Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det pensions-belopp af 12 R:dr Banko, som nu vid afskedstagande! beviljades Gemenskapen vid arméen, vore, i anseende lill varuprisens stegring, alldeles otillräckligt till del nödlorftigasle lifsuppehälle för soldalen, helst om han hade hustru och barn, har hos Rikets Ständer blifvit hemställdt, all underhållet för knekt vid afskedstagande! borde förhöjas och utgå med högre belopp i förhållande lill längre tjenstetid.
Vid öfvervägande af denna fråga hafva Rikets Ständer visserligen funnit, all deri afskedade soldatens vilkor, lill följd af varuprisens stigande, blifvit i sednare tider i betydlig män försämrade, och att åtgärder följaktligen synas böra vidtagas för att häri söka åstadkomma någon förbättring; men då Rikets Ständer sakna tillräckliga materialier och upplysningar i delta ämne för all kunna bedöma såväl det belopp, som, med hänsigt till de på olika Irfnads- och tjensle-år beroende högre eller lägre pensionerna, skulle för ifrågavarande ändamål erfordras, som ock i hvad mån Wadstena Krigsmanshus-kassa, utan alt dess bestånd äfventvras eller grunderna i dess förvaltning rubbas, må medgifva någon förhöjning i nuvarande gratialist-underslöd, få Rikets Ständer underdånigsl anhålla, att E. K. jVI:t täcktes låta i della ämne verkställa erforderlig utredning, samt med anledning deraf vidtaga de åtgärder, hvarigenom pensioneringen af arméens manskap må på ett lämpligt och verksamt siitt ordnas. 36:o.
I afseende å pensionerna för Gemenskapen vid E. K.
M:ls flotta, har hos Rikets Ständer blifvit anfördt, att, enligt det äldsta reglemente lör Amiralitets-Krigsmanskassan af år 1681 erhöll en kapten, såsom förlamad 180 och, såsom orkeslös, 144 daler silfvermynt. om året, hvaremot all gemenskap tillädes, såsom förlamad, 36 och, såsom orkeslös, 24 daler silfvermynt, eller i förra fallet A och i det sednare £ af hvad kaptenen beviljades.
Rotebålsmännen (ingo likväl då, för ålder och orkeslöshet, icke någon pension från kassan, emedan de, betraktade såsom rotens tjenslförrällare, ansågos böra på ålderdomen finna sin bergning på rotehemmanet.
Ännu genom ett Kongl.
Bref af år 1806 stadgades den grund för fördelningen af kassans pensions-liligångar, att 12,000 R:dr deraf anslogos lill pensioner för afskedade embels- och tjenstemän och 6,000 R:dr till gemenskapen samt deras enkor och barn, eller hälften af hvad som bestämdes för de förra ; dock skulle, sedan 166 R:dr 32 sk. blifvit afsalia till allmosor och 1,500
R:dr till fondens förökande, den möjliga återstoden af densamma användas lill gratialer för aflidne embels- och tjenstemäns enkor och barn.
Sedan Amiralitels-Krigsmanskassan derefter år 1825 blifvit fördelad i pensions- och gratials-fonderna, hade emellertid förhållandena emellan de pensions- och gratials-lagandc så förändrats, att år 1848 de från båda dessa fonder till embels- och tjenstemän utgångna pensioner utgjorde R:dr 38,206: 44, samt understöd lill deras enkor och barn 23,079: 30, Summa R:dr 61,286: 26, då deremot de lill gemenskapen ulgifna pensioner blott utgjorde 12,072 : 40. saint understöd till deras enkor och barn 849: 16. 12,922: 8, eller endast nära femtedelen af ofvanberörde understöds belopp.
Enligt, de sednast reviderade räkenskaperna, eller de för åren 1852—1854, var åter förhållandet, att, per medium beräknadt, de lill embets- och tjenstemän utgångna pensioner utgjorde R:dr 47,414: — samt understöd till deras enkor och barn 26,954: — eller tillsammans . . : , R:dr 74,368: — då de förra till gemenskapen voro R:dr 13,528: — samt understöd till deras enkor och barn ,, 413: — eller tillsammans R:dr 13,941: — 134 Expedi tion s-UIskottets Förslag- till underd.
