Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
E n skdan institution a r Stockholms Ensliilda Banks Notariatafdelning (LICZa N2 / gntan 2 7, expeditionstid 70-4), son1 under garanti af Stockhol~ns E~iskiMa Bank Atager sig vird och forvaltning af enskilda personers ocll kassors vardepapper.
Om en person 110s Notariatafdelningen deponerar obligationer, inkasserar Notariatafdelningen vid forfallotiderna kupon- ger och tilll~ai~dah&amp;ller deponenten influtna medel.
Vidare efterser Notariatafdelningen etlottningar af obligationer ocll nndsrrattar depo- nenten i god .-ti&amp; ifall en denne tillllorjg obligation blifvit utlottai, samt lamnar forslag till ny plczceriiig af det ledigblifna kapitalet.
Om inteckningnr deponeras 110s Notariatafdelningen updewattar ' Notariatafdelningen galdeniiren diirom a t t rantorna i in: teckningarna skola till afdelningen inbetalas, kvarefter de medel, som inflgta, till deponenten redovisas.
Vidare tillser Notariatafdelningen att inteckningarne blifva i sederborlig tid fomyade.
Om en 110s afdel- ningen deponerad inteckning genom underlkten fornyelse skulle forfalla, ersMter Stockliol~ns Enskilda Bank clarigenom uppkommen skada.
Fiirvaringsafgift: 50 ore for i r pr 1,000 kronor af deposi- tionens viirde, dock ej under tvk lcronor.
af ylle och boinull, Limegmn af Almedahls till fabrikspris, Kostymgarn, Mattvarp, CrBmefiirmadt Fisliegarn till Gardiner; Fiskredskapsgarn, Viifske- d w m: m., allt till hgsta prisef AXEL HINDERSONS Garnbod, Hotos * get 113.
Filial: G.6tgatan 18..
N y a Hush %llsskolan (for bildade flickor).
Grnndad 1881.
Forestkndarinna: Friikeir H. Cronius.
Npit.
~ u.
s ~ ~ l l s s ~ o A l ba a t salar n s Vestra Tradgardsgatan 19.
Sarskild matsal for frnntimmer.
Hygieniska OBS.!
Skodon tillverkas for Herrar, Darner och Barnn Prisbelonta Driikt-Reformforeningen.
sf Skodon tillverkas afven efter modern fason.
Allt arbete utfiires noggrnlint ooh af htsta materiel.
Reparationer verkstallas val och pH bestamd utlofvad tid.
P E T T E R S S U N, 52 Drottninggatan 52.
- Doktor Klarabergsgatan Maria Folkeson 52 A. Mottagningstid hvardagar 11-1.
~ f v e n f6rlossningar.
Magnusson (etablerad 1860) Forsi %ljningslokaler: n e d m Botten, en, tud och tqw tr. upp STOCKHOLM.
Storsta la er i Norden I I Ob~mel) &amp;!
Genom direkta fikbindelser med in- och otlandets ftirniimsta fabrikanter kan jag erbjuda ofvanniimda artiklar ~ W P .och B b1BSBgara an n k o n an- nan ach torde en hvar genom besok i mina lokaler eller genom reqvisition af profver och varor latt blifra ofver- tygad om fordelen att hos mig ffla sina behof af dessa artiklar.
- --- -- -.
- - - - - - - - - - - -.
- -- OBSI AZZa zcndea * kJolnr tilEvedkade p&amp; e g e n fabv8k eftea * nyaste fhm8ka och tgpka inodeZZer.
Fosterbarnsvasendet ooh barnavgrden i aldre och nyare tid.
Det finnes vissa inissforh&amp;llanden ' i vtirt samfnndslif, som till trots for m5inniskokiirlel~ens~ det allmanna rattsbegreppets, ja lagstif t- ningens oafliitljga protester i hufvudsak Icvarstii nastan oforandmde genom tiderna, om an i den formildrade form, som betingas af en stigande civilisations fordringar.
Dit hora ovedersagligt de forhUan- den, som angii de viirnlosa varelser, hvilka f r h spiid Alder iiro i sak- nad af foriilclravilrd och foriildraskydd.
