Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den kapital-förlust kassan under dessa år lidit, har varit föranledd ej mindre af ofvanomförmäite nedsättning i afgiften, än äfven förhöjda portions-priser, samt ökadt antal fattighjon å försörjningshuset och värnlösa barn, sorn af församlingen uppfostras, derföre kostnaden utgjorde år 1838 R:dr 942 men 1842 R:dr 1,219 Banko.
Stadens polis och vaktbetjening har under sednare åren icke vunnit annan - 41 nan tillökning, än den i följd af vestra förstadens tillkomst erforderliga förstärkning af brand- och nattvakter med 6 man, hvilka, lika med de för staden förut antagne 18 man erhållit förhöjd aflöning med 33 R:dr 16 sk.
Banko hvardera.
Såsom vidtagne nya försigtighetsmått emot eldsfara kan räknas bildandet af en frivillig brandkorps, disponerande 3 egna sprutor och en Privatbanken tillhörig, icke större än att de af 2 eller 4 man kunna transporteras, samt öfverenskommelsen emellan husägare och ståndspersoner jemte ledamöterne i frivilliga brand-korpsen, att, vid inträffande storm och rnarknads-tillfällen patrullera nattetid inom hela staden.
En istädernas gemensamma inrättning, till hvars bildande undertecknad, med biträde af flere för saken nitälskande män, lyckats väsentligen medverka, nemligen städernas allmänna bolag till brandförsäkring af lösegendom, har i Jönköping sin Cenlral-styrelse.
Total-försäkringssumman uppgår nu till något mer än 21 millioner, hvaraf torde kunna slutas, att inrättningen redan i sin början tillvunnit sig ett förtroende, som gifver hopp att bolaget genom tillkomst af än flere delägare, skall vidare tilltaga i styrka.
En så vigtig och vidt omfattande, samt hittills oförsökt inrättning kunde dock svårligen till en början så organiseras, att alla de olika intressena funnos nöjaktigt iakttagne, och det lärer derföre icke förekomma underligt, om vid den bolagsstämma, som efter första Brandstods-årets utgång förestår, förslager komma att göras till ändringar och tillägg uti det för bolaget den 30 Augusti 1842 nådigst fastställda reglementet.
Bolaget har emellertid bernit en trygghet mot förluster, som vid inträffande eldsfara åt släckningsarbetet bör gifva en förut otänkbar kraft och enighet.
Sjukvården i Jönköping besörjes af 4 praktiserande Läkare, af hvilka likväl Stadsläkaren är hindrad besörja de stundom i legalt hänseende i staden förefallande göromål, hvilka af öfrige läkare i allmänhet måste förrättas.
De tvenne helsobrunnarne i stadens grannskap besökas mindre än förut.
Ett badhus vid Munksjön är nu mera tillhörigt enskildt person, sedan bolaget, som detsamma uppfört, derpå uppoffrat och förlorat hela det tecknade aktie-kapitalet.
Femärs-Iierattelst fr.
Jönköpings Län. ^ 42 Ekesjö.
Folkmängden utgör enligt 1842 års mantals-längd alldeles samma antal som 1837 eller 1,691 personer, oaktadt ålskillige ståndspersoner under tiden inflyttat till staden.
Förhållandet emellan skatlskyldige och skattfrie har deremot undergått en ofördelaktig förändring i thy, att sednare antalet nu utgör 151 mera än år 1837, hvaribland barn endast 36.
Sedligheten fortfar att förtjena loford och vid marknader och andre sammankomster i staden förefalla få oordningar, hvilket tillskrifves allmogens och arbetsklassens, efter de bildade klassernas föredöme, minskade bruk af spritdrycker.
Undervisnings-anstalterna äro desamma, som sista Femårs-berättelsen upptager, nemligen: en lärdoms-skola med en Rektor och en Kollega, och en lankaster-skola.
