Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med öfverlemnande al dels en utaf nuvarande arrendatorn af lägenheten Stallmästaregården, entreprenören Carlsson, algifven underdånig förklaring, deruti Carlsson, på grund af honom utaf E. K.
Befallningshafvande tillerkänd optionsrätt till nytt arrende af samma lägenhet, bestridi ansökningen, men erbjudit sig att till ilrågasätta hamnplats upplåta erforderligt utrymme vid lägenheten mot den afgift, som emellan honom och bolaget kunde ölverenskommas, dels ock E. K. Majlis Belallningshalvandes härpå grundade alstyrkande al ansökningen om upplåtelse al hela lägenheten Stallmästaregården, hvaraf på sin höjd en mindre del ansågs för det afsedda ändamålet kunna erfordras — hade Kammar-kollegium uti den 2
December sistlidet år algifvet underdånigt utlåtande och. jemte meddelande, bland annat, att det genom sednaste kontrakt bestämda arrendet för ifrågavarande lägenhet utgjorde 158 tunnor 26| kpr, hällten råg och hälften korn, hvaraf endast 2 tunnor 8£ kpr beräknats för lägenhetens öppna jord, Bih. tilt R.
Pro t. i S62 fy 1863. iO Sami. i AJd. 6 Hejl. 4 26 Expeditions-Ulslrottets
N:o i 02. men återstoden för dermed förenade öfriga förmåner, äfvensom att 19 åbyggnader funnes å egendomen uppförda, — för öfrigt anfört, all, ehuru emot 5:le punkten i Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847, arrendatorn Callsson icke på grund af sin optionsrätt egde lägga något hinder i vägen mot lägenhetens upplåtande på föreslaget sätt, Kollegium likväl, enär, i det skick frågan förekomme, påtagligt syntes alt icke hela lägenheten med alla dess åbyggnader kunde för ändamålet erfordras, utan blott en inskränkt del deraf, hvilken arrendatorn erbjudit sig upplåta, ansåge den underdåniga ansökningen icke böra till annat nådigt afseende föranleda, än att blott sjelfva hamnplatsen, sådan den kunde komma alt erfordras, måtte åt sökanderne upplåtas emot den afgäld till arrendatorn, som kunde emellan honom och sökanderne öfverenskommas eller af mätismän bestämmas.
Sedan Styrelsen öfver Allmänna Väg- och Vattenbyggnader jemväl blifvit i ämnet, hörd, har bemälda Styrelse, som låtit verkställa nödiga undersökningar för frågans utredande och i sådant afseende jemväl öfverlemna! en upprättad karta öfver Stallmästaregården och den dertill angränsande sjöviken, hufvudsakligen anfört: alt behofvet af en hamn- eller rättare last- och lossningsplats vid Stallmästaregården syntes vara obestridligt, i betraktande af ställets närbelägenhet lill en bland de delar af hufvudstaden, som, i följd af aflägsenhet ifrån Saltsjöns och Mälarens laslplalser, för närvarande vore vanlottad i afseende på kommunikation för transport af tyngre nödvändighetsvaror, såsom ved, tegel, kol, kalk m. m.; — att, hvad angick det nödiga utrymmet för lastplats vid Stallmästaregården, varutillförseln ej kunde antagas blifva större, än att den lågt belägna delen af ganda stranden, nedanför gårdsplanen och de hufvudsakliga byggnaderna, skulle blifva för upplag tillräcklig, helst de varor, hvilka här aflastades, säkerligen komme att bortföras i mån som tillförseln skedde; utgörande den sålunda erforderliga jordrymd endast en jemförelsevis ringa del af Stallmästaregårdens hela areal; — samt att, beträffande lämpligaste anordningen af den ifrågasatta lastplatsen, Styrelsen ansåge, det man till en början borde, såsom ändamålsenligt och minst kostsamt, anlägga en omkring 200 fot lång och 20 fot bred pålbrvgga med plankbeklädnad, hvilken medelst tre vinkelrätt ingående, 12 löt breda pålbryggor, som äfven borde plankläggas, skulle förenas med fasta stranden, på sätt ä kartan funnes utmärkt.
