Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1 anledning af förekomne tvister örn Sälja, res rätt att behålla varor, som till Galdennren sålde men obetaldte och ej till honom före Gon{Harsens början lefvererade aro, har Committén funnit en bestämd föreskrift härom vara nödig, och, vid öfvervägande af detta ämne, ansett det vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, och med Allmänna Lagens grunder i afseende på öfvergång af egande-rätt■ till lös egendom, förenligt, att säljaren i sadane fall ej är skyldig aflemna varorne, der ej Borgenarerne dem betala.
Vid bestämmandet af reglorne för behandlingen med Gäldenärs person och för pröfuingen af hans civila eller criminella ansvarighet, bör man sorgfälligt undvika tvänne lika farliga afvägar, nemligen att vara för sträng emot den olycklige eller for medlidsam emot den brottslige.
Det är i synnerhet öfver skonsamhet emot vårdslöse och brottslige Gäldenärer, som man i, från längre tid tillbaka hört klagan här i lan. det nog allmänt föras.
Också torde händelser kunna uppgifvas, som vittna, att denna klagan ej saknat grund.
Om brottslige
Gäldenärer undvikit bestraffning och, med en fortsatt yppig lefnad, gäckat Borgenärer, hvilkas välfärd de upp. offrat, och som stundom blifvit bragte i yttersta nöd , för att underhålla Gäldenärers slösande prakt, skulle desse händelser nödvändigt föror - Konungens Nåd.
219 snl<a allmän förargelse och ådrgga sig lagstifta* rens uppmärksamhet.
'Då orsaken till ilern ansetts ligga antingen i felande föreskrifter i Lag, eller i orätt tillämpning af Lagen, eller i lamhet vid verkställigheten, har ock Lagstiftaren tid efter annan ansett nödigt, att till bristernes afhjelpande granska och förbättra författningarne angående Concursmål och Executions-Yerkct.
Senaste tids erfarenhet, som framställer (lere bevis, huru samma Gäldenärer blifvit af den ena
Domstolen med strängare ansvar ansedde och af den andre lindrigare behandlade, om ej alldeles befriade, måste nödvändigt väcka den föreställning, att Lagarne ej ännu äro nog tydliga och bestämda, för att bereda den säkerhet oell öfverensstämmelse vid deras tillämpning, sora böra åsyftas.
Dä helgden af ingångne förbindelser och af egendomsrätt genom en Bankrutt alltid varde! störd, så är ock i sådant afseende en förbrytelse skedd.
Den, sorn begått densamma, kan vara dertill föranledd antingen af olyckor eller af vårdslöshet, eller ock vara uppsåtlig förbrytare.
Hans oskuld eller graden af hans brottslighet kan endast genom undersökning uppdagas och bestämmas.
En oförmögen Gäldenär, bör således, enär Bankrutten yppas, anses och behandlas icke såsom oskyldig, och ej eller såsom brottslig, utan såsom en person, hvars förhållande och lefnad böra underkastas en allvarsam granskning, och emot hvilken présumtion af brottslighet äger rum, intill dess hans oskuld blifvit ådagalaggd.
Gäldenären bör skyddas, örn hans oförmögenhet härrör af olyckor, fällas till ansvar, om 2?o Konungens "Nild.
Propositioner. iian sjelf till sin oförmögenhet varit vallande, och straffas med stränghet, om han är bedragare; Men olyckorne böra bevisas af Gäldenären, vållander eller bedrägeriet af Borgenärerne.
Dessa grundsattser bar Committéen ansett böra i denna del af Lagstiftningen antagas och följas.
Hvad en olycklig
Gäldenärs afträdes-förmon beträffar, bar Comrnitléen, metl afvikande ifrån förra Lagar, ansett den böra bestå endast i Gäl. denärs åtnjutande af personlig frihet, men ej i befrielse frän betalning med den egendom, han framdeles Iean ärfva eller förvärfva.
