Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfriga skolor hafva några 1, andra 2, andra 3, andra 4, andra 5, andra 6 och slutligen andra 7 klasser.
Naturligen måste, då en stor del af dessa skolor hafva sins emellan till sin uppgift att bibringa ett ungefär lika kunskapsmått, betydlig olikhet i afseende pä ordnandet af undervisningen häraf uppkomma.
I afseende på läroämnenas följd eller den ordning, i hvilken de efter hvarandra inträda i undervisningen, förekommer, för att endast nämna förhållandet så vidt det rörer de främmande språken, att, under det inom ett läroverk latinet inträder i lista klassen, tyskan i den 2:dra och franskan äfven i den 2:dra, så inträder inom ett annat, tyskan i den 2:dra, franskan i den 3:dje och latinet i den 4:de; inom ett tredje läroverk, tyskan i den 2:dra, latinet i den 3:dje och franskan i den 6:te; inom ett fjerde, alla dessa språk i den 2:dra klassen; inom ett femte, tyskan i den 2:dra, latinet i den 3:dje och franskan äfven i den 3:dje; inom ett sjette, tyskan i den 2:dra, latinet i den 3:dje och franskan i den 5:te; inom ett sjunde, latinet i den 2:dra, tyskan äfven i den 2:dra, franskan i den 4:de o. s. v.
Detta utvisar likaledes emellan de särskilda läroverken en olikhet, som icke lämpligen kan stå tillsammans med undervisningens enhet, och för öfrigt medför en högst betydlig svårighet för de lärjungar, som i följd af föräldrarnes flyttning eller af andra skäl skulle komma att öfvergå från ett läroverk till ett annat.
Undersöker man förhållandet i afseende på lärarne, sä är detta, hvad först organisationen beträffar, så alvikande inom särskilda läroverk, att
Rektor vid en del al / dessa tillsältes genom val för ett år, vid andra väljes på tre år, vid ett annat väljes 12 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o US.
\ på obestämd lid, under det denna befattning åter vid öfriga läroverk tillsättes genom fullmakt.
Hvad åter angår lärarnes tjenstgörings-skvldighet, så, äfven om man afser från den af en motionär anmärkta olikhet mellan Lekiorerne, hvilkas tjenstgörings-skyldighet vid särskilda läroverk i sjelfva verket vexlar frän 4 till 18 timmar i veckan, och öfrige lärare, Unner man redan i fråga om de sistnämndes tjenstgörings-skvldighet den betydliga skillnad, att, under det denna vid en del läroverk utgör 32 timmar i veckan för hvarje lärare, vid andra 24 timmar för hvarje, utgör den vid ett annat 25 till 20, vexlar vid ett tredje mellan 30, 28, 20 och 16 timmar o. s. v. A.) Utskottet tror sig genom det enkla framläggandet af dessa faktiska förhållanden halva säkrast adagalagt, huruvida inom vårt land ett behof verkligen förefinnes af skolväsendets ordnande genom en ny lag.
Så vida enhet inom'undervisningen, åtminstone i dess allmännare grunddrag, måste anses såsom icke blott välgörande, ulan äfven nödvändig för ett lands bildning, måste meddelandet af allmänt gällande föreskrifter äfven hos oss i detta hänseende vara önskligt; hvarom underdånig framställning torde böra göras och dervid tillika, i enlighet med hvad en motionär, Herr
Doktor Säve, föreslagit, fogas en underdånig anhållan att skolväsendets ordnande måtte ske på de af Kongl. Maj:t, enligt Statsråds-protokollet den 9 November 1847, i Nåder gillade hufvudgrunder, hvilka äro alldeles desamma, som de genom Cirkuläret den 6 Juli 1849 anbefallde.
Samme motionär har jemväl föreslagit uttryckandet af den underdåniga önskan, att vid den nya skolordningen måtte vidtagas de jemkningar i afseeude på aflönings-staten, sorn en sednare tids erfarenhet visat vara erforderliga; men enär denna åtgärd egentligen tillhör den förväntade nya normalstaten, och densamma icke lärer kunna uppgöras annorlunda, än med afseende på förhållandena, sådane de numera utvecklat sig, torde denna önskan icke böra särskildt uttryckas.
