Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När sådant må ske måste bero på domarens pröfning; och det är i följd häraf som Utskottet, hvilket jemväl anser det vara lämpligast att omförmälda edsformulär intages i 75 § af Konkutslagen, vördsamligen tillstyrker det måtte Rikets Ständer, med upphäfvands af Kongl, förordningen den 22 Oktober 1818, besluta det skall 75 §i Konkurslagen den 12 Mars 1830, erhålla följande lydelser Sedan alla inlagor ingifna blifvit, skola de tillstädesvarande borgenärer med hand å bok denna ed svärja: ”Jag N. Nsvär vid Gud och Hans Heliga Evangelium , att jag, innan ansökningen om N. N:s egendoms afträdande mig kunnig blef, på god tro varit innehafvare af den fordran jag nu anmält, och att den icke af svek eller bedrägeri tillkommit, utan riktig är, efter ty, som den af mig uppgifven blifvit; så sanni mig Gud hjelpe till lif och själ’” Bevakas fordran af arfvinge, af ombud för Kronan, allmänt
Verk eller af förmyndare eller målsman för omyndig eller den under målsmanskap står; varde eden derefter lämpad.
N:o 761 Ank. till Exp. Utsk. den ig Sept., kl. 12' middi Betänkande, i anledning af väckt motion, angående åliggande för kommunerna att hafva tillsyn å ordningen vid fängelserna.
Uti ett till Lag-utskottet remitteradt memorial, bär Riksdagsfullmäktigen Ephraim Larsson från Elfsborgs län, under förmenande att nödig kontroll sakiudes öfver behandlingen af häcklade personer, föreslagit, att innevånarne så i städer, som på landet måtte åläggas att dagligen tillse, huru i häcktena tillgår, vaka öfver fångars behandling, taga vård om deras tillhörigheter och i öfrigt förekomma alla missbruk, sorn de kunna anmärka i afseende på fång - s Lag—Utskottets Betänkande> N:o 77. bevakningen; — men då lagstiftaren ej lärer kunna, såsom ovilkorlig pligt’, ålägga landets innevånare nu föreslagna skyldigheter, samt några ytterligare kontroller i förevarande hänseende ej heller synas behöflig* sedan fångbevakningen, genom Kongl, brefvet den 2 Augusti 1845 och Kongl, reglementet för de nya länsfängelserna den 24 November 1846, blifvit ställd under Kongl. Maj:ts befallningshafvandes, Kommendanters, Fängelsedirektörers och särskildt tillförordnade Tillsyningsmäns uppsigt och och inseende, får Utskottet vördsamt hemställa, om icke Ephraim Larssons motion måtte förfalla.
N:o 77. Ank. till Exp. Utsk. den 19 Sept., kl. 12 midd.
Betänkande j i anledning af väckt motion om stiftande af en lag för Notari i-publici.
Borgare-ståndet remitterat ett af Herr Brinck ingifvet memorial, deruti han anfört att, ehuru notarii-publici-befattningen vore serdeles vigtig, alla bestämmelser likväl saknades i afseende på ulöfningen af densamma.
I andra länder hade man emellertid, långt före detta stiftat lagar för detta rätts-institut.
Såsom åsyftande ''att inom den frivilliga rätts-spehrens område, betrygga enskild rätt och förekomma trassliga processer,” vore det dock alltför vigtigt för att öfverleranas åt en på ”inga lagliga grunder stödd och af inga lagliga föreskrifter kontrollerad slentrian;” och har Herr Brinck i anledning deraf till Rikets Ständers pröfning och antagande framlagt följande ”Förslag till Notari al •la g. 1 kap. Om Notarii-publicii göromål och skyldigheter. § 1.
Notarius publicus är en offentlig tjensteman, hvars åliggande är, Lag-Utskot(e'.s Betänkandes N.o 77. 7 att, nied noggrannt iakttagande af vissa stadgade formaliteter, uppsätta sådana skriftliga handlingar, åt hvilka någon vill förskaffa det vitsord, som efter lag tillkommer embetsmans bevis om hvad till dess befattning rätteligen hörer. § 2.
