Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— En upplåning för detta ändamål, om den ock, i bredd med upplåningen för Riksgälds-Contorets enskilde behof, egde framgång, skulle likväl i mer än ett hänseende blifva för RiksgäldsContoret serdeles betungande.
Utom den directa ränteförlust af i procent, utgörande 6,3oo
Födr, eller skillnaden emellan den lägre ränta Contoret å sine försträckningar finge beräkna och den ränta, som för de upplånte medlen troligen komine att erläggas, skulle en,annan ytterligare ränteförlust drabba Contoret, enär Creditivbeloppet måste, i förväg, genom upplåning anskaffas och hållas i beredskap till Kongl.
Cornmerce-Collegii disposition samt ränta härföre oafbrutet erläggas, men Contoret deremot icke finge sig tillgodoberäkna någon ränta för de tider, Creditivmedlen icke begagnades.
Utskottet vill också förmoda, att, sedan myntvärdet vunnit stadga, associationer skola bilda sig, hvilka kunna biträda fabriksidkare med förlag emot lindrigare vilkor och på ett lämpligare sätt, än hvartill de kunna erhållas ifrån sådane allmänna fonder, som af Statens Tjenstemän förvaltas.
På grund af här ofvan anförde skäl anser Utskottet sig böra afstyrka det af Kongl. Maj:t föreslagna lånebidraget.
Och enär Utskottet sålunda afstyrkt tillökningen i lånbidraget till Manufactm’-Disconlfonden, samt det vilkor, under hvilket förändringen med glasbrukstillverkningarnes lånerätt är af Kongl. Maj":t framställd, följaktligen icke kommer att ega rum, anser Utskottet sig icke böra något förslag, i afseende på den ifrågasatte förändringen med glasbrukstillverkningarnes lånerätt, gfgifva.
Stockholm den io October 1834- Reservationer : af Herr Oxehufvudj G. A.; ”Så väl med förbigående af motiven, som legat till grund för den Kongl.
Propositionen, som med förbiseende af Kongl.
Majtls omvårdnad för fabrikernes och näringarnes förkofran, har Stats-Utskottet ingått i en afhandling, som synes mig motarbeta de principer, hvilka grundlagt Svenska fabrikernes uppkomst, befästat deras tillvall och framkallat dem till den ståndpunkt, på hvilken de nu befinna sig.
Den Statsoeconomiska grundsats» som Stats-Utskottet uttalat, tror jag, Siats-Utskottets Utlåtande N.o ng3. 7 om don än må vara rigtig- i ett Iand, der räntefoten är låg och fabrikerne redan hunnit en högre grad af utveckling, att de kunna täfla med sina varor på verldsmarknaden, dock ingalunda kan tillämpas på Sverige i närvarande tid, då just ett motsatt förhållande eger rum.
Fordna och senare tiders erfarenhet har också besannat, att fabriksnäringarne i Sverige baft löga framgång, då de varit lemnade utan låneunderstöd, men stigit i den mon, som dylika till låg ränta kunnat från Staten erhållas.
— Men, för att fullkomligen utreda detta ämne och derutaf draga några tillförlitlige’slutsatser samt för att kunna bedöma så väl Manufactur-Discontens ställning, som dess inverkan å fabrikerne, har jag ansett mig böra framlägga följande statistiska uppgifter, på hvilka jag äfven grundar min reservation.
Af ofliciela handlingar inhemtas, att, ehuru de första privilegier, sorn för fabriker utfärdades i Sverige, voro daterade den i4 Januarii 1649, dessa likväl icke på ett hundradetal af år hunno till någon betydenhet, utan förföllo slutligen helt och hållet, i brist af omvårdnad och lånebiträden.
Först genom Manufactur-Contorets inrättande år 1739, kommo de i verksamhet, utan att derföre hinna till någon betydlig utveckling förr än. efter 1756, då Ständerne beviljade ett lån af Banken på 131,666 R:dr 3a sk. mot 3 procents årlig ränta åt då varande Manufacturfonden, derifrån utlåningar sedermera skedde till fabrikanter mot säkerhet och godkände handlandes reverser.
Denna fond, ställd år 1766 under Commerce-Collegii förvaltning, öch sedermera 1779 försedd med ett nytt Reglemente under namn af Manufactur-Disconten, erhöll ytterligare lånebidrag från Banken 1758, 1772 och 1786, så att desamma vid sistnämnde års slut utgjorde en summa af 2gi,a86 R:dr 11 sk. 5 r:st.