Till olägenhet för orten, som är folkrik och aflägsen från andra städer inom Stiftet, motsvarar lärdomsskolan, sorn för den förberedande undervisningen behöfde mer än en lärare, icke sin bestämmelse, hvadan föräldrar, som önska gifva sina barn en mera grundlig litterär uppfostran, sände dem till andra läroverk.
Lankaster-skolan begagnas af omkring 50 medellösa barn, hvarförutan åtskilliga enskilta personer sysselsätta sig med den första barnundervisningen.
Borgerskapet utgjordes år 1842 af 7 st. handlande och 74 handtverkare.
Desse sednares bestånd är, såsom vanligen i uppstäder, beroende på den afsättning de kunna bereda af sina tillverkningar bland innevånarne i den omkringliggande landsbygden; men denna är snart sjelf till öfverflöd försedd med idkare af de för en uppstad egentligen sig lämpande yrken, hvilka idkare nedsatt sig under skydd af fabriks- och manafaktur-författningarne; derföre, och i följd af den obegränsade rättigheten till burskaps vinnande, som, med ändring i Magistratens beslut, i Kongl.
Kornmerse-Kollegium beviljas, befinna sig handtverkerierna i synbart aftagande, och endast genom Borgerskapets utmärkta arbetsamhet och sparsandiet har ett ännu större förfall hittills kunnat motverkas.
De af borgerskapet, som genom arf eller under bättre konjunkturer kunnat förvärfva några tillgångar, använda alltså dessa till inköp af jord, med hvars skötsel de sig sysselsätta.
Af privilegierade fabriks-inrältningar inom staden, nemligen 1 för vaxljus, 4 för snus, 1 för spegel och 1 för vagnfabrikation, bedrifvas endast 2, nemligen vaxljus-fabriken och 1 snus-fabrik.
Spegel-fabrikören biträder med 43 fönsters insättning och vagnfabrikanten, en f. d. smedslärling, med hvarjehanda smärre smides-arbete.
Den stiftades i början af år 1836 och vid slutet af år 1842 uppgick fonden till 36,716
R:dr, deraf delägarnes insättningar till 35,716
R:dr och bankens egne tillgångar till 925 R:dr.
Utaf det insatta beloppet anses icke öfver en tiondedel tillhöra arbetsklassen; det öfriga är insatt af bemedlade personer, dels för egen räkning och dels för deras barn.
Men det är icke sparbankernas ändamål, att det bemedlade folket skall intränga i deras rörelse.
Fattigvården handhafves af en direktion, en bokförare, en föreståndare för fattighuset och en fattigvårdare för hvardera af stadens 4 qvarter.
På fattighuset erhålla 16 utgamla sjukliga och orkeslösa underhåll.
Åt öfrige verkligt behöfvande tilldelas, genom fattigvårdarne, hvar inom sitt qvarter, tillräckligt understöd.
Kostnaderne hafva årligen uppgått till 1,333 R:dr 16 sk.
B:ko, sorn utgjorts med 580 R:dr räntemedel å fattigkassans donerade kapitaler 8,800 R:dr och återstoden genom sammanskott debiteradt å stadens innevånare.
Arbets inrättningen å fattighuset har upphört, sedan det befunnits att den icke kunde fortfarande skötas såsom kommunalbestvr, och att en föreståndares allöning skulle medföra alltför dryga kostnader.
Flertalets mening, att en arbetsinrättning utgör enda medlet att hämma den tilltagande fattigdomen, ofta föranledd af håglöshet och lättja, förmodades dock skola återbringa inrättningen i verksamhet.
Hälsovården besörjes på sätt föregående Femårs-berättelse innehåller.
Stadens skjutsnings-skyldighet utgöres med 24 hästar och är öfverlemnad åt entreprenörer, som kontant uppbära 900 R;dr, deraf •£ drabbar statsjorden och -| borgerlig näring, hvarförutan entreprenörerne begagna en del i behåll varande donationsjord, som i arrende skall lenina minst 500 Riksdaler Banko.
