Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
D ä r märkas vidare delikata öf verstycken af K r o n - berg, det ena öfver dörren, det andra öfver en s p e g e l.
E n d e l af m ö b e l b e k l ä d n a d e n är af g a m m a l t rödt siden m e d handbroderade hvita buketter.
G e n o m festsalen g å v i åter ut i trapprum- m e t o c h skärskåda ättens familjegalleri.
Där t r a p p v ä g g a r n a s m a r m o r b e k l ä d n a d slutar, t a g a porträtten vid.
D e s s a ha — l i k s o m åtskilligt a n n a t — h ä m t a t s från d e t u r g a m l a s t a m s l o t t e t i S c h w e i z.
V i f å v e t a e t t o c h a n n a t o m för- fädrens stolta b r a g d e r, o m dessa e n v ä l d i g a r i k s g r e f v a r, till h a b s b u r g a r n a o r u b b l i g t t r o g n a anhängare, o m hvilka traditionen vet förmäla, att d e t a n s å g s f ö r e n h e d e r f ö r e n m e d l e m af d e n s e n a r e s l ä k t e n att f å h å l l a i s t i g b y g e l n åt en H a l l w y l.
T r a p p u p p g å n g e n s v ä g g a r äro p r y d d a m e d d e l a r a f r u s t n i n g a r, pilar, a r m b o r s t o c h åt- s k i l l i g a t o r t y r r e d s k a p — allt från d e t g a m l a s l o t t e t.
I d e n ö f r e v å n i n g e n äro s o f r u m, toalett- rum, b a d r u m o c h en hel rad gästrum förlagda — alla s m a k f u l l t o c h k o m f o r t a b e l t i n r e d d a.
— O m m a n så u n d a n t a r k o n t o r s -, tjänare- o c h k ö k s o m r å d e n a, å t e r s t å r e n d a s t kägelbanan, origi- nellt o c h praktfullt a n o r d n a d i g u l d o c h g r ö n t s a m t d e t a f g r e f v i n n a n o r d n a d e lilla konst- industriella museet i entresolrummet ofvanpå vapensalen.
Här dröja vi gärna och bese de o l i k a s a m l i n g a r n a a f g a m l a s i l f v e r s a k e r, ske- dar, ur, d o s o r, a l l e h a n d a p r e t i o s a, s o l f j ä d r a r, s o m t i l l h ö r t f r a m s t å e n d e p e r s o n e r, fioler m.
S ä r d e l e s treflig är d e n a n o r d n i n g e n, att d e t t a m u s e u m l i k s o m porslinsrummet ligger alldeles f ö r s i g själft o c h e j är i n b l a n d a d t m e d h v a d j a g skulle vilja kalla h e m r u m m e n.
När m a n vandrar i g e n o m detta magnifika h e m, erfar m a n e n k ä n s l a a f g l ä d j e ö f v e r d e n personlighetens ande, s o m öfverallt träder fram, d e n p r a k t i s k a b l i c k e n o c h d e n g e d i g n a, säkra s m a k e n; o c h m a n ryser v i d tanken på, hur d ä r s k u l l e se u t, i fall d e b e s t ä m m a n d e h a f t det banala infallet att g ö r a en expositionslokal m e d s. k.
t a p e t s e r a r l y x.
— » A l l t är p r o f e s s o - rerna Clasons o c h Kronbergs förtjänst, » säger a n s p r å k s l ö s t g r e f v i n n a n v o n H.
O c h v i s s t är, att de b å d a, d e n förre m e d afseende p å d e n genialiska helgjutenheten o c h den senare m e d afseende p å viktiga detaljers mästerliga utfö- rande samt g e n o m de råd o c h anvisningar han lämnat v i d möblering o c h dekorering, ha en o f ö r v a n s k l i g ära af d e t s t å t l i g a v e r k e t.
Men o b e s t r i d l i g t t o r d e o c k v a r a, att d e t u t m ä r k t a resultatet delvis möjliggjorts g e n o m tillvaron a f g r e f v i n n a n s s e d a n 2 0 år t i l l b a k a h o p b r a g t a s a m l i n g a r, h e n n e s p e r s o n l i g a lifliga i n t r e s s e, ständiga tillsyn o c h orubbliga fasthållande v i d d e e n g å n g s a t t a m å l e n, så att a l d r i g n å g r a » g å för s i g » - p r i n c i p e r h a fått g ö r a sig gällan- de.
