Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning häraf får Utskottet anföra, alt då hvad sålunda är upplyst, synes ådagalägga, alt inom förberörde socknar viss tiondesättning icke finnes fastställd, och Upsala Academi således, der ej annorlunda kan öfverenskommas, äger att tionden efter räkning utfordra, anser Utskottet någon åtgärd å Rikets Ständers sida icke kunna vidtagas, hvarigenom, så länge tionden af Academien innehafves, något närmare beslemmande deraf, på sätt motionären yrkat, emot Academiens bestridande kan tillvägabringas; men då Utskottet, uti ett till Rikets Ständer afgifvet serskildt betänkande, föreslagit, alt den till vissa personer, stater och inrättningar indeldte KroBih. till R.
Prot. 184.0. 4 Sami. 1 Afd. 53 Häftet. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtandej lY.o 186. notiondespanmål målte varda lill Statsverket indragen, emot skyldighet för Kronan att till vederbörande indelningshafvare utbetala ett belopp, motsvarande de sålunda indragne räntepersedlar, lärer, derest omförmälde förslag varder af Rikets Ständer bifallet, hinder sedermera icke möta, att för ifrågavarande sju socknar i Helsingland, i likhet med hvad uti de fleste delar af Riket äger rum, tillvägabringa en med rättvisa och billighet mera öfverensstämmande ständig tiondesättning; och hemställer Utskottet derföre, att i nämnde händelse Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att vederbörande må erhålla Nådig föreskrift, att de i berörde hänseende nödiga åtgärder vidtaga.
Ank. till Exp. Utsk. den 27 Juni, kl. 9 f. m.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående beloppet af den behaglig tids förlänings-spanmälj som vid ledigblif vande pastorat bör bibehållas > och om återstodens användande. CL A.) Sedan, i följd af Rikets Ständers vid 1809 och 1810 årens Riksmöten gjorda underdåniga anhållan om en allmän undersökning af Presterskapets så kallade vederlag, Kongl. Majit, uti Nådigt bref af den 29 April 1812, förordnat, att den på behaglig lid förlänade spanmålen skulle föreslås till indragning vid det lediga pastorat, der kyrkoherdens inkomster öfverstiga 100 tunnor, samt Rikets åren 1815 och 1818 församlade Ständer medgifvit, att de härigenom uppkommande tillgångar finge anslås till understöd för Rikets allmänna Läro- och Uppfostringsverk; så och efter det Preste-Ståndet uti underdånig skrifvelse af den 7 April 1834 > nied afseende å det minskade värdet af spanmålen och andra förekommande skäl anhållit, alt det inkomstbelopp af pastoralerne i Riket, hvilket blifvit fastställdt såsom gräns för den beslutade indragningen af behaglig lids förlänings-spanmålen, måtte varda bestämdt till i5o tunnor årligen, har Kongl. Majit, Ståts-Utskottets Utlåtande N.-o 186.
11 uti en till Rikets Ständer den i5 sistlidne Februari aflåten Nådig Proposition (jnförd under N:o 28 i i:sta Samlingen, 1 :sta Afdelningen af Bihan-» get till R.
St. Prot.j), hvilken från samtlige Riks-Stånden blifvit till StatsUtskottet remitterad, framställt, huruvida icke, uti hvad genom Kongl. Brefvet den 29 April 1812 blifvit förordnadt, rörande indragning af behaglig tids förläningsspanmål vid lediga pastorat, när en kyrkoherdes inkomster öfverstiga värdet af 100 tunnor spanmål, den förändring må ega rum, att en högre löneinkomst vid ett pastorat må bestämmas: såsom villkor, hvarförutan indragning af så beskaffad spanmål icke må ifrågakomma; i afseende hvarå Kongl. Maj:t föreslagit, att de minimi-belopp af behållen inkomst, hvilka vid förekommande frågor om indragning af behaglig tids förläningar hädanefter borde tagas lill grund, mätte utsättas för pastorat af tredje classen till i5o tunnor, för pastorat af andra classen till a5o och för första classens pastorater till 35o tunnor; och bar Kongl.
