Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
U"ti ProtocollsUtdrag aF dein 25 och 50 sistlidne Aprill har He^ervärdla BondeStåndet täll Riksens Höglo!].
Ständers allmänna Bes/ärs- och Ekonomiutskott återremitterat dess tinder den 17 i samma månad afgifna Betänkande i anledning af väckta motioner om ändringar eller förbättringar uti Skjutsväsendet samt derom nu gällande Författningar.
De återremissen åtföljande anmärkningar äro ingifne af Riks&agsfullmägtige Johan Magnus Wessing från Vestmanland, BancoFullmägtigen Longberg från Gestrikland, Fer Nilsson från Christianstads Län, Bengt Svensson från Östergötland, Fer Persson från Stockholms Län, Olof Nilsson fran Jemtland, Johan Wiklund från Vesterbotten, Daniel Andersson från Upsala Län, och Anders Danielsson från Elfsborgs
Länv hvarjemte tillika öfverlämnäs Riksdagsfullmägtiges, Jon Jonssons från Blekinge och Gustaf Larssons från Stockholms Län, i detta ämne, under den 5 sistlidne Januari, ingifna, men förut tillUtskottet icke remitterade Memorialer, under bifogande af de 1 anledning häraf hos Hedervärda Ståndet då förefallande discussioner.
Enär Utskottet anser, att något upptagande af dessa vidlyftiga anmärkningar och Memorialer, hvilka hufvudsakligen icke innehålla något annat, än hvad förut är an - ngo Eesv. och Ekon.
Ucsk Betcinkanden* föråt och besvaradt, skulle medföra lika liten tillfredsställelse för det Hedervärda BondeStåndet, som ytterligare upplysning uti ett ämne, hvarom öfverläggningarne, i det skick saken rm förefinnes, må handa redan varit sträckta öfver behofvet; så får Utskottet allt svaromål inskränka ti! 1 det vördsamma tillkänn c, gifvande, att ifrågavarande Betänkande blifvit efter ordalydelsen bifallet af de gne öfriga Stånden, nämligen af Höglofi.
Ridderskapet och Adeln den 4de, och af Högvördige PrestStåndet den 3<lje innevarande månad, samt a£ Vällofl.
BorgareStåndet den 25 nästlidne Aprill, hvadan ämnet enligt RegeringsFormens 6pde §. är afgjordt och således ej kan blifva föremål för någon ytterligare handläggning.
Slutligen, och då Hedervärda BondeStåndet anmodat Utskottet, att med sitt svar inkomma inom 14 dagar; så bör Utskottet uppgifva, att det härtill icke blifvit satt i vederbörlig författning förr, än det undfått del af alla de öfriga Respectiva RiksStåndens Beslut i samma ämne, hvaribland det senaste ankom den 13 dennes och således blott 2 dagar förr, än Utskottets Utlåtande nu afgif» ves.
Ut sk. Retänkanden. 731 N:r 116.
Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts förnyade Utlåtande, om rättigheten för Städernas Magistrater att förrätta
Dy keriauc tioner.
Efter åtskilliga, hos Vällofl.
BorgareStåndet gjorde anmärkningar, vid Riksens HöglofL Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskotts Betänkande af den 10 sistlidne Februari rörande yrkad rättighet för Städernas Magistrater, att få förrätta alla så kallade Dykeriauctioner, har Betänkandet blifvit till Utskottet återremitteradt; uti ProtocoilsUtdrag af den 1 April], hvaraf Utskottet inhomtat: att Herrar Hellström, Cederborg och Vestin ansett Betänkandet icke böra bifallas, förnämligast af de skäl, att, vid de tillfällen, då sådan?
strandade och bergade varor skola försäljas, hvilka äro snar förskämning underkastade, såsom t. ex. Fisk, Spannmål, Frug t, Lin, Hampa m. m., föreskriften i 9 §. af 1802 års Kongl.
