Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men till följd deraf, att gränsorna för församlingarnes och lärarnes åtaganden ej voro närmare bestämda, och det således icke var tydligt i hvad mån inträdet i en pensionsanstalt skulle för skoldistrikten medföra större kostnader och för läraren större fördelar, än som genom Folkskole-stadgans 11 § mom. 2 redan kunde anses föreskrifna, funnos jemförelsevis endast få församlingar och lärare villiga, att med egna bidrag befordra det afsedda ändamålet.
Först år 1856, sedan vissa allmänna grunder för ordnandet af ifrågavarande inrättningar blifvit af Kongl. Maj:t fastställda, hafva pensions-anstalter kommit till stånd inom Linköpings och Hernösands stift, hvilka ock erhållit en efter lärarnes dåvarande antal inom hela riket afpassad andel af ofvannämnde anslag, nemligen det förra 7,540 R:dr Banko och det sednare 4,500 R:dr samma mynt.
Då emellertid folkskole-lärarnes antal, som vid den tidpunkt, då anslaget 80,000 R:dr Banko beviljades, utgjorde såsom redan är nämndt, 2,288, nu mera, efter oafbrutet stigande, uppgår till närmare 3,000, och utan tvifvel ännu en tid kommer att betydligt ökas, har pensionsanslaget blifvit allt mera otillräckligt, —- och möjligen har detta varit en af orsakerna, hvarför under de sednaste 6 åren blott inom ytterligare 2:ne stift någon pensions-inrättning ens blifvit ifrågaställd.
Man har likväl vida allmännare nu än tillförene börjat inse billigheten ej mindre dei'af, att folkskole-lärare, som sin tjenst oförvitligen förestått, ej må för sin nödtorftiga bergning på ålderdomen vara beroende af godtycket eller af fattigvårdens tillgångar, än ock deraf att läraren ej tvingas att qvarstanna i tjensten, då han ej längre eger förmåga att behörigen sköta densamma.
Det är derföre högst sannolikt att, om statsanslaget ökades till sådant belopp, att pensions-inrättuingarnes framtid blefve fullt betryggad, redan inom några fä år hvarje stift skulle ega en sådan anstalt.
Såsom i det föregående blifvit anfördt, äro visserligen de till folkundervisningens befrämjande för nu löpande statsregleringsperiod anvisade medel, särdeles hvad de större anslagen beträffar, redan till fullo disponerade; men detta oaktadt, och då ganska många af de skolor, åt hvilka bidrag af statsmedel blifvit beviljade, ej hunnit komma i gång förr än mot slutet af nästlidne eller till och med under loppet af innevarande år, och statsbidragen ej få beräknas utgå förr än från den tid, de särskilda skolorna trädt i verksamhet, kan man likväl med temlig säkerhet emotse, att icke obetydliga besparingar för nämnde tvänne år å nyssberörde medel skulle uppkomma.
Fingo dessa besparingar läggas J2 Kongl. Mnj-.ls Nåd.
M 43. till den allmänna fonden för folkskole-lärares pensionerande, så skulle det första vilkoret för ordnandet af denna angelägenhet vara uppfylldt, och Kongl. Maj:t vill derföre föreslå Rikets Ständer, dels att den ännu återstående delen af berörde fond må jemväl under nästinstundande statsregleringsperiod och under samma vilkor som hittills, ställas till Kongl. Maj:ts disposition, och dels att Rikets Ständer måtte till behöflig förstärkning af densamma anvisa den slutliga besparing, hvilken under nu löpande statsregleringsperiod kan å den personliga skyddsafgiften uppkomma.
Ar och dag sorn ofvan. CARL. C. J. Thyselius.
Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Sfals-Bådet, å Stochholms Slott den 21 November j862.
Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer.
Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve v. Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld.
Efter justering af Protokollet öfver Ecklesiastik-ärenden för den 14 dennes, yttrade Departements-chefen, Statsrådet Thyselius: »Till följd af Rikets Ständers varma nitälskan för allt, som kan bidraga till spridande af upplysning och bildning, är det utan allt tvifvel att antaga, det de äfven för Kongl. Maj.ts Nåd.
Proposition JM 43.
