Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vet ganska väl, att det står i Kongl. Maj.ts magt att, vid nu varande vakanskontrakters slut, befalla uppsättning af hvilket eller hvilka regementen Han behagar, men jag är också öfvertygad derom, att vår folklige Konung skall lyssna till de skäl, som af representationen framställas, så väl i detta som i alla andra afseenden; och det var under öfvertygelsen härom, som jag inom Utskottet yrkade, att en skrifvelse skulle till Kongl. Maj:t aflåtas, med anhållan att de nu gällande vakanskontrakterna med samtliga de afsutna regementena skulle till en början förnyas på 5 eller 10 år, ifrån den dag de gå till ända.
Hvad för öfrigt den föreslagna förändringen af Smålands husarers afsittning och lika mångå numrors uppsättning af något annat regemente angår, så har jag icke strängt satt mig deremot, ehuru många skäl tala åtminstone för ett uppskof härutinnan, hvaribland det vigtigaste torde bestå uti den närvarande tidens oroliga politiska förhållanden, då ett dylikt experiment måste anses vådligt i afseende på så väl de af- som uppsittandes mindre tjenstbarhet, och det redan från och med den dag då förändringen blifvit beslutad.
Men i afseende på valet af det regemente, som skulle uppsitta, har jag deremot ansett mig så mycket mer böra göra anmärkning mot det Kongl, förslaget, helst Vestergötland blifvit skildradt på ett sätt, som icke ölverensstämmer med verkliga förhållandet.
Det är nemligen sagdt, att detta skulle utgöras af en »rik och bördig slättbygd», men att detta är tillämpligt på hufvudsakligen endast den norra delen deraf, hvilken redan förut underhåller en del af Lifregementets husarer, och att den ojemförligt största delen af detta landskap på långt när icke kan kallas en »rik och bördig slättbygd», utan snarare en kuperad och mager ort, med en i allmänhet mindre bemedlad, på vissa ställen fattig befolkning, är ett faktum, som, man må motsäga det huru mycket som helst, dock i verkligheten existerar.
Att jag, med kännedom härom, protesterat mot det framställda förslaget i detta hänseende, torde vara ursäktligt, synnerligen som tvänne af de andra landskapen, hvilka hafva afsutet kavalleri, nemligen Vestmanland och Östergötland, obestridligen äro af rikare och bördigare beskaffenhet, hvilket också i den Kongl. Propositionen vitsordas, då det heter: att dessa »utan svårighet kunna uppehålla rustningen äfven till häst», ett omdöme, som aldrig kan fällas om Vestergötland; och det var med anledning häraf, som jag på Afdelningen föreslog, att Lifregementets grenadierkorps skulle uppsitta, hvilken är förlagd i Vestmanland, men hvilket förslag jag icke ansåg mig böra inom 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 197.
Utskottet fasthålla, sedan en annan ledamot föreslagit Östergötland.
— Olägenheten af infanteriets minskande i Mälaredalen kunde för ett tiotal af år sedan haft någon betydelse, men nu icke, sedan jernvägarne på några timmar kunna sammanföra huru många regementen som helst till de hotade punkterna.
— Att Vestmanland måste hafva goda hästar och en befolkning, som äfven kan sköta dem, är naturligt, då ett stuteri med utmärkta hingstar sedan många år tillbaka funnits i provinsen, och jordbruket der hufvudsakligen bedrifves med hästar.
Det är således alla skäl, som tala derför, att detta regemente bör uppsitta, om Smålänningarne skola afsitta.
Att tala om i hvilken provins de bästa kavalleristerne skulle vara tillfinnandes, är något besynnerligt, ty lika litet som hvarje individ i en provins kan vara passande för detta ändamål, lika litet lärer någon provins helt och hållet vara i brist på sådane.
Ve stergötlands förträffliga bästrace, hvilken blifvit utbasunerad från Sköfde marknad, troligen icke utan afsigt, finnes i verkligheten endast i den bördiga slättbygden; i öfriga delar skall man nog få leta efter remonter, ehuru de nog finnas äfven der på ett och annat ställe, hufvudsakligen på större egendomar, och detta lärer nog vara förhållandet i hvilken provins som helst.
På grund af hvad jag nu anfört, tager jag mig friheten föreslå, att Rikets Höglofliga Ständer måtte besluta: att i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit hemställa, huruvida icke den föreslagna tillökningen i arméens kavalleristyrka för närvarande kunde uppskjutas, och att, i händelse Kongl.