Då fem år förflutit efter utfärdandet af nämnde Nådiga Cirkulär, genom hvilket en stor del af den gamla skolordningen förlorat tillämplighet, och det olika förfarandet inom skolorna synes utvisa behofvet af nya allmänt gällande föreskrifter, får Utskottet vördsamt föreslå, att Rikets Ständer till Kongl. Maj:t framställa den underdåniga anhållan, att en ny skolordning måtte, på de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer redan gillade grunder, med möjligaste första utfärdas. B.) Samme motionär har vidare föreslagit en hemställan derom, att, för åstadkommande af denna reglering, Departements-chefen för Ecklesiastik-ärendena måtte erhålla lill sitt biträde sakkunnige män, enligt det Nådiga beslut Kongl. Majit fattat den 9 Juli 1852, äfvensom att Rikets Ständer måtte till arfvoden åt desse kommitterade anvisa ett belopp af 6000 R:dr årligen, att utgå intill liden för nästa statsreglering.
Genom det Nådiga beslutet af den 9 Juli 1852, af hvilket Utskottet förskaffat sig del, har Kongl. Majit bemyndigat Chefen för Ecklesiastik-departementet att, med biträde af en Stats-kommissarie samt i öfrigt något mindre antal sakkunnige personer, uppgöra plan till en ny skollag och skolstat, och har om gäldande af kostnaderne derför Kongl.
Bref samma dag afgått till Stats-kontoret.
Det har jemväl blifvit upplyst, att sådant biträde redan blifvit användt, och får Utskottet på grund deraf hemställa, att detta förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
C-) Ytterligare har motionäretf hemställt, att antalet af lärare vid de särskilda läroverken måtte sättas i billigt förhållande till antalet af lärjungar.
Utskottet delar med motionären den öfvertygelse, att lärarnes antal bör i möjligaste måtto ställas i ett billigt förhållande till lärjungarnes.
Att likväl, då antalet af lärjungar ofta så starkt vexlar, uteslutande härpå bygga beräkningen af behöfligt antal lärare, anser Utskottet icke Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 11S.
13 vara rådligt.
Icke blott det växande eller aftagande förtroendet till en skolas lärare, utan äfven en mängd lokala förhållanden, förändringar i närbelägna läroverk, lättade eller förändrade kommunikationer, olika klassfördelning o. s. v., samverka till att i lärjungarnes antal åstadkomma en föränderlighet, som gör det svårt, att på detsamma grunda en allmänt gällande regel.
Redan förhållandet med de läroverk, hvilka motionären åberopat såsom exempel, kunna härpå tjena till bevis.
Om de af honom anförda fyra skolorna jemföras med hvarandra, icke blott tvänne och tvänne, utan alla tillsammans, finner man, att Östersunds skola, som i förhållande till läroverket i Hernösand skulle, enligt det uppgifna lärjunge-antalet år 1852, behöfva förökadt antal lärare, om samma regel tillämpades på densamma i förhållande till Upsala skola, skulle hafva fullt tillräckligt antal lärare, och, i förhållande till läroverket i Örebro, redan skulle hafva alltför många.
Upsala kalhedralskola, som, efter jemförelse med Örebro, skulle hafva för många lärare, har deremot, i förhållande till lärjunge-antalet, färre lärare, än något af de större läroverk, som innefatta förening af gymnasium och skola, med undantag af ett enda, och står, om man afser lärjungarnes antal, i kostnad lägre än alla dessa.
I detta afseende synes således väl en allmän grundsats böra vid regleringen bibehållas i sigte, men en sträng tillämpning af denna skulle icke ulan en oupphörlig omreglering af staterna låta sig utföra, och Utskottet har derföre ansett sig böra hemställa till Rikets Ständer, att motionen i denna punkt måtte lemnäs utan afseende. D.) Af Herr
Doktor Suve är vidare föreslaget, ali lärarne i naturalhistoria och uti de moderna språken skulle, i afseende på undervisningstimmar, prof, befordringstur och aflöning, försättas i lika förhållande med öfrige lärare.
Utskottet har, uti inledningen till detta Betänkande, yttrat sin mening om vigten af undervisningens befrämjande i de till den så kallade medborgerliga bildningen hörande läroämnen, bland hvilka de nu ifrågavarande intaga ett särdeles vigtigt rum, men anser sig likväl icke böra tillstyrka en sådan underdånig framställning, som af motionären i detta fall blifvit föreslagen.
