Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti de motioner, hvilka, på sätt i Memorialet N:o 15 omförmäles, Ledamoten af Ridderskapet och Adeln, Herr M. F. Liljenstolpe och Ledamoten af Borgare-Ståndet, Herr C. F. IF vern hos Konstitutions-Utskottet väckt om utvidgning uti Mosaiske Trosbekännares medborgerliga rättigheter, har jemväl blifvit föreslaget, det måtte en sådan ändring göras uti 18 § Riksdags-Ordningen, att Ulli. till II.
Prut. ISSI) ty ISOO. 3 Sami.
S Haft. 2 10 Konstitutions-Utskotlets Memorial N:o 16. nämnde trosbekännare icke vidare blefve uteslutne från rättigheten, att deltaga uti riksdagsmannaval.
Då denna rättighet redan tillkommer utländning, sorn till riket inflyttat och här vunnit naturalisation, oaktadt han tillhör annan kriston troslära, än den rena Evangeliska, synes samma rättighet desto mindre böra förvägras in föd de Svenske män, tillhörande den Mosaiska trosbekännelsen, sorn desse, till följd af sin börd och uppfostran, måste förmodas ega, både större intresse för landets välgång, samt mera omfattande kännedom om personer och förhållanden härstädes, än naturaliserade utländningar, hvilka kanske endast några få år varit i riket bosatte.
Då dessutom de medlemmar af Mosaiska trosbekännelsen, som bo här i riket, redan under en längre följd af år förvärfvat sig allmänt vitsord, att vara goda medborgare, utmärkande sig för redbarhet, arbetsamhet samt ett stilla och laglydigt lefverne; så och då meddelande åt dem af ifrågavarande rättighet, äfven om densamma, i anseende till de Mosaiske trosbekännarnes ringa antal, icke kommer att bereda dem något större inflytande på riksdagsmannavalen, likväl innefattar ett rättvist erkännande af deras ofvannämnda egenskaper och bör närmare förena deras intresse med fosterlandets, får Konstitutions-Utskottet till Rikets Ständer vördsamligen öfverlemna följande förslag till ändring uti Rtksdags-Oidiiiiigcn. § 18. (nuvarande lydelse ) Till Riksdagsman må ej i något Stånd godkännas en person, som icke uphunnit 25 års ålder; ej den, som, fastän äldre, står under Förmynderskap; ej den, som, efter gjord cession och utfärdadt proklama, icke, på sätt Lag förmår, visa gitter, att han från sina Borgenärers kraf fri är; icke eller den, hvilken laga kraftvunnen
Dom förklarat ovärdig medborgerligt förtroende, eller att föra andras talan, eller för något nesligt brott till straff skyldig.
Uti Riksdagsmanna- och Elektors-val må ingen deltaga eller till Elektor väljas, som icke är till myndiga år kommen; icke eller den, som, utom hvad (den föreslagna lydelsen.)
Till Riksdagsman må ej i något Stånd godkännas en person, som icke upphunnit 25 års ålder; ej den, som, fastän äldre, står under Förmynderskap; ej den, som, efter gjord cession och utfärdadt proklama, icke, på sätt Lag förmår, visa gitter, att han från sina Borgenärers kraf fri är; icke eller den, hvilken laga kraftvunnen
Uti Riksdagsmannaoch Elektorsval må ingen deltaga eller o o till Elektor väljas, som icke är till myndiga år kommen; icke eller den, som, Konslituiiom-UlskoUets Memorial AT.o 16. åldern beträffar, sig befinner i något af de fall, hvilka ofvanföre i denna § uppräknade äro.
Personer af någon annan främmande Lära, än den Reformerta, kunna ej vara Riksdagsmän; men valrätt ina äfven andra Christna Trosförvandter ej förvägras. utom hvad åldern beträffar, sig befinner i något af de fall, hvilka ofvanföre i denna § upräknade äro.
