Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
af Alvar Arfvidsson — 41 Om kvinnogymnastiken i Finland; några ord till genmäle; af Gymnast 41 Romanen eller lifvet?
Några ord i äktenskaps- kapitlet; af Ellen Bergström 42 Skola eller h e m: genmäle till M.
; af G.
42 Det mål, där » allt är nådt »; en svarsartikel af Hilda Myhrm.an 43 Skona barnens ögon _ 43 Ännu en gång den finska kvinnogymnastiken 43 Modern barnets första lärarinna; af J.
P. Malm- berg.
vid Iduns stora pristäfling 44, 45 I » frågefrågan »; af En stackars landtfru 44 Förgyllning på glas och dithörande målning; af E.
B 44 Indiskreta frågor; af Adolf Hellander 45 Genmäle i gymnastikfrågan; af Mathilda Asp 45 Biblioteket i hemmet; af Ellen Bergström 46 Höra våra s m å?
46 Iduns julklappsbasar 46 — 51 Hvarje husmor sin egen skärslipare; prisbel.
svar å prisfrågan L X X I; af W.
Oldenburg 46 Förbi; af Sophie Linge 47 Julklappar; af Frida N.
47 Ett stort godt; af Laura Fitinghoff .... 47 Fåfänga o c h hjärtlöshet 47 Julgranarna; af JV.
S 48 o Nr Något o m tvätt o c h tvättanstalter; af Mathilda Langlet Bara en liten huskur; af Elisabet Ström En kvinnans värld; af Elena Behagets gåfva - Barnens julglädje; af En barnavän Steriliserad mjölk; af V. Nauckhoff.
Artighet; af Ellen Bergström Kvinliga telegrafister; af en f. d. telegrafisi ...
Blind moderskärlek: Vid brasan; af — b — Betlehemsstjärnan; af K. A. Hagström Pappa kommer; af Gurli Linder (med teckning af Jenny Nyström) Att taga o c h att gifva; några ord af Helena Nyblom Noveller, s k i s s e r och 48 48 49 49 49 49 50 50 51 51 52 52 52 kåserier: Husets hjärta 1 Z a m; en konstnärshistoria af Henning Berger; bel.
1 » Eucalyptus globulus »; ett reseminne af E .... 1 Fågel Fenix; berättelse för Idun af Mathilda Lönnberg.
vid Iduns stora pristäfling 1 — 12 Vid sjukbädden; skiss för Idun; af Alvar Sten 2 Oförgätliga ord; ett minne, upptecknadt af Ma- thilda Roos 3 Ur spåret; skiss af Richard Melander.
3 — 6 Från heden; skiss af Elena 5 Iduns panoptikon; af Scœvola 5, 10, 44, 51 Ett balintermezzo; dram, skiss af A. Noël ... 6, 7 Från antikens kvinnovärld; tre skisser för Idun af Vilhelm Lundström: I: Toaletten 6 II: Äktenskapet 10 III: Kvinnan i literaturen 14 Lifselexir; af Laura Fitinghoff .. 6 Vår Betty; skiss för Idun af Elin Ameen ... 7, S Liten efterskörd från svenska skaldinnors blom- parterr; för Idun af Birger Schöldström: I: Ett nyupptäckt poem af fru Lenngren 7 II: Ett nyupptäckt poem af » Herdinnan i Norden » 16 III; Grefvinnan Berger .. 19 IV: Sånger i månestrålar 34 Plikt; skiss af Elena _ _.
8 Vissnade kransar; af Aurore Lundqvist 8 Brudgummen; af furst D. Galitsin-Murawlin.
För Idun efter ryskan 9 I forna dagar; strödda blad ur minnets album, samlade af Mathilda Langlet: 6: Klockarfar, han skall nu allting be- styra 10, 11 7: » Lilla Charlotta » 17 8: » Sköna Hélène » 20 En vinterpoet; för Idun af Tor Hedberg ... 12 — 14 En påskafton; för Idun af Sune Folkeson 13 Modern erotik; några bagateller i ett vidlyftigt ämne af Alvar Arfvidson: I: Hvad en fransk författare tänker o m kärleken 13 II: Finnes det någon » sann » kärlek?
