Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet någorlunda träffat den rätta medelvägen; hvadan, och då den föreslagna underdåniga anmälan hos Kongl Maj:t synes Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.-o 61. 7 deslo mindre behöflig, som Lotlförsäljarne i allt fall blifva skyldige alt uppgifva sina inkomster till taxering, Utskottet anser sig böra vidblifva hvad härom redan är vordet föreslaget. pag 18.
Doctorer, Medicinae- &c. I den öfvertygelse, att
Läkare ej i allmänhet äro bättre lottade än deras vederlikar inom vetenskaps-idkarnes område, och således ej heller påkalla några undantags-lagar, har Herr Halling tillstyrkt, att stadgandet rörande Medicinae
Doctorer eller Läkare med praetique utom tjensten må undanröjas, och desse beskattas efter den allmänna grunden för Embets- och Tjenstemän, som uti 2 § är bestämd; men Utskottet har icke funnit skäl att tillstyrka någon förändring uti hvad nu gällande Bevillnings-Förordning härom stadgar. pag. 20.
Inom Ridderskapet och Adeln har Herr Stuart, F, C, ansett obilligt att förhöja afgiften till 33| R:dr, och yrkat nedsättning deruti till hvad förut varit bestämdt, eller 25 R:dr, såsom redan nog högt; och inom Borgare-Ståndet hafva Herrar Halling och Leffler äfvenledes ansett ifrågavarande afgift icke böra förhöjas; hvarjemte Herrar Bååth" oc\\
Ekerman sig deröfver yttrat.
Vid öfvervägande häraf, har Utskottet icke funnit anledning att frånträda hvad i afseende härpå redan blifvit föreslaget. pag. 21.
Judar och Utlänningar.
Under åberopande af erfarenhet från andra länder, hvarest finnes stadgadt, att hvarje utlänning, som besöker landet, för att idka någon slags rörelse, måste erlägga afgift efter den högsta tariff denna rörelse är underkastad, har inom Ridderskapet och Adeln Herr Rosenblad, Bernhard, yrkat, det förslaget i denna del måtte erhålla följande lydelse; ”Judar och Utlänningar, som med serskildt tillstånd resa omkring i landet och afyttra nipper eller idka handel, handtverk eller annan rörelse, erlägga minst 5o Riksdaler,” samt att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Öfver-Ståthållare-Embetet och Läne-Styrelserna, jemte öfrige 8 ficvilhungs-Utskottets Utlåtande.
N.o 67.
Autoriteter åläggas noga tillse, att inga andra än de, som erhållit tillstånd, drifva någon sådan rörelse, samt att den, som, det oaktadt, dermed beträdes, belägges med böter, motsvarande tiodubbel bevillning och förvises landet; inom Borgare-Ståndet bar Herr Halling föreslagit följande stadgande: ”Judar och Utlänningar, sorn resa omkring i landet och, för egen räkning eller såsom utskickade för andra, utbjuda eller sluta handel om, efter eller utan medhafvande prof, utländska varor eller eljest drifva handel, erlägga 5o Riksdaler, som betalas i grunse-orten, der de erhålla första resepasset.
För att undgå ansvar såsom för oloflig handel i allmänhet, böra sädane personer alltid vara försedde med vederbörande Svensk myndighets resepass, sorn upptager när och hvarest berörde afgift för året är betaldhvarjemte Herrar Ekerman och Bååth sig i ämnet yttral; och inom Bonde-Ståndet bar Nils Strindlund yttrat, att då Handels-Expediter från flera utrikes orter besöka våra större städer och der vanligen af O yttra icke obetydliga partier af egne eller deras hufvudmäns varuartiklar, utan att vidkännas någon slags bevillnings-afgift för en rörelse, på en gång så fördelaktig för deni och menlig för den inhemska industrien, men likväl Handels-Expediter härifrån, å flere utrikes orter, erlägga höga afgifter, för att i handels-ärenden der få sig uppehålla, det alltså vore nödigt, att Utskottet härutinnan sökte afhjelpa en sådan olikhet i våra beskattningslagar emot hvad utomlands brukas.