Biträde, som i f § sägs, ege hvar och en, som det äskar, i allt som icke strider mot lag oeh sedlighet, att af notarius publicus erhålla, så vida icke denne visat sig vara lagligen förhindrad.
Dock galle notarii public! intyg endast i och om 6ådana fall, der sakförhållandet kunnat med sinnena uppfattas. § 3.
Notarius publicus i Stockholm må ej innehafva någon annan tjenst, med undantag af translaioris regii-tjensten.
I annan stad må magistrats-sekreterare-tjensten kunna med notariatet vara förenad. § 4.
Antalet af notarii publici i Stockholm får ej understiga två och ej öfverstiga tre. 2 kap.
Om notarielta attester och deras form; om hufvudskrifterna och dagboken. § 1.
Notarius publicus må ej lemna sitt biträde vid något ärende, deruti han sjelf, eller någon, med hvilken han är i skyldskap eller svågerlag, som gör honom jäfvig att vittna, har del, eller kan af utgången nytta eller skada hafva. § 2.
Attest, som af notarius publicus utfärdas, skall, der den innehåller annat än bestyrkelse af afskrift, uLom notariens underskrift, äfven vara försedd med underskrift af tvenne vittnen, hvilka varit vid förhandlingen närvarande.
Dessa vittnen måste vara edsgilda, Svenske medborgare, bosatte på samma ort som notarien, och ej med notarien eller någon af de i ärendet intresserade parterna i skyldskap eller svågerlag som i 1 § sägs. § 3.
Notarien måste ega personlig kännedom om parternas namn, yrke och hemvist, eller ock kuuna i alla dessa hänseenden stödja sig på trovärdige mäns intyg. § 4.
Notarial-attest skall, på sätt särskildt finnes stadgadt, skrifvas på stämpladt papper eller med sådant beläggas, och innehålla: 1.
Notariens namn och hemvist. 2.
Vittnenas namn och hemvist. 3.
År, månad och dag, äfvensom, der en sådan bestämmelse är afvigt, timman, så ock ort och ställe der förrättningen blifvit verkställd. 4.
Parternas dop- och slägtnamn, yrke och hemvist. § 5.
Ar och dag, äfvensom alla summor, skola både med bokstäfver och siffror utskrifvas, och alskrift af fullmakt, hvarpå en parts åtgörande sig 8 Las,-TJt skottets Betänkande, 2V:o 77. grundar, i attesten intagas, der den ej af notarien bland dess inneliggande handlingar i hufvudskrift eller behörigen bevittnad afskrift förvaras, i hvilken händelse den i attesten blott åberopas. § 6.
Uti attest om fullmakters afgifvande, kontrakters uppgörande med mera dylikt, varde alltid uttryckligen intygadt, att handlingen blifvit för vederbörande part uppläst. § 7.
Hufvudskrift till sådan handling, som i 6 § sägs, skall underskrif vas af parterna och vittnena, och före notarien i attesten in att så skett.
Nu kan part ej skrifva; då skall detta i attesten tillkännagifvas. § 8.
Sker i notarialhandling misskrifning; varde det misskrifna så öf verslruket att det ändå läsas kan.
Tillägg må endast ske i brädden af hand lingen; börande de som handlingen uuderskrifvit riktigheten af hvarje tillägg bestyrka genom att derunder teckna begynnelse-boksläfverna af sina namn, der utrymmet icke medgifver namnens fullständiga utskrifning.
Har öfverstrykning skett; varde antalet af öfverstrukna ord, med tillkäunagifvande af sida och rad, vid slutet af notarien särskildt attesteradt.
Summor och andra ord af synnerlig vigt må ej öfverstryka, ej heller utplåning skp.
Är mot någon af dessa föreskrifter feladt; vare handlingen ogild. § 9.