De skäl , som härtill föranledt, äro: att ingen kan anses vara fri från en laglig förbindelse för skuld, förr än han densamma fullgjordt: att en olycka bör drabba personen, sorn den haft, och hans egendom, men ej atalie personer eller deras egendom: att den genom olycka i obestånd komne Gäldenärens anspråk å mild och mensklig behandling synas, med billigt afseende på Borgenärers rätt, ej kunna längre sträckas, än att lian njuter personlig frihet, och att Borgenären ej må af de tillgångar, som Gäldenären framdeles tillfalla , angripa hvad till hans, hustrus och oförsörjde barns underhåll nödigt är: att någon mensklighetskänslan mera sårande syn må hända ej finnes, än en Bankruttör efter Concursen uppkotnne välstånd och yppiga lefnad, ställda i bredd med Borgenärers fattigdom och nöd: att, om den princip för Lagstiftningen i dessa mål varder antagen, att en Gäldenär ej skall med framtida tillgångar, enär de öfverstiga hans egna behof, ansvara för gälden, äfven kunde med sam - Konungens Nådiga Propositioner•
2jl ma stal stadgas, att Borgenärerne , tiar bans egendom afträdes, ej borde taga ifvan honom allt det han dä äger: och att, med bibehållande af nyssnämnde princip, skall konna hända, att, då Gäldenären, i anseende till godkända olyckor , njutit personlig frihet, en hans Borgenär, sorn genom förlusten i hans Concurs sjelf blifvit nödsakad att afträda sin egendom, skall, enär denna förlust ej varder honom till godo räknad såsom en oundviklig olycka, blifva underkastad bysättning, och ej en gang derifrån kunna befrias, om Gäldenären komme i tillstånd att framdeles ersätta samma förlust.
Om bysättning må anses, egentligen vara ett tvångsmedel, att förmå en Gäldenär att uppgifva och till Borgenärers förnöjande afstå de tillgångar, som eljest vore okända och således icke för Borgenären åtkomlige , kunde ändamålet med bysättning anses hafva upphört, sedan Gäl. denären afträdt all sin egendom, och fiåga kunde således uppstå, huruvida den i nämnde fall må användas emot en Gäldenär, som , änskönt han icke kan styrka att hans obestånd tillkommit af olycka, utan eget vållande, likväl ej öfvertygas om brottsligt förhållande, eller om icke Borgenärs rätt att bysätta en sådan Gäldenär borde inskränkas till de fall, då anledningar sig yppade, att Gäldenären efter Cessionen vunne ytterligare tillgångar, men dem för Borgenären undanhölle; Men Committéen har ansett vådligt att för närvarande tillstyrka någon mildring i hvad i detta afseende förut stadgadt är.
I likhet med allmänna Lagen och Concurs.’
Siadgan är brottslighet hos Gäldenären indeld i 2 23 Konungens Naii.
Propositioner. tvänne grader, nemligen uppenbar vårdslöshet
Och bedrägeri.
Då i synnerhet den förra kan yttra sig på mångfaldiga olika sätt, och gränsen emellan det mindre vållandet och den straffbara vårdslösheten ej eller kan med ytterlig noggrannhet i Dag angifvas, hafva Committerade funnit sitt bemödande i denna dél böra inskränkas derhän, att, jemte meddelande af allmänna kännetecken på nämnde grad af brottslighet, upptaga sådana arter deraf, som kunnat med tillräcklig noggrannhet beskrifvas, utan farhåga, att
Domaren skulle sättas i nödvändighet att emot sin öfvertygelse och inre känsla , tillämpa ett straff, som endast bör drabba brottet, å olyckan eller det mindre vållandet.
