Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ser du, min barnkammare är ljus och stor, ett af de bästa r u m m e n; möblerna mycket enkla — trästolar och halfrunda bord vid fönstren, gulmålade träsängar — i mitt tycke lämpligare, d. v. s. varmare än järnsängar — m e d tagel- dynor, ett par trälådor i ena hörnet för bygg- pinnar o c h andra leksaker samt två enkla byråar, är det ej n o g fint för ett par rustibussar, s o m hafva oinskränkt makt öfver alla saker?
Kanske tror du att denna makt förstör ordningssinnet, jag tror det ej, ty de få allt hjälpa till att ställa i ordning efter sig, o c h du skulle se d e m, när de få lof att titta in i förmaket; då få de lära sig, att det endast är i barnkammaren, s o m sto- lar o c h b o r d kunna tjäna till järnvägståg, ång- båtar, hästar o. d.
Dagen börjas tidigt i barnkammaren; redan kl. s e x ä half sju hör man kvitter från de små sängarna.
Låt oss börja m e d den minsta, s o m ännu ligger i vagnen.
Blif ej förskräckt, när jag tager af filten o c h du får se, att han är lin- dad; så g a m m a l m o d i g t!
tänker du.
Ja, väl, men det är den tredje jag nu praktiserar m e d och har funnit att det gamla bepröfvade lindnings- sättet är det bästa.
I tre månader har jag lin- dat mina gossar både till natt- o c h dagtoalett — efter denna tid endast till nätterna.
Mycket mer skulle jag nog hafva att säga angående klädedräkten, såväl den minstes s o m de störres, men s o m jag i den frågan tyckes följa samma principer s o m » Mirran », skulle mitt ordande därom endast blifva ett upprepande af hennes meddelande.
Hufvudgrundsatsen är d o c k: största enkelhet, hvilken dock ej utesluter prydlighet.
Se nu på min lille: är han ej rar i sin röda stickade klädning o c h rena haklapp?
V e mig, o m jag skulle vara orsak till att hans sinne vän- des till flärd o c h fåfänga g e n o m att sätta på h o n o m bjäfs o c h grannlåt!
Nu till frukosten: hafregrynsgröt o c h uppkokt mjölk, omväxlande m e d ölsoppa, älsklingsrätten; litet längre fram på förmiddagen en k o p p kokt mjölk, färgad m e d — törs jag säga det — litet kaffe, femton droppar i bokstaflig mening.
Jag tror mig i den saken hafva de flesta e m o t mig, men har funnit, att chokoladen gör de små ma- garna så tröga.
Inga mellanmål; skulle det nå- 1898 gon gång behöfvas, lyder o r d e r n: » e n bit hårdt bröd! » Så börja älsklingslekarna — spårvagn o c h lo komotiv — hvilka aldrig mista nyhetens behag.
M a m m a o c h lillepys se på för att hjälpa tillrätta, när något k o m m e r i olag; kanske t. o. m.
rätt- visa måste skipas eller, ännu värre, olydnad eller osanning bestraffas.
Då måste riset fram för min störste, s o m blir så vek och smeksam efter en risbastu; m e n den mellersta beröfvar jag fri- heten för en stund, d. v. s. jag stänger in ho- nom i en garderob, ty han har visat sig så ore- sonligt styf efter aga m e d riset.
Mången ogillar helt säkert detta sista medel, men jag törs kom- m a fram m e d det, därför att jag har en så stor auktoritet b a k o m min rygg: den store barna- vännen Topelius.
Han omtalar o c h gillar denna metod från sitt eget b a r n d o m s h e m.
Dessa me- del i svårare fall, eljes beväpnar jag mig m e d tålamod o c h söker genom samtal förmå de små att inse, bekänna o c h bedja o m förlåtelse för sin förseelse.
» Fredskyssens åt m a m m a o c h bror, och så är allt godt igen.
E e n t hålls o c k hela barnet bäst, Om det i tvättyg klädes mest.
Blårandig kolt för liten sven Ä r treflig n o g på hvardagen.
Till s ö n d a g ståtar han kanske I klädning hvit — lull, lull!
Se, s e!
Men gör ej ungen fåfäng, m o r!
