Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom- kring denna ligga ytterligare förstäder äfven de begränsade af en boulevard, så att det på det hela taget finnes tre dylika gördelgator, den ena utanför den andra, som kunna anses hafva Seine-ön med Notre-Dame-kyrkan till gemen- sam medelpunkt.
Befordrings- och kommunika- tionsmedlen- inom Paris äro af fyra slag: 1) dro- skor, 2) omnibusar o. spårvagnar, 3) Seine-ångare mt 4) gördelbantågen.
i px I \ J I I \ j Kl IN användas och m arglnal lemnas.
anglfvas, och kan i fullkomlig diskretion från redaktionens sidapäräknaa Man gör klokt i att, innan man stiger upp i en droska, låta gifva sig droskans nummer, emedan man utan detta ej kan göra sina rättig- heter gällande gent emot kusken.
Att åka i omnibus kostar 30 cent (6 sous) eller på främre platformen 15 cent.
Vid huf- vudstationer såsom till exempel vid Palais-royal utlemnas på grund af det stora tilloppet af åkande löpande nummer, efter hvilka passage- rarne uppropas och hvar och en i sin tur får taga plats.
Då man har skäl att frukta det vagnarne skola blifva öfverfylda, hvilket ofta är fallet om söndagarne, gör man derför klokt att gå omnibusarna till mötes och stiga på vid nästföregående station.
Seineångarne stanna vid hvarje brygga; man betalar för en tur 10 cen- timer utan afseende på dess längd.
Gördel- bantågen komma främlingar ytterst sällan i tillfälle att begagna sig af.
Om man under vistelsen i Paris icke vill bo i en privatpension, hvaraf det finnes tusen- tals med.varierande priser från fem francs för allting äfven inberäknadt vin till måltiderna, så kan man taga in på ett hotell och i lugn och ro söka ut åt sig en privat våning, eller ock kan man lemna alla sina reseffekter vid bangår- den, taga en fiaker och åka genom några bou- levarder och studera de der upphängda annons- skyltarne om uthyrande af möblerade rum.
Här- vid torde lämpligen böra påpekas, att synnerligen väl belägna äro de bostäder, som ligga vid Elysé, Opera, Palais Bourbon och Passy.
Bland restauranterna kunna särskildt rekom- menderas alla de olika » Duvalska » etablisse- menten.
Dessa äro allesamman utmärkta mat- ställen, som stå under samma ledning och fin- nas i alla delar af Paris.
Men märk väl, att man i Paris aldrig får glömma att gifva dricks- penningar!
Tafvelsamlingen i Louvre; studium af gallerierna; vid middagstiden besök i S:t Denis.
Trinité S:t Augustin och Parc Mon- ceaux; vid middagstiden zoologiska trädgården.
Versailles, färden fram och åter med bantåg, slottet med dess museum, slottsparken, stora och lilla Trianon, vattenkonsterna.
Inköp; besök i des magazins » Louvre »; vid middagstiden Trocadero med dess härliga utsigt och en promenad vid sjön i skogen.
Tafvelsamlingen i Louvre, Apollosalen och franska skolan; besök i gobelinsfabriken och färd tillbaka genom parc de Montsouris.
Salongen i palais de lTndustrie och panoramat.
Döme des Invalides med Napoleons graf och afskedsfärd utefter quaierna ända till pont d ' Austerlitz och tillbaka öfver boulevarderna ända till place de la Concorde.
ge af Iduns ärade läsarinnor, som, ej prenume- rerat till årets slut, torde o för dröj ligen, förnya prenumerationen till nu instundande qvartalsskifte, på det intet afbrott i expedi- tionen måtte behöfva ega rum.
Sent ankom- mande prenumeranter löpa risk att gå miste om ett eller annat af de första numren i det nya qvartalet, all den stund upplagans storlek bestämmes efter antalet abonnenter, som tecknat sig vid utgången af näst föregå- ende qvartal.