Banco, hvilket belopp qvarstått oförändradt till år 1814» då genom Kongl.
Brefvet den 23 Mars samma år, grundadt på Rikets Ständörs vid 1812 års Riksdag fattade beslut, Commerce-Collegium autoriserades att, för Manufactur-Discontens räkning, såsom lån i Banken under enahanda vilkor som förut, ytterligare upptaga och disponera 200,000
R:dr, samt att derföre pantsätta den så kallade Besparings-Cassan, hvarefter Rikets Ständer vid 1818 års
Riksdag anslogo ett ytterligare lånebidrag från Banken till
Discontens förstärkning af 5o8,7i3 R:dr 36 sk. 7 r:st., livarigepom hela Creditivet på Banken för fabriksnäringarnes befrämjande utgjorde en million R:dr.
Betraktar man hvad inflytande denna Manufactur-Discont haft på fabrikernes framsteg, så inhemtas: att klädestillverkningarne, som år 1752 Kott slego till i4o;ö48 R:dr; Yariqrade från 1757 till 1767 emellan 200 s Slats-Utskoltels Ullätande N.o 293.
a 266,000 R:dr och från 1777 till 1788 emelian 3oo å 4oo,ooo.
R;dr, frår| till 1799 emellan 4 ^ 600,000 R:dr, från 1800 till 1813 emellan 7^ och 900,000 R:dr, och att klädeslillvei kningsvärdet uppsteg derefter till öfver 1,000,000, så att år i8:?3 var det något öfver 1,800,000 R:dr.
Sedermera har tillverkningsvärdet årligen stigit så, att det vid i83a års slut utgjorde öfver 3,000,000 R:dr Banco.
Till lika stora framsteg hafva väl icke Siden- och Bomulls-fabrikerne stigit, men äfven de bevisa, att deras utvidgande och förkofran stått i samband med de större eiler mindre fånebidragen från Manufactur-Disconten; sålunda steg tillverkningsvärdet, sorn för Sidenfabrikerne 1782 endast utgjorde 58,000
R:dr, under nyssuämnde epoker från 100 till 200,000 R:dr och har efter 1818 varierat öfver och under en half million.
Bomulls- fa b r i k s L i 11 verkningarne, som förut icke uppgingo Öfver 5o a 60,000 R:'df årligen, hafva efter år 4-81.8 stigit till den grad, alt deras värde årligen varierat emellan 3 å Soo.ooo R:dr.
Vid granskningen afManufacDiscontens egen inrättning och bestånd förekommer, att densamma, genom besparingar å lid efter annan influtne räntor, småningom samlat en fond, sora vid 1808 års slut utgjort 416,373 R:dr 34 sk. n r:st. och vid 1833 års slut uppgick till en summa af 640,000 R;dr Banco.
Denna besparings-cassa skulle än ytterligare genom accumulerade räntor i närvarande stund 1 förökat sig med omkring 200,000 R:dr, om icke, till följd af Rikets Siänders vid 1823 års Riksdag gjorda underdåniga hemställan, densamma fått vidkännas kostnaderne för Technologiska Institutets inrättning och dess underhåll med 14,000 R;dr Banco årligen, som ännu fortfarande utgå — utom alt beräkna de betydliga summor, sorn tid efter annan af fonden utgått för införskrifne modeller och förut okände machiner tilt näringarnes nytta och förkofran.
Härtill kan läggas den fördel som för Staten uppkommit genom så mångå publika Verks inrymmande, utan hyras erläggande, i Manufaclur-Discontens hus på Riddarholmen.
Det synes mig sålunda som om äfven denna besparings-cassa varit af en flerfaldig nytta så för Staten som dendnhemska industrien, ej blott genom biträden inom landet, utan äfven genom befordrandet af den Techniska konstfärdigheten och den stigande upplysningen inom fabriks- och handverks-näringaine.
Af allt delta drager jag den slutsats, att ManufacturDiseonten, betraktad i sin helhet, varit för fabrikernes förkofran af den väsendtligaste nytta, äfvensom att en nedsättning af låneprocenten såsom en Stals-Utskollets Utlåtande N.-o 2g3. 9 en följd af det årligen ökade tillverkningsvärdet skulle åter försänka fabriksnäringarne till sin fordna obetydlighet.
Olika med Höglofl.
Stats-Utskottet tror jag således, att det för näringarrie sbeslånd och förkofran blir oundvikligen nödigt, att ManufacturDiscontfonden ökas eller åtminstone dess verkningskrets utsträckes.
