Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Handell-Balken blifvit tilligd Kyrkors och Fattig-Inrättningars fordringar hos derai Föreståndare, samt Kronans och Räntetagare! hos deras uppbördsman frafiför Inteckningar, beviljade sedan Gäldenären blef Föreståndare eller Uppbördsman, har, efter Riksens Ständers öfvertygelse, utan att vara af behofvet eller nödig omtanka för en fordrings-egares Fördel påkallad, medfört misstroende till Inteckningar, oförenligt så väl med begreppet om den säkerhet, hvilken uti en pant bör vara Förvarad, sorn med Inteckningens ändamål , och för öfrigt af en märkbart skadlig inflytelse på Penninge-transactioner i allmänhet, hvilka, så vidt ske kan, titan förnärmande af Rätts-grunder, böra, synnerligen under nu varande Mynt-förhållanden, underlättas och befordras.
Uti den Lagstiftning, sorn bestämmer ordningen emellan Borgenärer vid uppkommande 314 Underdåniga Skrifveher.
Concours-tillstlnd, har den grundsats alltid varit erkänd, såsom ofelbart ligtig, att så kallade tysta förmåns-rätter med yttersta sparsamhet, och icke i andra fall, än då synnerliga omständigheter gora undantag af nöden, böra utdelas.
Vid tillämpningen häraf på förevarande fråga lärer nödvändigheten af ett sådant Undantag för ofvannämnde slags fordringar icke med skäl lunna yrkas, då hosén Kyrkoherde, som i hvarje Församling förnämligast täger befattning med styrelsen af Kyrkans och Fattig-Inrättningens angelägenheter bos Församlingens Ledamöter, hvilkas yttrande i hvarje särskildt fall äro för honom, att inhemta, samt hos vederbörande Au? ctoriteter, hvilka det åligger tillse* att en uppUppbördsman praesterar nöjaktig säkerhet för sin uppbörd, hvarken kan förutsättas den bristande omtanka eller det behof af Statens förmynderskap, att de böra gynnas med undantags-lagar , ledande, såsom flen, hvarom fråga nu är, till o* teda medborgare emellan.
Det är icke tänkbart, att Kyrkoherden och Församlingen, vid valet af de personer, åt hvilka förestånderskapet för Kyrkan och Fattig-Inrättningen anförtros, åsidosätta nödigt afseende på de blifvande föreståndarnes vederhäftighet, hvarom de, boende inom samma Församling, al. drig böra vara i okunnighet; och det är ej eller sannolikt att en ofördelaktig förändring i en Föreståndares Oeconomiska ställning skulle för hans grannar förblifva en hemlighet.
Riksens Ständer anse alltså Kyrkoherden och Församlingen städse vara i tillfälle att, antingen genom ombyte af Föreståndare, eller, om han bibehålies, genom Underdåniga Skrif v elser. 325 Inteckning i hans fastighet, Borgen eller annan gällande säkerhet, iakttaga Cassans bästa och afböja förlue erne; äfvensom det allmännas rätt vid antagande af en Uppbördsman synes kunna genom Borgen, på sätt nu sker, eller genom Inteckning, om han eger fastighet, så fullkomligt betryggas, att förluster böra förekoramas.
Det har dessutom hittills icke utgjort något vilkor för en Uppbördsmans tillsättande, att ograverad fastighet skulle af honom innehafvas.
I betraktande af desse skäl, få Riksens Ständer nu till E. K. Mits Nådiga pröfning i underdånighet föreslå, att den, genom lyide Cap. 8 §. Handels-Balken, Kyrkors, Fattighusens, Kronans eller Frälsemans fordringar hos föreståndare och Uppbördsman tillagde förmåns-rätt framför
Inteckningar må hädanefterafskaffas; och skulle, i händelse detta förslag vinner E. K. Mits Nådiga bifall, följande Redaction af samma Capitel ega rumi 8 §. ”Sedan tages Barna-arf ut hos Föräldrar eller Förmyndare.
