Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition, N:o 9. 31 gångspriset, men icke destomindre samtyckt, att allmogen finge med skattekolslefvereringen fortfara, om den sålunda ästundade; hvarjemte bergslaget yttrat den önskan, dels att nya bruksanläggningar, för hvilkas bedrifvande kol erfordras, icke måtte inom ofvannämnde skogsdistrikt vidare tillåtas, dels ock att alla domstolsärenden knnde få behandlas efter allmänna lagens föreskrifter af de ordinarie
Maj:t för Sig och kronan endast behålla tillsynen öfver grufvebrytningeus ändamålsenliga bedrifvande och grundskattens ordentliga utgörande; äfvensom bergslaget fästat uppmärksamheten dervid, att då detsamma vore pålagdt en extra beskattning af 1,200 R:dr årligen till bergsskolan i Fahlun, hvilken vore anlagd lill nytta för Rikets bergverk i allmänhet och icke för bergslaget isynnerhet, billigheten syntes fordra, det berörde summa finge qvittas emot bergsfriilsejordsafgiften jemte bidraget till presterskapets aflöning; samt att, uppå kommilterades derefter till de af hvarje församling särskildt utsedde, vid sammanträdet närvarande, ombud framställda fråga, ”huruvida socknemännen i allmänhet elier hvilka bland dem önskade alt hädanefter som hittills, äfven i händelse den af bergslaget medgifna inskränkning i dess privilegier i nåder fastställdes, leverera deras räntekol in natura till stora kopparberget, och jemväl mantalskolen, emot hittills åtnjuten ersättning för de sednare, eller hvilka åter ville för all framtid afsäga sig denna levereringsrätt och deremot ikläda sig skyldigheten att, utan uppsägningsrätt, alltid erlägga lösen efter blifvande, i behörig ordning fastställde, markegångspris, med penningar för liernmansräntekolen, samt att, i stället för mantals- eller qvarntullskolen, betala mantalspenningar till det för denna ort stadgade belopp af 8 sk. banko’’, — Fullmäglige för Thorsångs och Stora Schedevi socknar i Kopparbergs fögderi, Rättviks och Leksands socknar med Gopa Tunlag i Neder Siljans fögderi, Säthers och Gustafs socknar, jemte Mockfjerds kapell under Gagnefs församling, samt dessutom af stora Tuna, uti Ofvanbron och Utombron indelade socken, Laxsjö bruk, jemte byarne Långmyran, Hästberg, Smälla och Idkerberg af Brobygge fjerding inom Ofvanbron, Silfsbergs och Skärsjö fjerdingar med Gränshammars bruk samt Rämsbygden, Holmtjern och Myggsjön af Hesse fjerding inom Utombron, tillika med delegarne i den så kallade Vestroten N.-o 145 i Svärdsjö socken, bestående af Öfre och Ytter Tenger, Lomborns och Björnåsens byar, under förebärande af dels ringa skogstillgång och dels utskogarnes alltför stora aflägsenhet från Stora kopparberget, för att kunna, utan kännbar svårighet, deras å dessa skogar tillverkade kol till Fahlun afföra, enstämmigt gifvit det svar, att de skattskyldige i ofvannämnde socknar, socknedelar och särskilda byar önskade för ali framtid blifva befriade från så väl ränte- som mantalskolcns utgörande in natura samt förklaras berättigade att på föreslaget sätt liqvidera räntekolen efter årligt markegångspris och mantalspenningarne äfven kontant till det för orten stadgade be - 32 Kongl. l\laj:ts Nåd.
