Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-kontoret inflytande afbetalningar å samma medel [liefve uti liqviderna emellan Stats-verket och Riksgälds-kontoret sistnämnde verk godtgjorda. i Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 60.
I anseende till de bestyr med ifrågavarande lån, som Finans-konseljen i Gustavia fått sig i nåder uppdragna, har Utskottet trott sig böra upplysa, att, enligt det under den 25 September 1811 utfärdade och ännu gällande reglemente för styrelsen af kolonien St.
Barthelemy, besörjes koloniens både lagskipning samt förvaltning och drätsel af en konselj, bestående af Giivernören, Justiliarien, Place-majoren och Guvernemenls-sekreleraren samt 3:ne at öns invånare valde ledamöter, och hvilken vid behandlingen af de ämnen, som röra allmänna medlens förvaltning, kallas "Finans-konselj.
Med hänsigt lill de särskilda belijertansvärda förhållanden, som i ofvanomförmälda nådiga proposition finnas anförda, och då de af Rikets Ständer fastställda allmänna vilkor och bestämmelser för låneunderstöd till nedbrunna städers återuppbyggande synas, så vidt desamma vid förevarande fall kunnat tillämpas, vara hufvudsakligen iakttagna, får Utskottet, som anser Kongl.
Stats-kontoret böra erhålla ersättning för de till följd af den staden Gustavia öfvergångna eldsvåda förskottsvis verkställda ulbetalningar, hvarom nu är fråga, tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Maj:t i högstberörde nådiga Proposition föreslagit i afseende på ej mindre Kongl. Stats-konlorets godtgörande för hvad sålunda blifvit och ytterligare kan varda utbetaldt, än äfven de åter inflytande lånemedlens liqviderande till Riksgälds-kontoret.
Stockholm den 2 Mars 1854. 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 61. X:o 61.
Anie. till Exp. litsle, d. 6 Mars 1854, kl. 4 e. m.
Utlåtande, angående väckt fråga om löneförhöjning för de uti Justitia;-ombuds mans-expeditionen anställde tjenstemän.
Uti en till samtlige Riks-stånden under sistlidne
December månad ingifven skrift, har Rikets Ständers Justitiae-ombudsman anfört, hurusom aflöningen för tjenstemännen i Justitiae-ombudsmans-expeditionen, bestående af en sekreterare och tvänne kanslister, alltsedan Justitiae-ombudsmansembetets inrättande icke blifvit förhöjd, oaktadt derefter inom alla andra embetsverk skedda löneförhöjningar.
Sekreterarne i Rikets kollegier innehade numera 1600 R:drs lön, hvarjemte de flesta bland dem åtnjöto större eller mindre sportler.
Deremot utgjorde arfvodet för sekreteraren i Justitiae-ombudsmans-expeditionen, hvilken saknade ali sportel-inkomst, endast 800 R:dr.
Det vore visserligen vanligt och jemväl påräknadt, att med dennes sekreterare-tjenst förenades enahanda befattning hos Tryckfrihets-kommittéen, hvilken sednare befattning kunde anses för en s. k. ”sinecure,” så vida ej trägnare göromål än under de sednare åren dervid förekomme; men de sammanlagda arfvodena för dessa begge sekreterare-tjenster understego dock med 400 R:dr det belopp, en Rollegii-sekreterare såsom ständig lön uppbure.
Vid sådant förhållande och då förstnämnde sekreterare saknade bestämd befordringsrätt i statens tjenst samt utan ransakning oell dom kunde entledigas, vore det icke att begära, det någon person med utmärktare förmåga skulle egna sin verksamhet åt ifrågavarande befattning.
Denna tjenst vore likväl af sådan vigt, att äfven den största skicklighet bos en civil tjensteman vid densamma för ingen del skulle vara öfverflödig, helst omfattningen af Justiliae-ombudsmannens verkningskrets kräfde ej blott hans egen arbetsförmåga, utan äfven allt del biträde, som af hans sekreterare kunde Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 61. 9 kunde erhållas.