Personer af någon annan främmande Lära, än den Reformerta kunna ej vara Riksdagsmän; men valrätt tillkomma äfven andra Christna Trosförvandter samt Mosaiske Trosbekännare.
Stockholm den 13 April 1860 /)' eser val ion er: af Herr Friherre //.
Ehuru jag, med afseende ä de i Sverige in födde Mosaiske trosbekännarnes vitsordade goda uppförande, och denna folkstams kända skicklighet för nedanstående lefnadsyrken, ej velat vägra dem tillträde till lärare- och andra tjcrister vid inrättningar för slöjd och skön konst äfvensom iäkarebefattningar, hvadan jag ur denna synpunkt instämt med Utskottets i nästföregående Mern.
N o 15 afgifna förslag, har jag ej ansett dertill böra fogas, på sätt nu aflåtna Meni.
N:o 16 innefattar, en hemställan om inrymmande åt dem jemväl af valrätt vid riksdagsmannaval, en förmån, som snart och följdrigtigt torde leda till rättighet att äfven kunna väljas.
Förstbemälde befattningar äro emellertid af en mera kosmopolitisk beskaffenhet och beröra icke, i egentlig mening, nationalitetskänslan.
Detta sednare äter synes mig i hög grad vara händelsen med befogenheten, att taga del i valen till Svenska folkets ombud.
En Jude, som vidhåller sina läders tro, är, skulle jag föreställa mig, i hvad land han må vara född, alltid starkt fästad vid sina stam- och trosbröderi främmande länder.
Fdrst sedan han af den kristna läran funnit sig öfvertygad om dess företräde och till dess bekännelse öfvermått, blifva han och sedermera hans ättlingar i fullkomlig grad införlifvade med det lands nationalitet, der de bo.
Då först komma också, helgade al den kristliga andans välgörande inflytelse, de hos den Israelitiska stammen inneboende utmärkta egenskaper af skarpsinnighet, klokhet, ihärdighet, arbetsdrift, ordningssinne och kunskapshåg det lands nationalitet tillgodo, der dessa afkomlingar, såmedelst fullständigt nationaliserade, ega sitt, i ordets fulla mening, verkliga fädernesland. 12 Konslilutions-Ulskollets Memorial N:o 17.
Jag (ror således, att man bör åt Judarna, såsom aktningsvärda och akta-* de fremlingar, med uppriktig välvilja förunna alla de förmåner, som kunna deni tilldelas utan skada för vårt eget lands väl, eller icke stå i alltför nära samband med tillerkännandet, ilag, af full nationalitetsrätt; hvarom allmänna tänkesättet i Sverige ej heller torde vara ense.
Det är ur dessa synpunkter jag, efter att hafva biträdt Utskottets hemställan i förstbemälde hänseenden till utvidgande af Mosaiske trosbekännares kompetens i vissa lefnadsyrken, anser mig böra afstyrka antagandet af dess fiirslag i ofvanstående Memorial N:o 16.
Herr Biskop ,/. M. Butsch har anmält, att han icke varit tillstädes i Utskottet, då beslutet fattades. af Herr Konfrakts-Prosten C. Ii.
Enär hela vårt samhällsskick är baseradt på kristliga principer och någon anledning icke förefinnes att önska en afvikelse derifrån, men den af Konstitutions-Utskottet föreslagna förändringen i 18 § Riksdags-Ordningen, hvarigenom valrätt tillerkännes jemväl
Mosaiska trosbekännare, är ett första steg att, åt icke-krislna inrymma politiskt inflytande, har jag ansett mig böra nedlägga min reservation emot det af Utskottet fattade beslutet.
Herr Friherre ./. G. Paijkull har instämt i denna reservation. jwso ssr Ank. till Exp.-Utsk. den 20 April 1800, kl. 10 f. lil.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till den ändring i o § 3 momentet
Tryck fri hels-läi ror ilningen, alt hinder icke må vara för Mosaiske Trosbekännare att kunna till Jurymän utses.
