Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot o oh som, efter hvad här ofvan är antydt, Utskotten så mycket mindre kunpat bestrida rigtigheten af den grundsatts, »6 Lflg- tomt Allm.
Bttv, o. Otc.
U esk.
Bet, J?-o u» att hvar och en, som färdas å de allmänna vägarne och derigenom drager af dem en omedelbar fördel, äfven bör till deras vidmagthållande bidraga, som denna grundsatts ej blott i långliga tider varit erkänd och tillämpad vid beviljandet af de serskilda afgifter, som alla vägfarande öfver hela Riket måste erlägga vid större Broar och Färjor, utan ock i senare tider vid ett eller annat tillfälle blifvit utsträckt äfven till sådane allmänna vägar, hvilkas anläggning eller iståndsättande och underhållande erfordrat mera arbete ocb kostnad än som, med iakttagande af rättvisa och billighet, kunnat de Vägby ggnads-skyldige åläggas; Alltså hafva Utskotten, såsom följd häraf, trott sig ega de mest grundade anledningar att fästa Rikets Högloft.
Ständers uppmärksamhet på både vigten och billigheten af det förslag, sorn Herr hangenberg, samt Riksd.
Fullmägtigen Svanberg framställt om bestämmande af sä kallad Väggärd , eller en viss afgift för de allmänna vägarnes begagnande.
Men enär, för antagandet af ett så heskaffadt förslag, ovilkorligen erfordras den mest noggranna undersök* f.ag* innit AUm.Besv, o.Oec.Vtsk, Bet, N:o ii, ty liing, ej mindre om och i hvad mon detsamma må kunna i allmänhet till lämpas, än ock rörande de serskilda frågor, sorn med verkställigheten deraf ega oskiljaktigt sammanhang, såsom beloppet af afgiflen, sättet för uppbörden, redovisningen och användandet deraf, bestämmandet af hvilka vägfarande, som böra sådan afgift erlägga, och mera dylikt; i saknad af hvilket allt något närmare stadgande i detta ämne nu icke lärer kunna af Rikets Hoglofl.
Ständer föreslås eller antagas; hafva Utskotten ansett deras åtgärd för det närvarande böra inskränkas dertill, att hos Rikets Högloft.
Ständer vördsamligen föreslå: det mätte Rikets Högloft.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t, sedan alla vederbörande blifvit i ämnet hörde och de för pröfningen deraf erforderlige upplysningar infordrade, täcktes låta uppgöra och derefter vid nästinfallande Riksdag till Rikets Ständer i JJåder öfverlemna ett förslag till lindring uti den jorden i allmänhet åliggande Väg- och Brobyggnads-skyldighet, medelst fastställande af så kallad Faggård, eller en viss af - 2(5 Lag- samt Allm, Besv, u. Oec. XJtsk, Bet.
IV:o i r, gift för de allmänna Landsvägarnes begagnande.
De i ämnet gjorda Reservationer bifogas, Slockholm den i8 Mars i£>2p.
Reservationer: of Herr Prosten Forsslind: Emot R.H. S, sammansatta Lag- samt Allm.
Besvärs-och Oeconomie-Utskotls tillstyrkande, att R.
S. måtte hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla om en undersökning, ledande till en allmän, utaf hvarje Vägfarande, utgående väggärd, jemte ett fullständigt utarbetadt förslag, innehållande grunderna för så väl utgörandet, som beloppet af denna afgift, samt sättet att uppbära, redovisa, controllera och slutligen utdela dessa medel, hvilka skola användas, att lindra jordbrukets utaf väghållnings-skyldigheten ökade bördor, nödgas jag, ehuru sjelf underkastad skyldigheten att hålla väg för nära arne hemman, vördsamt anmäla min reservation. iro Emedan denna ide, med consequence utförd, skulle leda till kränkning ut-.
Lflg- samt Allm.