För allmänna säkerheten nattetid och till förekommande af eldsvåda, patrullera stadens inne väre, jemte den vanliga brandvakten och vid stormväder och under marknader fördubblas denna patrull till 4 eller 8 personer, efter behofvet. u
Af tabellen inbetalas, att skatleförminskuingen i medeltal utgjort 365 R:dr 17 sk. 9 r:st.
Grenna, den minsta af Länets städer, till utseendet mera liknande en större vacker by än en stad, hade år 1842 en folkmängd af 747 personer, hvaraf mantalsskrifne mankön 162 och qvinkön 259.
Folkmängden har under de sistförflutne 5 åren ökats med 33 personer.
Staden har mycken och bördig jord, som brukas på gammalt vis, utan någre anmärkningsvärde förändringar.
Åkerbruk utgör också och skall troligen länge blifva innevånarnes förnämsta yrke.
I staden linnes ett Postkontor och 1 apothek, kram- och speceri-handlande 2, hökeri-handlande 2, karduansmakare och garfvare 5, gördelmakare 2, kopparslagare 1, handskmakare 1, hattmakare 4, hofslagare 1, krukmakare 1, målare 2, skomakare 3, skräddare 1, svarfvare 1, sämskmakare 1, urmakare 1, färjare 2, bagare 1, bryggare 1 och krögare 2.
Flere af dessa handtverkare hafva ingen arbetare sig till biträde och borgerskapets ekonomiska ställning, samt de förhållanden som derpå inverka, äro ännu lika med hvad sista Femårs-berättelsen upptager.
Omsättningen med spannemå! och viktualier fortfar att vara liflig de så kallade torgdagarne, då allmogen förser sig med sine behofver af handelsvaror och läder, till förmon för kramhandeln och garfveri- handteringen.
Tillståndet i afseende på sedlighet och laglydnad är lika med hvad i föregånde Femårs-berättelser uppgifves, och äfven här har genom inskränkning i krogarnes antal, samt genom bildandet af en nykterhetsförening, ett kraftigt steg blifvit taget att lyfta den lägre klassen till en högre moralisk ståndpunkt.
Att förbättra lärarens lönevilkor vid stadens pedagogi, har man med detta årets början åtagit sig en bevillning af 6 sk.
B:ko lör hvarje mantalsskrifven person.
Stadens hamnbyggnad är i brist på medel, ännu ofulländad och beror på utgången af byggnads-direktionens underdåniga ansökan örn bidrag dertill af allmänna medel.
I stället för en oexaminerad, är nu en examinerad Bataljons-Läkare bosatt i staden.
Fattigförsörjningen som, till förlust för staden ännu är förenad med 45 laudlförsamlingens, har en gemensam kassa-behållning af 1,200 Riksdaler Banko.
Enligt en Kongl. Resolution af den 26:te Juli 1817, är staden pligtig att gemensamt med landthemman i Mellby och andra närliggande byar underhålla 56 reservhästar.
Då för bestridande af Borgerskapets skjutsnings skyidighet med 9 hästar förr betingades 100 R:dr Banko, har ersättningen nu nedgått till 16 R:dr 32 sk., och, efter nu gällande entreprenad-kontraktets utgång, har man skäl tro att pålitlige bönder åtaga sig skjutsningeh för intet.
Båtsmans-vakans-afgiften, som förut utgjorde 180 R:dr Banko och ensamt hvilade på Borgerskapet, har nedgått Lill det ringa beloppet af omkring 20 R:dr Banko, fördelade både på ägande-rätts-bevillning och bevillning för rörelse.
Skattelörminskningen, som uppkommit genom nedsättning af personella bevillningen, tillökningen i den ålder, då mantalspenuingarnes erläggande börjar, samt genom Sterbhus-procentens och centonalens aiskaffande, beräknas lill 146 U:dr Banko årligen.
Lngsöknings-målens växande antal vid Läns-styrelserne har, särdeles de sednare åren, blifvit åberopadt såsom bevis på den svåra penninge-förlägenheten, och det är alltså fägnande att icke samma orsaker här i Länet gifva anledning till en lika slutsatts.