Det ligger i sakens natur att hvarje reform i hithorande fall ar svar att genomdrifva vare sig pil frivillighetens eller lagtvhgets vilg.
ena sidan ingripa dylika ' eformer sii ofta i den enskilde samh5illsmedlemmens frihet, i privat-, lifvets halgd, och B den andra aro de hjiilplosa individer, hvars in- tressen det narmast ror, sjalfva urstilndsatta att bevalza sin ratt, ej under darfor, saga vi, att missbruk och fordomar har iiro svhutrot- ligare $in annorstBcles.
Att frAgan iir en af mansklighetens viktigaste, darfor har innn emellertid sedan grhundraden icke varit blind, och sarslcildt i viir egen tid har en fiil-battrcnd barnavdrd blifvit en af dagens brannande spojsm&amp;l.
Den af regeringen tillsatta kornitin for att undersijka dessa forh&amp;mden i v&amp;rt land ar ett ojafaktigt vitnesbord for, att barnavhdens.
och fosterbarnsvasendets ordnande ligger viira lagstiftare varmt om hjartat.
Den kilrlek och varrne, hvarmed komiterade om- fattat sitt inaktpilliggande viirf, den sakkannedom och gmndlighet, hvarmed de tr&amp;gt till sjdfva karnan af sitt Bmne, iir en sBker borgen for att de forslag till hiifvande af ofvanberorda missforhiillanden, hvilka nu framlagts for regeringen, skola bringn friigan niirmare sin losning.
Att ingen kvinlig .sakl.runnig blifvit satt i tillfalle att deltaga i komit.6ns arbete, rnilste vi dock beklaga.
Kvinnor ha forr i v h t land vmit medleinmar i af Izungl.
maj: t tillsatta komitier, dii det gdlt utredande af fr %gor, som berora deras kons intressen.
Och hvilken frilga kan ligga kvinnan narmare an barnavilrden?
- E a r om nAgonsin borde en kvinnas erfmenhet och blick for praktiska detaljer
c varit af betydelse.
Vare detta sagdt utan att i minsta mtn viljn forringa viirdet af de manliga komitkmedlemmarnes arbete.
Det har som vi ofvan ptipekat, varit ledt af lilca mycken grundlighet som lefvande intresse.
Som ett ojafaktigt bevis diirfor framstk den skr&amp; DOIU bnma- viwlen och sarskildt fostei-ba1.
) 1st.dv-de) 1 i ii Edre och, i yare tid n, so111 af komiths ordforande, medicinalridet Rich.
Wamrinsky, nfigen ntgifvits som ett forarbete till komitkberiittelsen.
Det ar de spadn och v&amp;nlosa rn&amp;nniskovarelsernas gripande historia, s o n 11ii.r fram- stiilles i en samvetsgrann forsknings ldarn belysning.
Fijr sjalfva arunets utredning 15imnar wbetets rikedoin p i faktiska uppgifter ett fortraffligt material, pii samma glng det ur kulturhistorisk syn- punkt kan tillmatas en ej ringa betydelse.
Sjiilfra framstillniu- gen ik MUen i en liflig, tilltalande form och iiger ej den for ett komit6betankande vanliga torra och Simbetsmiissigo stilen, hvar- fore boken i dubbel bem8rkelse kan kallas intresseviickande och lisvard.
En kort redogorelse for dess innehlll iir dgrfor h8.r pB sin plats, s i mycket mer som vi i ett par fiiregaende mtiklar i foster- barnsfr5.ga.n, benaget meddelade af foreliggande arbetes forfattare, varit i tillfalle att visa, hvilken betydelse sgrskildt for krinnan vi anse hvarje reform inom dan offentliga barnavarden i vlrt land For£.
g h i inledningen till sitt arbete lHngt tillbaka i historien.
Han liter oss kasta en blick in i den af en historiker som Den varld utan k&amp;leks betecknade dunkla tidsfilder, som foregir Kristi fram- tradande p i jorden, d % det hjiilplosa, nyfodda barnets riirde ej ak- tsdes hogre an %en vanlig forbrukningsartikel, som lgaren (d. v. s. fadern) kunde e£ter godthnande behdlla, afyttra eller forstoran.
~ f v forntidens n hogst sttlende folk intaga i sin uppfattning af bar- nen och deras stallning i familjen en mycket lig sthndpunkt.
