Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majrt, tid efter annan, i nåder förordnat om verkställighet, edan under della års sommar och höst, af ålskillige mindre reparations-och byggnads-arheten m. m.; hvarigenom mynt- och konlroll-verkens flyttning till den nya lokalen blifvit förberedd och underlättad, och hvilka för öfrigt äro af den beskaffenheten, att de i alla fall af omsorgen för egendomens behöriga vård påkallats, samt bland annat haft till påföljd, att, till besparing af förut anslagen hyresersätlniug lill myntkamereraren, denne tjensteman kunnat ifrån den 1 nästlidne Oktober i den inköpta egendomen inrymmas; varande kostnaderne för dessa arbeten anvisade att förskottsvis bestridas af myntverket, som innevarande år erhållit en särskild opåräknad tillgång af 2,816 R:dr 29 sk. 3 rist. genom försäljning af ett parti sedan längre tid tillbaka samlad s. k. krätssand, hvilken icke kunnat med någon fördel vid myntverket tillgodogöras.
I öfrigt har, i sammanhang med köpeafhandtingen om f. d. O vrenska factoriegendomen, fråga uppstått om inköp för kronans räkning jemväl af en staden tillhörig, lill nämnde egendom gränsande, och till dess innehafvare för längre tid utarrenderad, strandtomt om 668 qvadratalnar, med derutanför liggande sjöplals, enär härigenom den fördel skulle vinnas, att egendomens område erhöll icke allenast en mera regelbunden form, utan ock en egen sjöstrand längs efter hela dess södra silla; och har Drälselkoinmissionen, häröfver hörd, förklarat sig vilja å stadens vägnar medgifva den ifrågavarande strandtomtens och sjöplatsens afslående lill kronan med full eganderätt, antingen mot en köpesumma af 1,666 R:dr 32 sk banko, eller ock emot det, att den nedanför stora mynthnset belägna quai af staden finge öfvertagas, för alt i sammanhang med en tillämnad quai nedan - 24 Kongl, Mafils
Näd, Proposition, IS’:o 3. före den nya fängelsebyggnaden och rådhuset till allmänhetens begagnande upplåtas.
Enligt h'ad af det föregående inhemtas, skulle, utöfver köpeskillingen för den till ny lokal för mynt-och kontrollverken inköpte egendomen 45,ooo för verslälligheten af förslaget angående dessa verks flyttning till samma lokal erfordras en kostnad af 5o,ooo. tillsammans af B:ko R:dr 95,000, eller, då härifrån afräknas den till afbetalning å förenämnde köpeskilling använde försäljningssumman för den mindro mynttomten 25,000.
B:ko R:dr 70,000.
Såsom en utväg att till viss del betäcka denna kostnad, har hos Kongl. Majit blifvit i underdånighet föreslaget, dels försäljning af en kronan tillhörig egendom i lmfvudstaden f. d, hofbageriet benämnd, belägen vid Regeringsgatan under N:o 79, hvilken egendom, ansedd till värde af omkring 16’,000 R:dr, nu ej är för något allmänt behof erforderlig eller användbar, dels anvisande å myntverkets tillgångar af ett till 24,000 R:dr beräknadt bidrag, derunder inbegripet hvad nämnde verk till inköp af de Owenska egendoinarne, jemte derå verkställde förberedande reparationsarbeten, redan förskjutit, dock att myntverket härjemte borde befrias från återbetalning till Rikets Ständers bank af hvad, som ännu med 23,755 R:dr l\5 sk, 7 r:st återstod af de från banken under åren i83o — 1835 lemnade förskott för myntningens bedrifvande; i hvilket fall till fyllnad i den beräknade kostnadssumman skulle erfordras endast 3o,ooo R:dr; och som Kongl. Maj:t finner några hinder för afyltrande af förenämnde vid Regeringsgatan belägne egendom ej förekomma och derjemte anser skäl lill afskrifning af ofvanberörde i myntverkets räkenskaper ännu balancerade förskoltssumma 23,755 R:dr 45 sk. 7 r:st destohelldre vara för handen, sorn, enligt hvad en på Kongl. Maj:ls nådiga befallning upprättad närmare utredning öfver ligvidförhållandena emellan banken och myntverket utvisar, detta sednare verk kan anses ega en omförmälda förskoltssumma öfversligaude genfordran hos Rikets
Ständers bank för tillskjuten logeringskoppar uti det för banken präglade silfvermynt, vill Kongl. Maj:t härmed, till Rikets Ständers bifall öfverlemna så väl den ena, som andra af förenämnde utvägar att bereda tillgång för en del af koslnadssumman för mynt- och kontroll-verkens flyttning; hvarjemte Kongl. Ko»»/.
