Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ankom den 1 April i823- ZJtlåtande, avgående öfi>erklagad underlåtenhet af sådana skyldigheters fullgörande, sota Innehafvare af Bergsmanshemman åligga.
BondeStåndet re* mitteradt Memorial» har Anders Hindrickson från Stora Kopparbergs
Län anmält» det åtskilliga olägenheter derigenom uppkommit, att Bruksegare^ som inköpt Bergsmanshemman, sedermera inskränkt sig till att deltaga i hyttans värmning, men för öfrigt afverkat kolen vid sine andra hyttor eller hamrar, och derigenom icke allenast minskat och söndrat det hyttelag, hvartill hemmanet varit indeldt, så att blåsningen för qvarvarande
Jordbrukare svårligen kunnat löna sig, utan ock Kongl. Majus och Kronans Tionde Tackjern såmedelst äfven blifvit minskadt.
— Med anledning
Bäraf är äfven nu föreslaget, att hvarje ny inköpare af Bergsmanshemman, af hvad stånd han vära må, borde förpligtas till Tackjerns tillverkningens vidmagthållande, så att, efter den förutgående hyttevärmningsn, under blåsningens fortsättande, de på Bergsmanshemmanets skog tillverkade kol behörigen användas.
Tdesv. och Ekon.
Retdnkanden. lii I anledning af hvad i detta amne sålédes framstäldt blifvit, anser Riksens Ständers allmänna Besvärs- och EkonomiUtskott sig böra följande erinra: — Rikets Högloft.
Ständer hafva vid 1810 års Riksdag förklarat hvarje Svensk 'roan berättigad, att förvärfva och besitta fast Egendom och Jord inom Svea Rike af hvad natur som helst, och att njuta densamma tillhörande förmåner, emot uppfyllande af dermed förknippade och redan fastställda eller framdeles åtagande skyldigheter, i kraft hvaraf BondeStåndet upplåtit den exclusiva besittningsrätten af Bergsmanshemman, likväl utan rubbning i jordens natur, så länge ej annan privilegierad jord undergått någon sådan förändring, som kunde försätta dem i lika tillstånd med Skattehemman; Och, enär således detta, genom Kungörelsen d. 6 April 1810 meddeldte, stadgande uttryckligen förmår, att den upplåtne besittningsrätten ej annorledes, än med bibehållande af jordens natur, blifvit medgifven, så anser Utskottet derigenom äfven vara upplyst, att Innehafvare af Bergsmanshemman ingalunda kunna påräkna befrielse från de skyldigheter, hvilka sjelfva hemmanens natur och förmåner dem tillförbinda, så att de ännu härom gällande allmänna Författningars tillämpning må i sådane fall ega rum, der icke af särskildta privilegier och locala förhållanden undantag kunna göras, 112 Besil, o eli Ekon.
Eetänkanclen. och hvilket, der sådant olagligen inträffar, ej kan sakna rättelse, om klagomål i ve* derbörlig väg deröfver anmälas; — hvadan det ock synes Utskottet, som vöre den redan gällande Lagen tillräcklig för motande af alla missbruk, om, efter hvad Motionen föranleder, sådane på ett eller annat ställe kunde förefinnas, och under hvilken åsigt Utskottet ej finner något vidare yttrande vid detta tillfälle nu erfordras.
Ständers e» gen pröfning vördsamt underställes.
Stockholm den 26 Mars 1823, N:r 32.
Ankom den 4 April Vördsamt Memorial. U"ti ProtocollsUtdrag af d. 26 sistl.
Fehr.» som Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet d. 6 påföljande Mars inhändiga!, har Högv.
PresteStåndet till Utskottets gemensamt med StatsUtskottets Utlåtande remitterat Herr Prosten Doctor Stenhammars Memorial om indragning, till besparing uti RihsStaten, af Tjenster och Ämbeten, Eesv. och Ekon.
Betänkanden. 113 Sedermera, och innan saken uti Utskottet blifvit till öfverläggning företagen, har in. träffat, att Riksens Höglofl.