Vid pröfningen af frågan om vidsträcktare medborgerliga rättigheter för de j riket bosatte Mosaiske trosbekännare, har, uppå dertill utaf ledamoten af Bor - Konslilulions-Vlskoltds Memorial N:o 41. 13 gäre Ståndet.
Herr C. F. Waern gifven anledning, Koiistitutiöns-Utskottet jemväl i öfvervägande tagit den, huruvida medlemmar af nämnda trosbekännelse må vara behörige, att utses till ledamöter uti den Jury eller Nämnd, hvilken, enligt Tryckfrihets-Förordningens föreskrift, har att pröfva lagligheten af åtalade skrifters innehåll.
Sedan stadgandet i 17 kap. 7 § Uättegårtgs-Balken, att ochristen ej må vittna, blifvit, genom Kongl. Förordningen den 6 Februari 1849, förklaradt icke innefatta hinder för Mosaisk Trosbekännare att vittne bära, finnes numera icke något lagrum, som bestämdt förbjuder, att till jurymän i tryckfrihetsmål utse medlemmar af nämnda trosbekännelse: men lydelsen af den ed, söm bör af jurymännen afläggas, utgör fortfarande ett hinder för Mosaiska Trosbekännare att kunna utöfva j urym anna-k all et»
Den deri förekommande förpligtelsen, vid Gud och Hans Heliga Evangelium, kan icke affordras den, som icke erkänner Evangelium; hvadan ock, så länge någon ändring i denna förpligtelse icke är medgifven, Mosaiske Trosbekännare måste anses uteslutne från förtroendet att vara ledamöter uti Tryckfrihets-Nämnd.
Då likväl Utskottet redan, Uppå skäl, anfördai Memorialen N:ris 15 och 16, föreslagit, att Mosaiska Trosbekännare måtte komma i åtnjutande af åtskilliga, dem hittills förnekade medborgerliga rättigheter; har Utskottet ansett, det man icke heller skäligen kunde förvägra dem uppfylla en Jurymans åligganden, om de dertill blefve af medborgares förtroende kallade; och då detta syftemål lämpligen vinnes derigenom, att uti 5 § 3 Mom.
Tryckfrihets-Förordningeu införes ett stadgande af innehåll, att, när bland Juryns ledamöter finnes någon, tillhörande Mosaiska Trosbekännelsen, skall, i öfverensstämmelse med hvad, uti ofvanåberopade Kongl. Förordningen den 6 Februari 1849, föreskrifves i fråga om vittnesed, för honom den förändring i eds-formuläret ske, att orden »vid Gud och Hans Evangelium», utbytas emot de af: »vid Gud och Hans Heliga Lag»; så får Utskottet till Eikets Ständer vördsamligen framställa följande förslag till ändring uti Tryclifriliets-Förordiiliigeii. § (nuvarande lydelse) 3:o Sedan Nämndens antal sålunda blifvit nedsatt till Nio Ledamöter, skola de af Domstolen, så snart sig göra låter, till utsättande dag, sammankallas, då de 5- (den förslagna lydelsen) 3:o Sedan Nämndens antal sålunda blifvit nedsatt till Nio Ledamöter, skola de af Domstolen, sä snart sig göra låter, till utsättande dag, sammankallas, då de 14 Konslitulions-Utskottets Memorial A:o i 7. inför Domstolen skola aflägga en så lydande Ed: »Allsvåldig^
Du skådar mitt »hjerta; för ditt allseende öga är intet »upsåt fördoldt.
Vare din godhet och »förbarmande
Nåd mig evigt tillsluten, »om jag döljer min öfvertygelse i detta »mål.
Jag N. N. svär derföre vid Gud »och Hans Heliga Evangelium, att efter »mitt bästa förstånd och samvete utlå»tande i denna sak afgifva, och att det, »som under öfverläggningen yttras, skall »af mig i obrottslig tystnad hållas.» Stockholm den 13 April 1860. inför Domstolen skola aflägga én sä lydande Ed: »Allsvåldig^
Du skådar mitt »hjerta: för Ditt allseende öga är intet »upsåt fördoldt.
