Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet föreslagna Bevillning å Sparbanker; i hvilken reservation Herr Uggla, Göran, Gustaf, Herr Vingård Joli. af, Herr von Ehrenheim och Herr Bäckman instämde.
Herr Stahle uppläste följande :
Då jag mot min öfvertygelse ej kunnat för ena mina tänkesätt med Högloft.
Utskottets fattade beslut, rörande grunderne för Bevillnings utgörande, anser jag det vara min skyldighet, att inför Riksens Högloft.
Ständer och deras Hufvudman, Svenska Folket, redovisa för orsaken till denna min skiljagtighet i ett så vigtigt ämne.
Af allmänna rösten äro nu varande eller 1818 års Bevillningsgrunder klandrade, såsom orättvisa och olämpliga, emedan Statsbördan derefter är ojemt f irdeldt, så att den fattige får betala för den rike, den idoge för den syslolöse, det synbara för det verkliga, och ändteligen att större delen af Statens förmögenhet är skattfri.
Detta rättmätiga klander, som blifvit framstält från alla Stånd, har öfverlemnats till detta Högloft.
Utskotts afhjelpande.
Med Utskottet har jag delat de bekymmerfull öfverläggningar, som uppstått i detta grannlaga ämne, och då jag erfor, att Högloft, Utskottets pluralitet, emot -allmänna röstens önskan, ansåg lämpligast, att bibehålla 1818 års, i min tanka fglagtiga, Betril!-- 4g BeviUnings-ZJtskottets Betänkandert. ningsgrunder med några förändringar, som åtminstone ej förbättrar elem, så frarnlemnade jag ett nytt och enkelt Förslag till BevillningsStadga, hvars grunder hafva af åtskillige bland!
Utskottets Herrar Ledamöter blifvit ansedde stödde på billighet, medförande en rättvis fördelning af Statsbörderne, då hvar och en sålunda återgäldade det beskydd han af Staten åtnjöte, ledande till den minst möjliga vilkorlighet vid deras tillämpning och till redighet vid debiteringen, genom de få uppbörds-artiklar, som. derigenom uppkomma, verkande till den af flere håde inom Riks Stånden och eljest öfverklagade Minimi-Tabellens upphörande, äfvensom till den fördel, att Riksens Höglofl.
Ständer icke sättas i nödvändighet, att vid uppgörandet af Bevillnings summans belopp anslå den högre än verkliga behofvet, ett högst obetydligt öfverskott undantaget till fyllande af möjliga afskrifriingar och, i afseende på den föreslngne beskattningen å lösören,’ träffande öfverflödet, då.en mängd utländske artiklar dervid förbrukas, utan att likväl på sätt man befarat, hämmande industrien, enär denna beskattning ej kunde blifva så tryckande, att den förorsakade indragning i hvad mode och vana gjort oumbärligt.
— Häremot har å andra sidan de hufvudsakligaste Anmärkningarne blifvit rig. tade mot den delen af Förslaget, som angår beskattningen af lös egendom, hvarvid är anfördt, att beskattningen deraf innebär en orättvisa, så vida den är ett capital, som icke lemnar någon ränta, än mindre någon vinst, samt ej sällan sakpar en bestämd .redbarhet och varagtighet, jern - Bivillnings-TJ t slottets Betänianderi. vä! i det ögonblick den utgör ett föremål för beskattningen; att en sådan åtgärd är så mycket mera obillig, som endast den slags egendom, hvaraf afkomst följer, kari rättvisligen åläggas, att bidraga till Statens understöd; att en uppgift af hvarje Skattskyldigs egendom till Taxerings undergående egenteligen ej är annat än en slags bouppteckning, hvarvid man derjemte inutes af den vid dylika tillfallen förekommande svårigheten, om ej omöjligheten, att bestämma värdet; att genom den föreslagne beskattningen å lösören icke allenast inskränktes hvar och en till blotta anskaffandet af sådan egendom, sorn inbringar afkastning, hvarigenom Näringarnes förkofring hämmas och industrien qväfves, då *man snart sagdt bestraffar den, som användt sina tillgångar på dylik egendoms inköp, utan lägges äfven hinder i vägen för den förmögenhet, som uppkommer genom besparade medels användande till vissa ett inre värde, egande husgerådssaker m. m.; att en trögare afsättning för Städernes Handtverkare i deras närvarande näringslösa tillstånd såmedelst beredes; och det ej är med rättvisa förenligt, att en jordbrukare, nedtryckt af missväxt eller andra olyckor, under tiden skattar för sina dragare, inventarier, samt oförsåld spannexnål, eller att en fabriksidkare erlägger Bevillning för oförsålda förädlade varor eller ännu obegagnade rudimaterier.