Såsom vi förut haft nöjet meddela visar sig Idun oupphörligt vinna allt vidsträcktare spridning — en omständighet, som oaflåtligt Förmiddagarne kan man använda till att skall sporra redaktionen till nya- ansträng- Sålunda hafva vi besluta att fr. o. bese gallerier och kyrkor, som ligga i ens väg, ningar.
m. den 1 instundande juli minst en gång i eller för att göra uppköp och dylikt.
Efter- middagen tillbringas i en af parkerna, kl. mel- månaden lemna ett 12-sidigt nummer i stället Och äfven i andra hänseen- lan 4 och 6 vid Corso i Champs Elysée; för ett 8-sidigt.
den hoppas vi på bästa sätt kunna tillgodose aftonen på teatern, cirkus eller hippodromen.
våra ärade läsarinnor.
Indelar man sin tid på följande vis, torde Till dessa våra ärade läsarinnor våga vi man ej alt för mycket trötta ut sig: emellertid ställa den förhoppningen och rikta 1.
En tur i vagn för att orientera sig, hvar- den vördsamma uppmaningen, att de på allt vid vägen tages genom Are de triumphe, Ave- sått skola stödja oss, särskildt genom att hos nue des Champs Elysée, place de la Concorde, vänner och bekanta, der Idun ännu ej vunnit rue de Rivoli, förbi Tuilerierna och Louvre inträde, varmt rekommendera den samma.
till place Chatelet; bestigning af S:t Jacques- Betånken blott: om hvar och en läsarinna af tornet, derefter Nölre-Dame; vid middagstiden Idun skaffade en enda ny abonnent — färd genom bois de Boulogne ända till sjön.
och hvilken qvinna eger ej så mycken över- 2.
Målaregallerierna i Louvre; vid middags- talningsförmåga?
• — så skulle den tillökning tiden besök vid rue de la Paix, Madeleinekyr- af upplagan, som detta åstadkomma, sätta kan, det inre af operahuset, en färd till fots utgifvaren i stånd att ytterligare utvidga tid- utefter boulevarden ända till Bastilleplatsen.
ningen och må hända göra hvarje nummer 3.
Skulpturmuseet i Louvre; vid middags- minst 12-sidigt.
En mängd intressanta saker tiden med omnibus till kyrkogården pére La- och uppsatser, som nu af brist på utrymme chaise (dock utan att besöka alla beryktade måste uteslutas, skulle då kunna få plats i grafvar); färd med bantåg till stationen Belle- » damernas egen tidning. » ville, derefter till square des Buttes-Chaumont.
Vi räkna i detta fall på hvarje läsarinnas Om det är en söndag, blir det tillfälle till ett goda vilja och oemotståndliga övertalnings- intressant studium af arbetarbefolkningen i förmåga.
Glömmen ej att i tid förnya prenumera- 4.
Musée de Cluny, väderqvarnarne och tionen — helst till årets slut — i, hvilkas kyrkogården Montmartre.
abonnement utlöper med innevarande månad!
Ett besök hos » Bon-Marché », hvarför- Med utmärkt högaktning innan ' man hört sig för om, när husets inre visas; vid middagstiden färd med en Seine- ångare till Bois de Vincennes och med omnibus tillbaka.
Redaktionen, 6.
Musée de Louxembourg, Pantheon med jardin des plantes.
Besök vid hallarne, blomstermarknaden, I d u n s Hotel Dieu, Palais de Justice med Sainte Chapelle; vid middagstiden färd genom Bois B y r å och.
E x p e d i t i o n de Boulogne till vattenfallet.
hållas under sommarmånaderna öppna hvarje helg- fri dag kl. 1 1 - 2.
M x n u s K n p t, s o m ej antages till Införande, återsändes, såvida p o r t o bl- fogas.
I r- \ I I U I \ J \ J l \ l Annonser mottagas endast mot kontant llqvld I förskott af 2 5 öre p r 4 - spalt, petltrad (
ständiga exaltation, till sist tröttade till apati.
Endast så kunde jag undgå, hvad jag högst fruktade — att tänka till baka.
Men ej ens på detta sätt skulle det länge Berättelse för Idun få fortblifva.
