Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För bevillning af inkomst genom ränta, som icke öfverstiger fem för hundra, eger låntagaren deremot icke rätt till någon ersättning af långifvaren.
Kapitalisten är således i förra fallet belastad med 5 procents bevillning, men i det sednare alldeles skattfri (33 § 2 morn).
Af rörelse, näring eller yrke utgå i allmänhet 2\ procent; men af läkare, så vidt deras Bev.-Kom.
Bet. 10 74 inkomst härflyter af praktik utom tjensten, med flere, endast 2 procent (8 §; 10 § 3 morn.).
Af embels~ och tjenstemän utgöres bevillningen i allmänhet med '1 procent, men för inkomst, understigande 1,800 rdr, utgår hvad man kallar regressiv-afgift, slutande med y procent för inkomst af 300 rdr (2 § 1 mom.)
En ännu större ojemnhet har varit en följd af minimiafgifterna för vissa näringsgrenar och yrken.
Dessa afgifter synas vara alldeles godtyckliga och tyvärr någon gång hafva berott på tillfällig gunst eller ovilja för vissa klasser.
Man har eljest svårt att förklara, hvarföre t. ex. i Stockholm och Göteborg bevillningen för en grosshandlare kan stadna vid 45 rdr och för en annan handlande vid 30 rdr, under det en biljardegare måste för hvarje biljard erlägga 1175 eller minst 50 rdr (9 och 10 §§), eller hvarföre en 1 ista klassens klädmäklerska eller månglerska skall erlägga minst 37^ rdr (10 § 1 morn).
Men om minimiafgifternas olämplighet är så ofta och så mycket ordadt inom och utom Riksstånden, att Komiterade till hvad redan är yttradt endast vilja lägga den anmärkning, att minimiafgifterna i vissa klasser, likasom minimitanffen för uppskattning af hemmansvärden inom de särskilda länen, icke sällan af dem, som vid taxeringarna ega mesta inflytandet, synas hafva blifvit ansedda såsom de gränser, öfver hvilka man ej behöfde eller kanske i vissa fall ej borde taxera någon.
Sålunda hafva dessa minimibelopp mången gång beredt en obehörig lindring för fastighetsegaren och den större näringsidkaren, som kunnat eller bort utgöra en högre skatt, och ett obehörigt betungande för handtverkaren och den mindre näringsidkaren, som måhända haft verkligt behof af någon lindring.
Den höga bevillningsprocent, som under nuvarande bevillningsgrunders tillämpning till och med år 1854 äskats, torde likvisst mer än allt annat hafva bidragit till det allmänna eluderandet af föreskrifterna.
Man fordrade nemligen i allmänhet O såsom bevillning icke mindre än 5 procent eller 7'„xlel af den skattskyldiges hela inkomst
När en afgift, vare sig af hvad slag som helst, är så hög, att den anses obillig både af den skattskyldige och af dem, som skola utkräfva skatten, inträffar snart, likasom genom en tyst öfverenskommelse, att man kringgår de angående skattens uttagande meddelade stadganden.
Hvad angår resultaten af nu skeende bevillningslaxeringar, så förete de en mångfald af orättvisor, hvilka måste väcka den största förvåning hos en hvar, som åt ämnet egnar någon uppmärksamhet.
Generalsammandragen öfver bevillningen utvisa, att från år 1813 till år 1857 taxeringsvärdet stigit för fast egendom i stad från 67 till 190 millioner och för iruÅsegendom från 12 till 61 millioner, men deremot för hemman å landet nedgått från 444- till 410 millioner riksdaler.
Ofvannämnda från Hofrätterna och de hos Kammarrätten förvarade räkenskaper inhemtade upplysningar jemte deröfver upprättadt sammandrag (litt.