Är notarialhandling så författad, som i detta kapitel föreskrifvet är; ege vitsord. § 10.
Notarius publicus skall i sitt arkiv förvara hufvudskrifterna af alla till honom ingångna reqvisitioner och alla vigtigare, med hans biträde upprättade förhandlingar, så vida icke reqvirent annorlunda äskar; och böra dessa hufvudskrifter vara underskrifna af reqvirent eller parter, äfvensom af notarien och'de vid föi handlingen närvarande vittnena.
Sådan hufvudskrift må notarien sig ej afhända, ej heller deraf lemna afskrift eller expedition till någon annan än den, deruti förhandladt ärende rörer.
Då mer än en afskrift eller expedition på grund af samma hufvudskrift utfärdas, varde sådant i expeditionen särskildt tillkännagifvet och uti dagboken antecknadt. § 11.
Alla notarial-expeditioner skola vara författade på Svenska språket.
Sådana expeditioner, som författas för utlänning, eller för att på utrikes ort företes, böra ock författas på Svenska, med motstående, behörigen legaliserad, öfversättning. § 12- Notarius publicus skall föra ordentlig dagbok, hvaruti, i en för hvarje år fortlöpande, nummerföljd, hvarje af honom verkställd förrättning, dag för dag, under fullständig rubrik, antecknas, äfvensom huruvida hufvudskrift blifvit i arkivet förvarad eller ej.
Öfver reqvirenternas namn, hvilka Lag-Utskoltels Betänkande, N;o 77. 9 hvilka för hvarje förrätlning skola i dagboken antecknas, upprätte notarien för hvarje år särskildt alfabetiskt regis er.
Ej må notarien låta någon obehörig taga kännedom om hvad i denna dagbok antecknadt finnes. § 13.
Öfver vexelprotester skall notarius publicus föra särskild, dagbok, som skall innehålld fullständig afskrift af protest-protokollet.
Den dagbok skall hvarje köpman, som det äskar, förevisas. § 14.
Hvarje notarius publicus skall hafva ett eget embets-sigiil, som, sedan det en gång är antaget, ej får vidare förändras.
Det skall, jemte sinnebild efter val, innehålla notariens namn fullständigt utskrifvet.
Alla af notarien utfärdade attester och expeditioner skola med aftryck af det sigill vara försedda. § 15.
För hvarje år sände Rådhusrätten till notarius publicus ett exetrrplar af rent papper lill dagbok.
Det exemplar läte Rätten genomdragas och med sitt sigill förvaras, teckne ock å framsidan huru många blad det exemplar innehåller.
Vid slutet af hvarje år låte ock Rådhusrätten dagboken för det år af tvenne utsedde män genomses och med de i notarial-arkivet förvarade hufvudskrifter jemföras. § 16.
Handling, som blifvit af part i notarial-arkivet deponerad för att hemlighållas, skall, sedan den blifvit med behörig påskrift försedd, under partens och notariens sigiller förvaras.
Sidan handling får ej utan domstols laga kraft egande beslut till någon annan än deponenten utlernnas. § 17.
Hvar och en skall, der han ej lag* förfall häfver, framställning, som till honom af notarius publicus göres, utan afbrott afhöra, och derpå lemna det svar, hvartill han sig befogad finner. § 18.
Vill någon, för bevarande af sin rätt, till annan person genom notarius publicus meddela underrättelse eller framställa påslående eller fråga, och kan den, framställningen eller meddelandet skulle göras till, ej träffas; då håfve, der ej för särskildt fall finnes annorlunda stadgadt, notarien sitt uppdrag rätteligen fullgjort när han det ärendet för någon af den söktes husfolk tillkännagifvit, eller på dess husdörr underrättelsen, påståendet eller frågan skrifteligen anslagit. 3 kap.
Om tillsättandet af Notarius publicus. § 1.