Majit skulle finna för godt att låta Smålands husarer afsitta, en motsvarande styrka då måtte uppsitta utaf Lifregementets grenadierkorps; äfvensom att de öfriga vakanskontrakterna måtte förlängas på 10 år.»
I denna reservation har vice Talmannen Anders Erikson instämt. 197.
Ank. till Exp.-Utsk. ilen 19 Okt. 1863, kl. 1 e. m.
Utlåtande, t anledning af vacht motion om inlösen för Statens räkning af Hebbeska egendomen på Iliddarholmen.
Uti en inom Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion (Nio S2S) har Riksdagsfullmägtigen P. F. Mengel från Upsala län erinrat, hurusom det Stats-Utskottets Utlåtande N:o 197.
J3 s. k.
Rikets Ständers hus, der de tre ofrälse Riks-Stånden jemte åtskilliga af Riksdagsutskotten hålla sina sammankomster, redan länge och i liera hänseenden befunnits föga ändamålsenligt.
Diskussions-lokalerna vore nemligen både för trånga och för låga, osunda i sanitärt och olämpliga i akustiskt hänseende.
Dessutom vore östra flygeln, till följd af grundens fortgående sättning, i så bristfälligt skick, att fullständig ombyggnad deraf varit ifrågasatt äfven vid denna riksdag.
Då det skulle medföra högst betydliga kostnader, utan att ändamålet ändock fullständigt uppnåddes, ifall man skulle till ett representanthus, som vore nationen värdigt, inreda och förändra det nuvarande Rikets Ständers hus — hvilket från början varit uppfördt och inredt till privata boningslägeuheter — har motionären antagit såsom en nödvändig åtgärd, att nybyggnad för erhållande af ett sådant representanthus förr eller sednare måste företagas.
Motionären har vidare ansett, att detsamma borde uppföras på Riddarholmen, dit icke allenast ett stort antal offentliga embetsverk redan äro förlagda, med hvilka representationen äfven framgent kommer i beröring, utan äfven erforderligt utrymme med jemförelsevis mindre kostnad kunde erhållas, än inom någon annan lämplig trakt; och borde, enligt motionärens förmenande, sydöstra delen af Riddarholmen för det nya representanthuset företrädesvis afses.
Under erinran hurusom Staten redan utbetalt en betydlig summa för f. d.
Geijerska husets inlösning och blifvande nedrif— ning, har motionären vidare yttrat den åsigt att, om Staten förvärfvade sig eganderätt till den emellan nämnda hus och Rikets Ständers belägna Hebbeska fideikommissegendomen, en fullt tillräcklig areal med fritt och öppet läge erhölles.
Tre vigtiga omständigheter talade dessutom derför att Staten icke till en aflägsen framtid uppskjöte åtgärden att förvärfva nämnda egendom.
Dels vore nemligen de hyror, som erlades för lägenheter i denna egendom, för närvarande särdeles låga, hvarigenom, då dessa skola läggas till grund för löseskillingen, denna nu blefve vida billigare, än sannolikt framdeles, om fastigheten skulle öfvergå i annan egares hand; dels komme den del af Hebbeska egendomen, som gränsar närmast intill Munkbro-kanalen, att tagas i anspråk för den blifvande sammanbindningsbanan genom Stockholm; dels ock behöfde den rättegång, som nu vore mot Staten anhängig, rörande eganderätten till en tomtplats mellan berörda egendom och Rikets Ständers hus, icke vidare fortsättas, derest lösningsfrågau komme till verkställighet; och har motionären, med anledning af hvad sålunda blifvit anfördt, föreslagit, att Rikets Ständer måtte bemyndiga sina Fullmägtige i Riksgälds-kontoret att vidtaga erforderliga åtgärder i och för den Hebbeska å Riddarholmen belägna fideikommiss-egendomens inlösen för Statens räkning.
Redan vid 1840 och 1841 års riksdag väcktes förslag derom, att östra flygeln till Rikets Ständers hus borde helt och hållet nedrifvas och ombyggas.
Sedan för slaget derom förfallit, anmälde Fullmägtige i Riksgälds-kontoret till Stats-Utskottet vid 1847 och 1848 års riksdag, att de, med afseende å nämnda flygels bristfällighet, samt då inredningen af de i begge flvglarne befintliga rum vid flera tillfällen öfverklagats såsom mindre ändamålsenlig, ansett de då ånyo ifrågasatta byggnads- och reparationsarbetena å begge flygelbyggnaderna böra utföras efter en mera omfattande 14 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 197. plan, så att derigenom kunde åstadkommas fullkomligt rymliga och lämpliga lokaler för både Riks-Stånden och Utskotten samt ett för dem gemensamt arkiv, för hvilket ändamål flyglarne alltså syntes böra uppföras till samma höjd som hufvudbyggnaden, hvartill ock fullständiga planer och kostnadsförslag genom Ofver-Intendents-embetets försorg blifvit uppgjorda.