Det går, tyvärr, förrän du tror.
Intet får hindra vår dagliga promenad, knap- past vädret; o c h så hafva vi redan hunnit till middagstiden kl. half fyra.
Vill du vara m e d vid bordet; jag vågar inbjuda dig, ty bordsskick är en af våra regler utan undantag liksom höf- lighet m o t tjänarna.
Sund, kraftig, enkel föda har jag att bjuda m i n a barn, o c h — gärna föl- jande sederna från b a r n d o m s h e m m e t — intet får » rätas ».
Nu är jag rädd, att detta redan blifvit för långt, därför måste jag göra ett litet språng o c h ber dig titta in till oss kl. sju, den ordinarie lägg- tiden.
D e två äldsta klädas i sina långa natt- skjortor o c h en liten ylletröja utanpå samt läg- gas o c h somna utan vidare.
M e n så k o m m e r den minste, m o t hvilken jag varit ganska oför- ståndig.
H a n hai ' tagit sig vanan att både vyss- jas o c h sjungas till s ö m n s.
Jag varnar dig att införa en sådan sed i ditt hus, ty den är både tröttande o c h tidspillande.
Följ » Mirrans » grund- sats i det fallet.
Och frågorna bli fler o c h fler.
De rägna, störta, hvirfla ner.
Vill till minnsann, om m a m m a har Snart mera svar på lager kvar.
Ja, nu sofva de alla så sött, sedan de först befallt sig i Guds hand; o c h nu återstår för mig af dagen en hvilans o c h vederkvickelsens stund, under hvilken jag får hämta krafter till den k o m m a n d e dagens arbete o c h omsorger.
Till slut ett tack till » Mirran » för allt det goda och sunda h o n hade att meddela oss i frågan; mycket däraf skall jag tillägna m i g.
Skulle någon vilja gifva beskrifning på en lämplig nattdräkt för barn från 1 — 2 år?
A c k, Herre Gud, ett lindebarn, hvad ljutlig skatt att äga!
Men, snälla fruar, hör nu mig, hur ungen ni ska pläga!
Först klädes han helt mjukt o c h lätt I skjorta, blöja, mantel nätt Och liten lapp på baken — En tröja h ö r till saken —.
Se ' n måste » skatten » j u ha mat — H a n äter ej på silfverfat —, Serveras af fru mamma, När lillen vill anamma.
E n flaska gör ej h o n o m rädd, Om mjölken blott är väl utspädd (Famöst m e d hafrevatten — Och socker med, för katten!).
V i d nio måna ' r börjar han V v sked att äta — j o, m i n s a n n!
Vid tolf blir han båd rund o c h lång (!
), Om på m e n u ' n står » klar buljong » Och färska ägg med smör o c h bröd — Den ungen lider ingen nöd.
H a n traskar nu i byxor, kolt Och gör sin m a m m a riktigt stolt M e d sina fina seder — Högst sällan » våt », jag b e d e r!
— Och hans moral?
Den bildas lätt: När han fått skrika väl sig mätt, Han blir så spak och mjuk s o m vax Och lyder m a m m a s vilja strax.
Att sanning tala, lyda fort, Inlär ert barn, förr n det blir stort.
Att bocka, niga k o m m e r se ' n Och hålla näsan riktigt ren.
För möbler o c h för nerverna Så är ej hårda kängor bra.
I lappskor låt små fötter gå, De trippa då så tyst på tå.
Att tvätta, laga, sticka, sy Å t sina barn ger hufvudbry, Men allt är rama intet bara M o t att på deras frågor svara: » Men, snälla mamma, hvar bor G u d?
» » K a n änglar flyga dit m e d b u d?
» » Och säg hu, säg, hvar m a m m a tror, Att storken hitta lille b r o r?
» I våra tider kvinnor få Ju litet bildning utanpå.
Men svara barn!
En lärd magister Kan finna, att hans kunskap brister.
E n hufvudsak är den likväl, Att barnets både k r o p p o c h själ Få växa starka, fria till, Så fråga, barn, allt hvad ni vill!
Om eld o c h luft och jord o c h haf, Om d ö d o c h lif, o m himmel, graf!
För tidigt ingen börjar gå, Som skall ett h ö g r e lifsmål nå.
