Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande och dervid ej kunnat förbise det goda syftemål, som med densamma varit afsedt; men, då det torde få antagas, att behofvet af en sådan municipal-inrättning, som denj af motionären nu föreslagna, ännu icke gjort sig gällande inom fäderneslandet, der ideen om kommunal-verksamhet, först på sednare tider väckt, ännu icke vunnit den grad af utveckling eller omfattats med det deltagande, som för dess ändamålsenliga utsträckande till större distrikter, efter Utskottets tanka, mäste ■ förutsättas, samt de i nåder utfärdade författningar, hvilka i detta hänseende meddela föreskrifter för vissa fall, t. ex, i afseende på fattigvården, på sätt Kongl. Förordningen den a5 Maji 1847, §• 2 mom- 3, innehåller, tillåta bildande af gemensamma anstalter för kommunala angelägenheter, derför icke heller, i händelse af frivillig öfverenskommelse samhällsmedlemmarne emellan, hinder lärer möta, finner Utskottet, som tillika anmärkt, hurusom motionären, såsom föremål för den föreslagna municipal-inrättningens verksamhet, upptagit vissa ämnen, hvilka för densamma torde höra åtminstone för närvarande anses främmande, och endast beroende på mera enskild omtanka, sig ega skäl att till Rikets Ständer vördsamt hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon deras åtgärd nu föranleda.
Stockholm den 28 Jan. 1848.
Ank. till Exp. Utsk. den 29 Jan., kl. 11 f. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om förbud för Hästhandlare och ”sä kallade Skojare,” att på deras resor genom landet medföra qvinnor och barn.
Uti en hos Hederv. Bonde-Ståndet väckt, och till detta Utskott remitterad, motion har Riksdagsfullmägtigen Johan Bergström från Skaraborgs län fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på det ofog, kringfarande Alm.
Hesv. och Ekon.
Betänkande, N:o 25. 7 hästhandlare, eller ”så kallade skojare,” vissa tider på året, synnerligen emellan marknaderna, på landsbygden tillåta sig, i det de, åtföljde af qvinnor och ■barn, dragande omkring från det ena länet till det andra, i byarne utskicka dessa sednare att genom tiggande insamla hvad, som för deras uppehälle erfordras; vid hvilka besök användas så väl hotelser, som signeri och andra på skrämsel beräknade medel, för att från den enfaldiga tilltvinga sig de förnödenheter, de åstunda.
Till aflijelpande af dylika oordningar, hvilka, ehuru icke så allmänna som i fordna tider, likväl ännu fortfara, har motionären, enär desamma, efter hans tanka, till större delen föröfvades af det talrika följe, bemälde personer på dessa kringfärder medtaga, och icke sällan öfverginge till lag-öfverträdelser och grofva brott, — föreslagit, att det strängeligen mätte förbjudas ”sådana hästhandlare, eller hvad de heta må,” både att kringföra med sig qvinnor och barn, och att annars utsända dem på dylika besök i byarne, vid äfventyr att eljest sjelfva förlora sin rättighet att kringresa och dessutom göra sig tili tvångsarbete förfallne.
Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande; och hvad först angår ofvananmärkta oordningar och missbruk, för så vidt desamma anses vara en följd deraf, att hästhandlare vid deras kringresande i landet medtaga andra personer än sådana, som till bedrifvande af detta yrke äro berättigade; så och då, efter Utskottets tanka, 14 §• i nu gällande Bevillningsförordning af den 15 Maj 1845, hvaruti, jemte stadgande af en årlig afgift för hvarje person, vare sig hufvudman eller följeslagare, som med hästhandel sig befattar, tillika föreskrifves, dels att, innan Kongl. Maj:ts befallningshafvande eller vederbörande magistrat åt dylike personer meddela pass, styrkas bör, att omförmälda afgift för löpande året blifvit riktigt erlagd, dels ock att passet skall uttryckligen innehålla, att de till en sådan handel är oberättigade, torde kunna anses innebära nödiga kontroller så väl derå, att icke någon, under föregifvande att utöfva denna handtering, må inom landet kringresa, som ock i det afseendet, att behörigen förpassad hästhandlare icke må, under hvilken förevändning som helst, medtaga andra än härtill berättigade personer, anser Utskottet andra föreskrifter, än nu omförmälda, derest dessa af vederbörande behörigen tillämpas, till förekommande af de ofvan anmärkta missbruken, icke vara af nöden.