Till en början får Utskottet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att reglerandet af undervisnings-timmarne är beroende af lärarnes antal vid hvarje läroverk och af undervisnings-ämnenas fördelning emellan lärarne; att ej allenast de lör behörighet till lärare-svsslor erforderliga prof, hvilka, äfven för andre lärare vid elementar-läroverken, än de nu ifrågavarande, för närvarande äro olika bestämde, utan ock befordringstur och aflöning måste blifva beroende af de undervisnings-åligganden, hvilka tilldelas hvarje lärare-syssla, samt att således bestämmandet af alla dessa förhållanden har mycken inverkan på undervisningens ordnande i öfrigt. 0m det nu i allmänhet lärer medgifvas, att Rikets Ständer ej lämpligen kunna uppgöra förslag till undervisnings-väsendets reglerande i dess helhet, så torde det befinnas ännu mera olämpligt, att Rikets Ständer skulle, angående förenämnde särskilda detaljer af ifrågavarande angelägenhet, hos Kongl.
Majit anhålla om vissa bestämda föreskrifter.
Då nu Utsicottet dessutom uti första punkten af detta Betänkande föreslagit, att Rikets Ständer mätte anhålla om ny skolordnings utfärdande, på de af Kongl. Majit och Rikets Ständer redan gillade grunder, samt Rikets Ständer uti fjerde punkten af sin den 20 Oktober 1848 aflåtna underdåniga skrifvelse uttryckt den önskan, alt vid hvarje särskildt elementar-läroverk skulle meddelas så fullständig undervisning uti de till allmän medborgerlig bildning hörande ämnen, som läroverkets omfång medgåfve; så synas Rikets Ständer derigenom hafva så tydligen uttalat sin åsigt om angelägenheten att hägna och uppmuntra nyssnämnde bildningsgren, att motionärens syfte med nu förevarande förslag kan anses sålunda redan vara vunnet.
14 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, A':o 115.
Utskottet får alltså ifrågavarande förslag vördsamligen afstyrka; hvarigenom Utskottet auser sig jemväl hafva besvarat den af Herr Löwenhjelm afgifna motion. E.) Slutligen har Herr Doktor Säve yrkat att, då, genom olika tydning af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 30 Juli 1851, man på några ställen ansett latinska språkets studium icke nog tidigt kunna begynnas, Rikets Ständer måtte förklara sin mening icke hafva varit, att början med detta språks läsning skulle ske redan i första eller förberedande klassen.
Den anhållan, Rikets Ständer i sin underdåniga skrifvelse den 30 Juli 1851 framställde, var af följande lydelse: att genom den blifvande skolordningen tillfälle måtte för dem, hvilkas målsmän det önska, varda beredt ali i latinska språket så tidigt njuta undervisning, all denna må verkligt kunna utöfva sin åsyftade, för hela bildningen grundläggande betydelse.
Granskar man de i skrifvelse:: införda motiver, så finner man Rikets Ständer hafva utgått från den anmärkta billigheten deraf, att den bildning, som är byggd hufvudsakligen på klassiska studier, måtte, äfven efter den utvidgning, som i sednare tider gifvits åt den offentliga undervisningen, bibehålla den grundlighet, som erfordras.
Rikets Ständer synas således hafva velat förekomma all farhåga, alt det framsteg läroverken vunnit, genom inrymmande af tillfälle lill en modern bildning för dem som sådant önska, skulle förtrycka eller nedsätta den undervisning, hvilken i vårt land, såsom i alla andra, ansetts grundlägga den djupare vetenskapliga bildningen.
Sannolikt var det äfven erkännandet af det riktiga i ett sådant syftemål, som förorsakade alt samtliga Riks-Slånden åt förslaget om denna skrifvelse leonade sitt bifall.
Om denna skrif velse skulle hafva föranledt latinets införande vid något läroverk i första eller förberedande klassen, hvilket är Utskottet obekant, så har sådant tydligen icke varit afsedt med denna underdåniga skrifvelse, hvilken, i afseende pä den klass der lalin-undervisningen skall inträda, icke innehåller någon närmare bestämmelse, och hvilken, såsom endast afseende föreskrifterna i den blifvande nya skolordningen, ännu icke, så vidt al Juslitie-ombudsmannens berättelse till denna Riksdag kunnat inhemtas, föranledt någon regerings-åtgärd.