14 III: Det gamla evigt unga.
15 Torparen och gässen; af Leo Tolstoi.
för Idun 14 Loretos madonna; en skildring från Italien för Idun af Hilda Hintse 14 — 24 Det var en dröm; öfvers.
för Idun 16 I pigflyttningen; för Idun af Matte Brm 17 V å r; stämningsbild af John En 18 Ett minne; skiss af Albrekt Segerstedt 19 Ett gifvet resultat; skiss för Idun af Dolly Roon 19, 20 Den nya tjänarinnan; skiss för Idun af Ib ... 21 Teori o c h praktik; af Aurore Lundqvist .__ 22 Stark såsom döden; berättelse för Idun af E 22, 23 En engelsk flickpension; skildrad för Idun af — fe 23, 24 Eldtrollet; skiss af Anna Wahlenberg 24 Ideal; zdEl — th 25 Canituccia; novell af Mathilde Serao, öfvers.
25, 26 Småstadslif; en verklighetsskildring för Idun af C.
Gumœlius 25 — 33:
N:r På frälsningsestraden; bilder ur nutidslifvet, tecknade för Idun af Wilhelm Lundström: 1: En interview vid Lilla Glasbruksgatan 26 2: R ö d a rosor 31 3: Generalens dotter 48 I torget; en barnstudie af Ina von Stocken- strand - - 27 Förbjuden frukt; skiss af M ... e 27 — 30 Vindkast; skiss af Elisabeth Kuylenstierna ... 29 Tag arbete med dig; för Idun af Emma H — n 29 Det gamla malboet; samtal i tre afdelningar af Ave 30 När Siggan skulle sköta hushållet; skiss .för Idun af Alvar Sten - 30 Svensk matgeografi; kåseri i » d e sura gurkor- nas tid » af Karl Benson 30, 31 Vår grefvinna; af Ave 32 Vid sanatoriet; skiss för Idun af K. O. S 33 Den gamla soffkudden; skiss af Amy B 34 Vid pensionen; skildringar för Idun af Chan- ndh — 34 — 40 Några fruntimmersminnen, upptecknade af En gammal pennfäktare: I: Idun - 35 II: Konst och natur. '.
45, 46 Valsen; ett litet danskåseri i » den döda säson- gen », af — n _ 35 Vid älsklingens sjukbädd; skiss af A. Hill.
36 Löneförhöjningen; utkast af C. O. G 36, 37 Hon har icke glömt det; holländsk skiss af /.
C. de Dos.
för Idun 38 Tredje ringen; skiss af Adolf Hellander 39 Brännsår; af Elisabeth Kuylenstierna 40 Små bilder ur lifvet; af — l — n 40 Vilddufvau; berättelse ur verkligheten af John Johnson i.
41, 43 I en vrå af världen; berättelse för Idun af Ce- cilia Bååth-Holmberg 41 — 50 Att d ö; skiss af Vilma Lindhé 42 Hester Mac Lellen; ett minnesblad för Idun af Herna 1 — - 43 Från Finland; minnen och intryck tecknade för Idun af Vilh.
Lundström: 1: Bland finska kvinnor.
43 2: Drömmerskan vid Wesijärvi 51 Ur Gösta Berlings saga; af Selma Lagerlöf.
Balen på Ekeby 44 Magga; studie från norska Lappland; sì Hugo Samselius - 45 En utfärd med fattighusgummor; bref till Idun från Anna Fleetwood-Derby 45 Granrismor; af Amalia Fahlstedt 4 En weddingtrip; skiss af Ebba Lundstedt.
vid Iduns stora pristäfl 47 Vårt gamla bord; af Maria Nyström 48 Sjukbesök; teckning af Fanny Chrysander 49, 50 Vid köksspiseln; ur en ung kvinnas dagbok af Herna 49 P i a n o; af Amalia Fahlstedt 50 Förr och nu; skiss för Idun af R. E — ni 51 Tant Lovas juldag; af Elin Ameen (med teck- ningar af Axel Sjöberg) 52 Gamla konsulinnans julbref; ber.
af Ave (med teckning af Jenny Nyström) 52 I skogen; af Kristian Winterhjelm (med teck- ning af Jenny Nyström) 1.