Oec. Uesk, Bet. A':on. 30 af Svenska folkets urgamla oell af våra äldsta fredslagar förutsatta rättighet, att fritt färdas inom landet, och dessutom för ali inre trafique och rörelse lägga dé största hinder, hvarigenom en större tunga, än sjelfva väghållniugs-sky
Idig helen skulle återfalla på jordbrukaren, hvars varuafsättning och hiförtjenster, genom forslingar, framför alla betungades af vägpenningars erläggande, 3:0
Emedan för verkställigheten erfordras upprättandet af en slags Tullinrättning, med dertill hörande Bomar, Vakthus och Uppbördsman, lill ett antal, åtminstone svarande emot antalet af de vid allmänna landsvägarne nu befintliga grindar. 3:o Emedan ändamålet efter allt utseenförfelas, enär, 0111 afgiften beräknas efter möjligheten att deli utgöra, beloppet deraf, efter afdrag af uppbörds» kostnaderne, på de flesta ställen skall lemna intet, och på de öfriga ett ganska ringa öfverskott. 4;o Emedan intet förslag till afhjelpatide af jordbrukarens bördor kan fram» Lojj- titna Allm.
Bes v. e. Otc. XJtsk.
Nu 11. ställas under en mera förhatlig eller mera försåtlig form, än den, uti hvilket det närvarande framträda 5:o
Emedan utaf den föreslagna undersökningen , lika ändamålslös, sorn vidlyftig, efter menigheternes hörande, vederbörandes infordrade utlåtanden, acters hopande, Corn i teers tillsättande, förslagers afgifvande och serskildta Utskotts granskande betänkanden, den stora påföljden troligen hlifver den icke ovanliga, att hela anstalten, af nästkommande Ständer, befinnes icke ledande till någon åtgärd. 6:0 Emedan, om förslaget, såsom det synes troligt, icke syftar på andra, än dem, som färdas med gästgifvarskjuts, en förhöjning af en å 2 skillingar på skjutslegan kan med mindre omgång och tidsspillan på annan väg erhållas.
Af Herr Professor P. O.
Gravanderi Lika billig och rättsenlig, som jag anser frågan om lättnad för väg- och brobyggnads-skyldige uti detta onus, lika svår, som omöjlig och olämplig, anser jag verkställigheten af Bro-och Låg- samt Ailm.
Desv. o. Otc, Utik, Det.
Nio 11. 31 Vägpenningar uppbärande, både för fördelning och uppbörden af detta bidrag, i hvad detta alser vägfarande, i synnerhet om med dessa blott skola förstås Resande.
Att infordra dessa medel vid Gästgifvaregårdarne synes mig för ändamålet vanskligt, och dessutom sakna all möjlig controll.
Dessa medels redovisning och tillhandahållande vore icke eller lätta och säkra.
Att öfver vägarne emellan Gästgifvaregårdarne upprätta Bommar för att hejda Resande och Vägfarande, under det de erlade den äskade penningen, är i min tanka lika dyrt och snart sagdt overkställbar, som en sådan inrättning än skulle besvika hoppet, än förorsaka gräl, förargelser och slagsmål.
Vi känna detta väl af åtankan på Tullbominrättningen, som varit på mindre ställen, och på de förr vid kyrkorne varande Bommarne.
Svåra hinder torde väl möta förslaget, att alla Bruks och öfrige uti motionerne omnämnde Verks egare deltoge uti underhåll af vägar och br#ar ; men dett* deltagande skulle 32 La%- stim Allm.
Berj. o. Qec.
A’:o n. jag anse billigare och för verkställ ligheten möjligare.
Forslandet af tunga lass lill och ifrån dylika anläggningar skadar säkert vägarne mer, än mångä Vugfarandes och ibland deni Resandes vagnar.
Om dylika Verks egare kunna tillförbindas att deltaga uti detta onus, skulle jag tro detsamma lättast för dem , och fullt emotsvarande det fordrade bidraget, kunna utgå, om de erla de en afpassad afgift, hvilken Häradsvis insamlades, och förvarades och användes till byggnader och reparationer af Broar inom Häradet.
En sådan besparings-Cassa vore behöflig, och ganska god att påräkna i behofvets stund.
I önskningsväg skulle Rikets Höglofl.
Ständer kunna frambära en underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t ville i sin vishet pröfva behofvct af ofvannämnda lättnad och medlet till dess åstadkommande, samt, i händelse af verkställbarhet, derom 'till nästkommande Ständer göra Nådig Proposition.