Ständer funnit för godt, till dessa ärenders behandling, tillsätta ett särskildt Utskott, hvarmed ofvannämnde remitterade Motion eger ett tydligt sammanhang.
Uti ett sådant sakens skick, får Utskottet, till följe af RiksdagsOrdningens 44 §> detta Memorial, såsom ej tillhö* rande dess närvarande befattning, vördsamt återlemna, under tillkännagifvande, att detta ej förr kunnat ske, emedan särskildta Utskottet endast för få dagar sedan kommit i verksamhet, och således den tid af åtta dagar, hvilka Riksdagsordningen i detta fall föreskrifver, ännu icke förflutit.
Stockholm d. 2 April 1825.
Ankom den 5 April >825- Betänkande i anledning af yrkad lindring i Kronobr ef bärings-skyldigheten.
T ill Utskottets handläggning hafva följande Memorialer i detta ämne blifvit remitterade, nemligen:
Fröt. 1(323, Q.de Sami.
N;r 8, »»4 Bety. och Ekon.
Betänkande»•
Ifvan Högloft.
Ridder skåpet och Adeln. 3 !o Ett Memorial af Herr A. v. Wahrendorff-, som, med afseende derå, att
Brefbäringsskyldigbeten skall för närvarande i flere orter vars det besvärligaste och mest tryckande af alla Onera för de Hemmans Aboer, hvilka dertill äro anslagna, y/kar, att någon åtgärd måtte vidtagas till lindring deruti.
Wahrendorff uppgifver, såsom anledning till dess framställning, att under dess egendom Näsby, i Södermanland, skall finnas ett fjerndels Mantal Frälse, Kopparhaga, som i 27 år varit betungadt med Kronobrefbäring från KronoFogde, Häradsskrifvare, Länsman och JägeriBetjening, till utgörande hvaraf Aboen varit nödsakad hålla en särskild dräng och bäst, som svårligen hunnit mera än fortskaffa bref, enär oftast trenne bref efter hvarandra ankommit på en dag, då Aboen måst färdas tillsammans 9 mil på dygnet; i följd hvaraf, enligt hällen Dag-journal, Åboen på nämnde Hemman, år 1821, fortskafTat 287 bref, och i dessa ärenden åkt eller gått 4°° P** året; Och, ehuru Brefbäiingsbesväret för samma Hemman blifvit, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg, jemnkad genom öfverflyttning på ett annat Hemman, hemtar Memorialets Författare likväl, ifrån omförmäldte förhållande, anledning till den hemställan, att Riksens Höglofl.
Ständer Best), och Ekon.
115 ville hos Kongl Majit i underdånighet anhålla: 1:0
Att samtlige Kongl, Majits Befallningshafvande måtte i Nåder anbefallas i möjligaste matto lindra BrefbäringsHemma* Bens besvärliga skyldighet. 2:o Att Brefbäringsbesväret ombytes hvart tredje år på nästgränsande Hemman, i fall egaren så åslundar, samt att de Hemman, hvilka i flere påföljande år haft detta besvär, blifva lika länge derifrån befriade. 3:0
Att vissa dagar i veckan utsättas, såsom Onsdagar och Lördagar, på hvilka brefven skola aflemnas och fortskaffas, samt att de öfrige dagarne äro frie från detta besvär, utom i högst angelägna fall, såsom vid inträffande Skogseldar, Kungs- och Krono-skjutsbjuduingar med mera dylikt. iy.o
Att ingen annan än Kronobetjeningen får frihet afsända dylika bref, då ärendets angelägenhet utsättes pä brefvet, jemte afsändarens namn; samt 6:0 Att JägeriBetjeningen förbjudes begagna denna Brefbäringsrätt, emedan deras Bref kunna fortskaflas genom Kronoskogvaktare.
Från Ileäerv.
BondeStåndet, ö:o Memorial af RiksdagsFullmägtigen Johannes Myrin, frän Elfsborgs Lan, deruti Riksdagsmannen, efter en kort öfversigt Ii6 Bcsv. ock Ekon.