52 Julstök o c h julklappar; af Mathilda Langlet (med teckningar af Jenny Nyström) 52 Pastorskans stora middag; skiss af Anna Wah- lenberg (med teckningar af Viktor Andrén) 52 Fågelbo; af Johan Nordling (med teckningar af Jenny Nyström) 52 Sommarferier; skiss af Vilma Lindhé (med teck- ningar af Viktor Andrén) 52 Ett intryck från Eugeniahemmet; af Mathilda Roos (med teckning af Viktor Andrén) 52 Efter femton år; teckning af Cecilia Bååth- Holmberg 52 En spelmanshistoria; af Selma Lagerlöf (med teckning af Jenny Nyström) 52 Småttingar; af Amalia Fahlstedt (med teck- ningar a f.
52 Julafton i R o m; ett minne från i fjol af Ge- org Nordensvan, (med teckning af Viktor Andrén) 52 Gamla mormor; af Adoif Hellander 52 Poem: Nyårsnatt; af L.
A Mitt h e m; af Siri Dahlerus Slädparti; af Daniel Fallström 1 2 3 Nyårsny; af Anna A I lifvets strid; af Charlotte Lindholm Små verser; af Karl Wåhlin I kälkbacken; af V. E. Hollander Straffet; af Carmen Sylva.
N — g En istapp; af Daniel Fallström Koh — i — noor; af Rudolf Svensén Fru Ulrika; af A.
N. Påskmorgon; efter E. Geibel af J. N — g Novisen; af Octavio Beer Till u n g m ö n; af Daniel Fallström Två Vasadrottningar; af V. E. Hollander Svarta ådror; af Anna Knutson Till Amaryllis; af Fritz Östenson I dag; af Charlotte Lindholm Pingst; två sonetter af E. Geibel, tecknade af Fågel Blå Ett bref; af Algot Sandberg En b a l; af Gurli Teresa; af Per Hallström Stanzer; af Daniel Fallström .. Till d e små kolonisterna vid Iduns skollofs- koloni; af Octavio Beer _ Hågkomst; af E.
A. Söderberg Några gyllene regler; af O. A. Bäckman Sommarkväll; af Rudolf Svensén O, fråga e j; af Daniel Fallström Spinn, spinn; af William Stange - » Guttens » leende; af Beth — n „ Du var stjärna i sky; af Daniel Fallström ...
Afton; af Charlotte Lindholm Messias; af August Toll Öresund; af Anna A När jag skall d ö; af Daniel Fallström Carl Snoilsky '; af Daniel Fallström Spåret; af Amalia Fahlstedt När jag skall d ö; svar till Daniel Fallström af Homo sum Iduns frågor satta i rim; af Snorre Två par; af Emil Schiött Göm kvar; af S — U — n Sancta Birgitta, 1391 — 1891; af Daniel Fall- ström Till Snorre; med anledning af poemet » Iduns frågor »., af Anna Lisa Gammalt och vanligt; af Anna Knutson Svar till Anna Lisa; af Snorre Missionären; af Sophie Linge Förr och nu; af Snorre Vilja är att kunna; af Ulla _ Ode till kokkonstens lof; af Enia Du är mig när; af Daniel Fallström Vissna rosor; af Birger Mörner Store bror; af Sophie Linge Efter afskedet; af E.
N. Söderberg Julkväde till kvinnan; af Friihiof Holmgren (med teckning af Viktor Andrén) Fattiga barns bespisning; af A.
U. Bååth Den första snön; af Daniel Fallström (med teckning af Viktor Andrén) Martin skoflikaren; efter Leo Tolstoys saga » Där kärleken är, där är Gud », af Charlotte Lindholm (med teckningar af Axel Sjöberg) Helsning; af Ernst Beckman Jussuf; af K. A. Melin (med teckning af Jenny Nyström) Ett julkalas; af Snorre (med teckning af Jenny Nyström) Vesuvius; af V. E. Öman (med teckning af Vik- tor Andrén) N:r 4 5 6 7 8 9 10 11 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 38 39 40 40 41 41 43 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 52 52 52 52 52 N:r 10 11 11 12 13 14 15 15 16 16 17 18 19 19 20 20 22 25 31 41 21 22 23 24 24 25 26 27 28 29 30 30 31 32 33 34 35 36 37 38 38 39 40 40 41 42 43 44 45 46 46 47 48 49 50 51 52 52 Biografiska u p p s a t s e r: (De m e d * betecknade äro åtföljda af ett, de m e d * * beteck- nade af två eller flere porträtt.)