Beträffande åter motionärens framställning rörande de oordningar, hvilka antydas hafva sin grund deruti, att hvarjehanda annat löst folk, eller ”så kallade skojare”, tillåta sig att genom landet kringstryka; så, ehuru
Utskottet nogsamt inser vådan af ett dylikt ofog, äfvensom de olägenheter, som 8 Alm.
Betänkande, N:u 26. derigenom uppkomma, alt dessa personer, vande vid ett lättsinnigt och lättjefullt lefnadssätt, i saknad af stadigvarande hemvist, på sätt motionären anmärkt, synnerligen emot de enfaldigare bland folket, tillåta sig ett egen* mäktigt förfarande, har Utskottet ändock, vid betraktande deraf, att, enligt hvad motionären medgifvet samt i öfrigt kändt är, antalet af dessa personer, hvilka sålunda landet kringstryka, på sednare tider betydligt aftagit, samt då, efter Utskottets tanka, i afseene å dem, som ett sådant lefnadsätt ännu utöfva, lärer kunna tillämpas såväl hvad Kongl. Maj:ts nådiga stadga angående försvarslöse och till allmänt arbete förfallne personer den 29 Maj 1846, som äfven hvad uti Kongl. Majrts nådiga förordning angående fattigvården i riket den 25 Maj 1847, serdeles i §. 2, angående hithörande fall, stadga och förmå, ansett vidare föreskrifter till afböjande af dylika oordningar icke vara af behotvel påkallade; utan får Utskottet, uppå nu anförda skäl, vördsamt föreslå Rikets Ständer, att förevarande framställning, så i ena som andra afseendet, icke må till någon åtgärd föranleda.
Ank. till Exp. Utsk. den 29 Jan. kl. 11 f. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om förändrad reglering af Nämnde- och Fjerdingsmäns skjutsskyldighet.
Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottets handläggning remitteradt memorial, har Riksdagsmannen Anders Andersson från Wermlands län anfört, all i motionärens hemort nämnde- och fjerdigsmän icke utgöra någon slags skjuts för de hemman, som de ega eller bruka, antingen dessa hemman utgöra större eller mindre hemmantal; till allijelpande af hvilket, med rättvisa och billighet icke öfverensstämmande, förhållande motionären, under medgifvande, att någon lindi ing i skjuts - Allm.
Betänkande, !\’:o 26. 9 i skjulsskyldighelen bör ifrågavarande tjenstemän tillkomma för deras lönlösa befattningar, föreslagit, att nämnde- eller fjerdingsman böra, under den tid de innehafva dylik tjenst, vara fria från all skjuts meden bäst, men att deremot, om en sådan tjensteman eger eller brukar större egendom, han bör för del öfverstigande hästantal, som egendomen till utgörande är ålagdt, sådant, i likhet med öfrige häradsboer, fullgöra; hemställande motionären, att Rikets Ständer matte i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes utfärda en förordning i detta ämne.
Med anledning häraf får Utskottet upplysa, att de föreskrifter, som rörande nämndemäns skjutsningslrihet blifvit gifne, innefattas i en af Kongl. Kammar-kollegium den 3 December 1821 utfärdad kungörelse, sorn stadgar, att under den ordinarie härads-nämnden Corund te skjutsningsfribet icke får begripas reserv-hemmans och gästgifvaregårdars skjutsningsskyldighet, utan alt denna frihet endast eger rum vid utgörande af håll- och kronoskjuts, i mån af den hemmansdel, nämndemannen sjelf bebor och för hvilken han såsom egare, värd eller åbo är skrifven samt icke längre än förden tid, han tjensten bestrider, från hvilket stadgande likväl blifvit gjorde undantag för vissa län inom riket, deribland likväl icke för det län, der motionären har sitt hemvist; och har, i afseende å kronofjerdingsman, blifvit genom Kongl, brefvet den 11 Juli 1811 stadgadt, att de under tjenstgöringstiden njuta frihet från kronoskjulsningars utgörande för den hemmansdel, de bebo och bruka; börande
Konungens befallningshafvande noga hålla hand deröfver, alt icke flere hemman eller hemmansdelar anslås kronofjerdingsman än behofveterfordrar; hvarjemte, enligt Kongl, brefvet den 25 November 1823, reservskjutsskyldig hemmansåbo blifvit befriad från reservskjutsens utgörande under det år, lian förrättar fjerdingsmanstjénsten. fe Häraf synes, att den af motionären uppgifna utsträckning af berörde skjutsfrihet icke kunnat ega rum, utan i strid mot gällande författningar, hvilket i sådant fall kan rättas genom påkallad beifran af vederbörande embetsmyndighet.