År 1839 gjordes anhängige 2,963 lagsökningsmål.
„ 1840 ' 2,158 1 dito. „ 1841 2,658 dito. „ 1842 3,008 dito.
Tillökningen det sistnämnda året bör dock icke ensamt tillräknas penninge-förlägenhet, utan äfven i sin mån den mindre val beräknade Kongl. Förordningen af den 9 Maj 1835, som gifvit en oredlig gäldenär ett lätt tillfälle att, under lagliga former, göra sin lösa egendom oåtkomlig för gälds betalning.
Något korrektiv deremot gifves icke mer, sedan man så godt som alldeles aiskaffat de fordna bysättnings-lagarne.
Missbruket drifves nu 46 i stort och har lockat till ytterligare bedrägerier genom försäljning under falskt sken, äfven af fast egendom och köpeskillingens qvitterande i salu-afliandlingen.
Krediten enskildte imellan är undangräfd och ett allmänt misstroende har i stället inträd t.
Visserligen har den allmänna oviljan stämplat desse diktade lösäreköp med öknamnet ”tjufva-afhandlingar”, men hederskänslan dukar under för egennyttan, och oskicket tilltager jemut, samt fyller Tings-rätternes Protokoller med hundradetals bevis på af lagen skyddade vinglerier.
Totalsumman af de vid Lands-kansliet och Lands-kontor handlagde mål, som för året 1842 utgör 11,000, kan dock med skäl läggas tili grund för den ofta upprepade framställningen om behofvet af en ökad tjenstpersonal på stat, framför allt vid kansli-expeditionen hvars jemna och oafbrutna gång nu uteslutande beror på Lands-Sekreteraren.
Att utan någon gifven befordringsrätt, utan lön på stat och rättighet till pension kunna engagera en Länsnotarie, tillräckligt skicklig, att, vid Lands-Sekreterarens förfall, som så lätt kan inträffa, företräda hans ställe, är under närvarande förhållanden knappast möjligt, när man besinnar att en mångårig routin, utan den akademiska, förberedande bildningen, erfordras för att vinna en nödig kännedom om den oändliga mängden af ständig förändring underkastade författningar, som i följd af vårt statsskick, mer och mer inveckla och försvåra de administrativa och polisbefattningarnes utöfning.
Något ämne återstår icke mer för den discriptiva och resonerande delen af denna min underdåniga berättelse.
Den åberopar ofta eller länkar sig såsom en fortsättning till de föregående, af orsaker, som i desse blifvit antydde och ännu torde få anses gil Lige.
De resultater, som vid jemförelse emllan alla tre kunde sammandragas och de önskningsmål, som, i följd deraf, sjelfmant bordt framställa sig, blifva icke nu, såsom tillförne upprepade, derföre att åsigterne mer och mer dela sig ej allenast om orsakerne till de närvarande bristerne i administrationen utan ock ora medlen till befrämjande af ett bättre sakernes skick.
Båda delarne afhandlas dagligen och offentligen och den öfvervägande opinionen synes taga sin ledning mera af theorier och utländska institutioner än de inhemska, samt de förhållanden som deraf utgått och således skulle bestämma landets rätta karakteristik, 47 I sednare hänseendet liar dock här intet uppsåtligen influtit, som kan miss leda en god och vis Styrelse.
Med djupaste undersåtlig vördnad, nit och trohet framhärda Stormägtigste Allernådigste Konung 1 Eders Kongl. Maj:ts Underdånigste och tropligtig ste Tjenare och Undersåter C. G. BERGENSTRAHLE. C. O.
Brorström.
O Jönköpings Lands-Kansli den 31 December 1843.
BEFALLNINGSHAFVANDES UTI Westmanlands Län TILL EHICIL MAJST i underdånighet cifgifne FEMÅRS-BERÄTTELSE för Åren 1839, 1840, 1841, 1842 och 1843.
TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare..
V 1 Stormäktig’ste, Allernådigste Konung!
