Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hetta allt liar Utskottet i öfvervägande tagit; och hvad först vidkommer den af Herr Prosten Östberg gjorda hemställan, att nya Evangelii-Boks-Förslaget måtte till allmänt bruk i Svenska församlingarne antagas; så, enär i öfverensstämmelse med de upplysningar, som i det föregående inhemtas, en öfversedd och förbättrad Öfversättning al den Heliga Skrift torde vara att förvänta snarare, än man tillförene kunnat förmoda, anser Utskottet icke lämpligt, att en ny Evangelii-Bok, grundad på gamla Bibel-versionen, till allmänt antagande föreslå; hvadan Utskottet vördsamt tillstyrker, alt deri gamla Evangelii-Boken må tills vidare för Kyrkobruk varda bibehållen.
Ge - 36 Besv. och Oecon.
Utsk3 nora hvilket yttrande Utskottet anser sig hafva tillika besvarat de af Herrar af Stenhof och Linde/vist i ofvanberörde måtto gjorda framställningar.
Beträffande sedermera det af Herr Prosten Östberg föreslagna vidtagandet af åtgärder till befordran af en fri och skyndsam tryckning utaf' det vid nya Evangelii-Boks-Förslaget fogade Bilianget, innehållande Böner för den enskilda andakten; så, alldenstund Tryckfrihets-Lagen lydeligen föreskrifver de vilkor, som för utöfningen af rättigheten att utbekomma och i allmänt tryck utgifva handlingar, höra iakltatagas, fördenskull och så vida den af Motionairen sålunda väckte fråga åsyftar, alt åt dessa Grundlagsföreskrifter gifva en utsträckning, som icke är med ordalydelsen förenlig, finner Utskottet sig icke kunna med samma fråga taga befattning.
Dock varder detta Utlåtande Rikets Högloft.
Söker, 1829.
Utlåtande, i anledning' af vackt fråga om befrielse för Skärgårdshemmans-egare från Krono-skjutsens utgörande.
Genom remiss frän Högloft Ridderskapet och Adeln, har till delta Utskott blifvit öfverlemnadt ett af Herr Friherre Cederström j Andersj till sistnämnde Riks-Stånd ingifvet Memorial* deruti hemställes, att de hemmans-egare, sorn to uti Skärgården, och ej hafva Landsvägs-comraunication, genom Broar eller Färjor, med fasta landet, måtte befrias från skyldigheten att Krono-skjuts utgöra, och i det stället ett motsvarande onus dem varda ålagd t.
Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; och som, derest ifrågavarande hemmans-egare skulle njuta den föreslagna befrielsen till godo, deras andel i Kronoskjutsnings-skyldigheten komme att öfverflyttas på öfrige till Krono-skjuts indelda hemmans-egare, hvilka således med en ökad Bihang till R.
Prot. i8a8 och 1829, 8:de Sami. 1 8. e a Bcs'o. och Oecon.
Utsk: börda blefve betungade; alltså och då meranämnde Krono-skjuts-skyldige
Skärgårdshemmans-egare icke sakna tillfälle att, genom serskildt träffade öfverenskommelser med innevånarne på fasta landet, sin skjutsnings-skyldighet utgöra; finnér Utskottet icke skäl att å den väckta motionen Rikets Höglofl.
Stockholm den 4 Februarii 1829.
N:q 49* Utlåtande, i anledning af väckt fråga om antagandet af ett gemensamt
Mynt.
Ridderskapet och Adeln ingifvet och till detta Utskott remitteradt Memorial, har Herr Hjerta, Gustaffästat uppmärksamheten derå, att, för handeln Nationerne emellan, det skulle vara af största vigt, om ett gemensamt mynt blefve inrättadt, hvari de contante liqviderne kunde förrättas.
Detta mynt syntes Motionairen icke böra vara utrayntadt i smärre qvantiteter, hvarigenom svårigheter och Besv. och Oecon. olägenheter skulle uppstå vid emballering och afsändningar, men Plantsar af Guld och Silfver, nedsmälte i vissa bestänida qvantiteter, med skarpa kanter, släta sidor, och helst i Parallellipipeder eller Prismer, försedde på alla sidor med stämpel, som utvisade vigt och finhet, vore, i Motionairens tanka, mest passande för ändamålet; hemställandes han, att Rikets Höglofl.