Betank anderi. af Kronobrefbäringsskyldighetens förmodade uppkomst, öfvergår till framställningen af dess betungande beskaffenhet, hvilken i senare tider mycket skall tilltagit, sedan LandsCancellierne.KronofogdeContoiren och KronoLänsmans Skrifstagor blifvit öfverlastade med göromål, och Brefvexlingen e« mellan dessa ställen trägnare och lifligare, då deremot vigten af de, berörde Hemman tillaggde, friheter förminskats:
Hvarförutan anmärkes, såsom möjligen ett missbruk af inrättningen, att
Kronobrefbärare äfven belastas med fortskaffandet af Landtmätares och JägeriBetjeningens
Bref, hvarigenom icke sällan skall hända, att en extra brefbärare nödsakas att, på en och samma dag, fortskaffa bref åt särskildte håll, då, i händelse af försummelse, det utsatta vitet genast utmätes; Af hvilka anförde omständigheterRiksdagsmannen vill sluta, att KronoBrefbärarne för närvarande äro mycket mera betungade, än ordinarie Postförare, heldst desse senare hafva sina vissa dagar och bestämda resor, samt för
Extra poster särskild betalning, jemte ganska vigtiga lindringar i Hemmanets besvär, då deremot Extra Brefbärare få vidkännas en till våglängd och tid obestämd tungaj hemställande af sådan orsak, att, genom en utfärdande Författning måtte stadgas: 1:0 Att Kro»ofogdarnes förslag till indelningen af Extra BrefbäringsHemman upprättas för hvar - Best)' och Ekon. tjuk.
117 je år, och till Kongl Maj:ts Befallninghafvandes fastställelse hemställes; 2:0 Hvilka af Ämbets- och Tjenstemän må af extra brefbäringen sig betjena; 3:0
Huru deras bref böra utmärkas och kunna controlleras, såsom angående Åmbetsärender, och 4:o Att Extra Brefbärare måtte förunnas rättighet, att af Statsmedlen, uti Länets LandtRänteri, vid hvarje års slut, få uppbära betalning för deras resor, stadgad i likhet med Ordinarie Fostbönders ersättningar för Extra Poster och grnndad på ingifven bestyrkt räkning. 3:0 Memorial af RiksdagsFulImägtige från Södermanland, Gustaf Gustafsson och Eric Larsson, hvilka jemväl öfverklaga kronobrefbäringens i sednare tider tilltagande besvär, som allt för litet skall godtgöra» igenom befrielsen från Krono- och Hållskjuts, heldst dessa åligganden alltid ersättas genom betalning, dä deremot någon sådan för Brefbäringen icke eger rum; Hvadan föreslås, att viss betalning för kronobrefbäringen måtte anslås af samma Fond, som för kronoskjutsen och i proportion deremot, så. sorn till exempel 4 sk.
Banco Milen, ehvad den verkställes med ridande eller gående bud, eller ock någon viss ärlig betalning, lämpad efter Brefbärarnes mer eller mindre besvär, hvilket lätt vid LandshöfdingeÄmbetet eller HäradsRätterne, i Kronobetje - n3 Be sv, och Ekon.
Unh, Betänkanden. ningens närvaro, kunde pröfvas och upp» göras.
Härmed hafva RiksdagsFullmägtige Eric Broberg, Pehr Andersson och Olof Larsson från samma Län sig förenat, RiksdagsFullmägtigen Anders Danielsson har anmärkt, att redan vid förra Riksdagen hade fråga om Kronobrefbäringen blifvit väckt, då Riksens Ständer hemställt, att Landshötdingarne, hvar i sitt Län, skulle efter omständigheterne reglera nämnde skyldighet, och för densamma bestämma vissa dagar; men att denna reglering, om än iakttagen på några ställen, likväl ännu icke kommit till verkställighet i flere Län, H varförutan Anders Danielsson medgifvit, att Kronobrefbäringen, etter dess närvarande skick, vore ett svårt onus, Som behöfda hjelp och lindring.