Då uti min sist afgifna underdåniga Femårs-Berättelse förhållandet för år 1838 äfven blef intaget, börjar det qvinqvennium, för hvilket jag nu går att i underdånighet afgifva Berättelse, med året 1839, och omfattar således åren 1839 till och med 1843.
Jag har trott Berättelsen medföra mera nytta och intresse, ju mera den närmar sig till närvarande epok. §. 1.
Westmanlands eller Westerås
Län, af hvilka båda i språkbruket antagna benämningar den första i officiella handlingar mest brukas, är beläget i medlersta delen af Riket, emellan 59° 1'7’ och 60° 18' nordlig polhöjd samt emellan 0° 41’ och 2° 38' longilud, i Vester från Stockholm.
Dess vidd är beräknad till 57,78 qvadratmil, hvaraf insjöar och vattendrag upptaga 2,84 qvadratmil, så att sjelfva landets vidd utgör 54,94 qvadratmil.
Beskrifningar om detta Läns allmänna beskaffenhet äro att hemta så val uti 1828 års förbättrade upplaga af Tunelds Geografi, sorn i synnerhet af den under litel ”Topografiska och Statistiska uppgifter om Westerås Län” år 1842 af trycket utkomna bok, hörande till den af Kongl.
Då mina förra Femårs-Beiältelser för öfrigt innehålla de underrättelser i detta afseende, som ännu oförändradt gälla, torde det tillåtas mig att dem här åberopa.
Klimatet kan väl icke egentligen påstås hafva undergått några märkbara förändringar, dock synas vintrarne blifva på det hela allt mindre stahla och äfven de öfriga årstiderna synas hafva blifvit mera skiftande i temperatur och väderlek.
Man har flera år haft vinterväderlek långt in på våren och sommarväderlek ett godt stycke på hösten.
Orsakerna härtill lära dock icke kunna sökas uti något särskildt Femurs-Berättelse för fVeslmanlands Län. i 2 förhållande inom della Lån, utan torde stå i sammanhang med klimaternas allmänna rörlighet, ehuru visserligen skogarnas minskning samt kärrs och mossars aftappning äfven under ifrågavarande qvinqvennium fortgått och torde haft något inflytande på det klimatiska förhållandet.
Emot den fördelaktiga inverkan på klimatet, som sänkning af insjöar och uttappning af mossar och kärr otvifvelaktig! medföra, torde å andra sidan böra komma i betraktande, att sjöarnas minskning och mossarnas uttappning kunna möjligen vara orsaken till uleblifvande af de lokalregn, vid hvilka Westmaniandsjorden varit van och hvilkas uteblifvande torde hända vållat de missväxter, som man fått vidkännas.
Den i sista Femårs-Berättelsen omförmälde aftappning af Ångsjön är numera fullbordad och har medfört förmånliga resultater, dels genom den mark, som derigenom blifvit odlingsbar, och dels genom den dyjord, som vid gräfningarna erhållits och med fördel blifvit begagnad såsom gödningsämne på åker, enligt hvad jag vid artikeln om landtbruket får tillfälle att vidare omförmäla.
Odlingen på Hägervalls mosse i Skultuna Socken, har under della qvinqvennium fortgått; men det egentliga mossfältet, ehuru mer än 20,000 R;dr Banko derå blifvit offrade, visar sig ännu ganska otacksamt i afseende på afkastning.
En fullständigare aftappning erfordras derföre och plan dertill är äfven uppgjord, i sammanhang med förslag till sänkning af den närbelägna Mosjön och utdikning al Skarfsta mosse och sanka ängar jemte sidländta trakter vid Bovalln.
Verkställigheten af denna fullständigare, af sakkunnige män upprättade, odlingsplan beror dock på, huruvida Ryttmästare!! C. W. Hammarsköld, som företagit delta odlingsarbete, kan erhålla det lån af allmänna medel, han dertill hos Eders Kongl. Maj:l i underdånighet sökt.