S å s o m något enastående vill j a g nämna, a t t i m ö b e l v ä g i n t e t n y t t anskaffats m e r ä n matsalsmöbeln, flygeln o c h några lampetter; alla a n d r a s a k e r f u n n o s f ö r u t, o c h d o c k g ö r a d e n u i n t r y c k af att a l d r i g u n d e r s i n t i l l v a r o h a h a f t a n n a t ä n d a m å l ä n att f y l l a d e n p l a t s de nu inneha — en omständighet s o m i c k e m i n s t b e v i s a r, h v i l k e t stu- dium och hvilken omsorg nedlagts i hvarje detalj.
— Alla g o b e l i n e r äro dels utförda, dels restaurerade hos Handarbetets Vänner.
3 IDUN 1899.
— i korstågen, samt slutligen H a n s v o n H.
, s o m anförde schweizarna i slaget v i d Morat 1476 o c h där besegrade Karl den djärfve af B u r g u n d.
F a n a n från d e n n a s t r i d f ö l j d e h o n o m s e d a n i grafven.
V i d en omflyttning, s o m nyligen gjorts af d e n riksgrefliga begrafningsplatsen, k o m d e n n a fana i dagen — en vidfäst pergaments- lapp upplyste o m dess historia — o c h n u har d e n n a d e s t o l t a m i n n e n a s a f t i d e n s t a n d illa m e d f a r n a d u k förts h i t.
D e t u r g a m l a S c h l o s s H a l l w y l står o b e b o d t s e d a n 1 8 7 0, d å g r e f v e v o n H a l l w y l s far skat- t a d e åt f ö r g ä n g e l s e n.
H a n s e f t e r l e f v a n d e g e m å l, f ö d d g r e f v i n n a v o n I m Hoff, f ö r e d r o g s e d a n en annan vistelseort.
T y s t n a d e n breder sig n u, s t o r o c h m ä k t i g, i n o m o c h u t o m d e sekel- g a m l a m u r a r n a, o c h f ö r g ä n g e l s e n ristar d j u p a runor i det ståtliga arfslottet.
M e n i palatset i N o r d e n r å d a lif, l j u s o c h l y c k a.
Den Prompt H a l l w y l s k a ättens stolta valspråk comme 1 ' aigle, pur comme Vor.
GURLI är: LINDER.
» LINIEN ».
E L L E A L A L I G N E — säger parisaren o m e n k v i n n a, h v i l k e n s t o a l e t t är sär- s k i l d t v ä l a f p a s s a d efter h e n n e s p e r s o n l i g a väsen.
D e n n a k o r t a s a t s är k a r a k t ä r i s t i s k.
D e n v i s a r, att i P a r i s är t o a l e t t f r å g a n i v å r a dagar n å g o t m e r än blott o c h bart en fåfäng- lighets- o c h utpyntningsfråga.
M a n uppfattar h e n n e d ä r s o m en s l a g s k o n s t, s o m står i b e - röring m e d själfva » d e n stora k o n s t e n ».
JSlle a la ligne — h o n h a r f u n n i t s i n l i n i e, s å får m a n v ä l r ä t t a s t ö f v e r s ä t t a d e t t a u t t r y c k.
T y d e n första åtgärd, s o m en parisiska m e d konstnärligt utveckladt sinne för toaletten vid- t a g e r, är e n d e n allra n o g g r a n n a s t e själfpröf- n i n g af sin e g e n gestalt.
Objektivt analy- Ä g a r e till p a l a t s e t äro grefve Walther von Hallwyl, sedan 1873 svensk undersåte, o c h hans grefvin- na, f ö d d Kempe.
D e n u r g a m l a riksgrefliga ätten v o n H a l l w y l h ä r s t a m m a r från Aar- gau i Schweiz.
A a r g a u v a r till 1 4 1 6 e n d e l a f d e s. k.
österri- kiska arfländerna, o c h ätten v o n H.
v a r b l a n d Habsburgarnas trog- naste och mäktigaste anhängare.
S t a m s l o t t e t a n s e s h a u p p f ö r t s re- dan p å 600-talet o c h en riddare D.
v o n H.
f ö r e k o m m e r 1 0 8 0 så- s o m ä g a r e a f a l l o d i e t o c h friherre- skapet H a l l w y l.