Proposition, AT:o 8. 25 Kongl, Majit, enär det för publika byggnaderne i hufvudstaden å Sjunde
Hufvudtiteln uppförde anslag icke lemnar tillgång för den återstående kostnadens betäckande, af Rikets Ständer äskar beviljandet af ett särskildt anslag härtill å 3o,ooo R:dr att, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t uti
Dess nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof särskildt föreslår, ulga af de för tillfälliga statsutgifter beräknade tillgångar och i mån af behof från Riksgäldskontoret tillhandahållas.
Majit, som, hvad särskildt beträffar kostnaden för det nuvarande mynthusets inredande till gemensam embetslokal för samtlige stalsexpeditionerne, af hvilka de flesta redan äro i mynthuset inrymde, anser samma kostnad kunna bestridas genom anvisning å det allmänna byggnadsanslaget för publika husen i hufvudstaden, föreslår i öfrigt, att utbyte af den vid mynlhuset belägna quai, må, enligt hvad Drätsel-kommissionen erbjudit och Öfver-Stålhållare-embelet jemväl för sin del tillstyrkt, ega rum, emot ofvanomförinälde, staden till öriga, till f d. Owenska faktori-egendomen gränsande strandtomt, med tillhörande sjöplats, under vilkor, att nämnda quai, i sammanhang med den, som kommer att anläggas nedanför den nya fängelsebyggnaden och rådhuset, till allmänt begagnande upplåtes.
De handlingar, hvilka närmare upplysa förhållandet med ej mindre det om f. d. Owenska faktoriegendomen afslulade köp, än hvad i öfrigt till denna fråga hörer, skola vederbörande Utskott tillhandahållas.
OSCAR. S. A. Munthe.
Utdrag af protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Statsrådet å Stochholms Slott den iu November 1847.
Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre.
Prot. 1817 & 1818, 1 Sami. 1 Jfd. 2 Haft. 4 Kongl. Majus Nåd.
Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Pejron, Silfverstolpe, kV cerin Friherre Gjllengranat, Faxe, Fåhreeus. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Munthe uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts den 22 nästlidne Oktober fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Stände:-, angående medel till slutligt liqviderande af köpeskillingen fölen till ny lokal för mynt- och kontrollverken inköpt egendom, äfvensom till betäckande af öfrige med dessa verks flyttning förenade kostnader; och behagade Kongl. Maj:t berörde förslag, sådant det linnes detta protokoll bilagdt, i nåder gilla samt förordna, att nådig proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå.
Ex protocollo Carl von Schantz. JW 9.
Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Dec. kl. 7 e. m. KONGL. MAJiTS Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående nedsättning uti den af Stora Kopparbergs bergslag utgående kopparräntan från hvart io:de till hvart 3o:de skeppund af tillverkningen samt upphörande af allmogens inom åtskilliga socknar af Stora Kopparbergs län skjldighet att in natura till bergslaget leverera deras hemmansränte- och mantals- eller qvarntulls-kol; gifven Stockholms Slott den m November tSfj Kongl. &laj:ts Nåd.
Sedan hos Kongl. Maj:t dels Stora Kopparbergs bergslag, genom grnfvorätten
Deli direclionen för dess enskildla verk, uti en den S
December 1837 ingifven skrift, på anförde skäl förnyat dess år 1829 gjorda, men då icke af Kongl.