Ständer ville bos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, att Kongl. Majrt täcktes anbefalla Sina Ministrar vid Utrikes Hof, och i synnerhet i de Stater, med hvilka de bägge förenade Rikena drifva betydligare handel, att, i förevarande afseende, göra framställning, och söka att utverka framgången af en så allmänt nyttig verlds-angelägenhet.
Derjemte och i sammanhang med detta ämne har Herr Hjerta föreslagit, alt underdånig anhållan, å Rikets Höglofl.
Ständers sida, måtte tillika frambäras, att Kongl. Majrt täcktes meddela Sina Ministrar och Charges d’affaires
Nådig befallning, att med största uppmärksamhet följa den utländska tilltagande National-Industriens framsteg, samt till Kongl. Majrt inberätta allt hvad som deri kan synas vara af större vigt, synnerligen med afseende lill användbarhet i Sverige och till inflytelse på Svenska näringar, 4 Besv. och Oecon.
I anledning af hvad Herr Hjerta sålunda hemställt och föreslagit, har Hans Excellence, Stals - Ministern för Utrikes Ärendena etc.
Herr Grefve af Wetterstedt till Höglofl.
Ridderskapet och Adelns Protocoll anfort, att Hans Excellence visserligen icke misskände det nit, som lifvade Herr Hjerta i de förslag han framställer, och tillämpade äfven denna allmänna öfvertygelse på den af honom nu väckta serskilda motion, om införandet af ett gemensamt mynt de handlande Staterne emellan, och hvartill våra Diplomatiska Ombud skulle få befallning att medverka; men Hans Excellence vore öfvertygad, att detta försök skulle möta så stora svårigheter, att det, för att bespara oss mera anett afslag, aldrig borde bringas å bane.
Erfarenheten torde vid detta tillfälle tjena till ledning.
Efter Congressen i Wien påtänktes, å Englands sida, ett förslag i samma syftemål, som Herr Hjertås motion; men oaktadt denna magts rättmätiga inflytande, måste det likväl sättas å sido, och hade sedermera aldrig blifvit åter förnyad t.
Det vore likväl icke att vänta eller begära, att våra framställningar i samma ämne nu skulle kunna blifva verksammare, och i sådant fall syntes de, i Hans Excellences tanka, aldrig hvarken böra äskas eller göras.
Besv. och Octon.
Vidare har Hans Excellence tillkännagifvit, att de Svenska Diplomatiska Ombuden, i enlighet med den pligt som dem åligger och som ingår i bestämmelsen för deras befattningar, följa med oafbruten uppmärksamhet de framsteg, som konstfliten gör i de Länder, der de äro anställde; Cabinettets och Commerce-Collegii handlingar kunde härom lemna ojäfaktiga bevis.
I afseende på Jernhandteringen vore serskild befallning gifven de fleste af våra Diplomatiske Agenter, att med Herr Directeuren C. D. af
Uhr directe brefväxla och meddela de upplysningar han i delta afseende kan äska.
Till beredande af nödige materialier vid den senaste Tull-Tariffens uppgörande, hade så väl af våra Missioner som Consuler, ej allenast Pris-Noter på varor, men äfven prof blifvit infordrade, i förening med alla dermed gemenskap egande uppgifter.
Af hvilket allt, det, i Hans Excellences tanka, syntes, alt någon serskild underdånig anhållan hos Konungen icke behöfdes, till vinnande af det syftemål, Herr Hjerta efter st räfvar.
Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; och hvad först angår Herr Hjertås förslag om införandet af ett gemensamt mynt, de handlande Staterne emellan, så inser Utskottet visserligen den nytta, dt» 6 B t sv. och Oecon.
Bet.-de N.o 49- för mercantila verlden, förslaget torde medföra, i händelse det kunde verkställas; men då, enligt hvad Hans Excellence, StatsMinistern etc.
Herr Grefve af IVatterstedt gifvit tillkänna, ett dylikt förslag, hvilket, efter Congressen i Wien, å Englands sida varit å hane, måst, oaktadt denna magts stora inflytande, förfalla, och sedermera icke blifvit förnyadt, så anser Utskottet icke sannolikt, att Propositioner från Sverige, i sådant ändamål, skulle hafva bättre framgång, och kan således icke tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer, att hos Kongl. Maj:t, i delta afseende, göra någon underdånig anhållan.