P å 1300-talet öfver- l ä t h e r t i g L e o p o l d a f Ö s t e r r i k e till ätten grefskapen F a h r w a n g e n o c h E o h r e m e d alla r ä t t i g h e t e r.
Ätten b l e f d å r i k s g r e f l i g o c h s u v e r ä n här- skare öfver dessa o m r å d e n.
D e n de- l a d e s i g s e d e r m e r a i flere g r e n a r.
En, den s o m grefve Walther v o n H.
tillhör, s t a n n a d e å a r f g o d s e t, d ä r d e n ä n d a till 1 7 9 9 b i b e h ö l l alla sina rättigheter oinskränkta.
B l a n d ättens m e r a märkliga m e d l e m m a r n ä m n a v i " Walther v o n H.
s o m täflade m e d R u d o l f v o n H a b s - burg o m kejsarkronan, Diethelm v o n H.
s o m stiftade klostret Saint Bla- sien, W a l t h e r I I v o n H.
, s o m deltog i i - i ^ y.
- 1 A. Blomberg foto.
HALLWYLSKA PALATSET: GARDSINTERIÖREN.
1 s e r a r h o n s i g själf, e n g å n g f ö r alla o r u b b l i g t f a s t s t ä l l a n d e d e v a c k r a o c h d e fula l i n i e r n a samt de karaktäristiska egendomligheterna hos sin k r o p p.
På det sistnämnda bör hufvud- vikten läggas.
Utformningen, accentuerandet af hvarje i n d i v i d u e l l n y a n s, s o m n a t u r e n ofta endast s v a g t antyder, eftersträfvar h o n m e d all e n e r g i.
Ett n å g o t o v a n l i g t sätt att gå, e n s ä r s k i l d h a l s e n s h å l l n i n g, ett h a r m o n i s k t a c k o r d i s k u l d r a n s o c h a r m e n s l i n i e r — ett e n d a d y l i k t m o m e n t är n o g f ö r att p l ö t s l i g t gifva d e n s ö k a n d e en t r y g g säkerhet.
Hon har funnit sin » karaktäristik ».
H o n skapar n u sin t y p, o c h sedan k u n n a m o d e t s växlingar i r a s k fart f å k o m m a o c h g å.
H o n accepte- rar d e m s å s o m e n k o r r e k t v ä r l d s d a m, m e n b l i r i c k e slaf u n d e r d e m.
Villigt fogar h o n sig efter alla d e o l i k a f ö r k l ä d n a d e r, s o m m o d e t o u p p h ö r l i g e n uppfinner, t y d e äro j u blott be- h a g l i g a v a r i a t i o n e r, h v i l k a h o n m e d oefter- härmlig virtuositet spelar p å det utmärkta grundtemat: hennes egenart.
K ä n n e d o m e n o m liniernas h a r m o n i utbildar äfven känsligheten för det helas måleriska ensemble.
B e t r a k t a t. e x.
d e t sätt, p å h v i l k e t p a r i s i s k a n friserar s i g.
Huru skickligt h o n be gagnar hårnålarna v i d ansiktets inramning, huru blicken och leendet formligen omgränsas, a c c e n t u e r a s o c h s ä r s k i l j a s; m e d h v i l k e n fri uppfinningsförmåga h o n väljer sina hårpryd- nader 1 » U n a certa idea » tillämpar denna k v i n n a i sin k l ä d s e l, o c h h o n v i l l g e n o m sin y t t r e m ä n n i s k a f ö r k r o p p s l i g a e n b i l d, s o m all- tid i h u f v u d s a k förblir d e n s a m m a.
Äger hon därtill kraft, finkänslighet o c h b e s i n n i n g, så k o m m e r ö f v e r h e n n e s p e r s o n att h v i l a d e n äkta skönhetens prägel, lika visst s o m öfver hvarje konstverk, hvilket uppstått g e n o m en förfinad kulturs befruktande.
A t t just sådana k v i n n o r ofta blifva b e g a b b a d e s å s o m m o d e d o c k o r, förklaras tillräckligt af d e n banala ytlighet, m e d h v i l k e n m å n g e n ur d e så k a l l a d e t o n g i f v a n d e k r e t s a r n a är v a n att d ö m a.
Det lugna b e - t o n a n d e t af en personlig egenart stöter d e m.
