Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det är rigtigt, hvad Grefve Spens säger, att det ligger i Svenskens lynne att tåla allt af sin Konung, mea endast rättvisa afsina likar, så vore det minsta som kunde befaras, att folket verkligen trodde allt böra til i skrifvas Konungen, sorn af honom blifvit underskrifvit, och således, då det för Konungens skull trodde sig böra tåla något, som ansågs för mindre rättvist, undandrog» Honom med suckan en del af den kärlek, som
Han förtjänt att odelad åtnjuta.
Utskottet tror sig nu hafva visat, att de fördelar, som Skulle af Coliegialstyrelsen och allmänna Beredningen vara att förvänta, antingen alldeles icke finnas, eller, om de finnas, blifva mer än tillräckligen ersatta genom dan administrfttionsform, som Utskottet föreslagit.
Det egentliga af de meddelade antnärkningarne kan således anses vara härmed besvaradt, och Utskottet fritaga sig från vidare förtydligande a £ ett ämne, som, genom sin natur Serskildta Utskottets Betdnkanden.
905 att vara allmänt fattligt, och tillika på det närmaste intressera hvar medborgare, försäkrar sig sjelit om att hnna ett grundeligt bedömande, då tiden medgifver den lugna granskning, sorn nödvändigt förutsätter ett mer än flyktigt genomögnande.
Utskottet att finna de till indragning £öre*lagoa Collegier och Verk beskrifva® såsomdyrbara värn emot despotism och förtryck, torde ej finnas underligt, när man erinrar sig, Btt Sverige, tid efter erman, fått vidkännas flere brådstörtade omhvälfningar i sitt Regeringssätt, ifrån souveraine monarki till så godt sorn anarki, och derifrån till ett nästan lika tillstånd tillbaka, utan att Collegierna, såsom med allt detta icke ägande något rakt sammanhang, försport deraf någon skakning inom sig, eller förlorat någon del af den lugna, fattning, hvarmed de varit vane att uträtta fina dagliga sysslor, utan att de ens haft någon aning om dessa hastiga öfvergångar, mycket mindre fått tid att öfverlägga om deremot vidtagande medelj ja utan att de hvarken tyckts ingjuta hos de souveraina Regeringarne någon synnerlig betänklighet, eller hos de så kallåde fria någon utmärkt tillgifvenhet, hvadan de ock af bägge dalarne, med kallsinnighet, blifvit lemnade i ro på sina gamla ställen, utan att man ansett dem hafva något med tidens händelseratt skaffa.
Både Collegierna och Beredningen äro dessutom inrättade af Regenterne sjelfva, och det i tider då dessas makt var temligen oinskränkt, således förmodeligen icke i än - jod Serskildta Utskottets Betänk anden. damål att skapa motvigter mot maktens in* flytelse.
Att man annars på vida hafvet griper med begärlighet den minsta spilta, tili räddningens försök, ar naturligt} och af sådan anledning kan Utskottet väl fatta, huru man i tider, utan constitutionel ratt att fordra ansvar af Regeringens första organer och utan egentlig publicitet, kunnat hysa de begrepp, dem Utskottet nu bestridt; men huru man ännu kan af isolerade Corporationer hoppas något till frihetens värn, i fall de nyssnämnde ojemförligt vigtiga nationalrättigheter icke skulle dertill förslå, eller icke begagnas, det lär alltid blifva svårt att förklara.
De slutsatser, dem i synnerhet Friherre Boye dragit af Utskottets anställda jemförelse mellan 1654 års Regeringsform och den föreslagna Administrationsmethoden, äfvensom flere af de omdömen Friherren fällt öfver förstnämnde Regeringsform, äro redan vid discussionerna besvarade af Herrar Rothlieb och Munck af Rosenschöld.
Utskottet vill härtill lägga, att det aldrig förklarat sitt förslag för ett och samma med meranämnde Regeringsform, utan blott att döt dermed instämmer, och har Utskottets afsigt dermed icke varit någon annan än den, att förebygga tanken, det förslaget vore en blott efterhämtning af utländska mönster, 60m kunde för detta land vara alldele» fiämmande.