* Drottning Lovisa af Sverige och Norge; ett tjuguårsminne af Cecilia Bååt-Holmberg 1, " Amanda Kerfstedt; af Laura Fitinghoff En damernas riddare; af Birger Schöldström * Augusta Öhrström _ " Laura Netzel * Johanna Hägg; af Ex .... * Elna Hansson; » Lundakvinnan », af Ebon Hoi * 01ivia Nordqvist * Ottilia Runsten; af Mathilda Roos * Sonja Kowalewski * Drottning Elisabet af Rumänien (» Carmen Syl- v a »); af — fe _ * Mathilda Taube; af H.
S * F. T.
Borg, kvinnans förkämpe i svenska riks- dagen; af H.
L. V. * Elisabeth Kallstenius, » Stenia »; * Hedda Cronius; af Mathilda Roos " Teresa Carreno " " Jenny Lind-Goldschmidt * Marie Louise Vestman; af Ldh * Anna Lisa Hwasser-Engelbrecht; af /.
N — g " Prinsessan Louise af Danmark * En gammal dansfru; af S:t Germain " Velly.
Stockholm, Fredagen den 14 augusti 1896.
N:r 33 (452) Prenumerationspris pr år: Idun e n s a m _. kr.
» Barngarderoben _ » 5: — o: — - 3: — 3: — Byrå: KedaMör och utgifvare: Klara södra kyrkog.
hvarje helgfri Redaktionssekr.
L ö s n u m m e r p r i s 15 ö r e Nordling.
7 0 öre pr nonp- rad Amanda Maier-Röntgen.
- kör någon tid sedan förekom i pressen en notis om en fest, r ägnad minnet af den konstnärinna,som bär ofvanstående namn.
Nämnda minnesfest hölls i Hoffmanska pianofabriken i hufvudstaden och var anordnad af dennas innehafvarinna.
Vid densamma ut- fördes flere af den bortgångnas tonverk i närvaro af bortåt ett hundratal framstående konstnärer och musikvänner.
En kortfattad skildring af den aflidnas lefnadsbana skall möjligen intressera Iduns läskrets.
Amanda Erika Maier var född den 20 februari 1854 i Lands- krona.
Då hon tidigt röjde sina musikaliska anlag, fick hon den första undervisnin- gen i violin och piano af sin fader, en från Sydtyskland hitkommen musiker.
Fadern förstod snart, att de rika an- lagen måste vårdas af de mest framstående lärare och han sände henne därför till Stock- holm, i hvars konservatorium hon i unga år erhöll inträde.
Amandas järnflit gjorde, att hon blef sina lärares stora gunstling, och hon hade mån- ga sådana, efter som hon be- slutat taga direktörsexamen.
Denna anade hon äfven vid 19 års ålder 1873, hvilket vid den tiden ansågs vara en full- komligt enastånde händelse.
Ingen kvinna hade dittills tagit denna examen, och icke heller sedan har någon kvinna följt Amanda Maier i spåren.
Det märkvärdiga i själfva sa- ken ökades därigenom att hon erhöll högsta betyget i de flesta ämnen.
Med ski fader företog nu den unga kvinnodirektören en resa till Sydtyskland.
Huf- vudändamålet var att besöka släktingar, men resan hade ock ett annat syfte.
Amanda skulle nämligen stanna i Leipzig för att inträda vid dess konservatorium.
Vid denna världsberömda läroanstalt erhöll Amanda till lärare män af det största anseende i sina respektive fack, bland dem Reinecke och Eichter i harmoni och komposition, och i Gewand- hauskapellets konsertmästare Engelbert Röntgen fann hon en utmärkt lärare i violinspelning.
I denne sin hufvudlärares hem sammanträffade hon med alla Leipzigs mest framstående musiker, och där fann hon äfven den man, med hvilken hon skulle förenas för lifvet.
Det var den unge sonen i huset, Julius Röntgen, äfven han en ut- märkt musiker.
Den unga begåfvade sven- skan blef här liksom i Stock- holm snart allas gunstling.
Hon arbetade oförtrutet på sin utbildning och lämnade under denna sin treåriga Leip- zigtid flere vackra prof på sin tonsättarbegåfning.