Och hvad beträffar motionärens förslag, att nämnde- och fjerdingsman böra vara frie från all slags skjuts med en häst, men för det större hästantal, som svarar emot de hemman, de innehafva, vidkännas vanlig skjutsningsskyldighet; så, ehuru Utskottet medgifver, alt olikhet i förmåner till någon del kan uppstå derigenom, att den hemmansdel, flir hvilken, enligt författningarne, frihet från skjutsningsbesvär^ åtnjutes, kan vara större eller Bih. till B.
Prot. 184T & 1848. 8 Sami. 5 Haft. 2 10 Allm.
Bes v. och Ekon.
Betänkande, N:o 26. mindre, anser Utskottet likväl en ännu större skiljaktighet skola uppkomma genom antagandet af motionärens förslag, dels i anseende till de serskilda skjutslagens olika storlek och dels till följd deraf, att skjutsningsskyldigheten på somliga ställen påkommer oftare än på andra; och får alltså Utskottet, som funnit sig icke kunna tillstyrka någon ändring i hvad nu finnes föreskrifva om nämnde- eller fjerdingsmans skjutsningsfrihet, hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
STOCKHOLM, tryckt hos Marcus & Cour. 1848.
Besvärs- och E k o nomi- lits holle Is Betänkande, N:o 27. 1 N:o 27.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Febr., kl i e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion, rörande reorganisation af Stockholms Allmänna Barnhus-inrättning.
Uti ett till Hederv.
Bonde-ståndet ingifvet och till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet rernitteradt memorial , har Riksdagsmannen Sven Heurlin från Kronobergs län framställt åtskilliga anmärkningar emot förvaltningen af Stockholms allmänna barnhus, hvilket, ehuru försedt med betydliga anslag af staten och Stockholms stad, jemte enskilda donationer, icke skall motsvara det dermed afsedda ändamål; innehållande dessa anmärkningar hufvudsakligen: att vederbörandes uppmärksamhet företrädesvis skall vara riktad ål de späda barnens helsovård, men att de äldre barnens uppfostran deremot är mindre fullständig; att tillfälle inom inrättningen skall saknas till öfning i någon nyttig handaslöjd; att utgifterne så för matlagningen som för beklädnaden vida öfverstiga hvad desamma, med iagttagande af en klokare hushållning, borde utgöra; att, i anseende till de drygare utgifterne för de barn, hvilka vårdas inom barnhuset, i förening med den höga förvaltningskostnaden, de bidrag, hvilka äro bestämde för vården af de i landsorten utlemnade barnen, nedgått till så ringa belopp, alt några anspråk på barnens fullständiga skötsel icke kunna göras; att, till följd af utgifternes stora belopp, inrättningen de sednare åren skall hafva åsamkat sig en icke obetydlig brist, hvilket syntes påkalla vidtagande af sådane åtgärder, som kunde leda till besparing, samt slutligen attén reform i hänseende till den vid inrättningen anställda betjening syntes vara behöflig, enär de (leste tjenstemännen tillika innehafva tjenster vid andra embetsverk, hvaraf ville synas, som vore deras tjenstgöring vid barnhuset icke af så serdeles maktpåliggande egenskap.
Med anledning af dessa förhållanden, har motionären föreslagit, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att någre rättsinnade och erfarne män malte förordnas att ofördröjligen anställa en noggrann undersökning om Stora barnhusets ställning, ledande derhän, att en förbättring af inrättningens nuvarande organisation må kunna åstadkommas, och icke i åratal fördröjas eller af enskilda intressen tillbakahållas; hörandes, enligt motionärens åsigt, vid denna reorganisation, dels undvikas Bih. till R.
Brot. (847 och (848. 8 Sami. 6 Haft. 1 2 Attin.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 27. deri ensidighet, som i sednare tiden sökt göra sig gällande, nemligen att uppmärksamheten företrädesvis lästes vid de späda barnen, och dels motverkas den befarade afsigten att vilja förändra denna inrättning till en sjukvårdsanstallt ifrån dess egentlig bestämmelse att vara en inrättning, som åt fattiga öfvergifna barn anskaffar föräldravård och uppfostran.
