Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af dessa skäl och då den omständigheten, att de fleste af de under de senare åren inrättade Banker grunda sig på delegarnes solidariska ansvarighet, synes undanrödja all betänklighet derutinnan, att en ovillkorlig föreskrift i denna del skulle motverka enskilde Bankers uppkomst; hafva Utskotten ansett^ att Actie-Banker, med sedel-utgifningsrätt, icke skulle få hädanefter bildas och, på sådan grund, upptagit endast Banker med solidariskt ansvarige Bolagsmän, uti följande fich. till R.
Prof, 1840. 6 Sami. 2 Afd. 1 Häftet. 3 i8 Banco- och Lag-Utskottens Betänkande, IV'.o (.
Förslag till Lagfor enskilde Banker. . §.
Bank-rörelse,, med rättighet att utfärda tryckta eller graverade credit-sedlar, må utaf enskilde personer, endast i förening till Bolag, bedrifvas, efter dertill af Kongl. Majit meddeladt tillstånd, vid ansökning hvarom böra lill granskning och stadfästelse bifogas, ej mindre de för Bankbolaget uppgjorda gmnd-reglor och ullånings-reglemente, än äfven profblanketter lill credit-sedlar; och ankomme på Kongl. Maj:t, att, efter pröfning, huruvida Bank-inrättningen kan vara för landet fördelaglig eller menlig, det sökta tillståndet bevilja, på högst Tio år, eller ock förvägra.
Vid sådan tids utgång och såvida ansökning derom blifvit af Bolaget gjord 18 månader dessförinnan, kan tillståndet förnyas till Bank-rörelsens fortsättande, dock aldrig utöfver
Till Bank-bolags stiftande erfordras minst femtio namngifne delegare, under solidarisk ansvarighet, med en tecknings-summa af minst 2 millioner Riksdaler curant, motsvarande 5oo,ooo R:dr Silfver Specie.
Vid pröfning af Bolags-reglorne, bestämmer Kongl. Majit det högsta belopp, hvarutöfver tecknings-summan ej får gå. 3 §.
Sådant Bark-bolag kan med sig förena serskilde, eller så kallade Comnaandit-delegare, hvilka insätta hela det capital, hvarföre de teckna sig, emot actie-href, som ställas till innehafvaren, njuta öfverenskommen andel af vinsten, och äro endast med det insatta capilalet ansvarige. 4 §•
Bank får endast i stad inrättas.
Bank-afdelningar eller Vexiings-contoir, de der icke ega rätt att utgifva andra egne förbindelser än invisningar till Hufvud-contoiret, kunna icke eller på annan ort, än i stad, förläggas.
Banco- och Lag-Utskottens Betänkande, N:o I. >9 5 §.
Delegarne i Bolaget böra inora sig utse en ansvarig och, efter Bolagets godtfinnande, afsättlig
Direction, för att, enligt utfärdad Instruction och under sådan controll af offentlig myndighet, som i denna Lag stadgas, Banken förvalta, samt i alla mål för Bolaget lagligen tala och svara. 6 §.
Bolags-reglorna, genom hvilka delegarne skola sig inbördes förbinda, böra dessutom innefatta uppgifter och stadganden i följande ämnen: a) om beloppet af teckningssumman eller grundfonden, deraf minst a5 procent skola utgöras af reda penningar; b) hvad Bolaget beslutat om Commandit-delegares intagande; c) om antalet af Directionens ledamöter, som icke få vara färre än fem; d) om tiden och sättet för den årliga revisionen och revisions-berättelsens kungörande i tidningarne; e) om tiden för den årliga ordinarie Bolags-stämman, villkoren för sammankallande af extra Bolags-stämma och om röst-rättigheten; f) om sältet för Bolags-reglornas möjliga förändring; g) om sättet för utlåningen; h) om hvad Bolaget öfverenskommit, i afseende på lott-brefs öfverlåtelse, dervid iagttages, att det uti a §. bestämda minsta antal solidariskt ansvarige delegare icke understiges. 7 §•
Såsom grundfond må begagnas ej allenast reda penningar samt controlleradt guld och silfver, utan äfven sådane fastighets-inteckningar, actier eller allmänna Verks och Inrättningars räntebärande obligationer, som lör sådant ändamål af Bolaget godkännas.
