Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Undervisnings-anstalterne äro till antal och beskaffenhet lika sorn förut: nemligen en högre lärdomsskola med fyra klasser och en apologistklass samt en stadens enskilda vexel-undervisnings-skola, i hvilken sistnämde omkring 120 barn erhålla undervisning.
Fattigvården bestrides fortfarande af en särskildt i sådant afseende tillsatt komité; och hafva sedan sista lemårs-berättelsen afgafs, genom donation af Enkefru Rådmanskan Tröne, fattigkassans tillgångar blifvit ökade med 2,666 R:dr 32 sk.
Banko, hvarförutan den, i följd af Rikets Ständers vid sistlidne Riksdag fattade beslut, från och med 1818 staden restituerade rotefrihels-bevillning 1,651 R:dr Banko blifvit anslagen att för samma välgörande ändamål förräntas intill dess, efter inhämtade närmare upplysningar, en mera ändamålsenlig fattigvårds-inrältning kan komma att organiseras.
Med det i staden förut varande kurhus, har numera, i följd af Kongl.
Majlis Nådiga Bref den 21 September 1839, blifvil förenadt äfven lazarett för stadens och norra Helsinglands innevånares behof, under styrelse och förvaltning af särskildt af Kongl. Maj:t i Nåder förordnad direktion; och bestrides sjukvården af stadens läkare, såsom tillika antagen kurhus- och lazaretls-läkare, hvarförutan en extra provincialläkare är i staden stationerad.
Utom stadens gästgifvare, som tillika innehar källar-rättighet, finnes härstädes Irenne värdshusidkare och krögare.
Att konsumtionen af bränvin sednare åren betydligen aftagit, lider ej något tvifvel, men deremot är iakttaget, att konsumtion af kaffe så mycket mera tilltagit och hvilket sednare årens införskrifning af denna vara äfven synes bestyrka.
Stadens årliga inkomster uppgå till omkring fyra tusende R:dr Banko.
Prohibitiva författningar till förmån för staden finnes icke.
Dagsverks-priserne hafva icke undergått någon förändring.
Af de 37
Af de i sista femårs-berättelsen omförmäldtc välgörande stiftelser, har den af Handels-Societeten stiftade pensions-inrättning vunnit betydlig förkofran.
Efter tretton års tillvaro uppgår nu dess kapital-belopp till 8,483 R:dr Banko, deraf årliga räntan såsom pensioner utdelas till understöd för behöfvande af societetens medlemmar, ifrån tio till fyratio Riksdaler nämnde mynt.
De föreskrifne tabellerne varda härjemte i underdånighet bifogade.
Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar Stormägtigste Allernådigste Konung Eders Kongl. Maj:ts Gefle Lands-Cancellie och Kontor den 16 December 1843.
Underdånigste tropligtigste Tjenare och Uudersåter.
På Landshöfdinge-Embetets vägnar.
O O J. G.
Olof af Geijerstam.
Feman- Uevättelse fr.
Gefleborgs Län. 6 BEFALLOTNGSHAFV ANDES UTI Weåternorrlaiids Län TILL KONGL. MAJIT i underdånighet afgifne FEMÅRSBERÄTTELSE för Åren 1839, 1840, 1841, 1842 och 1843. STOCKHOLM, 1844.
Boktryckare. §• i - Länets allmänna beskaffenhet.