Reglemente, rörande Auctioners kungörande en månad förut, icke efterlefves, och hvaraf således föijer, att, om valet af Auctionens förrättare vid dylika tillfällen skulle få bero på DykeriCompagniets ombud och den antagne Cornmissionairen, som ofta är en och samma person, underslef möjligen kunde äga rum, utan någon controll deremot 5 hvilket förhållan. de, efter Herr Hellströms förmodan, varit Bihang till Riks$t.
Pre t, »-8»7-»8'8« 8'<h Sami. £J;r 99, it>®. 78a Eeiv. och Ekon.
Betänkanåen. orsak dertill, att uti 5 §. af Kongl Förklaringen den 6 Mars 1739 blifvit bestämdt och ©vilkorligt stadgadt, att alla Auctioner S strandadt gods skola, till vinnande af nödig controll och förekommande af tvister, förrättas af Städernas Auctionskamrar; att sistnämnde höga Stadgande hvarken blifvit, ej heller kunnat blifva fcrändradt genora Kongl.
Be* glementet af den 22 December 1802; att större förtroende ofelbart måsta sättas till Publiöufi och lagligen Autoriserade Verks handläggning och åtgärd, än till enskildes; stt den, med anledning af 9 §. i Högstberörde Kongl. Reglemente, tillerkända rättighet åt private, att förrätta Dykeriauctioner, minskar den säkerhet, som från slika förrättningar bör vara oskiljaktig, och att det nu antagna auctionssätt, utan att medföra någon allmän nytta, borttager från vissa Städer en inkomst, sorn dö i nära Etthundrade år haft att påräkna.
Utskottet får, i anledning häraf, anföra, att, enär Utskottets i ämnet afgifna Betänkande är, efter Utskottets omdöme, grundadt pä billighet och öfverensstämmande med nu gällande, till detta ämne lämpeliga Författningar^ och nämnde Betänkande redan blifvit af de 3ne andra Respectiva RiksStånden till alla delar gilladt; kan Utskottet deruti icke tillstyrka någon ändring, hvilket, jemte några Ledamöters fortfarande serskilda tankar, till underrättelse vördsamt meddelas.
Stockholm den 15 Maj 18x8.
Utsh. Betcinkanien. ?83 1'Transsumt af Protocollet, hältet uti Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 15 Maj' 1818.
Herr Prosten m. m. Kolmodin samt Her* rarne Enroth, Malmberg och Faurell, hvilka» då Utskottets förra Betänkande om rättighet för Städernas Magistrater att förrätta Dykeriauctionet meddelades, voro af serskilda tankar, förklarade, det de vid deras då afgifna yttranden'oförandradt förblifva.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid dess Betänkande rörande väckt fråga om förändring uti 9 j. af Kongl. Maj:ts förnyade Seglationsordning den 15 Tuni 1774.
Detta Betänkande» sorn Vällofl.
Borgare* Ståndet behagat bifalla» men Hugvördiga Prest* Ståndet ogilla» bar blifvit äterremitteradt från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt He» dervärda BöndeStåndet på grund af följande titi dess Respectiva
Stånd dervid gjorda an* märkningar : 1:0
Åf Herr Grefve Claés Cronstedt, 784 Eesv. och Ekon.
Betänkanden. att all
Lgg väl borde vara byggd på rättsgrunder, om menniskan vore fullkomlig, men som hon det ej är, måste Lagen snarare förekomma brott, än genom eftergifvande slapphet gifva anledning dertill: att följakteligen det val kunde vara rätt, att Godsägaren befriades från allt ansvar och skada genom edgång, i händelse af Skeppares försumlighet, att å märkrullan uppgifva om bord varande saker, men att en sådan befrielse skulle, leda till missbruk j att en Köpman, som öfverlåter sitt fartyg med kostsam last, till en Skeppare, bör känna denna persons skicklighet, och således icke lemna detta förtroende till någon opålitlig, af hvilken en sådan försumlighet, är att befara, samt att, vid trtöfningen af visitationer på sjön möter det stora hinder, i fall Utskottets tillstyrkta ändiing antages, det en tid af flere timmar åtgår, att genomögna alla möjliga Connoissementer, deröfver uppgöra märkrullor, för att, om instructioner sä'befalla, insändas till Tullkamrarne sås-Qtn Corn roller. 2:0 Af Jon Jonsson : att den föreslagna C? förändringen skulle gifva anledning till de eftertänkligaste underslef och förluster, för Kongl. Maj:t och Kronan 5 Hvarföre han yrkar, att 1774 års Seglationsordning, som i 44 år tryggat Statens Tullinkomster, och varje ett hinder mot försnillning, må få förblifva oförändrad:
Utskottet, sorn tagit detta i noga öfver - Besv. och Ekon.