Härvid har Committéen ej kunnat undgå att fästa., uppmärkmamhet på de missbruk af egen eller andras Credit , som erfarenheten visat vara föröfvade i så måtto, att personer, sorn kommit i obestånd, rn£d fördöljande deraf, fortsatt vexelrörelse, utan tillgångar att draga å, begagnat andres skuldebref, dem de såsom lån uppå utgifne motforbindelser eller så kallade Recepissen sig förskaffat; Och , som slikt vingleri, hvarigenom nian underhåller förtroende till en vederhäftighet, sorn man ej ager, är till sina påföljder högst förderfligt , har Committéen ej tvekat att utmärka det såsom en serskild art af vårdslöshet, hvarigenom Eorgenärens egendom kan af Gäldertären förspillas.
Till förebyggande af den osäkerhet, som för allmänheten uppkommit af bristande kännedom om rätte delägare i Handels Bolag, är uti.
Konungens Nåd. Propositioner. 323 .Kongl, rörordningen den 28 Junit 1798 stadgade alt hvart och ett Handels- eller FabriksBolag, sorn antingen består af flere eller andre i lifvet varande personer, än dem, hvilka i Bolageis antagne firma eller handtekning tydligen namngifne äro, eller sorn vill nyttja redan aflidne personers namn och handtekning, bör inom tre månader, efter det Bolaget blifvit slutadt, vid vite af 300 Riksdaler) hos Magistrat i Stad oell Härads-Rätt a landet skriftligen uppgifva rätta namnen på de personer, som i bolaget taga del och för firman äro ansvarige, samt att denna föreskrift likaledes vid enahanda ansvar , bör iakttagas, då någon person från Bolaget skiljes eller ny bolagsman intages, på det en hvar ina kunna vinna underrättelser örn desse uppgifter uti Rättens Inteknings-Protocoller.
Då vådan af försummadt fullgörande af dessa föreskrifter är ganska stor för Allmänheten, som stundom, enär misslyckade eller okloka företag bragt ett Handels-Bolag i obestånd , med bestörtning funnit, att en eller flere af de personer, åt hvilka den förment sin egendom och välfärd vara förtrodde, utur Bolaget försvunnit, eller aldrig varit deruti deltagande, och ansvaret af böter icke ensamt synes vara tillräckligt alt förmå Bolagsmännen till uppfyllande af deras pligt, eller svarande emot påföljden af deras underlåtenhet, har ock Cornmittéen föreslagit , att Bolagsmän, der de komma i obestånd, skola för sådan uraktlåtenhet straffas såsom vårdslöse Gäldenärer.
Bihang till Rikt-St, Prat, IS 17-1818 luta Sami, N\r 29, 3®. 224 Konungens Nåd.
Hvad den andra graden af brottslighet eller bedrägeri -angar, så, ehuru äfven detta brott tan pä ganska många olika sätt utöfvas, är det dock genom det karakteristika känneteknet af elakhet i uppsåt alltid säkrare utmärkt.
Den föreslagna bestraffningen är: för vårdslöshet, arbete i allmänt arbets- och Correctionshus eller i annat fängelse, och för bedrägeri, utom det förut stadgade skamstraff, arbete å fästning, å tider bestämda till deras minsta och hogsta längd, med sådant mellanrum, som gör for Domaren möjligt, att vid straffets åläggande fästa nödigt afseende på större eller mindre brottslighet inom samma grad.
Beträffande säkerhet å Gäldenärs person under Rättegången, har Commitléen, som utgått ifrån den princip, att Gäldenären bör endast såsom sådan, behandlas ej såsom brottslig, men ej eller såsom oskyldig, antagit: att Gäldenär, som sökt afträda ali sin egendom eller till dess afträdande tvungen blifvit, bör, i likhet rned hvad förr är stadgadt, hålla sig inom sitt hus : att Borgenärer, om de ej åtnöjas med en sådan säkerhet, grundad egentligen på äfventyret af bysättning, i händelse
Gäldenären vistas utom huset vid andra tillfällen, än då det medgifvit är, äga att låta honom på deras egen kostnad i huset bevakas: att, i öfverensstämmelse med hvad
Dag om förvaring af andre för Urbota brott tilltalte personer stadgar, Gäldenärer, emot hvilka förekomma bindande omständigheter och liknelser till brottsligt förhållande, skola i allmänt häkte insättas; men att häremot den Gäldenär, sorn genast git-t Konungens Nåd.
