Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det ej kan förnekas att hemmantalet atgör en ganska osäker måttstock för en egendoms värde, enär ofta en mindre hemmansdel kan vid försäljning betalas vida högre än en annan fastighet, som har högre hemmantal sig åsatt, så lärer af de utaf motionären anförda exempel lika väl kunna slutas att de ifrågakomne hemmansdelarne, hvilka förmenats hafva blifvit för hårdt betungade med rotering, fått sig ålagdt att ensamme uppsätta en soldat blott emedan de befunnits lika goda med andra till större hemmantal satte fastigheter, som att någon verklig orättvisa vid roteringens åsättande egt rum.
Den rättelse som, i händelse någon sådan orättvisa för flera mansåldrar tillbaka inträffat, nu skulle tillvägabringas, kunde ej heller komma de förfördelade till godo, utan skulle, med försvagande af landets försvars väsende, blott innebära en skänk åt dem, hvilka vid köp eller arfskiften kommit i besittning af de hårdt roterade hemmansdelarne, säkerligen mot lindrigare lösepenning än de nödgats utgifva, så vida dessa hemmansdelar varit lägre roterade.
Genom någon sådan partiel jemkning, som den af motionären föreslagna skulle ock, jemte det Kammar-Kollegium öfverhopades med ansökningar om pröfning af dylika frågor, föga enhet i fördelningen vinnas.
De hemmansdelar, hvilka fordom under hårda tider mäktat uppehålla roteringen, lära visserligen nu mera, efter så långvarig fred och sedan fastighetsvärdena samt rikets befolkning så betydligt tillvuxit, ej böra känna samma rotering synnerligen betungande.
För öfrigt hafva på sednare tider inånga lättnader tillkommit de roteringsskyldige, sednast genom befrielsen från bekostande af soldatens beklädnad.
Utskottet, finnér sig således ega skäl hemställa, det motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 21 Maj 1860. 6 Sammansatta Stals- samt Allm. Besv.- och Ekon.-lltsk:ts Betänkande N:o 11. i\:o Si.
Ank. till Exp.-Utsk, den 30 Maj 1800, ki. 2 c. m.
Betänkande, i anledning af väckte motioner, angående lättnader i Bustningsskyldighelen, genom kavalleris afsittande och förvandlande till infanteri\
Motioner i detta ämne äro väckte inom hedervärda Bonde-Ståndet, hvarest 1 sådant afseende blifvit andraget och yrkadt: af Nils Svensson från Christianstads län: att då den så betydliga kavalleristyrka, som den i Skåne förlagda, icke syntes vara behöflig och synnerligast de norra delarne af provinsen vore, genom rustningens utgörande, öfvermåttan betungade, en viss del af den der förlagda kavalleristyrka borde förvandlas till infanteri, emot samma vilkor som gällde för det uti Öster- och Westergötland samt Småland redan afsutna kavalleri.
Norra delen af Skåne vore nemligen i afseende å bördighet föga liknande det öfriga af berörde provins utan fastmer liknande Småland, och nödgades nu, i brist af bete för nummerhästarne, bortlemna dem mot betalning å annan ort för att derstädes utfodras.
Motionären föreslog derföre att Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla det de uti Östra och Westra Göinge härader förlagda 2:ne sqvadroner, en af Skånska Dragon- och en af Skånska Hussar-regementet, måtte få afsitta och förvandlas till infanteri och att rusthållarne således måtte befrias från anskaffande och underhållande af häst och sadelmundering samt öfrige bevärings- och munderingspersedlar för kavalleri, mot enahanda afgift i spanmål eller motsvarande penningar, som i allmänhet för de afsutne kavalleri-regementena antagits, samt emot utgörande för öfrigt af hvad, för det till infanteri förvandlade manskapets beklädnads-, bevärings- och mundcringspersedlar kunde varda behöfligt.