Mnj.t bifallna, anhållan om förmedling i den af verket utgående kopparränta ifrån livart tionde skeppund, på sätt genom Kongl, resolutionen den 5 Mars 1805 blifvit bestämdt, till livart trettionde skeppund af tillverkningen, dels ock med anledning af vid 1840 och 1841 årens riksdag gjorda framställningar om befrielse för vissa socknar inom Stora Kopparbergs län från åliggandet att till Stora Kopparbergs bergslag in natura leverera hemmansränte- och qvarn tulls-kol en, Rikets då församlade Ständer, som, efter närmare utredning af förhållandet, för deras del funnit, att mantals- eller qvarntulls-kolen, hvilka ursprungligen utgjort en, efter gångbart pris, till persedel förvandlad mantalspenningecller så kallad qvarntulls-afgift för hvarje mantalsskrifven person, som bland den skyldige allmogen i vissa fögderier af berörde län skulle af bergslaget, vid skeende liqvidation, kontant godtgöras den prsestations-skyldige till kolens fulla värde efter markegång, dock så, att från sagde värde afdroges beloppet af nämnde allmoges mantalspenningar, för hvilkas inbetalning till statsverket bergslaget hade gemensam ansvarighet, och att hemnians-ränte-kolen, hvilka utgjordes af skatteallmogen i Kopparbergs, en del af Neder-Siljans, Säthers och Näs fögderier, motsvarade den i andra orter utgående hemmansränte-spanraålen och erladcs i öfverensstämmelse med den disposition af kolen, som utaf länsstyrelsen årligen upprättades, med bestämmande dervid, till hvilka hyttor kolen från vissa distrikt borde levereras, äfven mot gemensam ansvarighet af bergslaget för erläggandet af kolens värde efter stadgade grunder, uti skrifvelse den 8 Maj 1841, begärt, det undersökning måtte i behörig ordning anställas till utrönande af så väl beskaffenheten utaf de privilegier, å hvilka bergslagets rättighet till kolräntans utfordrande in natura sig grundar, som ock beloppet af den kolqvanlitet, hvilken, med afseende å grufvans nuvarande tillstånd, kunde anses erforderlig för koppartillverkningens bestånd och fortfarande bedrifvande, äfvensom att, derest bergslagets privilegier icke deremot lade hinder i vägen, den beliölliga kolqvantiteten måtte, till utgörande på hittills föreskrifvet sätt, fördelas mellan de närmast belägne socknarne, hvarest tillgång å till kolning passande skog funnes, samt allmogen i de socknar, hvarifrån räntorne i kol nu utgjordes, förklaras berättigade alt erlägga manlalspenningarne och hemmansräntan i öfverensstämmelse med de för dessa skatters utgörande i allmänhet stadgade grunder, eller de förre i kontant till deras för orten bestämda belopp, och de sednare efter länets markegångspris;
— så och efter det Kongl. Maj:t, med bifall till Rikets Ständers förenämnde begäran och, i öfverensstämmelse med hvad Dess och Rikets kammaroch bergskollegier uti afgifvet underdånigt utlåtande tillstyrkt, under den 17 Juli 1843 förordna!, att de sålunda väckte frågorna om förändrade föreskrifter rörande skatte - 28 Kongl.
Maj\ts Kail.
Proposition, A:o 9. kols-levereringen till Stora Kopparbergs bergslag samt om förmedling i den af koppartillverkningen nn utgående ränta borde närmare utredas genom en för sådant ändamål tillsatt särskild kommission, bestående af en ledamot från livartdera af förenämnde kollegier, hafva, till fullgörande af detta uppdrag, bemälde kommitterade, efter att på stället hafva inhemtat bergslagets tankar och begifvandcu till allmogens lindring vid hemmansränte- och qvarntuliskolens framtida utgörande och sedan särsldlda sammanträden blifvit hållna till öfverläggning med allmogen i de socknar, från hvilka räntekol utgöras, under den 25 Jnni 1844 deras underdåniga betänkande afgifvit, hvarjemte Kammaroch Bergskollegierna med furnyadt utlåtande uti ifrågavarande ämnen till Kongl. Majit i underdånighet inkommit.