— Hvad sålunda inom Utskottet blifvit anfördt, såsom skäl till mittBevillnings
Förslags förkastande, torde vid en närmare granskning icke innefatta några skäl. — Höglofi.
Utskottet hai ansett det innebära en rättvisa, at$ 7» Bevillnings-Utskottets Betänkande.)!
. beskatta lösegendom.
— Då skatt utgör en skydds afgift för egande rätten, så är den ej orättvis till dess grund, emedan all slags fast och lösegendom njuter lika vård och beskydd af Statens Dagar.
Men det är efter rätts begrepp orättvist, att den ena medborgaren, som nedlägger sin förmögenhet i fastighet, skall derföre erlägga skydds, afgift, och den, som förvandlar sin ofta vida större tillgång i lösegendom eller bibehåller den oförvandlad i Capitaler, skall derföre vare skatt, fri. — Detta synes Utskottet till någon del insett, .och derföre skattlagt de personer, som förvandla en del af deras förmögenhet i Vin, Caffe, The, Sidentapeter, Sängar, Soffor, Stolar och Gardiner, äkta förgyllning på meubler, mahogeny eller andra utländska trädslags soffor eller stolar, sidenklädnlngar, Capotter, Peliser, Pälsar m. m. mindre klädespersedlar, hufvudbonader, halsdukar, band med mera af Siden, samt Kort och Tobak.
Ar det rättvist att denna slags lösegendom skall beskattas, så måste det tj vara orättvist hvad jag föreslagit, att utestående fordringar, capitaler och all lösegendom bör påläggas afgift till Staten.
Utskottet har ansett, att ett Capital, som icke lemnar någon ränta, ännu mindre någon vinst,, samt ej sällan saknar en bestämd redbarhet och varaktighet, jämväl i det ögonblick den utgör ett föremål för beskattningen, ej bör beskattas.
— Om denna grundsats vore rigtig, det jag likväl ej tror, hvarföre har Utskottet derifrån afvikit och på sätt iag förut nämnt, vill beskatta kläder och meublerj som säkert hvarken lemnar ränta eller vinst, — och ej eller eger bestämd Bcvillnlngs-Utskottels Betänkanden.
71 redbarhet och varaktighet.
— Ehuru det beror af hvar och ens ftia val, att, enär så ofta den behagar, omsätta och förvandla dess förmögenhet i fastighet, contanta penningar,’ utestående fordringar, frulctgifvande eller olruktbärande, redbar och varagtig eller oredbar och ovaragtig lös egendom.
— Så hvarken kan eller bör en slik egande rättens, obegränsade frihet i något fall utestänga, Statens rätt till skyddsafgift af den i Staten befintliga enskilda förmögenhet, emedan den, under hvad benämning som hälst, njuter i egarens hand helgd och vård af Statens Lagar.
Och för att få en rättvis grund för beskattningen, lärer ingen fullkomligare finnas, än den jag föreslagit, att uppskatta all enskild — fast och lös egendom i Capital värde, och dervid proportionerligen fördela Bevillningen, sedan hvar och en från dess Capitalvärde afdragit dess gäld, så att endast den verkliga eller behållna förmögenheten blir föremålet för beskattningen; — emedan verklig förmögenhet är ej alltid synbar, och synbar förmögenhet är ej alltid verklig. — Höglofl.
