Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frågan om förändring i det hittills brukliga sätt för öfverlåtande af rättigheten att drifva apothek har förut vid många tillfällen blifvit dragen dels under Kongl. Majits dels under Rikets Ständers pröfning.
Med anledning af en utaf större delen af apothekarne i riket gjord underdånig framställning om den bekymmersamma belägenhet, hvaruti, af anförda orsaker, apotheksrörelsens idkare här i landet skulle sig befinna, förordnade Kongl. Majit., genom nådiga beslut af den 9 Juli 1831 och den 25 Februari 1832, en komité till utarbetande af, bland annat, förslag till fullständigt Apothekare-reglemente.
Detta sålunda utarbetade förslag öfverlemnades den 27 April 1835 till Kongl. Majit, samt remitterades den 30 derpäföljande Maj till Kongl. Sundhets-kollegium, hvilket, efter inhemtande af Apotheks-societetens jemte apothekarnes i landsorten deputerades yttranden och erinringar i ämnet, Bih. till R.
Brot. 1862 k 1863. 4 Sami. 2 Afd. 16 Haft. 2 Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 44. deröfver afgaf underdånigt utlåtande den 2 Juli 1836.
Årendet blef, i det skick det då befanns, inför Kongl. Maj:t i Stats-Rådet anmäldt den 2 Juli 1837 samt i nåder uppskjutet.
Härefter, och i anseende dertill att svårigheter uppstått för Sundhets-kollegium att, efter gällande stadganden, med erforderlig fullständighet och säkerhet kunna granska köpeafhandlingar oin apothek, anhöll Kollegium uti underdånig skrifvelse af den 15 Mars 1841, under förutsättning, att Kongl. Maj:t ännu icke till hufvudsaklig pröfning förehaft komiterades förberörda förslag, det Kollegium måtte i nåder lemnäs tillfälle att, förr än en sådan pröfning företoges, göra de tillägg till sitt i ämnet förut afgifna utlåtande, som en ytterligare vunnen erfarenhet kunde föranleda; och behagade Kongl. Majit den 12
Maj samma år till denna underdåniga anhållan lemna nådigt bifall samt till Kollegium i sådant ändamål remittera handlingarne i ämnet.
Under den 25 April 1842 afgaf Sundhets-kollegium nytt yttrande i frågan.
Årendet remitterades sedermera den 31 Januari 1843 till Högsta Domstolens utlåtande, hvilket, efter det Justitie-kansleren den 27 December samma år sig i ämnet yttrat, inkom under 14 Juni 1844.
Under tiden hade Akademi-apothekaren i Lund J. II.
Forshaell den 15 December 1836 i underdånighet hos Kongl. Majit anhållit, att, då apotheks-privilegiernas amortering vore en för riket nyttig och för reglerandet ai de pharmaceutiska angelägenheterna af behofvet påkallad åtgärd, Kongl. Majit, mätte i nåder täckas anbefalla samtlige apothekarnes i riket hörande öfver ett af Forshaell i nämnda afseende uppgjordt förslag, som han bilagt den underdåniga ansökningen.
Detta ärende anmäldes inför Kongl. Majit i Stats-Rådet den 13 Januari 1837, men uppskjöts, hvarefter Forshaell den 17 derpåföljande November i underdånighet ingaf till Kongl.
Majit ett af alla städernas apothekare inom 6:te apothekare-distriktet, innefattande Christianstads och Malmöhus län, enhälligt antaget förslag till apotheks-privilegiernas inlösande och dödande.
Dä saken emellertid ej förekom till nådig pröfning, anhöllo flere af rikets apothekare, genom beinälde Forshaell, dels den 29 Maj och dels den 15 Augusti 1845, att Kongl. Majit måtte i nåder lemna bifall till sökandernes yttrade önskan om apotheks-privilegiernas amortering, i enlighet med hvad derom förekommer uti den underdåniga ansökningen bilagda tryckta afhandlingar ”om phannaci-verket” och ”om apothekare-väsendet”, samt på deruti anförda grunder och vilkor, med några föreslagna förändringar rörande de sednare.
Dessutom har den 11 Juli nyssnämnda år en underdånig ansökning blifvit till Kongl.
Majit ingifven af 107 provisorer och pharmaciae studiosi, hvari de anhållit om afhjelpande af åtskilliga anmärkta fel och brister uti apotheksväsendet.
