Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans » Hvad har du gjort? » en liten flicka: » parhz-vous francais — cou- D o e nåds dot er och måg med familj hade af n » åg n serterat, » svarade han, » och får man lainment ?i&gt; an e l dn n i g komm t i på besök m d i t i höstru m sk g i et fatt, dinglar jag från rånocken n i om en och prästfamiljen blifvit b u j den för att säl t m i l- me. » skapa med dem.
Allt g c i k sin vanliga gång H.
on vack a l de et par steg til baka och föll Herrarne spe a l de » träkarl » n i ne i kammar- afsv m i mad i svärsonens armar.
herrns ensk d l i a rum.
Damerna st c i kade på s n i a spetsar, och de små flickorna spe a l de en sociala rörelsen har nu vunnit en sådan » svä t l a räf » med ett par b d l i sköna, b y l ga barn, utsträckning, att den blifvit föremål för såväl som kal ade hennes nåd grand ' maman och Men hon hem a t de sig snart: hon var regeringarnas ej van som folkrepresentationens omfattande är då tid, att den icke heller nego och kysste på hand lika flitigt, som att n d å u - ka under för småsaker.
Hennes förs reformstriifvanden; t lemnas a ur sikte af det pressen, som i denna fråga, åt- gons n i de små prästgårdsflickorna.
ord, då hon s o l g upp ögonen, var: » låt minstone ej tjän- inom vårt land, hittills iakttagit en reser- s t e f o l k e t v e t a n å g o t!
» O e h n ä r j u n g f r u S t a f v a Bäst man så sat i a s l köns ro, kom kap- verad tystnad.
Intresserad är man dock, äfven om e k n et ha f l t m i me senare kom för att servera man teet tiger, och afvaktar.
För närvarande är upp- tenen-svärsonen b e l k och ängs g i l in i förma förnämligast riktad på Tyskland, där s t i g t och gaf sin hustru en vink.
Hon reste un si d g er ät ades hon, att prästfrun af ett ha märksamheten den sociala rörelsen har, så att säga, sitt hög- a l i m å e n d e t v i n g a t s a t t g e n a s t b e g f i v a s i g h e m, och de bäda g n i go ut i sa e l n och samta a l d kvarter.
Rörelsens intensiva makt har här drifvit och i ga spår af att någ ot halfhögt och ifrigt.
Hennes nåd förstod väl, för öfrigt syntes n regeringen till de brutala tvångsåtgärder, som inne- o e vanligt förefallit.
fattats i socialistlagen, medan man på samma gång att något ovanligt var på färde, men å l tsad måhända mer välmenande än M e a l n hennes nåds kabinet och fröken sökt vidtaga till åtgärder, om ingenting, och när hennes dot er, lika b e l k sociala frågans lösning.
Tvångs- g g a o th n a - s rum låg en liten förstuga, hvari effektiva, f åtgärderna rän hafva den emellertid som h i annen, bad henne komma ut et A ö mot sig uppkallat ett till l dde till ett det rum, förbittradt motstånd blick, förlorade hon ej kontenansen — d en t säl an begagnad trappa e yttersta oeh väckt ogillande frisinnade kretsar.
Sålunda lyckades regerin- t e k d nappast någon annan än hennes nåd inom n å - g o j rde hon för öfrigt aldrig — reste sig di m gen den senaste riksdagen genomdrifva n i å sat e sin fot — det var hennes socialistlagens han ej d- att vid förlängning, en artig ursäkt och g c i k med s n i a vanlig g a on s s m hon måste hålla god kammare.
Här förvarades de finaste sylter oc min, h så godt hon kunde, i och lätta steg ut i andra rummet.
detta nederlag.
Några m n i uter förgingo, och så blef de s t yd e fr n ukter, alla läckerheter, som endast vid Initiativets kraft emellertid den unge kejsar ss- e j sakna.
I skrifvelse hisklig uppstånde s l e.