Och på det ifrågavarande tjenst skulle för en sådan person blifva antaglig, fordrades, dels att den försåges med lika aflöning, som i motsvarande tjenstegrad kunde påräknas, och dels att innehafvaren deraf berättigades att, under fortfarande befordringstur och emot afträdande af den för vikarien nödiga aflöning, vara ledig från annorstädes innehafvande syssla.
Justitiae-ombudsmannen har derföre föreslagit, att ari vodet för sekreteraren i hans expedition måtte förhöjas till 1,600
R:dr, häruti inberäknadt sekreterare-arfvodet vid Tryckfrihets-kommittéen, samt att merbemälde tjensteman måtte, genom särskildt stadgande, erhålla tillåtelse till ledighet från den tjenst, han förut kunde innehafva, dock med bibehållande af densamma åtföljande befordringsrätt jemte de löneinkomster, som öfverstege hvad hans vikarie ansåges böra uppbära.
Beträffande de vid samma expedition anställde 2:ne kanslister, så tjenstgjorde den ene såsom
Registrator samt verkställde derjemte utskrifningen af de utgående expeditionerna, hvadan ock, i betraktande af hans aflöning, äfven om denna vöre,lika med vanliga kanslistlöner, någon ytterligare tjenstgöring af honom icke skulle kunna fordras.
Endast den andra kanslisten kunde således biträda vid fånglislornas granskning, hvilket granskningsarbete, oaktadt all använd flit, derföre icke kunnat vidare medhinnas, än att, såsom förut blifvit för Rikets Siänder anmäldt, fånglistorna för det sednast förflutna och en del af det föregående året fortfarande befunnos ogranskade.
Med afseende å detta förhållande och enär Justitiae-ombudsmannens under 184-7 och 18+8 års riksdag gjorda hemställan om rättighet att få antaga en 3:dje kanslist icke blifvit bifallen, har Justitiae-ombudsmannen nu anhållit, att Rikets
Ständer matte bevilja förhöjning till 600
R:dr af det hittills bestämda arfvodet för hvar och en af ofvannämnde 2:ne kanslister.
Jemte de af Preste-, Borgare- och Bonde-Stånden beslutade remisser å Justitiae-ombudsmannens härom aflåtna skrifvelse, har Stats-Utskottet från Ridderskapet och Adeln emottagit en af Herr Cederschiöld, Rubert Theophron, väckt motion, upptagande den af Justitiae-ombudsmannen i omförmälda hänseende gjorda framställning; och får Utskottet, i anledning af den föreslagna löneförbättringen för tjenstemännen i Justitiae-ombudsmans-expedilionen upplysa, att, enligt den for samma expedition nu gällande aflönings-stat, åtnjuter sekreteraren ett årligt arfvode af 765 B:dr, hvarjemte han för närvarande uppbär det för sekreteraren hos Tryck frihels-kommilléen anslagna arfvode af +52 R:dr 2+ sk., så att hans nu innehafvande aflöning följaktligen utgör ett sammanräknadt belopp af 1,197 R:dr 2+ sk.
Samma stat upptager för hvardera af de tvänne kanslisterna likaledes 432 R:dr 2+ sk. Bih. till K.
St. Prat. 1SÖ3—1S5-1. 4 Sami. 1 A fil.
IS Baft. 2 10 Stats-Utskottett Utlåtande, N:o SI.
Utskottet finner sig så mycket mindre kunna understödja Justitiaeombudsmannens förslag att den nuvarande aflöningen för den i bans Expedition anställde sekreterare måtte förhöjas till 1,600 R:dr, som denne tjensteman derigenom och i fall lian tillika, på sätt Justitiae-ombudsmannen äfven föreslagit, finge bibehålla en del af sina annorstädes innehafvande löneinkomster, skulle komma att erhålla högre aflöning, än den sekreterarue i kollegierna genom sednast utfärdade löuestater fått sig tillerkänd.
