Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdag beslutat, att de linder Ädelforss Guldverk lydande Hemman skulle användas till godtgörande af Herrar af Wetterstedts och Adleibrants anmälte frälse- och skatterättsfordringar, och i öfrigt vara användbare för lika beskaffade kraf, samt de under Ädelforss lydande fastigheter ej kunna annorlunda betraktas än såsom varande af Krono-natur, enär desamma icke finnas bland Rikets Kungsgårdar uppförde och följagteligen kunna, såsom saknande åborätt, till Skatte inlösas, bestämt stadgande måtte meddelas, att det nämnde Egendom underlagde Pauliströms Bruk med tillhörande Hemman, vore under R.
S:rs berörde förordnande inbegripet och äfven användbart till liqviderande af bytcsfordringar, serdeles som dageliga erfarenheten visade med hvilken stränghet
Staten utfordrade bytesbristcr med ränta på ränta, hos den enskilte medborgaren, och denne således efter alla rättsgrunder, äfven vore berättigad att utfå sine lika beskaffade kraf hos Staten; och c; Af Hr Aeller brant , Th.j som, under åberopande af R.
Stms åren 1818 och 1823 fattade beslut i frägorne om nedläggning af Ädelforss GuIdVerk samt användandet af de under merberörde Egendom lydande Hemman till liqviderande af Motionärens och Hr CanzliRådet af Wetterstedts ägande
Kronofordringar jemte andra lika beskaffade kraf, gjort framställning 0111 nödvändigheten af samma liqvids verkställande, på det Hrr Adlerbrant och af Wetterstedt ej längre måtte blifva i saknad af deras lagliga lätt och vär - Betänkandcn, N:o 275.
33g det af egendomen genom fortfarande af de förstörande förvaltningsåtgärder, hvilka de sednare åren dervid blifvit vidtagne, icke så försämras att densamma icke vidare kunde godkännas såsom surrogat för deras fordran; hvarjemte Hr Adiel brant ansett uppmärksamheten böra fästas på följande omständigheter, nemi.: 1:0
Alt sedan GuldVerket blifvit nedlagt, och ändamålet med de dertill gjorde anslag af Kronan tillhörige hemman och lägenheter således upphört, desse ej kunna betragtas annorlunda, än som vanliga Kronohemman, då de icke funnos bland Kungsgårdar uppförde samt följagteligen voro skatteköp underkastade; och att, då enligt hvad Handlingarne upplyste, åboiätt till desse Hemman icke funnes, utan företrädesrättigheten till skatteköp tillhörde den förstbjudande, lösningsrätten tillkornme Hrr Adlerbrant och af Wetterstedt, så mycket säkrare, som, utom dem, veterligen icke någon i berörde afseende sig anmält. 2:0 Att, då bemälde Herrar i liqvid om Skatteköpeskillingen erbjudit såkallade Tullgarnsräntor, hvilka gåfvo förmånsrätt till Skatteköp framför deni som dylika räntor icke ägde, de följagteligen äfven voro på denna grund till ifrågavarande lösen företrädesvis berättigade, serdeles som de på desse hemman, bestående af 5 \
Mantal, erhållit R.
St:rs anvisning, i stället för Rådmansö Kungsgård, hvilken Egendom, utgörande 7 Mantal, K.
KammarCollegium förklarat dem vara berättigade, att för deras skatterätts fordran inlösa, och af hvilken förmån de ock ostridigt kommit i åtnjutande, om ej R.