Vestern orrlands
Län, sorn från äldre tider utgjordes af Pro vinserne Gestrikland, Helsingland, Herjeådalen, Jemtland, Medelpad och Ångermanland, intill år 1762, då Gestrikland och Helsingland afsöndrades lill ett särskildt Landshöfdingedöme, under benämning af Gefleborgs Län, består sedan år 1810, då Jemtlands
Län bildades af nämnde provins och provinsen Herjeådalen, endast af Pro vinserne Medelpad och Ångermanland, med undantag dock af nordligaste socken i sistnämnde provins, Nordmaling, som jemväl år 1810 afskiljdes och lades till Westerbottens Län» Beläget emellan 64 grader 23 minuter och 62 grader 14 minuter latitud, samt 33 grader 5 minuter och 36 grader 50 minuter longitud, begränsas del i norr af Westerbottens, i söder af Gefleborgs, i vester af Jemtlands Län samt i öster af Bottniska Wiken, Hvad sorn återstod i det närmare bestämmandet af dessa gränsor har under sednaste Qvinqvennium blifvit fulländad!, dels medelst rågångens emellan Södra Ångermanland och Jemtland uppgående år 1842, och dels genom det Domslut, som under detta års' sommar blifvit utaf en af Eders Kongl, Majrt i Nåder, uppå min underdåniga hemställan, tillförordnad Domare meddeladt, till biläggande af uppkomne stridigheter angående en del af gränslinie)! emellan Norra Ångermanland och Westerbottens Län» Länet, hvars hela areal vidd är 217 Fögderier, som hvar för sig tillika utgöra särskilde Häradshöfdinge Jurisdictioner:
Medelpad innehållande 60 qvadratmiis, Södra Ångermanland 105 Femar s-ber ättel se fr.
JF est er Norr lands Län. 1 2 och Norra Ångermanland 52 qvadratrnils areal.
Dessa fögderier äro ytterligare i administrativt hänseende fördelade:
Medelpad, som utom Sundsvalls Stadsförsamling består af 18 kyrksocknar, i 9 Länsmansdistrikter:
Södra Ångermanland, innehållande utom Hernösands Stad 31 kyrksocknar, i 9 Länsmansdistrikter: samt Norra Ångermanland, med 13 kyrksocknar, i 8 Länsmansdistrikter.
Ifrån den på Hernön, som genom ett sinalt sund är skiljd från fasta landel, belägna Residens-Staden Hernösand äro afstånden: lill Länets södra gräns emot Helsingland 8| mil, till dess norra emot Westerbotten 151 mil samt i vester till yttersta spetsen af Tåsjö socken, der Jemtland och Åsele Lappmark möta, omkring 30 mil, af hvilka sistnämnde 21| mil utgöra med gäslgifvaregårdar försedd landsväg, som upphör vid Backe i Fjellsjö socken.
Utom i de sannolikt tidigast befolkade vid hafskusten belägne Socknar, linner man Länets befolkning, särdeles i Medelpad och Södra Ångermanland, bosatt omkring de llerc större och mindre elfvar, hvilka, ledande sitt ursprung från fjälltrakter utom Länet, genomlöpa detsamma och utfalla i hafvet, Dessa elfdalar eller, såsom de i allmänhet i orten, utan afseende på vattnets större eller mindre storlek, benämnas, Adalar, synas, att donia elter de omgifvande jordformationerne, i äldsta tider hafva intagits af högst betydliga vattenmassor, som småningom minskats och på sidonie afsatt odlingsbar jord.
Af elfvarne är Ångermanelfven den betydligaste, ej blott i Länet utan äfven i Riket.
Sedan den ifrån Jemtland kommande grenen deraf, \ mil ofvanförc Sollefteå kyrka, sammanflutit med den gren, som, genomlöpande Åsele lappmark, i Junsele socken infaller i Länet, är denna eif segelbar ända till hafvet, en sträcka af 10 mil, likväl under de 4 milen närmast Sollefteå, endast för smärre 4 ä 5 fots djupgående fartyg, men under återstående sex mil från Nylands lastageplats och Tullstation, for 3-maslade skepp, intagande pä flere ställen en ansenlig bredd, sorn på det ställe der ölverlärten sker emellan gästgifvaregårdarne A eda och Hornö å allmänna kustvägen, 1 mil frän elfvens utlopp i hafvet, uppgår ända till i mil.
Dalen emellan de omgifvande höjderne, trängre på södra än på noria sidan om elfven, har på sina ställen en bredd af omkring ~ mil.