Min mans vänlighet emot mig aftog så småningom till kall likgiltighet, och af J o h a n j t a r d l i n g.
jag var för honom snart icke mer än en be- (Forts.) svärlig kappsäck bland alla andra, vi måste » i f e g l e h slutet blef — ja, det känner du.
draga med oss på våra resor.
Han började ^§~M Inför pappa Rebolledos eviga jemmer, rent af försumma mig.
hans böner, hans hot, hans tårar — inför Hvart vi kommo, sökte han ensam upp Kruses passionerade enträgenhet, hvilken ibland gamla umgängesvänner, muntra sällar, med tog så våldsamma utbrott, att jag förskräcktes, hvilka han lefde om i sus i dus på klub- gaf jag till sist vika, utpinad och dödstrött.
barne och restaurenterna; det kunde så hända Mest inverkade härvid, att gamla fordrings- att två, tre dagar gingo, utan att jag såg en egare började illa ansätta pappa Rebolledo, skymt utaf honom, då jag fick sysselsätta då våra inkomster voro ytterst klena; han mig, bäst jag gitte, på hotellet, der vi bodde.
förtjenade sjelf intet, utan endast förslösade Jag brydde mig mindre om hans försum- till dryckjom af min knappa förtjenst, hvad lighet än den smälek, jag genom densamma allt han kunde komma åt.
led inför betjeningen på hotellet, hvilkas hälft Nu hotade de till sist med utmätning och beklagande, hälft spefulla blickar brände mig ruin; han skulle få gå från gård och grund, som eld, när helst jag vågade visa mig i hvilket han j u ock senare, trots allt, fick trapporna eller vid table d ' hoten.
göra, stackars gamle pappa Rebolledo!
Jag visste, att han under denna tid allt Hans fortviflan och hans förebråelser kunde mer och mer började glida till baka in jag nu ej längre se, ej bära.
Han anropade i en gammal last, som han dock under de mig på sina knän.
Han skulle dö i ränn- senaste åren motarbetat — spelpassionen.
stenen, jag ville se honom göra det, och dock Jag kunde öfverraska honom ibland, när han kunde jag med ett enda ord, ett enda litet med ett bistert utseende satt lutad öfver sina ord rädda honom och skaffa mig sjelf en räkenskaper, något med hvilket han förut lysande ställning!
V a r detta den tacksamhet, aldrig befattat sig; han brusade då upp och jag bevisade honom, som varit för mig som blef häftig, öfver att » jag lade mig i saker, som ej anginge mig ».
en kärleksfull far?
Han hade förr slösat penningar på mig, Samtidigt ställde Kruse till ett fruktans- värdt uppträde, hvarvid han, med revolvern långt mer än jag sjelf önskade.
Nu blef det i hand, hotade att döda sig inför mina ögon, tvärtom: bistra miner och klagomål, så snart jag hade något behof.
Jag kunde förstå, att om jag ej lyssnade till hans böner.
Lysningen, vigseln i största tysthet — allt hans affärer genom olyckligt spel voro bragta drefs på med svindlande fart.
Jag hann ur jemvigten.
under dessa dagar aldrig tänka, aldrig komma Sedan jag en gång gjort ett försök att till besinning.
De båda männen lemnade mig vänligt varna honom, slog han mig, slog mig icke tid dertill, för visso af fruktan att jag för första gången!
Jag blef då utom mig af ännu skulle kunna återtaga mitt ord.
fortviflan och smärta, och jag tänkte under Jag kan icke göra Kruse den förebråelsen, tvänne dygn af sömnlöshet och tårar med att han icke under denna tid sökte visa mig allvar på att i Seinen göra ett slut på hela all kärlek och ömhet.
Att han älslcade mig, mitt elände.
Gud stod mig dock bi.
D u häftigt, lidelsefullt, kunde jag ej betvifla.
skall tänka dig, att det var den första gången; Men det var något sinligt och stormande i jag fick nog sedan vänja mig dervid.
hans ömhetsbetygelser, som beständigt skrämde Det var nu i våras, som vi lågo ovanligt mig ifrån honom och väckte min afsky.
länge stilla i Paris.