Nils Håkansson och Fehr Ericsson, från Kronobergs
Län, hafva instämt med Anders Danielsson i hvad angick verkställigheten af hvad rörande lindring i Brefbäringen redan blifvit beslutadt; hvaremot Johan Longberg upplyst, att i Gefleborgs Län Kronobrefbäringen vore så reglerad, att någon klagan deröfver ej försports, 4:0 Memorial af RiksdagsFullmägtige från Götheborgs Län, Lars Olsson, C. F. Berg, Börje Pehrsson, E.
Svensson, Anders Mattsson, Nils Nilsson och Anders Berndtsson, hvilka, efter framställningen af hvad Riksens Besv. och Ekon.
119 Ständer, vid sistlidne Riksdag, rörande denna fråga tiligjort, samt de i anledning deraf vidtagne åtgärder, fästa uppmärksamheten på alla de olägenheter, som nu mera åtfölja Kronobrefbäringen, och hvilka RiksdagsFullmägtige, af förut upptagne skäl, anse vida mera betungande än Kronoskjutsen, i synnerhet i fredsstider, samt yrka, på sadan grund, att Kronobrefbäringsskyldige måtte njuta ersättning, i den mån deras besvär öfverstiger Kronoskjutsningen, såsom deras egentliga skyldighet; Men, som en sådan ersättning i penningar, i händelse den skulle utgöras af de ifrån nämnde skyldighet befriade hemman, blefve en ny pålaga, svår att utgöra och fördela, föreslås, att, som Kronoskjutsen utgöres af på Stat anslagne medel, någon ersättning kunde på samma sätt utgå för hvarje Mil, Kronobref, antingen med eller utan häst, fortskaffa*, till förmån för åtminstone de Kronobrefbärare, hvilka, såsom i Röhus Län, kunna anses, i jemförelse med de Kronoskjutsskvldige, öfvermåttan betungade.
Danielsson har, vid förnyad föredragning af dessa Memorial, förmenat, att den nu åsyftade jemnkningen i Brefbäringsbesväret skulle lämpligast vinnas, genom en allmän underdånig anhållan, om verkställighet af hvad vid förra Riksdagar blifvit beslutadt; hvarmed Olof Pehrsson, från Stockholms Län,^Joh annes Andersson 120 Besv. och Elton.
Betänkanden. fran Skaraborgs Län, samt Daniel Nordqvist från Carlstads Län sig förenat; och hafva åtskillige af Hederv.
Ledamöter upplyst det olika förhållande, som i olika orter uti förevarande hänseende eger rum. 5:0 Memorial af RiksdagsFulImägtigen Peter Johnsson, från Skaraborgs Län, deruti, med upprepande af hvad redan blifvit anfördt rörande det betungande, Kronobref» bäringsskyldigs få utan ersättning vidkännas, hemställes, att någon motsvarande lindring i Kronoutskylder eller besvär må Brefbärare bevilljas, på det sätt, Riksens Höglofl.
Ständer kunna finna lämpligast, hvarförutan Riksdagsmannen erindrar om nödvändigheten att förebygga missbruk vid Kronopostens begagnande, så att de personer, som dertill äro berättigade, ej må ega, att efter godtycke afsända sina poster flere gånger om dagen, utan sådana bref eller Ordres, sorn icke äro alltför angelägne, hvarje gång hopsamlas och afgå en eller högst två gånger i veckan, Kronobetjente emellan, eller från dem till Kyrkorne.
Vid pröfningen af hvad i ofvan upptagne Memorialer sålunda blifvit anfördt och yrkadt, har Utskottet funnit, att, ej mindre vid 1815, än ock vid 1817 och 1818 årens Riksdagar, Kronobrefbäringens i sednare tider ökade besvär utgjort ett ämne för icke ogrundade klagomål, hvilkas an» Besv. och Ekon. XJtsk.
Betankanäen. i2i ledningar, enligt hvad ofvanföre blifvit anmärkt, icke sedermera lära förminskats, samt att Ekonomiutskottet, till hvars handläggning
Målet äfven då blifvit öfverlemnadt, uti deröfver afgifne och af samtliga Respective RiksStånden gillade Betankanden uppgifvit de förslag, som
Utskottet ansett lämpligast till lindring uti de öfverklagade svårigheterna.