Skrifvelse, N: o 229.
Nyssnämnde räkenskaper ulvisade, ali, i medeltal, de inkomster lill pensionskassan ensamt, hvilka härflöto frän embets- och tjenstemän eller ”sädana förhållanden, som med dem egde gemenskap"
R:dr 20,456: — och från gemenskapen, eller ”sådana förhållanden, som med dem egde sammanhang” „ 18,713: — hvarjemte den upplysningen meddelades, all förslnämnde år eller 1848, de båda fondernas inkomster i del hela beräknades lill ... „ 49,237: 3. 8, utgjorde den andel deraf, som Slaten under olika benämningar anvisat ej mindre än „ 31,371:
— Vid jemförelse emellan fordna och närvarande förhållanden syntes således gemenskapen hafva under sednare lider varit i hög grad vanlottad; och Stalén mäste anses så mycket mera skyldig all afhjelpa det uppkomna missförhållandet, i hvad på den beror, som de förorättade voro genom reglementen uteslutna från rättighet alt göra sin klagan hörd och icke hade någon del i förvaltningen af pensions-kassan, som icke här, såsom vid arméen, vore delad emellan befäl och gemenskap.
En al de mest verkande orsakerna lill det anmärkta missförhållandet mäste lillskrifvas en för långt drifven önskan att, genom starkare omsättning, bereda Slaten en mera tjenstbar officers-korps.
Jemfördes åter de serskilda personernas pensioner funne man, alt kaplens-pension för närvarande utgjorde 1,530 R.dr R:ml, under det ali den, för orkeslöshet, elter 30 års tjenst, afskedade bålsmannens pension endast uppginge till 18 R:dr s. m., och alt för alla embets- och tjenstemän vore föreslagne förhöjningar, såsom för kapten med högsta lön lill 2,000 R:dr Runt, under del alt intet blifvit tillgjordt för gemenskapen.
Linder sådana förhållanden ansåges del allmänna böra bispringa denna, äfven om någon uppoffring dermed vore förenad.
Derest pensions-beloppet höjdes till högst 50, lägst 30 R:dr, eller i medeltal lill 40 R:dr Runt lör hvarje af de nuvarande 1,520 peusions-tagarne i gemenskapens klass, uppginge beloppet i del hela (ill 60,800
R:dr, eller till endast 38,510 R:dr 24 sk. mera än härför nu ulgåfves, och således i alla fall en mindre tillökning för dessa i allmänhet alldeles hjelplösa menniskor, än hvad sorn lorden andra klassens 96 personer, — som i medeltal erhölle 596
R:dr — blifvit föreslaget.
Afven skulle inom kassans nuvarande tillgångar möjligen kunna beredas några bidrag till den ifrågasatta tillökningen.
Delegarne i denna kassa finge nemligen lör närvarande samtidigt innehafva annan Statens tjenst med lön och vara i åtnjutande af full pension från kassan.
Men alt Staten, som dock lemnar nära två tredjedelar af kassans inkomster, sålunda skulle bidraga till pensionerande af personer, som erhöllo fortfarande sysselsättning i Statens tjenst, svnles vara lika stridande emot all princip i denna väg, sorn obilligt emot de mångå, som derpå blefvo lidande.
Del voro derföre icke orättvist, att endast ena hälften af pensionen ulginge till den ännu tjenande, under det alt den andra delen besparades kassan och användes för fleras bergning, hvilkas försvagade krafter icke medgåfve dem att längre tjena det allmänna.
Likaledes skulle en fördel kunna beredas kassan derigenom, alt minskning skedde i de högst aflönade och i sammanhang dermed högst pensionerade tjenslernas antal, i afseende hvarpå blifvit anmärkt, alt Sverige vid 1855 års slut egde 5 å stat i tjenst varande och 5 pensionerade amiraler.
På grund af hvad sålunda är vordet antydt och upplyst, har blifvit yrkad!, att Rikets
Ständer måtte anvisa ett förslags anslag af högst 40,000 R:dr R:mt, för alt i mån af behof användas till förbättring af pensionerna för gemenskapen vid E. K.