Näst Ångermanelfven bilda Ljunga och Indalselfvarne i Medelpad samt Gideå, Själevads och Nätra elfvarne i Norra Ångermanland de betydligaste dalgångarne, likväl ofta så trånga, att man på några ställen med möda funnit ]ilats på sidonie för vägs anläggande.
Dessa elfdalar, som i allmänhet halva den ypperligaste jordmån, nästan helt och hållet stenfri och beslående af 3 lermylla, stå framför kustsocknarne, hvad klimatet angår, som här i följd af från hafvet uppkommande dimma är mera fuktigt, och hvarest tillfälle till vårarbetets förrättande vanligen först gifves omkring fjorton dagar sednare, än i elfdals-socknarne, i hvilka deremot hösten plägar inträffa tidigare, äfvensom vinterkölden vara flere grader strängare.
Såsom orsak till den sednare våren i kustsocknarne, uppgifver man inflytandet af den ofta sent försvinnande hafsisen i Bottniska Wiken.
Sämst lottade uro de såkallade fjällsocknarna, med ett läge af omkring 7, 8 å 900 fot öfver hafvet, samt Hafverö socken i Medelpad, på gränsen emot Jemtland och Herjeådalen, belägen 1150 fot öfver hafvet.
Utom denna skiljaktighet i klimatiskt afseende, uppkommer en annan i den man man nalkas polarcirkéin, men hvars Stadier, hvad kustsocknarne angår, naturen sjelf betecknat.
Sålunda finner man temperaturen med dess inverkan på växtligheten betydligt olika på södra och norra sidonie af en lill hafvet gående bergssträckning, benämd Oxåsen, inom Hässjö socken, den nordligaste af Medelpad, samt af Skuluberget och deromkring liggande skogbeväxta höjder i Wibyggerå socken af Norra Ångermanland, som för icke långt tillbaka bär hade sin gräns emot Södra Ångermanland.
De norr om denna bergs- och skogstrakt boende benämnas ännu af den på södra sidan boende allmogen ”Nordanskogsingar.” — Hvad klimatet i allmänhet angår, säges detsamma under sednare lider och märkbarast under de sednare åren hafva antagit en mildare karakter emot fordom.
Bevisande i detta afseende är, att då, enligt uppgifter i Forsells Statistik grundade på observationer från 1787 till 1816, Hernösands medeltemperatur för alla åren varit -j- 2,34, utgjorde den år 1843, enligt bär anställde noggranna observationer, 3:ne gånger om dagen -J- 3,5, varierande emellan —- 23,5, högsta köld och -j- 28°, största värme.
Om orsakerne härtill i viss mån böra tillskrifvas fenomener, hvilka det tillhör de naturkunnige att söka förklara, så är dock otvifvelaktigt ali de till ej ringa del böra härledas från Landets tilltagande odling, de skogbeväxta trakternes minskning samt mossars och kärrs småningom skeende utdikning och förvandlande till fruktbar jord.
De anslag för befordrande af detta sednare slags företag, som vid sistforflutne Riksdag beviljades, hafva dock ej haft något inflytande på detta Län, utan af dess innevånare lemnals obegagnade, hufvudsakligast i följd deraf, att, dä de skickligare Landtmätarne varit öfverhopade af skiftesgöromåi, tillgång saknats på personer, sorn ägt förmåga uppgöra arbetsplaner jemte ritningar med den noggrannhet och utförlighet, att derpå grundade 4 ansökningar om Statsbidrag kunnat med hopp om bifall göras lill föremål för Eders Kongl. Maj:ts Kådiga pröfning.