Af kommitterades omförmälda underdåniga betänkande, jemte dervid fogade sammanträdesprotokoll, har Kongl. Majit hufvudsakligen inhemtat: att under de äldsta tiderna Konungarne sjelfva för egen eller statens räkning med bergsmännen deltagit i grufvebrytningen med tillhörande arbeten och kostnader, hvarmed fortfarits till Konung (Justaf II Adolfs tid, då detta Ivonungarnes deltagande i grufvearbetcna eller det så kallade kronobruket upphörde; att emedlertid kronans betydligaste inkomst under en längre tidsrymd bestått i kopparhandeln, som kronan från år 1578 uteslutande för vissa tider tillerkände sig, och hvilken rättighet ömsom eftergafs och återkallades, men slutligen öfverlemnades till det så kallade koppar-kompagniet, efter hvars upphörande år 1638 kronan, oberäknad några skeppund så kallad strömsafrad, donerad till Fahlu stad, samt den vanliga hevillningen, icke af kopparverket uppburit annan afkomst, än dels afraden, hvilken, från början fastställd till ett skeppund för hvar och en af de 1200 fjerdeparter, hvari grufvan är indelad, likväl under tidens lopp måst nedsättas först med en fjerdedel, eller till 900 skeppund, och sedermera till hälften af sistnämnde belopp, samt slutligen år 1721 helt och hållet eftergifvas, dels tionden, som bergslaget, för rättigheten att få försälja kopparen till hvem som helst, år 1638 åtog sig att utgöra med hvart 4:de skeppund af tillverkningen, men hvilken afgift sedermera minskats, år 1770 till hvart 8:de och år 1S05 till hvart 10 skeppund, hvarmed den ännu utgår; att, till befordrande af kopparhandteringens fortkomst och framtida bestånd, särskilda förmåner och privilegier tid efter annan blifvit bergslaget beviljade, af hvilka en del indragits genom Kongl. Resolutionen den 5 Mars 1805, men åtskilliga ännu återstå, bland hvilka sednare rättigheten att in natura uppbära kronans så väl indelde, som oindelde räntekol, äfvensom qvarntulls- eller mantalskolen i de intill kopparverket närmast belägna socknar, kan anses för den betydligaste; att skatteallmogens i Dalorten skyldighet att förse kopparverket med kol och ved icke blott är forngammal, utan synnerligen härleder sig från den tid, då Konungarne sjelfve började deltaga uti köp - Kongl. Maj;ts A'åd.
Proposition, A’:o 9.
29 parbergsbruket jemte andra bergverk i orten, under hvilken tid särskilda aftal och kontrakt emellan kronan och allmogen om vissa prmstationer och tjenstbarheter från den sednares sida i och för bruksdriften afhandlades och uppgjordes, hvarefter denna allmogens skyldighet städse fortfarit och blifvit genom särskilda stadganden och påbud närmare bestämd; att genom Kongl.
Brefvet den 1 Mars 1820 blifvit, med anledning af fullmägtiges för allmogen i Kopparbergs, Säthers, Neder-Siljans och Näsgårds Läns fögderier vid 1815 års
Riksdag gjorda anhållan om befrielse från åliggandet att mantalspenningarne medelst kol-leverering till Stora Kopparbergs bergslag utgöra, förklarad!, det Kongl.
Maj:t fann betänkligt denna allmogens begäran bifalla; dock sorn mantals kolen, ehuru de under längre tid förblandats med skattekolen eller den verkliga hem mansrantan, ursprungligen utgjort en, efter gångbart pris, till persedel förvandlad mantalspenninge- eller fordom så kallad qvarntulls-afgift, och mantalspenningarne, i egenskap af kapitationsskatt, icke skäligen borde utgå in natura med högre, efter värdet af persedeln räknadt, belopp, än det, hvartill de i allmänhet voro bestämda att kontant erläggas, förordnade Kongl. Maj:f, att den del af Dalallmogen, som aflät mantalskol in natura till Stora Kopparbergs bergslag, skulle af bergslaget njuta full ersättning för kolens värde efter årlig markegång, för hvilket ändamål bergslaget borde, vid härom hvarje år skeende liqvidation, från markegångsvärdet afdraga den prsestationsskyldige allmogens mantalspenningar, med ansvarighet för deras inbetalning till kronan, hvarefter det blifvande öfverskottet skulle samma allmoge i kontant tillkomma, och sådant utan att den lindring i bevillningen, som förbehållits
Dalallmogen i och för mantalspenningarnes afbördande med kol, derföre konune att upphöra; att, i följd af sistnämnda stadgande, mantals- eller qvarntulls-kolen, som år 1843 utgjort 9,S59 1/2 stigar och hvilka till och med år 1819 fått af bergslaget lösas efter kronovärdiet derå, 6 skillingar 8 runstycken banko stigen, alltsedermera blifvit allmogen godtgjorde med årliga markegångsvärdet derå, efter afdrag af mantalspenningarne, 8 sk. för hvarje person, som dock särskildt blifvit till kronan liqviderade; äfvensom, enligt Kongl. Resolutionen den 5 Mars 1805, dels kolräntan från häradsfjerdingen i Leksand, anslagen till underhåll för konst-staten vid grufvan, till belopp af 1,150 stigar, förut utan lösen, sedermera måst betalas efter årlig markegång, dels ock löningskolen eller de till landt- och militiaestaterna i länet indelade räntekol, bestigande sig till 8,991 1/2 stigar, hvilka tillförene af bergslaget löstes med 20 sk. per stig, hvaraf till kronan erlades kronovärdiet; men löningstagarne erhöllo det öfriga kontanta beloppet 13 sk. 4 r:st, på samma sätt blifvit utaf bergslaget löntagarne godtgjorde efter årliga markegångspriset, utan allt afdrag derå; hvaremot skattekolen eller de kronan behållne hemmansräntekol, uppgående till 13,3514 stigar, hvilka intill år 1805 löstes efter kronovärdi, sedermera, i öfverensstämmelse med föreskriften i nyss åberopade Kongl, resolution, blifvit liqviderade 30 Kongl. Moj:ts Nåd.