En person frågade en gång en blomstervän: » Hvad skall jag göra för att mina b l o m m o r skola trifvas? » — svaret blef: » Se på d e m ofta ».
Där- m e d menade lian, att om hon ofta såg på sina älskade blommor, skulle h o n snart lära sig för- stå, hvad som fattades d e m och hvad hon hade att göra.
— Så o c k m e d våra barn!
En m o d e r måste umgås förtroligt m e d sitt barn, h o n skall lära det bedja, till henne skall barnet gå m e d sina små b e k y m m e r o c h få råd därför, o c h h o n skall lära det tala sanning; detta senare är en mycket viktig sak, likaså att modern såväl s o m fadern är bestämd o c h ej af svaghet för barnet låter det få sin vilja fram.
Nu har jag sagt det viktigaste för att icke tala om » barnkammarluften », m e n I d u n s redak- tion så väl s o m jag vet nog, att om vintern vä- drar man ett rum utmärkt, o m man eldar o c h öppnar fönster samtidigt, o c h o m s o m m a r e n kan man väl släppa in så mycket luft man vill ha.
Föröfrigt o m man håller barnet snyggt, badar det dagligen, låter det byta linne dagligen o c h ej låter våta, begagnade kläder ligga eller hänga kvar i barnkammaren, så behöfver ej luften där vara förfärlig.
En omtänksam m o d e r ser n o g efter att där blir » luftadt » i barnkammaren o c h barnen få då vara i annat ram, K a n s k e en oer- faren moder, s o m skall ' föda upp sitt barn m e d flaska, ej tänker på att h o n måste hafva två sådana för att den ena alltid skall vara ren.
Jag rengör min flaska i soda o c h vatten — slang, rör o c h napp måste hållas n o g a rena — man kan k ö p a små borstar särskildt för det ända- målet, o c h då allt blifvit väl sköljdt, lägges det i ett kärl fylldt m e d friskt vatten.
H v a r gång det späda barnet slutat äta, bör man tvätta det i munnen, detta tillgår på så vis att m a n lin- dar litet renad bomull o m lillfingret, doppar den i borsyrelösning o c h lätt o c h varligt stryker öf- ver barnets tunga o c h läppar.
Nej, nu måste jag sluta — som varm vän af de små k u n d e jag skrifvit mycket mer, m e n det får bli en annan gång.
— da.
Från första stund ditt barn k o m till i världen En ring af kärlek kring din skatt du drog, M e n på den m ö d o s a m m a jordefärden Ä r ej ens detta för din älskling nog — Hvad du därnäst skall ge vill här jag säga Och, såsom Idun vill det, säga kort, Fast detta ämne nogsamt kunde locka På mången afväg » våra mödrar bort.
IDUN 1898 Först renlighet — från allra första dagen Låt tvål o c h vatten o c b, i kompani Med dessa, svala, friska luften lagen, Den okränkbara, i ert sofruiu bli!
I mjuk flanell skall pilten sedan sofva, Var lugn för det, förutan v a g g n i n g all, Tills liten mage åter mat behöfver Och af hans » gruff » du återkallas skall.
Kan då du ej din skrikhals ensam mätta, En rågskorp välling präktigt hjälper till, H e l t säkert hälsosamt o c h bra är detta, Om ungen annars riktigt trifvas vill.
Eätt lätt är ju att barnens kroppar vårda För den s o m verkligt vill dess sanna väl, Och m y c k e t svårare det är d e m skydda, Så att de ej ta skada till sin själ.
Nyckfull o c h obestämd får ingen vara Och allra minst ansvarsmedveten m o r — För hvarje fel skall h o n i tårar svara, När barnaskaran en gång blifvit stor.
Frö ' t till despot i gossens stolta sinne, B r o d d till kokett i flickans unga bröst — Du rycka måste d e m m e d rot ur j o r d e n, Med ris o c h aga eller blick o c h röst — Och så i stället kärlek till naturen, Till hvarje fattigare barn än de, Till land o c h folk, till b l o m m o r n a o c h djuren Och hela världen, s o m de kring sig s e; Så tro på m o r o c h far o c h deras kärlek, Och först o c h sist d e m lär att älska Gud, H v a d skönt han sagt, h v a d han har velat lära Med evangelium o c h sina bud.
