Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Upp - Den z Julli. 1097 Uppläst hos Ridd. och Adeln den ; Juli!. - - Tresi-Ständct den z - - - - Borgare-Skändct d. ; - - - - Boiide-Ständet den z - - wördsamt M moria! l ^ill Lag-Utssottet har den 17 dennes fran Wallofl. Borgare-Standet blifwit remitteradt, Herr Commerce-Radct Sa ntessons Memorial, deruti Herr Commerce-Rädet förklarar, att han anser förfalskning bade till sin asyftning och werkning alltid lika lastbart, och följakteligen lika straffbart brott, som det sser med ett eller annat siags mynt, publik Cassas, Discont eller annat Werks eller privat Persons förskrifning, Assignation m. m. hwarföre Herr Commerce-Rådet af desse och i öfrigt anförde skäl yrkat, att dödsstraff matte stadgas, för all förfalskning af publikt Werks eller privat Persons utgifne förbindelse.
Assignation, eller annan för penningewarde swarande Handling.
Strafflagen mäste hafwa afseende ej mindre pa sielfwa brottet, än de mer och mindre stadeliga påföljder, det samma för Samhället kan medföra» Härifrån härleder sig den olika bestraffning som af Lagen stadgaS för sadane brott, som annarL för sig sjelf betraktade, kunde wara af enahanda art.
Ehuru åtskilligt Werks och i synnerhet
Discontcrnes anwisningar aro sa gangbare, att de mi allmänna rörelsen ofta antagas för god betalning, kunna de likwal hwarken i följd af deras beskaffenhet, eller afsigten med och wilkoret för deras inrättning, anses lika med Bancosedlar four föreställa Rikets gangbara mynt.
Dessa Werks förbindelser äro endast anwisningar pa Banquen, och deras warde är r»98 Den z
Ju lii i. är beroende af bwarje Catzas eller Werks enskilta Credit, men icke såsom Vanquens Sedlar af Rikets Ständer garanterade
Det ar derföre icke alagt någon enstilt man, att såsom betalning atnöjos med Discontsediar, eller andra anwisningar pa Banque» och de stöl som tiil bewarande af C>cditcn för ett sa wigtigt Werk som Banquen, föranledt till sradgande af dödsstraff för förfalskning af Banqucns Sedlar, gäller icke för flere Werk än tet sisinämde och NiksgäldsContoiret Lckwäl ar genom Kongl- Förordningen den 10 December ,741 för sörfalssning af Asiignationer pa Banquen utfart ett större answar, än det 8:de Cap. Miflgernings-Balken för försalffning i allmänhet bestämt, och detta af den anledning att det förra har en större inflytelse pa allmänna säkerheten, än det sednare.
I följd häraf och da Lag-Utskottet anser för falsning af andra enskiltas förbindelser icke böra bestraffas strängare, an förfalskningsbrott i allmänhet, kan Lag-Ulskottet icke tillstyrka bifall af Herr Commerce-Rådet
Sa åkessons Memorial, eiler förändring uti Lagens och Författningarnes stad gande, anaaende answar för falskningsbrvtt; hwil ket dock Riksens Höalefl.
Ständer wördsaml under ställes.
Orebro den Junii 1812.
Adelns Pä Hvgw- Prest-StänLedam. wagnae, dets Lcdam. wägnar, Ik k.
Liröintelt.
Iste 6 ren.
Pä Wälloss.
Borgore-Slän- Pä Hcdcrw.
Bvndc»Stän'« deks Ledan,, magnar, dets Lcdam- magnar, ^1. konqvist.
Urrrsson. W. luUZren.
- B Den z Julik. 1099 Uppläst hos Ridd. och Adeln d. ; Julik. , - - - Prest-Ständet den Z - - - - - - Borgare-Standet d. Z » -> , « , - Bonde-Ständet d. z - - Wördsamt Memorial! ^ckrdagemanncn EricMattsson,Nils Wa hiberg och Jan Mattsson fran Stockholms Län, hafwa uti ett fran Hcde warda Bonde Ståndet den rz dennes till Lag-Uttr^ttet remiiterat Memorial, af anförde skäl beg wc, att hwar och en, som dertill har lägenhet, matie tillätaS, att Utan föregången
Syn eller undersökning för eget husbehof anlägga Mjöl- och Sagg w arnar, att ryk tia för wakten elier wint; a:t ett beit Byelag eller flere matte fa förena sia om ctt fadant Werk, och att deräst framdeles skulle besinnas, att det kunde betjena flere än delagarne, det da, efter behörig undersökning, matte skatt läggas.
