Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Justitiae-Rådet Blom förklarade, det Herr General-Adjutanten icke skäligen borde föras till last de delar' af den klandrade Instructionen, som hufvudsakligen öf - 1003 Riksens Sländers verensstämma med 1S16 års Instruclion ; men för hvad Herr General-Adjutanten derifrån afvikit, samt för den såsom Commando-måi tillstyrkte föreskrift, rörande till Svensk hamn destinerade Handels-fartygs uppbringande till närmaste Stapelstad eller Tullkammare och deras ställande under Domstol derstädes, ansåg Herr Justitiae-Rådet, på de af Tit.
Robson anförde skäl, Herr General-Ydjutanten, jemte ersättnings-skyldiåhet, förfallen till förlust af tre månaders arfvode , och om de anmärkte politiska åsigterne, var Herr J ustitiae-Rådet äfven af samma tanka, som Tit, Robson.
Herr Justitiae-Rådet Poppius förenade sig i allo med Tit.
Robson.
Herr Presidenten Friherre Wirsen fann yäl, att Instructionen, ehuru tillstyrkt med afseende på allmän nytta, icke tillkommit i den ordning 8 §. i Regeringsformen föreskrifver och sålunda äfven i stridighet med 7 och i5 §§. i samma Grundlag, hvaraf ock den Särskilda följrl uppstått, att behörigt kungörande af Instructionen uteblifvit, samt att dess innehåll i någor måtto rubbat de i sådant ämne förut gällande Författningar, hvarförutan Instructionens verkställighet vållat skada för enskilda medborgare; men af 6 §. jemförd med de 5 föregående uti Ansvarighets-lagen ansåg Herr Presidenten sig destomera hindrad, att upptaga frågan om Herr Friherre Cederströms ansvar för Xmbets-förscclse i vidare måtto, än hvad den anginges Revisorers Berättelse, ioo3 skade-ersättning, föi’ mätande hvaraf, All— inanna Lagen borde blifva rättelse, soxn Herr Presidenten laxin det oförenligt med Ansvarighetslagens mening och med Lagstiftningexis S}7fte för Riks-Rättens verksamhet, atti detta eller aixdra lika eftertänkeliga mål ålägga penningeböter till belopp af några månaders arfvode; och förthy inskränkte sig Herr Presidentexi, att, i lormågo af i Cap. 12 §.
Rättegångs - Balken, döma Herr Friherre Cederström skyldig fylla ali skada, som för enskild man, i följd af den åtalade Instructionen tillkommit, hvilket ansvar, hvad anginge Handelshuset Skotte, gexiom den skedda liqvidationen väl komme att förfalla; men i öfrigt borde stå öppet, utan hixider af 8 §. i Ansvarighets-Lagen, derest någon annan, i följd af den nu åtalade Ämbetsåtgärden, skulle anse sig hafva lagligt ersättnings-axispråk att utföra, och instämde Herr Presidenten i öfrigt med Tit.
Robsoxi, i fråga oxn Friherre Cederströms mot mig gjorde anmärkning.
Herr Presidenten Friherre Löfvexiskiöld instäxnde tili alla delar med Herr Presidenten Friherre Wirsen.
