Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på den s. k. brudgafvofondcns afskrifning, anse sig Revisorerne desto heldre böra instämma i föregående Revisorers derom gjorda framställning, som utbetalningarne af denna fond äfven under innevarande år inskränkt sig till 2:ne brudgåfvovinster, hvardera å 50 R:dr R:mt.
Kreditivet å Rikets Ständers Bank har under tiden sedan den 1 sistlidne September varit sålunda anlitadt, att den 1 September 1857 derå lyftades . . R:ko R:dr 200,000 » 18 dito dito . . » 100,000 — — » 28 dito » dito . . » 200,000 22 Oktober » dito .
« 100,000 » 11 December dito . . B 300,000 — — » 2 Januari 1858 dito R:mt 150,000, eller . » 100,000 tillhopa B:ko R:dr 1,000,000 Kreditivet för 1855 års allmänna exposition i Paris.
Oersatta beloppet af utbetald lösen för bränvinsbränningsredskap.
Afskrifning af brudgåfvofonden.
Riksgälds-kontorets kreditiv å Rikets Ständers Bank. — 56 — Utbetalningarne för Statens jernvägsbyggnader.
Utbetalningar af medel för åtskillige med statsbidrag understödde jernvägs-anliiggningar. hvilken summa den 17 sistlidne April till fullo isbetaldes, hvarefter å krseditivet den 6 Mej Ivftades 150,000 R:dr Runt, som den 21 i samma månad äterbetaldes.
Utaf de, till fnllföfjande af arbetena å Statens jérnvägs-anläggningar, vid sisflörflutne riksdag beviljade anslag, tillsammans uppgående till 20,000,000 R:dr, hafva blifvit ntbetalde för 1857 års arbeten: under samma år R:dr 4,370,000: — och under innevarande år » 810,000: -— |{;(]r 5,180,000: — samt för innevarande års arbeten till och med den 1 dennes ... » 7,000,000: — tillhopa R:dr R:mt 12,180,000
Och om härtill läggas de vid 1853 och 1854 års riksdag för samma ändamål beviljade och ntbetalde anslagssummor, tillhopa R:dr 7,500,000:
•— så uppgår sammanräknade beloppet af de för Statens jernvägs-bvggnader från Riksgälds-kontoret under åren 1855—1858 utbetalde medel till R:dr Runt '19,680,000:
— Af de vid sednaste riksdag för nämnde ändamål anvisade 20,000,000 R:dr återstå alltså till utbetalning: under år 1859 Runt 7.000,000: — “ »1860 . . » 820,000: — R:mt 7,820,000:
— Utaf de för andra, ännu icke fullbordade, jérnvägs-anläggningar anvisade statsbidrag äro följande summor utbetalde, nemligen: l:o Af det för jernvägen mellan städerna Fahlun och Gefle vid 1853 och 1854 års riksdag beviljade lån å R:mt R:dr 2,400,000?
