Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Allmänning, hvarefter, utan långt dröjsmål, en ytterligare delning i vissa Byars eller gårdars samskiften för sig går, så blifva itinehafvarne, nu mera inåttligen talrike Milne, uti möjlighet och sjelfkändt interesse att gå i för - 68 Den 3 Juni. författning om bade dess vårdande och det uthärdande begagningssättet.
Man stige icke, att förorättningar och oredigheter ändå skola ske!
Hvarv jes egennytta, dä den ser en säker och varaktig föda, hinder här gemensamheten.
Jag kanner beskaffenheten af vissa skogslotter, som ur Allmänningen blifvit privates egendom, och den har, med sin vaktarestuga inom sig, belt annat utseende än omgifvelserna.
Ömsesidiga nödvändigheten och interesset skal! verka respecten äfven 35 o 1 agen emellan, och en förledelse bortgå, sorn. gjort ondt äfven annorstädes, än blott åt skogen.
Men då jag välment och vördsammast föreslår tillstyrkanctet; på underdånigt kraftigaste vis af Härads-Allmännings delning, är dock ingalunda min mening, att Häradsboerne skola usurpera, dessa dyrbara Communioner, sitsom en dem gratis tillfallande possession.
— Nej, Allmänningen skall, till allt slags dess ,nyttiga innanmäte och skog, äng och odelbar åkermark, beskattas, och skatten proportionsvis påföras Häradets hemman.
Ingert Häradsbo skall icke finna detta både billigt och rättvist.
Härmed synes mig ock vara besvarad den andra frågan, om Kronans och Rikets interesse i denna sak.
Att en ny, visserligen ganska betydlig inkomst skulle härigenom tillfalla Stats - Cassan, utöfver inbesparingen af den kostnad, Skogsbevakningen hittills medfört, äfvensom xoootde tals hushåll af en hittills föga gynnad dass, som i vårt lialfödsliga land så mödosamt kunna ernå eh torfva ödejord, utan att köpa den, skola finna utvägar till sin bergning, Deri 3 juni'.
69 ning, tinder verksamheten, dels att bereda i förväg eller vårda sina Principalers skogshyggen , hvilka sedermera, betydligen lättade till sin tyngd, och å beqvämlig tid kunna afforslas, dels att af maraser bereda betesfält, af hvilka slältåboerne äro i den känbaraste saknad, eljer bearbeta småningom till fruktbarhet den odelbara^ och då alltid till barrskog föga dugliga marken, hvilka tillfällen till Landsculture alla Allmänningar lära ymnigt, ehuru i ganska strödda skiften, erbjuda ; sådant allt vöre följderne af den nya ordningen.
Om jag skulle kunna vänta dessa ej obetydliga andelar af våra Provinser en gång brägté till hvad de böra vara uti skog, betesmark, åker och äng, föreställer jag mig gången dertill ingen annan än denna.
Det är med ganska strödda folkplaceringar och i smått, men med utställningen öfver allt, och gemensamma rigtningen af dessa små Colonier, hvarigenom en början för ändamålet, till hindrens afhållande och till ömsesidig rättvisa kan tänkas kraftig och verkande.
Hvad en allägsnare framtid sedan kan åtgöra, efter det, pä detta sätt, det råaste af dessa trakters vildhet blifvit undanarbetadt, och hvilken form de må kunna få i Kameralt afseende, det öfyerlemnas till denna tid, hvarförinnan äfven hvarjehanda kan hafva föregått till ändring af gamla hemmanens ut behof.
Hvad jag tror mig med säkerhet kunna påstå, är att den hittills någon gång öflige och ensam tillåtlige methoden med mantals - ut~ stakningar å allmänningen åt den Häradsbo, som härtill sig först anmäler och tjenlig plats kan an vi - 70 \F)en 3 Juni, anvisa, icke gerna kan lyckas, åtmindstonc sä länge de omgifvas af odlad allmänning. X fattigdom borja de gemenligen, sin bana, och företaget är för stort; i alla fall tillpripa de helst det, sorn visar sig lättast, nemligen att nära sig med öfriga allmänningen, hvartill ock desse äga yppersta tillfället.