Herr Presidenten Friherre Edelcrantz’s afgifne skrifteliga votuxn har jag funnit vara af den utförlighet och särskilda beskaffenhet , i afseende på deruti yttrade grundsatser, att jag ej trott mig böra underlåta att här införa detta votuxn ordagrant, lydande det samma, som följer: Emedan Re - 100-4 Riksens Stcinders geringsformens io(5 §,, efter hvilken de der uppräknade Ämbetsmän kunna för Riks-Rätt till ansvar ställas, i allmänna termer föreskrifver, att om någon af dem uppenbarligen handlat emot Regeringsformens tydeliga föreskrift, elier tillstyrkt någon öfverträdelse deraf och af andra Rikets gällande Lagar, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådane öfverträdelser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, skall densamma af RiksRätt dömas efter Allmän Lag och den särskilda Författning, sorn, till bestämmande af sådant ansvar, utaf Konungen och Riksens Ständer faststäld varder; så är det af sistnämde ordalydelse i min tanka ostridigt, att denna Författning är den, hvarefter ansvaret skall bestämmas; men att Allmänna Lagens tillämpning eger rum uti de i samma Författning uttryckligen uppgifna fall, samt vid Rättegångs-ordningens och dess formers iakttagande; så mycket mer, som, enligt ingressen af Ansvarighets-lagen, ”desse Ämbetsmän äro ej allenast såsom
Medborgare och för sine personer underkastade hvad Allmän Lag och Laga Stadgar bjuda, utan oek för sine rådslag och gerningar i och för deras Ämbeten, Konungen och Riksens Ständer ansvarige, på sätt Regerings-formen utstakar, och här nedanföre (i Ansvarighetslagen) stadgas.” ”Emedan dernäst denna Författning, eller, enligt .ordalydelsen, den Lag, hvarefter Revisorers Berättelse. ioo5 Ledamot af Stats-Rådet, Föredragande, samt den Ämbetsman Konungen allmänna befallningen med Commandomål uppdragit, skola för Ämbets-förseelser af Riks-Rätt dömas, vid bestämmandet af dessa Ämbetsmäns ansvar uttryckligen specielt nämner och uppräknar vissa förseelser, och tillika uttryckligen bestämmer det straff, sorn hvar och en af dem bör åtfölja, men uti 6 §. stadgar, att om Stats-Rådets Ledamot eller Konungens Rådgifvare i Commandomål uraktlåter, att de öfriga dem i Grundlagen uttryckligen föreskrifna, men i denna Ånsvarighets-lag icke särskildt uppräknade, pligter och föreskrifter iakttaga och fullgöra, ankomme det på Riksens Ständer, att hos Konungen göra sådan anmälan, hvartill 107 §. af Regeringsformen deni berättigar; så anser jag mig, såsom Ledamot i Riks-Rätten, nu tillhöra, att först pröfva, om Konungens General-Adjutant för Flottorne, Herr Friherre Cederström verjteligen begått någon af de af Riksens Ständers Justitire-Ombvulsman åtalade, samt uti Regeringsformens 106 §. i allmänhet, eller uti Ansvarigliets-lagen specielt uppräknade förbrytelser, och dernäst, i fall så befmnes, hvad ansvar derföre Ansvarighets-lagen bestämmer; hvaremot jag icke anser något annat åtal emot Herr Friherre Cederström för Ämhets-förseelse, hvarken i afseende på skyldigheten dertill, eller ansvaret derföre, kunna tillhöra min pröfning.” ioo6 Riksens St midén; ”Det påstående om Ämbetsfel, som emot Herr Friherre Cederström blifvit gjordt, innehåller dels att han, vid utfärdandet i Konungens Namn af en Instruction, den 8 April 1817, för Cheferne vid en KustbevakningsExpedition, obehörigen inför Konungen föredragit tillägg oell ändringar uti 1724 års Kongl. Reglemente för Tull-Uppsyningsmän och Jagt-Lieutenanter, samt uti 1774 års Seglations-Ordning, hvarigenom han skulle förbrutit sig emot 8 och i5 §§. uti Regeringsformen, dels att dessa tillägg och ändringar varit af lagstridig beskaffenhet och skadelig påföljd.”
I det förra afseendet, eller förbrytelsen emot 8 och i5 §§. i Regeringsformen, bör det således profvas, om Friherre Cederström vid detta tillfälle uppenbarligen handlat emot Regeringsformens ty deli gaföreskrift, h vilket genom slutet af 106 §. i samma Regeringsform uttryckligen bestämmes såsom vilkor för ansvars skyldigheten. 8 §. för esk r ifver, att uti Stats-Rådet böra föredragas frågor och förslag, om nya Allmänna Författningars vidtagande, och om upphäfvande och förändring af de förut gällande.