Häfver någon Inteckning i deras fasta gods, innan Barna-arf af Föräldrar emottogs, eller Innan Förmyndare denna befattning tillträdde, njute thå sin Inteckning till godo.”
Återstoden af nuvarande 8 §. komme att emellan la och 13 f. §. i samma Capitel inflyta uti en särskild §. af detta innehåll; ”Härefter utgå Kyrkors- och Fattighus-fordringar bos theras föreståndare, så ock skuld tiil 3 Underdåniga SkrifveUer, Kronan eller Frälseman för uppbörd.
Hos Upp» bördsman , sorn »edan blifvit Föreståndare, ege Kronan eller Frälseman turman till thel, som i uppbörden för alla åren brister.
Var lian föreståndare förr, än han Uppbördsman blef, hafva Kyrkors och Fattighus-medel företräde.” Hos Riksens Ständer bär, i sammanhang härmed, kommit i öfvervägande den olägenhet, som under nu varande förhållande vidlåder Inteckningar, och med det samma försvårar Pen. ninge-transactioner i så måtto, som en Lansökande, hvilken till pant för begärd Penninge-försträdtning erbjuder
Inteckning i en ograverad fastighet, icke kan åstadkomma bevil om ledighet från Förmynderskap, hvilket, om det är äldre, besvärar egendomen framför intecknad skuld.
Den brist uti Lagstiftningen, hvaraf denna olägenhet är en följd, hafva Riksens Ständer ansett kunna afbjelpas, om nemligen, såsom ett tillägg till Lagens stadgande i afseende på Förmyndares tillförordnande, jemväl varder före. skrifvet, dels att, då egendomen tillfaller omyndigt Barn, medan bägge Föräldrarne lefva, sådani skulle hos Rätten anmälas, och anteckning derom i Förmyndare-Protocollet ske, dels att, då den, som till Förmyndare förordnas, ej är boende inom den Rätts område, der förordnandet meddeldt blifvit, han ej må tillträda Förmyndarskapet förr, än det samma är vordet kungjordt den Rätt, hvarunder han lyder och i Rättens Protocoll tecknadt.
Genom det förra af dessa Stadganden, är tillfälle beredt för Borgenären, att förskaffa sig visshet om^den tysta gravation, hvarmed föräl - Underdibiiga Skrif v ther.
317 drars egendom kan vara besvärad , och genom det ssuare vinnes åter säkerhet, att förinåns-rätlen för omyndiges medel ej häftar vid någons egendom, innan anteckning derom skett vidden Domstol, hvarunder han lyder.
Den lånsökande kommer således i tillfälle, att lemna en ofelbar upplysning, huruvida lian häftar for något Förmynderskap eller icke.
Har han oftare förändrat hemvist, så blir väl efterforskningen i samina mån besvärligare, men ändamålet kan ändock vinnas.
Om åter den lånsökande bott endast på ett ställe, så är bevisningen derom latt att åstadkomma, genom intyg, antingen från vederbörande Presterskap, eller från Häradsskrifv varén i Orten.
För att i öfrigt undanrödja all den tidsutdrägt med Förmyndares tillträde af sin befattning, som möjligen kunde uppkomma af föregående anmälan hos Domstolen, hvarunder Förmyndaren lyder, hafva Riksens Ständer ansett, att denna anmälan borde få ske hos Domaren äfven å de tider, då Domstolen icke är tillsammans.
På desse grunder föreslå Riksens Ständer L underdånighet: att efter % §. i 20 Cap.
ArfdaBalken må tillkomma denna §.
"Faller egenco oen omyndigt Barn till, medan föräldrar lefva, och skall Godset af dem förvaltas, då må en sådan förvaltning af dem ej förr tillträdas, än anmälan derom skett hos Domaren eller den Rätt, hvarunder de lyda, och varde sådant genast i Rättens Protocoll tecknadt; har sådan anteckning skett af Rättens Ord - Vnderdaijiga Skrifvelter. föranda, di Rätten icke varit tillsamman*, varde det vid nästa sammanträde tillkännagifvet.”