Proposition, N.o 9. lopp; uti hvilket yttrande, så vidt det riirer befrielse från erläggande af mantalskolen, Åhls socknemän jemväl instämt, under tillkännagifven önskan att fortfarande få afbörda sig räntekolen på hittills vanligt sätt; hvaremot Wika, Sundborns, Svärdsjö, Bjursås, Gagnefs, utom Mockfjerds kapell, Tuna, med undantag af ofvanuppräknade delar och byar deraf, samt Husby socknemän förklarat sig framgent vilja vid Stora Kopparberget in natura leverera deras både ränte- och mantalskol; och hafva kommitterade, jemte tillstyrkande af den utaf en del skattskyldige sökta befrielse från den dem nu åliggande natura-prsestation af skattekolen, i underdåninghet upplyst, att, i händelse af bifall härtill, bergslaget skulle, utaf de hittills in natura uppburne hemmansränte-, konst-, statsoch mantalskolen, tillsammans 33,352 y stigar, gå i mistning af 15,934 Andels stigar, och sålunda för framtiden endast bibehållas vid 17,418 f stigar, ett belopp desto mera otillräckligt, som, derest koppartillverkningen skulle förblifva vid hvad den år 1843 utgjort eller ungefärligen 2,500 skeppund utaf de skattlagda grufvornas malm och 500 skeppund genom slaggbruk, härtill, efter uppgjord beräkning, skulle åtgå 52,500 stigar; i följd hvaraf det, utöfver förenämnda belopp, som framgent blefve att påräkna, ytterligare erfordrades ett kol-qvantum af omkring 35,081 j stigar, sorn genom köp måste anskaffas.
I afseende på frågan om den sökta förmedlingen af kopparräntan till hvart 30:de skeppund af tillverkningen, har genom kommitterade blifvit utredt och upplyst: att årliga berguppfordringen, i medeltal, utgjort under åren 1S01 —1810, 165,426 tunnor; åren 1811 — 1820, 144,840 tunnor; 1821 — 1830, 157,486 tunnor; åren 1831 —1840, 135,008 tunnor; samt vidare för år 1841, 126,646 tunnor; för år 1842, 120,589 tunnor, och för år 1843, 109,S74 tunnor; hvaraf i medeltal malm årligen erhållits till följande belopp, nemligen åren 1S01 —1810, 110,713 tunnor; 181 1 — 1820, 96,376 tunnor; 1821 —1830, 81,675 tunnor; 1831 — 1840, 54,679 tunnor, och sedermera år 1841, 58,569 tunnor; 1842, 53,912 tunnor, samt 1843, 53,206 tunnor; utgörande den häraf årligen tillverkade kopparn, likaledes per medium räknadt, under åren 1801 — 1810, 4,133 skepp.; åren 1S11 — 1820, 3,914 skepp.; 1S21 —1830, 3,469 skepp.; 1S31 —1840, 2,250 skepp.; samt derefter år 1841, 2,411 skepp.; 1842, 2,444 skepp., och 1843, 2,503 skepp; att uppfordrings- och grufvebrytnings-omkostnaderne för en tunna i medeltal årligen utgjort under åren 1801- 1810, 13 sk. 2 r:st.; åren 181 1 — 1820, 16 sk. 3 r:st.; 1821 — 1830, 17 sk. 6 r:st.; 1831-—1840, 21 sk. 9 r:st.; för år 1841, 27 sk. 3 r:st.; för å 1842, 28 sk. 8 r:st.; och för år 1843, 28 sk. 5 r.st.; att, för tillverkning af ett skeppund koppar, åtgått malm, efter medelberäkning, åren 1801 —18 1 0, 27,09 tunnor; åren 1811 — 18 2 0, 25,27 tunnor; 1821 — 1830, 23,6S tunnor; 1831 — 1840, 25,02 tun - Kongl. ila:j:ts Nåd.
Proposition, N:o 9. 33 tunnor; år 1841, 24,28 tunnor; 1842, 22,oe tunnor, och 1843, 21,34 tunnor; att, enligt hvad bergslagets depulerade uppgifvit, utaf de förläningar och förmåner, som bergslaget af ålder innehaft, men hvilka genom Kongl.