Enligt hvad Justitiae-ombudsmannen medgifvit, kan sekreterare-befattningen bos Tryckfrihels-kommitléen, hvilken för närvarande också innehafves af förstbemälde sekreterare, numera anses såsom en ”sinecure.”
Således lärer det för denna befattning hittills anslagna belopp äfven framgent kunna påräknas och begagnas till löneförbättring för samma tjensteman, hvars aflöning härigenom synes någorlunda motsvara de honom tillhörande tjensteåligganden, helst dessa lika litet hädanefter som hitintills torde komma att upptaga hans hela tid och verksamhet.
Utskottet anser sig alltså icke kunna i vidsträcktare mån tillstyrka den föreslagna lönetillökningen för Justitiae-ombudsmannens sekreterare, än att denne tjenstemans aflöning ökas med det för sekreteraren hos Tryckfrihets-kommittéen på nuvarande aflöningsstat uppförda belopp, 432 R:dr 24 sk. och således hädanefter får utgå med en till rundt tul jemnad summa af
Ett tusen två hundra Riksdaler, emot skyldighet för den förre att jemväl bestrida de göromål, sorn den sednare åligga och under samma vilkor och förbehåll i afseende på den nu tillstyrkta aflöningens uppbärande, i fall han förut innehar tjenst på rikets stat, som för utbetalningen af Jusliliae-ombudsmannens lön äro i enahanda fall stadgade.
I öfverensstämmelse med Justitiae-ombudsmannens hemställan får Utskottet derjemte tillstyrka, att derest innehafvare af annan på allmän stat uppförd syssla varder utaf Justitiae-ombudsmannen anlagen lill sekreterare i hans expedition, denne tjensteman, så länge han fortfar att bestrida nyssnämnde sekreterare-befattning, må, under bibehållande af sin förut egande befordringstur, anses berättigad lill erhållande af ledighet från sin förra tjenst; lärande Rikets Ständer, i händelse denua hemställan bifalles, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 6i. ii böra bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att ett härmed öfverensstämmande stadgande måtte varda i nåder meddeladt.
Med framställningen om förhöjning af kanslisternes aflöning, synes Justitiae-ombudsmanen egentligen hafva åsyftat att framdeles kunna af desse tjenstemän påräkna ytterligare biträde vid fånglistornas granskning.
Dock sorn, efter hvad Justitiae-ombudsmarinen anmält, det efterliggande granskningsarbetet ej ökats under de sednare åren, så föreställer sig Utskottet, att om detta efterliggande arbete kunde fullbordas utan. att hindra företagandet och verkställandet af de nya fånglistornas granskning i den mån de till Justitias-ombudsmannen inkomma, skulle denna granskning framdeles, utan vidare tillökning i expeditionens afiönings-anslag, kunna medhinnas.
Utskottet anser sig derföre, med afstyrkande af Rikets Ständers bifall till den föreslagna förhöjningen af arfvodena för ofvanbemäide 2:ne kanslister, böra i stället hemställa, att Rikets Ständer, för ifrågavarande granskningsarbetes behöriga verkställighet, må till Justitiae-ombudsmannens diposition under tiden från och med detta års början till och med det år, då nästa riksdag inträffar; anvisa ett årligt belopp af Tvåhundra Riksdaler att, lika med öfriga arfvoden för Justitiae-ombudsmaus-expeditionen, af Riksgälds-kontoret utbetalas.
Stockholm den 2 Mars 1854. 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 62. ]%:o 62 Ank. till Exp.-Utsk. den G Mars 1854, kl. 4 e. m.
Utlåtande, angående ifrågasatt förhöjning af det årliga anslaget för Fikets Ständer Just it i a;-vm buds-m ans resekostnader eller tillåtelse lill derå uppkomna besparingars användande for godtgörandet af enahanda kostnader under ett annat år.
Rikets Ständers Juslilrae-omhudsman liar, uti en till samtliga RiksStfindén ingifven samt af Preste-, borgare- oell Bonde-Slånden till SiatsXJ t skot tet remitterad skrifvelse af den 27 December nästlidet år anmält, att, under hans tjenstetid eller åren 1848—1853, hade utaf det årliga anslaget, 1,000 R:dr, till kostnader för Juslilite-ombudsmannens embetsresor uth(kommils Rån Riksgälds-konlorel ett sammanräknadt belopp af .