M:ls flotta i hufvudsaklig öfverensstämmelse med ofvananförda grunder, och att Rikets Ständer måtte i underdånighet hos E. K.
M:t anhålla om utfärdandet af de reglcmenlariska föreskrifter, som med afseende härå kunna vara af behofvet påkallade.
Expeditions-Ulskottcts Förs/tig till underd.
Skrifvelse, N:o 229 135 Ehuru (ien sålunda lemnndfi utredning af förhållandena med pensioneringen vid E. K.
M:ts Holta innehåller åtskilliga upplysningar lill ledning för frågans bedömande, hafva Mikels Ständer dork i detta ärende funnit något hufvudsakligt beslut icke böra fattas, eller anslag för ändamålet beviljas, innan en i vederbörlig ordning verkställd reglering af pensioneringen föregått.
Rikets Sländer få alltså, i enlighet med hvad som i föregående punkt egt rum i afseende på åtgärders vidtagande för ordnande af pensionsväsen det för gemenskapen vid arméen, och då regleringen af pensionerna för gemenskapen vid Hollan lämpligen bör ske på samma gång, som vid arméen, underdånigst anhålla, det E. Ii.
M:l läcktes
Idla i della ämne verkställa erforderlig utredning, samt med anledning deraf vidtaga de åtgärder, hvarigenom pensioneringen af gemenskapen vid flottan må på eli lämpligt och verksamt sätt ordnas. 37:o. Uti serskild nådig Proposition af den 21 November 1856, har E. K. M:t begärt, att Majoren i arméen, Kaptenen och Riddaren Mauritz Ludvig Lessing, som född den 2 Augusti 1789, och efter att hafva Ijenat i franska arméen, den 25 Februari 1814 inlrädl i svensk tjenst såsom kapten vid regementet Royal Suedois, derifrån han blifvit transporterad först lill Konungens Eget Värfvade
Regemente och derefter lill sin nu innehafvande kaptens-beställning på stal vid Hallands Infanteri-bataljon, måtte, såsom af ålder och sjuklighet urslåndsall all sin tjenst förrätta, och då han, sorn för bristande tillgång, ej kunnat inbetala de för vinnande af delaktighet i Arméens Pensions-kassa stadgade retroaktiv-afgifter, icke hade att påräkna alt \id afskedstagande! undfå pension från berörde kassa, ehuru han i 33 år måst, enligt förfaltningarne, inbetala årliga afgifter till kassan, berättigas, att, vid erhållande afsked från sin nu innehafvande kaptens-beställning, frän Allmänna Indragningsstalen för sin återstående lifstid såsom pension årligen uppbära eli hans kaptenslön motsvarande belopp af 600 R:dr B;ko, eller 900 R:dr R:ml. Rikets Ständer, sorn af handlingarne inhemta!, att jemväl andra officerare vid f. d. regementet Royal Suedois, vid serskilda tillfällen fått sig förunnad rättigheten alt å Allmänna Indragningsstalen åtnjuta de löneförmåner, som de vid erhållet afsked uppburit, hafva vivi sådant förhållande och med afseende å Majoren Lessings långa och hedrande tjenslebana samt hans framskridna ålder, obemedlade ställning och med vederbörligt läkare-betvg styrkta sjuklighet, bifallit, att bemälde Major må, när han från sin nu innehafvande kaptens-beställning erhåller afsked, å Allmänna Indragningsstalen uppföras med en årlig pension af 900 R:dr Riksmynt. 38:o.
Enligt hvad E. K. M:t uti en den 31 Juli näsllidne år aflåten nådig Proposition behagat meddela, hade, sedan Rikets nu församlade Ständer, med bifall lill E. K.
M:ts derom gjorda nådiga framställning, beslutat indragning af Regislratorsfjenslen i Svea Hofrätt, innehafvare!) af nämnde tjenst, Johan Christian Thulin, enär något förslag om bestämmande af pension för denna Ijensle-befallning icke blifvit af E. K.