Maj:t derjemte, för Dess del, ansett den behaglig tids föiläningsspanmål, hvilken med tilllämpning af dessa grunder möjligen kunde komma att indragas, lämpligast böra användas till förbättring af de kyrkoherdelöner, hvilka för närvarande understiga 100 tunnor, hälften råg och hälften korn.
Under den discussion, som hos Högvördige Preste-Ståndet föregått den Nådiga Propositionens remitterande, är af Herr Biskopen m. m.
Doctor Heurlin upplyst, att anledningen till de olika minimibelopp af inkomster vid pastorat, hvilka af Kongl.
Majrt blifvit i Nåder föreslagne att vid frågor om indragning af behaglig tids förläningar tjena till grund, hemtats af den inom stiften fastställde classification af pastoraterna, samt att dermed åsyftats förekommandet deraf, att ett pastorat måste från högre lill lägre dass nedflyttas, hvilket redan inträffat och framdeles kunde blifva en följd, i fall vid nuvarande bättre pastorater någon större indragning komme alt ega rum.
Jemte Hedervärda Bondeståndets remiss å förenämnde Kongl.
Proposition har Utskottet fått emottaga elt af Riksdagsfullmägtigen F. von Zweigbergk från Skaraborgs Län, med hvilken Johannes Andersson från Calmar Län och Nils Strindlund från Vester-Norrlands
Län sig förenat, vid ärendets förehafvande hos Ståndet afgifvet Memorial, deruti von Zweigbergk under förmälan, att de för den Kongl. Propositionen anförde motiv, att nemligen lefnadskostnaden sedan år 1812 betydligt förökats och att billigheten fordrade, det pastorerne erhölle åtminstone lika stora löneförmoner som Lcctorerne vid Rikets Gymnasier, för hvilka lönerne i medeltal bestämmas lill i5o tunnor årligen, icke synes tillfyllestgörande, enär lifsförnödenheterne nu voro i vida lägre pris än år 1812 och i betragtan le 12 Ståts-Utskottets Utlåtande, JY.-o 186. borde tagas, alt Lectorerne äro boende i stad och följaglligen deras lefnadskostnad måste öfverstiga kyrkoherdarnes å landet, yrkat afslag å den Kongl. Propositionen, helst genom bifall dertill minskning skulle uppkomma i de till undervisningsverket anslagne medel: i sammanhang hvarmed von Zweigbergk framställt det förslag, alt, af hvarje pastorat, hvars inkomster öfversliga värdet af 3oo tunnor kronotionde, öfverskotlet måLte ingå i en besparingscassa, som skulle användas till löneförbättringar åt pastorer och comministrar, hvilkas löneförmoner icke uppgå till de förutnämnda till 100 tunnor och för de senare till 5o tunnor kronotionde; äfvensom att det öfverskott, som efter en sålunda verkställd lönereglering kunde uppstå, borde till understöd åt folkskolorna användas.
Utskottet har tagit detta ämne i behörigt öfvervägande, och ehuru, enligt en af Kongl. Kammar-Collegium upprättad, uti den, i Kongl.
