Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är alltså klart, att folket skattar för sin krigsmagt så väl med person som med penningar, i begge afseenden ojemförligt tyngre, än förhållandet är i Sverige, der, med undantag af ett högst obetydligt antal värfvade trupper, hvilka förrätta den :nödvändigaste garnisonstjensten, försvaret är ordnadt på ett sätt, som gör det möjligt för soldaten, ej mindre den indelta, än beväringen, att med krigarens kall förena fredens yrken; och häri består den egendomlighet och det företräde i afseende på försvarsverkets organisation, som utländningen med skäl afundas oss, och hvars värde endast hos oss sjelfve blifvit underskattadt.
Men innan denna jemförelse afslutas, kan det vara skäl att rikta uppmärksamheten dels på de Förenta Nord-Amerikanska fristaterna, dels på vårt brödrarike Norrige.
I de förra, hvilka icke hafva något af mägtiga grannar att frukta, emedan de på ena sidan begränsas af verldshafvet och på den andra af ouppodlade länder, bebodda af nomadstammar, har, likasom i England, värfnings-systemet väl varit användt till uppsättande af den stående hären; men den allmänna milis-lagen påbjuder dock en 27-årig vapenpligt med 4 dagars årlig vapenöfning, hvilket på hela beväringstiden gör 408 dagar; alltså ojemförligt mera, än hittills blifvit hos oss ifrågasatt.
Hvad Norrige åter beträffar, vidtager bevärings-skyldigheten, enligt »värnepligtslagen» den 26 Augusti 4854, med början af året näst efter det, då man fyllt 22 är och räcker i 40 år.
Deraf tillhör man de 5 första åren linien, de 5 följande landtvärnet, hvilket sednare blott i krig kan uppbådas till tjenst.
Sedermera tillhör man i 42 års tid, eller intill 45:te året, borgare-beväringen.
De, som tjena vid kavalleriet, göra det med ens i 7 år och äro sedan befriade från tjenst i landtvärnet.
Till linien lottas det behöfliga antalet manskap.
De, som icke lottas, utgöra liniens reserv.
Allt manskap, antingen det tillhör linien eller reserven, skall genomgå en fullständig rekrytskola af 30 dagar för infanteriet och omkring 60 dagar för artilleriet och kavalleriet.
Enligt planen hafva vidare linietrupperna 24 dagars årlig öfning.
Reserv och landtvärn få öfvas 6 dagar årligen.
Under dessa öfningar möter manskapet i egna kläder och består sig sjelf kost.
Husbonden är dervid skyldig att lemna sin dräng nödig proviant.
I krigstid får ingen på grund af ålder eller föregående tjenst afgå, innan han blir ersatt.
Legning är tillåten i linietrupperna, men icke i reserven eller i landtvärnet.
Om, efter det anförda, det icke är för en hvar påtagligt, att de af Kongl. Maj:t föreslagna vapenöfoingarne äro en ringa börda mot hvad andra länder för samma ändamål uppoffrar, samt att de äro det minsta som erfordras, så framt Sverige icke vill stå alltför långt efter andra nationer i vården om sitt sjelfförsvar; och om yrkandet likafullt fortsattes, att vapenöfningarne skola ega rum under allenast ett år, 22 Sammansatta Stats-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-U.sk:s Betänkande N:o 7. om ock då under motsvarande längre Öfningstid; så får deremot ytterligare påminnas, det erfarenheten bekräftat, att minnet af det, som under 2 år inlärts, är vida varaktigare, än om under allenast det ena året dubbelt så lång tid på dess inlärande blifvit använd; att då uppbådandet af en beväringsklass befinnes, i fall af ett fredsbrott, alldeles otillräckligt, det måste vara angeläget, att den andra klassen, som uppbådas, icke hunnit förgäta hvad den lärt, samt slutligen, hvad som måhända i ekonomiskt hänseende är det vigtigaste, att det för jordbrukaren, hvilken lemnar det ojemförligt största bidraget till beväringen, icke är på långt när detsamma att sommartiden undvara sin arbetare under t. ex. en hel månad, som att umbära dess biträde under en lika tid, fördelad pä tvä är, i anseende till de angelägna göromål, som under vår korta sommar måste skötas på bestämda tider.
