Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa Memorialer äro: 1:0 af Herr Lagmannen Grefve Joh. Henning Gyllenborg, deruti, Den 20 Juli. 1937 Uti, under anförande att en utöfver verkliga behofvet utstreckt import handel förorsakat de nu öfverklagade olagenheter i penninge • rörelsen, oell att till hjelpmedlen torde hufvudsakligen höra, att genom förbud hindra införande utifrån af hvad som inom Riket kan umbäras, Herr Grefven förklarat sig anse Finlands Handels-förhållande till Sverige böra särskildt komma i öfvervägande, och då den sista Prolongationen af Freds Tractaten med Ryssland med innevarande ar upphör, trodde Hr Grefven tiden nu vara inne , att i handeln med Finland göra nödiga inskränkningar, samt föresLog således, att i synnerhet följande varor, hvilka alla skola kunna till fullt eget behof här inom Riket produöeras, måtte till införsel förbjudas , nemligen: 1:0 Hamia, hvarå brist inom Riket förmodades ej kunna uppstå, meri hvars införsel utifrån skall hafva förorsakat, att planteringen häraf har blifvit försummad; 2:0 Bränvin, till hvars producerande en utsträckt
Potates - plantering i synnerhet skall bidraga; 3:0 Potates, som redan skall finnas i ymnighet inom Riket.
Hvarförutan Herr Grefven, under yttrande, att de hufvudsakligaste hjelpmedel till Jordbrukets förkofran skulle bestå uti förbud mot införande af utländsk Spannmål , annorlunda än på Nederlag, samt uti vidsträcktare väl organiserade Magazins-inrättningar, hemställt, att i. underdånighet borde anhållas, att Jen ifrån Finland och Pommern inkommande Spannmål måtte beläggas med lika hög Tull som Spannmål från andra främmande orter, samt att Tullen i allmänhet, med fästad uppmärksamhet på utländska.
1988 Den 20 Juli. ländska Sädes-priser , ma så bestämmas , att Spannmålen icke må kunna säljas under det pris, som Uandtmannen skäligen bör förvänta och i alla afseenden kan vara billigt; samt slutligen, att i händelse den Finska Handeln anses ytterligare böra af särskilta formoner underlättas, tull-afgifterna , så vida de ej lämpligen kunna höjas, åtmindstone mätte beräknas efter det Myntvärde som var gällande , då nuvarande Handels-Tractat, vid Freds-slutet år 1809, upprättades.
Och 2:0 af Herr Auditeuren Pehr König, som ansett, att, till befrämjande af Svenska Jordbrukarens Industrie, och förmindskande af Ilandets import, Mjöl och Gryn, samt Malt och Stärkelse, äfvensom Potates och Humla borde till införsel förbjudas; hva jemte Herr Auditeuren förment , att införande af Uadugårdsproducter, såsom Smör, Ost, Kött ro. m., ej borde tillåtas, utan mot en billig och så modererad Tull afgift, att den uppmuntrade Uandtbrukaren till täflan med den utländska producenten.
I anledning af dessa Memorial får Utskottet vörtlsamligen åberopa hvad det, angående utrikes införskrifning af Bränvin och Spannmål, samt Malt, Gryn och Mjöl, jemte Tullafgifterna derå, sig re lan yttrat, och hvad åter Finskal Handeln beträffar, vågar'
Utskottet tillstyrka, att Riksens Höglofl.
Ständer måtte öfverlemna regleringen deraf till Kongl. Maj:t, som, vid den förestående nya Handels-Tractatens ingående med Hans Maj:t Ryska Kejsaren, ej lärer underlåta, att lämpa så väl i dessa som alla andra Den 20 Juli. 1989 ämnen, efter hvad Rikets kräfver och politiska relatiotnedgifva.
Hvilket tili RikStänders närmare ompröfvande öfverleinnas.
Stockholm den 19 andra oeconomiska sannskyldiga bästa nema möjligen sens Höglofl. vördsam ligen Juli 1815* Pä Hogloil.
Redamöters vägnar A. Lantingshausen.