Propositioner235 ter visa, det hans obestånd tillkommit af sådan olycka, sorn Lagen godkänner såsom gällande skäl till hans befrielse, är berättigad att vara på fri fot , och att lian äfven rnå i grund af Borgenärers, samtycke, denna frihet åtnjuta , da han med anledningar till brottslighet ej besvärad är.
Den rättighet, som varit Embels- och Tjenstemän, med undantag af dem, som haft uppbörd orri händer, förut rnedgifven, ät,t under Rättegången förrätta sine Embeten och Tjenster, har Cotnmittéen ansett ej kunna sarnmanstå med Statens värdighet och dess ovillkorliga fordran, att ej någon del af förvaltningen af det allmännas angelägenheter må besörjas af personer, som, skiljde ifrån förvaltningen af sina egna, för sådan orsak, sorn kan medföra vanfräjdande straff, äro af .Borgenärer så beroende, att d.et ankommer på (lesses välbehag att: åt Staten skänka, eller snarare sälja en brottslig
Gälderiärs arbetsbiträde, emedan de i sistnämnda fall kunde påräkna en större fördel för sig sjelfve.
Comroittéen kan ej föreställa sig någon anstötligare och för Embetsmanna-anseendet mera förklenlig händelse, ari att en Gäldenär, den man under Rättegångens lopp tillåtit vara n fri fot, sedermera, nar Dom faller, skulle ifrån sitt Embetsrum afföras till arbets- eller Correciionshus eller till fästning.
På sådan grund är ovilkorligen stadgadt, att Embets- eller Tjensteman bör, intilL dess öfver honom dömdt är, afhålla sig ifrån utöfningen af Eml>e(et eller 'Tjenste».
Ar han fri från brottslighet och jemväl berättigad till Afträda»-förm ån, så kari kan ock snart förete de Sj6 Konungens Nåd.
Propositioner. stal, hvarå han genom
Dom vinner stadfästelse på sin oskuld och rättighet till Afträdes-förmån, och åter med obefläckadt anseende tillträda sin tjenstgöring.
Frikännes han från brott, men njuter ej afträdesförmån, så kan han äfven , utan att vanära Embetet, å nyo ingå i utöfning deraf, när Borgenärerne afsäga sig deras anspråk på hans person.
De föreskrifter angående Rättegången , som i förra författningar blifvit gifna, äro i detta-förslag väsendtligen bibehållna.
Hvad beträffar Bouppteknings-Ed för Gäldenär, som till egendoms afträdande blifvit tvungen, har Commitéen ansett honom böra edeligen fästa, ej allenast, att han, sedan Borgenärernes ansökning om egendomens afträdande honom kungjord blef, någon åtgärd till deras förfång ej vidtagit, utan ock att lian, efter fattadt beslut att egendomen afträda , sig i berörde afseende ej brottsligen förhållit, detta senare af deri anledning, att en Gäldenär, som förutsett och haft för afsigt att hans egendom afträdas skulle, möjligen kunde, under afbidan af Borgenärernes tvång, undansticka egendom eller i annat afseende emot dem oredligen handla, emedan ett sådant brottsligt förfarande före den tid, då Borgenärerne sjelfve yrkade afträdandet af hans egendom, af lion orja ej ansågos inbegripet under Eden, der densamma endast uttryckligen omnämnde hans förhållande sedan Borgenärerne sökt tvinga honom till cession.
I anseende till de förändringar, formulairet till den Ed, sorn varit Borgenärer ålagd, till styrkande af derasfordringar, hittills varit och må hända hädan efter kan Konungens Naii. Propositioner.: 527 blifva underkastadt, har Commitéen ansett lämpligast alt i denna
Lag hänvisa till hvad derom serskildt stadgadt är.