Denna fråga står för öfrigt, såsom motionären äfven anmärkt, i närmaste samband med frågan om de båda bildnings-liniernas förhållande till hvarandra.
Rikets Ständer yttrade i samma underdåniga skrifvelse, att för införande af detta läroämne i skolans första stadium möta svårigheter, enär de för de (vänne bildnings-linierna införda gemensamma fasta klasser vore af stor vigt, och den dermed afsedda verkan skulle genom införandet af ett läroämne, som icke vore för alla lärjungarne gemensamt, störas; hvilka svårigheter likväl skulle vara undanröjda, om särskilda läroverk för de tvänne linierna funnes, eller om dessa linier inom samma läroverk åtskiljdes.
Att nu öfver dessa yttranden afgifva en bestämd förklaring, skulle Utskottet anse vara mindre lämpligt.
I afseende på nyttan af latinska språkets användande såsom undervisningsämne på skolans lägsta stadium, äro tankarna bland erfarne skolmän ännu delade.
Hvad beträffar åtskiljandet af undervisningen för dem som företrädesvis vilja tillegna sig den humanistiska bildningen, och dem som vinnlägga sig om den reala, så tilltror sig Utskottet icke att uttala ett omdöme, som skulle vara allmängiltigt i afseende på alla skolor.
Att det, så väl för den humanistiska som för den reala bildningen, medför väsendtliga fördelar, om undervisningen i hvardera fortgår efter en inom sig bestämd, sjelfständig plan, är väl bestyrkt af erfarenheten så väl i andra länder, hvarest dessa bildningsarter till största delen bibringas i särskilda slag af skolor, som inom vårt eget land.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 115. 15 Det har t. ex. under den före motionens remiss förda diskussion blifvit upplyst, att i Upsala kathedral-skola, der undervisningen väl icke, såsom motionen anfört, fortgår på tvänne, af hvarandra oberoende linier, men der linierna likväl äro mer än eljest skiljda, undervisningen, i synnerhet på real-linien, blifvit förd till en eljest ovanlig höjd.
Redan i den tredje klassen har lärjungen der lärt de sex första böckerna af Euklides och tvänne grader Algebra, och i den klass, som motsvarar början af den förra gvmnasial-undervisningen, har han hunnit inhemta icke allenast en mera omfattande bekantskap med Franska, Tyska och Engelska språken, äfvensom uti mathematiken, jemte Euklides, trigonometri och eqvalions-theori, utan äfven de antagna läroböckerna i botanik och zoologi, samt vigtiga delar af fysiken och kemien.
Det är tydligt, att en yngling, geuom en sådan förberedelse, skall kunna på olika stadier utträda ur skolan, väl underbyggd för det praktiska lifvets fordringar.
Det synes likväl oafgjordt, huruvida vid mindre läroverk, der så väl lärares som lärjungars antal är föga betydligt, denna grundsats kan böra tillämpas.
1 alla händelser anser Utskottet sig icke böra tillstyrka Rikets Stän der, att i afseende på undervisningens ordnande inom skolan ingå i närmare detaljer.
Hvad enligt Utskottets tanke deremot Rikets Ständer böra klart uttala, är den stora grundsatsen af all bildnings fosterländska vigt, äfvensom den, på en gång på billighet och på ett sannt befrämjande af allmänt väl grundade, åsigten, alt så väl den humanistiska, som real-bildningen, böra af Staten omsorgsfullt vårdas.
Örn vårt fädernesland, skall fortfarande stå på samma grund med Europas öfriga nationer, i afseende på en högre vetenskaplig bildning, så får den humanistiska undervisningen, ehuru den nu mera icke meddelas åt ett så stort antal lärjungar, som förut, likväl inom den krets, der den gör sig gällande, icke aftaga i grundlighet, och, derest landet skall kunna hålla jemna steg med den snabba utveckling, den industriel styrkan i andra länder tagit, måste den reala bildningen på det omsorgsfullasle befrämjas.