Den skilnad i dagantalet, som i anseende till de dubbla marcherna uppstår, då öfningsmötena äro två, i stället för endast ett för hvarje karl, är uti de liesta af Sveriges provinser af alltför underordnad betydelse i jemförelse med de fördelar, den 2-åriga öfningen erbjuder.
Endast i de mera glest befolkade länen, der, efter hvad för Utskottet blifvit uppgifvet, beväringsynglingar stundom kunna hafva 20 mil och derutöfver till mötesplatsen, synes något afseende böra fästas å denna omständighet, enär i sådana trakter svårigheten att ersätta det förlorade arbetsbiträdet är större, än i de tätare bebyggda.
Om än derföre nödvändigheten af de två-åriga vapenöfningarne icke medgifver att efterskänka det andra årets öfning, allraminst i orter, hvilkas läge och glesa befolkning påkalla nästan mer, än annorstädes, ett så mycket som möjligt förberedt försvar; och om äfven vapenöfningarne med andra klassen icke lära kunna försiggå annorlunda, än tillsammans med stamtruppen, samt beskaffenheten af stammens öfningar göra det nödvändigt, att densamma är samlad på de vanliga mötesplatserna, har Utskottet likväl föreställt sig, att i dylika orter vapenöfningarne med första klassen af beväringsmanskapet skulle kunna ega rum i mindre afdelningar, bataljons- eller kompanivis, på spridda ställen inom ett län, och att en underdånig hemställan derom till Kongl. Majit kunde vinna bifall.
Utskottet har icke förbisett de svårigheter och ökade kostnader, som derigenom komma att uppstå; men har ansett dem vara en nödvändig gärd af undseende för de sämre lottade provinsernas befolkning, hvilken derigenom finge vapenöfningsplatserna närmare sina hem.
En annan föreslagen vigtig förändring består deri, att en del af beväringsmanskapet skulle lemnäs tillfälle att under fredstid friköpa sig från vapenöfning medelst erläggande af en viss afgift, och att de medel, som derigenom erhölles, skulle användas till bevärings-inrättningens utbildande derhän, att utur sjelfva beväringen skulle kunna erhållas det för densamma nödiga underbefäl.
Härigenom åsyftas att afhjelpa, hvad som måste anses för den förnämsta bristen i 1812 års bevärings-institution.
Ty visserligen blef, i anledning af denna, indelta arméens befäl något ökadt, men icke i förhållande till behofvet, så framt ändamålet skulle vara att erhålla ett organiseradt försvar i stället för blott och bart en Sammansatta Stats-, Lag- samt Allm.
Besv,- o. Ekon.-Utsk:s Betänkande N:o 7. 23 tillgång på manskap, hvartill en utväg redan förut fanns uti utskrifningssystemet.
Insigten af den stående arméens otillräcklighet och af det utskrifna oöfvade manskapets oandvändbarhet var, jemte föredömet af andra europeiska stater, hvilka antagit konskriptionssystemet, det som framkallade vår beväringsinrättning.
Men att, om denna betraktas endast såsom ett bihang till försvarssystemet och ej ingår såsom hufvudelement i arméens organisation, densamma icke kan uppfylla sin bestämmelse, bar Utskottet redan förut sökt visa; likasom att, sedan krigsväsendet blifvit en konst för sig, som fordrar ett särskildt studium och långvarig öfning, krigets utgång icke hufvudsakligen beror af mängden utaf manskap, utan af dess taktiska sammansättning och användande.
I den mån denna konst ytterligare utvecklas, dels i anseende till en materiel af alltmera invecklad beskaffenhet, dels till skicklighet i densammas användande; i samma mån ökas för arméerna behofvet af befäl.
På den duglighet, som finnes hos detta, hvilar till stor del arméens brukbarhet.
Att det befäl och underbefäl, Sverige för närvarande eger vid den indelta och värfvade arméen, är otillräckligt, om detsamma skall fördelas på både den gamla stammen och beväringen, lärer vara påtagligt.