Propositionen omförmäld beräkning, medelvärdet åspanmål, hälften råg och hälften korn, grundadt på samtlige Länens Markegångspriser, under åren från och med 1808 till och med år 1817 understigit med 7 sk. 2 rst. per tunna det värde, hvartill omförmälde spanmålsslag, efter enahanda beräkningsgrunder, uppgått under åren 1825—1834> hvadan följagtligen någon minskning i sädespriserne anledning icke kan hemtas till den af Presterskapet ifrågaställde förändring af stadgandet i Kongl. Brefvet den 29 April 1812, rörande minimi-beloppet af löne-inkomsler vid de pastorat, hvarvid indragning af behaglig tids förläningar borde ifrågakomma; likväl och då dels ostridigt är, alt lefnadskostnaderna i allmänhet förökats, i jemförelse med hvad förhållandet varit vid den tidpunkt, då Högstberörde
Nådiga föreskrift meddelades, dels härvid bör i betragtande tagas, att de vid Rikets Gymnasier och andra Läroverk anställde tjenstemän, med hvilkas befattningar kyrkoherde-beställningar närmast äro att jemnföra, i senare tider fått sig tiliagde förökade löneförmoner, anser Utskottet skäl förekomma att vid de pastorat, hvarest behållne inkomsten icke öfverstiger i5o tunnor spanmål årligen, den såsom behaglig tids förläning anslagne kronotiondespanmål må, der indragning deraf redan är definitift verkställd, för framtiden oförändradt bibehållas; men hvad deremot beträffar det af Kongl. Maj:t tillika i Nåder framställde förslag, att vid pastorat af 2:dra och usta classen en högre löneinkomst måtte bestämmas såsom villkor, hvarförutan indragning af behaglig tids förläning icke finge egarum, nemligen vid ntdra classens pastorat 25o tunnor och vid pastorat af irsta classen 35o tunnor, så, och då ett dylikt stadgande till förmon för innehafvarne af pastoral af de högre classerne icke öfverensstämmer med de uti ofvannämnde Kongl. Bref af år 1812 för indragningen af ifrågavarande slags spanmål Ståts-Utskottets Utlåtande, N.o 186.
13 föreskrifne grunder, kan Utskoltet desto mindre instämma i berörde förslag, som i anseende lill de med pastorat af usta och 2:dra classerna för enade betydligare löneinkomster, saknaden af förlänings-spanmålen derstädes måste vara mindre kännbar än vid 3:dje classens pastorat.
På grund häraf får Utskottet hemställa, alt Rikets Ständer för deras del måtte medgifva, att, med ändring af hvad genom Kongl. Brefvet den 2g April 1812 uti ifrågavarande hänseende är vordet stadgadt, indragning till Stats-Verket af behaglig tids förläningsspanmål hädanefter endast må ega rum vid sådane lediga pastorat, utan afseende å den dass de tillhöra, der kyrkoherdarnes behållne löneinkomster, beräknade efter medlet af de tio sista årens markegång, öfverstiga värdet af i5o tunnor spanmål.
Under förutsättning af Rikets Ständers bifall till hvad sålunda blifvit yllradt och tillstyrkt, har Utskottet, som af Kongl. Maj:ts Högstberörde Nådiga Proposition inhemtat, att Kongl. Maj:t under den 2 Februari i838, enär Stats-Verket af redan indragna behaglig lids förläningar vid nämnde tid ålerbekommit de 1000 tunnor säd, hvilkas godtgörande af denna tillgång Rikets Ständer vid 1S18 års Riksdag påräknat, i Nåder förordnat, att de indragningar, som, jemnlikt de i Kongl. Brefvet den 2g April 1812 lagde grunder, dädanefter och intilldess den fråga, som utgör föremål för förevarande Kongl. Proposition, slutligen afgjordes, blefve beslutade, skulle verkställas endast tills vidare, på det att kyrkoherdarne måtte, om en annan gräns än 100 tunnor utsattes för indragningarne, kunna genast derefter, utan rubbning af gamla anslagsförhållanden, återträda i den högre inkomstens åtnjutande, — i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts sålunda yttrade åsigt, trott sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtte, såsom följd af den föreslagne förändringen i stadgandet, rörande minimi-beloppet af inkomster vid pastorat, der indragning af behaglig tids förlänings-spanmål hädanefter bör ega rum, förklara, att den spanmål af omförmälde beskaffenhet, som efter kungörandet af Kongl. Maj:ts förenämnde Nådiga Beslut af den 2 Februari 1838 blifvit provisoriskt till Stats-Verket indragen vid pastorat, hvarest kyrkoherdens behållne löneförmoner, på of vanberörde sätt beräknade, icke öfverstiga värdet af i5o tunnor spanmål, skall till nuvarande innehafvare af dessa pastorat återställas och kyr - 14 Ståls-Utskottets Utlåtande, N.o 186. koherde-beslällningarne framdeles åtfölja, hvaremot, i händelse dylik indragning blifvit verkställd vid pastorat, hvaraf kyrkoherden uppbär högre löneinkomst än i5o tunnor, den indragna förlänings-spanmålen bör Stals-Verket oförryckt tillgodokomma.