M e n h v e m står s e d - l i g t h ö g r e?
E n k v i n n a, s o m flyt- tar toalettfrågan in p å konstens o m r å d e o c h g e n o m s i n a i d é e r ska- par en kedja facta, hvilka sam- m a n l a g d a p å t r y c k a v å r t i d e n ka- r a k t ä r i s t i s k p r ä g e l, eller e n k v i n n a, h v i l k e n s t o a l e t t f r å g a h e l t e n k e l t är en kroppslig funktion, som hon v i l j e - o c h t a n k l ö s t ö f v e r l ä m n a r åt sin sömmerska, en kvinna, s o m i timtal l i d e l s e f u l l t h ä n g e r s i g åt t o a l e t t p r o f n i n g a r n a s n j u t n i n g f ö r att ä n d o c k till sist e n d a s t v ä l j a e n dräkt, hvilken, s o m b o d f r ö k e n m e d märkbar vördnad meddelar, be- ställts a f f u r s t i n n a n X.
eller gref- vinnan Y?
1 O m dräkten passar h e n n e s indi- v i d u a l i t e t, h e n n e s s ä t t att s k i c k a s i g, d ä r e f t e r frågar n u f ö r t i d e n k v i n n a n sällan.
H o n tänker aldrig: m e d d e n n a klädning vill j a g gifva en Watteaustämning — eller: den- n a d r ä k t skall falla n e d å t i l å n g a, s m i d i g a v e c k, d e n skall v e r k a s o m ett T a n a g r a draperi.
N e j, h o n sä- g e r: I g å r h a d e fru A.
f y r a v o l a n - ger p å sin kjol o c h lifvet v a r i fracksnitt.
Jag måste äfven låta sy m i g en kjol m e d fyra volanger, d e t b r u k a s n u l.
D e t t a är d e t v a n l i g a sättet, h v a r p å d e r i k a d a - m e r n a i vår tid behandla toalett- frågan.
O c h m å m a n icke le häråt, t y d e t är p å i n t e t v i s e n b e t y d e l s e l ö s
4 _ IDUN 1899.
LIKVAGNSKUSKEN.
FÖRIDUN AF SNORRE.
H VARJE DAG jag från mitt fönster såg Dystra, sorgliga begrafningståg, Vagnen med den svarta fjäderbusken, Och på vagnen troget alla da ' r, Körande sitt säkra svarta par, Satt den samme gamle likvagnskusken.
Grånad, trött och tungsint såg han ut, Aldrig för en endaste minut Röjdes i hans drag af lif ett tecken, Rakt framför sig blickade han slött, Och hans ansikte var blekt och dödt, Stelnadt i de samma dystra vecken.
Uti solsken som i ur och skur Ständigt samma sorgliga figur Satt där i den nötta svarta rocken.
Fast med åren mera trött och böjd, Satt han troget kvar uppå sin höjd, Sammanväxt, det tycktes mig, med » bocken » A. Blomberg- foto.
HALLVVYLSKA PALATSET: o c h o v i k t i g fråga.
H e l a v å r t s ä l l s k a p s l i f l i d e r där- af.
M a n k u n d e m å n g e n g å n g t r o s i g v a r a i d e n allra o b e t y d l i g a s t e l a n d s o r t s s t a d, så p i n a n d e s m a k l ö s t är t o t a l i n t r y c k e t a f d e n e l e g a n t a d a m - publiken i loger o c h å parkett p å våra teatrar.
M a n a n s e r d e t f ö r » g o d t o n » att v a r a e n f o r - migt klädd.
Ville våra d a m e r blott en g å n g rätt tänka på saken!
D e t individuella behag, som de endast allt f ö r l ä n g e b y t t u t f ö r ett b a n a l t g o d t k ö p s - v ä s e n, v i l l e v i åter s e f r a m t r ä d a h o s d e m.
Aldrig fanns det en blomstrande konst, utan att k v i n n o f a n t a s i e n o c k s å r ä k n a d e e n b l o m s t - ringsperiod.
K v i n n a n t i l l ä m p a d e i sitt f r a m - trädande de stora konstnärssjälarnas ofta dunkla och omedvetna impulser.
H u r u för- s t o d o i c k e P a l m a s d ö t t r a r att i s i n h å r k l ä d s e l få i n n å g o t af V e n e z i e n s s i n n l i g t y p p i g a, g l i m - rande prakt.
