Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man frågar sig i första ögonblicket: på hvilken .auktoritet stöder sig förf., d&amp; han saluilda gifrer studiet af lcvinnans karakter och uppgift en uteslutande fysiologisk rikt-.
ning med förbigående af den psykologisks, hvarigenom han kommer att lagge all vikt p&amp; yttre agenskaper, yttre för- ' P
sköningsmedel, i afsikt att 1Hta kvinnan tjäna det enda syftet att behaga mannen och viicka, icke hans kärlek, ty dit når ingen med blott ' yttre medel, utan hans ytligare sinliga ka.nslor.
Med tanken fastad pk utgifvarens, d: r W: s, lifsåskkd- ning, skulle man kunna tro att förf.
till den d honom ut- gifna skriften borde i första rummet stödja sig på biblens utsagor, utvecklade och förklarade af kyrkofäderna och Eu- ther.
Men nej, de förkunna en alldeles motsatt lära.
Icke heller är det de gamla moralisterna; icke heller sednare ti- ders filosofer och pedagoger, som kunna iiberopas som auk- toriteter för det ofvan anförda uttalandet.
8kaU man då nödgas tro, att detta uttalande i dess krassa materialism helt enkelt är ett uttryck af den svenska vetenskapens, den svenska läkarens och fysiologens ståndpunkt?
Vi för vår del kunna icke hysa en s&amp; låg t.ailke om den svenska läkarekåren.
Flera bland dess med- lemmar hafva gatt i spetsen för arbetet p i vrira kvinnors utveckling friin att vara etbblott viljelöst bihang till mannen och till den högre ståndpunkten af en själfansvarig person- lighet.
Mången läkrtre har ock sedan med råd och d&amp;d fram- jat kvinnans striifvande att vinna en gagnande och viilsignelse- rik verksamhet, vare sig inom hemmet eller darutanför si is on^ uppfostrarinna, sjukvkrderska, liikare, eller helt enkelt ut- .öfvare af ett yrke för sjalff örsörjning.
Det höga anseende den svenske läkaren i allmauhet &amp; L njuter såsom karakter, förbjuder oss ocksi, att tillskrifva ho- nom det ofvan anförds, om en sk lag sedlig ståndpunkt vittnande uttalandet om kvinnans uppgift.
Vi hafva sökt förklaringen p&amp; annat håll.
Det slog oss vid första genomläsningen af det ofta nämnda yth&amp;det, att det biide till form och innehåll rijjde en n i r a fiBndskap till de populära, sentimentalt vetenskqdiga dussinarbeten, som smycka bokmarknaden i %das grosse VIi.terlanid&gt;t.
&amp; i när- mare granskning öfvertygade oss, att det måste ara ur en sådan lcälla, som det anförda yttrandet hämtats och, efter en flyktig bearbetning af sveiisk hancl.
kommit att ingk i afhandlingen om kvinnans däktlif, kanske utan att bearbeta- ren gjort sig reda för hela dess innebörd.
Det piiminner s8 starkt, detta, yttrande, om den gode fader Klenekes och andra a.
181 med honom likasinnade samt, i afseende p&amp; kviiinans upp- gift, s&amp; hjäi&amp;ns inskränkta tyska f örfattares iskiidningssätt, att det ytterligare styrkt oss.
i tron p&amp; dess germaniska ur- sprung.
*) Lugna i förvissningen, att v i r uppfattning ar riktig, g&amp; vi tillbakn ' till var text för att närmare skärskida dess innehiill.
förmenar, att det är kvinnans uppgift att gdraga ' mannen till sig)), vill m m i förstone gärna tro, att han menar m nzcm, eller bättre, den nucn, som hon älskar och till hvilken hon sjalf k ä h e r sig drigen.
Pistaendet hade.
d&amp; ' haft en viss giltighet, ehnru det alltid vittnar om.
en inskränkt synpunkt att häri se hela hennes uppgift - icke blott en rättighet, utan en plikt - hvartill kommer användandet af endast yttre medel för ändam&amp;lets vinnande,.
hvilket alltid ' blir mer eller mindre förnedrande.
har i själfva verket icke begränsat denna kvinnans förmenta uppgift till en &amp; ss man, utan menar helt simpelt, att hon .skall draga till- sig mannen i allmänhet, och att det-Gr hennes plikt att ddarvid använda de yttre fördelar, som st&amp; henne till buds samt underhjälpa dessa med konstens f6rsköniiigsmedel.