7O5 vägande, liar icke trott sig finna sådana skäl anförda, sorn skulle kunna föranleda Utskottet, att afvika frän dess i Betänkandet fastställda grundsats : att ingen annan än den, sorn felet begått, bör derföre straffas.
Om man å ena sidan skulle medgifva, att Skeppsredaren möjligen vid valet af Skeppare kunde försäkra sig om en så pålitlig person, att en försummelse, af i frågavarande beskaffenhet, icke skulle vara att befara, och då i annat fall Skeppsredaren kunde anses blifva rättvist straffad, för bristande urskillning, så bör man å en annan sida icke glömma, att en stor del godsägare alldeles icke äro Skeppsredare, och alt dessa således äro utur stånd att förekomma en sä oskyldig förlust.
Utskottet icke kan inse de eftertankliga missbruk och försnillningar, som genom den föreslagna förändringen skola uppkomma, helst godsägaren icke kan utbekomma sin vara, innan genom Connoissementets ankomst blifvit styrkt, att han dertill är ägare.
I stöd af dessa grunder, kan Utskottet icke annat än förblifva vid dess i Betänkandet yttrade mening, men hai', till befordrande af mera tydlighet, velat göra den förändring och tillägg i ordalydelsen vid slutet af det återremitterade Betänkandet : att Godsägaren med Ed skulle få styrka, det FactU' rån och Connoisseincntet ej ankommit ; kommande han, i allt fall, icke att utbekomma sin vara, innan genom Connoissetnentets qnhomst och uppvisande blifvit bekräftadt, att Best), och Ekon, Utsk.
Betankanden, han der kilfer ägare.
Stockholm den 15 Maj 1818, N:r ii 8.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi' Utskotts Betänkande, i an-> ledning af väckta motioner om motsvarande skyldigheters uppfyllande af de åboer, hvilka med bristande tack]crnshlåsning vilja bibehålla de åt Ber g sm an shem* man från ålder bevil]ade förmåner, samt om inrättandet af en Bergslag i Norr» bottens Län, s T. ill detta Utskotts åtgärd hafva, rörande dessa ämnen, blifvit remitterade : ' 1:0 Från Högloft.
Plidclerskåpet och AdeJn, ett af Herr Hammarhielm ingifvet Memorial, deruti anföres: det flera* Jernbergs la ger, under demas lopp, kommit, genom förminskade tillgångar, ej mindr/e på skog än på malm, i det förändrade j skick, att dithörande
Bergmanshemman icke såsom tillförene kunna idka Bergsmanna-yrket, utan antingen blott till en del utöfva detsamma, eller ock nu mera alldeles icke tillverka tackjern.
Men som det är i och för tackjernsbfåsningen, sorn dessa hemman från början erhållit sina friheter, oöh följaktligen all efterlåtenhet i detta afseende bör ersättas- så föreslås: att den Bergsman, sorn vill bibehålla alla de, sådana Besv, och Ekon.