Att för öfrigt 1634 års Regeringsform, den må vara författad af hvem söm heldst, icke varit annat än en Instruction för Regeringen, kan Serskildta Utskottets Betänkandets.
907 i så måtto medgifvas, som ett lika omdöme kan fällas om hvar och en Regeringsform, hvilket sjelfva benämningen utvisar.
Men att Svea Rikes Ständer densamma antago och besvuro, jcke blottsom en regutatif stadgaför Drottningens förmyndare, rttan som en Rikets grundlag, bindande och giltig för dem och deras efterkommande, det läses i sjelfva den deröfver utfärdade akten.
Allt detta har dessutom på Uukottets förslag och dess användbarhet intet inflytande.
Boye har afvan uppehållit sig vid de Exempel på MinisterialStyrelse i andra fria länder, dem Utskottet i förbigående anfört.
Discussionertia invändt, att England och Amerika ick« hafva Ministrar, utan blott StatslSacrsterare.
Utskottet ville gerna tro, att namnet icke gör till saken, allenast Embetet innefattar ett Chef kap för något Regeringens hufvuddepartement.
Frih#rren är också sjelf af samma tanka vid ett annat tillfälle, och an, för att, ehuru vi tili namnet hafva en Justitie- StatsMinister, är dock denna Embetsmans makt icke svarande mot en Ministers, och anser det icke löna mödan att i frågan härom tvista om ord.
Emedlertid yttrar sig dock Friherre», att det vare roligt att veta, hvad Krigsministern i England heter, eller hvad Financemitiistern i Norra America.
Utan att behöfva eller kunna besvara dessa frågor, hemställer Utskottet, om det icke är en bekant sak, att i England finne* ett krigsdepartement nied sin Chef, samt att 903 Serskildta Utskottets Bttänkandén. vid den Congresg, soia i America sammanträdde första gången (d. 4Mars 1789) sedan constitutionen blef införd, inrättades genast ett Utrikes, ett Krigs- ochettCessa- elier FinanceDepartement, hvilka sannolikt ännu fortfara.
Beträfiende EordCanzleren i England, upplyser Friherren, »t£ h*n icke är Minister, och att den Embetsman åter, 'som egentligen utöfvar högsta Cor.trollen öfver Domaremagten, och således kan anses äga en befattning, svarande emot vårt JustitieCanzIersEmbete, är icke tillika Ordförande i någon Domstol.
Häremot får Utskottet, äfven upplysningsvis, anföra hvad en godkänd Engelsk publicist (Blackstone) med egna ord härom yttrar: "Englands LordCanzler, eller Storsigillbeva”rare, har bland Embetsman den största betydenhet och myndighet, som för närvarande ”äger rum i Riket, flan hör, i kraft af sitt ”Embete, till Konungens hemliga råd (pri'* ”vy council) och är, genom häfd, Taleman ”för ÖfverhuSet.
Honom tillkommer att förordna alla Fredsdomare i hela riket; han är ”å Konungens vägnar uppsyningsman öfver ”alla af Kronan stiftade Hospitaler och ”nnderhållsmrältningar; han har rätt att bortgifva alla prestlägenheter, som stå under ”Kronans disposition och ej öfverstiga 20 L. ”årlig inkomst; han har
Allmänna vården öf”ver minderåriga eller vansinniga, och högsta ”inseendet öfver alla fromma Stiftelser i Ri”ket; — och detta allt jemte och förutan den tlstöra och vidsträckta Jurisdiction, han utöfvar. i kraft af sitt DomareEinbete i den hö» Serskildta Utskottets Eetänkanden. 909 ga CanzliRätten (ett slags, lustitieRe vision) hvaruti äro tvenne afdelningar, nemligen elen allmänna, eller den som anses för egentlig laga domstol (Court of Common Lory) och den särskilda, som kallas Billighets domstol (Couu of Eqvity).