Kruse hade kommit in Strax efter bröllopet reste vi utomlands.
i ett kotteri af de allra vildaste spelare, som Jag hade sjelf gjort detta till ett vilkor, då den stora staden eger, och han tillbringade jag ej skulle haft mod att stanna i Stock- hvarje natt i deras krets.
holm efter min förnedring, mod att möta När han kom hem på morgnarne sedan det gamla bekanta och vänner.
dagats, var han ibland förfärlig att skåda.
Jag behöfde ut att förströ mig.
Resor och Den otyglade passionen, nattvaket, själsskak- oaflåtligt vexlande, nya intryck skulle, så ningen hade lemnat sina spår i hans ansigte hoppades jag, hindra mig få tid att vända och öfver hela hans väsen.
Ögonen brunno mig allt för mycket in i mig sjelf och i mina med matt, hemsk eld öfver sina blåa ringar, den bleka pannan kallsvettades, kring mun minnen.
De två första åren af mitt äktenskap voro och ögon ryckte det nervöst.
Jag förstod, att jemförelsevis lyckliga.
Min mans häftiga öm- han måtte förföljas af en mördande otur.
Men jag teg och höll mig blott undan het svalnade ganska snart utaf, men han för- blef dock förekommande och vänlig.
Och mig honom, så mycket det var mig möjligt.
Efter sjelf föreföll det så oändligt mycket mindre sådana nätter visste jag, att minsta ord, en pinsamt.
V i foro ideligen fram och åter öfver sorgsen blick kunde reta honom till vansin- hela kontinenten.
Den ena veckan på tea- nigt raseri.
trarne i Paris, dén andra på väg till Rom, Ibland, då lyckan för ett kort tillfälle lett den tredje en afstickare till Wien eller Buda- emot honom, kunde han deremot komma hem pest.
Jag tror ej, att vi under dessa år någon upprymd och ovanligt vänlig.
Men det låg enda gång lågo i en månad stilla på samma äfven i hans glädje och vänlighet något öfver- ställe.
spändt och forceradt, som var nästan lika Det var ett formligt nomadlif.
Det stämde pinsamt som hans onda humör och grubbel.
Hvarifrån han tog alla penningar att under godt öfverens med min mans lynne och vanor; och ändock dref jag sjelf än ytterligare på.
denna tid uppbära förlusterna, kunde jag icke T y det var en oaflåtlig, febrilt sjuklig oro i fatta.
Hans egen förmögenhet hade ju varit mitt sinne, som fordrade nya ansigten omkring betydlig och bör väl ännu vara åtminstone mig, nya intryek och förströelser, som födde till en stor del bibehållen, då mer än hälften nya tankar och samtidigt, genom sinnets be- af penningarne äro, genom faderns förtänk- samhet så placerade, att min man endast kunde komma åt räntorna.
Men derigenom var följden ock den, att han esomoftast saknade rörliga medel att be- täcka de tillfälliga, kolossala förlusterna.
Siu lånekredit hade han ansträngt till det yttersta.
Den förkrossande upptäckt, som en till- fällighet lemnade mig i händerna, förklarade allt.
Oaktadt jag nu, älskade Klara, före- satt mig att i allt tala fullt ut till dig, har jag dock ej styrka dröja vid denna dystra punkt.
Han skref falska vexlar på din bror — der är saken i sin nakenhet — och hvad mera är: detta var ej första gången, Han hade en gång förut, före vårt giftermål, på samma sätt missbrukat hans vänskap.
Din broder räddade honom då genom att i ädelmodig tystnad betala dem.
Att han hade hjerta nog att nu, för andra gången göra det, att rädda Kruse undan nesa och straff — detta förstår jag ej sjelf.
Det var dock så långt gånget, och skan- dalen redan så vida känd, att vi hals öfver hufvud måste lemna Paris.
Jag var mer än krossad, jag var förintad, och jag följde honom viljelöst.
