Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts uti den nådiga remissen meddelade föreskrift, att närmare utreda förhållandet med de vilkor, hvarunder bruket fått sig nyttjande-rätten till allmänningarne upplåten, anföra Kollegierna: att vid den år 1814 vid bruket hållna undersökning bruksegaren, enligt livad undersöknings-protokollet innehölle, förklarat sig icke innehafva några handlingar, som visade, när östra allmänningen blifvit till svafvelbruket anslagen, och att någon sådan ej heller sedermera blifvit företedd.
Den äldsta handling, som blifvit förevisad, hvari allmänningen omtalas, vore ett undersöknings-protokoll af bergmästaren Sneckenberg af den 22 Maj 1095, hvaribland annat omnämnes, att skogen vid tillfället blef besigtigad och huru den befanns.
Sedermera nämndes i Landshöfdingen Cronhjelms bergsransakning af den t Oktober 1 708, att allmogen sökte tillökning i betalningen för veden, i anseende dertill att på bruks-allmänningen ej mera vore ali tillgå.
Enligt bruksegarens uppgift vid undersökningen 1814, bade skogen blifvit år 1710 uppmätt och på karta lagd af Landtmätaren N. Ever, under litel:
"Karta öfver Svafvelbruks-allmänningen.
” Genom Bergs—kollegii beslut af den 8 December 1709 tillförsäkrades
Dylta bruks då varande innehafvare, att han, 0111 den sedermera så kallade Hålahults—all— männingen blefve för allmänning förklarad, framför någon annan skulle "få densamma till svafvelbruket att sig deraf till dess behöriga drift och nödiga ved-fournering, så långt den kan förslå, betjena”; hvarjemte Konung Carl XILs resolution eller privilegium af den 50 September 1712 innehölle i 5:te punkten: att som skogstrakten Hålahult vid namn, genom Eslats-sekreteraren Feifs pådrifvande blifvit förklarad för allmänning och af Bergs-kollegium under svafvelbruket lagd, så fann Kongl. Kongl. Maj.ts Nåd.
Skrifvelse N:o 4-0. 25 Majit skäligt, alt densamma för svafvelbruket allt framgent blef behållen, såsom det angelägnaste och fördelaktigaste verket i den nejden, hvilket för Kongl. Majlis tjenst vore nödigt på allt görligt sätt med nödig skog förse; och ehuruväl för allmänningar, som jernbruk till smide och hlåsningar varda anslagne, en årlig rekognition erlägges, hvarifrån grufvor och de ädlare verken äro befriade, så ville Kongl. Majit nu och i framtiden hafva frikallat svafvelbruket, såsom ett af de ädlare verken, för en slik rekognition.? erläggande, så väl för ofvannämnde allmänning Hålahult, som der några flera Kronans skogstrakter för svafvelbruket kunde utsökas.
Huru och på hvad vilkor Hålahults allmänning blifvit lagd under svafvelbruket, vore således tydligen ådagalagdt.
När sådant skett med östra allmänningen hade icke kunnat utredas; men alt så väl denna som Hålahults allmänning borde för svafvelbrukets tillverkning användas, med frihet från rekognitions—afgift, syntes så väl af ofvannämnde, som af de sedermera tid efter annan angående bruksrörelsen vid Dylta utfärdade resolutioner.
Ofver begge allmänningarne hade vid undersökningarne blifvit företedda kartor, upprättade 1 799 och 1800 och af vederbörande Härads-rält fastställda.
Hvad dessa skogars beskaffenhet och värde beträffar, så hade vid undersökningen år 104 6 desamma blifvit af Öfverjägaren Hamnström uppskattade, den östra allmänningen till en årlig afkastning af 357,27 och Hålahults allmänning lill 150,6 stafrum, således hegge allmänningarne tillsammans till 487,87 stafrum af 15 qvarters längd, höjd och bredd, med den anmärkning om den dervid följda method, att tiden ej medgifvit en vidlyftigare och noggrannare uppskattning, och vore hela innehållet af Hålahults allmänning deri uppgifvet utgöra 1,016 tunnland 17 kappland.