Emedlertid förflyta frihetsåren , och de vanskötta hemmanen skola svårligen utgöra utskylderna till Kronan.
Den öfvertygelse,*jag här vördsamligen framställt, att Härads-Allmänningar böra delas, så framt Statep och Eandet skall af dera kunna vinna den nytta, de naturligen erbjuda, är enahanda med den önskan, som jag, närvarande vid skogs - ransakningar inom Upsala Ijän, hört af Häradsboer enhälligt frambäras.
Eocala olikheter och särskildte omständigheter kunna, det jag icke känner, till äfventyrs göra å något ställe verkställigheten hinderlig, eller icke' åstundad; men hvarest detta icke inträffar, hvarest Häradsboetne, helst de, som på skogstillgång äro nödställde, begära denna sin underdåniga Örtskan framburen inför Konungen, att den då måtte vinna nådigste bifall.
Härtill vågar jag för min del tro, ätt Höglofl.
Utskottet skäligen kunnat tillstyrka.
Och anhåller jag, att detta mitt vördsamma anförande måtte få åtfölja den till Respectiva Riks •
Stånden afgående Expeditionen.
Riksdagsmannen Nils Månsson uppläste likaledes följande
Dictauien:
Med Den 3 Juni. 71
Med åberopande af hvad jag hos Beredningen i förevarande fråga skriftligen anfört, får jag vidare nu förklara, det jag icke kan instämma uti pluralitetens af Högloft.
Utskottet mening, att Skogs- oell Jägeri - Betjeningens tillsyn öfver Ekeskogarna är af högsta nödvändighet, samt att dess befattnings upphäfvande skulle medföra de mest vådliga följder, enär den vore det enda band, sorn hindrade enskildta interesset att på det
Allmännas bekostnad utvidga sina speculationer.
Man rådfråge endast erfarenheten, och man skall då icke kunna bestrida den sanningen, att Skogs- oell Jägeri - Betjeningen snarare gör skada, än nytta.
Desse Tjenstemän äro till en del intet, och till en del så knappt lönte, att de omöjligen kunna lefva af sina tjenstår.
Hvarifrån skola de då hämta tillgångar (ill sitt underhåll?
Månne icke från tillåtelsen för sjelfva ägarne af ekeskogen, eller främmande, att deraf få draga en oloflig fördel?
Ar det väl troligt, att någon hemmansägare skulle vanvårda sin eke- eller bökeskog, för det Jägeri - Betjeningen derå ej hade någon uppsigt', eller kunde han deruti hafva något interesse?
Förefaller det icke mera troligt och besannar icke erfarenheten, att man med mera omsorg sköter den egendom, sorn. man sjelf äger, än den, hvaröfver andra hafva dispositionsrätt?
Vårdas till exempel ett hemman eller Boställe, som hafves under arrende, lika Väl, som det man sjelf äger?
Funderar man intet hufvudsakligast på, att under arrendetiden draga ali möjlig förmån af arrendet, och är det tro - ligU 72 Den 3 Juni. ligt, att Jägeri - Betjeningen, som merändels bestar af afskedade krigsmän och fattiga personer, skola mera se på Skogarnes förkofran, än uppfyllandet af sina egna behof?
Jag tror det ingalunda; och så länge det icke med något skäl kan motsägas, hvad eifarenheten lärt mig, att hvarje omtänksam jordägare vårdar sin skog sjelf bäst, och för misshushållare» åter, genom Jägeri - Betjeningens tillvarelse, endast beredes hans ytterligare undergång, derigenom, att han skäll muta sig till ..rättighet att förstora sin skog, eller derföre blifva lagligen tilltalad, så länge ,kan jag alIdrig medgifva, att Jägeri - Betje.niogens tillsyn hör sträcka sig längre, än till Kronans eller Allmännings - Skogarne, samt ej hafva någon enskildt vårdare.
Visserligen funno Riksens Höglofl.