T. o. m. greker och romare, hvilkas konst och litteratur vacka v h beund- ran, hyste lnycket lAga tankar om barnens existensratt och om det r u d e som kunde tillmatas ett nybildadt manniskolif.
Upprorande &amp; o isynnerhet de omanskliga seder, sorn voro rl- dande i det gamla Rom, hvarom lamnas i all sin ohygglighet intres- santa detaljer.
De af fadern forkastade barnen utlades vanligen p i en viss oppen plats i niirheten a£ en pelare, som diiraf fick namnet Colzcmna lactaria (mjolkpelaren), dar hvar och en kunde om han st %
onsknde, utv9ja iit sig ett barn och antingen adoptera det eller upy- taga det till slaf.
Sorgligt var i.
sanning dessa arma .varelsers ode ..
De barn hvilka svulto ihjal eller sondersletos af vilda hundar, voro icke de salnst lottade.
Af dem som upptogos som fosterbarn blefvo m&amp;nga pA det grymmaste satt stympade af fosterforaldrarne for att sedermera shorn tiggare blifva for dessa en lonande inkomstkdla.
Under det tilltagnnde sedefordarfvet under kejsartiden och de allt skarpare framtradande klass-skiljaktigheterna med ty &amp; tfoljande fattig- dom tilltog i en forfarande grad oseden att utsatta barn, hvil1; a ofverlhnnades At slafveriet eller en annu grymmare framtid.
Och samma omansldiga forhiillanden voro r %dande i de under romarvaldet lydande provinserna.
De germccniska folken intaga dock i sedligt af- seende och i de forhiillanden, somn rora familjen och ba.rnen en un- dantagsstallning.
Att doda nyfodda barn ansiigs bland dem tvartom for en neslig handling.
Hvad vAra forfader, de gamla nordborna, betriiffar, veta vi, att fadern agde oinskrankt makt o h e r det nyf~dda barnet, &amp; t upptaga eller utsatta det.
Och forf.
gor i afseende harB den bemarkningen hurusom det iir ett ganska egendomligt sakforhAllande, att den lag- gifta hnstrun, som i norden, liksom hos alla germaniska stmmar, intager en mycket nktad stallning, hamidlag ej hade nAgot att saga.
Det vanliga skiilet till ntsattning var fattigdom, ehuru afven miss- Bildning eller svaghet hos det nyfodda bnrnet kunde vara anledning till att det ofverpfs afven af burgna foraldrar.
Dock torde detta slags basnnmord ej varik s&amp; allmant forekommande, s o ~ n de rHa se- derna 1Bta oss antaga.
Af de gamla sagorna framgk dessutom att det att upptnga fosterbcarn ansags for en bero~nlig gaming och att en fosterfaders stallning war hogt aktad.
SBlunda redogor forf., med st6d af sina forskningar i hafderna, for hvad vi i dubbel bemiirkelse ken knlla historien om mannisko- slaktets barndom, anda till tidpunkten for den rorelse, hvilken f r h s t af nllt skrifvit karleken till nastan, skydd for de svaga och viirnlosa pA sitt ban&amp; - kristendomen.
De ' n kristna larans fundamentdprincip: alla manniskors jamlik- het och.
broderskap gjorde sig gallande pb alla omrAden, icke minst i friga om dem som rorde barn och viirnlosa.
Kristendomens hela anda stred mot hedningarnas r i a plagseder: fostera-fdrifning, barna-,
mord och barnntsattrande.
Ti behofva endast 8, sager forf., &amp; er- lralla i vArt mime den kklek vAr religionsstiftare i ord som hand- ling bevisade de sm % for att genast inse oforenligheten af h ~ a r j e slags grymhet mot barn med hans liiras ratta efterfijljd.~ Det &amp; r dock ' latt att inse, att trots den kristna liirans fiire- skrifter, det skulle droja Arh~mdraden innan de osedel; som har be- rorts, alldeles utrotats.
~ f v e n i de lander diir kristendomen nntagits till stadsreligion triinger det kristna lsk~dnin~ssiittet blott lhgsamt igeaorn.
Men sB val den dmanna morakn som lagstiftningen hojer allt hogljnddare protester och staten borjar allt mer inse, att det iir dess plikt, ja med dess fordel forenligt att so rja for de nyfodda medborgare, hvillras foraldrm af arrnod eller andra orsa.ker aro nr- stbdsatta att vBrda sig om sin afkomma.