Fördelar man antalet af landels innevånare på dess arealvidd, så visar sig som resultat något öfver 385 individer på hvarje qvadratmil, — en i sanning gles befolkning, — men skulle nian åter, på grund af livad ofvan är anlordt, eller att den odlade och bebodde delen af landet nästan uteslutande utgöres af kuststräckan, elfdaiarne samt derutöfver en eller annan bördig slätt i Norra Ångermanlands bergstrakter, emellan hvilka bebodda delar, med skog mer elier mindre beväxta höjder samt myror och valten utan annan omvexling än af enstaka nybyggeslägenhetcr samt af betesmarker, inlaga mellanrummen, vilja fördela folkmängden pä den bebodda arealen, såsom onekligen rättast, så skall man på llere ställen linna ända till 3000 menniskor bosatte på qvadratmilen.
Åkerbruket inlager väl öfverallt första rummet ibland ortens näringar, äfven inom de trakter, der i anseende till lokalförhållanden boskapsskötseln borde gifvas företrädet, men lemnar dock tillfälle till idkande i mer eller mindre mån af ålskiilige binäringar, efter de anledningar som en olika belägenhet gifva, såsom strömmings- och laxfiske, samt tillverkning af timmer och bräder, pottaska, tjära och kol för jernbruk ens behof, oberäknadt forsling af en del af dessa Verks rudimaterie!’ i öfrigt oell produkter, samt den inom Norra Ångermanland i större skala drifna tillverkning af finare lärfler.
Då mängden af Sveriges berg äro malmförande, mäste det anses såsom en egenhet för denna, måhända den mest bergiga af Rikets provinser, att man inom densamma hittills icke lyckats upptäcka något malmstreck, som med fördel kunnat bearbetas. Endast på en ö i hafvet utanför
Nätra sockens kust, benämnd Ulfön, har i sednare åren en grufva upptäckts och arbete derå icke utan framgång blifvit nedlagdt.
Länet vildt växande trädslag förekomma, med afseende å myckenheten, i följande ordning: Gran, Tall, Björk, Al, Rönn och Sälg.
Högst sällan förekommer Lönn, som dock planterad leifves väl, likasom Alm och Lind.
På ett och annat ställe hafva äfven planterade likar gått till, men egna sig icke tili någon högre växt, utan visa böjelse all antaga buskform.
1 trädgårdar komma, derest sommaren icke är för ogynnsam, vanliga köksträdgårdsvexter, till och med Sparris, till mognad.
Åplcn och Körsbär likaså under varmare somrar.
Päron och Plommon hafva icke, mig veterligen, blifvit med framgång odlade.
5 Såsom mäktiga befordringsmedel för ett lands industri och välstånd, erkännes numera allmänt vara tillkomsten af nya eller förbättrandet af redan varande kommunikationer, och såsom ur denna synpunkt inverkande på Länets allmänna beskaffenhet, anser jag mig böra här i underdånighet anföra hvad i detta afseende blifvit under de sistförflulna åren tillgjordt.
Ehuru jag icke annat kan än loforda Allmogens benägenhet att frångå den eljest hos denna samhällsklass nog allmänt inrotade fördom emot vägförbättringar, grundad på oförmåga att bedomina den långliga och säkra vinsten af häruppå nedlagdt arbete, hvars tillfälliga kraf på uppoffring och ansträngning vanligen ensamt uppskattas, torde likväl de i detta hänseende vunna resultater hufvudsakligast böra tiilskrifvas det tillfälle, som genom anslag vid sista Riksdagen bereddes Eders Kongl. Majrt att med Statsbidrag understödja enskildes företag.
Oändligt mycket mera i denna väg återstår dock ännu inom detta Län alt göra, innan de existerande många hindren för lättare kommunikationer kunna anses undanröjde, men med den håg, som för dvlike företag nu blifvit väckt, i förening med stigande insigt om fördeiarne, betvillav jag icke att man småningom skall hinna målet, såvida Rikets Ständer genom fortsatta anslag vid blifvande
Riksmöten vilja befordra fulllöljden af det började.
