Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende å de åtgärder, som, i anledning at hough Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning, ändamålsenligast borde vidtagas, åro således, enligt hvad Utskottet uti berörda Memorial förut meddelat, 5:ne olika meningar uttalade, nemligen af Preste-Ståndef, sorn bifallit Kongl. Maj:ts af Utskottet förordade nådiga Proposition; af Bonde-Ståndet, som godkänt ett utaf Herr A. W. Björck uti afgifven reservation framsläldt. förslag, samt af Ridderskapet och Adeln, som fattat ett från dessa båda Riksstånd® meningar afvikande, af Borgare-Ståndet sedermera gilladt beslut; och då Utskottet icke tilltror sig att kunna framställa något förslag lill sammanjemkning af dessa skiljaktiga åsigter, lärer väl denna fråga få afgöras genom votering i Förstärkt Stals-Utskott, i hvilket afseende Utskottet hemställer, att, för bestämmande af kontraproposition, först omröstning må få anställas enligt följande proposition: ”Den, som vill, att till kontraproposition vid den blifvande hufvudvolei ingen antages Preste-Stdndets beslut, enligt hvilket Rikets Ständer till svar å Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående tillökning i arméens nuvarande kavalleristyrka, meddela, ”att Rikets Ständer, med antagande af den utaf Kongl.
Maj:t framlagda plan för Westgöta regementes återförvandling till kavalleri och Smålands husar-regementes öfvergång lil! infanteri, till Kongl. Maj:ts disposition, lör vidtagande af åtgärder till samma plans genomförande, ställa dels den vakans-afgilt, som kan komma att erläggas, för tillfälliga karlvakanser från den tid Kongl.
Maj:ts beslut om Westgöta regementes uppsittning kungöres och intilldess uppsittningen sker, och dels de besparingar, sorn på befälets aflöningsmede! under samma tidrymd uppstå,” röstar Ja; Dea det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontraproposition Bonde-Ståndets beslut, ”att Rikets Ständer måtte i svar å den Kongl. Propositionen meddela, att Rikets Ständer väl finna rusthållarne vid Smålands husar-regemente företrädesvis berättigade att komma i åtnjutande af de förmåner, som regementets afsittning medförer; men att Rikets Ständer likväl, med afseende å nuvarande förhållanden, icke anse lämpligt att nu vidtaga några bestämmelser för tillvägabringande af nämnda åtgärd, samt att Kongl. Majit mätte täckas låta på lämplig kortare tid af 5 eller 10 år förnya de kontrakt rörande kavalleri-regementenas afsittning, som tilländalöpa åren 1870 och 1871; äfvensom att, i händelse Kongl Majit finner Sig icke kunna lemna bifall till denna Rikets Sländers framställning, utan pröfvar erforderligt att kavalleristyrkan ökas med 4 Sk/M- Utskottets Memorial N:o 227.
5Ö0 man, sådant måtte ske genom Smålands husar-regementes afsittmag och uppsättning ånyo af Östgöta kavalleri-regemente, men att i alla händelser denna åtgärd icke måtte leda till förändring i de förfoganden af räntors och boställens indragning, sorn skett till följd af regementets afsättning, samt att Rikets Ständer icke eller finna skäl att till förändringens genomförande till Kongl. Majlis disposition ställa andra medel, som till Statsverket böra ingå, utan anhålla om nådig proposition rörande de anslag, sorn för ändamålet erfordras."
För hufvudvoteringen föreslås följande proposition:
"Den som vill, alt, i enlighet med hvad Bidderskapel oth Adeta samt BorgareStåndet beslutat, Rikets Ständer å Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga Proposition meddela följande svar: ”Erkännande behöfligheten af en tillökning i kavalleriets nuvarande styrka, föreställa sig Rikets Ständer ali en dylik förändring bör kunna åstadkommas, utan alt någon del af det redan alltlör fåtaliga kavalleriet blilver till infanteri förvandiadt, och kunna för sin del icke godkänna förslaget om Smålands husar-regementes afsittande.
Rikets Ständer anse äfven, att kavalleriets förstärkande genom indeld eller värfvad trupp hör kunna med största fördel åstadkommas i förening med vakans-kontrakternas förnyande med de afsutna nisthålls-regementena och vakansafgifternas förhöjande till ett belopp, närmare motsvarande värdet af den skyldighet de äro beräknade att ersätta," röstar Ja; Den det ej vill, röstar A^- Vinner Nej aotages: (l:sta alternativet) Preste-Ståndets beslut. (t:dra alternativet) Bonde-Ståndets beslut.