D) gifva vid handen: all år 1857 försäljningsvärdena i allmänhet förhöllo sig till taxeringsvärdena: i Stockholms län såsom 4,066 till 1,802 eller ungefärligen såsom 2i lill 1. » Upsala » » 1,350 644 » » » 2 1. » Södermanlands » » 1,439 503 » » » 3 1. » Örebro » » 2,624 795 » » » 3y 1. » Wermlands » » 2,345 1,105 » » » 2 1. » Westmanlands » » 878 377 » » » 24 1. » Kopparbergs » » 395 184 » » » 2 1. » Gefleborgs » » 372 157 » » » 24 1. » Jemtlands » » 262 116 » » » 24 1. » Westernorrlands » » 459 172 » » » 24 1. » Westerbottens » » 43 23 » » » 2 1. » Norrbottens » » 124 91 » » » 14 1. » Gotlands » » 150 41 » » » 1. » Skaraborgs » » 3,013 784 » » » 4 1. » Kronobergs » » 1,024 324 » » 3 1. » Jönköpings » » 1,659 417 » » » 4 1. » Östergötlands » » 4,485 1,282 » » » 34 1. » Elfsborgs » » 1,673 753 » » » 2 1. » Kalmar » » 1,997 488 » » » 4 1. » Hallands » » 482 180 » » » 24 1. » Göteborgs och Bohus » » 1,017 325 » » » 3 1. » Malmöhus » » 2,036 620 » » » 3y 1. » Kristianstads » » 2,168 448 » » » 5 1. » Blekinge » » 687 296 » » » 1. samt ali, under samma år, förhållandet emellan försäljnings- och taxeringsvärdena exempelvis å nedannämnda hemman var i Stockholms län:
Svensboda såsom 4,000 till 550 eller urgef. sås. 8 till 1. Walla » 6,333 6,150 » » » 1 1 » Upsala » Tuna » 6,500 1,694 » » » 4 1 Homrom » 3,000 2,000 » V) « \ 1 » )) 1 -r 1 » Södermanlands » Atorp » 5,000 399 » » »124 1 Frändesta » 2,752 2,964 » » » 1 1 » Örebro » Hästnäs » 5,066 313 » » »16 1 Kumla » 3,666 1,334 » » » 3 1 » Wermlands » Djurskog » 4,266 108 » » »40 1 Sanna » 11,000 8,000 » » » 14 1 7G i Westmanlands län Hjulsta såsom 2,000 till 275 eller ungef. sås. 7 till 1.
Sör-Sahlbo » 600 » 3,375 >» » » 1 » 5.}.
» Kopparbergs » Ingeborbo » 4,000 » 368 » » »11 » 1.
Morgårdshammar m. m.» 3,000 » 2,966 » » » 1 » 1. » Gefleborgs » Svedja m. m » 4,000 » 220 » » » 19 » 1.
As 1,066 » 700 » » » Ii- » 1. » Jemtlands Hacksjöåsen » 4,666 » 100 » » » 46j » 1.
Haga » 700 » 960 » » » 1 » 1 ^ » Westernorrlands » Näs » 7,000 » 850 » » » 8| » 1.
Östervallsta » 1,200 » 900 » » » 1 » f. » Westerbottens » Ånäset » 2,666 » 300 » » » 9 » 1.
Krokvattnet » 533 » 450 » » » 1j » 1. » Norrbottens » Wuonu » 2,100 » 440 » » » 4j » 1.
Siknäs » 1.088 » 600 » » » 1$ » 1. » Gotlands » Qviende » 1,066 » 80» » »13^» 1.
Quie och Klints » 5,333 » 2,000 » » » 2$ » 1. » Skaraborgs » Räfvekullen » 3,444 » 375 » » » 9 » 1.
Smedtofta » 666 » 1,425 » » » 1 » 2. » Kronobergs » Långaskruf » 5555 » 547 » » » 10 » 1.
Brände » 5,555 » 4,683 » » » H » L » Jönköpings » Nöbble m. m. » 3,866 » 274 » » » 14 » 1.
Jerstorp » 1,800 » 900 » » » 2 » 1. » Ostergötlands » Wrånghult » 2,000 » 159 » » » 12 » 1. Wilseberga » 4,000 » 5,962 » » » 1 » 1 £ » Elfsborgs » Aratorp » 8,500 » 1,000 » » » 8^ » 1.
Gässlösa » 3,000 » 3,000 » » » 1 » 1. » Kalmar Slifshult » 6,666 » 480 » » »14 » 1. Y. Skedebäckshult » 1,780 » 1,046 » » » 1j » 1. » Hallands » Karup » 1,200 » 115» » » 10| » 1.
Röshult » 666 » 850 » » » 1 » 1 i » Göteb.s o. Bohus » Westerlanda » 4,333 » 405 » » »11 » 1.
Ödsmål » 1,333 »1,125 » » » 1 » 1. » Malmöhus » Knickarp » 2,666 » 117» » »23 » 1.
Sjöstorp » 4,000 » 4,000 » » » 1 » 1. » Kristianstads » Salarp » 7,700 » 392 » » » 19 £ » 1.