Då det nu åligger Utskottet, att häröfver sig yttra, har Utskottet uti dessa förnyade klagomål, grundade på verkliga förhållanden, samt uti Riksens Ständers vid tvänne
Riksdagar framförde gemensamma underdåniga önskningar till deras afhjelpande, ansett sig ega en tillräcklig anledning att, med hufvudsakligt åberopande af hvad Ekonomiutskottet i förevarande ämne förut föreslagit, vördsamligen tillstyrka:
Kronobrefbäringen icke må oftare än högst 2:ne gånger i veckan utgöras, på af Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande dertill utsättande dagar, och att ingen till Kronobrefbäring skyldig måtte på andra dagar eller vid andra tider än de således bestämda, kunna åläggas att fortskaffa Bref; så vida ej ärendets vigt och angelägenhet det oundgängligen kräfver, såsom vid DurchMarscher, Krono- eller Kungsskjutsar, Skallgångar, Skogseldar med mera, i hvilka fall, till förekommande af missbruk, Brefvets innehåll bör i korthet och i allmänna ordalag på detsamma an - 122 Besv. och Ekon.
Bctänkanden. tecknas:
Att de personer, som till Kronob brefbäring äro berättigade, skall åligga, hålla noggranna och ordentliga Förteckningar på Brefvens antal och innehåll, samt tiden, då de aflemnas, hvilka Förteckningar borde
Qvartaliteter inlemnas tili Kongl. Majus Befallningshafvande, för att i LandsGancelliet undergå granskning; samt slutligen att, med afseende på hvad Utskottet förut hemställt, i anledning af särskildt vackt fråga angående Länsmäns skyldighet att påteckna Kungörelser om Auctioner och Bouppteckningar, sådana Kungörelser jemväl må uppå de bestämda Brefbäringsdagarne till Brefbärarne aflemnas; Och förmodar Utskottet, att, om Bäksens Höglofl.
Ständer hos Kongl. Majrt framförde en underdånig önskan, om utfärdande af ett allmänt stadgande i detta hänseende, i enlighet med da af Utskottet nu föreslagne grunder, och Kongl. Maj:t derå ville fästa Nådigt afseende, så~att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anbefalldes, att hvar i sitt Län uppgöra dermed enlige regleringar, skulle da olägenheter, som gifvit anledning tili Motionerne, förekomma?, OGh Kronobrefbäringan derefter icke blifva mera betungande, än att samma onus kunde anses uppvägdt af de fördelar och rättigheter, som i och för detsammas utgörande blifvit bevilljade; vid hvilken jemnkning frågan om särskild ersättning för Kronobrefbäring desto heldre torde Eesv, och Ekon, Utsk, Betänkanden.
123 böra förfalla, som, derestdemna ersättning bomme att utgå till ett belopp, jemförligt medi hvad Posthemmanen nu åtnjuta, sådant skulle medföra en ganska betydlig utgift för Staten; hvaremot flyttning af Brefbäringen lärer böra ega rum, ej allenast då Tjenstemäns flyttning, eller nya Ämbetsmäns elier Ämbetsverks stationerande i en ort, dertill gifva anledning, utan ock då ett hemman någon längre tid besörjt Brefbäring, samt antingen ny skjutsreglering af andra anledningar inträffar, eller ock
Brefbäringsbesväret finnes hafva varit särdeles betungande, samt tillfälle gifvas, att, utan omgång eller uppehåll i Brefhäringen, detsamma på annat hemman öfverflytta; Anseende ändtligen Utskottet, dels att Brefbäringstouren bör upprättas för Brefvens förskaffande emellan den Ordinarie Kronobetieningen, nemligen Kronofogdar, Länsmän och Fjerdingsman, samt andre Tjenstemän icke begagna Brefbäringen annorlunda, än att de antingen till nämnde
Kronobetjening eller å Brelbäringshemmanen till förskaffande med den Ordinarie BrefPosten aflemna sina Bref, dels att. tungan af Brefbäringen ytterligare skulle lindras, om KronoLänsmännen, af hvilka många äro boende utmed allmänna Postvägarne, erhöllo Fribrefs rättigheter för sina Bref till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och vederbörande Kro - iE4 Eesv. och Ekon.