Bankens egne och andra enskilde Bankers actie-bref få aldrig, ibland hypothek för grundfond, antagas.
Ej må insatt grundfond, genom utdelning, minskas, så länge Bankens rörelse fortfar. 20 Banco- och Lag-Utskottens Betänkande, N:o i. 8 §.
Förr än Banken får öppnas och träda i verksamhet, skall iagttagas: a) att inför Rådhus-Rätten i den stad, der Bankens Hufvud-contoir är beläget, i hufvudskrift förevisas, så väl den af Kongl. Maj:t utfärdade ti 11- stånds-resolution, sorn ock Bolags-reglorna, för att i Intecknings-protocollet ordagrannt intagas; hvarefter Rätten ofördröjligen låter, på Bolagets bekostnad, i allmänna tidningarne införa kungörelse otn det ingångna Bolaget; b') att uppgift på Bolagets delegare med solidariskt ansvar till samina Rätt aflernnas, för att äfven i dess Intecknings-protocoll intagas; börande en sådan uppgift förnyas efter hvarje Bolags-stämma, så vida någon förändring med (lelegarne då inträffat; c) att uppgift å de personer, som komma att underskrifva Bankens tryckte eller graverade förbindelser, ej allenast tillställes Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet, utan äfven i allmänna tidningarne kungöres, hvilket åliggande förnyas, så snart någon förändring inträffar; (T) att till Banken skola vara inbetaldte minst io procent af grundfonden eller |:delar af det i § 6 litt. a bestämda tillskott i reda penningar, äfvensom handlingar, hvilka Bolaget efter pröfning godkänt, aöemnade lill säkerhet derföre, att återstoden af samma tillskott varder inom ett år i Banken insatte; e) att de handlingar, som utgöra säkerheter för den öfriga delen af grundfonden, skola jemväl vara till Banken inlemnade, och af Bolaget, efter pröfning, godkände. 9 §•
Utom invisningar på Rikets Ständers Bank, i enlighet med derom gällande föreskrifter, må ej af enskild Bank utfärdas andra tryckta eller graverade förbindelser, än credit-sedlar, ställde till innehafvaren, att vid anfordran, utan ränta, inlösas, oell hvilka ej må lyda å mindre belopp, än Fem Riksdaler curant, motsvarande En Riksdaler 12 sk.
Silfver Specie. 10 §.
Bank utgifva credit-sedlar och invisningar å Rikets Ständers Bank lill större sammantaget belopp, än som motsyaras af:
Banco- och Lag-Ulsloltens Betänkande, JY:o i. 21 1:0 behållningen i dess egna cassör af Rikets gångbara mynt i silfver eller sedlar; 2:0 återstoden af deposition i Rikets Sländers Bank; och 3:osådane
Bolagets odisponerade tillgångar i guld och silfver samt hypolhek, som i 7 §. nämnas; Bankens egne låne-handlingar sålunda härvid icke inberäknade.
Derest, genom vexling eller annan orsak, det sålunda bestämda förhållandet emellan Bankens tillgångar samt beloppet af dess credit-sedlar och invisningar skulle komma att rubbas, åligge det Banken att inskränka sin utlånings-rörelse och inom en månad hafva återställt det rubbade förhållandet. 11 §•
Upplåning, vare sig på creditiv eller genom försträckning och deposition, må ej eller af Banken göras till högre belopp, än alt det icke öfverstiger hälften af hvad å tecknad grundfond finnes i Banken insatt.
Alla för dylik upplåning utgifvande fordringsbevis, äfvensom depositionsbevis, skola ställas till viss person eller visst Veik, samt uttryckligen innehålla, att öfverlåtelse deraf ej må ske, utan till viss man och efter föregången anmälan i Banken. 13 §.