Hasslaröd » 1,666 » 925 » » » 1f » 1. » Blekinge » Hasselstad » 2,222 » 405 » » » 5i » 1.
Gungvala » 1,888 » 2,300 » » » 1 » 1 j. 77 Enligt uppgifterna från Hypoteksföreningnrna och deröfver upprättadt sammandrag (bil. litt.
E) förhålla sig de i samma uppgifter omförmålda egendomars hypoteksvärden till 1856 års taxeringsvärden sålunda: Stockholms Upsala Södermanlands län J) » såsom n 1,457 till 429 » 1.252 » 559 146 298 eller » » ungefärl. såsom 2i till » » 3 » » » 4 » 1. 1. 1.
Örebro » » 1,870 » 271 » » » 7 » 1. Wermlands » » 3,488 » 1,073 )) » 3| » 1. Westmanlands 651 » 180 » » 34 • 1. Westernorrlands )) » 299 » 46 )) » » 64 »> 1 Skaraborgs » » 1,388 » 400 )> » )) 34 * 1.
Kronobergs » 1,464 » 372 » » Y> 4- » 1.
Jönköpings » 2,694 » 553 )> n » 4 -j » 1.
Östergötlands Elfsborgs jemte Göte- )) » 6,394- » 1,836 » r> » 34 » 1. borgs och Bohus » » 5,289 » 1,671 « » » 3 » 1.
Kalmar » » 2,799 » 776 » » » 34 » 1.
Hallands » » 1,101 »> 260 » » » 44 » 1.
Malmöhus o.
Kristianstads » » 6,303 i> 1,903 n D » 34 » 1.
Blekinge » » 1,566 » 443 » » 34 » 1.
Samma ojemnhet, sorn sålunda i visar sig i beskattningen af fastighet, röjer sig ock i afseende å beskattningen af rörelse.
Såsom exempel derå, hvad särskildt fabriksrörelsen angår, torde Komiterade här få anföra det af kronoräkenskaperna inhemtade förhållande, att af Lindholmens skeppsvarf (mekaniska verkstad) i Lundby socken af Göteborgs och Bohus län bevillning år 1857 utgick för behållen inkomst med 250 rdr och utgjordes särskild bevillningsafgift för fast egendom med 100 rör, hvaremot samma år af Motala mekaniska verkstad endast erlades fastighetsbevillning med 300 rdr, allt banko, men icke någon afgift för inkomsten af den stora rörelsen vid denna verkstad.
Att den anmärkta ojemnheten i beskattningen egt rum äfven i rikets städer, visar sig af efterföljande, på generalsammandraget öfver 1857 års bevillning grundade tabell: 78 Städer.
Folkmängd vid 185 5 års slut.
Taxerad bevillning 1857.
För handel, sjöfart, handtverk, fabriker och annan rörelse.
För handels-, handtverks- och fabriksbetjening.
Stockholm 97,952 72,505 45 12,939 12 Göteborg 29,164 58,602 41 — 7,154 12 Norrköping 17,116 13,765 3 — 2,130 44 — Malmö 15,808 9,538 — — 910 — Karlskrona 14,513 3,513 33 296 24 — Gefle 9,587 11,073 11 2 619 40 — Upsala 8,006 3,260 19 4 330 40 — Kalmar 7,554 4,856 21 — 183 Lund 7,254 2.191 36 — 398 Jönköping 6,684 2,921 41 — 278 Orebro 5,807 2,408 27 2 327 Linköping 5,733 1,539 12 1 269 36 — Kristianstad 5,594 2,258 9 — 279 — Karlshamn 5,214 3,638 45 11 248 32 Ystad 5,056 2,123 15 — 287 — Westervik 5,038 1,799 — — 125 — Wisby 4,852 3,594 16 — 192 24 — Landskrona 4,833 1,808 37 — 145 — — Falun 4,618 1 774 fi 124 Helsingborg 4,473 1,605 41 228 — — Karlstad 4,128 2,137 14 — 163 — Westerås 4,085 1,698 33 — 173 — Eskilstuna 4,031 1,624 6 — 326 24 — Nyköping 3,956 1,985 31 — 300 — — Uddevalla 3,859 1.674 47 — 103 Sundsvall 3,661 3,087 36 — 192 12 Sala 3,308 479 28 — 45 24 — Wenersborg 3,289 2,979 19 1 177 Hernösand 3,103 1,810 19 — 97 — Halmstad 3,072 2,505 15 — 183 32 — Wexiö 2,960 981 36 104 24 — Lidköping 2,883 1,330 22 6 125 — — Borås 2,815 2,393 3 6 419 24 — 79 Städer.