Sålunda erhöll hon pris för en violin- sonat, som hos oss utgifvits på förlag af Musikaliska konst- föreningen.
Därförutom skref hon en trio för piano, violin och violoncell samt en violin- konsert med orkester, hvilket senare verk hon 1875 utförde vid en Gewandhauskonsert och det med stort bifall.
Efter afslutade studier åter- vände Amanda M. till sin födelsestad Landskrona, men hon hade då förlofvat sig med Julius Röntgen, och det var således ej hennes afsikt att stanna i hemlandet.
Bröl- lopet ägde rum sommaren 1880.
Den unga konstnärinnan, som hittills vid upprepade tillfällen och med stor fram-
Ditt lif ej mäts af solens lopp, af dagar, veckor, måna ' r, Af intet, som förvandling tål, det något värde lånar.
W. IMjestråle.
gång uppträdt offentligen, drog sig efter sitt giftermål tillbaka till privatlif vet, men sin konst förblef hon trogen vid den husliga härden.
Röntgen hade erhållit anställning som profes- sor vid musikskolan » Maatsehappy tot Be- voordering der Toonkunst » i Amsterdam, och här samlade det unga paret omkring sig en mängd celebriteter på det musikaliska områ- det, såväl utländska som inhemska.
Bland dem märktes sådana namn som Davidoff, Rubinstein, Joachim, Brahms och Grieg.
Under denna tid utkom en samling piano- stycken, » Zwiegespräche », tänkta och ned- skrifna af båda makarne och så samman- gjutna, att ingen kunde säga, hvilken af dem hade skrifvit det eller det stycket.
Den första sjuårsperioden från 1880 — 87 utgjorde en oafbruten serie af lycka och konstnärligt arbete, m o t hvilken de följande sju åren bildade en bedröfiig kontrast.
Mot slutet af sistnämnda år visade sig hos den unga husmodern de första symptomen till ett farligt bröstlidande.
Några sommaruppe- håll vid lämpliga kurorter och resor till Norge tycktes hafva häft det onda.
Men vårtiden 1894 bröt det fram med förnyad kraft och den 15 juni samma år utandades Amanda Maier-Röntgen sin sista suck, djupt begråten af make och två söner.
Amanda Maier-Röntgen ägde ej blott en betydande begåfning, utan hade äfven, så- som vi sett, förvärfvat sig solida kunskaper i en mängd musikaliska fack.
Hon hade t. ex. bland annat måst för sin examen lära sig behandla flere blåsinstrument.
Dessa solida egenskaper gjorde sig gällande i hen- nes violinspel, som mindre lade an på det virtuosmässiga och bländande än på det djupt konstnärliga och värmande.
Hos oss fick hon före sin afresa till utlandet ej mån- ga tillfällen att låta höra sig offentligen, men de, som hörde henne spela violin, lik- som äfven orgel, förklara med en mun, att hennes föredrag tydde på en synnerligt fin uppfattning och en betydande säkerhet i själf va tekniken.
Efter sitt giftermål uppträdde hon som nämndt företrädesvis vid sina egna privat- soaréer i hemmet.
De framstående konst- närer, som fingo tillfälle att höra henne spela duetter med sin man, betyga, att detta samspel var något af det gedignaste, man kunde tänka sig.
Man kunde väl få höra mer glänsande violinvirtuoser än Amanda Maier-Röntgen, men knappt en mer distin- guerad musikalisk finkänslighet, en större värme och innerlighet.
Och öfver sitt spel förstod hon breda detta skimmer af älsk- värd oskuld, af barnslig naivitet och af skär poesi, som kännetecknade hela hennes upp- trädande och som förvärfvade henne talrika vänner hvarhelst hon vistades.
Liksom konstnärinnan på det reproduce- rande området ådagalade en stor soliditet, gjorde hon det ock på det producerande.
Därom vittnar den för de flesta violinspe- lare välbekanta violinsonaten, som prisbe- löntes och utgafs af Konstföreningen i Stockholm.
Hennes mest betydande ton- verk är emellertid en pianokvartett, som hon skref mot slutet af sitt lif och fullbor- dade på själfva dödsbädden.
Denna kvartett utfördes vid den ofvan omtalade minnes- festen af så framstående förmågor som kon- sertmästaren Zetterqvist (violin), förste hofka- pellmästaren Nordqvist (altviol), hofkapelli- sten Baeh (violoncell) och fröken H. Svens- son (piano).