13 den kommande statsregleringsperioden skola för folkundervisningens befrämjande anvisa den personliga skyddsafgiften, hvars belopp, efter sannolik beräkning, kommer att under de år nämnda statsreglering skall omfatta, uppgå till 285,000 R:dr årligen; och jag får derföre i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Maj:t, beträffande fördelningen af dessa medel och vilkoren för åtnjutande af bidrag deraf, täcktes till Rikets Ständer aflåta den nådiga Proposition, som må finnas af förhandenvarande förhållanden påkallad.» »På de grunder, som uti ett af mig uppsatt förslag till nådig Proposition i ämnet finnas vidare utvecklade, tillstyrker jag alltså i underdånighet: att Eders Kongl.
Maj:t behagade, på sätt och under de vilkor nämnda förslag upptager, af Rikets Ständer äska dels till Folkskolelärare-seminarierna R:dr 65,000: — till understöd för seminarii-elever » 30,000: — till arfvoden och resekostnader för skol-inspektörer » 30,000: — till förbättrande och tillhandahållande af undervisningsmateriel samt till understöd för utgifvande af lämpliga läroböcker, kartor, m. m., för folkskolorna » 10,000: — till understöd för högre folkskolor » 10,000: — till folkskoleväsendets utveckling och förbättring » 75,000: — till löneförbättring för examinerade lärare .
» 65,000:
— R:dr 285,000: — dels ock att hvad af personliga skyddsafgiften ej varder för vissa behof anvisadt, äfvensom de på de särskilda anslagen uppkommande besparingar, må af Eders Kongl. Maj:t för folkundervisningen tillhörande föremål disponeras.» »Härförutom hemställer jag att Eders Kongl. Maj:t behagade föreslå ej allenast att den ännu återstående delen af de medel, Rikets Ständer anvisat såsom fond för stiftsvis inrättade pensionsaustalter för afskedade folkskolelärare, må jemväl under nästinstundande statsregleringsperiod och under samma vilkor som hittills ställas till Eders Kongl. Maj:ts disposition, utan ock att Rikets Ständer, till behöflig förstärkning af samma fond, anvisa den slutliga besparing, som under nu löpande statsregleringsperiod kan å den personliga skyddsafgiften uppkomma.»
Omförmälda förslag till Proposition, sådant det finnes detta Protokoll vidfogadt, blef härefter uppläst och täcktes Kongl Maj:t, uppå hemställan af Stats-Rådets ledamöter, förordna, att nådig Proposition i enlighet dermed skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Ex. protocollo C. A. Th. Adelgren. 14 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition M 44.
Alik. till Exp.-Utsk. den 28 Not. 1862, kl. 2 e. m. Kongl.
Majlis nådiga Proposition till Pikets Ständer, angående anvisande aj medel till ombyggnad af Nyqvarns bro öfver Sagän i Tillinge socken och Åsunda härad af Upsala län, jemte deraf föranledd vägomläggning; Gifven Stockholms Slott den 25 November 1862.
Ibland byggnader som vidmagthållas på bekostnad af de till underhåll af Kronans hus och byggnader i landsorterne anslagne medel är äfven Nyqvarns bro öfver Sagån i Tillinge socken, Asunda härad och Upsala län.
Yid denna bro, belägen å allmänna landsvägen emellan Enköping och Westerås, finnes tillika en mjölqvarn, hvars damm och islafvar äro med bron sammanbyggde.
Qvarnen, likasom bron, har från ålder varit en Kronans tillhörighet; men tiden då Nyqvarns bro törst uppfördes och på hvilkens bekostnad detta verkställdes, har icke kunnat utredas.
Att nybyggnad af bron skett på 1690:talet, genom dertill af Kongl. Maj:t anvisade medel, inhemtas af Kongl. Brefven den 18 April 1695 och den 20 Juni 1696; varande uti det förra af dessa Bref jemväl stadgadt, att allmogen i Asunda härad skulle derefter framgent vidmagthålla nämnde bro, utan någon vidare Kronans bekostnad.
Denna bestämmelse förändrades dock sedermera genom Kongl. Brefvet den 2 Maj 1699, uti hvilket Bref jemte det föreskrift meddelades, att bropenningar skulle för öfverfarten erläggas af ståndspersoner, men ej af allmogen, tillika förklarades, att, såvida de inflytande bropenningarne icke vore tillräckliga till brons underhållande, Asunda häradsboer skulle uppfylla bristen.
