Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dess enskildta tillgång bestrida en så beskaffaffad uigift, sådane utvägar varda vidtagne, hvarigenom en hastig stegring i brödpriset ej allenast i Stockholm, utan ock i Rikets större Städer må kunna genom allmänna Magazins-Inrättningens försorg afböjas; enär till detta Verks viktiga bestämmelse det utan tvifvel hörer, att i både bättre och sämre Sr bibehålla Spannexnålen vid ett någorlunda jemnt pris, och att följakteligen så beskaffade bidrag, sorn ifrågavarande 5 icke böra för Magazins-Inrättningen kunna anses främmande.
Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet och.
Eorgare-Ståndet blifvit till Stats- och Ekonomi-Utskotten, men af Hedervärda JBonde-Ståndet endast till Stats Utskottet remitterad, och öfver hvilken Herr Stats-Rådet, Friherre R.
Cederström uti anförande till Höglofl., Ridderskapets och Adelns Protocoll för den 10 sistledne Januarii serskildt yttrande afgifvit, hafva Utskotten, i anledning deraf, till gemensam öfverläggning förehaft, och få, sedan Kongl. Maj:t jemväl uti Nådig Skrifvelse till Stats-Utskottet af den q i denna Månad täckts i Nåder erinra, om ärendets snara afgörande, till Riksens Höglofl.
Med djup Vördnad hafva Utskotten af ifrågavarande Nådiga Proposition erfarit ett förnyadt vedermäle af Kongl. Maj:ts ömma och Handsfaderliga omvårdnad för dess trogna undersåtare.
Eika lifligt
Utskotten erkänna denna ut* Stats-och Besvärs Utskotterts Betänkande.
1091 märkta Nåd, lika noggrannt hafva de ock ingått i pröfning och öfvervägande, huruvida Statens tillgångar kunna medgifva så beskaffade bi-' drag, sorn Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, och om dessa bidrag möjligen stå att förena med de allmänna grunder, sorn ovilkorligen synas böra följas, då de Statens fonder, som till Allmänna Magazins
Directionens förvaltning blifvit ofverlemnade, måste användas för att afvärja en hotande nöd, föranledd, endera af inträffad missväxt eller andre händelser, derigenom stora och ovanliga behof kunna komma att uppstå.
Efter den kännedom, sorn Utskotten om Allmänna Magazins-Inrättningens tillstånd haft tillfälle inhämta och i öfverensstämmelse med de principer, som synas böra ligga till grund för det Verks Styrelse och förvaltning, anse väl Utskotten å ena sidan, att Magazins-Inrättningens åliggande vara bör, att tillhanda hålla undsätfnings-spannemål för de orter, sorn deraf äro i behof; men finna dock å den andra, att, så vida grunderne för
Inrättningens åtgärder i detta afseende ej så till efterföljd bestämmas att
Inrättningen varder skadeslös för dess utlagde förskotter, skola fonderne småningom .medtagas och Inrättningens obestånd deraf omsider blifva en oundvikelig följd.
Dessutom hysa Utskotten för sin del den öfvertygelse, att lika principer vid undsättningars meddelande böra iakttagas, och att följaktligen Invånarne i en Province eller Stad, icke må vederfaras större förmån, än hvaraf en annan ock kan komma i åtnjutande, helst all rubbning i denna princip 3092 Stats- och BesvfirsUtskottens Betänkanden. synes stridande både mot rättvisa och billighet.
Annorlunda än i enlighet med dessa skäl och grunder Synes, efter Utskottens tanka, Stockholms och Rikets öfriga Städers framtida rättighet tili undsättnings-spannemåls erhållande, då en verklig nöd sådant fordrar, ej böra medgifvas, och efter andra förhållanden lärer ej eller Magazins-Inräitningen anses böra kunna med denna medverkande åtgärd sig befatta.
