Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Nådiga pröfning underställa uti den allmänna framställning rörande Sjöförsvaret och dess behof, han utbad sig att här efteråt få afgifva; 2:o) Förvaltningens af Sjöärendena underdåniga betiinkanden och förslag: a) angående behofven för Sjöförsvaret under nästa Stats regleringsperiod i allmänhet; b) angående nödig befunnen reglering af ordinarie anslagen till Båtsmännens samt till Mariners, Kanonierers, Matrosers och Skeppsgossars beklädnad; och c) i fråga om reservntions-anslagets till Lotseri- och Fyrings-Staterna ökande enligt af Stats-Kontoret framstäldt förslag; hvarefter Departements-Chefen afgaf nedan intagna skriftligen författade anförande: »Sällan, om någonsin under den långa tidiymd, Sverige egt en flotta eller ett Sjöförsvar, hafva frågorna, om hvad för dess vidmagthållande vore att åtgöra, visat sig mera svårlösta, än i närvarande tidpunkt.
De väsendtliga förändringar i Sjökrigsmaterielen, som af de stora Sjömagterna i sednare tider vidtagits och ej kunnat undgå att mana äfven mindre Sjöstater till efterföljd, hafva ej heller i Sverige förfelat sin verkan; och om Rikets Ständers vid slutet af sista Riksdagen framställda begäran om undersökning rörande de seglande linieskeppens vidare krigsduglighet med fog kan anses såsom ett uttryck af Folkets farhåga, att landets nuvarande
Sjökrigsmateriel ej längre motsvarar tidens fordringar, är Regeringens öfvertygelse derom lika otvetydigt ådagalagd genom ej mindre Eders Kongl. Maj:ts af berörda framställning föranledda beslut att nedsätta en särskild
Komité för att utarbeta förslag till ett tidsenligt ordnande af Rikets Sjöförsvar i dess helhet, än de Komitén till ledning vid uppdragets fullgörande meddelade Nådiga föreskrifter » »Denna Komités uti ämnet afgifna och nu underdånigst föredragna betänkande utgör emedlertid endast en sammanfattning af de åsigter, hvilka hos Komitén gjort sig gällande vid den tid, då dess arbeten hufvudsakligen voro afslutade och innan underrättelse hade ingått om de för Sjökrigsväsendet vigtiga tilldragelser, som ungefär samtidigt utomlands egt rum och äfven inom Komitén framkallade tvekan, huruvida icke dess redan uppgjorda förslag bo:de med ledning af dem förändras, ehuru
Komitén derifrån afstod med hänseende till de utrikes alltjemt fortgående försöken med nya förändringar i krigsfartygens konstruktion och bestyckning, samt den deraf föranledda ännu rådande ovissheten om hvad slags materiel skulle för Sjöförsvarets olika ändamål blifva lämpligast.» »Omförmälda tilldragelser, hvilka gåfvo ytterligare stöd åt de af Komitén yttrade åsigter om det byggnadsmaterial, som numera hufvudsakligen lerde begagnas, hafva tvifvelsutan äfven hos männen af yrket förändrat åsigterna om lämpligaste beskaffenheten af Sveriges blifvande Sjökrigsmateriel och dermed sammanhängande personal-organisationer; och är det äfven obestridligt, att derigenom den långvariga tvisten angående nämnde materiel blifvit så till vida afgjord, att egentliga stridsfartyg, byggda af trä, uumera ej kunna anses motsvara sin bestämmelse.
N.-o 4 (ill Kongl. Maj:ts Nåd.
Men om ock häraf kan och bör dragas den fördel, som är att hemta af varningen att blott till det mest oundgängliga inskränka utgifterna för dylika fartyg, så qvarstår dock det bekymmersamma förhållande, att
Sverige för närvarande icke eger fartyg af annan beskaffenhet än den sålunda numera till krigsbruk otjenliga.
Utan tvifvel äro, såsom i det föregående redan blifvit antydt, både Regering och Folk lika genomträngda af denna nedslående sanning, hvars oroväckande intryck blott i någon mån mildras genom kunskapen derom, att de flesta Sjöstater mer eller mindre befinna sig i likartad belägenhet; men om derföre än må kunna antagas, att Nationen redan på förhand insett nödvändigheten att möta det trängande behofvet med motsvarande uppoffringar, ålägger deremot kännedomen om dessas betydlighet
Styrelsen den desto osvikligare pliglen att tillse, huru det sökta ändamålet må säkrast och dock med minsta möjliga kostnad kunna vinnas.