Utskottet har vidare förklarat, att mitt förslag är obilligt, emedan endast den slags egendom, hvaraf afkomst följer, kan rättvisligen åläggas att bidraga till Statens understöd.
— Afven detta yttrande står i uppenbar strid med Utskottets fattade beslut, att all synbar förmögenhet skall beskattas, emedan hvad som är synbart ej alltid lemnar någon afkomst; och derföre efter Utskottets åsigt borde vara skattfri, för öfrigt åberopas hvad jag näst förut anfört, hvilket äfven vederlägger denna anmärkning. —- Bevillningsutskottets Betänkandtn.
Såsom hinder emot mitt förslag är anmärkt, att de skattskyldige skulle blifva nödsakade göra Boförteckning, och derjemte mötas af omöjlighet teti, att bestämma, värdet.
Någon Boförtecknings åtgärd är hildrig af mig föreslagen, jag liar nämnt, att de skattskyldig?, summariter under benämning lösegendom, skola till visst varde belopp uppgifva deras rörliga förmögenhet, och för en slikuppgift kan så mycket mindre erfordras någon Boförteckning, som hvar och en lärer ungefärligen veta hvad han eger, och frågan aldrig kan bli, att på Biksdalern noga uppgifva beloppet deraf, i synnerhet som Bevillningsafgiften å slik. förmögenhet troligen ej kunde öfverstiga 8 4 sk» för hvarje 1000 R:dr värde.
Deremot anser jag
Hög lufi.
Utskottet Slagt de skattgifvancTe, att ovillkorligt aflemna Boförteekning öfver deras sidentapeter, öfverdrag, sängar, soffor, stolar, gardiner, klädningar, capotter, pälsar, peliser, hufvudbonader, halsdukar, band, m. m., så att derest en slik föreskrift är felaktig, tillhör den mera Högloft.
Utskottets, än mitt Förslag.
Afven har Höglofl.
Utskottet ansett mitt förslag oantagligt derföre, att det kunde föranleda dertill, att hvar och en inskränktes till blotta anskaffandet af sadan egendom, sorn inbringar afkastning.
— Denna grundsaUs, att det är skadligt för ett Iand, att dess förmögenhet omsättes i sådan egendom, som inbringar afkastning, är ej öfverensstämmande med den allmänt gällande Stats Oeconom iska regel, att ju mera hvar och en enskild genom dess förmögenhet» afkastning Bevillning*-Utskottets Betänidnderi. 73 Iean förtjena, desto rilcare blir det stora hela eller Staten. —.
Således för det mitt förslag in» nebnr denna stora syftning borde det endast der. före f arnför alla andra förslager antagas, ty då vore dess fördelar oberäkneliga, emedan allmänt väl är högsta målet för .Lagstiftningen.
Slutligen är emot mitt förslag anfört, att det ej ar med rättvisa förenligt, attén jordbrukare, nedtryckt af missväxt eller andra olyckor, under tiden skattar för sina dragare, inventarier samt oförsåld spannemål.
— Häremot får jag anmärka att efer nu gällande, och äfven efter hvad Utskottet föreslagit, måste en jordbrukare betala skatt af dess jord, äfven då den ger missväxt, och det ena beskattningssättet är ju då lika så orättvist, som det andra, men det lärer undgått Utskottets uppmärksamhet, att den jordbrukare som lider missväxt eller andra olyckor, är ostridigt berattigad till afkortning, och således äro dessa mot skäl mot Förslaget, intet skal. ■—-
Men då för öfrigt af detta inkast kan dragas den slutsats, att mitt förslag innebär en syftning, att ännu hårda, re beskatta jordbruket, Bruksrörelsen, Handelen och Näringarne, så anser jag mig skyldig ådagalägga, att mitt Förslag endast afser lindring i beskattningen för dessa, hvilken lindring skall och måste uppkomma derigenom, att den hittils skattfria stora rörliga förmögenhet, som eges af sådane personer, sorn efter nu gällande Författningar ej derföre utgöra Bevillning, kommer uti skattskrifnings beräkningen att ingå, och för att upplysa detta, torde tillåtas mig få framställa: 74 Bevillriingi-Utsköttets.