Totala innehållet af östra allmänningen vore deremot i Hamnströms protokoll icke upptaget och upplysning förekomme ej heller deri om de å allmänningen befintliga lägenheter, hvaremot den underrättelse meddelas, alt begge allmänningarne blifvit för starkt anlitade, så alt uppmärksamhet vid hushållningen med dessa skogar vore af högsta behof, på det ali desamma ej måtte blifva alldeles förstörda.
Vid koinmissionsförrältningen år 1850 hade, så vidt protokollet utvisade, någon undersökning af skogarne icke egt rum, men vid den år 1814 funnes en undersökning af allmänningarna vara med noggrannhet utförd af då varande Ofver-jägmästaren i länet, biträdd af Landtmätare, 2;ne Bergs-sesmän och 2:ne Nämndemän, hvilka uppskattat allmänningarne, som då funnos väl vårdade, att kunna lemna 731 stafrum årligen.
Hela innehållet af Hålahults allmänning vore i protokollet öfver nämnde undersökning upptaget til! ofvanberörde belopp, 1,016 tunnland 17 kappland, hvaraf 64 tunnland 17 kappland ansetts vara impedimenta; och upplystes, hvad östra allmänningen angår: att densammas totala innehåll utgjorde 4,743 tunnland 14 kappland, hvaraf 299 tunnland 2 kappland mossar, 484 tunnland sjöar, 2,556 tunnland 12 kappland behållen skogsmark samt 1,424 tunnlands hemmans - 24 Kongl. Maj.is Nåd.
Skrifvelse N:o 40. och torp-egor; att torplägenheterna utgjorde åtta, från hvilka 25 7 dagsverken jemte 9 lass hö utgjordes lill
Dylta herregård; samt alt dessutom egorna till 3:ne andra torp till en del lago inom allmänningen.
Ehuru nu dessa allmänningar icke voro alldeles af samma egenskap, som rekognilionsskogar, likväl och då desamma under loppet af 200 år varit med Dylta bruk fortfarande förenade, anse Kollegierna dem, på sätt äfven Kommitlerade tillstyrkt, böra, med tillämpning af Kongl, kungörelsen den 4 Februari 1811, skattläggas och af bruksegaren få till skatte lösas.
Deremot kunna Kollegierna icke instämma med bemälde Kommitterade deri, alt någon ersättning hör bruksegaren tillkomma för de utskylder och besvär, som genom allmänningarnes skattläggning komme all drabba bruksegaren, och således icke att någon qvittning må ske för den särskilda bevillning, som från tillverkningen hittills utgått med 36 sk. för hvarje Skgf svafvel, 8 sk. för hvarje
Skfif vitriol och 3 sk. för hvarje tunna rödfärg, och hvilken, enligt hvad Kommitterade upplyst, under de tio åren 1836—1845 i medeltal utgjort 376 R.dr 46 sk. 4 rst.
Kommitterade syntes härvid hafva förbisett de väsendtliga fördelar, som genom en ovilkorlig egande- och dispositions—rätt lill allmänningarne bruksegaren tillskyndas, fördelar, hvilka i mångfaldigt hänseende öfvervägde de allmänna utskylder och onera, som elter allmänningarnes skattläggning komme att utgå; och det läge för öppen dag, all genom en sådan reglering icke ringa vinst tillskyndades bruksegaren, som för en obetydlig köpeskilling förvärfvade en så vidsträckt och god skogsmark.
Då ofvanberörde särskilda bevillning icke borde utgå, sedan tjenslbarhelerna upphört, utan Dylta bruk i afseende å beskattning komma i samma förhållande som andra verk, finna Kollegierna med rättvisa och billighet vara öfverensstämmande, att
Staten varder ersatt för förlusten af denna särskilda bevillning, hvilken Kollegierne anse höra upptagas till det af Kommitterade beräknade belopp 576 R:dr 46 sk. 4 rst., och således ett kapitalvärde efter 5 procent Kronan i liqvid lillgodoföras med 7,539 R.dr 14 sk. 8 rst.