Att åter organisera befälet under fred efter numerären af indelta arméen och beväringen tillsammanlagde, skulle vara omöjligt, i anseende till den dermed förenade kostnad.
Det erbjuder sig derföre ingen annan utväg, än att inom sjelfva beväringen söka erhålla ett tillräckligt antal reservbefäl.
Denna utväg bör så mycket hellre omfattas, som uppmuntran att få tjenstgöra öfver soldatgraden måste i hög grad bidraga att åt bevärings-institutionen gifva en lyftning, hvars första frukter skola visa sig i en allmännare åtrå och täflan att genom hyfsning i seder, ordning och bildning göra sig förtjent af befordran, på samma gång bevärings-skyldigheten måste komma att kännas lättare, då uppmuntran går i bredd med pligten.
BIHANG tili Samtlige Riks-Ståndens Protocoll, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm $ åren 1828 och 182g.
Siunire gamlingen, öllöra &fö fillingen, innehållande Lag- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottens gemensamma Memorial , Utlåtanden och Betänkanden.
Fri r s t a Heij t et.
Utsk. den 17 Auguat! >819; Betänkande, i anledning af väckta frågor om ändringar och rättelser eller tillägg, så väl uti Kongl. Maj:ts Nådiga Lego-Stndga för Husbönder och Tjenstehjon, den 15 Maji 18os, som uti Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse, angående Flyttningstiden för Tjenstehjon, den 22 April 1819.
Till nedannämnde Riks-Stånd hafva följande Motioner och deraf föranledda yttranden i förevarande ämnen blifvit ingifne, nemligen : Till Hogluflige Ridderskapet och Adeln \ 1:0 af Herr Friherre Åkerhjelm af Margretelund , G. F. ; 3:0 af Herr af Grubbens, N. Tfr.; i anledning af hvars Memorial Herr Estenberg ; Pehr, sig utlåtit; 3:o af Herr Montgommerie, Fabian; 4:0 ai Herr Grefve Posse, Eric; 5:o af Herr Rothlieb , Axel; i anledning af hvilkas anförande sig utlåtit; 4 Lag- lamt Allm. Besv. o, Otc.
Uttk.Bit. N:6 54; Hans Excellence, Herr Grefve De la Gardie , Jacob t Herr von Heijne, Georg; Herr Jennings, Georg; Herr Tham, Vollrath ; Herr Friherre Boije, Fredric ; Herr Friherre Boije, Ludvig » Herr Friherre Ridderstolpe, Fredricj Herr von Quanten ; Carl; Herr Uggla , Carl Vilhelm; Herr Gripenstedt, Jacob • Herr Nordenankar ± Gustaf j Herr von Becher, Carl Johan 6:0 adlerr af Ekenstam,Israel; i anledj ning af hyars Memorial sig utlåtit: Herr Friherre Ridderstolpe, Fredric j och Herr von Heijne, Georg.
Till det Högvördige Preste-Standet: 1:0 af Herr Contracls-Prosten Doctor Svedelius; i anledning af hvars anförande sig utlåtit: Herr Biskopen Doctor Wijkman', Herr Biskopen Doctor Faxe , samt Prostarna Herr Forsslind; Herr Gravander ; Herr BrooméHerr Hvasser; Herr Grevillius ; Herr Pettersson; Herr Rönnbeck och Herr Contracts-Prosten Nibelius; 2:0 af Herr Prosten Dillner J och 3:o af Herr Contracts-Prosten Nibelius* Till det Vcilloflige Borgare-Ståndei i 1:0 af Herr Langenberg; i anledning af hvars Memorial sig utlåtit: lag- tamt Allm, Besv.o.Otc.VttkBtt.