7^7 hemman åtföljande förmoner, bör idka full blåsning; att den, som tillverkar mindre belopp eller allsintet tackjern, bör afgifva en årlig tackjernsskatt, hvilken af Bergsfogden i orten på vanligt sätt uppbäres, hvarigenom den fordom, och då hlåsningarne voro i/full drift, till Statsverket ingående tionde-inkomst af Bergslagerna må upphinnas nu sorn förr; och slutligen att, då flere hemman vilja från Bergsbruketafstå eiler malm- och skog-brist förbjuder att fortsätta detsamma,’ jemna rotar må af dem utses, som helt och hållet iklädas Landslags natur, skattläggas och roteras i likhet med andra hemman i orten, men de åter, som till jemna Rotelag icke kunnat indelas, tills vidare beläggas med motsvarande Skattejerns afgift. 2:0 Erån VäWofl. Borgare - Ståndek, Herr C. J.
Ombergs Memorial, deruti författaren, jemte anförande af samma förhållande, söm Herr Hammarhjelm uppgifvit rörande flera Bergsmans-hemmans underlåtenhet uti skyldighetens uppfyllande, att tillverka tackjern, tillägger, att den författning, sorn efter 1809 års Riksmöte emanerade, rörande Bergsmanshemmanens fria besittning, haft en bedröflig verkan på Bergsmanna handteringen; alldenstund erfarenheten visat, att årliga tackjernsblåsningen, sedan den tiden, blifvit 6000 dygn mindre, hvarigenom, efter beräkning af to Skp. afkastning hvarje dygn, hela Jerntillverkningen, hvilken efter privilegierna icke uppgår till mera än 45°>OOQ Skp, betydligen skulle minskas, samt Hytte* 703 Bero* och Ekon.
Utsk, Betänkanden. lagen äfven blifvit förminskade genom för» sålda egendomar, hvilkas innehafvare nu mera vilja undandraga sig Bcrgsmannaskyldigheteana.
Herr Ornberg anser högst vigtig!, att en undersökning och granskning företages till utrönande, huruvida Blåsningsskyldigheterna blifvit fullgjorda, på det att Staten måtte komma i tillfälle alt på andra orter kunna öfverflytta dessa Bergsmanna föpmoner från de hemman, som dem förverkat, och hvarigenom Bergsbruket på dessa orter skulle uppmuntras och uppdrifvas under samma tid, sorn det pä andra aftynar» 3£n sådan uppmuntran vunnes utan betungande för Staten, och blefve endast en rättvisare fördelning af de från urminnes tider vid Bergshandteringen förknippade förmoner;, ty hvad Staten genom ifrågavarande indragjiingar.
i Bérgsmanshemmans friheter skulle kunna vinna, bör, i hans tanka, ej annorlunda kunna anses, än som ett depositum, hvilket Staten är skyldig
Bergshandteringen på ett annat ställe, hvarest tillfällen dertill kunna erbjuda sig.
I detta afseende, anser Herr Ornberg vidare ingen ort kunna komma ifråga, framför Norrbotten med dit hörande .Lappmarker, som inom sitt sköte skall äga de största af alla hittills kända Jernmalms-Iager i verlden.
Herr Ornberg räknar Besv. »ek Ekon, Utsk. Betänkande)!. 789 det till tidens sällsamheter, att man för Norrbottens Län, med dess outtömliga jernmalmstillgångar, likväl från Stockholms våg nödgats upphemta ansenliga partier af Jern, och Man uf act ur-s midén, emedan de Norrländska Stång] erns braken varit inställda och overksamma i brist aF tackjern, som äfven mäst anskaffas från Södra orterna.
Ständer* uppmärksamhet på detta vigtiga ämne och på medel till begagnande af da herrliga skatter, somnyssnämde orter erbjuda, föreslår slutligen, det en underdånig önskan till Kongl. Maj:ts måtte framföras, att cle förmqner, semi igenom Bergsinanna privilegiers upphörande hör vissa hemman eller orter kunde disponeras, mätte öfver flyttas pä Norrbottens
Län, sedan likväl en noggrann undersökning om rätta sättet för deras nyttigaste användande derstädes föregått, pä det tackjernsbläsningen måtte befrämjas f örmedelst Allmänhetens frivilliga deltagande deruti, och att i sådant afseende en plan måtte uppgöras och. vid nästkommande Riksdag Riksens Ständer föreläggas, i fall dess införande och utvidgande icke skulle utan Statens serskildta bidras kun il? na verkställas.