Det hufvudsakligaste inkastet, som af Friherre Boye blifvit gjordt, ej mindre mot dessa jemföreiser, än mot Utskottets förhoppning, att den bästa, ja den enda rätta con^ tr>!I mätte ligga, jemte publiciteten, uti nationens rätt att pröfva Ministrarnes åtgärder, innefattas i följande: ”Der (i England och America) samlas lagstiftande magten en gång hvarje år, och utöfvar sjelf en sträng granskningsrätt 5 då vi åter kunna hafva fern år imellan hvar Riksdag, och hafva i dessa dagar hört, att vår granskningsrätt icke ens tillhör oss sjelfva, utan personer, som våra Electorer äga att utnämna”
Med förbigående af hvad sista hälften af inkastet innehåller och. åberopande hvad Utskottet längre ofvan derom yttrat, får Utskottet rörande förra hälf&en deraf anföra, ett den författning, som gäller om tiden för Engelska Parlamentets sammankomst, stådgar eodaat, att ett nytt parlament skall kallas inom tre år ej ter det förras upplösning.
Det är sant, vanligen ställes Bevillningen så, att regeringen nödsakas kalla nytt parlament hvarje år; men lika sant är äfven, alt vi, sedan vår Constitution infördes, icke sett den fastställda Terminen af fem år förOyta efter den ejna Pviks. Bihang till RiksSt. Prat, Igq-igiS fr-Je Sami.
N:ro 115, jlö. jio Stnkildta UtsJiOtt«ts EetänJtanåtn.'
Sagen, innan en ny varit i verksamhet; oell skulls täta Riksdagar i en framtid komma att anses för välgörande, så är det att förmoda, att de äfven lära inträffa.
Då Särskilta Utskottet i de gjorda anmärkningarna således hvarken funnit uppgifter, som kunnat vederlägga dess egna, eller trott sig der varseblifva
Deduetioner eller skäl ledande till en annan öfvertygelse, än den Utskottet redan, såsom tillhörig dess pluralitet, i Betänkandet framställt, är det för Utskottet angenämt att nu få förklara, hurusom Utskottet, utan ändring, förblifver vidi dess ofvannämnda, med berådt mod och i bästa afsigt gifna Betänkande.
I sådan sinnesförfattning blir det äfven möjligt för Utskottat att bestå den af någon bland de anmärkande gifna vinken till jemförelse med ett Utskott vid någon föregående Riksdag, »om varit nog
Svenskt att afslå förslag af förment lik» beskaffenhet med det som Särskilta Utskottet nu haft äran uppgifva.
Afven Särskilta Utskottet är nog Svenskt för att i Fäderneslandets sak fatta omdömen och tillstyrkanden efter dess ledamöters bästa förstånd och öfvertygelse 5 och, då, såsom en lätt förklarlig följd af olika förmögenheter eller tänkesätt, det, som Utskottet tror leda till Svenska frihetens bibehållande Och Nationalkraften» utveckling, af andra blifvit ansedt sorn farliga försök deremot, och en framställning i sådana ämnen funnits oväntad och egentligen förtjent af ott kort afslag, så finner sig Utskottet i dess a hårda bedöm - Serskildta Utskottets Eetänkandsm 911 mandén icke så mycket böra se ett oförtjent misskännande, som uttryck af den irves för Sverige och al!t Svenskt, som kan lifva en Talare äfven ti;i misstag i sjelfva d n
Sak som discuteras.
Utskottet, sorn förnummit huru förra Ständer önskat att den begärta Commitén, för att så mycket säkrare vinna ändamålet, mått® arbeta utan hinder af gällande lagar och författningar, har af sådan anledning trott sig, med bibehållande af ali tillbörlig aktning för Jagarne, likväl kunna föreslå utvägar, de der möjligen medföra nödvändigheten att ändra några ord i Regeringsformen, uå ändamålet är att med rent Svenskt intressse befordra afskaffandet af en mangi tjänster, utan synnerlig nytta, dera Nationen ej har råd eller ens utväg att underhålla.