Sundhets-kollegium afgaf öfver dessa särskilda ansökningar infordradt underdånigt utlåtande den 17 Oktober 1845.
Emellertid afläto Rikets Ständer, med anledning af enskild motion, under den 12 Juli 1851 en underdånig skrifvelse till Kongl, Majit, hvaruti de anförde att, i anseende till de menliga följder, som uppkommo deraf, att privilegier för apothekare-yrkets bedrifvande öfverlätos genom köp och arf m. m., hvaraf icke sällan händt att förvärfvande af rättigheten att detta yrke bedrifva mindre varit beroende af kunskaper och ådagalagda insigter i detsamma, än af förmåga att för apotheksprivilegierna erlägga en hög, ofta öfverdrifven köpeskilling, framställning hos JRikets
Ständer blifvit gjord om angelägenheten att i detta förhållande tillvägabringa ändring, hvarvid Rikets Ständer inhemtat, bland annat, att öfver de flera tid efter annan till Kongl. Majit inkomna underdåniga hemställanden och förslag i ämnet, Sundhets-kollegium, på Kongl. Majits nådiga befallning, den 17 Oktober 1845 afgifvit Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 44. 3 här förut omförmälda yttrande, deruti, Kollegium, på anförda skäl, ansett att uti hvad redan om apotheksprivilegiers öfverlätande är stadgadt, ingen förändring borde ifrågakomma, men att en Kollegii ledamot, Herr General-Direktören Ekströmer, härutinnan varit af skiljaktig mening, samt hufvudsakligen anfört, att om än apothekareyrket vore till en viss grad att anse såsom ett merkantilt näringsfång, sa vore det derjemte ett vetenskapligt yrke, af den vigt för menskligheten, att dess utöfning icke anförtroddes åt någon annan än den, som deri förvärfvat och ådagalagt behöriga kunskaper och skicklighet, hvaraf äfven syntes böra följa, att den som genom högre kunskaper och större skicklighet gjort sig bäst qvalificerad till samma yrkes utöfning, företrädesvis borde blifva dertill använd, hvilket dock, så länge rättigheten att drifva apotheksrörelse endast genom inköp af företrädarens privilegium kunde förvärfvas, icke alltid lät sig verkställa, då det vore icke skickligheten, utan bästa tillgången på penningar eller största krediten och i sammanhang dermed mången gång minsta betänksamhet i kalkyl, som bestämde, hvilken som blefve egare af ett ledigt eller till salu utbjudet apothek, så att
Staten icke blott vore beröfvad tillfället att för det allmännas båtnad företrädesvis använda och genom befordran belöna och uppmuntra den större skickligheten, utan ock måste stillatigande öfverlåta dispositionen af detta vigtiga prerogativ åt enskild mans, af enskildt intresse beroende mål; till undanrödjande af hvilka olägenheter, de der icke hade sin grund uti någon i gällande författningar bestämdt medgifven rättighet att apotheks-privilegier försälja, utan snarare vore att söka uti en origtig tydning af den oegentliga benämningen ”privilegium”, som rättigheten att å viss ort idka apotheksrörelse af ålder erhållit, General-Direktören framställt ett förslag, gående derpå ut, att, efter skedd samt af Kongl.
Majit i nåder gillad värdering och klassifikation utaf samtliga i riket befintliga apothelcs-privilegier, två procent af det för hvarje privilegium sålunda, inom klassen, bestämda värde borde årligen afskrifvas, hvarigenom detta värde vid inträffande köp minskades med motsvarande summa, intill dess, vid utgången af 50:de året, privilegium vore helt och hållet hemfallet till Staten —Emedan nu Rikets Ständer ansågo otvifvelaktigt att handeln med så kallade apotheks-privilegier medförde stora olägenheter för apothekare-yrkets behöriga utöfning, hvadan det syntes Rikets Ständer nödigt att denna handel upphörde, äfvensom att bestämda föreskrifter derom utfärdades, likväl på det sätt att någon uppoffring för
Staten derigenom icke ifrågasattes och att någon förhöjning af medicinaltaxa!) ej heller af sådan anledning komme att ega rum, så anhöllo i underdånighet Rikets Ständer, som för sin del funnit det af General-Direktören Ekströmer föreslagna sätt för tillvägabringande af rättelse härutinnan vara grundadt, det Kongl. Majit måtte i nåder täckas tillse, huruvida ej, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af bemälde General-Direktör uppgifna grunder, ifrågavarande privilegii-handel kunde, genom årlig amortering, för framtiden afskaffas.