N:o 54. 5 Herr Rydström i Herr Leffler; Herr Montan; Herr Finberg; Herr Fallström; Herr Festman ; Herr Richert; Herr Lundman , och Herr Helsingius ; s:o af Herr Pettersson; 5:o af Herr Sandblad; och 4:0 af Herr Mattsson; samt Tilt det Hedervärda Bonde-Stdndet) %:o af Jan Eric Jansson från Carlstads Län ; med hvilken Daniel Andersson, Nils Nilsson och Anders Nilsson från samma Län sig förenat; 2:0 af Anders Andersson från Skaraborgs Län j 3:o af Anders Andersson från Öste?*! göthlands Län; och 4:0 af Eric Paulsson från Elfsborgs Län ; i anledning af hvilkas anföranden sig utlåtit:
Vice Talmannen Jon Jonsson ; Olof Pehrsson från Stockholms Län ; Eric Andersson från Vesterås Län; Anders Nilsson i Tottarp, och Anders Nilsson i lilla Isie; Nils Mansson från Malmöhus Län; Paul Jonsson från Christianstads Län ; Nils Strindlund från Vester-Norrlanda Län ; Anders Danielsson från Elfsborgs Län , med flere af det Hedervärda Ståndets Ledamöter^ C Lag- tomt Allm,'Bttv.o.Otc.Utsh.
N:o 54. 5:o, af Lars Nilsson från Norrbottens Län; f- o. af Olof Olofsson från Östergöthlands
Län ; med hvilken Johannes Andersson från Calroare Län och Anders Pehrsson från östergöthlands
Län sig förenat; 7:0. af Olof Nilsson från Vermlands Län; 8:0. af Andreas Hansson från Elfsborgs Län ; g:o. af Lars Pehrsson från Westerås Län; 10:0. af Jonas Nilsson från Wermlands Län» i anledning af hvilkas Memorial sig utlåtit : Bengt Nilsson från Örebro Län ; Anders Andersson från Södermanlands Län; Andreas Håkansson från Elfborgs Län; Anders Olsson från Stora Kopparbergs Län j och Nils Insulin från Stockholms Län» 11:0. af Gustaf Larsson från sistnämnr de Län ; 1 a:o. af Casper Wijkman och Johan Andersson från Upsala Län, med hvilka Eric Jansson och Anders Hansson fran samma Län sig förenat; t3:o. af Eric Andersson från Westerå* Un; ha g- samt Allm.
Btsv. o. Qec.U[si.Bet.N:o5i. 7 i4:o. af Eric Ersson från Stockholms Län ; i5:o af Andreas Johansson från Götheborgs. och Bohus Län; med hvilken Paul Jonsson från Christianstads Län sig förenat; 16:0. af Nils Håkansson från Kronobergs
Län; 17:0. af Tufve Larsson från Christianstads Län; 18:0. af Eric Paulsson från Elfsborgs Län; 19:0. af Carl Gustaf Bohlander från Stora Kopparbergs
Län; i anledning af hvars Memorial sig utlåtit : Nils Månsson från Malmöhus Län; och Eric Pehrsson från Gefleborgs
Län i samt ao;o. af A, Brisman från Skaraborgs L än.
Dessa Motioner och Anföranden, hvilka blifvit, dels till Lag- samt dels till Allmänna Besvärs- och Oeconojmie-Utskotten gemensamt, och dels endast till ettdera af dessa Utskott remitterade, hafva Utskotten ansett böra i ett sammanhang behandlas, och fördenskull i gemensamt öfvervägande tagit; och som, vid granskning af Motionerne, de befunnits innehålla, till större delen, likartade anmärkningar, åsyftande ändringar och rättelser eller tillägg uti högstberörde Nådiga Stadga och 8 Lag’ »arnt Allm.
Be tv.o. Otc.
N;o 544 Kungörelse, så hafva Utskotten trott sig böra, till undvikande af vidlyftighet utan ändamål, inen under sorgfälligt iakttagande af nödig fullständighet, framställa och besvara alla anmärkningarne, uppfattade under följande hufYud-momenl:
Varandes anmärkt och yrkadt:
Vid Lego-Staclgan i allmänhet'.
Att denna Stadga , som tillkommit under ett annat samhällsskick, än det nuvarande, och som ej mera berederde controlier den ifrån bör*, jan åsyftade, samt icke eller står till värfningsstadgan af dan 7 April 1 Boj i ett rigtigt förhållande , borde undergå ny Redaction , hvarvid det skulle iakttagas , att alla Lag-hänvisningar och citationer af Författningar blefve utesluta ne, men deras innehåll i Stadgan inryckt, till vinnande af enkelhet och tydlighet, ”Till någon fullständig omarbetning af ”Stadgan finna Utskotten förestående obestämda uppgifter om förändradt samhällsskick, bristande controlier och missförhållande emellan Lego- och Värfnings-Stad*’gan ingalunda kunna iöranleda.
