgifna; Stats-Utshottets Memorial, N:o i2. 3 anseende sig Utskottet härvid böra upplysningsvis erinra, att den vid sednaste riksdag beviljade och nu äfven tillstyrkta förhöjning uti aflönings-förskottet för Bondeståndets Sekreterare, i jemförelse med hvad för Sekreterarne hos de öfriga Riksstånden blifvit föreslaget, grundar sig derpå, att den förre, hvilken icke, såsom de sednare, är bosatt här i hufvudstaden, följaktligen måste för sin tjenstgöring under riksdagen vidkännas serskilda hyres- och ökade lefnads-kostnader.
Ilvad åter beträffar afiöningen för den till vaktgöring och uppassning hos Riksstånden och Utskotten anställde vaktbetjening, så och med stöd af de skäl, sorn under flera föregångne riksdagar i afseende på enahanda aflöning gjort sig gällande samt föranledt Rikets Ständers då fattade beslut, enligt hvilka vedergällningen för nyssbemälde betjening redan vid riksdagarnes början blifvit fastställd att utgå med samma belopp, som nu föreslagits, får Utskottet jemväl tillstyrka bifall till Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmäns härom afgifne förslag och alltså äfvenledes hemställa, att dagtraktamentet för de hos Riks-stånden och Utskotten under denna riksdag anställda vaktbetjenter må bestämmas till ett belopp af En Riksdaler Sexton Skilling för hvar och en af dem samt efter hvarje månads slut få utbetalas.
Beträffande tiden för beräknandet af samtlige här omförmälde aflönings-förskott och dagtraktamenten för Kansli- och Vaktbetjeningen vid denna riksdag, får Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad föreslaget blifvit, slutligen tillstyrka, att dessa förskott och traktamenten må utgå och beräknas från och med den dag, vederbörande i tjenstgöring inträdt; Och skall Utskottet, för bestämmandet af den tid, då meranämnde aflöning kommer att upphöra, äfvensom för afgörandet af öfriga med denna aflönings utbetalning gemenskap egande frågor, göra erforderlige framställningar i sammanhang med det förslag angående aflöningens slutliga fastställande, som det åligger Utskottet att före riksdagens slut uppgöra och Rikets Ständer underställa.
STOCKHOLM, F. d. Schultze’s Boktryckeri, 1850.
Stats-U/skottels Utlåtande, N:o 13. 1 N:o 13 Ank. lill Exp.Ulsk. d. 27 Dec. 1850, kl. 12 midd.
Maj ds nådiga skrifvelse, angående medels anvisande till fortsättning af fäslningsbyggnaderne vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona under nästkommande år.
Under förmälan att de af Rikets Ständer vid sist hällne riksdag till utgörande under åren 1848, 1849 och 1850, nied ;rdel årligen, anvisade extra anslag å Fjerde Hufvudtiteln, till fortsättande af fästnings-arbetena vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona blifvit, i anseende till berörde arbetens oafbrutna fortgång under nämnde tidrymd, så anlitade, att vid slutet af innevarande år, någre medel icke funnes till dessa arbetens fortsättande, bar Kongl. Majit, med nådigt åberopande af dess till Stats-Utskottet öfverlemna - de nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof, deruti Kong’.
Majit äskat, bland andra anslag för Landtförsvaret, 315,000 ridr att af Kongl. Majit efter omständigheterna fördelas för ifrågavarande fästningsbyggnadcr under de tre nästkommande åren, uti till Stats-Utskottet aflåten nådig skrifvelse af den 4 i denna månad, funnit sig föranlåten, att, enär den del af det äskade anslaget, som belöper för nästa år bör, för arbetsplanens uppgörande, vara bestämd vid årets början, då Riks-staten åter i sin helhet icke kan hafva hunnit uppgöras, serskildt af Rikets Ständer begära, att det för ifrågavarande behof under år 1851 erforderliga anslag måtte, oberoende af den allmänna Statsregleringen, varda med 105,000 ridr så tidigt anvisadt, att dessa angelägna arbeten icke, för bristande medel, måtte, till skada för det allmänna, behöfva afbrytas, samt derigenom tillfälle saknas till sysselsättande af det krono-arbetsmanskap, hvilket vore afsedt att vid dem användas.