Sedan nu Utskotten haft äran meddela sitt yttrande i hvad som med sjelfva hufvudsaken och ett framtida förordnande derom äger gemenskap, hafva Utskotten ansett sig ej böra underlåta, att serskildt taga i betragtande de skäl och omständigheter, som för närvarande synas påkalla, att Råg, till nedsatt pris, än vidare någon tid må Hufvudstadens Bagare-Embete i förut berörde ändamål från Magazins Inrättningens härvarande förråd tillhanda hållas.
För att i Stockholm kunna bibehålla det grofva brödet vid ett jemnt pris, utan förhöjning, har ej allenast Kongl. Maj:t, såsom af Hess Nådiga Proposition inhämtas, fått vidkännas en ganska betydlig uppoffring, utan ock Allmänna Magazins-Inrättningen en ungefärligen lika stor förlust å det anslag af 1000 Tunnor oriad Råg i Månaden, som till 8 R:dr Bco Tunnan från Inrättningens förråd utgått och blifvit, jemte de 1000 Tunnor, som genom Kongl. Majus egen höga försorg, rnånadtligen anskaffats, till Bagare-Embetet utlemnade.
Verkningarne af dessa anstalter hafva ock för Hufvudstadens mindre bemedlade folkclasser varit Stat§- och Besvärs-Utskottens Betänkanden.
1093 ganska välgörande: att- nu då tillgången på
Råg i allmänhet är knapp och priserne högt uppjagade, låta denna undsättnings åtgärd upphöra, skulle förorsaka ett1 kännbart lidande för den fattige, sorn en längre tid varit van att få det grofva brödet til! nedsatt värde och sannolikt ej mägtade betala denna första nödvändighetsvara efter det pris hvartill densamma utan allmänna bidrag på en gång skulle uppstiga.
Fördenskull, och då härtill kommer, att MagazinsInrättningen på flere orter inom
Riket uppköpt
Råg af sistlidit års skörd, till skäligen modererade priser, och således derigenom ej kan komma, att vidkännas en så väsentelig förlust hädanefter, som hittills, å undsättningen till Stockholms Stad; föreslå Utskotten vördsammast, att denna undsättning må fortfara och med Maji Månads ingång ökas till 2000 Tunnor Råg 1 Månaden eller det parti, hvarmed Bagarne blifvit försträckte efter hittills bestämdt pris a 8 R:dr Banco Tunnan oriad, eller <j Riksdaler Banco Tunnan riad
Råg, dock att dessa utlefvereringar från Magazins-Ihrättningens härvarande förråd aldeles upphöra med nästinstundande Augusti Månads utgång, då säd af innevarande års blifvande skörd är att förvänta.
Ständer finna för godt bifalla hvad Utskotten nu yttrat och föreslagit, torde, såsom svar å den Nådiga Propositionen, Riksens Hoglofl.
Hock varder detta allt, jemte någre Ledamöters afgifne serskildta yttranden i ämnet, 1091 Stats- och Besviirs-Utskottens Betänkanden.
Stockholm den 26 April igi8- På Stats-Utskottets vägnar • • _ o A Höglofl.
Ridderska- A Högvördige Preste - pets och Adelns Le damöters vägnar Carl De Geer.
Pa Valofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar H N. Schwan.
Ståndets Ledamöters vägnar C. v.
Sandstén.
Ridderska- På Högvördige Prestepets och Adelns Le- Ståndets Ledamöters damöters vägnar Carl Stellan Mörner.
På Vallöf!. BorgareStåndets Ledamöters vägnar And.
Fredin. vägnar Olof Ferlin.
På Hedervärda BondeStandets Ledamöters vägnar Nils Mänsson. G. Knoch.
Stats- och Besvärs-Utskottcns Betänkanden. 1095 Utdrag af Protocollet} hållit i Riksens Högloft. S tänders Stats- samt A Ilma nita Besvärs- och Ekonomi - Utskotts gemensamma Plenum vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 26 April 1818. S. D. - - - - - - Herr Capitain Flertzenhjel<n begärde och erhöll tillåtelse till uppläsande af dess till Utskottens gemensamma Berednings - Protocoll för deri 30 sist!.