Stockholn) den 15 November N:o tU* Stats- Utskottets Utlåtande N:o 228. 5 N:o 228.
Arns. till Exp.-Utsk. den 13 Nov. 18Ö3, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner om beviljande af understöd ät de, i följd af den staden Warberg öfvergdngna eldsvåda, mest nödlidande bland nämnde stads innevånare. (R. A.)
Uti särskilda, inom Ridderskapet och Adrin af Herr von Francken, G. W., (motion Nio '273), inom Preste-Ståndet al Prosten Mellqvist (motion N:o 100), samt inom Borgare» Ståndet af Herr A. Grenander (motion N:o 320), med stöd af 50 § Riksdags-ordningen väckta och till Stats-Utskotlel remitterade motioner har blifvit föreslaget, att Rikets Ständer, för alt i någon mån lindra den nöd, hvari större delen af staden Warbergs innevånare råkat, genom den svåra eldsvåda, sorn i början af innevarande månad ödelagt en betydlig del af nämnde stad, måtte, till understöd för de i följd af eldsvådan mest nödlidande, anslå en summa af 30,000 R;dr R:mt alt, utan återbetalningsskyldighel, genom den derstädes bildade nödhjelps-komité utdelas.
Utskottet, som varmt behjerta!* den nödställda belägenhet, hvari nämnda samhälles innevånare i följd af den timade eldsvådan sig befinna, och som nogsamt inser, ali skyndsam hjelp är af beholvet högligen påkallad, för att i någon mån lindra den stora nöd, som genom en så svår olyckshändelse hårdt drabbat detta samhälle, hyser den vissa tillförsigt, att Rikets Ständer icke skola vägra att bevilja det al motion&rerne föreslagna understödet.
Men då Utskottet anser lämpligast att, derest Rikets Ständer för ifrågavarande ändamål anvisa medel, desamma varda ställda till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för att, på sätt lämpligast synes, för det åsyftade ändamålet användas, får Utskottet hemställa, alt de gjorda frauiställningarne måtte sålunda varda bifallna, att Rikets Ständer ville till Kongl. Maj.ts nådiga disposition på RiksBih. till R.
Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 25 Häft. 2 6 Stats-Utsleottets Utlåtande N:o 228. gälds-kontoret anvisa en summa af Tretio tusen R:dr, för att, på det sätt Kongl.
Majit finner för godt bestämma, användas till understöd åt de, i följd af den staden Warberg nyligen öfvergångna eldsvåda, mest nödlidande bland oftanämnda stads innevånare.
1 händelse af bifall härtill, torde Utskottet få sig uppdraget att derom lemna Fullmägtige i Riksgälds-kontoret behörig underrättelse, hvarjemte Utskottet hemställer, alt uti det nya reglementet för Riksgälds-kontoret må näst efter mom.
16:o uti den i Utskottets Memorial N:o 220, sid. 19, föreslagna § 132 införas ett så lydande moment: 17:o, till understöd åt de, i följd af den staden Warberg nyligen öfvergångna eldsvåda, mest nödlidande bland nämnde stads innevånare, Tretio tusen R:dr, för att användas på det sätt Kongl. Majit linner för godt bestämma.
Stockholm den 13 November 1963.
Marcus, 1865 Stats-Utskottets Utlåtande JM 229.
1 N:o 229.
Ank. till Exp.-Utak. dea 13 Nov. 1863, kl. 2 a. m.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å memorialet N:o 200, med förslag till de stadganden, angående R iksgäldskonlorels skulder och fordringar, som böra införas i del mja reglementet för delta verk. (R. A.)
Vid föredragning af Stats-Ulskottets ofvanberörda memorial hafva samtliga RiksStånden godkänt hvad Utskottet deri föreslagit, med undantag af nedanstående punkter, hvilka blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet till Utskottet återremitterade, nemligen: 1:0.
Den af Utskottet föreslagna 5 §. angående det, till följd af Rikets sednast församlade Ständers beslut, år 1860 upptagna lån för fortsättandet af Statens jernvägsbyggnader, hvars första del har följande ordalydelse: »Sedan Rikets Ständer vid 1859 och 1800 års riksdag uppdragit åt Fullmägtige i Riksgäldskontoret att, till beredande af tillgång för fortsättningen af Statens jernvägsbyggnader, emot obligationer, lydande å utländskt mynt och utfärdade å ut ländskt språk, upptaga ett fonderadl amortering slån, hvarvid den summa, som sålunda skulle upplånas, blifvit bestämd lill 25,000 000 Rdr Runt, med tillägg af de med upplåningens verkställighet förenade kostnader, samt Kongl. Maj.t, enligt nådig Kungörelse af den 13 Mars 1860, fastställt de af Rikets Ständer i afseende på detta lån meddelade föreskrifter; så, och efter det kontrakt om berörda lån under den 26 April 1860 blifvit afslutadt med bankirhusen Raphael Er!anger Gebril der Bethman och H. J.