M:t i sammanhang med stats-reglcringen afgifvet, och då Thulin, som, i anseende till sin höga ålder af 71 år samt långvariga och trägna tjenstgöring, snart saknade förmåga alt på nöjaktigt sätt vidare bestrida ifrågavarande tjenst, således vid afskedstagande! derifrån icke kunde erhålla större pension, än den lön, för närvarande utgörande 455 R:dr 30 sk. 4 r:st.
Banko, han på stat innehade, i underdånighet begärt, att från Allmänna Indragningsstalen komma i åtnjutande af pension, antingen till det belopp, som hans löne-inkomster, enligt de två sista årens bevillnings-taxering, utgjort, eller ock det, som för de 2 äldsta Nolarierne i Hofrätten eller för Regislratorer i rikets högre embetsverk och kollegier blifvit af E. K.
M:t vid innevarande riksdag föreslaget.
Sedan Statskontoret och Svea Hofrätt i denna fråga sig yttrat, har, med afseende å hvad sålunda förekommit, samt då den ringa ordinarie lön af omkring 450 R:dr Banko, som Thulin nu innehade och, enligt gällande författningar, vore berättigad alt vid afskeds - 136 Expeditions-lits kofle/.i Förslug till underd.
Skrifvelse, N.-o 339. tagandel såsom pension bibehålla, synles vara alldeles otillräcklig lill egel och hans talrika familjs underhåll, E. K. M:t i nåder föreslagit, att Thulin, som år född 1787 och blifvit auskultant i Götha fiol'-räll. år 1807, samt således uppnått 70 års ålder, deraf han varit 50 år i Statens tjenst, måtte, såsom tillika varande obemedlad, tillförsäkras, att, vid afskedstagande! från regislrators-tjenslen, varda uppförd å rikets Allmänna Indragningsstat till åtnjutande af en årlig pension stor 2,000 R:dr Riksmynt; hvilket Rikets Ständer bifallet. 39:o.
Sedan uti en af krigs-kollegium till E. K. M:l insänd, af Cheferne flir Jemtlands Fäll- och Häsljägare-korpscr förordad, ansökning, Regements-kommissarien vid Jemtlands f. d. fältjägare-regemente, Fält-kamreraren Salomon Grundal, i underdånighet anhållit, ali, då han, som är född 1793 och inträd! i allmän tjenst år 1819, numera, enligt ansökningen bifogade prest- och läkare-betyg, med hustru och 2 minderåriga barn befunne sig i behöfvande omständigheter, samt genom ålder och sjuklighet vöre alldeles oförmögen ali sin tjenst förrätta eller att med arbete lill sitt lifs uppehälle bidraga, E. K.
M:t nådigst måtte hugna sökanden, efter afskedstagande!, för sin återstående lifstid med årlig pension, och Krigskollegium, på anförde skäl, hemställt, att Grundal, som varit i åtnjutande af vanligt regements-kommissarie-arfvode 266 R:dr 32 sk.
Banko om året från indelta arméens nya möleslönd, måtte med samma belopp för sin återstående lifstid uppföras å förenade Mötes-Passevolanslondens indragnings-stat för f. d. passevolanskommissariatens tjenstemän, bar E. K. M:t, sorn ansett sig icke kunna emot föreskrifterna i Kongl. Brefven den 27 Mars 1830 och den 27 Augusti 1831, angående de vid passevolans-kommissariaten anställde tjenstemäns aflönings-vilkor, bifalla den af Krigskollegium sålunda lill förmån för f. d. Regements-kommissarien
Grundal gjorda underdåniga hemställan, likväl, i betraktande af de för bemälde Grundal förekommande bevekande, omständigheter, och dä Rikets sednast församlade Ständer, uppå lii. K.
M:ts derom gjorda nådiga framställning. mcdgilVit.
Regements-kommissarien vid Skånska hussar- och dragonregementena J. L. Åberg, hvilken, lika med Grundal, förut varit anställd vid f. d. Passevolans-kommissariateu och icke eller egt någon grundad rätt till pensions erhållande, att från Allmänna Indragningsstalen åtnjuta ett emot den innehafda regemenls-kommissarieaflöningen svarande belopp, uti serskild nådig Proposition af den 21 November 1856 begärt, att Rikets Ständer ville medgifva, det f. d.