— under år 1855 R:dr 480,000: — » » 1856 » 480,000: — » » 1857 » 480,000: — " “ 1858 ■ ■ ■ » 480,000: — R:dr i ,920,000: — samt af det för samma jernvägsarbete vid sistförflutna riksdag beviljade lån å 600,000 R:dr, under innevarande år » 450,000:
Rfint R:dr 2^370,000:“— 2:o
För jernvägs-anläggningen emellan Nora och Ervalla: a) Det vid 1850 och 1851 års riksdag beviljade och under år 1854 ut giva >än å R:dr 150,000: — b) Utaf det vid samma riksdag beviljade anslag å 112,500 R:dr (deraf 15,000 R:dr ännu i Riksgälds-kontoret innestå) åren 1854 och 1855 utbetalde „ 97,500: — c) Hela det vid sistförflutne riksdag beviljade och den 1 sistlidne Juli utgifne lån „ 75,000: — R: ni t R: dr” 322,500 — 57 — 3:o
För jernvägs-anläggningen melian sjöarne Barken och Wessman i Stora Kopparbergs län: a) det vid 1853 och 1854 års riksdag beviljade samt under åren 1856 och 1857 utgifne lån å . . R:rnt R:dr 200,000: — b) det vid sistförflutne riksdag beviljade och in nevarande år utlemnade lån å » 200,000: — R;c]r 400,000: 4:o
Utaf det för anläggning af jernväg mellan Hudiksvall och sjöarne
Dellens vattendrag i Norra Helsingland vid sistförflutne riksdag beviljade lån å 370,000 R:dr, innevarande år utgifne R:mt R:dr 185,000:
— Uti sin till Revisorerne afgifna berättelse hafva Fullmäktige, under erinran, att frågan om anskaffande af det för bestridande af kostnaderne för Statens jernvägs-byggnader erforderliga lån i främsta rummet utgjort föremål för Fullmäktiges omsorger, lemnat en omständlig framställning af de svårigheter, Fullmäktige, i afseende på denna frågas bringande till ett önskadt slut, baft att bekämpa; och då ifrågavarande ärende, icke blott i sig sjelft, utan ock med serskildt fästadt afseende på den kritiska tidpunkt, hvarunder detsamma måst handläggas, onekligen är att anse såsom det vigtigaste Fullmäktige haft att behandla, hafva Revisorerne funnit sig böra, dels ur Fullmäktiges berättelse, dels ur de nu granskade protokollerne, här intaga en i möjligaste måtto fullständig redogörelse för lånefrågans behandling och hvad dermed äger gemenskap.
Ilen 18 Augusti 1857 allät Högloflige Stats-utskottet till Fullmäktige en skrifvelse, deri Utskottet meddelade underrättelse om Rikets Ständers då fattade beslut i fråga om de för Statens jernvägs-byggnader beviljade anslag samt de dertill erforderliga medels anskaffande genom lån.
Denna skrifvelse, hvars hufvudsakliga innehåll igenfinnes uti 124 och 228 §§ af Riksgälds-kontorets reglemente, blef i Fullmäktiges näst derpå följande sammanträde den 20 i samina månad remitterad till Kommissariatets utlåtande, hvilket ock redan påföljde sessionsdag den 27 Augusti afgafs.
Uti detta utlåtande yttrade Kommissariatet den åsigt, att, ehuru Kongl. Maj:l då ännu icke till pröfning förehaft de af Rikets Ständer angående upplåningen lättade beslut och stadganden, som, jemlikt Rikets Ständers föreskrift, skulle underställas Kongl.
Maj:ts nådiga fastställelse, borde något hinder icke möta för Fullmäktige att öfverlägga och besluta om de förberedande åtgärder, som, för upplåningens verkställande på förmånligaste sätt, kunde finnas lämplige och af behofvet påkallade.
Kommissariatet föreslog dervid, att Fullmäktige måtte medgifva, att anbud å hela den erforderliga lånesumman, 20 millioner R:dr R:mt, finge göras, med hugade spekulanter öppen leornad rätt att äfven inkomma med anbud å större eller mindre delar deraf.
Beträffande åter sättet för erhållande af dylike anbud, ansåg Kommissariatet att, af de 2:ne olika utvägar, som dervid kunde begagnas, nemligen antingen att direkt vända sig till något visst bankir bus, eller att genom annonsering i tidningarne bereda tillfälle för hugade sp kulanter att bos Riksgäkls-köntoret sig anmäla, den sistnämnde utvägen desto heldre borde begagnas, som Kontoret genom den allmänna kännedom om lånets upptagande, som genom annonseringen vunnes, och den tällan ett sådant tillkännagifvande uti tidningarne borde medföra, kunde påräkna att för lånet erhålla de förmånligaste vilkor; hvarjemte Kommissariatet, till stöd lör denna åsigt, åberopade den omständigheten, att Stats-utskottet, uti dess af samtlige Riks-stånden bifallna utlåtande Jté 63, angående ett af Nordtyska banken och bankirhuset H. .).