Svin ofwanbcrörde Memorial, sa witt det angar en fri anläggning af Miölqwarnar, är grundat pa enahanda och lika skäl med de Memorial i samma ämne, hwilka Riksdagsmännen Eric Bruse, Joh. Roswall och Olof Jonasson söre detta ingifwit, och i anledning hwaraf Utskottet genom wördsamt Memorial den 8.de dcnneS pa anförde skäl anfelt sig icke kunna tillstyrka någon förändring uti den ordning för anläggningen af Mjölawarnar till husbehof eller emot Tullrägt, som Loche Cap. Byggninga-Balken bestämmer; sa får Utskottet i denna del wördsamt åberopa samma desi Memorial^ och hwat serskildt angar Nils Wahlbergs, Eric Mattssons och Jan Mattssons anhållan, om en lika frihet i afseende pä Säggwar - n2o Den z Julli. qwarnars anläggning; sa sinner Utstottet, att samma stal, som werkat asstyrkande i förra afseendet, äswen aro tillämpcligc i detta sednare; hwarföre ock Lag-Utstottet äswen i denna omständighet saknar anledning, tillstyrka förändring uti 2o:de Cap.
B»ggninga-Ba!kcn; hwilket dock Riksens Högloft.
Stander wördsaml underställes.
Orebro den 2/ Junii >812.
Pä 2. öglsfl.
Ridd. och Adelns Pä Hvgw.
Prest-Ständets Ledam. magnar, Ledam. magnar, Ik. k'. 8 t rom kol t. st. st.
Ikeären.
Borgare-Slän- Pä Hcdcrw. Sondc-Ständets Ledam. wägnar, dets Ledam. magnar, lVl.
Könsvis t. ^.näers Lries son. W. lullgrän.
Uppläst hos Ridd. och Adeln den z Iulir - - Prest - Ltändct den z - - - - Borgare-Ständet den Z - - - - Bondc-Standet den z - - WZrdsamr Memorial! ^amtelige Respective Riks-'Ständen hafwa äter» remitterat Lag-Utskottets, öfwer Rikssens Högloft.
Ständers Justitie Ombudsmans Berättelse, afgifne yttrande, med de af flere Ledamöter inom RiksStanden derwid gjorde anmärkningar.
Innan Lag, Utskottet beswarar Veste anmärkningar, anser Utstottet sig först böra namna, att det tvid granskningen af alla de ämnen, som blifwit remitterade, sorgfälligt sökt inskränka sine åtgärder inom - Den z Julli. noi om de gränser, hwilka 5 g och 87 §- 8- i Regeringsformen, samt ZZ tz. uti Rilödags-Ordningen bestämt utsätta för Lag - Utskottets befattning:
Och dä Lagutskottet förmoda», alt Riksens Högloft.
Ständer stola erkänna rigtigheten af denna grundjatts, hwars efterföljd af aila Uttstolt^är högst wigrig för ärendernes ordenttliga beredning ock afgörande, har Utskottet af denna, med grundlagarnc cgwerensstänimande orsak, icke tagit anledning af flere Ledamöters yttrade tankar, akt befatta sig ined beredning af frägor, som icke tillhöra Lag-Urstottets åtgärd.
Af anmärkningarne har Lag , Utstottet funnit stridiga tankar om Utskottets, uti dest förra Memorial, yttrade föresats, att dä en Committä til! utarbetande af hela Lagwerket är nedsatt, icke utan högsta nödwändighet föreftä ändring eller förklaring af nu gällande Lagar.
Någre Ledamöter hafwa ansett tillwarelsen af en sadan Committé icke böra föranleda till uppskof af yrkade nödiga 06) nvttiga Lagförändringar, och andra äter hafwa yttrat den mening, att äswen de fa Lagförklaringar, som Lag-Utskottet tillstyrkt, böra uppskjutas intill dest att LagCommittäen lunner, att Allmänna Lagen och dertill hörande särskildt Författningar i ett sammanhang gransta.