Då nu en Instruction för Irenne Kustbevaknings-Chefer icke utan missbruk af ord kan kallas en Allmän Författning, då icke eller en ändring uti förut gifven Instruction, än mindre ett tillägg deruti, kan, utan missbruk af ord, kallas upphäfvande eller förändring af en All - Revisorers Berättelse.
Allmän Författning * kan jag icke anse Herr Friherre Cederström hafva i närvarande fall Uppenbarligen handlat emot tydliga föreskriften uti 8 §. af Regeringsformen, hyars 83 §. uttryckligen stadgar, att Grundlagarne skola i hvarje särskildt fall, efter deras ordalydelse, tillämpas.” ”Vidare stadgar väl i5 §. i Regeringsformen, att den Ämbetsman, ät hvilken Konungen allmän befattning med Commandomål uppdragit, bör, då hans mening med Konungens beslut icke öfverensstämmer, fota sina yttranden och råd till ett Prolocoll; men häraf, samt af hvad denna §. för öfrigt innehåller , finner jag ingen laglig grund till åtal emot Herr Friherre Cederström, emedan hans tanka icke varit ifrån heslutet skiljaktig.” ”Dernäst har åtalet blifvit grundad! derpå, att de uti Instructionen införda ändringar och tillägg varit lagstridiga och af skadlig påföljd.
Det återstår således, att i detta afseende pröfva, om Friherre Cederström, genom utfärdande af Instructionen, tillstyrkt någon öfverträdelse af Regerings-Formen , eller andra Rikets gällande Lagar, eller underlåtit att gora föreställningar emot sådane Öfverträdeiser, hvilket genom slutet af 10Ö §. i Regerings-Formen uttryckligen bestämmes, såsom vilkor för ans vars-skyIdigheteil i detta fall.” 2 Sami. 2 B - 65 ioo8 Riksens Ständers ”Om Jess påstådda stridighet emot Regerings-Formen, har jag redan yttrat mig.
I afseende på andra Rikets gällande Lagar, har det blifvit yrkadt, att denna Instruction innehåller vissa omständigheter, sorn icke äro enlige med 1724 ärs Reglemente och 1774 års Seglations-Ordning, och att således en öfverträdelse af dessa Lagar blifvit vid dess utfärdande tillstyrkt och begången.
Om ett beslut hos Konungen skulle tillstyrkas, sorn stridde mot de Lagar, till hvilkas stiftande Konungs och Ständers gemensamma bifall fordras, hvilka Konungen således icke eger rätt att ändra, då skulle man kunna sägas tillstyrka en' öfverträdelse af Rikets gällande Lagar; men att Konungen, då Hans Majrt uppliäfver eller förändrar någon oeconomisk Författning, som han eger rätt att ensam stifta, skulle sägas Öfverträda den förut gällande Författningen, strider emot allt vanligt bruk af vårt språk, i anseende hvartill icke eller Konungens Rådgifvares tillstyrkande kan, i min tanka, kallas tillstyrkande af en sådan öfverträdelse.
Jag hyser således den öfvertygelse, att ordalydelsens tillämpning af 106 §. i Regerings-Formen, angående öfverträdelser af Rikets gällande Lagar, icke kan, utan missbruk af ord, utsträckas till. upphäfvande eller förändring af sådane Oeconomiska Stadgar, hvarom här är fråga.” ”Dernäst kan jag icke eller anse, att i närvarande fall något upphäfvande, någon verkelig förändring af gällande Oecouomiska Revisorers Berättelse. i oo g Författningar egt rum, emedan den nu åtalade Instructionen föga skiljer sig ifrån den i Stats-Rådet utfärdade, af Föredraganden för Finance-ärenderne contrasignerade Instruction af den 8 Maji 1816, genom hvilken redan vissa omständigheter af 1724 års Reglemente och 1774 års Seglations-Ordning blifvit förändrade, och hvilken således Herr Friherre Cederström egde rätt att anse som gällande.