Proposition, N:o 9. efter dfi stadgadt progressivt lösningspris, nemligen genom årlig förhöjning med 2 sk. uti det förut såsom lösningspris gällande kronovärdiet, hvilket lösningspris år 1843 uppstigit till 1 frdr 36 sk. 8 r:st, med en skilnad emot samma års markegångspris af 24 sk. per stig; utgörande alltså, — obcräknadt de från Näsgårds län till Avesta bruk utgående, kronan behållna, räntckol, 2,8SO 4 stigar, hvilka bergslaget vid inköpet af nämnde bruk, såsom ett köpevilkor sig betingat, att emot bestämd årlig lösen af 16 sk. stigen af de skattskyldige utbekomma, och hvarom Kongl. Maj:t genom merberörda 1805 års resolution förklarat, det någon rubbning uti detta köpevilkor icke kunde ega rum, — alla till bergslaget anslagna skattebol 33,352 4 stigar, hvaraf 20,001 stigar betalas efter årligt markegångspris, och de återstående 13,351 * stigar efter nyssnämnda progressiva lösningspris, hvilket sednare likväl stannar vid markegångspriset, när det hunnit dit uppgå; att de förlänta ränte-och mantalskolen, tillsammans 32,202* stigar, fördelas lika mellan egarne till de så väl i Fahlun och kopparberget, som å landsbygden privilegierade 71 kopparhyttor sålunda, att kolen hvarje år, enligt från bergslagets hufvudkontor meddelad uppgift, af Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande anordnas på de brukande bergsmännen, af hvilka hvar och en måste ega minst 4 fjerdeparter och som, dels i egenskap af egare och dels såsom arrendatorer, innehafva nämnde hytteugnar, de der jemväl till någon del, under föreskrifna kontroller, begagnas till slaggbruk; egande ofvanbemälde hytteegare, som utgöra en från det egentliga bergslaget eller fjerdepartsegarne afskiljd korporation, att uppbära den så kallade liytterevenuen, eller skillnaden mellan det genom Kongl. Resolutionen den 5 Mars 1S05 bestämda progressiva lösningspriset för kronans behållna räntekol och markegångspriset för de öfriga skattckolen, hvilka skola godtgöras efter sistnämnde pris för hvarje år; att, vid sammanträde den 24 Maj 1844, fjerdepartsegarne, i förening med hytteegare och brukande bergsmän, under fortsatt yrkande af kopparräntans nedsättning från hvart tionde till hvart trettionde skeppund, såsom ett, efter bergslagets förmenande, oeftergiflig! vilkor för kopparliandteringens fortfarande bestånd och näringsiökarncs skäliga utkomst, uti till protokollet afgifvet skriftligt anförande, förklarat, det bergslaget, emot det att kopparverket, så i beskattnings väg som i andra afseenden, försattes, i likhet med andra bergverk, vore villigt afträda de privilegier och förmåner, som bergslaget ännu åtnjuter, och hvilka, efter bergslagets uppgift, egentligen skulle bestå i köpekolsrättigheten inom det den 2 Juli 1816 fastställda skogsdistrikt, bergs-frälsejords-afgiften och kronans deltagande i den så kallade prostekopparen eller bergslagets bidrag till presterskapets aflöning, äfvensom rättigheten till skattekolens vidare åtnjutande, samt medgifvit allmogens befriande från skyldigheten att samma kol in natura utgöra, under förbehåll, att hyttegarne må ega att framgent tillgodonjuta den dem tillförsäkrade skillnaden emellan det å de behållna räntekolen bestämda progressiva lösningspris och årliga mark'' Kongl.