Utöfver denna gräns kan jag icke gå för ofvannämnda ändamåls vinnande.
Ing- samt Allm.
Hesv. #.
N:o iS..'
JJ N:o 12.
Utlåtande, i anledning af väckta frågor, om ett föränäradt sätt för Kungörelsers publicerande i Kyrkorne.
Tal Allmänna Besvärs- och OeeonomieUtskottet har frän Högloft.
Ridderskapet och Adeln blifvit remitteradt elt af Herr Montgomerie, Fabian, till nyssnämnde Riksstånd ingifvet Memorial, deruti han, sorn fristat uppmärksamheten å det oroande och andakten störande i bruket inom Svenska Lutherska Församlingen, att, midt under Gudst jonsten, uppläsa kungörelser, efterlysningar och publicationer af alla slag, liar hemställt, att Rikets Högloft.
Ständer ville utverka ett Nådigt påbud, som förordmde, det förenämnde kungörelser borde af Bresten från Predikstolen, straxt efter hela Gudstjenstens slut, uppläsas.
Hvarförutan det Högvörd.
Preste-Ståndet till Lag-Utskottets handläggning, genom remisser, öfvgrlemnat följande aine Memorial: 1:0 Af Biskoppen Herr
Doctor Faxe, som anfört, att livar och en, hvilken gör Bih. till Riks.
Prof. 1S18, 1829. jtds Sami. a Afd. 3 3idje Haft, 3;j Lag- samt Allm.
Bav. #.
Utsk. XJil.
K.o i*. sig rigtig reda för det Christligt alfvarliga och andaktsfulla, som tillhörer de stunder, då Guds ord förkunnas, de heliga Sacramenterne utdelas, och den .offentliga bönen uppsändes till den Högste, skall inse olämpligheten att i dessa heliga förrättningar inblanda kungörelser, efterlysningar, underrättelser om Aucliöner och de mest obetydliga småting, m. m.; hemställande Herr Biskoppen, att något annat sätt måtte utfinnas för dessa kungörelsers afkunnande.
Det tjenligaste och mest ändamålsenliga vore, i Herr Biskoppens tanka, att de upplästes på Kyrkogången, efter slutad Gudstjenst, eller ock i Socknestugan, der sådan finnes, och der Pastor och Församling derom öfverenskomma.
Vördnaden för Konungens bud och befallningar jemte Kyrkolagens stadgande bjuda väl Kongl. Författningars afkunnande från Predikstolen; men då delta; icke sker ibland Brödrafolket i Norrige, utan vid de tillfällen, då Kongl. Maj:t sådant bestämdt i Nåder befaller, torde man kunna hoppas, att Kongl. Maj:t i Nåder tillåter ett lika förhållande här i Riket.
För Allmogen skulle derigenom, i Herr Biskoppens tanka, beredas bättre tillfälle, att både'begära och undfå de upplysningar om Författningarnes innehåll, hvilka det åligger Presterskapet att meddela, och hvilket meddelande i al - Lflg- samt Allm.
Mesv. ♦. C«.\ Uisk.T$:l.
N.oii. ly la fall ej kan verkställas från Predikstolen, utan genom samtal med Läraren, dem han icke eller kan anställa förr, än efter Gudstjenstens slut.
Dock ansåge Herr Biskoppen det vara oundgängligt, alt Församlingen från Predikstolen anmodades att qvarstanna, för att, efter slutad Gudstjenst, höra sig föreläsas oftänämnde författningar, då tillika borde tillkälmagifvas, hvarom de handla, när fråga är om Konungens, dess Collegiers och Befaliningshafvandes kungörelser.
Af sig sjelf torde förstås, att alla de kallelser till förhör och underrättelser af Kyrkoherden, hvilka angå Embetsvården och Församlingens samtlige Ledamöter, skulle såsom hittills från Predikstolen uppläsas, men de tryckta eller skrifna handlingar, sorn innehålla hvad i allmänhet plägar kallas verdsliga saker, på det föreslagna sättet afkunnas.