F ö r s t när du offrat alla egna böner Och egna önskningarnas strida strosa — Ditt h o p p o m makt för makt åt dina söner, Din tro på lycka för din flickas d r ö m — Kan du ha rätt att kalla hvad du gifvit Å t dina barn det kärleksfulla h e m, Det är din plikt att bringa hvarje offer, Ty du blef deras, när du födde dem.
* Sveriges nionde kvinnliga läkare.
Fru Sigrid Engström, född Molander, har i dagarne aflagt med.
lic.-examen.
Fru Engström är dotter till öfverläkaren med.
dr J. Molander och hans maka, f. Dybeck.
I söndags på m o r g o n e n afled härstädes hastigt i följd af hjärnblödning änke- fru Allona Biinsow, född Krutmejer, omkring 73 år gammal.
H o n var änka efter den i fjol aflid- ne store sågverksägaren grosshandlaren Fr. Bun- sow på Merlo.
Fru Biinsow, s o m städe haft öppet hjärta o c h ö p p e n hand för de fattiga, ut- öfvade i tysthet en m y c k e t stor välgörenhet, o c h underrättelsen o m hennes bortgång skall därför väcka vemod o c h saknad i vida kretsar bland armodets barn.
Närmast sörjes h o n af tre söner och en dotter, gift med ingeniör Claes Norström härstädes.
Fröken Amalia Lundberg, innehafvarinnan af den välkända tapisseriaffären i Drottninggatan n:r 50, afled den 15 dennes i en ålder af nära 63 år, till följd af en hastigt inträffad lungin- flammation.
Fröken Lundberg var förut under många år anställd s o m första biträde i Jacobsons bekanta affär i samma genre, innan hon för egen räkning etablerade sin o m n ä m n d a handel för garner o c h finare tapisseriarbeten, hvilken affär hon g e n o m en allmänt erkänd redbarhet, plikt- trohet o c h en aldrig svikande punktlighet lycka- des uppdrifva till en af de förnämsta i dess bransch i n o m landet o c h känd af hela hufvud- stadens tongifvande damvärld.
Kvinnan i posten.
Förlidet år begärde tyska rikspoststyrelsens chef upplysning af svenska generalpoststyrelsen, i hvilken omfattning o c h med hvad resultat kvinnor anställts i svensk posttjänst.
Generalpoststyrelsen har nu afgifvit ett uttömmande svar å denna förfrågan.
De svenska postanstalterna sysselsätta för när- varande omkring 400 kvinnor, af hvilka de flesta, 235, äro föreståndare för poststationer.
De ha en årlig godtgörelse m e d högst 600 kr., hvavtill k o m m a vissa extra inkomster.
De öfriga i svenska postverkets tjänst anställda kvinnorna ha sin tjänstgöring vid de fullständiga postanstalterna eller postkontoren, nämligen 2 såsom postmästare, 20 såsom postexpeditörer o c h 144 såsom extra biträden.
D e två kvinnliga postmästarne förestå post- kontor af en lägre klass o c h åtnjuta i aflöning 1,800 kr.
för år jämte två ålderstilläg å 400 kr.
hvartdera efter resp. 5 o c h 10 års väl vitsordad tjänstgöring.
Därjämte ha de omkring 700 kr.
för år i extra inkomster.
De kvinnliga postexpeditörerna ha en fast års- lön af 1,600 kr., hvartill k o m m a två ålderstillägg efter samma grunder, som nyss nämnts, o c h de kunna påräkna omkring £00 kr.
årligen i extra inkomster.
De kvinnliga extra biträdena åtnjuta omkring 750 kr.
för år, hvilken godtgörelse kan ökas hvart tredje år m e d 150 kr.
intill högst 1,350 kr.
För att kunna vinna anställning såsom post- mästare eller postexpeditör måste en kvinna ha uppnått myndig ålder o c h vara ogift eller änka.
Om h o n sedan gifter sig, anses hon ha lämnat sin anställning, men kan d o c k såsom extra bi- träde få kvarstå i postverkets tjänst.
