Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad således först angår fördelen eller olägenheterne af förenämnde delning, så hafva Utskotten, vid afgifvande af sitt vördsamma utlåtande, icke underlåtit, att i ett ämne af sä mycken vigt, med behörig noggrannhet Stuts-Utskottets Betänkatiden.
47^ öfverväga de skäf och motskäl, som å bada sidor sig företedt, och Utskotten hafva dervid icke eller å ena sidan förbisett de invändningar som vid äterreinissen blifvit
Utskotten i detta hänseende meddelde; Men då å andra sidan sig visade deu vanvårdade hushållning med ifrågavarande Skogar, som redan eger ruin , och hvartill begäret att tillegna sig hvad man ansett vara ingens egentliga tillhörighet, betydligen måtte bidraga: olägenlieterne genom sammanblandningen af Statens egande och menigheternes nyttjande rätt: de menliga följderna af en ständigt fortfarande strid emellan enskildas fördel och Statens vårdande myndighet, en stridighet som äfven egt ruin emellan lagen och opinionen, hvilket allt måste rubba sambandet emellan enskilda Medborgre och dem åt hvilka vården af det allmännas rätt är anförtrodd, och dessutom ofördelagtigt verka på folkets moraliska lynne ; så hafva Utskotten, vid betraktande af desse och de flere i Utskottens Betänkande åberopade öfvervägande skål. icke tvekat att tillstyrka Riksens Ständer, att hufvudsakligen instämma i den Nådiga Proposition, som Kongl. Maj:t, till följe af förre Riksens Ständers underdåniga önskningar, och 474 Stats-ZJtskottets Betänkandeil, försjt efter inheintade upplysningar och den sorgfälligaste pröfning, öfverlemna* till närvarande Ständers närmare skärskadande, och Utskotten hafva äfven på dessa grunder ansett sig icke böra frångå deras i denna del förut yttrade öfvertygelse.
Det följer då i ordningen, att till besvarande upptaga de anmärkningar, som särskildt blifvit emot Utskottens betänkande framstälde; f hvilket ändamål Utskotten få anföra:
Att de, i likhet med hvad i den Nådiga propositionen blifvit yttradt såsom ett hufvudsakligt förbehåll för Kronoskogarnes upplåtande föreslagit, att så stor del af desse skogar måtte derifrån undantagas, att kronan på intet sätt saknar tillgång å det för Flottorne och andre Allmänna behof nödiga virke, samt att skogshushållningen å det färre antal parker, som för kronans räkning bibehållas , matte genom en förbättrad förvaltning, medelst årshyggen och återplanteringar, utförde af i Forstväsendet kunnige Jägeri-Betjente, hvilka företrädesvis borde tiil sådane beställningar befordras, blifva en föresyn till efterföljd för enskilde skogsegare; härigenom förmoda Utskotten, att hoppet om en förbättrad skogshushållning, snarare skall förökas Stats-Utskottets JBetänkanden. 47^ £n förminskas, hvarvid intet hinder mölter att begagna det användbara af Tysklands och Englands Skogshushållningssätt, och äfven att de å sådane ställen befintlige Boställen icke skola sakna nödigt Timmer.
Utskotten hafva jemnväl genom tillstyrkande, att en del af de å kronoparkerne befintlige Nyhemman måtte anslås till förbättring af den återstående Skogs-Betjeningens lönevilkor, trott sig redan hafva förekommit de önskningar, som i detta hänseende blifvit yttrade.
Ehuru man med skäl kan befara, att några skogsegare efter delningen af kronoparkerne och Allmänningarne skola misshushålla med skogen, bör man likväl förmoda att större delen skall sträcka sin omtanka äfven till framtiden, och att nyssnämnde efterdöme samt fördelarne af en klok skogshushållning skall förmå dem att ej uppoffra allt åt ögonblickets behof; Man fruktar att verkställigheten af en sådan omtänksam hushållning icke kan ega rum då skogen delas emellan så mångå delegare, men Utskotten inse icke något hinder, att den gemensamma vården af alla dessa lotter skulle, efter behofvet kunna anförtros åt en eller flere personer, hvilkas åtgärder ganska lätt kunde controlleras af delegarne, äfven - Stafs- Utskottets Betånkanden. som dessa sins emellan ej lära underläta, att hvar emot annan bevaka sina fördelar.
Den anmärkning, att det icke bestämdt skall finnas uppgifvet i Utskottens Betänkande, huruvida, vid försäljningen och fördelningen af kronoparkerne, Tunnlandtalet skall beräknas efter uppskattad jord eller efter arealen, har redan inom Högloft.