Skulle å« ”ter, efter slutlig pröfning at nedanstående ”mot
Stadgans serskilda föreskrifter fram-] 9,ställda anmärkningar, någon förändring finsnäs af behofvet påkallad, så ligger det i ”sakens natur, att underdånig anhållan korn”tner att till Kongl. Majit frambäras om Stad» Lag- sami Allni.
Besv.o.Oec.Vtsh Bet.
N:o54. 9 ”gans redigerande i öfverensstämmelse med ”Rikets Högloflige Ständers beslut.” ”Hvad anmärkningen beträffar, att Lagi "hänvisningar och citationer af Författnin*’gar måtte ur Stadgan utesluta? och deras ''innehåll i stället intagas; hafva Utskotteu ”skolat vördsamt erinra, att, med anledning ”af Rikets Ständers vid 1818 års Riksdag ”gjorda underdåniga hemställan, samt till vin. »'nande af det ändamål, att Lego-Stadgan, ”tillika med de deruti åberopade Lagrum "och Författningar, äfvensom de förändringar och tillägg, hvilka i samma Stadga, efter ”dess utgifvande, blifvit gjorda, måtte mera ”allmänt komma till vederbörandes kännedom, Kongl. Maj:t, under den 22 April ”1819, i Nåder förordnat, att en ny uppla. ”ga af Lego-Stadgan, med bifogadt korrt ’’ utdrag af de Lag-rum och Författningar, ”hvarå den hänvisar, samt med upptagande ’’af de dervid gjorda förändringar och tillägg, ”skulle serskildt tryckas och allmänheten, så »'husbönder som tjenstehjon, till lindrigaste »'pris tillhandahållas.
Enär nu i denna uppdaga af Stadgan, hvilken redan sistberörda *’år från Kongl. Tryckeriet utkommit, och ”hvaraf husbönder och tjenstehjon böra, i ”följd af Kongl. Maj:ts tillika meddelade Nå*’diga föreskrift, af Presterskapet uppmanas ”att med Exemplar sig förse, både husbönder och tjenstehjon, utan behof af Lagbo. 10 Lag- samt Allm.Btsv.ö. Oec.
Bet.N:o5b] **ken eller de i Stadgan åberopade Författ”ningarne, finna i citationerne under Texten 'tillräcklig vägledning för iakttagandet af ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, men 'ett ordagrannt upprepande i Stadgan af Lagbestämmelserna och nyssnämnde Förfatlnin”gars innehåll skulle leda till en oformlig ''vidlyftighet, få Utskotten vördsamt tillstyr— ’’ka, att sistnämnde anmärkning md lern*'nas utan afseende."
Vid Stadgans serskilda föreskrifter under nedanstående Artiklar: j.
Hvilka bora årstjenst söka och huru de anses, sorn sådant f örsumma, eller ock tjenstlösa personer hysa och ej behörigen uppgifva. 1:0.
Att Betjente vid minut-handel, äfvensom Gesäller, samt Fabriquers, Näringars och Handtverkeriers arbetsfolk borde ställas under Lego-Stadgan. ato.
Att icke någon arbetsför person, som ej har eget laga försvar, måtte tillåtas bo för sig sjelf, utan hvar och en sådan åläggas att antaga årstjenst, vid äfventyr att vara förfallen till arbete å Corrections-Inrätining. 3:o.
Att lättjefulle och för oordentligt lefnadssätt böjde personer, som låta mantalsskrifva sig hos Hemmans- egare, utan att ho» Zflg- sami Allm. Htsr.i lOec.
Ulsk.Bet. Nto 5<|.
11 dem hafvn hemvist, arbete och kost, bords med böter beläggas. 4:0.
A ti så kalladt löst folk, som är arbetsfört, borde åläggas vid det i i5 §. af Värfnings-Stadgan föreskrifna ansvar, att skaffa »ig årstjenst i stället att de nu, under sken ali vara mantalsskrifne, i sjelfva verket äro inhyseahjon. 5:o.