För att vinna större säkerhet dera, att brottslige Gäldenärer ej ma undgå tilltal och laga bestraffning, har Commitéen föreslagit, att allmän åklagare skall af Domstolen tillkallas för att talan föra, der han finner anledning dertill vara.
De föreslagne nya stadganden att, ona Rätten pröfvar mågen fordran, i grund af en Borgenärs jäf, antingen hel och hållert , eller till någon del försvinna, sådant bör gälla till förmån för öfrige Borgenärer, ändå att de ej i jäfvet deltagit, men att den enes ändrings-sökande i Rättens Dom ej må gälla för annan, ärogrun. dadé å de skäl, att ej någon må genom okunnighet om sin egen rätt och om de jäf, som äga rum emot annans fordran, vid första Domstolen blifva lidande, och den, som bevakat en i sig sjelf ogiltig fordran , således ej eller draga obehörig fördel af någons stillatigande ; och att deremot, sedan Dom vid första Domstolen fallit, och en hvar Borgenär baft tillfälle att deraf göra sig underrättad orri den rätt honom och andre tillagd blifvit, den ene genom fullföljandet af sin talan ej kan verka upphäfvandet af den laga kraft, Domen emot en annan vunnit.
Da det ej sällan inträffar, att Borgenärer 1 sina inlagor påstå , att med förmånsrätt utbekomma fordringar, derföre sådan rätt efter
Lag ej ager rum, utan att anmärkning deremot af andre göres, har Commitéen ansett den af Domstolen, utan uttrycklig anvisning i Lag, redan antagne Lagskipnings-princip, att ordningen och Konungms
Nåd, Propositioner. företrädet börgenärerne emellan må efter
Bag oell fordringarnes beskaffenhet bestämmas , ändå att jäf emot sökt förmånsrätt ej gjordt är-, i Concurs-Lagen böra bestämdt utsättas. X afseende på sysslomans redovisning och Concurs-massans utdelning till Börgenärerne har Committéen föreslagit sådane närmare bestämmelser , som till befordrande af Borgenärers och äfven Gäldenärens rätt ansetts nödiga.
Grunderna för delning af ett Bc emellan maltar, eller emellan död makas arfvingar och den efterlefvande makan, äro i Allmänna Gagen stadgade.
Huru med Bo-delning skall förfaras , om makarne inbördes eller efterlefvande maka och den dödas arfvingar skola varda säkre för de anspråk , som boets före dess delning tillvarande Borgenärer i en framtid kunna göra å den egendom, som vid delningen tillfallit den etie eller andre makan, eller afvingarne , är ett ämne , soi-u under benämning af Boskillnadsmål blifvit i sammanhang med Concurs-X’örfattningen afhandladt , på den grund, att Borgenärer, i de fall då boskillnad må sökas, likasom vid annan Concurs böra genom offentlig stämning kallas att deras rätt bevaka.
I båda makarnes lifstid kunna frågor om boskillnad dem emellan yppas i de fall: i:mo Att mannen afträdt sin egendom till Borgenärer, och att Hustrun vill undanskifta antingen sin enskilda egendom eller ock både den och sin giftorätt i boel, emedan hon fö i menar gälden vara af sadan beskaffenhet, att mannen ensam derföre svara bör, — och 2:0
Att endera makan, utan att dep andres egendom afträdd är, vill skif - Konungens Nåd.
Propositionen 32-gr fa undan enskild egendom eller giftorätt eller bada, för att undgå att dermed betala gäld , hvarföre den andra makan likaledes bör ensam i ansvar stå.
I första fallet har Committéen, enär hustrun,' såsom stående under mannens målsmanskap, ej kan vara satt i stånd, att sjelf känna eller bevaka sin rätt , föreslagit att hon vid Concurs
Domstolen bör höras och förses* med biträde af god man, samt att lika tid till bevakning af Hustruns rätt må beviljas, som för anmälan af Borgenärers fordringar stadgadt är.