På grund af hvad anfördt blifvit, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer, utan att gifva en bestämd förklaring af sin underdåniga skrifvelse vid förliSne Riksdag, måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, vid ordnandet af undervisningen inom Rikets elementar-läroverk, den reala bildningen måtte, utan att den humanistiska lider i grundlighet, utbildas till ali den fullständighet, hvaraf den är mäktig. F.) Herr Prosten Qvidings motion, som går ut på att framställa och bedöma skolornas tillstånd efter vidtagandet af de åtgärder, som 1849 års Cirkulär anbefallt, innefattar tvänne förslag, af hvilka det första innebär, alt vid läro-verkets slutliga ordnande genom skollag denna reglering måtte så ske, att hvarken den reala eller den lärda linien derigenom förnärmas på sätt, som genom nuvarande förening skett.
Utskottet, som icke kan ingå i en närmare undersökning af de förhållanden, motionären i sin framställning vidrört, och som icke anser det tillhöra sitt uppdrag, alt afgifva yttrande om det mera eller mindre fördelaktiga i särskilda läroämnens nuvarande ställning inom skolan, tror sig icke kunna tillstyrka Rikets Ständer att, på grund af ett omdöme om de särskilda läroämnena eller läro-systemernas inbördes förhållande för det närvarande, uttala en önskan, som kunde anses innebära klander af verkställande myndigheters förfoganden.
Efter Utskottets tanke kunna Rikets Ständer, hvilka icke heller äro i tillfälle att vaka öfver den mera detaljerade verkställigheten af gifna föreskrifter inom skolverket, hufvudsakligen endast utstaka riktningen af den verksamhet, de önska utvecklad för den nationela bildningens förkofran.
De nuvarande förhållandena lära icke heller, så länge en skollag icke är utfärdad, kunnat anses annat än såsom provisoriska.
Då nu, om motionärens förslag antoges, della skulle förutsätta en närmare granskning af 16 Allmanna Besvärs- och Ekonomi-utskottets Betänkande, N:o 4IS. dessa förhållanden inom läroverket, och Rikets Ständer derpå grunda en önskv rättelse i dessa, som tillika innefattade en närmare bestämmelse för framliden, kan Utskottet icke i detta förslag instämma.
På anförde grunder får Utskottet, med åberopande i öfrigt af hvad i anledning af Doktor Säves sista yrkande blifvit anfördt, hemställa, att motionen i denna punkt lemnäs utan afseende. G.) Motionärens andra förslag innehåller, att, på de orter der ett talrikare antal lärjungar erfordrar flere lärare, de nu utgående dupplikant-arfvodena mätte förvandlas till ordinarie Stats-anslag, och tillfälle sålunda beredas till antagande af flere klasslärare.
Detta förslag är grundadt på deu åsigt, alt en lärare, som innehafver fast plats, med mera kärlek omfattar sitt uppdrag, och, under en längre tid qvarstadnande dervid, har tillfälle att utveckla en mera ingripande verksamhet, än den, som, försedd med ett knappt arfvode, endast en kort tid bibehåller sin befattning, och lemnar den så snart, han på annat håll ser tillfälle för sig öppnadt till eu tarflig bergning.
Utskottet kan icke annat, än medgifva den allmänna riktigheten af denna åsigt.
Men då, såsom upplysningar inhemtade från Stats-kontoret gifva vid handen, under år 1852 arfvoden utgått till 59 extra lärare och dupplikanter, skulle dessas förvandling till fasta lärare-löner medföra cn högst betydlig kostnad.
Enär dessutom regleringen ännu icke är definitiv, och Rikets Ständer, som icke fått från regeringen mottaga någon framställning i detta ämne, sakna ledning för bedömande af det belopp, som skulle vara för det afsedda ändamålet erforderligt, tillstyrker Utskottet, att motionen i detta hänseende icke måtte til! någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. H.)
Den af Herr Borgmästaren Ekholm väckta motionen åsyftar, att Rikets Ständer måtte, genom underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, anhålla, att Kongl. Majit täcktes medgifva dem i visst fall samma rätt vid behandlingen af frågan om en ny skollag, som den, hvilken enligt 87 §.
Regerings-Formen tillkommer Rikets Ständer vid stiftan det af civil-, kriminal- och kyrko-lag.
Som Utskottet uti mom.
