Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdag antagit den föresiagne förändringen af Rikets mått, mål oedi vigt, och alt densamma, vid utarbetande af det år 1826 på Kongl. Maj;ts JNådiga befallning till trycket befordrade förslaget till ny Stadga och Författning i ämnet, ansågs kunna under vissa bestämda vilkor från och med år 1827 införas samt blifva fullständigt från och med i832 till efterlefnad gällande.
Då härtill kommer, att Rikets Ständer vid 1829 års Riksdag för deras del bestämde år i83j) såsom den, senaste tidpunkt inom hvilken alla förberedande åtgärder borde vara fullbordade och Författningen utfärdad, men sådant icke skett, eger jag så mycket mera skäl till instämmande i Herr Lefréns yrkan, att Författningen måtte skyndsamt utkomma; och anser jag de sammansatte Utskotten hafva handlat tvärt emot Rikets Ständers förut fattade beslut, då Utskotten afstyrkt nämnde motion, i hvilken jag vill medgifva allenast den modilicalion: att Författningen om Rikets mått, mål och vigt matte under loppet af innevarande år utkomma, för alt blifva lill allmän och ovilkorlig efterrättelse ländande senast frän. och med är 1845; i och hvarmed jag tror mig hafva tillräckligen gifvit efter för ropet om beredelsetid, helst detta rop dessutom tyckes böra vara tillfredsstäldt af det redan 18-åriga uppskofv-et med verksiällandet af en beslutad och af alla för nyttig erkänd reform.
Hvad beträffar den föreburna svårigheten vid införandet och behofvet af en längre tids undervisning i Folk-skolorne om det nya systemet, så anser jag införandet af detta system vara, genom bibehållande af nuvarande fot, kanna och mark victualie-vigt såsom enheter för längde- och rymde-mått samt vigt så lätt, att efter min öfvertygelse allmänheten, äfven utan alla förberedelser, är inom en månad efter detsammas påbjudande dermed fullkomligen bekant, och att dertill lika litet erfordras någon föregående undervisning i Folk-skolan, sorn, vid realisationens verkställande, en sådan undervisning var och ansågs vara behöflig för allmänhetens upplysning 0111 förhålLndet emellan sedel- och silfVennyntet'’.
Eifu till R.
Fröt. 1840 och 1S41. 7 Sami. % Afd. 14 Höft. 5 34 Lag- samt Allm. Besv.- och Elion.-Utsholtens Betänkande, N:o 58.
Af Herr Ribbing, Arvid: ”Utskotten hafva visserligen lemnat en hyllning åt clecimal-svstemets eller i o-tals-räkningens införande, men dertill utsatt tiden så aflägsnad, att dessförinnan skali inträffa minsten Riksdag.
Ämnet kominer då säkerligen att ånyo bearbetas, likasom vid hvarje föregående, och hyllningsoffVet vid denna Riksdag skall säkerligen icke mera inverka på beslutet vid den blifvande, än förra Ständers och äfven Konungens gjort det nu.
Nyttan af ett förbättradt räknesätt med i o-tal i mått, mål och vigt åtnjutes i verkligheten af andra folk, men sjmes hos oss fly undan såsom en skuggbild, när man sig deri vill tillegna.
Hvad ligger till orsak?
Jag fruktar egennyttan.
Det är bekant, att oni tackjerns-vigten gemenligen yttras, att den betalar frakten, hvarmed menas, att som tackjerns Skepp, är 26 Lisp. v. v., men ändock, vid frakt, ej betalas mer än för 1 Skepp., eller 20 Lisp. v. y., så skulle slikt medföra en frakten motsvarande vinst för bruksegaren; hvaremot om alla Skepp, blefve like tunga, så att ett tackjerns-skeppund ej vägde mer än ett victualie-sképpund med 20 L:sp., hvilket naturligen skulle ske vid 1 o-tals-räkningens införande, så ginge denna vinst för bruksegaren förlorad, då det förmodas att, vid frakt, formannen skulle yrka lika hög betalning för forslingen af det mindre som af det mera vigtiga skeppundet.
Denna tro eller vantro är nu ålskil 1 ige bruksegares, men deras partiela fördel, synnerligen om den är inbillad, bör icke hindra det allmänt nyttiga.
I stället för Utskottens vanskliga och obestämda tillstyrkande hade Afdelnin gen åtminstone föreslagit den bestämda förändring, att all slags gröfre vigt borde blifva enahanda eller reduceras till victualie-vigt.