Man sprang efter eau h - ögtidliga til fällen fingo förekomma, samt de Wilhelm af den 4 februari u e o t s m det finaste portvinet och andra dyr till bar- furst Bismarck förkunnade han: » Jag har be- de-co o l gne, nervdroppar, s a l gvat en — henn räcka handen till förbättring af de tyska ar- te t r.
Hit, till denna af he a l huset vörda slutit d e nåd hade för första gången i sitt lif för h lo e ra ställning, så långt de gränser tillåta, som l m ed kontenansen: hon låg afsv m i mad där n i ne i h k e a g - om, fördes nu den förlorade sonen.
betarnes blifvit uppdragna mot denna min omsorg genom Men n i ga gödda kalfvar fingo slaktas nödvändigheten till marher ns rum.
att på världsmarknaden sätta vår i stånd att upptaga konkurrensen och där- an Ännu några m n i uter oeh u l gnet var å h te r- s ära, intet gästabud til redas.
I nat ens industri derns betrygga arbetarens existens ».
Han förklarade ställdt, utan att tjänstfolket, som befann m sig örke i r smög han uppför trappan till mo igenom sig vilja bringa till stånd » én internationel ö v e r - um, och ä l nge sut o de båda där och enskommelse ta a l de mellan de länder, som beherska världs- nedre vån n i gen, behöft til kallas.
Pastorn ko r m t med hvarandra.
Däruppe sof han oc kså marknaden ».
in i förmaket och ta a l de sakta med sin öm fru, t Och en- detta var ej tomma fraser blott.
Bismarck hvarefter båda, sedan de vexlat et par fö o r rd första gången sedan sin flykt från de fick att ofördröjligen inbjuda » alla de re- s l d ka ädd i.
uppdrag med fröken Agatha, som dar ande och grå g ta e n e skeppet under tak och i ordentlig b geringars kabinett, som hafva lika andel i arbetare- M o d e r n l å g p å s o f a n.
M e n f ö r e d a g e r v ä c k t e tryckte de små systerbarnen intill sig, i all I skrifvelse till vederbö- on l e honom där nere frågan » i si minister tt till en konferens.
tysthet med s n i a små flickor vandrade he h m åt.
honom och fördo d rande antydde kejsaren därpå de grundsat- sanktuar u i m.
Ty hon måste ju om morgo ser, nen som han ville framlägga som basis för förhand- ligga själf ordentligt i sin säng, på det ic lingarna.
ke * » Det är », skref han, » en af statsmaktens uppgif- Gustafva skul e fatta misstankar!
ter att reglera tiden och stället för arbetet, så att Huru många dagar oeh nät er det a på g c i k Icke förrän många, många år därefter fick öfver upprätthållande af sundhetens, i d på resa man till kan vaka fordringar, sedlighetens arbetarens ekonomiska behof Tinnie veta, hvad som til dragit sig.
vet man ej, men när Gauth o deras Jika berättigande inför lagen. » Lybeck s g i na e l rades, steg kammarher n, åtfö och ljd Inbjudning Dåligt klädd, uthungrad, med b ö l dande fötter, har också utgått till d i da- regeringar, till men konferens hade en ung man i mörkret smug t i sig af in en i resande herre, som tidigt på förm flere af dem mottagits med viss re- g e n a n ä l n d t till f o t s f r å n e n n ä r b e ä l g e n h e r r - den förut omnämnda m i posanta förstugan och servation; isynnerhet har England med tvekan och gå sig ut mött inbjudningen.
Midt under dessa för- letat sig väg in i det svagt upp y l sta rum, rd in, - ned i stora rundbåten och lät ro förbehåll inträffade de nya riksdagsvalen i Berlin, i k om bord, handlingar vif till - allmän nanför hvilket herrarne sut o vid spe b l orde till t. fartyget.
Den resande g c och öfverraskning hafva socialisterna där t a d e ' e tt f a rväl till k a m m a r h e r n o c h g c i k d ä r p å Obemärkt steg han fram till tröskeln, osäker vunnit en afgjord seger, i det ej mindre än 17 af om huruv d i a han skul e våga sig in el g le e r nas ej t.
deras partimän blifvit invalda.