Laa-Utskottet torde derföre nu böra närmare Mweckla skälen för sitt omdöme i detta flrll, hwilka Lag-Ulstottet, under förmodan att de lätteligen kunnat inses, ansett öfwerflödigt, att uti sitt förra utlåtande upptaga; Och Lag-Utskottet bör fä mycket häldre begagna detta tillfälle, och derwid utbe sig Riksens Högloft.
StanderS uppmärksamhet, som Utskottet aderopar de anmärkningar, hwilka dcc nu ämnar fram - ;ror ' Den z Julik. framställa för hela sia befattning wid denna Riksdagen.
Den lange öfwerklagade oreda och widlöftighek i uti wart Lagwerk, och den olikhet i Lagarnes tydning och stipande, som deraf ar en oundwikelig fölid, föranledde till Lag-Utskottets, wid 1809 ars Riksdag, afgifne tillstyrkande och Rikets da warande Ständers beslut, att en Lag - Committé borde nedsattas.
Man inlag, att de förändringar, tilläga och förklaringar, hwilka af enskildta inom Riks-Ständen kunde i staga sättas, skulle snarare öka an minsta oredan, eftersom Förrättare till dylika förstag, oftast föranledde af Domares stridiga Beslut i lika frä» gor, eller af ensidigt fundne behof af någon Lag-förändring, sällan utgå fran allmänna synyuncter och grundsatser, elier sträcka sin omtanka till alla de stallen uti Lagarne, som äga sammanhang med den staga, hwilkeu de framstält.
I följd af soldane grundsatser öfwerlemade Lagutskottet wid ofwannämnde langwarige
Riksdag manga da inkomne Memorialer uran all handläggning till den olifwande Lag-Commitlöen, och detta blef as Riksens Ständer bifallit.
Lag - Ucstottet wid deMa Urtima Riksdag har, femte förmodan, att den icke skulle blifwa langwarig, och med den vfwan yttrade öfwertyaelsen, ägt sa mycket större anledning att inskränkt ulöfwa sin rätt, att förestå Lag, förändringar, s m det med wisihek känner, att den tillförordnade Lag, Committäm, i följd af en klok organisation, med drift werkställek Lag-werkets sammanhängande utarbetning.
Lag-Utstotcet, som funnit, att yrkade förtydniN, gar eller förmente bnster i Lagarne oftare härleda sig af felande urskiljning, och ett orätt fattat begrepp om Den z Julik. no; om Lagens mening och grund, än stan werkeligt behof af förklaringar hwilka alldrig kunna förutse alla de händelser, da olika lydnigar kunna gijwas, har således endast i de sall, da en uppenbar twecydljghet samt en större nödwandighct och nytta fordrade en skyndsam rättelse eller förklaring, tillstyrkt sädane, men i öfrigt ansett bättre, att uppskjuta, än att förestå förändringar, hwiikas fördelar wörö mindre tydliga, hälst da Lag-Utskottet, som icke bör utwidga sine förstag utökwer de frågor, four blifwit ditremiiterade, således icke eller kan sträcka sin åtgärd till alia de ställen i Lagar och Författningar, som ined salunda yppade frågor sta i stmmanhang, Utan att ändring deruti biifwit yrkad.
Scdan Lag-Utskottet framställt desie allmänna omdömen, får Lag - Ut-kotlet, med mottagande af samina ordning för ämnen, fvm uti förra Memoialet sinnes, b esma ra de dcrwid gjorda anmärkningar.
