Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådant är det citerade förliållandet i Norrige, men annat i Sverige, der således Possessionater och Embetsman icke såsom blott sådane kunna komma i fråga till upplagande i de förhandvarande, ra tionelt afrundade Stånden.
Man stöter sig på ordet interesse och missför står dess befogenhet tili representation, då man icke tänker sig det rent.
Det är det gemensamma af lika yrke, lika bildning tor detta, lika rättigheter, sorn binder corporationen, hvilken senare är Ståndets prcformation. —- Likasom af familjerna corporationen, #f corporationerne Ståndet, så uppstår af Stånden Stater.
Lyckligt är att grundfäste, skickelse och häfd redan bildat våra Stånd, dem vår upplösningslid väl kan förfuska eller upphäfva, men icke med något bättre ersätta.
Under Utskottets många, sorgfällig» och långa öfver* läggningar har det tillräckligt visat sig, hvilket motstånd den häfd vunna, med vårt Statsskick sammanvuxna Ståndsformationen ställer mot äfven de mindre förändringarne, och sedan mot en total omstöpning.
Jag upprepar, alt Embetsmännen icke hafva något eget caracteristiskt och sjelfständigt interesse att representera.
Att intaga dem i Preste-Ståndet, vore så mycket mera irrationellt, som detta redan har ett bestämdt och skarpt begrän sadt interesse, såsom Kyrkans vårdare, Det element, som Preste-Ståndet kunde upptaga, vore Elementar-Läroverket, hvilket, likasom nu Högskolan, kunde sända ombud, Så vida det icke anses nog vårdadt af Biskoparne, Läroverkets Ephorer, och af de Lectorer, sorn alltid funnits och troligen komma att finnas bland Preste-Ståndets Ledamöter.
Inträiesrätt dock blott vara medgifven, icke ålagd, emedan den, för knappt lönade, torde anses mera för en börda, än en förmon.
Längre sträcker jag mig icke i eftergift, emedan jag vet, att jag på denna jpunkt slår på säker grund.
Så snart man förfar irrationell, kan intet freda från irrsprång.
Emedan man utan giltig grund vill intaga Embetsman, skall man ock, hur man vänder sig, begå inconseqvencer.
Svara mig den det kan, om det är rangen? om lönebeloppet?
om tjenstens beskaffenhet?
om någon annan qvalifieation skall afgöra befogenheten?
Hvar finnes ock nu den allmänna bildning instängd, sorn skaile vara Embetsmännens Majorat?.... måll ne icke åtminstone denna flacka och breda, lika visst i det första Ståndet som i det andra?
sjelfva lärdomen tillhör icke längre detta uteslutande.
Frostens och Embetsmannens i allmänhet bildning är icke heller densamma.
Den förres är, bör åtminstone vara, vetenskaplig,; den senares är ofta, kan åtminstone, äfven på lifvets höjder, vara routinenS verk.
Någon naturlig förening finnes icke mellan dessa elementer, hvilka endast godtycket kan hopgyttra.” 12 Coastitutiont-JJ slottets Mern.
N',o 35.
Af Prosten Hallström: ”En representationsreform är mecl höga rop påkallad.
Men tiden synes mindre vuxen, att åstadkomma den.
Dertill erfordras med rätta, jemte en klar och sann uppfattning af den representativa författningens idée, äfven förmåga alt återgifva den, lämpad efter de serskilda, så yttre som inre förhållanden, hvilka tillhöra vår tid och utmärka vårt land.
Att Utskottets härtill uppgjorda utkast skulle tillfredsställa, är mindre anledning att förvänta.
Likväl torde det Samma förtjena någon ursäkt, i grund både af ämnets svårigheter, och meningarnas'si rid deröfver.
Omfattande dea åsigt, att Siånd.sfördt*hangen säkrast bibehålies, såsom rep res-rila tionens grundval, hade jag icke destomiudre trott, att den kunnat i , sin mön modifieras.