Jag N. N. svär derföre vid Gud »och Hans Heliga Evangelium, att efter »mitt bästa förstånd och samvete utlå»tande i denna sak afgifva, och att det, »som under öfverläggningen yttras, skall »af mig i obrottslig tystnad hällas.» Juryman af Mosaiska Trosbekännelsen snäre: v vid Gud och Hans Heliga Lag.n Reservationer: af Herr Th. Munck af Rosenschöld:
Den rättighet utan genom den fö reslagna förändringen i 5 g 3 inom.
Tryckfrihets-förordningen velat bereda Mosaiske trosbekännare, nemligen att kunna till Jurymän utses,- synes mig vara af den underordnade vigt, att den icke bort föranleda till en grundlagsförändring, särdeles som desse trosbekännare ännu äro i saknad af flere medborgerliga rät o ©' tigheter af större värde än den man nu vill tillerkänna deni.
Emot förslaget kan afven med skäl invändas, att då jury eger att pröfva lagligheten äfven af religiösa skrifters innehåll, det är betänkligt att bereda författaren af dylika skrifter tillfälle, att genom utväljande af Mosaiske trosbekännare till jurymän gäckas med rättvisan.
Jag hoppas derföre att Rikets Ständer förkasta det ifrågavarande förslaget.
Herr Friherre J. G. Paykull oell Herr A’.
Tersmeden hafva instämt i denna reservation. af Herr R.
Då Jurymän efter min åsigt äro att betrakta, icke såsom vittnen, utan såsom domare i tryckfrihetsmål, samt alla do - Konstitutions- Utskottets Memorial N:o 18. 15 mare, jemlikt 28 § ll.-F. böra tillhöra den rena Evangeliska läran, så har jag ansett mig af nämnde stadgande vara förhindrad att kunna biträda Konstitutionsutskottets nu afgifna förslag till ändring uti 3:dje momentet af Tryckfrihets-Förordningens 5:te §.
Herr Friherre J. G. Paykull och Herr C. L.
Reuterskjöld hafva biträdt hvad uti denna reservation blifvit anfördt.
Herr Biskop ./. A. Butsch har velat tillkännagifva, att han icke närvarit i Utskottet, dä beslutet lättades. af Herr Kontrakts-Prosten C. H.
Då Juryman har att enligt 2 och 3 mom. 3 § Tryckfrihets-Förordningen yttra sig öfver sådant missbruk af Tryckfriheten, som angår förnekelse af den rena evangeliska läran och gäckeri af den allmänna Gudstjensten, Guds ord och Sakramenten, anser jag denna omständighet vara ett fullt talande skäl emot den af Utskottet föreslagna förändring i 5 § Tryckfrihets-Förordningen, hvarigenom det hittills gällande hinder emot Mosaisk trosbekännare att vara juryman, som ligger i edsformuläret, blifvit undanröjdt; hvadan jag emot detta beslut härmed nedlägger min reservation.
Herr Professor //. G. Lindgren och Herr Hof-Predikanten T.
IVensioe hafva jemväl anmält reservationer.
Ank. till Exp.-Utsk, den 20 April 1860, kl. 10 f. m.
Memorial till Rikets Ständer> med förslag till ändring uti 90 § R eger in gs-F'orm en.
Konstitutionsutskottets uppmärksamhet har af en dess ledamot blifvit fästad a ett uti ofvanbemälde § förekommande oegentligt uttryck.
Deri stadgas neni - 16 Konst ilutions-Ut skot tels Memorial N:o 18. ligen, att under Rikets Ständers eller deras Utskotts öfverläggningar och pröfning må icke uti något annat fall eiler på något annat sätt, än denna Grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om Einbets- och Tjenstemän» till— och afsättande, Regerings- och Domare-magternes beslut, resulutioner och utslag, enskilda medborgares oeh korporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon Lag, Författning eller Inrättning.