Utskottet af denna anledning hafva gjort sig förtjent att icke anses för nog Svenskt, så står det Riksens Ständer öppet, att förkasta dest Betänkande, och Ledaraöterne skola då åtnöjas med den egna tillfredsställelsen att hafva med redligt sinne börjat och fulländat sitt arbete.
Ständer varder detta vördf-mma utlåtande härmed öfverlemnadt, under tillkännagivande, att Herr von Rosén och Biskopen Doctor Ahnqvist, äfven vid detta tillfälle, hvar för sig, åberopa dera* vid sjelfva Betänkandet fogade Reservationer.
Utskottets Betänkande»■ Vördsamt
Då Serskildta Utskottet den g
Mars innevarande år första gången sammanträdde, beslöt Utskottet, på grand af Riksdagsordningens 24 §•« endast antaga en Cantzlist till bestridande af de vid Utskottets Car.tzli förefallande renskrifnings-göromål.
Imellertid, och då, under Riksdagens lopp, svårigheter yppades, att ifrån Boktryckeriet, som äfven sysselsattes med tryckningen af Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottets Expeditioner, , erhålla, utan allt för stor tidsutdrägt, färdiga de från Utskottet afgående Betänkanden, och dessas vidd gjorde det omöjligt för en enda Cantzlist att utskrifva alla Sex exemplaren deraf, nödsakades Utskottet att den 7 derpåföljande Aprill antaga till biträde härvid en Extra Cantzlist} och,som denne Tjensteman till Utskottets nöje och med ospard flit i Cantzliet tillhandagått, föranlåtes Utskottet att härmed hos Riksens Höglofliga Ständer vördsammeligen anhålla, att arfvode anatte honom beviljas ifrån antagningsdagen, efter den grund, som blifvit följd vid andra Utskotts Cantzlier, der ett lika förhållande inträffat.
Serskildta Utskottets Betclnkandån. 9*5 Riksens Högloft.
Ständers Serskildta Utskotts Betänkande, angående föreslagen förändrad reglering med aflöningcn för Kr ono-uppbär dsniännen i Rikets Städer.
Uti ett frän Vällofl.
BorgareStåndet den 50 sistl.
April! till Särskilta Utskottet remitteradt Memorial har Herr M. L.
Eklund, i sammanhang med de under detta Riksmöte väckta motioner om biträde af Statens medel till aflöning för KronoUppbördsmännen i Rikets Städer, och sedan Högloft.
Stats- och Bevillnings-Utskotten, uti deras öfver detta ämne afgifna Betänkanden, icke funnit skäl tillstyrka antagandet af det uti dessa Motioner för bemälte Uppbördsman föreslagna aflöningssätt, med anledning af 56 §.
Riksdagsordningen, uti ytterligare motion på anförde skäl föreslagit, att, der så ske kan, Kronans Uppbördsmän mätte komma att verkställa både Stads- och Lands-uppbörden, eller ock att, der, i anseende till Städernas större betydlighet och folkmängd, sådant icke låter sig verkställa, hvarje person, sam är med.
KronoUppbördsverket i desamma sysselsatt, måtte, såsom varande i Statens allmänna tjenst, utan åtskilnad på Stad och Land,, af Staten r.flönas.
Särskilta Utskottet, som endast fått sig af Riksens Höglofl.
Ständer uppdraget att föreslå grunder för en förändrad reglering af den inre Administrationen i allmänhet, och som, enligt dess i öfverensstämmelse med detta uppdrag antagna grundsats för dess åt - 914 Serskildta.
Utskottets Betänkandtn, gärder, icke ansett sig böra föreslå förändringar eller tillökningar å några vissa Tjenstewanna Stater, hvilkas bestämmande torde böra tillhöra en för detta ändamål blifvande Comité, har så mycket mindre funnit sig böra ingå i pröfning om det uti ofvanberörde remiss gjorda förslag i afseende på aflöningssättet för Kronouppbördsntiännen i Städerna, som .Riksens Hoglofl.
