Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ostra ladugården, hvilken varit åt Lands-Staten på lön anslagen; denna arrenderättighet lärer dock antingen aldeles icke eller endast en kort tid af staden begagnats, enär sistnämnde ladugård snart åter åt Lands-Staten uppläts.
I anledning af gjord framställning och i betraktande icke allenast af Nyköpings stads brist på utrymme och bete för dess kreatur, utan ock af stadens gamla fordringsanspråk, samt såsom surrogat dels lör den staden år 1719 tillagde inlösnings-rätt till Stora Ladugården; dels lör den åt staden upplåtne, men sedermera fråntagne, Östra Ladugården, förklarades Nyköpings stad genom Kongl. Resolutionen den 3o Äng.
1743 berättigad att, emot en årlig afgift af 35o Daler Silfvermynt, under i5 år på arrende innehafva den Lila eller Tyska Ladugården, äfvensom att erhålla prolongation af samma arrende, derest contractet uppfylldes och ej några andra författningar rörande Kungsgårdarne blefve vidtagne.
På grund häraf förblef staden i besittning af Tyska Ladugården intill 1765 års Riksdag, då, i töljd al uraktlåtenhet i hänseende till contraets-vilkorens uppfyllande, Staden Irån arrendet skiljdes och detsamma, vid verkställd auction, af enskild person inropades.
Sedan vid 1770 års Riksdag Nyköpings Stads dåvarande fullmägtig, jemte framställning af de svårigheter, staden vid flerfaldiga tillfällen lått vidkännas genom brist på betesmark för slädens skjutshästar och boskap, hos Rikets Ständer anhållit om rättighet för staden att emot arrende disponera någon af ofvanberörde 3:ne Kungsladugårdar, förklarade Kongl Majit, genom Nådig Resolution den 19 Mars 1770, det egde Nyköpings stad att, på sätt Rikets Ständer jemväl hemställt, ”likmätigt den af Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 201. 3 Rikets Ständer i underdånighet tillstyrkte författning örn andra Kronolägenheter” tillträda och på trettio år besitta den Tyska Kungsladugården, emot det arrende-belopp, som af Kammar-Collegium, efter föregången undersökning, komme att bestämmas; dock att härvid borde fästas alseende å stadens trångmål och de öfrige omständigheter, på grund hvaraf staden icke skäligen kunde anses böra i arrende betala så mycket, som andre.
Kongl, brefvet af den i September 1774 föreskrifver vidare, att berörde Ireltio-uriga arrende af Tyska Kungsladugården finge af Nyköpings stad tillgodonjulas emot en årlig arrendesumma af 400 daler silfvermynt, samt med vilkor, att Kungsgårdsegorna ej skingrades, utan af staden samfäldt nyttjades, och alt, med husbyggnaden lörhölles, elter hvad i allmänhet om Kungsgårdarnes åbyggnader vore stadgadt; hvarjemte staden under arrende tiden borde iagttaga de författningar, som vore eller kunde varda utfärdade till uppmuntran för hampsädet å den städerne donerade eller eljest upplåtne kronojord.
Enligt ett under Förmyndare-Regeringen den 17 Maji 1796 till Kammar-Collegium allätet Kongl. Bref, tillädes, utan uppgifven anledning, Kammarpagen, Lieulenanten G. L. von Heijne, rättighet att, då arrendet af Tyska Ladugården år 1S03 ginge lill ända, undfå arrende af samma ladugård under femtio års tid, med enahanda vilkor, hvarunder den varit åt Nyköpings stad upplåten.
Uppå stadens härefter framställde ansökning om bibehållande af den, genom 1770 års Kongl. Resolution, staden beviljade arrende-rättighet till Tjrska ladugården, förklarade f. d. Konung Gustaf IV Adolf, uti Nådig skrifvelse af den 18 Februari 1801, att, ehuruväl de under Dess omyndiga år tillkomne försäkringar angående då icke lediga Kungsgårds-arrenden i allmänhet till kraft och verkan förfallit, likväl och då i afseende på den rörande arrendet af Tyska Kungsladugården år 1796 gifne ofvanberörde Resolution förekomme, att, före densammas utfärdande, f. d.