Jag hemtar dessutom anledning till denna min åsigt bland annat af den öknde personal af Fabrikanter, som först under senare åren inträdt i fabriks- och manufaclur-näringarne, samt börjat en för allmänheten nyttig täflan med äldre idkare, hvilka, enär de från längre tider åtnjutit Manufaclur-Disconlens biträden, skola, i annat förhållande, mot den obemedlade nybegynnare!!, som blefve i saknad af dylika lånebiträden, utöfva en menlig öfverlägsenhet, helst sedan utrikes uppfunna nya raachiner och technisk färdighet sätta den inhemska fabrikanten i nödvändighet att med dem sig förse och nedlägga i sin rörelse vida större capital än förut.
På dessa grunder bade jag önskat, att Stats-Utskottet kunnat tillstyrka bifall lill den Kongl. Propositionen; men då Riksgälds-Contorets närvarande ställning, i förening med en sannskyldig vårdnad för realisationens bestånd icke medger ett ytterligare creditiv, hade Utskottet, efter min tanka, bort fästa mera afseende å Herr LeJJlevs inlemnade förslag med den modification, att Rikets Ständer mätte tillerkänna Kongl. Commerce-Collegium rättigheten att, emot lägre eller lika ränta, hvarmed utlåningen sker, upptaga lån af enskilde, mot hypothek af innehafvande säkerhets-handlingar, med vilkor, att den stadgade säkerheten för af Staten redan erhållne creditiv icke härigenom förringas och att upplåningen icke verkslälles till högre belopp, än som erfordras för bibehållande af den låneprocent, i förhållande till det styrkta tillverkningsbeloppet, som hittills egt rum; och derest Rikets Höglofl.
Ständer skulle bifalla denna ringa välvilja för ifrågavarande näringar, till förekommande af deras hotande förfall, så borde Rikets
Ständer jemväl besluta att härom i underdånig skrifvelse Kongl. Maj:t underrätta.”
Uti denna Reservation har Herr af Bilberghj J.
P.j instämt; samt af Herr Santesson > B. H.:
”Jemte det jag instämmer uti Herr Capitaine Oocehufvuds Reservation, anser jag mig ej kunna undgå att, i anledning af Utskottets afstyrkande af Rikets Ständers bifall till Konungens Proposition för Manufactur-DisBih. till R.
Prot. i834• 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 3 2:dra Häftet. lO Stats-Utsholtets conten, fästa Rikets Höglofl.
Ständers uppmärksamhet å den omständighet, att, derest intet Manufactur-fonden erhåller ökade creditiv, skall antingen, med ännu någon tids fortgående stigande af fabrikernes antal och tillverkningsbelopp, den lånerält af omkring 20 procent, hvilken fabrikerne nu njuta, nedgå till 15, 12, ja kanske än lägre procent, eller ock skall den bristande tillgången för fabrikernes underlättande rent af hindra deras tillväxt och förkofran; det förstnämnda af dessa alternativa resultat under den första tiden skall, i alla fall, icke långt till, medföra det senare alternativet; och verkningen deraf på landets öfriga näringar, åkerbruk, bergverk, m. m., äfvensom derefter på alla Statens intrader och samhällets välfärdsförhållande, bör ej kunna förbises af någon fäderneslandets vän.
Jag anser det alltså vara bland de aldraangelägnaste föremål för Rikets Ständers omtanka och beslut, att söka consolidera fabrikernas bestånd och framgående, hvarföre jag, såsom min serskilda tanka, får tillstyrka, att Rikets Ständer ville bifalla Konungens Proposition i dess helhet, men för det fall att deremot skulle möta betänklighet, att Rikets Ständer åtminstone må berättiga Manufaclur-Disconlen att använda dess nu egande dels egna capital, dels gamla creditiv på det för fonden nyttigaste sätt, och berättigas alt genom upplåning på grund af sådan fond öka sin utlåningsrörelse.
Detta afsågs med ett af Herr Leffler, under hans deltagande i Utskottet, framställdt förslag, hvilket HerrjCapitaine Oxehufvud med obetydlig modification nu framställt, och för att intet föranleda flera skiljaktiga meningar, antar jag äfven i allo det af Herr OxehuJvild, redigerade förslag.” N:o 2C)4- Ankom till Exp.-Utsk. den i5 October.
Utlåtande, öfver anmärkningar vid Betänkandet N:o s66, i fråga om beviljandet af ett Creditiv för bestridandet af de kostnader, som genom farsoten Cholera föranledas.