Den liufvudsakliga skillnaden emellan dessa tvänne Instructioner är den, att då löiöårs Instruction föreskrifter, att anträifadt förbjudet gods skall till närmaste Sjötullskamrnare insändas, eger Befälhafvaren, enligt den sednare, rättighet att i sådant fall dit afsända Fartyget, och ställa det under behörig Domstol.
Som denna omständighet förnämligast lagt grunden till det anstälda åtalet, återstår nu att pröfva dels dess yrkade Lågstridighet, dels dess uppgifne skaddige följder.” ”Den Författning, att, då någon olaglighet finnes begången, införa ett Fartyg till närmaste Sjötullskammare, är icke ny, ejler uti den åtalade Instructionen första gången föreskrifven.” ”Redan uti 1774 års Reglemente Art. 1 och 3 Mom. stadgas, att om Jagt-Lieutenanten finner något Fartyg utom rätta kosan, utan att vara af nöd tvunget, eller uti en misstänkt hamn, uppbringar han det till nästa inlopp eller Tullkammare, der Skeppare, eller Lots ställas för Sjötulls-Rätt.
Att utsträcka JOIO Riksens Ständers denna uppbringnings - rättighet till den ej mindre vigtiga omständighet, då Contraband der upptäckes , är i min tanka ingen stridig» liet emot denna gamla Författning, icke en gång en ändring deruti, det kan blott anses sorn ett nödigt tillägg, föranledt af de utaf Riksens
Ständer sjelfve yrkade strängare
Be» vaknings-anstalt;er.!! ”Instructionen af den 8 Maji 1816, ehuru densamma icke uti 1 §. nämner Fartyget, utan blott det fÖrbudna godset, stadgarder» näst uttryckeligen i 5 §. att, för samma förbrytelser, Fartyget skall till närmaste
Sjö» tullskammare införas; uti 6 §., att samma förhållande iakttages, då olaga lossning sker, äfven af lofgifvet gods, och uti 4 §' attoni, vid passens och godsets granskning, kistor saknas eller sigill finnas brutna, skall Far» tyget anhållas, och Skepparen för Sjötullsrätt inställas.
Att således genom denna nya In» Struction, såsom ofyanföre anmärktes, sam» ma stadgande blifvit utsträckt äfven till det fall, då confiscabelt gods bland laddningen ertappas, hvilket är en åtminstone lika stor förbrytelse, sorn de föregående, kan jag så mycket mindre anse vara en lagstridighet, sorn denna föreskrift ej var gifven , sorn en ovilkorlig skyldighet, att i alla fall iakttaga, utan som en rättighet, nödvändig i det fall, då, såsom i det närvarande, det förbudna godset omöjeligen kunde på annat sätt, en» ligt 1816 års gällande Instruction, till när» mäste Sjötullskammare insändas.” . Revisorers Berättelse, j o i1 ”Seglations - Ordningen upptager endast den händelse, då Fartyg anses misstänkte att medföra Lurendrägeri-v a ror.
Både den och Reglementet af 1724 kunna således så mycket mindre sägas vara stridande emot dessa föreskrifter, som ingendera något stadgar om det fall, då förbjudet gods på ett
Fartyg i sjön verkeligen anträffas, och tillika bådas verkan blifvit undanröjd i alla de omständigheter, som 1816 års Inslruction annorlunda bestämt, Den anmärkning, att hvarje förändring uti Oeconomiska Författningar hör allmänt kungöras, är utan tvifvel grundad, men 0111 ock ett tillägg, sådant sorn det närvarande uti Instructionen för trenne Kustbevakning s» C h e fe r kan kallas en ändring uti Oeconomiska Författningarne, finnér jag dock icke uti Regerings-Formen någon anledning, att en sådan promulgation skulle genom Konungens Rådgifvare i Coinmando-mål besörjas.” ”Äfvenså är i min tanka den anmärkning öfverensstämmande med allmänna begrepp om behörig ordning uti Administrationen, att inga ärender böra föredragas, eller beslut utfärdas, utan genom de personer, till hvilkas Ämbets-krets de böra; men då en föreskrift för Kust-Bevakningen om Fartygs införande ej kan sägas vara utom GeneralAdjutantens för Flottorne tjenstebefattning, och jag tillika anser, samt äfveii Handlingarne utvisa, att Constitutions-Utskottet förklarat formerne rörande Commando-mål, ej yara i Grundlagarne nog fullständigt bestäm - i o 12 Riksens Ständers da, finner jag icke något på Regerings-Formens eller A11 s va ri gh e ts-la ge lis ordalydelse grundadt skäl, att i detta afseende uti RiksRätt döma Herr Friherre Cederström till ansvar.” ”Hvad slutligen de uppgifna skadliga påföljderna af denna Instruction angår, nemligen förlusterna genom uppehåll, förlorad handelsvinst, rättegångs-kostnad, m. m., anser jag dem icke hafva härrört af Instructioncn, utan af Skepparens och Godsegarnes uraktlåtande, att uppfylla tydliga föreskriften af 1774 års Seglations-Ordning.