Då, enligt de upplysningar Utskottet sig förskaffat, den väsendtligaste delen af fästningsbyggnaderna vid Carlsten och Carlskrona äro fullbordade samt endast några mindre arbeten återstå, och således de stora anslag, som för dessa fästningsbyggnaders verkställande blifvit vid senast hållna riksdag beviljade, icke numera kunde anses vara till samma belopp af behofvet oundgängligen påkallade, finnér, med hänsigt härtill och med afseende å det mindre lith. till II.
Prof. 1850 # 1851. 4 Sami. 1 Afd. G lläft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 13. lämpliga deri, att på förhand och innan kännedom vunnits oin Statsverkets så väl inkomster som företrädesvis nödvändiga utgifter, förorda anslag, Utskottet sig icke kunna för närvarande tillstyrka beviljandet af det utaf Kongl. Majit till ifrågavarande 3:ne fästningsbyggnader begärde anslag, utan hemställer, att intill dess Rikets Ständer blifva i tillfälle att rörande de i detta hänseende äskade statsmedel för nästkommande 3:ne år fatta definitivt beslut, Rikets Ständer måtte, till utgående från Riksgälds-kontoret, anvisa för år 1851, till fästningsbyggnaderna vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona 75,000 r:dr, att af Kongl.
Reservationer: Af Friherre Palmstjerna: “Uti Utskottets beslut, att ej för år 1851 tillstyrka enahanda anslag till fästningsarbetena vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona, som senast församlade Rikets
Ständer pröfvade nödigt för nämde ändamål anvisa att årligen utgå, kan jag ingalunda instämma, helst ej allenast mindre arbeten, utan ganska hufvudsakliga vid Carlsten återstå.
Fullbordandet af dessa fästningar är af alla ansedt vara angeläget; alla känna, att kostnaderne härtill blifva större ju längre tiden för fulländningen genom förminskade års-anslag utdrages; alla känna, att Statsverkets tillgångar, ehuru knappa, likväl ej begränsas inom nu tillstyrkte 75,000 ridr, utan att 30,000 derutöfver kunna disponeras.
En hvar önskar ock alt se rikets gränsbefästningar fullbordade med det snaraste.
Under sådana förhållanden inser jag intet skäl att inskränka ifrågavarande anslag till en mindre summa än de af Kongl. Majit begärde 105,000 ridr, i öfverensstämmelse med rikets senast församlade Ständers beslut, och till orubbad fortsättning af de deruppå grundade arbetsplaner för nu ingående året.“
Häruti instämde Herrar Bildt, af Rännens, biskop Heurlin, prosten Arosenius, doktor Stenhammar, prostarne Qviding, Tellbom och Berlin. Af Herr von Troil: “Emot ofvannämnde, med 18 röster emot 17, fattade beslut, måste jag mig reservera.
Så länge vid Sveriges statsreglering det egna och i många afseenden olämpliga förhållande eger rum, att en del utgifter (de ordinarie) bestämmas Slats-Vtskottets Utlåtande, N:o /3.
.3 för en viss termin, under det andra (de extra-ordinarie utgifterna) uppgöras för en tidigare och med den förra icke öfverensstämmande tidrymd, så länge blifver styrelsen alltid nödsakad, att redan vid representationens första sammanträde begära en supplementar-kredit, på det åtskilliga med den extra statsregleringen afsedda, vigtiga arbeten ej må afstanna.
Derigenom försättes äfven det Utskott, som i första band bör behandla dessa frågor, i den obehagliga nödvändighet, att nödgas yttra sig öfver dem, ulan sammanhang med den öfriga statsregleringen.
Under sådana förhållanden är jag långt ifrån att misskänna deras afsigter, som, med mig i detta hänseende olika tänkande, tveka att, oförberedde, bevilja hela det äskade årsanslaget.
Jag tror likväl att både klokhet och riktig statshushållning borde bjuda, att tili dess den nya statsregleringen blifvit fastställd, medgifva fortfarandet af dylika anslag , på det sätt och till det belopp, de af föregående Ständer blifvit bestämde.
Kan och vill man sedermera icke medgifva deras fortfarande för den kommande tiden, välan! så vidtag då de förändringar, som äro af statens tillgångar eller andra omständigheter påkallade; men tvinga icke, genom en förtidig nedsättning i anslagen, eller genom obestämdhet i afseende på deras slutliga belopp, Styrelsen att förändra redan uppgjorda arbetsplaner eller uppskjuta dessas definitiva bestämmande.
Första vilkoret för en ändamålsenlig hushållning är att på förband känna den medeltillgång, hvaröfver man har att förfoga.