Folkmängd vid 1855 års slut.
Arboga 21,387 1,317 36 3 57 Warberg 2,360 752 2 117 24 _____ Hudiksvall 2,266 1,533 33 6 86 24 Wadstena 2,236 367 20 4-7 Mariestad 2,195 1,250 11 5 85 Söderhamn 2,183 1,295 4 6 126 24 Skara 2,096 259 8 30 24 Kristinehamn 2,002 505 6 69 Eksjö 1,981 358 32 86 Umeå 1,654 1,571 24 97 24 Köping 1,576 847 15 69 24 Wimmerby 1 559 145 09 Piteå 1,545 847 21 3 34 Amål 1,541 382 26 6 54 Engelholm 1,527 292 1 8 70 24 Sölvitsborg 1.523 1,114 1 - 40 Strömstad 1,478 641 2 25 Filipstad 1,459 467 24 88 24 Alingsås 1,412 407 —» 34 Enköping 1,410 616 1 39 _____ Strengnäs 1,409 232 15 32 24 Cimbrishamn 1,373 246 42 7 43 Söderköping 1,366 460 45 — 53 24 _____ Luleå 1,350 1,049 26 6 47 __ Skenninge 1,342 160 8 — 46 24 _____ Södertelje 1,332 538 20 86 Ulricehamn 1,308 590 32 312 _____ Askersund 1,155 644 44 6 39 Sköfde 1,152 368 16 31 Ostersund 1,144 639 38 43 —.
Laholm 1,143 302 16 30 _____ Hedemora 1,086 242 44 29 _____ Grenna 1,068 227 12 — 41 12 80 Städer.
| Taxerad bevillning 1857.
För handel, sjöfart, För handels-, handtverk, fabriker handtverks- och och annan rört Ise. fabriksbetjening. 546 25 6 40 24 285 34 32 21 209 5 34 — 366 33 49 .— — 261 36 16 — — 280 43 3 16 16 — 288 34 55 — — 342 36 — 33 24 — 211 18 — 22 8 — j 329 — — 1 — 209 46 19 — 218 34 10 22 — — 222 33 — 4 — 175 24 — 35 184 19 — 21 — 235 1 7 151 24 1 i 23 94 26 9 24 — 129 29 13 — 1 Norrtelje .
Falkenberg Waxholm . Nora .
Lindesberg Marstrand Hjo . . Kongelf .
Skanör Falsterbo .
Thorshälla Borgholm .
Oregrund .
Mariefred .
Östhammar Kungsbacka Säter .
Trosa . . Sigtuna '1,046 1,014 1,010 986 972 943 936 904 807 771 303 685 673 666 629 568 555 518 466 415 Den bevillningsafgift för inkomst, Komiterade, under förutsättning, att beloppet af allmänna bevillningen vid nästa riksdag icke kommer att förändras, utan blifver
Två millioner riksdaler, ansett sig böra föreslå, är En procent.
Härmed öfverensstämmer ock den åsigt, som vid sistlidna riksdag af de fleste motionärer och talare i ämnet omfattades.
En särskild omständighet, som äfven talar för detta förslag, är, att bevillningen af embets- och tjenstemän nyligen blifvit bestämd till nämnda procent, hvilken bevillning det af många anledningar blefve svårt och dessutom, efter hvad Komiterade hoppas, ingalunda är behöfligt att under vanliga förhållanden a.
Komiterade hafva ansett sig böra försöka att beräkna hvad i bevillning enligt nu föreslagna grunder skulle inflyta.
Dylika beräkningar, hvilka naturligtvis äro underkastade mycken osäkerhet, kunna verkställas på åtskilliga sätt och under helt olika 81 olika förutsättningar.
Om de än hufvudsakligen äro rigtiga, samt, smärre felaktigheter antagas korrigera hvarandra, skola, när alla detaljer framläggas, dock dessa, om man blott fäster sig vid en eller annan, lätt synas felaktiga.
Af de flera beräkningar, som inom Komitén blifvit uppgjorda, hafva Komiterade derföre icke ansett någon böra här bifogas.