Sedan Kongl. Majit, genom nådig remiss den 22 December 1851, i anledning af Rikets Ständers omförmälda skrifvelse, infordrat Kongl. Sundhets-kollegii underdåniga utlåtande i ämnet, har bemälda Kongl. Kollegium, uti detta utlåtande, som afgals den 22 December 1852, frångått sin förut yttrade mening ochbiträdt åsigten att privilegii-handelns afskaffande vore en för apotheket nyttig åtgärd, men tillika, på anförda skäl, uttalat den öfvertygelse, att berörda åtgärd icke under nuvarande förhållanden vore ett oundgängligt vilkor för yrkets upprätthållande eller förbättrande till det allmännas båtnad.
1 detta sitt utlåtande hemställde emellertid äfven Kongl. Sundhets-kollegium, om icke Kongl. Majit skulle täckas preliminärt till nådig prof - 4 Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 44. ning och afgörande företaga frågan, huruvida ett apotheks-privilegium är att betrakta såsom innehafvarens obestridliga egendom, öfver hvilken han, såsom öfver annat valfånget gods sitt, eger att fritt disponera, eller om den hittills medgifna handeln med apotheks-privilegierna, såsom saknande stöd af lag och författningar, må anses såsom ett tolereradt missbruk, hvilket Staten eger rätt att inskränka eller förbjuda, då så befinnes nyttigt; och skulle Kongl. Majit dervid i nåder godkänna det förut framställda alternativet, eller innehafvarens eganderätt till privilegiet, så blefve ock deraf en följd, att något afskaffande af privilegii-handeln hvarken nu eller framdeles kunde ifrågakomma, utan apotheksinnehafvarnes medgifvande eller godtgörelse, äfvensom att den nu väckta frågan måtte anses förfallen, enär största delen af apotheksinnehafvarne förklarat sig icke villige att derpå ingå, hvaremot, om det sednare alternativet i nåder gillades och Kongl. Majit i öfrigt funne handeln med apotheks-privilegierna böra afskaffas, Kongl.
Kollegium motsäge nådig befallning att afgifva underdånigt förslag till nödiga föreskrifter med hänsyn till detta ändamåls vinnande på lämpligaste sätt, och så att nuvarande apotheksinnehafvare icke tillskyndades en för dem och yrket menlig rubbning i deras ekonomiska ställning.
Hvad beträffade det af Rikets Ständer förordade förslag till privilegii-handelns successiva afskaffande, yttrade Kongl.
Sundhets-kollegiuin att, så enkelt detta förslag än vore, detsamma dock så i enkelhet som ändamålsenlighet syntes öfverträffadt af ett annat, framstäldt af egaren till ett bland de betydligaste apotheken i riket, hvilken, med erkännande af nyttan för yrket af privilegii-handelns upphörande, ansett detta lämpligast och, utan att någon derigenom komme att lida, kunna ernås, om Kongl. Majit i nåder förklarade all hittills bruklig och medgifven rätt till försäljning af apotheks-privilegier upphäfven med femtionde året efter det, då författningen härom utfärdades.
Vid sistförflutna riksmöte väcktes ånyo af enskild motionär förslag om afskaffande af apotheks-privilegierna.
Uti .»itt deröfver afgifna betänkande (Nio 162) yttrar Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet att, efter hvad Utskottet inhemtat, vid utfärdande i sednare tider af nådiga privilegier å nya apotheks-anläggningar, städse blifvit iakttaget att dessa uttryckligen ställas endast på den person, som efter Sundhets-kollegii förslag dertill blifvit nämnd, och således utan rättighet för honom att det erhållna privilegiet ä annan person öfverlåta.
Sådana apothek funnos redan till ett antal af tjugo, och de kommo än vidare att ökas i samma mån de nybildade Provincial-läkaretjensterna tillsattes, eller af andra anledningar nya apothek komme att anläggas.
Om den nådiga afsigten med detta förfarande skulle vara att innan frågan om upphäfvande af apotheks-privilegierna till slutlig pröfning företoges, söka erhålla någon erfarenhet, huruvida dylika ej privilegierade apothek i lika mån eller bättre än de privilegierade uppfylla ändamålet och gagna det allmänna, så torde härtill desto mera skäl förefinnas, som de försök, hvilka i Preussen, der apotheksväsendet ansåges vara ganska väl ordnadt, skett för att utbyta de privilegierade apotheken mot personliga, ej skola visat goda resultater och derföre ock efter någon tid måst öfvergifvas.