Vidkommande Motionairens hemställan, om utverkande af Nådiga befallningar, i föreslagna ändamål, till vederbörande Ministrar och Charges d’affaires; så, enär Hans Excellence tillika har upplyst, att de Svenska Diplomatiska Ombuden, dels i enlighet med den pligt, som dem åligger och ingår i bestämmelsen för deras befattning, samt dels, till underdånig åtlydnad af erhållna Nådiga Ordres, följa med oafbruten uppmärksamhet de framsteg konstfliten gör i de Länder der de äro anställde; så anser Utskottet några ytterligare åtgärder, till vinnande af det ändamål Motionairen åsyftat, icke vara nödiga, Besv. och Oecon.
N.-o 49* Öo. 7 och ian således icke å hans hemställan Rikets Höglofl.
Stockholm den 4 Februraii 1829.
N:0 5o.
Utlåtande, i anledning- af vackt fråga, om en allmän orh kostnadsfri rättighet till Fiske, i de stora fjärdarne af yttre Skären, på Kronans vatten, m. m.
Ridderskapet och Adelil ingifvet, samt genom remiss derifrån till delta Utskotts handläggning öfverlemnadt Memorial, har Herr Friherre Cederström } Anders , föreslagit, icke allenast att en allmän och kostnadsfri rättighet till Fiske med Segel-notar, Skötar, Torskkrok, m. m. i de stora Fjärdarne af yttre Skären, på Kronans vatten måtte varda beviljad; utan också att, till ernående af den stora och ofelbara vinst, som dervid vore, i Molionairens tanka, alt påräkna,, men svårligen skulle kunna skördas af enskild man, Kongl. 8 Besv. och Oecon.
Vtsk. iVIaj:t och Rikets Höglofl.
Ständer täcktes uppdraga åt en, i Skärgårds-fisket kunnig person, att, i sådant afseende, anställa försök, med åtnjutande af rättighet, att, utom nödiga anslag till Segel-nots uppsättande, begagna erforderliga mindre Krono-fartyg, som skulle kostnadsfritt för honom bemannas och med lifsmedel förses, under den tid försöken fortfpre; Kronan likväl ensamt vinsten förbehållen; hvarjemte Herr Friherren yttrat, det han räknade för en ära, att gå med upplysningar till handa, derest Rikets Höglofl.
Ständer fästade vid hans förslag den uppmärksamhet, det förtjenar.
Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; och får, hvad första punkten afHerr
Friherrens förslag beträffar, vördsamt upplysa, att Kongl. Maj:t, genom Dess Allmänna Stadga för Rikets Hafs-Skär-, Ström- och Insjö-fiske, den \\
November i766Nådigst förordnat uti 2 Cap. 1 §, att Fiske i öppna hafvet, vid Krono-skär, Stränder och Holmar, som egentligen till något hemman icke höra, eller under serskildta vilkor innehafyas, eger hvarje
Rikets undersåte frihet att idka, och sig till fördel använda; och uti samma Capitels 6 §, att Saltsjöfisket, inom-skärs, bör för deras enskilda egendom anses, som strand och holmar deromkring ega; m. m.
Bct:de. N.o So. 9
Vid detta förhållande, och då nyssnämnde Lagbud medgifver all den frihet, som å ena sidan för fiskeriets bedrifvande är önskelig, och å den andra kan stå tillsamman med annor mans enskilda rätt, finner Utskottet icke skäl, att å denna del af Motiönairens framställning Rikets Höglofl.
Ständers bifall tillstyrka, Vidkommande Herr Friherrens i senare punkten af dess Motion uppgifna förslag, till anställande af försök i Skärgårdsfiske; så har Utskottet trott nedanstående upplysningar böra föregå dess Utlåtande öfver denna del af frågan.
Sedan Kongl. Maj:t i Nåder anbefallt Professoren vid Lunds Universitet S.
Nilsson, alt anställa undersökningar rörande Fiskerierne, har Professoren, som verkställt den Nådiga Befallningen, afgifvit den 1 Mars 1828, om förloppet af berörde undersökningar, sin underdåniga Relation, hvari lian, under åberopande af anförda egna erfarenhets-rön och andra historiska vittnesbörd, hufvudsakligen yrkat följande sattser: 1:0
District af kusten eller af bankarne i hafvet har ett visst qvantum af fisk, som derstädes är född, som derifrån utsprider sig på djupen, och som dit åter samlas på bestämd tid hvarje år, för att fortplanta sig. io Besv. och Oecon.
(Jtsk$ Bct:de.