För att med mera säkerhet kunna påräkna, att den ifrågasatte beskattningen må blifva tillämpad, har Utskottet funnit skäligt, i afseende härpå, föreslå följande redactions-förändring:
Judar och Utlänningar, som resa omkring i landet och, efter eller utan medhafvande prof, för egen räkning eller såsom utskickade för andra, utbjuda eller sluta handel om utländska varor, eller eljest drifva handel, erlägga minst R:dr 5o, som betalas i gränseorten, der de erhålla första resepasset.
För att undgå ansvar såsom för oloflig handel i allmänhet, böra sådane personer alltid vara försedde med vederbörande Svensk myndighets resepass, som upptager när och hvarest berörde afgift för året är betald.
Genom hvilket sålunda föreslagne stadgande, Utskottet för sin del anser frågan om underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t i ämnet böra förfalla. pag. 21. Bevillnings-Utskottets Betänkande IV.-o 61. 9 pag. 21.
Krögare oell Krögerskor m. fl. Inom Borgare-Ståndet liar blifvit anmärkt, dels att den föreslagna förhöjningen i afgiften syntes nog hög, och dels att behofvet påkallade en förändrad föreskrift i afseende på säkerheten för algi flens behöriga utgörande, synnerligen af de redan antagne näringsidkarne, och inom Bonde-Ståndet är yrkadt, att då, för ändamålet af en jemn och rättvis beskattning, icke vore nog att i detta afseende hafva skiljt emellan Stockholm och Götheborg samt Rikets öfrige släder, hvilka lill storlek och rörelse äro så betydligt olika, vore en tredje dass, för bevillniugens bestämmande närmare efter rörelsens beskaffenhet, af nöden.
Under öfverläggning härom har Utskottet icke funnit någon annan föränd ling vili dess redan afgifne förslag böra ega ram, än att Utskottet härmed föreslår, att, i stället för aldra momentet vid ofvannämnde rubrik, uiå i blifvande Bevillnings-Förordningen införas en så lydande föreskrift:
Som delta är en afgift', hvilken icke får afkortas, så åligger det den, som meddelar tillståndsbref, ali genom antagande borgen försäkra Kronan om afgiftens utgörande.
En sådan säkerhet bör årligen förnyas, vid påföljd af tillståndels förlust.
De redan antagne näringsidkare af denna class, vare sig Borgare eller andre, åligger enahanda skyldighet i afseende på borgens ställande och dess årliga förnyande, så vida rättigheten vill bibehållas.
Den, sorn vill undgå borgens ställande för året, vare skyldig att förskottsvis betala afgiften så snart Taxering för sig gått. 18 §. giag. no. Inom Borgare-Ståndet har Herr Hallgren yrkat ett sådant tillägg vid denna §., att slädernes till allmänt behof anslagne byggnader må befrias ifrån bevillning; men då en .sådan föreskrift uti denna §., som endast handlar om afgifternes utgörande, men ej om undantagen derifrån, icke synes lämplig, och det af Rikets Ständer redan fastställde ^:de mom. af 162 §., uti 4:de Artikeln, innehåller ali den bestämmelse, sorn i afseende härpå kan anses erforderlig, så lärer berörde anmärkning icke föranleda till något ytterligare stadgande i ämnet.
Prot. 18B4 och l835.
5 Sunil. 1 slfd. 2 Bandet. jz:te Hiiftet. 2 IO Bevillnings-Utskottets Betänkande N;0 61. 26 §. pag. 28.
Hos Ridderskapet oell Adeln liar Herr Stuart} F. C.} yrkat, att uti det af Utskottet föreslagne 3:dje moment orden; ”dock ej linder En R:dr 24 sk.” tnå uteslutas, med afseende derpå, att arrenden af smärre Krono-lägenheter, såsom exempelvis fisken, de der betala i å 2 U. lax, sannolikt skulle korn*- 111a alt nedläggas, om arrendatorer lill hvarje sådan lägenhet derföre komme alt betala En R:dr 24 sk. i bevillning, samt inom Preste-Slåndet liar Herr Prosten Stenhammar ansett ett sådant förtydligande nödigt, alt, i händelse ej blott en åttondedel af fasligliets-bovillningcn skulle bestämmas såsom arrendatorns afgift, en återgång borde ske till bestämmelsen i 1815 års Författning; ”att arrende-summanj beräknad i penningarom den är bestämd i persedlar eller tjenstbarheterj afdrages från räntan af egendomsvärdet, efter fyra procent.”