Sammansatta Stals- samt Allm. Bcsv.- och Ekon.Ulsk.-ls Betänkande N;o H. 7 af Håkan Ofssan från Christianstads län: att då, inom berörde län, Gerds härad, till största delen beläget på den så kallade Linneröds-åsen, vore den magraste trakten; men motion blifvit väckt om lättnad i rustningen för Östra och Westra Göinge härader, hvilka dock voro bättre lottade än förstnämnde härad samt derförutan kommo i åtnjutande af fördelarne utaf en genom dessa härader gående jernbana, som satte dem i tillfälle att vinna goda inkomster genom försäljning af skogsprodukter; de inom Gerds härad förlagde två sqvadroner af Skånska Dragonregementet jemväl måtte få afsitta och förvandlas till infanteri, eller, i händelse försvarsverkets behof ej medgåfve någon betydligare förminskning af landets kavalleristyrka, Gerds härad då måtte, framför Östra och Westra Göinge härader, komma i åtnjutande af de med en sådan förändring förenade fördelar; af Juhan Lönn från Jönköpings län: att då få eller inga nummerhästar kunde uppfödas inom Småland, utan desse måste förskaffas från bördigare landsorter, såsom Östergötland och Skåne med flere aflägsna ställen; samt för de 500 man, hvaraf Smålands Hussar-regemente består, 35 till 40 hästar årligen kasseras och måste ersättas med nya mot en kostnad af 400 till 500 R:dr för hvarje häst, hvartill ytterligare koinmc de många kostsamma munderingspersedlar, som till utredande af häst och karl erfordras; men hemmanen inom länet voro så ringa till arealen att på dem i medeltal kunde skördas blott 130 till 140 tunnor spanmål samt utfodras 20 till 40 kreatur; så, fastän dessa hemman hade sig tillagdt augmentsränta från 40 till 70 R:dr Banko per nummer, i hvilken ränta provinsen dock fått vidkännas en icke ringa minskning genom af Rikets Ständer gjorde förändringar, vore en lindring för de rustande vid Smålands Hussar-regemente af behof och billighet påkallad, hvarföre motionären föreslog att Rikets Ständer ville hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla, det Smålands Hussar-regemente måtte, i likhet med den del deraf som nu mera utgjorde Smålands Grenadier-bataljon, få afsitta och förvandlas till infanteri, mot erläggande af sju tunnor spanmål årligen, hälften råg, och hälften korn, af hvarje rusthållsnummer.
Med Nils Svensson har Thorkel Nilsson från Christianstads län och med Johan Lönn hafva Johannes Andersson från Jönköpings län och Anders Wilhelm Uhr från Nerikes län sig förenat, den sistnämnde dock under vilkor att enahanda förändring från kavalleri till infanteri jemväl egde rum vid Lifregementets ITussar-korps.
Vid sednaste riksmöte voro motioner väckte om afsilning af Smålands Hussar-regemente samt af det i Östra och Westra Göinge härader af Christianstads län förlagda kavalleri.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, som då handlade denna fråga, yttrade härom i sitt Betänkande N:o 7 9, hvilket Betänkande blef af alla Riks-Stånden gilladt: att, sedan Rikets Ständer år 1840 hos 8 Sammansatta Stals- sami Allm. Desv.- och Ekon.-Utsk:ts Betänkande N:o 11.
Maj:t anhållit att Smålands Hussar-regcmente måtte få afsitta, Kongl.
Maj:t i anledning deraf förklarat det, med afseende å kavalleriets ringa styrka, i förhållande till de öfriga vapnen, berörde anhållan icke kunde bifallas; — samt att, då förslag sedermera blifvit hos Rikets
Ständer gjorde om förvandlande till infanteri af större eller mindre delar af indelta kavalleriet, dessa förslag lemnats utan afseende, sedan de blifvit afstyrkta på grund af Kongl. Maj:ts nyssberörde nådiga beslut, äfvensom derföre att de om hästvakans-spanmåls erläggande vid afsutna rusthålls-regementen afslutade kontrakt vore för en längre tid gällande; i afseende hvarå nämnde Utskott inhemtat, att dylika kontrakt fort fara för den afsutna delen af Lifregementet och Smålands Grenadier-bataljon till och med år 1871; och för 2:dra Lifgrenadier-regementet samt Westgöta regemente till och med år 1870, äfvensom att södra bataljonen af Bohus läns regemente blifvit för tiden intill 1862 års slut till infanteri förändrad; vid betraktande af hvilket allt den föreslagna förändringen ansågs vara af den betänkliga beskaffenhet, att någon Rikets Ständers åtgärd i anledning af de väckte motionerna afstyrktes.
Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, har tagit frågan i öfvervägande; och då de skäl, hvilka föranledt Kongl. Maj:ts år 1840 gifna nådiga afslag på Rikets Ständers då gjorde framställning i enahanda syftning, som en af motionärerne nu föreslagit, samt hvilka skäl vid sednaste riksmöte föranlåtit Rikets Ständer att lemna utan afseende gjorde motioner om afsittning af Smålands Hussar-regemente och af en del af det i Skåne förlagda kavalleri, så mycket mindre kunna anses hafva sedan berörde tid upphört, som den alltjemnt tillvexande folkmängden och deraf för hvarje år ökadt antal beväringsskyldige måste allt mera öka missförhållandet emellan landets infanteristyrka och dess antal al beridet kavalleri; anser sig Utskottet böra, på de sålunda förut giltige befunne skäl, tillstyrka det motionerne ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
STOCKHOLM, Tryckt hos Sam.
Sammansatta Stals- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Vlskds Betänkande N:o <12. 1 N:o 12.
Ank. till Exp.-Utsk. den 1 Juni 1860, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckte motioner om lindring i rustningsskyldigheten, genom Statens öfvertagande af munderingsoch utrednings-persedlars anskaffning och underhåll.
Härom äro motioner väckte inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Johan Lönn från Jönköpings län, med hvilken A. J. Sandstedt från samma län sig förenat, och af Sven Rosenberg från Christianstads län, med hvilken Ola Svensson, Nils Olsson samt Ola Jönsson, alla från Malmöhus län, sig förenat.
Förstnämnde motionär har ansett den omständighet, att Rikets Ständer vid sistförflutna riksmöte befriade största delen af rusthållarne vid rikets kavalleriregementen från utgörande af hästpassevolans-afgiften och de roterings-skyldige vid rikets infanteri-regementen från beklädnads-bidraget till soldaten, utgöra en billig anledning till beredande af lättnader åt rusthållarne vid de afsutna kavalleriregementena, hvadan motionären yrkat att bemälde rusthållare måtte befrias från underhållandet af gevär samt af de remtygs-persedlar, som dem ålegat anskaffa och underhålla, och att detsamma måtte af Staten öfvertagas och hädanefter underhållas.
Sven Rosenberg åter har anmärkt, att alltför besynnerliga omständigheter syntes hafva vid indelningsverkets upprättande inverkat, då af hemman, som ligga Bih. till R.
H59 & i 860. i Sami. 2 Afd. 6 Haft. 1 2 Sammansatta Slals- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utslcts Betänkande N:o i 3. i samma by och äro af lika godhet, 2 till 3 hela mantal och derutöfver kunnat slippa med blott en soldat, för hvars hela underhåll kostnaden, under nuvarande förhållanden, i ett för allt uppginge på sin höjd till 100 R:dr R:mt årligen, och deremot ett enda mantal, så kalladt rusthåll, måste underhålla både häst och karl med tillhörande sadelmundering, beklädnad och utrednings-persedlar, uppgående i medeltal till icke mindre än 300 R:dr årligen, hvartill ytterligare komme de mångfaldiga särskilda besvär och den tidspillan, som rusthållaren måste vidkännas för bevistande af hästbesigtningar och möten, medels sammanskjutande och insättande i långt aflägsna Landt-ränterier, långa resor för anskaffande af utfodring för hästen, läkarevård under inträffad hästsjukdom m. m. samt slutligen drickspenningar åt karlen, snart sagdt efter dennes eget godtfinnande, så vida ej persedlarne skulle under mötestiden blifva till betydlig del förderfvade, — allt olägenheter från hvilka rotehållarne voro alldeles befriade.
Visserligen ansåge motionären grundskatternas aflösning genom kapitalisering vara rätta sättet att upphäfva det onda; men då sannolikt ej vore, att den motion, som härom blifvit väckt, kunde föranleda till kapitaliserings-åtgärdens genomförande vid detta riksmöte, hemställde motionären att, såsom lättare verkställbart och mindre hinderligt för den andra frågans lösning, men dock ländande till lindring i rustningskostnaderna och besväret, måtte bestämmas att, när rusthållaren anskaffar och underhåller häst och karl, Staten måtte, med fästadt afseende på omständigheterna, åtaga sig anskaffandet och underhållandet af alla öfriga till utrustningen hörande persedlar mot vilkor, att rusthållarne aflemna allt i nu befintligt skick.