Efter 1820 års Tabell finnes i Sverige omkring 5 00,000 Hushåll, öfverhufvud beräkn ;dt kan man med tämmelig säkerhet antaga, att på hvarje hushall belöper värdet af all slags lös egendom till minst 500 R:dr, sorn gör på 500,000 Hushåll ett Gapital-värdeaf Hulr 250,000,000.
Efter en värd Uedamots afgifne uträkning utgör födämnets värde, beräknadt till endast 12 sk. öm dagen för hvarje person . ” 288,000,000.
Utestående fordringar med och utan Inteckning ... . ” 60,000,000.
Contanta rurelse-capitalet . ’’ 30,000,000.
Som utgör tillhopa 628,000,000. lös egendomsvärdet, som nu är nästan skattfritt då deremot, efter nu gällande Beskattningsgrund, 270,000,000 fastighetsvärde ensamt mäste utgöra Bevillningen. ■— Att således fastighets-egarne eller jordbruket skulle genom mitt BevillningsFörslags antagande vinna en stor nedsättning och jemnkning i jlen nu tryckande Bevillningen, är lika så solklart, som det är ostridigt, att nära 1000 Millioners egendomsvärde är mera än 270 som nu endast beskattas. -—
På desto flera personer en stor börda kan fördelas, desto lättare blir den att bära; så förhåller det sig äfven med Statsutlagornes utgörande.
Utskottet kan jag ej dela den öfvertygelsen, att det är orättvist, att en Fabriks idkare erlägger Bevillning för oförsålda förädlade varor, eller ännu oberedda rudimaterie!-. — Ar Bevillnings-Utskottets Betänkanden.
75 ■varulagret försålt, så skall han ju äfven betala skyddsafgift, för det derföre erhållna belopp, som blifvit förstoradt genom den derå erhållne vinsten, och då blir afgiften så mycket större.
— Således blir beskattningen för egaren enahanda om varorne äro försålde eller ej, emedan den blir större i förra och mindre i det sednare fallet, och således i den sistnämnde minskade afgiften ligger vederlag för det varorne aro oförsålde eller oförädlade, och detta beskaftningssätt synes vara rättvisare, än det nu gällande, hvarefter Handlande, Fabrikörer och Näringsidkare äro underkastade en godtycklig, oproportionerlig Beskattning, ehvad deras rörelse lemnat dem under loppet af året vinst eller förlust.
Sedan jag på detta sätt besvarat och vederlagt de hufvudsakliga anmärkningar, sorn blifvit uppstälde emot mitt Bevillnings-Förslags antagami de, anser jag mig skyldig att i vissa delar något närmare utveckla innehållet af mitt Förslag.
Då jag i mitt Förslag framställ, att all verk. lig förmögenhet i fast och lös egendom skulle till Staten erlägga en ciss årlig afgift, har ej min afsigt varit, att afgiften skulle utgå lika, utan min mening är, att den fruktbara egendom skulle erlägga en större, och den ofruktbara en mindre Bevillningsafgifr, hvilket på den sednare torde komma att utgöra 24 sk. af 1000 R:dr värde, så att 12,000 R:dr värde i ofruktbar lös egendom ej kom att erlägga högre Bevillning än 6 R:dr, som efter nu gällande
Bevillningsstadga utgöres för ett rum med sidentapeter, för 6000 R:dr ofruktbart lös egendoms.värde ej högre Be - *] 6 Bevillning!-Utskottets
Bet tini and tn. villning, än som nu utgöres för en mahognystol, och för 333^ R:dr varde ej större Bevillning, än den, sorn den fattigaste bonde nu betalar för det han nytjar tobak
Orri det är motbjudande, att emot sa lindrig afgift beskatta åkerbruks, Bruks- och SlöjdeInventarier, så kunna de undantagas från beskattning, utan att den af mig föreslägne Beviliningsgrund derigenom förändras i dess tillämpning.