Ständers Stats- och EeyilJnings-Utskott, till hvilkas utlåtande de n" åtskiliige Städernas Fullmäktige vid detta Riksmöte i samma ämne tillförene gjorda lr- 'i m r blifvit remitterade, uti deröfver afgifni Retin banden, hvar för sig, redan anfört de skäl, Utskotten anlett leda til? afslag å yr> adt biträde af Statens medel för bemälte Uppbördsman.
Det förra, elier StatsUtskottet, har uti Utlåtande af den 12 Februari innevarande år förklarat, att, som Rikets Städer i allmänhet, vid deras priviligierandst, fått sig tillagde vissa inkomster och förmonsr, som blifvit upptagne och beräknade att utgöra tillgång för deras Tjenstemäns aflönande, StatsUtskottet funnit sig på sådan grund icke kunna tillstyrka, att någon aflöning på Rikets Stat för Städarnas Uppbördsbetjening bestås; äfvensom Bevillningsutskottet, i hvad särskilt angår föreslagen förhöjning å Procenten af Bevillningsmadlen för deras uppbörd och redovisning m. m., uti Betänkande af den 11 sisth Mars förklarat sig hvarken kunna föranleda till minskning i d_en påräknade BevillningsSumman, eller tillstyrka särskilta afgifter för Uppbördens bestridande.
Serskildta Utskottets Eetänhanden.
Vid sådant förhållande, och då dessa Utskott hast varit i tillfälle att ifrågavarande ämne till alla dess delar pröfva, har Särskilta Utskottet, med åberopande, äfven för des* del, af de uti förbemälde
Utskotts öfver detta ämne afgifoa Betänkanden anförde skäl till afslag för närvarande å det gjorda förslaget om UppbördsBetjeningens i Städerna aflönanda af Staten, ansett sin åtgärd i denna del böra inskränkas inom Vördsam Hemställan till Biksens Högloft.
Ständer kunna komma att uppdraga utarbetandet af en detaljerad reglering af Embeten och Tjenster m. m., öfverlämnäs, till bedömmande, huruvida, vid skeende reglering äfven med Uppbördsverket, det föreslagna biträdet af Statsmedlen för merbemäldte
Ständers Serskildta Utskotts Betänkande angående föreslaget antagande af ett ökadt antal Betjening vid »LandsCantzlierne och LandsContoiren.
Ridderskapet och Adeln den 24 sistlidne Februari till Särakil* pi 6 Serskildta Utskottets Betänkanden. ta Utskottet remitteradt Memorial, har friherre Fock, Berndt Wilhelm, på skäl, som det förut, den 5le Januari, rörande samma ämne uppläste och till StatsUtskottet remitterade Memorial innehåller, förnyat sin af sistnämnde Utskott afslagna begäran, att utvägar måtte sökas till aflöning för ett ökadt antal betjening vid LandsCiantzlierne och LandsContoiran; anseende Friherren, genom de i senare åren, af flerahanda anledningar, Kier än dubbelt ökade göromålen vid dessa Verk, hafva blifvit nödigt, att tvenne LandsContoirsskrifvaret och en LänsNotarie med Löner på Stat och befordringsrätt antagasj hvarförutan det förmodas blifva omöjligt att, med den drift och ordning, som vederbör, sköta de ärenden af mångfalidig art och angelägenhet, som pä Landshöfdingarnes afgörande ankomma.
Särskilta Utskottet, som ansett sig böra med besvarandet af denna Remiss uppskjuta, till dess det allmänna Betänkande, hvilket tillhört Utskottet att afgifva, rörande grunderna för en ny reglering af Statens Embeten och Tjenster, blifvit öfverenskommet och affattadt, får, sedan nyssnämnde Betänkande numera blifvit till Riksens Högiofl.