Att den, som ej uppehåller sig hos honom, der han är mantalsskrifven, borda såsom lösdrifvare behandlas. 6.0. Att Torpares, Soldaters och Backstuguhjons arbetsföre söner eller döttrar, som underlåta att skaffa sig årstjenst, när föräldrarne icke kunna dem lagligen försvara , borde anses till allmänt arbete förfallna; samt 7:0.
Att församlingarnas Kyrko-Råd mål te ega urskilja hvilka Torpares och Backstuguhjons arbetsföre söner eller döttrar böra, såsom umbärliga för vården af deras föräldrar, vara pligtige att årstjenst söka. eller, vid åsidosättande deraf, såsom lösdrifvare behandlas. ”Då Utskotten i ett sammanhang företaga granskniDgen af dessa framställningar, ia Lag-tamt Allm.
Be$v.o.Oec.XJtsk.Bet.N:o 54, •'hvilka egentligen synas åsyfta ett närmare bestämmande af hvilka personer, som må vara ”pligtige att årstjenst söka, och af påföljden "för underlåtenheten deraf, torde såsom en Silman känd, af ingen motsagd sanning kunda antagas: att under senare åren lösdrifveri, sysslolöshet och lättja märkligen ökats; ”att, i samma mon, uppkommit stegrade tjen”stehjons- och arbetslöner, samt brist på dugtigt arbetsfolk; att sjelfsvåld och sedeförderf bland den tjenande och arbetande clas-; "sen tilltagit, samt att, såsom följd dexaf, •'fängelserna blifvit fyllda med brottslingar^ "och fattigförsörjnings-anstaherna med fattigghjon.
Bland orsakerne härtill torde kunna'
"räknas, dels den större frihet, som genom "senare Författningar blifvit leornad till en ”hvar, att, utan eget stadigt näringsfång, kunda underlåta att skaffa sig tjenst hos andra, och likväl icke vara underkastad be-i .^handling såsom lösdrifvare, under en tid , "då Corrections-anstalterne i landet icke va-s "rit i det skick att verksamt bidraga till de-s ®’ras förbättring, som genom missbruk af den Vunna friheten gjort sig till correction för-j "fallne, dels ock den obegränsade frihet Skrå"fÖrfattningarne tillägga Gesäller att, när "dem godt synes, lemna Mästarens verkstad "och arbete, samt sysslolöse kringvandra lan?’det, I förra afseendet innehöll 1 Ari. t Lag- tami AlIm.JBetv.o.Oec. UisA.Bet.N:o 54.
13 i i8o5 års Lego^Stadga, afl alla demoin ''uppnått i5 års ålder och ej idka Landt, ''eller Bergs-Bruk, Borgerlig rörelse eller aa<; "nät lofligt yrke och tillåtet näringslång , ’’eller i Kongl. Maj:ts och Kronans el”ler annan allmän tjenst ingått, eller å "landet äro gifte, samt å visst ställe man"talsskrifne och boende, der de till arbete sig förbundit och ärligen sig försörja , "eller hafva späda barn, eller vanföre eller "af ålderdom bräckliga föräldrar att sköta, ”eller icke serskildt fritagne blifvit, borde säborn lösdrifvare vara förfallne, antingen till ''krigstjenst, eller, såsom dertill oduglige, till "allmänt arbete på längre eller körnare tid, "efter kön och andra omständigheter.
_ Detta "stadgande, hvilket, ehuru innefattande kraftiga medel till förekommande af lösdrifveri, "likväl Iemnade hvar och en öppet tillfälle, ''att använda sin arbetsförmåga på det, så väl "för honora sjelf som för det allmänna, mest ”förmonliga sätt, har sedermera, genom Kongl. "Förordningen den 3i Augusti 1819, blifvit "i så måtto ändradt, att skyldigheten att taga "årstjenst, i saknad af bestämdt och ständigt ''näringsfång, blifvit mindre ovilkorlig, men ''förnämligast deri, att påföljden för underlå» Ytenheten deraf endast drabbar sådana lös— "drifvare, hvilka antingen kunna öfvertygas
Vatt hafva besvärat allmänheten med tiggeri, 14 Lag' somt Allm.Bttv.o.Oee Utsi.