Ridderskapet och Adeln blifvit besvarad; Och få Utskotten derföre nu endast åberopa, att dermed så mycket mera menas arealen, som den Nådiga Propositionen innehåller, ”att hvarje lott bör utsättas ifrån i5 till 4o tunnland allt efter markens mer eller mindre godhet;” samt ytterligare ”att den årliga räntan af den sålunda i lotter uppsatta jorden, skall efter markens godhet och beskaffenhet bestämmas.”
Utskotten “hafva icke föreslagit, att Kronoskogarne skulle öfverlemnas åt Krono-Betjeningens vård, utan deremot tillstyrkt, att nödigt antal Jägeri-Betjente må för de qvarblifvande Kronoparkerne bibehållas, och Utskotten hafva äfven , enligt hvad förut är nämndt, ej förgätit, att uppgifva utvägar till deras förbättrade Löneinkomster.
— Vid granskningen af den Nådiga Propositionen, funno Utskotten densamma redan uppfatta hufvudgrunderne för kronoskogarnes Stats- Utskottets J3 et än konden. 4 77 delning, och det återstod således endast för Utskotten, att med uppmärksamhet granska desamma, och att dervid gora de erindringar, som Utskotten ansågo kunna ega rum.
Då dessa hufvudgrunder förnemligast åfverensståmde med Utskottens egna åsigter, kunde framställningen af några nya icke komma i fråga, och de specialiteter, som Utskotten, vid utvecklingen deraf, ansett sig bora vidröra, hafva, enligt Utskottens omdöme ovilkorligen varit föranledde af sakens beskaffenhet och ett fullständigt utredande af ämnet.
Utskotten hafva härvid ej velat lägga hinder i vågen för en snar verkställighet af ifrågavarande förslag; Men Utskotten hafva trott att nödiga anstalter dervid borde vidtagas, till bevarande af så vål kronans som enskildes rått.
— Att inköpet för kronans räkning af de nyhemman, som å nämnde skogar kunde finnas, skulle medföra någon skada för Staten, kunna Utskotten ej medgifva, utan förmena, att då desse användas till Boställen för nödige skogsbevakare och andre nyttige ändamål, kronan skall genom skogarnes sorgfålligare vård och skjötsel, i framtiden ersättas för de utgifter, som härvid kunde ega rum; och dertill medel genom de öfrige skogarnes försäljning ej kan saknas.
— I af - 478 Siats-Utskottets Betänkahden. seende på den skattläggnings Method sorti blifvit föreslagen för räntans utgörande af öfverloppsmarkerne, fortfara Utskotten att anse markens beskaffenhet vara den råttsenligaste grund, och om Statens vinst, genom högsta anbudet å Auction * någon gång skulle kunna i större mån beredas* torde likväl oftare derigenom inträffa, att lågenheter förfölle till Skattevrak, och Kronan såmedelst sluteligen gick miste' om all inkomst deraf.
Utskotten hafva vål* å ena sidan, befarat, att derest den hittills åtnjutne mullbetsrått å kronoparken som icke grundas i Skattläggningar, Contracter eller särskilde Resolutioner, skall* enligt Kongl. Maj:t Proposition hädanefter försvinna, sådant kunde leda till rubbning af många förhållanden, som på grund af nämnde förmån tillkommit; Men Utskotten hafva likväl å andra sidan, icke i detta hänseende föreslagit någon förändring af den Kongl.
Propositionen, utan endast fästat sin tillförsigt vid Kongl. Maj:ts
Nådiga förklarande, att om någon menighet eller enskildt hemman icke skulle kunna undvara nämnde förmån utan verkligt lidande, de för densamma skulle godtgöras genom upplåtelse af lämplig andel utaf parken * samt att undantag ifrån de allmänna grunderne borde ega rum i de fall, då desam-'
Stats-Vtskotlets Betänkandert. ^79 ma icke, utan enskildes lidande och ändamålets forfelande, skulle kunna tillämpas.
Härvid torde äfven aflågsne boende hemmansegares förlägenhet å skoglås ort komma i beräkning, och kunna Utskotten icke förmoda, att dessa i den Kongl. Propositionen yttrade Landsfaderliga tänkesätt, kunna af någon anses stå i strid med Statens sanna fördelar, hvilka icke kunna grundas på enskildes skada eller undergång.