Att göromålen vid LandsCanlzlierne och LandsContoiren i senare tider betydligen tilltagit, anser Utskottet vara oneklig!, utan att Utskottet derföre vägar af denna enda an - Serskildta Utskottets Betänkanden. 917 ledning tillstyrka ett tillsättande af flere Tjenstemän derstädes, hvarmed förlägenheten, enligt Utskottets tanka, endast till en del och för någon tid hlefve afhulpen.
Denna öfverklagade tillväxt i göromål förspörjes nästan utan undantag inom samtelige Rikets administrativa Verk, allt efter deras olika beskaffenhet och vidden af deras befattningar.
Att genom Tjenstemännens förökande komma Verken tili hjelp, vore i Statsverket» närvarande belägenhet omöjligt, och Riksens Ständers allvarligt förklarade önskningar åsyfta tvärtom indragningar och minskning af Tjenstemännens antal.
Af enahanda tanka med Friherre Lock, alt den tilltagande mängden af göromål egentligen har sin grund i de täta föi ändringarne af Ekonomiska lagar och stadganden, har derföre Utskottet, som bort , tili följe af Riksens Höglofl.
Ständers uppdrag, afgifva förslag till en med ofvannämnde åsyftning instämmande ny reglering af EmbetsVerken, antagit som nödvändigt vilkor, att genom utarbetningen af ett nytt ekonomiskt Lagverk, som skulle innehålla få men bestämda stadganden och föranleda enkelhet och redighet vid deras tillämpning, en sådan gÖromålens oformliga tillväxt för framtiden måste förebyggas.
Då denna åtgärd hunnit att af den föreslagna Comitén vidtagas och, i sammanhang dermed, den sålunda möjlig blifvande nya methoden för ärendenas behandling kommit i utöfning, förmodar Utskottet, att det nu uppgifna behofvet af, en större betjening skall, äfven ^ig Serskildta Utskottets Betänkanden, vid Landshöfdinge-Embetena , försvinna.
I alla fall lär det endast kunna tillkomma den blifvande Comitén, att, vid uppgörandet a£ de nya Staterna för framtiden föreslå en sådan tillökning, sorn den begärda, derest den skulle finnas nödig, och Comitén genom indragningar på andra ställen skulle vara i stånd att anvisa utvägar till lönings-anslag.
Af dessa sammanlagda orsaker, linner sig Utskottet, som icke kan pröfva några detaljer af den blifvande Tjénstemsnna-Staten, och tili hvilket det ingalunda kan höra, att, oafsedt dess för framtiden gifna allmänna förslag, projectera ändringar eller tillökningar i någon viss af de nuvarande Stater, så mycket mindre kunna tillstyrka de föreslagna 2ne LandsContoirsskrifvarnes antagande, sorn LandÄCcEtoiiren redan äro försedde med en Länsbokhållare och göromålen med den redan bsfinteiige
Betjeningen torde kunna medhinnas under den tid, som kommer att förflyta innan den nya regleringen varder till Kongl. Maj:t och Riksens Ständers pröfning öfverlemnad.
Beträffande den andra delén äf Friherre Focks förslag, nemligen att vid LandsCantzlierne en LänsNotarie matte å Stat varda tillförordnad, så ser sig väl Utskottet af ofvan anförda grunder hindradt, att i denna detaljfråga något bestämdt tillstyrkande afgifva; men, då Utskottets yttrande häröfver blifvit fordradt, får Utskottet, till följe deraf, anföra: att, ehuru sjelfva mängden af göromål vid LandsCantzlierne ieke lämpligen torde Serskildta Utskottets Betänkanden.
919 tunna åberopas såsom skäl till den föreslag, na tjenstens inrättande, då LandsSecreterarne, mera än de fleste andre Tjenstemän i samma förhållande, äro genom de ansenliga extra inkomster, som för Communicationer, Expeditionslösen m. m. dem tillflyta, i tillfälle att antaga, mot särskilt betalning, så många personer till enskilt biträde, som dessa Expeditioners utskrifvande kräfver; andre anledningar förekomma att i denna del taga förslaget under närmare öfvervägande.