Med afseende på den erfarenhet s o m i Sverige vunnits vid kvinnors användning i postverkets tjänst, kan man, yttrar poststyrelsen, säga att i allmänhet, hvad kvaliteten angår, kvinnornas ar- bete visat sig vara jämförligt m e d männens.
Yrkesstipendier för kvinnor.
Till Idun skrifves: 1 rikets andra stad, Göteborg, har nu nyligen bildats en lokalkomité af Fredrika Bre- mer Förbundet i syfte att insamla en stipendie- fond för Göteborgs o c h Bohuslän.
K o m i t é e n be- står af orföranden biskopinnan E. Bodhe, borg- mästarinnan L. Svanberg, fruarna I. Gibson, S. von Sydow, L. Hessle, N.
G o b o m, fröknarna Eva I i o d h e o c h F. Pallin, grosshandlare Olof Melin o c h bankdirektör C.
Kjellberg, se- kreterare fröken A n n a K o c k u m.
Listor för bidrag cirkulera nu i staden, o c h att d ö m a af den välvilja hvarmed den gagnerika saken allmänt omfattats, har man g o d förhoppning om att i en snar framtid nå sitt mål.
K o m i t é e n har äfven haft tvänne s. k. sällskapssamman- komster, som varit talrikt besökta o c h hvarvid nettoinkomsten tillfallit stipendiefonden.
Den grundfond, s o m insamlades för några år sedan, belöper sig till 1,800 kr.
Saken är n u i goda händer, o c h kanske man snart kan stryka ut ettan o c h sätta till en nolla.
Den s o m lefver får s e!
Veckans stora händelse på vår ly- riska scen har varit fru Ellen Gulbransons gäst- uppträdande s o m Brunnhilde i W a g n e r s storslag- na musikdrama » Valkyrian ».
Det är en fläkt af de stora bayreuthska traditionerna, som därvid, frisk o c h stärkande, slagit emot oss.
Fru Gul- bransons valkyria har, s o m bekant, skaffat sig en erkänd rangplats bland de senare årens mest framträdande gestalter på den wagnerska scenen, och kontinentens fordringsfullaste musikkritici hälsade vid 20-årsfestspelen i Bayreuth — juli, augusti 1896 — hennes Brunnhilde s o m helt en- kelt
» Sällan har på någon skådebana personlig adel i apparitionen så harmoniskt före- nats med öfvertygande innerlighet i känslan till en verklig sångstorhet o c h beredt en så hög och ren scenisk njutning, » skref bland annat den framstående Dresdenkritikern Arthur Seidl.
Och sedan vi nu haft glädjen m e d egna ögon o c h öron från vår hufvudstads scen njuta denua fram- ställning, vilja vi gärna skrifva under.
Det är något på samma gång storvulet o c h inträngande innerligt i denna konst, glans o c h känsla i en äkta wagnersk sammangjutning.
Och stämman synes oss o c k vara en idealisk wagnerröst, klin- gande som stål, stark, ren o c h fyllig.
Bredvid fru Gulbransons himmelska sköldmö med hennes ädelt stora mått verkade n o g de öfriga framställarne ofrivilligt något förkrympta.
Erkännas måste dock tacksamt, att ensemblen i det hela var värd bästa erkännande.
Närmast 127 i lin o c h stilriktig illusion syntes oss fru Linden nå u p p m e d sin Fricka, m e n goda prestationer, både vokalt o c h dramatiskt, voro äfven fru Öst- bergs Sieglinde, hr Bratbosts Siegmund o c h hr Sellergrens Hunding.
Däremot förmådde hr Sö- derman ej gif va nödig auktoritet åt W o t a n; det blef en nästan parodisk västticks-valfader, detta, bland de resliga valkyriorha.
Under hr H e n n e b e r g s ledning skötte orkestern sin maktpåliggande uppgift m e d heder.
I ett som allt har detta framförande af det mäktiga verket i förbindelse m e d ett så intressant gäst- uppträdande varit ett événement i vårt musiklif, för hvars tillkomst direktionen förtjänar all tack- samhet.