Resolutionen den 5 Mars 1805 blifvit, emot då beviljad förmedling i kopparräntan, indragne, ordinarie grufvehjelpsräntau af Ofvan Siljans fögderi 1,400 stafrum ved, extra ordinarie grufvehjelpen i dagsverken och stockar af Kopparbergs, Säthers, Ofvan Siljans och Nedan Siljans fögderier, samt kolräntan från häradsfjerdingen i Leksand 1,150 stigar kol till konst-staten i Fahlun, tillförene af bergslaget tillgodonjutits utan all lösen, hvadan bergslaget genom desammas indragning gått miste örn deras fulla värde, utgörande, efter 1S43 års markegång, för ordinarie grufvehjelpen - - 3,004: 8. — för extra grufvehjelpen 4,188: 23.
S. och för kolräntan till konst-staten , , . .. . . 2,611: 22. — 9 804- 5- 8„ äfvensom då, hvad öfriga genom nyss åberopade Kongl. Resolution, indragne förläningar vidkommer, lösen för dagsverksräntan eller kronans behållna dagsverken af Kopparbergs, Säthers och Nedan Siljans fögderier, 5,609 A:dels dagsverken, tillförene erlagts med 5 sk. 4 rist. banko, bergslaget, enär markegåugspriset för ett dagsverke år 1843 utgjort 25 sk., uppfört skillnaden 19 sk. 8 r:st. per dagsverke såsom förlust genom indragningen af denna ränta med .. . , . . . 2,298: 7. 7. så att bergslagets sammanräknade förlust, i följd af ofvannämnde indragningar, skulle bestiga sig till ........... R:dr B.ko 12,102: 13.
3. ett förhållande, hvilket kommitterade desto heldre ansett vara obestridligt och nu böra komma i betraktande, sorn Kongl.
Majt genom nämnde Resolution förklarat bergslaget vara för mistningen af förrberörde förmåner berättigadt till ersättning, som skulle komma i beräkning vid kopparräutans förmedling; att deputerade uppgifvit de förluster, som skola blifvit bergslaget tillskyndade derigenom, att Kongl. Majt, jemte bergslagets bibehållande vid rättigheten att åtnjuta skattekoleu in natura, ålagt bergslaget att derföre erlägga högre lösen, än tillförene utgjorts, nemligen å löningskolen eller de lill militie- och landtstaternc indeldte 8,991 \ stigar från ofvannämnde fögderier, hvilka förut betalts med 20 sk. per stig, hvaraf löntagaren erhöll 13 sk. 4 r:st. och kronan 6 sk. 8 r:st, efter årliga markegångspriset, hvarigenom emellan nyssberörde gamla lösningspris och 1843 års markegångspris å en stig kol, 2 R:dr 13 sk., en skillnad uppkommit Bih. till R.
Prof. 1847 & 1848, 1 Sami. i J/d. 2 Höft. 5 34 Kongl.
Proposition N:o so af 1 R:dr 41 sk per stig till 16,671: 35, 6. å skattebol en, eller kronans behållna ränteko], 13,351 1/2 stigar, hvilka förr fått lösas med 6 sk. 8 r:st per stig, efter det år i8o5 bestämda progressiva lösningspris, som för år i843 utgjort 1 P»:dr 36 sk. 8 r:st.; hvaraf mellan sistnämnde pris och årets markegång uppkommit en skillnad af 24 sk 4 r:st- Per st'g> 6,768: 22. 6. och å mantals- eller qvarntull sholen, som för år 1843 utgjort g,85g 1/2 stigar och hvilka förr löstes med 6 sk. 8 r:st. stigen, men nu liqviderades efter årliga markegången, med en prisskillnad, som år 1843 varit 2 R:dr 6 sk 4 i:st stigen, lill 20,951: 21.
2. i följd hvaraf bergslagets uppoffring förmedelst det förhöj-- da lösningspriset å alla kolräntorne skulle hafva uppgått till . . • 44,391: 3r.