Utskottet, som icke ansett sig tillhöra alt ingå i närmare granskning af alla de förhållanden, hvilka uti ifrågavarande motion vidröras, har likväl, med anlednig deraf, att Stockholms allmänna barnhus, alltifrån sin stiftelse för mer än arne sekler tillbaka, varit och fortfarande är i åtnjutande af betydliga anslag från staten, funnit sig böra taga kännedom om luiru långt den redan för flere år tillbaka påtänkta reorganisationen af barnhuset fortgått, och dervid inhemtat, att, sedan fråga år 184* inom barnhusdi, rektionen blifvit väckt om en af behofvet högt påkallad reoiganisation af inrättningen i alla dess delar, Kongl. Majit, i sammanhang med tillsättandet af en öfver-läkare och styresman för helsö- och sjukvården derstädes, den 3i September anbefallt direktionen att inkomma med full ständigt förslag till en förändrad organisation af barnhuset, med jemväl fästad t afseende å ifrågasatt inrättande af en elinisk undervisningsanstalt derstädes samt af ett sjukhus för vård äfven af andra sjuka barn, än dem, som tillhöra barnhuset; samt alt Kongl. Majit, under den ap April 1847> ånyo anbefallt direktionen alt det infordrade förslaget till Kongl. Majit afgifva, utan att delsamma ännu lill Kongl. Majit inkommit.
Vid sådant förhål laude och då del måste vara af synnerlig vigt, att förvaltningen af denna välgörenhets-inrättning varder så ordnad, att allmänheten erhåller full visshet derom, alt de bidrag, hvilka så väl staten och Stockholms stad, som ock flere enskilde personer af nit för inrättningens bestånd och förkofran lill betydliga belopp dertill lemnat varda för det afsedda ändamålet på lämpligaste sätt använda, har Utskottet af hvad sålunda förekommit hemlat anledning tillstyrka Rikets Ständer att i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes utse och förordna någre erfarne män, för anställandet af noggrann undersökning rörande tillståndet inom Stockholms allmänna barnhus, med åliggande derjemte att föreslå de förbättringar, hvilka kunna, lill följd af förefdnna bristfä11 igheter, i elt eller annat hänseende vara af behofvet påkallade för ett ändamålsenligt och med tidens fordringar öfverensstämmande ordnande af förvaltningen i alla dess delar; samt alt Kongl. Majit, sedan eli sådant förslag inkommit och undergått behörig gransk - Allm.
Besvärs- nch Ekonomi-UtsltollrH Betänkande, ]Vo 27. 3 ning samt erhållit nådig fastställelse, i nåder behagade detsamma till verkställighet befordra.
Häremot anmäldes följande reservation af Herr Grefve Gyldenstolpe, Anton'. ”1 ofvanstående betänkande har Utskottet föreslagit en noggrann undersökning af tillståndet inom Stockholms allmänna barnhus, för att derigenom framkalla ett ändamålsenligt och med tidens fordringar öfverensstämmande ordnande af förvaltningen i alla deés delar.
Häraf har man alltså rätt att draga den slutsats, att Utskottet funnit den nu rådande förvaltningen icke ändamålsenligt ordnad.
Men när och huru
Utskottet kommit till någon visshet i delta afseende omtalas icke i betänkandet af det goda skäl, att, mig veterligen, Utskottet aldrig ingått i någon granskning af nämnde förvaltning, hvilken icke heller utgör föremål för Utskottets verksamhet.
Hvarpå stödjer Utskottet då sin framställning?
Jo, så vidt jag förstår, egentligen och allena derpå att ett af Kongl. Maj:t infordrat förslag till en förändrad organisation af Barnhuset ännu icke inkommit.
Mig synes just detta hafva bordt blifva ett skäl för Utskottet att icke göra denna fråga till föremål för Rikets Ständers åtgärd, enär man måste antaga, att Kongl. Maj:t icke kunnat infordra ett förslag till en reorganisation, utan att förut hafva pröfvat nödvändigheten deraf.
Majrt har a
Utså redan vidtagit en åtgärd, ledande till det ändamål, Utskottet vill med den föreslagna undersökningen framkalla, nemligen ett bättre ordnande af barnhusets angelägenheter.