A. af detta betänkande tillstyrkt Rikets Sländer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det ny skol-ordning måtte, på de af Kongl. Maj:t och Rikets Stunder redan gillade grunder, varda med möjligaste första utfärdad; samt en framställning, i den syftning motionären föreslagit, vore emot berörde anhållan i viss mån stridande, och dertill kommer att, så vida nämnde tillstyrkan vinner Rikets Ständers bifall, den af motionären yrkade framställning måste anses såsom obehöflig, så finner Utskottet sig böra vördsamligen hemställa, att Rikets Ständer ej må, i anledning af Herr Ekholms motion, vidtaga någon åtgärd. I.)
Sedan Utskottet nu afgifvit utlåtande öfver de hemställanden och förslag, rörande läroverks-frågans behandling i dess helhet, som Utskottet fått från Riks-Stånden emottaga, går Utskottet nu att redogöra för de motioner, som blifvit väckta med hänseende till dels undervisningens särskilda grenar, dels en viss art af läroverk.
Två motionärer:
Herr fE ahlström inom Borgare-Ståndet och Riksdags-fullmäktigen Måns Månsson från Calmar län hafva yrkat en utvidgning af den undervisning i naturkunnighet, som meddelas inom elementar-läroverket.
Den förre har föreslagit, att fysik i Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Vtskoltets Betänkande, N:o 4 45.
17 fysik och kemi, den sednare att kemi och zoologi bland detta läroverks undervisningsämnen upplagas.
Båda molionärerne hafva i sammanhang dermed hemställt, att fysik och kemi äfven måtte ingå ibland examens-ämnena vid student-examen; hvilken sistnämnde hemställan äfven Herr Rådman Gustafsson, genom en särskildt afgifven motion, i en något olika form framställt.
1 afseende å den del af ifrågavarande förslag, som åsyftar upptagandet af fysik, kemi och zoologi såsom undervisnings-ämnen uti elementar-läroverket, får Utskottet, umjer erinran derom, att i 1820 års Skolordning är stadgadt att, bland läroämnen i gymnasierna, skulle föredragas den elementära fysiken och natural-historien, vördsamligen åberopa hvad Utskottet uti mom.
D. anfört rörande olämpligheten att Rikets
Ständer göra några särskilda detaljer af undervisnings-väsendet till föremål för sina framställningar, samt på grund deraf hemställa, att molionerne uti förevarande del icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. K.) Hvad derefter angår frågan om meddelande af den föreskrift, att, när sådant önskas, kunskaperne jemväl uti kemi och fysik skulle vid student-examen pröfvas och att betyg deröfver skulle meddelas, får Utskottet fästa uppmärksamheten derpå att »naturvetenskaperna» redan utgöra ett af ämnena för nämnde examen och att, derest examinandens undervisning i berörda vetenskaper blifvit bragdt derhän, att han inhemtat kunskap äfven i kemi och fysik, det således otvifvelaktig! åligger examinatorn att deruti pröfva hans kunskap och att å denna, vid afgifvande af betyg, fästa behörigt afseende; hvadan Utskottet anser den ifrågaställda föreskriften obehöflig och hemställer, att motionerne äfven i denna del må lemnäs utan afseende. L.) De motioner, Herr Prosten Hasselrot inom Preste-Ståndet och Herr Stenberg inom Borgare-Ståndet väckt, rörande paedagogierna, hafva hufvudsakligen till föremål, dels att äfven dessa skolor måtte afses vid regleringen af Rikets läroverk, dels att en förhöjd lön och förbättrad befordringstur äfvensom pensionsrätt måtte tilläggas lärarue vid dessa läroverk.
Paedagogierna äro, så vidt Utskottet kunnat inhemta, i sjelfva verket att anse såsom beroende af Stats-anslag, ehuru deras verksamhet aldrig blifvit genom någon offentlig stadga ordnad.
Om dessa, till största delen i äldre tider med anslag försedda skolor skulle, äfven efter den reglering, Rikets elementar-läroverk, likasom dess folkskolor, i sednare tider undergått, fortfara att finnas såsom en af båda oberoende tredje art af läroverk, torde med skäl kunna sättas i fråga.
Också lära paedagogierna, såsom motionärerne äfven anmärkt, i vissa städer sjelfmant utvecklat sig till nära likhet med elementar-läroverk, i andra städer åter närmat sig till eller blifvit förenade med folkskolan.