Då den af motionären väckta fråga om apotheks-privilegiernas upphäfvande emellertid redan vore, till följd af framställning från Rikets Ständer, på Kongl.
Majits pröfning beroende, och under den tid, som förflutit sedan berörda framställning gjordes, icke några nya apotheks-privilegier, som kunna af innehafvaren på annan öfverlåtas, blifvit utfärdade, samt nödigt vore att, innan frågan slutligen afgjordes, vinna någon erfarenhet, huruvida de så kallade personliga apotheken egde företräde för de privilegierade eller icke, hemställde Utskottet Sammans.
Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 44. 5 att motionen om afskaffande af apotheks-privilegiérna ej för det dåvarande måtte anses till någon Rikets Ständer åtgärd föranleda; och blef detta betänkande af Rikets Ständer gilladt.
Efter hvad Utskottet inhemtat har, under den tid, som sedermera förflutit, något beslut i anledning af Rikets Ständers förut omförmälda hemställan i ämnet ej blifvit af Kongl. Majit fattadt; men Apothekare-societetens Direktion har, uti en underdånig framställning af den 30 April innevarande år, hvilken blifvit till trycket befordrad, sökt inför Kongl. Majit förfäkta den åsigt, att apotheks-privilegierna vore apothekarnes yällängna egendom, hvilken icke utan deras medgifvande eller lemnad ersättning lagligen kunde dem beröfvas, samt att de framställda förslagen till förändrande af apotheksväsendet icke voro förtjenta af Kongl. Maj:ts nådiga bifall.
Majit ändock funne en förändring af de säljbara privilegierna böra ske och Statens tillgångar icke medgifva att frän nuvarande innehafvare inlösa desamma, hemställdes i underdånighet att, på sätt redan blifvit föreslaget, Kongl. Maj:t måtte genom allmän förordning förklara, att de säljbara privilegierna fingo såsom hittills af innehafvarne öfverlåtas under en tid af femtio år efter det år, hvarunder förordningen utfärdades.
Den förlust, som i allt fall mer eller mindre tungt komme att drabba de nuvarande innehafvarne, skulle derigenom kännas mindre tryckande, dä den komme att fördelas pä en längre tid och för dem vid deras afgång alltid någon ersättning ännu kunde vara att påräkna.
Vid medgifvande af ett sådant framtida upphörande af dessa privilegier förutsatte deras innehafvare dock att, under den bestämda öfvergängstiden, egarne af de säljbara apotheken icke måtte genom nya förfoganden betagas äfven den möjlighet till amortering af privilegiivärdet, som medelst öfvergängstiden skulle dem beredas, och att följaktligen dels nya apothek icke måtte inom något af de säljbara apothekens områden anläggas, utan den nuvarande apothekaren, om han det önskade, ega att öfvertaga anläggningen och underhållet af det nya apotheket såsom filialapothek, dels oek, i afseende på anläggningen af nya apothek, följas hittills godkända grunder, och sådana anläggningar följaktligen endast medgifvas pä de orter, der verkligt behof pä ökad tillgång till läkemedel yppades, samt detta af vederbörande kommuner, på ordentligen utlysta kommunal-sammanträden, vitsordades.
Det vore nemligen af vigt att icke dylika anläggningar tillkomme endast pä enskilda personers framställningar, hvilka lätt nog kunde föranledas af helt andra motiver än verklig omsorg om den ort, hvars talan de obefogadt förde.
Allas rätt, både ortens, den förut varande apothekaren och den möjligen blifvande nyes, för hvilken det icke kunde vara önskligt att lockas till en anläggning, som tilläfventyrs ej lemnade honom bergning, syntes bäst iakttagas, om kommunen lemnades tillfälle att i behörig ordning varda hörd och sin mening uttala.
^ Efter hvad Utskottet inhem a t, har denna skrift blifvit i nåder remitterad till Kongl.
Sundhets-kollegii utlåtande, hvilket utlåtande ej till Kongl. Majit inkommit.