Pä Vällofl.
BorgareStändets Redamöters vägnar And.
Pä Högv.
Prest-Stan* dets Redamöters vägnar Bryn.
Hesselgren•
Bonde-- Ständets Redamöters vägnar Nils Månsson.
Ridd. och Ad. den zo Juli, Högvörd. Prest-Scåndet den zo _ Vällofl.
Borgare-Stånder den zi Hederv.
Bonde-Ståndet den 20 Vördsamt
På grund af gjorda anmärkningar hafva Höglofl.
Ridd. och Adeln samt Högvördiga Prest Ståndet till Rag-IJtskottet återremitterat det af Utskottet den 27 sistlidne Juni afgifne vördsamma Betänkande, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Skrifvelse till Riksens Höglofl.
Ständer, hvarigenom Kongl.
Maj:t i Nåder till Riksens Ständer öfverlemnat att föreslå den författning, som, lgg* "Den 20 Juli. som, i hänseende till straffets skärpande för ä* verkan å Skogs planteringar och antagande af ett särskildt bevisningssätt vid skeende atal a sådani förbrytelser, kan vara nö ig.
Emot hvad Utskottet i berörde ämnen sig utlåtit , är invändt, att om icke tillgrepp å omförmälta planteringar kunde anses under lika egenskap med annan tjufnad, straffet åtmindstöne bordt hänföras till sådana Nidingsbrott, hvil» kas qvalification föranleder till en svårare påföljd, än fö
Skogs-åverkan nu finnes utstakad t,1 på det räddhågan för straffet mätte återhålla brottets begående; äfvensom, att då uti 1805 års Skogs-Ordning Kronans Jägeri- och Skogs-Betjente är tillåtet att i åverkans inål, deruti de aga talan föra, edeligen vittna om hvad cle sett •och åtalat hafva , enahanda princip borde följas och tillämpas, i anseende till de Tillsyningsman, sorn för Planteringarnes vård tillsät'as, i anledning hvaraf tillika föreslås, att, i ändamål det dessa Tillsyningsman må sättas i lika verksamhet, befattning och anseende med Skogs-Betjente, de ock må med Uandshöfdingens förordnande bekräftas uti deras beställningar.
Hvad beträffar den förstnämnde af berörde anmärkningar, tror Utskottet sig redan hafva uti dess aflémnade Betänkande ådagalagt de skäl, hvarföre någon svårare bestraffning icke bör kunna åläggas för åverkan å Skogs planteringar än den, sorn uti 64 § af förenämnde Skogs-Ordjaing är stadgad.
Utskottet finner sig endast böra tillägga, att då uti omförmälte §. ansvaret för nyssberörde åverkan i så betydlig man är för - Den s> o Juli. *991 förokadt, emot det som för annan Skogs-averkan är forordnadt, samt denna §. äfven medgifver att Skogs planteringa i ne må genom särskildta vites-förbud fredas, anser ock Utskottet att all ytterligare stränghet uti Lagstiftningen i dessa fall skulle afvika från den i öfrigt uti Lagen antagne g adation af brott och straff, och att den således skulle blifva oförenlig med den enhet, som uti all Lagstiftning bör vara rådande; och om möjeligen folklynnet någorstädes i allmänhet skulle vara emot anläggningen af i fråga stälda Planteringar så stridande, att, med ett tillbörligt handhafvande af nuvarande Lagbud , detsamma icke utgör ett tillräckligt correctiv emot öfverträdelser deraf, hvilket Utskottet tror ännu icke vara fullkomligen utrönt och styrkt, befarar dock Utskottet, att en svårare bestraffning icke skall medföra den verkan , som dermed åsyftas.
Det är alltså på d.enna grund, som Utskottet finner sig icke kunna i denna del af frå» gan förändra sitt förut aflemnade Utlåtande ; men på det allmänheten må om stadgandet uti mer(irmförmälte §. af Skogs-Ordningen äga nödig kännedom, och det samma blifva vid frågor om öfverträdelser deremot tillämpadt, föreslår Ut? skottet att samma §. må en gång hvarje år från Predikstolarna i de orter, der Skogs-planteringar äro eller varda anlagde , uppläsas.