Bismareks politik, som gick ut på att med tvång Pastorn, som sat m d i t för dörren, råkade se nedtrycka rörelsen, medan regeringen företog sina * upp, och i tanke att främ n i l gen var en föro- J sociala reformer, har därigenom lidit ett nederlag.
lyckad s ö j man — sådana uppträdde ofta här — Och det ser ut, som den gamle rikskanslern blifvit Så berät ades det, men pastorn och han rätt s missmodig däröfver.
Det talas nu om, att han som sökte hjälp, sade han trankilt: m f o aldrig i he a l sitt lif, att det är lå trött g och ej längre känner sig situationen vuxen.
» Det är visst någon, som vill tala med fru kam - edgå v Flere tecken synas båda, att han nu ämnar afstå någon sann n i g i allt det a. marherrn. » h de inrikes ärendenas ledning för att i stället Hans nåd såg nu också upp och reste D s e ig t var » bara historier », sade de.
Oc från hädanefter inskränka sin verksamhet till utrikes- kanske det var så ock.
från stolen, men s ö j nk ned igen.
politiken.
Det sades också, många år senare, att ka Det m- hemlighetsfulla intrigspel, hvarigenom Eyss- » Herbert! » hv s i kade han.
b l e- åt alla håll söker befordra sin maktutveckling, •zMon pére.
' » utbrast mannen och tog e m tt arher ns yngste son, Herbert, var en vä land stäl d s ö j kapten, bosat i New York och gi har ft på Balkanhalfön varit verksamt i förening med steg in i rummet.
major Panitzas sammansvärjning.
Det var väl ej för m e d s i n r e d a r e s d o t e r.
Hans nåd sträckte afvär a j nde händerna ifrån som Panitza försökte sitt atten- er ».
men intressen, sig.
Den r f ämmandes ögon gnistrade, och ha M n en det var kanske också » bara histori Bysslands tat, Byssland sökte däraf draga fördelen, och furst Alexander har med dristig slughet sökt blotta mum a l de något me a l n tänderna, som lät unge- dessa anläggningar.
Som kapten hade Pauitza ut- fär så: » Alltid dig lik!
Yta, yta, yta!
Utan märkt sig i slaget vid Shonitza 1885, till hvars lyck hjärta! » liga utgång han högst väsendtligt lär hafva bidragit " syDes
Från den tiden var han innerligt fäst vid furst Alexander, men hade en oöfvervinnelig antipati mot Ferdinand.
Så lyckades han intressera för sina pla- ner en del officerare och med dem ingå en samman- svärjning.
Flere af dessa sammansvurne ville emel- lertid verka i ryskt intresse och förbindelser knötos i sådant syfte med Rysslands agenter.
Furst Fer- dinands polis var emellertid väl underrättad om det tillämnade attentatet, hvilket omintetgjordes, just då det skulle utbryta, nämligen på en hofbal, där fur- sten skulle af de sammansvurne tillfångatagas.
Pa- nitza fängslades under natten och hans medhjälpare, som samlats utan anförare, kunde intet uträtta.
Bland hans papper påträffades en chifferskrift från Hetrovo, det ryska sändebudet i Bulgarien.
Samtidigt häkta- des advokaten Mäthéw, som stått i förbindelse med ryssvännen Zankow i Petersburg.
Den 8 februari blefvo Panitza och hans medbrottslingar skjutna i Belgrad.
Den olycklige majorens öde synes ej skolat blifva bättre, äfven om hans attentat lyckats; det berättas nämligen, att från de ryska deltagarnes leder meningen skulle varit att undanrödja Panitza, sedan det mot furst Ferdinand tillämnade attentatet blifvit utfördt.
Förhandlingarna vid vår svenska riksdag hafva väl i allmänhet sällan någon betydelse för vår ut- ländska politik.