Uppbörden af dessa, bropenningar, för hvilka taxa sednast blifvit af Kongl. Maj:t fastställd den 6 April 1842, har genom Kammarkollegii försorg varit utarrenderad för Kronans räkning, och afslutades härom sednast kontrakt den 27 Augusti 1857, på femton års tid, emot en arrendeafgift af 345 R:dr årligen, Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition NI 44. 15 - Tid efter annan hafva Asunda häradsboer sökt att varda frikallade från skyldigheten att underhålla ifrågavarande bro, men utan framgång.
På 1830:talet väcktes åter af häradsboerna fråga om befrielse från berörda åliggande, hvilket påstående dock ogillades genom Kammar-kollegii utslag den 22 Juni 1837, hvarefter frågan genom besvär fullföljdes till Kongl Majit, som genom nådigt Bref den 27 April 1840 befriade häradsboerne från skyldigheten att underhålla Nyqvarns qvarndamm jemte dervarande islafvar, såsom tillhörande qvarndammen, och tillika, på grund af § 8 i 25 kapitlet Byggninga-balken och ofvanberörda nådiga Bref af den 2 Maj 1699, förklarade, att, så länge Kronan fortfarande komme att åtnjuta inkomsten af broafgifterne vid Nyqvarn, Asunda häradsboer, endast så vida denna inkomst icke blefve tillräcklig till bestridande af kostnaderna för brons underhållande, skulle med då erforderlige dagsverken och körslor dervid biträda, äfvensom att, när framdeles kunde varda nödigt att anvisa medel till brons ombyggnad, Kongl.
Majit uppå skeende anmälan, ville vara betänkt på beredandet af härtill nödig tillgång, samt i frågan om häradsboernes befrielse från bidrag med körslor och dagsverken till denna ombyggnad vidare förordnande meddela.
Uti ett den 31 December 1859 till Kongl. Majit ingifvet memorial fästade Öfver-Intendents-embetet, som fått sig uppdragen förvaltningen utaf anslagen till reparationer å Kronans hus och byggnader i landsorterne, Kongl. Majits nådiga uppmärksamhet derå att, oaktadt Nyqvarns bro år 1857 blifvit reparerad med en kostnad af 1,952 Ridr, mera genomgripande åtgärder för ett fullständigt iståndsättande af bron vore al behofvet högeligen påkallade, men att reda och säkerhet i fråga om brons framtida vidmagthållande icke kunde vinnas, förr än det nuvarande i både tekniskt och administrativt hänseende invecklade förhållandet upphörde och bron gjordes oberoende af qvarnanläggningen, hvilket åter, i Öfver-Intendents-embetets tanke, icke läte sig göra med mindre bron flyttades till annat ställe och nybyggdes på ett med vattenbyggnadskonstens närvarande utveckling öfverensstämmande sätt.
Med anledning af denna Öfver-Intendents-embetets framställning uppdrog Kongl. Majit, under den 13 Januari 1860, åt Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader att genom sakkunnig person låta verkställa besigtning och undersökning af Nyqvarns bro samt derefter inkomma med underdånigt förslag vare sig till brons iståndsättande eller ombyggnad; i följd hvaraf och sedan undersökning för utrönande af brons beskaffenhet blifvit på stället förrättad af Löjtnanten A. M. Lindgren, bemälde Styrelse, under den 14 September samma år, till Kongl. Majit öfverlemnat, dels ett af Löjtnanten Lindgren i ämnet afgifvet betänkande, hvaraf hufvudsakligen inhemtas att ifrågavarande bro, som mellan landfästena har en längd af 233 fot, i auseende till grundmurarues dåliga beskaffenhet är i behof af en fullständig ombyggnad, men att, med bibehållande af brons nuvarande läge, en sådan ombyggnad icke kunde verkställas, utan att qvarndam marne, med hvilka bron blifvit sammanbyggd, på samma gång nnderginge ombyggnad, hvarigenom åter arbetet, för hvars verkställande dsssutom betydande lokala svårigheter möta, skulle väsendtligen fördyras, samt att en ny bro skulle med vida mindre kostnad kunna uppföras å egorna 16 Kongl. Maj:ts Nåd.