Betänk anden. noFogde.
Ankom deri g April rS23'
Utlåtande i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande att förekomma stegring i tjenstehjonsloner.
G enom ProtocollsUtdrag af den g dennes, har Högv.
Presteståudet till detta Utskotts åtgärd remitterat ett Memorial af Herr Prosten Horster, deruti han anförer: att bland annat, som trycker Landtmannen och till en betydlig del Ökar hans förlägenhet, böra räknas tjenstehjonens nu öfver all höfva uppsteg rade löner.
Utan att påyrka någon för den tjenande Classen menlig inskränkning i de fördelar, hvartill de efter den christeligt medborgerliga lagen äro berättigade, så synes likväl i hans tanka, då det kommit derhän, att mången, i valet imellan Tjenarens och Husbondens fördelar, ej skulle tveka, att önska sig de förra framför de sednare, vara tid att försöka en jerak - Bero. och Ekon.
125 ning, hvilken, långt ifrån att gifva tjenaren orsak till klagan, skulle öppna för honom en säkrare utväg till välstånd och tippmuntra honom, att, med ökad drift och trohet, fullgöra sin pligt, i det att hans och husbondens interresse närmare bomme att förenas.
— Herr Horster föreslår derföre, att
Tjenstedrängens lön borde bestämmas efter något visst, Drängen och Husbonden imellan öfverenskommet, utsäde af alla de sädesslag, hvarmed hemmanets jord besås, och, sedan tröskningen vore slutad, sam» afkastningen af hvarje sädesslag uträknad, så skulle
Drängen erhålla sin andel i mån af det utsäde, honom blifvit lofvadt, samt ega frihet och rätt att denna sin andel a£ grödan in natura uppbära, eller till husbonden efter öfverenskommet pris försälja.
Genom ett sådant löningssätt skulle Drängen, för sin egen lofliga vinning, blifva lika mån om gårds- och åkerbruket, sorn husbonden sjelf. — En svårighet synes i hans tanka möta, huru, med detta löningssätt, en afllyttande dräng skulle få sin lön vid flyttningstiden, då säden ännu ligger otröskad.
Men, om icke beloppet genom proftröskning fean uträknas, eller billig öfverenskommelse Husbonden och Drängen imellan träffas, anser han genom utsedde gode män denna liquid lätt kunna afgöras.
I afseende på Pigornes aflöning har Herr Horster föreslagit, att den efter samma 126 Besv. ock Ekon.
Betänkanden, norm skulle beräknas.
Sedan dessa, som förut af Allmogen blifvit lönte med hemma tillverkade klädespersedlar, nu mera måste hafva utländska tyger till högtidskläder, så hafva äfven, med deras fåfänga, deras anspråk blifvit uppstegrade, hvadan husbondens läge borde behjertas, och honom lemnäs laglig rätt, att motsäga tjenstehjonensöfverdrifna fordringar, som, väckte och underhållna genom den landsförderfliga Gårdtarihandeln, aldra säkrast skulle återföras till billighet, om denna förbjöds, och om en gång den allmänna rösten blef hörd, att, hvad som är förbjudet till införsel, måtte äfven till förbrukning förbjudas.
— Skulle någon, med hälsa och krafter att tjena, trottsigt undandraga sig dessa skyldigheter, och välja det oberoende och makliga lefnadssättet, arbeta för dagslega, så kan denna oordning icke säkrare före» kommas, än dermed, att hvar och en arbetsför dräng eller piga, som ej tagit årstjenst, skall skatta minst fyrdubbelt emot ett lagstadt tjenstehjon.
Utskottet har tagit i noga öfvervägande, hvad sålunda andraget blifvit, och finner, lika med Memorialets Författare, tjenste!) jonslöner öfver höfvan uppstegrade, samt att önskeligt vore: att lämplige åtgärder kunde påfinnas, hvarigenom desse löner återfördes till mera öfverensstämmelse mellan husbondes möjliga villkor och tjen» Besil» och Ekon, Utsk.