Ansökning till notarii-piiblici-tjensten inlemnas inom femtiosex dagar efter derom i allmänna tidningarna utfärdad, kungörelse till Rådhusrätt ten, sorn på förslag uppför trenne, bland hvilka Konungen nämner en.
Bih. tili R, St.
Trot. iS/fj och 1S4S, 7 Sami. 1 Afd. 28 Haft. 2 10 Lag-Vtskotlets Betänkande, N;o 77. § 2.
För alt vara kompetent sökande till notarii-publici-tjensten er fordras: 1.
Att vara Svensk medborgare och af god frejd. 2.
Alt hafva fyllt tjugofem år. 3.
Att, efter aflagd Hofrätts- eller annan högre juridisk examen, hafva minst ett år tjenstgjort såsom notarii-publici biträde.
Frikallelse från juridisk examen kan beviljas den, som en längre lid handlagt notariella göromål och som kan förete antagliga betyg öfver insigt i iagfarenheten. § 3.
Innan utnämnd notarius publicus får inträda i utöfningen af sin tjenst, måste han iuför Rådhusrätten lufva aflagt följande ed: ”Jag N. N. lofvar och svär vid Gud och hans heliga Evangelium, att jag vill och skall, efter bästa förstånd och samvete, med trohet och nit uträtta de göromål som mig anförtros; hvad jag sett, hört och förnummit häfver sanningsenligt, och utan fördöljande af något, som till saken rätteligen hörer, intyga och bestyrka; icke för någon, ebo det vara må, uppenbara hvad mig under tysthets-föi behåll meddelas; till inga olagliga, eller mot sedlighet och offentlig anständighet stridande, förhandlingar mitt biträde lemna; öfver alla mig anförtrodda göromål noggrann förteckning hålla; alla mig anförtrodda dokumenter, penningsummor eller hvad det vara må, granneligen vårda och förvara, samt öfverhufvud noggrannt iakttaga allt, hvad Notariallagen af den —• •—. — 1848 föreskrifver.
Detta allt vill och skall jag som en rättskaffens notarius publicus troligen hålla utan list och arga påfund, så sannt mig Gud hjelpe till lif och själl’* § 4.
Hvarje notarius publicus skall likaledes, innan han får inträda i utöfningen af sin tjenst, hafva ställt antaglig borgen af tvenne gode män för en summa af fyrahundrade riksdaler i silfver, hvilken borgen måste förnyas så snart sammanräknade summan af notarien ådömda böter uppgått till detta belopp; och skall notarien, till dess ny borgen blifvit ställd, icke hafva rätt att utöfva sin tjenst; dröjer han härmed öfver trenne månader; vare för alltid skild från tjeusten.
Bevis öfver ställd borgen skall företes inför stadens Rådhusrätt före edens afläggande. § 5.
Efter edens afläggande skall notarius publicus till stadens domstolar och de myndigheter, som med utsökningsärenden i staden hafva befattning, inlemna ett aftryck af sitt embets-sigill och sin namnteckning.
Lig-Utskoltcts Betänkande, N.o <jj. il 4 kap.
Huru förhållas skall med afliden, eller eljest från tjensten afgången
Not ar ii publici arkiv. § 1.
Nu dör notarius publicus eller afgår på annat sätt från tjensten: finnes i staden annan notarius publicus; vardén den afgångne notariens dagböcker och andra inneliggande handlingar, efter skedd inventering, sist en månad efter fois-glingen, genom Rådhusrättens försorg till den notarie öfverlemnade, och gifve han qvitto derå: äro i staden flere notarii publici, vardén handlingarna till den, som i tjensten äldst är, öfvetlemnade på sätt nu är sagdt: finues i staden ej annan notarius publicus; stannen då handlingarna under Rådhusrättens vård , till dess notarius publicus elter den afgångne nämnd är; sedan vardén de till honom öfverlemnade. § 2.
MoLlagaren af afgången notaries handlingar skall ega rättighet att dem deponera på det ställe stadens styrelse anvisar.