Deruppå beror inköp af materialier, accorders uppgörande, arbetares antagande, m. m. d. Motsatsen leder till misshushållning, och då jag är fiende till sådan, under hvad form den än må framställa sig, heintar jag derutaf en förnyad anledning att emot det nu fattade beslutet nedlägga min reservation.“ Häruti instämde Grefve Mörner, Friherre Stjernstedt, Herrar af Puke. von Celsing och Arrhenius; samt Af Lektor 'Wallman'.
”Då jag borde bestämma mig för det större eller mindre anslag till befästningar ne vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona, hvarom inom Utskottet skiljaktiga meningar yppats, har jag icke ansett mig kunna undanskjuta hufvudfrågan, af hvilken mitt omdöme väsendtligt måste blifva beroende.
Jag har derföre sökt göra mig reda för vigten, beskaffenheten och omfattningen af de arbeten, Kongl.
Maj:ts nådiga proposition afser; och får i korthet anföra de motiver, på hvilka jag grundar min från Utskottets majoritet afvikande öfvertygelse, att det af Kongl. Majit äskade förskott för nästkommande år, beräknadt i öfverensstämmelse med Rikets senast församlade 4 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 13.
Stånders beslut, icke kan nedsättas utan afbrott i arbetet och förändring i sjelfva arbetsplanen, hvilka, i händelse af oförutsedda brytningar i den rörliga europeiska politiken, möjligen kunde blifva menliga för rikets säkerhet och alltid skola leda till ökade statsutgifter.
Enligt de upplysningar jag emottagit, är hufvudfästningen vid Waxho/men icke fullt färdig och, såsom Statsutskottet i utlåtandet N:o 71 vid 1844 års riksdag vitsordat, de gamla murarne bristfälliga och i ett eller annat afseende odugliga.
Af dessa måste årligen så mycket nedbrytas, som under ett påföljande arbetsår kan iståndsät— tas.
På Rindön, hvilken enligt den antagna planen måste befästas, såsom vilkor för möjligheten att försvara Waxholm, är utom sprängning i klippan och det 1848 uppförda provisoriska blockhuset, egentligen intet vidgjordt.
Carlsten utgöres, efter den för liera år sedan godkända planen, af en hufvudfästning och tvenne strandh atter ier, af hvilka endast den förra är fullbordad, men de senare, hvilkas oumbärlighet, såsom skydd för örlogshamnen och i krigstider äfven för koopvardie-fartyg, som der behöfva inlöpa, är erkänd, och utom hvilka hela fästningen
Ur ett ofullständigt arbete, högst svaga, ofullständiga och i behof af ombyggnad; således på intet sätt i det skick, att de motsvara dermed afsedda högst vigtiga ändamål.
Vid Carlskrona är Kungsholmen färdig, men de öfriga sjö- och landtbefästningarne, som tillhöra ett fullständigt försvar af de dyrbara anläggningarne och förråderna vid denna flottans förnämsta station, ofullbordade; arbetet vid ifrågavarande fästningar, af hvilka Waxholm är en förmur mot grannen i öster och Carlsten, anlagdt vid inloppet till Kattegatt, rikets enda befästade punkt vid denna vigtiga kust, är således icke, såsom Utskottet antager, nära sin full bordan.
I afseende på de relativa kostnaderna för dylika arbeten, är det obestridligt, att de minskas eller förhöjas i mån af den drift, hvarmed en klokt och omtänksamt uppgjord arbetsplan kan fullföljas, samt att hvarje afbrott eller förändring dervid måste medföra förlust, och således är en misshushållning med statens medel.
Den detaljerade arbetsplanen uppgöres till en stor del redan föregående år för ett följande; kontrakten med privata arbetare, hvilkas antal vid Waxholm uppgår till närmare hundrade, afslutas om hösten och om moderata priser å leveranserna skola erhållas, är nödigt, att leverantörerne på förhand kunna beräkna behofvet och afsättningen.
Den prisstegring, som i motsatt fall lätt inträffar, kan t. ex. på tegel, hvaraf millioner stvcken årligen behöf vas, uppgå ända till 10 r:dr på tusendel.
En förändring i planen för dessa fästningsarbete!], om den. vid definitif pröfning af ärendet, skulle finnas af Statsverkets bristande tillgångar oundviklig! påkallad och med rikets säkerhet förenlig, kan för kommande år utan Stats-Utskottets Utlåtande, Pko 13. ä misshushållning verkslällas, men för den tid, i den Kongliga propositionen afses, icke utan betänkliga olägenheter och förluster.