Skulle detta förslag, under statsverkets nuvarande penningeförhållanden, anses vara allt för hardt ingripande i statskassans tillgångar, och således icke kunna genast genomföras, föreslog motionären, såsom en öfvergång dertill, att rusthållaren måtte, mot erläggande årligen af någon skälig och billig afgift, för alltid befrias från anskaffande och underhållande af rustningspersedlarne, hvarom Staten således sjelf finge draga försorg.
Genom denna sednare förändring skulle åtminstone vinnas den fördel, att karlen icke kunde efter godtycke och i harm deröfver, att han ej erhållit så mycket drickspenningar, som påräknadt varit, våga vanvårda persedlarne, och huru många förändringar i desammas form, snitt och beskaffenhet, som sedermera påbjödos, kunde jemväl vara rusthållaren likgiltigt, då hans årliga afgift ändock vore densamma.
Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande; och hvad beträffar den sednare motionärens gjorda anmärkning om ojemnheten i bördorne, då 2 till 3 mantal fått förena sig om underhållandet af en soldat, men ett mantal ensamt måst underhålla både häst och karl, så synes denna anmärkning blott härflyta från bristande kännedom om rustningens historiska tillkomst samt derom, att Kronan i fordna tider Sammansätta Stals- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskts Betänkande N:o 12. 3 åt enskilda upplåtit de största och starkaste hemmanen mot vilkor, att innehafvarne deraf uppsatte häst och karl till Kronans tjenst; hvarefter en del af dessa sålunda vordne rusthåll genom skatteköp blifvit Kronan afhände.
Ej heller lärer det vilkor, med hvilket innehafvarne af dessa hemman emottagit desamma af Kronan, nu mera kunna anses tyngre än vid aftalets träffande, enär kostnaden vid rustningens uppehållande svårligen kan anses hafva stigit i jemnbredd med det nu mera så ansenligt ökade jordvärdet.
Motionärerne hafva ej utredt och visat, att de rustningsskyldige, hvilka deras motioner afsett, annorlunda än på här omförinälda kontraktmessiga sätt fått sig berörde besvär ålagdt, eller äro genom rustningsskyldigheten svårare betungade än med hemmanens bestånd öfverensstämmer; och, hvad särskildt beträffar det afsutna kavalleriet, har Kongl. Maj:t, i sin till Rikets sednast församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition om upphörande af fourage-passevolansen, uttryckt den åsigt, att de afsutna kavalleri-regementena eller korpserne icke borde af den för de beridna rusthållsregementena föreslagna lindring blifva delaktige, enär de förra genom förmånen af afsittningen redan åtnjöto all den lättnad, som skäligen kunde dem beviljas; hvilken åsigt berörde riksdags Stats-Utskott, uti sitt af Rikets Ständer godkända Utlåtande N:o 73, jemväl biträdt.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt tillstyrker Utskottet, att motionerne ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
4 Sammansatta Stats- samt Allm. besv.- och Ekon.-Vlsk:ls betänkande A:o t3. 2V:o IS.
Änk. till Exp.-Ulsk. den 1 Juni 1860, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet J\’:o G, om befrielse för rotehå/larne vid kavalleriet i Jemtland från skyldigheten så väl alt bidraga till sadelmunderingens anskaffande och underhåll, som att underhålla ryttarehäslarne under marscherna emellan mötes- och mönstringsställena samt sqvadronernas samlingsplatser.
Berörde Utlåtande har blifvit af Hogvördiga Preste-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet till alla delar godkändt, hvaremot Höglofliga Ridderskapet och Adeln, som bifallit första punkten, — deruti hemställdes, det måtte Rikets Ständer för sin del besluta, att, under enahanda vilkor, som förra riksdagen fastställdes, eller att nödiga medel blifva å 4:de Hufvud-titeln uppförde och fortfarande dertill anvisade, rotehållarne vid kavalleriet i Jemtland befrias från hästarnes fouragering för marscherne emellan mötesplatsen och sqvadrons-samlingsplatserna, samt att denna kostnad öfvertages af statsverket, att utgå af anslaget till arméens vapenöfningar, hvilket, derest samma anslag vid denna riksdag förlorar egenskapen af förslagsanslag, då torde böra förhöjas med ett belopp, motsvarande den nu tillkomna utgiften, som ej troddes uppgå till mer än 300 R:dr R:mt; — deremot afslagit den sednare punkten, deruti tillstyrkes det måtte, med rotehållarnes befriande från utgift för sadelmunderingens underhållande, anslaget till försvarsverket till lands Sammansatta Stats samt Allm Uesv- och Ekon.-Vistets betänkande
N-o in lands i allmänhet, eller Krigs-kollegii departementer, förhöjas med motsvarande belopp eller, för vinnande af jemn summa, med 620 R:dr R:mt.