Kongl. ”Majtts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om medel att till ett nedsatt pris hålla den torftigare delen af Stockholms Stads Invånare gröfre brödsorter tillhanda, är ett förnyadt bevis af den Landsfaderliga omsorg, som sträcker sig till alla dess undersåtares klasser, och derföre lär med underdånigste erkänsla af Riksens Ständer upptagas.
Hå nu öfverläggning härom i Höglofl Statsoch Ekonomi - Utskottens samfälte Beredning kominer att företagas, anhåller jag vördsamt, att deröfver få yttra mina tankar; min framställning skall grunda sig på de upplysningar, jag sökt inhämta, om de anstalter, som under loppet af förledit år blifvit vidtagne, att oaktadt ett högt uppstegrad t
Spannemålspris anskaffa bröd åt de behöfvande, för ett pris svarande mot deras svaga tillgångar; och genom verkningarne af dessa åtgärder, söka en vägdelning vid frågans utredande, hvad för en framtid, kan vara nyttigt och möjligt att åstadkomma. ioqG Stats- och Besvärs-Utskottens Betänkanden.
Af Riksens Ständers Revisorers berättelser oin Magazins-Directionens styrelse och förvaltning inhämtas, att, på Kong!.
Maj:ts Nådiga befallning, Magazins-Directi'onen, till Stockholms Stads Bagare, mot fastställde priser, under de sist förflutne 3:ne åren, aflemna!, dels Mjöl, dels Spannemål, och dervid mast vidkännas en förlust af 33,610 R:dr 33 sk. 4 r:sf. Btco, saint för lefvereradt Rågmjöl till Maria Fattighus år 1814, 371 R:dr 26 sk., utom de 200 famnar ved, som, tvenne gånger, utan ersättning till Stadens fattige blifvit lefvererade.
Det hörer väl ej till ämnet att undersöka, huruvida det är enligt med Allmänna MagazinsDirections ändamål, att till förmån för en enda Stads fattiga till underpris aflåta en så stor qvantitet, i hel annan afsigt uppköpt Spanneniål; men det är påtageligr, att, genom sådane betydelige förluster, den Fond Riksens Sländer, till Magasins - Inrättningen anslagit, skall förminskas, och sluteligen så försvinna, att ett dylikt biträde af sig sjelf mäste upphöra; Men jag har b ott gjort denna framställning för att visa, det sådane ytierligare anstalter icke kunna vara för en framtid att påräkna.
Rätta förhållandet af saken ar denna, att under loppet af förledit år, och Januarii månad innevarande, har Bagare-Embetet från Kronans Magaziner fått uttaga hvarje månad 2000 Tunnor Råg, eller deremot svarande Rågmjöl, mot .8
Deremot skulle det åligga Bagare Embetet, att hålla -Hnfvudstadens fattigare Invånare bröd tillhanda, enligt upprättad taxa för 1. sk. Riksgäld för Stuts- och Best ars-Utskottens Betänkanden. 1097 16 lod, eller 40 sk. samma mynt E:pd.
Jag föreställer mig, att med sådane fattigare innevånare, ej bör förstås sådane personer, sorn äga tillfälle och krafier, att genom arbete förtjena sin fulla bergning, hälst desse äro genom de nu så högt uppstegrade arbets- och dagslöner, minst i behof, att af allmänna Medel njuta undsättning till lifsuppehälle och lära dessutom, fast ock de största uppoffringar till deras förmån skulle göras, icke derföre vilja nedslå sina pretensioner.
Det är således endast för den. nog talrika mängd individuer, af båda konen, men mäst af det qvinliga, hvars yrken och arbetskrafter, icke tillåta dem, att i en tid, då Spannemålens dyrhet förorsakar ett så högt brödpris, förtjena sin fulla bergning, som dessa välgörande anstalter vidtagits; men det är ock just de, som af dem minst fått sig begagna.
Det ligger i tingens natur, att, då man, för att befrämja en sak, nyttjar icke rätt beräknade medel, motarbetas de af egennvttan och andra förhållanden, hvarigenom de blifva onyttiga.