Under dylika förhållanden måste den, hvars åliggande det är att förbereda och vägleda besluten, finna sin ställning ytterst brydsam; men då intet annat val finnes, än att antingen arbeta i en riktning, der säker grund saknas, eller erkänna sin oförmåga att gifva en bestämd ledning, måste utan tvifvel det, sednare vara att föredraga, såsom innebärande minsta våda för det allmänna.» »Således för att rättfärdiga de anspråk på förtroende, Styrelsen ej bör tveka att påkalla, återstår för henne ej annat, än att, under öppet framläggaude af de åsigter hon hyser, söka tillvinna dem Representationens gillande och sig visshet derom, att de, en gång gillade, äfven framgent skola följas, samt alt derigenom bereda sig den tillit, på grund hvaraf ensamt kan förväntas, att till Styrelsens förfogande skola ställas de betydliga summor, som för målets ernående fordras, och hvilkas till en blifvande
Riksdag fördröjda anvisning skulle medföra en förlust af tid, hvilken omständigheterna skulle kunna för Riket göra alltför dyrbar.
Det är ock endast pä denna grundval af ömsesidigt förtroende som det vigtiga verket skall kunna genomföras med den kraft och skyndsamhet, som Fäderneslandets bästa nu så oundgängligen kräfver.» »Innan emedlertid förslag till en härpå hv ilande plan framställes, bör dock derjemte såsom en allmän grund för densamma anmärkas, att, under hvilka omständigheter som helst, det alltid lärer blifva en omöjlighet för Sverige att, i betraktande af landets läge och utsträckning, sammanställda med dess jemförelsevis icke stora tillgångar, kunna inom kort lid åstadkomma en behofvet fullt motsvarande Sjökrigsmateriel.
Det enda system, som derföre vid våra förhållanden kan i detta afseende tillrådas, måste således vara, att hålla en inskränkt materiel i bästa och mest tjenstbara skick samt att framför allt så ordna och öfva personalen, till hvilken bättre ämnen finnas hos oss än inom de flesta andra Nationer, att hvarje del deraf må i behofvets stund ega den fullständiga insigt och skicklighet, att materielens verksamhet må kunna blifva den högsta möjliga.
Den härtill erforderliga kostnaden, om än ej ringa, bör dock med måttlig ansträngning kunna åstad - 4 Bil, N:o 4 till Kongl.
Maj:ls TSåd.
Prog. N:o 1, om Statsverket 1862. kommas och skall blifva mångfaldigt återgäldad i den förökade kraft, som vapnen derigenom vinna, då nemligen öfningarna så ordnas, att hvarje del af personalen erhåller det mått och den art af öfning, hvaraf den är mest i behof, hvilket åter utgör ett väsendtligt åliggande för Styrelsen att på det samvetsgrannaste tillse» »Beskaffenheten af Sveriges Sjök r igsma t eriel bestämmes obetingadt af densammas ändamålsenlighet och förmåga att uppfylla dermed afsedda behof, hvilka äro:
I:o landets försvar: a) i dess mest begränsade mening, på egna kuster och farvatten, der en fiende antages icke utan föregående strider hafva kunnat intränga, och b) genom krigsföretag på närliggande öppna haf, eller genom anfall emot fiendtliga kuster och förflyttning af trupper; 2:o upprätthållande på ett aktning bjudande sätt af förbindelser med andra Nationer; 3:o beredande af fördelar för handeln i mån af behof; samt 4:o bildning och öfning af nödig personal.