Vasateatern hade i lördags på sin spellista upp- tagit Sudermanns bekanta, verkningsfulla dra- ma » H e m m e t », närmast för att bereda hufvud- staden tillfälle att se fru Hålcanson i Magdas roll, hvilken h o n förut m e d lysande framgång utfört i landsorten.
Den bild h o n ger af denna rikt begåfvade, stolt själfmedvetna friluftsnatur, s o m dock.
till sist efter ett förtvifladt motstånd kuf- vas o c h böjes under den konventionella auktori- tens o c h den trånga kälkborgarmoralens ok, är också af en helhetens glans o c h en detaljernas skiftning, s o m göra den till en af den begåfvade konstnärinnans .allra bästa skapelser.
Varmt var äfven bifallet, s o m den fullsatta premiére- salongen ägnade henne.
Såsom fadern, den de- spotiske gamle militären, hade desslikes hr Svenn- berg en af sina beaux jours, och godt på sin plats v o r o hr de Wahl s o m den unge prästen, fröken Gottschalk s o m den yngre systern samt fröken Rustan s o m den gamla tantfjollan.
Uppsättnin- gen bar s o m vanligt vittne o m hr Molanders fina urskiljning.
Programmet k o m m e r helt visst att samla många intresserade hus.
Musikföreningens femtionde konsert — den tjugu- femte i följd under professor Nerudas dirigent- skap — ägde rum förliden tisdag i Musikaliska akademiens stora sal, s o m dagen till ära var smyc- kad m e d L u d v i g Normans, föreningens ene stif- tares, byst, omgifven med en smakfull palm- o c h flaggdekoration.
På ett den store mästaren, den genialiske dirigenten o c h den lifskraftiga förening- en värdigt sätt utfördes därvid till hofkapellets orkesterackompagnemang Händels enkelt stor- slagna, af ljus o c h tröstfull religiositet präglade oratorium » Jefta ».
D e förnämsta solopartierna, anförtrodda åt grefvinnan Mathilda Taube och fru Dina Edling samt hrr G. F. Lundqvist o c h Salomon Smith, återgåfvos m e d ädel måttfullhet och innerlig känsla.
Bättre representanter för den barnsliga offervilligheten, den äktenskapliga kärleken, fadersömheten o c h flärdlös gammal- testamentlig mannakraft torde man få leta efter.
A f körerna, som i allmänhet utfördes med be- undransvärd kläm o c h precision, v o r o » K e r u b och Serafim » samt » Fördoldt, o Gud, ditt råd- slag är », synnerligen effektfulla.
Efter första afdelningen hyllades professor Neruda af sina entusiastiska disciplar m e d en jättestor lager- krans.
Bifallet var lifligt o c h huset i det när- maste utsåldt.
K o n u n g e n m e d uppvaktning be- vistade konserten.
Sven Scholander sjunger i kväll på Vetenskaps- akademien — naturligtvis för fullt o c h » begej- stradt » hns.
Svenska, tyska o c h franska visor och en hel afdelning Bellman.
H v a d göres väl mera påpekning behofl * Sandkorn Utkast för Idun af Ernst f Ziundquist.
astor L i n d e m a n låg i sin h ä n g m a t t a un- der de stora lönnarna ute i trädgården m e d en s l o c k n a d cigarrett i m u n g i p a n o c h e n u p p s l a g e n b o k i k n ä t.
H a n lät s i n då- siga blick glida ut öfver blomsterrabatterna, där eftermiddagssolen dallrade, o c h följde t a n k l ö s t e n s v ä r m af h v i t a fjärilar, s o m fladdrade t v e k s a m t ö f v e r d e praktfulla, h o - n i n g s l ö s a N i e l r o s o r n a, f ö r att s e d a n l i k s o m p å t y s t ö f v e r e n s k o m m e l s e slå n e r i d e s v a r t a penséernas bädd.
Ovan s o m han var vid k a l a s a n d e, v a r h a n ä n n u g a n s k a t r ö t t efter banketten i går, s o m hade räckt långt in p å n a t t e n.
D e t f r a s a d e o c h p r a s s l a d e så
IDUN 128 söfvande hans i lönnlöfven tunga öfver ögonlock föllo emellan dröm och vaka ändlös penséeblå ett lätt då en sand • såg han världsrymd, dunkel förnimmelse och annalkande för sig en flingor, Tätt bredvid honom stod • + &gt; " g e n o m en guldbågig pincenez.