Dcn as Herr Äichiatorn och Cemmendeuren Schulzenheim ahlde anmärkning wid -:stapunkten af Lag-U:skottels Betänkande, nemi. alt spannemalens wigt borde i stället för desi mätande antagas till grund och rättelse wid desi afiefverering, innefattar en ny staga, hwilken icke äger ett sadant sammanhang med det af Justitie'Ombudsmannens yrkade tillägg uri 07 zz arS Kongl. Förordning om matt, ma! och wigt, alt Lag-Utskottet kan upptaga den till granskning såsom en ny anmärkning wid desi utlakande i delta ämne, hälst densamma dcsiutom är af Cconomist beskaffenhet, och äswen ur detta skäl icke tillhörer Lag Utskottets befattning. Wid Lag'UtskottetS yttrande i fragan om
Domarens rätt alt gransta wärdet as Bouppteckningar ärv uti Wällofi.Borsare-Standet atstillige anmärk nin - no4 Deri z Julli uindar gjorde, och flere Ledamöter hafwa yrkat/ audre ater. bestridk nädwändigheten och nyttan af en sadan Domarens granskningsrätt. Niksczagsmannen Anders Danielsson uti det Hederwärda Bonde-Standet har icke allenast ansett
Domaren döra aga nämde rättighet och styldighet, utan ock satt i staga den ändring uti 4. §. 9.
Cam Arida-Balken, att ordenr .ritingen öp» pen eller förseglad borte försvinna, äswensom han yrkat ett närmare bestämmande af Domarens granskningsrätt/ förenad med det stadgande/ att Häradshöfdingarne borde aga/ att inom hwarje Härad antaga wise skicklige män af Bonde-Stander, som i Sterbhus» hos detta Stand skulle förrätta Bouppleckningarnc Wid jemförelse af defla anmärkningar med den af Justitie-Ombudsmannen egenteligen wackte staga i delta ämne. nemi. dels om Domarens ofranamde granskningsrätt af wardet uti Bouppteckningar, delS att till förekommande af mifibruk, wärderinsmän borde Bouppteckningen med edelig förpligtelse un, derstristva, finner Lag-Utjrottet, att da det bör inskränka sin åtgärd till den salunda yppade fragan, utan att Lag-Utskottet kan i sammanhang med dek återremitterade Betänkandet, inga uti pröfning af den nya Lagförändring/ som Riksdagsmannen Anders Danielsson föreslagit uti 4. 8. 9.
Ärfda« Balken.
Likasom Lag - Utskottet icke eller nu kan tillstyrka den rättighet för Haradshöfdingar, att tillsätta Bouppteckningsman för Bonde-Standet, efter som detta stadgande, hwilket icke förut warit ifragastallt, skulle upphäfwa Bonde-Slandets » Kong!.
Brestorp den 9 Sept- >747 samt den 8 Julii -761 bestämda ratt, att fa till Bouppteck MLs - Den z Julli. no; nkngS- och Skiftesmän antaga den,. till hwilken de förtroende äga.
I öfrigt finner wäl Lag-Utskottet, att en motsägelse synes wara emellan Lagens tillåtelse, alt Bouppteckning får förseglad till Domstolen inlemnas, och det i Charte Sigillate Förordningen utsatte förbud för Domare alt gransta Bouppteckningen utom hwad Ch- Sig- angar a den ena sidan/ samt a den andra den uii Kongl. Vrefwet den 27 Maji 1821 Domaren alagde tillsyn, akt
Bouppteckningar icke ma af okunnige och oskicklige man förrättas.
Men da L'-.-'Utstottet för det närwarande icke kan förestå ändring uri någon annan omständighet än den, hwilken Jnstitie-OmbudLmannen satt i staga / sa kan Lag-U:stottet icke hufwudsakeligen ändra sitt förra utlåtande i ämnet; dock anser Lagutskottet, att nyfinämde Kongl- Bref äger full kraft utan afseende pa det förbud / som Charte Sig.
Förordningen innehaller, hwaraf uppenbart följer att Domaren i de fall da Bouppteckning öppen ingifwes, äger / att inga i en sadan pröfning deraf uti alla omständigheter, att han af Bouppkecknin, gens beskaffenhet kan döma lill den Persons af Domaren i öfrigt möjeligen icke kände skicklighet, som Bouppteckningen förrättat.
I följd deraf, och da i detta lika litet som i alla andra sall, der bewakandet af enstildtes eller del allmännas ratt kan komma i staga, det är Do, maren betaget, att efter behörigen anställd talan, pröfwa en öswerklagad felaktighet, anser Lag-Utffottet de nu gällande Författningar vin Bouppteckningars förrättande kunna utan betydande olägenhe, ter tjena till rättelse intill deh 9 Cap.