Ständer detta, vid 1812 års Riksdag, och denna tanka har äfven blifvit befästad genom Kongl. Maj:ts, till ^Landshöfdingen i Malmö -Län år 1812, i afseende på skogsplanteringens befordran derstädes, aflåtna Nådiga Bref, hvarigenom Kongl.
Maj:t i Nåder gillat Innevånarnes i samma Jhan förbehåll, att utan afseende på hvad slags träd, deraf planteringarne komma att bestå, skulle ägande rätten deraf tillkomma ägaren af Jorden.
Häraf hämtar jag alltså ytterligare och ännu mera gällande skäl för mitt yrkande, och anhåller, att detta mitt anförande må till Riksens Hög lofl.
Den 3 Juni, 73 loft Ständer åtfölja Betänkandet i ämnet.
Utdrag af Protokollet, hullet uti Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotts Plenum den i jfuni i8i$> S. D. V.,. nu skedd justering af Protocollet för den 24 sistlidne Maj, anmälte Riksdagsmannen IN ils Persson från Christianstads Eän, att han, i fråsan om allmänna Skogshushållningen samt Jägeri - Betjeningen, vöre af olika mening med XTtskottets pluralitet, och hade i sådant afseende skriftligen författat sina tankar, dem han anhöll, att få till denna dags Protocoll aflemna, för att åtfölja Betänkandet till Riksens Högloft Ständer.
Härtill lemnade Utskottet bifall, hvadan Riksdagsmannen uppläste följande:
Vid Högloft Oeconomie - Utskottets Betänkande, angående den af Bonde - StåndeC i allmän; - 74 Den 3 Juni. mänhetsfi ofra yäckta begäran, om Jägeri.
Betjeningens afsk aflande, får jag allraödmjukast anföra följande.
Det synes mig underligt hvarföre och igenom hvad skäl Höga Vederbörande synas vilja befordra Jägeri - Statens bibehållande vid sina på.
Statens och det allmännas bekostnad innehafda onyttiga sysslor; i flera tider har ju allmogen klagat öfver det orättvisa behandlande genom den till Jägeri - Betjeningen uppdragna så kallade vård öfver Krono - Skatte-skogarna i Riket, hvilken likväl alltid varit och med rätta kan anses som en på det allmännas välfärd tärande kräfta; ty erfarenheten har, ju längre ju mer, upplyst, att ändamålet med denna Stat aldrig vunnits, utan tvärtom tärt och ödt, i samma man den skolat af tjensten lefva.
Hvar och en jordägare, som med denna Stat har någon befattning, lärer ojäfvigt med mig kunna vittsorda, att, örn jag vill ruinera min högskog, kan sådant lätteligen ske, helst en Kronoskogvaktare, som i allmänhet till uppsigt har ifrån 10 till 12 Socknar i sitt District, omöjli, gen kan förekomma åverkan eller träffa åverkaren på färska gerningen, men åter om han traffas, är saken lätt på stället afdömd, endast den da skarpsynte
Jägaren får med åverkaren activitera orri trädets värde, och dessutom hafva åverkans-böterna i sin ficka; men åter är för den slösande skogsägaren en annan uträkning, som äfven aldrig slår fel: han söker en mera så kallad laglig utväg till stämpling, kanske under sken jDen 3 Jani. siren till Byggnirigsvirke.
Den beordrade betjeningen infinner sig utsatt dag på stället, densamma att verkställa, men innan förrättningen företages, skall en nöjaktig douceur stickas i deras fickor, så vida det åsyftade ändamålet skall vinnas, och ju krafiieare dessa mm fyllas, ju flera och bättre träd blifva den dagen märkta med Kronans stämpel.
Jag ber öm utsagt, jag talar här efter egen erfarenhet.
Ty skogsägaren tänker, efter jag ej har frihet hushålla med min E» keskog, som jag vill. får jag nu, medan jag har vederbörande på stället och min kostnad är gjord, söka till få stämpladt något som duger; hvilket tänkesätt aldrig uppstode hos en skogsägare, om han ägde den oinskränkta frihet, honom med rätta borde tillhöra, som Skatte - Bonde.