Öfvergången till totals-räkningen framdeles blefve härigenom underlättad, serdeles sorn victualie-vigten innehåller jemna 1 o-tal, men hufvudsukligast dymedelst att det hinder egennyttan, på nyligen beskrifna sätt, orsakar på förband vore undamöjdt.
Jag releverar derföre Afdelningens förslag såsom mitt, ehuru jag icke har förtjensten af att hafva deltagit i dess utarbetande.
Det lyder som foijer:
Hvad den af Herr Hjerta samt Petter Mårtensson föreslagna förändring af hittills gällande vigter vidkommer, så, ehuru väl det vore en möjlighet, alt det nya vigt-systemets införande derigenom kunde fördröjas, finna Utskotten det likväl ingalunda vara någon nödvändighet att så skall inträffa.
Fastheldre synes det Utskotten, som denna förändring skulle lätta införandet af decimal-räkningen i vigten, då just vietualie-marken är Lag- samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 58.
35 den i nya vigt-systemet antagna enheten,, och det otvifvelagtigt måste medföra mindre svårighet att, vid detta systems påbjudande till efterlefnad, verkställa den nödiga reduclionen på en enda än på många vigter.
Förändringen har dessutom en ekonomisk nytta med sig, som Utskotten anse jemväl förtjena uppmärksamhet, nemligen den besparing, som uppkommer derigenom, att allenast ett slag af vigter behöfves; och ehuruväl det kan tyckas, att denna besparing icke är i sig sjelf serdeles stor, blir den likväl betydande genom förhållandet till den allmänna förmågan att bekosta anskaffandet och underhållandet af flere slags vigter, och talrikheten af dem, sorn hafva beliofvet deraf.
Utskotten linna sig alltså ega anledning, att till de af Herr Hjerta och Petter Mårtensson i afseende härå gjorde motioner tillstyrka bifall, hemställande, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes, med afskaffande af öfrige vigter, i Nåder påbjuda, att, utom medicinali- samt silfver och guld-vigterne,, ingen annan slags vigt, än victualie-vigten, må för framtiden och intill dess det nya systemet för mått, mål och vigt kan varda inSördt, i handel och varors vägning» användas.
Den mening, sorn irinefattas i ofvanstående, med uttryckt' förbehåll alt få jemka redactionen, föll inom Utskotten vid votering, dock var öfvervigten dervid ringare än på tackjerns-lispundet’r.
Herr Friherre Leijonhufvud, A., lillkännagaf sig icke hafva deltagit i Utskottens beslut och förklarade tillika, det han icke kunnat i förra delen deraf sig förena, i händelse han vid dess fattande varit tillstädes.
Herr aron Rosen, G., ehuru icke närvarande, då beslutet fattades, reserverade sig deremot vid justeringen och ansåg tiden nu vara inne att sätta den längesedan beslutade reformen i verket.
Emot Utskottens beslut reserverade sig äfven Prostarne Gumcelius och Säwe. » —.
Lag- samt Allm, Besv.- och Ekon^Utsk.
Betänkande, Nio 54, Sid. *5, r. i nedifr. st. för Judes inköp af jord 1. beviljas för Judes inköp af jord STOCKHOLM, Elméns och Granbergs Tryckeri, 1841* Tryckfel och rättelser uti Lag- samt Alltrin Eesv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 5/f.
Sid. g, rad. 4» står: finna Utskotten i serskilda tids-omsländiglieter någon anledning läs: finna Utskotten i serskilda tids-omsländigheter icke någon anledning sid. i3 uti förslaget, § 2, rad. 5, står: så ock Borgerskap eller Magistrat blifvit hörde, läs: så ock Borgerskap eller Menighet blifvit hörde, Bih. till E. SI.
Fröt. 18^0 och i84t• 7 Sami. a
Afd. ££ <©£${$<© 3,1*1, TRYCKT nos J. A. WALLBiM, 1841.
Las,- samt Allm. Besv.- och Ekon.-VIskottens Betankande, N;0 5Q. f N:o 59.
Ank. till Exp. Utsk. d. 3 April 1841, kl. ii f. m.
Betänkande , i anledning af vacht motion om eftergift i vissa fall af Kronans rätt till skatt å Socken-allmänningar.
Utskotten hafva från det Högloft.