Regements-kommissarien
Grundal må berättigas att, med beräkning från månaden näst efter den, uti hvilken han från regements-kommissarie-befatlningen entledigades, under sin återstående lifstid från Allmänna Indragningsstalen uppbära ett belopp af 266 R:dr 32 sk.
Banko, eller 400 R:dr R:mt årligen, motsvarande det med nämnde befattning förenade arfvode; och hafva, med afseende å de i den nådiga Propositionen anförda skäl, Rikets Ständer till högslberörde nådiga framställning lemnat bifall. 40:o. I anledning af Landsfiskalens i södra distriktet af Hallands län Isak Ulrik Molanders hos E. K.
M:t i underdånighet gjorda ansökning all, då han, hvilken tjenstgjort 19.1 år såsom länsman i Faurås härad af Warbergs fögderi i nämnda län och derefter 26j år såsom landsfiskal dels i Stockholms och dels i förstnämnda län, numera vid 70 års ålder saknade förmåga att med vederbörlig drift sköta sin befattning och således vore nödsakad ali inom kort tid från tjenslen begära afsked, samt Motander under sin tjenstetid, i egenskap af landsfiskal, icke åtnjutit någon derför af Slaten anslagen lön och af de derunder honom beredda tillfälliga inkomster, hvilka åtgått för uppehälle åt honom och hans familj, icke kunnat bespara något till egen och hustruns samt en oförsörjd, vanför dotters framtida bergning, E. K.
M:t täcktes i nåder bevilja sökanden pension å allmänna indraguiugs-staten, har E. K. M:l, efter del Justitiekanslercn och Statskontoret med Exp tidi tio ns-U Is ko t tets Förslag till underd.
137 med underdåniga utlåtanden i iinmel inkommit, lili en under den 12 Februari uästlidet år a flåten nådig Proposition föreslagit, att.
Motander, hvilken icke är berättigad till pension å Allmänna indragningsstalen, måtte, med afseende derå, alt lian varit anställd i Statens tjenst den långa tiden af 4(5 år, hvarunder lian i 19| år innehaft sådan befå tilling, sorn til' pensions-rält åtföljdes, vid afskedstagande lian Ian d slisk a Is-I jensi en å nämnda stat uppföras till erhållande under sin återstående lifstid af en oafkortad årlig pension till det belopp länsmän för närvarande åtnjuta, eller 200 IV.dr Banko, att utgå irån och med månaden näst efter den, uti hvilken afsked al Motander erlin lies; och har, på de af E K.
M:t anförda skäl, högstberörde nådiga framställning blifvit af Rikets Ständer bifallen. 41:o.
Sedan, uti en lill E. K.
M:l ingifven ansökning, I. f. Kommendanten och Direktören vid straff-fängelset i Warberg, Majoren Guslaf Wilhelm Gyllenhammar, i underdånighet anhållit, ali, då han, som ifrån Augusti månad år 1848 i berörde egenskap varit vid straff-fängelset anställd, under sin tjenstgöring derstädes blifvit genom slag i hufvudet af en i fängelsets murbruksqvarn befintlig svängbom obotligt skadad till sin helsa, samt sökanden, efter en tjenstetid af 45 år och vid en ålder af mer än 61 är, jemte hustru och 6 oförsörjda barn, befunne sig ulan enskild förmögenhet, och då genom läkare-betyg tillika kunde styrkas, att han, till följd al omförmälda skada, vore urståndsatt att sina befattningar vid fängelset bestrida, E. K. M:l mätte å Allmänna Indragningsslaleti bereda sökanden pension, till del belopp, som motsvarade den lön och del arfvode han, såsom I. f. kommendant och direktör vid fängelset åtnjuter; så har, efter det ej mindre Fångvårdsstyrelsen än Statskontoret blifvit häröfver hörde och Styrelsen, jemte anmälan alt Gyllenhammar, hvilken såsom t. f. kommendant uppbär ett årligt arfvode af 200 R:dr B:ko under den lid af omkring 8 år, han förestått Rikets största fängelse för lifslidsfångar, ådagalagt serdeles nit och skicklighet, tillstyrkt, att han, sorn under tjenslgöringen vid fängelset, utom den ofvannämnda skadan jemväl ådragit sig nästan obotlig ögonsjukdom och enligt intyg af läkare nu vore oförmögen till vidare tjenstgöring, mätte undfå pension, motsvarande den aflöning han, såsom fängelse-direktör uppbär, eller 800 R:dr B:ko, E. K. M:t, med afseende å hvad sålunda förekommit och de vitsord Fångvårdsstyrelsen meddelat, uti nådig Proposition af den 12 Februari näsllidne år behagat föreslå Rikets Ständer, det Majoren Gyllenhammar må, när E. K.