Ärfda-Balken med alla de i anledning deraf utkomne FörfattninBihang.
N:» 7»- S«r, no6 Den z Julli. gar, blifwa uti ekt sammanhang af LagCommitreen utarbetade, och till Riksens Högloft.
SländerS pröfning framställde.
Ehlin, den förändring, som i Högwördiga Prest-Standet är anmärkt wid 6:re puncten, nemi. att i stället för ständig
Lag, gällande Lag bör saras, är utan ali inflytelse pa saken och föreskriftens bestämdhet, tillstyrkes den likwäl pa den räkning, att det sednare order såsom mera godkändt kan anses.
Wid Lag-Utskottets hemställan, att
Stämningsuttagande hos Domaren ina medföra enahanda werkan, som Lagsokningssknftcrs ingifwande till Konungens Befallningshafwande emot Löftesmän, hafwa acffillige amnärkningar innom de Respective Riks^Standen blifwic gjorde.
Da den rättighet ar, och efter sakens natur mäste wara hwar och en förunnad, att antingen hos Executorn eller hos Domstolen göra sitt fordringsanspråk gällande, allt efter som Sökandens wistelseort nära eller aflägse fran Landshöfdingens Rcsidcnce gör det ena eller andra mera beqwämligt, lärer ock uppmärksamheten böra fästas dera, att rättigheterne i begge fallen i det närmaste bliswa lika.
Slamning till
Domstol är lika sa wäl som Lagsökning hos Konungens Befallningshafwande en offentelig witsords ägande Artus, hwarigenom Löstesmannen anmanas till betalning.
Nödwä-ndisheten att till allmänna förtroendets befästande förswwa utwägen för en Löftesman, som naturlictwis, under willor af en wöjligen inträffande betalningsskyldighet, iklädt sig Löftesmanna answar, akt genom chikaner undandraga sig uppfyllandet af en ingången förbindelse, föranledde till det stab.
Den z Junii. »roy gade, att genom Lagsökning alwen utan dermed förenad communication, fordrignsägaren förwarat sin talan, ty det skulle annars bcrodt pa Löstesmannen, at sig undanhålla och Borgenären skulle kunnat anwända hela det ar inom hwilket Löstesmannens answacighet är inskränkt, till en svrgäfwes efterforskning af hans person.
Samma förhållande är ock med stamning.
Äswen i detta kall kunde Borgenärens alla bemödanden göras fruktlöse, utan att derföre den händelse inträffade, att ett sadant un, danhallande kunde göras bewisligt, och att Löstesmannen derjemte funnes innom Häradet eller i Staden, och fordringsägaren salunda wore berättigad till stämningens uppspikande a Gäldenärens Hus, dörr, såsom Lagen i r r Cap. 7 §.
Rättegångs, Balken stadgar.
Ständer lära täckas finna, att da olägenheter a bada sidor möjeligen kunna in, träffa, bör Borgenärens rätt wara heligare, efter, som han pa god tro antagit Löftesmannens ansvarighet , än denne sednares, att endast genom inwändningar befria sig fran uppfyllandet af en ingången friwillig förbindelse; och om det a ena sidan icke kan bestridas, att Lagen i allmänhet för stärn, vings giltighet förutsätter desi tillställande at weder, parten i behörig tid, är det likwäl a den andra äf, wen sa vförnekeligt, akt den af Lag,Utskottet yttrade mening redan är i wara Lagar antagen, nemligen i de fall, ftm nermast öfwerensstämmer med ifraga, warande: att Konungens Befallningshafwande förwiser en fraga såsom twistig att utföras wid Domstol da 2 Cap. ; §.
Ulsöknings-Balken alägzex Sökanden, att innom natt och ar taga stämning 6 sin wederpart, hwilket ester ordalydelsen och den ** tolk - irv8 Den z Julik. tolkning, som alltid bliswit följd, icke förutsätter stämningens tillställande; äfwcnsim i 8 Cap. z §. samma Balk, der det förordnas, all den, som sätt Bysättning a Gäldenärs person eller gwarstad a hans egendom, stall saken hos Domaren a r äfta Nättegängsd g angiswa, om den ej ar sa klar, att utmätning dera följa kan, hwilker icke eller innefattar förestrift om nägm föregången eomnuinication.