Häremot hade man, enligt hvad Herr Biskoppen erinrade, tillförene hört den anmärkning, att vistandet i Kyrkan skulle längre på tiden ankomma; men Herr Biskoppen trodde en sådan anmärkning desto mindre afseende förtjena, som det icke fordrade längre tid till kungörelsers uppläsande efter, än under Gudstjensten, och det dessutom ofta inträffade, att, just under dessa kungörelsers uppläsande, en stor dei af Församlingens Ledamöter utgår af kyr - ■ÉÉ 3 6 Lag- samt Allm.
Besy. o.
Oec. U t sk.
\Jtl.
Nio ii; kan, och, genom deraf uppkommet större eller mindre buller, hindrar författningarnes aflrörande för dem, som qvarstanna.
Uti hvad således Herr Eiskoppen sålunda anfört och i sammanhang hvarmed IIf M^ntgomeries här ofvanintagna motion, den Höglotl.
Ridderskapet och Adeln ined det Högvörd.
Ståndet communicerat, blifvit uppläst, har det Högvörd.
Ståndet instämt till alla delar. aro Af Herr Prosten Anjou, som fastat uppmärksamheten derå, att den i allmänna Lagen, Byggninga-Balkens io Cap. 5 medgifna rättighet, att för åverkan å Egor, genom vitén förelagde af Domaren, söka hägre ansvar, än det Lagen i allmänhet stadgar, har i senare tider blifvit till den graci begagnad, att bruket nästan urartat lill missbruk.
I den ort åtminstone, der Motionairen är boende, vore det nu mera vanligt, att dylika vitesförbud tagas serskildt icke allenast för hvarje Gård eller By, utan också snart sagdt af hvarje enskild jordegare inom B va-Lagen; och då dessa förbud, enligt den vanliga slutmeningen, skola, för att vara gällande, årligen uppläsas i Socknens och nästgränsande Socknars Kyrkor, vore det i Molionairens tanka lätt att inse, hvilka mas - Lag- samt Allm, Besv. o. 0(c. iSisk. tj;/, K'.o i2. 3? sor af meranämnde förbud, hvarje Söndag, isynnerhet vårtiden, inlemnas, för att blifva afkunnade; hvarigenom den från egentliga Gudstjensten afdragna tid, som tillmångfalldiga och vidlyftiga kungörelsers uppläsande åtgår, varder ännu mera förlängd.
Och om också de vid denna Riksdag förnyade motioner om förändring för sättet för kungörelsers uppläsning skulle virma en lyckligare framgång än förr, borde i alla fall, efter Hr Prostens tank#, någon utväg till undanrödjande eller åtminstone förkortning af den tidsutdrägt, som ett 10 å aorfalldigt upprepande af berörde vitesförbud, hvilk#* innehåll nästan är alldeles enahanda, åstadkommer, påtänkas och föreslås.
Det säkraste medlet till vinnande af ett sådant ändamål, vöre väl i Molionairens tanka, att allmänna Lagen stadgade, för all åverkan å andras egendom ett så högt ansvar, att serskildta vitén befunnes öfverflödiga och kunde alldeles förbjudas.
Men för den händelse, att man ansåge frågan härom böra hvita, till dess det nya Lagförslaget komme att pröfvas och antagas, har Herr Prosten föreslagit tvänne alternativ, antingen att vitesförbud kunde, i likhet med inteckningar, anses gällande för en tid af 10 år, så att, när ett af
Domaren stadgadt vite vore, genom resolutionens upp - 33 samt Allm, B»i9. o.
Occ. U sk. U ti N!» u. läsande, kungjordt, och betyg deröfver påtecknadt, samma vite borde för följande decennium tjena till ofelbar efterrättelse, och förnyelsen deraf först efter förloppet af denna lid sökas, i Rättens Protocoll antecknas och åter kungöras, för att på lika lång tid å nyo gällande anses; efter hvilken både vid Rätten och inom Kyrkan gifven offentlighet åt förbudets innehåll, någon okunnighet derom icke kunde förebäras; eller också, att vites-Protocollen, som nästan ordagrannt innehålla alldeles detsamma, måtte sålunda publiceras; ''Följande vites-Protocoll varda härmed afkunnade nemi.” ”1:0
Af N. dato, för N. gård (N. By eller hemmanet N. i N. by) med N. vite.” "2:0 Af N. dato för N. &c.” och så vidare, till dess alla voro uppräknade, då, i fall så nödigt pröfva des,' det speciel», rörande skog, näfver, bark, löf, vägar, gärcfesgårdar, fiske &
c. kunde på en gång för alla gemensamt uppräknas.