St:r gifvit retroacliv 34o Stats-Utskottets verkan åt 1809 års RegeringsForm , hvarigenom Kungsgårdar förklaras vara från Kronan inabalienabla; samt 3:o
Att då innehafvandet af oliqviderade
Tullgarnsräntor tillika medförde den hittills obestridda rättigheten till promt immission i odisponerade Kronohemman, det följagteligen vere klart, att liqviden ej kunde föregå, utan måste uppgöras efter sjelfva immissionen; varande af Hr Bråkenhjelm, P. R., i anledning af sistnämnde Motion hufvudsakligen anmärkt, att skatteköp af Frälse- och Skattehemman vore orimligt; att det för Kronan vore helt annat att inköpa Skatte- och Frälsehemman, för att dermed liqvidera Kronofordringar, än att afbida åboledighct å Kronohemman, emedan Kronan i förra fallet ginge miste oni Köpeskillingen å sjelfva dessa hemman, hvilken ej på långt när uppvägdes af köpeskillingen för Skatterätten i Kronohemman, samt sluteligen, och hvad som synes göra Hr Adlerbrants påstående fullkomligt obilligt, att Kronan under den tid hon varit ägare af dessa hemman, nedlagt betydliga Summor uti byggnader af Hus och Vattenverk samt andra1 anläggningar, å dessa hemmans ägor, hvilka för en Köpare gåfvo dessa hemman ett helt annat värde, än det som uppkomme genom beräkning af blotta jordegendomens räntebelopp.
Sedan K. M:t, på sätt ofvanberördt är, redan i Nåder förordnat, att Ädelforss GuldVerk skall för Kronans räkning nedläggas; att såsom en följd deraf, alla i afseende på Bergverksrörelsen derstädes, utkomne
Författningar skola förfalla och att de tjenstbarhe - Betänkan (len, N:o 2j5. 34t ter oell skyldigheter till GuldVerket, hvilka ålegat Allmogen i de deromkring belägne Socknar böra upphöra, äfvensom K.
M:t serskildt föreskrifvit huru med Kibbe TullMjölqvarn och Klefva KopparGrufva bör förhållas, så återstår för R.
H. St:r att, i anledning af så väl K. M:ts Nåd.
Proposition, som de i ämnet väckte enskilte motioner, pröfva huru så väl Ädelforss Egendom med de under Guld Verket, lydande hemman och lägenheter som Pauliströms Jernbruk med tillhörigheter må på det för Staten nyttigaste sätt användas.
Utskottet anser sig i detta afseende först höra afgifva dess vördsamma yttrande öfver den af CanzliRådet af Wetterstedt och HofRattsRådet Adlerbrant för deras egande underd.
Skatterättsfordringar sökte införsel uti åtskilliga under den ifrågavarande Egendomen lydande lägenheter; Och har Utskottet dervid inhemtat, att R.
St:r uti underd.
Skrifvelse den ii Junii 1818, väl funnit den af Sökanden då begärde införsel i Rådmansö och Wisingsborgs Kungsgårdar icke böra ega rum, men derjemte förklarat, att billigheten och rättvisan fordrade, det Qveckfeldtska slagteri eller dess rätts innehafvare, icke längre må sakna tillgodonjutande af den , likmätigt BytesBrefvet den 12 Dec 1758 och K.
Resolutionen den 28 Sept. 1763 dem tillkommande Skatterätsfordran 7 D:r 28 sk.
S:mt eller 2 R:dr 3o sk.
Specie, i den ordning Författningaine medgifva och K.
Brefvet till KammarCollegium af sistnämnde dag utstakar', nemligen genom införsel uti odisponerade Kronohemman eller lägenheter; hvar - 342 Stats-Utskottets före R.
St:r i underd. anhållit, alt fordringsegarne kunde härutinnan varda förhulpne till sin rätt, när de uppgifva så beskalfadt hemman eller lägenhet, saint att de måtte för sine Tullgarnsfordringar godtgöras på lika sätt, eller genom enahanda qvittning på oliqviderade underd.
Frälse- Ränte- eller Skalterätlsskulder till K. M:t och Kronan, allt i den ordning författningarne föreskrifva; och hafva R.
St:r såsom exempel i underd. uppgifvit, att då fråga vore om flere till Ädelforss GuldVerk anslagne hemmans indragning till Staten , samt desse Hemman , om icke förr, efter då gällande ArrendeContracts upphörande, liemfölle till Kronan , desamme da Liefve användbare, för behof af ifrågavarande beskaffenhet.
St:r således, efter Utskottets tanka, gifvit en bestämd anvisning å de under Ädelforss lydande Hemman till godtgörande af Sökandernes hos Staten egande ostridiga fordran, uti hvars utbekommande de redan en längre tid blifvit uppehållne anser ock Utskottet de af ifrågavarande Hemman och Lägenheter, som K.