Välloflig» Borgare-Ståndet åter har återremitterat Utlåtandet, sedan erinradt blifvit att de i Utlåtandet behandlade frågor syntes ega ett stort och väsendtligt sammanhang med Kongl.
Maj:ts samma dag till Ståndet ankomna och till Stats-Utskottet remitterade nådiga Proposition, angående Jemtlands roteringskassas befrielse frän allt bidrag till anskaffning och underhåll af beklädnaden vid Jemtlands Hästjägare-korps, och att Utlåtandet derföre borde blifva återremitterad!, på det begge dessa frågor måtte kunna pä en gång pröfvas.
Då första punkten således är af tre Stånd bifallen, föranleder återremissen i detta afseende ej till någon åtgärd; och då högstberörda nådiga Proposition ej är till Sammansatta Utskottet öfverlemnad, samt följaktligen ej kan hos detta Utskott förekomma till pröfning, finnér Utskottet, enär det med återremissen af sednare punkten afsedda ändamål således ej beror å någon Utskottets åtgärd, sig böra vidhålla det i sednare punkten af Utlåtandet framställda förslag.
Stockholm den 31 Maj 1800.
Ulli, lill It.
Sl. Erot.
US9 A 1860. 4 Sami. 2 Afd. 6 ‘2 STOCKHOLM, Tryckt hos Sam.
Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 14. 1 'M i l.
Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Juni 1860, kl. lem.
Betänkande, i anledning af väckt motion om rättighet för Westra härad inom Jönköpings län, att, för underhållandet af Sunds bro, uppbära roteringsfrihets-afgiften för hemmanet Hallsnäs inom Ramqvilla socken.
Samme motionär, A. J.
Sandstedt från ofvanbemälde län, har vid förutgående riksmöten väckt motion i enahanda syfte.
Vid 1853 och 1854 års riksmöte har Rikets Ständers Stats-Utskott meddelat utredning af förhållandet härmed, och andragit att af de handlingar, hvilka då funnits motionen bilagde, äfvensom af hvad vid två föregående riksmöten förekommit, då denna fråga varit föremål för Rikets Ständers pröfning, inhemtades att, vid en år 1684 hållen ekonomisk kommission, blifvit beslutadt, att den i Westra härad af Jönköpings län belägna gården Hallsnäs skulle åligga att öfver det dervid belägna sund fortskaffa resande, äfvensom att underhålla färjestaden, jemte de för öfverforslingen behöfliga farkoster, emot åtnjutande af frihet från rotering; att detta åliggande äfven fullgjordes till år 1717, under loppet hvaraf dåvarande egaren af Hallsnäs uppbyggde öfver sundet en bro, hvilken sedermera underhållits af Hallsnäs egare ända till 1818, då, sedan bron blifvit af vattuflöde förstörd och bortförd, dåvarande egarinnan af Hallsnäs hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämnde län anmält, det hon icke ansåge sig pligtig att ny bro uppbygga, samt anhållit att nödiga åtgärder mätte vidtagas för återställande af berörde brobyggnad, såsom för hela orten oumbärlig, och skyldigheten för egaren till nämnde hemman att öfver sundet fortskaffa resande inskränkas till gående personer; att i anledning häraf, och efter verkställd undersökning vid Härads-rätten, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, genom Utslag den 17 December 1818, på anförde skäl, förklarat innehafvaren af hemmanet Hallsnäs, som, enligt Roterings-kommissionens beslut af den 3 September 1684, för ifrågavarande besvär njöt befrielse från rotering, skyldig att allt framgent hålla så beskaffad färja vid sundet, att resande och gående, jemte kreatur och åkdon beqvämligen deröfver kunde framkomma, samt öfverfärjningen besörja, men att om Ramqvilla socknemän, Bih. till R.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 2 Afd. 7 Haft. 1 2 Sammansatta Stats- samt Alim.