Sti uppstl de forsta Barnav&amp;v-dsanstalterna och hittebanzs7izuelz.
Kyrlran g h hiir i spetsen for refomen.
Under rnedeltiden Sir det isynnerhet de andliga mdnarna, som gor det till sin mission att taga fattiga, varnlosa och ijfvergifna under sitt hiign.
Den ralgijren- het som af och igenom de kpliliga institutionerna ntiifvas iir stor- artad.
I n5irheten af klostren och kyrkorna inrattades sarskilda an- stalter, s. k. orp7tanofrop7~ia, i hvilka ofrergifna barn erhijllo tillfd ligt skydd och underhill.
Ett bruk r a r Bfren rldande, att vid kj-rk- portarna uppsatta rnarmorskblar, i hvilka de modrar, aom sjRlfra icke kunde eller icke ville uppfostra sina barn fingo nedlagga desamma.
Dessa ~ h i t t e b a r n upptogos ~ och s t ~ l d e s under kyrlrans beskydd.
I Frankrike, Italien, Spanien, hksom iifrerhuhud i alla roman- ska lander foljdes i frlga om upptagancle af ohergifna barn i all- mkihet hittebarnshus-systemet; anglende detta systems innebord lam- nar oss forf.
en klar forestiillning.
r i d hittebarnshusen (det fiirsts af detta slag stiftades af Helgeandsorden 1188 i Xarseillo),, ha&amp; man pi % porten anbragt en glugg eller fonster, genom hvilket barnet Irunde instickas till portvakten, utan att modern eller den, som af- lamnnde barnet blef synlig.
8 P Sannolikt r a r; u, heter det ridare,)) denna anordning forsta borjan till den sedermera i rissa romanskn liinder s l vanliga vridcylinc7ern eller vridskdleir (le ' tour), en ranligen i anstttltens port anbragt skilfomig, invandigt madrasserad vrid- skifva, pB hvilken barnet lades, hvarefter skifran genom en sarskild anordning, under samtidig signal, wed sig ett halft hrarf, s i att barnet alltsg genast blef fordt, inom hus, utan att den som ditfiirt detsamma knnde synas.
Allt forskande efter barnens foraldrar rar for ofrigt vid strangt straff forbjudet.~
E t t stort a n t d dylika hittebarnshus anlades i sodra och mel- lersta Enropa, de flesta stiiende under kyrlcans ofverinseende.
Men redm mot slutet af ~nedeltiden synes dock, pii.
grund af den oerhordt stora dodligheten inom hittebarnhusen, man bo j a t ijfvergii till den iitgarden, att utackordera barnen till utomboende personer pii hitte- barnshusens bekostnad.
Det ifriigavarande systemet synes ej alls vunnit insteg i nor- den och ndgot verkligt hittebarnshus, liknnnde dem i sodern, har.
aldrig funnits i Sverige.
Familjebanden voro har namligen sedan ur- tildriga tider s % fasta, att modrai-na blott af yttersts tviing kunde for- ni&amp;s att for alltid skilja sig fr&amp;n sina barn.
Under medeltiden ar diirfore fosterbarnsvasendet i Sverjge hopblandadt med den allmanna fattigviirden, ehuru har som annorstades lcyrkan ingrep pA eft kraf- tjgt siitt.
Efter hvad forf.
pAvisar existerade redan under denna tid ensaint; Stockholm minst tre fattigviirdsanstalter, s. k. helgeands- bus, i hvilka vii,rnlosa sii val yngre som aldre fingo underhiill och v h d.
- Forst i en liingt .senare tid, .sedan fattigvhden ofverglitt friin kyrkan till det borgerliga samhallet, hafva sarskilda barnavkrdsan- stalter, oberoende af den allmanna fattigvhden., inrattats i vArt land.
, Historiken ofver fosterbarnsv5isendets vidare utveckling under nyare tid erbjuder m h g a intressanta detaljer, hvilka tyvarr det knnppa utrymmet endast tillAter oss att helt flyktigt Iserora.
Det i politiskt och religiost afseende sii betgdelsefulla tidsskede, som in$Ar lned reformationen, rnedforde iifven i socialt a.fseende stora omstort- ningar.