Under arbete äro följande vägforbättringar: l:o V. allmänna Landsvägen emellan Lidens och Junsele Kvrkor i södra Ån O */ germanland, med ett Statsbidrag af 4001) R:dr B:co. 2:o V allmänna Landsvägen inom Resele Socken i södra Ångermanland, med eli Statsbidrag af 2000 R:dr B:co. 3:o Å dito inom llellgums, Edsle, Ramsele och Fjellsjö
Socknar i dito med dito, motsvarande halfva kostnaden.
4:o Å dito emellan Hullsta Gästgifvaregård i Sollefteå Socken och Forsse Bruk i Långsele Socken inom samma Fögderi, med dito af 5(X)0 R:dr B:co. 5:o Å dito inom Borgsjö socken i Medelpad, med dito af 3251 R:dr Banco.
I (ko Å dito inom Lidens och Indals Socknar i dito.
Beloppet af Statsbidraget lill sistnämnda arbete, äfvensom för verkställande af de förbättringar, hvilka på grund af hållen undersökning och upprättade kostnadsförelag, allmogen inom Sjöns Pastorat af Medelpad förklarat sig villige företaga ä 6 7:o allmänna kuslvägen emellan Sundsvalls
Stad samt Fjäls Gästgifvare gårdar, är ännu ej bestämdt, utan beror på Eders Kongl. Maj:ls Nådiga pröfning.
I sista femårsberättelse!! för detta Län omnämnes en länse ventilerad O fråga angående beredande medelst broanläggningar af en lättare öfverfart vid Fjäls Gästgifvaregård, dels (ifver Indals-elfven, dels öfver ett mindre iärjesund, sorn genom en utgrening af elfven formeras söder om densamma.
Man ansåg då for stora svårigheter möta för brobyggnad öfver nyssnämnda sund, men alt en sådan borde kunna öfver sjelfva elfven uppföras, men har sedermera genom förnyade undersökningar kommit till alldeles motsatta resultater, sålunda, alt en brobyggnad öfver sjelfva elfven befunnits möta allt för stora hinder för att komma till utförande, hvaremot en broanläggning öfver södra färjesundet icke allenast visat sig verkställbar, ulan äfven under år 1840 kommit till fullbordan på vederbörande brobvggnadsskyldiges i Medelpads Fögderi bekostnad, så all begagnande af färja lör denna öfverfart derefter upphört; och har Eders Kongl. Maj:t under loppet af detta år behagat, uppå min underdåniga hemställan, fastställa lava for denna bros begagnande.
Passerandet af Ångerman-Elfven, som afskär kommunikationen emellan de söder och norr om densamma belägne orter, är för närvarande förenadt med så många svårigheter, att en förbättring i detta fall äi af högsta behof påkallad, ej blott med afseende på detta Läns innevånares intressen, ulan äfven för Rikets norra orter i allmänhet.
På säll jag nyss haft
Nåden nämna, utgör elfvens bredd, der öfverfarten för närvarande sker, jaleis mil och, i anseende till hafvets närbelägenhet, är vattnet på detta ställe vid inträffande stormväder så upprördt, alt passagen ofta är med lifsfara förenad och ej sällan aldeles overkställbar, så att resande och poster antingen måste en eller annan dag afbida stormens upphörande, eller ock göra en betydlig omväg för att söka öfv erfarten på annat ställe.
Hafvets närbelägenhet och elfvens bredd fordra ock att de till öfverfarten ernade farkoster måste inrättas så, att de tåla sjögång, utan att vara tungrodde, hvilka egenskaper åter icke kunna förenas med de anspråk på beqvämlighet, hvartill den resande och trafikerande måste anses berättigad.
Dessa förhållanden, hvartill lägges nödvändigheten i händelse af krig, att kunna för trupper och transporter äga ett tjenligt och säkert öfverfarisställe, hafva föranledt den underdåniga framställning lill Eders Kongl. Maj:t, som sisllidue år af mig gjordes om öfver,- 7 fartens förläggande en mil högre upp i elfven, der densamma, formerande 2:ne strömfåror pä hvar sida om den midt uti belägna Sandön, endast innehade en sammanlagd bredd af 1100 alnar, ocb der antingen bro å ömse sidor, eller bro ä ena och färga å andra sidan örn1 ön borde till vägabringas.