Ät soldane stal lillsrytker Lag Utstottet, att test förut i detta amre afgisne utlåtande mä winna Riksens Högloft.
Lag-Uissortet hade wäl förmodat, det wara en solid af sakens natur och Lag Utskottets förra utlakande, att pa sa wäl en Lagsökningsstrrft hos Konungens Besallningshafwande, som stamning till
Domstol stulle följa wanliga åtgärder för Breswets giltighet, men för att annu mera förtydliga denna mening, tillstyrker Lagutskottet tet tillagg:
Att fordringsägaren derjemte stall wara förpliktad att maler a Landet wid nasta Ting, och i Staden a den dag, som i stämningen är utsatt fullfölja wid för, lust af all rätt tili talan, men da tiden, innom hwilken communicationen af en hoS Konungens Befallmngshafwande anställd Lagsökning stall werkställas, icke beror af den Sökande, utan af Konungens ^tzefallningvhaswande, anser Utstottet något tillagg tal hwad Kongl. Majus Nadina Förklaring den 28 Nov. i8n innehaller ! sistnämnde omständighet icke lämpeliccn kunna aga rum.
Pa sätt Riksdagsmannen Anders Danielsfom anmärkt, synes wä! af Fordringsägarens skyldighet, atr inom ett ar esler förfallodagen lagsöka Löftesmanncn, böra följa, att denne, som till fordringsägare hos sine medlöstesman bliswit förwand lad, Den z Julik. nog kad, afwen bör äga en witz tid förest-Liwen, inom hwilken han bör deste lagsöka; men da Löftesmannens antal icke kan bestöm-nas e u da den, sirn först bnfwit sökt enligt 4 Eap. 12 §.
Balken äcer lika rätt emot den gucr de öinge, för det han mtö'wer sia de! utdetulr, hwiller rörd a
II ende i händelse Löftesmän a.o sine än snie, sorlfar, sa kan någon wist sturelig ad ecke uciättas.
Destat^m kan såsom ytterligare staf emot en wist lids bestämmande i detta fall ancagas. att den Löftesman som först bliswit sökt, är angelägen att ju förr, desto belldre söka sine medlöttesmän och deste, som sökas sed-m, re och för en mindre del, an den som först mäste utbetala hela summan, äro alltid för ett mindre betalnings answar blottställde.
Pä deste grunder kan Lag-Utstottet icke tillstyrka bestämmandet af annan tid, än den Lagen i allmänhet miättcr för kraf, hälst Utstottet destutom finner, att om någon motsägelse i detta fall gifwes, ligger orsaken dertill uti den, emot ursprungeliga egenskapen af Borgen såsom för egen skuld, stridande förestrist uti 4 §. af 1798 ars Förordning, akt Fordringsägarens rätt att lagsöka Löftesmän, hwilka såsom för egen skuld borgat, bliswit innom der utsatt tid inskränkt.
Lag-Ulstottet anser i följd häraf öfwerflödigt och vlämpeligc, att någon förklaring i detta fall färesta.
Sedan Lag-Utstottet beswarat de anmärkningar, som blitwit »ppade wid de Lagfragor hwilka innehallas i Lag-Utskottets förra Memorial, aterstar för-Lag-Utstottet cm ottea sig öfwer de påminnelser som innom alla de Respectwe Ständcn bliswit ajor, de wid io:de puncten af samma Memorial, hwiiken handlar om de bilagor, sorn ä.Mt JustitieOmbudsmanneos Berättelse. mc> Den z Julli.
Det första ämnet är om de Fängelser, Lazareiter, Hospitaler och Barnhus, hwilka JustitieOmbudsmannen under sina resor besökt, och i anledning hwaraf han till Kongl. Maj:t underdanigst och till Kongl- Seraphimer-Gillet afgifwit Berättelser om förhållandet med deras tillstånd samt de missbruk, som han upptäckt och de rättelser han ansett nådiga 06) nyttigt.