Vid öfverläggning till svar å den sednare anmärkningen hafva skiljaktiga yttranden af samteliga Ledamöterna utaf Välioil.
Borgare-Stån» det och Hedervärda Bonde-Ståndet samt af Pluraliteten bland Ledamöterna af Höglofl, Ridd. och 199* Den Stp Juli. och Adeln jemte Ledamöterna af Högvördig* Prest-Ståndet blifvit afgifne; hvarföre
Utskottet nu får såsom alternativer framställa berörde sär - skilta meningar.
Den allmänna brist på Skog, så väl till vedbrand, sorn stängnings och byggnads virke, hvilken , i synnerhet uti Malmöhus
Län innevånarne derstädes måste vidkännas , har 1 anseende till de svårigheter saknaden1 af berörde i Landthus-, hållningen nödvändiga i artikel me för, gjort bemälte innevånare omtänksamme att, mindre för egen deraf väntad förmän, än för efterkommandes bästa, före taga Skogs planteringar och dertill använda någon del af deras ägande Områden.
Om denna för Orten och det Allmänna högst nyttiga anstallt skall kunna befrämjas , blifver det således oundgängligit, att de Skogs - planteringar, som anläggas, varda med ■yttersta sorgfällighet fredade j
Som i afseende I det förslag, hvilket blifvit gjordt, att de, hvilka såsom Tillsyningsman å Skogs-planteringar eller Vårdare af enskiltes Skogar antagas, må för sådan befattning varda försedde med förordnanden af Konungens Befallningshafvande i Länet, de omständigheter förekomma icke allenast att ('essa personer, genom ett slikt förordnande, icke förändra deras egenskap af enskilta tjenare hos den eller dem, af hvilka tillsynen å Skogsplanteringen eller Vården af Skogen blifvit åt dessa anförtrodd , heldst det lärer för fast böra antagas, att ett sådant besvär icke åtages utan någon derföre utfäst lön eller annan deremot svarande vedergällning , hvarigenom, i händelse så* Den g o Jall. 19 9 3 dadé, så vida icke hågen för fortfarandet i dessa företag skall hos Allmänheten försvinna, då den erfår, att de, hvilka våldföra och åverka de planterade träden, icke varda för sådana åtgärder och tillgrepp straffade; men som erfarenheten tillika vittnar om den svårighet,: hvilken vid de flesta tillfällen inträffar, att med fullkomliga skäl och bevis öfvertyga en Skogs-åverkar e om ett sådant brott, heldst det meia sällan kan vara att förmoda, att den, som liar vården och tillsynen om planteringen sig anförtrodd , kan , vid det han anträffar åverkaren , vara försedd med särskildta vittnen till dennes öfverbevisande om gerningen i händelse af nekande, och i öfrigt så få möjligheter och tillfällen gifvas till erhållande af en fullständig bevisning i dylika mål, alltså sådana personer , skulle såsom ojäfaktiga vittnen anses i frågor, sorn röra bemälte deras Hufvudmäns eller Husbönders rätt, den i 17 Cap. 7 §.