Hvad angår sjelfva Bruket, så och i fall med delta ord förstås hvad dermed vanligen menats, nemligen egentligen byggnaderna för tillverkningen med tillhörande jordområde, borde väl nu mera tvifvel icke kunna ega rum derom, att Kronan deraf ej mera kan anses vara egare, hvaraf likväl ej följde, del Kronan icke med skäl kunde af bruksegaren, såsom innehafvare af Dylta bruksprivilegier fordra redo för den egendom förre privilegii-innehafvarne såsom Kronans tillhörighet emoltagit, och till hvilken, under deras förvaltning, Kronans egande-rätt, utan Kronans vetskap, gått förlorad, emedan med arfvet af lörmånerne väl äfven borde hafva följt arfvet af ansvarighet för den emottagna egendomen.
Någon talan i detta hänseende anse
Kollegierna likväl desto mindre vara skäl att Kronan anställer, som, utom det att hvarken bruket eller grufvorna för Kronan egde något verkligt värde, den omslän - Kongl. Maj:t» Näd.
Skrifvelse N:o 40. 25 digheten att Kronans egande-rält lill bruket försvunnit ej kunde minska, utan snarare öka Kronans befogenhet, om den annars kunde anses förefinnas, att återtaga skogarne och tjenstbarheterna, helst del, varit för underhållande och drifvande af Kronans, men icke af enskild persons verk, som desamma blifvit upplåtna.
Alt likväl sjelfva grufvorna tillhöra Kronan, äfvensom alt det varit privilegiiinnehafvarens pligt att till dem bevara Kronans rätt, synes Kollegierna icke vara tvifvelaktigt.
Emellertid kumle grufvorna utgå eller blifva alltför besvärliga alt bryta och andra omständigheter äfven inträda, af hvilka svafvel-tillverkningens upphörande blelve en följd.
Om vid sådant förhållande bruket skulle till Kronan återfalla eller icke, anse Kollegierna af nyssnämnde orsak vara likgiltigt; men otvifvelaktig! komme så väl tjenstbarheterna sorn allmänningarne alt utan ersättning till Kronan återgå, hvarjemte Kronans räll inträdde all till sig lösa de genom Drottning Christinas bref af den 51 Januari 1654 försålda ”gods”, emot den derför erlagda iösepenningens restitution, på sätt i nämnde bref blifvit förbehållet, och vid dessa förhållanden anse Kollegierna, lika med Kommilterade, att om ock icke en ovilkorlig ogande-rätt till bruket och grufvorna, likväl bortfallandet af det äfvenlvrliga i bruksegarens nu innehalvande besittningsrätt till de öfriga förmånerna för honom icke bör sakna värde.
Då Kollegierna uti sill underdånigt utlåtande af den II November 1843, med anmälan, alt under åren 1833, 1855.
1837 och 1838 ingen svafvel—tillverkning egt runi, utom det ringa beloppet 18 under det ena af nämnde år, hem ställt, om icke af sådan orsak talan borde vid vederbörlig domstol mot bruksinnehafvarne anställas, med yrkande alt de måtte fråndöma* de förmåner, hvilkas innehafvande blifvit för svafvel-tillverkningens idkande af Slaten medgifna, samt Kongl. Maj.t, genom dess nådiga bref af den 18 December 1845, förklarat sig framdeles vilja taga i öfvervägande, om och hvad åtgärd i förutnämnde syftning borde vidtagas, i hvilken fråga scdnaste Kommilterade sig jemväl-yttrat och på anförda skäl förklarat, det de icke hirmo sig höra anställandet af en sådan rättegång i underdånighet tillstyrka, så anse Kollegierna delia äfven nu böra utgöra föremål för deras underdåniga utlåtande och anföra i anledning häraf, alt, oaktadt ofvan anmärkta förhållande, hvartill kunnat -läggas alt, enligt de till Bergs-kollegium inkomna bergmästarerelationer, svafvel-1 ill verk ningen under tiden, som förflutit efter utfärdandet af Kongl, resolutionen den 5 September 1815, eller från och med 1816 lill och med 1855 icke uppgått till det belopp, som bort lill Kronan levereras, utan några hundrade Skäf derunder, och fastän Kollegierna icke kunna anse det vara med privilegierna enligt, att bruksegaren med köpt svafvel fullgjort sin leverans, synes Kollegierna likväl, äfven om del kunde förutsättas, ali ett åtal om piivilegiernas förlust på nämnde grund skulle af domslolarne godkännas, vidtagandet af en sådan åtgärd, sedan förhållandet under en längre tid lemnats opåtaldt och verket öfvergått i annan egares Bih. lill R.