Då hvar och en hushålls- och skogsägare visst intet toge denna så i det hela skadliga utväg, utan visst hellre tillgrep och nyttjade den gamla och mest aftynade Ekeskogen, men hvilken nu blir stående och till intet annat lemnad, än förruttnelse.
Detta allt har Högstsalig Konung Gustaf III, Glorvördigst i åminnelse, nogsamt funnit, hvarföre den utväg togs, att befria allmogen från detta hinder, och derföre gjort härmed ett ändtligt slut genom Dess Nådiga förordning af år 1789-
Och för att göra denna författning beständigt fri från försök af rubbning, densamma såsom en Grundlag intagit och bekräftat i Förenings- och Säkerhets - Acten af samma år.
Ehuru Den 3 Juni'.
Ehuru nyssnämnde
Act till vasendfelig del ar upphäfven och förkastad, har jag likväl aldrig förmodat, det Skatte-Allmogens fri- och rättigheter derföre blifvit håfne, och man kan väl intet våga tänka, att någon del af dessa Författningar blifvit ändrade i 1793 års Förordning om Skogarna i Riket, så mycket mindre, som samma Förordning med klara ord undantager dess tillämpande af någon stridighet deremot.
Men sedermera är val, efter livad jag kan minnas, en Författning utgifven, med förbehåll af säkerhet för .Kronans räkning och till bevarande af Ekevirke för dess behof, visse personer blifvit utsedde och från Amiralitets - Embetet i Carlscrona förordnade, hvilka hade sig uppdraget att efterse, med Kronans stämpel märka, och noga uppteckna alla de växande och friska Ekar, sorn. för Kronans. räkning då redan voro eller framdeles kunde blifva tjenlige; men huru detta då eller sedan den tiden blifvit verkstäldt, förmedelst dessa träds bevakande och. tillsyn, förbigår jag med stillatigande; jag vill äfven minnas, att sedan detta för sig gått, skulle Skatte - Bonden fritt disponera den öfriga för Kronans räkning odugliga Ekeskogen efter eget behag.
Så visst det är både nyttigt och nödvändigtJ att skogarne med all sorgfällighet vårdas, torde en annan utväg dertill säkrare kunna vinnas; jag vill endast nämna den anledning dertill, jag i dessa sednare åren inhämtat, genom den af Kolt un - t Den 3 Juni. 77 rungens Höga Befallningshafvandes i Malmöhus
Län så kloka och Patriotiska inrättning till skog »mes vård och förkofran vidtagne åtgärd, hvilken jag i korthet vill namna. iTvå, Tre eller flere dertill valde, kloke och förståndige hemmansägare äro dertill i hvarje Socken tillsatte och förordnade, att efter gifven instruction noga tillse, det ingen åverkan sker å den växande och friska skogen. •2:0 Hålles allvarlig tillsyn, att planteringar verkställas årligen till ett visst antal växande träd, sorn, med ansvar, skola vårdas och fredas inom stängsel, tills de uppnått den högd, att vara fria från kreaturs skadande. 3:0
Desse så kallade Gode Män äro ålagde till Konungens Höga Befallningshafvande med berättelse inkomma, tvänne gånger om året, hvilken noga skall upptaga, huru många träd hvar och en hemmansägare det löpande året har planterat, och att de till ändamålets vinnande behörigen vårdas.
Denna kloka åtgärd har visat en långt större nytta, än Jägeri - Betjeningens fleråriga så alldeles svaga tillsyn.
Jag vågar derföre till Höglo (1.
Utskottet, föreslå, om icke en sådan tillsyn öfver skogarnes vård kunde vidtagas och sträcka sig till så väl Krono,- som Skatte-Skogarna, medelst uppsigt af kunnige män inom hvarje Soc - 7« Den 3 Juni. ken, hvilken säkert skulle medföra den så allmänt åsyftade verkliga nytta, och kunde således den lön, Jägeri - Staten nu har, indragas och användas till större nytta för allmänna Staten.
Dessa mina tankar anhåller jag måtte, jemte Utskottets Betänkande, ödmjukt och vänligen få återremitteras.
Stockholm dea 29 Maj 1815.