Jag förbigår de rykten, som misstroendet och erfarenheten af nuvarande tiders rofgirighet kunnat utsprida, om händelser, obeviste, men lika lätt verkställ bäre, som svåre att förekomma.
Da endast de större Bageriverken, eller de, sorn hålla så kallade utbodar, kunnat eller fått, mot föreskrefne vilkor antaga anbudet, ha alla de öfrige, utgörande nä'ra hälften, måst upphöra k 098 Stats■ och Besvärs-Utskottens Betänk anden. »ned all bakning af groft bröd, då de ej kunde hålla det Allmänheten tillhanda efter en taxa, som påstås äfven vara lag för dem, sorn dertill kunde använda den, mot så nedsatt pris erhållna Spannemålen; dessutom, hvem kan controiler3, att den till sitt hela belopp till grof brödbakning användes, ehuru Bagarne påstå, att de genom detta åtagande Jidit en så kännbar förlust, att de ej äro i stånd att
Längre dermed fortfara?
Annu mera, huru är det möjligt i Bagare-bodarne, bland en mängd köpare, urskilja sådane, som ensamme äro , berättigade att för nedsatt pris erhålla siri brödföda.
Man vet, att Kronans Manskap ofta häldre taga penningar, än sitt bröd från Krono-Bagerierne, och finna bättre sin räkning att hos Bagare tillhandla sig bröd, för vida bättre köp; af samma förmån vilja äfven andra, som dertill finna tillfälle, sig begagna; och det är en ren omöjlighet, att hindra, det icke Krogar och Näringsställen fourneras till det mästa af sådane brödsorter, till vinst för värdarne, men ingen förmån för gästerne, och således bristande tillgång uppstå för den fattige, som derigenom ser sig sviken i sin billiga förhoppning.
Utskottet finna, det ett fortfarande af de nu vidtagne anstalter i detta ämne vöre utan allt ändamål, och att allt användande af Publique Medel dertill vore både obilligt, till afsigten icke bidragande, och kanske äfven svårt att åstadkomma.
Men, sorn Riksens Ständer tvifvelsutan önska, att, så mycket möjligt är, gå Kongl. Majts
Nådiga afsigter till mötes, till lättnad i den fata - Stats-och Besvärs-Utskattens
Be tänk anden, logg p,are klassens bekymmer om sin lifsbergning, vågar jag, såsom ett medel dertill vördsamt föreslå och tillstyrka, det alla, så väl Stadsboer, sorn i synnerhet Landtman, hvilka dertill kunde äga tillfälle, tillstaddes och uppmuntrades, att baka och på Torgen utsprida samt försälja sådane gröfre brödsorter, utan att bindas af taxor och andre föreskrifter.
Jag är fullt öfvertygad, att en lycklig täflan härigenom skulle uppkomma och tillräcklig tillgång blifva af bröd, både af god beskaffenhet och äfven till det lindrigaste pris 1 förhållande till hvad Spannemålen kunde gälla, och således aila andra anstalter kunna undvikas.
Hvilket anförande Herr Capitainen anhöll mätte få Utskottens Betänkande till de Respective Riks Stånden åtfölja. X lika ändamål yttrade Herr Borgmästaren Eneroth.- ”Då jag af förekommande ömande omständigheter mot den behöfvande, instämmer med Höglofl.
Utskotten uti nu uppläste
Betänkandet, kan jag icke undgå derjemte serskilt tillkännagifva min önskan, det Riksens Höglofl.
Ständer hos Kongl. Maj:t frambära deras underdåniga önskan, det all möjlig uppsigt och controll måtte vidtagas deröfver, att ifrågavarande välgörande kostsamma anstalt endast får begagnas af de, till hvilka det rätteligen är ämnadt; och hvilket tilläfventyrs skulle kunna bäst utrönas genom Högvördige Présterskapet och Fattig-försörjnings-Directionerne.
Af Protocollsföranden anmältes: att vid förevarande måls handläggning inom Beredningen, Stats - Utskottets nu frånvarande Ledamot lioo Stats-och Besvärs-ZJlskottens Betänk anden.