(RGs. A.) Ofvanberörde Betänkande har, i anledning af de dervid gjorde an - Stats-Utskottets Utlåtande N.o 2g^,. ii märkningar, blifvit från samtlige Riks-Stånden till Utskottets ytterligare handläggning återremitterad t.
De hufvudsakligaste anmärkningarne, hvilka föranledt återremissen äro: att när, vid dispositionen af Creditivet, fästas det vilkor, att detsamma icke får användas till betäckande af kostnader, som genom quarantaines- och spärrningsanstaltar uppkomma, så skulle härifrån kunna dragas den slutsats, att Utskottet ansett serskilde quarantainesanstalter vid Rikets gränser vara umbärlige äfven i den händelse, att Cholerafarsoten, sedan den här i Riket upphört, skulle utbryta i Finland eller kustländerne på andra sidan Östersjön, i synnerhet, som quarantaines- och spärrningsanstabter äro i Betänkandet ställde i lika cathegorie.
Men om delta icke varit Utskottets mening, utan att
Utskottet väl ansett serskilde quarantainesanstalter, vid inträffande händelser, böra vidtagas, men att de härtill erforderlige kostnaderne borde bestridas af det såkallade lilla Creditivet, så är härvid anmärkt, alt, sedan Cholerafarsoten nu mera blifvit inhemsk i Europa och man således alltid måste vara beredd på möjligheten af dess utbrytande i främmande länder, med hvilka Riket står i handelsförhållanden, behofvet af quarantainesanstalter icke bör kunna hänföras till oförutsedde händelser, för hvilka det lilia Creditivet skall, enligt 63 § RegeringsFormen, anvisas och hållas till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition.
Vid öfvervägande deraf, att Statens utgifter alltid måste blifva enahanda, antingen kostnaderne för quarantainesanstalter på kusterne (spärrningar inom landet kunna numera icke komma i fråga) bestridas utaf det äskade serskilda Creditivet eller tagas utaf lilla Creditivet; hvaremot och om till alla utgifter i och för Cholerafarsoten det serskilda Creditivet användes, förenklas härigenom redovisningen, och en öfversigt af kostnaderne kan då med mera lätthet erhållas; har Utskottet trott sig, i anledning af de gjorda anmärkningarne, i så, måtto böra förändra och frånträda sitt förra förslag, att Utskottet nu tillstyrker, att Rikets Ständer må, för alla af Kongl.
Maj:t i den ifrågavarande Nådiga Propositionen upptagne ändamål anvisa ett serskildt Creditiv af 5oo,ooo R:dr, att af RiksgäldsContoret utbetalas i den mon Kongl. Maj:t finnér sådant erforderligt; likväl med det förbehåll, att icke något af ifrågavarande Creditiv utbetalas för andre inrikes orter emellan vidtagne quarantaines- och spärrningsåtgärder, än sådane, som antingen tillkommit till följd af Kongl. Majrts eller Kongl.
Quarantaines-Commissionens speciela föreskrifter eller J2 Stals-Utskotlets Utlåtande N.o 7g4- ock, utan Communernes begäran, blifvit vidlagne af Konungens Befallningshafvande, på grund af 43 §. uti Kongl. Majlis Nådiga Kungörelse af den 12 November 183 x, om hvad i anseende till farsoten Cholera; iakttagas bör; äfvensom, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t göra den underdåniga anhållan, att, öfver hvad af dessa Creditivmedel disponeras, serskild redogörelse mätte upprättas och till Rikets Ständers eller deras Revisorers granskning aflemnas.
I afseende åter på sättet för de af detta Creditiv till menigheter förskjutne medels återbetalning, tillstyrker Utskottet, att en sådan återbetalning måtte ske senast inom slutet af år i838, samt att frågan om afskrifning utaf de medel, hvilka, till följd af hos vederbörande uppkommen oförmåga, icke kunna återbetalas, måtte till pröfning företagas vid den Riksdag, som näst efter berörde tidpunkt inträffar.
Stockholm den 14 October x834* STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, 1834* Stitt-Usskottets
Uti, K;o »95.
N:o 2C)5.
Ankom till Exped.-Utsk. den a3 Oct.