Nils Persson från Christianstads Län.
Ridd. och Ad. d. 3 Juni. — — Högvörd.
Prest-Siåndet d. g — —— — Vällofl. Borgare-Ståndet d. 18 — — -- Hederv.
Bonde-Ståndet d. 8 — Vördsamt Memorial!
Riksens Höglofl.-Ständer hafva till Lag - Utskottet remitterat Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 19 nästilidne April, af innehåll, att Kongl. Maj:t, sorn funnit förklaringen den 23 Mars 1807 meddela fullständig ledning, huru förfaras bör, då den, som i brottmål vill sig hos Kongl.
Maj:t besvä - Den 3 Juni. 79 besvära ] sitter i häkte, har deremot erfarit, att hvad angår brottmål, hvari den sakfällde eller klagande parten ej är häktad, skiljaktighet sig företer i hvad Kongl.
Förordningen den 22 November 174g, Kongl- Brefvet den 6:te November 1765 och förenämnde Kongl, förklaring föreskrifver, och att rättsökande således i sistnämnde fall saknat nog tydlig underrättelse om deras åliggande; i anledning hvaraf och till undanrödjande af tvetydighet derutinnan samt i ändamål att bereda Parters lagliga förmån och rättighet att få sin underdåniga klagan af Kongl. Majit i Nåder prof. vad, Kongl. Majit velat Pikets Ständer föreslå, att intill dess allmänna Lagen, som nu är un. der omarbetningy hinner utfärdas, ett nytt stadgande, af följande lydelse, emedlertid kunde, med upphäfvande af hvad äldre författningar i denna del bjuda, till allmän efterrättelselse meddelas: ”Den som vill hos Kongl. Majit söka ändring i något af Hof- eller Öfver - Rätt meddelt "Utslag i Brottmål, som efter anslag är ulfärdadt, ingifve i Kongl. Majtis Justinaa - JRevisions
Expedition sina underdåniga besvär, inom hälften af den tid, som i 30 Gap. 9. §.
Rättegångs - Balken för tvisters fullföljande finnes utsatt.
Har målet varit
Hof - Rättens pröfning understäldt, vare lika tid till de underdåniga besvärens inlemnande, ifrån den dag parter af Utslaget bevisligen undfått del. ”Böter, ersättning för Rättegångskostnad och hvad Hof- eller Öfver-Rätt derjemte ålagt den iniss - 8o Den 3 Juni'. missnöjde parten att gälda, skola nedsättas hos Kongl Majes Befallningshafvande, Magistrat eller Kronofogde i orten, samt bevis derom bifogas de underdåniga besvären.
Är den sakfällde så fattig, att häri ej kan utgifva de medel Hofeller Ofver - Batt honom ådömt, bör, jemte besvären, företes intygande derom af Domstol eller Domare, eller, om det ej ske kr i, af, vederbörande Krono - Betjente eller Kyrkoherden i den Församling, der den sakfällde bor och har sitt hemvist.
Jemväl åligger klaganden att ställa sig till efterrättelse Kongl. Majis Kungörelse af den l October 1812, em hvad som bör iakttagas vid besvärsskrifters författande och inlemnande.
Försummas något ■ af hvad salunda är föreskrifvet, skall den klagande anses hafva förlorat sin talan och hans besvär ej komma under pröfning. ”1 afseende på brottmål, der den tilltalade är häktad, förhålles enligt 29 och 30 punkterna af Kongl. Förklaringen 'den 23 Mars 1807.