Da, på sätt Utskottet nu omförmält, framställningar rörande det i motionen alsedda ämne så väl från Rikets Ständer, som från Apothekare-societeten, och jemväl från enskilde apothekare, blifvit till Kongl. Majit i underdånighet aflåtna, samt Kongl. Majit dels redan inhemtat, dels ytterligare infordrat vederbörande myndigheters utlåtanden; anser Utskottet, enär frågan således befinner sig under Kongl. 6 Sammans.
Stats- sami Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 45.
Maj:ts behandling, Rikets Ständer ej tor närvarande lämpligen böra med någon ytterligare skrifvelse i ämnet till Kongl.
Majit inkomma; hvadan Utskottet hemställer att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 21 September 1863. JW 43.
Ank. till Exp.-Utsk. den 23 Sept, 1863, kl. 11 f. m.
Memorial, med anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga heslut, beträffande Utlåtandet lY:o 40, i fråga om skjutsningsbesvärets ordnande.
A sidan 5 i berörda utlåtande hade Utskottet föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes å alla gästgifvaresrårdar i riket låta, så vidt görligt funnes, inrätta entreprenader, dervid, då sådant^ af förhållandena nödigt påkallades och entreprenader ej på annat sätt kunde åvägabringas, en lega af högst 1 R:dr 50 öre per mil, så i stad sorn pålandet, finge uppbäras, samt att Kongl.
Majit täcktes härom meddela de föreskrifter, hvilka så väl för de skjutsskyldiges säkerhet som för de resandes beqvämlighet kunde erfordras.
Höglofliga Ridderskapet och Adeln har bifallit denna hemställan, pa det sätt dock, att orden ”och entreprenader ej på annat sått kunde åvägabringas” utgingo, samt i stället för de derefter följande orden ”en lega af högst 1 R:dr 50 öre per mil så i stad som på landet” inflöto orden: ”en lega af högst 1 R:dr 50 öre per mil i stad, och 1 R:dr 20 öre per mil på landet”.
Högvördiga, Preste-Ståndet åter afslog Utskottets ifrågavarande hemställan.
Vällofliga Borgare-Ståndet biföll Utskottets förslag, blott med den förändring, att Ståndet förklarade det i meningen: ”en lega af högst 1 R:dr 50 öre per mil. så i stad som på landet” orden ”så i stad som på landet” borde utbytas mot orden: ”i stad och högst 1 R:dr 20 öre per mil”, hvadan Ståndet således, i fråga härom, lika med Ridderskapet och Adeln, antog ordalydelsen: ”en lega af högst 1 R:dr 50 öre per mil i stad, och högst 1 R:dr 20 öre per mil på landet”.
Slutligen har Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit Utskottets ifrågavarande hemställan, allenast med den ändring, att det i momentet föreslagna högsta belopp af legan, eller 1 R:dr 50 öre, nedsattes till 1 R:dr 20 öre.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 45.
Af denna utredning framstår således dels att två Stånd, nemligen Borgare-Ståndet och Bonde-Ståndet, förenat sig om bibehållandet af det förbehåll, som innefattas i orden ”och entreprenader ej på annat sätt kunde åvägabringas”, hvaremot Ridderskapet och Adeln uteslutit berörda vilkor, samt Preste-Ståndet afslagit hela det moment, hvaruti samma vilkor förekommer, dels att tvä Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet bifallit ordalydelsen: ”en lega af högst 1 R:dr 50 öre per mil i stad och 1 R:dr 20 öre per mil på landet”, men Bonde-Ståndet deremot nedsatt högsta beloppet af legan till 1 R:dr 20 öre, samt Preste-Ståndet, på sätt nyss nämndes, afslagit hela det moment, som angar berörde fråga.
Med anledning häraf, och så framt ej Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt att förena sig i Borgare- och Bonde-Ståndens beslut om bibehållande af det förbehåll, som innelattas i orden ”och entreprenader ej på annat sått kunde åvägabringas”; samt Preste-Ståndet och Bonde-Ståndet ej skulle finna för godt att förena sig i det Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut, som innefattas i ordalydelsen: ”en lega af högst 1 R:dr 50 öre per mil i stad, och 1 R:dr 20 öre per mil på landet— dertill Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Bonde-Stånden härigenom af Utskottet inbjudas — lära två omröstningar öfver detta moment böra i förstärkt Stats-Utskott försiggå, dertill Utskottet föreslår följande Voterings-pr opositioner: A.