I andra fallet åter har Committéen, till förekommande deraf, att den ene makan skulle kunna utan uppenbara skäl blottställa den andre för äfventyret af dess samtelige Borgenärers sammankallande i likhet med hvad förr stadgadt är, ansett en sådan påföljd böra bero af boets tillstånd, såsom det vid' ordentligen förrättad uppteckning utrönes.
Då endera makan död är, kan boskillnad emellan. den efterlefvande och den andras arfvingar sökas, 1:0 enär Sterbhus-delägare å ena si-’ dan afträde antingen sin eller den dödes enskilta egendom eller giftorätt, eller båda, eller 2:0 u-[ tan att egendom å någondera sidan afträdd är.
I förra händelsen har Committéen, enär egendoms afträdandet af Sterbhus-delägare å ena sidan medför Concurs, och boets sanitelige
Borgenärer således komma i tillfälle att bevaka sin rätt emot Sterbhus-delägarne, ansett lika tid, som för bevakning af borgenärers rätt är stadgad, böra förunnas den Sierbhus-delägsre som vill boskillnad söka.
I senare händelsen åter bör den, sorn boskillnad söka vill,, det hos Rätten anmäla, 230 Konungens Nåd.
Propositioner. inom tid, sorn för urarfva - görelse föreskrifven är.
Om föremålet för stadganderne om boskilnad å ena sidan är, att försäkra sökandens rätt , hafva de,jämte föreskrifterne om urarfvagörelse oell efterlefvande makas afträdande af sin egendom eller giftorätt, å den andra ej mindre för afsigt att främja Borgetiärernes rätt och fördel.
På sådan, grund är påbudit, att anmälan om boskillnad, urarfvagörelse eller efterlefvande ma. kas afträdande skall ske inom viss korrt tid sedan boupteckningen hölls, vid äfventyr för den försummande att betala all den gäld, som då veterlig var, och orri ny gäld derefter yppas, inom lika tid sedan den kunnig blef, vid enahanda ansvar för försummad anmälan.
Men , då offentlig stämning utfärdas ellef Concurs uppkommer till fö] je af någondera Sterblius-delägarens anmälan , bör detta lända alla de öfrige till samma lörman som de skulle hafva åtnjutit, om sådan anmälan af dem sjelfve skett emedan ändamålet, borgenärernes säkerhet , är i detta afseende redan genom den enes åtgärd vunnit.
Att denna förmån innefattar befrielse för arfvingar, som afträda den dödes qvarlåtenskap, ifrån all hans gäld, och för efterlefvande maka, sorn afträdt sin egendom, ifrån den gäld hvarföre den andra makan ensam svara bordt, efter ty i tv Gap. 2 och 4 §. §.
Giftermåls-Balken »kills, är i Lag och Författningar förut nogsamt bestämdt.
Men i fråga om hustruns ansvar för gäld, som under Äktenskapet tillkommit, hafva olika meningar uppstått, om, efter 3 nyssnäm - Konungens Nåd.
Propositioner. de Capitel och Balk, hustrun, enär hon och mannen bägge för en och en för bägge bundit sig till gablens betalning, bör vara fri från vidare ansvar för sådan gäld, då hela hennes arfvejord i betalning galt, eller om hon med framtida tillgångar och äfven med sin person bör ansvara.
I betragtande af hustruns förhållande till mannen och bennes beroende af honom såsom hennes målsman, hvilka lätteligen skola förmå henne att underskrifva mannens förbindelser, när han det fordrar, och ofta göra för henne omöjligt att sin underskrift vägra, har Committéen föreslagit att hustrun, när hon afträder sin egendom, bör vara fri för all under äktenskapet tillkommen gäld , der hon ej åsamkat sig gälden i och för köpenskap eller annan näring, den hon efter serskildt tillstånd idkat.