I sådan öfvertygelse biträdde jag, och yrkade bifall till det fortjenstfulla förslag, Herr Grefve Spens framlagt, alt på atne Kamrar sammanföra de fyra Riks-Stånden, jemte öfriga ännu icke representerade Medborgare-dasser, hvilka hurde vid föregående valen likaledes hilda serskilda afdelniugar.
Sedan åter denna djupare ingripande förändring blifvit af Utskottet underkänd, syntes mig icke böra underlåtas försöket, att efter en enda ledande idée reconslruera våra fyra Riks-Stånd, och deruti upptaga de (leie medborgare, hvilka, i följd af den från äldre tider och förhållanden qvarstående inskränkningen, 8ro från rep resen la ti onsrä 11 uteslutne.
Men i sådant hänseende röjer Utskottets förslag en dubbel- brist, dels genom underlåtenhet, enär så väl ofrälse Ståndspersoner, sorn mililaire Embetsman blifvit alldeles förbigångne, dels genom öfverdrift, då Kongl, fullmngt är bestämd att blifva den ledsven, som i andra Ståndet skall införa civile Embetsman.
För bibehållande af Ståndsfördelning«och Ståndsvis skeende val har jag funnit tillräckliga skäl deruti, att sålunda ej till sjelfva grunden upphö f v es hittills bestående val- och representationssätt, ej heller någons häfdvunna rätt förnärmas, under äfventyr att dock icke finna det bättre man söker, utun möjligen något helt annat: en ökad missbelåtenhet.
De så kallade allmänna valen hafva alldeles icke något så afgjordt företräde,antingen de praeiiskt bedömas efter erfarenhetens vittnesbörd, eller theoretiskt, då de alltid skola finnas lida af en främmande och nog tillfällig bestämning, i följd af hvilken de ock för framtiden äro illa försäkrade mot faran af ett öfvervägande rikedoms-interesse.
Deremot mäste jag reservera mig från den strängare, och snart sagdt absoluta förkastelse af du allmänna valen, hvilken Utskottet adopterat.
Til 1— fbrlitlighetea af de härför andragne grunder må deslomera Lelviflas, som CoHStitutions-Vt skottets Mern.
IS'.o 35. i3 detta valsätt allestädes ingått såsom element i den nyare lidens constitulionela byggnader, och det skulle obestridligt vara ett ämne för den bittraste klagan öfver förvillelsens magt, om den så fattat menniskosinnet i Europas flera Stater och Nord-Americas, alt deras antagna oell stadgade valordning upphäfde sjelfva begreppet om Stat och'Fädernesland, eller, i mildrad t uttryck, illa motsvarade detsamma.
Ty en sanning dr, att om
Representationen — den må vara vald huru som helst — sönderfaller i enskildheter, sora blott bevaka den närvarande personlighetens in toressen, sä är Staten i ett tillstånd af upplösning, lika ofelbart, sorö det Bläste medgifva», alt om speculationen uppfattar
Staten i dess helhet och samband, icke såsom en sluten, i sig sjelf sammanhängande, i tiden sig utvecklande organism, utan såsom ett ti liliij I ig t Bolag, med inga andra, än Ögonblickets in te ressen, fattar den ett oling, endast befintligt inom abstractionens liflösa rymder.
Utskottet har underlåtit att framställa det mål, dit all representation, äfven den i serskilda Stund fördelade, bör ytterst syfia, och hvilket sammanhåller och till ett helt förbinder den annars spridda verksamheten, Härutaf härrör, aLt Staten, efter Betänkandets uppställning, företer sig endast såsom en sammanfattning af flera isolerade, genom intet högre samband sins emellan förlik ta och afvägda interesse», de der skola af de serskilda fyra Stånden bevakas.