Konungens eget bifall dertill blifvit meddeladt, kunde stadens förenämnde ansökning icke bifallas, utan bl ef von Heijnes ifrågavarande arrenderätt stadfästad; likväl med det vilkor, att den närmast till staden belägne beteshage, Stadshagen benämnd, jemte det stycke af Hemängen, som under samma hage i flere år varit till bete nyttjad, förbehölles staden till begagnande utan afgift under von Heijnes eller dess rätts innehafvares arrende-tid.
Emedlertid hade Kongl.
Kammar-Collegium under den 28 April 1797, angående arrendet af Tyska Kungsladugården för von Heijne, utfärdadt contract, deruti årliga arrendeafgiften bestämts till 66
R:dr 3a sk. contanta penningar, hvarefter, genom bemälde Collegii förnyade contract af den 1 April 1802, arrende-rättigheten 4 St ats-TJ t skottets Utlåtande, N.-o 201. öfverflyttades på General-Lieutenanten rn. m. Grefve G. Wachtmeister.
I öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid 1809—i8ro årens Riksdag fattade beslut, stadgades genom Kongl. Brefvet den 21 Maj 181 o, att nyssnämnde arrendesumma borde reduceras till spanmal efter 1796 års markegång, och har den sålunda uppkomna spanmåls-qvantitet, utgörande 28 tunnor 17; kappar, erlagts efter gällande årliga markegångspriser.
Slutligen har merberörde arrende-rätt blifvit genom Kammar-Collegii Resolution den t Aug. i844 öfverlåten på Grefve Wilhelin Wachtmeister.
Enligt ett vid verkställd skattläggning å Tj^ska kungsladugården den 21 September 1744 upprättadt Instrument, utgjordes kungsladugårdens egor af 3o tunnland 10 kappland åker och 3o4 tunnland äng, oberäknadt åtskilliga beteshagar.
Ett bland bandlingarne befintligt
Jordeboks-utdrag för år 1820 upplyser derjemte, att merberörde kungsladugård är i Jordeboken upptagen lili 4 mantal, äfvensom att de densamma åsatte, af flera serskilde skattepersedlar bestående, jordeboks- och hemmantalsräntor utgöra i kronovärdi 52 R:dr 48 sk. 2 rst.
Till bestyrkande deraf, att den i Slädbro belägne fasta egendom, hvars förlust föranledt den uti 1642 års ofvannämnde Kongl. Bref omförmälde kronofordran, icke varit åt Nyköpings stad upplåten och skänkt, utan utgjort en stadens lagligen köpte och fångne fastighet, har motionären vidare allemnat ett, till Utskottet jemväl remitteradt, utdrag af den utaf Hertig Carl, sedermera Konung Carl IX, under den 8 Juli 1875 utfärdade confirmation på Nyköpings Borgares privilegier, uti hvilken confirmation köpet af ifrågavarande fasta egendom bekräftats.
Af hvad sålunda blifvit anfördt visar sig: att genom flere Kongl. Resolutioner och Riksdagsbeslut staden Nyköping fått sig tillerkänd rättighet till erhållande af vederlag för dess i följd af bortmistad fast egendom uppkomne kronofordran, hvars belopp likväl numera icke lärer kunna bestämdt uppgifvas; att Staden allt sedan år 1642 tidtals varit i åtnjutande af dylikt vederlag, ehuru detsamma under serskilda tider till beskaffenhet och värde omvexlat. samt att för närvarande och sedan det år 1770, utan föregången arrende-auction, medgifna trettioåriga arrende af den vid staden belägne Lilla eller Tyska Kungsladugården, vid j8o2 års midfasta tilländagå», staden i Berörde afseende icke åtnjuter annan godtgörelse, än afgiftsfritt begagnande af en ladugården tillhörande beteshage, äfvensom af en del utaf den så kallade Hemängen.