M 44. till den söder om Nyqvarn belägna Östanbro by, genom hvilken förändring icke blott en minskning af 130 fot i brons hela längd, utan äfven en förkortning af 3,752 fot i allmänna landsvägens längd skulle beredas, samt att undersökningsförrättaren, på grund häraf, föreslagit, att ny bro måtte å berörda ställe uppföras, för hvilket ändamål omläggning af allmänna landsvägen erfordrades på en sträcka af 7,296 fot; varande kostnaden härför beräknad till 44,600 R:dr, deraf 32,100 R:dr för sjelfva brobyggnaden och 12,500 R:dr för vägomläggningen, dels ock plan och profilkarta, utvisande så väl nuvarande lägetaflandsvägen och bron, som den föreslagna nya väglinien och brobyggnadsplatsen.
För egen del anförde Styrelsen härvid i underdånighet, att sorn den nuvarande brons dåliga skick kunde i hufvudsaklig mån tillskrifvas den omständighet att byggnaden blifvit uppförd å och följaktligen vore beroende af dammarne och islafvarne för den vid Nyqvarn anlagda qvarnen, och dessa dammar och islafvar kunde antagas vara för qvarnverkets behof tillfyllestgörande, sådana de nu befinnas, i fall nödiga reparationer å dem verkställdes, men ingalunda vore duglige till grund och stöd äfven för en ny broanläggning, hvartill komme att en ganska väsendtlig förbättring och förkortning af allmänna landsvägen mellan Westerås och Enköping vunnes genom ny bros uppförande å den nu ifrågasatta lokalen, Styrelsen ansåge sig böra förorda gillandet af vägomläggningen och brobyggnaden, helst gamla bron, derest det närmast vestra landfästet varande brokaret förstärktes, och hvartill, enligt uudersökningsförrättarens beräkning, erfordrades en kostnad af endast 155 R:dr, skulle kunna af trafikerande begagnas under den tid af omkring två år, som torde åtgå till vägomläggningens och nya brons fullbordande.
Vid underdånig anmälan häraf den 12 Oktober förenämnda år, förordnade Kongl. Maj:t om iståndsättande af omförmälda bristfälliga brokar; hvarjemte Kammar-kollegium förständigades, att till Kongl. Maj:t skyndsamt inkomma med underdånigt utlåtande, huruvida anledning förefunnes att, i sammanhang med den väckta frågan om brons skiljande från qvarndammen och vägens omläggning, i laga ordning påyrka häradsboernes tillförbindande att, då den gamla bron måste ombyggas, uppföra en ny, på ena eller andra stället, mot uppbärande af bropenningar.
Uti sitt till åtlydnad häraf den 13 December 1860 afgifna utlåtande har Kammarkollegium dels meddelat utredning rörande förhållandena med Nyqvarns bro samt upplyst att det till Kronan ingående broarrendet från midfastan år 1840 till samma tid år 1860 uppgått till följande belopp, nemligen: från midfastan 1840 till samma tid 1843 . . .
R:dr 375: — » » 1843 » » » 1858 ... » 3,937: 50.
» » 1858 » » « 1860 . . . » 690: — Summa R:dr.
R:mt 5,002: 50 öre; dels i underdånighet anfört, att då de angående Nyqvarns bro gifna stadganden syntes endast afse den nu befintliga bron, hvilken blifvit för den Kronan tillhöriga qvarn på Kronans bekostnad uppförd, samma stadganden följaktligen icke vore tillämpliga på den nu föreslagna Kongl. Maj:ts Nåd.
17 föreslagna nya broanläggningen, som med qvarnen icke komme att hafva någon gemenskap; men att enär, i fall ny bro komme att uppföras på det vid undersökningen föreslagna eller annat lämpligt ställe, häradsboerne icke kunde, enligt Kollegii åsigt, förpligtas att uppföra en så kostsam bro, som förslaget afsåge, och tvifvelaktigt äfven vore, huruvida, med afseende å hittillsvarande, från äldre tider fortgående förhållande, de kunde tillförbindas att i vidsträcktare mån än nu gällande föreskrifter rörande Nyqvarns bro förmådde, så länge kronoqvarnen derstädes funnes, deltaga med körslor och dagsverken vid den nya brons byggnad, samt den omständigheten, att bropenninge-uppbörden skulle på häradsboerne öfverlåtas, icke heller syntes böra lagligen föranleda till deras åläggande att brobyggnaden jemte väganläggningen ensamt bekosta, helst sådant blefve högst känbart för Asunda af endast 270 mantal bestående härad, Kollegium funne sig sakna skäl att i underdånighet tillstyrka, det talan i berörda syftning mot häradsboerne blefve anhängiggjord; hvaremot Kollegium hemställde, huruvida icke Asunda och Ytter Tjurbo häradsboer, inom hvilket sistnämnda i Westmanlands län belägna härad en del af den föreslagna vägen komme att anläggas, borde, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes föranstaltande, i ämnet höras och yttrande afgifva, i hvad mån de vore villige att till omförmälda nya bro- och vägbyggnads-arbetens utförande bidraga samt desamma för framtiden underhålla.