Då Utskottet ansett föreskriften i i:sla momentet, om afgift af arrendatorer, ega nödig fullständighet, så finnér Utskottet icke skäl att, i anledning af Herr Prosten Stenhammars anmärkning, tillstyrka någon förändring deruti; hvaremot Utskottet, på de af Herr Stuart anförde skäl, får föreslå, alt från ofvannämnde 3:dje moment, orden: ”dock ej under En R:dr sif sk./’ må uteslutas. 27 §. pag. 28.
Arbetsfolk.
Så väl hos Ridderskapet och Adeln som inom Borgare- och Bonde-Slånden har den af Utskottet föreslagne förändring i afgiften för ogifta Qvinnor och Enkor utan minderårige barn blifvit klandrad, hufvudsakligen ur den synpunkt, att då bevillningen i allmänhet icke blifvit förhöjd, det syntes besynnerligt, alt öka afgiften för denna vanlottade dass, bland hvilka flere utan eget förvållande kunde blifva i saknad af årstjenst; och som Utskottet, vid närmare öfvervägande al hvad sålunda och 1 öfrigt härvid blifvit anfördt, funnit skäligt all frånträda sitt förslag om förhöjning i afgiften, så får Utskottet härmed tillstyrka, att vid stadgandet härom i nu gällande Bevillnings-Förordning må förblifva.
Bevillnings-Utskoltets Betänkande N:o 61. pag. 28.
Ad vocaler.
Inom Borgare-Ståndet har blifvit yrkadt, dels att närmare borde bestämmas hvad med Advocal förslås, dels alt första classens afgift måtte förhöjas, och dels att benämningen borde förändras till: ”Advocater eller Sakförare, ” såsom enklare och bestämdare, samt att tillägget: ”sorn med laglig rätt” må uteslutas, hvilken senare anmärkning äfven blifvit hänförd lill Advocater i städerne.
Å hvad sålunda blifvit anmärkt har Utskottet ansett sig i så måtto böra fästa afseende, som Utskottet nu skolat föreslå, att denna rubrik må erhålla följande förändrade lydelse:
Advocater och Sakförare, som biträda med utförandet af andras talan ; hvilken förändring äfven torde få tillämpas för Advocater i städerne. pag. 3o. Inspectorer m. fl. Inom Preste-Ståndet har blifvit yrkadt: att hemmansvärdet, men ej hemmantalet må ligga till grund vid bestämmandet af Rättare-bevillningen: att enahanda förhållande borde ega rum i afseende på den i Bevillnings-Förordningen näst förut upptagne classification: att Bokhållare och Skrifvare, som åtminstone å landel gemenligen lyda under den egentlige'förvaltaren och äfvenväl äio helt olika lönta, borde serskildt classificeras, hvarigenom den fördelen skulle uppkomma, alt classerne för de olika slagen blefve färre och taxerings-ålgärden mera förenklad, samt att det vore rättast, att Inspectorer och Fogdar taxerades efter sin lön.
Då bevillningens bestämmande efter hemmantalet ostridigt medför mera lättnad vid taxeringen, än om hemmansvärdet derföre skulle ligga till grund, hvilket dessutom synes mindre lämpligt, enär uti hemmans-uppskattningen ingår värdet af åbyggnader, ej sällan af den betydliga beskaffenhet, att en till hemmantalet mindre egendom kan vara vida högre uppskattad än en större, och den föreslagna serskilda classificationen för Bokhållare och Skrifvare skulle, i stället att förenkla taxerings-åtgärden, komma alt göra den ännu mera vidlyftig, samt, hvad angår taxeringen för Inspectorer och Fogdar efter innehafvande löner, de samma enligt nu gällande föreskrift äfven skola tagas i'beräkning, så finnér Utskottet sig, på grund häraf, föranlåtet att vidblifva hvad Utskottet härutinnan redan tillstyrkt. Bevillnings-Utskoltcts Betänkande IV.-o 6t. pag. 3i.