För vården af desamma ansvare dock notarien, som dem emottagit, hvilken ock ensam ege rättig— tighet att på grund af dem utfärda attester och expeditioner.’* Utskottet, som tagit detta ämne i öfvervägande, inser visserligen behofvet af en lag, som utstakar notarii-publici skyldigheter, den kraft och verkan der.s åtgärder lagligen böra medföra, och hvad i öfrigt till dessa befattningar hörer; men som vid granskning af ifrågavarande förslag, detsamma hvarken till innehåll eller uppställning, efter Utskottets omdöme, synes ändamålsenligt, får Utskottet, hvars tid ej medgifver ett så vidlyftigt arbete, som uppgörandet af ett nytt förslag i förevarande syftning, vördsamt föreslå det måtte Rikets Ständer förklara, att den af Herr Brinck väckta fråga för närvarande kommer att förfalla.
STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet, 184-8. Lag-Utskottets Betänkande, N:o 78. 1 N:o 78.
Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Sept., kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring i 9 och 10 §§‘ af 11 Kap.
Ridderskapet och Adeln ingifvef, till Lag-Utskot tet öfverlenmadt memorial, har Herr Friherre Alströmer, J., föreslagit att, med ändring af Kyrkolagens förenämnde §§, stadgas måtte, att den heliga 'Nattvarden bör förrättas före i stället för efter predikan.
Såsom skäl till delta förslag har Herr Friherren visserligen anfört att, enär större delen af de församlingens ledamöter, hvilka ej ämnade begå Nattvarden, vanligen afiägsnade sig efter slutad predikan, derigenom uppkomme ett för nattvardsgästerna störande buller och sorl.
Men i denna omständighet anser likväl icke
Utskottet tillfyllestgörande anledning förefinnas för vidtagande af den nu ifrågastallda partiella förändringen i kyrkolagstiftningen ; hvadan Utskottet vördsamligen tillstyrker alt Herr Friherre Alströmers motion måtte lemnäs utan afseende.
Ankom till Exp. Utsk. den 21 Sept., kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om rättighet för Borgmästare i de städer, der poliskammare icke finnes, alt kalla lill polisförhör vid vite och påföljd af hemtning.
Borgare-ståndet ingifvet, till Lag-Utskottet öfverlemnadt memorial, har Herr Hörnstein, C. C., föreslagit utfärdande af en författning af följande innehåll: ”När borgmästare i de Rikets släder, der Poliskammare icke finnas inrättade, anser nödigt att hålla särskildta förhör uti hos dem anmäldta polis- och ordningsmål samt till dylika förhör skriftligen kallar inom staden vistande parter, sakägare eller vittnen, äger borgmä Bih. till R.
Pr. 1847 & 1848, 7 Sami. 1 Afd. 29 Haft. 1 2 Lag-Vtskollels Betänkande, N:o 80. staren att för inställelse till utsatt tid å hans vanliga embetsrum föresätta vitén från och med En R:dr 32 sk. til! och med Sex R:dr 32 sk. banko och äfven hemtning när vite visat sig otillräckligt att till inställelse förmå; dock att dessa vitesböter endast km na inom domför Magistrat eller Rådstufvurätt den skyldige ådömas, äfvensom att borgmästaren, som jemväl, för denna utöfning af sitt embete utom domstolen, är enligt lag ansvarig, icke må polisförhör anställa med mindre än, att utom vederbörande parter och till saken hörande vittnen, tvenne af honom tillkallade ojäfvige och vittnesgilde män äro dervid derstädes, och att särskildt diarium öfver sådana undersökningar af borgmästaren töres.’’ Detta förslag har Utskottet tagit i öfvervägande; och då den makt, som motionären i förevarande hänseende anser böra i allmänhet medgifvas borgmästare, vore vida större än den, hvilken är tillagd polismästaren i de städer, hvarest poliskamrar blifvit inrättade; då en dylik makt vore oförenlig med gällande lagstifmings-grundsatser; och då dessutom något behof deraf icke synes vara för handen; hemställes vördsamligen att Herr Hörnsteins motion icke måtte bifallas.