SL Prot. 1859 § 1860.
1 Sami. 1 Afd. 14 Hafi. 4 26 Kongl. 3Iaj:ts Nåd.
Skrifvelse N:o 40. hand, icke vara ett Staten värdigt sätt alt tillvägagå, hvarföre KoiSegierna, lika med Kommitterade, icke anse sig böra i underdånighet tillstyrka Kongl.
Maj t alt ett sådant åtal anbefalla.
Ofver hvad af Kommitterade blifvit anfördt i afseende på frisocknehemmanens rolerings-kostnad, jemförd med deras nuvarande åligganden lill svafvelbruket, anse Kollegierna något yttrande desto mindre erforderligt, som Kongl. Majlis nådiga bref af den 29 April S83u innehåller, att frågan om roleringen skulle hvila, till dess den om tjenslbarhelernas indragning blifvit afgjord, samt dessa begge frågor ej heller mod hvarannan egde något egentligt sammanhang.
I enlighet med Kollegiernas föreslående beräkning skulle alltså den ersättning, som för indragning af tjenstbarhet! na och öfriga lös'maner borde
Dylta bruksegare tillkomma, utgöra följande belopp, nemligen: för grufvedagsverkena Banko R:dr 42,553: 16. — !> vedprestationen. ,, O ■*r*' O o 8. 3 i}. tillhopa Banko U:dr 92,659: 24. 5 i hvarifrån borde afgå: för svafvcl-leveransens upphörande.
. . . 26,041: 52. — n upphörande af den särskilda bevillningen 7.55'a: 14. 8. 53.580:
CO CO så alt bruksegarnc skulle erhålla eli kontant belopp af . dt»,058: 2 5. 7 i.
Bruksegaren fordrar deicmol: för grufvedagsverkena 59,280: — — 5) vedprestationen 58,485: — — V förändringen i sättet för tiondens utgörande . 1 598: 42.
— Banko H:dr 99,165: 42. — men hvarifrån afgår för svafvel-leveranscns upphörande . . 18.750: — — då den af honom äskade kontanta ersättningen uppgmge tili 80,4 13: 42. — och således 21,555 R:dr 16 sk. 4Sj rst. mera än den bär ofvan beräknade ersättning, hvilken vore den högsta, som rimligtvis borde kunna komma bruksegaren tillgodo, helst Statsverket genom denna ersättning, i förening med allmänningarnes upplåtande under skattemanna-rätt, kommc att vidkännas en uppoffring, sorn vida öfverginge den fördel, Staten herodes genom rotering af de nu derifrån befriade, under
Dylta bruk dagsverks-skyldige hemman.
Uti de underdåniga påminnelser, hvarmed nuvarande bruksegaren Friherre Wilhelm Åkerhjelm, fått olver detta Kollegiernas underdånig;! utlåtande inkomma, har bemäide bruksegare hufvudsakligen åberopat sitt förut i Irågau afgifna yttrande samt vidhållit de fordringar, han deruti Iramställt.
Maj:fs Ndd.
Skrifvelse N:o 40. 27 Kongl. RIaj:t har de till detta mål hörande handlingar i nåder låtit sig föredragas; och då Dylta bruksinnehafvare, uti afgifna påminnelser emot Krigs-, Kammar- oell Bergs-kollegiernas utlåtande i ämnet, förklarat sig icke vilja ingå på den ifrågaställa regleringen med annat vilkor, än att af Kronan erhålla ett ersättningsbelopp, sorn med mera än 50,000
R:dr !t:mt öfverstiger den summa, som Kollegierna föreslagit, men Kongl. Majit funnit sig icke kunna godkänna bruksinnehafvarens anspråk; så har Kongl.