Nästan missledas man på sådant vis alt tro, det försvarandet af gamla och utverkandet af nya privilegier borde framför allt vara representationens ögonmärke — en slutledning, som icke ens derigenom tillräckligen afböjes, att det, som ståndvis representeras, säges vara ett okroppsligt och opersonligt interesse, jordbrukets, handelns, kyrkans, o. s. v.
Efter min åsigt är det allmänna gemensamma interesse, som bör lifva hvarje representations verksamhet och utgöra dess högsta syfte, realiserandet af Statsförfattningens allmänna, hos hvarje
Medborgare endast med skiljaktiga grader af klarhet, lefvande idee, utbildandet af de derutur härledda grundsatser och de dermed sammanstående, men i Öfrigt af orts- och tidsförhållanden, samt folkslagens serskilda lynne, bildningsgrad och seder beteende vilkor, under hvilka mensklighetens alla interesse», så väl de immateriel;), som materiel», kunna fritt i alla riktningar och med föll jemvigt och samraanstä ruelse sins emellan utveckla sig, och nienskligheten sjelf uppnå den fullkomlighet och : allhet, sorn Idifvil henne på deri jordiska banan tillämnad.
Det är alltså ett interesse, som väl kan sägas vara håde kroppsligt och personligt, sorn gäller alla li . sm-, f>; r så viii det innevarande ögonblicket, sorn liela den tillkom- : och är i eg en i liga - 14 Constuuthm-Wshttets Mern.
N:o 35, 9te måtto lefvande och varmt — elt interesse, för hvilket det företrädesvis må vara värdt att lefva, verka och dö — Staten ketrakfas härvid icke såsom en machin, uppå hvilken efter hugskott kan timras och byggas, utan såsom en sammanfattning af lefvande och under omskiftande yttre förhållanden sitt inre väsende utpräglande menniskor, derföre ock sjelf, såsom en lefvande, ur frihetens inre nödvändighet upprunnen och med dess egen kraft sig utvecklande organism, hvilken, blott den icke af den inre masken, den sjelfviska m«nniskan, täres och förderfyas, uppblomstrar lika stark, sorn herrlig.
En ensidig utbildning, till förmon för något visst interesse, blir ock derföre en missbildning, samt förr eller senare ett lyte, en utväxt: i jembredd med hvarandra skola alla delar uppskjuta, alla krafter i afmätt förhållande tilltaga och förenas till ett helt — annars blir organismen svag och lider.
Likasom nu Folk-representationen i allmänhet är det vilkor, hvarförutan den utveckling, hvari all Stat är inbegripen, icke blir rätt lefvande, ej heller för framtiden tillräckligen betryggad, så uppspringer åter ur Ståndsfördelningen den fördel, alt samma utveckling fortlöper i närmaste öfverensstämmelse med alla de serskilda medborgare-classernas åsigter, behof och önskningar, följaktligen mera jemn, och utan fara, att något interesse härvid förbises eller vanvårdas, eller ens af skatter och besvär öfver höfvan betungas.
Men att anse Riks-Stånden icke egentligen beteckna något annat, eiler representera något mer, än vissa yrken och deras inleressen, f; u k talja g, fia', stt med misskännande af den högre anda, som i Riks-Stånden bör förefinnas, neddraga dem till nog mycken liknelse med corporalioner och sluån.
På en vida högre ståndpunkt, till tänkesätt och åsigter, mäste ofelbart hvarje Riks-Stånd befinna sig, och under denna benämning ville jag sammanfatta en grupp af liera medborgare, hvilka, till följd af deras uppfostran och bildning, deras befattning och yttre vilkor, samt den riglning, deras seder, sinne och förmögenheter derigenom bekommit, med elt ord, genom deras ställning i samhället, hafva, eller åtminstone kunna presupponeras hafva en nära öfverensstämmande lefnadsåsigt, hvilka således från en viss gemensam ståndpunkt hafva uppfattat Statsförfattningens höga idee, och derifrån både yrka och medgifva dess fortgående tillämpning.