Proposition, N:o 9. 31 gångspriset, men icke destomindre samtyckt, att allmogen finge med skattekolslefvereringen fortfara, om den sålunda åstundade; hvarjemte bergslaget yttrat den önskan, dels att nya bruksanläggningar, för hvilkas bedrifvande kol erfordras, icke måtte inom ofvannämnde skogsdistrikt vidare tillåtas, dels ock att alla domstolsärenden kunde få behandlas efter allmänna lagens föreskrifter af de ordinarie
Domstolarne, bergverkets ekonomi öfverlemnas åt dess innehafvare och Kongl.
Maj.t för Sig och kronan endast behålla tillsynen öfver grufvebrytningens ändamålsenliga bedrifvande och grundskattens ordentliga utgörande; äfvensom bergslaget fästat uppmärksamheten dervid, att då detsamma vore pålagdt en extra beskattning af 1,200 R:dr årligen till bergsskolan i Fahlun, hvilken vöre anlagd till nytta för Rikets bergverk i allmänhet och icke för bergslaget isynnerhet, billigheten syntes fordra, det berörde summa finge qvittas emot bergsfrälscjordsafgiften jemte bidraget till presterskapets aflöning; saint att, uppå kommilterades derefter till de af hvarje församling särskildt utsedde, vid sammanträdet närvarande, ombud framställda fråga, "huruvida sockncmännen i allmänhet eller hvilka bland deni önskade att hädanefter som hittills, äfven i händelse den af bergslaget medgifna inskränkning i dess privilegier i nåder fastställdes, leverera deras räntckol in natura till stora kopparberget, och jemväl mantalskolen, emot hittills åtnjuten ersättning för de sednare, eller hvilka åter ville för all framtid afsäga sig denna levereringsrätt och deremot ikläda sig skyldigheten att, utan uppsiigningsrätt, alltid erlägga lösen efter blifvande, i behörig ordning fastställde, markegångspris, med penningar för hemmansräntekolen, samt att, i stället för mantals- eller qvarntullskolen, betala mantalspenningar till det för denna ort stadgade belopp af 8 sk. banko'’, — Fulhnägtige för Thorsångs och Stora Schedevi socknar i Kopparbergs iögderi, Rättviks och Leksands socknar med Gopa Tunlag i Neder Siljans fögderi, Säthers och Gustafs socknar, jemte Mockfjerd» kapell under Gagnefs församling, samt dessutom af stora Tuna, uti Ofvanbron och Utombron indelade socken, Laxsjö bruk, jemte byarne Långmyran, Hästberg, Smälla och Idkerberg af Brobygge fjerding inom Ofvanbron, Silfsbergs och Skärsjö fjerdingar med Gränshammar» bruk samt Rämsbygden, Holmtjern och Myggsjön af Hesse fjerding inom Utombron, tillika med delegarne i den så kallade Vestroten N:o 145 i Svärdsjö socken, bestående af Öfre och Ytter Tenger, Lomborns och Björnåsens byar, under förebärande af dels ringa skogstillgång och dels utskogarnes alltför stora aflägsenhet från Stora kopparberget, för att kunna, utan kännbar svårighet, deras å dessa skogar tillverkade kol till Fahlun afföra, enstämmigt gifvit det svar, att de skaft skyldige i ofvanuämnde socknar, socknedelar och särskilda byar önskade för all framtid blifva befriade från så väl ränte- som mantalskolens utgörande in natura samt förklaras berättigade att på föreslaget sätt liqvidera ränlckolen efter årligt markegångspris och mantalspenningarne äfven kontant till det för orten stadgade be - 32 Kongl. Maj:ls j\åd.
Proposition, N.o 9. lopp; uti hvilket yttrande, så vidt det rörer befrielse från erläggande af mantalskolen, Åhls socknemän jemväl instämt, under tillkännagifven önskan att fortfarande få afbörda sig räntekolen på hittills vanligt sätt; hvaremot Wika, Sundborns, Svärdsjö, Bjursås, Gagnefs, utom Mockfjerds kapell, Tuna, med undantag af ofyanuppräknade delar och byar deraf, samt