I shnning man kunde tro, att dessa lefnadsregler vore hämtade ur någon f ö r de stackars haremsclamernas riikiiing författad katekes.
Likheten b l i r så, mycket större då man följer förf.
till hans slutresonnemang, hvilket går d&amp;qG ut, att som minnen vilja öfvergk hvarmn i styrlra, mod och yrkestdanger, som betinga de~cis f r a m g b g i lifvets strid », s i m&amp; man icke förvägra kvinnorna » att söka öfvergi hvaranii i skönhet och behag, dessa egenskaper, som dock så, väseat- ligen betinga dwcis framgång i lifvet '!
' Hvad kan bättre än detta försvar för fåfanga damers afundsamnia tiiflaii om smannenss ynnest tillämpas p i sultaninnornas och odalisker- nas svartsjuka sträfvan att utestänga] Ivaprandra ur deras herres gunst!
.))
:: 4 $:.
: ifven anclrs delar af det ifr.l.gzlvaraude kapitlet förrilda samma uï- sprang.
Observera t. es.
föiklaariugen, att den unga kvinnan icke bör Biirirs sina armar stelt, sej, heller sl5ugniicle hit och dit, iitan latt böjda, f ?ird.ign crtt tjiina ».
Men hvarthan leda ytterst le5iadsregler såcluna son@ dessa?
Hrar ligger gränsen för denna förmenta riitt och plikt att med yttre företräden, föritiirlrta af koiistens hjälp- medel, r draga till sig männen?
x Förf.
har förutsett frågan och srarar: griinseu ligg
Svaret ar .betecknande äfren föi.
förf: ns inkonsekvens, enär han, p&amp; föregående rader jiist uppmuntrar att låta konsten ersiitta nhvad naturen försniilmat rid siiiit gåfrors 1cké heller ligger det &amp; gon följdriktighet uti utdelning r att förbjuda kvinnan af lägre samhii!
!sstillning deil &gt;t ratt och plib-t&gt; att ge fritt lopp i t siil naturlige fifiiiiga och darmed söka ~iicka mannens l i d e k, som han tilierkiinner ' hennes systrar på ett högre steg af sauihiillsskdan.
3 sjdfsz verket finnes ingen förnuftig gräns f ör tillämpningen af den kategoriska regeln.
Tvartom lian man med den föiwara dei., djupast sjunkua kvinnas utstyrsel och beteende l i k a d som dec dekolleterade baldamens paryr och fina eller .ofina koketteri.
Och sådma lefnadsregler fradagger man utaii tvekan för våra svenska kvinnor!
I sanning det ar bedaöf !igt.
Dar någon gång siidana - tendenser, som förf.
ställt sisom rato och plikt, rerkligen röja sig i en och annan kvinnas natnr., där borde de viil af förf.
hiinförts under nitorikeii r3Iiss- riktningarv samt anvisningar gifrits hura de böra bekampas.
Frågas kan ocksi huru förf.
tror, att i !e krinnors ka- mkter och lif skola gestalta sig, som sökt fjlla sin förmenta uppgift, men misslyckats, och d6, sedan deras ungdom fös- gått, stå inför ett förfaladt lif och en hopplös framtid eller, I andra sidan, am hon lyckats tilldraga sig en ~nciis siirligi?
böjelse och på den byggt sitt äkte; iskap: ' Det f örefaller nästan lo jligt att numera behöfra sj-ssla med sådana missförhållanden, som tillhöra k~innofrågans abc.
af den ifrhgarararide, skriften visar?
att det a r nödvändigt.
Icke som skulle det falla någon in afd för- neka, att förhållandet könen emellan ar en mycket vik-tig
faktor i mänsklighetens utveckling, men att göra detta för- hiillande till a och o i kvinnans hela lif och lilcval d j a i dess tjänst alivända &gt;) endsist yttre medel&gt;, det ar farligt, det är förnedrande; det är att göra sig till mA1sma.u för nutidens mest osunda laror - en Schopenliauers, en Hart- mans, eller, för att hålls oss till närmare exempel, en Strind- bergs.