Vavandes af Herr Contracts-Prosten Agrell till det Högvörd.
Ståndets Protocoll anmäldt, att han med Herr Prosten Anjou sig förenade, under tillkännagifvande der - I/ig- farnt Allm, Bciv. e. Otc.
TJtik.
Utl. N:i 12.
I9 {'emte, att massan af ifrågavarande vitesförjud ofta varit så stor, att Herr ContraetsProsten, till förekommande af en onödig tidsutdrägt, blifvit nödsakad att deraf göra transsumt.
Vid öfvervägandet af hvad så väl Herr Montgomeric som Herr Biskoppen Doctor Faxe i det föregående hemställt, hafva Utskotten icke underlåtit att taga kännedom af det Betänkande, Rikets Höglofl.
Ständers Lag-Utskott vid 181-7 års Riksdag den 1-7 December samma år afgifvit, uti då väckt enahanda fråga om ett förändradt sätt för allmänna författningars kungörande, hvaruti, på grund af åsigter, hvilka uti berörde betänkande blifvit anförde, ett förändradt sätt för allmänna författningars kungörande blifvit föreslaget; men som Utskotten för sin del funnit den betänklighet emot en sådan förändring möta, att det blefve svårt att efter Gudstjänstens slut i kyrkorne qvarhålla menigheten, som då vanligen vill skynda lill sina hem och som äfven ofta saknar tid att uppehålla sig för Kungörelsernas af hörande, hvarigenom skulle hända, att mången gång en stor del af Församlingsboerne blefve i okunnighet om dem rörande författningar och andra allmänna handlingar; så och då Utskotten för öfrigt icke 40 Lag- samt 'Allm.
BesV. och Oec.Uts/r.Un. N:o n. eller kunna dela den tankan, att del nu brukliga sättet för Kungörelsers uppläsande från Predikstolen efter predikans slut står i någon verklig, det religieusa sinnet sårande, strid med hvad till en värd'g och andaktsfull Gudstjenst hörer, enär de medborgerliga pligterne äro i så nära förening med dem emot det Högsta Väsendet, att det ock icke synes olämpligt, att någon del af tiden för Gudstjensten upplages för meddelandet af medborgerliga ämnen, anse Utskotten sig icke böra tillstyrka någon förändring i hvad 4 a Cap. 5 §.
Kyrko-Ordningen, angående författningars uppläsande i Kyrk orne, Xöreskrifver.
Hvad åter beträffar de af Herr Prosten rAlnjou framställde alternative förslag, till förkortande af den tidsutdrägt, soni uppläsandet af vitesförbuden skall medföra; så enär det icke är Presten betaget, att af berörde vitesförbud göra sammandrag, under förutsättande, att de få den utförlighet, som erfordras för ändamålet, nemi. allmängörandet af deras innehåll, och, genom uppläsandet af dylika sammandrag, både förminskning i göromål och besparing af tid, i Utskottens tanka, åstadkommas, samt således de afsigler befrämjas, hvilka Motio nairen - ÉiLt.
Eesv. o. Otc.
U d. N:i> 11.
4t nairen med förslagen åsyftat, kunna Utskotten icke tillstyrka i formen för kungörandet af meranämnde vitesförbud någon annan förändring än den* hvartill berörde sammandrag, der de upprättas, kunna föranleda* Åtskilliga Ledamöters reservation i ämnet bilägges.
Stockholm den i8 Mars 1829.- Reservation* Herr Berg von Lind: yttrade i Det torde icke vara utan grtiiidade skäl* soln, vid flere Riksdagar och äfven den närvarande, klagan blifvit förd öfver olämpligheten i sättet att uppläsa Kungörelser i kyrkorne.