Uti ett sednare Memorial af den 14 sistförfiutna Aprill, har samma författare, under yrkande af sina förr ingifna motioner, gifvit anvisning på några documenter och handlingar, hvilka förmodades gifva Utskottet ledning 79° Eesv. och Ekon.
Betänkanden. vid undersökningen af detta rikhaltiga ämne; Så val med anledning häraf, som i anseende lill Utskottets förut ägande kännedom, har det gått i författning om anskaffandet, ej mindre af Kongl.
BergsCollegii underdåniga Betänkanden af den 19 Juni och den 17 December 1817 rörande hållna undersökningar om Hellestads och Vånga Bergslager än af Friherre Hermelins C! artor, Beskrifningar och Tabell x öfve-r Norr. bottens
Län samt tillhörande Lappmarker, och'sednast af Berättelsen om den undersökning, sorn, till följe aj Kongl. Maj :ts Nådiga skrifvelse den 15 Maj 1817, blifvit hållen i samma orter, till utrönande af möjligheten, att med, fördel till godo göra de rika Jernvialmberg, sorn derstädes finnas.
Då aila omständigheter, rörande Svenska tackjernsti!
Iverkningen och den dervid nuvarande hushållning samt'dess åsyftada förbättring för framtiden, hvilka uti de inkomna Memorialer äro vidrörda, bellonäs af vidlyftigare omfång än att de, uti ett ämne af så stor vigt, kunna beqvämligen i ett sammanhang behandlas5 så anser Ufskottet de derom väckta motioner, böra fördelas uti sina serskildta momenter, hvarigenom resultaterna för hvarje kunna sedermera redigare härledas och säkrare bestämmas.
De synas naturligen reducera sig till följande hufvudf rågor.
1:0 Böra Bergsmanshemman, hvilka icke idka full blåsning efter sin ägande Hyttedel eller ock antingen egenvillig^ eller i brist af nödig koltägt och malmfång Eesv. och lilion.
Bctchikandcn, alldeles nedlagt sin Bergsmanna rörelse, vara i fortsatt åtnjutande af Bergsmanna privilegier? 2:0
I händelse detta icke finnes öfverensstämmande hvarken med naturlig rättvisa eller espiäten af de meddelade förmoner; hvilka utvägar böra då vidtagas, för att antingen bringa de härom nu gällande och måhända med tiden utur bruk komna författningar till vederbörlig helgd, eller ock bestämma grunderna för nya, mera öfverensstämmande med den åsyftade jemkningen uti rättigheter och skyldigheter alla hemmansägare emellan? 3:0
Då man anser, att Kongl. Maj:t och Kronan, utan sin förlust, kan flytta sådana försutna privilegier och förmoner till andra orter, hvarest de ej allenast kunna göra samma nytta, utan äfven framkalla vida större både enskilda och allmänna fördelar; finnes då inom Ri.vets gränsor någon tract, der de kunna med säkrare vinst användas än uti Norrbottens
Län, samt till inrättande af den derstädes föreslagna nya Bergslag? och slutli §etl» . , 4:0 Hvilka medel böra utses och i underdånighet Kongl. Maj:ts höga godtfinnande föreslås, såsom säkrast ledande till vinnande af detta stora ändamål?
Några serdeles vidlyftiga premisser til 1 besvarande af den första frågan tror Utskottet icke behöfvas.
Naturen af alla i något visst hänseende meddeldta privilegier och förmoner förutsätter motsvarande skyldigheter, hvilka, såsom hufvudsakligen ingående uti laglighe - 792 Besv. och Ekon.
Belänkanden. ten af alla slags Contracter, icke kunna upphöra, utan att tillika medföra de förras förlust.
Häraf följer klart, att, vid förminskad eller än mer alldeles upphörande blåsning och tapkjerns tillverkning, sådana hemman böra i förra händelsen erlägga någon skatt, motsvarande de förmoner och friheter, hvaraf de i och för bergslagsrörelsen äro i åtnjutande, samt i den senare alldeles lemna sina i detta hänseende undfångna privilegier.