Det har synts Utskottet, som fordrade den allmänna och enskilda säkerheten, att de vigtiga frågor, som vid LandshöfdingeEmbetena afgöras, aldrig fingo till slutlig och hufvudsaklig handläggning öfverlämnäs åt personer, som icke äro i Rikets tjenst anställda, till kunskaper och skicklighet bepröfvade och för deras åtgärder vederbörligen ansvarige.
Likväl är vid nuvarande sakernas ordning, då LandsSecreteraren är vid Länets Cantzli den ende offentliga Tjensteman, ofta oundf gängligt, att nyssnämnde obehöriga förhållande inträffar, och det åtmindstone hvarje gång som LandsSecretevcren af sjukdom eller Embetsresor, de der icke sällan påkomma, hindras att sjelf sin tjenstebefattning utöfva.
Hans närmaste man är då en LandsCantzlist, hvilken, ehuru ägande ett ringa löningsanslag af 66 Rd. å Stat, icke destomindre är att anse endast som Secreterarens enskilde skrifvare, emedan han hvarken är med fulimagtj försedd, eller äger befordringsrätt, eller, lika med andra Tjenstemän, är i och för sitt antagande un* 920 Serskildta Utskottets Betankanden. derkastad några prof lill utrönande af skicklighet eller kunskap.
Emedlertid inträffar xnerändels, då t. ex.
LandsSecreteraren är Landshöfdingen på Embetsresor följaktig, att denna person pröfvar och afgör de Cantzliärenden, som icke kunna till Landshöfdingen återkomst uppskjutas, utan måste af Erabetet, under dess frånvaro, med slut afhjelpas.
Att detta kräfver ändring, lär icke bestridas; och det är af sådan anledning, som Utskottet för sin del finner lämpligt, att den Comité, sorn kommer att utarbeta planen för tjensteregleringen, göres uppmärksam på nödvändigheten att vid LandsCantzlierne tillsättes en LänsNotarie på Stat, med Fullmagt, ansvarighet och befordringsrätt, emellan hvilken Tjensteman och Secreteraren en sådan fördelning af göromålen komme att af Landshöfdingen göras, soni localomständigheter kräfva.
Såsom vilkor för antagandet härtill, borde då stadgas sådana prof. som äro foreskrifne för deni, hvilka söka inträde i Andra Likets Publika Verk; och till den nödiga aflöningen torde något serdeles betydligt anslag icke erfordras, då, genom nyssnämnde göromålen» fördelning, en del af Sportlarne, hvilka nu ensamt tillfalla LandsSecreteraren, tord^e blifva för Länsnotarien att påräkna, och det arfvode, som nu uppbäres af LandsCantzlisten, kunde inbegripas i den nya Lönen, helst skrifvarehjelpen bör af Secreteraren och Notarien, hvilka uppbära Lösen, bestridas, och således LandsCantzlist-arfvodet från Staten utgå.
Serskildta Utskottets Eetänkanden. 921 Dock varder detta allt Riksens Höglofl.
Ständers egen profning vördsammeligen understäldt.
Stockholm elen 17 Juni 1818. R. H. S.
Serskildta Utskotts Betänkande i anledning af gjordt förslag till de Norrländska Länens sammanslående.
Uu ett från Hedervärda BondeStåndet den 18 sistlidne månad till Serskildta Utskottet, med anledning af 56 §.
RikdagsOrdningen, remitteradt Memorial, har Riksdagsfullmägtigen Behr Abrahamsson från WestcrNorrland andragit, hurusom den år 1810 i Norrland skedde Länefördelningen, hvarigenom de tvenne Länen VesterNprrland och "Vesterbotten blefvo delade i tvenne
Län hvardera, eller tillsammans fyra, icke skall hafva uppfyllt det dermed åsyftade ändamål, som förmodas hafva varit, dels att bereda Invånarnes lättnad medelst en närmare väg till Residenset, del* äfven befordrande af större ordning och landets skyndsammare uppodling.