M:t pröfvar dertill tjenlige, böra för det ifrågavarande behofvet användas; men då Statehs rätt fordrar, alt Sökanderne icke erhålla större del uti desse hemman och lägenheter , än som emot deras fordran verkeligen svarar, tillstyrker Utskottet: att R.
H. St:r må hos K. M:t i underd. anhålla, alt noggrann undersökning och värdering af de under Ädelforss lydande samt af Sökanderne uppgifne Hemman och Lägenheter, mätte verkställas, samt införsel Sökan - Betänkandcn, N:o 275. 343 SÖkanderne meddelas i sa stör del af desse hemman och lägenheter, som K. M:t, efter en fullständig utredning af förhållandet i Nåder pröfvar, emot deras godkände och nu innehafvande fordringar svara.
I afseende på användandet af den del af så val Ädelforss som Pauliströms Jernbruk med underlydande hemman, som återstår, sedan CanzliRådet af Wetterstedt och HofRattsRådet Adlerbrandt blifvit för deras fordringar förnöjde, så instämmer Utskottet uti den af K.
M:t yttrade åsigt, att bibehållandet af desse Egendomar icke kan vara för StatsVerket förmonligt, hvarföre ock Utskottet i likhet med hvad K.
M:t föreslagit, tillstyrker: att återstoden af dessa Egendomar med alla derunder lydande, uti K.
M:ts ofvan intagne Nådiga Proposition uppräknade Hemman och Lägenheter, må, efter föregången värdering för Kronans räkning på öppen Auction till den mestbjudande försäljas, Frälse-och Krono-heraman såsom Krono-skattc med åsatte räntor, och Köpeskillingen emot ställd och godkänd säkerhet under Sex år med §:del om året utgå, samt antagandet af de skeende anbuden på K. RI:ts Nådiga pröfning bero; dock att, om ett eller flere af desse Hemmau till Boställen för Civile eller LandtStatsTjenstemän i orten, som deraf äro i behof och böra med sådane förses lämpligen kunna anslås, sådant må förut, efter K. M:ts Nådiga pröfning, kunna ega rum. 4 B. a3 I 344 Stats-Utskottets
Och anser Utskottet de i ämnet gjorde Motioner och afgifne yttranden af Herrar Rothlieb, Adlerbrant och Bräkenhielm vara genom desse Utskottets vördsamma yttranden besvarade.
I öfrigt och som de om Ädelforss och Pauliströms Egendomar afslulade ArrendeContracter, vidMidfastan nästkommande år i83o tilländagå, men någon längre tid torde erfordras, innan de undersökningar och värderingar, som böra föregå så väl pröfningen af den införsel, som må kunna CanzliRådet af Wetterstedt och HofRätlsRådet Adlerbrandt beviljas, som frågan om försäljningen af återstoden utaf berörde Egendomar, hinna blifva i behörig ordning verkställde; så tillstyrker Utskottet på det samma Egendomar under tiden måtte till StatsVerkct lemna någon afkomst, att R.
H. St:r måtte hos K.
M:t i underd:het anhålla, att i fall nu varande Arrendatorer sådant åstunda, de med dem ingångna Contracter må under tiden förlängas, eller i annat fall Egendomarne på enahanda sätt till nytt arrende utbjudas. Slutligen får Utskottet anmäla att detsamma gemensamt med Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottet skall afgifva yttrande öfver RiksdagsFullmäktigen Peter Pehrssons från Jönköpings Län, rörande Ädelforss Guldverk till Utskotten remitterade Motion.
Betänk anden, N.‘o 276. 345 N:o 276.