Deir lokal-undersökning, jemte upprättande af kostnadsförslag, som kiders Kongl. Majit i anledning häraf Läcktes förordna, att på Statens bekostnad ega rum, har sedermera börjats och såvida fortgått att planen visar sig vara i allo verkställbar, och så snart undersökningen nästkommande år hinner fullbordas, skall jag hafva INåden göra ytterligare underdånig framställning i detta ämne.
Såsom fortsättning af de arbeten, som förut ägt rum för att upprensa Indals-ellVen och göra den flottbar för skogseffekter, bar under åren 1841 ocb 1842 på allmän bekostnad eli större arbete företagits och utförts ej långt från Elfvens utlopp vid den såkallade Rösåslekan.
Till fullbordande al' hvad som återstod af dylika arbeten i Ljunga Elfven, beviljades vid sistledne Riksdag eli anslag al 3000 R:dr Banko.
På kiders Kongl. Majrts
Nådiga befallning hafva iunebyggarne i Hafverö socken, inom hvars gränsor arbetet skulle ske, blifvit lilllrågade, huruvida de vilie åtaga sig delsammas utförande, emot lillgodonjutande al nyssnämnde anslag; men Socknemännen, ehuru angelägne att få saken verkställd, hafva likväl, då kostnaden för arbetets utförande icke var kalkylerad och de således ej kunde beräkna vidden af deras åtagande, icke tilltrott sig ali på förslaget ingå. §. 2.
Enligt uppgifterne till detta års Mantals- och Skattskrifning, utgjorde antalet af Länets Innevånare:
På Landet boende:
Mantalsskrifne 41,750, Befriade 37,617. / y,3u/. 8 I Sliiderne boende:
Mantalsskrifne 2,748.
Eeliiade 1,430.
4,1 /Ö« eller tillsammans 83,545 personer, I följd hvaraf antalet, som vid förra femårsberättelsens afgifvande utgjorde 82,110, under sistförflutna fem åren ökats med 1,435, eller i det närmaste 1| procent.
Vill man uter, under medgifvande, att, då ändamålet med manlalsskrifningarne icke är folkräkning utan egentligast antecknandet af de individer, som enligt gällande lagar för beskattningen skola dertill uppföras, vid dessa förrättningar möjligen icke all noggrannhet iakttages vid införande i längderne af de individer, som höra till kategorien befriade, antaga presterskapets tabelluppgifter, såsom närmare utvisande förhållandet med folkmängden, så skulle, enär enligt sistnämnde uppgifter densamma år 1842 uppgått lill 88,523, folknummern under sista Qvinqvennium ökats med (i,423, eliel- omkring 7| procent, hvilket ock förekommer sannolikare, helst det eljest blifver oförklarligt, att folkökningen, som under Qvinqvennium 1835— 1838, innefattande lieie år med mindre goda skördar, uppgick till 4,837, under sistförflutna 5 år, af hvilka de 3 sednaste gifvit ovanligt ymniga grödor, icke skulle visa större resultat än af först uppgifne 1,435 individer.
Ibland den med skäl värderade sjeifägande Svenska Allmogen, intager den Norrländska ett utmärkt ruin.
Med en förvånande uppfattnings- och omdömesförmåga, i allmänhet skrifkunnig, framställer vanligen den Norrländska bonden sina andraganden i tal elier skrift med en klarhet och redighet, som man endast inom de mera bildade klasserna äger rätt alt Tänta.
Den mindre öfvade i rättegångs- oell andra skrifters uppsättande behof ver derföre ej heller gå utom sitt stånd för att erhålla biträde och sådane förrättningar, som Bouppteckningar, Arfs tillen, Auctioner m. m., hvilka inom andre orter vanligen anförtros åt Kronobetjeningen elier någon bland Herreklassen, verkställas inom detta
Län allmänneligen af personer tillhörande allmogen.