Beträffande dernäst Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, rörande den indragna behaglig tids förlänings-spanmålens användande till förbättring af de kyrkolierde-löner, hvilka för närvarande understiga värdet af 100 tunnor spanmål, så och då erfarenheten vitsordar, alt det allt för ringa beloppet af de med vissa kyrkoherde-beställningar förenade löne-förmoner ofta medfört menliga följder, i det att dels svårighet förefunnits att till dylika tjensler erhålla lämplige sökande, dels innehafvarne af sådane svagt lönade pastors-befallningar af näringsomsorger förhindrats alt, åt embets-göromålen uteslutande egna sin tid och förmåga, har Utskottet, som emedlertid icke ansett lämpligt tillstyrka Rikets
Ständer att på förhand i allmänhet medgifva den lill Stats-Verket inflytande behaglig tids förlänings-spanmålens disposition till det af Kongl. Maj:t i Nåder föreslagne ändamål, funnit sig böra föreslå, det Rikets Ständer måtte åt Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna att, uppå underdånig ansökning af vederbörande kyrkoherdar, hvilka med behörigt betyg, ulfärdadt vid sockenstämma under Ordförandeskap af en utaf Consistorium förordnad Prestman, styrka, det de vid deras pastorat inflytande löneinkomster icke uppgå till ett belopp af 100 tunnor spanmåls-värde, och efter Nådig pröfning af dervid förekommande omständigheter, använda den behaglig tids förlänings-spanmål, som, med tillämpning af de utaf Utskottet nu föreslagne grunder, till Stats-Verket hädanefter kan varda indragen, lill förbättring af bemälde pastorers lönevillkor; dock att dylika anslag ej må beviljas till högre belopp, än för åstadkommande af fyllnad i 100 tunnor spanmåls löneförmoner; hemställande Utskottet derjemte, dels att ifrågavarande dispositioner af behaglig tids förlänings-spanmål icke mätte af Kongl.
Majit i Nåder medgifvas för längre tid än intill nästpåföljande Riksdag, då hvarje fråga af omförmälde beskaffenhet kom me alt RikeLs Ständers pröfning underställas, dels att indragen behaglig tids förlänings-spanmål mätte företrädesvis användas till Jöne-förbättringar vid Stats-Utskoltels Utlåtande, N:0 18J.
15 pastorat inom det Stift, hvarifrån densamma lill Statsverket influtit, men, sedan Stiltets Lehöf i detta afseende blifvit uppfyldt, jemväl liligodokomma utom Stiftet varande pastorat.
Hvad slutligen angår det af Riksdagsfullmägtigen F. von Zweigbergk framställde förslag, alt af de pastorat, hvarvid inkomsterne öfverstiga värdet af 3oo tunnor kronotionde, öfverskotta måtte användas till löneförbättringar åt svagt aflönade kyrkoherdar och comministrar; så har Utskottet, enär föreskriften, att inkomsterne vid ett pastorat icke skulle få öfverstiga 3oo tunnor spanmåls värde, måste i väsendtlig mon försvåra möjligheten att, i framtiden åstadkomma sammanslående af mindre pastorat lill ett enda, äfven om ett dylikt sammanslående eljest skulle finnas lämpligt och ändamålsenligt, men deremot kunde komma att inverka lill större pastorats fördelning i smärre, ansett sig sakna anledning att, lill ifrågavarande förslag tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Ankom till Exp.-Utsk. den 27 Juni, kl. 9 f. m.