Ank. till Exp. Utsk. d. 21 Sept., kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om förlängd tid för fullföljd af besvärsmål från Westerdahl fögderi af Stora Kopparbergs Län.
Riksdagsfullmäktigen Lars Gezelius från Stora Kopparbergs
Län har uti ett till Hederv.
Bonde-ståndet ingifvet memorial yrkat, att, enär den i lag till tjugo dagar bestämda tid för fullföljd af klagan i Kongl. Svea Hofrätt i mål, som afdömas vid Häradsrätter inom Westerdahl fögderi af nämnda Län, vore alltför kort, denna tid måtte varda fördubblad.
Men som det icke är lämpligt att vidtaga en så partiel förändring i lagstiftningen, som ifrågaställa, får Lag-Utskottet, hvars yttrande öfver omförmälda motion blifvit infordradt, vördsamt hemställa om icke samma motion må lemnäs utan afseende> Stockholm den 21 September 1848. Zag-UtskotleU Betänkande, N:o 81. 3 N:o 81.
Ank. till Exp. Utsk. den 21 Sept., kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner angående upphäfvande eller förändring af Kongl, plakatet den 12 Januari 1726 emot oloflig a sammankomster för andaktsöfning ar, jemte öfriga i samma ämne utfärdade författningar.
Hos Htigv.
Preste-ståndet har fråga i nämnde hänseende blifvit väckt af Herr Doktor Sandberg och Herr Prosten Traneus, af hvilka den förre, anmärkt att of vanberörda Kongl, plakat, hvilket vid strängt ansvar förbjuder sammankomster i privata hus till andaktsöfningars hållande, vore olämpligt och, efter hvad erfarenheten visat, i sina verkningar skadligt.
Så hade, efter Herr
Doktorns förmenande, tillvaron af detta plakat, i väsendtlig mån befordrat de religiösa rörelser, som på senare tider, särdeles i de norra orterna, uppstått.
Det vore dock vigtigt och maktpåliggande all alla yttre hinder undanröjdes för utvecklingen af det andliga lif, sorn hos folket ville utbilda sig.
Ett sådant lif kunde emellertid hvarken utbildas eller bibehållas utan gemensam vexelverkan emellan flere, Som deraf blifvit fattade och desse borde derför icke hindras alt under gemensamma andaktsöfningar, äfven i sina enskilda hus, inbördes uppmuntra och upplifva hvarandra.
I följd häraf har Herr Doktorn föreslagit: att, med upphäfvande af Kongl, plakatet den 12 Januari 1726 samt öfriga emot sammankomster för andaktsöfningar i enskilda hus gifna förbud, förordnas måtte, som följer:
Husandakt må prest i den församling, der han tjenstgör på lämpligt sätt uppmuntra.
Skulle husandakt föranleda split, villfarelse eller annan sådan oordning, och kan Kyrkoherde det sjelf ej rät’a, anmäle han soken hos Domkapitlet.
' Kan ej heller
Domkapitlet oordningen afstyra, anmäle
Domkapitlet förhållandet hos Konungen, sorn grefvar om och hvilken åtgärd vidtagas må.
Herr Prosten Traneus har likaledes funnit ifrågaställa plakat mindre lämpligt för närvarande tid; men som det icke syntes rådligt all lemna en obegränsad frihet i omförmälta hänseende, utan nödigt vore att alla religiösa sammankomster stå under uppsigt, har Herr Prosten hemställt om icke en „omarbetning“ af 1726 års plakat må ske på följande utaf Herr Prosten angifna grunder: 4 Lag Utskottets Betänkande, N:o 81. „1:>
Utom andaktsöfningar med eget husfolk, vare det grannar tillåtet att sandas hos hvarandra för bön, sång och läsning af bibeln och gudeliga skrifter; dock må sådan samling ej utgöras af mer än t. ex. 20 personer. 2:o Åstunda (lere att i sådant ändamål samlas; begäre dertill bifall af pastor, som, efter inhemtande af öfriga presterskapets och kyrkorådets tankar, derom beslutar.