Lumpsamlare.
I afseende på den föreslagne classificationen, har inom Bonde-Ståndet blifvit anmärkt, att 3 R:dr i sista classen icke vore formycket, samt alt den lörsta borde förhöjas till 6 R:dr; men Utskottet liar icke funnit skäl att tillstyrka någon förändring uti de redan föreslagne afgiflerne. pag. 3i.
Skärkarlar m. fl. Emot Utskottets förslag i denna del bär, bos Ridderskapet och Adeln, Herr Stuart, F. C., anmärkt, alt första classen borde erlägga i högst 3 R:dr„ serdeles som de till denna rubrik börande personer förut ansetts lika med arbetsfolk; hvaremot, inom Borgare-Ståndet, Herr Leffler, med gillande af den föreslagne dass-indelningen, endast understöd t Johannes Johanssons motion, att Skärkarlar m. fl. i Bohus Län må ingå bland dem, som äro från bevillning befriade, så vida Bevillnings-Comileerne ej skulle finna något undantag härifrån möjligen kunna ega rum.
Då Utskottet icke funnit några skäl anförde, som kunna föranleda lill ändring i dess härutinnan afgifne förslag, så föranlåtes Utskottet detsamma vidblifva.
28 §_ pag. 3 "r. Till undvikande af tvätydighet vid denna §:s tillämpning, med afseende på den handelsrörelse, som bedrifves af Bönder och Hemmanegare i norra otterne, har Herr Prosten Holm yrkat, att derifrån må uteslutas ordenr ”och icke till afgift efter denna Artikel äro uppförde eller derifrån fritagne.
Vid närmare öfvervägande häraf har Utskottet funnit den yrkade förändringen nödig, emedan, vid tillämpningen af denna §. i dess närvarande skick, villrådighet skäligen kan uppkomma i fråga om afgift för handelsrörelse i ofvan uppgifne fall, då hemmansegaren blifvit påförd fastighels-bevillning efter a Ärt.; hvadan Utskottet, i öfverensstämmelse med berörde anmärkning, får hemställa, alt från nu ”och icke till afgift efter ifrån frit agne J’ må uteslutas. ifrågavarande § orden: detina Artikel äro uppförde eller der - Bevätnings-Utskottels Betänkande IV.-o 61. 32 §. pag. 36.
Då Grufvu-Disponenter ej äro alt betrakta annorlunda än såsom luspectorer, tiar, inom Ridderskapet och Adeln, Herr Stuart, F. C., föreslagit en 5:te dass, sorn bestämmer en bevillning af a R:dr, enär Grufvor finnas med vida inskränktare antal arbetare än efter den uppgifne f.de classen; hvarjemte inom Bonde-Ståndet blifvit anmärkt, att då de sfi kallade GrufvuDisponenterue — hvilkas åliggande för Grnfvu-Bolagens räkning är: alt hafva tillsyn öfver arbetarne efter bestämda grunder; alt inköpa genom upptagna förskottsmedel aila erforderliga materiaiier, såsom krut, stål och jern m. m.; att utskrifva req.visitioner på sådane ämnen, som af Interessenterne sjelfva kunna summanskjulas, samt slutligen, att uppgöra en redig liqvidation en gång om året — icke rättvisligen kunna åläggas bevillning för en befattning, som ej kan anses för annat än ett municipal-bestyr, borde, i händelse
Utskottet icke frånginge sitt ifrågavarande nya förslag till beskattning af Grufvu-Disponenter, Hisättas en 5:te dass med io arbetare till 2 R:dr och alla derunder vara fria; men som Utskottet icke funnit skäl att frånträda hvad det samma i i berörde afseende föreslagit, så hemställer Utskottet, att ofvannämnde anmärkningar må lemnäs ulan afseende. pag. 38- Skälvestgöthar, Inom Borgare-Ståndet bar blifvit yllradt, dels att benämningen Skål— veslgölhar borde förändras lill; Gårdfai i-handlande, och dels att den sista classen borde försvinna och 10 R:dr utgöra den minsta afgiflen för dylike handlande, som drifva en vidsträckt rörelse; äfvensom inom Bonde-Ståndet är anmärkt: att afgiften för resor lill Norrige vöre obillig, likasom den af Ulskoltet föreslagne förändrade classification;. alt benämningen ”Skälvcstgöthar” borde utbytas emot den af "Gårdfarihanätande Allmoge/’ såsom mera passande och anständig, samt alt orden:
"så framt denna handel kommer att fortfara" borde uteslutas.