Sarnt vid slutet af samma Cap. följande §. tilläggas; "Ar den, som till Förmyndare förordnas, ej inom samma Rätts domsaga boende, da varde Förmyndare-förordnandet , genom Ordförandens i Rätten försorg, genast öfversändt till Do. maren, under hvars
Domvärjo den förordnade lyder, för att i denna Rätts Protocoll tecknas, på sätt i 2;dra §, sägs, ocn Förmyndaren derefter tillställas.
Underdåniga Skrif velter. 3*9 N:o 382.
Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. Preste-Ståndet d. Borgare-Ståndet d. Bonde-Ståndet d. Riksens Ständers underd.
Skrifvelse, angående Rådmäns och Kämnärers befrielse från deltagande i ansvaret för försummelse, att till Öfver-Domaren insända renoverade Domböcker och Protocoll m. m. s. a; k. h os Riksens Ständer har 1 öfvervägande kommit , att Radmans- och Kämnärs-beställningar i i de mindre Städer, der en ringa aflöning vid sådane tjenster bestås, icke alltid kunna besättas med personer, soia egt tillfälle, att förvärfva sig erforderlig
Lagkunskap, utan vanligen måste åtagas såsom en borgerlig skyldighet, Vid sådant förhållande och då det ingalunda synes vara med billighet förenligt, att, såsom hittills, på grund af allmän praxis samt med tillämpning af gällande
Lag och 1777 års Kongl. Förklaring, Rådman och Kämnärer i allmänhet, enär Ordförande och Protocollist, der sådan finnes antagen, försumma, att, inom föreskrifven tid, till vederbörande Hof-Rätter insända renskrifva exemplar af Rådstufvu- och KämnersRätters Domböcker, samt förstnämnde Domsto - 6 Dec. 1823. 6 — — 6 — — 8 — — X 3 3o Underdånigt!
Skrifvefter. lars Prolocoll, angående Lagfarter, Inteckningar, Agir nskaps-förord och Förmyndare-mål, åläggas alt uti ansvaret för en sådan försti tnmelse della* ga, ehuru förstnämnde Tjenstemän hvarken ega kunskap om försummelsen eller förmåga, att ilen undanrödja, hafva Riksens Ständer trott sig böra hos E. K. M. i underdånighet föreslå, alt, genom allmän Författning, måtte i Nåder stadgas:
Att Rämnärer i allmänhet, och Rådmän i alla de Städer, der ej stadgadt blifvit, att aine eller flere skola vara I.itterate, befrias från allt deltagande uti böter för försummelse att till vederbörande Hof-Rätter, inom föreskrifne tider, insända renskrifne Exemplar af Domböcker, samt Lagfarts- Intecknings- Ägtenskaps - Förordsoch Förmyndare-Protocoll, så vida desse
Tjenstemän icke deltaga i något beslut eller någon sådan åtgärd, hvarigenom Ordföranden sättes utur tillfälle eller hindras, att antingen sjelf eller genom Rättens Betjente fullgöra hvad Rätten, i afseende på Domböckernes och Prolocollens utskrifvande och afsändande, åligger; börande Magistrats-Secreteraren och Kärnners-Rätts-Notarien , der sådane finnas, gemensamt med Borgmästaren och Kärnners Prteses derföre ansvara.
I sammanhang härmed hafva Riksens Ständer fästat uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att beräkningen af de dagaböter, som Under-Domstolarne i allmänhet för försummelse vid Lagfarts-Intecknings-Ägtenskaps-Förords- och Förmyndare-ProtocolIs insändande till Öfver-Domstolarne kunna sig ådraga, varder till någon viss tid inskränkt, på det icke sådane böter, genom fordröjdt 4tal a* vederbörande Fiscaler, må upp - Underdtniga Skriffeiser. 331 gå till en öfverdrifven höjd.