Härtill åter fordras följande olika slag af fartyg, nemligen: 1:o grundgående, hvilka, då de äfven böra ega en viss grad af rörlighet, men åt dem svårligen genom byggnadssättet torde kunna i någon högre mån gifvas förmåga att motstå skott, måste göras så små som må finnas förenligt med de ändamål, för hvilka de äro afsedda, dels för att blifva svårare att träffa, men dels ock hufvudsakligen på det att den icke osannolika förlusten af ett eller annat ej på samma gång må vålla en alltför stor uppoffring af både folk och penningar; 2:o djupgående, dock endast så mycket som nödigt är för att erhålla fartyg med de bästa medel, nutiden erbjuder till skydd emot fiend t liga skott, utan att. dem beröfvas möjligheten att med hastighet och lätthet röra sig i våra lolsmansfarvatten, och egentligen afsedda att i första hand möta fiendens fartyg; 3:o snabbgående, hufvudsakligen afsedda för trupptransporter; samt 4:o fartyg till ett ringa antal, försedda med såväl ång- som full segelkralt samt ämnade till inöfvande af sjömanskap och utförande af längre resor på aflägsna haf.» »Alla dessa fartyg böra vara bestyckade med artilleri af den kraftigaste beskaffenhet, och alla, utom sista klassens, föra betydligt minskad täkling.» »Ångkraft bör finnas anbragt på olla fartygen, med undantag möjligen för någon del af de grundgående, för hvilka då bogsering medelst ångfartyg mäste kunna påräknas, samt alla fartygen, utom de af sista klassen, hvilka åtminstone tillsvidare hyggås af trä, vara byggda hufvudsakligen af jern på sådant sätt, att de så mycket som möjligt må kunna motstå fiendens eld utan uppoffring af andra nödiga egenskaper.» »Fartygens antal måste blifva beroende af de anslag, Rikets Ständer anvisa, men den bestyckning, de skola föra, efter min åsigt ej understiga:
Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 5 för de grundgående och snabbgående tillsammans det antal, som efter införda förbättringar kan anses i verkningsförmåga motsvara nu å roddfartyg placerade 120 kanoner jemte 24 st. å de af Sjöförsvars-Komitén föreslagna ångskonertar; och för de djupgående fartygen, 72 st.
100-5»:a slätborrade kanoner eller den bestyckning, som kan antagas i kraft vara dermed jemförlig.» »Någon synnerlig tillökning i antalet af de förstnämnda torde, under ofvananförda förutsättningar, icke egentligen behöfva påräknas inom den närmare framtiden; men att ökad folkmängd, utvidgade handelsförhållanden och stegrad förmåga att lemna högre anslag skulle göra önskvärd en tillökning i de sednare, hvarigenom landet sattes i tillfälle att kraftigare uppträda utom egna gränsor, är naturligt. ehuru sådant uteslutande bör rättas elter de uppgifna villkoren.» »För öfrigt måste materiel cch personal oeftergifligen vara af den utmärktaste beskaffenhet.
Ett hufvudsakligt villkor för vinnande ai ett mål, som öfverensstämmer med denna fordran, är att icke ställa i förening eller beroende af hvarandra saker, som icke ovillkorligt och på grund af sin natur höra tillsammans, helst i motsatt fall oundvikligen måste uppstå hinder, som aldrig helt och hållet kunna undanrödjas, för ernående af det afsedda syftet, en sjelfständig och kraftig utveckling.
Derföre, då hos de för grunda och djupa farvatten afsedda fartyg med deras besättningar ingalunda lorefinnas sådana gemensamma egenskaper, som skapa ett oskiljaktigt sammanhang dem emellan, böra ock de stridskrafter, de bilda, afskiljas från hvarandra, äfvensom en bestämd skillnad göras emellan de medel, som för det ena eller andra ändamålet anvisas.» »Att planen för vårt Sjöförsvars ordnande måste hvila på den grundsats, att detsamma är att anse såsom en länk i kedjan af våra försvarsanstalter, af hvilka Landtförsvaret utgör hufvudbeståndsdelen, är en mången gång tillförne uttalad åsigt, hvilken torde orubbligt böra fasthållas
Till följd häraf måste äfven Sjöför svaret så ordnas, att det förmår åt hufvudförsvaret räcka det kraftigaste biträde; och den åsigt har lika ofta blifvit upprepad, sorn den städse bibehåller sin vigt, att de lokala förhållanden, hvilka vår skärgård i detta afseende företer, ålägga oss att fästa en synnerlig uppmärksamhet på del försvar af särskild beskaffenhet, som derför erfordras och hvilket, just i följd af denna skärgårds egna natur, särdeles lämpar sig för våra krafter att till en behofvet någorlunda motsvarande styrka kunna upprätthålla
Utan tvifvel måste medgifvas, att af sednare tiders erfarenhetsrön den slutsats äfven är att draga, att oj obetydliga förändringar förestå jemväl i den för de grundare farvattnens försvar afsedda materielen; men ingalunda torde det derföre ännu få tagas för afgjordt, att konstruktioner, som härvid med fördel blifvit annorstädes begagnade, äfven för våra skärgårdar med deras många egendomliga förhållanden skola finnas vara de ändamålsenligaste och mest ekonomiska.
Hvad man dock i delta afseende redan nu torde kunna med visshet antaga är: att 6 Bil.