Ingenting kan heller vara mera stridsiide mot den nya tidens szmcZcc uppfattning af ämnet, hvilken snarare g t ut på att t5imja an ' egga den sinliga böjelsen.
D&amp; iimaet ar af största; vikt vore Dagny tacksam om någon allvarligt tänkande man eller kvinna, som står ung- domen nära och söker verka för dess sunda utveckling, ville lsmiia henne en utredning af frågan: .H2; i17xc ~ e f o r n z e cmses ~ i förl~ciilandet 7cöne9z mzel lan P öns7cca~~7c (, ' Här sluta vi vår npps: ~ts med att å reusinnade och tänkande kvinnors rägnar på det allvsrlipaste protestera mot den onämnda förfas har graiislrade frarnstiillniiig af kvinnans uppgift, p&amp; samma gåmg vi vmns oerfarna och lättledds läsarinnor att antaga och i lifvet tillämpa havs ladoinar.
Amerikanska kvinnoklubbar.
Bref från Boston.
Kvinnoklubbarne spela liar i Nya England - jag tror ngstan jag v&amp;gar saga har i Förenta Staterna - en roll, hvaroin man i Europa knappast liar en aning.
Maii in % dock ej häriiied tanka sig riktiga klubbar för clainer, s&amp;d,zna som man Iran f&amp; se dein i England, med lasruiii, inottagniiigsrm, matsalar och andra af dessa klubblifvets fördelar, so111 iniinneii s&amp; länge lyckats belililla för sig själfva.
Shdana klubbar finnas, mig veterligt, icke har i Boston.
Snarare äro d i kvinnoklubbarne likstallda.
ined roddklubbmne och bollklubbarne hemma i Sverige, d. v. s. dc iiro föreningar för vardanaet af gemensainina intressen och idkandet af gemensamma nöjen.
Cecile Gohl liar i eder tidskrift beskrifvit den stora kvinno-.
klubben ~Sorosis9 och sagt den vara staimnoderii för en talsik skara iittlingar.
Har Iiör man medleminarne af &gt;Sew England ' s Toman ' s Club&gt;, pkstP1 detsamina om sin klubb, e n.
stor kvinnoförening B Boston, med stmkt kviniiosaksvanlig priigel.
Hiir det an därmed förhiiller sig, det vissa ar, att smaken för klubbar spridt sig, ocli ingen by i dessa landsändar ar nu utan eii eller flera klubbar, ja, mängden af deni i de större staderna (i synnerhet i Boston, bildningens och Iialfbildningens hufviidsate) och damernas förmåga att räcka till för och sanitidigt tillhöra flera stdana Idubbar, är föreinhl för alla nykoinlinpars undran och alla infödingars godmodiga elier satiriska skam t. Huriidana äro da dessa kviiinoklubbar?
De kunna delas i tv % stora griipper: lasecirklarne och föreningarne för nytta och nöje.
Af förra slaget finnas m h g a ined, allvaslig grundval och utmarkt arbets- ordning.
Man bestämmer sig för .t Imne, t. ex. nigon gren af historia, och håller pk därmed i flera år, tills man hunnit sklrskkdrt saken f r h olika synpunkter och bli förtrolig med litteratiiseii i iimnee.
Vid sammanträdena Migger det hrar ock en af kliibbens medlemmar i tiir och ordning att skrifva en uppsats som inledning till diskussion eller lainiia en redig och mogen litteratur-kritik.
I bildningscentra med tillghng till bibliotek och lärda äkta iiiiins eller vänners bokkannedom äro dessa lasklubbar en bildningsfaktor, som knappast kaii skattas nog högt och som slculle lifligt inaiia till efterföljd, om man liemim hos oss kunde rakna pk en siiiula ' amerikansk uthallighet och s ~ ~ n ~ u a i l - i&amp;ilning.