Vid utlåning eger Banken, då ränta ej är utfäst högre, än efter fena för hundrade om året, och utlåning ej stäld på längre tid än 6 månader, att afdraga räntan för hela lånetiden, och vare jemväl, derest låntagaren ej betalar å furfallodagen, berättigad att ifrån nämnde dag, såsom straffränta, sig till godo beräkna i;dels procent i månaden, eller tillhopa -f:dels procents ränta för månad; dock att Banken, så vida den af sislberörde förmon sig begagna vill, är skyldig alt genast, efter det en månad ifrån förfalloliden förflutit, föranstalta, det lagsökning till lånets indrifvande varder anstäld och, i allt hvad på Banken kan ankomma, skyndsamligen utförd.
Vid fordringars indrifvande, njute enskild Bank samma handräckning, som för Rikets Ständers Diseont-Verk nu är eller framdeles varder beviljad. 22 Banco- oell Lag-Utskottens Betänkande, JY:o I. *3 §•
Adier eller lottbref må icke belänas i den Bank, der de äro utgifne.
Varor kunna i Banken belånas och, derest de icke inlösas vid förfallotiden, genast derefter, utan föregånget uppbud eller hembjudning, föryttras genom offentlig auction, hvarvid förhålles, i enlighet med gällande författningar om försäljning af utmätt lös egendom. *4 §.
Banken ege ej att drifva handel med annat än guld och silfver; men vare oförhindrad alt inropa pantsatt eller utmätt egendom, som på auction utbjudes, dervid Bankens rätt och säkerhet kan vara i fråga; dock med iagttagaride deraf, att sådan egendom åter varder försåld, så snart det lämpligen ske kan. 15 §•
Derest ej Banken med Rikets metalliska mynt, eller med sådane sedlar, som lika med mynt i Riket gälla, vid anfordran inlöser sina tryckta eller graverade credit-sedlar, äfvensom, derest af densamma utfärdad invisning å Rikets Ständers Bank, vid uppvisandet derstädes, ej inlöses, åtnjute Borgenären ränta af den enskilde Banken, efter åtta för hundrade om året, ifrån den dag, då credit-sedels eller invisningsbetalning vägrad blifvit, intilldess inlösningen i Banken åter vidtager.
Vare det ock, när Banken sålunda brustit i betalning, hvar och en af Bamkens Borgenärer obetaget att väcka fråga om Bankens försättande i Concurstillslånd, derom anmälan bör ske hos Konungens Befallningshafvande, som genast undersöker Bankens ställning: gitter Directionen då ej visa, att den inträffade oförmågan härrört af en skyndsamt öfvergående tillfällighet, och att Banken alla sina Borgenärer förnöja kan, åligge det Konungens Befallningshafvande att låta inställa Bank-rörelsen, och öfverlemna målet till Domstol, som beslutar, alt Banken i Concurs-tillslånd försattes.
När Concurs inträdt, har ock Bolaget förverkat rättigheten att vidare begagna sig af det erhållna tillståndet till Bank-rörelses bedrifvande. 16 §.
Bankens Borgenärer tillägges, Banco- och Lag-Utsi otte na Betänkande, N:o I.
23 att lagsöka en eller flere Directionens Ledamöter, med samma rätt att använda utmätningstvång, som Lag och gällande
Författningar i allmänhet medgifva emot gäldenär för skulder af den mest executiva beskaffenhet.
I alla de fall, dä Ledamot af
Directionen ej träffas hemma med Lagsökning eller å Bankens Contoir, äfvensom då flere Directionens Ledamöter skola |>å en gång samfalldt sökas, kunna de, som med Konungens Befallningshafvandes eller Rättens bud gå, å Bankens Contoir bevisligen afjemna, eller om det finnes stängd t, å dess dörr fästa skriftlig resolution eller kallelse; och galle då sådan åtgärd såsom laga delgifvande, »7 §•
Hafva Directionens samtlige Ledamöter först undergått utmätning, men lull tillgång saknats i deras lösa egendom, kan bristen genom ny Lagsökning utkräfvas, under enahanda tvång hos den eller dem bland de solidariskt ansvarige Lottegare, mot hvilken fordi husegaren finner för godt sin talan rigla. 18 §.