Vid sådant förhållande och då förlusten för Nyköpings stad af Slats-Utskollcts Utlåtande, N.-o 201. arrende-rättigheten till sistnämnde kungsladugård nu icke förorsakats genom någon uragllåtenhet å stadens sida att uppfylla de uti dess sednaste arrendeco tract bestämda vilkor, anser Utskottet billigheten fordra, ali, efter nuvarandearrendets utgång, Nyköpings stad förunnas rättighet att på lindriga vilkor ånyo blifva i besittning af berörde arrende; nien då Utskottet, i anseende till ovissheten oin den ifrågavarande kronofordrans belopp, icke kan bestämma, hvad vederlag eller ersättning, som derför bör staden tillgodokomma, och således ej eller de vilkor, hvarunder upplåtelse af omförmälde arrende må ega rum, samt en dylik upplåtelse, utan föregången arrende-auction, dessutom skulle stå i strid med de rörande förvaltningen af Kronans fasta egendomar gällande föreskrifter, har Utskottet funnit sig icke kunna i vidsträck tare måtto understödja Herr Winge t motion, än att Utskottet hemställer, det Rikets Ständer ville för sin del medgifva, att Lilla eller Tyska Kungsladugården, med undantag af den dithörande så kallade Stadshagen och den åt Nyköpings stad nu upplåtne del af Hemängen, hvilka tvänne sistnämnda lägenheter torde, på sätt för närvarande eger rum, utan afgift tills vidare få af staden begagnas, må, vid den tid och i den ordning, som, enligt de rörande Kungs- och Kungsladugårdars utarrendering i allmänhet gällande Författningar, finnas stadgade, till arrende utbjudas å offentlig auction, hvarvid Kammar-Collegium, — jemte det vanliga minsta beloppet, — jemväl bör bestämma en roaximi-summa såsom det högsta, hvartill arrendet får uppgå; och att
Nyköpings stad då må ega optionsrätt att arrendet af ifrågavarande kungsladugård öfvertaga, emot förbindelse att erlägga det vid auclionen erbjudna högsta årliga arrende-belopp, äfvensom att i öfrigt fullgöra de vilkor, som i afseende på samma arrende kunna af vederbörande em betsmyndigheter författningsenligt bestämmas.
I händelse Rikets Ständer gilla, hvad Utskottet i detta ämne föreslagit, torde beslutet härom böra hos Kongl. Majit i underdånighet anmälas, med begäran, att, derest Kongl Majit skulle täckas till samma beslut lemna Nådigt bifall, sådant måtte varda, till behörig kännedom och efterrättelse, vederbörande meddeladt.
Stockholm den i4 Februari 1845. 6 Slats-Utskottets Utlåtande, N.o 201.
Af Herr Friherre von Kraemer: ”Under Drottning Christinas omyndiga ar afgafs elt öppet Bref för Nyköpings stad uppå Lilla Ladugården, hvari hland annat förekommer: ”Wij håfve denne deras begäran tagit ulin nådigt betänkande och härmed undt och efterlåtit vår stadh Nyköpingh bemälle lille Ladugård med dertill lydande åker och engh, Brandholmen och liskiet oss och Chronan förbehållen under stadhen och till dess borgerskaps nytta, gagn och bästa att njuta, bruka och behålla,” samt vidare: ”och for delta allt vara förtänkte årligen uti Kongl. Maj:ts Rechningekammare till een vederkänslo lefverera Altalijo daler S. M:t, såsom och all den pretension afstå den der oppå Släbro eller derföre utlofvade vederlagh hafva kunna, och delta till en vijdare ratification vidli våra ingående myndiga åhr och regering!).
Här alle som vederböhre”.
Detta öppna Bref är underlecknadt af Oxel Oxenstjerna, som, enligt hvad Professor Geijer nyligen yttrat, är Sveriges störste Civilist.
Det torde sålunda vara otvifvelaktig!, att denna angelägenhet då blifvit noga granskad, och att Nyköpings stad följaktligen har grundade anspråk å begagnandet af ifrågavarande Lilla Ladugård, ”sorn vederlag för lagfågne faste jordb och ägendom lith i Slädbro ” Jag instämmer derföre i det förslag till betänkande, som Inkomst-afdelningen i detta ämne afgifvit”.