Utlåtande, i anledning af' väckt Motion om förhöjning i PlanPenningar till Öflandehults Hemman för Ädelforss Guldgrufvor. (U.-A.) I Memorial, som till Utskottet blifvit remitteradt, har RiksdagsFullmäktigen Peter Pehrson från Jönköpings
Län andragit, att på Öflandehults Hemmans Ägor, hvarest Ädelforss Guldgrufvor, enligt Landtmäteri delning äro belägne, flere större Grufvor och sänkningar blifvit upptagne, hvarigenom, jemte Stenmalmens uppläggande, bästa betes-marken vid Hemmanet skall gått förlorad; Hvadan och då nu mera, efter Grufvornes nedläggning, genom Hemmanets skoglöshet, de största svårigheter uppkommo för fredhållningen omkring alla Grufliålen äfvensom för Folks och Kreaturs vård, Motionären hemställt,' att de, enligt i afskrift bifogadt Contract af d. 26 Oct. 1743, bestämde PlanPenningar till Öflandehults hemmans åboer af 4 Dal.
Stint årligen måtte antingen förhöjas efter nuvarande mynt-förhållande eller ock utgöras i enlighet med ett likaledes bilagdt Syne-och Värderings-Instrument, hvaruti kostnaden för iståndsättandet och underhållet af den för fredhållningen nödiga stängsel blifvit upptagen till io R:dr r6 sk. 6 r:st.
B:co; hvarjemte Motionären yrkat, att PlanPenningarne för förflutne 6 år måtte af StatsMedlen Hemmansägarne tilldelas.
Då genom Grufarbetets inställande vid Ädelforss Guldverk nu mera några större olägenheter än hit - 346 Stats-Utskottets tills, medelst nya eller utvidgade Grufpppningar, icke kunna för ofvannämnde Hemmans-åboer uppkomma; liar Utskottet destomindre ansett sig kunna tillstyrka någon förhöjning uti ifrågavarande PlanPenningar, som det af Motionären bifogade Contract, hvarefter de redan bestämde Planpenningarne utgå, innehåller, att ifrån utsatt tid, de samma skola betalas allt framgent, så lange
Grufvorne arbetas eller de uppbyggde husen nyttjas.
Finnande Utskottet frågan om innestående Planpenningars utbekommande, såsom beroende på handläggning af vederbörande EmbetsVerk, efter derom i behörig ordning skeende anmälan, icke vara föremål för någon It.
Sttrs åtgärd.
Utlåtande, i anledning af ifrågastäldt upphörande af Skinnskattebergs Bergslags Privilegier.
Uti den, i anledning af Rikets år 1818 församlade Sl:rs underd.
Förslag om Bergslagsprivilegiernas indragning för de orter, der Bergsmanna-yrket icke såsom tillförene idkas, uppkomne fråga, om Skinnskattebergs Bergslags i Westerås Län utläggande till Landslag, har K. M:t genom Nådig Remiss d. i3 November sisth år, med öfverlemnande till StatsUtskottet af alla till målet hörande handlingar, förklarat sig vilja inhemta R.
St:rs underd. yttrande, innan K. M:t deröfver fattade Nådigt beslut.
Betänka tiden, N:o 277. 347 Till en början får Utskottet rörande Kronans härunder beroende rätt, upplysa, att uti Skinnskattebergs Bergslag, som utgöres af Skinnskattebergs, Gunnilbo och Heds Socknar, åtnjuter hvarje helt Mantal Kronooch Skatte-befrielse från följande räntor, nemligen: 1) Landttågsgärden, som utgår med J tunna spanmål, § sommarlass hö och 5 kärfvar halm. 2) Vinterkörslor 1 R:dr 32 sk.; 3) Vindekörning 1 R:dr; 4) Vaskekörning, 18 sk.; samt 5)
Dagsverks-penningarne med 6 öke och 12 drängcdagsverken, hvarförutan tillgodonjules al'kortning å mantalspenningarne med 4 sk. för hvarje person af Allmogen.
Men deremot få berörde Socknar vidkännas en ränta, som icke åligger Landslagshemman i orten, nämligen Malmkörningen, hvilken utgår med 33 sk. 4 r:st. likaledes af hvarje helt Mantal Krono och Skatte.