Enligt denna åsigt, som jag här velat antyda, synes mig Bonde-Ståndet vara ett i det närmaste helgjutet Riks-Stånd; men på de öfriga trenne, åtskillige hittills orepresenterade Medborgare kunna tjenligen upptagas. Benämqingarne Preste- oell Borgare-Stånd må å potiori ega sin betydelse, men ej missleda begreppet om hvad det Andra och Tredje Ståndet kan innebära, under erin - r Conti; utions-TJ t skot tet!
Nio 35, rån om de olika samhällsförhållanden, hvarigenom en försvunnen tid skiljer sig från vår.
Svårare har mig förekommit, att redogöra för det begrepp, som egentligen må ligga till grund för Ridderskapets och Adelns representations-rält; men då Frälse-Ståndet ursprungligen betecknade dem, som för Fäderneslandets försvar uppoffrade egendom och blod, ligger i denna Ridderskapels genetiskt gifna lefuadsåsigt ett bestämdt kännemärke, som tillika för en dass af orepresenterade borde kunna blifva polletten till inträde å Riddarhuset.
Huruvida den personalrätt till representation vid Riksdag, som innehafves af hufvudmännen för vår talrika Adel, fullkomligen öfvérensslämmer med den nyare tidens representativa statsformer och ej bör vika för ett inom ett visst antal af ätter begränsadt val, är en annan och ny fråga; — men så väl serskilda omständigheter, som min ämnet underlägsna förmåga, föranlåta mig alt, måhända redan nog sent, draga — manum de tabula.” . Af Professor jdgärdh:
Emot beslutet, att civile Embetsman skulle lemnäs inträde i Preste-Ståndet.
Häruti instämde Herr Malmberg och anförde tillika reservation mot Fabrikanters och Manufacturisters inträde i Borgare-Ståndet.
STOCKHOLM, i834; l.os J. A. Wai.i.ii6*.
Constitutions-Utskottets Mern.
N:0 36. i N:o 36.
Utskottet den 17 Sept.
x834- Memorialj med betänkande och förslag, angående Landtdagar.
Efter noggrannt öfvervägande af den inom Constitutions-Utskottet väckta fråga om Svenska Folkets representerande, äfven på Landtdagai eller genom Landt-Ständer, liar Utskottet enhälligt gillat förslagets allmänliga idé, och får, med de inskränkningar och modificationer, som pröfvats nödiga,nyttiga och utgörande vilkor för verkställbarheten, härmedelst vördsamligen framlägga hufvuddragen eller grundlinierna till en Landtdags-Ordning.
Ämnets vigt, och framför allt ovissheten om Rikets Ständers åsigter, hafva föranlåtit
Utskottet att begränsa dess åtgärd inom en sådan förberedning och uppställning af sjelfva grunderna.
Det är först sedan dessa blifvit, icke blott af nu församlade
Ständer godkända, för att såsom deras utlåtande hvila, utan ock vid nästa Riksdag af bägge Statsmagterna antagna, som det då blifvande Constitutions-Utskottet erbjudes läglighet att planmessigt utarbeta och afgifva ett fullständigt reglementariskt förslag, hvilket likaledes i sin ordning kommer att undergå den i Grundlag stadgade behandlingen.
Återinförandet af de inom Sverige urgamla Landtdags-sammanträden, hvartill ej ännu, serdeles i Rikets nordligare Provincer, alla spår hunnit utplånas, skulle, efter Constitutions-Utskottets uppfattning,■ väsendtligen ega till ändamål: att i någon mon afböja den temligen allmänna, om än obilliga klagan, att folkets röst ej får framtränga, eller att folket ej är representeradt, och serskildt att tillfredsställa , eller åtminstone afleda orepresenterades anspråk på inrymmande i aRiks-Stånden; att, genom motionsrättens förläggande till Landtdag, dels bereda Provincens önskningar tillfället att uttrycka sig mera collectivi och mindre individuell, än de måhända vid Riksdag stundom tolkas, dels minska Riksdagsärendenas och egentligen önskningsmålens mängd, samt dymedelst bidraga till Riksdagarnes förkortande; att, utan rubbning af Communernas fria samråd, bringa deras aftal till enhet och öfverensstämmelse, — att jemna de skarpa olikheterna, ofta emellan närgränsande Socknar, i oeconomiska' förvaltnings-anstalter, — samt ändtligen att, genom utvidgandet af den medborgerliga verkningsrymden, lifva Bili. till R.