Af Herr Norin, som åberopade Inkomst-Afdelningens förslag, så lydande : ”Af hvad sålunda blifvit anfördt, visar sig: att, genom flere Kongl. Resolutioner och Riksdagsbeslut, staden Nyköping fått sig tillerkänd rättighet lill erhållande af vederlag för dess i följd af bortmistad fast egendom uppkomne Kronofordran, hvars belopp likväl numera icke lärer kunna bestämdt uppgifvas; att staden alltsedan år 1642 tidtals varit i åtnjutande af dylikt vederlag, ehuru detsamma under serskilde tider till beskaffenhet och värde omvexla!, samt’ att för närvarande och sedan det år 1770 utan föregången arrende-auction medgifna tretioåriga arrende af den vid staden belägna Lilla eller Tyska Kungsladugården, vid 1802 års midfasta, tilländagått, staden i berörde alseende icke åtnjuter annan godtgörelse, än afgiftsfritt begagnande af en ladugården tillhörande beteshage, äfvensom af en del utaf den så kallade Hemängen.
Vid sådant förhållande och då förlusten för Nyköpings siad af arrende-rättigheten till sistnämnde Kungs-ladugård icke förorsakats Stats-Utskoltcts UtlätaniUu N.-o 201. 7 peno in någon uraktlåtenhet
A slädens sida alt uppfylla de uti arrende-eonIraetet bestämde vilkor, anser Utskottet billigheten fordra, att. efter utgången af det nuvarande arrendet, staden må ånyo komma i besittning af nvssberörde arrende-rätt.
Den arrende-a (gift, hvilken i sådant fall skulle komma att af slatlen erläggas, torde, efter Utskottets tanke, lämpligen höra fastställas lill en summa, ungefärligen motsvarande de årliga jordeboks- oell hemmantals-räntor, som, enligt den ågångne skattläggningen, på K ungs-ladugården belöpa, och hvilka räntor, utgörande efter Kronovärdi 5a R:dr 45 sk. 2 rst., förvandlade i penningar efter hvarje års markegång, skulle efter den beräkning, Utskottet låtit uppgöra, hafva bestigit sig: år 1834 tdl 1835 — 1836 — 1807 — 1838 — 183g — 184o — 184 * — 1842 — 1843 — Ti: (lr sJ{. r:st 373: 43. 3Tcr 387: IO. 2.1 4o6: 45.
I liff 424: 26. 2 468: 18. g ns 4 18: 36. 7 A 4oo: l4. 5/tr 443: 13. ii« 4q6: 3g. 7™ 4og: i5.
4^ eller i medeltal för dessa tio år till 4*3 R:dr 45 sk. 8 r:st.
I öfverensstämmelse härmed, får Utskottet hemställa, det Rikets Ständer ville för sin del medgifva, att, sedan det genom Kongl.
Brefvet af den 17 Maji 1796 beviljade femtio-åriga arrende af Lilla eller Tyska Kungs-ladugården tiiländagått, Nyköpings stad må berättigas att på arrende under tretio års tid öfvertaga samma Kungsladugård, emot förbindelse att till Kronan erlägga en arrendeafgift af Fyrahundra Riksdaler Banco årligen, äfvensom att fullgöra den byggnadsskyldighet och öfrige vilkor, sorn, i enlighet med de angående
Kungs-ladugårdars utarrendering i allmänhet gällande föreskrifter, kunna af vederbörande embetsmyndighet bestämmas.
8 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 201.
I händelse Rikets Ständer gilla, hvad Utskottet i förrberörde hänseende föreslagit, torde beslutet härom böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas, med begäran, att, derest Kongl. Maj:t skulle täckas till samma beslut lemna Nådigt bifall, sådant måtte varda, till behörig kännedom och efterrättelse, vederbörande meddeladt/ Häruti instämde Herrar Schartau, Berg, Gustafsson, Valleij, Lindström och Wedberg. STOCKHOLM, Lundberg 8c Comp., 18V - Stals-Utskotiets Utlåtande, JV.e 202.