Merck &
Komp. i Maj 1857 gjordt låneanbud, anfört, att Utskottet så 8 Frågan om anskaffande af det för bestridande af kostnaderne för Statens jernvägs-byggnader er ford erlige lån. — 58 — mycket mindre kunde tillstyrka detta anbuds antagande, som »då allenast de i el t enda »anbud äskade lånevilkor blifvit Rikets Ständer meddelade, Rikets Ständer saknade tillfälle »erfara och bedöma, huruvida icke det lån, som för Svenska Statens., räkning kotnme att »upptagas, möjligen kunde erhållas emot fördelaktigare vilkor, än dem samma anbud inne»hölle.
» Kommissariatet föreslog alltså, att kungörelse angående det ifrågasatta lånets upplagande borde uti den officiella tidningen införas, med tillkännagivande, att anbud å lånet kunde inom någon viss tid, dertill Kommissariatet föreslog Oktober månads slut, till Fullmäktige ingifvas, hvarigenom, enligt Kommissariatets förmenande, beslutet om lånets upptagande kunde blifva allmänt kändt samt alla nödiga beslut och åtgärder vidtagas i tillräckligt god tid för att de upplånade medlen kunde hafva till Riksgäldskontoret influtit innan jernvägs-arbetena nästpåföljande vår hunne börjas och innan, i följd deraf, någre utbetalningar till större belopp behöfde af Riksgäldskontoret verkställas.
Vid föredragning af detta utlåtande, den 27 Augusti sistlidet år, ansågo likväl Fullmäktige att, enär Rikets Ständer då ännu icke hos Kongl. .Maj:! begärt nådig fastställelse å de stadganden, som rörande upplåningen blifvit af Rikets Ständer meddelade, samt Kongl. Majit följakteligen icke eller till pröfning förehaft frågan derom, Fullmäktige, intilldess Kongl.
Maj:ts beslut i ämnet hunnit meddelas, icke kunde vidtaga några åtgärder för verkställande ak Rikets Ständers beslut om medels upplånande.
Frågan kom likväl redan vid Fullmäktiges sammankomst den 10 derpåföljde September ånyo under öfvervägande samt föranledde då en vidlyftig debatt, dervid, bland de då närvarande 10 Fullmäktige, uppstodo skiljaktiga meningar, i det fem bland Fullmäktige delade Kommissariatets åsigt om bestämmande af viss tid för anbuds emottagande, men de öfriga fem ansågo det vara bättre ledande till målet att genom underhandling, utan utsättande af någon sådan tid, söka afsluta lånet.
Som Ordföranden delade denna sednare åsigt, förföll alltså frågan om viss tids bestämmande för anbudens emottagning; men deremot väcktes, till förmedlande af de stridiga åsigterna, det förslag, att
Fullmäktige måtte på lämpligt sätt tillkännagifva, att de, sorn voro hugade att till större eller mindre del öfvertaga länet, ägde att hos Fullmäktige sig anmäla samt dervid uppgifva vilkoren för ett sådant öfvertagande.
Då härigenom den fördel vunnes, dels att Fullmäktige genast efter det Kongl. Maj:ts sanktion erhållits kunde låta kungöra om lånets upptagande, samt med hugade spekulanter inlåta sig i underhandlingar, dels ock, i fall något antagligt anbud erhölles, afsluta lånet, utan att behöfva dermed uppskjuta till någon viss på förhand bestämd tid för anbudens inlemnande, samt det väckta förslaget sålunda syntes afse att påskynda lånefrågans lösning, förenade sig samtlige närvarande Fullmäktige i den åsigt, att genast efter det Kongl. Majit meddelat sin nådiga fastställelse å Rikets Ständers i ämnet fattade beslut, en kungörelse af det föreslagna innehållet borde i allmänna tidningarne införas.