Innan nu omförmälda underdåniga memorial blifvit af Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader afgifvet, hade jemväl Ofverslålhållare-embetet, uppå derom af Stockholms stads Drätsel-kommission gjord framställning, i underdånig skrifvelse af den 10 sisllidne Februari hos E. K.
Majit hemställt, att, då lämpligast syntes, det ifiågavarande hufvudsakligen för stadens innevånares nytta afsedda hamnplats ställdes under stadsmyndigheternas tillsyn och kontroll, E. K. Maj:l täcktes, i betraktande jemväl deraf, att staden med ett belopp af 10,000 R:dr bidragit lill bestridande af kostnaden för Brunnsvikens sänkning och dess sättande i förbindelse med Saltsjön, för egen del i nåder medgifva och till Bikels Ständer aflåta Proposition derom, att ifrågavarande lägenhet måtte få ölverlåtas till Stockholms stad och med dess judiciela område förenas, mot del att för hvad Kronan alstår en mot den årliga afgälöen svarande köpeskilling af staden erlägges.
Då lämpligast vore att den plats, hvilken erfordrades till en för rörelsens behof nödig hamn eller lastbrygga vid Stallmästaregården, ställdes under Stockholms stads myndigheters tillsyn och kontroll, har E. K. Maj:t, som, lika med Kammar-kollegium och Styrelsen för Allmänna Väg- och Vattenbyggnader, funnit endast en mindre del af nämnda lägenhet behöfva för ändamålet användas, i nåder föreslagit, alt, till beredande af en för allmänna rörelsen nödig och tjenlig hamnplats vid Brunnsviken, det vid stranden af denna sjö belägna område, tillhörande lägenheten Stallmästaregården, hvilket Expeditions- Utskottets Förslug till underd.
Skri/veise, N:o 103. 27 blifvit på den af Styrelsen för allmänna Väg- och Vattenbyggnader bifogade karla, såsom härtill erforderligt, utvisadt, må till Stockholms stad kostnadsfritt upplåtas; äfvensom att, i sådan händelse, de på delta område belägna, Kronan tillhöriga byggnader må borttagas, derest ej staden förklarar sig vilja samma byggnader eller några af dem, efter behörig värdering inlösa.
Rikets Ständer hafva till pröfning förehaft denna nådiga Proposition och dervid, på de al E. K. Maj:t anförda skäl, funnit sig böra densamma bifalla.
N:o 103. llpplast och godkäridt hos Ridd. och Adeln den 25 Juli 1863.
Presle-Ståndet den 25 — — Borgare-Ståndet den 25 — — Bonde-Ståndet den 25 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående kostnadsfri upplåtelse
Jör den tillåmnade jernvägen emellan södra stambanan och Landskrona, af viss del utaf Kronans omkring nämnde stad befintliga fästningsverk.
(Siats-Utskottets Utlåtande N:o 113.) S. A. K.
Då den tillåmnade jernvägen emellan södra stambanan samt Landskrona och Helsingborg, för att komma lill hamnen uti förstnämnda stad, mäste dragas genom der befintliga, till större delen raserade fästningsverk, på sätt den deröfver upprättade karta närmare utvisar; så, och enär jernvägsanläggningen afsåge ett allmänt nyttigt ändamål samt hinder alltså icke ansetts möta för upplåtelse utan ersättning af så stor del af de ganda fästningsverken, som för jernvägsanläggningen erfordrades, har hos Rikets Ständer blifvit hemsläldt, det Rikets Ständer mätte för sin del medgifva och besluta, att så stor del af de omkring Landskrona stad befintliga.
Maj:t och Kronan tillhöriga fästningsverk, som erfordras för ifrågavarande jernvägsanläggning genom fästningsverken till Landskrona hamn, måtte för delta ändamål kostnadsfritt upplåtas; Och sorn anläggningen af en jernväg till Landskrona ansetts vara af den vigt, att Rikets
Ständer funnit sig böra understödja utförandet deraf genom beviljande af lån, hafva Rikets Ständer jemväl ansett den nu begärda ringa uppoffringen å Statens sida 28 Expeditions-lits ko Hets Förslag till under d. Skrifvelse, N:o 104. icke böra förvägras; hvadan Rikets Ständer härmed skolat i underdånighet tillkännagifva, att derest E. K. Maj:t, eller nådig pröfning, huruvida ifrågaställa mark af de Omkring
Landskrona befintliga fästningsverk må befinnas för försvarsverket umbärlig, skulle finna skäligt ali medgifva, det den derför erforderliga del af fästningsverken omkring Landskrona finge åt jernvägsbolag^ för berörda ändamål upplåtas, Rikets
Ständer i sådant läll jemväl för sin del dertill lemna bifall.
Stockholn) den 25 Juli 1863. 104.
Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 25 Juli 1863.
Presle-Slåndet den 25 — — Borgare-Ståndet den 25 — — Bonde-Ståndet den 25 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtelse af mark till utvidgning af Upsala central-hospitals område.
(Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 115) S. A. K.
Majit den 15 näsllidne Maj till Rikets Ständer aflålen nådig Proposition innehåller, har, med hänseende till behofvet af ökadt utrymme och mera ändamålsenlig anordning för de sinnessjuka vid Upsala cenlral-hpspilal, Direktionen vid nämnda hospital hos Serafimer-ordens-gillet föreslagit, att hospitalets nuvarande område, sorn, eldigt en upprättad karta, kallad ”projekt N:o 1 till utvidgning af Upsala central-hospilal”, vore begränsadl inom egofiguren a, b, c, d, e, f, g, skulle utvidgas med mark, tillhörande dels kronoparken Åsen, dels Ultuna f. d. kungsladugård och dels Uplands regementes mötesplats, Polacksbacken, allt i Bondkyrko socken af Upsala län, hvarigenom hospitalets egovidd hädanefter skulle komma att innelaltas inom den å kartan med Lill. A, B, C, D, e, f, g, utmärkta figur.
1 anledning häraf hafva yttranden blifvit algi Ina utaf Öfverjägmästare!) i länet, Landsliöldinge-eihbetet derstädes, Chels-embelet vid Uplands regemente, samt Styrelsen för Ultuna landtbruks-iustilut, hvilken sistnämnda myndighet, emot vissa vilkor, för sin del medgifvit afträdande lill hospitalet, icke allenast af den för detsamma i förslaget afsedda del af en, kungsladugården tillhörig, beteshage, utan äfven af den emellan denna Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 104. 29 hage och Fyris å beGnlliga jordremsa, hvilken, under förutsättning att densamma vore för institutet behöflig såsom väg till den bro, som nu öfver ån leder till andra Ultuna egor, icke blifvit uti förslaget inberäknad för hospitalet; och har Serafimer-ordensgillel, uti skrifvelse den 13 Augusti näsllidet år, Hospitals-direktionens ofvanomlörmälda förslag till utvidgning af hospitalets jordområde underdänigst förordat, endast med den förändring deri, som uppstått genom den erbjudna utsigten för hospitalet, alt jemväl kunna tillvinna sig den förut omnämnda jordremsan utmed Fyris å, samt i följd deraf anhållit: l:o att af kronoparken Åsen och Uplands regementes mötesplats finge afsöndras och till Upsala central-hospital, utan någon ersättning från Hospitals-slyrelsen, förläggas de jordområden, som finnas närmare angifna å ofvanåberopade karta, och af hvilka det kronoparken tillhöriga endast utgjorde omkring 14 tunnland; samt 2:o att af Ultuna kungsladugård jemväl finge lill hospitalet afsöndras den å samma karta anvisade mark, med tillägg af det öster derom intill Fyris å belägna egoslycke, emot ett jemngodt vederlag af det å andra sidan af denna å i Nontuna by belägna hospitalshemmanet Nontuna, sedan det i byn verkställda laga skifte blifvit vederbörligen faststäldt eller förrättningen eljest slutligen pröfvad samt emot skyldighet för hospitalet att ombesörja och bekosta flyttningen af den vid norra ändan af nyssnämnda egostycke varande bro något längre söder ut till en mera lämplig plats i närheten af Ultuna gård.
Öfver denna underdåniga framställning hafva Skogs-styrelsen äfvensom Krigs- och Kammar-kollegierna blifvit hörda och med underdåniga utlåtanden inkommit, deruti af Kammar-kollegium blifvit anfördt, att, hvad anginge den från kungsladugården begärda jordafsöndring, densamma, enligt träffad öfverenskommelse, skulle ega rum mot jemngodt vederlag, enligt Skiftes-stadgans grunder, af mark tillhörande hospitalshemmanel Nontuna; hvarjemte hospitalet skulle åligga att flytta nuvarande gamla bron till annan lämplig plats; och som härigenom någon förlust icke tillskyndades kungsladugården, har
Kollegium ansett hinder icke möta för nådigt bifall till förslaget i denna del ; äfvensom Kollegium, vidkommande afsöndringen från kronoparken Åsen, af hvilken, enligt hvad Kollegium upplyst, ändock skulle återstå en behållen vidd af 366 tunnland 18| kappland, samt från Uplands regementes mötesplats, Polacksbacken, nådigt bifall härtill jemväl i underdånighet tillstyrkt, dock med det af Skogs-styrelsen föreslagna vilkor, beträffande kronoparken, att den på platsen vexande slåndskogen försäljes för skogsplan(erings-kassans räkning, samt, i fråga om upplåtelse af mark från Polacksbacken, att denna upplåtelse endast må medgifvas under förutsättning af Rikets Ständers bifall till hvad E. K. Maj:t uti en den 25 November näsllidet är a flåten Proposition föreslagit angående utvidgande af Uplands regementes mötesplats; och har, sedan Rikets Ständer, medelst underdånig skrifvelse den II April innevarande år, bifallit omlörmälda hos drm gjorda framställning om utvidgning af nämnde mötesplats, E. K. Maj:t i nåder föreslagit, att Rikets Ständer måtte lemna sitt samtycke lill den af Serafirner-ordensgillet i o
IV ali berörd a målto hemställda utvidgning af Upsala centrals-hospitals område; allt på de vilkor, som dervid blifvit af Kammar-kollegium föreslagna; Och hafva Rikets Ständer, med hänsigt till hvad sålunda förekommit, funnit sig böra bifalla hvad E. K.
Majit i ofvan berörda hänseende behagat i nåder föreslå.
Stockholm den 25 Juli 1863. 30 Expeditions-Utskottets
För släp till anderd.
Skrifvelse, l\:o 405. Xo 105.
Uppliisl och godkändi hos Ridd. och Adeln den 25 Juli 1865.
Presle-Slånriet den 25 — — Borgare Slåndel den 25 — — Bonde-Ståndet den 25 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående beviljadt anslag till fortsättning af reparationen å Linköpings domkyrka.
(Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120.) S. A. K. Sedan Domkapitlet i Linköping uti underdånig skrifvelse af den 20 Juni 1859 anmält, att åtskilliga reparationer å Linköpings domkyrka blilvit för en kostnadssumma af 90,630 R:dr Rimt verkställda, dels med lån å 30,000 R:dr samt ett anslag, ulan återbetalningsskyldighet, af 37,500 R:dr, dels med kyrkans egna tillgångar, men att för återstående, af behofvet påkallade reparationer erfordrades, enligt uppgjordt kostnadsförslag, ytterligare eli belopp af 100,586 R:dr, lill hvars anskaffande kyrkan saknade medel, samt Domkapitlet, på sådan grund, anhållit, ali E. K.
Majit malte bos Rikets Ständer göra nådig Proposition derom, att ett anslag till förenämnda belopp, 100,586 R:dr, måtte för reparationsarbetenas fullbordande beviljas att utgå antingen på en gång eller fördelad t på 10 år med en tiondedel under hvartdera; föreslog E. K.
Majit uti nådig Proposition af den 17 November nämnda är, att Rikets
Ständer för berörda ändamål måtte för slatsregleringsperioden 1861—1863 bevilja ett årligt anslag af 10,000 R:dr, hvilket anslag jemväl biel' al
Rikets sednast församlade Ständer anvisadt att från Riksgälds-konloret utgå.
Arbetet hade sedermera, efter det E. K.
Majit gillat en af Ofver-intendents-embetet, på grund af anställd undersökning, uppgjord plan för utförandet af de reparationer, som närmast borde å kyrkan företagas, blifvit i enlighet med samma plan fortsatt; men då, sedan sistberörda anslagsmedel hunnit användas, ännu 70,586
Ridr erfordras till fyllande af den summa, som i ofvannämnda kostnadsförslag blifvit för kyrkans iståndsätlande beräknad, hafva, enligt hvad E. K.
Majit uti Sin vid innevarande riksdag aflåtna Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, i nåder meddelat, E. K. Majlis Befallningshafvande i Östergötlands län och Domkapitlet i Linköpings stift, uti gemensam skrifvelse, bos E. K.
Majit i underdånighet anhållit, att, enär domkyrkan, såsom en skrifvelsen bifogad uppgift på förhållandet emellan dess inkomster och utgifter ådagalade, fortfarande saknade medel till omförmälda kostnads bestridande, E. K.
Majit täcktes hos Rikets Ständer göra nådig framställning om yttreligare anslag till fortsättande och fullbordande af reparationerna å meranämnda kyrka, Expeditions- Viskot tels Förslag till anderd.
Skrifvelse, Aso i 06. 31 att, utan ålerbelalningsskyldighet, antingen nItalia på en gång till hela det erforderliga beloppet, 70,586 R:dr, eller med minst 10,000 R:dr årligen.
Af sådan anledning och då det kunde anses vara en vigtig angelägenhet, att en i arkitektoniskt och konsthistoriskt hänseende så märklig byggnad, sorn Linköpings domkyrka, icke blott räddades till sitt bestånd, ulan äfven i möjligaste måtto fullständigt återställdes i sitt ursprungliga skick, hvartill komne, att det derå redan bekostade arbetet, hvilket, enligt OlVer-intendenls-embelets vitsord, blifvit på ett utmärkt sätt utlördt, skulle icke obetydligt förlora i värde, om byggnadens återstående bristfalligheter mäste lemnäs oafhjelpta: har E. K. Maj:t uti sistomförmälda nådiga Proposition föreslagit Rikets Ständer, att för ifrågavarande ändamål bevilja ett ytterligare anslag af 30,000 R:dr R:mt, att under nästkommande slatsregleringsperiod med 10,000 R:dr årligen utgå.
Då. enligt hvad de ärendet rörande handlingar utvisa, Linköpings domkyrkas årliga inkomster, hvilka lill betydlig del måste användas lill förräntande och amortering af det för kyrkans reparation år 1849 från Riksgälds-kontorel ulgifna lån å 30,000
R:dr, icke lemna någon tillgång till bestridande af kyrkans reparation samt då, efter hvad vid frågans behandling under sislförflulna riksdag blifvit ådagalagdt, församlingarne i allmänhet icke hafva sig ålagd skyldigheten att vidkännas de med domkyrkornas yttre underhåll förenade kostnader, al hvilken anledning jemväl Rikets Ständer vid flera tillfällen beviljat bidrag af allmänna medel för verkställigheten af sådana större reparationer, lill hvilka domkyrkornas inkomster icke lemnal tillgång, hafva Rikets Ständer funnit sig böra bifalla hvad E. K.
Majit uti ifrågavarande hänseende behagat i nåder föreslå.
H:0 lOft.
Preste-Ståndet deri 23 — — Borgare Ståndet den 23 — — Bonde-Ståndet den 25 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående försäljning till skatte af de s. k.
Halländska kyrkohemmanet (Stals-Utskottets Utlåtande N:o 122). S. A. K.
Med anledning af vid sistlorfltitna riksdag väckt fråga om vidtagande af åtgärder för reglering af förhållandena nied dispositions- och eganderätten till de s. k Halländ - 32 Expeditions-Utskottets Förslog till underd.
Skrifvelse, J\:o 106. ska kyrkohemmanet!, anförde Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse af den 24 Oktober 1860, bland annat, att olägenheterna af dessa förhållanden voro af den betänkliga beskaffenhet, alt förändring deruti af verkligt behof påkallades och att en friare dispositionsrätt till berörda hemman borde åboerna medgilVas.
Nu gällande stadganden, enligt hvilka hemmanen borde (ill den mestbjudande utarrenderas, mäste nemligen i hög grad menligt inverka pä jordbrukets tillstånd, enär, till följd af desamma, en hemmansinnehafvare icke kunde vara hugad nedlägga kostnad och arbete på jordens förbättring och uppodling, då han icke för sig och sina efterkommande egde ali påräkna någon säker vinst, men deremot med visshet kunde förutse, att hemmanets förbättrade beskaffenhet skulle vid nästinträflfande arrende-auktion föranleda ytterligare stegring af arrendet; och då denna håglöshet för jordens vård och förbättring icke allenast för åboerna i moraliskt och ekonomiskt hänseende medförde svåra följder, utan äfven i anseende lill det stora antal familjer och hemman, hvarå detta förhållande intrafläde, utgjorde för hela samhället en olägenhet af så betänklig art, att dess alhjelpande Irån Statens sida i hög grad påkallades, hade Rikets Ständer, på sätt ofvannämnda skrifvelse utvisar, under förklarande all, eldigt deras åsigt, någon ändring i förhållandet med de hemman, hvarom laga kraftvunnen dom mellankommit eller angående eganderätten, hvartill donationsbref kunde åberopas, icke borde ega rum, för sin del beslutat en så beskaffad reglering i afseende å de öfriga kyrkohemmanen, att i stället lör den städja, kyrkorna i äldre lider vid Sboförändring uppburit, äfvensom i stället lör de, arrenden, som i sednare tider blifvit anbefallda, kyrkorna skulle, under namn af städje-ersättning, komma i åtnjutande af en förböjd ränta; hvarjemte åbo eller arrendator, som sådant önskade, skulle ega att genom skatteköp förvärfva eganderält lill del kyrkohemman han brukade.
Uti häröfver algifna, infordrade utlåtanden hafva, enligt hvad E. K. Maj:t uti Proposition till Rikets nu församlade Ständer af den 10 sisllidne April i nåder meddelat, E. K. Majlis Befallningshafvande i Hallands län gemensamt med Biskopen i Göteborgs stift, likasom Kammar-kollegium och Justitie-kanslers-embelet, enstämmigt afslyrkt bifall till hvad Rikets Ständer i ämnet beslutat, hvaremot ej mindre bemälda Läns-slyrelse och Biskop än ock Juslitie-kansleren, med afseende jemväl derå, all, vid väckta frågor om allmän reglering af förhållandena med de.
Halländska kyrkohemmanen, de begge Statsmagterna och, när fråga åter varit huruvida eganderätten lill särskilda hemman tillhörde Kronan eller kyrkan, Kongl. Maj:t i Stats-Rådet, Högste Domstolen, Kammarkollegium och allmänna domstolar å föga skilda lider yttrat alldeles olika åsigter i delta ämne, rörande hvilket lärde forskare jemväl vore af skiljaktiga meningar, framställt särskilda förslag till ordnandet af förhållandet med dessa kyrkohemman.
Och har E. K. Maj:t, efter öfvervägande af hvad härvid förekommit, i likhet med Rikets Ständer samt äfven Juslitie-kansleren, E. K.
Majlis ofvanbemalde Befallningshafvande och Biskopen i Göteborgs stift, funnit vidtagande af åtgärder så väl lill förekommande af vidare tvister om Kronans ocb kyrkornas eganderält till ifrågavarande kyrkohemman, som ock till beredande af en på bestämda oföränderliga vilkor tryggad besittningsrätt lill samma hemman vara både i Statens, kyrkornas samt åboernes och arrendatorernes intresse af omständigheterna påkalladt, samt beträffande sältet för tillvägagåendet vid en sådan reglering, och enär, i anseende till giltigheten af de anmärkningar, Kammar-kollegium och alla öfriga vederbörande gjort emot hufvudsakliga delar af Rikets Ständers beslut, E. K.
Majit icke funnit skäl att detsamma biträda, deremot i närmare öfverensstämmelse med de grunder för skattelösen, som blifvit dels af Juslitiekansleren, dels af E. K. Majlis Befallningshafvande och Biskopen framställda, behagat föreslå Rikets Ständer att med E. K.
Majit besluta, sorn följer: “l:o. tiarpeditions-Utskottets Förslug lill underd.
Skrifvelse, N:o i0(i. 33 “L:o.
“Halländska kyrkornas hemman, hvartill ej vidare må för Kronan väckas anspråk på eganderätt, få, så framt kyrkans eganderält ej kan med köpe- eller donationsbref styrkas, och de ej äro anslagna till boställen, slom-, annex- eller mensalhemman, under följande vilkor till skatte lösas, de, å hvilka stadgad åborätt eger rum, af åboen, och de, sorn äro utarrenderade, af arrendatorn. 2:0.
Vilkoren för denna skattelösen äro: a) i stället för erläggande af skalteköpeskilling åsätles hemmanet en årlig spanmålsränta, motsvarande efter medelpris under det år, då skattelösen sökes, två femtedelar af del från hemmanet utgående årliga landgille; b) derjemte skall i den ordning och efter de grunder, som för bestämmandet af maximi-arrende finnas stadgade i Kongl.
Brefvet den 26 April 1826, och med lästadt afseende å öIriga hemmanet ålagda utskylder, en viss årlig, äfven i spanmäl bestämd ränta hemmanet åsätlas; c) kyrka eller prest, som ensamt åtnjutit landgille af hemmanet, får ock ensam jemte landgillet, uppbära de i förestående moment omlörmälda räntor, men, der landgille är deladt emellan flere, åtnjutas räntorna i förhållande till hvarderas andel i landgillet; d) genom skatteköpet sker icke någon ändring uti de lill Staten af hemmanet utgående allmänna skatter eller i de allmänna besvär hemmanet åligga eller i de friheter detsamma förut åtnjutit; e) dea, som till skattelösen finnes berättigad, eger alt, sedan räntorna å hemmanet blifvit bestämda, af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Biskopen erhålla skattebref å hemmanet; dock att, då utarrenderadt hemman varder skatteköp!, de i arrende-kontraktet beslätnda vilkor angående algälder, skola under den återstående arrendetiden förblifva gällande, så framt icke annorlunda varder öfverenskommel. 3:o.
För sålunda skatteköpt hemman skola de nya räntorna, i afseende hvarpå de i allmänhet stadgade grunder för räntors utgörande tjena lill efterrättelse, införas i Jordeboken under gemensam titel: “ränta i följd af skatteköp11; och, derest hemmanet varit i Jordeboken upptaget såsom krono, skall detsamma deri omföras lill skalle. 4:o.