Majt nu endast velat meddela Rikets Ständer underrättelse om hvad i ärendet blifvit tillgjordt, med öfverlemnande derjemte lill Rikets Ständers bepröfvande, huruvida en summa ungefärligen motsvarande det af Kollegierna föreslagna ersättningsbelopp, i Riksmynt 00,587 Riksdaler 80 öre, må lil!
Majlis disposition anvisas, för alt, derest möjligen bruksinnehafvaren framdeles skulle dermed ålnöjas, för regleringens tilivägabringande lill honom utbetalas.
Emellertid och hvad särskildt beträffar de för svafvelbrukets tillverkning upplåtna krono-allmänningar, benämnda Ostra allmänningen och Hålahults allmänning, så enär, enligt hvad handlingarne i målet utvisa, vid särskilda genom jägeribetjenle tid efter annan hållna undersökningar af skogarna, den underrättelse meddelats, att begge alimänningarna, hvarå flera torplägenheter till
Dylta gårds förmån skola finnas anlagde, blifvit alltför mycket anlitade, så att uppmärksamhet vid hushållningen med dessa skogar är af högsta behof, på det desamma ej må blifva alldeles förstörda, har Kongl. Majit förständigat
Dess befallningshafvande i Örebro län, att dels låta vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom må kunna bestämmas det årliga afverkningsbelopp, sorn med skogens å nämnde allmänningar bestånd kan vara förenligt, dels hålla noggrann tillsyn deröfver, att allmänningarne oj hårdare anlitas, än här förut nämndi är, och således ej heller för annat ändamål, än det, hvartill de af Kronan blifvit ål svafvelbruket upplåtna.
I det fall att tjenstbarhelerna och hembuds-skyldiglieten af skogs-efiekler, som nu åligga de så kallade frisocknarne Axberg, Kihl och Hofsta, komma att upphöra, blifva frisocknehemmanen i ställe!, på såll Rikets Ständer vid 18*28, 1829 och 1850 årens riksdag äfven ansett, underkastade rotering; men Kongl. Majit har funnit, att verkställigheten af denna roterings-ålgärd, såsom beroende af den förra frågan, eller tjenstbarheternas upphörande, bör tills vidare uppskjutas och efter omständigheterna blifva föremål för framdeles skeende särskild pröfning.
Handlingarne i detta mål skola blifva öfvcrlemnade lill det Utskott, som med frågan kommer alt taga befattning; och Kongl. Majit förblifvcr Rikets Ständer med all Kongl, nåd oth ynnest städse väl bevågen.
Björnstjerna. 28 Kongl Maj.ts Nåd.
Skrifvelse N:o LO.
Utdrag af Protokollet öfver Landt försvars-Ärenden, hållet inför Hans Maj: t Konungen uti Slats-Rädet ä Stochholms Slolt den 27 Oktober 1859.
Hans Excellens, Herr Justitie—Slatsminislern, Friherre De Geer.
Hans Excellens, Herr Slatsminislern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-raden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grelve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten.
Deparlemenls-chefen, Stats-rådet Björnstjerna uppläste till justering följande, på grund af förut fattade heslut, uppsatta förslag till Kongl.
Maj ts nådiga skrivelser lill Rikets Ständer, nemligen: 2:o angående ifrågasatt upphörande af de så kallade frisocknarnes tjenstbar— heter till Hvita svafvelbruk och socknarnes rotering.
Majit täcktes, uppå Stats—Rådets underdåniga tillstyrkan, i nåder gilla ofvanberörda förslag, sådana de finnas delta protokoll b i lagda, samt förordna, alt, i öfverensstämmelse dermed, nådiga skrivelser skulle till Rikets Ständer allåtas.