Missnöjes någon med hans beslut; söke deri ändring hos konsistorium på samma sätt, som vid besvär öfver kyrkoråds beslut stadgadt är. 3:o
Ingen må uppträda som ledare af sådana andaktsöfningar utan att vara dertill bemyndigad af pastor; och inskränke sig ledarens åtgärd till det pastor honom uppdraget. 4:o
Sådana andaktsöfningar få ej äga rum, medan gudstjenst hålles i sockenkyrkan. 5:o Församlingens presterskap har fritt tillträde till samlingen, såsom ledare eller åhörare, med iakttagande af vederbörlig ordning sig emellan. 6:o Förefalla oordningar vid sådana sammankomster; bör derom ransakas och dömas efter gällande författningar."
Dessa förslag jemte (lere ledamöters dervid afgifna yttranden hafva blifvit öfverlemnade till Lag-utskottets behandling; och sorn förändrade bestämmelser rörande enskilda andaktsöfningar blifvit upptagna uti det förslag till ny kyrkolag, som, på Kongl. Majus nådiga befallning, blifvit af en särskild tillförordnad kommitté utarbetadt, samt någon förändring i denna del, innan berörde förslag lärer komma under Rikets Ständers pröfning, destomindre synes vara oundgängligen påkallad, som den i Kongl, brefvet den 15 December 17G2 gifna, genom Kongl, cirkuläret d. 20 Januari 1837 förnyade föreskrift, att lands- och stadsfiskaler, uti mål, som angå olofliga sammankomster till andaktsöfningar, ej måge börja någon lagsökning, innan de af kyrkoherden i församlingen inhemtat skriftlig berättelse om saken och dess sammanhang, och sådant, med alla dertill hörande omständigheter, hos Justitie-Kanslers-Embetet anmält, och derpå erhållit dess svar och utlåtande, innefattar ett korrektiv deremot att någon utan vigtiga orsaker ställes under tilltal för öfverträdelse af iliågaställde art, får Utskottet vördsamt tillstyrka att Herr Doktor Sandbergs och Herr Prosten Tranei förslag måtte lemnäs utan utseende.
Stockholm den 21 September 1848. Lag-Utskottets Betänkande, N:o 81.
Res ervation af Herr Doktor Säve:
Vår tid är en besynnerlig tid; ytterst mån om sin frihet i borgerligt och industriel afseende, men fördragsam nog att låta dea hämmas, om ej förtryckas, i rent andliga och religiösa ämnen.
Hvad är väl oskyldigare, hvad göres mera behof, än att fosterlandsälskande och fromma män få gä tillsammans, meddela sig öfver tidens religiösa frågor, uppbygga sig genom läsning af Guds ord och bönen, samt likasom värma sig af kristendomens innersta lif?
Men deremot står konventikelsplakatet med sin obevekliga hänvisning på den offentliga gudstjensten och husandakten såsom de enda tillåtliga medlen till kristlig uppbyggelse, med sina olämpliga straffbestämmelser, sina polisransakningar och kansliförhör.
Vore det ej tid att något minska detta tvång, för den husliga andaktens, för det kristliga troslifvets eget upplifvande?
Ett förslag i denna riktning var, på grund af inkomna, tänkvärda motioner, af några Utskottets ledamöter uppgjordt, men blef förkastadt, och i stället 1726 års konventikelplakat bibehållet i hela dess hårdhet.
Mot denna, såsom mig synes, förhastade åtgärd får hos Rikets Ständer jag anföra min vördsamma reservation.
Ank. till Exp. Utsk. den 22 Sept., kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om brottmålsransakning ars hållande i länshäktena.
Till Lag-Utskottets behandling har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln remitterat ett af Herr Grefve Posse, Fredr.