Hafva arfvingar eller efterlefvande maka, i stället att genast afträda sin egendom, sökt bokiflnad i laga tid, böra de ock njuta den förmån förr sagd är , enär de till Borgenärerne afstå ali den egendom, till hvars undanskiftande de genom
Dom pröfvas ej berättigade vara.
Då hustrun äger fordran för penningar eller lösören, som förvandlade äro, har Committéen, enär hon, i afseende å samma fordran, upphör att vara ägare till någon viss egendom och der emot gått öfver till de vanliga Borgenärers klass ansett henne böra, lika med dem, sin rätt i detta fall bevaka och styrka, i Att endera makan ej må emot borgenärer njuta rätt till vederlag för dess enskilda fasta egendom , sorn under akten skåpet blifvit såld, och ej eller emot Borgenärer ega lätt till ersättning för hvad af dess del i bo - »32 Konungens Nåd.
Propositioner. et gått till betalning af den andres gäld , har Corr.rnittéen föreslagit på den grund, att i förra fallet makan må anses hafva sjelf sålt sin egendom, eller åtminstone till försäljningen samtyckt, och att i senare fallet en efterräkning med Borgenärer, arn användandet af boels egendotn för den ena makans enskilda skulder, hvarå den andra kunde grunda anspråk, ländande till mindskning af tillgåtigarne, synes olämplig, då den makan, hvars del blifvit tillgripen, ägt laga utväg, att genom boskillnads sökande det förekomma.
Om en arfvinge vill göra sig urarfva, men annan ej, har Cornouttéen funnit det lika litet kunna vägras denna sednare, att, med äfventyr af gäldens betalning, öfvertaga hela egendomen L detta fall, sorn derest den andre sin arfsrätt försutit eller med döden afgått; dock är till Borge-, närernes säkerhet det vilkor för ett sådant öfvertagande föreslagit, att den arfvinge, som emottager egendomen, skall ställa full borgen för gäldens betalning.
Lag-Committéens Förslag tili Concurs-Lag i de delar, sorn Kongl Majit förundrat eller icke antagit. 3- Cap. 4- §•
— - - - I hvartdera af des sa fall, skall Gäldenär för sin vårdslöshet straffas med arbete å allmänt Arbets- eller Correctionshus, eller i annat Fängelse, i Sex månader till Tu år, efter omständigheterne.
233 7- §• — - - - Styrker vårdslös Gälda när inför Rätten, att han sine Borgenärer till fullo förnöjt; da må han i medborgerligt anseende återställas, sedan han straffet undergått, 5. Cap. 32. §.
Kan frågan om Gäldenärs Afträdes-förmån eller ansvar skiljas från Borgenärernes tvist sins emellan, åge Rätten att deröfver förut serskilt döma.
Allmän Åklagare äge, att emot Gäldenär föra talan, ändå att Borgenärer sin rätt eftergifva.
Ar Gäldenär rymd, gånge ändå Dom öfver honora.
Dom, derigenom Gäldenär för vårdslöshet eller bedrägeri till ansvar fälld är, varde i Allmänna Tidningarne kungjord, sedan den laga kraft vunnit.
Ar sådan Gäldenär Embets- eller Tjensteman, skall ock
Domen insändas till det Embetsverk, hvarunder han för Embetet eller Tjensten lyder, innan den verkställas må.
Förslag till ändring af 8 Cap. 1 $. Giftermåls-Balken. 1. §.
Vilja man och qvinna, der hon Enka är, eller Giftoman i Mös vägnar , göra förord sig emellan före ägtenskapet, då skola de det skrifligen och med tvänne vittnen upprätta, innan vigsel sker.
Ej må förord göras om annat, än Makarnes Giftorätt, eller till förfång för dem , som bättre rätt till egendomen å den tid hafva.
Ägtenskaps-förorå skall öppet ingifvas tili Rät - 234 Konungens Nild.
Propositioner. (en i den ort der Makarne hafva sitt bo och hemvist, eller sätta sig neder att ho, i Staden inom Åttonde dagen och på landet å nästa Ting, sedan vigselskett och late