Efter noggrannt öfvervägande af hvad sålunda och i öfrigt härvid’ blifvit anfördt, har Utskottet funnit de gjorde anmärkningarna icke innefatta några andra upplysningar, än som redan, vid Utskottets första handläggning af frågan, varit under skärskådande; hvadan Utskottet anser sig icke böra frångå hvad i afseende härpå blifvit föreslaget. >4 Bevillnings-Utskottets Betänkande N;0 61. 37 §. pag. 4°- Hos Ridderskapet och Adeln har Herr Gunther, Carl, anmärkt, att då egendoms taxeringsvärde ligger till grund för per mille-afgiftens utgörande, detta värde aldrig borde få understiga det belopp, hvarföre egendomen är intecknad, emedan egaren eljest får rättighet alt godtgöra sig sjelf för mer, än hvad han erlagt, hvarföre nödigt vore, att hvarje fastighetsegare, som är berättigad alt sjelf uppgifva värdet af sin egendom, genom någon föreskrift i Bevillnings-Förordningen erinrades, att vid denna uppgift rätta sig efter inteckningarnes belopp, med rättighet för Taxerings-Comileens Ledamöter, att, i händelse någon uppgifvit lägre värde på sin egendom, än hvartill det är kändt, att den är inlecknad, höja taxeringsvärdet till samma belopp som inteckningarne; äfvensom Herr Gunther, enär en allmän ränte-nedsättning nu allt mer och mer vore på vägen att tillvägahringas, dels genom åtskillige publika Cassör, sora utlåna för lägre ränta, och dels genom bildandet af Hvpotheks-Föreningar, jemte andre medel, ansett, att sex procents ränta nu mera icke borde vara normen för bevillningsafdraget, ulan att alla Capital ehvad de äro ullånte emot högre eller lägre ränta, skola vara underkastade enahanda bevillningsafdrag; uti hvilket ämne Herr Dalman, W. F., sig jemväl yttrat.
Då den yrkade egendoms-uppskattningen, i förhållande till inteckningarnes belopp, är alldeles stridande emot den antagne principen för fastig* hets-värdens bestämmande, och dessutom skulle i tillämpningen kunna medföra ganska äfventyrliga påföljder, serdeles med afseende på lån utur publika Cassör, samt enär de i nu gällande Bevillnings-Förordning stadgade grunder för bevillningsafdrag å ränta för skuld redan blifvit af R.
H. Ständer, vid pröfning af Utskottets Betänkande N:o 5 och Utlåtande N:o 15, angående grunderne för den blifvande allmänna bevillningen, godkände, så anser Utskottet, för sin del, berörde anmärkningar böra lemnäs ulan allt afseende. 38 §. pag. 4i.
Herr Halling har inom Borgare-Ståndet anmärkt, att, sedan
Disconterne upphört att beräkna högre än 5 procents ränta, borde utur denna §. utgå orden: ”äfvensom Disconterne, hvarest län gifvas pä kortare tid och der räntan vid länets utlemnande uppbäresmen BeVillnings-Utskotlets Betänkande N:0 61. i5 Utskottet liar icke funnit skäl att vid denna §. föreslå någon förändring. 39 §. pag. 4i.