Bättegångs-Balken lagde grund för beräkningen af till vittnen åberopade personers jäfaktighet blefve rujrbad, hvilket icke kan sägas inträffa med Kronans Embetsman och Betjente vid Jägeri - Staten , hvilka icke kunna betraktas vara i annat förhållande än Embetsman och Betjente vid andra Kronans verk och inrättningar, utan ock att enär Tillsyningsmännen eller Skogsvårdarne skulle tillåtas att sjelfve vittna i de åverkans-mäl de åtala, den följd deraf skulle uppstå , att då deras vittnesmål kpmme att gälla såsom halft bevis emot den anklagade, och han således jemlikt 29 §, i förenämnde Capitel och Balk skall 1994 Den 2 o Juft. allsså och då å ena sidan dén skillnad, sorn uppstår imellan en till vårdande af Kronans Skog antagen Skogs-Betjent , samt dem hvilka till vården om Skogsplanteringar varda tillsatte, är i Utskottets tanka så omärkbar, att någon skiljaktighet i dessa personers vittnes gildhet, vid frågor om de åverkans-mål som de åtala, icke bör förekomma; heldst det bör kunna med säkerhet påräknas, att enär de sistnämnde varda af Konungens Befallningshaf vande till omförmälte befattning förordnade, några andra personer ej af Kongl. Majus Befallningshafvande med sli-j ka förordnanden förses, än de som äro allmänt kände för redlighet och ett klanderfritt uppförande, samt å den andra sidan åter, ingen tvekan synes på nyssnämnde grund böra förekom - skall till varjemåls ed fällas, denna, om han oskyldigt angripes, blefve från ali reconventions-talan stängd, och i öfrigt den synnerliga våda för Allmänna säkerheten bereddes, att öfvertygelsen om helgden af edgångar, hvarå bevisningen i brottmål så hufvudsakligen beror, blefve hos Allmänheten försvagad samt en lättsinnighet vid Värjemåls eders möjliga missbruk och äfven genom vanan af deras ständiga afhörande åstadkommas , hvilka äfvenlyrliga olägenheter icke i någon mån motvägdes af den förmån det några Skogsåverkare blefvo upptäckte, äfven i det fall att tillförlitlig säkerhet alltid kunde lill angifvarnes vittnesmål fästas; alltså och på dessa, jemte de i förra Betänkandet anförda skäl linner Utskottet sig icke kunna frångå att afstyrka det Den 2 o Juli. 1995 tomma, att ju så beskaffade
Tillsyningsman må tillerkännas enahanda rättigheter, som blifvit Kronans Skogs Betjente tillagde; finner Utskottet icke betänkligt, att, med ändring af det uti berörde ämnen i dess förra Betänkande afgifne Utlåtande , tillstyrka, det må, på lika sätt, som uti 62 §• af SkogsOrdningen är förordnadt, Tillsyningsman a Skogs planteringar tillåtas, att, der ej andra vittnen till äro, sjelfve i de åverkansmål, der de äga talan föra, edeligen vittna örn hvad de sett och åtalat hafva samt enahanda följd af sådant vittnesmål förden tilltalte blifva, som da edgången sker af Skogsöda Jägeri-Betjente.
De särskildta yttranden , som i ämnet blifvit af Herr Kammar-Junkaren och Protocolls-Secre" teraren Lagerheim samt Herr Kammarherren och Lagmannen Grefve Strömfelt afgifne, innefattas Uti bifogade Protocolls-Utdrag. det ett sa beskaffaat bevisnings-sätt må under något vilkor uti i fråga istälda händelser anta !
, sas«
Riddersk. och A.d. Ledamöters vägnar H. F. Strömfelt.
Pa Vällofl.
BorgareStåndets Ledamöters vägnar 23. G.
På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar C. M. Livin.
BondeStåndets Ledamöters vägnar Petter Jernström. A. J. Wahlstjerna.
Utdrag af Protocollet, hållet uti Höglofl. Lag-Utskottet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 15 Juli 1815.
Föredrogos de från Höglofl.
Adeln samt Högv.
Piest-Ståndet ankomne Protocolls-Utdrag , hvarigenom dessa Riks-Stånd till Utskottet återremitterat det af Utskottet deri 27 sistlidne Juni afgifna Betänkande, i anledning af Kongl.
Maj:ts till Riksens Höglofl.
Ständer aflåtne Nådiga Skrifvelse angående straffets skärpande för åverkan å Skogs - planteringar i Skåne och bevisningssättet vid skeende åtal å sådana förbrytelser.
Efter uppläsande af omförmälte
Anmärkningar, yttrade sig Herr Kammar-Junkaren och Pro»
Den so Juli. *997 Protocoiis-Secreferaren Lagerheim salunda:
Ehuru af inträlfadt förfall jag ej kommit att vara i Utskottet närvarande då. ifrågavarande ämne förra gången till pröfning härstädes förevar och således ej eller deltagit i Utskottets då afgifne af 2:ne Riksstånd sedan återremitterade Betänkande, anser jag mig likväl, enär frågan nu å nyo till öfverläggning förekommer, pligtig att upptaga ämnet i hela dess vidd till pröfning samt derutinnan vördsammast afgifva mitt yttrande.