1 N:o 202.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Febr., kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse, i fråga om bildande af ett National-Museunu <U. A.) Högstberörde den i o
September nästlidne år aflåtna, till Utskottet från samtlige Riks-Stånden remitterade, Nådiga Skrifvelse innehåller, hurusom Rikets Ständer, — under åsigt, att äfven Svenska Nationen, så ridt dess tillgångar medgifva, borde, lika med den öfriga civiliserade verldeti, på ändamålsenligt sätt vårda de konst-alster, nationen redan egde, och befrämja dessa Samlingars förökande, hvarigenom den inhemska talangen erhöll både föresyn och uppmuntran, — uti skrifvelse den 23 December i84o, i sammanhang med beslutet rörande den för Kongl. Museum anvisl* summa, i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t måtte för Rikets Ständer i Nåder framlägga förslag till erhållande af tjenligare local för de uti Kongl. Museum förvarade
Samlingars och konst-alsters ändamålsenliga uppställning och ordnande, på det att ett Nalional-Museum derefter småningom måtte kunna bildas och hvartill möjligen i sådant fall jemväl kunde påräknas frivilliga bidrag.
I anledning häraf hade Kongl. Maj:t i ämnet infordrat Ölver-Intendents-Embetets underdåniga utlåtande, hvilket, afgifvet under den 27 Augusti 1844* är vordet den Nådiga Skrifvelsen bifogadt.
Maj:t delade Rikets Ständers öfvertygelse om behöfligheten af ett National-Museum, deruti de dyrbara verk af bildhuggare- och målare-konsten, hvilka tillböra Riket, men för närvarande dels äro inrymde i trånga och mindre lämpliga lägenheter, dels äro spridda i flera från hvarandra skiljda rum, och dels, i saknad af utrymme, ligga hopstaplade och underkastade förstöring, må kunna, på ett Nationen värdigt sätt, uppställas och blifva för allmänheten tillgänglige.
Bibliotheket, med omkring 70,000 volumer, hade sitt läge i en, med hänsigt till Bibliothekets allmän lighet, icke väl afpassad local i Kongl.
Den under WitterhetsHistoriae- och Antiqvitets-Academiens vård ställda rika samling af antiqviteter, innefattande till en del högst dyrbara minnen från förflutna tider, jemte Rikets väl ordnade Mynt-Cabinett, vore ihopträngda i några små halfvåningsrum uti Öfver-Commendants-flygeln vid Kongl. Slottets yttre Bih. till R.
4 Samt. 1 A/d. 2 Band. 8 Haft. 1 2 Statt^VIskottets Utlåtande, 2V:o 202. borggård; Kongl.
Klädkammaren med tillhörande samling af märkvärdigheter lunnes inrymd i 2 afsides belägna låga rum i Kongl. Slottet, och LifRustkammaren med der förvarade Vapen m. m. vore förlagd till Ulricsdal* Slätt och således vida mindre besökt, än densamma förtjente.
Kongl. i\laj:t ansåg
Sig fördenskull böra fästa Rikets Ständers synnerlig» uppmärksamhet å det af Öfver-Intendents-Embetet väckta förslag, att Kongl. Museum, Kongl. Bibliotheket, Witterhets-, Historiae- och AntirpitetsAcademiens Samlingar, jemte Kongl. Mynt-Cabinettet, Klädkammaren och Lif-Rustkammaren må förenas i samma local, i hvilket afseende Kongl. Maj:t jemväl åberopade Rikets Ständers yttrande, att nämnde Academi, för att motsvara sin bestämme!se_, måste beredas utväg att kunna på ändamålsenligt sätt uppställa sina Samlingar, äfvensom Rikets Ständers år lÖ/p församlade Revisorers berättelse, deruti vitsordas, att det inskränkta utrymmet i Kongl. Museum hindrade Samlingarnes uppställande på ett mera lämpligt sätt och att önskligt vore, det förslag till erhållande af en tjenligare plats för desamma kunde framläggas.