Ridderskapet och Adeln fått emottaga följande af Herr Palmcrantz, Mauritz, väckta motion: ”Då de skogstrakter, som under namn af Socken-allmänningar egas och disponeras af de socknar, inom hvilkas områden de äro belägne, enligt hittills gällande Författningar, i allmänhet icke äro med någon serskild skatt eller ränta till Staten belastade, tvifvelsutan af det skäl, att desse skogar, afsedde till nödig lättnad och understöd i skoglösa eller eljest svaga hemmans skattebördor, blifvit vid sjelfva hemmanens primitiva skattläggning i dessas egen skatt inberäknade; men det likväl i senare tider inträffat, att några få dylika allmänningar inom Riket af misstag kommit att från dea för socken-allmänningar i öfrigt behörigen iagttagna skattefriheten utgöra högst obilliga undantag, härledde deraf, att verkliga jordegarnes rätt till nämnde allmänningar råkat i förgätenhet, och Kongl. Majit och Kronan, sorn vid sådant förhållande förmenat sig vara egare, på grund af detta origliga förmenande, till åtskillige nybyggare upplåtit deraf större eller mindre delar emot derföre åsatt skatt och ränta, utan att rätte jordegarne, sedan de, efter anställde rättegångar, från Kronan återvunnit omförmäldet allmänningar och dem sig emellan skiftat, ändock lyckats vinna befrielse från den sålunda origtigt och utan deras hörande åsatte skatt, finge, till undaurödjande af denna orättvisa olikhet, i afseende på socken-allmänningarne inom Riket, och då alla slika allmänningar rättvisligen borde få åtnjuta enahanda skattefrihet, motionären yrkar, att, enär den serskilda skattläggning af vissa, under namn af odlings-Iägenheter eller intägter, upplåtne delar af ifrågavarande allmänningar, till förfång för vederbörande allmännings intressenter, obestridligen utgör en ny, högst obillig tillökning i hemmanens ordinarie skattläggning, dervid naturligtvis beräknats bemmanens alla tillhörigheter och följagtligen jemväl sockenmarker, det måtte således Bilt. till R.
Prot. 1840 oeh l84*• 7 Sami. 2 Afd. 1 2 Bag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-ZJ tskottens Betänkande, IV.-o Scu i alla de fall, der ofvanom förmälde förhållanden äro för handen , Kronans anspråk på den i senare tider, utan Rikets Ständers hörande , sålunda tillkomne skatt å soeken-allmänningar , utaf Rikets Höglofl.
Ständer för deras del rättvisligen eftergifvas, så att alla dylika allmänningar hädanefter mätte få åtnjuta samma rätt till skattefrihet.” "Kongl.
Förordningen om skogarne i Riket den i Augusti i8o5, hvilken, enligt tydliga ordalydelsen i dess i §, upphäfver alla dittills om skogarne utkomne allmänna Författningar, stadgar, bland annat hit tillämpligt, i g §.:
"att den lott, som vid delning af socken-allmänning tillfaller hvarje hemman, kommer att ikläda sig samma hemmans och bolstads natur, vare sig frälse, skatte eller krono”.
Således vore klart, att hvarje lott af en slik allmänning är ansedd efter delningen utgöra en integrerande del af det hemman, den tillfallit, och att någon serskild skatt derå följagtligen icke hör ega rum, enär sjelfva hemmanet förut drager denna.
Det torde väl dessutom icke kunna af någon bestridas, att, om vederbörande sockenmenigheters eller hemmans-innehafvares eganderätt till ifrågavarande allmänningar icke fallit i glömska, utan alltid varit känd, Kronan icke eller utan öppet våld kunnat, på sätt nu skett, åt nybyggare egenmägtigt upplåta och skattlägga den ringaste del af samma allmänningar.
Kronan icke förmenat sig vara egare, så vore ifrågavarande allmänningar i detta ögonblick icke betungade med de skatter, sorn nu furnäs dem åsatte, utan ännu fullkomligt skattfrie.”
"Det vore jemväl klart, och torde icke lika litet af någon skäligen kunna motsägas, att skattläggningen af omförmälde allmänningar, som skett i förutsättning af Kronans eganderätt, hade bordt upphöra att gälla, i samma moment, denna förmenta rätt blifvit underkänd.
Sedan misstaget örn eganderätten blifvit utredt, måste ock i följd deraf skattläggnings-ålgärdeu ovedersägligt blifva en nullitet.
Den omständigheten, alt sjelfva förrättningen skett i behörig ordning och med iagttagande af de i lag föreskrifne former, kan väl icke lända densamma lill något stöd , då den erforderliga grunden, nemligen eganderätten, saknats.”