På detta skäl får jag emot Utskottets beslut mig reservera och tillstyrka, att den ifrågavarande motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, helst motionären sjelf icke med något enda bevis, eller ens hänvisning dertill, styrkt sina anmärkningar och beskyllningar, hvaraf en synes mig snarare lända förvaltningen till beröm än klander, då deri säges, ”att vederbörandes uppmärksamhet företrädesvis ”skall vara rigtad åt de späda barnens helsovård, men att de äldre bar”nens uppfostran deremot är mindre fullständig.”
För mig visar det sig ganska klart, att just de späda barnen böra bäst vårdas, såvida man Önskar att de må kunna blifva äldre.”
Uti denna reservation instämde Herr Uggla och Herr Prosten Tellbom.
Herr Biskop Butsch reserverade sig äfven emot Utskottets betänkande alden orsak, att herr Biskopen ansåg detsamma icke nöjaktigt motiveradt; och förenade sig härom Hr Friherre Cederström, R., Herr von Hohenhausen saint Herr Prosten Ahlstrand och Herr Prosten Arrhenius.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Ullålande, N.o 2S.
FAnk. till Exp.-Utsk. den 20 Febr., kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt frågaom upphörande af Skånska Kavalleri-Regementenas sä kallade Fot- och Jdermöten.
Uti en till Hederv.
Bonde-ståndet ingifven och derifrån lill Utskottet remitterad motion, har Riksdagsfullmäktigen från Skåne, Sone Persson, i afvaktan å den tid , då större och mera genomgripande åtgärder möjligen kunna tillvägabringas till lättnad i den tryckande rusthållsskyldigheten, föreslagit, att, för beredande af någon lindring deruti för de Skånska kavalleri-regementena, de för dem föreskrifna sqvadrons-mötena till fots antingen måtte få upphöra, eller, om de ansåges oundgängligen nödvändiga för manskapets öfning, sammanslås med regementsmötena, hvilka för sådant ändamål kunde förlängas, samt att hästbesigtnings- eller de såkallade ådermötena måtte alldeles indragas.
Öfver nyttan af de förra för manskapets öfning har motionären ansett sig ej vara sakkunnig domare, men likväl ega visshet derom, alt de förorsakade rusthållarne en icke obetydlig kostnad.
Karlen måste till dem fortskaffas en längre väg fram och åter , och som detta vanligen skedde under vårtiden , då landtmannen hade sitt jordbruk att ombesörja, ginge derigenom en för detsamma nödvändig tid och arbetsstyrka förlorad; hvarjemte icke ringa förluster drabbade rusthållarne genom den slitning af de dyra uniforms-persedlarna, hvilken en dylik fram- och återresa medförde.
Hvad möjligheten af ådermötenas indragning beträffade, har motionären IroLt, att befälet, då det håller sina årliga visitations-möten , för att tillse, huru så väl hästens som karlens munderingar vidmakthållas, på samma gång kunde öfvertyga sig om hästens tjenstbarhet.
Ryttaren sluppe då att vid dessa möten infinna sig, klädd i den dyra munderingen, hvilken nu 2 eller 3 dagar onödigtvis slites; men, om denna motionärens framställning ej vunne afseende, har han föreslagit, att, som det icke är karlen, utan hästen, sorn skall undergå besigtning, denna finge verkställas på det sätt, att rusthållaren, antingen sjelf eller genom sitt folk, inställde hästen vid nyssnämnde möten.
Härvid får Utskottet upplysa: i:o att Riksdagsfullmäktigen från Skåne, Per Jönsson, vid 1840 och iS4i årens riksdag, uti ett från Hederv.
Bonde-ståndet till Allmänna Be - Allm.
Besvärs- ocå Ekonoini-Utskollets Utlåtande, i\Vo 2S. 5 sviirs- och Ekonomi-utskottet remitteradt memorial och under åberopande hufvudsakligen af samma skäl, som nu blifvit laggde tili grund för Sone Perssons motion, föreslagit, att fotmötena vid de i lide
Ida kavalleri-regementena måtte afskaffas; och att, sedan nyssnämnde
Utskott ansett frågan böra behandlas gemensamt med Stats-utskottet, Utskotten i aflåtet betänkande under den 6 November 1840, som af Rikets Ständer godkändes, ansett sig böra desto heldre afstyrka Rikets Ständers bifall å Per Jönssons förslag, som vissa dagar vore för fotmötena bestämda, under hvilken lid hästarne icke medföras, utan qvarstanna hemma och underhållas på rusthållarnes bekostnad, men genom bifall till motionärens berörde hemställan hästarne lomme att underhållas af staten under en längre exercistid, än som blifvit tagen i beräkning vid passevolans-kontraktens uppgörande, hvilket lomme att leda till en ökad stats-utgift, hvartill medel icke förefunnes utan passevolansens ökande i och för detta ändamål; och 2:0 att, uti en till Hederv.