Har solidariskt ansvarig delegare sin lott å annan öfverlåtit och Bolaget frånlrädt; vare han ej ansvarig för annan Bankens skuld, än den, hvarföre han dessförinnan lagsökt Lirf vit. »9 §•
Den, genom Kongl. Förordningen den i3 Juni 1800, för skuldfordring i allmänhet bestämda pi eseripl ionstid af Tio år, ege ej rum, i afseende på enskilde Bankers tryckta eller graverade credilsedlar och invisningar; ej eller skall bevakning deraf, enligt Concurs-Lagen, erfordras i Bankens Cononrs eller i anledning af års-stämning, sorn vid Bolagets upphörande må utfärdas å dess Borgenäier: hvaremot, när Bolaget upplöses, hvilket Konungei s Befallningshafvande bör, utan dröjsmål, lill Kongl. Maj:t inberätta, Kongl. Maj:t låter utgå Kådig Kungörelse derom, med föreläggande för en hvar, som någon så beskaffad förbindelse af Banken innehafver, att, vid förlust af all betalningsrält, förbindelsen till inlösen uppvisa i Banken, inom två år ifrån den dag, hvarunder Kungörelsen första gången utfärdas; börande densamma en gång under hyartdera af dessa tvänne år från predikslolurne uppläsas.
Banco- och Bag- Ut slo! tens Betänkande, No I. 20 §.
Direclionen vare skyldig, så väl alt, efter hvarje qvartals slut, till Kongl. Maj:t insända en öfversigt af Bankens ställning, som oek att hålla Bankens räkenskaper och handlingar tillgängliga för den undersökning, som Kongl. Maj:t möjligen kan finna för godt låta anställa; likväl utan att enskildes förhållanden till Banken dervid få för allmänheten yppas.
Sedan frenne Riks-Stånd gillat Banco-Utskoltets Betänkande Nio 20, hvaruti, bland annat, Riksdaler curant blifvit antagen såsom mynlenhet; så hafva Utskotten uti detta förslag till
Lag jemväl begagnat samma benämning, hvilken likväl, i händelse Rikets Ständers beslut om myntsystemet icke skulle vinna Kongl. Majrts
Kådiga sanction, torde böra utbytas, så att de summor i Riksdalertul, som i Lagförslaget förekomma, då i stället kunde utsättas i motsvarande belopp Silfver Specie.
Den vid remissen väckta fråga om bestämmande af ansvar för förfalskning af enskilde Bankers sedlar, ämna Utskotten företaga till serskild behandling, och deröfver Utlåtande meddela, äfvensom den i Herr Stråles motion, med förslag till
Lag för enskilda Banker, inneslutne lagstiftning äfven för
Iiypotheks-föreningar blir föremål enskildt för Lag-Utskottets serskilda behandling.
Deremot hafva Utskotten, i sammanhang med frågan om Lag för enskilde Banker, förehaft till gemensam behandling en af Herr Örströmj yd.j inom Yällofl. Borgare-Ståndet väckt och till Banco-Ulskollet remitterad motion, hvaruti anföres, att Privat-Bankernes utgifne förbindelser ej emottagas i Kronans uppbörd, och stundom ej eller antagas vid liqvid enskilde emellan; samt att, då Bankernes förbindelser således icke voro användbara till alla slags utgifter, fördelarne af Bank-inrätlningarne för det allmänna till en del gingo förlorade, och Bankerne sjelfve ledo skada derigenom, att deras förbindelser ej blefvo serdeles länge utelöpande och räntevinsten ej så betydlig, som eljest; och har motionären, till förekommande af dessa olägenheter, föreslagit, att alla Privat-Bankerne i Riket måtte åläggas alt, så fort sig göra låter, efter utgången af innevarande Riksdag, i hvarje af Rikets Residens-städer öppna Invexlings-contoir.