Motionären hetviflade visserligen icke, att den yrkade skattebefrielsen för ofvanberörde soeken-allmänningar skulle af Utskotten tillstyrkas; men om det mot förmodan skulle finnas betänkligheter vid alt bifalla motionen i sin helhet, lärer ingen om förhållandet upplyst anse vådligt att åtminstone föreslå Rikets Ständer ",att de få socken-allmänningar, som till större eller mindre del nu finnas skattskyldige till Staterij mätte, der vederbörande jordegare sådant äska, pä Statens bekostnad underkastas förnyad besigtning Lag- samt Allni. Bcsv.- och Ekoiu~Utskottens Betänkande, N.-o 5Q. 3 och skattläggning”, så alt jordegarne, i fall de ej lyckas erhålla fullkomlig frihet från skatt, likväl kunna, der så skäligt pröfvas, åtminstone kostnadsfritt vinna nödig nedsättning deri och sålunda icke vidare betungas med samma skatter för ifrågavarande allmänningar, som blifvit ålagde nybyggarne, de der endast haft besittnings- eller åbo-rätt, eller, med andra ord, hvilka icke varit att anse annat än som Kronans arrendatorer.
Denna motion hafva Utskotten tagit under öfvervägande; och då sockenallmänningarne ända till utfärdandet af Skogs-Ordningen den i Augusti iSo5 stodo i fullkomligen lika förhållande med Lands- och Ilärads-allmänningar, å hvilka nybyggen fingo under bestämda vilkor anläggas och försvaras, på sätt 6 §. af nämnde Skogs-Ordning innehåller, är det klart, att
. skattläggning af sådane nybyggen eller intägter å socken-allmänningarne, hvilken tillkommit före i8o5 års Skogs-Ordning, hvarigenom dessa allmänningar till socknarnes fria disposition upplätos, är fullkomligen rättsenlig.
Men, om sådan skattläggning skett efter nämnde tid å lägenhet, som blifvit upptagen å allmänning, hvilken icke var då såsom socken-allmänning ansedd och erkänd, ehuru det sedermera lyekats menigheterne att tillvinna sig densamma, måste förhållandet vara enahanda, och den derföre tillkomne skattläggningen vara lika giltig och beståndande, som i händelse den skett före utfärdandet af i8o5 års Skogs-Ordning.
En lägenhets skaltläggande har dessutom icke sin grund i en Kronans jordegande-rätt, ty i sådant fall skulle afgärda by icke kunnat serskildt i mantal sättas, utan på hvarje sjelfständig jordegendoms skyldighet att, i förhållande till dess storlek och godhet, genom erläggande skatt, bidraga till fyllande af Statens behof.
Att dessa grundskatter kunde försvinna, må anses önskligt; men så länge detta icke kan ske, lärer en eller flere i behörig ordning skalllagde hemman och lägenheter, de må vara å socken-allmänning upptagne elier icke, svårligen kunna från en sådan tunga befrias; och Utskotten tillstyrka af dessa skäl, alt motionen må lemnäs utan afseende.
Stockholm den 2 April 184 4 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut skottens Belänkanden, N.s 60, 61.
Ank. till Exp. Utsk. d. 3 April 1841 > kl. 11 f. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om rättighet att under vissa vilkor hos andre än målsmän insätta barn till uppfostran.
Hos det Höglofl.
Ridderskapet och Adeln har Herr von Hartmansdorff, !August, väckt motion derom, att barn, som beträdes med betllande eller sysslolöst kringstrykande ocb för hvilket erforderlig sedlig omvårdnad ej kan hos dess målsman påräknas, må, antingen det blifvit för vanart slraffiPdl eller icke, kunna, uppå Kyrko-Rådels anmälan, af Fattigvården skiljas från sin målsman och till upfostran insättas bos andra eller i dertill tjenlig anstalt, och gånge
Fattigvårdens beslut i sådane mål i verkställighet, utan hinder af besvär, med hvilka förhålles, såsom i fråga om Fattigvård i städerne.
I afseende härpå få Utskotten tillkännagifva, det Utskotten, i dess afgifna Belänkanden N:is 5 och 3i, rörande Fattigvården i Riket, redan framställt förslag om stadganden af den syftning, Herr von Hartmansdorffs förevarande motion innebär, hvarjemte Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten, i deras Utlåtanden N:is 5 ocb 128, beträffande folk-undervisningen, föreskrifter i denna del likaledes föreslagit; och finna Utskotten, med hänvisande till dessa Belänkanden, något serskildt yttrande, i anledning af förevarande motion, således icke erfordras.