N:o 4 lill Kongl. Majus Nåd.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. mindre och grundgående fartyg fortfarande, såsom hittills, blifva för ett krig i vår skärgård nödvändiga; att detta krig, i följd af de förändrade förhållanden, som ångkraftens användande framkallat, samt skärgårdens stora utsträckning, företrädesvis kommer att antaga naturen af positionskrig; att förutnämnde slags fartyg, vid den fördelning af styrkan, som af krigets natur föranledes, äfvensom vid den placering af densamma på hvarje ställe, som blir nödig för åstadkommande af största verkan, blifva tjenligare, än om många kanoner sammanföras på en större fartygs— kropp, samt att den större säkerhet mot skottskada, som det mindre fartyget erbjuder både genom sin relativt ringa storlek och de former, som åt detsamma kunna gifvas, jemte deraf förorsakade svårighet att kunna träffas, till ej ringa grad måste förminska behofvet af den tjocka och dyra jernbeklädnaden, hvarigenom dessutom deplacementet betydligt ökas.
Derjemte kan svårligen betviflas, att ju äfven de för grundare farvatten afsedda fartygen måste förses med vida svårare bestyckning, än den de nu ega, äfvensom att deras bemanning kan och följaktligen bör minskas, sedan naturligtvis ångans användande måste beräknas såsom det kraftigaste förtskaffningsmcdlet.
Emedlertid saknas ännu uti denna högst vigtiga fråga den säkra ledning, hvilken ensamt bör och kan läggas till grund för åtgärder uti en för försvaret så magtpåliggande riktning, som den att bestämma rätta konstruktionen och bestyckningen af ifrågavarande fartyg, och någon bestämd åsigt i frågan lärer derföre ock nu icke kunna uttalas.
Saken kräfver dock det allvarligaste begrundande och anställande af sådana försök, på hvilka ett bestämdt omdöme kan stödjas så väl med afseende derpå, huruvida de nuvarande skärgårdsfartvgen kunna för ändamålet förändras, som äfven, i motsatt fall, huru en ny cert och konstruktion af grundgående fartyg bör vara beskaffad.
Någon ombildning till större del af denna materiel torde emedlertid före Riksdagen näst efter den nu tillstundande svårligen vara att påräkna, och bör samma materiel således hufvudsakligen endast i nöjaktigt skick underhållas, intilldess frågan snarast möjligt vunnit erforderlig utredning för att kunna med kraft behandlas och till verkställighet befordras.
Hvad sorn dock icke tål uppskof, så snart man hunnit bilda sig en bestämd öfvertygelse om beskaffenheten, är anskaffandet af så kallade ångbatterier, hvilkas nytta icke torde vara tvifvel underkastad, vore sig såsom en sjelfständig cert af Sjöförsvarets materiel, eller såsom en del af del mera för skärgården afsedda, och hvartill det af förbemälda
Komité för nu kommande statsregleringsperiod till det inre försvaret beräknade anslag så mycket hellre synes böra användas, som de nuvarande skärgårdsfartygen antagas icke under samma tid böra från Flottans materiel utgå.» »Beträffande åter de större krigsfartygen, så framställer sig ett skiljaktigt förhållande.
Erfarenheten har redan ovedersägligen ådagalagt, att dylika fartyg af trä äro såsom egentliga stridsfartyg alldeles olämpliga; och oundgängligt blir det således att genast och med största möjliga kraft söka afhjelpa det utblottningstill - Bil.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 7 ständ, hvaruti denna del af vår sjökrigsmateriel sig befinner.
Lyckligtvis råder mindre ovisshet i frägan om beskaffenheten af de fartyg, som måste anskaffas för att ersätta de obrukbara.
Förbättringar i dessa fartygs konstruktion och bestyckning komma visserligen äfven att oaflåtligt fortgå, och det kan väl derföre sägas, att man icke heller i afseende härpå hunnit till någon stadgad åsigt om det bestämdt bästa ; men fastän uppnåendet af ett sådant mål ej är tänkbart annorlunda än för en kort tid, kan dock i alla fall under en dylik väntan landet icke lemnäs utan sjöförsvar äfven af detta slag.
De väsendtligaste hufvudgrunderna för konstruktionen af dithörande fartyg synas för öfrigt vara med tillräcklig visshet utredda.