Rikets Ständers underdåniga skrifvelse angående de föreslagna jernvägs-stamliniernas utförande och dertill erforderliga medels anvisande hade emellertid under den 12 och 16 September blifvit hos Riks-stånden justerad och derefter till Kongl. Majit expedierad.
Sedan densamma blifvit den 29 i samma månad inför Kongl. Majit föredragen, (ingo Fullmäktige, samma dag, från Chefen för Finance-departementet emottaga underrättelse, att de af Rikets Ständer i fråga om upplåningen meddelade beslut och stadganden blifvit af Kongl. Majit gillade, på sätt ett skrifvelsen bifogadt, exemplar af Kongl. Majits i ämnet utfärdade nådiga kungörelse utvisade.
Till följd häraf och som nämnde Kongl, kungörelse samtidigt blifvit till införande i Post- och Inrikes tidningar aflemnad, blef ock det af Fullmäktige beslutade kungörandet om emottagande af anbud å lånet samma dag, den 29 September, i nämnde tidningar infördt, hvarefter kungörelsen ofördröjligen infördes ej mindre i andra Svenska tidningar, än ock i Hamburger-tidningen »Börsenhalle» samt i Engelska tidningen »The Times.» — 59 Vid Fullmäktiges näst derefter inträffade sammanträde, den 1 Oktober, beslutade Fullmäktige, att inom sig utse två Deputerade, hvilka skulle äga att emottaga de låneanbud, som kunde komma att framställas, granska dessa anbud samt i allmänhet inleda underhandlingar i lånefrågan, hvarjemte Deputerade borde hos Herr Stats-ministern för utrikes ärendena samt hos Chefen för Kongl.
Finance-departementet anhålla om deras medverkan för ändamålets vinnande; och blefvo till Deputerade utsedde Presidenten F. Akerman och Grosshandlaren Anders Berg.
Sedan Fullmäktige, vid påföljande sammankomst, den 8 Oktober, beslutat att öfver ärenden rörande upplåningen skulle föras serskildt protokoll samt att, enär dessa ärenden, i anseende till sin beskaffenhet, syntes icke böra blifva föremål för offentlighet, hvad som vid samma ärendens behandling förekom borde hållas hemligt, i följd hvaraf hvarken protokollet eller dithörande handlingar kunde, utan Fullmäktiges samtycke till trycket befordras eller eljest utbekommas, så blefvo låneärendena från och med nämnde dag afskilde från öfrige till Fullmäktiges handläggning hörande ärender, samt uti det särskilda protokollet, som ännu fortsattes, intagne; dock hafva Fullmäktige, enligt hvad för Revisorerne blifvit anmäldt, under den 2:dra sistlidne September förklarat, att den i afseende på dessa ärenden beslutade sekretess numera finge upphöra.
Redan vid sammanträdet den 8 Oktober hade
Fullmäktige fått från två härvarande handelshus, nemligen N. Björnbeck och Johns & Komp., emottaga framställningar och förfrågningar rörande låneaffärer); hvarjemte Bankiren Merck i Hamburg, uti telegrafdepech af den 5 i samma månad, tillkännagaf, att hans firma förenat sig med bankirhusen von Rothschild och Salomon Heine samt Nordtyska banken, för att på det Svenska statslånet göra anbud, för hvilket ändamål han inbjöd Fullmäktige att i Hamburg bevista deras för denna angelägenhet tillämnade öfverläggningar, hvarvid han uttryckte den förhoppning, att på detta sätt det ömsesidiga sträfvandet snart skulle leda till målet.
Vid pröfning af dessa framställningar funno Fullmäktige de Svenska handelshusens anbud vara af den beskaffenhet, att derpå icke kunde fästas afseende, och beträffande Bankiren Mercks tillkännagivande, ansåg Fullmäktiges pluralitet, att då detsamma, långt ifrån att innefatta något bestämdt låneanbud, icke på ringaste sätt antydde de vilkor, hvarunder Merck jemte öfrige uppgifne firmor kunde finnas hugade att öfvertaga större eller mindre del af ett Svenskt statslån, samt då Fullmäktige sålunda, i saknad af någon bestämd basis för underhandlingarnes bedrifvande, funno sig omöjligen kunna, i sakens dåvarande skick, lemna sitt ombud nödiga instruktioner, något ombud destomindre då borde till Hamburg afsändas, som det skulle medföra svårigheter af flerfaldig art, om underhandlingarne, under sådane förhållanden, skulle föras på annan ort än Stockholm.