Herr Lagman Noreus yttrat den serskilda mening, att af de för Magazins - Inrättningen anslagne medeL en viss Summa årligen till Kgl. Maj:t borde öfverlemnas, för att, efter Kongl. Majrts
Eget visa godtfinnande, fritt disponeras till undsättning, icke blott för Stockholms Stad, utan äfven för andra delar'af Riket, vid uppkommande t i 11 fä 11 ige behof, sorn fordrade skyndsamt afhjel pande och vöre af den beskaffenhet, att Magazins-Directionen till dem icke kunde sträcka sin åtgärd; Herr Lagmannen hade härvid föreställt sig, att utom olyckliga och förstörande naturhändelser, hvilka ofta nog1 ehuru icke sa vidsträckt inträffa, vådor och oförutsedda omständigheter kunna uppkomma, Verkande derhän att uppoffringar från Statens sida med skäl kunna fordras, för att rädda olycklige medborgare så på Landet, som i Städerne, som för någon tid uti sin egen arbetskraft och egna tillgångar saknade medel till fritt uppehälle och till sin frälsning och upprättelse ifrån nöd och elände, och Herr Lagmannen hade icke annorlunda, än såsom en billig samhällsfordran, kunnat anse, att Kongl.
Maj:t vid sådane tillfällen ägde en af Rikets Ständer uppgifven tillgång, att använda till uppfyllande af denna för Kongl.
Majit dyrbara pligt.
Herr Lagmannen hade funnit sig så mycket häldre föranlåten till denna önskan, som den organisation, man vill gifva åt allmänna Magazins-Directionen, icke tillåter densamma, att annorlunda, än med beräkning af Eondens bestånd, använda de medel Riksens Ständer för denna Inrättning anslagit, och detta jemväl anses blifva en af hufvudgtundern* Stats- och Besvärs-TJtskottens Fetänkanden, noi för Inrättningens fortfarande, hvarigenom densamma, uti dess egenteliga rigtning, bör anses skiljd från alla sådane åtgärder, hvilka med gifne uppoffringar kunna vara förenade, men som den medborgerliga känslan och vilkoret för Samhälls - inrättningen dock fordra att se uppfyllda.
Skulle Riksens Ständer bevilja Magazins-’ Fonden frihet ifrån Räntans erläggande å Rån-' co-Creditiven, uppkommer derigenom en mera än tillräcklig opåräknad tillgång för detta behof.
Och hade i denna mening, hvars framförande till Riksens Höglofl, Ständer Herr Lagman Noreus åsyftat, Herr Öfverste-Kamrr\arjunkaren Baron Adelsvärd, Herr Presidenten von Schultzenheim och Riksdagsmannen Wiklund instämt.
N:r 206.
Riksens Höglofl. Ständers Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi- Utskotts Utlåtande angående inom Höglofl.
Ridder skåpet och Adeln, samt Eledervär 1102 Stats- och Besvärs-Utskottens Betänkanden. da Bonde - Ståndet vclckta frågor om ändring i hvad Författning ar ne rörande Jfr ads- och Krono-Tionde.
Spannemålens utgörande, forslande eller lösande nu innehålla.
T ill Utskottens gemensamma handläggnin hafva i detta ämne inkommit: Frän Högloft.
Ridderskapet och Adeln ett Memorial af Merr Öfverste-Lieutenanten Eo Oxehufvud, som, efter att hafva anmärkt den ringa verkan, stadgandet i g §. af Kongl Förordningen den 20 September 1815, angående hvad vid uppkommande stridighet emellan Räntetagare och Räntegifvare om Tionde- eller AfradsSpannemålens duglighet iagttagas bör, förmått åstadkomma till de sednares skyddande emot förtryck och obehörig behandling af de förre, samt de olägenheter, sorn för Räntegifvare uppstå deraf, att de med sin Tionde vanligen blifva till flere ställlen anvista, föreslagit, att den, efter nu gällande Författningar, Tionde- och Afradsgifvare åliggande forselskyldighet matte upphöra, samt dessa i stället berättigas, att antingen i närmaste Krono - Magazin lefverera ifrågavarande Spannemål , eller ock hos KronoFogden få densamma efter Markegångspris, och emot erläggande af forlön, med penningar lösa; i hvilka fall Räntetagaren äfven borde, antingen vid första uppbördsstämma af Kronofogden åtnjuta betalning för den honom anslagne Tionde och Afrad, eller ock äga, att inom den 1 Martii hvarje år Spannemålen in natu - Stats- och Fesväi s-Utskottens Betänkanden.