Stockholm den 2 April 18^1.
Ank. till Exp. Utsk. den 3 April 1841, kl. n f. m.
Betänkande, i anledning af väckte motioner, rörande förändringar i Expeditions-taxan.
Borgare-Ståndet har Herr Brinck, A. M., ingifvit ett Memorial, deruti han, under anmärkande, att Expeditions-taxan för närvarande icke innehåller någon annan bestämmelse, i afseende på lösen och arfvode Lag- samt Allm. Besv.- vch Ekon.-Vlskottens Betänkande, N.-o 6u 5 för Notarii Publioi förrättningar och expeditioner, än alt för en vidimation skall erläggas En Riks lalér Banco, yrkat, att med afseende å .Notarii Public*, besvärliga skyldigheter alt genom stundom ganska långväga personliga besök veikställa förrättningar, så väl som å bans ansvarsfulla befattning, en bestämd norm må i taxan införas för de förrättnings-arfvoden samt den expeditions-lösen, Notarius Publicus bör åtnjuta vid de af honom veikstälide förrättningar.
Hos det Hedervärda Bonde-Ståndet hafva dei jemte Hindric Hansson fiån Elfsborgs Län och David Andersson från Halland, uti serskilda Memo)ial, yrkat, den förre: att, i stället för de nu vid enskilde förrättningar efter omständigheterna utgående skjuts- och tractaments-ersältningär till domare, ett visst arfvode för hvarje förrättning lill Domare och Nämnd eller Egodelnings-ledamot må bestämmas, grundudl på afståndet från Häradets eller Domsagans medelpunkt, till punkter på dess omkrets; och den senare: att lindring i Charta Sigillata och lösen i mon af summans storlek , vare sig vid lagfart, boupptekningar och arfskiften eller lagsökningar, ejma ega rum, utan charta och expeditions-lösen, då den efter summa utgår, bestämmas lika eller efter procent, ehvad summan är större eller mindre.
Dessa motioner hafva Utskotten tagit under gemensamt öfvervägande, och få med anledning deraf tillkännagifva, att, då Kongl. Maj:t låtit i Nåder utarbeta förslag till förnyad Expeditions-taxa i enskilda mål, Utskotten,sora ansett sig böra taga kännedom om nämnde förslag, för att erfara, huruvida något deri funnes stadgadt i det afseende, hvarom H*rr Brincks framställning handlar, eller rörande arfvode och lösen för Notarii Publioi embclsforrältningar och expeditioner, funnit berörde förslag till förnyad Expeditions-laxa innehålla ett stadgande, af följande lydelse: ”För Notarii Public» protester och bevis betalas till Notarien och det vittne, han med sig häfver, då åtgärden sker på hans embetsrum, i R:dr B:co; utom embetsruinmet i R:dr24sk.
Notariens expedition flere ark, erlägges lösen för andra och hvartdera af de följande arken 18 sk.”; och som Utskotten anse nämnde stadganden, i afseende på Notarii Publioi rätt till arfvode och expeditions-lösen, lämplige, finna Utskotten sig hafva anledning hemställa, det Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att hvad det utarbetade förslaget till förnyad Expeditionstaxa sålunda, i afseende på lösen för Notarii Puhlici expeditioner, innehåller, måtte varda lill iagttagande påbudet.
Hvad åter de af Hindric Hansson och David Andersson väckte motioner beträffar, så, enär Utskotten anse den grund, Hindric Iianssw& föreslagit 6 Lag- samt Albit. Besv.- och. Ekon.-Ut skottens Betänkande, N.o 62. för bestämmandet af arfvode till Domare och Nämnd eller Egodelnings-rälts ledamot, sakna all lämplighet, och David åndersson icke satt i fråga någon nedsättning, utan en förhöjning i expedilions-lösen, den der skulle obilligt och öfver höfvan betunga och försvåra alla betydligare afhandlingar, samt Rikets Ständer Författningen om Charla Sigillata redan uppgjort och beslutat, finna sig Utskotten ega anledning tillstyrka, att ifrågavarande tvänne motioner måtte lemnäs utan afseende» Stockholm den 2 April 1S4r•
Ank. till Exp. Utsk. den 3 April t&j?, kl. u f. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner, angående conventio ner om Presterskapets löne-inkomster, m. m.