De af lagstiftaren stadgade undantag från berörda allmänna förbud hafva sålunda, enligt sträng tolkning efter ordalagen, blifvit genom uttrycket: »denna Grundlag», inskränkta till de fall och de sätt, som kunna i Regerings-Formen finnas uppgifna, likväl utan att sådan inskränkning kan antagas hafva varit af lagstiftaren åsyftad.
Anledningen till uttrycket »denna Grundlag» förklaras visserligen derigenom, att, vid Regerings-Formens antagande, på sätt kändt är och den ännu hittills gällande lydelsen af 85 § jemväl vitsordar, icke någon af Rikets öfriga Grundlagar hunnit komma till stånd.
Men sedan äfven dessa blifvit antagna, kan bemälda uttryck leda till den, säkerligen emot lagstiftarens afsigt stridande, tillämpning af DO §, att Rikets Ständer och deras Utskott betagas rättigheten till öfverläggningar om, och pröfning af, sådana ämnen, sorn, enligt någon af Grundlagarne deni lagligen tillkommer att behandla.
Så innehåller t. ex. 18 § Riksdags-Ordningen, utan att något deremot svarande stadgande i Regerings-Formen återfinnes, föreskrifter, bland annat, att, till riksdagsman ej må godkännas den, som står under förmynderskap, ej den som efter gjord cession och utfärdadt proklama, icke på sätt lag förmår, visa gitter, att han från sina borgenärers kraf fri är, icke heller den, hvilken laga kraftvunnen dom förklarat ovärdig medborgerligt förtroende eller att föra andras talan eller för nå got nesligt brott till straff skyldig.
Derest i dessa afseenden anmärkning likväl eger rum, afgöres frågan, enligt 21 §, om den är klar och tydlig, hos det Stånd, hvari den obehörigen valde sig till inträde anmält, och der öfverläggning och pröfning rörande nyssomförinäldc omständigheter alltså måste vara lagligen befogade.
Ehuru en motsatt tillämpning af detta lagrum hittills icke ifrågakommit, utan det anmärkta uttrycket blifvit så förstådt, som inbegrepe det alla rikets Grundlagar; så torde likväl en uppenbart emot lagstiftarens mening missledande ordställning icke böra bibehållas, helst 83 § uttryckligen bjuder, att Grundlagarna skola i hvarje särskildt fall efter deras ordalydelse tillämpas.
Genom utbytande af orden: »denna Grundlag bokstafligen föreskrifver», emot orden: »Grundlagarna bokstafligen föreskrifva», vunnes tillbörlig noggrannhet och bestämdhet.
I betraktande häraf och till följd af den Konstitutions-Utskottet, enligt 29 § Riksdags-Ordningen, åliggande skyldighet, att granska rikets Grundlagar samt afgifva Konstanti o n s - IJl sko t tels Memorial N:o 18. 17 afgifva förslag om ändringar, förbättringar och förklaringar deraf, anser Utskottet sig böra till Rikets
Ständer vördsamt öfverlemna förslag till nedanstående förändring uti Regering s-Formen. § (nuvarande lydelse.)
Under Riksens Ständers eller deras Utskotts öfverläggningar och pröfning må icke uti något annat fall eller på något annat sätt, än (lenna Grundlag bokstafligen föreskrifter, komma frågor om Embets- och Tjenstemäns till- och afsättande; Regerings- och Domare-Makternas Beslut, Resolutioner och Utslag; enskilda Medborgares och Corporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon Lag, Författning eller Inrättning.
Stockholm den 12 April 1860. 90. (den föreslagna lydelsen.) Under Riksens Ständers eller deras Utskotts öfverläggningar och pröfning må icke uti något annat fall eller på något annat sätt, än Grundlagarne bokstafligen föreskrifva, komma frågor om Embets- och Tjenstemäns till- och afsättande, Regerings- och Domare-Makternas Beslut, Resolutioner och Utslag; enskilda Medborgares och Corporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon Lag, Författning eller Inrättning.