Bes v.- och Ekon.-Utskottets Betänkande . V<?
14. hvilka yrkat ny brobyggnad, funno en sådan ovilkorlig! nödig, hela socknen borde, jemte hemmanet Hallsnäs, deri deltaga; att. uppå häröfver anförda besvär, Kongl, kammar-kollegium deremot, genom Utslag den 28 Juli 1819, enär förhållandet med ifrågavarande färje-inrättning sedan är 1(184 undergått den betydliga förändring, att samma inrättning, då nyttjad till vägfarandes förskaffande öfver sundet vid Hallsnäs, som omgafs af en mindre befaren väg, i sednare tider fått en allmännare egenskap derigenom, att berörde väg, såsom för en stor dei af Westra härad nödvändig, blifvit för häradsväg förklarad och ä häradet indelad; och dä Hallsnäs hemman, i anseende till en sådan förändring, medförande ett betydligare besvär vid färjehållningen än från början kommit i beräkning, icke skäligen kunde åläggas att med denna färjehåilnings-skyldighet längre fortfara, pröfvat rättvist upphäfva Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande? öfverklagade Utslag och befria Hallsnäs hemmansegare frän förenämnde besvär, emot det hemmanets egare, enligt sitt erbjudande, inträdde i ordinarie rotering, i likhet med andra hemman i orten; öfverlemnande Kongl.
Kollegium till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att, efter vederbörandes hörande och föregången laga undersökning vid Härads-rätten i orten, pröfva och genom Utslag sig utlåta, hvem sorn borde förpligtas antingen bygga och underhålla bro öfver sundet, eller ock der anskaffa färja och vägfarande dermed betjena; hvarefter Kongl. Maj:t, under den 2 Augusti 1820. i nåder behagade gilla och fastställa detta Kongl. Kammar-kollegii Utslag; — att, enligt uppgift af motionären, Kongl. Maj:ts bemälde Befallningshafvande sedermera, efter ytterligare hos Härads-rätten skodd undersökning, genom Utslag den 28 Augusti 1821, förordnat att ny bro borde byggas öfver Hallsnäs sund och att kostnaden derför skulle utgöras af hela Westra härad, med iakttagande att hvarje hemman i Ramqvilla socken toge del i kostnaden dubbelt emot häradets öfriga hemman, äfvensom Ramqvilla socken ensamt skulle framdeles underhålla denna bro; men att, sedan Kongl. Kammar-kollegium, dit frågan genom besvär fullföljdes, meddelat Utslag och deruti förklarat, att Ramqvilla socken ensam skulle bestå kostnaden för en färja öfver det ifrågavarande sundet, Kongl. Maj:t slutligen den G April 1824 ändrat Kongl. Kammar-kollegii sistberörde Utslag och förordnat att bro skulle byggas öfver sundet af samtlige Westra häradsboer gemensamt, dock att Ramqvilla socknemän skulle taga dubbel lott i kostnaden och i framtiden besörja brons underhåll; samt att, sedan alla socknarne i häradet, med undantag af Ramqvilla, sökt men icke erhållit tillåtelse att uppbryta en ny väg i stället för att uppföra oftanämnde bro, hvars längd vore 149 alnar, skyldigheten i afseende ä brons uppbyggande blifvit af häradet fullgjord; — att. vid 1844 och 1845 årens riksdag Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten, till hvars behandling frågan dä öfverlemnades, utlåtit sig att sorn Kongl. Maj:t, genom Utslag den 6 April 1824, förklarat att bro skulle byggas öfver sundet vid Hallsnäs af samtlige Westra häradsboer gemensamt och att Ramqvilla socknemän borde taga dubbel lott i kostnaden samt i framtiden besörja brons underhåll; så och då denna skyldighet i laga ordning tillkommit, samt icke uppgifvet än mindre ådagalagdt vore att samma skyldighet skulle blifvit utan skäl Westra häradsboer ålagd eller vara af någon särdeles betungande beskaffenhet, så att nämnde menighet icke utan hjelp kunde densamma fullgöra, tillstyrkte Utskotten det berörde motion måtte få förfalla; att sedan detta Betänkande,
som af 2:ne Riks-Stånd godkändes, blifvit af de öfriga Stånden återremitterad!, Utskotten den 13 påföljde