Vid nu samlade riksdag har emel- lertid en af dessa sällsyntheter förekommit, oeh den har framkallats af den protektionistiska rörelsen, hvilken genom uppsägandet af Sveriges handelstrak- tater med Frankrike och Spanien velat liksom sätta kronan på sitt verk.
Det i sådan riktning fattade riksdagsbeslutet utgör en anmärkningsvärd afslutning af februari månads händelser.
Våra döttrars vänskapsför- bindelser.
||äg mig, med hvem du umgås, och jag skall säga dig, hvem du är », heter det bke med orätt, men ordspråket kan blott finna sin användning på utvecklade karaktärer.
I frågan om våra barn böra vi sålunda förändra ordspråket till: » Säg mig, med hvem du um- gås, och jag skall säga dig, hvad du blir. » Det är påfallande, hur liten uppmärksamhet mödrarna i allmänhet skänka sina döttrars um- gänge, oaktadt detta har det största inflytande på utvecklingen af deras karaktär.
Fåfängan, som spelar så stor roll vid uppfostran, är äfven i denna riktning afgörande för föräldrarne, i det hufvudsaken för dem är, att deras döttrars umgängeskrets är förnäm.
Hvilken ära för hökarfru Pettersson att kunna tala om, att hennes dotter Anna är god vän med konsul Hansons Amelie.
Det frågas ej efter, om konsulns Amelie är en älskvärd och god flicka.
Men lätom oss antaga, att så är fallet.
Så länge barnen äro i den åldern, att de icke göra anmärkningar öfver den fina klädningen och den eleganta kappan, deras lek- kamrat än iklädd, kan en sådan vänskap icke ha något skadligt inflytande.
Men annorlunda blir det, då den unga flickan märker, att lifvet i hemmet hos hennes väninna är af helt annat slag än i hennes eget.
Då uppstår strid om valet af klädningar, som icke äro goda nog för hökarens dotter.
Amelies klädningar äro vack- rare och elegantare, och de ha väckt Annas afund.
Det finnes nämligen blott få anspråks- lösa naturer, hos hvilka icke åsynen af bättre förhållanden särskildt väcker önskningar, som det är svårt att bekämpa hos barnen, som icke ha öga för skilnaden i den sociala ställningen.
Högmod, fåfänga och praktlystnad väckas lätt genom dåligt umgänge.
Utom det att mödrarna böra taga hänsyn till, att deras döttrar välja sina väninnor inom sin egen krets, böra föräldrarne omsorgsfullt lägga märke till de små väninnornas karaktär.
Döttrarnas böjelse för inbundenhet, deras be- räknande väsen böra vara en varning för för- äldrarne.
Väninnans fåfänga och svaghet för att pynta ut sig fördärfva barnets naturlighet och behag, medan den liknöjdhet och brist på ordning, som lätt därvid uppstå, kunna ha de olyckligaste följder för framtiden.
Emellertid kan ju hvarje sak ses från tvä sidor, och på så sätt kan en okonstlad flicka förbättra en fåfäng, lillgammal tös, medan en ordningsälskande väninna kan sporra sin lik- nöjda lekkamrat.
Det gäller här alltid att iakttaga, hvilket inflytande är öfvervägande, det onda eller det goda, och denna iakttagelse borde alltid vara bestämmande för umgängets afbry- tande eller fortsättande.
Med hänsyn till temperamentet kan man ock ofta skapa ett ömsesidigt, välgörande in- flytande.
Ett stilla, tillbakadraget barn skall det ej sällan bekomma väl att ha en liten yr- hätta till lekkamrat.
Emot vänskapsförbindelser mellan flickor af olika ålder resa sig många svårigheter.
tressena hos tolf till fjorton års flickor äro helt olika dem, som femton till sjuttonåringar hysa.
Den yngre flickan skall, när hon ej är före sin ålder, i regel icke ha något godt af umgänget med den äldre, och denna skall med en viss fåfänga leda sin yngre kamrat, som med blind hängifvenhet öfverlemnar sig åt henne och finner allt hos henne utmärkt och värdt att efterlikna — ofta till stor skada för sig själf.