E t t steg langre ned på skalan sta de klubbar, diis uppsatsen, icke diskussionen, W ' lpf~ndsakeii och ilet ofta endast Br den, som skall skrifva om $iniiet., som bryr sig oili att läsa &amp; got daroin.
De andra nöja sig med det setarde föreilsaget för dagen gifver dein.
Iblaiid kan dock denna egendomliga tilliiinpiiing a$ priiicil; eii om as- betets fih-delning ge ganska goda resultat, iiar plmeii a~ v 3 utstakad och kli~bbsystrarna intelligenta.
Xan mianes nog ej mycket af deii upplysning, soin man sålunda far till skanks; men om amnet iii.
nigot s&amp; när lifligt fminstalldt och har nkgot sailiiiianhang med studirt- planen för öfrigt, fhr inan liist att veta iiiera och eggas s ?Junda till vidare studier.
I afiiigsna orter kan detta s~steiu iirrrta till ren karrikatyr.
Klubbinedlemmarna Ila hvarkeii tid eller lnst att liisa, iigr det icke s8rskildt iiligger dem; flertalet af deui hafvr, f r h .bösjan iiigen be- kantskap med ainiiet (oftast koiistliistorin) och blott en diinkel nniiig
om litteraturen; på staclsbiblioteket finnas kanske.de vanligaste böc- kerna på engelska eller i fifvekttning i äninet, ocli med detta material sätta de sig ned ocli uppbygga hvarandra ' med sina reflektioner om gotikens väsende och Linardo da Vincis mystiska konstnärspersonlig- Iiet.
Fotografierna soin tjäna som åsk8dningsiiiateriel äro ofta ut- märkta: minnen f r h en hastig soininarresa genom Europas gallerier eller julklappar frin de stora bodarne i Boston.
- Såväl den till- tagande smaken för dessa fotografier som den lieingjorda konsthistorien är tvifvelsutan en yttring .af denna dunkla, långsamt vaknande skön- Iietslangtaii, soin på a n d ~ a oinrådeii mera bestäindt ger sig tillkänna.
Vidare .finnas rätt och slatt läsecirklar, vid hvilka än den ena än den andra boken läses högt.
De skilja sig från liknande läse- cirklar heinina endast däri, att de tagas p&amp; allvar och fortsättas år efter år utan att gå sönder eller själfdö.
De ha vanligen en ord- f öraiide och vissa smLformer, soin f örefalla löjliga, men bidraga till sainniaiihållniiigei~.
De lieta alltid Clubs.
J a g liar bl.
a. Iiört om- talas Shakespeare Cliib (på livilkeii man kunde tillämpa Shakespeares egna ord: rWhats in a name?
A rose by any other name would smell as sweet », ty Shakespeare läses, numera endast en gAng i må- naden), Tolstoi Cliib, Reading Cliib, Tliussday B !tprniiig Club o. s. v. Den andra stora gruppen af klubbar motsvarar våra kvinno- föreningar, d. v. s. cle större, de soin upptaga årsafgifter, anordna cliskiissioiisiiiöteii, tillsiitta iitskott för att taga salier och ting om hand, och i dlmiinhet verka för höjaiidet af kvinnans bildning ocli friinjandet af kvinnosaken i vidare eller triingre inening.
J a g kanner tre skdiina kli~bbar i Boston.
Af dessa liar Woniaii ' s Press - Associa- tion, en fiireniiig af tidningskvinnor, den mest ' bestaincla uppgiften ocli den inest utpriiglade kiraiidaii.
E n iniddagsbjudiiiiig i cleiina Idubb, i li~jlken jag deltog, svarade i mycket till Cecile Gohls lifliga beskrifning pL en dylik tillställning i Sorosis i NewYork.
New Eng- land ' s Wonian ' s Club ater ar allvarlig ocli värdig och har lyckats skaffa sig ett sadant anseende, att fraiiist2eiide föreläsare erbjuda.
sina tjänster gratis.
Föreläsningar en ' gång i veckan utgöra nii,niligeii en nödviindig beståndsdel af progranimat.
Dessa behöfva icke ha något inbördes sainmaiiliang, ineii ett föredrag i veckan liar inaii rätt att viinta af sina pengar.