M:t finner godt förordna, alt hans befallning såsom kommendant och direktör vid straff-fängelset i Warberg skall upphöra, för sin återstående lifstid å rikets Allmänna Indragningsstat åtnjuta en oafkortad årlig pension af 800 R:dr B:ko.
Med afseende å hvad sålunda, samt i de handlingar, sorn funnits deri nådiga Propositionen bilagda, blifvit upplyst, och då del lärer få antagas, ali Fängelse-direktören, Majoren Gyllenhammar numera är urståndsalt, att med den kraft och ihärdighet, sorn erfordras och han förut stiidse ådagalagt, vidare utöfva denna maktpåliggande, med mycken ansträngning förenade tjenst, hafva Rikets Ständer bifallit, att Majoren Gyllenhammar, då han erhåller afsked från sin nu innehafvande befattning vid Warbergs fängelse, å Allmänna Indragningsstalen uppföres till erhållande af en årlig pension af 1,200 R:dr Runt, att utgå från och med månaden näst efter den, då afskedet beviljas. 42:o.
Kornetten A. J. Enström, 65 år gammal, hade hos E. K.
M:t i underdånighet anhållit, alt han, som dels i 25 års tid tjenstgjort vid Lifgardet lill häst och derunder bevistat fälttågen i Finland åren 1808 och 1809, och i Tyskland och Norrige åren 1813 och 1814 samt för sitt förhållande dervid erhållit medaljen för tapperhet i fält och kejserliga ryska S:t Georgs-Ordens 5:te klass, dels ock sedan den 13 Maj 1848 varit anställd såsom Fanjunkare vid Krono-arbets-korpsen, måtte, såsom sjuklig och enär Bil,, till R.
Erot. '1856—1858. 10 Sami. 1 Afd. 2 Band. Supp!. 18 138 Eapeditions-Ulskollets Förslug lill underd.
Skrifvelse, IV:o 229. bäti under utöfuingen al sistnämnde befallning kommit alt lida af döfhet och derjemte blifvit af fångar med knif särad, vid afskedstagande!, frän krono-arbels-korpsen få lör sin återstående lifstid bibehålla del arfvode, lian för del närvarande å Fångvårdens stat åtnjuter.
M:t uti denna fråga i nilein tal yttrande ej mindre af Statskontoret, än af Styrelsen för fängelser och arbels-inrätlningar i riket, bar E. K.
M;t, uti nådig Proposition af den 12 Februari sistlidet år, i betraktande af Enströms boga ålder oell sjuklighet, saint enär han under sin militära bana sig tappert oell hedrande förhållit, för sin tjenstgöring; såsom fanjunkare vid krono-arbels-korpsen blifvit fördelaktigt vitsordad samt vid utöfuingen af sistnämnda befattning blifvit af fångar med knif sårad, föreslagit, ali Roifiielten Enström, hvilken icke åtnjuter något understöd från Arméens Pensionskassa.
, mätte, sedan han vid fångvården ijenal 10 år, eller den lid, sorn för vissa andra tjenst emans. vid fångvården rätt lill pensions åtnjutande blifvit i Kongl. Majlis ofvan omfprmälda nådiga Bref den 24 Maj 1841 bestämd, få vid afskedstagande! derifrån å Rikets Allmänna Indraguingsstat uppbära under sin återstående lifstid en oafkortad pension af 233 R;dr 1(5 sk.