Bergslaget hafva gjort en förlust af tillhopa . . B:ko R:dr 56,493: 44 3. hvarvid kommitlerade likväl erinrat, alt, på sätt den Kongl. Resolutionen äfven antyder, bergslaget af ålder icke egt någon på privilegier eller för fattningar grundad rättighet alt skattekolen, vare sig de kronan behållna eller de indelda, till annat eller lindrigare lösningspris, än deras värde efter årlig markegång, åtnjuta, ehuruväl, enär de härom gällande sladganden varit mindre tydliga, Kongl. Maj:t uti det förhållande, som ända lill år ] 8o5 egt rum, ansett
Sig icke kunna införa förändring annorlunda, än successivt genom progressiv förhöjning af lösningspriset till dess markegångspiiset upphunnes, hvilket varit beräknadt att inträffa efter tio års förlopp, hvaremedlertid hj^tteegarne fått sig tillagd ersättning för deras årliga förlust genom förhöjningen å kolpriset under nämnde liderymd, hvarefter ny reglering af kolpriset skulle ega ruin; att ehuru bergslaget sålunda icke kan anses vara i sina lagliga rättigheter förnärmadt genom i8o5 års reglering, samma reglering dock genom kolprisens oväntade uppstegring tillskyndat bergslaget uppoffringar och förluster, hvilka då regleringen skedde, hvarken varit afsedda eller ens anade, äfvensom berörde reglering i sin helhet dels genom de indragna förläningarnes värde, dels genom det mångdubbelt förhöjda priset å skattekolen, under det att kopparpriset icke ännu hunnit uppgå till dubbelt emot hvad det år 18o5 gällde, så all bergslagets vinst på förmedlingen i kopparränlan för år i843 inskränkt sig lill endast Kongl.
Maj:ts Nud.
Proposition, N:o 9. 35 y,5oo
R:dr, långt ifrån att uppfylla det ena af de dermed åsyftade ändamål, kopparverkets framtida bestånd och innehafvarnes deraf skäliga utkomst, i stället verkat i helt och hållet motsatt riktning, i det fjerdepartsegarne, under tilltagande minskning i verkets afkastning, saknat förmåga alt så, som under lyckligare omständigheter kunnat ske, tillgodogöra svagare malmer, ulan måst företrädesvis uppsöka de mera rikhaltiga, som kunnat åtkojnmas, måhända i större mon än som vederbordt med afseende å grufarbetets rätta bedrifvande; alt bergslaget emedlertid varit nödsakadt vända sin omtanka åt andra föremål för dess industriela verksamhet, dels genom inrättningar till åstadkommande af produkter, hvilka stå i sammanhang med sjelfva koppartillverkningen, såsom silfver och, i förening dermed, något guld och bly, svafvel, viktriol, rödfärg m. m., hvarförutan enskilde medlemmar af bergslaget, i den mon grufvans afkastning minskats, sökt alt genom serskildt slaggbruk uppdrifva sin koppartillverkning, jemte det några afdeui äfven sysselsatt sig med rödfärgstillverkning, dels ock genom nya jernverksaidäggningar inom och utom det för kopparverket år 1816 bestämda köpekolsdistrikt; att fjerdepartsegarnes utdelade revenue af kopparverket årligen i medeltal för hvarje fjerdepart bestigit sig. under åren 180 1-1810,till R:dr 27: — 8 td r:st, under åren 181 1-1820 till R:dr 4o: 38. 1 i ,% r:st; åren 1821-183o till R:dr 3-y: 6. 3 ff r:st; under åren 1831-184o till R:dr 25: 46. 3 r:st; men för de påföljande åren 1841, 1842 och 1843 fallit lill 2 R:dr 32 sk.; utgörande den årliga afkomst sorn stora kopparberget under samma tid upphem la t af de så kallade enskilda verken likaledes i medeltal för åren 1801— 1810, 2 R:dr 20 sk. \ r:st., i dukat, 2 » silfver-specie; för åren 1811 —1820, 8 R:dr 3i sk. 1 1 A r:st., A dukat 2 A s:sp.; 1821 — i83o, 4: 32, V® dukat 210 s:sp.; l83i —1840, 17: 19. grist.