Frågan fick dock, i enlighet med Stats-Utskottets hemställan i Utlåtandet N:o 218 af den 23 Juni 1848, förfalla och har sedermera, såvidt Utskottet kunnat inhemta, icke förr än under sistförflutna riksdag utgjort föremål för Rikets Ständers öfverläggningar.
Vid sistnämnda riksdag blef nemligen, genom enskild motion, Rikets Ständers uppmärksamhet fästad derpå, att en del utskotts-lokaler vore för dermed afsedda ändamål alltför otillräckliga, så att exempelvis Bevillningsutskottets sessionsrum vore af så ringa utrymme, att ledamöterne deruti knappast kunde hafva plats; och som östra flygeln af huset vore särdeles bristfällig, föreslog motionären, på dessa och flera andra skäl, att Fullmägtige i Riksgälds-kontoret måtte erhålla uppdrag att låta utarbeta kostnadsförslag för ombyggnad af nämnda flygel på sådant sätt, att tillräckliga lokaler derigenom kunde anskaffas för Utskottens sammanträden såväl in pleno som på afdelningar.
I anledning af denna motion yttrade dåvarande Stats-Utskott uti sitt den 21 September 1860 afgifna Utlåtande (N:o 191), att, då de förhållanden, som i motionen omförmäldes, vore af Rikets Ständer nogsamt kända, behöfde Utskottet knappast erinra, att det behof, hvars afhjelpande motionären afsett, onekligen inom kort tid måste påkalla åtgärder i den af honom angifna syftning.
Som likväl riksdagen då redan var så långt framskriden, att det ifrågaställa kostnadsförslaget icke kunde hinna uppgöras förr än Rikets Ständer redan åtskiljts, tillstyrkte Utskottet, att Fullmägtige i Riksgälds-kontoret måtte få sig uppdraget att låta uppgöra förslag till en sådan reparation och förändring af östra flygeln utaf Rikets Ständers hus, att de der befintliga lägenheterna blefve försatta i ändamålsenligt skick och, såvidt förhållandena det medgåfve, erhölle den utvidgning, att fullt tillräckliga lokaler kunde beredas för de Rikets Ständers Utskott, hvilka vore i behof af större utrymme.
I öfverensstämmelse med denna hemställan, hvilken af Rikets Ständer bifölls, hafva Fullmägtige, på sätt nuvarande Stats-Utskott uti sitt den 16 sistlidne Januari afgifna Utlåtande, (N:o 33) anmält, låtit till Utskottet öfverlemna en af vice Professoren Albert Törnqvist, som af Öfver-Intendents-embetet blifvit förordnad att uppgöra de äskade förslagen, till Fullmägtige ingifven skrift, deri meddelats, att, i anseende till den dåliga grund, hvarpå östra flygeln af Rikets Ständers hus vore uppförd, och densammas åt sjösidan ständigt fortgående sättning, det icke vore möjligt att genom husets påbyggnad bereda ökadt utrymme, hvilket endast kunde åstadkommas genom den bristfälliga flygelns nedrifriing och uppförandet i dess ställe af en ny större flygelbyggnad, hvartill han ock uppgjort ritningar och kostnadsförslag.
Vid öfverlemnande! af dessa ritningar anmälde dock Fullmägtige, att innehafvaren af den på östra sidan af Rikets Ständers hus belägna, så kallade Hebbeska egendomen under förra hälften af år 1861 genom anställd rättegång väckt påstående derom, att den emellan Stats-Utskottets Utlåtande N:o 107.