R:dr 5,883: 21.
4. hvaremot under samma tid till resekostnader af Ju stiliae-ombudsmannen användts ....... — 6,03/: 5. 11.
Det använda resekostnads-beloppet öfverstege således med — 37: 5. 11. hvad härtill för dessa 6 år varit anslaget, och med — 153: 32. 7- hvad af de anslagna medlen utbetalts.
För det belopp, hvarmed resekostnaderne komma, men å det utaf anslaget besparade belopp, utgörande 116 R:dr 26 sk. 8 rst., hade Juslitioe-ombudsmannen trott sig ega anspråk, enär detsamma understege hvad som vore an vändt.
Delta anspråk hade dock ej godkänts hvarken af Fullmäktige i Riksgäkls-koutoret eller utaf Stats-UtskoLlet vid sednasle riksdag, hos hvilket Fullmäktiges härom meddelade Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 62.
13 beslut blifvit öfverklagadt.
Ehuru Justitias-ombudsmannen ej ville ånyo väcka en dylik fråga, med hänsigt till det sedermera inträffade enahanda förhållande, trodde lian sig likväl ega fog underställa Rikets nu församlade Ständer, huruvida icke ofvan uppgifna besparing borde honom tillerkännas i afräkning på det belopp, hvarmed resekostnaderne öfverstigit de dertill ulbekomne medlen.
Uti Riksgälds-kpntorels reglemente vore väl ej uttryckligen medgifvtt, att besparingar å ifrågavarande anslag linge användas äfven till godtgörande af redan bestridd resekostnad för ett föregående år; men så framt icke anslaget blefve förhöjdt, syntes ett sådant stadgande, med vissa vilkor och förbehåll, icke mindre behöfligt än det som vid sednasle riksdag meddelades, eller att hvad utaf detta anslag vore från ett föregående år besparadt, skulle under ett följande år få användas.
Kostnaden för en resa till rikets mest aflägsna delar uppginge nemligen efter gällande reglemente och den i de flesta orter bestämda skjutslega, till mer än 200 R:dr utöfver det årliga anslaget.
Örn nu en sådan resa behöfde företagas under ett år, då besparing från föregående år icke funnes, syntes det ingalunda vara i sin ordning, att medel, som, för att resan skulle kunna företagas, måst af Justiliae-ombudsmannen förskjutas, icke skulle få af efterföljande års besparingar honom godlgöras.
Derför bar Juslitiae-ombudsmannen hemställt, att Rikets Ständer målte antingen bevilja en förhöjning af minst 200 R:dr årligen uti delta anslag, eller ock medgifva, att besparingarne derå fingé användas äfven till godtgörande af hvad å föregående års resor blifvit utöfver anslaget användt; hvarvid han likväl ansett följande förbehåll böra fästås, nemligen: att eflerräkningarne hvarje gång ej skulle få uppgå till högre belopp, än som svarade mot hälften af elt års anslag; alt dylik ersättning ej skulle få uttagas för längre tid tillbaka än nästföregående ur eller kunna såsom fordran af en Justitioe-ombudsman öfverlåtas på bans efterträdare eller annan person.
I anledning af Justilife-ombudsmannens sålunda gjorda framställning och en till Stats-Utskottet äfven af Ridderskapet och Adeln meddelad remiss å hans derom aflåtna skrifvelse, sedan densamma blifvit af Herr Cederschiöld, Robert Theophron, såsom dess motion upptagen, får Utskottet upplysa, att vid föreslåendet af här ofvan omförmälda, vid sednaste riksdag tillagda, stadgande i Riksgälds-kontorets reglemente, dåvarande Statsutskott såsom anledning dertill uppgaf, att Utskottet ansåg hvad utaf anslaget för Juslitiae-ombudsmannens resekostnader under ett år icke blifvit begagnadt, böra under näslpåföljande år få användas till betäckande af häruti då möjligen uppkommande brist; varande det af bemälde Utskott således föreslagna och af Rikets
Ständer antagna reglementariska stadgande af följande lydelse: 14 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 62. ”Till kostnader för Justitiae-ombudsmannens embetsresor bör Riksgälds-kontoret, uppå bans reqvisition och emot derför, inom hvarje års utgång, afgifvande redogörelse, förskottsvis utbetala en summa af Ett Tusen Riksdaler.