C:o samt Norddeulsche Rank, enligt hvilket kontrakt, jemte deruti under den 4 Juli samma år öfverenskomna förändringar, för låneBih till R.
Prot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Åfd. 4 Band. 26 Iläft. 2 Stats-Utskottcts Utlåtande M 229. summan utfärdats dels 24.000 stycken den 1
Maj 1860 daterade fyra och en half procents-obligationer
A ett sammanräknadt belopp af Atla millioner Thaler Preussiskt Courant, dels 240,000 st. premie-obligationer af samma dag. hvardera å 10 Thaler, eller tillhopa 2,400,000 Thaler Preussiskt Courant, komma dessa obligationer att återbetalas på det sätt, att 4i procents-obligationerna, i enlighet med fastställd plan, till kapital och ränta liqvideras medelst en annuitet af FyrahundrafyratiO tusen Thaler, hvilken erlägges med 220,000 Thaler hvarje halft år, intilldess hela lånet på sådant sätt den 1 November 1898 blir till fullo betaldt, samt att för premie-obligationerna, hvilka genom 77 särskilda dragningar, som halfårsvis förrättas, blifva lill sistnämnde tid utlottade, för hvarje dragning erlägges Femtiofemtusen Thaler. med undantag af den sista dragningen, för hvilken endast Tretiofyratusen fyratio Thaler utgå.
Dock kommer räntan för de till 4Fprocentslånet hörande obligationer, som öfvertagits af Rikets Ständers Bank och hvilka ursprungligen beräknats till 1,600,000 Thaler, äfvensom betalningen för utlottade sådana obligationer att, så länge Banken deraf är egare, enligt träfiTadt aftal emellan Fullmäktige i Banken och Riksgäldskontoret, erläggas i Svenskt mynt, efter beräkning af 2j Riksdaler Riksmynt för hvarje Thaler Preussiskt Courant.»
Emot denna § har af en talare inom Ridderskapet och Adeln blifvit anmärkt: att densamma innehåller redogörelse för innehållet af det beslut, som vid föregående riksdag fattades angående upptagande af detta lån och den summa i Svenskt mynt, som det utländska lånet skulle motsvara; att, enligt den af Utskottet föreslagna ordalydelsen, »hela lånet skulle vara till fullo betaldt den 1 November 1898, oaktadt slutliqviden för premie-obligationerna först den 1 Februari 1899 skall vara verkställd;» alt 4|-procents-obhgalionerna och premie-obligationerna uti den föreslagna §:n omnämndes på ett sätt, att man skulle kunna tro, att det vore fråga om två särskilda lån/ehuru det blott vore ett och samma lån, fastän olika obligationer blifvit utställda för olika andelar af lånet; och har inom Borgare-Ståndet likaledes af den ende af delta Stånds ledamöter, som mot Utskottets förslag framställt anmärkningar, blifvit erinradt, att, i afseende å premie-obligationerna, origtigt nyttjats uttryck» t, att dessa obligationer skola på uppgifvet sätt »återbetalas», hvilket rättare bort heta »inlösas»; att vidare i § skulle förekomma, att »inlösen af dessa obligationer skall ske genom 77 särskilda dragningar», hvilket visserligen, enligt sislbeinälde talares åsigt, i så måtto vore rigtigt, sorn obligationerna till det bestämda antalet utlottades »derigenom alt de 'läggas i ett hjul, derur de uttagas på samma sätt, som obligationerna vid de öfriga lånen.»
Men uttrycket vore dock, enligt hans förmenande, icke »fullt egentligt, då det blott angå joe medlet, men icke effekten eller sjelfva ullollningen»
Det syntes honom icke heller vara skäl att, i afseende på premie-obligationerna, mera än vid andra obligationer, påpeka »alt det är ett lotteri» Ordet »dragning» borde derföre, der det förekomme, utbytas mot ordet »utloltnmg.»