Vid ärendets föredragning, den 25 Januari 1861, förklarade Kongl. Maj:t att, vid de af Kammar-kollegium upplysta förhållanden, skäl icke vore för handen att i laga ordning påyrka vederbörande häradsboers förpligtande att ensamme bekosta den ifrågaställda nya brobyggnaden jemte väganläggningen; men då häradsboerne voro enligt lag skyldige att underhålla den hittills begagnade vägen, hvars omläggning och förkortning nu blifvit ifrågaställd, äfvensom Asunda häradsboer enligt äldre stadganden varit förpligtade att bidraga till vidmagthållande af Nyqvarns bro, fann Kongl. Maj:t, till förekommande af vidare tvist och osäkerhet i denna fråga, i händelse ny broanläggning komme till stånd, — häradsboernes förbindelse att underhålla denna bro, jemte den föreslagna nya vägen, böra för framtiden otvetydigt bestämmas, samt vederbörande häradsboers yttrande böra inhemtas i hvad mån de kunde vara villige att biträda vid dessa nya arbetens utförande; och anbefalldes Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Upsala och Westmanlands län att föranstalta derom att häradsboerne blefve i ämnet hörde, hvarvid desse borde afgifva yttrande, Asunda häradsboer, till hvad belopp de, mot befrielse från vidare underhållsskyldighet af den gamla bron, ville deltaga i kostnaden för uppförande af bro å det föreslagna stället och anläggning af dertill ledande väg, så vidt den sträckte sig inom nämnda härad, med skyldighet för häradsboerne att, efter den nya brons anläggning, densamma allt framgent behörigen vidmagthålla mot åtnjutande af bropenningar, samt Ytler-Tjurbo häradsboer, i hvad mån de ville bekosta anläggningen af den nya vägen inom detta härad, med förbindelse för begge häradsboerne att, sedan vägen blifvit anlagd, hvardera inom sitt område, densamma för framtiden i laga skick underhålla.
Prot. 1862 & 1863. 1 Sami. 1 Af cl. 2 Band. 2 Haft. 3 18 Kongl. MajUs Nåd.
Sedan häradsboerne till följd häraf fått tillfälle att vid behörigen utlysta sammanträden i frågan sig yttra, hafva Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i ofvanberörda län till Kongl. Maj:t insändt de dervid förda protokoll, af hvilka handlingar hufvudsakligen inhemtas: att Asunda liäradsboer, hvad anginge den föreslagna vägomläggningen, ansett sig icke hafva så stor fördel af den nya vägen, att de, oaktadt väglängden blefve kortare och underhållet sålunda mindre kostsamt, ville till densammas anläggande bidraga, hvaremot häradsboerne åtagit sig att, sedan vägen blifvit anlagd och afsynad, densamma, såvidt den sträcker sig inom Asunda härad, för framtiden underhålla, mot befrielse från skyldigheten att vidmagthålla den gamla vägen; samt att, beträffande brons ombyggnad, häradsboerne förklarat sig sakna förmåga att deruti deltaga, men att, ehuru deras skyldighet att underhålla den gamla bron vore tvifvel underkastad, enär Kronan uppbure arrendet af så väl qvarnen som broafgifterne, hvilka sednare numera jemväl af allmogen i häradet erlades vid brons öfverfart, häradsboerne likväl, till förekommande af vidare tvist och osäkerhet i denna fråga, vore villige att för framtiden åtaga sig den nya brons underhåll, dock under följande vilkor, nemligen: att bron uppfördes af jern i stället för af trä, att häradsboerne för everdeliga tider tillerkändes rättighet att uppbära bropenningar af trafikerande enligt nu gällande taxa; att plats på allmän bekostnad upplätes för uppförande af brovaktarestuga; att häradsboerne under de första tio åren efter brons fullbordande skulle vara befriade från skyldigheten att ansvara för iståndsättandet af de skador, som genom brokistornas sättning möjligen å bron kunde uppkomma, hvaremot i öfrigt behöfliga reparationer under tiden skulle af häradsboerne bekostas; att vid brons afsyning efter dess fullbordande en fulimägtig för häradsboerne finge vara närvarande; samt att häradsboerne för framtiden befriades från skyldighet att underhålla nuvarande bron; och att Ytter-Tjurbo liäradsboer förbundit sig att, om nya vägen blefve på Statens bekostnad anlagd, och derefter i laggildt skick åt dem öfverlemnad, framdeles underhålla den inom häradet löpande del af samma väg, mot vilkor af befrielse från byggnads- och underhållsskyldighet af gamla vägen från nuvarande bron vid Nyqvarn till det ställe, der den sammanträffade med nya vägen.