E n g k g i ~ninadeii stannar klubben till sup6 (kl. 6).
Kaj@, tvh skifvor oxtunga, bröd och smör är hvad 80111 serveras (iiiedaii Press Association, som icke hyr lokal, utan saininanträder i Parker Hoiise, ett stort hotell, alltid bjuder på riklig midclag).
3Ian f h trösta sig med den andliga spisen, soin # r nt-
märkt i sitt slag.
Mrs Julia TTard Howe, den iiainnkiiiiniga kldrig; ~ ordföraiiden, är en lika stiinulerande soiii fyiidig och kvick president.
E t t annat iitmärkaiide drng för klubben iiro de receptions, som för- anstaltas s i fort nigra frainstaende kvinnor - i spnerhet reforiiistriif-.
rande och iiylrterhetsvii~diga kvinnor - komina till Boston.
Praktiskt verkar klubben mest geiiom anordiiandet af kretsar för, geinensauiiiiii studier af allvarliga aiiinen.
Den tredje stora föreningen, Wonian ' s Ediicational and Iiidiistsial Union, har en vidtoiufattancle praktisk rerksainliet, Dess program ar sto ineet the needs of woiuen ».
Den anorduar lasekiirser, liillei natt- liarbergen 0.~11 kviillss,zmkvaiii för unga arbeterskor, liar stor lokal.
med föreläsningssal, restaurant, las- och ~autruiii för tjiiiistsukande samt adresskontor af niest vidtonifattande slag, dessiitom en stor f öisiilj - ningslokal för afyttring af alla slags kvinnoarbeten, inberaknade hak- verk och syltade frukter iii.
m., P % byrUn sitta el1 aflönad sekreterare samt flera jo~irliafraiide direktionsmedleinmar, hrilka söka att biträda alla Birinnor, som komma till deiii, 111e.d rUd ocli dbd och taga reda pk hvad de ' bast kuniia göra för sitt iippalialle.
Denna föreniii&amp; strafvandeii atnjuter s2 allinan aktning, att äfven den far sina föreliisningar gratis, ccli liar koininer den komiska sidan frani.
Vecka efter vecka kornina dess inedleminar tillsainnians en viss dag och sitta andäktigt lyssnande an till ett föredrag, liviin-.
lande af citat och lieiix-comiiinns, om)) Read and Heartr, än till en roande inen lösryckt resebeskrifning, an till ett all~arligt föredrag om den svarta rasens framtid, än till ett: Ipapero om niigon engelsk .författwe och än till en förelä~ning om fkglar ocli deras laten. '
W h g a bland inedlemmarna ' tillhöra saintidigt t r h eller tre andra klubbar eller gk p&amp; de offentliga f ~ r e l k n i n ~ a r n e som, alltid äro i korta serier om.
sex .A tio föredrag;, FöreläsiiingsBtr %n i Boston ar ett viilkandt, af dem sjalfva ofta utskrattadt, men Innn lifskraftigt karaktersdrag, den egentliga societeten utspäder ilen ined iiiycket annat, Dinen finas dar anilår.
För de många andra, som stii utanfiir denna societets strängt .uppdragna rainarken, ar förelasiiingarna deras allt i allo.
Jag hörde en ganinial fru saga: BI do not like two or tliïee days to go by, witlioiit a lecture of soine kiiido.
Samma goda andliga matsma !tniiigsfGr~nhga finner nian vid alls de otaliga mindre förelasningslilubbaine, som jag nu skall omtala.
Dessa sammanträda lios en af rnedlemuiarna en gång i veckan, endast och allenast för att triiffas och lyssna till en betalad föreläsning; kvinnosaksstraf~an eller valgörenhet är i allniai~het icke deras sak. '
' G ' ',
Däremot iiro de noga med att ha o~dförande och en hel- del sdmi.
nistrativ apparat.
De välja gärna skämtsamma namn - ii&amp;gra äIdre dainer kalla sig t. ex. x the, Einery Bag, (Sinärgeldynan), emedan klub- bens uppgift är att samtidigt skärpa synålarna och vettet.