Då redan inrättade enskilde Banker, genom de af Kongl. Majit meddeldte privilegier, äro försäkrade att, under viss, för hvarje bestämd, tid, drifva Banco- och Lag-Zhskottens Betänkande, ]V:o i. 25 drifva Bank-rörelse, i enlighet med fastställde Reglementen; kan någon skyldighet, utöfver hvad på sådant sätt blifvit stadgadt, nuvarande enskilde Banker icke åläggas; — och enär, så vidt förslaget afser de Bank-inrättningar , sorn hädanetter kunna uppstå, ett föreläggande för dem att i Rikets alla Läne-residencer , eller endast å något annat ställe, än der Banken är inrättadj, invexla sina sedlar, skulle, genom fördelning emellan de serskilda Invexlings-Contöiren af Bankens förråd på Rikets mynt, tillintetgöra möjligheten för Banken att fullgöra det, för dess fortfarande oundgängliga villkor, att alltid, vid anfordran, vara i tillfälle med Rikets mynt inlösa sina sedlar och dessutom ådraga Bänken större omkostnader, än med dess bestånd vore förenligt; alltså få Utskotten, under åberopande tillika af hvad Lag-förslaget i denna del innehåller, tillstyrka, att ofvanberörde motion icke må till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 2 Juli iS/jo.
Af Herr Mannerskantz:
Emot följande puncter af de sammansatta Utskottens förslag till
Lag för enskilda Banker, får jag mig reservera, nemligen uti 1 §•
Der jag anser vidden af Konungens pröfningsrätt, innan han Privilegium utfärdar, vara alltför litet bestämdt uttryckt. 6 §.
Der jag skulle önskat det blifvit stadgadt, att minst 33-| procent af teckningssumman skolat utgöras af reda penningar. 7 §•
Der jag tror allmänheten hafva erhållit allt för liten garanti för det solidariska Bolagets verkliga soliditet, då det blifvit öfverlemnadt åt detsamma att sjelf granska de säkerhelshandlingar, som lemnäs såsom hypothek för den icke contant inbetalda delen af grundfonden.
Denna första granskning hade jag önskat verkställd af offentlig auctoritet; om hos oss funnits Provincial-Nämnder, af några ifrån dem delegerade; men då detta ej är fallet, af något Konungens Ombud.
Bih, till Ii. St, Fröt, 1840. 6 Sami. 2 Jfd. 1 Häjtet. 4 26 Banco- och Lag-Utskottens Betänkande> J¥:o r. 8 §■
Der jag hade velat, att det äfven blifvit föreskrifvet, att fullständig förteckning på dåvarande delegare med solidarisk ansvarighet, hvarje år på Bolagets bekostnad, i allmänna tidningarne skulle införas. 9 §•
Der jag håller före, att io R:dr curant hade bordt fastställas såsom minsta sedelvalören. 12 §.
Der jag finnér det hafva varit af den väsendtligaste vigt, att utlåningstiden blifvit bestämd till 3, aldra högst 6 månader. i5 §.
Der jag yrkar den Lagbestämmelse, att vägran, af hvad orsak som helst, att vid anfordran inlösa utgifven sedel, ovilkorligen skulle medföra Bank-privilegiets, ögonblickliga förverkande. '9 §•
Der jag måste anmärka, såsom i min tanka högst felaktigt, att icke åt Sedelinnehafvare företrädesrätt blifvit försäkrad framför alla andra BankBolagets Borgenärer.
De anmärkningar, jag nu framställt, går jag att närmare motivera.