O c h har m a d a m e P o m p a d o u r skapat roeoccon — eller r o c o c c o n m a d a m e P o m p a d o u r?
Svaret ligger redan i frågan.
D e v o r o ett.
O c h v i tänka v i d a r e p å » direktoriets » kvinnor, p å dessa revolutionens hofdamer, hvil- k a i återuppvaknad lifsglädje gåfvo sina toa- letter o c h sin hårklädsel n å g o t af segerrusets öfverspända stämning.
V i t ä n k a p å d e n ele- gantaste k v i n n a, s o m Frankrike n å g o n s i n haft, på Josephine Beauharnais.
D e n antikhärmande stil, s o m k e j s a r N a p o l e o n p å t r y c k t e s i n t i d s k o n s t, s a m m a n v ä f d e h o n g e n o m fina r e m i n i - scenser m e d det skönaste epos hennes m a k e diktat: det egyptiska fälttåget.
Messalina och K l e o p a t r a, o m g e s t a l t a d e, f ö r v a n d l a d e efter en genialisk parisiskas n y c k — se där d e n n a p o - leonska tidens m o d e f o r m!
Eller m å m a n b e - t r a k t a m o d e t i d n i n g a r n a från å r e n 1 8 1 8 till 1 8 2 8!
H v i l k e n m ä n g d af förtjusande, indivi- d u e l l a m o t i v!
S å g r a c i ö s t, så l u f t i g t, så k o k e t t — o c h d o c k så h e l t o c h h å l l e t grävde damef Helt visst u t v e c k l a d e sig hos den tidens k v i n n o r .deras individualitet kraftigare än någonsin, b u r e n af d e s t o r a h ä n d e l s e r, s o m u t s p e l a d e s inför deras blickar.
D o c k h a r d e t ä f v e n se- n a r e g i f v i t s s k e d e n, d å v å r a k v i n n o r p å ett m e d v e t e t konstnärligt sätt fasthöllo sin t y p.
Men o m v i nu göra front m o t den t o m m a MATSALEN.
d o c k e l e g a n s e n, så v i l j a v i d ä r m e d p å i n t e t s ä t t ö f v a p r o p a g a n d a för d e n s o r t s e x t r a v a - g a n t a m o d e d a m e r, s o m a tout prix v i l j a v a r a originella.
H v a d v i e f t e r t r a k t a är i n d i v i d u a l i - t e t e n s s a m v e t s g r a n n a v å r d a n d e, d e n fria ut- v e c k l i n g e n af m e d v e t e n g r a t i e, k o r t s a g d t, e t t af k o n s t n ä r l i g k ä n s l a u p p b u r e t h e l t.
Naturen har gifvit våra kvinnor m y c k e n skönhet; m å d e därtill l ä r a s i g att v a r a s k ö n a p å e t t per- sonligt sätt.
(FÖR A. Blomberg foto.
IDUN EFTER » DIE ZEIT ».)
HALLVVYLSKA Så en dag, jag minns det som i går, Solen sken och det var ljuflig vår Efter alla skurarne och rusken, Ifrån fönstret såg jag i allén, Hur från kyrkogården smått i sken Emot vanan körde gamle kusken.
Och jag såg så underbar en syn: Älsklig, blåögd, ljus och skär i hyn Satt en liten flicka med på » bocken », Varsamt armen han om henne slöt, Och en flod af ljusa lockar flöt, Som förgyllde rent den svarta rocken.
Ifrig, strålande och varm och glad Kanske första gång en promenad PALATSET: HVARDAGSSALONGEN.
- g IDUN 1899.
- ej till » Ribbings grund- linjer »? — som genom ett m y c k e t originelt uppträ- dande, hvari barskhet o c h välvilja v o r o på ett egendomligt sätt par- ade.
För studenterna var j u R i b b i n g s dugan- de verksamhet i stads- fullmäktige o c h lands- ting föga bekant; mera bemärkt blef hans upp- trädande i riksdagen, där han såväl i gamla prä- steståndet s o m seder- mera i Andra kammaren (ä867 — 72) o c h i Första (1875 — 79) m e d skärpa o c h kvickhet häfdade sin konservativa stånd- punkt.
, iJiomoerg foto, HALLWYLSKA PALATSET: ENTRERUM I Efter hästar fick den lilla ungen.