Det bar närmast till Monaco.
Gud allena vet, hur han här på nytt kunde skaffa sig tillfälle dertill — men inom ett par dagar var han besinningslöst indragen i spelet vid rouletten.
Nu gingo flere dygn, under hvilka jag hvarken såg till honom eller hörde ett ord ifrån honom.
Jag lefde i en ångest, som ej kan beskrifvas, söndersliten till kropp och själ.
Så en morgon, klockan var nyss 4, då jag efter en lång sömnlös natt till sist, alldeles vanmäktig af fysisk och själslig trötthet, nyss fallit i en tung, medvetslös dvala, knackade det hårdt på min reglade dörr.
Jag spritter upp ur sömnen med hvarje nerv i uppskrämd spänning.
Så får jag höra hans röst utan- för dörren, dämpad, upprörd och hes: » Öppna, Ruth; skynda dig, öppna; det är jag. » Jag stapplar med möda upp och får regeln ifrån.
Min man träder in.
Jag skall ej söka beskrifva det hemska mörkret i hans slappa ansigte, men, om jag än lefde till verldens sista dag, skall aldrig denna bild gå ur mitt minne ... » Skynda dig, gör dig i ordning, vi skola fara med morgontåget kl. 5 till Menton », säger han.
» Min Gud — Elon — hvad är det då?
Säg hvad är det?
Svara mig — af barm- hertighet! » » Å r det! » — skrattar han nervöst.
» Hvad inbillar du dig?
V i måste resa — voilåtout!
Och nu — • låt det gå undan. » Mekaniskt lydde jag honom.
Han beherr- skade mig som i en hypnotisk sömn.
Hur jag i all hast fick mina kläder på, hur våra saker rafsades i hop och kommo i väg, hur vi sjelfva hunno in i vaggonen i sista stund — hur, j a hur?
Jag föll i en oemotståndlig, nervös gråt, så fort tåget kommit i gång; han gaf mig en vred blick, tände sin cigarr och gick ut på platformen, lemnande mig åt mig sjelf.
Redan i Monaco hade hälft förstulet sqval- ler nått mina öron, om att Kruse kommit i kompaniskap med en ung, rysk äfventyrerska, som spelade ett djerft spel vid rouletten.
Jag hade mött henne en gång i vagn ute på strandboulevarden, och min kammarjungfru hade visat på henne för mig.
Hon hade ett par svarta, förfärliga ögon och var klädd med skrikande lyx.
I P \ I 1 M 1 LJ U IN Med Iduns expeditlon är förenad Iduns uträttnlngsbyrå, hvilken gratis verkställer alla uppköp åt Iduns abonnenter I landsorten samt för öfrigt b l l,, B a s t e r P ' En vecka låg jag i medvetslös feber; hade Man jag kunde icke tro detta ovärdiga sqväller, icke tro det, och jag visade med ej min trogna Lisette skött om mig, hade jag nu ej längre varit i lif.
Det hade nog förakt ifrån mig hvarje tal ditåt.
ock varit det lyckligaste.
kunde han väl dock icke glömma sig!
Men så till sist — ja, jag kom mig och A c k, låt mig vara kort — du anar redan allt — och det svartnar för mina ö g o n.
kommer mig dock aldrig åter.
En summa Du ser, att jag knapt längre kan föra pen- penningar hade han lemnat mig före sin flykt.
Men jag vill, att skall bli sagdt — Och jag hade mina smycken, många och dyr- I Menton öfvergaf han mig — med henne bara, dem jag förpantade.
Jag hade nu endast en idé, en tanke, som De rymde tillsammans.
Hvart, vet jag ej uppslukade hela mitt väsen — den än.
Jag har sedan dess ej hört ett ord ifrån hem.
Hvarför, till hvad, till hvem — jag frågade ej derefter.
Men denna nya åtrå honom.
ville Så långt allt 8 o c n Pä bästa sätt utför alla möjliga uppdrag ill!
tjenst för Iduns ärade läsarinnor.
brände som en feber i mitt blod och höll mig uppe.