1105 ra från Krono - Magazinet afhämta ; hvarjemte Herr Öfverste-Lieutenanten, så väl för vinnande- af det med Förslaget åsyftade ändamål, Räntegifvares och Räntetagafes ömsesidiga fördel, sorn till förekommande af förlust för Staten,’ ansett, i händelse af dess antagande, nödigt, dels att Spannemålens värde vid de årliga Marke» gångssättningarne bestämdes efter det verkeligen gångbara priset, med förhöjd forlön, dels att tjenliga utvägar vidtogos emot ofog och prejeri af Magazins-betjeningen , och dels att Lefveranteurerne, i fall af Spannemålens försummade torkning ålades såsom intorkningsmål vid lefvereringen lämna några kappar på hvarje Tunna.
Från Hedervärda Bonde - Ständet ett Memorial af Banco - Fullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län, med hvilken Riksdags-Fullmäktigarne Olof Hakansson, Johannes Olsson och Per Jonsson från samma
Län sig förenat, i gemensamt yrkande om den förändring i de rörande detta ämne nu gällande stadganden: att,’ enär Räntegifvare och Räntetagare icke annorlunda åsämjas, Räntegifvaren må äga, med begagnande af Markegången, sorn för detta ändamål är införd, utgifva sina räntor i penningar, efter det deri å persedlarne utstakade värde; Och hafva vid föredragningen af detta Memorial, som i Protocolls-Utdrag af den 18 December nästledit år blifvit Utskotten communice» rädt, åtskilliga af det Hedervärda Ståndets Ledamöter biträdt den väckta motionen, under tillägg af Riksdagsinennen Anders Joachimsson från Östergöthland, att, i händelse Räntegifva - 1104 Stals- och Besvärs- Utskottens Betänkanden. re skulle förblifva skyldige att lefverera sin Afrads - Spann einål in natura, de då må vara ovilkorligen berättigade att fullgöra denna lefverering vid närmaste Krono-Magazin.
Härförutan hafva uti ett till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet enskildt remitterat Memorial, »om i anseende till dess innehåll under Utskottens gemensamma pröfning äfven förekommit, Riksdags - Fullmägtigarne af Hedervärda Bonde-Ståndet Jacob Jacobsson Kin. ner och Per Isacsson Myrungs från Gottland yrkat, att, som i de hittills utkomna Författningar icke nog tydligen blifvit utstakadt, om, i det fall Räntegifvare och Räntetagare angående sättet till Afradens utgörande icke i godo kunna öfverenskomma, den förres erbjudande att Afraden efter Markegångspris betala, eller den sednares tillsägelse att den samma in natura bekomma, bör äga företräde och förhållandet härutinnan bestämma, det måtte, till undanrödjande af all tvekan härom, samt enär rättigheten att välja emellan bägge förenämnde sätt till Afradens presterande af flere skäl syntes böra Räntegifvaren tillkomma, hos .Kongl.
Majft i underdånighet anhållas om utfärdande af en tydelig
Lag, hvarigenom Jen slik rättighet kunde blifva indelte Räntegifvare i allmänhet tillagd.
Utskotten, som förehaft de väckte motionerne till öfverläggning, hafva derunder inhämtat, att, sedan vid si.stledne Riksdag af åtskillige Stånds-Ledamöter fråga b ifvit framstäld om ändring och jämkning uti de Tionde- och Räntegifvare emot Ind-el ningshalvare och Räntetagare åliggande skyldigheter»
Så har, uti der - Siäts- och Besvärs-Utskottens Betänkanden'.