Riksens Ständer, som anse tiden för ofvannämnde Protocolls insändande från Under - Domstolarne lämpeligast kunna fastställas till 3 månader , räknad från den dag berörde försummelse inträffat , och, inom hvilken tid den bör kunna hinna hos OfverDomstolen till laga påföljd anmälas, få alltså till E. K. Mits Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemna det förslag, att, lill allmän efterrättelse, förordnas kunde, det beräkningen af dagaböter för försumtnadl insändande af ifrågavarande Protocoll må för framtiden upphöra, när tre månader förflutit, från den dag. då Protocollen sist bordt vara till Ofver-Domstolen insände, ehvad försummelsen inom berörde tid blifvit till ansvar anmäld eller icke; hvarefter den försumlige bör, genom förelagd tid och vitén, eller andre laglige utvägar, tillhållas, att sin pligt fullgöra Riksens Ständer framhärda etc. 33* Underdåniga Skrif velter.
Uppl. c. godk. hos Ridd. och Ad. d. 6 Dec, i82{.
Preste-Ståndet d. 6 — — Borgare-Ståndet d. 6 — — Bonde-Ståndet d. 8 — — Riksens Ständers underd.
Skrifvelse, angående foreslagne ändringar uti Concours -Lagen af den 18 Julii 1818. s. a: k.
Efter öfvervägande af åtskilliga anmärkningar , rörande dels olämpligheten af vissa s'adganden uti Concours-Lagen af den 18 Julii l8»8, dels ock beliofvet af förklaringar och tillägg i samma Författning, hafva Riksens Ständer, på redan anförde grunder, trott sig böra till E. IC M.-ts Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemna följande förslag: 1:0
Ehuru det, i likhet med föreskriften i 16 §. 4 Mom. af 1798 års Concoursstadga, bibehållna stadgandet i 4 Gap. 10 §.
"Att den, som tjensten i Gäldenärs ställe förrättar, bör njuta halfva lönen, synes vara grundadt på en billig fordran, å ena sidan, att vicarien, emot de förmåner, han åtnjuter, skall med nit och drift fullgöra de honom i tjensten tillhörande åligganden, och, å den andra, att han skall deremot ega nödig utkomst af hvad honom är anslaget, med hvilket stadgande afven flere särskildte författningar, hvaraf må nätnnas Kyrkohagen uti Underdånige Skrif velter. 333 17 Capl 23 §., Kongl.
Brefvet den io Januarii 173g och Kongl. Förordningen den 30 September 1756, öfverensstämma; likväl och emedan emot en sådan fördelning af Gäidenärens lön förekommer, att, då denria lön uppgår till betydligare belopp, Vicarials-arfvodet skulle blifva för högt, och, enär lönen åter vore ringa, underhållet för Gäldenären och hans famille otillräck, ligt, anse Riksens Ständer den modification uti ifrågavarande ovilkorlig! föreskrift lämpligen kunna ega rum, som innefattas uti följande stadgande, hvilket Riksens Ständer föreslå måtte, såsom tillägg till 10 §, i 4 Cap., antagast "Dock ege vederbörande Auctoritet, sorn Vicarien förordnar, att, uppå anmälan af Sysslomänen , pröfva och bestämma, huruvida Vicarien med mindre, än halfva lönen, kan vara belåten , och till hvad belopp den, i sådant fall, af honom uppbäras må. ’ 2:0
Deri uti 10 §- af 5 Cap. bestämde tid till Rätfegångstimans slut, klockan 7 eftermiddagen, för Borgenärer, att å inställelse-dag vid Härads-Rätt sist sig infinna, att sine fordringar anmäla och bevaka, hafva Riksens Ständer funnit mindre lämplig, enär på en och samma dag inträffa kan, att Parter skola sig inställa uti flere Concours-mål, och fastän Domaren icke är hindrad, att målen tidigare på dagen företaga, likväl af den Borgenärerne lemnade frihet, att dröja med inställelsen intill den tid, då, enligt Kongl. Brefvet den 77 Maji 1801 , Rättegångs, timan vid Härads-Rätt bör vara slutad, den olägenhet uppslår, att till målens slutliga beredning, sorn ej förr, än efter sista uppropet, kan 334 TJndtrdånig!'