”Ehvad missnöje emot Hof- eller ÖfverKätts Utslag i brottmål anmäles eller icke, bör Utslaget alltid innehålla tydlig, noggrann och fullständig underrättelse om allt hvad som parten vid ändringssökandet hos Kongl. Maj:t har att iakttaga.” Utskottet* som dels funnit, att ofvan omförmälte
Författningars särskildta föreskrifter lemna rum till tvekan, om hvad den, hvilken i brottmål - 1 Den 3 Juni. 81 mål vill Hos Kongl. 'Maj:t i' underdånighet fora Hagan, bor, för bevarande af sin ratt dertill, fullgöra , dels ansett, att det stadgande, sorn Kongl. Majts Nådiga Proposition innehåller, undanrödjer all osäkerhet i .detta ämne, tillstyrker alltså , att detsamma såsom gällande
Lag anrages; hvarvid dock, ehuru Utskottet trott det höra vara tydligt, att enär, Vid besvärs anförande hos Hofeller Ofver - Rätten emot Under - Domstols Utslag i brottmål, dén missnöjde parten uti allmänt förvar nedsatt hvad derigenom i böter, ersättning för Rättegångskostnad eller i öfrigt blifvit ådömdc, denne, om han icke åtnöjes med det beslut iHofeller Öfver - Rätten öfver nämnde besvär fattat, Utan vidare deremot hos Kongl. Majit fullföljer klagan, icke kan vara pligtig att nedsätta annat, än hvad Hof- eller Ofverrätten, utöfver hvad Under - Domstolen stadgat, honom till gäldande ålagt, Utskottet likväl funnit sig aga anledning föreslå, att, till Undvikande af möjlig irring uti den föreskrift, sorn af Hof- eller Ofver-Rätten meddelas, detta äfven må i stadgandet intagas, och på denna grund andra perioden deraf erhålla sådan lydelse: ^Röter, ersättning för Rättegångskostnad och livad Hof- eller Öfver - Rätten derjemte ålaggt den missnöjde parten att gälda, skola, der sådant ej förut vid besvärs anförande derstädes emot Under - Rättens Utslag skett, nedsattas hos Konungens Befallningshafvande, Magistrat eller Kronofogde i orten Scc. SCc.”
I öf 4:de B.
N:o il, ii. Hen 3 Juni.
I öfrigt anser ock Utskottet nödigt, att e. mahanda ordalag af Hof eller Öfver - Rätt bör på alla ställen i stadgandet iakttagas.
Detta varder dock Riksens Ständer vördsam* ■understäldt.
.BorgareStåndets Ledamöters vägnar F. G.
PrestStåndets Ledamöters vägnar Joh. Olof Wallin.
BondeStåndets Ledamöter* vägnar Per Jernström. A. J. Wahlstjerna.
Uppläst hos Höglofl- Ridd. och Ad. d. 3 Juni. — — Högvörd.
Prest-Ståndet d. 8 •“ — VälIofl. Borgare-Ståndet d. 15 — —- Hederv. Bonde-Ståndet d. 8 U, Vördsamt Memorial!
•'ti ett till Borgare - Ståndet inlemnadt och till Lag-Utskottets handläggning hänskutet Memorial har Den 3 Junit 83 har Grosshandlaren Tjärnberg väckt fråga om nödvändigheten af ett sådant tillägg vid 14 Momentet af Kongl. Förlags-Ordningen d. 34 Februari 1748, att en Förläggare skall, för det förlag han gifver tillStåndspersoners Jern- och andra Bruk, njuta säkerhet och förlagsrätt, icke allenast uti inventarier och effecter, utan äfven uti alla fordringar, som, enligt Bruks Bok, utestå hos sådane personer, hvilka i orh för Bruksrörelsen undfått för-' skotter och deröfver hafva räkning vid Bruket; och såsom grund för berörde förslag framställt sä väl den förmån en Bruksägare, sorn icke förmår att utan främmande biträde bedrifva sin rörelse, deraf uppter, att han med lätthet kan erhålla de till sådant ändamål nödiga förskott, hvilken återvinnes, då tillräcklig säkerhet försträckningsgifvaren beredeä, som ock att, enär det som a£ en förläggare i penningar eller varor till Bruksdriften meddelas, till den betydligaste del måste af Bruksägaren användas till förskott åt dem, sora förse Bruket med Tackjern, Kol eller andra materialier, dels åt de Bruksarbetare, som skola bereda de effecter och inventarier, uti hvilka, då de äro färdige, förlagsgifvaren äger förmånsrätt, den Balance, hvaruti material-försäljare och arbetare vid Bruket häfta, intill dess den genom beredde effecter och inventarier till större eiler mindre del blifvit godtgjord oeh försvunnit, borde icke annorlunda kunna betraktas, än såsom utgörande äfven en del af besagde effecter och inventarier, helst de utan förskott icke möjligen kunnat tillkomma.'