Hvad angår den anmärkning, att Utskottens yttrande, det Lägenheters anläggande ej borde framfor skogvåxt befordras, icke skall öfverensstämma med Ekonomi-Utskottets förslag, rörande Enstaka hemmansegares rått, att till vissa lågenheter afyttra en del af sin jord, så får Ekonomi-Utskottet dervid erindra, att i sistnämnde fall alldeles ingen fråga var om disposition af Skog, utan endast om utsträckning af en enskiftade hemman redan beviljad rättighet äfven till sådana hemman, som i afseende på sitt läge och sin natur, borde under samma synpunct betraktas.
Det var äfven då endast fråga om upplåtelse af en del utegor, och bör således detta Ekonomi-Utskottets tillstyrkande, hårledt från en nödig conseqvens i afseende på denna del af den Ekonomiska lagstiftningen, icke med det närvarande 480 Stais-Utskottets Betänkande. förblandas.
— I afseende på forsåjningen af Lands- och Hårads-Allmänningarne, hafva Utskotten endast föreslagit det tillagg till den Nådiga-Propositionen, att, i de fall, då Kongl. Maj:t, uppå vederbörlig anmälan, i den ordning Propositionen innehåller, i Nåder beviljat sådane Allmånningars upplåtelse , desamma borde fördelas emellan de Socknar, som deruti anses ega del, hvarvid frågor, angående andelarnes utbrytande, eller bibehållande i samfällighet, borde bestämmas, enligt de grunder, som i afseende på Sockne-Allmånningar, uti 8 §. af Kongl.
Förordningen den i Augusti 1805 åro stadgade, och Utskotten kunna ej finna att detta förslag icke år både lämpligt och råttsenligt; äfvensom Utskotten tro att de, hvilkas fördelar af delningen bero, icke låra underlåta eller dröja att opåminte göra sina anspråk gällande.
Om deremot vid en ny Skattläggning af Allmånnipgarne, något hemman skulle befinnas redan förut vara derföre beskattadt; så anse Utskotten det böra följa af sig sjelft, att å denna omständighet göres behörigt afseende, i förhållande till de fördelar som hemmansegaren derigenom tillskyndas, men att, i fråga om sådane skogar som skola försäljas, till - Stats-Utskottets
Bet änkan den. r tillstyrka Optionsrätt till förmån för nårbelågne hemmansegare, anse
Utskotten icke förenligt med ett behörigt iakttagande af öfrige hemmansegares rått, sorn derunder kan bero; Och få Utskotten härjemte upplysa, att de Noria provinsernes Allmänna skogar, på sått den Nådiga propositionen omförmåler, icke åro under ifrågavarande förslag inbegripne.
Sedan Utskotten sålunda besvarat de anmärkningar, som emot deras förra Betänkande blifvit gjorde, och hvilka Utskotten ansett icke kunna föranleda till någon ändring i Utskottens derom meddeldte utlåtande, få Utskotten slutligen förklara, att Utskotten, uppå de hos Högloil.
Ridderskapet och Adeln samt uti Vållofl.
Borgare-Ståndet anförde och ofvan upptagne grundade skål, funnit anledning, att, med frånträdande af förslaget, det vid de tillfällen då större delen af en kronopark, åtgår till ersättning för de hemman, som derå njutit mulbetes rått, parken icke skall försäljas, utan fordelas emellan berörde hemman, nu i stället tillstyrka, att den återstående parken, enligt Kgl. Maj:ts Nådiga Proposition, fördelas i lotter och på Auction till den mestbjudande upplåtes; samt att Utskotten, med förbigående af 31 482 Stats-Utskottets
B et änkan elen. allt yttrande, huru förhållas bor med de under sednare åren till Kongl. Majit ingifne, men ånnu oafgjorde ansökningar om tillstånd att upptaga odlings Lågenheter å Kronoparker och Allmänningar, öfverlemna dessa ämnen till den Administrativa magtens pröfning, på hvilken de endast synas bora ankomma; hvarförutan Utskotten trott sig böra tillägga den hemställan, att Riksens Höglofl.
Ständer ville uti den rörande detta ämne afgående underdåniga skrifvelse, framföra den önskan, att Kgl. Majit täcktes i Nåder så reglera de ifrågavarande försåljningarne af Kronoskogarne, jemte vilkoren dervid, att Staten må erhålla den högsta möjliga inkomst och de blifvande Auctionerne ej måtte så fortskyndas, att ju enskilde Speculanter kunna ega tillräckligt rådrum att inhemta erforderlige upplysningar rörande Skogens beskaffenhet, och öfrige omständigheter, som för anbud derå kunna finnas vara af nöden.