Skrift t! ser^ företagas , möjligen erFordms rf fäng tid ^ att Härads-Rättens Session inpå natten måste fort. sättas; I anseende hvartill och alldenstund berörde, så val för Domare, som för Parter, betyd# liga olägenhet kan , med antagande af den vid alla öfrige Domstolar bestämde fatalietiman, nemligen klockan 13 på dagen, afhjelpas, Riksens Ständer fördenskull föreslå följande förändrade Redaction af ifrågavarande to §.
”Är saken hos Härads-Räft anhängig, då skola Borgenärerne, genom anslag och Kungörelser, så stämms3, som i 9 §. sägs, att sig inställa, före klockan 1* på dagen, & andra Rättegångs-dagen af det Ting, som näst efter Sex månader infaller.
Äska de fleste Borgenärerne Urtima Ting, varde det utsatt, alt genast efter Sex månaders förlopp hållas.’’ 3:0 ”Sorn, vidden händelse, da hustru, enligt 7 Cap. 3 §. söker Boskillnad, énär mannens egendom ej afträdd är, inträffa kart, att mannen, för att uppehålla en vacklande Credit och und. gå att afträda sin egendom, söker hindra Boets uppteckning, eller neka uppteckningens beedigande, alltså och då en sådan mannens motsträfvighet skäligen må anses förutsätta hans öfvertygelse om Boets obestånd, och bemödande att detsamma dölja, samt lämpligaste påföljden då synes blifva, att offentlig »lämning å Borgenärerne utfärdas, hafva Riksens Ständer trott denna påföljd böra bestämmas, genom följande Redaclion af 3 §. uti 7 Cap. "Soker endera makan Boskillnad, enär den andra Makans Egendom ej afträdd är, höre då Rätten, så väl sökanden och den andra Makan, Uniherdäniga Shrifvtlttr. 335
Som vetteri ige och när vistande Borgenärer, och förord tre , att
Boets tillgångar och gäld å viss dag upptecknas Sedan skall Bouppteckningen af M annen och Hustrun, i Borgenärernes närvaro, inför Rätten edeligen fästas.
Finnes deraf, att tillgångarne , der sökanden Boskillnad vinner, ej förslå till gäldens betalning, eller vill Mannen, då Hustru Boskillnad Sökt, Boets tillgångar och gäld ej uppgifva, eller nekar han, att uppteckningen med Ed fästa, varde offentlig stämning till Mannens, Hustruns och samtlige Borgenärernes inställande utfärdad, som i 5 Cap. 9 och 10 sägs; Och vare emedlertid
Man nen för Lagsökning icke fri, derest han ej sin egendom till Borgenärerne afträder.” 4:0
Det uti 8 Cap. 6 §. för Enkas befrielse från ali under ägtenskapet tillkommen gäld stadgade vilkor, att hon skall h»fva egendomen rätteliga afträde, har, efter hvad lill Riksens Ständers kunskap kommit, blifvit olika uttydt och tillämpadt, i det en del a*sett det gemensamma Boets afträdande göra tillfyllest; andre förment, att den efterlefvandes enskilde egendom jemväl borde afträda», och andre Ster, utan att ingå i undersökning, huruvida egendomen varit rätteliga afträdd, förklarat både Enka och Hustru berättigad, att ej mindre för den egendom hon begär från det gemensamma Boet undanskifta, än äfven för den, hon, efter vunnen Boskillnad, ärfver eller förvärfver, njuta befrielse, icke allenast för Sterbhusets gemensamma skulder, utan äfven för dem, hon genom underskrift förbundit sig gemensamt med Mannen betala. 536 Underdåniga Skrifether.
Ständer anse, att Enka, som icke är arfvinge, oell således icke kan göra sig urarfva eller afsåga sig en rättighet, som ej förut henne tillhört, således icke kan afträda annat, än sin egendom , eller den hon redan tillförene egt, fastän hon ej deröfver varit fullt rådande.