Tonsättarinnans betydande kun- skaper i den svåra kompositionstekniken, hennes formsinne och kombinationsförmåga hafva här funnit ett fält, där de kunna göra sig fullt gällande, och man kan med bestämdhet påstå, att hon på detta område står på höjdpunkten af hvad kvinnor hittills producerat.
En i det hela lycklig melodi- föring och ett osökt behag öka värdet af detta arbete, som vunnit erkännande i ut- landet och som särskildt i de båda mellan- satserna är mycket intresseväckande.
Liksom man i denna kvartett här och hvar träffar nordiska anklanger, finner man i andra verk af konstnärinnan, att hennes tankar ofta voro riktade mot den saknade fosterjorden.
Detta framträder naturligen alldra mest i hennes svenska visor och dan- ser för violin och piano, men det märkes äfven i en del pianostycken och sånger, i hvilka hon för öfrigt- förstår inlägga mycken känsla och stämning, äfven om ett och an- nat af denna produktion ej kan få någon större lifslängd.
Men, som sagdt, i flere af dessa arbeten förmärkes denna sunda höga luft från nordanland, som gör dem för en nor- disk publik dubbelt tilltalande.
Sin kärlek för hembygden och de svenska vännerna ådagalade Amanda Maier-Röntgen bl.
a. därigenom, att hon gjorde åtskilliga besök här hemma jämte sin make, hvil- ken är en utmärkt pianist och tonsättare.
Vid hvarje sådant besök knöt hon fastare de band, som förenade henne med fosterlandet och de glada ungdomsminnena.
För den större allmänheten i vårt land är Amanda Röntgen ej så bekant, som hen- nes rika begåfning förtjänade.
Skälet här- till är naturligtvis det, att hon så tidigt lämnade oss, för mer än 20 år sedan.
Men inom sin omgifning vann hon här vänner för lifvet, och så var äfven förhållandet i det nya fäderneslandet.
En af hennes holländska vänner, en framstående musiker, skrifver om henne: » Det är mig ett stort nöje att kunna säga, att hon hvarken med sina talanger skylde brist på känsla eller hade behof af den glans, som en inlärd konstfärdighet förlänar.
» Den, som tror att jag vill kraftigare be- tona det älskvärda hos kvinnan för att öf- verskyla det mindre betydande i hennes konstnärliga individualitet, den förstår mig i sanning ej rätt.
Den stilla enkelheten i i hennes väsen, anspråkslösheten i hennes sätt skulle kanske hafva föranledt en ytlig betraktare att tro, att han här ej fann nå- got ovanligt.
Men den, som såg djupare, den som förstod skilja sann konst från falskt sken, fick snart klart för sig, att en allde- les eminent konstnärlig individualitet här uppenbarade sig och öppnade sina rika håf- vor för alla dem, som förstå, se och höra och äga ett ofördärfvadt sinne för allt skönt, sant och godt. » Amanda Maier-Röntgen förstod, som vi se, väcka sympatier hvarhelst hon uppehöll sig.
De, hon i vår stad tillvann sig, fingo sitt vackraste uttryck i den anslående minnes- festen, vid hvilken fröken H. AVidmark tol- kade de minnesgoda vännernas känslor i ett af henne författadt poem af följande in- nehåll: Samlade i dag att minnets runa Rista öfver vän, som hädansofvit, Talar skaldens ord till våra hjärtan: » Ej med klagan skall ditt minne firas, Ej likt dens, som går och snart skall glömmas; Som en afton gråter dagg om sommarn, Full af glädje, ljus och lugn och sånger, Och med famnen sträckt mot morgonrodnan. » Väna Amanda, Så må vi blanda Saknadens tårar med ljus och med sång.
Dräpa må klinga, Tonerna svinga: Hell vare dig, som vi älskat en gång.
Hän öfver tingen Lyfte du vingen Upp till en skönare, ljusare sfer, Frigjord från banden Höjde sig anden, Sörjande vänner du lämnade här.
Men fastän gåfvan Bördats från ofvan Utaf de allvise gudar igen, Minnet förklarar Skönt och bevarar Allt hvad du var såsom konstnär och vän.