Bet■ N:o5i. ”eller undergått bestraffning för stöld, erne"dan de, endast i dessa tvänne fall , enligt ''nyssnämnde Kongl, Förordning , kunna till "Arbets- och Correctionshus dömas, samt, ensligt Kongl. Maj.ts Nådiga Circulaire, den 8 ''September iSa4, ingen må dädanefter och *’tills vidare till krigstjenst dömas på den •'grund, att han saknar laga försvar.
— I se”nare fallet, eller angående Handels-Betjentes, "Gesällers och Lärgossars ställande under "Lego-Stadgan, torde det göra tillfyllest åberopa den fullständiga utredning af frågan , ”sorn innefattas uti Utskottens vid 1823 års ”Riksdag afgifna Betänkande, angående Nä•'ringsfriheten, och de förslag till Författnin”gar, som Rikets Ständer, i anledning deraf, ”till Kongl. Majit i underdånighet aflemnat.
•'Dessa senare äro af följande lydelse:” 1 Furslaget till Handels-Ordning : 4 Art.
Om inskrifning i Handel , samt o/n Handlandes och Handels-Betjentes ömsesu diga förhållanden. $. 1.
Då Handlande vill någon till biträde i sin rörelse antaga, åligge det honom, att Lag' semt Allm.Betv. o.Otc.Uis).B*t.N:o 54, i5 med en sådan person, om han är myndig, eller, i annat fall , med hans lagliga målsman, upprätta skriftligt contraet , så val om tjenstetiden, sora Öfriga vilkor dern emellan.
Detta contraet bör, sist inom 14 dagar derefter, vid Tre R;dr 16 sk. vite, jemte den serskilda påföljd , att den till biträde i handeln antagne, i annat fall, anses deraf icke vidare förbunden, af Handlanden i styrkt afskrift tillställas Handels - Societeten Ordförande, hvilken åligge att , vid Societetens näst inträffande sammankomst , den emottagna handlingen aflemna, för att i Societetens förvar qvarblifva ; varande, i hän - delse contractet sedermera af någondera Contrahenten brytes, den andre Contrahenten öppet att låta detsamma vidare fortfara eller ock alldeles förfalla, 1 Förslaget till Förordning, angående Handtverkerierne i Riket, 2 Art.
Om Lärlingar. §. 2.
Då Lärling af Mästare antages, bör »ned honora, eller, om han är omyndig, med hans 16 Lag- sami Allm,Bew.o.Oec-Utsk.Be(. Xfiå 54. lagliga målsman, upprättas contract , som noggrannt upptager lärotid och öfrige vil—1 kor.
Mästaren, som dock vare berättigad J att dessförinnan; högst tre månader’, hafva Lärlingen på prof, vare pligtig att, inom i4 dagar efter contractets upprättande , till Ordförande i Handtverks-Societeten aflemna en styrkt afskrift af contractet, vid Tre R:dr 16 sk. vite och den påföljd, att det samma eljest anses såsom å Mästares sida brutet, och Lärlingen deraf icke vidare förbunden ; börande Ordföranden, vid Societetens näst inträffande sammankomst , samma handling aflemna , att i Societetens förvar qvarblifva.
Förmenar sedermera Mästaren eller Lärlin» gen, att contractet, å andra sidan, icke blifvit nöjaktigt uppfylldt, pröfve det Magistrat ten , och ege , om så åstundas, samt förutan lagligt skadestånd, i öfrigt Mästare att blifva skiljd vid Lärling , som ej uppfyllt hvad honom ålegat, samt Lärling att blifva entledigad från Mästare , som icke uppfyllt hvad på honom ankommit att fullgöra, eller ock^ om han vill qvarblifva , att erhålla behörig tillsyn derå, att Mästaren sitt åliggande fullgör.
Mästare i lära fattiga barn; de der icke hafva målsmän, som om tid och vilkor kunna contract upprätta, ege öfver dem Lag- samt Allm. Besv.o.OeC.Uitk.
N..o 5^.