På hvad sätt och i hvad ordning detta uti detaii må bestämmas, samt i laglig form utarbetas, så att å ena sidan den rättviså fördelningen af medborgliga onera icke rubbas, och å den andra en af landets modernäringar icke tillfogas något men eller hinner uti dess oaffmitna gång, derom anser Utskottet sig icke vara i tillfälle att något bestämdt utlåtande meddela.
Att besörja denna reglering och thy åtföljande bestämmelser tillhörer Kongl. Maj:ts och Rikets Bergs- och Ram» marCollegier, hvarföre Riksens Höglofl.
Ständer lära fiona i sin ordning, att om nådigt titfärdande af ett sådant uppdrag hos Konungen underdånigste hemställan göra.
Ständer att hos Kon» Eesv. och Ekon.
Eetänkanden. ungen nnderdånigst anhålla.
Det skall då visa sig uti en öppen dag, hvad som lärer vara föga tvifvelsmål underkastadt, nämligen, om, och i hvad förhållande, tackjernstillverbningen uti de Svenska Bergslagerna verkeligen aftagit, samt följaktligen hvilka och huru stora de resourcer äro, som, genom försutna privilegier, till nya Bergslagers inrättande äro att påräkna.
Det är i allmänhet kändt, att da Bergslagerna förunnade rättigheter, hvilka finnas uppräknade uti 15 Capitlet af det år 1808 utfärdade sammandrag af Bergsförfattningar, dels icke äro likartade, dels mycket ojemt förlänta, emedan de i några orter finnas, i andra åter icke, men likväl allestädes efter ett olika förhållande.
Hufvudsakligast lara de bestå uti Rolefrihet, uti erläggande af endast halfva Landtågsgärden, uti någon större frihet vid skjutsningsbesväret, uti några andra smärre locala skattefriheter, samt uti förläningen af vissa Krono-allmänningar och recogmtionsskogar.
Då den förra utskylden, såsom åtföljande tillverkningen, vid dennas upphörande, naturligtvis försvinner, och den senare förbindelsen, icke utan obotlig skada för det hela, samt till betydlig förlust för de återstående blåsande Bergsmän, skulle kunna borttagas5 Eesv. och Ekon.
Betänkcuulert. så anser Utskottet de allmänna ersättnings» grunderna vid sädana serskildta hemman böra bestämmas, icke efter det förut erlagda tiondejernet, hvilket skulle såra billigheten, utan efter värdet af de större eller mindre förmoner, som i och för rörelsen åtnjutas, jemförde med andra hemmans, samt under afräkning af den alltid qvarblifvande skyldig* heten, att deltaga uti ugnens byggande och uppvärmning, så länge tackjern uti densamma tillverkas.
Der åter, hvarest denna förbindelse upphört medelst hela hyttans nedläggande, är jemförelsen med andra hemmans onera lätt verkställd, samt, i händelse styckade belägenheter uti ännu blåsande Bergslager icke tillåta Rotering, lika lätt förvandlad uti motsvarande skatt.
Och slutligen, hvarest hela Bergslager, af hvad orsak som helst, antingen tvungne eller frivillige, alldeles nedlagt rörelsen, böra sådana öfvergå till landslag, samt, der detta icke är skedt, underkastas rotering och lika skyldigheter med alla andra af samma natur varande hemman.
Då Utskottet, dels af de meddelade undersökningar om Hellestads och Wånga Bergslager, hvilkas resultater nu hvila på Kongl. Maj:ts Nådiga skärskådande, dels af enskild kännedom om den likartade belägenhet, hvari flere andra Rikets Bergslager befinnas, tror sig kunna ined säkerhet antaga, att sådana tillstundande ledigheter af Bergs» inanna privilegier icke blifva få eller obetydliga 3 så uppstår den tredje frågan, till Ees v. och Ekon.