Lili. lill n.
St. /'roj. 18S9 A 1860. 8 Sami. 8 Ua(l 3 18 Knnslilulions-VtskoUels Memorial N:o 49. i\:o 19» Ank. till Exp.-Utsk. den 20 April 1860, kl. 10 f. m.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till den ändring i 55 § Riksdags-Ordningen, att beslut icke må i något Stånd fattas, derest icke minst tre tio ledamöter tillstädes liro.
Riksdags-ordningen bjuder i dess 79 §, att Riksdagsman af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden ej må från riksdags-orten afresa, eller från riksdagsöfverläggningarne sig afhålla, med mindre han dertill undfått, genom protokollsutdrag, tillåtelse af det Stånd, hvartill han hörer; hvarjemte Ridderskapet och Adeln anbefalles, att i detta hänseende ställa sig Riddarhus-ordningen till efterrättelse.
Af föreskrifterna i berörda § synes tydligen, att lagstiftaren velat, det icke blott Utskottens, utan äfven Riks-Ståndens öfverläggningar skola bevistas af alla vederbörande, de der icke laga förfall ega eller af sitt Stånd erhållit tillstånd, att vara borta; och kan orsaken till samma föreskrifter icke skäligen sökas annorstädes, än i lagstiftarens önskan att riksdagsärenden måtte, i möjligaste måtto, erhålla mångsidig pröfning och att dervid icke saknas nödiga upplysningar.
Då likväl någon påföljd för ledamöternes uteblifvande från deras Stånds plena icke blifvit bestämd, och hvad Ridderskapet och Adelns ledamöter särskildt angår, Riddarhus-ordningen icke innehåller något om skyldighet för dem att Ståndets plena bevista, finnes icke någon säkerhet, att det ändamål, lagstiftaren åsyftat, verkligen vinnes.
Af erfarenheten har det ock visat sig, att inom ett eller annat Riks-Stånd understundom öfverläggningar blifvit hällne och beslut fattade, ehuru endast ett ganska ringa antal ledamöter tiilstädesvarit.
Då det sålunda beror af yttre tillfälliga omständigheter och de särskilda Stånds-ledamöternas större Konstilulions-Ulskotlcls Memorial N:o 19.
19 eller mindre nit för allmänna ärenden, huruvida Riks-Ståndens plena bevistas af ett större eller mindre antal ledamöter, kan det inträffa, att frågor af ingripande vigt för samhället komma att afgöras utaf ett fåtal af representationen, — ett förhållande, sorn otvifvelaktig! måste vara stridande mot lagstiftarens afsigt och kan menligt inverka på ärendenas behandling.
Konstitutions-Utskottet, som ansett berörda förhållande utgöra en verklig brist i Grundlagen, har, i öfverensstämmelse med hvad en Utskottets ledamot i detta hänseende föreslagit, ansett denna brist kunna till väsendtlig del afhjelpas, om uti Riksdags-ordningen införes ett stadgande af innehåll, att beslut icke må uti något Riks-Stånd fattas, derest icke ett visst antal ledamöter tillstädes äro; och har Utskottet, i fråga om bestämmande af detta antal, trott sig lämpligen kunna antaga det af tretio, som ungefärligen svarar mot hälften af antalet ledamöter uti de Stånd, som för närvarande fåtaligast äro.
Utskottet får således till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling öfverlemna följande förslag till tillägg vid HilisdagsOrdniiigen §• (nuvarande lydelse.)
Ej må något mål till slutligt afgörande företagas förr, än Landtmarskalk eller Talman först inhemtat, huruvida Ståndet anser öfverläggningen fulländad, hvarefter Propositionen justerad framställes.