Men innan jag börjar dermed, måste jag likväl öppet erkänna, att jag vet mig, såsom fullkomlig nybegynnare i financeläran, hafva så ringa förmåga att behandla detta invecklade ämne, att jag under andra förhållanden ovilkorligen ej deröfver skulle hafva yttrat mig; men då jag, såsom Ledamot af Banco Utskottet, varit berättigad att uttala min opinion, har jag äfven ansett mig pligtig göra det hvarje gång, enligt min öfvertygelse, den stora allmänhetens bästa blifvit förnärrnadt genom af Utskotten fattade beslut.
Det är gifvet, att Bankers större eller mindre rörelse är grundad på vidslräcktheten af deras credit.
Denna åter beror på allmänhetens tillit till Bankernas förmåga att kunna i allo fullgöra deras åtagna förbindelser.
Det ligger således i Bankernas eget intresse att organisera sig så solidariskt som möjligt, emedan de derigenom veta sig erbjuda den säkraste garantie åt allmänheten.
Men å andra sidan bör det ihågkornmas, ait crediten Banco- och Lag-Utskottens Betänkande, JYlo i. 2 7 är för Bankerne medel, icke ändamål; att skörda den största möjliga vinst på grund af denna credit, är för dem hufvudsyftet.
Häraf måste blifva en följd, att inom alla Banker tvenne principer emot hvarandra råka i strid; den ena fordrar den största möjliga inskränkning, den andra den största möjliga utsträckning af Bank-rörelsen.
Ehuru det rätta vore, att de alltid höllö hvarandra i jemnvigt, är det fara värdt, att den senare principen slutligen skall blifva den herrskande inom en Bank , ensamt öfverlämnad åt sin egen controll.
Het är derföre oundgängligt, att någon utom Bank-Bolaget på detsamma utöfvar en sådan controll.
Det vare visserligen lempligast att öfverlemna åt allmänheten sjelf detta uppdrag; det ökade eller minskade förtroendet skulle blifva den hästa mätaren på den större eller mindre noggrannhet och säkerhet, Banken iagttog vid sina operationer.
Men dertill fordras, att dénna allmänhet skall kunna sjelf utöfva denna controllerande befattning; för att det göra, måste den hafva både förmåga att bedöma och möjlighet att granska de invecklade transactioiier, hvarigenom en Bank hedt ifver sitt penninge- och credit-väsende.
Men detta kan icke hos den stora allmänheten förutsättas.
Denna, för alt icke blifva bedragen, fordrar mynt; i brist af detta, åtminstone det som för mynt skall gälla; icke kan den med skal låta sig nöja med papperslappar, som den ena dagen kunna hafva det värdet, den andra ett annat.
Att Privat-Bankernas sedlar äro baserade på Jordbypothek, ligger ej mycken vigt uppå; ty innan dessa kunna blifva realiserade, kan sedelhafvaren långt förut hafva blifvit i grund ruinerad.
Man invänder, alt dessa sedlars värde ligger i den credit de ega; så länge denna är full, är värdet fullt; och den, som ej till dem skänker förtroende, är ju ej tvungen att taga dem.
Detta vore sanni, om hos oss i Sverige Privat-bankerne ej (ingo utgifva sedlar lii! mindre valör än t. ex. 20 R:dr B:co; då existerade fritt val för allmänheten att taga dem eller icke taga dem, emedan så stora sedlar alltid förblifva blott credit-sedlar, och aldrig kunna till något betydJigt belopp ur rörelsen inom en provins uttränga den lagliga, om ock ty värr ej heller den fullt sanna varumälaren, Riksbanks-sedeln.
Men i samma mon som Privatbankerne få utgifva sedlar till låg valör, i samma mon få dessa en forcerad curs; ty som de flyta ur närmare källor, genom direclare cana ler , öfversvämma de snart hela provincen och blifva derigenom derinom det enda medlet för de smärre varubytenas verkställande; och sorn Allmänheten ej kan undvara ett sådant medel för denna del af sin pen - 28 Banco- och Bag-Utskottens Betänkande, N:o i. ningerörelse, så måste den laga dessa sedlar, emedan den ej kan få några andra.