1 allmänhet välmående och alldeles obekant med lierregårdstjenst erinrar derföre dea Norrländska Bonden om den ”man för 9 sig,” hvarom vårt Bondestånds äldsta historia vet alt lala.
Frimodig, fastän ulan öfvermod, känner och värderar han sin sjelfständighet, och detta medvetande om hans endast af Lagen begränsade oberoende, gifver sig ofia tillkänna.
Så t. ex., då han för någon Embetsman har alt framställa en angelägenhet, börjar han icke sitt ordande med ursäktande komplimenter, utan vanligen med dessa ord: ”Jag skulle fundera (öfverlägga) med Herrn om den och den saken.” Begäret efter oberoende, som dock aldrig förleder till missaktning för Lagens bud, eiler olydnad och uppstudsighet emot de myndigheter, ät hvilka Domare- eller Administrativa maktens utöfning är anförtrodd, tillhör ej blott det egentliga Bondeståndet aliena, utan är allmänt inom alla klasser af Landets Innebyggare.
Om detta begär inom de tjenande klasserne alltid begränsades af förståndets beräkningar, vore det i hög grad prisvärd!, ty det skulle då föra med sig arbetsamhet och sparsamhet, och medlemmarne af denna klass skulle först upphöra alt arbeta för andra, sedan de hopsparat ett tillräckligt kapital för alt, med någorlunda utsigt för framtida bergning, kunna grunda egen bosättning.
Men Norrlänningen är i detta fall lika litet kalkylatör som Svenska Allmogen — och kanske Svensken — i allmänhet.
De inträffande goda åren och, då inhemsk spanmålshandel icke inom dessa orter kommit till stånd, de dermed förenade låga spannemålspriserne jemte tillfällen till arbete för dagspenning, föra alltid med sig en mängd nya bosättningar.
Endast tak öfver hufvudet på ett eller annat vis kan erhållas, anser man sig hafva gjort nog för att gå framtiden till mötes och besinnar icke, att om äfven en fortsatt tillgång pä arbetsförtjenst kunde bereda uppehälle äfven åt en tillvexande familj, ett mindre godt år, som alltid vållar stegring i sädesprisen, pä samma gång som jordbrukaren måste inskränka begagnandet af andras arbetsbiträde emot betalning — ja, endast en sjukdom, som för längre tid förlamar familjfadrens verksamhet, äro omsländigheter tillräcklige alt göra det nya hushållets fortsatta tillvaro beroende af den allmänna eller enskildta välgörenheten.
Till några betraktelser i anledning af detta förhållande torde längre fram i denna underdåniga berättelse tillfälle mig beredas.
Detta begär tili oberoende torde äfven i viss mån böra anses som orsak dertill, att den nästan inom alla delar af Riket existerande plägsed, att föräldrar, emot betingande af underhåll för återstående lifstiden, afstå sina Femårs-bcrättelse från fFester-Norrlands Län. ~ 10 hemman åt något al' sina havn, inom delta Län är vanligare än annorstädes, ock det inträffar till oell med, att det på sådane vilkor npplåtne hemmanet ytterligare upplåtes åt en nv innehafvare, sorn dervid ulfäster sig alt jemte tributen åt primitiva ägaren, utgifva födoråd åt den sednare säljaren, så alt på della sätt 3:ne familjer skola hämla uppehälle af hemmanet, under det brukandet deraf hvilar på en enda.
De menliga följderna af dylika afhandlingar, som ollast ingås under del föräldrarne ännu äro fullt arbetsföre, oell loide härleda sig mindre af hos desse bristande håg lör verksamhet, än af en på missförstådd ömhet grundad önskan, att efterkomma en sons eller gift dol ters otåliga längtan efter tillfälle till egen bosättning, måste under sådane förhållanden blifva än kännbarare än eljest.