De lill förändring häri uppgjorde förslag hafva likväl icke hittills rönt önskad framgång, hvartill i icke ringa nion torde hafva föranledt, att dessa förslag Bih. till Riis, St.
Prot. 1828, 1829. "/At S*ml.
2 Afd. 4 3;dje Iliift. \o. Bil. t. Lng-samt Allm.Besv. o. Otc.
TJtsk. Ut'.
K: a 12. städse mött motsägelse i Hedervärda Bonde-Ståndet.
Under sådana förhållanden förekommer äfven mig betänkligt, att lemna ovilkorligt tillstyrkande till en förändring, som hufvudsakligen synes ega inflytande på allmogens rätt.
Då jag likväl hyser den öfvertygelse, att förändring både är af verkligt behof påkallad, och kan till vägabringas på ett sätt, att icke någon olägenhet deraf uppkommer, anser jag mig böra, i anledning af de väckte rnotionerne, vördsamt föreslå, att, med ändring i 2 Cap. 5 §.
Kyrko-Lagen, det må lemnäs hvarje församling öppet, att inom sig, efter öfverläggning med Pastor, besluta om lämpligaste sättet och tiden för Kungörelsers uppläsande i kyrkorne, så att hvar och en må kunna erhålla säker- och fullständig kännedom om innehållet af samma Kungörelser; och torde dervid jemväl blifva nödigt, att sådana öfverenskommelser, innan de taga åt sig gällande kraft, blifva tili Kongl. Majrts vederbörande
Befallningshafvandes granskning och fastställelse öf~ verlemnade, Häruti instämde Herr Grefve Posse% Arvid, Friherrarne Stjerncrona, David.
Bil. t. Lag? samt Allm.
Besv. o. Öec. U t sk. U tl.Nto ra. 43 Sprengtporten, J. W., och Ehrenborgf C asp., Herrar af Forsell och af Tannstrött;, Contracls-Prosen Nordin, Professorerne Bexell och Gravander samt Herr Leffler. STOCKHOLM 1829, tryckt hos Jon Ad. Walldan.
Lag-samt Allm. tiesv. o. Oec,Utsk.
N'ö 13. 1 N:0 Ij.
Betänkande, i anledning af väckte Motioner om ändring i Kongl.
Förordningen den lp
December 1827, angående grunder ne och vilkoren för Hemmans-klyfning samt afsöndring afförd eller andre Lägenheter frän Hemman.
Uti serskilde, dels Från Högloft.
Ridderskapet och Adeln, och dels från Hedervärda Bonde* Ståndet till Utskottens behandling öfverlemnade Motioner har blifvit anfdrdt och yrkadtj Af Herr Törnebladh, Carl'.
Att som den uti ifrågavarande Kongl.
Förordnings 2 Cap. medgifne rättighet att trån Skatte-Hemman upplåta och afbända, under full egande tätt, till och med en tiondedel af Hemmanets jordrymd, icke vore förenlig med Allmänna Uagens ännu gällande bud i 4tde Cap. g §.
Jorda-Balken: ”Ej må den, som å skattskyldig jord sitter, genom köp, skifte eller å annat sätt något söndra och. minska af det, sorn dertill med rätta hörer; gör det någor, vare ogildt,” — det måtte alltså granskning ske af sådane Stadganden i Förordningens Bih. till Rikt.
Fröt, 18*8 «tk 1829, 7 Sami, 2 1 4te LL.tet.
a Lag- såmt Alim.
Be sv. ö.
Öec.Ulsk, Bet.
N.o ift, S:dra Capitel, sorn kunna hänföras till sam» manhang med Allmänna Lagens föreskrift i 4 Cäpitlet 9 §.