J5 E n Bildning.
berättelse f r å n S k å n e af Jane Gernandt.
(Forts.) Jastor Collin var så ovanligt tankfull under é middagen efter höstagillet, att han höll på att föräta sig på ' äggaröra ', fast han hör- de, hur smöret fräste upp öfver spisen, där mor Truls Jins stod och gräddade stenkakor.
» Den där Katrina Topp, det är allt ett ovan- ligt fint fruntimmer, » sade han till slut med en förstulen blick på sin svägerska.
» Fin — åh, jag vet inte d e t.
Hon hål- ler sig minsann inte för god till att gå och rota i spisen, » sade fröken Tydén och tog stenkakefatet från mor Truls Jins: » Sätt dig ner, mor, och tag dig en smakebit. » Men ' mor ' tackade oeh gick sin väg; hon hade som vanligt ' ätit därute '.
Efter kaffet drog hon sin dotter i kjolen: K o m, tös, så får jag säga dig ett ord.
Pastorn måtte väl aldrig tänka på en af länsmannens » — » Låt honom tänka på hvem han vill.
Hvem frågar efter det? » sade Karna.
» Tös, kasta inte lyckan ifrån dig!
Se dig för, det säger jag dig.
Du kunde vara själaglad, om pastorn ville ha dig. » Onskligt vore, att dessa få rader måtte väcka » Om — sa ' mor? » mödrarnas eftertanke, så att de för sina döttrar » Ahja, sätt du inte näsan för högt i vädret ... söka att vinna och bevara vänskapsförbindelser, Det är ingen, som har sett slutet ännu.
som i ett och allt kunna vara dem till glädje Den som köper länsmannens Katrina för dum, oeh nytta.
han ger sina pengar illa ut, för det är ingen, som tar henne, där de släpper ' na.
När hon går in igenom ena dörren i prästgården, så går du och din gamla mor ut igenom den Smånotiser från kvinnovärlden.
andra, kom du det ihåg. » Oraklet tystnade och gick in i köket, och Den svenska gymnastiken och de engel- ska levinnorna.
I januarihäftet af den värderade Karna sprang upp på kammaren för att ut- gjuta sina bekymmer i ett bref till sin bästa engelska tidskriften Baby, som särskildt räknar sin läsekrets bland omtänksamma mödrar, återfinnes en vän, Josefin Jippson.
uppsats med titel » Flickornas fysiska uppfostran ».
» Kära Josefin, du kan tro jag är i ett Författaren, med.
dr Wallace, f. d. professor i bryderi, » sköt det genom hennes hufvud, men kvinno- och barnsjukdomar vid ett ansedt college i hon var nog bondestolt att ha svårt för att Glasgow, fäster mödrarnas uppmärksamhet vid nyt- tan af att flickorna tidigt vänjas vid kroppsöfningar, förtro sig åt någon.
Handen ville icke hvad och såsom det yppersta gymnastiska system framhåller tanken ville; hon skref: han det svenska, af Ling först framställda och af hans » Kära Josefin!
efterföljare, sonen H.
F. Ling, prof. Branting och prof. Törngren, utvecklade systemet.
Det var roligt att höra, att du har roligt, Förf., som med intresse åsett en trupp unga k vin- kära josefin.
Hvet du hvad, jag skulle så liga gymnaster öfva sig under vår framstående lauds- gärna villa komma in till sta ' n, för jag tyc- maninnas, fru Bergman Österbergs ledning (fru 0:S biografi och porträtt pryda just vårt n:r för veckan) ker det är så tjedsomt på lannet nu ner jag är van vid sta ' n.
Där kan du tro, att Top- afslutar sin uppsats med följande ord: Resultatet af en sådan vetenskaplig och systema- pens hade höstagille i går och du kan tro, tisk fysisk uppfostran är, att kroppen utvecklas har- att där var en student och han fråga ' mig om moniskt, att gestalten vinner i symmetri och att Tiater och allting och vi dansa efter deras rörelserna präglas af ett behag, som ej på annat sätt gamla pianoskrälle och du kan tro att han kan åstadkommas.
dansa utmärkt nestan bättre en Albin Frisk, fast Albin Frisk dansa så bra.