I stället för att, ulen tillräckliga skäl för ett sådant beslut, till ett godtyckligt belopp nedsätta det fordrade förskottet, bode Utskottet, efter min tanka, om det icke ansett sig kunna i dess helhet bifalla Kongl. Maj:ts nådiga proposition, bordt tillstyrka för år 1851 ett förslags-anslag tilt det belopp Kongl.
Maj. t för arbetets oa förut na fortgång äskat, men att för de 2: ne nästföljande åren anslaget endast kommer att utgöra skillnaden mellan det anslag, som Rikets
Ständer komma att för nämnde fästningsbyggnader under de 3:ne åren 1851, 52 och 1853 anvisa och den summa Stals-Utskottet nu, för året 1851, såsom förslagsanslag tillstyrkt
Jag vet att värdera den patriotiska dygd, som medlar mellan administrationen och de skattdragande, och jag skall icke blifva ders siste, att yrka besparingar, när de äro förenliga med rikets säkerhet, välstånd och förkofran; men jag har af historien lärt, alt intet folk, som varit värdigt sin sjelfständighet, dagtingat med sig sjelf om medlen för dess upprätthållande.
Jag skulle också mycket beklaga, om de tider återkommo, då rikets sjelfständighet och högre intressen underordnades dagens inre politik.” Bih. m /«’.
Frel: 18*9 $ ISSI.
4 Sand. 1 Af i. 6 Baft. 2 STOCKHOLM.
Berlikg, 4850.
Stats-Utskottets Memorial, N:is 14 {{'15.
N:o 14. i Ank. till Exp.-Utsk. d. 2 Jan. 1851, kl. half 2 e. m. Memorial.
Till Stats-utskottet har Högvördiga Preste-ståndet remitterat en af Lektor D. Söderberg väckt motion, hvaruti blifvit hemställdt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla, att en undersökning måtte ske rörande anläggandet af en Fyrbåk på nordvestra udden af Gottska Sandön; men som likartade frågor i allmänhet behandlas af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet, och denna, åtminstone för närvarande, icke inverkar på Stats-verkets inkomster eller utgifter, har Utskottet, med stöd af 44 § 3 mom.
Riksdags-ordningen, ansett berörda motion icke tillhöra dess handläggning, utan böra återlemna» för den åtgärd, Rikets Ständer finna med åberopade § öfverensstämmande.
Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Jan. 1851, kl. half 2 e. m. Memorial.
Från Hedervärda Bonde-ståndet har Stats-utskottet erhållit remiss å en af Johannes JoJiansson från Jönköpings län väckt motion, angående inrättande af ett Post-kontor vid Säthälla gästgifvaregård i nämnde län; men då Stats-utskottet anser denna fråga icke tillhöra dess handläggning, får Utskottet, med stöd af 44 § 3 mom.
Riksdags-ordningen, förenämnde motion återlemna för den åtgärd, Rikets Ständer finna med åberopade § öfverensstämmande.
Prot. iS50 $ 1851. 4 Sami. 1 Afd. 7 Hd/t. 1 2 Stats-Vtskottets Memorial, N:o 16.
Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Jan. 1851, kl. half 2 e. m.
Memorial, angående Riksgälds-kontoret affordrad depositionsafgift före återställandet af infriade och derefter i Rikets Ständers Bank deponerade obligationer.
Uti skrifvelse till Stats-utskottet, hafva Fullmäktige i Riksgälds-kontoret anmält, hurusom Fullmäktige, sedan hufvudförbindelserna för de fordna Svenska Statslånen i Holland numera blifvit till Riksgälds-kontoret återställda, låtit, genom kontorets kommissariat, från Rikets Ständers Bank återfordra en mängd för längre tid tillbaka infriade och, enligt 3:ne serskilda depositionsbevis af den 23 Augusti och 16
December 1828 samt den 17 Maj 1830, af Banken till förvar emottagna Partial-obligationer för ej mindre nämnde statslån, än det af Riksgälds-kontoret, jemnlikt dess äfven återbekomna hufvudförbindelser, år 1802 i Leipzig upptagna lån, men hvilka obligationer vederbörande tjenstemän, likasom Bankens Under-styrelse, vägrat återlemna, innan depositions-afgiften för de 4 packkistor, deruti obligationerna voro inneslutna, blifvit erlagd med ett, till slutet af Augusti månad 1849 beräknadt, belopp af 1,241 rdr 16 sk.; varande af Under-styrelsen, såsom grund för denna afgifts påförande och erläggande, åberopad en, med anledning af Rikets Ständers vid 1828—1830 års riksdag fattade beslut om dylik afgift för derefter i Banken deponeradt gods, under den 5 Juni 1830 af Bankens kommissariat utfärdad samt i Post- och Inrikestidningarne införd kungörelse, innehållande: „att egarne af sådana deposita, som då “redan vore eller innan den 1 Juli samma år blefve i Bankens vård nedsatta, egde „att, före påföljande årets ingång, emot depositions-bevisens aflemnande, hos Banken „sina tillhörigheter uttaga, derest de icke ville underkasta sig den stadgade afgif„ten;„ hvarförutan Under-styrelsen erinrat om det i 8 § 12 kap.