Sd ingar afven fosterbarns~r8sendets historia i en ny fas.
Ifriin en kyrkans frivilliga barmhartighetsiitgard blir vlirden oCh for- sorjandet af fora.1dralosa eller ofvergifna barn en de civila.
myndig heternas salc och lagbestiimmelserna ' rormde fosterbarns stiillning preoiseras allt mer.
Under reforlnationstidehvarfvets forsta skede sp&amp;ras dock hvad betraffar de viirnlosns och spadas intressen nappeligen nAgon foran- dring till det battre.
Alla brytningstider IcrBfva sina ofler.
SB efter- lef d e ~ under det upplosningstillstiind, som var en f oljd af de religiosa och politiska stridema, foga lagarna, donationer och nnderstod un- dandrogos barmhartighetsinr~ittningarna, kyrkor och kloster, berof- vade sin makt och sina tillghgar, upphorde att bekymra sig om barnaviirden.
Sarskildt Frankrikes historia friin 1500-talet erbjuder
i detta afseende taflor af forfiirande morker.
SPgon offentlig barn- asyl fanns icke liingre, .och hopar af nyfodda barn ntkastades pi % ga- torna.
Ensamt i Paris omkommo hundratals barn hligen pH detta satt.
Den Siaison de la coucke, en slags privnt barnasyl, dit de ut- lagda barnen ofversiindes af myndigheterna, hade blifvit en verklig afgrundsplats for de smd och gick i dagligt t d under beniimningen: mai is on de la mortw.
Det var mhiskovannen Vincent de Paul, som i Frankrike blef reformator inom barnavhden och p % visst satt inom hela den katolska varlden.
Han var upphofsman till det forsta Hopital des ewfccnts.
trozivds i Paris, hvilket, stiilldt under statsmyndigheternas kon- troll och ~mderhillet m r f staten, blef borjan till en rnangd barnasyler ofver hela landet.
Vissa bestammelser for dessa virdanstalter liro annu galande.
SA foreskrefs att darner tillhorande den af Vincent de Paul stiftade kvinnoforeningen Corlfidrie de In Charittl, skulle ut- ofva tillsyn sHval ofver de barn son1 vhdades i banlhemmen, som &amp; h e n ofver dem, hvilka frbn hemmet utackorderats till enskildrm fostermodrar.
Samma principer ' ' tillhpas iin i dag i ty att enligt forordningen i den lokal-komitk, hvilken t.illsiittes af prefekten i hvart departement for att kontrollera att lagens foreskrifter i hAga om fosterbarnen efterlefvas, tvenne familjemodrar skola hgii som med- lemmar.
Kvinnans insats i arbetet fijr barnavtrdens forbiittrande har sP.1edes w r i t tillerkand en stor betydelse afven i tider lPngt fore v %r egen.
Efter att ha f61jt fosterbarnsv~sehdet i Enropa under 16- och 1700- talen nppehfdler sig forf.
ntforligt vid de ssrskilda system i frbga om foraldralosa och ofvergifna bains underhill och vbrd, hvika i vdrt br- hundrade tillampats och annu tillHmpas i olika lander.
T ' i finna d k - af att hittebarnshus-systemet, med och ntan vridcylinder, bibehtdles hos de rornanska folken med mycken seghet, ja anda in i vdra dagar.
I Frankrike, diir en orovackande folkminskning satt landets national- ekonomer m h g a myror i hufvudet, formarkes ett allt storre intresse, en allt omrnare omvhrdnad f r h statens sida for de spada och varnlosa.
Fosterbarnsindustrien, som fPtt e c ofantlig utstrackning, ej minst i foljd af den inom den franska medelklassen gangse oseden att af bekvamlighetsskiil utackordera barnen under de forsta lefnads- h e n till fostermodrar pi % landet, s t t r under en mycket skarp kon- troll, och lagstiftningen omgiirdar i detta afseende sB viil myndig- heter som enskilda med ytterst bindande forordningar (den s. k. loi Roussel).
I England, Tyskland, liksoin i hvarje civiliseradt s a d d l e, for- markes en fortgAende rorelse framiit mot en genoingripande for- battring af fosterbarnsvasendet och d&amp;med sammanhangande forha- landen.