A dukat 1 A s:sp.; samt åren 184* 0°h 1842, 3o R:dr banko; att den vid kopparverket, i och för kopparhandteringen, använda arbetspersonal under åren 184 f — '843 i medeltal utgjort, vid sjelfva grufvan, 3oo inskrifne gifte drängar eller med deras hustrur och barn, efter beräkning af 4 personer på bushållet, 1200 personer, jemte extra arbetare vid malmskräd ning och vid vask verken till ett antal af 100 personer; hvarförutan ansetts åtgå, dels vid sjelfva bergsbruket för frambrukande af 2,5oo skeppund koppar, och dels vid slaggbruket, med beräknande af årliga tillverkningen derstädes till 1,000 skeppund, tillhopa 190,000 dagsverken af äldre och yngre personer, samt 24,000 dagsverken med häst och karl; samt att, hvad slutligen beträffar den uti i8o5 års Kongl.
Resolution såsom en bergslaget tillkommande förmån särskildt om - 36 Kongl. Maj':ts Nåd.
Proposition, A': a 9. nämnda bergsfrälse-frihet, hvilken, under vilkor af vissa skyldigheters utgörande till grufverörelsens befrämjande, blifvit beviljad för åtskilliga i äldre tider dels genom intägter af obebyggd och ouppodlad mark, dels genom arf, köp, bylen och andra laga fång, deribland äfven donationer af framlidne konungar, i bergslagets ego komne jordlägenheter, samma frihet, sedan större delen af ifrågavarande frälsejord under tidernas lopp från fjerdepartsocli hyttegarne öfvergått till andra bergslaget icke tillhörande egare, hvilka, i stöd af laga fång och derå erhållen fasta, anse sig innehafva denna jord med samma frihet, som den af ålder åtnjutit, bergslaget af ifrågavarande, inom Kopparbergs, Nedansiljans och Säthers fögderier belägna, vid 18r i års extra rotering uti !0i hela extra soldatrotar indelade jord icke för närvarande upphemtar annan förmån, än att, sedan den, enligt Kongl. Resolutionen den 17 April 1729, dem, som icke egde fjerdeparter, åliggande skyldighet att för hvarje spanneland bergsfrälsejord hugga ett stafrum ved på Daglösetägten numera upphört, bergslaget för hvarje durktågs spanneland, ehvad innehafvaren är fjerdepartsegare eller icke, uppbär en årlig afgift af 5 sk 4 r:st, eller tillhopa af hela bergsfrälsejorden i,i65 R:dr i5 sk. 2 r:st., vid hvilket förhållande och då Kongl.
Majrt, genom nådig Resolution den 27 Februari 1827, förklarat, det bergsfrälse!; finge innehafvas af hvilken som helst, emot erläggande af den utskyld till grufvan, som redan stadgad blifvit eller framdeles kunde varda ålagd, men hvarken sedermera fråga uppstått om denna jords skattskyldighet lill kronan, eller något annat beslut efter år 1827 vore fattadt, rörande afgiften till bergslaget, kommitterade ansett bergsfrälsefriheten, i afseende på dess skattskyldighet, icke kunna betraktas annorlunda, än som då skett, eller med hänsigt till den afkastning, bergslaget deraf nu eger, eller ofvanomförmalde 1,165
R:dr i5 sk. 2 rst., dock att på serskild pröfning kan komma att bero, om eller hvad ytterligare utskyld till grufvan må, vid framlida behof, bergs-frälsejordens innehafvare åläggas; och hafva på grund af hvad sålunda är vordet utredt, rörande bergslagets i sednare tider iråkade betänkliga ställning, samt med afseende å de utaf bergslaget gjorde concessioner af innehafvande rättigheter och förmoner, hvarigenom allt hinder för bifall till allmogens önskan af befrielse från naturapracstalioner af nära hälften af skattekolen blifvit undan röjd t, kommitterade i underdånighet tillstyrkt, det bergslaget mätte i beskattningsväg försältas i lika förhållande med andra kopparverk genom tiondens nedsättning till hvart tretionde skeppund af tillverkningen, hvilket vore det tionde-belopp, som af andra dylika verk för Kongl. Maj:ts Näd.