Och utgöra ofvanberörde, Skinnskattebergs af 6o-/g Mantal bestående Bergslag, förunnade friheter, beräknade i penningar efter medium af 10 års Markegång, med afdrag af Malmkörningen, tillhopa 2,723 R:dr 5 sk. 2 1 :st. årligen, deraf för Skinnskattebergs socken om 38J mantal, belöper 1,787 R:dr 11 sk. 2 r:st. för Gunnilbo om ii§ mantal 520 R:dr i3 sk. 7 rist. och för Ileds Socken om mantal i$.i5 R:dr 3osk.gr:st. eller 45 R:dr för hvarje hemman.
]Je första Privilcgfer, hvarpå ifrågavarande Socknars friheter sig grunda, äro icke kände men uti en K.
Resolution af d. 26 JVov. 1660 finnes stadgadt "så - 348 Stats-Utskottets som Allmogen uti Skinnskattebergs Bergslag {inhålla att de måge som andra Bergslager för Krigsbjelpen förskonte vara; så ville K. M:t dem allenast, som Bergsbruk dersammastädes idka och drifva , med BergsJagsfrihet benåda, men de öfriga skola derunder icke vara begripne.”
Vid den häröfver i orten hällne Bergmästare-undersökning är, vid jemförelse af förhållandet i Bergslaget år 1686, enligt en då författad Bergmästarerelation, och närvarande tillståndet, upplyst:
Att uti Heds och Gunnilbo Socknar icke funnits några tackjernshyttor, men år 1686 43 härdar med 7,952 SÄ smide, som numera, i följd af tid efter annan beviljad smidesrätt, uppgår till 13,361 S®: att i Skinnskattebergs Socken förstnämnde år voro 18 hyttor med 438J dygns årlig blåsning och 4)382 SÄ:s tillverkning, då numera blott finnas 2lne hyttor, Främshyttan och Långvik kallade, hvilken sistnämnde dock på öfver 10 år icke varit begagnad och blåsningen i den andra varit inskränkt till 3f dygn för året med 45 SÄ i3 LÄ tackjernsvigt; att tackjerns-tillverkningen således nästan helt och hållet upphört och att det ökade stångjernsmidet samt större delen af det gamla är grundadt på Köpetackjern.
Till hyttornas ödeläggande har orsaken uppgifvits vara: att 6 st. nedlagts för att bereda kol-tillgång för i Socknen belägne Riddarhytte Kopparverk; att 2:ne blifvit flyttade till hyttorna i VVesterbergslagen och Nerike; att 6 äro öde mot skattejern, enligt K.
Resolutionen 1692, hvarigenom ägaren af Skinnskattebergs Bruk, Hr Presiden - Betan ka n den, N:o 277. 34o ten m. ni.
Grefve Gyllenborg berättigades alt mot dubbla hemmansräntor och särskild skattejerns afgift tillbyta sig och till smide använda de Bergsmanshemman som han i Skinnskatteberg kunde förvärfva; samt 1 öde och 1 inflyttad i Främshyttan; varande en del af dessa förändringar verkställde med behörigt tillstånd.
Såsom ytterligare skäl för tackjerns-tillverkningens förminskning har uppgifvits, att malmerna äro heta och svaga så att blandningsmalm måste med dryg kostnad anskaffas för att göra blåsningarne lönande.
Bergslagets Ledamöter hafva, uti deras öfver den ifrågaställde indragningen af BergslagsPrivilegierne, afgifna förklaring sådant bestridt på de skäl att i Gunnilbo och Heds Socknar tackjernsblåsning aldrig funnits och således ej eller kunnat nedläggas; att i Skinnskatteberg det skett, dels mot skattejerns betalande, dels eljest med behörigt tillstånd för Bruksdriftens bättre upphjelpande, att Privilegierna således ej voro förverkade; att ortens åkerbruk vore föga lönande och den derföre i behof af den hittills åtnjutna lindringen; under medgifvande likväl å Bergslagets sida, att Bergsliandteringen der öfvergått från Rudimateriernas bearbetning till jern-förädling och stångjerns-smide.
Bibehållandet af Bergslagets Privilegier har äfven blifvit tillstyrkt af så väl Bergmästaren i orten sorn af K. M:ts Befthde och K.