Vidare har bemälde talare uppgifvit, att Utskottet skall yttrat, det den bestämda annuitelen skall erläggas två gånger om året Stats-Utskottets Utlåtande JVI 229. 3 »intilldess hela lånet på sådant säll den 1 November i898 blir till fullo betaldt», hvilken bestämmelse icke skall vara lillfylleslgörande, enär den endast gällde den första delen af lånet, hvaremot den andra icke vore beräknad att vara slutligen inlöst förr än den 1 Februari 1899; och har slutligen blifvit framställd samma anmärkning, som hos Ridderskapet och Adeln, derom att det skall varit fullkomligen onödigt att i § omnämna, att lånet ursprungligen blifvit bestämdt till 25 millioner R:dr Rimt, sedan detsamma numera blifvit afslutadt i Thaler.
Då Utskottet går att närmare undersöka beskaffenheten af de sålunda framställda anmärkningarne, anser sig Utskottet, hvad först beträffar erinringen dervid, att den ursprungligen bestämda lånesumman 25 millioner R:dr blifvit, i §n omnämnd, böra erinra, att sådant härledt sig deraf, alt 224 § i Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente, hvilken till en del motsvarar den nu ifrågavarande § 5, likaledes innehåller uppgift, att lånet skulle upptagas till ett belopp, motsvarande 25 millioner R:dr R:mt och, detta oaktadt, i förstnämnda § omförmäles, att lånet blifvit afslutadt å Tio millioner Thaler.
Utskottet vill icke neka, att uppgiften härom möjligen kunnat uteslutas såväl utur den nu föreslagna 5 §, som utur den 224 § i det nu gällande reglementet.
Men då sistnämnda § innehåller enahanda upgift, synes samma uppgift kunna, utan synnerlig olägenhet, bibehållas i den förra.
Då såväl hos Ridderskapet och Adeln, som hos Borgare-Ståndet blifvit uppgifvet, att, enligt den af Utskottet föreslagna ordalydelsen, premielånet »skulle vara till fullo betaldt den 1 November 1898», får Utskottet erinra att §:n väl innehåller, att den del af lånet, som motsvarar 4^-procenls-obli galion erna, den 1 November 1898 blir till fullo betald; hvaremot det om den andra delen af lånet, hvilken utgöres af premie obligationer, heter, att dessa obligationer »genom 77 särskilda dragningar, som halfårsvis förrättas, blifva lill sistnämnde tid utlottade».
Utskottet har, i afseende på sistnämnda obligationer, icke nämnt något om tiden, då de blifva slutligen »betaIde», hvilket skall ske tre månader efter utlottningen, utan endast omförmält dagen då de blifva slutligen »utlottade», och Utskottet kan således icke vidkännas hafva härutinnan lemnat någon felaktig uppgift.
Beträffande anmärkningen, att §:n vore så uppställd, att man skulle kunna tro att det vore fråga om två lån, torde Utskottet endast behöfva erinra, att, då Utskottet noggrannt beskrifvit de olika slagen af obligationer, måste det bero på hvars och ens egen uppfattning huruvida lånesumman skall anses afse ett eller två särskilda lån.
De inom Borgare-Ståndet framställda anmärkningar i öfrigt synas grunda sig på origtig uppfattning af §:ns innehåll.
Utskottets förslag innehåller nemligen icke att »inlösen» af dessa (premie-) obligationer skall ske genom 77 särskilda dragningar», utan förslaget innehåller i denna del, såsom ofvan är nämndt, alt premie-obligationerna blifva utlottade genom 77 särskilda dragningar.
Denna uppgift är ock fullkomligen öfverensstämmande med den på Tyska språket å hvarje obligation, tryckta utlottningsplan (»Verloosungsplan»), hvilken innehåller, alt obligationerna blifva utlottade förmedelst 77 på hvarandra följande halfårs-dragningar (»halbjährlichen Ziehungen»), Då 4 Stats-Utskotlets Utlåtande M 229.
Utskottet således följt ordalydelsen i den af Riksgäldskontor Fullmägtige godkända uiloilningsplanen, kan Utskottet ej inse, att skäl till anmärkning i denna del förefinnes.