Om i likvagn, det var samma sak, Glädjen aldrig högre » stått i tak », Om hon uti gullvagn åkt med kungen.
TREDJE för hans enskilda kärt m i n n e.
LARS Hos den gamle i ett enda slag Ljusnat upp hvart tungt och dystert drag, Och hans ansikte är som förklaradt.
Fenomenet jag med häpnad ser — Likvagnskusken riktigt hjärtligt ler, Se ' n den lillas blick han ömt besvarat.
Snabbt har synen ilat mig förbi, Men en glimt utaf dess poesi Ristade sig in uti mitt minne, Och det tycks mig åter, att jag ser, Huru barnet jublar, gubben ler, Och den taflan värmer än mitt sinne.
Dag på dag jag åter honom såg Uti spetsen af ett dystert tåg Krupen in i vanliga fodralet, Men nu höll jag gubben hjärtligt af, Ty jag sett, när masken fallit af, Lif och värme bakom döda skalet.
SIGURD RIBBING.
•pTT OFVER HELA landet välbekant Up- salaoriginal, förre pro- fessorn i teoretisk filo- sofi fil.
jubeldoktorn Sigurd R i b b i n g har, en- ligt telegram från Up- sala, aflidit där vid 82 års ålder.
Den hädan- gångne har i många stu- dentgenerationers min- n e präglat sin bild lika m y c k e t genom sitt trog- na byggande på d e n filosofiska • grundval, s o m lagts af hans läro- mästare Geijer o c h B o - ström — h v e m känner OLOFSSON.
FÖRSTE PRISTAGAREN PÅ SKIDTÄFLINGARNA I SUNDSVALL.
EN Lycklig, tacksam att hon åka får, Mellan slingorna af gullgult hår Hon sin klara blick mot gubben vänder, När de svarta sättas i en traf, Som de aldrig förr ha vetat af, Klappar hon förtjust i späda händer.
VANINGEN.
Som tentator var han på sin tid ganska fruk- tad för sin kända be- nägenhet att » kugga ».
Men trots alla egenhe- ter var R i b b i n g i grun- den både aktad o c h af- hållen.
D e studenter, som under tidernas lopp sluppit inom gränserna umgänge, ha h o n o m också i P RISTA GARINNE-TRIO » KUNGENS LAPP ».
I OCH mars uppfriskande färd på skidor, än o m hvilan tages i en skvallerkonselj vid aftonlampans bleka sken.
Å t m i n s t o n e äro dessa tre pristagarinnor lefvande vittnen på skidsportens förträfflighet, ty hurtigare o c h duktigare flickor kan man näppeligen se.
DUN H A R I D A G nöjet att presentera den täcka gruppen af de tre kvinnliga pristagarna i de nyligen afhållna stora nationella skidtäflingarna i Sundsvall.
Det var i » damernas längdtäfling på fem kilometer, » o c h l:sta priset (en silfverbägare, skänkt af föreningen för skidlöpningens befräm- jande i Sverige) förvärfvades uf fröken Frida Berg- Vi meddela också det karaktäristiska porträttet af » kungens l a p p », d. v. s. lappen Lars Olofsson från man, född i U m e å 1878.
A n d r a o c h tredje prisen Arvidsjaur, hvilken vid samma skidtäflingar tog — äfvenledes silfverbägare — togos af fröknarna konungens hederspris som förste man i den stora Gunhild Brodin, född i Skutskär 1878, o c h Svea längdtäflingen Sundsvall — H e r n ö s a n d — Sundsvall.
Bergman, född i Nordmaling 1880.
H a n tillryggalade härvid 96 k m.
på en tid af 8 tim- Denna lilla treväppling tillhör s a m m a h e m.
mar, 41 min.
o c h 46 sek. På vår fotografi är han Körsnären A.
Bergman o c h hans fru äro föräl- klädd i den vanliga lappmansdräkten, m e d lång ned- drar till Svea.
Frida är hennes kusin, o c h Gun- hängande grå blus, blå ylleskjorta eller hvad man hild B r o d i n är sedan sju år tillbaka s o m barn i skall kalla det, försedd m e d broderier i lysande fär- deras hem.
ger på kragen.