Proposition, JX:o 9. 37 närvarande högst utgår.
Deremot och ehuru bergslagets deputerade anfort liera talande omständigheter lill stöd för bergslagets anhållan att fortfarande få tillgodonjuta det progressiva, markegången ännu understigande, Jiumingspriset å kronans behållna ränteko!, så att årliga skillnaden emellan hessa begge pris, hvilken år rS43 för det billils leverade kolbeloppet utgjort 6,768 R:dr 22 sk. 6 rst., måtte komma hytteegarne, som blifvit om åtnjutande deraf försäkrade, tillgodo, icke på bergslagets bekostnad genom en för detsamma hittils främmande utgift, utan på kronans, hafva kominilterade likväl, i det skick, beskattningsärendet nu kommit, eller då fråga vore att försätta kopparverket, så. i afseende på beskattning, som i andra afseenden, i likhet med andra bergverk i riket, samt enär för öfrigt ined reda och ordning i beskaltningsväsendet icke syntes stå tillsammans, att kronan blefve på en gång räntetagare och räntegifvare af och till samma inrättning, funnit betänkligt att bergslagets önskan i denna del med sitt förord understödja; dock har en af kommitterade i underdånighet hemställt, om icke, då laga skäl ej syntes vara för hand till den serskilda beskattning, som under lyckligare förhållanden blifvit bergslaget ålagd, medelst förpligtelsen att med en årlig summa af 1,200 r:dr från den så kallade afradskassan bidraga till aflöningarne vid bergsskolan i Fahlun, hvilken nyttiga inrättning kunde och borde på annat sätt uppehållas, bergslagets förrberörda bidrag måtte tills vidare få qvittas emot den afgift till nära lika belopp, som bergslaget nu af bergsfrälseegarne uppbär, men så snart bergsskolan hunnit på annat sätt förses med anslag, motsvarande bergslagets förenämnde lönebidrag, samma afgift, såsom en följd af alla förläningarnes, utaf bergslaget emot liondens nedsättning, erbjudna indragning, upphöra att till bergslagets kassa vidare ingå och i stället statsverket tillgodokomma ; anförande, hvad beträffar de, till vinnande af den åsyftade likheten med andra bergverk, utaf bergslaget, ehuru icke såsom vilkor för dess eftergift af egande privilegier, serskildt framställda önskningar, dels att alla domstolsärenden mätte få behandlas efter allmänna lagens föreskrifter af de ordinarie domstolarne, bergverkets ekonomi öfverlemnas åt dess innehafvare samt Kongl. Maj:t och Kronan endast för sig behålla tillsynen öfver grufvebrytningens ändamålsenliga drifvande, jemte grundskattens eller tiondens ordentliga utgörande, dels ock att inom det år 1816 för bergslaget bestämda skogsdistrikt nya bruksanläggningar icke vidare måtte ega rum,
kommitterade i underdånighet, att frågan om bergs-domstolarnes upphörande i allmänhet och följaktligen äfven om grufvu- och grufvelings-rätternes 38 Kongl. Maj:ts Säd.