Under strida tårar skildes jag från min tjenarinna, nej, min väninna, vid stationen.
O c h så reste jag, reste — natt och dag — Allt det andra känner du.
Ett återstår mig blott.
» Här var brefvet plötsligt slut.
Det sak- nade till och med underskrift.
Kuvertet bar en främmande handstil.
att komma V å r a b a r n.
För en tid sedan kom undertecknad på, besök i en familj, der en ung fru med sin 2- a.
3-åriga lilla dotter äfven- ledes var på besök.
Barnet var ganska behändigt, och en af de närvarande yttrade något ditåt, men den unga mo- dern bad enträget, att man icke skulle säga något sådant, emedan den lilla redan visade anlag för att tycka om sig sjelf.
Berättade dervid, hurusom flickan några dagar förut varit inne hos ett annat fruntimmer och vid hem- komsten från henne flere gånger ytt- rat: » Mamma, tant sa ' jad behändi, jad lal. » Men detta och en hel del annat » behändigt », som tösen sagt och gjort, berättade modern i den lillas när- varo utan att tänka på, att det kunde skada henne.
Om tillvägagåendet var klokt, lemnar jag åt mödrarna sjelfva att bedöma.
E — a — K l ä d e d r ä g t e n.
Medel att återställa blank och skrynk- lig sammet.
Det är en väl känd sak, huru lätt kläder af sammet förlora sitt vackra utseende, derigenom att sam- meten skrynklas och blir blank.
Det torde derför vara angenämt för mån- gen att erhålla kännedom om ett en- kelt medel att upphjelpa det förstörda tyget.
Man afsprättar sammetsstycket och spänner upp det i en ram; gör derefter ett starkt afkok på grönt te, slår detta i ett stort, vidt fat och ställer fatet under ramen, så att ångan träffar sammetens afvigsida.
Då tyget är fuk- tigt, utan att vara rått, tager man bort fatet, vänder om ramen, och stryker sammeten på afvigsidan flere gånger med ett ej allt för hett jern, tili dess att all fuktighet är utdrifven ur tyget.
Genom ett dylikt förfarande blir sam- meten som den vore ny.
Innan sam- meten utsattes för ångorna från teet, måste man med en borste väl borttaga allt dam.
Vill man ej göra sig den mödan att lössprätta sammetsstycket, så fuktar man på afvigsidan de ska- dade ställena med en i hett te doppad och väl urkramad svamp, och i det tvärme personer hålla tyget spändt emellan sig, öfverfar man det helt lätt med ett jern.
Borttagandet af fettfläckar och tvätt- ning af genom svett smutsade rock- kragar m. m.
Man bestryker fettfläc- karne temligen tjockt med frisk ägg- gula, låter dem derpå torka fullkom- ligt i luften och gnuggar sedan ur, dem, hvarpå man tvättar fläckarne i ljumt vatten.
Med fina tyger och fär- ger måste naturligtvis förfaras försig- tigt, i synnerhet vid gnuggningen, under det nrtvättningen kan verkställas med en i ljumt vatten doppad mjuk lapp.
Kläde eller andra luggiga tyger böra efter tvättningen borstas efter luggen och derefter pressas.
När tyger antingen genom långt liggande eller lut gulnat, hvilket i allmänhet snarast sker med bomullstyg, så kan man på följande sätt få det hvitt igen: man lägger det gulnade tyget åtta dagar i blöt uti tjärnmjölk och tvättar det se- dan i ljumt vatten och hvit tvål, hvar- efter det torkas.
Om det behöfs för- nyas detta ännu en gång.
Tjärnmjöl- ken bör vara några dagar gammal och något sur.
Mycket arbete och nötning af klä- derna kan besparas, genom att dagen före tvättdagen kläderna läggas i blöt.
Ett utmärkt medel, som gör kläderna lätta att få rena och ej skadar dem, är Eneroth &amp; C:is lutpulfver; | kilo tillsamman med lika mycket såpa upp- löses i kokhett vatten, hvilket silas genom en grof handduk, att ej några osmälta partiklar medfölja.