Propositionen med Ja, må väl erinringar dervid i tjenliga ordalag göras, men ingen försöka att beslutet genom ny öfverläggning upprifva.
Nej, eller tvärtom, och de, som öfverröstade äro, ej begära votering, late de, om dem så godt synes, sin särskilda mening i Protokollet anteckna; kunnande sådant dem ej i nå - 53. (den föreslagna lydelsen.) l:o Enär ett ämne slutligen skall afgöras, böra alla dertill hörande Handlingar uppläsas, så framt någon Ståndets Ledamot sådant åstundar.
Ej må något 20 Konstilutions-Ulskotlels Memorial N:o 1 ä. got fall förvägras.
Begäres af en eller flera votering och han eller de ej vilja derifrån afstå, då skall voterings-proposition, jemte tydlig contra-proposition, genast författas, justeras och anslås, samt voteringen straxt derefter för sig gå; och må proposition ej göras, om det voteras shall, ej eiler votering derom tillåtas.
Vid omröstningarne, som alltid skola med tryckta och omärkta, enkla, slutna och hoprullade sedlar verkställas, beräkne hvarje Ledamot blott en röst, änskönt han ock vore Fullmäktig för flera till val berättigade Corporationer.
Till undvikande af paria vota skall Ordföranden vid hvarje omröstning, förr än sedlarne uppräknas, en bland dem uttaga och genast förseglad aflägga.
Befinnas vid uppsummerandet af de öfriga, rösterna lika delade, må denna sedel öppnas och gifva decision.
Ar pluraliteten redan vunnen, bör den aflagda sedeln ouppbruten genast förstöras.
Stockholm den 13 April 1860. — — — — — — vunnen, bör den aflagda sedeln ouppbruten genast förstöras.
2ro Ej må af något Stånd beslut fattas, derest icke minst Tretio Ledamöter tillstädes äro. lies erva tioner: af Herr Friherre J. G. Paijkull:
Om för besluts fattande man anser nödigt att ett visst antal Stinds-ledamöter är närvarande, torde det dock ej vaja så Tätt att tued säkerhet angifva det rätta och sannskyldiga antalet, hvarförutan icke ett beslut må anses så moget och välbetänkt som bör önskas.
Utskottet har föreslagit - Konslitutinns-lt.sliotlels Memorial A':o 19. 21 slagit ilO, men möjligt torde vara att 28 elier 2!) kunde lika väl och lämpligt afgöra en sak som 30, enär hvar och en mäste medgifva att här iner är fråga om ile röstandes egenskaper än om deras antal.
I verkligheten skulle saken också möta väsendtligt svårigheter.
Vid föredragning af ett Betänkande, innehållande många punkter, sorn särskildt skola afgöras, blir det nog besvärligt och tidsödande att hvarje gäng, innan proposition kari framställas, öfverräkna de närvarandes antal, och man stadnar icke dess mindre slutligen i osäkerhet om huruvida det erforderliga antalet verkeligen varit vid beslutets fattande närvarande, eller om någon aflägsna! sig under eller efter öfverräkningen.
Vid voteringar blefve saken visserligen utrönt, men här, likasom vid andra tillfällen, yppar sig alltid för en underlägsen fraktion en god lägenhet att göra hvarje beslut om intet genom att gå sin väg, för att få frågan uppskjuten til! en tid, då denna fraktion möjligen kan hopsamla flere af sina anhängare.
Jag anser förändringen olämplig och med särdeles stora svårigheter i verkställigheten förenad.
Utskottet förmenar det under nuvarande förhållanden kunna inträffa att ett fåtal af representationen algor frågor af ingripande vigt för samhället.
Sådant skulle visserligen kunna tänkas, men är likväl, enligt de flestes erfarenhet, stridande emot hvad som i verkligheten inträffar, alldenstund vid mångtaliga tillfällen visat sig att, då frågor af vigt och betydenhet förekommit, Stånden varit ganska talrikt samlade.
Häri har Herr II.