Själf ' har jag föreläst för många ' sådalla klubbar och måste erkanna, att ' åliörar-.
innoraas intresse ocli ' inottaglighet iiro i hög grad tilltalande för att - icke siiga smickrande.
.I syilnerhet var detta fallet med medlemmarne i ' af the Eiiiery Ba.g, livilkas frågor förrådde lika mycken.
beläsenhet som intelligens.
Nen år ut .och å r in nöja sig dessa damer nied att intaga litet Ytligt vetande skedbladvis oh1 11klla pH sin klubbdag som en rimpor- tant eiigagemeiit~.
De skratta it det själfva, inen fortsätta; sa- tirens pilar ha länge riktats mot dem, men studsa alltid tillbaka. '
.I inars-nuinret af, The Centiiryw har en dam skribit en skiss, Om .Tolstoi Club w, full.
af den roligaste satir. '
~ e n n a dain är sjalf en gammal bepröfvad, osviklig klubbsyster, en.
i f d e ifriiaste och minst " blaserade.
Hon ser det komiska oc4 skrattar A t sig sjalfl men lgter.
~icida vara jämnt, soin de ha förmåga att göra här i landet.
.Sällskapliglieten är ju här nästan lika utvecklad som i 1talien Det &amp; r icke heller endast osjälfständiga naturers behof.att slippa från bördan af sitt eget jag, det är instinkten hos lifliga naturer, som 1 ensamheten.
I Italien icke gärna kunna spraka och ge .ut s k d e emellertid dessa klubbar vara nastan otänkbara. '
De kvinnor, som: iigde nog iutellektoelt intresse för att Gfverlmfvud agna dem en tanke, skplle därtill vara alldeles för.
kritiskt anlagda.
Här åtföljes sinnets liflighet af den mest obegränsade mottaglighet och ' därför kan inan, som of .vannaiiinda förf attarinn a, med ena hj ärnhalfvan satirisera.
klubbvasenclet och med den andra deltaga däri ined lif och sjal.
Det finnes nog afven dem, som icke blott skratta och deltaga af böjelse, utan sucka och deltaga af plikt.
Vid ett tillfälle frkgade jag en shdan, en god vän till mig, när i i talade oin klubbens arbets- i plan, hvarför hon d % brydde sig om hela klnbberf.
Hon förklarade att den hade » doile so miich to develop the .&amp;cia1 life in our towizw .. Förut var man splittrad i kotterier, allt efter den.
kyrka inen tillhörde, och stämningen mellan de olika samfunden vai.ofta ganska ' strap.
(Jag påmindes om fraiisinannens ord:.
s the americans have niany reli-, gions, bnt only olle sawe!,) Nu kunna ' vi traffas utan obehag och gi, i kyrkan utan obehag. '
- - Cecilia Km-n. '
Mrs Emily Crawford.
J a g hade Iiört inycket talas on1 denna märkviirdiga kvinna - och hvem liar icke det - jag Ilade till och med ofta läst hennes priiktiga pariserbref till Daily NEz (is .och skänkt dem min uppriktiga beundran både som tidningsläsare och journalist, inen j ag hade aldrig haft den förinanen att se henne, icke ens liennes fotografi.
Det var därför ined en icke obetydlig ocli säkerligen förlåtlig nyfikenhet, som jag i Ce.ntralstationens vestibiil, dit jag var stämd att möta lieiine for att göra heniie sällskap till Upsala, afvaktade liennes ankomst.
J a g .f8r gppriktigt tillstå, att jag icke liacle någon klar förestallniiig om liennes ålder, oaktadt jag visste, att hon redan » var med » år 70-71 ocli således ju icke kunde vara ' bara barnet.
Emellertid hade jag i inin fantasi gjort upp en bild af henne ungefär så liar: lång ocli mager, rakt stripigt, kortklippt hår, glas- ögon,.
notisbok i Iiand och vackra citat p i lapparna.
, Det är nu en gång så, att mannens egenkärlek vanligen kom- mer dein att föreställa sig ett fruntimmer de hört onitalas som ovan- ligt frainstaende, ined ett yttre sh maskulint soin möjligt.
Den gången tog jag emellertid griindligt iniste.