Skulle dessa kostnader under något år öfverstiga den dertill sålunda anslagna summa, må till det överskjutande kostnadsbeloppets godtgörande användas hvad som utaf enahanda anslag för det nästföregång na året möjligen kan vara obegagnadt.”
Enligt de af Justitioe-ombudsmannen till Riksgälds-kontoret, sedan sistförflutna riksdag afgifna räkningar för hans resekostnader, hafva dessa utgjort under år 1851 R:dr 1,111: 24. — under år 1852, efter iakttaget afdrag i anledning af en vid samma års räkning gjord anmärkning ... — 884: 33. 4. och under år 1853 — 1,022: 42. 6. eller tillsammans under nyssberörde 3:ne år R:dr 3,019: 3. 10.
Deremot hafva utaf ofvan nämnde anslag från Riksgälds-kontoret utbetalts: under år 1851 . . . . - . .
R:dr 1,000: — — — — 1852 — 1,000: — — 1853 - 907: 27. 10.
R:cir 2,907: 27: 10.
Då detta anslag i allmänhet visat sig tillräckligt för det dermed afsedda ändamål, finner
Utskottet icke skäl tillstyrka den nu föreslagna förhöjningen af detsammas belopp; men på det att hela den till bestridande af Justitiae-ombudsmannens resekostnader, enligt Riksgälds-kontorets reglemente, anvisade summa må under den tidsrymd, derunder samma reglemente är gällande, kunna af Justitiae-ombudsmannen för sådana kostnaders godtgörande påräknas och begagnas, anser sig Utskottet böra hemställa, att sednare punkten af ofvan införde stadgande må i det reglemente, som vid denna riksdag varder för
Riksgälds-kontoret utfärdade komma att lyda sålunda: ”Skulle dessa kostnader under ett eller annat år öfverstiga den dertill sålunda anslagna summa, må till det öfverskjutande kostnads-beloppets godtgörande användas hvad utaf enahanda anslag för de sedan innevarande riksdags början förflutna år möjligen kan vara obegagnadt.
Derjemte och på de skäl Justitioe-ombudsmannen till stöd för sin härom gjorda framställning anfört, får Utskottet äfven hemställa.
Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 63.
13 att den nu föreslagna förändringen uti ifrågavarande stadgande jemväl må få tillämpas i afseende på godtgörelsen af kostnaderna för Justitiae-ombudsmannens embetsresor under de sednast förflutna 3:ne åren, samt att skillnaden mellan dessa års resekostnads anslag och hvad lian häraf från Riksgälds-kontoret utbekommit alltså må med 92 R:dr 20 sk. 2 rst. till honom utbetalas.
I¥:o 63.
Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Mars 1854, kl. 4 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående eftergift för Notarien E.