Ryggnad^materialet måste till vida väsendtligaste delen utgöras af de tjockaste jernplåtar, som vid fartygsbyggnad kunna användas; artilleriets styrka förnämligast sökas uti kanonens pundigtal och krutladdningens mängd, icke i antalet af pjeser; drifkraften hufvudsakligen — för att icke säga uteslutande, utom i nödfall — hemtas af ångan; de högst vigtiga egenskaperna af största möjliga hastighet och stadighet under artilleriets begagnande i sjögång sökas i den form och de dimensioner, sorn bäst befordra dessa ändamål, dock med den begränsning till storlek i det hela, som våra farvatten och förandet af ett aktivt krig i desamma ovilkorligen kräfva.
Vid bekämpandet af de svårigheter, som för konstruktören kunna i dessa sednare afseende!) komma att uppstå, måste alltid iakttagas den osvikliga regeln : att det är kanonernas verkningsförmåga, icke deras antal, som i främsta rummet bestämmer fartygets tjenstbarhet för krigsbruk, samt att följaktligen, vid jemförelse emellan 2:ne fartyg, som föra lika stor och lika verksam bestyckning, företrädet alltid ligger hos det, som derjemte kan framdrifvas med största hastighet och är hvad man kallar «den bästa sjöbåten.»
För öfrigt kan och skall med all visshet uti detaljerna ganska mycket uttänkas och af erfarenheten uppdagas till de nya krigsfartygens fullkomnande ; men det är dock utom tvifvel, att, med ledning af den i andra länder förvärfvade erfarenhet samt hufvudsakligt aktgifvande på ofvan antydda grunder, byggandet af dylika fartyg, på ett tillfredsställande sätt motsvarande ändamålet, redan nu kan utföras, och lärer derföre svårligen nåson, med kännedom af förhållandena, kunna undgå att inse vådan af ett uppskof dermed, äfvensom flen tvingande nödvändigheten att med ali den ansträngning, som möjligen deråt kan egnas, söka att, så snart ske kan, anskaffa en emot vår politiska ställning någorlunda svarande styrka af sådana fartyg.» »Det borde icke behöfva antydas, då det ligger öppet för en hvar, som åt saken egnat någon uppmärksamhet, att orsaken till den fuljkomliga omskapning, sjökrigsmaterielen måste undergå, är att söka uti artilleriets utveckling till allt större styrka, likasom att föremålet för de sakkunniges bemödanden fortfarande är: att kunna än ytterligare förbättra och öka artilleri-pjesernas verkningsförmåga, allt med insigt deraf, att det är öfverlägsenheten i detta afseende, som är vigtigast och mest afgörande.
Emedrtid saknas ännu hos oss mycket i denna för såväl 8 Bil.
N:o 4 till Kongl. Majus Nåd.
Prop. N:o 1, örn Statsverket 1862. vårt försvar som vår industri så vigtiga angelägenhet.
För icke längesedan stod dock vårt sjöförsvar i detta afseende ganska högt; men vi hafva ej mägtat följa den sednare tidens jättesteg.
Det är likväl af påfallande vigt att icke stadna efter, då man går att nedlägga betydliga kostnader på anskaffandet af en ny materiel, hvars hufvudsakligaste beståndsdel just utgöres af detta artilleri, hvarom man nu icke eger annan kännedom än den högst ofullständiga, som med mycket besvär och icke utan många obehag hittills måst sökas hos utländningar.
Dessutom är det väl kändt, huru ytterst kostsamma de nya kanonerna i andra länder blifva, under det full anledning förefinnes till den förmodan, att de med våra förträffliga materialier kunna åstadkommas vida billigare.
Nödig utredning härom kan dock ej vinnas utan grundliga och tillräckligt omfattande försök.