~ f v e n i v h t land blir omsorgen om de v&amp;nlosa barnen allt mer en statsangelagenhet.
Ej nog med att vhdanstalter kom- ma till stc %d, (redan 1766 ar det forsta reglementet for Stora Bum- 7tzcset utfardadt) det g U e r afven forbattrandet af de.
hygienislca forhwandena, vidtagande sf siidancl ttgiirder, som k u m a uppehiilla det spada manniskolifvet och hindra dodligheten bland barnen, afven-, sii inskrankandet af den fordarfbringande fosterbarnsindustrien.
Qenom att, pii satt som vi bar blott ' helt summariskt kunnat antyda, under forfattarens insiktsfulla ledning folja fosterbarnsv~sen- det under Brhundradenas lopp, skulle det v5il tyckas son1 om vid jamforelse med forna tiders morka taflor, viir egen tid endast er- bjode sidana af idel ljns.
Men den minsta lcannedom om bestiiende forhillanden, hvartill de allt for ofta i vtra tidningsspalter fore- kommande berattelserna om upprorande vanvtrd och misshandel af fosterbarn, lamna ett rikligt material, gifva vid handen, att allt h&amp;- vidlag saimerligen ej ar val bestdldt Bfven i v k a dagars upplysta samhallen.
Tidsenliga, af staten underhiillna monsteranstalter for upptagande .af spada varnlosn barn, sBdana a h e n vi kuima uppvisa flera, gora visserligen sitt till for f orbattrandet af barnavtrden, inen det fnktmn, att niigot a21nzant, af staten faststdlldt system i f d g n om fosterbarnsviirden icke existwar i Siterige visar tillfyllest, att en reg- lering af hithorande forhfdlanden for att satta en hamsko p&amp; den af- art af barnavtd, so&amp; s t beteclrnande benBmnes fosterbarnsindustri, iir hijgeligen af behofvet piknllad.
Det Br darfiire med stort intresse hvarje manniskovan mqtser fosterbarnskomit6ns forslag.
Efter hvad det har af oss refere~ade arbetet antyder, iir det ' i samarbetet nlellan stnten, kommunen och den enskilde som man hoppns finna en losning nf det invecklade prcjble- met hurn samhallet skall bereda ett verksamt skydd t t de varnlosa barnen.
For sattet huru .. detta samarbete - bast skall kunna ordnas, hoppas vi sed ' ermera med stod nf komitBns forslag blifvn i tillfae att redogors.
Orvar Odd *).
Romantiskt sagospel i 5 akterm af Anna Nnutson.
Hufvuddrnge~z i skddespelet aro 7temtade w fonzsngntt: r 01-vm.
Odds saga&gt;.
Orvar, Ihgialds fosterson, siiger sig forakfu prdnrne oc11 endast forlita sig pb sin egem kruft oc7b sitt goda sc~ird.
Vulvaits spci- dona, som g&amp;r stick i staf med Iza~ts stolta sjiiZfka~zsla, kotwmer hoilo) ~r vbdslgg.
att tin vidare, i ord son2 7zandling, sokn trotsa ~lori~or~tas Tillika med sin fosterbroder ds) mnd drager Iznn sd ut pb Aiirtdg och vinner stort hjaltwykte.
Elt kvinms listiga ord och trolska gfifva for- m&amp; Aonom dock att skifa hug och, tvartentot tzord~) zamased, uraktlcitu att 7za~nnas sin fosterbroders dod.
udet 11timlnr sig emelles-tin genomt att tilZsky ?zda holrom an.
djtcpare forlz&amp;er, ii~t bittrnre erfnrenketer.
Sdsom md~zgprofliad 1nza92 konamer h m sb till larrd, diir kristen tro pre- dikas och havt, den djarfce fomekaren af fir ' dretzs gzcdar, biijer sig, f i r korset och dragel- sonz from pilgrim till net 7teliga Zmdet.
Etter w2d11ga- handa skvtelz harnnar haqt slutlige) ~ som lion z4ng i ett znii ktigt rike.
I s h iilders sena ro gripes han plotsligt c !f liit~gta~z efter fiide~wejorden och nomans makt eller Guds doln drnger honom oei) ~otst&amp;ndligt tillbnko till hemnets stmfid, diir volcam spcidom giir i fir1lbordn.a ock gijtig o m Blir svdrdsuan kdmpes bane.