I öfverensstämmelse härmed beslutade pluraliteten bland Fullmäktige, att i afgående telegram underrätta Merck, att Fullmäktige helst såge att han hitsände ett ombud för att härstädes ingå i underhandling och afslutande af låneaffären, eller, om det ej kunde ske, att han måtte uppgifva de hulvudsakliga grunder, hvarpå hans anbud kunde sig fota, innan Fullmäktige ville fatta beslut om
Deputerades afsändande till Hamburg.
Två bland Fullmäktige, nemligen Presidenten Akerman och Majoren af Geijerstam, voro dock af motsatt mening med öfrige Fullmäktige.
De skäl, Presidenten Akerman uti sin mot Fullmäktiges beslut afgifne och af Majoren af Geijerstam biträdde reservation anfört, hafva synts Revisorerne så ogiltige, att Revisorerne trott sig här böra återgifva det väsendtligaste deraf.
Presidenten Akerman yttrade dervid, bland annat: »Hufvudskälen för min åsigt, att inbjudningen bör antagas, hemtar jag ifrån det af »mig kända och vid flera tillfällen för Fullmäktige anmälda förhållandet, att de flere speku»lanter på statslånet, som anmält sig, ryggat tillbaka, den ene efter den andra, i följd af »den, under affärens långsamma behandling här hemma, mer och mer försvårade perminge»ställningen utrikes, så att för närvarande, utom det i telegraf-depeschen omnämnda bolaget, — 60 — »ingen allvarlig spekulant förefinnes; ifrån det kända förhållandet, att Bankiren Merck tvän»ne gånger haft ombud härstädes', som måst med oförrättade ärenden återvända; ifrån den »omständigheten, som den ankomna telegraf-depeschen ådagalägger, att bankirhus, som lörut »hvar lör sig spekulerat på lånet, nu förenat sig om detsammas öfvertagande, en omstän»dighet, som utan tvifvel klarligen ådagalägger de menliga följderna af ärendets långsamma »behandling; samt slutligen från föreställningen derom, att åliggandet för spekulanterna att »genom ombud här, sannolikt något härvarande handelshus, underhandla om affären, skall »föranleda till utbetalning af provisioner till dessa ombud, med den gifna påföljden för Sven»ska Staten, att för deras godtgörande åtaga sig högre låneviikor, än eljest borde kunna »erhållas.»
Den 12 Oktober ankom med telegraf det svar från Merck, att vilkoren för lånet vore i hufvudsaken öfverensstämmande med dem, som förut genom Nordtyska banken och Merck blifvit i föregående
Maj månad framställde; att han och med-associerade vore beredde afsluta lånet, ehuru de kritiska penninge-förhållandena gjorde en modifikation af priset nödvändig, samt att det syntes af behofvet påkalladt, att till Hamburg afsända ombud, då långifvarne under då varande omständigheter icke kunde meddela sitt ombud någon definitiv instruktion.
Men icke eller nu ansåg
Fullmäktiges pluralitet något ombud böra till Hamburg afsändas.
I stället afläts en skrifvelse till Merck af det innehåll, att, då han icke närmare antydt beskaffenheten af den ifrågakomne modifikationen i priset, vore vilkoren ännu icke sä bestämde, att
Fullmäktige derpå kunde grunda något omdöme rörande lånevilkorens större eller mindre lämplighet såsom föremål för vidare underhandling, hvarjemte uppmärksamheten fästades på de svårigheter, som, i följd af gällande föreskrifter, läge i vägen lör Fullmäktige att underhandla på annan ort än Stockholm, der Fullmäktige skola hålla sina sammankomster, enär Fullmäktige utgjordes af 12 personer, som, eldigt våra konstitutionella former, äro skyldige att kollegialiter behandla ärendet.