Huru långt
Enkas egendoms afträde behöfver sträcka sig, måste åter mätas efter gränsen af hennes ansvarighet för skulderne, hvilken finnes i allmänna Lagen utstakad, och ej blifvit förändrad, genom ifrågavarande $. i ConcoursLagen, som blott innehåller en förklaring, att Enka, sorn afträdt egendom rätteligen, det vill säga: till så stor del, som Boets Borgenärer kunna lagligen fordra af hvad hon då eger, skall för framtiden vara fri för kraf; men då, i följd af hvad ofvan berördt är, ett förtydligande af Lagens stadgande i detta fall synes vara nödigt, föreslå Riksens Ständer, att G §. i 8 Cap. må erhålla följande förändrade lydelse: ”Efterlefvande Maka, som egendomen rät» teligen afträdt, vare fri från ali gäld, hvarföre den andre Makan ensam svara bordt.
Har Enka med enskild egendom och sin lott i Boet guldit den del af gälden, som å henne belupit, efter thy i n Cap.
Giftermåls-Balken skiljs; njute ock hon för framtiden befrielse ifrån all gäld, som under ägtenskapet tillkommit, ändå att hon och Mannen, en för bägge och bägge för en, sig till gäldens betalning förskrifva hafva.
Har hon åsamkat sig gäld i och för köpenskap eller annan Näring, den hon, efter särskildt tillstånd, idkat, svare derföre.” yo Underdånigt Skriffel ser. 337 jpo Då af stadgandet uti 2:dra Cap. 1 §. ”Att Borgenärer, sorn till st arles kom in i t, skola genssr inför Rätten utse, eller ock sig emellan välja och för Rätten nämna arne eller flere gode män”, Borgenärer ansett sig betaget, att val-’ ja endast en god man, när Boet varit af ringare beskaffenhet, eller den valde personen ensam egt nog förtroende, för att ombesörja förvaltningen; men, enligt Riksens Ständers tanka, Borgenärer i berörde afseende böra ega lika rätt, sorn uti den nästföljande §. blifvit Rätten tillagd, att, i de fall, som der bestämmas, utse en eller flere, hafva Riksens Ständer alltså funnit skäligt föreslå utfärdandet af den förklaring öfver a Cap. 1 §.
Conconrs-Lagen, att, der det afträdda Boet är af ringa beskaffenhet, och Borgenärernesig förena, att förvaltningen deraf blott åt en god man anförtro, sådant må vara tillåtet.
I sammanhang härmed hafva Riksens Ständer äfven fästat uppmärksamheten dervid, att det uti nu gällande formulaire för Borgenärs-Eden upptagne bestyrkande, att gäldenär fått tillgodonjuta Bevillnings-afdrsg å räntan, icke är lämpligt, i afseende på fordringar, för hvilka ränta hvarken blifvit förskrifven , beräknad eller fordrad.
Hå likväl enda möjliga utvägen att vinna tillförlitlig visshet derom, att gäldenär verkligen i de fall, Författningarne bestämma, fått tillgodonjuta detta afdrag, är att Borgenär sin uppgift derom edeligen bekräftar, helst erfarenheten visat, huruledes Gäldenärer, för att få behålla lån, ofta qvitterat Bevillnings-afdraget, utan att detBihang till Riki-St, Pret, i8jj, lodi Sami, i B, 8% 338 TJndtrddniga Skri/vilar. samma i sjelfva verket elem till godo kommit , hafv3 Riksens Ständer väl funnit denna Edsförpligtelse böra uti formuläiret bibehållas; Men deremot ansett sig böra föreslå, att, genom allmän Författning stadgas måtte:
Att Borgenär, som icke vill eller kan fullgöra ifrågavarande Edsförpligtelse, må ega, att , vid RorgenärsEdens afläggande, densamma utesluta, under påföljd likväl, att, derest den anmälde fordran är af den bt-kafienhet, att Bevilfnings-afdrag å rän. tan bordt Gäldenär tillgodokomma, detsamma, ehvad det af Gäldenär är qvitteradt eller icke , ovillkorligen skall, för bela den tid det borda ega rum, Gäldenären eller Concurs-Msssan, vid slutliga utdelningen af de be vakade och fastställde fordringarne, godtgoras.