1105 öfver afgifne serskildta Betänkanden af den 3 Maji och 29 Junii 1815, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet , som då ensamt hafvit sig detta ärendets handläggning uppdragen, förklarat, att, då emellan Räntetagare och Räntegifvare en fullkomlig likhet i rättigheter born de äga rum; då denna likhet af Utskottet ansetts vara genom de dittils utkomne Författningar i allmänhet vunnen; då Kongl. Maj:ts och Kronans rätt att in natura uppbära Tionde-Spanneinålen af de Kronan immediate förbehållne
Hemman icke kunde eftergifvas, i anseende till behofvet deraf för Garnizons- Manskapets underhåll m. m,, då Hoäpitaler, Lazaretter och Barnhus skulle förfela deras välgörande ändamål, om dem betogs förmonen att, efter behofvet, få någon del af den dem anslagne och förlama Spannemål in natura utkräfva; då det skulle föranleda till rubbning uti Indelningsverket, om RusthåJlare förmentes att på lika sätt uppbära Augments-räntan; då det vore emot ägande-rätten stridande att förneka SkatteFrälse-ägare att utfordra sina räntor i de slag, hvaruti de samma från början blifvit bestämda att utgå; samt då uppgifvandet af genom ålder helgade rättigheter vore ett ingrepp i den medborgerliga säkerheten; så ansåg
Utskottet sig hvarken kunna, eller böra föreslå någon ändring uti hvad Författningarnje rörande Kronotionde- och Afrads - Spannemåleas utgörande och lösande innehålla.
Vid öfvervägande af ofvananförde grunder, jämte hvad de åberopade betänkanderna i öfrigt Bihang till Riks.St.
Fröt. igij■ ms. lto6 Stats-och Besvcirs-Utskottens Betankanden. innehålla, hafva Utskotten funnit sig äga full anledning att instämma i det yttrande, förra Riksdagens Ekonomi-Utskott i förenämnde måtto afgifvit, dertill, hvad serskildt beträffar Herr ÖfversteRieutenanten Oxehufvuds Förslag om rättighet för Afrads - och Tionde-Gifvare, att antingen i närmaste Krono-Magazin lefverera sin Tionde- och Ränte-Spannemål, eller ock hos KronoFogdert få den samma med penningar efter markegången lösa, Utskotten afvert hämtat skäl deraf, att sådant skulle leda dels till Krono-Maga» zinernes utvidgning och antagande af en större Magazins-Betjening, hvilket den för Allmänna Magazins-Iurättningen anslagne Fond icke medgifver, dels till förökande af Krono-Fogdarnes förut trägna göromål , som odeladt fordra deras liela tid och uppmärksamhet; Och få Utskotten, som i följd häraf ans® sig icke kunna tillstyrka bifall å de väckte motionerne, derföre så mycket bälldre föreslå, att äfven hädanefter må förblifva vid hvad Kongl.
Förordningen den 22 Julii 1803 jemte öfriga i afseende på sättet till Afrads- och K rono-Tionde * Spannemåls samt andre Ränte-persedlars utgörande utkornne Författningar föreskrifva, som å ena sidan stadgandet ig §. af Kongl. Förordnigen den a o September 1815, efter Utskottens öfvertygelse, lämnar tillräcklig säkerhet för Räntegifvare emot godtycklig behandling af Räntetagare vid ofvannämnde Spannemåls uppbärande, och åden. andre, ej mindre den af Herr Öfverste-Eieutenant Oxehufvud uppgifne händelse, att Räntegifvare vid Afradens afbördande vanligen anvisas flere lefvererings-ställen, är ett missbruk Stats- och Besvärs-Utskottens Betankanden. i 107 I Räntetagares sida, som i 3 §. af 1813 åis Kongl. Förordning blifvit förbudit, och hvaTtiti Räntegifvare, genom anmälan af förhållandet å Vederbörlig