Ädelt du tänkte; Geniet skänkte Ymnigt dig gåfvor af skönaste slag, Lärde dig skatta K o n s t e n och fatta: Stor är blott den, som kan glömma sitt jag.
Klart var ditt öga: Stoftet så föga Själen berört, som sig speglade där.
Ljus var din panna: Rena och sanna Bodde därinom af tankar en här.
Rikt var ditt hjärta: Glädje och smärta Kunde ju vännen så tryggt dig förtro, Fel du förglömde, Hårdt du ej dömde, Kärlek spred värme och ljus i ditt bo.
Härligt är lifvet Den det blef gifvet Att kunna älska och älskas som du!
Ljuft är att tänka: Döden kan skänka Lifvet igen mera härligt ännu!
Vän, som vi mistat!
Runan, vi ristat, Tolkar den kärlek dig ägnats en gäng.
Kärt i vårt sinne Lefver ditt minne, Lefver i glädje, i ljus och i sång.
S. Iduns byrå och expedition hållas under månaderna j u n i — a u g u s t i öppna hvarje söckendag k l.
Bara prosa!
Ilplfru Ella ämnade sig bort på ett för- middagskafferep.
Hon behöfde förströelse, ty bon kände sig orolig och be- tryckt.
Hennes man, som under det första året af deras nu tvååriga äktenskap trifts så väl inom det lilla vackra fina hemmet, som varit så glad och jämn till lynnet, hade blifvit helt förändrad.
Hvad var det för en oro, som dref ho- nom att oupphörligt föreslå nöjen utom hus, när deras eget hem var så trefligt.
Han hade redan tröttnat på sin för ej lång tid tillbaka så » förtjusande », så » intres- santa » lilla hustru?
Var det dock fort- farande kärlek eller var det medlidande, som manade honom att vid dessa föreslagna nöjen utom hus ständigt vilja ha ' henne med sig?
Hon var j u tacksam för, att han ej läm- nade henne ensam hemma, och första tiden äfven road af att vara med, helst när det vankades musik, när hon blef i tillfälle att åhöra eller åskåda någon god opera eller dramatisk föeställning.
Men aUt sådant, som vid dylika utflykter var hufvudsak för hustrun, syntes allt mer blifva bisak för mannen.
Hans käkar, som under de präktiga musikfesterna, arbetade oaf brutet för att återhålla våldsamt tilläm- nade gäspningar, arbetade sedan under in- mundigande af den invecklade supén ej mindre oafbrutet, men m e d ett lif och en ifver, som nästan väckte leda hos hans lilla hustru.
Han studerade matsedeln med en grundlighet, som o m den innehållit det mest intressanta och lockande musikprogram, och valde maträtterna med en omsorg, som om det gällt valet af lefnadsbana.
Och se- dan var det ett prisande af maten, ett fun- derande öfver ingredienserna och ett be- mödande hos honom att få henne att på allvar sätta sig in uti matfrågorna, som föreföll henne minst sagdt tröttande, och det var ej utan, att en liten tillstymmelse af förakt för den i öfrigt förträfflige mannen började smyga in i hennes sinne.
i£g&amp;&gt; Det härmade henne att se, hvilka sum- mor hennes man kallblodigt lämnade dessa bugande, smilande vaktmästare.
Hvilka musikalier, konstverk, skönliterära arbeten skvrile ej kunnat anskaffas för dessa pen- gar, som nu gingo upp i bara prosa, ty ingenting kunde väl vara mera prosaiskt än mat och tanken på, hvad man skulle äta!
Så beslöt hon omsider i all tysthet att » uppfostra » honom till en ideelare uppfatt- ning och att låta honom undergå en hälso- sam tuktan inom hemmet.
Sparsamhet är en dygd, som han att börja med borde få begrepp om.
De hade verkligen ej råd att behålla den ypperliga kokerskan, som man- nen haft sedan sin ungkarlstid, och hvilken dessutom, som han j u själf medgaf, började visa sig allt för kavat mot hans lilla öm- tåliga hustru.
En ny, snäll och nätt flicka anskaffades.
I hennes betyg stod, att hon var » kunnig i matlagning ».
Men hon fjällade kråm- gäddan, medan hon stufvade aborren i full pansarskrud, och när rädisorna kommo hem från grönsakshandlaren, frågade hon frun, om hon skulle koka dem.