Den som vill att, med bifall till det beslut, hvaruti Borgare- och Bonde-Stånden förenat sig, uti Rikets Ständers ifrågavarande underdåniga hemställan till Kongl. Majit skola, på sätt Utskottet föreslagit, inflyta orden ”och entreprenader ej på annat sätt kunna åvägabringas” röstar »Ta 5 den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i enlighet med hvad Ridderskapet och Adeln ansett, och deruti sistnämnda Stånd understödjes al Preste-Ståndets afslag å hela momentet, beslutat att ifrågavarande förbehåll skall utgå. B.
Den som vill att, med bifall till det beslut, hvaruti Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet förenat sig, Rikets Ständer skola hos Kongl. Majit i underdånighet begära bestämmandet af ”en lega af högst 1 R-.dr 50 öre per mil i stad, och högst 1 R:dr 20 öre per mil på landet” röstar
Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i enlighet med Bonde-Ståndets åsigt, beslutat hos Kongl. Majit i underdånighet begära bestämmandet af en lega af högst 1 R:dr 20 öre per mil. 8 Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon-Utskottets Memorial JY:o 45.
Vidare hade Utskottet i sitt Utlåtande N:o 40 hemställt, att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att då behof af ny skjutsinrättning å farväg, äfvensom vid jernvägs- eller kanal-station uppstår, och' sådan icke kan åstadkommas utan de gamla skjutslagens ytterligare betungande, vederbörande Länsstyrelser må ega att pä sådant ställe bereda skjutsinrättning, pä det sätt, att skjutsningsskyldigheten, efter entreprenad-auktion, öfverlemnas till den som erbjuder sig att för minsta lega per mil befordra resande; och att resande må förpligtas att, vkI sådan skjutsinrättning, utan afseende å den allmänt gällande skjutslegan, betala för hvarje mil det belopp, för hvilket entreprenören vid auktionen förbundet sig att bestrida skjutsen.
Höglofliga Ridderskapet och Adeln har bifallit denna Utskottets hemställan, med uteslutande af den sednare delen, börjande med orden: ”och att resande etc.'"; men som de öfriga Stånden utan förändring gillat Utskottets ifrågavarande hemställan, så har Utskottet blott skolat Ridderskapet och Adeln om detta Rikets Ständers beslut underrätta.
Sedan Utskottet, å sidan 7 i sitt Utlåtande N:o 40, tillstyrkt att, med bortfallande af förut framställda vilkor, ett reservations-anslag af 70,000 R:dr B:mt årligen må å Sjunde Hufvudtiteln anvisas till Post-styrelsen, för att användas till postdiligensernas förskaffande på sådant sätt, att de skjutsskyldige ej dermed betungas, så har denna hemställan blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet bilällen, hvaremot Preste-Ståndet och Bonde-Ståndet sammanstämmande beslutat att ett reservationsanslag af 70,000 R:dr må ställas till Kongl. Maj:ts disposition, för att genom Post-styrelsen användas dels till postdiligens-inrättningens underhållande och utvidgande, der så lämpligen ske kan, dels till legans höjande för de postskjutsskyldige, hvilka icke genom sådan diligens-inrättning kunna från sitt tryckande onus befrias.
Då således omröstning härom lärer böra i Förstärkt Stats-Utskott försiggå, föreslår Utskottet dertill följande Voteringsproposition:
Den som vill att, på sätt Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet beslutat, med bortfallande af förut framställda vilkor, ett reservations-anslag 70,000 R:dr R:mt årligen må å Sjunde Hufvudtiteln anvisas till Post-styrelsen, för att användas till postdiligensernas förskaffande på sådant sätt, att de skjutsskyldige ej dermed betungas, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat att, i enlighet med P reste-Ståndets och Bonde-Ståndets åsigt, ett reservations-anslag af 70,000 R:dr R:mt må ställas till Kongl. >Maj:ts disposition, för att genom Post-styrelsen användas dels till postdiligens-inrättningens underhållande och utvidgande, der så lämpligen ske kan, dels till legans höjande för de postskjutsskyldige, hvilka icke genom sådan diligensinrättning kunna frän sitt tryckande onus befrias.
STOCKHOLM, tryckt hos a. l. norman, 1863.
Sammans, Stats- samt Allm. besv-. och Eknn-Vtskotlets betänkande N:o 46. 1 JV:o 46.
Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Okt. 1863, kl. 1 e m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner till förbättrande af folkskoleväsendet.