Jorda-Balken, och tillåtande derefter meddelas, om vid den skedda Lagföränr dringen bör förblifva, och således Allmänna Lagens ofvanupprepade Stadgande till sin kraft och verkan förfalla; hvarvid Motionairen ansett afseende böra fästas å vigten och verkningarne af de förändringar, som i Cameral-verket och gamla Jordbruks-förhållanden blifvit, genom i-' ifrågavarande Författning, grundlagde. sif Herr Cederschjöld, P. (r.: att deri, ge«- inom Kongl. Förordningen den 19 DecembeC a82 7, bestämda rättigheten till Hemmansklyfning i allmänhet skall anses för yttersta gränsen af hvad, som skulle kunna medgifvas, och af många för redan så öfverdrifven, att det icke vore utan tvekan Motionairen gick att väcka fråga om en obegränsad jordklyfning; men ehuru med ringa hopp att idéen nu skulle kunna utföras* har likväl
Motionairen ansett för sin pligt att uttala den och göra reda derföre, öfverlemna^ de åt tiden att bringa den till mognad.
Motionairen, som fullständigt utvecklat^si* na åsigter, så val i afseende på fördelame af en fri och obegränsad jordklyfning, som ock till vederläggning af de inkast, Motionairen för» utsett deremot kunna framställas, har slutligen f O yttrat, att, om tilläfventyrs de af honom anförda fcig-' samt Allm, Besv. o, Oec.Vtsk.
N.-o 13; g icke skulle finnas nog kraftiga, för att nu Jiå. en gång alldeles besegra den urgamla meiningen om besutenhet, hoppades likväl Motionairen, att de åtminstone skulle göra tillfyllest att ådagalägga, det denna fråga förtjenar ett närmare begrundande.
Af Herr von Qvanten, Carl: att, ehuruväl Kongl.
Förordningen den 19 December 1S27 grundade sig på Rikets Ständers, vid förra ^Riksdagen till Kongl. Maj:t aflåtne underdåniga Skrifvelse, med begäran, att en Nådig Författning i ämnet matte utfärdas, kunde dock icke Motionairen medgifva, att Rikets Ständers beslut och skrifvelse hvarken varit Grundlagsenlig eller öfverensstämmande med Ilandets san« na fördelar; att Hemmans-klyfning, utan afsöndring af jord, onekligen vore endast en oeconomisk fråga, och hvarmed man fullkomligt kunde vinna det ändamål, Författningen åsyftar; hvaremot afsöndring af jord tydligt ingriper i hvad Allmänna Lagen stadgar i 4 Gap. 9 §, Jorda-Balken, och således bordt behandlas enligt 87 §. Regerings-Formen, men deremot, genom Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse och Kongl.
Majus Nådiga Förordning den ig
December 1827, blifvit behandlad enligt 89 §* Kegerings-Formen, samt att denna Förordning, efter Motionairens bedömande, innefattade sa mångå misstag, at* tlet vöre öfverflödigt para - 4 Lag. samt Allm.
Besv. o. Oec.Utsk. Bet.
N'ö lii grafvis analysera den, utan har Motionairen ge* nast öfvergått till ämnet och föreslagit: 1:0
Att ifrågavarande Kongl. Förordning, äfvensom 15 §. i Enskiftes-Förordningen af år 1807, måtte upphäfvas, såsom varande i strid med Allmänna Lagen 1 4 Cap., g §.
Jorda* Balken, hvars bibehållande, med några undantag, Motionairen trott säkrast leda till Hemmanens och Jordens bestånd sami förkofran. 9:0 Att Hemmans-klyfning bör för alla Hemman, af hvad natur som helst, vara tillåten, endast med vilkor af besutenhet, som, genom serskild undersökning, borde för hvarje Province bestämmas medelst utsättande af vissa Tunneland helgod mark efter locala förhållanden , utan att dervid binäringar, såsom Fiske och Sjöfart, borde få tagas i beräkning. 3:0 Att Hemmans-klyfningen borde ske i jemna tal, såsom i:del, is del, äVrdel, eller rVidel, 3U:del, -jendel o. s. v., hvilket skulle vara nödvändigt i afseende på debiteringen både för Häradsskrifvare och Egare, samt blifva lätt att i* akttaga genom jemkning vid klyfningen. 4:0
Att alla de Jordlotter, som, genom köp eller undantag, äro skiljde från Starn.Hemmanen, af den storlek, att Egarne derå vore besutne, borde åsättas Hemmantal; att alla andra un - Lag-samt Allm Besv,ö.Oec,TJtsk. Bet.