Denna Författnings 3 §. stadgar följande:
Skeppare meddele Jagt-Lieutenanten och Tull-Betjente all erforderlig underrättelse örn både resa och laddning, och upp vise för dem de Handlingar , ‘sorn Skepp och gods angå kunna.
Ingen underrättelse kan anses mer erforderlig, än den, att en efter Förfilttningarne confiscabel vara erhållit särskildt tillstånd, att i Riket införas; inga Handlingar angående la~ sten mer angelägna, än de, som bevisa att
Ncderlags-frihet blifvit beviljad för förbjudet gods, samt att sådant gods, som, enligt Documenterne, var destineradt till Stocldiolm, och således confiscabelt, verkeligen var destineradt till utländsk ort; men erhållit tillstånd att i Riket fritt in- och sedan utföras.
Dessa erforderliga underrättelser och handlingar, angående lasten hade bordt., redan vid inlastningen af det förbjudna godset, af Godsegaren meddelas Skepparen, för att, enligt Revisorers Berättelse. ioi 3 Seglations-Ordningens tydelig» föreskrift, sedan kunna meddelas Jagt-Lieutenanten elier Bevaknings-Cliefen, som då icke sannolikt låtit infora Fartyget.
Detta har likväl icke skett; de hafva icke blifvit meddelte förrän vid Sjötulls-Rätten i närmaste Stapelstad, sedan Fartyget blifvit dit infördi.
Skepparen och Godsegaren hafva följakteligen, genom fördöljandet eller försummadt meddelande af dessa upplysningar, sjelfve vållat och befrämjat -den skada, som handt, och äro, till följe deraf, i min tanka, äfven skyldige att den samma ersätta, om fråga derom ännu kan uppkomma.” ”På grund af nu anförde skäl oell då Konungens Rådgifvare i Commando-mål endast efter io5 §. i Regeringsformens ordalydelse kan för Riks-Rätt till ansvar ställas, anser jag min pligt vara förklara, att jag icke finnér Friherre Cederström hafva, genom utfärdandet af Instructionén för Kustbe vaknings-Chefcrne den 8 April 1817, uppenbarligen handlat emot Regeringsformens tydeliga föreskrift, icke hafva tillstyrkt öfverträdelse!’ af Rikets gällande Lagar, och således icke vara efter Regeringsformens 106 §. till ansvar skyldig.
Jag frikallar honom således ifrån erläggande af de böter, sorn Riksens Ständers Ombudsman i sådant afseende yrkat, äfvensom ifrån ersättnings-skyldigheten för de enskilda förluster, hvilka vid verkställandet af samma Instruction inträffat.
” Riksens Ständers ”Beträffande den af Herr Friherre Cederström, nti tillägget lill dess förklaring* emot Justitias-Ombudsmannen, Herr Friherre Mannerheim gjorde anmärkningar, så linner jag hvarken Regeringsformens 106 §. eller Ånsvarighets-lageil gifva anledning, att inför Riks-Rätt ställa Konungens Rådgifvare i Commando-mäl till ansvar för följder, sorn blott kunnat inträffa, och således icke för blotta möjligheten af en uppstående misssämja med fremmande Magter.” Herr Presidenten Friherre Lagerheim förenade sig med de Herrar Ledamöter, hvilka ansett Herr General-Adjutanten ej vara till något ansvar skyldig och var i Öfrigt af lika tanka med Tit.