15 denna egendom och östra flygeln af meranämnda hus befintliga öppna tomtplats, hvilken hittills ansetts tillhöra Rikets Ständers hus, och åt hvilken plats fönsteröppningar nu finnas uti ifrågavarande flygel och jemväl blifvit anbringade å ritningen till den föreslagna nya byggnaden, måtte förklaras vara en Hebbeska egendomens tillhörighet, eller ock att samma öppna plats, ifall ett sådant förklarande icke kunde erhållas, måtte tillerkännas
Stockholms stad såsom en gränd-dessein; varande den härom anställda rättegång, likasom frågan om det deremot å Riksgälds-kontorets sida framställda yrkande, att Hebbeska egendomens innehafvare måtte förpligtas att borttaga de å en del af den tomt, som tillhör Rikets Ständers hus, uppförda byggnader och låta till Rikets Ständers egendom utlägga denna tomtedel, ännu beroende på Stockholms Rådhusrätts pröfning och afgörande, sedan, till följd af nyssbemälda domstols beslut, besigtning genom Handels- och Ekonomi-kollegii försorg under sommaren 186*2 blifvit verkställd till utrönande af hvardera tomtens storlek och rätta gränslinier samt Stadsingeniörens jemte bemälda Kollegii utlåtanden rörande de väckta frågorna blifvit infordrade.
På grund af hvad sålunda blifvit upplyst, hemställer Stats-Utskottet uti sistberörda, af Rikets Ständer gillade utlåtande att, som frågan om eganderätten till den emellan östra flygeln af Rikets Ständers hus och Hebbeska egendomen belägna tomtplats vore underkastad tvist, af hvars utgång planen för en blifvande ombyggnad vore i väsendtlig mån beroende, frågan angående ombyggnad af östra flygeln af Rikets Ständers hus måtte anses hafva förfallit.
Af hvad nu blifvit anfördt, visar sig således att behofvet af utvidgade och förändrade lokaler för Utskottens sammanträden varit under lång tid kändt och erkändt.
Förslagen att söka afhjelpa de öfverklagade olägenheterna genom den ena flygelbyggnadens nedrifning och ombyggnad och den andras påbyggnad, möta dock ett ganska väsendtligt hinder i den omständigheten, att tvist uppstått om eganderätten till den emellan Hebbeska huset och östra flygeln af Rikets Ständers hus belägna tomtplats.
Att detta hinder skulle undanrödjas, ifall Staten förvärfvade eganderätt till Hebbeska egendomen, är helt naturligt, och redan af sådan orsak synes förslaget om inköp af sagda egendom vara förtjent af synnerlig uppmärksamhet.
Men förutom det gagn i afseende å en obehindrad anordning af byggnaderna på Rikets Ständers tomt, som vunnes genom ett sådant inköp, skulle flera andra ganska väsendtliga fördelar beredas.
Uti sjelfva motionen finnes redan antydt, att den del af Hebbeska egendomen, som gränsar intill Munkbro-kanalen, måste tagas i anspråk för den blifvande jernvägen genom Stockholm.
Enligt hvad Utskottet inhemtat, skulle det vara särdeles fördelaktigt, om jernvägen finge framdragas på den högre belägna delen af Hebbeska tomten, hvarigenom den de! af tomten, som af egaren fortfarande finge disponeras, komme att ganska betydligt inskränkas.
Olägenheterna häraf för den enskilde egaren blefve onekligen ganska stora och berättigade säkerligen till en icke ringa skade-ersättning.
Om deremot Hebbeska egendomen blefve sammanslagen med Rikets Ständers egendom samt tillfälle derigenom bereddes för StaH-Utskultets Utlåtande N:o 197. en lämplig anordning af begge dessa egendomar såsom ett gemensamt belt, kunde dessa olägenheter helt och hållet försvinna.
Men äfven om man icke afser de fördelar, som för en framtida reglering af ifrågavarande egendomar skulle uppstå, lärer det icke kunna nekas, att Staten har stort behof att, derest sådant utan alltför stora uppoffringar kan låta sig göra, förvärfva eganderätt till den ifrågavarande fastigheten.
Till följd af Rikets Ständers vid innevarande riksdag fattade beslut om Riksarkivets inrymmande i det på Riddarholmen belägna hus, i hvilket Kommers-kollegium samt Öfver-Intendents-embetet och Serafimer-ordens-gillet hafva sinn embetsrum, uppstår behof att för dessa embetsverk anskaffa passande lokaler.
Enligt hvad Utskottet har anledning antaga, skulle Hebbeska huset härtill erbjuda tillräckligt utrymme, enär detsamma lärer innehålla omkring 29 större och mindre rum samt synes upptaga nära nog lika stor areal, som hufvudbyggnaden å Kommers-kollegii nuvarande tomt, hvilken byggnad lärer innehålla 13 rum i hvarje våning.