Memorial, angående förhöjd beräkning af C har lee-Si gillat a;-medlen. (L A.) Sedan, i anledning af Kongl. Majlis, uti Dess Nådiga Proposition, lill Rikets Ständer, angående Stats-Verkets tillstånd och Lehöf, i sammanhang med föreslagen löne-reglering för Justitiae-Revisionen samt öfrige Afdelningar af Kongl. Majrls Cancellie, gjorda framställning om lämpligheten deraf, att alla så kallade sportler inom de till Kongl. Cancelliet hörande Afdelningar, med undantag endast af lösen för afskrifler och diarii-hevis, mätte upphöra, och i stället ingå till Kronan, såsom Charta-Sigillata, till ett belopp af 37,35o R:dr, Stats-Utskottct uti afgifne utlåtanden N:s 80 och 214, på anförda skäl, samma förslag afstyrkt; så hafva dock, enligt från Riks-Stånden ankomne ProtocoIIs-Utdrag, Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Bonde-Stånden bifallit hvad Kongl. Majit sålunda i Nåder föreslagit, hvaremot Borgare-Ståndet bifallit Utskottets yttrande i ämnet.
Då, i följd af trenne Riks-Stånds sålunda fattade beslut, Chartte-Sigillatse-inkomslen bör till ett mot berörde sportel-medel ungefärligen svarande förnöjdt belopp uti Riks-Staten beräknas, föreslår Utskottet: att den förut bland Inkomst-Titlarne^ förslagsvis upptagne ChartaeSigillat£e-summa af 320,000 R:dr ökas med jemna 37,000 R:dr, eller till 357,000 R:d.
Lärande Bevillnings-Utskottet, i afseende på den häraf föranledde förhöjda beräkningen af Chartae-Sigillalse-afgiften, iakttaga hvad Rikets Ständer i detta hänseende beslutat.
1834- BiAang till R.
Fröt. ig?4. 4 Sami, t AfA. 3 B a wiet. 3:dje Häktet.
1 a Stats-JJtkottets Utlåtande Nio 296.
Nro 296.
Ani» till Exp -Utsi. deu aS Oct.
Utlåtande, 1 fråga om Jemtlands Läns Invånares befriande från erläggande- af Öfverskott*-*.
Röke- oell Provimial-Läkar e-lcinetillskottsmedeL (L A.) Från Bonde-Ståndet har tfll Stats-Utskottets handläggning blifvit reasilteradt ett Memorial af Riksdags-Fullmägtigen Anders Mårtensson från Jemtlands Län, li var uti, med anförande» huruledes samma Läns invånare utgöra, under namn af Öfverskotta-, Röke- oell Provinciai-Läkaremede]» en årlig afgift för hvarje tunneland, som ej finnes Rikets öfrige inbyggare pålagd, Motionairen»som förment sig icke kunnat upptäcka»att
Jern tlandsboerne derföre njuta minskning i andre utlagor, eller att de frivilligt och i bellö» »ig ordning åtagit sig berörde utgifter, yrkat upphörande af merberörde afgifter, samt att, i fall desamma voro, något visst Embetsverk eller någon Tjenstemanna-Glass anslägne, desse sistnämnde mätte , derest sådant skäligt pröfvas, af Statens medel njuta ersättning»
Uti hvilken motion RiksdagsFullmägtigen Erie Nilsson från Jemtlands Län instämt» Af de Utskottet i desse ämnen meddelade upplysningar» har Utskottet inb em tat, att, hvad beträffar Öfverskotts-Röke-medlen, denna afgift, som jjemväl utgått förr än Jemtland blef serskildt
Län, årligen vid den såkallade Landsjemnads-licjvidation» som hålles inför Kongl- Majrts Befallningshafvande, af ifrån Länets hemmansegare utsedde Ombud, till debitering beviljats» äfvensom att uppbörden och redovisningen i början varit åt enskild person anförtrodd, men att vid Landsjemnads-sammanträdet år 1821 Länets innevånare begärt» att desse medel af Kronofogdarne skulle uppbäras och till ILandt-Ränteriet redovisas, för att der» efter Deputerades disposition, användas dels till Correetions-Inrättningen» dels ock till andre, orten ensamt tillhörande utgifter, samt att uppsigten öfver medlens behöriga; redovisning skulle öfverlåtas till Revisorer, dem Deputerade äfven årligen utse och förordna; och vidkommande Provincial-Läkarens löne-tillskott, så har sådan afgift först uppkommit år 1812» då Länets Deputerade bestämde densamma Hill 2> slt.
Banco af hvarje Hemmans- och 1 sk. af hvarje Torpare-rök, att utgå, såsom, lönebidrag till en Proviucial-Läkare, emot det att en dylik ut - Stnts-Utskotfts Uti.