Men Komiterade hafva, efter flera särskilda beräkningssätt, kommit till det resultat, att ett bevillningsbelopp af Två millioner riksdaler bör kunna påräknas att inflyta, derest Komiterades nu framlagda förslag godkännes.
Dervid antaga Komiterade, att skyddsafgiften, afgifterna af all fast egendom sammanlagda, äfvensom den särskilda grundskattsafgiften af frälse-egendomar, afgifterna af Dylta svafvelbruk, af dem, som hafva kolningsfriheter, af tionde, af testamenten, fideikommisser och arf samt af embets- och tjenstemäns löner skola uppgå till ungefär lika belopp som nu, samt att bevillningen för inkomst af kapital, rörelse, yrke eller enskild tjenstebefattning, till en början eller under de första åren, ehuru man i allmänhet påräknar högre afgifter än hittills af betydligare näringsidkare och större kapitalister, likväl, i anseende till icke ringa nedsättning i bevillningen af nu genom minimiafgifterna hardt tryckte fattigare näringsidkare, kommer att sammanlagd blifva mindre än hvad som nu utgår för inkomst af rörelse.
Komiterade äro öfvertvgade, att nedsättningen i beviliningsprocenten och öfriga föreslagna åtgärder snart nog skola uppbringa afgifterna af rörelsen ä 1 proc. till det belopp, som för närvarande utgår efter 2i proc.
Ofvannämnda tabell, litt. A, utvisar: att när är 1855 beviliningsprocenten nedsattes från 5 till 2| proc , nedgick skatten t. ex. af fabriksidkare endast från 38,140 till 31,512 och af handlande, handtverkare med flere rörelseidkare från 362,107 till 232,687 rdr, men höjde sig åter år 1857, så att då, ä 2^ proc., utgingo, af fabrikerna 39.402 rdr, eller nära lika med hvad högst någonsin utgått å 5 proc., och af handlande, handtverkare med flera 279,814 rdr, eller mer än, k 5 proc, utgick något af åren från 1841 intill 1846.
Såsom en öfvergångsålgärd, intill dess man med säkerhet erfarit, huru mycket det nya beskattningssättet af rörelsen inbringar, och till beredande af ersättning för den förlust, procentnedsättmngcn i förening med afskafFande af minimiafgifterna möjligen medför, hafva Komiterade emellertid ansett sig nödsakade att föreslå en särskild afgift af hvar och en, som idkar yrke, till hvars utöfvande, enligt gällande handels- samt fabriks- och bandtverksordning, erfordras förutgående behörig anmälan.
Denna afgift, föreslagen till 3 rdr för den, som drifver yrke med biträde af annan mantalsskrifven person, men till blott 1 rdr, om yrket drifves utan sådant biträde, bör, enligt Komiterades tanke, försvinna, så snart sig visat, antingen att bevillningen af rörelsen uppgår ungefärligen till nuvarande belopp af 700,000 rdr, eller ock att hela bevillningssumman kan nedsättas.
Bev.-Kom.
Bet. 11 82 Motiverna till de speciella stadganden, Komiterade föreslagit, skola, i den mån sådant synes erforderligt, angifvas har nedan i den ordning, hvari dessa stadganden i sjelfva förslaget förekomma; hvarefter torde få lemnäs en kort redogörelse för de hufvudsakliga föreskrifter i nuvarande bevillningsförordning, som icke blifvit i Komiterades förslag upptagna.
I öfrigt och då nu gällande, sinsemellan till en del stridiga bestämmelser angående mantals- och skattskrifningarna i riket återfinnas spridda dels i särskilda författningar och dels i bevillningsförordningen, samt
Komiterade derföre ansett sig böra på ett ställe samla och ordna föreskrii terna i berörda ämne, hafva dessa blifvit af Komiterade sammanfattade i bifogade underdåniga förslag till ny förordning angående mantals- och skattskrifningarnas förrättande.
Bevillningssfadgan.
Ingressen har blifvit uppställd i närmare öfverensstämmelse med lydelsen af 61 §.
Regeringsformen, äfvensom några andra mindre betydande redaktionsförändringar blifvit gjorda.
A r t. I.
Skyddsafgift utgår numera i allmänhet af samma personer, som erlägga mantalspenningar.
Några olikheter ega dock ännu rum, hvilka äro af ringa betydenhet både för staten och de skattskyldige i afseende å beloppen, men hvilka förorsaka mycket besvär vid uppbörden.