Då hvarje detsamma rörande fråga af någon vigt måste underställas denna korporation, läge, enligt Fullmäktiges förmenande, deruti nära oöfvervinnerliga hinder för underhandiingarnes förande på annat ställe än Stockholm.
Men, äfven med antagande att de preliminära underhandlingarne kunde genom utsedde
Deputerade föras i Hamburg, så skulle dock, om dessa ledde till målet, det egentliga afslutandet ske i Stockholm.
På desse och flera andra anlörde skäl anmodades Bankiren Merck att hitskicka ett befullmäktigalt ombud.
Afven från detta beslut voro Presidenten Akerman och Majoren af Geijerstam sk ilja ktige samt ansågo, hufvudsakligen på de af dem förut anförde skäl, det hafva varit både klokt och ändamålsenligt, att i berörde hänseende gå spekulanternes önskningar till mötes, helst sådant kunnat ske utan ringaste risk hvarken för Svenska Stats-verket eller för bevarandet af Fullmäktiges rätt att i sista hand afgöra frågan.
Från handelshuset Johns &
Komp. ingick derefter den 22 Oktober en skrifvelse, deri nämnde firma, som förut anmält sig spekulera på lånet, förklarade att penningelörhållandena såväl i London, som i Hamburg försämrats, så att nämde hus icke vore i stånd att för närvarande framlägga något anbud, men deremot öfverlemnade en skrifvelse från bankirhuset C. J. Hambrö &
Son i London, hvari detta hus i allmänna ordalag uttryckte den önskan, att lånets placerande måtte blifva detsamma anförtrodt.
I afvaktan på svar från bankirhuset Merck &
Komp. ansågo dock
Fullmäktige sig icke böra till behandling upptaga frågan huruvida Fullmäktige borde till ombud å utrikes ort till försäljning i kommission utlemna Hiksgälds-kontorets obligationer, hvadan Fullmäktige jemväl funno Hambrö &
Sons skrifvelse icke påkalla någon åtgärd.
Då emedlertid hvarken något ombud från Merck <Si Komp. alhördes, eller ens något svar å Fullmäktiges .skrifvelse erhölls, väcktes vid Fullmäktiges sammankomst den 29 Oktober fråga om icke liiksgälds-kontoret borde, dels omedelbarligen af allmänheten och dels genom kommissionärer upptaga ett så kalladt premielån.
Detta förslag blef vid tvänne sam - — (il — manträden omständligen diskuteradt, dervid Fullmäktige, på sätt protokollet för den 2 November gilver närmare vid handen, funno det vara angeläget, att ofördröjligen vidtaga åtgärder för upplåningen af de för jernvägs-anläggningarne erforderliga medel; och ehuru det vore förenadt med minsta äfventyr för Svenska Staten om hela lånet öfvertoges af ett eller flere bankirhus lör deras egen räkning, ansågo likväl Fullmäktige, under för handen varande omständigheter, då intet bestämdt anbud i detta hänseende kunnat erhållas, det blifva nödigt, att för Hiksgälds-kontorets egen räkning omedelbart af allmänheten söka upptaga lån.
Fullmäktige, med afseende å den allmänna penningeställningen såväl inom som utom landet, trodde sig kunna antaga, att ett Svenskt Statslån svårligen kunde påräkna att hos den större allmänheten vinna framgång, derest icke lånet vore ställdt på utlottning, samt förenadt med premier, ansågo sig
Fullmäktige böra söka upptaga ett dylikt lån; hvarjemte och då Fullmäktige funno det för ändamålets vinnande vara nödigt utsända deputerade, för att å utrikes ort underhandla såväl om sättet och viikoren för obligationernes försäljning, som ock om möjligheten att af de bankirhus, hvilka öfvertoge försäljningen, erhålla lämpliga förskotter, Fullmäktige uppdrogo åt Presidenten Akerman och Grosshandlaren Berg att, i egenskap af Fullmäktiges Deputerade, afresa till utrikes ort för att söka bringa det sålunda väckta förslaget till verkställighet.