E n kort stiind innan tagets afgång lcom hon, åtföljd af sin unga dotter.
E t t tämligen korpulent fruntimrner af inedellängd, ett väl- forniadt liufvud, det annii rika, fast alldeles hvita håret uppstruket från den vackra pannan, ett par milda, inen på samina gång uttrycks- fiilla .ögon ocli ett sinåleende på läpparna.
Ocli öfver.
hela hennes personlighet, både den yttre och inre, så som jag b d e r den dagens lopp lärde kanna den, något så fryntligt, liemtrefligt ocli förtroende- ingifvande, att man kunde haft liist - att t a henne i famn, kalla lieme för » lilla tant Elnily » och anförtro henne alla sitt hjärtas in- nersta lieinliglieter.
Något som jag aldrig skulle vågat om hon haft glasögon ocli annotationsbok.
Hon beliöfde för resten ingendera, ty hennes.
ögon hade sett och sågo mer iitan an de flesta andras ined glasögon, och medQ ett så kolossalt ininne som var henne föriiiinadt, kan man goclt reda sig utan en annotationsbok.
Ocli livad citaterna beträffar, .hade 11011 nog inte briilc för dem heller.
Hennes egen briljanta konversation gjorde alla dylika onödiga.
Det var, egentligen detta som » tog mig; och gjorde ' mig till hennes varme beundrare s i godt soii!
frhi början.
E n SH glänsande förmåga.
a t t i tal meddela sig åt andra finner man sällan.
Om ' jag liade vågat a t t an.r&amp;nda .annotationsboBen eller liaft att förfoga öfver endast tion- delen af heiines ininlie, skulle jag velat söka a t t aterge i tryck en del af hennes tankar såsoiii Iion sjalf Gladde dem i ord.
Ty i så- dan forin koinina de frain, a t t de hos de allra flesta skiille lla gjort intryck af a t t ha varit preparerade ocli liållna på lager för a t t vid lämpligt tillf alle användas.
Icke sa Iios inrs Crawford.
0111 det r a r nagon egenskap son; hos henne franiträdde i jäinnbredd ined lieniies ' förinkga a t t ge var- digt uttryck å t snillrika tankar, så var det en ytterlig ansprtikslöshet ocli omedelbarliet, som iiitiste liafva hvarje iiiisstaiike o111 en önskan a t t vara briljant.
Förhållaiidet s a r nog det, a t t lion icke kunde vara annat.
Stora och djupa kunskaper, ett lhngt och liandelserikt lif, hufvudsakligen tillbragdt i en af civilisatioiieiis brannpunkter, ett stan- cligt vaket intresse i förening nied e n s i stor iiatiirlig begåfliing, niaste ha till följd en talang såsoin hennes.
Ocli livad Iion talade om?
Oiii allt möjligt ocli om allt ' med samina stora sakkiinnedoin.
Naturligtvis inest om politik, t. o. in.
o111 den skandinariska, om livil- ken hon liade uttalanden, so111 nog skiille liögligeu både intressera och förvåna inhiigen, iiieii ined livars offentliggörande det lanipligast torde dröjas till koinniande liandelseë iiro fullbordade historiska fakta.
ju A t t ho11 skulle vara inne i de politiska förli~~.llandena tydligt och klart för en lirar, so111 kiinner hennes ställning i Fraiik- rike.
Till hennes b g r i i Rue de 4 Septeiiibre koninia de fiirskaste iinderrattelseriia direkt från ininisterbyråariie.
BIinistrarne täfla oin a t t skaffa heiine upplysningar 6in allt lion önskar veta.
När den stora valstriden niellaii Boiilaiiger och repiibliken - ' ty så kali inan val nu kalla denna strid - stod, sände den dlsmaktige Constans.
sjalf lieniie, den engelska tidiiiiigsskrifversknn, valnotiser livar tionde minut.
För a t t icke tala oin den högaktning och vänskap Tliiers i lifstiden visade lieiilie.
D e tjanster hon gjort franska republiken lia ock varit stora.
ocli inånga.
Allt ifrån dess första början och under dess inest be- kginmersaninict tider liar hon liaft en fast och oinutlig tro på den demokratiska republikens bestån?