Inom Ridderskapel och Adeln har Herr StuartF. C., under åberopande af de, uti dess vid Betänkandet N:o 5^ fogade Reservation, anförde skäl, yrkat ändring i i:sta momentet af denna §., emot hvilken anmärkningar så viii inom Preste- som Borgare-Stånden, på hufvudsakligen enahanda skäl, jemväl egt rum, Då den öfverklagade bestämmelsen af io procents bevillning för den utdelning, som öfverstiger sex för hundrade, egentligen har afseende på fördelen alt blott genom Capitals insättande i Actie-Bolag kunna draga en högre räntevinst, och denna bestämmelse följaktligen ej synes menlig för industrien i vanlig bemärkelse, men deremot tillskyndar
Staten inkomst af en dass medborgare, som företrädesvis kunna och böra bidraga till fyllandet af det allmännas behof; så anser Utskotlet sig icke böra gifva anledning lill någon förändring af nu gällande stadgande i ämnet. 40 §. pag. 4a.
Så väl inom Ridderskapet och Adelil som Preste- och Borgare-Stånden har anmärkning blifvit gjord emot Utskottets förslag, att bevillning bör erläggas af Testamenten och Gåfvor m. m., som endast uppgå till ett värde af ioo R:dr, samt inom Bonde-Ståndet har blifvit yttradt, alt 200 R:dr vore ett lämpligt minimi-belopp; hvarförutan blifvit serskildt anmärkt, nemligen: af Herr Printzenskjöld , Carl, att då i usta momentet bestämmes sex procent, och i 3:dje momentet förordnas, att för Testamente eller Gåfva af årlig ränta eller afkomst skall erläggas bevillning med Två procent utan afseende på till hvilken Capilalet är anslaget, skulle af detta senare stadgande kunna dragas den slutsats, att, utom förenämnde 2:ne procent, Staten alltid vore berättigad att äfven få 6 procent för sjelfva Capitalet, hvilket förhållande, som han dock ansett icke kunna vara meningen, gifvit anledning till tvister vid Domstolarne, der man å ena sidan påstått, att då Capitalet gifves till en person, men afkaslningen lill en annan, skola Gåfvotagarne vara frie från alla andra afgifter än de 6 procent, som erläggas för sjelfva Bcvillnings-Utskottets Betänkande N.-o 61.
Uapilalet, hvaremot å andra sidan blifvit yrkadi, att Slaten derutöfver är berättigad till 2 procents bevillning för afkomsten, hvilken mindre rimliga tydning
Aler föranledt, alt man derföre sökt tillämpa stadgandet sålunda: alt den person, som fått Capitalet, ej ansetts behöfva erlägga sina sex procent förr, än han kommit i full besittning af Gåfvan, då deremot den, som fått afkastningen, genast borde erlägga sina 2 procent; af Herr Domprosten Doctor Holmström: att motsägelse förefinnes emellan de serskilda momenten af denna såsom t ex., att i första momentet stadgas, att för ”FideiCommiss till andra än Makar eller Skyldeman i rätt ripp- och nedstigande led skall erläggas bevillning h 6 procenti fjerde Momentet, att af FideiCommisser, sorn tillfalla andra arfvingar än i rätt upp- och nedstigande led eller syskon och deras barn, skall erläggas lie procent; i andra Momentet, alt arfvingar i fjärmare led, än ofvan sagdt är, skola betala bevillning å sex procent af det Testaments- eller Gåfvovärde, sorn öfverstiger deras egen arfsdel, hvilket föranledt Herr Domprosten till framställning af den fråga: om testaments-värdet understiger deras arfsdel (d. ti. om de, i fall testamente ej mellankomniit, skulle erhållit större arf, än de 1111 erhålla) skola de då frikallas från all bevillning, eller skola de erlägga sådan, å 3 procent enligt f.de momentet? hvilket moment dock icke syntes handla om testamente, utan -om arfsmedel este intestato ; hvarföre Herr Domprosten, som uppgifvit exempel, att ingen bevillning blifvit erlagd för en sådan genom testamente förminskad arfslott, hvilket dock anses icke hafva varit Lagstiftarens mening, funnit behofvet påkalla en omredigering af dessa moment, för att åt redactionen i denna § gifva en större klarhet än den nu eger; samt af Herr Hallin g, att bland de fromma Stiftelser, sorn, enligt i:sta momentet, böra från afgift befrias, må upptagas: Kyrkor.