Vrot. 1834• 3:dje Sami. 1 I2:te Häftet. Gonslitutions-Utskoltets Mern.
N.-o 36. en allmänligare Nalionalanda samt väcka hågen och utveckla skickligheten för municipal-bestyr.
Utan tvifvel hafva Laridtdagarna ursprungligen lemnat preformati vet åt Riksdagar; men sedan de förra försvunnit, mäste, enligt Utskottets förmenande, Riksdagen blifva typ och Landtdagen efterbildning.
Ty Utskottet liar ej tänkt sig Landtdagen såsom isolerad och fristående, eller utan samband med Riksdagen, hvilken han genom sin natur är underordnad, på samma sätt som delarne det hela.
Derföre har ock Utskottet sökt att, så vidt möjligt varit, uppställa Landtdagarnes organisation och befattning, utan förmänga eller för stora afvikelse!’ från Riksdagarnas.
Med förkastande således jemväl här af allmänna valens princip, har Utskottet tillämpat den af val genom Corporationer eller Medborgare-Classer, och dervid bildat de fyra främsta vaiclassernas och nuvarande eller, i en måhända ej aflägsen framtid, förmodade beslåndsämnen, med det nästan enda undantag, att, i Första och Andra Fördelningarna, motsvarande Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, saknas sjelfkallade Landtdagsmän, hvilket dock härrört derifrån, att viss och lika personal bort för hvarje fördelning bestämmas, och att en serskild fördelnings-formation af sjelfskrifna, eller deras inlåtande i förut befintliga fördelningar, skulle uppluift vilkoret af samfäld öfverläggning och omröstning, eller åtminstone stämplat detta vilkor som orättvist.
Den samfälde öfverläggningen åter jemte dermed förbunden votering, per capita, grundas förnämligast på Landtdagens syfte och föremål, eller frågors väckande och beredande, men ej deras afgörande, hvarigenom ock dess caracter mera närmar sig till ett Utskotts med motions- och beredningsrätt, än till den af både motionerande och beslutande Stånds-Plena.
Men då Constitutions-Utskottet, å ena sidan, utsträckt motionsrättigheten å Landtdag till fullkomligaste likhet med den, som vid Riksdag inom Ståndens Plena utöfvas, att nemligen väcka alla motioner, utom grundlagsfrågor, och, å andra sidan, inskränkt Landtdagens beslutande rätt inom giilandet eller ogillandet af motioner och af förslags- eller redactionsformen för desamma, har Utskottet 3'tterligare varit omtänkt på något medel att återhålla en tilläfventyrs otydligen affaltad eller skeft rigtad, men, under hänförelsens eller ouppmärksamhetens ögonblick, bifallen motions allt för hastiga befordrande till definitiv handläggning; hvadan Utskottet trott sig böra föreslå, att alla å Landtdag förekomna och gillade motioner må vid den nästföljande utredas och bestämmas, samt först derefter vinna egenskap af Landtdagsönskningar eller förslag. ConstitiUions-Utsholtets Mern.
3 Ehuru dessa tnångarlade mål, såsom beroende, än af den ena, än af den andra Statsmagten, och än af bäggedera, kräfva en skiljaktig behandling i och för afgörandet, har dock Utskottet ansett lämpligast, att expeditionerna i samtliga målen må, från senare eller bestämmande Landtdagen, öfverlemna» till Konungens Befallningshafvande, och derifrån till Konungen insändas, för att, efter vederbörande Embets-Verks hörande, erhålla den åtgärd, hvartill ämnenas serskilda natur och beskaffenhet kunna föranleda.