Komiterade anse dessa olikheter böra afskaffas, så att hvar och en, som utgör mantalspenningar, äfven erlägger skyddsafgift. §. 2.
Den ofvan omförmälda yrkesafgiften har ansetts böra hänföras under denna artikel Påförandet deraf, likasom af skyddsafgiften, skulle endast blifva en debiteringsåtgärd af uppbördsmannen.
Det är redan yttradt, att yrkesafgiften, som föga kan rättas efter de skattskyldiges inkomst eller deras förmåga att utgöra skatt, enligt Komiterades tanke, låter sig försvaras endast såsom en öfvergång från de nuvarande, vida mera betungande minimiafgifterna till en i förhållande till inkomst jemlik afgift af alla, Så snart be - villningssumman kan nedsättas under Två millioner riksdaler, borde derföre i första rummet yrkesafgiften borttagas.
Dernäst torde slcyddsafgiflen böra försvinna såsom statsinkomst och hvad derutaf anses böra qvarstå helt och hållet öfverlemnas till folkskolorna.
Man anser numera temligen allmänt alla kapitationsafgifter böra afskaffas, då de utgå utan afseende å den skattskyldiges förmåga att draga bördan, och de fattigare klasserna således ofta orättvist genom dem betungas.
Men äfven om man ej delar denna åsigt, lärer det icke vara skäl att här hafva två likartade statsskatter, nemligen både skyddsafgift och mantalspenningar, isynnerhet då, oaktadt de välgörande förändringar, hvarigenom afgifterna å större delen af de nödvändiga lefnadsbeholven blifvit borttagna, den fattigare folkklassen ännu bär en dryg andel i våra skatter och besvär.
Under denna artikel äro htinförda alla de afgifter, hvilka skulle blifva föremål för taxering och hvilka utgå med enahanda procent utaf inkomst af egendom eller kapital och af arbete eller rörelse, yrke, tjenst m. m.
Afgiften, beroende naturligtvis af bevillningssumman, beräknas, såsom ofvan nämndt är, om denna blifver
Två millioner riksdaler, till En procent af behållna eller nettoinkomsten.
För fast egendom skulle ock rätteligen lika afgift tagas af behållna inkomsten.
Men i anseende dertill, att de fleste fastighetsegare icke begagna sådan bokföring, att deras behållna afkomst ens af dem sjelfve med säkerhet kan beräknas, antaga Komiterade, likasom hittills skett, behållna afkomsten i allmänhet vara
Fyra procent af det uppskattade verkliga eller gångbara värdet.
När således en fastighet anses vara värd t. ex 1,000 rdr, antages den beskattbara årliga inkomsten ä
Fyra procent vara 40 rdr, hvarå bevillningen ä
En procent utgör 10 öre.
Skulle bevillningen af inkomst bestämmas till \ procent, så blefve afgiften af fastighet 30 öre för hvarje 1,000 rdr o. s. v. §• 3.
Ilär, likasom i allmänhet då särskilda förhållanden icke förefinnas, äro stad och land sammanförda under samma stadganden.
För boställe och annan på lön till bestämd tjensteman anslagen fast egendom har det ansetts mest lämpligt, att fastighctsbevillningen paföres omedelbart, utan att, såsom enligt nuvarande Bevillningsförordnings 6 §, sammanräknas med öfriga löneförmåner.
Arrendatorer erlade bevillning till och med år 1841.
Denna bevillning borttogs då af det i allmänhet giltiga skal, att enär arrendet naturligtvis måste minskas, då arrendatorn ålägges särskild bevillning, komme jordegaren, sorn sjelf utgör bevillning för jorden, sålunda att vidkännas dubbel afgift.
Men på samma gång befriades 84 ock från bevillning arrendatorer af sådan jord, för hvilken icke någon bevillning betalas.
Något skäl härtill återfinnes icke i de betänkanden, som afgåfvos i ämnet vid 1840—1841 års riksdag.
Det förekommer sannolikt, att man då icke fästat uppmärksamhet vid detta undantagsförhållande.
Sistbemälde arrendatorer, åt hvilka sedermera en särskild fördel blifvit beredd genom dem beviljad optionsrätt vid arrendets förnyelse, torde dock icke böra från bevillning och de med densamma olla följande kommunala afgifter alldeles befrias.
Komiterade hafva derföre föreslagit, att arrendatorer af egendom, tillhörig kronan eller annan egare, som icke derför erlägger bevillning, skall utgöra sådan med ett belopp, motsvarande hälften af den, som i allmänhet egare påföree.