Bergscollegium har uti dess underd. yttrande anfört, det Collegium ansåge några sådana skäl ej vara för handen, ”sorn böra föranleda till ortens utläggande till Landslag, helst outredt är, om icke betydligare tackjernsblåsning kan 35o Stats -U t skottets jemte sniidena effectueras och dessutom vissa jemk11 ingar i afseende pä Privilegierne och deraf följande skyldigheter redan skett, som icke utan en noggrannare pröfning torde böra rubbas.” Hemställande K.
Bergscollegium fördenskull att en Commissionsförrättning i ämnet af 2:ne Collegii Ledamöter måtte få äga rum. K. KammarColIegium har åter, på den grund att Gunnilbo och Heds Socknar icke uppfyllt den med bergslagsfriheten förenade skyldighet till grufve-brytning och tackjerns-tillverkning samt då friheterne ej kunde vara gifna för stångjernssmide här mer än annorstädes, tillstyrkt desammas upphörande; och tillika yttrat, det Collegium, hvad Skinnskattebergs Socken angick, ej hyste någon betänklighet att, i anseende till tackjerns-tillverkningens ringa belopp, äfven för denna tillstyrka indragningen af Privilegieina; men att, då åtskilliga förhållanden bär förekornmo, som tarfvade närmare utredning, Collegium ansåg undersökning derom böra föregå, men denna verkställas endast af Bergmästaren i orten, hvarefter Collegierne borde ytterligare sig i ämnet utlåta.
Hvad sålunda förekommit samt hvad de Utskottet tillställda handlingar i öfrigt innehålla, har Utskottet, behörigen öfvervägat och då, hvad nu först angår Gunnilbo och Heds Socknar, Bergslags-privilegier icke få begagnas för stångjerns-tillverkning, och några tackjerns-hyttor hvarken nu finnas eller tillförene varit anlagde i Gunnilbo och Heds Socknar, hvilka således icke i någon måtto uppfylla eller fullgöra den Betänkan cl en, N:o 177. 351 med Bergslogsprivilegiers åtnjutande förenade skyldighet, liar Utskottet skolat, med stöd af K.
Ka nini a rCollegii tillstyrkande, vördsamt hemställa: aLt derest ifrågavarande 2:ne Socknar icke skulle inom någon viss af K.
M:t förelagd tid, fullgöra den med Bergslags-privilegiers åtnjutande förbundna skyldighet till tackjernsblåsning till sådant belopp, som motsvarar den derföre förunnade lindring i skattebidrag, privilegierna må upphöra och socknarne öfvergå till Landslag med alla dervid förbundne utskylder och onera, med rättighet likväl för Socknarne till befrielse fran de afgifter och besvär, de hittills, i egenskap af Bergslag, fått vidkännas.
För denna hemställan hemtar Utskottet ytterligare stöd deraf, att, på sätt K, KammarCollegium uppgifvit, Gunnarskogs Bergslag i Wermland, der förhållandet varit enahanda som uti ifrågasatte Heds och Gunnilbo Socknar, till följd af K. M:ts Nådiga beslut af den i3 December 1825, blifvit till Landslag utlagd.
Då sålunda visat sig att
Bergslagsprivilcgier kunnat i längre tider åtnjutas, utan att menigheterne i ringaste mån uppfyllt de skyldigheter som vid nämnde frihet varit fästade såsom vilkor, samt K.
M:t och Kronan altså gått i mistning af sin tillständiga rätt, tillstyrker Utskottet jemväl den underd. anhållan: att vederbörande måtte i Nåder förständigas tillse, huruvida enahanda fall kunde i andra orter hafva inträffat, på det ej dylika missförhållanden, i händelse de föreliunas, icke må vidare fortfara, till 352 Stats-Utskottets till inskränkning i Kronans inkomster och till förlängning af en ojemnhet i beskattning, som borde och kunde vara undanröjd.