Dd 71an kiiawer siiz dodsstzo~d mlktrs, sa.ger ha.12 sig dock ej ltesligen vilja do q f ortaagift zdan befu7ler s i m kanzpar att lygga ho~tom .ett b61.
Halt Bestiger bblet oclt med de wed slockrcande stamma utsngda orden: ~ K r i s t z ~ ur s tnitt ZijC, diinel~ iir n h ~ vinfiing D, slutar skbdespdet.
+) Sagospelet Orvar Odd, hvwur r i hiirmed delgifva vkra liisart * forsta akten, utmkixktes vid Svenska akademiens sista hiigtidviiag med hedersomniimnande, emedan, som det heter i akademiens motivering, dess sforfattare tydligen hdagdltgger noggrann kiinnedoin om fornsagorna samt formELga i behandling af sitt iirnne.~ Som utrymmet ej tillitsr ett htergifvande af stycket i sin helhet, ha vi trott oss bora forutskicka en af forf.
gjord kort sammanfattning a.f skPdespe1et.s i n n e h a.
Fbrsta aktea.
(I Norge.)
' (Ingialds gillestnga, praktigt smyclrad med skoldar och bonader.
Till venster hogsatet for hnsfadren, till hoger ett liknande for heders- 4Lsten.
Midt p i golfvet brinner stockelden.
Narmast dorren st&amp; biinkar ?or husets kvinnor och f r i n b&amp;da hogsiitena, langs stugvaggarne upp mot bakgrunden, stracka sig tvenne lhngbord, besatta med dryckeshorn.
NBgra tWnor lagga sista handen vid salens pylrtning.)
Forsla taman.
Har du lagt marke till, att Ingialds husfru g h med roda ogon och att fostersonen ej aktar pryda sig for gillet.
AncZra taman.
Lagt marke till - vid Orvars och Alofs ordskifte horde jag tydligt hur han sade: ((manar hon fram mig, sB satter jag skolden mellan h e m e och mig och hamra pB den skall jag tills orden stappln p % den ledas t u n g a.
~ Forsta tamzan.
Dn tror att han skulle vBga sB srniida volvan? '
Awika t2iman.
Hvad vggar ej han?
Du skulle sett honom i g h, d % han sprangde ofver brsddjupet, hiisten reste sig p 8 ' t v l ben, manen flog som en sky och ogonen sprutade eld.
Alof ropade: &gt;) rid omkring, ej mB du viga lifvet for ingenting)), men han sade pB sitt stolta sZitt: whvad man vlgar lifvet for blir alltid digon tingw.
Porsta tlimzan.
Sfidant tycke ha11 f i t vid den hasten!
Nar han tror sig obe- m&amp;kt jollrar hnn med honom som med ett barn, kallande honom: guldfase, blixtfot, vindlatt och jag vet inte hvad.
Det likar knappast en man af hans art.
Men tyst, jag hor fotsteg och roster!
Sannt iir ordstafvet: ~ n a r man talar om trollen, sB Go de i tunet.))
(Orvar, Ingiald och Alof i~trPda.
De sednare Pro hogtidsprydda, men den forre iir hhvardagskladd, har tofvigt h i r ooch pilkogret vhdslost hangande p i rygg.)
Olvar (stannas vid hijgsiitet i hvars bild- sirade pelare en af tiirnorna ifrigt soker bortgnida en fliick).
Fosterfader, hvad iir det for en gudabild, Oden, Tor eller Frey?
Ingialcl.
Frey, ser du viil,.
On ?ar.
Det var ju han som skankte bort sitt svard for en kvinnas skull?
Gor dig ej sB mycken moda, tirna, ej gnider du bort flacken.
Jag skall nog fB borb den.
Orvar.
DB gor du en dr&amp;pelig ghning, hvem vill blota till en gud, som icke &amp; ren?
(ser sig omkring i stugm): S&amp; r-iilprydt allt h a - inne, £ager bildvaf och blankfaja.de skoldar.
Det synes som skulle mcm vdkomna frajdstor hjalte eller praktkiir hofding, som skulle man prisa stord&amp;d och mannavett i stallet for ...
(afbryter tvgrt o ~ h rycker p&amp; axlame.)
As26f.