På de sednare åren hafva odlingsföretagen å Hägervallsmosscn måst inskränkas till förbättring af den mindre vattensjuka marken i kanterna af mossfältet, dervid den erfarenhet vunnits, att den del, som blifvit gödslad med vanlig spillning och jordblandningar, gifvit temligen god äling.
Vid Berga gård i Skultuna Socken har bemälde Ryttmästare, genom sänkning af den närbelägna Frövi-sjön, tillvägabragt betydliga ängsodlingar, som lemnat förmånliga resultater.
En ganska betydlig fråga, nemligen sjön Tämnarens sänkning, har under sistlidna år blifvit förberedd och en Komité af jordegare har för 3 ändamålet varit i verksamhet samt, genom ett af Länets Hushållningssällskap till kostnadernas bestridande meddeladt förskott af 550 R:dr Banko, låtit anställa nivellering af vattenhöjden samt uppmätning af elen mark inom detta Län, som förmodades blifva odlingsbar eller genom vattensänkningen till odling mera tjenlig, derviddenna mark af förrättningsmannen blifvit bestämd att utgöra inom detta Län 4,521 Tunnland 16 Kappland, uppskattade och reducerade till 2,777 Tunnland och nära 23 Kappland; men vid derefter hållna sammankomster hafva intressenterne så väl inom delta, som angränsande Upsala Län, inom hvars gräns sjön jemväl sig sträcker och der den har sitt utlopp i Tierpsån, låtit förslaget förfalla, i anseende till de uppdagade svårigheterna och hindren, som icke utan allt för stora kostnader kunnat undanrödjas, oaktadt påräknadt betydligt bidrag af allmänna medel. §. 2.
Folkmängden i detta Län utgjorde, efter sisla Femårs-Berätlelsen, 90,828 personer, men enligt 1843 års Mantalsskrifningar 92,813 personer, på säll följande Tabeller utvisa:
Antalet efter sista Berättelsen.
Förökning eller förminskning.
Westerås Stad 3,438 3,428 — 10 Sala Dito 2,963 3,060 + 97 Arboga Dito . . . 1,900 2,003 + 103 Köpings
Dito 1,420 1,481 + 61 Westerås Fögderi ......
13,624 14,295 + 671 Strömsholms
Dito 10,754 10,899 + 145 Kungsöhrs
Dito 14,312 14,416 + 104 Bergslags Dito 15,455 15949 + 494 Sahlbergs
Dito 17272 17,335 + 63 Wäsby
Dito 9,690 9,947 + 257 Summa 90,828 | 92,813 + 1,985 4
Af elen här uppgifna folknummern, 92,813 personer, äro: Mantalspengar betalande.
|Qvinkön.
Qvinkön Westerås Stad 925 1,351 532 620 1,457 1,971 Sala Dito 803 1,073 545 639 1,348 1,712 Arboga Dito 513 717 362 411 875 1,128 Köpings
Dito 381 526 269 305 650 831 Westerås Fögderi ....
3,474 4,184 3,145 3,492 6,619 7,676 Strömsbol ms Dito ....
2,635 3 029 2,443 2,792 5,078 5,821 Kungsöhrs
3,440 4,288 3,297 73,391 6,737 7,679 Bergslags Dito .... 4,261 4,245 3,465 3,978 7,726 8,22.3
Sahl bergs Dito . . . . 4,380 5,171 3,744 4,040 8,124 9,211 AV äsby Dito ....
2,322 2,761 2377 2,487 4,699 5,248 S u m m a 23,134127,345 50,479 20,179122,155 42^334 43,313j 49,500 92^813^
Af den sålunda under delta qvinqvennium tillkomna totala folkökningen, utgörande 1,985 personer, belöper a) på städerna 251. på landet . 1,734. < aQ 1.98.1 personer. b) på mankönet 1,100. på qvinkönet 885. 1,985 Dito.
De ifrån Mantalspenningar befriades antal är ökadt med 4,110 Dito. hvaremot de betalandes antal är minskadi med 2,125 Dito.
Den totala folkökningen utgör differensen . . 1,985 Dito.