Utskottet har härvid föreställt sig, att den säkraste Urskilluings-Comité de facto borde finnas på den punkt, der, i högsta instancen, alla Regerings- och Statsförvaltnings-Ärenden samlas, och der sjelfva missvisningen är med ansvarighet förknippad.
Det återstår att redogöra för några af Utskottet i öfrigt föreslagne bestämmelser.
Deribland företer sig främst Landtdagens Femte Valclass och Fördelning, medelbarligen ersättande den Femte Kammare, hvars tillbyggnad på Stånds-representationen, i fall denna bibehölles, länge varit yrkad.
Den förblandning af spridda elementer, som Utskottet bemödat sig att från RiksStånds-formerna utestänga, har deremot, vid Landt-Ständernas formation, ej kunnat i ofvanberörde tillkomna Valclass undvikas, helst Utskottet, förutsättande, att densamma torde anses tillräcklig, icke vågat föreslå ännu en eller flere nya classer.
Sålunda äro i Femte Classen och Fördelningen sammanförde de, någon annan ej tillhörande, Embets- och Tjenstemän samt Jord- och Fastighetsegare på Landet eller i Stad, hvilka inom Val-Districtet erlägga skattebidrag till visst minimi-belopp.
Antalet af Landtdagsmäri inom hvarje Fördelning, har Utskottet sökt lämpa efter Länens folkmängd och, hvad Stockholms Stad angår, efter det speciela förhållande, att derstädes saknas Fjerde Valclassen och Fördelningen, hvars numeraire således skäligen kan och bör förstärka de öfriges, då, i allt fall, Landtdagsmännen för Stockholm ej öfverstege Trettiotvå.
Bland Länen åter skulle, enligt Utskottets beräkning, Sex ställa Fyratio, Tio — Trettio, Fyra — Tjugufem, och Fyra — Tjugu Landtdagsmän.
Slutligen och då Landtdagsmannakallet innebär ett medborgerligt förtroende, en verklig hedersutmärkelse, vida öfver all penninge-vedergällning, har Utskottet föreslagit, att Landtdagsman ej må tilläggas rese- och underhållskostnader, hvilka dessutom ej kunna uppgå till synnerligen högt belopp, enär, efter Utskottets tanka, Landtdagens fortfarande i högst en månad skulle erbjuda tillräcklig tidrymd för Ärendenas behandling.
Stockholm den 4 September 1834* 4 Constitutions-Utskottets Meni.
Vördsamt förslag till allmänna grunder för en Landtdags-Ordning. 1.
Svenska Folket representeras äfven på Landtdagar eller genom Landtständer. 2.
Hvarje år, då ej Lagtima Riksdag infaller, skola Landt-Ständerna Districtvis sammanträda på den första helgfria dagen af October månad, för Länen, i den Stad der Läns-Styrelsen har sitt säte, och för Stockholms Stad dersammastädes. 3.
Samtlige Landtdagsmännen utses, genom val, af Fem Classer, och bilda sjelfve lika många eller fem Fördelningar. 4.
Första Valclassen utgöres af Ridderskapets och Adelns, enligt Riddarhusordningen, till säte och stämma berättigade Ledamöter, som inom Val-Districtet erlägga bevillning af inkomst. 5.
Andra Valclassen består af Prester med Ordinarie beställning samt Ordinarie Lärare vid Statens Allmänna Undervisningsverk. 6.
Tredje Valclassen sammansättes af Borgare och Magistratspersoner, Ofrälse Bruksegare, samt Ofrälse Manufacturister och Fabriksegare på Landet eller utan burskap i Stad. T. Till Fjerde Valclassen hänföras hemmansegare af Allmogen, som, enligt Riksdags-Ordningen, ega att välja och väljas till Riksdagsmän för BondeStåndet. 8.