Det af Öfver-Intendents-Embetet i sådant hänseende nu afgifna förslag, åsyftande att tillvägabringa ett för Riket hedrande, varaktigt minnesverk af Svensk byggnadskonst, slutade med en kostnadssumma af 5oo,on© R:dr, eller högst 55o,ooo R:dr Banco, som likväl, enär ett byggnadsföretag af denna betydliga vidd och egna beskaffenhet måste erfordra en till flere år utsträckt arbetstid, icke vore beräknad att utgå annorlunda, än i den mon nybyggnaden fortskred.
Majrt ville emedlertid desto mindre med någon framställning i förevarande hänseende gå Rikets Ständers beslut i förväg, som Kongl.
Majrt, ihågkommande den beredvillighet, hvarmed Rikets Ständer tillförene, i förhållande till Statens tillgångar, understödt vetenskaper och konster samt deras Idkare, hyste välgrundad förhoppning, att Rikets Ständer icke heller nu skulle vägra ett lämpligt anslag för det vigtiga ändamålet, så framt allmänna medel dertill lemna tillgång.
Utskottet har tagit noggran kännedom, så val utaf Öfver-IntendentsEmbetets ofvanberörde Memorial, jemte kostnadsförslag, (infördt under N:o 55 i 1 Samlingen, 1 Afd. af Bihanget till Riks - Ståndens Protocoll vid denna Riksdag), som af de yttranden, hvilka uti frågan vid remissens beviljande inom Riks-Stånden afgifvits, hvarförutan Utskottet serskildt, till Stati-U(skottets Utlåtande, N:o 202. 3 ledning vid frågans bedömande, ej mindre låtit sig förevisss uppgjorda ritningar och planer för den tillernade byggnaden, än ock från vederbörande fått emottaga upplysningar, rörande de Samlingar, hvilka äro föreslagna att inrymmas uti nämnde Museum.
Deribland förekomma:
Tajlor till ett antal af 1,358, nu dels uppsatte i Kongl. Slottet och å Drottningholms LustSlott, dels förvarade i ett magazin; Marnior-samlmgen, innehållande efter sednaste inventering 653 N:r; Gravure-sarnlingen, /p3 vohlmer, innehållande ett antal gravurer af circa 5o,ooo; llandtecknings-samlingen, minst 6,000 af värde; Kongl. Bibliotheket, circa 80,000 volurner; Kongl. LifRustkammaren, innehållande 315 banér, fanor och standareer, en mängd vapen, tillhörige framfarne Konungar, 1,300 Rustningar och Tropbeer, m. m.; Kongl.
Klädkammaren, med dyrbarheter och konstsaker, 616 N:r, samt slutligen de under Kongl. "Witlerhets-, Historias-och Antiqvitets-Acadenaieus inseende ställde rika Samlingar, hvarom Utskottet f ån Kongl. Academiens Secreterare erhållit nedanstående upplysningar, hvilka Utskottet anser sig böra anföra såsom exempel på beskaffenheten af någon del utaf de dyrbara föremål för konst och vetenskap, som för närvarande sakna utrymme att appställas och derföre äro för allmänheten i viss nion otillgänglige. l:a Egyptiska, Grekiska och Romerska Fornsaker.
Dessa hafva erhållits dels genom inköp af enskilda Samlingar, hvaribland D:r Hedenborgs var den största, dels genom gåtvor och äfven genom jordfynd inom fäderneslandet.
I den nuvarande localen saknas utrymme att ordna och uppställa dessa, till en del ganska dyrbara, fornsaker.
De äro derföre magasinerade i ett till Åcademrens disposition upplåtet rum, förut begagnadt till arrest, i Högvaktsflygeln vid Kongl. Slottet, derde uppfylla 2:ne breda hyllor längs efter hela rummel och en del af goltvet.
Däribland må serskildt nämnas de utmärkta Egyptiska Mumier med sina tredubbla sykomor-kistor, hvilka General-Consul
Anastasy för några år sedan skänkte till den nyligen aflidne Konungen.