Hvad 84 Dtn 3 Juni.
Hvad således blifvit anfördt har Utskottet tagit i öfvervägande; och sorn den säkerhet, hvilken uti FörlagsQrdningen är vorden en Förlag sg i fvare, som låtit behörigen inteckna sitt ForlagsContract, derigenom tillerkänd för de försträckningar Bruksidkare erhållit, att han åigbr förmånsrätt till betalning framför ‘andra Bruksidkarens Borgenärer utur Brukets inventarier och effecter, desto mera synes vara tillräcklig, sotn då desse uti en jemn circulatiort småningom beredas och blifva färdige, samt Förlägsgifvaren vid eifécternas försäljning kan åtkomma betalning för hvad han i förlag utlemna!, han ock alltid blifver i tillfälle att ej vidare utsträcka beloppet af förlaget, än så vidt lian finner de inventarier och effecter, som vid bruket finnas i behåll, vara i värde deremot svarande; hvartill ytterligare kommer den svårighet, som uppstår, att bestämdt utreda hvad af förskotterna tili Bruksarbetare bör anses vara dem lemnadt endast till befordrande af inventariernes och effecternas beredande, derom stridigheter emellan Förlagsgifvaren och Bruksidkarens öfriga Borgenärer oundvikligen skola uppstå; Alltså finnér
Utskottet ej skäl att tillstyrka en så beskaffad utvidgning af Förlagsgifvarens förmånsrätt, som i förrberörde måtto blifvit i fråga ställd.
Hvilket likväl, tillika med den härifrån skiljaktiga mening, hvaruti Utskottets Ledamöter stadnat, och hosföljande Protocolls-Utdrag utvisar, tili Riksens Höglofl.
Ständers vidare pröfning void - Den 3 Juni. 85 vördsamt öfverlemnas.
Stockholm ilen 10 Mai 1815.'
På Höglofl, Ridderskapets och Adelns Ledamöters vägnar II. F. Strömfelt, På Yällofliga Borgare* Ståndets Ledamöters vägnar JE, G. Holm, På Högvördiga PrestStåndets Ledamöters vägnar Joli!
På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters vägnar Per Jernström. A, J, Wahlstjerna.
Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofl. Lag-Utskottet, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 18 Maj 1815•
S. D. G rosshandlaren Jan Lambergs till Välloil.
Borgare-Ståndet ingifna och den 12 i denna månad på bordet lagda Memorial om vidsträcktare för - 86 Den 3 Juni. förmånsrätt för förläggare, upplästes nu åter,hvarvid Herr Borgmästaren Holm yttrade, att som förlag vid Bruk icke allenast bestå uti inventarier och effecter, utan äfven i förskott till arbetare, hvilka skola frambringa dessa effecier, och den försträckning som Bruksidkaren af Förläggaren erhåller, sällan anvtindes endast till inköp af effecter, utan ofta till hufvudsaklig del måste utgå till förskott åt Bruksarbetare; så förmente Herr Borgmästaren deraf uppstå den rättvisa följd, att Förläggaren bör njuta säkerhet och förlagsrätt, äfven uti alla fordringar, sorn enligt Bruksbok utestå hos sådane personer, hvilka i och för Bruksrörelsen undfått slika förskotter, hvaröfver räkning vid Bruket föres; hvarföre Kerr Borgrnästaten tillstyrkte ett sådant tillägg vid 14 mom. i Kongl.
FörlagsOrdningen.
Häruti instämde Herr Borgmästaren Gezelius, Herr Borgmästaren, Häradshöfdingen Barthelsson, Herr Prosten Heffler samt Herr Kamxnar-Junkaren och Protocolls-Secreteraren Bagerlreim; men Utskottets öfrige Ledamöter funno, på de skäl Betänkandet innehåller, sig ej äga anledning tillstyrka bifall af hvad Grosshandlaren Hamberg härutinnan föreslagit.