Uti Femte Valclassen ingå de Embets- och Tjenstemän samt besutne Hemmansegare på Landet och Hus- eller Jordegare i Stad, hvilke ej tillhöra Constitutions-Uiskottets Mern.
N;0 36. någon bland ofvanuppräknade Fyra Classer, och som inom Yal-Districtet utgöra:
Embets- och Tjenstemännen, bevillning af lön och inkomst i och för publik tjenst, samt de öfrige, skattebidrag af egendom, motsvarigt minst det belopp Embets- och Tjensteman i denna Class erlägger. 9.
Hela antalet af Landtdagsmän för hvarje Valclass skall ovilkorligen inom Classen väljas, dock utan rätt till underhålls- och resekostnads-ersättning, hvarken af de väljande eller af Statsmedlen. 10.
Der en Valclass aldeles saknas, må Classerna och, i följd deraf, Fördelningarne inskränkas till fyra. 11.
Till Landtdagsmän för hvarje Fördelning skola väljas: inom Stockholms Stad samt Skaraborgs, Östergöthlands, Elfsborgs, Calmar, Wermlands och Malmö Län, Ätta; inom Stockholms, Kronobergs, Jönköpings, Westmanlands, Södermanlands, Stora Kopparbergs, Örebro, Gefleborgs, Christianstads samt Götheborgs och Bohus Län, Sex; inom Upsala, Wester-Norrlands, Blekings och Hallands Län, Fem; inom Westerbottens, Gottlands, Jemtlands och Norrbottens Län, Fyra. 12.
Öfverläggningen vid Landtdag vare gemensam, utan afseende på Fördelningar.
Besluten fattas genom enkel pluralitet. 13. Landt-Ständernas Ordförande utnämnes af Konungen, bland eller utom de valde, men inom Val-Districtet.
Honom tillkommer att utfärda kallelser, föredraga målen, göra propositioner och vidmagthålla ordningen, utan att likväl sjelf ega röst i öfverläggning eller beslut. 14.
På Landtdag må, med undantag af Grundlagsfrågor, motioner kunna framställas i hvilket ämne som helst, ehvad det beträffar Rikets allmänna, eller Valdistrictets enskilda angelägenheter. 6 Constitutions-Utskottets Meni. JV.o 36. 15.
Alla motioner, som å en Landtdag väckas och gillas, skola dock först vid nästföljande
Landtdag närmare utredas och bestämmas, satpt derefter, i form af Landt-Ständernas önskningar eller förslag, till Konungen, genom Dess Befallningshafvande, insändas för att, sedan vederbörande hörde blifvit, af Konungen, enligt beskaffenheten, antingen omedelbarligen afgöras, eller ock till Rikets Ständer öfverlennes. 16.
Landtdag må ej räcka längre än en månad, och kan jemväl före den lidens utgång upphöra, så framt Landt-Ständerna det besluta.
Reservationer: af Friherre Ehrenborgh: ”.Emot Utskottets nu justerade Betänkande måste jag reservera mig; det svarar icke emot det begrepp jag gjort mig om Landtdagar och deras bestämmelse.
Jag hade önskat, att vid desse
Landskaps sammankomster få se uttrycket af en allmän opinion, ulan afseende på Stånd eller yrken.
Jag ville seder samlad collectiva upplysningen och bildningen; jag ville der se uttrycket af Landskapets allmänna önskningar.
Derföre ville jag, att Cfasserne skulle få fritt rösta på den, som hade deras förtroende, utan att bindas af hans stånd eller till hvilken Class han hörde.
Jag kan ej dela Utskottets tanka, att valen skola bindas inom Classerne.
Jag ville äfven förena Landtdagarne med administrationen derigenom, att Landskapets högre administrativa Functionairer vore sjelfskrifne Ledamöter af Landtdagen; äfven detta har Utskottet ogillat — och mot delta ogillande mäste jag äfven reservera mig.