Utlåtande^ i anledning af erhållen återremiss å Utskottets Betän-* kande N:o 8ij rörande S. F.
Lannges ansökning örn prolongation af arrendet å Lunda Kronohemman eller skatteköp derå.
(I. AO Ifrågavarande Betänkande, deruti Utskottet hemställt, att arrendatorn Salomon F.
Lannge måtle på ytterligare trettio års lid, räknadt från den i4 Mars 1846, undfå prolongation af dess innehafvande arrende af Lunda Kronohemman i Färentuna Härad af Stockholms Län, emot skyldighet att derför utgöra nu belöpande arrendeafgift, har, enligt Utskottet tillhandakomne protocolls-uldrag, af Preste- och Bonde-Stånden blifvit bifallet, men af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, på grund af gjorde anmärkningar, lill vidare handläggning återremitteradt. 16 Stals-Utskottets Utlåtande, N.-o i8j.
De hufvudsakligaste af dessa anmärkninger äro följande: att det icke tillkomme Rikets Ständer att, i sirid emot de vid 1810 års Riksdag fastställde och uti Kongl.
Kungörelserne af den 17 December 1799 oell den 3 December 1810 omförmälde grunder, i öfverensstämmelse hvarmed Kronans hemman och lägenheter borde förvaltas, i speciella fall medgifva förlängning af arrenden å dylika egendomar, utan att föreskrifven arrende-auction derå egt rum, hvilka undantag vore att anse såsom farliga praejudicat och otvifvelagtigt komme att framkalla flere ansökningar i enahanda syftning; att i fall så beskaffade undantag medgåfves, Rikets Ständer jemväl borde uppgöra förslag till de nya arrende-contract, som i detta afseende vore nödige; att då det för Rikets Ständer vore svårt eller omöjligt att ingå i pröfning af sådana detaljfrågor, som den nu förevarande, StatsUtskottet bordt, i händelse skäl förefunnits att understödja arrendatorn Latinges ansökning om förlängd t arrende, föreslå Rikets Ständer att, till Kongl.
Maj:t i underdånighet öfverlemna att, efter vederbörandes hörande bevilja den sökta prolongationen af arrendet, emot hvilken Rikets Ständer för sin del icke hade något att erinra; att Rikets Ständer icke egde eller borde gå kommande Ständer i förväg med pröfning af frågor om de arrenden, hvilka, såsom förhållandet är med arrendet af Lunda hemman, icke löpa lill ända förr än efter nästa Lagtima Riksmötes början; att, i fall någon förmon i afseende på ifrågavarande arrende ansetts böra Lannge förunnas, för å hemmanet nedlagde kostnader, det varit bättre, alt någon företrädesrätt honom lemnats vid blifvande arrende-auetion till erhållande af det arrende, hvarå han sökt prolongation, hvilket kunde ske derigenom, att en viss penningcsumma eller qvantitet spanmål bestämdes, hvarmed hans blifvande arrende finge lindras; att Utskottet icke uppgifvit, huruvida Kongl.
Kammar-Collegium till- eller afstyrkt bifall till arrendatorn Lannges ansökning och hvilka skäl till grund för Kongl.
Collegii omdöme i målet blifvit anförde; att Utskottet icke närmare utredt frågan om lämpligheten att bevilja det af Lannge jemväl sökte skatteköp å Lunda hemman; samt, alt i afseende på villkoren för det ifrågaställde förlängda arrendet någon annan bestämmelse icke blifvit föreslagen än den, att arrende-afgiften borde utgå till oförändradt belopp; varande slutligen yrkadt, att Utskottet måtte närmare angifva de skäl och de garantier för lägenhetens förbättrande, som hos Rikets Ständer kunde tala för en tillstyrkan hos Kongl. Maj:t till bifall af den begärda prolongationen af arrendet.