Från K a - Evinnor i järnvägens tjänst.
Nyligen har trina Topp kan jag hellsa, hon hellsa och den ryska regeringen gifvit järnvägsbolagen i kejsar- fråga, om du inte kunne skaffa henne några riket rätt att äfven anställa kvinnor i sin tjänst.
gamla Bazarer med Virkmönster i, för hon Det transkaspiska järnvägsbolaget har ej dröjt att tycker det är så ont om virkmönster nu för ställa denna nya förordning sig till efterrättelse, och bland de hundra » tjänstemän », som det nyligen en- tiden och det är det med, jag är så tje å att gagerat, befinna sig äfven 30 kvinnor.
Stationsföre- virka nu.
Jag bara broderar men ner min stånderskor, lokomotivförerskor, bromserskor, elder- kudde är ferdig, hvet jag inte, hvad jag skall skor etc. äro således nya värdigheter, hvartill val- ta mig till.
Nu har jag ingenting mer att tids unga ryska damer kunna aspirera.
Med skäl kan man räkna Ryssland, som i så många andra af- säga och måste derför sätta punkt.
Helsa seenden visat sig motspänstigt i fråga om att er- Clara och Mathilda och Albin Frisk, om känna den vesterländska kulturens välsignelser, för du trefar honom och glöm inte att helsa att vara kvinnoemancipationens förlofvade land.
Kvin- liga läkare och professorer torde vara talrikare i Ryss- Anna Nillsen och var sjelf hjertinerligen hel- land än i öfriga af Europas länder.
sad, tecknar med Venskap.
Den första kvinliga trafikchef kan dock Amerika berömma sig af.
Ett telegram från New York upp- gifver, att mrs Charles Haines nyligen blifvit ut- nämnd till trafikchef för Medina Valley järnvägen.
Din tillgifvna Ven Karin. » Fröken Tydén såg igenom, hvad hon skrif- vit.
Nej — där stod j u ' tjedsomt ' i stället för ' tråkigt '!
Nu skulle de få litet att skratta åt, den leda Josefin och de andra lundafiic-
korna.
Hon funderade ett ögonblick på att stryka öfver det och sätta ' lissamt ' i stället, men så tog hon sitt parti: » A h strunt, de ä ' minsann inte så fina på ' t, de heller, det kan vara godt nog åt dem, » och så storma- de hon nedför trappan med sitt bref.
Pastorn öppnade sin dörr: » K o m in, » sade han, » jag vill tala med dig. » » Jag skall gå på posten. » » Se så » — han hade funderat sig märk- värdigt viljestark och klar — » kom nu bara, Karin. » Mor Truls Jins rörde på sig i köket, och Karna gick in till sin svåger, som började promenera upp och ned med pipan i handen oeh hakan djupt ned i prestkragen: » Karin, » sade han, » nu är jag trött på detta här. » » Jaså, är du det, » sade ' Karin ' mycket lugnt.
» Det säger jag d i g.
lek inte med mig! » stötte han fram mellun rökblossen.
» Nej, vet du, roligare kunde jag ha än att leka med dig. » Han gjorde en tvär vändning: » Nu är det slut, » sade han, » i morgon friar jag till Katrina Topp. » Karna stod där med rynkade ögonbryn.
Så gick hon presten ett steg närmare: » Gör du d e t?
» Nej, det gör du inte, för då får du hellre ta mig. » Han blåste ut röken i en enda tjock sky och bredde ut armarne: » Min älskade fäst- mö, kom och ge mig en kyss. » Förslag till matordning för veckan 10 — 1 7 mars.
S ö n d a g, finare middag: Hvitkål med frikadeller; torsk ä, la Rachel; blandad kötträtt (oxfilet i skifvor med kokt salt tunga och fårkotletter) med legymer (morötter, fransk potatis, små hvita bönor, brysselkål); sparris; stekt anka med sallad och sylt; äggsoufflé; ost och käkes; frukt.