Emellan Statens Ämbets- och Tjenstemän och enskilda personer är den olikhet, att de sednare ega fritt använda deras tid med sådan syselsättning, hvarigenom de tillskyndas inkomst och .fördelar, då deremot Ämbets- och Tjenstemän äro skyldige uppoffra ali deras tid och omsorg för Statens tjenst; emot den lön de åtrijuta, och då desse sednare betala lika personlig och egendoms skyddsafgift med de förra, torde det vara rättvist, att Ämbets- och Tjenstemän befrias från Bevillnings erläggande af lön, eller åtminstone att den nedsättes till vida lägre procent, äq den nu är, och att den innehålles, och redovises af det verk, som utbetalar lönen.
Den Näringsafgift-jag föreslagit, skulle endast komma i fråga, att utgå af sådane Näringsidkare, som ej ega så stor verklig förmögenhet, att en deremot svarande Bevillning deraf kunde utgå, emedan annars den omständighet kunde in. träffa, att Näringsidkare som suttit i full rörelse, kunde bli skattfri, ehuru de delat medborgerliga fördelar med de skatlgifvande.
Om så skulle anses nödigt, kunde den af mig föreslägne Nämnd tilldelas den rättigheten.
Bevillnings Uctiotteis Bttånkandtn, 77 att ålägga de slcattskylclige med ed fästa deras uppgifter, då deremot gjordes anmärkning och. förekomne gällande skäl och anledningar deitill föranledde.
En slik edgång åligger Rikets Handlande efter nu gällande Tulltaxa, i afseende på varu värdets uppgift.
Hvarföre jag föreslagit en bestämd dag eller den 26 Martii, då alla uppgifterne årligen borde aflemnas till TaxeringsCornmitéernes Ordförander, har, jemte många andra orsaker, den liufvudsakliga, att en viss dag om året bör vara en ståndpunct, då allt varubyte och omsättning anses upphöra, och på det sättet utrönas, hvad Rikets förmögenhet hos hvar och en utgör i Capital-värde.
För öfrigt åberopar jag hvad Herrar Karnmarrätts-Rådet Uggla och Major Kuylenstjerna hvar för sig så grundeligt och upplyst anfört, den förra emot nu varande Bevillningsgrunder och den sednare emot 1810 års Bevillningssätt.
— Hetta mitt utlåtande, jpmfe mitt förut in« gifne Bevillnings-Förslag anhåller jag måtte få åtfölja Höglofl.
Ständer, såsom min särskilda tanke, om rätta sättet för bevillningens utgörande.
Med Herr Landshöfding af Vingård instämmer jag, alt mitt Bevillnings Förslag är ett raskt steg inpå den rätta rikedomens gebit, men vi äro ju Svenskar och böra gå rakt fram till det stora målet: Rättvis Lagstiftning.
Afven börjar jag dela Herr Landshöfdingen* öfvertygelse att mina JJevillningsgrunder ej vid 78 Bevillnings-Utskottets Bttänkånden. denna Riksdagen varda antagne, men att den tid troligen torde komma, då man nödsakas tillgripa dem, och att de som mycket annat torde behof* va sin liggetid och afvagta opinionens röst samt skarpsinniges granskning.
I så fall återstår endast för mig, att för kommande Rikets Ständer på griften af mitt Bevillnirtgs Förslag plantera den sköna blomman Förgät mig cj.
Härmed förenade sig Herr Beckman, som anhöll att dess till Protocollet i Höglofl Utskottets första afdelning den i4:de dennes gjorda skrifteliga anförande måtte bifogas betänkandet.
Ben z:dra Maji. ' rS ' . • ' S. D. Anhöll Herr Ehrenheim, R. F., att dess till Utskottets första afdelnings-Protocoll den 24 Mars i följd af gjord reservation mot afdelningens fattade beslut, i anledning af Herr Uggla, Göran, Gustaf, motion om antagande af det, utaf Herr von Törne vid 1815 Ars Riksdag afgifne Bevillnings-Förslag, ingifne skriftliga anförande måtte få åtfölja Höglofl.