Under åberopande af de vigtiga skal, hvilka för Skogarnes noggranna vård och fredande i allmänhet blifvit af Justitias Cancelleren Grefve Trolle Wachtmeister i förevarande ämne till Siats-Rådets Protocoll den 31 sistlidne
Maj fullständigt framställde, uti hvilka jag för min del till alla delar instämmer, får, hvad först angår det af Kongl. Majus Befallningshafvande i Malmöhus
Län föreslagne svårare straff för åverkan å Skogsplanteringar, jag vördsammast förklara, att då den lindring i straffet, som Lagen tillåtit å Skogs-åverkan i jemförelse till den derigenom våldförda ägande rätten, hämtar sin första grund från forntidens behof att få Skogen undanrödjad för att verkställa Landets odling, hvilket förhållande nu mera alldeles försvunnit, då Lagen i 40 Cap. 5 §.
Missgernings-Balken stadgar tjufva-bot för den som stjäl frukt ur annors trägård, ehuru ägaren är bättre i tillfälle att vårda densamma, än dess aflägse varande Skog, och lika ansvar för den, som stjäl annors hugna ved, ehuru trädets värde genom fällningen är förmindskadt, då Lagen i 43 Cap. 1 och a §. §* Miss - 1998 ■Lkn 30 Juli.
Missgernings-ISalken bjuder lika straff i tveböte för ilen som sijäl å åker och äng , säd skuren eller oskuren, hö eller halm, stackad eller ostackad samt fisk ur annor mans dammar eller fisketyg, ehuru äfven denna egendom bättre kan vårdas från slikt tillgrepp, då Skog är lika dyrbar egendom, svårare att återställa och att vårda, då sluteligen den genom Kongl. Författningen den 30 April 1777 vid åverkningav å trän planterade till prydnad, jemte större böter, fastställde påföljd för åverkaren, att sitta till åtlöje med en qvist i handen, visserligen såsom förödmjukande icke är utan verkan, men likväl alldeles icke relativ till den händelse, att en mans hela ålders möda och vård för det nyttiga och prydliga i ett ögnablick härjas och ödeläg\ges af Nidingens hand, stundom för att begag* nas till något obetydligt bebof, stundom äfven af blott illska och okynne, utan att deraf draga annan båtnad än hämndens, illskans eller afun* dens tillfredsställelse, och då således närvarande ojemnförligt lindriga bestrafning för Skogs- och planterings-åverkan nu mera ej är tillämplig, enär allmän brist å denna nödvändighetsvara är för handen, och enär de obetydliga böter, hvarmed åverkarens våldsgerning är belagd, i intet afseende svara emot qualificationen af ett brott, sorn till sin beskaffenhet och påföljd för ägaren genom förlust af en dyrbar dess tillhörighet , frukten af 20 eller 30 eller flera års moda och vård , äger med tjufnad närmaste samband och egenskap och följaktligen bör stämplas med enahanda vanära i bestraffningen som annan tjufnad.
Den 20 Juli. 1999 nåd ; fördenskull oell med afseende 5 de nu anförda grunder och omständigheter får jag för min del vördsammeligen tillstyrka, att genom en förändring af Allmänna Lagen måtte förklaras, det åverkan a all slags plantering samt å Skog, som åter vuxit genom skedde inhägnader och fredande skall varda ansedd och bestraffad som tjufnad, dock med bibehållande af stadgandet i 64 §. af 1805 års Skogs - Ordning i de fall, der det af planteringen borrtförde eller förderfvade icke uppginge lill den bety'enhet, att det, enligt den i 40 Cap. 5 §.
Missgernings-Balken laggde grund kunde för stöld räknas.