Pastorn sprang O: u p p alldeles k l a r v a k e n: det var stadens främ- H ste a f f ä r s m a n, f e s t f ö r e m å l e t, j u b i l a r e n från d- p: i går, k o n s u l H j ä l m i e g e n h ö g person.
&gt;3 O m » Ursäkta, fl) herr konsul, » stammade den stället h a d e en så v a c k e r t r ä d g å r d, d å skulle h v a d är d e t, s o m i d a g skaffar m i g det skall j a g s ä g a vara fullt som förde mina er hela fram uppriktig.
dagen, mellan var nära att lura j a g väckte er, » svarade mjuk förbi, kom jag Nej, jag p å d e n i d é n att gå in går. » ber, jag var ju men att ni gjorde inte vara mig äran Och dessutom.
uppriktigt särskildt bland ju med på min i alla mina under på det är så svalt o c h s k ö n t.
alls inte a n d r a ett en kort har tänkt på trängt angenäma vara ha man Bidrag mottagas med tacksamhet.
CD CO Charad.
Att man hälsan vill bevara ^.r j u alltid klokt o c h rätt, Frågan är då sedan bara, Huru, o c h på hvilket sätt?
Vill du låna m i g ditt öra, Lyssna på mitt prat en stund, Skall jag flyktigt här beröra, Hur man kan bli frisk o c h sund.
minnen ^ _ 1 * » P B O p p Tag en del af en mitt andra.
Af mitt fjärde frukten blott, Tillredt väl — hvem kan det klandra — * — - a » Det är hälsosamt o c h godt.
festen varit a f s e d d att as- förföljd i?
Att mitt tredje CD t-i co • O e+ ef Vet du säkert Mången däraf O oo " o Frisk till både krafter gifver, ganska väl, också blifver k r o p p o c h själ.
Ja, då kan det icke fela, Att du nöje också haft.
O - Hg det, Apokop.
o 1 — 6: Först af allt här dig bjuds, a Någonting på ett fat; Det är smått, det är godt, Och kan räknas s o m mat.
ett höll o c h fällde det s m i c k r a n d e y t t r a n d e t hvars berättigande jag af mina för öfrigt offentliga o c h enskilda dom, aldrig inte då kom blick 3 6 7 8 ni för mig, åtminstone den er, en händelse såg, bevisar » Verkligen?
» Men jag inte t y c k e r o m så frågar har ni e m o t m i g?
var jag det, och det gjorde, att kunde uppräknande fram- åtskridande, utan blef helt öfverraskad, då j a g läste h a n s tal i t i d n i n g e n i m o r s e.
Jag kun- d e n ä m l i g e n i n t e ta m i n a ö g o n ifrån e r.
är väl så, kan jag tro, att all d e n: lif mig ömtåligt mina under hela här, gjort medborgare och Det gräns- vänlighet och sympati, hvarmed fåfäng.
, (Forts.) * O c h hvar- pastorn i en s o m j a g t r o d d e.
ni på hvarandra i går såg ni främmande Maria Nilsson; af Tora Kjellberg.
— I stenören; af Öda.
— När vi damer hyllade Ibsen; af Ella Rot.
— Än en gång kvinnorna och försvaret; af En svensk man.
— Om kvinnlig hemslöjd; några tankar om dess värde och befrämjande af Hedvig Holmström.
(Forts.) — Svar frän Iduns papperskorg; tolkadt af F. M.
V — VIII.
— Sandkorn; utkast för Idun af Ernst Lund- quist.
N:R 59 ONSDAGEN (634).
5: IDUNS M O D E T I D N.
M E D PLAN- SCHER IDUNS OCH HANDARB.
UTAN — &gt; 5: - PL.
» 3: - OCH O C H U T G I F V A R E: 1899.
FRITHIOF HELLBERG HVARJE O N S D A G 2 6 JULI R E D A K T Ö R OTGIFNINGSDAGAR: - DEN L Ö R D A G.
12:TE BYRÅ ANTAGAS SÄKRAST KL. KL. HELA SÄRSKILDT LANDET FÖRMÅNL.