Utskottets Betänkande, rörande grunderne för den allmänna Bevillningen till ‘Riksens Höglofl.
Bifölls. — Ut Supra.
Ex protocollo Clas Livijn.
Utskotttts Betiinianden. 79 Bilaga till Herr von Ehrenheim* uti Protokollet för den 21 April intagne anförande Litt. A. — Calcul som visar att afdrag för skuld och fastighet och Capitalisterna* directa beskattning snarare bör medföra en ökad inkomst för Staten, än denna method bör kunna leda till förlust.
En millions Capital räntar, å 6 proc. 60,000 R:d. hvarå bör betalas 5 proc., efter hitintillsl antagen beräkning gör . . 3,000 S.a R:dr 3,000 Fastigheter å en millions värde betala 2 p:r Mille 2,000 Statscassan vinner således derigenom att Capitaler direct beskattas 50 procent eller . . . . 1,000 S:a R:dr 3,000 Häraf synes att faran ej är så stor, som man velat påstå, att medgifva afdrag för bevislig skuld å fastigheter, ty om man än antager att -|:del af alla utlånta Capitaler skulle kunna undandragas beskattning, så blir resultatet följande: 100,000 R:drs Capital 150,000 R:dr] fastighets som räntas å 6 procent värde betalas till Staten gör 6000 R:dr, betalas i Bevillning ä p:r milli. 5 procent deraf med R:dr R:dr 300. 300.
Då man hitintills under det penningarne (Sedelmyntet) årligen försämrat* ansett Capitaler 8o Bevillnings-Utskottets Beiänkanden; böra betala 5 procent af räntan i bevillning, synes ej obilligt, att, om sorn man förmodar myntvärdet stadgas, lika stor Bevillning äfven hädanefter deraf erlägges.
Utdrag af Protocollet, hältet i Första Afdelningen af Riksens Häglof. Ständers Eevillnings- Utskott under Lagtima Riksdagen i Stockholm nedanstående dagar i Martti och April månader år 18a 3.
Den 24 Mars. S. D. Protocollet för den so:de 1 denna Månad justerades, hvarvid Eric Svenson från Bohus Län och Herr von Ehrenheim, Eich. Fred., i enlighet med de af dem gjorde reservationer mot Höglofl.
Afdelningens fattade beslut i anledning af Herr Ugglas motion om antagande af dt t utaf Herr von Törne vid 1815 ^rs Riksdag afgifne Bevillnings Förslag, aflemnade 1 1:0 Eric Svenson ett skrifeligt anförande af följande innehåll : :,Då H< glofl.
Afdelningen vid sista sammanträdet fattade det teslut, att afstyrka antagandet af det ut f Herr von Törne uppgjorde Bevillnings-Förslag, kunde jag, i öfveienstämmelse med min öfvertygelse, ej annai än Bevillnings.Utskottets Belänkanden. 81 jin reservera mig deremot och får nu, enligt mig då iemnadt tillstånd, afgifva mitt särskildta yttrande i ämnet.
Beskattning efter behållen inkomst eller efter synbar förmögenhet äro de olika hufvudgrunder på hvilka Bevillningens utgörande blifvit byggdf.
— Med en enkel åsigt kan man ej annat än gilla den förra, såsom stödd på rättvisa, ett stöd, som icke kan bortryckas u~ tan en gifven skadlig följd, så val för Staten, som för enskildte.
Inga bemödanden böra vara för stora för att bibehålla den grund sorn är rättvis.
Om ett misstag sker vid hvad som på dea samma reses, står den likväl fast och. lemnar tillfälle till förbättring.
En beskattning, sorn innebär'obillighet och orättvisa kan ej annat än vara skadlig för Land och Folk; också tyckes vårt Lands val med omisskänneligt alfvar påkalla ändring uti nu gällande bevillnings-system, efter hvilket den synbara, eller rättare skenbara förmögenheten beskattas, och det på en tid, da få ega hvad de synas ega.
Emot Bevillningens utgörande efter behållen inkomst, har man hufvuösakligast anfört, att den påräknade Summan icke utgår.