Med anledning häraf får Utskottet anföra, att, då Kongl. Maj:t genom Nådig remiss till Utskottet öfverlemnat Lannges till Kongl. Maj:t ingifne underdåniga ansökning om prolongation af arrendet å Lunda hemman, tillika - Stats-Utshotlets
Vtlätandej IV.-o l8j.
17 lika med vederbörande auctorilelers deröfver afgifne underdåniga utlåtanden, har Utskottet ansett denna åtgärd antyda det, Kongl. Majit, sorn funnit Sig af de, angående Kronohernmans utarrendering, gällande Föifattningar förhindrad att bevilja den sökte arrende-förlängningen, velat inhemta Rikets Ständers yttrande, huruvida de ansåge skäl förekomma alt, i delta enskilda fall medgifva undantag från Författningarnas allmänna föreskrift, ätt dylika lägenheter endast efter föregången auction finge på arrende upplåtas.
Utskottet har lill följd häraf uppgifvit de, efter dess förmenande, giltiga grunder, som tala för meranämnde ansöknings bifallande, hvarvid Utskottet föreställt sig, att, i händelse denna åsigt gillades, Rikets Ständer icke torde underlåta alt hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, hvad de för siri del sålunda beslutat.
1 afseende åter derå, huruvida det må anses tillkomma Rikets Ständer att ingå i pröfning af så beskaffade detalj-frågor, som den 1111 förevarande, så enär, lill följd af 3:ne Riks-Slånds sammanstämmande beslut, den af Utskottet uti Betänkandet
N:o 68 tillstyrkte förlängning af arrendet å Svartsjö Kungsladugård blifvit af Rikets Ständer medgifven, lärer hinder icke möta, att ju den af enahanda beskaffenhet varande frågan om prolongation af arrendet å Lunda hemman varder af Rikets Strinder lill afgörande företagen.
Hvad angår den gjorda anmärkningen, alt genom meddelande af den sökte förlängningen i arrendet Rikets Ständer skulle gå kommande Ständers pröfningsrätt i för väg, får Utskottet erinra, alt arrendet å Lunda hemman, likasom flere andra arrenden, i fråga hvarom Utskottet afgifvifc utlåtanden, tilländagår vid 1846 års midfasta och att, enligt gällande författningar, auction för hemmanets utarrenderande å nyo bör anställas i början af år 1845; hvadan och då liden för nästa lagtima Riksdag är bestämd till den 14 Januari 1845, det icke är sannolikt, alt Lannges ansökning om bibehållande af arrendet kan, förr än liden för arrende-autionen inträffar, hinna af Rikets då sammanträdande Ständer afgöras och deras beslut dessutom gifvas Kongl.
Majit i underdånighet tillkänna.
Som arrendatorn Lannge icke närmare uppgifvit de grunder, enligt hvilka det af honom sökte skatteköp af Lunda hemman skulle för sig gå, har Utskottet, lika med Kongl.
Kammar-Coliegium, funnit sig sakna anledning att till ansökningen i denna del tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Beträffande frågan om prolongalionen af arrendet, har Kongl. Kammar-Collegium anfört, alt, sedan Kongl. Majit, genom Nådigt Bref den 28 October 1828, i öfverensstämmelse med hvad Rikets då församlade Ständer medgifvit, beviljat dåvarande arrendatorn af Lunda hemman, Enkan M. Bih. till R.
Prot. 18/^0. 4- Sunil. 1 Afd. 53 Häftet. 3 18 Stats-Utskottets Utlåtande, N.o i8j.
Walz en årlig nedsättning i arrendet af 3o tunnor spantnål intill nästpåföljande Riksdag, hade den sedermera genom Kongl.
Collegii Transportresolution den 2 Maj 1826 antagne arrendatorn JS. H.