Härvid är att märka: l:o.
Att gemenskapen af Armeen, ehuru en arbetsför, nyttig sjelf försörjande folkklass, är inbegripen i de befriades antal. oc di srg 5 2:o. Alt, genom ändring af Bevillningsstadgan, alla personer emellan 15 och 17 år, hvilka förut betalt Mantalspenningar, numera äro bland de befriade, hvilket hufvudsakligen bidragit lill den stora förökningen af de befriades och minskningen af de betalandes antal.
Fördelad på de fem ifrågavarande åren stiger den bär ofvan anmärkta folkökningen till 397 personer per år, eller 4 personer mindre, än under förra qvinqvenniet, då tillväxten utgjorde 401 personer om året.
Beräknad åter på bela summan af folkmängden efter förra Femårsberättelsen, svarar den nu tillkomna folkökningen närmast emot 2.1 procent, i stället för att folkökningen vid sisla Berättelsens afgifvande steg till 2\ procent af 1832 års folknummer.
Folket har således under della qvinqvennium förökat sig nära nog, men icke fullt i samma proportion, som under det föregående.
Folkökningens orsaker äro att söka i samma omständigheter, som den sista Femårsberällelseo upptager.
Folkets upplysning och sedlighet hafva, åtminstone i flere delar af Länet, gjort synbara framsteg och fyllerilasten bar betydligen aflagit.
Några inrättade nykterbets-föreningar hafva väl härtill bidragit, äfvensom brännvinsbränningens inskränkning, genom de å denna näringsgren lagda högre afgifter; men hufvudsakligen beror sedlighetens tillväxt på religionsundervisningen och den allt mer och mer stadgade fria öfvertygelsen om fylleriets förderflighet och måttlighetens stora inflytande på allas välfärd.
En annan orsak ligger uti de missgynnande årsväxterne, samt de derigenom förminskade lillgångarne till öfverflöd.
Brottmåls-stalisliken är, efter min tanka, icke någon säker norm för bedömandet af folkets sedlighet.
I sjelfva begreppet af missgerning ligger, alt den är ett undantag, eli affall från seden; men dessa undantag komma icke i beräkning uti broltmåls-slatistiken, utan så vidt de blifva föremål för allmän åklagan och Domstols behandling.
Hvad nu de grofsta brotten beträlfar, hvilka icke gerna kunna cacheras eller undgå tilltal, måste väl medgifvas, att antalet af brotten och brottmålen nära nog öfverensstämmer, men så väl i afseende på mindre brott, som en del af de gröfre, lill exempel tjufnader, utgör brottmålens tillväxt icke något osvikligt bevis, att brotten äfven tilltagit, utan antyder merendels endast en skärpt kontroll öfver brotten, förökad vaksamhet hos åklagare-makten, eller stegrad afsky hos enskilde för missgerningar och deraf 6 följande större lätthet för allmänna åklagare, att komma de brottslige på spåren.
En kommun, till exempel en Socken, inom hvilken under ett qvinqvennium elt dubbelt antal af sockenbor blifvit tillra lael t för brott och förseelser emot ett föregående qvinqvennium, kan derföre icke ovilkorligen anses hafva i någon deremot svarande proportion Lill ba ka sk ridi t i sedlighet; ty ofta härrör en sådan tillväxt af brottmål icke ifrån en tillväxt al sjelfva brotten, utan merendels derifrån, att t. ex. Pastor elier Länsmannen i orten antingen med större ifver vakat öfver sedligheten, eller varit i bättre tillfälle att upptäcka och få bevis om den brottslige.
Men utom det, att antalet af brott och förseelser icke är detsamma, som antalet af brottmål, synes, i fråga om bedöm ma tide t af en kommuns eller sockens större eller mindre sedlighet, äfven den allmänna regeln, att elt samhälle icke bör lida för de enskilde, böra tillämpas i så måtto, att det allmänna omdömet om kommunens sedlighet icke ovilkorligen bestämmes af brottmålens autal.