M å n d a g: Hvarjehandapudding; puré på bruna bönor.
Tisdag: Köttsoppa med klimp; stufvade lindare; Strutar med kräm.
O n s d a g: Kalffrikasé; löksoppa.
T o r s d a g: Kokt rökt skinka; puré på gröna ärter.
Fredag: Fläskkorf med potatis eller grönsaker; välling.
L ö r d a g: Biffstek med potatis; hafre- soppa.
Äygsonfflé ': Socker kokas med mjölk och grädde, något mjöl tillsättes under ständig vispning, hvarefter massan upp- hälles och får svalna; nio äggegulor nedröras jämte någon likör (ananas, kuracao, marasquino eller rose efter behag), ägghvitorna vispas till hårdt skum och blandas till det öfriga; häl- les på djupt fat, öfverströs med socker, gräddas i ugn och serveras, då soufflén höjt sig tillräckligt.
Lägges en vaniljböna i den kokande mjölken, blir denna rätt ännu finare.
Löksoppa: Ofverskorpan af ett större bröd brytes i stycken, som värmas och på båda sidor gnidas med färskt smör samt hållas framför eldeD, tills de bli lätt rostade.
Lök (helst portugisisk, men äfven rödlök) skares i små tär- ningar, stekes i färskt smör under stän- digt omrörande, tills den är vackert ljusbrun; brödet tillsättes, och man fortfar att röra, till dess att löken är fullständigt brynt.
När den sålunda fått tillräcklig färg, tillsättas kokande vatten, peppar och salt och alltsam- mans får sakta koka 15 minuter, hvar- efter soppan serveras.
Buljon passar icke att användas i stället för vatten, ty därigenom försvin- ner soppans fina smak.
Denna soppa, som bör vara välkom- » Nej, gonn, gör jag ej, » sade Karna, » skall det nödvändigt vara en kyss, så får du nock ta ' n själf. » Till och med i detta ögonblick kunde Au- gust Collin icke värja sig för den tanken, att hans fästmö icke var ett så fint fruntim- mer, men hon tog sig så präktig ut med det mörka hufvudet tillbakakastadt och något hå- nande trotsigt i de blå ögonen och öfver den fuktiga, halföppna munnen, att han glömde alla betänkligheter, lade armen om hennes hals och gaf henne en liten k3 ' ss, medan pip- hufvudet slog henne i nacken.
» Det var torrt, » tänkte Karna, men hon strök sig i alla fall äfver läpparne med af- vigsidan af handen, ty det var det egendom- liga med fröken Tydén, att hon hade de mest oberäkneliga återfall i gamla vanor, när hen- nes lynne blef aldrig så litet bragt ur jäm- vigten.
Herr pastorn flyttade sin arm till hennes » Så blef du ändå min, du äl » » När det är nå ' t, så är det nock, » sade Karna och slet sig lös.
» Nu är det, som det är, men du behöfver inte stå där och göra dig till för det, August. » Och fröken Tydén lemnade sin förbluffade fästman och gick in i köket, där mor Truls Jins satt och läste i psalmboken, ty det var ju söndagskväll.
lif: » M o r », började Karna, och den gamla såg frågande upp.
Det var något så böjdt och brutet öfver den magra, rundryggade gestal- ten, något så tröstlöst förvissnadt i de gamla men för vegitarianer, var en älsklings- rätt för Karl X I L s skyddsling, konung Stanislaus af Polen, efter hvilken den erhållit sitt franska namn: Soupe å 1 ' oignon å la^ Sianislas.
I all sin en- kelhet för öfrigt ganska god.
Torsk å la Rachel: En slaktad torsk saltas, får ligga några timmar och skå- ras; inskärningarna fyllas med en färs af torsklefver, rifvet bröd, äggegulor, peppar och salt.
Torsken lägges i en smörbestruken lång panna; vin, ma- deira eller marsala och 5 matskedar hackad lök tillsättas.