Ärstillige Ledamöter inom dl t Högwördiga Prest Ståndet hafwa ansett Lag-Utskottet böra widMiia någon åtgärd att förestå rättelse
Uti anmärkte missbruk, eller åtminstone att wäcka Riksens Högl.
Ständers uppmärksamhet pa nödwändigheten att lara dem pa annat ställe bereda.
Herr Bistoppen Doctor Murray har under »ttrad förundran, att Lag-Utskottet förbigått detta ämne, äfwen uppgifwit det missbruk, att samma Stiftelser icke sällan stola dragas ifrån deras egenteliga bestämmelse, hwarsörc Herr Bistvppcn ansett det wara Prest-Ctandet wärdigt anmoda Lag,Utskottet, att antingen i sammanhang med utlakandet öfwer Justitle-Ombudtmanncns Berättelse, eller ock uti serskildt Memorial Förestå förtydligande af wara nu gällande Lagar till förekommande af dylika missbruk, och till halld för de Testamentarista
Dispositioner, som till sörmon för dylika inrättningar finnas.
Häruti stafwa flere Ledamöter af det Högwördiga Prest-Standet instämt , samt någre aberopat serstildte exempel pa det öfwer klagade missbruket.
Lag Utskottet inser lika med de wärde Ledamäterne wigten för det allmänna, att wid alla ofwannämde Inrättningar nödige förbättringar ste., samt att wärdén sch tillsynen om de Personer, hwilka för Den z
Julii. rm för ett eller annat ändamål finnas pa dylika allmänna ställen, noga iakttages, sa alt alla möjeliga missbruk i alla afseenden förekommas och rättas, men Lag-Utstottet anser sig böra fästa de warda Ledamöternes uppmärksamhet deruppå, att Lag-Utskottet emot tydeliga sörestrrfter i 5z och 87 § §.
Regeringsformen, och zz §.
Riksdags-Ordningen icke kan befatta sig med de ämnen, hwilka här äro jfragastaldte.
Utstottet ansag sig uti sitt förra Memoria! icke behöfwa utreda skälen för dess yttrande i detta fall, esterssm de ligga uppenbart i ämnets beskaffenhet.
Utskottet får derföre äfwen nu endast i korrthet namna desse stal.
Justitie-Ombudsmannen har enligt 1? och 19 §. i dess instruktion besökt under sina res r Fängelser, Hospitaler och dylika allmänna inrättningar.
Da han pa behörigt sätt anmält de brister, som han derwid funmt, synes föremålet för dess skyldighet wara uppfyllt, eftersom rättelser icke lara kunna bero af någon annan än Styrelsen, hwarunder dylika inrättningar medelbarligen eller omedelbarligen äro ställde.
Ehuru Bcrättelserne till Kongl- Mant och Seraphimer-Gillet atfölst Justitic-Omdudsmanncns Berättelse om dess Embetssörwaltning för ar l8n, har Utskottet således hwarken ägt anledning att upvtaga detta ämne, eller att förwisa det fran sig såsom till annat Utskott hörande Om Riksens Högloft.
Stander skulle i detta fall wilia nägon underdånig önskan till Kongl. Maut genom Economie- och Beswäos U sköttel beneda, lärer det i anledning af en, i behörig ordning wäckt staga, ili2 Den Z Julik. fräga, böra ske, utan anmäla derom af Lagutskottet.
Den staga om Tcstamentarista Dispositioners anwandandc till sitt ratta ändamäl hwilken somlige Ledamöter pä nämde satt yttrat, anser Lag-Utskottet, vm den ock wore framställd i ett sädant stick, art ben såsom en wäckt Lagstaga tillhörde Utskottets besättning , icke böra med det nu förewarande ämnet sammanblandas eller af Lag-Utstottet för det nar, warande fäsom ny frana upptagas. Hwad Justilie-Ombitdsmannens Diarier och Registratur angar, kan Lag-Utskottet icke eller frångå betz förut derom meddelade utlåtande.
— Lag, Utstottet äberopar derwid hwad Utstottet i början af detta Memorial om gränsen för Utstottets befattning yttrat.
En sadan granskning afJustitie-Ombudsmannens