Emedan nämnde förvaringsrum är för allmänheten otillgängligt, har den ena Mumien jemte några af de mest utmärkta arbetena i marmor och terra cotta blifvit utlemnade till det så kallade Stew-Museum vid Logården, att förevisas bland andra der förvarade likartade fornsaker och konstalster.
Dessa båda Samlingar borde förenas och skulle då blifva båda vackra och instructiva.
Till dessa borde äfven slutas åtskilligt, sora på andra ställen föi varas, t. ex. en mängd 4 Stats-UIsko Hets Utlåtande, N:o 202. af graverade stenar, som fordom hört till Kongl. Museum och nu, besynnerligt nog, träffas i den s. k. Klädkammaren på Kongl. Slottet. 2:o Fäderneslandets och i allmänhet
Nordens fornlemningar från Hedniska tiden, Dessa äro, så långt localen medgifvit, ordnade, men en betydlig del deraf kan i brist på utrymme icke framläggas och allmänheten förevisas. flit höra: a) Fornsaker från den s. k.
Stenperioden, — redskap, vapen m.. m. af sten och ben etc., hvilka förvaras i ett stort skåp, som likväl nu icke lan inrymma mera.
Hvad, som under de sednaste åren tillkommit, har måst magasineras.
Hit hörande fornsaker förvaras i ett af tornrummen på Gripsholms Slott. b) Fornsaker från den y. k. Bronzperioden, — vapen, redskap, urnor och en del smycken af bronz.
Ehuru Sverige på detta slags fornlemningar är fattigare än Danmark, förvaras här likväl sådana, till ett icke obetydligt antal, alla funna i Svensk jord, och till en del af stor sällsynthet och utmärkt vetenskapligt värde.
Blott några svärd hafva kunnat till förevisning framläggas.
Saker af stort värde, hörande till denna afdelning, förvaras på Klädkammaren och bland Samlingarne på Ulricsdal. c) Fornsaker från den s. k.
Jernperioden eller sista delen af hedniska tiden, — vapen, redskap, ridtyg m. m. af jern, urnor af lera, sten, glas och andra ämnen, smycken af bronz eller audra metaller, pärlor, m. m.
Då dessa fornsaker äro de allmännaste i Sverige, skulle denna afdelning snart blifva den talrikaste, om plats funnes för anordnandet af hvad, sorn redan finnes i denna och andra samlingar och gräfningar under inseende af vetenskapsmän, blefve företagna. 3:0 Guld- och Silfver-smyekenr sorn blifvit funna i Sverige; men sannolikt till större delenblifvit från Orienten i äldre tider lutförde.
Denna klass utgör den i alla afseenden praktfullaste och kostbaraste Stats-Utskoltett Utlåtande, N:o 202. 5 delen af dessa Svenska Statens Samlingar.
Den eger ingenstädes sin like.
Den Danska Samlingen i Köpenhamn kommer oss närmast, men står dock i detta afseende betydligt efter den Svenska.
Dessa kostbarheter äro nu ordnade under glas på ett stort bord, som sträcker sig genom det största af de fyra rum, hvilka för närvarande åro åt Samlingarne upplåtna.
Men platsen är numera så trång, att sakerna måste ligga på hvarandra till skada för anordningen och för utseendet.
Mången gång är det af stor vigt att kunna på ett ställe upplägga och förevisa hvad, som funnits tillsammans i jorden.
Några försök hafva i denna väg med fördel blifvit gjorda; men en sådan uppläggning är, i anseende till bristande utrymme, icke mera möjlig.
Ur de sednaste åtens fynd har jag derföre endast kunnat framlägga det mest dyrbara och i ögonen fallande, såsom profstycken på Samlingens innehåll.
Denna afdelning har väckt alla besökande främlingars hfliga beundran, hvilken likväl städse yttrat sig i förening med förvåning, att Svenska Staten för så kostbara Samlingar icke eger ett anständigt förvaringsrum. 4:o
Le omin gar från Catholska tiden och Riddare-perioden eller i allmänhet från den Christna afdelningen af medeltiden.