Robson, i fråga om de anmärkte politiska åsigterne. Riks-Rättens Ordförande Herr GeneralAmiralen Friherre von Stedingk yttrade sig, det han väl funne, att den åtalade Instructionens beredande och utfärdande i Commando-väg för de delar deraf, sorn röra andra, än blott Militairiska ämnen, varit en felaktighet af Herr General-Adjutanten, äfvensom att de skiljaktigheter samma ction innefattar, emot 1724 års Reglemente och 1774 års Seglations-Ordning, samt utöfver hvad 1816 års InstrUction i lika afseende föreskrifter, ehuru för ändamålet nyttiga oell nödiga, dock obehörigen tillkommit och hvarigenom lidande för enskilda verkligen inträffat; men i brist af tillämplig
Lag och då Revisorers Berättelse. tlå Grundlagen, jemförd med öfriga till ämnet hörande Författningar, röjer den mening, att icke hvarje Ämbets-felaktighet af mindre betydenhet må vara underkastad Ämbets-ansvar, hvarförutan ali fråga om ersättning i detta mål redan förfallit, fann Herr Ordföranden sig sakna laga grund, att ålägga Friherre Cederström särskildt ansvar, och angående den af Friherren mot mig gjorde anmärkning , instämde Herr Ordföranden äfven med Herr Bergs-Rådet Robson.
Då nu på grund af denna omröstning och i Öfverensstämmelse med Riks-Rättens ådagalagda pluralitet, Bom i målet skulle uppsättas och Riks-Rättens nästa sammanträde till den 27 Julii blifvit utsatt, anmälte sig vid detta sednare sammanträde, då under justeringen af Voterings-Protocollet deras yttranden förekommo, Herr AmiralitetsKammar-Rådet Carlberg och Herr Krigs-Rådet Edelcrona, att få anföra något, utlåtande sig den förre eller Amiralitcts-Kammar-Rådet Carlberg, att som han förra gången ansett Herr General-Adjutantens afsigt god och dess .uppsåt redligt, vid uppgörandet af den för Kust-Bevakningen i Nåder gillade, roen sedermera i fråga stahla Instructioncn, hvilken hade afseende på en vidsträcktare anstalt och större omfattning, än vanlig SjÖtulls-Bevakning, så hade ock Herr Amiralitets-KammarRådet efteråt närmare funnit, huru som flere 65* i ot6 Riksens Ständers Riks-Rättens Herrar Ledamöter uppdragit åtskilliga skäliga anledningar, hvilka förut hos honom icke kommit i öfvervägande, och biträdde han derföre nu mera den af Herr Kammar-Rätts-Rådet Osasngius yttrade mening.
Likaledes tillkännagaf Herr Krigs-Rådet Edelcrona, att han, vid närmare pröfning, funnit sig böra i så måtto ändra sitt förr gifne bifall till Herr Bergs-Rådet Robsons votum, att han befriade Herr Friherre Cederström från böter för felaktigt förhållande, och ansåg den honom ålagde skade-ersättning göra tillfyllest.
I följd af den sålunda ändrade pluraliteten, uppsattes nu Dom ,\ justerades den följande dagen och för parterne afkunnades den 3o Julii, varande denna
Dom af följande hufvudsakliga innehåll:
Att Herr Friherre Cederströms gjorde invändning emot Domstolens behörighet, på grund af Regeringsformens stadgande uti 106 §. jemförd med föreskrifterne uti inledningen till den särskilda Ansvarighets-lagen för Stats-Rådets Ledamöter af den io Februarii 1810, samt sista Momentet af 8 §. i samma Lag, ogillades.
Beträffande åter sjelfva saken, så befunnos vid jcmförelsen af innehållet uti 1724 års Reglemente, hvilket åberopas och upplifvas i Kongl.