Utskottet, som i öfrigt föibigår den i Borgare-Ståndet lemriade uppgifter) om sältet kuru obligationerna utlottas »derigenom alt cle läggas i ett hjul, derur de uttagas på samma sätt, som obligationerna för de öfriga lånen», enär denna uppgift icke synes inverka på frågan om den af Utskottet föreslagna § ns rätta ordalydelse, anser sig. vid ofvanomförmälda förhållande, samt enär Utskottets förslag är af två Stånd bifallet, icke ega skäl att detsamma frånträda. 2;n) Emot den af Utskottet föreslagna I0:de § hvilken handlar om de såsom grundfond för Allmänna Hypoteksbanken utfärdade < bligationer, har, såväl inom Ridderskapet och Adeln, sorn mom Borgare-Ståndet, blifvit anmärkt, att Rikets sednast församlade Ständer underlåtit bestämma, huru lörfaras skulle med den ränta, som derå upplöpte under den tid Hypoteksbanken innehar dessa obligationer; att Fullmägfige i Riksgäldskontoret vid obligationernas öfverlemnande till Hypotheksbankens styrelse förklarat, att. under liden till dess obligationerna kunde behöfva för dermed afsedda ändamål användas, borde vid förloppet af hvarje halft år dem tillhörande och då förfallne räntekuponer lill Riksgälds-konlorel ulan lösen återställas; samt att ett sådant tillagdt stadgande huru med förfallna räntekuponer skall förfaras, syntes böra i reglemrniet inlagas.
Utskottet har i sitt nu ifrågavarande memorial N:o 200 sid. 3 anmält, att den föreslagna 10:de §:n stödjer sig på innehållet af 2:dra och 3:de mom. i 230 § af nu gällande reglemente; och då uti hela sistnämnde §. hvilken lärer grunda sig på sednast församlade Ständers i delta ämne fattade beslut, icke förekommer någon föreskrift deiom, att de vid obligationerna fogade kuponer. böra hvarje halft år tiil Riksgäl ds-k on t or et återställas, har Utskottet destomindre ansett sig böra härom i reglementet intaga något stadgande, som det, hädanefter såsom hittills, synes böra fä bero på särskild öfverenskommelse mellan Fullmägtige och Hypotheksbankens Styrelse, huruvida berörde kuponer skola hvarje halft år återställas, eller om det tilläfventyrs kan anses tillfylleslgörande att sislbemälda Styrelse förbinder sig till Riksgälds-kontoret åter ställa de förfallne kuponerna, innan obligationerna från Banken på ett eller annat sätt utlemnas.
Vid nu antydda förhållande, och då Utskottets förslag är af två Stånd eilladt, saknar Utskottet anledning att härutinnan föreslå någon ändring 3:o)
Uti § 11 hade Utskottet intagit enahanda stadgande, som igenfinnes uti 9 § af nu gällande reglemente, beträffande Riksgälds-kontorets skyldighet att inlösa de s. k.
Trollhätte slussverks lottsedlar, endast med den ändring, att Utskottet ansett Riksgälds-kontorets skyldighet härutinnan icke böra, såsom nu gällande reglemente innehåller, i afseende på tiden begränsas intill nästa riksdag.
Häremot har blifvit erinradt, att det skulle innefatta en ganska vådlig princip, “om ränta för förbindelser, Stats-Utskottets Utlåtande M 229. 5 som förfallit till betalning vid viss bestämd tid, skulle efter förfallodagen fortfarande beräknas och godtgöras efter högsta lagligen medgifna räntefot, till dess samma förbindelse företes till inlösen;» varande hos Borgare-Ståndet yrkadt, att §:n skulle erhålla samma lydelse, som 9 § i nu gällande reglemente, i hvilken finnes inlaget stadgandet, att Riksgälds-kontoret borde mader liden intill nästa riksdag» inlösa dessa s. k. lottsedlar med derå upplupen, förut icke betald ränta, »efter 9 procent till den 1 Mars 1853 och sedermera efter 6 procent, dock med iakttagande af hittills föreskrifvet bevillningsafdrag » Jemte det Utskottet får upplysa att, enligt hvad Riksgälds-kontorets räkenskaper utvisa, de ifrågavarande ännu utelöpande lottsedlarne till antalet äro nio, lydande å ett sammanräknadt kapital af 7,500 Daler Silfvermynt, motsvarande, efter stadgad myntförvandling, 1,875 R:dr R.mt. får Utskottet fästa uppmärksamheten derpå, att 22 § af nu gällande reglemente innehåller det från långliga tider tillbaka bibehållna stadgandet, att »der preskriptionstid i afseende på någon särskild del af Riksgäldskontorets skulder icke blifvit stadgad, komma skulderna, intilldess annorlunda af Rikets Stander förordnas, att i vederbörlig ordning liqvideras, utan afseende å den tid, inom hvilken fordringar hos enskilde eller hos Kongl. Majit och Kronan skola nu eller framdeles göras gällande.»