Från det Hederv* Bonde-Ståndet hafva Utskotten fått emottaga: 1:0
Ett af Anders Olsson från Stora Kopparbergs
Län ingifvet Memorial, hvaruti, under anförande, att såväl allmänna Lagens bestämmelse, i afseende på de laga hus, hvilka å prestegård böra finnas, ej öfverensstämde med nu-tidens fordringar, som ock att
Presterskapets aflöningssätt i öfrigt vore lika förhatligt för presterskapet sorn för åhörarne, blifvit, till vinnande af en snar och af behofvet i dessa fall påkallad rättelse, föreslaget: 1:0 att vid inträffande ledighet af Kyrkoherde- och Capellans-sysslor i en församling, Contracts-Prosten skall i sockenstämma sammankalla sockenboerne, som då utse fyra eller högst åtta ombud från åtskilliga delar af församlingen, hvilka jemte behörigen förordnade Krono- och ConsistoriiOmbud skyndsamt sammanträda och uppgöra förslag till convention , upptagande så väl de lius å bostället, hvilka af församlingen böra underhållas, som sjelfva aflöningssättet och uppbörden; hvarvid afses, i anseende till byggnaden, ortens sed, boställs-innehafvarens beqvämlighet och embetets värdighet, samt, i anseende till aflöningen, det belopp, hvartill förra lönen utgått och att uppbörden ställes, så vidt möjligt är, att ske på Tote, genom rotebondens försorg och ansvar för lefvereringen på dertill bestämda tider; Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-ZJlskoitens Betänkande y N.-0 62. f aro att om, då delta förslag sedermera i sockenstämma underställes församlingens antagande,skiljagtighet emellan allmänna ombuden och församlingsboerne uppstår, desse välja bland sig från socknens serskilda delar 20 deputerade, hvilka derefter, med fullmyndig rätt att å församlingens vägnar besluta och med rösträttighet sig emellan per capita , sammanträda med Krono- och Consislorii-ombuden och de olika förslagen sammanjemka.
Convention, sorn. då af pluraliteten bland sockne-deputerade antages och af allmänna ombuden godkännes, blifve för framtiden, eller om den blott på försök antages, i minst 5o år gällande; skolande, sedan Konungens Befallningshafvande och vederbörande
Consistorium deröfver hörde blifvit och icke haft något att dervid anmärka, densamma till Kongl. Majrts
Nådiga fastställelse anmälas.
Kunna allmänna ombuden och socken-deputerade ej om convention sig förena, eller göres anmärkning dervid af Konungens Befallningshafvande elier vederbörande Consistorium, öfverlemnas saken till Compromiss-rätt, hvartill Krono- och Consistorii-ombuden utse hvar sin och församlingens deputerade tvänne ledamöter, hvilka fyra åter gemensamt välja den femte.
Comproraiss-rätten, sålunda sammansatt, sammanträde och afgöre skyndsamt det tvistiga samt upprätte ofvannämnde convention, hvilken, efter det Konungens Befallningshafvande och Consistorium deraf erhållit del, samt om liden för dess gällande sig utlåtit, till Kongl. Maj:t af Consistorium öfverlemnas till fastställande; 3:o att de publika ombuden, äfvensom Compromissarierne erhålla af församlingen skjuts och dagtractamente efter det för deras stånd och embete gällande Rese-reglemente, samt Compromiss-rätlen derjemte lösen för Protocoll och Utslag , efter för Härads-Rätt fastställd taxa.
Compromissrätten må äfven sig till biträde kalla en skicklig protocollsförande, som då uppbär den här bestämda expeditions-lösen och njuter för Häradshöfding fäststäldt skjuts- och dagtractamente, hvilket allt af socknemännen betalas; 4:0 att den laga byggnadsskyldighet, som för boställets innehafvare bestämmes, icke må in natura utgå, utan fastställas till en viss årlig procent af lönen att årligen erläggas tili socknens byggnads-cassa, hvars Direction deremot ansvarar för boställsbyggnadernas underhållande; 5:o att dessa stadganden äfven måtte omfatta de Skolmästare-tjenster, som äro med presterlig befattning förenade; och 6:0 att ledigblifven Kyrkoherde-, Capellans- och Skolmästare-befattning, der ej convention redan är uppgjord, icke må till återbesättande kungöras förr, än den nu föreslagna regleringen af aflöning och byggnadsskyldighet försiggått och blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder fastställd.
8 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltens Betänkande j JV.o 62.
Häruli hafva Didric Weström, Johan Ericsson j Eric Andersson och Lars Boethiusj alla från Slöra Kopparbergs