På bröstet prunka de två medaljer Frida är född i skidsportens hufvudstad, Umeå, han nyligen eröfrat s o m förste pristagare i längdlöp- där hon började åka skidor vid 12 års ålder samt var sålunda vid sin flyttning till Berg- manska h e m m e t för 5 år sedan försig- k o m m e n i konsten.
i H o n blef därför också de andra flic- j kornas lärmästare o c h ledarinna, o c h ännu ha de senare icke » gått ifrån mä- starn », ty i fjor togo de tre flickorna pris vid skidklubben Vidars täfling i Sunds- vall i s a m m a ordning s o m nu vid de nationella täflingarna.
D e två äro emel- lertid goda lärjungar, s o m följa » mästarn » tätt » i spåren » o c h icke hittills blifvit förbigångna af andra.
Alla tre idka de skidsporten såsom lämplig förströelse o c h uppfriskning emel- lan arbetet vid nålen, ty alla tre arbeta de dagligen i affären o c h biträda o m v ä x l a n d e i hemmets öfriga göromål.
D e göra un- der vintern sina aftonpromenader på skidor, o c h när söndagen m e d litet mera frihet k o m m e r, så äro de tidigt ute, antin- gen för sig själfva eller m e d skidklub- b e n V i d a r på dess utfärder, o c h gifva då ej efter för den manliga u n g d o m e n i kraft o c h smidighet att behärska den glidande skidan.
Förra året gjorde de sin första långtur tillsammans, till Hernösand, ungefär den väg s o m nu - var banan för den stora längd- löpningen eller nära fem svenska mil.
Om söndagarne göra de i regel turer på 1 k \ % mil.
R e d a n af den lilla gruppen här bredvid får man det goda intrycket af friska o c h hurtiga ansikten, där hälsa o c h glädje spela i hvarje drag, men ser man d e m i verkligheten, så skall man finna blom- strande kinder och kraftiga drag, h vilka skilja sig väsentligt från kammarluftens veka drifväxter.
Det ligger munterhet o c h lif i blicken, o c h säkert löper nålen v i d arbetet fortare efter ett par tim- O. W. Olsson foto.
FRIDA BERGMAN.
SVEA BERGMAN.
GUNHILD BRODIN.
EN PRISTAGAHINNE-TIUO.
— ningarne vid B o d e n o c h n u i Sundsvall, o c h i han- den håller han det kungliga priset, en ståtlig, tung silfverkanna, försedd m e d konungens krönta namn- chiffer o c h inskription.
Det var m e d af stolt rörelse tårade ö g o n den käcke lappmannen m o t t o g detta pris ur prisutdela- rens, major Heijenskölds hand.
» V i d den här skil- jer jag m i g aldrig, aldrig så länge jag 1 ef ver o c h kan röra ett finger till arbete, » sade Lars Olofsson.
6 — helst då ett vänligt, men absolut osympatiskt: » det där är ju ingenting att grubbla öfver! » möter h o n o m.
V o r e det någon, som m e d deltagande öfvertygelse sade: » j o, det där förstår jag fullkomligt, jag kan mycket väl tänka mig in i det! » — då skulle grubb- laren strax o c h tacksamt klarna u p p igen.
Det är tack vare ett intimt samförstånd m e d patienterna, s o m skickliga läkare, hvilka äro stora människokännare o c h människovänner, hafva en sådan underbar, exceptionell makt öfver sinnessjuk- liga.
Den sjuke är misstänksam o c h lättrogen på en gång, det ena upphäfver visst icke det andra.
H a n är sangvinisk, hoppas o c h tror, o c h d e t v o r e myc- ket illa att rubba hans h o p p o c h tro.
Å andra si- dan ligger han m e d anledning af kanske blott ett löst ord o c h räknar ut de vidunderligaste saker efter en logik, s o m endast kan finnas hos en instängd sjukling, m e n s o m för h o n o m är fullt bindande o c h klar.
Man b ö r undvika hviskningar o c h hviskande samtal i rum, som gränsar till patientens.
H a n hör ofullständigt, m e n dock så mycket, att han är fullt på det klara, att samtalet gäller h o n o m.
Det är något, s o m döljes för h o n o m naturligtvis,__och allt- sammans är verklig tortyr för h o n o m.
Äfven o m den ömmaste m o r försäkrar, att det icke gällde h o n o m, stannar ett pinsamt tvifvel kvar i hans sinne.
» Jag tål icke vid det där irriterande hviskandet ändå, » klagar han.