Lundblad, såsom arrendator af Strömsholms kungs-ladugård af halfva spanmåls-arrendebeloppet för år 1852. (J. A.) Sedan bos Kongl. Majit Notarien Erik Lundblad, såsom arrendator af Strömsholms kungs-ladugård i Kohlbäcks socken och Snefringe härad af Westmanlands län, i underdånighet anhållit, att som, utom de missvexter, hvaraf han under sin arrendetid varit hemsökt, icke allenast en stor del af råggrödan å kungsladugården genom den år 1851 inträffade ovanliga vattenhöjd i Mälaren blifvit förstörd, utan ock en mängd kungs-ladugården och Lundblad enskildt tillhörande byggnader blifvit genom åskeld den 30 Juli 1852 nedbrände och dervid jemväl en betydlig del inbergad gröda jemte inventarier gått förlorade, samt ersättning härför i anseende till låg brandförsäkring endast i ringa mån erhållits, om hvilket allt intyg af trovär - 16 Stats-Vtskottets Utlåtande, N;o 63. dige personer blifvit meddelade, eftergift måtte, i betraktande af Lundblads härigenom förorsakade brydsam ina belägenhet, honom beredas af halfva spaiimåls-arrendebeloppeL föy år 1852, utgörande 66 tunnor 28J kappar råg, 66 tunnor 28* kappar korn och 51 tunnor 16 kappar bafra; så har Kongl. Majit, efter att öfver denna underdåniga ansökning, som blifvit af Konungens Befallningshafvande i nämnde län förordad, och hvaruti Lundblads löftesmän för arrendet i särskild skrift sig förenat, hafva inhemtat Kongl.
Kammar-kollegii underdåniga utlåtande, åtföljdt af Chefsembetels vid Strömsholms Kongl. Stuteri och Kongl.
Stuleri-öfverstyrelsens underdåniga yttranden, uti till Rikets Ständer aflåten och från samtliga Riks-Stånden till Stats-Utskottet remitterad nådig proposition, enär omständigheterna voro för Lundblad särdeles ömmande, behagat, i öfverensstämmelse med hvad Kongl.
Kammar-kollegium och samtlige öfrige i ämnet hörde Embetsmyndigheter i underdånighet tillstyrk t, i nåder föreslå, alt Rikets Ständer måtte bevilja Lundblad den begärda eftergiften af 1852 års halfva spanmåls-arrende lör Strömsholms kungs-iadugård samt i sådant lall, på sätt så väl Chefen för Strömsholms Kongl, stuteri, åt hvilket arrende vore anslaget, sorn ock Kongl.
Stuteri-öfverstyrelsen förutsatt och hemställt, tillika anvisa ersättning Lill Stuteriet af statsmedel till fyllande af den genom berörde eftergift uppkommande brist i 1852 års arrende-belopp; i sammanhang hvarmed Kongl.
Majit i nåder tillkännagifvit, alt, i anledning af Lundblads derom särskildt gjorda underdåniga anhållan, Kongl.
Majit behagat bifalla, alt, intilldess Rikets Ständer i ämnet sig yttrat, Lundblad finge tillgodonjuta anstånd med erläggande af omförmälde arrende-medel under vilkor, alt hans löftesmän fortfarande iklädde sig den af dem för samma arrende-belopps utgörande ingångna ansvarsförbindelse.
Utskottet har af handlingarne i målet inhemtat, att Strömsholms kungs-ladugård om 11| mantal tillika med Qvarnhagsvretarne, Qvaruhagsslranden, Flyet, Holmen viii Flyet och Rigärds-stranden, enligt Kongl.
Kammar-kollegii kontrakt den 28 Mars 1844, blifvit ål.
Notarien Lundblad upplåten på 30 år ifrån samma års midfasta, emot ett årligt arrende af 133 tunnor 24' kappar råg, 133 tunnor 24.r kappar korn, 103 tunnor halia samt 330 LU hö och 5,698 Lii halm; och ehuru, jemlikt 7 mom. i nämnda arrende-kontrakt, Lundblad ej är berättigad till ersättning af staten för ifrågavarande af honom lidne förluster, ulan kronan tvärtom förbehållit sig frihet från att efter inträffad, vådeld förse arrendatorn med nya byggnader för egendomens bruk samt ålagt honom att sådana i afräkning på sin byggnads-skyldighet sjelf uppföra; får likväl, på grund, af de skäl, den Nådiga Propositionen innehåller, Utskottet lör sin del hemställa, att Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 63. 17 att Rikets Ständer måtte, med bifall till hvad Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, ej mindre bevilja den af Notarien Lundblad, såsom arrendator af Strömsholms kungs-ladugård, begärda eftergift af 1852 års halfva spanmåls-arrende för kungs-ladugårdeu, utgörande 66 tunnor 281 kappar råg, 66 tunnor 28* kappar korn och 51 tunnor 16 kappar bafra, än äfven i sådant fall, såsom ersättning åt Strömsholms Kongl. Stuteri för den minskning i dess inkomster, som genom denna eftergift skulle uppkomma, anvisa ett emot värdet af berörde halfva spanmåls-arrende, beräknadt efter 1852 års utaf Kongl. Kammar-kollegium för Westmanlands län fastställda markegångspris eller 9 R:dr 16 sk. för 1 tunna råg, 7 R:dr 20 sk, för en tunna korn och 3 R:dr 32 sk. för en tunna bafra, svarande kontant penninge-belopp af 1,309 R:dr 5 sk. 10 rst. att af Riksgälds-kontorets om händer hafvande medel utgå.