Friberg i underdånighet anliållit, alt berörde nedsättning i arrendet äfven framgent och till arrendeårens slut finge fortfara, i anledning hvaraf Kongl. Maj:t, sedan Rikets Ständer blifvit hörde, genom Nådigt Bref den 7 November 182g, förklarat, att berörde ansökning icke kunde bifallas, men derjemte, enligt Rikets Ständers hemställan, tillåtit Friberg att, om han så för godt funne, inom den 1 näslpåföljde December hos Kammar-Collegium afsäga sig ifrågavarande arrende med den 14 Mars i83o, utan skyldighet att ansvara Kronan för skillnaden i det mindre arrende-belopp, som vid ny auction kunde för de återstående arrende-åren blifva för annor man faststäldt.
Då nu någon sådan afsägelse icke blifvit af Friberg gjord, utan denne bibehållit arrendet på de derför ännu bestämde villkor, ända till dess detsamma blifvit den 2 April 1835 på Lannge öfverlåtet, och häraf vore udagalagdt, att nuvarande arrendet icke Öfverstege hvad med en arrendators bestånd vöre förenligt, samt tillräcklig anledning för beviljandet af den utaf sökanden åsyftade förmon icke eller syntes vara att hemta, hvarken deraf, att sökanden ordentligen utgjort arrende-beloppet samt väl skött och underhållit hemmanet, hvilket varit hans ovilkorliga pligt, om ej contractet skulle förverkas, eller från de för öfrigt af sökanden uppgifne omständigheter, helst, enligt andra punkten i arrende-contractet, någon ersättning af Kronan för gjorde förbättringar icke finge fordras, och sökanden icke vore berättigad att för hvad utöfver honom åliggande byggnads-skyldighet till hans egen beqvämlighet verkställes, söka några serskilda fördelar från det allmännas sida, ansåge sig Kongl. Collegium sakna allt skäl att härå tillstyrka Nådigt bifall.
Utskottet har, då detta ärende af Utskottet första gången handlades* ingalunda:förbisett .vigten af de, till stöd för Kongl. KammarCollegii åsigt, andragne grunder, men då emedlertid, enligt hvad Utskottet tillförlitligen inhemtat, arrendatorn Lannge genom en utmärkt drift och omtanka förmått uppdrifva egendomens afkastning derhän, alt det uti nu gällande contract bestämde arrende,, hvilket, efter hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i.
Län vitsordat, synes vara det högsta, som för hemmanet är att vid förnyad auction påräkna, kunnat utan olägenhet för arrendatorn utgöras, hvilket deremot icke varit förhållandet under den tid, egendomen af Lannges företrädare i arrendet innehafts, har Utskottet, i öfverensstämmelse med dess vid flere tillfällen yttrade åsigt, att bibehållandet af en driftig och pålitlig arrendator är för Kronan af mera fördel, Stats-Utskottcts Utlåtandej JY.o 18J.
19 än elen tillfälliga förhöjning i arrénde-beloppet, som vid ett Kronohemmans förn jade bortauetionerande tan erhållas, ansett sig böra, i enlighet med Kongl.
Majrts Befallningshafvandes tillstyrkande, understödja arrendatorn Lannges anhållan om förlängning af arrendet; och Utskottet har af de nu framställde anmärkningarne icke hemtat anledning att frånträda sin förut yttrade tanke, hvilken af 2:ne Riks-Stånd blifvit godkänd.
På grund häraf och med förtydligande af hvad Utskottets förra hemställan, i hänseende till arrendevillkoren, innehåller, får Utskottet föreslå, att arrendatorn Lannge må på ytterligare trettio års tid, räknadt från midfastan år 1846, undfå prolongation af dess innehafvande arrende af Lunda Kronohemman, emot skyldighet ej mindre att derför utgöra nu belöpande arrende-afgift, 81 tunnor 16 kappar spanmål, hälften råg oell hälften korn, än ock alt fullgöra öfriga genom nu gällande arrende-contract bestämde villkor.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS L. J. HJERT 1840.
Stats-UIskottets Utlåtande, Nto 188. i JN':o 188.
Ank. till Exp. Utsk. den 27 Juni, kl. 1 c. m.