Beträffande sedermera de ändringar uti nu gällande Författningar, som, till underlättande af bevisningen i sådana åverkans mål, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet föreslagit , så alldenstund för bevisningen af dylika brott möter mycken svårighet, heldst tvänne vittnen sällan kunna vara att tillgå, och erfarenheten alltid visat, att så länge bevisningen endast blir till hälften åstadkommen, de flesta åverkare icke dragit i betänkande, att svärja sig frie, hvartill jemväl kommer, att exempel kunna framtes i öfverflöd, att de afhuggne eller afsågade träden och grenarne funnits i åve karens vård och förvar, att qvarstående stubben och den borrtförde stammen passat jemt tillsammans, att följaktligen ej mindsta tvifvel kunnat äga rum om åverkaren, men att denna likväl ej kunnat fällas saker derföre att ingen sett då våldet verkställdes och derföre, att han ej efter nu gällande
Lag är förbunden visa huru och hvar?
200® Den 20 Juli. hvarest han åtkommit en dylik, misstänksam» het underkastad, vara, alltså och då den första af Kongl. Majtts
Befallniningshafvande föreslagne punkt, angående tillämpning af 52 Cap. 2 §.
Missgernings-Balken är en följd af skogs- och planterings åverkans behandlande sora tjufnad, oell i allt fall endast är en utvidgning af hvad i sista Momentet af 64 §. i 1805 års Skogs-Ordning redan finnes stadgadt, och den 3 punkten likaledes är förbunden med den qva« lificafion af stöld, hvarmed dessa slags förbrytelser böra blifva belagde och med de särskilta, omständigheter, som i förhållande med dem ingå, samt hvad åter beträffar 3 punkten , angående rättighet för enskilta personers af Kongl. Majtts Befallningshafvande förordnade tillsynings. män, att med ed vita hvad de kunna utröna m. m., en sådan rätt redan blifvit, enligt sista Momentet af 62 §. i Skogs - Ordningen lemnad åt Kronans Jägeri Betjening i sådana mål, som de här i fråga varande, och jag skäligen icke kan anse den ringa nuancen af Embetsmanna egenskap, som åtskiljer Kronans lägre Skogs-Betjening och enskilta af Konungens Befallningshafvande vederbörligen tillförordnade skogsvaktare böra uppresa imellan dem en sådan skiljemur, att sedan nödvändigheten redan tillvägabragt en så betydlig afvikelse från Allmänna Eagens princip, man icke skulle kunna , föranledd af samma nödvändighetskraf, utsträcka det antagna förhållandet ännu ett steg längre inom kretsen af hufvudsakligen lika omständigheter, samt hvad angående missbruket och vådan af . de Den 20 Juli.
300 v af de uppkommande värjemåls-eder blifvit anförde och befaradt, enligt inin öfvertygelse icke är af aå stor vigt och betydenhet, sorn man förmodar, enär värjemåls-eder i mangfalldiga andra fall bestämdt blifvit i Lagen tillåtna och missbruket deraf icke någonsin lärer kunna genom något Stadgande i Lagen förekommas, utan bör genom vederbörande Presterskaps och Domares nitfulla bemödanden och åtgärder, så vidt möjligt är, förhindras, ty anser jag mig böra, till bevisningens underlättande i åyerkansmål, tillstyrka: 1:0
Att då åverkan eller skogs-tjufverl skett, enahanda undersökning må vara tillåten som i 52 Cap, 2 §.
Balken är medgifven; 2:0
Att då skog finnes hos någon i förtar sådan , Som målsäganden förlorat, innehafvaren bör vara förbunden visa, att han den å egna ägor huggit elier bevisa af hvem han den bekommit och sorn, derest ransakning ej skér å färsk gerning, då de huggna träden äro råa och ej upphuggna, utan stammarna bibehållna, som kunna lätt passas och jemföras med stubben, ändamålet ej kan vinnas , så blir genom en slik påbuden bevisning, ehvad orten är skoglös eller ej, någon oreda eiler osäkerhet i ägande rätten för innehafvaren icke att befara; och 3:0 att på lika sätt sorn för Kronans Jageri-Betjening redan är tillåtet, de personer, hvilka, uppå enskiltes hos Konungens Befallningshafvande derom gjorda anhållan af Kongl. Maj: s Befallningshafvandé såsom tillsyningsman elle: skogvaktare förordnas, må vara berättigade, att med ed vita hvad de derunder kunna utröna i tillämpning 5.fe Ilandet. 251. 252* ä de - 200 2 Den 2 o Julii a deras åliggande bevakning, och deras vittnesbörd således gälla såsom halft skäl samt bevisningen anses fullkomlig, då en person dessutom derom sammanstämmer i sitt vittnesmål.