De facto, om ock ej de jure, berör det sålunda icke på allmänheten sjelf att vägra eller icke vägra dessa sedlars emottagande.
Men att hvar och en, som a 1 fvarligt önskar att hafva en oföränderlig mätare på varors värde i vårt land, med all sin förmåga skulle söka motarbeta ett sådant förhållandes uppkomst och stadfästande, det faller af sig sjelf — och om en lagstiftning icke motverkar, utan tvertom gynnar detta förhållande, så medger jag, att, oaktadt jag tror skälen emot vara vida starkare, visserligen många bevekande skäl för kunna föranleda den härtill; — men då måste den äfven vara betänkt på att i möjligaste måtto söka förminska olägenhelerne, framför allt genom alt, så vidt i mensklig förmåga står, skydda den annars oskyldigt lidande stora allmänheten för alla förluster.
Detta är orsaken, hvarföre jagså ifrigt yrkar på många och stränga controller vid de Privat-Banker, som hos oss, till följe af närvarande Bank-lag, kunna blifva organiserade; ty de komma att baseras icke allenast på allmänhetens behof af credit, utan äfven på dess behof af mynt.
Med det senare behofvets fyllande , hade jag trott de enskilde Bankerne icke böra hafva serdeles att skaffa; deras functioner hade jag ansett böra inskränkas till att fullt motsvara blott det förras fordringar.
Deras verksamhet hade derigenom visserligen blifvit inskränktare, men deremot så mycket mera välgörande.
De hade då uppfyllt sin egentliga bestämmelse, den att understödja jordbruk, handel och näringar, genom att åt deras idkare alltid erbjuda visshet om förlag för deras industriella företag; och detta förlag från nära håll, utan för mångå och långa omvägar att erhålla; men deremot endast på korta tider, deri instämmer jag fullkomligt med hvad Major Nordenanckar i sin reservation yrkat.
Jag anser stadgandet om denna korta utlåningstid, af 3 å 6 månader, vara det, som minst af alla i en Privat-Bank-lag borde saknas: just det bestämmer den mer eller mindre ändamålsenliga arten af Bankens verksamhet; ty icke kan det vara det rätta föremålet derföre, att genom utlåningar på längre tid, och genom inteckningar i fastighet söka undantränga Capitalisterne.
Om man derigenom tror sig vinna nedsättning i räntan, så bedrar man sig; nominelt skulle det visserligen blifva fallet, men icke så i sjelfva verket; ty sedan allt hade väl hunnit sätta sig i jemnvigt efter den af förändringen följande olikheten, skulls förhållandet visa, att man icke hade ökat hvarken capitalers eller sedelstocks egentliga, utan blott deras namnvärde.
Icke skapas capilaler genom crediten, denna lättar blott deras uppkomst.
Hög Banco- och Stats-Utskottens Betänkande ]S'.o t. valör för de sedlar de utgifva, kort betalningstid för de lån de utlemna, anser jag för Pri vat-Banker vara oe^tergifliga vilkor, om ett land skall hafva nytta af deras inrättande och verksamhet.
Finge jag blott dessa två uppfyllde och så dertill säkerhet, att de Bolag, som hildas, äro verkligen solida, och således ega förmåga att hulla hvad de lofva, så skulle jag icke vara sträng i mina öfriga påståenden.
Emedlertid har jag mast yrka alla slags garantier, emedan jag ej på förhand kunnat veta hvilka slutligen skulle erhållas.
Det skulle föra mig för långt, om jag skulle fullständigt utveckla mina nu angifna åsigter.
Hvad jag hittills anfört, har blott varit för att någorlunda motivera början af min reservation.
Och har jag dervid tillika velat redogöra för min uppfattning af Privat-Bankernes förhållande till allmänheten. iVlig har tyckts, att man under någon tid för mycket afsett de förras, för litet den senares fördelar, och då har jag trott det kunna gagna, att en och annan röst åtminstone höjde sig till dennas försvar.