Af detta stadgande synes obestridligen följa, att då Kongl Maj t, genom den uti nu föreslagna 5 § åberopade nådiga domen af den 11 Januari 1859, förpligtigal Riksgälds-kontoret att, ehuru då mera än 100 förflutit, sedan de s. k. lottsedlarne utfärdades, så till kapital som ränta betala den del af dessa förbindelser, för hvilka innehafvarne framställt yrkande om liqvid, så måste Riksgälds-kontoret hafva skyldighet att, om och när de ännu utelöpande förbindelserna företes, desamma på enahanda sätt infria Åliggandet att betala ränta lärer icke kunna försvinna hvarken derigenom, att
Riksgäldskontoret uppmanat vederbörande innehafvare, att uttaga sin fordran, elier derigenom att i den klandrade § utsattes att för bindelserna endast intill nästa riksdag skola inlösas.
Utskottet anser dessutom, att det vore Svenska Staten mindre värdigt, att, utan i laga ordning utsatt särskild preskriptionstid, söka vinna befrielse från skyldigheten att gälda de ännu utelöpande få förbindelserna, sedan högsta domaremagten förklarat andra lika lydande förbindelser böra af kontoret infrias.
På alla dessa skäl anser sig Utskottet böra vidblifva sitt, i denna del, utaf två Riks-Stånd gillade förslag 1:0)
I fråga om det vid sislförflutne riksdag beviljade lån för jernvägen mellan Borås och Herrljunga, har uti den af Utskottet föreslagna § 76 blifvit intagna de stadganden, som, enligt Utskottets åsigt, böra lända till efterrättelse.
Ifrågavarande lån blef af Rikets sednast församlade
Ständer bestämdt till högst 1,700,000 R:dr eller två tredjedelar af det belopp, 2,550,000 R:dr, hvartill anläggningskostnaden för jernvägen då var beräknad.
Genom förändring i spårvidden m. m. blef dock den först beräknade kostnaden nedsatt lill 2,155,000 R:dr, till följd hvaraf det högsta belopp, 6 Stats-Utskottets Utlåtande M 229. som af jernvägsbolaget finge i Riksgäldskontoret lyftas, jemlikt Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse af den 24 Januari 1862, blifvit bestämd lill 1,436,666 R:dr 67 öre.
I öfverensstämmelse med berörda nådiga Skrifvelse, afslutades under den 6 derpålöljande Februari emellan Styrelsen för Allmänna Väg- och Vattenbyggnader, å ena, samt jernvngsbolagets direktion, å andra sidan, kontrakt, hvarigenom Bolaget förband sig alt, mot utbekommande af det utaf Kongl. Majit sålunda till högst 1,436,666
R:dr 67 öre bestämda beloppet, af egna medel tillskjuta allt hvad utöfver det erhållna lånet erfordrades för jernvägens och dertill hörande anläggningars fullbordande samt all erforderlig transportmateriels anskaffande; hvarförutom bolagets direktion genom samma kontrakt förband sig att, «i händelse verkliga kostnaden för jernvägens byggande och rörelsematerielens anskaffning skulle, sedan arbetsföretaget blifvit i öfverensstämmelse med planen fullbordadt, befinnas icke uppgå till den förut omnämnda beräknade summan, lill Staten genast återbära, derest så kommer att yrkas, hvad som af Bolaget uppburits utöfver J:delar af denna kostnad»
Uti sednare delen af den föreslagna §:n har Utskottet ordagrannt intagit dessa med citationstecken anförda ord, endast med uteslutande af orden »derest så kommer alt yrkas»; och häremot har nu anmärkning af en talare inom Ridderskapet och Adeln blifvit framställd.
Ständer vid lånets beviljande uttryckligen förklarat, att lånesumman icke finge öfverstiga |:delar af den verkga kostnaden, så lära Rikets Ständer ock vara oförhindrade alt nu påyrka uppfyllandet af detta vilkor.
Något yrkande om befrielse från fullgörandet af samma vilkor har under innevarande riksdag icke blifvit framstäldt eller utgjort föremål (ör Rikets Ständers pröfning.
Häraf lärer alltså följa, att Rikets Ständer äro berättigade att utur den ifrågavarande § utesluta orden »derest så kommer att yrkas.»
Utskottet har ansett desto större skäl härtill förefinnas, som, derest dessa ord skulle i reglementet inflyta, Fullmägtige i Riksgälds-kontoret väl svårligen kunde undgå »att yrka» återbetalning af hvad som utaf lånesumman lyftats utöfver verkliga kostnaden.