Ordföranden, Herr Kammarherren och Lagmannen Grefve Strömfelt åberopade äfven i sistberörde del af frågan, Utskottets förr afgifna Utlåtande, till ändring hvaruti Herr Grefven ansåg anmärkningarne icke kunna föranleda.
Ex Protocollo Uppläst hos Höglofl.
Prest-Ståndet den 20 — Vällofl.
Borgare-Ständet den 19 Hedsrv.
Sedan Bevillnings-Urskottet till Riksens Höglofl.
Ständer haft äran afgifva svar och förklaringar öfver de uti Respectiva Riks-Stånden vid Projectet till Allmänna Bevillningen samt Förslaget till Cliartas-Sigillatas-Fövfatining gjorda Anmärkningar, och dessutom har under öfverläggning Förslag till ny reglering af Bevillning för Bränvinsbrnnningen; så anser sig Utskottet nu böra på en gång för Riksens Höglofl.
Ständer framlägga en allmän öfversigt af den beskattning som under namn af Bevillning -uppå diverse Titlar efter Utskottets Förslag utgå bör och efter bifogade beräkning stiger till ett belopp af 4,337>349 R:dr 14 sk. 5 r:st. l>:co. Utaf Den to Juli» stööj Utaf denna Summa ät den såkallade All* män na Bevillningen ellef Capitatiönert samt afgift af synbar förmögenhet oell rörelse, enligt den till Riksens Höglofl.
Ständer afgifne Calcul beräknad till 4,643,833 Bult 16 sk.; men hvilken för mera säkerhet antages utgå med blott 2,620,000 R:dr, som till Riksgälds Cohtöiret leveterås.
Da likväl flan Höglofl.
S{ats-tJtskot(et erhållits den uppgift, att för Stats-behofvet ej fordras mer än 2,350,000
R:dr; så har Bevillmngs-Utskottet
Uti den öfverskjutande Summaa funnit ett önskadt tillfälle att lindra andra Medborgerliga bördor och derföre hit öfverflytta! den del af Landtulls-ersättningen, Sorn efter Taxering af Land och Städer förut utgått med 120,000 R:dr, samt Brännvins - Consumtions - äfgiften 150,000 R:dr; och som dessa tvänne Summor äro till Stats-Verket anslagne, så kommer Riksgälds-Contöiret att derföre till Stats-Verket utbetala
R:dr 270,000, hvarförutan till Stats-Verket directe inflyter : Sjö-Tull - - 935)349' *4- 5* Post-Medel * 150,000: — —s Chartre-Sigillatte Medel - £50,000! — — För Brännvins tillverkning 452,000! *—. *-» samt till fyllnad i Lamltulls ersättningen:
Qvarntull i Stockholm, Götheborg och Carlscrona 15,000 R:dr, samt Salu-Accis i samtliga Städerna 15,000 R:dr eller tillhopa ----- 30,000: -«■ — [Tillsammans R:dr 1,717,349: 14.5*
Skulle 2004 Den a o Juli.
Skulle emot förmodan pa någon af dessa sistnämnde fem Titlar brist uppkomma, så torde deremot å de öfriga med säkerhet böra påräknas öfverskott, som till liqvid upptagas skall, så att Stats-Verket härigenom efter all anledning icke möjligen kan komma i förlägenhet.
De Calculer , som närmare utreda förhållandet härmed varda härhos vördsammeligen öfver* lemnade.
Stockholm den 10 Juli På Höglofl.
På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar Olof Bjurbäck.