Hvilket dock allt, jemte flere Ledamöters särskilda meningar till Rikets Höglofl.
Siats- Vt skot tets Betänkandcn. 4^3 Utdrag af Protocollet, hållet uti il- H. Stånders Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotts förenade Plena den 2 December 1823. S. D.
Herr af Robson, C. M., anförde, att sedan, genom nu anställd votering, och pluralitetens inom de sammansatte Stats- och Ekonomi-Utskotten dervid fattade beslut, det Utlåtande, som sistnämnde Utskott till besvarande af Aterremissen'rörande Krono-Skogarne föreslagit och för sin del redan antagit, blifvit förkastadt; sä återstode ej för de af Ekonomi-Utskottets Ledamöter, hvilkas mening ej vunnit de sammansatte Utskottens bifall, annat, ån att densamma särskildt hos Riksens Ständer anmäla; i anledning hvaraf äfven begärdes, att följande anförande, såsom innefattande reservationen, skulle det blifvande Betänkandet bilåggas.
'”Till beredande af en allmän öfversigt rörande ifrågavarande ämne har Ekonomi-Utskottet, uti dess till Högloft.
Statsutskottet meddelade expedition, redovisat åtgärderne, som vid tagne åro, samt hufvudsakligen framställt hvad som förut år vordet tillstyrkt, jemte' anmårkningarne 484 Stats-Utskottet.‘i Betänkanden. sorn blifvit gjorde; och hvilken som förut befarat möjligheten deraf, att KronoSkogarnes delning skulle förorsaka deras förstöring, har, dels genom de reflexioner deröfver och de exempel derå, som hos Högloft.
Preste-Ståndet blifvit anförde, visserligen funnit att denna möjlighet snarare borde såsom en nara till visshet gränsande sannolikhet betraktas.
En så förändrad åsigt af ämnet och en ån närmare fästad uppmärksamhet derå , att de förut tillstyrkta åtgårderne skulle uti verkställigheten genom särskildta förhållanden möta storahinder och svårigheter, har ock föranledt, att, med frångående af det förra Utlåtandet, man velat framställa frågan utur en förändrad synpunkt, äfvensom ansett nödigt erinra, att de åtgärder, hvilka redan blifvit anbefallde, ännu torde påkalla den varsamhet och den närmare undersökning, som blifvit tillstyrkt af de flere Ämbetsverk, hvilka i frågan tillförene varit hörde; Och man kan ej eller, underlåta, att ån ytterligare härigenom för Riksens Ständer framställa anledningarne, hvarföre en sådan varsamhet och noggrann undersökning synes vara af yttersta nödvändighet.
Stats- Utskottets Betänkandeti. 485 "En tilltagande Skogsbrist har framkallat, forst en klagan å Inbyggarnes sida, och sedan omsorger å Regeringens, att den förekomma.
De forre tänka på den olägenhet som år och de Medel, som för Ögonblicket sig erbjuda.
Det tillhör den visare Styrelsen, att tänka ej allenast för sin tid, utan äfven för kommande tider; Att ej sörja endast för den klagande Generationens vål, men äfven lika samvetsgrant för deras, hvilkas Målsman den år, och hvilka ej sjelfve kunna bevaka sine fördelar.
På denna grundsats år det som den för vår Statshushållning och för vårt Fädernesland så vigtiga BergsrSrelsen under Arhundraden tryggats, med den påföljd, att den varit ett mönster för alla Länder; under det att nästan alla öfrige näringar blifvit styrde af ögoblickets anspråk, och derföre ofta vaklat under ouphörligt samma barndom.
''Skogshushållningen, om ej lika vigtig, som Bergshandteringen, Jordbruket och Fabriksrörelsen , tråder dock fram näst efter desse, och begår skydd af Staten i sin ordning.
Man mötes visserligen i fråga om detta skydd af den mer och mer högljudda grundsats, det Staten bör öfverlemna allt åt enskild omtanka, och aldrig upphäfva sig till.
Förmyndarevård 486 Stafs-Utskottets Betänkande. ofver enskild Industri.
Under medgifvande, att beståmda grånsor finnas i detta hänseende, hvilka af Styrelsen aldrig böra öfvertrådas, måste man ej eller neka, att vissa band understundom åro nödige för att hindra de menliga följderne af en alltför vidstråckt frihet, särdeles då, såsom i närvarande fall, äfven kommande Generationers väl år ifrågasatt.