Utsk. Betänkande»., 795 hvad ort böra dessa förflyttas, för att blifva för Riket och den synbart aftagande tackjernstillverkningen mest gagneliga ?
Om inom Svenska området finnes en tract, hvarest klimatets hårdhet och den långa vintern förneka dess Innebyggare att anse åkerbruk såsom en hufvudnärinv, men hvarest outtömliga, i dagen liggande jernberg af rikhaltig och godartad malm, omäteliga skogar, ypperliga tillfällen till betesmarker och åt alla kanter genomskådande strömmar finnas 5 så synes naturen sjelf anvisa till frågans besvarande.
Ett sådant Landskap finnes uti Norrbottens Län, omkring Lule, Råne, Angesä, Kalix och Lorné elfvar, hvarest alla ofvannämnde förmoner synas vara förenade, och der en större befolkning samt konstens åtgärder endast saknas för att utveckla de skatter, hvilka naturen derstädes med rik hand nedlagt.
Sedan nästan hvarje odlad Svensk man känner Gellivare, Svappavaara och Haukivaara Malmberg : så anser Utskottet sig icke böra upptaga Riksens Höglofi.
BergsCoIlegii försorg är genom trycket befordrad till allmänhetens kännedom.
— Det må endast erinras, att Gellivare berg består af tv änne i vinkel hvarannan omfat - 79<J Besa. och Ekon. XJtsk.
Betänkandén. tanda sidoryggar,' hvaraf den ena utgör 8 å 9000 alnar i längden samt 3000 i bredden, och den andra 5000 alnar i längden samt långsluttande åt alla sidor.
Hela berget är af betydlig höjd, ty, beläget på 67° ao’ nordlig latitud, sträcker det sig till gränsen, der Björken Ofullkomligt upphör att alstras, ehuru granen vexer frodigt vid dess fot.
Denna mässa består af nästan enformig jernmalm, som gifver emellan 68 och 72 procent samt är öfverallt fullkomligt fri från alia ämnen, sorn kunna gifva ett oartadt jern.
Bergets fot och faller sedan i Angeså elfven, hvilken har sitt utlopp i Bottniska Viken vid Neder Kalix kyrka, sedan dessa strömmar genomflutit ett landskap, som dels redan är bebodt och upp o dl a dt, dels gifver de bästa anvisningar till vidare nybyggen och odlingar, samt äger skogar, som, endast beräknade på 80 års återvext, anses öfverflödigt tillräckliga för en årlig tillverkning af 20,000 Skepd tackjern.
Hela gränsebandet emellan Svenskbyggden och Lappmarkerna framvisar väl många sådana och nästan öfverallt mötande lagenheter, hvilka kunna blifva föremål för en omtänksam framtid och gifva anvisningar att vinna rika landskap utan eröfring och blodsutgjutelse.
Men, som den ofvanbeskrifna ibland alla synes förnjonligest och lättast åtkomlig såsom erbjudande de minsta svårigheter alt öfvfcr-- vinna; så tillstyrkas Riksens Höglofl.
Ständer, att dervid fästa sin hufvudsakliga uppmärksamhet, och tijl en Bergslag» organise - Besv. och Ekon.
797 rande uti den vestliga delen af ÖfverCa'ic, samt den sydliga och östliga delen af Gellivare Socknar, använda de utvägar, som kunna vara att tillgå, dels genom dervarande ännu odisponerade Kronoskogar, dels genom ditflyttande af annorstädes försutna }3ergsmanna-privilegier, och sluteligen genom da i öfrigt skeende uppoffringar af Staten, hvilka, så vidt de med tiflgångarne äro förenliga, aldrig synas till större gagn för Fosterlandet och framtiden kunna användas.
I fjerde frågan om de medel, som böra vidtagas till en sådan Bergslags organisation, samt till vinnande af dertill nödiga förberedelser, anser Utskottet dem vara af sådan art, att de endast genom noga undersökningar på stället samt af kunniga, i ortens hushållning erfarna och med folkets lynne förtroliga Embetsmän eller andra der boende, ansedda personer kunna bestämmas.