Må då, om Statens behof så ovillkorligen kräfver, afgifren Ökas, der någon behållning finnes.
— Att taga der den icke' linnés medför förderf, oall derigenom hafva också många dukat under och när, med ett ihärdigt fortfarande af samma System, förmågan gradvis blir uttömd, torde brist säkrast infinna Biianj; till Rikt.
Prot. 182$. 5 *e Sami. 6. 8 3 BeviIlning$‘Uts%otteT3e Btäniändeh. sig, och blifva svårare att afhjelpa.
De minst bemedlade Classerne hafva skal, att önska ändring uti närvarande besk.attningsprincip, ty för dem är den i högsta måtto tryckande utan att något■ medel till lättnad eller förekommande af de missbruk, sorn äro en följd af den itu varande Bevillnings-Författningen, äro dem förvarade.
De mera bemedlade torde hafva skill till Samma önskan, (y ju flere, som digna under bördan, ju förr kommer ordningen till .dem, att ensamme bära den, Huru olika bidrag till Staten lemnäs af den rika nu, emot den tid då 1810 års Bevillriings-Stadga var gällande, upplyser närlagde Ut. dräg af T axe r i ng s- JLä n gd-e r n e för 'Stockholms
Stad, enligt hvilket en Fru Hauswolf år 1S10 taxerades för'uppgifven behållen inkomst, 2057 R:dr, till Bevillning roed 95 R:dr, och åriSsi till 1 R:dr 4 sk. Sockerbruks-Idkaren Dybeck, en af Hufvudstadens rikaste män taxerades 18 1 o till 1020 R:dr och 1821 tili 545 R:dr, ehuru allmänt kändt, att denne idöge och omtänksamme medborgarens förmögenhet med hvärjejår tillväxer.
Existerade ej Capitations afgiften skulle, äfven "efter närvarande Xievillningsgrund, 'summan af de Öfrige afgifterne blifva otillräcklig.
Jag medger att Capitations-afgiften är lättast, • att beräkna, men icke rättvisast; kuride deri åläggas med någon Riksdaler mer på person, så vore Bevillningen med minsta .omväg uppgjord.
Den fordrar likväl upphäfvande eller åtminstone nedsättning, hvilket jag för min del icke kan undgå att yrka.
Vid jemförelse af den summa, som Bevillnings- Utskottets Betänkanden. 83 utgöres af personella afgiften, och den som beskattningen af all fast egendom i Riket inbringar finner man lättast, att den förra är för hög.
Den fattige jordbrukaren är deraf för mycket tryckt; — han är nödsakad betala utlagorne så val för sig, som för sitt Folk, hvilka derföre icke minska sina löner och en utgift samlas på honom, sqm är dubbelt tryckande då den måste utgöras i penningar”.
”Utdrag af iSjo års Stockholms Stads Tax. erings-Längder öfver Taxeringen för nedanämn. de personer, enligt Riksens Höglofl.
Ständers Bevillnings-Förordning af den *8 April 1810, samt enahanda Utdrag af 1816 och 1821 Arens Taxerings Längder för samma personer påförde afgifter, i grund af högbemälde Ständers sedermera utkomne Förordningar af den 18 Augusti 1812, 8 Äng. 1815 och 15 Julii 1818, af hvilka de frenne sistnämnde hufvudsakligen och i det mesta till innehåll öfverensstämma till sina grunder.
Ar 1810 är Fru m. m.
Brita M.
Hauswolff, taxerad för uppgifven behållen inkomst, 2057 R:dr, till Bevillning med 95 R:dr (Tariffen
N-o 1i Pag* ?3-) Ar 1816 är Fru Hauswolff endast påförd i Usta Art. personell eller Capitations afgift 24 sk. efter 1815 års Förordning.
Ar 1821 dito-dito personell afgift 24 sk., för siden bruk 16 sk. och caffes nyttjande i? 84 Bev illnings-Utskottets Betänk anden. slc., tillsammans i R:dr 4 sk.; enligt 1818 års Förordning.