Banko; hvilket Rikets Ständer bifallet. 43:o.
Mils den 22 Juni näsllidne år till Rikets Ständer affålna nådiga Proposition innehåller, hade Provincialläkare!! i Askersunds
Distrikt, Doktor N. L.
Ahlberg uti. en lill E. K.
M:l ingifv.en, af Sundhetskollegium och Statskontoret förordad ansökning, underdånigst anhållit, alt sorn lian upphunnit en ålder af 71 år och med Augusti, månad förlidne ån varit anställd i Statens tjenst under 30 år, E. K, Mst, oaktadt denna tjcustgöringstid, ej. oafbrutet fortgått, emedan Ahlberg 2:ne särskilda gånger, från år 181.5 lill 1818 och från år 183(5 lill 1846 haft afsked, men åter i Statens tjenst inträdt, måtte med hänsyn lill de förhållanden, sorn vållat dessa afbrott i Ijensleliden, hvilka, infrö Hat, första gången efter 1815 års fredsslut, då sökanden, bland en mängd tjenstjöso läkare, sorn egt större meriter än han, ej kunnat erhålla någon al de tjenster, lian, sökt, förr lin 1818, och andra gången föranledis af den sjuklighet, han genom sina ansträngningar under kolera-farsoten år 1834 sig ådragit, bevilja Ahlberg afsked med rättighet lill årlig pension å Allmänna Indrngningsstalcn, räknadt fran den dag hans tjenslgöringstid uppginge till 30 år och med del belopp hail i lön lör närvarande åtnjöt.
Doktor Ahlberg icke, på sätt Kongl. Brefvet den 25 Juni 1818 samt Kammar-kollegii. derpå grundade Cirkulär—bref af den 11 Oktober 1819 för rättighet till lönens bibehållande såsom årlig pension, föreskrifva, oafbrutet varit i Statens tjenst anställd under 30 års tid, och E. K.
M:t af sådan anledning ansåge sig förhindrad att vid nådigt afskeds beviljande åt Ahlberg, honom å Allmänna Indragningsstalcn, i vanlig ordning låta uppföra, bär E. K. M:t, med afseende å härvid förekomna omständigheter och kemälde läkares af vederbörande vitsordade nit och välförhållande under tjensletiden, begärt Rikets Ständers medgifvande dertill, alt Doktor Ahlberg, från och med månaden näst efter den, då lian erhåller afsked frän sin innehafvande proviucial-läkare-beställning, å rikets Allmänna Indragningsslal må ega uppbära en hans lön motsvarande pension aföGO R:dr 32 sk.
B:ko eller 1,000 R:dr Riksmynt.
Doktor Ahlberg icke fullgjort de för pensibns åtnjutande i allmänhet föreskrifna, vilkor, hafva Rikets Ständer likväl, då erkännas mäste, att det allmänna dragit nytta, af hans väl vitsordade verksamhet, och han nu uppnått, en högre ålder, ansett billigheten lala derför, all lian å Allmänna, indraguingsslalen. förflyttas, hvadan Rikets Ständer, med, bifall lill E. K. M.ls, högslbcrörde nådiga Proposition, funnit sig böra förklara Provincial-läkarcn Ahlberg berättigad all, efter erhållet afsked, från Allmänna lndragningsstalcn uppbiira en årlig pension af 1,000 R:dr Riksmynt.
Expe (lilio ris- Tits ko tiel s Förslag till uhilcril.
Skrifvelse, N.-v 229. 139 44:o. Soilnn f. Kronolänsmannen i Leksands socken af Storn Kopparbergs län, Expedilionsfogdcn Eggert Helleberg, sorn den 17 Juli 1854 erhållit afsked från Länsmansbefatlningen, hos E. K.
M:t i underdånighet sökt, att, på grund af Rikets Ständers den 12 i samma månad fattade och den 28 i iircranäninde månad af E. K.