Handelsbalken förekommande stadgande, att hyra för det rum, deruti nedsatt gods förvaras, bör gälldas förr, än godset återgifves.
Efter erhållen kännedom om den med sagde belopp Stats-Utshollels Memorial, Avo 16.
3 Riksgälds-kontoret afifordrade dcpositions-afgift, hade Fullmäktige i detta verk vändt sig till Banko-fullmäktige med yrkande om vederbörandes förständigande att, emot återb®kommandet af depositions-bevisen, utlemna de Riksgälds-kontoret tillhöriga och af Banken till förvar emottagna lånehandlingarna, hvarvid förstbemäldeFullmäktige förklarade sig så mycket mindre kunna erkänna, det
Riksgälds-kontoret vore skyldigt att den ifrågaställde deposilions-afgiften erlägga, som någon dylik afgift till Banken för derstädes till förvar mottaget „flyttbart gods,, icke var påbjuden, när de nu återfordrade packkistorna deponerades.
Derjemte och under bestridande af här ofvan åberopade lagstadgandes tillämplighet å den deposition, hvarom nu vore fråga, erinrades afFullmäktige, att Rikets Ständer, då de vid riksdagen 1830 beslöto, att „för framtiden,, afgift skulle till Banken utgöras för så kallade deposita, icke föreskrefvo, att denna afgift skulle utgå för sådana deposita, som Banken redan kostnadsfritt,, emottagit; att, enligt Rikets Ständers nyssberörde beslut, hvarje deposition borde vid dess inlemnande till
Banken uppmätas samt afgiftens belopp uträknas och uti depositions-beviset införas: att vid mottagningen af de
Riksgäldskontoret tillhöriga packkistorna hvarken någon uppmätning deraf skett eller i de nu utfärdade depositions-bevisen något annat vilkor för de deponerade kistornas utbekommande föreskrifvits, än återställandet af samma bevis; att Banken, derest den icke velat längre kostnadsfritt förvara dessa kistor, naturligtvis varit i tillfälle, att när som helst Riksgälds-kontoret, såsom uppgifven och vederbörligen anteknad egare till desamma, derom underrätta; att vid sådant förhållande stadgandet i 8 § 12 kap.
Handels-balken, angående deponentens tillsägande om det deponerade godsets afhemtning, ingalunda kunde anses, å Bankens sida, iakttaget genom ofvanomförmäldte, i tidningarna införda, tillkännagifvande, hvilket ej heller innefattade den af Rikets Ständer föreskrifna upplysning om depositions-afgiftens belopp; samt att för öfrigt något kraf eller anspråk å den nu ifrågaställa månadtliga afgiften, den der, till en betydlig de!, vore beräknad för meia än 10 år tillbaka, icke förr än vid det deponerade godsets återfordrande blifvit hos Riksgälds-kontoret anmäldt.
Men som Banko-fullmäktige, uti sitt svar å den härom till dem a flatna skrifvelse, tillkännagåfvo, att de ansåge sig af Rikets
Ständers uti omföimälde hänseende meddelade föreskrifter förhindrade att befria Riksgälds-kontoret från erläggandet af den för oftanämnde packkistor belöpande depositions-afgift; så hade Fullmäktige i Riksgälds-kontoret funnit sig föranlåtne hänskjuta förevarande fråga till Rikets Ständers afgörande, der - 4 Stats-Vtskottets Memorial, N:o 47. vid Fullmäktige hemställt, att Banko-styrelseu måtte erhålla föreskrift, att till
Riksgälds-kontoret låta kostnadsfritt utlemna detta verks nu ifrågavarande tillhörighet.