På det, som stannat qyar i handduken, slås ånyo vatten och vispas väl o m; sedan påhälles kallt vatten, tills luten kännes lagom stark.
Häraf slås sedan öfver de sorterade kläderna, hvilka få stå till påföljande dag, då de upptagas och läggas i varm såplut, hvarefter de tvättas på vanligt sätt.
Iakttagelser af en blomstervän.
Till plantornas mest intressanta kemiska förändring hör utan tvifvel den arti- ficiella förändringen af blommornas färg genom tillförande af vissa ämnen till deras rötter.
Uppblandar man jor- den, hvari de växa, med pulvriseradt träkol, så erhålla blommorna af georgin- rosen och nejlikväxten m. fl.
en vida mörkare och fylligare färg.
Kolsyrligt natron färga hyacinternas kalkar röda, jernstoft färgar dem blåa och violetia; fosforsyrligt natron förändrar blomster- prakten hos andra trädgårdsväxter på de mest olika sätt, allt efter deras förra färg.
Fanny — g I n l ä g g n i n g a r.
Pickles.
Man tager de minsta och finaste turska bönor, ärtskidor, små morötter, gurkor, krassknopp, blom- kål och syltlök, som kunna fås.
Hvarje sort lägges i saltlake ett dygn och förvälles sedan hvar för sig i samma lake, hvarefter det sammanblandas till- lika med ingefära, hvitpeppar, nejlikor, omalen senap samt några bitar peppar- rot.
Derpå fylles sedan stark vinättika; spansk peppar inknytes i en tunn lapp och inblandas i sallaten.
Sedan öfver- täckes den med dubbla handdukar och någon tyngd derpå.
När den så har stått i 8 dagar, sorteras pickles i små glasburkar, hvilka väl betäckas, först med vaxadt papper och sedan med oxhinna, hvarefter de förvaras.
En bra putssmörja, för koppar och bleck, göres af sur mjölk, ättika och krita.
Denna smörja kan man förvara i flere veckor och vid behof lösa upp.
För att aflopps- eller s. k. slaskrören från köken icke skola tilltäppas, är det nödvändigt att emellanåt, minst en gång i månaden, skölja dem med kok- hett vatten.
Om detta i alla lägenhe- terna inom ett hus iakttages, skulle mycket obehag undvikas, men som an- vändandet af detta enkla medel van- ligen försummas, bildas snart i rö- ren ett fettlager, som fasthåller smut- sen och småningom tilltäpper röret.
Utom de obehag och faror sådant med- för i helsovårdshänseende, kunna rätt stora skador derigenom framkallas.
ex. om nedre delen af ett aäoppsrör är tilltäppt, så söker sig, sedan röret blifvit fyldt, det vatten, som i de öfre våningarna utslås, väg genom slask- backarna i de underliggande köken.
A r o då de der inneboende exempelvis frånvarande, får naturligtvis det orena vattnet obehindradt utrinna å golfven, hvaraf följderna lätt inses.
Om ägg äro färska eller ej utrönes lätt, om man upplöser 120 gram salt i en liter vatten och lägger äggen häri.
De, som sjunka till bottnen, äro ny- värpta, och allt efter sin ålder hålla de sig högre och högre i vätskan; 5 da- gar gamla ägg flyta ända uppe vid ytan, och äro då ännu dugliga till in- läggning för vinterbehof, men sticka de upp öfver ytan, kan man ej med säkerhet vänta, att de skola hålla sig öfver vintern, på hvad sätt de än in- läggas.
(Forts.) och käns mycket saftigare.
Förvälda risgryn göra samma verkan.
Att öfverstryka brödkakorna med ljumt vatten före gräddningen förhindrar att de spricka sönder; öfverstrykning med kallt vatten, under stekningen och sedan de blifvit tagna ur ugnen, ger dem ett vackert, glänsande utseende.
Smör eller vispade ägg åstadkomma naturligtvis ännu vackrare resultat.
V ä f n i n g.