I afseende på utsigterna att kunna för Staten förvärfva eganderätt till ifrågavarande egendom, har visserligen blifvit erinradt, att densamma vore fideikommiss samt att, i följd deraf, äfven om nuvarande egaren vore villig att föryttra ifrågavarande fastighet, han likväl icke egde rätt dertill.
Utskottet anser sig härvid endast böra erinra att, då 1 § i Kongl. Förordningen den 27 November 1854 angående jords och lägenhets afstående för allmänt behof, innehåller att, der Konungen pröfvar nödigt att jord eller lägenhet begagnas skall till allmän byggnad eller dylikt allmänt behof, egaren skall vara pligtig att afstå hvad för ändamålet erfordras, synes i förevarande fall giltig expropriationsgrund icke saknas, då icke allenast en betydlig del af tomten erfordras för jernvägsanläggningen, utan äfven återstoden erfordras för inrymmande af Statens embetsverk.
Men äfven om icke mera, än den för jernvägen erforderliga tomtedelen vore underkastad expropriation, synes all anledning vara förhanden, att egaren skall, i enlighet med 14 § i samma Kongl.
Kungörelse, vara nöjd att afstå hela egendomen, enär ostridigt är, att lägenheten genom afskiljande af den för jernvägen erforderliga delen blefve för honom af så ringa värde, att han icke torde åtnöjas med alt densamma bibehålla.
Dessutom torde den utväg lätteligen kunna begagnas att genom enskild öfverenskommelse få fideikommissrätten öfverflyttad på annan lägenhet samt, intilldess sådant kan ske, tillförsäkra fideikommiss-innehafvaren om en årlig från Riksgälds-kontoret utgående ränta å köpeskillingen, hvilken kunde få lyftas så snart passande egendom för fideikommissutbytet kunde anskaffas.
Då onekligen det är af vigt för det allmänna att, derest sådant utan alltför stora uppoffringar kan ske, Staten komrne i besittning af alla å Riddarholmen belägna egendomar, af hvilka de flesta redan tillhöra Kronan, och då Utskottet derjemte hyser den öfvertygelse, att nu ifrågavarande egendom med afseende å dess belägenhet har så stora fördelar, att någon tvekan icke kan uppstå om dess användbarhet - Stals-VIskottets Utlåtande N:o 197.
17 het och lämplighet för hvilket som helst af de allmänna behof, hvarför byggnadsplatsens anskaffande blifvit eller framdeles kan blifva ifrågasatt, har Utskottet funnit sig ega giltigt skäl tillstyrka Rikets Ständer att bemyndiga sine Fullmägtige i Riksgälds-kontoret vidtaga erforderliga åtgärder i och för den Hebbeska, å Riddarholmen belägna fideikommiss-egendomens inlösen för Statens räkning.
Reservation: af Herr G. F. Ekholm.
Prot. 1802 di 1803. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 8 Baft.
Komstedt, 1863. $lal*-liskotlels Utlåtande JS.o 10$ 1 2\:o i m.
Ank. till Exp. Utsk. den 20 Okt. 1863, kl. 1 e. ra.
V(låtande, i anledning af Kongl. Maj-.ts nådiga Proposition, om anslag för Nalional-museibyggnadens inredning, jemte andra i sammanhang dermed erforderliga kostnader. (U. A.)
Uti högstberörda, den 3 sistlidne Juli till Rikets Ständer aflåtna och till Stats-Utskottet remitterade, nådiga Proposition (införd under N:o 117 i Usta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoll) meddelas att, sedan Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 28 Oktober 1860, — jemte anmälan, att till fullbordande af national- museibyggnaden samt till verkställande af den del utaf dess inredning, hvilken i sammanhang med det egentliga byggnadsarbetet borde utföras, en summa af Trehundra Åttatio Tusen Riksdaler Riksmynt blifvit för nu löpande statsregleringsperiod anslagen— i underdånighet anhållit, det täcktes Kongl.
Maj:t åt sakkunnige personer uppdraga att utarbeta fullständigt förslag i afseende på de återstående arbeten, som erfordrades ej mindre för byggnadens inredning och försättande i fullständigt skick, än för samlingarnes inrymmande och omgifningarnes ordnande, samt att deröfver uppgöra noggranna kostnadsberäkningar med iakttagande af all den sparsamhet, som kunde stå i förening med ett ändamålsenligt utförande af ifrågavarande arbeten, och Kongl. Maj:t, med bifall till denna Rikets Ständers anhållan, under den 12 April 1861 förordnat en komité, bestående af Öfver-intendenten G.