Ex prolocollo J. A. Jcedrén.
Kongl. Maj. ts Nåd.
Skrifvelse N:o 41. 29 Nio 41.
Ank. till Exp.-Utek. d. 21 Nor. 1859, kl. 11 f. m Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående afsöndring af jord från Regemenls-paslors-bostället Westerhus, till utvidgande af Jemtlands Hästjägare- och Fältjägarekorp sers mötesplats å Frösön; Gifven Stockholms Slott den 27 Oktober 1859.
Sedan hos Kongl.
Majit blifvit i underdånighet anmäldt, att den till Jemtlands Hästjägare- och Fälljägare-korpser å Frösön nära Östersunds stad upplåtna mötesplats, nu innehållande en vidd af 42 tunnland och 16 kappland, vore för dessa korpsers samtidigt inträffande vapen-öfningar så otillräcklig, att å densamma saknades nödigt utrymme ej allenast för målskjutnings-banor och skottvallar, ulan ock för koksläder, marketenteri, väg lill vattningsställe m. m.; samt i anledning häraf föreslagits, dels alt en Regements-pastors-bostället Westerhus tillhörande skogstrakt, hvarå, elter öfverenskommelse med nuvarande boslällshafvaren, Hästjägare-korpsens lägerplats och vattningsväg samt begge korpsernas målskjutnings-banor nu finnas inrättade, äfvensom ock en under samma boställe lydande torplägenhet norr om berörda skogstrakt samt den odlingsmark, som ligger norr om Fältjägare-korpsens baracker, eller samtliga å en häröfver upprättad kanta med Lill.
B. tecknade lägenheter. måtte vid nuvarande boställsinnehafvarens afgång, då bostället kommer alt för lönings-fomlons räkning utarrenderas, få ifrån bostället afskiljas och med korpsernas mötesplats sammanläggas, dels ock att för den minskning i jord och afkastning, bostället sålunda koni me att vidkännas, ersättning måtte af allmänna medel varda anvisad: så hade Kongl. Majit, som funnit behofvel att utvidga Frösö lägerplats, vara so Kongl. Maj:ts Nild.
Skrifvelse N:o 41. ådagalagdt och det i sådant afseende framställda förslag jemväl vara ändamålsenligt, medelst nådigt bref den 2G Januari 1858 uppdragit å!
Krigs-kollegium alt vidtaga de förberedande åtgärder, som för ärendets slutliga behandling linnde erfordras, hvarefter bemälda Kollegium uti underdånig skrifvelse den 4 Februari 1859 anmält, alt den för utvidgande af lägerplatsen å Frösön afsedda jordrymd, inalles utgörande 54 tunnland, 14 kappland, blifvit af Kronofogde och Häradsskrifvare jemte Nämnd, i vederbörandes närvaro, år 1858 uppskattad, dervid förrällningsmånnon ansett, alt Regements-paslors-boställel
V esterhus Nio 5, derifrån jord-afsöndringen blifvit föreslagen att ega rum, kunde beräknas att utgöra en årlig arrende-afgiit af 120 Ridr Banko, hvartill borde läggas boställets enern, upptagna lill 55 R:dr Banko, då 175 R:dr Banko utgjorde del sammaniäknade belopp, i förhållande hvartill bostället borde åtnjuta vederlag för den blifvande jord-afsöndringen, sorn, efter en vidd al 54 tunnland 14 kappland, närmast motsvarade
Riedel af bostället, i följd hvaraf det vederlag, hvilket bostället årligen borde åtnjuta från ecb med det år, alsöndringen går i verkställighet, bestämdes till R iedel al ofvanstående belopp, 175 R:dr Banko, eller tili 55 R:dr Banko, motsvarande 52 R:dr 50 öre Riksmynt; och bade så väl Chefsembetet vid Jemtlands Fältjägare-korps som vcdei hörande Boställs-och Lönings-direklioner för sin de! godkänt det elter sådan beräkning föreslagna vederlaget; hvaremot innehafvaren af bostället Westerhus, Regements-pastorn J. E. Ångman uti afgifvet skriftligt yttrande förklarat, alt han ej vore bugad afstå den lill afsöndring föreslagna mark emot den afgäld, hvartill den blifvit uppskattad; vid hvilket förhållande Krigs-kollegium, ehuru ej något, enligt Kollegii hanka, vore ali erinra mot den verkställda uppskattningen af jorden och beloppet af den derför beräknade afgäld, likväl ansett den erforderliga jord-afsöndringen från bostället Westerhus’ egor icke kunna tillvägabringas förr än elier Regements-pastorn Ängmans afgång från tjensten.