Lika hög bevillning som jordegare hafva nemligen Komiterade ansett icke böra åläggas arrendatorer.
Att beskatta dem efter behållen inkomst, möler samma svårighet som i afseende å fastighetsegare
Den bevillning, som af arrendatorer sednast utgått, minst ^ af och högst lika med eganderättsbevillnmgen, gör i medeltal af den sistnämnda.
I England anses arrendatorers egen inkomst motsvara hälften af egarens, eller, hvilket är detsamma, hälften af arrendeafgilten.
I Skottland antages sådan inkomst utgöra J af egarens, eller enahanda andel af arrendeafgiften.
För frälseränta anse Komiterade, med afseende å de betydliga förmåner, som frälseränteegare åtnjuta, den bevillning böra erläggas, som nu af dylik ränta utgår, eller Två procent af inkomsten; hvadan och då påförandet af denna bevillning endast är en debiteringsåtgärd, stadgandet derom blifvit flyttadt till 3:dje artikeln.
Bevillning af kapitaler har sedan lång tid tillbaka utgått och utgår ännu här i landet, men, enligt hvad förut antydt är, högst ojemnt och orättvist, hvilket torde vara orsaken till det kända förhållande, att denna bevillning väckt allmänt missnöje.
Komiterade tro sig derföre icke behöfva vidlyftigt förorda förslaget att, med afskaffande af det så kallade bevillningsafdraget, införa direkt skatt å kapitalistens, likasom å alla andras, behållna inkomst, helst Komiterade vid uppställningen af detta förslag sökt förebygga den vanligen fruktade följden af beskattning å kapitalet, eller dettas flyttning ur landet.
Denna olägenhet synes lätt kunna inträffa, när beskattningssättet är sådant, att man måste uppsöka kapitalet, såsom det benämnes, i dess källa, och uttaga skatten genom afdrag å räntan hos låntagaren, denne må vara staten, hypoteksförening, bankinrättning eller enskild man.
Sistnämnda beskattningssätt är derföre i ett kapitalfattigt land farligt och torde utan våda kunna tillämpas endast i länder, sådana som England och Holland, der kapitaler öfverflöda.
Om man deremot af inkomst, denna må härflyta från kapital, placeradt inom eller utom riket, tager skatten hos långifvaren sjelf, der han bor, och kapitalisten således icke kan undgå skat - 85 ten, ulan ali afflytta från riket, lärer, derest ej skatten blir alltför hög, icke någon, till undshppande deraf, öfvergifva sitt fädernesland.
Mot direkt beskattning af kapitaler framställes ock ofta den invändning, att det skulle vara förenadt med alltför stor svårighet att uttaga dylik skatt.
Invändningen förtjenar dock icke uppmärksamhet der, hvarest man vill beskatta inkomst af handels-, fabriks- och annan rörelse; ty inkomst af de flesta grenar af rörelse är otvifvelaktigt vida svårare att med säkerhet beräkna och beskatta, än inkomst af penningerörelsen.
Vill man derföre underkasta sig de svårigheter, som äro oskiljaktiga från beskattning af inkomst utaf rörelse i allmänhet, så torde man icke af nyssnämnda anledning böra skygga tillbaka för skatt på penningeutlåningen.
Af den i allmänhet följda grundsats, att blott beskatta behållna inkomsten, följer ock stadgandet om afdrag för ränta å upplånade kapitaler samt för förluster och kostnader vid kapitalets förräntning.
Räntan å de i rörelse använda egna kapitaler till inköp af råämnen eller annat förlag hafva Kormterade ansett böra beräknas särskildt och åtskiljas från den å sjelfva rörelsen uppkommande nettovinst, hvilken icke visar sig förr, än ränta på så väl de egna, som de upplånade förlagsmedlen blifvit afräknad.
Detta tydliggöres lättast med ett exempel.
Om A. och B. båda drifvit handel med förlag af 100,000 rdr, och hvardera derpå under ett år förtjent 10,000 rdr, men A. sjelf eger detta förlagskapital, hvaremot B. upplånat detsamma, så bör bevillning det året erläggas af A. för inkomst af ränta å 100,000 rdr, å 5 procent rdr 5,000. och för nettovinst å handelsrörelsen » 5.000.
B. för nettovinst å handelsrörelsen » 5.000.