Styrelsen för allmänna Väg- och Vattenbyggnader, i nåder anbefalld att inkomma med underdånigt utlåtande i anledning af de utaf Asunda liäradsboer, vid åtagandet af skyldigheten att för framtiden underhålla den ifrågasatta nya bron vid Nyqvarn, fästade vilkor och förbehåll, samt att tillika meddela upplysning angående den tillökning i redan beräknad nybyggnadskostnad, sorn brons uppförande af jern i stället för af trä kunde anses medföra och derjemte uppgifva den ungefärliga underhållskostnaden för bron i ena och andra hänseendet, äfvensom huruvida denna kostnad skulle kunna bestridas genom den nu årligen ingående arrendeafgiften, 345 Riksdaler Riksmynt, har i anledning deraf, uti memorial af den 16 sistlidne Juli i underdånighet anfört: att brons uppförande af jern i stället för trä skulle genom dess derigenom vunna längre bestånd och mindre underhållskostnad medföra en framtida vinst, mer än motsvarande den större anläggningskostnaden; Kongl. Maj.ts Nåd.
19 att hvad den sistnämnde anginge, skulle, under förutsättning, att ifrågavarande bro komme att uppföras efter enahanda grunder, som vid den nu under byggnad varande bron vid Almare Stäke, öfverbyggnaden med jernbjelkar komma att kosta 13,500 Ridr och således medföra en förökning af 7,000 R:dr i den förut beräknade anläggningssumman eller höja denna till 39,600 R:dr för sjelfva bron och till 52,100 R:dr för både bro och väg; att, beträffande underhållskostnaden, denna, om bron byggdes af jern, icke torde komma att i medeltal per år uppgå till broarrendets nuvarande belopp, men deremot, om bron uppfördes af trä, ej kunna uppskattas till mindre än 400
R:dr årligen, uti hvilken kostnad dock icke vore inberäknad den måhända hvart tjugonde år återkommande kostnaden för brostolarnes förnyande, samt Styrelsen derföre hyste den åsigt, att den ifrågaställda brobyggnaden borde företrädesvis af jern uppföras.
Då, enligt den utredning af frågan Kammar-kollegium afgifvit, häradsboerne icke torde kunna tillförbindas att uppföra brobyggnaden, har Styrelsen ansett detta böra ske genom Statsverkets försorg, men deremot beträffande vägomläggningen föreslagit, att densamma må anses såsom andra från vägbyggnads-fonden understödda vägarbeten, hvari intressenterne deltaga med en tredjedel af kostnaden, samt att arbetet följaktligen borde genom en af häradsboerne vald direktion utföras.
Enär Nyqvarns bros bristfälliga beskaffenhet måste i hufvudsaklig mån tillskrifvas den omständighet, att brobyggnaden blifvit uppförd å dammarne och de så kallade islafvarne för den der befintliga, Kronan tillhöriga qvarn, samt dessa dammar och islafvar, af hvilkas fasthet och bestånd brobyggnaden är beroende, icke äro dugliga till grund och stöd för ny bro; alltså och med hänsigt derjemte till den ej oväsendtliga förbättring och förkortning af allmänna landsvägen mellan Westerås och Enköping, som vinnes genom bros uppförande å den af undersökningsförrättaren föreslagna lokal, anser Kongl. Maj:t den nya brobyggnad öfver Sagån, hvars utförande af oundgängligt behof påkallas, böra till nämnda ställe, den söder om Nyqvarn belägna byn Östanbro, förläggas; men då, hvad angår kostnaden för detta arbete, Kongl.