Betänkanden» stelijons på skäl och billighet grundade anspråk.
Man, beträffande hvad Herr Prosten Horster i detta afseende föreslagit, det nemligen normen för Tjenstedrängens lön, med tillerkänd rättighet för Husbonden att motsäga tjenstehjons i allmänhet öfverdrifna fordringar, borde bestämmas efter något visst, drängen och husbonden emellan, öfverenskommet utsäde, hvaraf han linge sin andel i afkastninger, om hösten efter verkställd proftröskning, samt att efter samma norm tjensteqvinnornes lön borde beräknas, så synes, i Utskottets tanka, ett sådant stadgande, som skulle medföra förpligtelse å tjenstehjonets sida, vara stridande mot tjenstehjons, lika med hvarje annan Medborgares, i lagar grundade rättighet, att, under iakttagande af hvad Författningarne föreskrifva, med fullkomlig frihet sjelf bestämma sättet och villkoren för användande af deras krafter och arbetsförmåga, hvilken rättighet härigenom skulle trädas alldeles för nära; Och, då härtill kommer den olägenhet, att Tjenstehjons aflöning, vid tillfälle af flyttning, skulle komma att bero på utsedde mans pröfning, hvarigenom Tjenstehjonet aldrig förut kunde veta eller påräkna beloppet deraf med den säkerhet, som genom nu gällande Contracter, samt att, i händelsej af missväxt, eller andré olyckor, som kunna drabba husbonden, Tjenstehjonet skulle komma att i£8 Bet», och Ekon.
Betänkanden. vidkännas ett oskyldigt lidande, så fean Utskottet, med fullt erkännande af de olägenheters verklighet, som föranledt Herr Prosten Horsters motion, icke finna lämpligt tillstyrka Piiksens Högloft.
Ständer, att bifalla de åtgärder, som han till dessa olägenheters afhjelpande föreslagit.
Ankom d. g April 1395.
Betänkande, i anledning af väckt fråga, oni en Stads anläggande i Kronobergs
Län, och otti rättighet till årliga Frimarknaders hållande i Wrigistad, Rydaholm och å Stranclplatsen Stemingesund.
Till Utskottets åtgärd har blifvit retnitteradt, Frän Vällofl. BorgareStändet, Genom ProtocolIsUtdrag af den 28 Februari:
Ett Memorial af Herr P. Lindqvist, som anfört, att han under återupplifvandet BeSVé och Ekon.
Betllnkancien, 125 aF en frimarknad i Wrigstad af Vestra Härad och Jonköpings Län, hvilken tillförene uti Augusti manad hvarje år blifvit hållen till afsättning af Landets producter, men i sednare tider inställd, i alla afseenden förmånlig för omkiingliggande orter och städer, då Landtmannen, såsom boende aflägse från Stad, k o rume i tillfälle afsätta sina producter, samt den trafiqusrande
Borgaren beredas utväg att afyttra sina tillverkningar.
Från Ilederv.
EondeStåndet, genom ProtocollsUtdrag af d. 26 Februari och den 3:dje Mars:
Ett Memorial af Anders Sandstén, Anders Påhlsson m.fl> Fullmägtige från Jönköpings och Kronobergs
Län, som på samma skäl, som Herr Lindqvist, yrka återupplifvandet af Wrigstads marknad; af Eric Svensson från Bohus Län, att Julanda, Nordre och Orousts Häraders Innevånare, i Götheborgs och Bohus
Län, hafva länge önskat rättighet till en årlig frimarknad å Strandplatsen Stenungesund, beläget på hemmanet, Stenunges egor i förstnämnda Härad och Narums Socken, men att hittills deras önskningar i detta afseende icke velat lyckas.
— Vid ett Riksmöte, der alla tecken synas bebåda upplysningens och den lofliga frihetens seger öfver fördomarne och det skadliga näringstvånget, har han derföre trott sig icke böra underlåta, att ä detta ämna Bihang till RiksSt.
Fröt. 1823, 8:de Sami. N:r 9, *50 Besv. och Ekon, Utsk.
Betänkanden. fästa Riksens Höglofl.