Nzo 297. i gift för en Djurläkare derigenom skulle upphöra; och hade väl sedermera fråga varit väckt om denna afgifts upphörande, men vid sammanträdet år ig33 af Länets invånare beslutits, att nuvarande Provincial-Läkaren under sin tjenstetid skulle få tillgodonjuta nämnde bidrag.
Då, efter hvad sålunda upplyst blifvit, Jemtlands
Läns invånare frivilligt åtagit sig ifrågavarande afgifter för serskilde af dem bestämda behof och föremål, och det således äfven på dem sjelfve helt och hållet beror, att besluta om samma afgifters fortfarande eller upphörande; så anser Utskottet Anders Mårtenssons förberörde motion innefatta ämnen, som icke tillhöra Rikets Ständers handläggning.
Stockholm den 22 October 1834- N:o 297.
Ankom till Exp.-Utsk. den 24 Ock Utlåtande, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående f. d. Allmänna Magasins-f onden samt ‘bctalnings-vi/koren för erhållna spanmåls-understöd , sorn åtskillig ge dervid afgifne yttranden, samt i sistnämnde ämne väckte motioner. (I. A.) Samtlige Riks-Stånden hafva till Stats-Utskottets handläggning remitterat Kongl. Maj:ts ofvanhögslberörde, till Rikets Ständer aflåtne, samt uti usta Sami. usta Afd. af Lillänget till Rik-s-Ståndens Protocoll under Nio 5i intagne Nådiga Proposition; vid föredragning hvaraf anföranden blifvit afgifne, inom Preste-Ståndet af Herr Contracls-Prosten Risberg, samt inom Bonde-Ståndet af samtelige Riksdags-Fullmägtige från Wester Norrlands , Westerbottens och Norrbottens Län, Pehr Andersson och Anders Svensson från Hallands Län, Sven Jonsson från Herjeådalen, Anders Olsson och Lars Gezelius från Stora Kopparbergs
Län, Anders Danielsson från Elfsborgs Län och Johan Johansson från Götheborgs och Bohus Län, hvilka anföranden blifvit till Utskottet öfverlemnade; hvarförutan Utskottet, medelst Protocolls-Uldrag, erhållit remiss af Herr Benj.
Halms inom Borgare - 4 Stats-Wtskottets Ur/.
N’,o 297.
Ståncbtj samt Riksdags-Fullmägtigen Hans Janssons från Elfsborgs Län,, Lars Hanssons, C. L.
Svenssons och Hans Hanssons från Bohus Län, Anders Normarks och Olof Olofssons från Westerbottens
Län, samt Johan JacobRutbergs och Pehr Henricssons från Norrbottens Län, inom Bonde-Ståndet afgifne och af åtskillige sistnämnde Stånds Ledamöter understödde motioner, rörande de ännu oliqviderade skulderne för den af åtskillige orter erhållne undsätlnings-spanmål efter 1826 och i83o årens missväxter.
Uti berörde anföranden och motioner har, med framställning af undsättnings-tagarnes nödställda belägenhet och svårigheten för dem att sine spanmåls-skulder afbörda, serdeles som uti flere uppgifne orter, äfven under de påföljande åren, missväxt inträffat, hufvudsakligen blifvit hemställdt, att undsältnings-tagarne måtte antingen njuta eftergift af hela beloppet, eller afskrifning af en del deraf; i afseende hvarå blifvit föreslaget :
Af Riksdags-Fullmägtige Joli.
Rutberg och Pehr Hejiricsson från Norrbottens Län: 1:0 "att hälften af Norrbottens och Westerbottens Läns, i och för undsättningen åren i83o, t83i, i832 och i833, ådragne skuldbelopp måtte, sådant det nu befinnes, afskrifvas med deri inberäknadt afdrag, hvad Norrbottens
Län beträffar, af den genom högre pris å ulborgad spannmål uppkomne skillnad emellan Statens bidrag och Länets skuldsumma; 2:0 att denna afskrifning måtte fördelas på det sätt, att först en total befrielse meddelas alla dem, som icke, utan försäljning af fastighet eller de för deras handtering nödiga redskap'och verktyg, kunna återgälda den erhållne undsättningen, samt afskrifning till hälften göras för alla dem, hvilka endast genom försäljning af nödvändiga lösören kunna full betalning åstadkomma, hvarom en för hvarje socken utsedd Comité, sammansatt af församlingens Pastor, eller den hans ställe företräder, och de Ledamöter som socknarne sjelfve välja, skulle i första och sista inslantien döma.