Proposition, AV o 9. i Fahlun hvarigenom egentliga domstolsärenden skulle öfverflytlas på de ordinarie domstolarne, äfvensom huruvida grufverätten, såsom styrelse, borde fortfara med förvaltningen af kopparverkets ekonomi med dithörande äienden, redan vore på Kongl. Mapts pröfning beroende, hvadan kommittera de ansett sig endast böra vitsorda behofvet af lindring i den nuvarande förvaltningskostnaden, dock att både ledningen af och tillsynen öfver grufvebrytningen, efter kommitterades tanka, borde öfverlemnas åt en af Kongl. Majit tillförordnad styrelse, samt att, i frågan om skogsdistriktet, kommitterade blott kunde åberopa skogarnes nuvarande nästan allmänt erkända, alltför mycket medtagna tillstånd och deras sannolika otillräcklighet för de redan befintliga koppar- och jemverkens framtida behof; hvarjemte, under tillkännagifvande, att bergslaget jemväl skall hafva framställt den anhållan, att tiden för räntekolens levererande, genom Kongl. Resolutionen den 28 October 1761, utsträckt lill Februari månads utgång, måtte varda inskränkt till medlet af samma månad, samt att, i anledning häraf, fullinägtige för de fleste socknarne, hvilka önskat att med kolprsestationen in natura fortfara, förklarat att, derest koldispositionen gjordes så tidigt att de skattskyldige inom
November månads utgång kunde få anvisning på de hyttor, vid hvilka levereringen skulle ske, de förmodade, alt ingen svårighet för socknemännen kunde uppkomma, att, inom den i Kongl. Förordningen den 12 Oktober 1725 bestämda tid, på första åkeföre dem framföra, kommilterade i underdånighet föreslagit, att då så väl Läns- som Bergsstyrelsen, härom tillfrågade, uppgifvit, det några hinder icke mötte för den tidigare anordningen i detta afseende, endast förslaget till kolens fördelning inlemnades till KoDgl. Maj:ts Befallningshafvande under September i stöllet för October månad, men ofvannämode fullmägtige icke baft sig uppdraget, alt öfver denna, först vid protokolls-justeringen väckta, fråga något yttrande afgifva, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande måtte erhålla föreskrift att i detta ämne höra vederbörande, och, i händelse de skulle finna sig hugade för ändring i tiden för kol-levereringen, då vidtaga nödiga åtgärder, på det att köldispositionen må tidigare än nu kunna komma till vederbörandes kännedom.
Hvad sålunda förekommit tillika med hvad så väl Kammar-och Bergskollegierne, som de till uppgörande af förslag till skatteväsendets samt uppbörds- och redogörelse-verkets förenkling utsedde kommitterade, uti särskildte afgifne underdånige utlåtanden, anfört, har Kongl. Maj:t tagit i öfvervägande, hvarjemte, i sammanhang med ofvan omförmälte ämnen, Kongl. Kongl, ftlaj-.ts Kail.
Proposition N:o 9. 39 Majit till nådig pröfning florelia ft de af Rikets sednast församlade Ständer i underdånig skrifvelse den i5 Maj 1845 gjorde framställningar, med hänsigt till upphäfvande af Kongl. Resolutionen den i3 November 1747» angående inskränkning af en del socknars i Stora Kopparbergs län rättighet att använda deras skog; och vidkommande först deputerades för Stora Kopparbergs bergslag underdåniga anhållan alt, emot afstående af ännu egande privilegier och särskilda förmoner, den för närvarande med livart tionde skeppund af tillverkningen utgående kopparräntan måtte nedsättas til! hvart trettionde skeppund, och bergslaget sålunda, så i beskattningsväg, som i andra afseenden, försättas i enahanda förhållande med andra kopparverk, till stöd för hvilken anhållan deputerade, dels anfört, alt genom Kongl Resolutionen den 5 Mars 1 8o5, enligt hvilken ifrågavarande ränta blifvit förmedlad från hvart 8:de skeppund af tillverkningen till dess nuvarande belopp, bergslaget skulle hafva förlorat mer än det vunnit, enär i följd af samma Kongl.