Stockholm den 2 Mars 1854-.
Prot. 1853-1854.
4 Sami. 1 Afd. 18 Haft. 3 STOCKHOLM, TKYCKT HOS N. MARCUS, 1854.
Stals-Ulskoltels Utlåtande, N:o 64. i W:0 <14.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 7 Mars 1854, kl. il f. m.
Utlåtande, angående beräkningen af Stat,'{-verkets inkomster. (/. *) Till fullgörande af föreskriften uti 30 § 1 mom.
Riksdagsordningen får Stats-Utskottet, efter tagen kännedom af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof jemte Kongl.
Stats-kontorets i detta ämne aflåtna underdåniga skrifvelse, och sedan utredning jemväl blifvit verkställd af hvad under åren 1847 till och med 1851 till Stals-verket influtit, härmedelst till Rikets Ständers pröfning öfverlemna förslag till Stats-verkets inkomsters beräknande i Riks-staten för 1855 och påföljande år intill dess den vid nästa Riksdag skeende Statsreglering blifver gällande; och har Utskottet, för beredande af lättare öfversigt af beräkningarne, låtit upprätta hosföljande tabell, utvisande för hvarje inkomsttitel hvad vid sista Riksdagen påräknades, inkomsternas belopp under åren 1847 till och med 1851, de uti Kon^l.
Maj:ts Nådiga Proposition och Kongl.
Stats-kontorets förrberörde underdåniga skrifvelse upptagne summor, samt slutligen hvad Utskottet nu till beräknande föreslår.
Ordinarie eller Ständige inkomster.
Innan Utskottet öfvergår till behandlingen af de särskilde inkomsttitlarne, anser sig Utskottet böra omförmäla, att Utskottet, efter remiss från Högloflige Ridderskapet och Adeln, fått emottaga en motion af Herr Carl af Geijerstam, deri han, bland annat, hemställt, att, med afseende å ej mindre sednaste årens samt nuvarande spanmålspriser, än det höga försäljningsvärde, spanmålen till följd af flere kända förhållanden åtminstone under den närmaste framliden torde komma alt bibehålla, förslagspriset å Kronans behållna spanmål, som nu vore antaget till 6 R:dr, måtte för den förestående Statsreglerings-perioden beräknas till 6 R:dr 32 sk.; och som Utskottet anser af vigt, att beräkningen af Stats-verkets inkomster närmar sig det verkliga förhållandet samt härvid förekommer, att riksmarkegångspriset å spanmål under de sednaste 15 åren i medeltal utgjort 7 R:dr 37 sk. 11 rst., linner Utskottet förslagspriset å spanmålen för nästkom Bih. till II St.
Prot. 1833 &
I8Si. 4 Sami. t Afd. 19 Haft. 1 2 Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 64. mande
Statsreglerings-period kunna med temlig säkerhet höjas med 32 sk. för tunnan, och föreslår derföre, att spanmålspriset vid beräkningen af Stats-verkels inkomster för nästa Statsreglerings-period må, i likhet med hvad i Herr af Gei jerstams motion blifvit föreslaget, bestämmas till 6 R:dr 32 sk. per tunna. l:o.