Förordningen mot Lurendrägeri och Tullförsnillning af den 6 April 17pp, med den af Herr General-Adjutanten Friherre Cederström i sådan form, som för Commando-mål är stadgad, utfärdade Instruction, Revisorers Berättelse. 1017 att densamma innehölle föreskrifter, genom hvilka nyssnämnde allmänna Påbud och Författningar i vissa delar blifvit till kraft och verkan upphäfna; Och som 7 §. i Regeringsformen förmår, att alla Regerings-ärender böra Konungen i underdånighet föredragas i Stats-Rådet, utom de Ministeriella samt Commando-mål, dem Konungen omedelbarligen besörjer, och 8 §. i samma Lag föreskrifver, huru mål, som röra Rikets allmänna styrelse skola förekomma i Stats-Rådet, bland hvilka allmänna mål uppräknas frågor och förslag, om nya allmänna Författningars vidtagande, samt om upphäfvande och förändring af de förut gällande, hvarförutan Kongl. Majit uti Circulaire af den 19 Juni i 1810 i Nåder meddelt den förklaring, att Commando-mål äro enkla Militairiska och sådane, som ej leda till ändring, förklaring eller rubbning uti allmänna Oeconomiska Författningar; altså och enär de stadganden, hvilka innefattas uti Instructionen af den 8 Maji 1816 för Chefen å ett i Götheborgs Skärgård stationeradt
Quarantains-fartyg, desto mindre bordt tjena Herr Friherre Cederström till ovilkorlig efterföljd, som berörde Instruction , gifven för ett särskildt tillfälle, icke upphäfde verkan af de föreskrifter, som voro gifne i ofvannämde Rikets gällande Lagar, ansåge Riks-Rätten det förekomma besvärande emot Herr General-Adjutanten, att föreskrifterne uti den af honom i egenskap af Konungens Rådgifvare i Commando-mål Riksens Ständers utfärdade Instructiou blifvit utsträckte till ämnen, hvilka legat utom gränsorne för Herr General-Adjutantens befattning, och att han, i stället att bos Konungen i underdånighet anmäla rätta förhållandet, fast mera genom föredragning af mål, som honom ej tillhörda, boredt den följd, att ordres i Commando-väg utkommit och blifvit satte i verkställighet, hvarigenom allmänna Författningar, i afseende på Handel och Sjöfart blifvit i vissa delar till kraft och verkan uppliäfne, och detta allt, utan att nödig anstalt blifvit v idta gen till, befordrande deraf, att Handlande och Sjöfarande genom utfärdade allmänna Kungörelser kunnat underrättas om de nya och i gällande Stadgar ej omnämnde förhållanden, hvaruti de, genom den åtalade Instructionen, kardmo sig att befinna.
I frågan åter om den påföljd, sorn dessa Herr General-Adjutantens begångna misstag lagligen skulle medföra, har Riks-Rätten funnit, att de åberopade 5 och 8 §§. i Ansvarighets-lagen ej voro hit lämplige, utan borde, enär 106 §. i Regeringsformen hänvisade äfven på Allmänna Lagen, i Gap. 12 §.
RättegångsBalken, jemförd med Kongl.
Brefven den 10 December 1706 och ia November 1761 härvid leda omdömet, och då det icke ens förekommit, att Herr Friherre
Cederström begått i fråga varande misstag af uppsåt, vårdslöshet eller oförstånd, utan af mindre försigtighet vid tillämpning af General-Adjutants-Instructionen den 19 Junii i8iö, hvil - Revisorers Berättelse. 1019 len dock funnits så tvåtydig, att, i anledning af denna händelse, fråga blifvit väckt om ett noggrannare bestämmande af gränsen emellan Civila och Militaire myndigheter; fann Riks-Rätten något vidsträcktare ansvar icke kunna Herr General-Adjutanten åläggas, än att lian förklarades skyldig ersätta all kostnad och skada, som blifvit förorsakad genom den öfver kla gade uppbringningen till Landskrona af ett Handelshuset Skotte &