Vid pröfning af dessa anmärkningar och jemförelse sins emellan af de serskilda momenten uti denna §., har Utskottet, som icke kunnat finna den förmenta otydligheten deruti, ansett sig icke böra tillst}rrka någon annan förändring i dess redan afgifne förslag, än att näst efter orden:
Stipendii-fonder, må införas:
Med anledning af det förhållande, att Landtmarskalk och Talmän vid sista Riksdag icke undertecknat nu gällande Bevillnings-Förordning, harden framställning inom Bonde-Ståndet blifvit gjord, att, i händelse Herr Landtmarskalken och Tal männen nu mera icke anse sig, på fordom ö Iligt sätt, böra underteckna Bevillnings-Förordningen, Utskottet malte föreslå R.
H. Ständer, att denna Författning, å Ständernes vägnar, af samtlige Utskottets - Bevillnings-Utskoltets Betänkande N.-o 61. J? tels Ledamöter underskrifves, i det fall, alt bevillningen är fördelad och uppgjord rinder Ilikels Sländers sammanvaro, men alt eljest Banco- och Riksgälds-Fullmägtige ega alt Författningen underteckna; men då i Riksdagsordningens 72 §. tydligen finnes vara bestämdt, burn i nämnde afseende förhållas bör, anser Utskottet sig icke tillkomma att härmed taga någon befattning.
Slutligen har Utskoltet skolat vördsamt anmäla, alt, utom i de fall, der anmärkningar inom Preste-Ståndet egt rum, på sätt ofvan omförmäldt är, detta Riks-Slånd i alia öfriga delar bifallit och godkänt Utskottets Betänkande N:o 5y.
Åtskillige Ledamöters reservationer bifogas. Stockholm den 16 April i835.
Reservationer: af Herr Grefve H. v. Fersen: ”Under åberopande af de skäl Herr F. C. Stuart, uti dess, emot Bevillnings-Utskotlets Betänkande N:o 57, afgifne reservation, anfört, reserverar jag mig emot Utskottets beslut, i afseende på 3() §. 1 mom. samt 4° §■ 1 mom.
Bevillnings-Förordningen.”
Härmed förenade sig Herr Friherre L.
Boye, Herr Lands-Secreteraren Hatling samt Herr Prosten Doclor Grevillius; af Riksdagsfullmägligen Johannes Svensson från Jönköpings
Mag får reservera mig emot Utskottets beslul i afseende på irsla Art., att Utskottet vidblifvit sitt beslut, all undantags-innehafvare, som förbehållit sig lifstidsuppehälle af ett öfverlåtet hemman, skall fortfarande betala bevillning, då inkomsten deraf uppgår lill 100 Rrdr; äfven reserverar jag mig emot Utskottets beslut, att från 28 §. skulle uteslutas orden: ”och icke till afgijt efter denna Artikel uro uppförde eller derifrån fritagneemedan jag anser denna förändring mera föranleda oreda, än, som pluraliteten inom Utskottet förmenat, bidraga att förekomma all misstydning.
Denna förändring anser jag dessutom äfven kunna leda derhän, att Lnndtmannen, som iafyltrar sina egne produeter, för att dermed afbörda sig sine utskylder, kan af Be Bihang till R.
Prat. 1834 och 1835.
S Sand. 1 Afd. 2 Bandel. i2:te Häftet.
3 Bevillnings-Ut skottets Betänkande N.-o 6t. rednings- eller Taxerings-Comiteerne för denna åtgärd komma alt pålöias bevillning;” af Riksdagsfullmägtigen E. Pehrsson från Gefleborgs