Hvad sedan angår Skinnskattebergs Socken, hvarest, såsom ofvan är nämndt, tackjernsblåsning år 1686 idkats vid 18 hyttor och tillverkningen uppgått till 4,382 Skeptd t3 Lisptd, men hvars hela Tackjernsproduetion numera är inskränkt till allenast en hytta och, efter medium af de 10 sistförflutna åren, utgjort endast 45 Skeptd i3 Lisp:d ; så ehuruväl häraf vill synas att Staten af den io:de, som erhålles af detta obetydliga Tackjernsqvantum, undfår så ringa ersättning för de till Bergsbrukets befrämjande uppoffrade hemraansräntorne till det här ofvan uppgifne belopp af 1,787 R:dr 11 sk. 2 r:st. årligen, att Privilegierna för en med sådan förlust för Staten idkad handtering, borde äfven för Skinnskattebergs Socken indragas; likväl och som härvid förekommer, dels att åtskillige hyttor inom Skinnskattebergs Socken till bedrifvande af Riddarhytte Kopparverk, ined behörigt tillstånd blifvit nedlagde och dels att, enligt det af Bergmästaren i orten hållna Protocoll vid sammanträde med Hemmansegarne, så olika meningar och intressen funnits rådande, att somlige tillkännagifvit sin önskan att den hittills sjelftagna friheten att sällan blåsa må förvandlas till en verklig rättighet emot Skattejerns erläggande och andre åter att tackjernsblåsningen icke måtte få nedläggas; så anser Utskottet, lika med hvad K.
Kammar- och BergsCollegierne yttrat, Betänkanden, N:o 277.
353 undersökning i orten till vinnande af ordentlig utredning i dessa afseenden vara nödig, och att föremålet för en sådan undersökning bör blifva utrönandet hvilka af Skinnskattebergs Hemmansägare önska att till Tackjernsblåsning blifva på hyttorne indeldte och hvilka af desse från blåsningsskyldigheten vilja vara befriade samt till hvad belopp tackjernstillverkningen årligen kan komma att uppgå; på det jemföras må, hvad Staten kan af Tackjcrnsblåsningen i tionde påräkna emot hvad som nu i bergslagsfrihet af Socknarne tillgodonjutes.
Och lärer till K.
M:t böra öfverlemnas att bestämma på hvad sätt den nödvändiga ansedde undersökningen må kunna ändamålsenligast verkställas.
Enligt hvad vid början af detta Betänkande är yttradt, hafva de Privilegier, på hvilka Skinnskattebergs, Heds och Gunnilbo Socknars Bergslagsfrihet sig ifrån början grundar, icke kunnat företes, och Utskottets ofvan gjorda tillstyrkanden äro således föranledda af de handlingar som kommit Utskottet tillhanda.
Skulle åter Vederbörande framdeles kunna framvisa sådana documenter som bestyrka deras anspråk på Bergslagsfrihetens fortsatta tillgodonjutande, så bör förhållandet dermed först undersökas, till utrönande, huruvida sådant kan föranleda till någon ändring i hvad som nu blifvit tillstyrkt.
Och torde detta tillägg i den underd. skrifvelsen jemväl böra intagas.
Den 26 Sept. 182g. 354 Stats-Utskottets N:o 278.
Utlåtande, i anledning af K. M:ls Nådiga Remiss å Handlingarne i Målet rörande upphörandet af Nyeds Sockens Bergslagsfrihet.
Sedan, i anledning af K.
BergsCollegii år 1821 gjorda underd. anmälan att Nyeds Bergslag i Carlstads
Län icke verkställer någon Taekjernsblåsning, och K.
M:t för bedömande af den i sammanhang dermed väckta fråga: huruvida Nyeds Socken, bestående af 3o|; Mantal bör anses förlustig sina Bergslagsprivilegier, i Nåder infordrat ej mindre Hemmansägarnes än alla vederbörande EmbetsVerks underd.
Utlåtanden; så har K.
Sig innan Dess Nådiga Beslut fattades, vilja deröfver jemväl inhemta E.
St:rs underdåniga yttrande och i sådant afseende genom Nådig Remiss af den i3 Nov. sisth år, handlingarne till Statsutskottet öfverlemnat.
Utskottet har funnit denria fråga under dess behandling hafva iråkat en serdeles vidlyftighet genom serskildta omständigheter, sorn, i Utskottets tanka, nu icke väsendtligen inverka på hufvudfrågan och derföre endast i korrthet här omnämnas.