Sådane Skogar, som behöfva Sekler att uppväxa, kunna inom några år förstöras, och endast Styrelsen, ej den enskilde, kan med sin omtanka följa dem från deras uppvåxt till deras fullmognad.
Det år en sanning, grundad på erfarenheten, att den enskilde tänker mer på hvad som ger vinst för ogopblicket, ån hvad som kan sparas åt efterkommande; och likasom det endast tillhör Patriotismen att uppoffra egna fördelar för Samhällets, fordrar det en lefvande känsla för sakernes högre ordning, att uppoffra dessa förmoner åt en tid, som ej tackar för uppoffringen, och kanske oftast icke derom erhåller någon kännedom. ”Redan i deras första Betänkande yttrade Utskotten, den öfvertygelse, att Skogarnes öfverlemnande åt enskilde skulle möjligtvis leda till deras utödande; men det gjordes derå inom Utskotten mindre Stats-Ut skottets Betänkanden.
487 afseende, enår man tillika ville råkna derpå, att det onda sjelf skulle innebåra sitt botemedel, och att en ytterlig Skogsbrist skulle sluteligen föranleda till en förnuftig Skogsvård och Skogsplantering.
Vid närmare öfvervägande och på grund af de vid Utskottens förra Betänkande gjorde anmärkningar, har man likväl trott sig finna, huru vådligt det skulle vara, att genom förhastade åtgärder låta saken få fortgå till en sadan ytterlighet, enär denna olycka vore tillika en orättvisa, emedan den drabbade icke dem, som den föranledt, utan en blifvande Generation, som en gång komme att lida för Förfäders obetänksamhet, och att arbeta för efterkommandes välstånd, på en gång offer för det förflutna och tillkommande.
En sådan grundsats kan ej vara Statens, som vårdar eller mäste vårda med lika omsorg det tillkommande som det närvarande Slågtets fördelar, ehuru högljudt detta sednare ån yttrar sina anspråk.
Våra förfäder tänkte icke eller så.
Lemnande tillräcklig skog till full disposition åt de samtida, bevarade de dock ännu större lotter åt efterkommande.
Kronohemman fingo sin bestämda utdelning, och Allmänningar af flere namn qvarhållas under Kronans disposition.
Men småningom forstördes eller 488 Stats-Ut skot tets Betänkandeu. förminskades Kronohemifianens
Skog, och då uppstodo genast fordringar på de undantagne Allmånningarne.
Till följe deraf öfverlemnade man sluteligen år 1730, således under en tid, då det enskilda interesset kanske ofta öfverröstade Interesset för det Allmänna, dispositionen af Sockne-AUmånningarne åt deras delegare.
Sedan nu efter snart ett Sekel äfven desse blifvit uthuggne eller förminskade, fordrar, man å nyo, att de återstående större Allmånnigarne skola lemnäs till delning.
Den af århundraden besannade erfarenhet, att eftergitvenhet å andras fordringar ofta sker på bekostnad af efterkommandes rått, bestyrkes ej blott af de inom Stånden vid återremissen beslutande anförde och inom vår tid timade exempel på skogar, som , sedan de blifvit åt enskilde utdelade, hastigt förstörts, men göres ännu mera åskådligt genom de långsträckta Hedar, de nakna Bergen och öde Flygsans Falten, sorn nu finnas allt för tätt vanpryda ett land, der Skogarne fordom betåckte nästan allt, som ej blifvit odladt.
”Om man således följer ledningen af den erfarenhet, som redan år gifven, så måste det blifva klart, att en ån vidare utsträckt delning af Allmänna Skogar åt enskilde, skall hafva samma följd, och Stats-Vtskottets Betänkatiden.
4^9 att desse, sålunda utdelade, skola hastigt försvinna, i samma mån, som behofvet eller fördelen fordrar deras tillitande, och att en tid kunde komma, då man från annat Land vore nödsakad att jemte sitt bränsle afven hemta sitt Timmer.
”Det kan emedlertid icke eller nekas, att under det de enskilda Skogarne forsvunnit, hafva åfven Kronans och det
Allmännas blifvit betydligen förminskade; och detta Förhållande har utan tvifvel föranledt fordringarne, så vål att bevakningen deraf måtte upphora, som att sjelfva Skogarne måtte utdelas.
Men då man betraktar saken närmare, skall man ofelbart finna, forst att de Allmänna Skogarne förminskats långt ifrån i samma förhållande som de enskildes, och sedan, att orsaken till deras förminskning icke egenteligen ligger, der man velat se den, uti en bristande bevakning, utan i en origtig Hushålls-method.