Att kostnaderna för dessa måste blifva betydliga är gifvet; men i förhållande till de stora fördelar, som deraf äfo att hemta, torde med skäl kunna påstås, att intet af de för Försvarsverket erforderliga anslag är af så rent produktiv beskaffenhet som det för omförmälda ändamål behöfliga, för hvilket, med hänsyn till den synnerliga vigt det eger för Sjöförsvaret, nödiga medel alltså måste under anslagen dertill afses, likasom för de försök, hvilka i sammanhang med de ifrågavarande ovillkorligen böra anställas till utrönande af motståndsförmågan hos jernplätar af Svenskt jern, — en fråga af allrastörsta intrésse för landets jernhandtering i allmänhet.» »I stöd af dessa allmänna anmärkningar samt med ledning af våra förhållanden jemte hänsyn till såväl behof som tillgångar, anser jag planen för Rikets Sjöförsvar, för så vidt derom kan i närvarande stund bestämmas, äfvensom i afseende på de dertill under nu instundande statsregleringsperiod behöfliga anslag, böra blifva följande : »Inre Sjöförsvaret.» »Vid betraktande af detta försvars vigt och behöfliga utsträckning visar sig, att för detsamma bör emot fienden vara att påräkna en efter redan angifna grunder bestämd kanonstyrka, fördelad på sådana farkoster af hvad beskaffenhet de vara må, hvilka blott till någon del draga så mycket som 4 0 fots vatten, hvarvid på de upplysningar eller försök, som intill Riksdagen näst efter den nu stundande kunna inhemtas eller utföras, bör komma att bero, huru i det hela detta ar tilleri skall på det för ändamålet dermed och de lokala förhållandena på vår kust tjenligaste och verksammaste sätt kunna uppställas.
För detta ändamål, äfvensom till nöjaktigt underhåll af denna Flottas materiel, till den del som för försvaret finnes tillsvidare kunna någorlunda fördelaktigt begagnas, erfordras ett extra anslag, Bil.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 9 slag, utom hvad dertill från ordinarie stats-anslaget till Flottans underhåll kan afses i följd af den förminskning i utgift, som måste uppkomma derigenom, att icke hela den nuvarande materielen behöfver underhållas.» »Alla Flottans fartyg af hvad storlek som helst, hvilka af ett eller annat skäl anses icke vara till krigsbruk eller för personalens öfning fullt användbara, böra derföre med icke längre tidsutdrägt, än som ovillkorligen erfordras för att dem med största fördel för Staten tillgodogöra, genom slopning eller på annat sätt utrangeras, och derigenom inflytande medel afsätlas, för att i och för anskaffande af en ändamålsenlig, tidens fordringar motsvarande, materiel vara uti tillgå, äfvensom, under tiden och intilldess sådana fartyg böra utgå, icke på deras underhåll må användas mera kostnad eller arbete, än som oundgängligen behöfves för att hålla dem i flytande tillstånd ; — allt likväl med undantag tills vidare för dels de tvenne med skruf försedda Linieskeppen och dels de mindre Fregatterna samt Korvetter och Briggar, hvilka ännu någon tid och intilldess de tarfva betydligare reparation måste underhållas, för att begagnas vid expeditioner för öfning och handelns skyddande.» »Ehuruväl, af förut anförda skäl, det icke låter sig göra att utöfver en viss grad påskynda anskaffandet af en tidsenligare materiel åt hur ifrågavarande del af Sjöförsvaret, kräfver dock personalens ordnande kraftig och skyndsam åtgärd, såsom icke mindre af nöden för användandet af den materiel, som, intilldess en annan erhålles, är den enda landet eger.
Ju mera man inser vigten af detta vapen, ju lifligare man är öfvertygad, att de fördelar vid landets försvar, som våra skärgårdar erbjuda, på långt när icke kunna tillgodogöras, så framt icke det vapen, hvilket der skall begagnas, eger ett befäl, som icke allenast noggrannt känner den loka], der striden skall föras och öfver hulken stridskrafterna skola framflyttas, utan äfven eger fullständig insigt i sättet att begagna alla de fördelar densamma erbjuder, och jemväl den trupp, som skall begagnas, är för ändamålet fullt inöfvad samt vand vid lifvet ombord på dessa fartyg, desto mer visar sig ock behofvet och nödvändigheten att åt detta vapen gifva en personal, som ensamt och uteslutande får åt detsamma egna sig.
Att någon lika sakkunnig som fördomsfri skulle förneka verksamheten af denna åtgärd, så framt beredandet af vapnets största möjliga tjenstbarhet uteslutande afses, kan svårligen antagas, och landet har i sanning icke någon kraft att bortkasta på försök i annan rigtning än den. som sannolikast, att ej säga säkrast, leder till målet.
Det må emedlertid ej förnekas, att man sökt göra gällande den motsatta åsigten, att den egentligen så kallade sjömannabildningen vore tillräcklig, ja nära nog hufvudsaklig, för kriget i skärgården, och såsom skäl för denna satts har man anfört de ganska vackra bragder, som af den Danska Flottans utmärkt skickliga Officerare blifvit utförda, under det man dock helt och hållet förbisett, att, ehuru utförda med och pä så kallade skärgårdsfartyg, Bil. lill R.