Underdåniga Sirifyeiier. )}f Nm 38^. tlppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 6 Dee.
(St Preste-StSndet d. 6 — -— Borgare-Ståndet d. 6 —~ —- Bonde-Ståndet d, 8 - •—* Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående föreslagen ändring i 14 §. af Kongl, förordningen den i3 Julii 1818, om Inteckning i fast egendom. 8. A. K. Riksens
Ständer hafva fästat sin uppmärksam» het dervid, att, ehuru ostridigt det är, att ea köpare, som å utmätningS-auction eller vid offenteligt utrop i Conconrs inropar fastighet, ovilkorligen är berättigad, att, så fort han inbetalt köpeskillingen, erhålla fastigheten Gravations-fri, hvaraf följer, att hvarje i egendomen varande Inteckning, sorn ej genom köpeskillingen blifver betald, från samma stund förlorat ali vidare Intecknings-rätt i egendomen, likväl af det uti a-f. §. af Kongl.
Förordningen den 13 Julii 1818» om Inteckning i fast egendom meddeldte stadgande, att Inteckning ej får dödas förr, Sn Intecknings-handlingen i original företes vid Domstolen, uppkomma de olägenheter, att köparen till en på ofvannämnde sätt försåld egendom ej kan erhålla ett Gravatious-bevis, fritt från de senare Inteckningarne, helst dessas innehafvare, fastän de ingen laglig rätt till egen - 34° Umlerdfini gn Skrifve her'. dörren mera ega, dock hafva deras rätt bibehållen emot gäldenären till hans person, samt hans Öfrige varande eller blifvande tillgångar, och således hvarken kunna förpligtas, att fransig 1 errina deras* innehafvande intecknade skuldsedlar, eller äro skyldige att desamma för Inteckningens dödande hos Domstolen uppvisa.
Vid öfverläggning om åtskillige till afhjelpande af dessa olägenheter framstälda förslag, hafva Piiksens' Ständer väl funnit, att stadgandet om skuldsedels uppvisande i hufvudskrift vid fråga om dödandet af Inteckning, bör i allmänhet bibehållas, såsom nödigt till förekommande af underslef; Men, med afseende a de serskilte omständigheter, sorn uti nu uppgifna fall förekomma, hafva Riksens Ständer trott sig kunna, med afvikande från denna allmänna grundsats, antaga, att sadane Inteckningar, som köparen med behörigt Etnbetsmanna-betyg kan styrka hafva förfallit derigenom, att auctions-summan understigit beloppet af Inteckningarne, ma ,utan uppvisande i hufvudskrift dödas, dock att, såsom ett ytterligare försigtighetsmått emot bedrägeri, kungörelse om hvad köparen yrkat måtte i tidningarne varda införd; lärande pa detta sätt den stora olägenheten for en köpare, att i vissa fall ej kunna få bevis, att hans egendom är Gravations-fri, ehuru den icke är med någon laglig rätt medförande Inteckning besvärad, kunna afhjelpas, utan att tredje man derigenom förnärmas.
På grund häraf, få Riksens Stä’nder i underdånighet föreslå, att 84 §. af InteckningsLagen må erhålla följande tillägg:
Un de:danilla Skrif reiser. 34 t ”Köpare till Fastighet, hvilken, antingen å Utmätnings-auction eller under Concours, af Borgenärer, genom offentligt utrop, sald är, och hvaruti Inteckningar finnas, till hvilkas gäldande köpesumman icke förslår, ega att, så snart Aactionsförrättningen vunnit laga kraft, eller, i händelse af klander, faststäld blifvit, samt köpesumman är inbetald, att derom af vederbörande Exsecutor eller Sysloman erhålla bevis.