Söderberg, Riks-antiqvarien B. E. Hildebrand, Professoren vid Akademien för de Fria Konsterna J. C. Boklund, vice Bibliothekarien G. E. Klemming och Lektorn vid högre elementarläroverket i Skara G.
Wennerberg, att uppgöra berörda förslag, hvarvid komiterade. i hänliih. till It.
Prot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd 4 Band. 9 Häft. 1 2 Stats Utskottets Utlåtande N:o 19S. delse af behof, finge sig till biträde och till deltagande i öfverläggningarne till» kalla andre sakkunnige personer; så hade beinälde komiterade, sorn, till följd af denna nådiga tillåtelse, vid några tillfällen under fortgången af sina arbeten funnit sig böra inhemta råd och upplysningar af Intendenten öfver Kläd- och Lif-rustkainmarens samlingar Friherre G Fleetwood samt Professorerne vid Akademien för de Fria konsterna C. G. Qvarnström, F. W. Scholander och J. P. Molin, den 18
December nasti idet år afgifvit sitt, utaf plan- och modellritningar samt särskilda kostnadsförslag åtföljda, underdåniga betänkande i ämnet, hvaraf inhemtades, bland annat: att, ehuru, enligt nådiga Brefven den 19 Mars 1816 och 24 Februari 1847 i fråga om uppgörande af ritningar till National-museum, följande samlingar blifvit afsedda att i denna byggnad inrymmas, nemligen de till Kongl. Museum hörande konstverk i målning och bildhuggeri, Kongl.
Bibliotheket, Vitterhets-, Historie- och Antiqvitets-akademiens samling af fornsaker, jemte Myntkabinettet, samt Kongl. Kläd- och Lif-rustkammarens förråder, hvarförutan varit åsyftadt att derstädes erhålla en hörsal för populära föredrag i vetenskapliga ämnen, — och ehuru, till följd häraf, plats för hvarje af dessa ändamål blifvit beräknad i de utaf Preussiska Geheime-öfver-byggnadsrådet A.
Stiller uppgjorda planer och ritningar för musei-byggnaden, — komiterade likväl, efter tagen kännedom af den nu till större delen fullbordade byggnadens konstruktion, utrymme och beskaffenhet, samt efter noggrannaste möjliga uppskattning af ifrågavarande samlingars nuvarande omfång, kommit till öfvertygelse om nödvändigheten deraf, att någon bland dessa samlingar blefve från National-museum afskiljd, såvida nemligen det borde anses nödigt att åt hvarje samling genast från början skaffa det utrymme och deraf följande utseende, som en vetenskaplig och för den besökande allmänheten lärorik uppställning gör önskvärdt och samlingarnes framtida till vext kräfver; hvadan komiterade funnit sig böra tillstyrka en sådan afskiljning, hemtande stöd för detta tillstyrkande jemväl deraf, att Kongl. Majit i nådiga Brefvet den 1) Mars 1846 förklarat sig vilja, i händelse af bristande utrymme inom Musei-byggnaden för alla de nämnda samlingarne, framdeles bestämma, hvilka af dem skulle uteslutas; att, då så väl Kongl.
Musei samling af dyrbara och fäderneslandet hedrande konstverk, som äfven de under Vitterhets-, Historie- och Antiqvitets-akademiens värd ställda historiska samlingar af till en stor del fosterländska minnesmärken, väl utan all fråga borde i främsta rummet vara afsedda att i national-museum inrymmas, och ehuru, hvad Kongl. Bibliotheket och Lifrustkammaren anginge, komiterade icke hyste någon tvekan, hvilken af dessa båda lämpligast skulle från beinälda museum afskiljas, helst den sistnämnda obestridligen stöde i helt nära samband med de historiska och konstsamlinga.rne, hvaremot ett bokförråd, om än aldrig så dyrbart, icke vore på sin rätta plats i en byggnad, som både Stals-Ulskollels Ullålande N:o 198 3 nätnnes oell anses för ett museum, koiniterade dock, i betraktande deraf att Kongl. Bibliothekets värderika och snabbt tillvexande samling länge varit i behof af en ny, rymlig lokal och att detta behof för hvarje år visat sig allt mera kännbart, ansett sig böra framställa två alternativa förslag till inrymmande och väsendtligt ordnande af ifrågavarande samlingar, med undantag likväl i det förslå förslaget af Lifrustkammaren och i det andra af Biblioiheket; — allt under förutsättning att, i händelse af det första förslagets antagande, Lifrustkammaren, och, i händelse af det sednares, Kongl.