”Tiden synes derföre vara inne, att närma sig detta ämne ifrån en annan sida; och då man förut af sitt eryet
Lands erfarenhet hämtat kännedom om hvad som icke bör vara, må man nu söka ledningen, för en rigtigare hushållning, i andra Länders exempel.
Det Land, som i detta afseende ligger oss närmast, år Tyskland, 4qo Stats-Utskottets Betänkatiden. hvars alla mängfalldiga Stater finna sig väl af att behålla Skogarne under offentelig vård.
Oaktadt en tiodubbel
Folknummer, på en föga större Landsträckning, fordrar mångfalldig massa Brännmaterialer, upptaga dock
Skogarne en vida mindre areal, än hos Oss, och under det våra Skogar, fastän större, äro på en gång otillräcklige oell utan inkomst för Staten, äro de der mindre, men tillräckliga, och en af Statens förnämsta inkomst-källor.
Det kan icke undgå uppmärksamheten, att detta besynnerliga förhållande måste härleda sig ifrån deras olika behandling, och att, om man hos Oss, i stället för att öfverlemna alla Skogar åt slumpen, eller hvad man med andra ord kunde kalla enskilda omvårdnaden, sätter dem under en annan hushållning, skall man snart röna, att det ändamål, man åsyftade, icke var omöjligt, fastän medlen som man hittills använde icke voro tjenliga till dess befrämjande. s’Då man åberopar Fremmande Länders erfarenhet, mötes man ej sällan af den invändning, att det utländska icke lyckas hos Oss.
Det är derföre lyckligt, att man i de anmärkningar. som föran e C* 9 ledt Aterremissen af Betänkandet, finner en uppgift på ett hushållnirigssätt inom Stats-Utskottets Betänkanclen.
491 {Sveriges egna gränsor, öfverensstämmande med det i Tyskland brukliga, och som redan lemnat oförväntade resultater.
Att i detaillerna upptaga detta försök, är att ådagalägga, huru en förbättrad
Skogshushållning äfven i Sverige kan tillämpas och vara indrägtig.
Det skall vara utfördt under Hans Maj:t Konungens egna ögon och med Hans höga Auctorisation; och om Opinionen, som alltid behof ver ett öfvertygande Factum till vändningspunkt, skulle af detta Försök få en ny rigtning, ökas derigenom förbindelserne till en Konung, hvars åtgärder alltid utmärkas af lyckliga påföljder.
'‘Parken på Djurgården vid Stockholm innehåller ej mer än i,20o:de Tunneland Skog.
Då man före år 1810 icke ens använde något derifrån till Djurgårdens egen stängsel, utan hemtade Skog dertill, ända ifrån Åland, säljas nu emellan 4- ä 5oo Famnar
Ved om året till Stockholms behof, och hafva sedan år 1810 redan blifvit försålde 6,165 Famnar, som, om Försäljningen skett efter' gångbart pris eller öfverhufvud ä 4 R:dr Bco, utgjort en Summa af 24,660 R:dr Bcot hvarförutan 970
Ekar blifvit utan betalning utlemnade till Flottornes och Kgl. foa Stat s-Ul skol tets Belänkanden.
Slottets behof, samt 90,000 kälklass ris och stubbar under ofvannämnde tid gratis utdelade till Fattige i Stockholm.
Denna i Sverige oerhörda inkomst afen så liten Skogspark, har icke vunnits på bekostnad af Skogens bestånd, utan tvärtom har dess värde derigenom tilltagit, emedan Skogen, oaktadt den oupphörligen ofredas och skadas af bete för 3oo kor, 100 Hästar och 200 Hjortar, samt genom Lust-Lägren, hvilka årligen medtaga i3 å 14,000 mansbördor granris, uppvuxit på det frodigaste sätt, och anses sedan en, circulation genomgått, kunna lemna 600 Famnar årligen till Hufvud-Stadens behof.
Desse underrättelser stödja sig på Authentika uppgifter och Handlingar, hvaraf Ekonomiutskottet erhållit del, så att något tvifvel om deras noggrannhet ej eger rum.
De liufvudsakliga föremål, som i frågan om en allmän Skogshushållning böra afses, äro :
Skogarnes bevarande och ändamålsenliga skötsel i Forsta rummet, utdelningen af Skog och virke i det Andra , samt bibehållande af mulbetet i det Tredje.