Vid pröfning häraf och enär innehafvaren af bostället Westerhus, Regementspastorn J. E. Ångman, på sätt ofvan omföl mäld! är, förklarad! sig icke vilja afstå den till afsöndring föreslagna marken emot den afgäld, hvartill den blifvit uppskattad, har Kongl. Majit, lika med Krigs-kollegium, ansett ifrågavarandejord-afsöndring för utvidgande af Frösö lägerplats icke kunna, utan åsidosättande af bemälde boställs— halvares rätt, tillvägabringas förr, än lian från Regements-poslors-ljenslen algått; men, i anseende lill fördelen deraf att Frösö vapenöfningsplats må framdeles, så snart nämnda boställe blifver ledigt, utan tidsutdrägt erhålla behöflig tillökning, bär Kongl. Majit härmedelst velat föreslå Rikets Ständer, att de för utvidgande af merberörda mötesplats erforderliga 54 tunnland och 14 kappland af den bostället Westerhus
Nio 3 tillhörande, ifrågakomma mark må vid nuvarande boslällsinnehafvarens afgång, då bostället kommer alt för Hästjägare- och Fältjägare-korpsernas löningsfonds räkning utarrenderas, derifrån afsöudras emot en till löningsfonden ingående Kongl. Maj.ts Nåd.
Skrifvelse N:o 41. 51 årlig afgäld, motsvarande den summa, 52 Ridr 50 öre Riksmynt, hvartill årliga vederlaget för berörda egorymd blifvit i vederbörlig ordning uppskaltadt, äfvensom alt detta vederlag, förvandladt lill spanmå! efter markegångsprisel det år, då uppskattningen skedde, må årligen lösas med penningar efter årets markegång, samt beloppet deraf framgent från anslaget för indelta Armeens vapenöfningar erläggas.
De lill närmare upplysning härom tjenande handlingar, jemte tillhörande karta, skola öfverlenmas till det Rikets Ständers Utskott, som med målet kommer alt taga befattning; och Kongl. Majit förbiifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Datum ut supra. CAEL. J. M. Björnstjerna. 32 Kongl. Maj.ls Nåd.
Skrifvelse N:o 41 Utdrag af Protokollet öfver Landiförsvars-Ärenden, hållet inför Hans Maj.t Konungen uti Slals-Rädel d Stockholms Slott den 27 Oktober 1859.
Hans Excellens, Herr Justitie-Slatsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden: Wallensteen.
Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark.
Herr (liefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten.
Departements-chefcn Stals-rådet Björnstjerna uppläste till justering följande, på grund af förut fattade beslut, uppsatta förslag till Kongl. Majlis nådiga propositioner lili Rikets Ständer, nemligen angående: — — — — — — — — — 7:o afsöndring af jord från Regements-pastors-bostället Westerhus, till utvidgande af Jemtlands Hästjägare- och Fälljägare-korpsers mötesplats å Frösön.
Majit, täcktes, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan i nåder gilla ofvanberörda förslag, sådana de finnas detta protokoll hilagda, samt förordna, att, i öfverensstämmelse dermed, nådiga propositioner skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Ex protocollo J. A. Jadrén.
Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 1859.
Prop. N:o 42. i\’:o 42.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 21 Nov. 1859, kl. 11 f. m.
MajUs Nådiga Proposition lill Rikets Stunder, angående ändringar i gällande förordning om vilkoren för bränvinstillverkning; Gifven Stockholms Slott d. 27 Oktober 1859.