Jemte det Fullmäktige närmare bestämde beskaffenheten af och gränsorne för det åt
Deputerade lemnade uppdraget, förklarade Fullmäktige att, derest tillfälle skulle erbjuda sig att med ett eller flere bankirhus afsluta om öfvertagande af hela lånet för egen räkning, Deputerade derom företrädesvis borde träffa aftal, under vilkor, att ett sådant lån i ränta och amortering icke finge kosta Riksgäldskontoret mer än högst ."4 procent å nominella beloppet under 40 år, dervid dock
Deputerade skulle ega att, i händelse af behof, medgifva en rabatt eller provision för en gång af högst 2 procent å samma belopp; och slutligen uppdrogo Fullmäktige åt
Deputerade att vidtaga ändamålsenliga åtgärder för erhållande i Hamburg eller Altona af en kredit för Hiksgälds-kontorets räkning å 4,500,000 mark Hamburger Banko, på billigaste vilkor, som kunde betingas, för successiv indragning i vexlar af det belopp, som framdeles kunde blifva bestämdt, samt med vilkor att de å en sådan kredit lyftade medel borde till fullo inbetalas inom den l Juli 1858.
Två dagar elter sedan Fullmäktige fattat förenämde beslut, eller den 4:de sistlidne November, frngo Fullmäktige emottaga dels från handelshuset Johns &
Komp. ett fast anbud å öfvertagande af hela den erforderliga lånesumman, 20,000,000 Riksdaler Riksmynt, dels från Stadsmäklaren J.
Holm ett erbjudande, att på vissa uppgifne vilkor såsom kommissionär öfvertaga lånets anskaffande.
Båda dessa anbud förekommo samma dag till öfveriäggnng hos Fullmäktige, hvarförutan anmälan skedde, att handelshuset Tottie &
Arfvedsson lemnat en hos bemälde handelshus anställd person uppdrag, att med utländska bankirhus inleda underhandlingar, hvilka hade ledt till den påföljd, att bankirhuset Mires &
Komp. i Paris skulle allvarligen spekulera på lånets öfvertagande, hvarom närmare underrättelse ofördröjligen vore att förvänta.
Sedan Fullmäktige öfverlemnat åt sina Deputerade att söka tillvägabringa de modifikationer i Johns &
Kompis anbud, som kunde finnas nödiga, äfvensom att utreda och taga i närmare öfvervägande öfrige framställningar, redogjorde Deputerade vid Fullmäktiges sammanträde den 7:de November för det åt
Deputerade lemnade uppdraget.
Denna redogörelse, som finnes intagen i det nämnde dag förda protokoll, innehåller en fullständig framställning såväl rörande
Deputerades underhandlingar och resultatet deraf, sorn ock om de många och vigtiga skäl som bestämde Fullmäktige att antaga det af handelshuset Johns &
Komp. gjorda anbud, sådant detsamma blifvit genom underhandlingarne modifierade dock under förbehåll af de jemkningar. som vid justering af det blifvande kontraktet kunde anses erforderiige.
Fullmäktige uppdrogo alltså åt
Deputerade att uppgöra och till Fullmäktige inkomma med förslag till kontrakt, hvilket derefter den ll:te November före - — 02 — drogs och, efter åtskilige deri gjorda rättelser och jemkningar, samma dag godkändes och underskrefs.
Hufvud-bestämmélserna i detta kontrakt voro följande: l:o Handelshuset Johns &
Komp. förband sig a) att öfvertaga hela lånet:
Tjugu millioner Riksdaler Riksmynt. b) att verkställa inbetalningarne deraf sednast inom följande terminer: