Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Församlingen, genast efter det han undergått stral!, möter ofta det hinder, att haa är af deon a bestraffning förbittrad, hvaraf ej sällan, och särdeles under sednast förjQutne tid inträffat, att brottslingen sådant vägrat och mäst genom ytterligare kroppsstraff dertill tvingas, hvilket uppväckt lika stor om ej större förargelse, än sjelfva brottet; så och emedan Kyrkoplikten icke b,ör anses för någon egentlig bestraffning utan endast såsom en moralisk väckelse till bättring,, föreslår Utskottet, till undaaröd-. jande sf förenämnde olägenheter, att, med. ändring af det i Kyrkohandboken föreskrifpe formulair, den uppenbara Kyrkoplikten må inskränkas till ett ailvariigt förhållande of Brottslingens förbrytelse, förmaning tjll dygdig lefnad och tillsägelse att, under förhoppning derom, haa i Forsamlingena, gemenskap nu åter upptages.
I följd hvar - L/igUtskottets Betiinkanden! 7SJ af Brottslingen bör vid HögmassoGndstjen.' stens början inställa i Kyrkan och få plats i Pliktpallen, der han under Gudstjenstea förblifver sittande, samt efter dess slut fram» fores till Bresten, för att, liggande på knä, erhålla ofvan,nämde föreställning» hvarmed Kyrkoplikten skulle vara slutad.
Om detta förslag vinner Riksens HögloH.
Ständers bifall, torde uti skrifvelsea härom till Kongl, Majit underdånig anhållan böra göras, att en med ofvanupptagne grunder enlig förändring af det vanliga for» inulairet i Handboken vid Kyrkopiikts un** dergåendo måtte utarbetas och påbjudas.
Slutligen får Utskottet tillkännagifva, att det under denna dag meddelt särskildt Betänkande, angående påskyndande och granskning af LagCJommittéens arbete; ett Lsg- samt Allmänna Besvärs- och EkonoipiUtskotten gemensamt ärna yttra sig rö* rande organisationen af Wadstena Allmänna Arbetshus Inrättning, samt att Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet redan afgifvit utlåtande, angående dit Remittera» de motioner, om upphörande af permittering vid de vårfvade Regcmenfcerne, hvarigenom här ofvannåmnde Memorialer i detta ämne äro vordne besvarade.
Detta allt, tillika med några Ledamöters uti bifogade ProtocolbUidrag upptagne sårskildte meningar, ofverlemnas vördsamligea till Riksens Högloft.
Ständers vidare pröfning, Stockholm den 21 Juiii i^ag.
78^1 ^åg&tsfottétsBttAtikitndett.
\Jtdrag sens Ständers Lagutskott den 17 Ju-, lii 1823.. S. D. Vidare föredrogos de flere till gUtskotteis handläggning remitterade, på; bordat hvilanda Motioner, angående yrkade förändringar och rättelser viri nu gällande CriminalLagar, i afseende dels på de deruti upptagne straffbestämmelsers skär», pande eller mildrande,dels ock Rättegångsaältet och formerna för bevisningen i brottmål, häktade personers behandling inom fängelserne, jemte flere dermed gemenskap, fgaude frågor.
Uti de fleste af Motionerne föranledde frågor förenade sig Utskottets Ledar»ö/er 9m de Beslut, sora uti det särskildt författade Betänkandet N:o 136 innefattas; hvaremot i frågan, att den som för Stöld är Straffad, icke må antaga tjenst hos en antia n person, sorn undergått Straff för detta filer giöfre Brott, meningarne voro skiljagtige, i det Herr Borgmästaren Hjertström, Ibedamöterne af l-ogv- PresteStåndet, Heri;.
Häradshöfdingen Silfverstråle samt Herr Grefven och Ordföranden ansågo eit sådant stadgande icke böra tillstyrkas; men åtef Ledemöterne af Hederv.
BondeStåndet, Herr Lagman von Hauswolff och Herr Häradshofding
Ribbing funno, att er år föremålet för all
Lag bir vara ett skydda eller förbättra, och för det förra uppstår större Ilinda genom flere vanartade personel s samt lagUtskottett Btiinkanden. 787 ^ansättning, samt det sednare åtminstone icke lårer vinnas för den tjenare, sorn sjelf böjd till otrohet, i sin Husbonde deral eger ett efterdöme; så borde, med hänsigt till de vådliga följder erfarenheten i detta afseende ådagalagdt, det stadgande tillstyrkas, att en lagford och strafFad
Tjuf ej matte få antaga tjenst hos en sådan eller grö/re brottslig.
Herr Borgmästaren Cederborg var väl af den tanka, att
Lagutskottet icke borda ingå i pröfning af denna motion, som åsyftade en reglementarisk föreskrift, hvilken egde sammanhang med LegehjonsStadgan; men sedan Utskottet ansett sig tillhöra , att Öfver den väckta frågan sig utlåta, förklarade Herr Borgmästaren, att han instämde i den mening Ledamöterne af BondeStåndet, fderr Lagman von Hausvolff och Herr Häradshöfding
Ribbing hår ofvan yttrat.
Då vid detta förhållande, Ledamöterne af Yällofl.
BrrgareStåndet och Högloft.
Ridderskapet och Adeln i denna fråga blifr vit inactive samt de öfrige tvänce Stånden stadnat
Uti stridiga meningar
J så skulle desse såsom alternativer uti Betänkandet upptagas.
I afseende derpå huruvida bekännelse af Brott utom
Domstol bör blifva gällande, yttrades äfven delade meniogar.
Herr Grefven och Ordföranden, Herr Häradshöfdingen Ribbing, Herr Prosten Doctor Fornander och Herrar Borgmästarne Cederborg t>ch Hjertström trodde, att allt erkännande, 788 LagUtskottets BetdnkandctC af Brott bör, för att blifva gällande, sisa inför Domstolen, som är i tillfälle att urW skilja och pröfva alla dithörande omständigheter.
Ett stadgande att bekännelse gjord utom
Domstolen inför tjånne ojäfvige rofin, äfven skulle gälla emot en anklagad, kunde medföra den vådeliga följd, att deen© domdes saker på en bekännelse, som genom hotelser blifvit honom aftvingad ; och kunde således desse
Ledamöter icke tillstyrka bifall å hvad i detta hänseende är vordet yrkan Herr Lagman von Hauswolff, öfriga Ledamöterce af Hög v.
PresteStåndet, och alla Ledamöterne af P>ondeStånde£ ansågo deremot, att bekännelse, då. den är gjord i fcvänne ojäfvige vittnens närvaro, må, enär den af andre bindande omständigheter tillika styrkes, och den tilltalade ej med, halft skäl förmår visa, att bekännelsen genom hot eller trug blifvit honom sftvungen, anses lika gällande, som om den inför Domstol skedt, och således ej sedermera kunna återkallas; hvarom allmän Författning borda, utfärdas; och sorn afven s denna fråga tvänne Stånd stadnät emot två, så skulle de olika meningarne såsom allernativer uti Betänkandet upptagas, I öfrigt yttr-adea följande från plörali. tetens beslut skiljagtige meaingsrs r:o S frågan om sådane Brottslingars
Deportation till fremmande magters Colonier, som hädanefter för itererade Stölder elier endre grofva Brott göra sig till liiti* LagVtskottéti Retdnkantiéttf 789 tidsfastnings-arbete förfallna, af Herr Gref. ven och Ordföranden saint Herr Borgnia* staren Hjertström: 5’i\tt ehuru det ostridig!:
Sr Statens rät. tighet, att fiån samhället utesluta dem, hvilka genom grofva eiler iterersde Brott stör allman fiii och säkerhet, och såme. deist 'förverkat förmäten att tillgodonjuta samhaiiets fördelar, måste dock denna det allmännas rättighet stanna vid en sådan åtgärd och icke sträcka sig utom Staten eller derhän , alt bestämma det Land eller dea verldsdel der dess forsk jute e medlem, under fremmande Religion och Lagar, sksll tillbringa sin öfriga lefnad, och beröfvad sin frihet, till tvångsarbete användas: att »är Staten uppsäger Samhällsfördraget med en brottslig medlem och stöter honom från sig, bör denna vara fri och ega att sjelf ingå nytt fördrag med det samhälle honom godt synes.
Det inkast sorn härvid kan göras, och af Motionairen äfven är antydt, nemligen att Regeringen skulle kunna af den magt, som emottagear Svenske förbrytare, utverka löfte öm deras behandling i enlighet med Sveriges Lagar, förekomma icke särdeles väl grundad?, ty någon säkerhet för ett sådant löftes uppfyllande lär ej stå att erhålla, om ej Svenske Ämbetsmän och Domare medfölja samt styra och värda de
Deporterade, och vägen till klagomåls anförande i högsta Instactien hår i Riket jemväl för dem voro öppen, hvilket åter icke kan förenas med en fremmande magts
Co - 790 £agUtikot(ttt Bettinkandm. lonie.
I annat fall vinnes ej garantie för Jpftet och den förfördelades klagan skulle svårligen kunna framtränga till den Regering, sorn det åligger vaka öfver aftalets helgd.
Af dessa skäl och då följagtfigen, efter Herr Grefvens och Ordförandens, samt Herr Borgmästaren Hjertströms omdöme, Deportation till en annan Magts Colonier ej voro med rättsgrunder förenlig, ansågo, de aig böra densamma afstyrka.” Herr Borgmästaren Cederborg ansåg äfven deri föreslagna Deportationen böra Ogillas, såsom overkställbar i anseende lill de» dermed förenade dryga kostnaden, enligt den upplysning sorn derom vunnits af Disscussionei i detta ämne hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln, och yttrade, att denna straffbestämmelsen skulle sakna ali verkan, så väl på den brottslinges förbättring, som i afseende på varnande exempel för andre:
För mången olycklig skulle dets ta straff framställa sig som ett fördelagtigt fnbud, som endast genom ett groft brott kunde begagnas, och äfventyrare*! skulle deruti finna enda utvägen att tillfridställ^ gin önskan, att rflägsna sig från Fäderneslandet.
Rå detta sätt skulle Lagen, i stället för att motväga frestelsen tift brott, \ många fall öka den.
2:0 1 afseende på det förslag som, blifvit gjordt, att åt Domaren och Konungens Befallningshafvande måtte uppdraga^ att Extra Iudicialiter bestraffa uppstudsige och vanartige Brottslingar, voro Herr Gref* La g
Ut skottet sBetänkandtn.
791 iren och Ordföranden , Herr Häradshöfdin. gen Ribbing och Herr Lagmannen von Hauswolff från Utskottets pluralitet i så måtto skAjagtlge, att en sådan bestrsffiing icke bör få användäs å andre fångar ån detri, som för vanfråjdande Brott redan äro dömdei Herr Borgmästaren Bjertström ansåg sig icke kunua tillstyrka, att Extra Judiciel bestraffning må i något fall ega rum, emedan, ehuru det b'ir förmodas, att rättigheten att den använda, icke skulle af Domare och Ämbetsmän missbrukas, Lagstiftaren dock ej bör vika ftån den grundsats, att all bestaffning bör ske efter bestämda Lagar, så att godtycklig åtgärd der. vid förebygges, samt föreskrifter uti Lag öch särskildte Författningar dessutom redan äro meddelte, söm kraftigt skydda Ämbetsmän och Domare i utöfningen tf deras kall, bereda lydnad för deras bud, och möjlighet, att utan godtycklige åtgärder upprätthålla ordning och skick.
Herr Borgntästar Cederborg yttrade: ’’Den fräckhet och öfverdåd, som ofta utmärker gröfre Brottslingar, gör det enligt min öfvertygelse till en nödvändighet, att icke afskaffa en genom Kongl. Brefven den 12 Februarii 1808 och den 22 Februarii 1821 tiil ordnings bibehållande i fängelserna tillåtne Extrajudiciella bestraffnning ; men på det missbruk må förekommas och den som anser sig utan skål sålunda agad, må kunna söka Laglig upprättelse, anser jag denna bestraffning icke böra ega rum» 792 LagUtskottets Betiinkattdeii. innan den Åuctorstei sorn öfverinsesadefc vid fängelset tillkommer, antecknadt orsaken i Protocoliet, och verksiälligheted bör ske i tvänne vittnena närvaro.
Afskaf* landet af denna rättighet, aom erjer näston likhet med den Husaga som Lagen tilläter att begagna emot ett Tjenstehjon, skulle göra missdådare allt iner och mer oöändige och tillintetgöra ali disciplin i fängel* sercej då deremot blotta tillvarelsen deraf utgör étt Correciiv emot ds excesser, hvilka eljest skola taga öfverhand, och hvilka redan betydligen tilltagit sedan man satt denna rättighet i fråga och likasom velag tillägga de^ brottslige större rättigheter äa den fredlige och räuskafFne medborgaren.5’ 3:0
Uti det af Utskottet föreslagna stadgande: att i alla de fall der Brott efter nu gållsnde Lagar kan genom vitén eller Penr.iogeBöter försonas och dea pliktfäide saknar tillgång, de samma må med arbete för allmän eller enskild räkning af. t jenas, på satt och efter de grunder, Kongl.
Förklaringen den 25 Manii 1807 och Keogh Förordningen den 24.
Augusti Ig 13 utstaka, ansåg Herr Grefven och Ordföranden undantag böra göras för TjufyaBöter, dera Herr Grefven och Ordföranden fann böra efter nu gällande
Lag, älven hädanefter förvandlas , heldst i motsatt fall den vä* sendtliga och enligt hvad förut är nämndt således nu icke lämpliga förändring i BrotttaälsLagstiftKingeu skulle föraaledss, s£9 Lagutskottet!
Betänkan/lett, $><53 Stöld finge med arbete för dagspenning hes enskild man, nmgällas.
Herr Borgmästaren Hjertström kunde icke tillstyrka någon vidare förvandling af Böter till Arbete» ån sorn redan enligt Lag och Författningar eger rum. 4:0 Ansåg Herr Borgmästaren Ceder* borg Lagens stadgande i 17 Cap. 7 §, Rätteg. Balk., att eget Husfolk och enskilde Tje* oare må vittna, da groft Brott inom Huset skedt och andre ej hafva når varit» böra få den visträcktare tillämpning, att dessa jern» vål m3, i saknad af andre vittnen, edeligen höras, då Stöld antingen genom inbrott eller med våpriad hand skedt bos Husbonden, 5:0 1 frågan om förändradt sätt för uppenbara Kyrkopliktens undergående, åberopade Herr Borgmästaren Cederborg dess vid 1818 års Riksdag i lika ämne yttrads tanka, och uppå då anförde skäl, äfven nu ansåg uppenbara Kyrkoplikten helt och hållet böra afskaffaS; ineu i händelse den kommer att äsa vidare bibehållas, var Herr Borgmästaren ense med det af Utskottets öfrige Ledamöter beslutade utlåtande.
Herr Häradshöfdingen Ribbing yttradel 9,Vid betragtande deraf, au inom Församlingen ej sällan handt, ast en person, sora skolat der undergå Kyrkoplikt, hvarken bekant sitt Brott, betygat ånger eller velat lofva bättring, hvarigenom hela den för hans upptagande i Församlingen påbegyota ceremonien afstadnat, och i stället att medföra uppbyggelse, slutat med förargelse, sä 794 Lagutskottets Betnnkandeti. har jag, lika med Häglof).
Utskottet funnit nödvändigheten, att från frågor och svar till ett enkelt tilltal förändra forhiulairet i Kyrkohandboken?
men ingalunda har jag trott, att man härvid borde stadna, och att denna högtidliga aCt af eri syndares återupptagande i Församlingen, hvars goda verkningar äfven Utskottet vitsordat, skulle förvandlas uti en blott föreställning eller skrä* pa.
Dat är uppmaningen till Församlingen, ätt jemte trogen förbön, vara vittoé till den fallne syndarens ånger, sorn skall Uppröra hjerta och sinne till allvarsamma betragtelser.
— Och uteslutar man detta, så tager man bort kärnan och lemnar blott skalet qvar.
Kan det vara förenligt thed Christna Kyrkans värdighet och en Lärareä pligt, att till en grof syndare, som tilläfvertyrs tillkånnagifvit blott illska oöh för-s bittring, yttra: att, under förhoppning på din öygdtga lefnad framgent, upptages dtl bil åter i Församlingens gemenskap
Utah allt vilkor, hvarken som förr af eri högtidligt tillkännagifven ånger, eller, sorn nii kunde ske, en hos Presten enskildt yttrad Sorg och böjelse till förbättring. jag har trott, att man af Kyrkoplikten ej bordé blott låta den yttre peuitensen träda i dagen och sedan så godt Sorn lemna det rä« ligieusa derhän; jag har trott j att det ickö kunde skada, att den Christna Församlingen^ feå hädanefter som det hittills skett, uppmanades till förbön för eh fallen Syndare, Soth i För» Ls*lJisV6ttcts Bethi hilden, 795 Församlingen skulle åter upptagas.
Jag bar föreslagit att, efter den öfverståndra plikten. detta någon gang i Församlingen skulle ske och slutligen att vedeibörande pse-tman, borde, på ett lämpligt sått, f*ån
P/ edikostolen gifva tillkänna , när den brottslige vore så Föi bättrad, att bars åter kunda i Församlingens gemenskap upptagas.
Härigenom vore intet af de fordna Christliga bruken åsidosatt och ändamålet med det förändrade sättet för Kyrkoplikt®*» vunnet.
Hvad som ru är föreslaget strider, efter min öfvertygelse, rakt emot grunderne i vår Christna låra.
Kyrkolagen och den antagna Kyrkohandboken.
Och det är lindet af.-igt atfe förekomma sådane stadgnndeas, som jas» ödmjukligen yttrar denna Reservation Sltutligen förbehöll Herr Borgmästaren Cederborg, att antingen till detta ProtOGoll eller i Vallöf].
BorgareSiåndet närmare få utveckla sina asigter, så val i afseende på sina Reservationer , som angående BromnålsLsgstiftningen i allmänhet.
Och skulle de sålunda yttrade särskilta meningar, genom utdrag af Profocollet, Betänkandet till Riksens Höglo fl-, Ständer medfölja.
Ut Supra, Ex Protocollo, Jo/j.
Jac, Kleman, LagVitfcotfett Betatåandin.
Jt 796 lugViskottets B(t'(in1nindtn.
Utdrag af Protocollet, hållet hor Riksens Högloft.
Stånders Lagutskott den ai Julii 1823. S. D. Följande utlåtanden blefvo till justering uppläste, nemligen; •—> —•
•—* 5:o Angående åtskilliga Memorialer om ändringar uti nu gällande BrotlmålsLag. •—< Hvarvid Herr Borgmästaren Hagander inlemnade följande skriftliga Reservation : JJEhuru jag af göromål uti andra Utskott, under en längre tid varit liindradl och ännu hindras att öfvervara Höglofh Utskottets sammanträden, och således icke eller deltagit uti slutliga behandlingen åf de föreslagna förandringarne uti CriminalLagen; så anser jag mig likväl, enär jag deltagit uti Högloft.
Utskottets praelimmära öfverläggningar derom böra anmäla mill reservation mot de vidtagne besluten angående deportations-straffet, den extrajudiciella bestraffnings-rätten och giltigheten af bekännelse gjord utom
Domstolen —* i afseende på hvilket allt jag desto heldre instämmer uti minoritetens yttrade mening och vissa Ledamöters deremot framstälda reservationer, som både den förra och dessa senare äro af enahanda innehåll med ett inom Utskottet till öfverläggning förehafdt utkast till betänkande, hvars upptagna skäl och motiver jag, för min del, då ansåg 111ig böra godkänna.” Lagutskottets BetHnkancleti: 797 ”Den af Utskottets pluralitet tillstyrkte
DeportationsLagen torde> vid närmare granskning, finnas besvärad af t vänne höfvudsakliga fel, det ena: att den strider mot iättsgrUndsattser; och det andra: att den troligen icke står att verkställa.
Det förra har Utskottets minoritet bevisat, och det sednare kan inhämtas af de diseiissioiier hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln* hvilka föregingo Remissen till LagUtskots teti Till dessa kati ock läggas* att de principer* hvilka gälla för Hollands
De* porlalionsSystem* ingalunda lära medgifva antagandet af erbuden leverering af Svenska missdådare. —.
Huruvida det skulle kunna lyckas att till England bor flå tä deni, bérör naturligtvis af politiska underhandlingar* och resultatet af dessa torde vara svårt att på förhand bestämma.’'’ ”1 öfrigt torde kUUila anmärkas- att det ingalunda är genom dylika nödfallslagar*' ätt jäg så hiå uttrycka mig * sorn man förmår hämma brottens tilltagande grofhet och mängd, eller förvissa sig* att allmän ordning och säkerhet skola i helgd hållas*
Det liar blifvit
Snart sagdt éii maine i sednare, tider, att, mot menskliglietens förvillelser, vilja använda endast straff-lagär; och allmänna police-magten har närä uttömt sig i föreskrifter och reglementen* utan att man likväl deraf försport någon Särdeles helsosam verkan.
Brotten hafva icke destomindre tilltagit, och de mångå straff- och police-lagarne framstå i ali sirt 798 lé% Utskottet i BetHiikandeft. vanmakt
Af detta förhållande ledes man lätt till den tankan, att icke straffen ensamt kunna motverka retelsen till Lagarnes öfverträdande, och att, i hredd med alfvarliga och vördnadsbjudande lagar, hör ställas en alfvarlig omsorg för slägtets uppfostran, samt att, just genom den, man måste gripa det onda vid roten.
Staten är nemligen till, icke hlott för att straffa öfverträdelse!' af lagarne, utan ock såsom en bildnings-anstalt för menskligheten.
Att bringa Statens verksamhet i sednare afseendet till fullt lif, torde mera löna mödan , än användandet af vissa tillfallighelslagar, hvilka, såsom grundade på en ögonblicklig opinion, icke lofva någon särdeles varaktighet, och gemenligen stå eller falla med den lösa grund, på hvilken de blifvit byggda.0 °Jag anhåller att denna min reservation må åtfölja Betänkandet till Resp. RiksS tånden. ” Ex Protoeollo , Joh. Jac. Kleman.
Ankom d. 7 Aug. i8a3» Betänkande ofver Herr Angust Grönhagens Memorial, angående åt skilltge förestagne Lagfor än dr in gar.
HöglofL Ridder skåpet och Adeln bär LegTJt skottets BttinkanJets, 795 till Lagutskottet remitterat ett Memorial af Herr August Grönhagen, deruti andrages, att senare tids händelser lemnat ojäfaktiga prof, att medborgares säkerhet till personlig frihet och egendom ligger i Domar e-mag tens händer och beror på deras godtycko; och att Domstolarnes sätt att, i anseende till tidsutdrägt med rättegångars undersökning och afgörande handla , väckt mycken uppmärksamhet, hvarpå såsom exempel an föra s Vermdömålel och Hållska Rättegången; hvarföre, och till befordrande af en med grundlagen mera förenlig lagskipning, Herr Grönhagen auser oundvikligt, att någre högst nödige ändringar, och tillägg i allmänna Lagen böra vidtagas, intilldess LagGommitte'en tillfullo densamma hunnit utarbeta och Rikets Ständer den antagit och fastställt, för hvilket ändamål föreslås: 1:0 Att 7 §. 20 Cap. Missg.Balk. må förändras och erhålla följande lydelse:
Eho det vara ma, Domare, Executliver, Ämbets- eller Tjenstemän eller annor, sorn genom arrestering beröjvar någon, hvilken till brott ej förvunnen är, dess personliga fri/jet , eller utan uppenbar missgerning, ther han må gripas och häckt as före, eller halfva bevis om för öfva dt brott; straffes med Etthundrade Riksdaler böter, tu års arrest å fästning jemte tjenst ens förlust, och er sätte den lidande för hvarje dag han oskyldigt häktad hållits med Sexton Riksdaler 52 sk.
Hålles någon häktad längre goa LnfUt skottets Bettinknnåett, tid än
Lag och derpå grundad
Dom ut st ahar± yr/re för dem, eho etet vara ma^ sorn dertill tsarit vällande, Lag samma;■ dock icke inbegripandes den tid någon under Rättegången i urbota mål häktad varit. 2:0
Att 8 §. i samma Cap. må erhål-» la denna lydelse:
Eho det vara må j, som med pinande, antingen genom plågsam arrest^ eller på annat sätt söker tvinga någon till bekännelse i någon sak, bote Tvåhundrade Riksdaler till den lidande _, miste ämbetet eller tjenst sin och sitte två år i fängelse å Fästning ; har såramål dertill kommit * piikte derföre sä' skildt Etthundrade Riksdaler ^ sorn äfven den lidande t ti'faller.
Hvar som emot dessa nämnde 7 och 8 §’• §’•, sig. får bryter j skallx utan afseende: till personen, genast vid Rättegångens början härom+ t häkte träda, till förekommande af rymning och straffets undgående.
Och horde vid denna förändrade
Re-, daction tillämpningen af <) Gap. 5 §, TJt-. sök.Ralk. och 1 Cap, 12 §.
Rätteg.Balk. i hvad som rörer ofvannämnde brott, allde-* les försvinna, 3:o Att HäradsRätternas organisation, i följande måtto förändras och förbättras: att HäradsRätterne höra utgöras af en i Lagkunskap skicklig och examinerad person, sorn må kallas Häradshöfding elier Justiliärie jemte 8 ä 12 Ledamöter, sorn af alla besutne män inom Tingslaget förhvarje år väljas; att yid sådan© val utses, kloka och upplyste män af hvad stånd son\
LngUtskottett B etdnknndtn. 801 heldst, till hvilka Tingslaget har mesta förtroendet; att desse Ledamöter höra i besluten ega hvar sin röst; Häradshöfdingen eller Justitiarien, likasom vid IlrigsRätterne, vara ansvarig att Lagen rätt tolkas och tillämpas , hvarföre han ock i besluten bör ega två röster; att en sådan Väl organiserad
Nämnd bör vid usta och a:dra Rättegångsdagarne af hvarje Ting endast befatta sig med att söka genom förlikning förmå Parterne frän Rättegång afstå, hvaraf följden ovilkorligen skulle blifva en betydlig minskning af de rättegångsmål, sorn vid HäradsRätterne blifvit anbängige, samt att inga särskildta FörlikningsDomstolar behöfde tillsättas vid UnderRätterne; och har Herr Grönhagen ansett KämnersRätterne böra på samma sätt organiseras, samt, i följd häraf, i och 3 §. §. i i Cap. Rätteg.Balk. förändras. 4:o
Att alla urbota mål böra, till undvikande af tids-utdrägt, genom personlig inställelse mundtligen inför
Domstolarlie utageras, så vida den klagande Partén sådant äskar fHögsta
Domstolen derifrån undantagen); Parterna likväl obetaget, att äfven i sådane fall sina förklaringar och anmärkningar skrifteligen författa och uppläsa eller uppläsa låta, samt att alta sådane mål böra hädanefter vid strängt ansvar af tjenstens förlust vara vid alta Instantier till slut afgjorde inom Sex månader efter den tid de till Domarens handläggning inkommit, så vida brotten blifvit begång - goa LagUtikottets EetHnkatidrn. ne Tolf mil från tillhörande HofRätt, och inom Nio högst i o månader, om afståndet från HofRätt Jängre är. 5:o
Att alla Domstolars och PoiiceSessioner höra för öppna dörrar hållas, så alt al 1 män!ielen eller hvem sorn heldst eger att desamma öfvervara och afhöra; hvarigenom väld, mannamån, oqvädinsord samt ali misstanka om Protocollernas vigtighet försvinna, 6:0