Bonde-ståndet ingifven och derifrån till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet, vid sistförflutne riksmöte, remitterad motion, Riksdagsfullmäkligen Johannes Persson från Upsala län föreslagit, att de vid Lif-regementets Dragon-korps vanliga fötmötena , såsom besvärande ej mindre för dragonerne, hvilka vid den tid, då dessa möten inträffa, behöfdes för jordbrukets skötande, än för rusthållarne, hvilka det ålåge att tili dessa möten fortskaffa dragonerne, måtte med regementsmötena förenas; och hade Utskottet, på sätt dess betänkande af den 1 Oktober 1844, som af Rikets Ständer bifölls, innehåller, samt under åberopande af de skäl, som föranledt det år 1840 i förevarande ämne fattade beslut, funnit sig böra afstyrka bifall å Johannes Perssons förslag.
Då motionären icke förebragt några nya skäl eller grunder, som kunnat föranleda Utskottet att tillstyrka Rikets Ständer ett afvikande från deras 1 förevarande ämne, vid nästförflutna riksdagar, fattade beslut, sä anser Utskottet sig böra hemställa, att motionen i denna del måtte lemnäs utan afseende.
Vidkommande derefter den väckta frågan om åder-mötenas indragning, så, och då dessa blifvit föreskrifna, på det att derigenom ordentlig tillsyn öfver hästarnes hull och rykt må ega rum, äfvensom besigtning dervid ske, huruvida de äro skadade eller utsvultne och illa medfarne och för att i sådant fall tjenlig hjelp och rättelse må kunna i tid lemnäs, och de till följe häraf städse befunnits vara af väsendtlig nytta, så väl för de rustande sjelfve som för truppens tjenstbarhet, har Utskottet icke funnit de af motionären anförda skäl för deras afskaffande eea den viet, att de böra 6 Allm.
Besvär»- och Ekonomi-V tskotlets Utlåtande, Pho 29. föranleda till någon hemställan om ändring i de föreskrifter om besigtningseller åderlåtnings-möten, hvilka i tjenstgörings-reglementets 3 del, 3 cap. 24 § samt i öfrigt rörande desamma meddelade blifvit, vid hvilket förhållande Utskottet anser sig icke heller kunna tillstyrka bifall till motionärens förslag i detta afseende.
Hvad slutligen angår motionärens hemställan om tillåtelse för rusthållarne att, antingen sjelfva eller genom eget folk, få inställa hästarne vid ådermötena, så lärer hvarken nyttan eller fördelen deraf kunna förbises, att ryttaren personligen dervid inställer sig med hästen, för att få begagna tillfället att inhemta kunskap om huru förefallande åkommor behandlas af hästläkaren, som alltid är vid dessa möten tillstädes, hvadan också Kongl. Majrt, uti nådiga bref af den a5 Augusti och den 21 September 1818, afslagit likartade hemställanden af rusthållarne vid Skånska och Smålands Hussar-regementena; och får Utskottet derföre tillstyrka, att det härom väckta förslag ej heller må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Emot detta Utskottets Utlåtande anmäldes reservation af riksdagsfullmäkligen Jöns Jönsson från Christianstads län.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Febr., kl. 1 e. re.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om upphäfvandet af föreskrifterne, rörande nummerhästarnes vid indeldta Kavalleriet förseende med sqvadrons-märken.
Genom remiss från det Hederv.
Bonde-ståndet bar Utskottet fått emottaga en af Riksdags-fullmäktigen från Örebro län, Johan Johansson, till Ståndet ingifven motion, af innehåll, att han redan vid sistförflutne riksdag fästat uppmärksamhet å ett, såsom det torde synas, föga väsendtligt ämne, men som likväl för hans hemort och för rusthållarne vid indeldta kavalleriet vore betydligare, än man, vid första påseendet, Allm.
Besvärs- ock Ekonomi-Ulslcottets Utlåtande, Nro 29. 7 anade, nemligen: af skaffandet af de i Kongl. Maj:ts nådiga Bref deri i5 Oktober iS3g anbef allde brännstämplarne såsom stjvadronsmärken å indeldta kavalleriets hästar.