N.-o 5o. 2:0
Att detta qvantum kan följaktligen utfiskas eller under fortplantnings-tiden bortjagas, och således Fisket i en trakt förstöras. 3:o Att, sedan Fisket i en trakt är förstördt derigenom, att fisken är bortjagad eller utfiskad, man ej kan vänta ersättning genom invandringar ifrån andra trakter, utan blott småningom genom det qvarlemnade ynglets tillväxt och utveckling. 4:o Att, då Fisken växer länge, och först efter ett visst antal år är till fortplantning mogen, bästa medlet att återställa ett förstört Fiske, är fullkomlig hvila under ett eller annat Decennium. 5:o
Att man åtminstone bör då framför allt skona den omogna fisken och endast taga den mogna; samt 6:0
Att, om äfven den omogna fisken hortfiskas, man så i grund förstör Fisket, i en förut fiskrik trakt, att det aldrig mer ian återställas.
Enär nu fiskerierne utgöra eri vigtig gren af Sveriges Stats-hushållning, och de således böra drifvas efter en plan, som förenar nied högsta afkastning och lättaste verkställighet största säkerhet för deras bestånd; en plan, den Professoren Bcsv. och Oecon.
Utsk. Bet.-de. N.o Bo. 11 Nilssons, i Utskottets tanka, framför andra, gannolika satser anvisa, men de af Motionairen föreslagne Fiskeri-försök, der de kunde, utan förnärmande af annor mans rätt, sättas i verket, synas utgå från den hittills följda, men i Utskottets tanka förkastliga, princip, att genom fiskande fånga allt hvad fångas kan, utan att bekymra sig, om man derigenom för en kommande tid förstör fångsten för sig och andra; kan Utskottet destomindre tillstyrka, att ifrågavarande försök må anställas, som
Staten derigenom skulle med icke obetydliga utgifter betungas.
Deremot, och i sammanhang med förevarande ämne, har Utskottet trott sig höra vördsamt hemställa, att Rikets Högloflige Ständer ville till Kongl. Maj:t frambära den underdåniga önskan, att Kongl. Maj:t, efter JNådig pröfning af Professoren Nilssons förrberörde underdåniga Relation, täcktes vidtaga sådana åtgärder, som för ett ändamålsenligt bedrifvande af Fiskerierne i Riket, kunna i Nåder finnas erforderliga.
Stockholm den 4 Februarii 182g. la Best>. och Oecon.
Utsk. N:o 5i.
Utlåtande, i anledning1 af vackt fråga om Gästgifvare-Gårdars anläggande å Vermdön.
Herr Friherre Cederström, Anders, liar uti ett till Högloft.
Ridderskapel och Adela ingifvet, och derifrån till detta Utskott remitteradt Memorial föreslagit, att Gästgifvare-Gårdar måtte anläggas på Vermdön med bestämdt håll, så till lands, som till sjöss, för resandes och sjöfarandes lättare fortkomst; hemställandes Herr Friherren tillika, att vederbörande Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes yttrande kunde varda upplysningsvis infordradt.
Detta har Utskottet i Öfvervägande tagit; och som i § af 1734 års Kongl. Gästgifvare-Ordning tydeligen föreskrifver, huru förhållas skall när, af en eller annan orsak, ny Gästgifvare-Gård bör anläggas; så kan Utskottet icke anse den väckta frågan vara ett föremål för Rikets Höglofl.
Ständers pröfning; utan lärer det ankomma på Motionairen, att, i den ordning åberopade Besv. och Oecon.
Bet:de. N.o 5lj 52. i3 lagrum föreskrifver, gora frågan på vederbörlig ort anhängig, i händelse han dertill finnér sig befogad.
Stockholm den 4 Februarii 182g.
Utlåtande, i anledning af väckt frå ga, om skyldighet för Ordinarie Domare, att af egna medel ersätta alla de rese-kostnader hans Vicarius, i och för sitt förordnande, får vidkännas utom Domsagans gränsor.
Genom Protocolls-Utdrag från det Hedervärda Bonde-Ståndet, har till Utskottet blifvit remitteradt ett af Riksdagsmannen från Stora Kopparbergs
Län, C. G. Fahlander, till det Hedervärda Ståndet ingifvet Memorial, hvaruti han fästat uppmärksamhet derå, att Ordinarie Häradshöfdingar, som under åberopande af hvarjehanda förfall, undandraga sig extra förrättningar och söka tjenstledighet, föreslå till extra-ordinarie Domare hvilken yngre Jurist de behaga, och t4 Besv. och Oecon.
Utsk. ifrän hvilken ort utaf Riket som helst, endast den föreslagne lyder till den Hof-Rätt, under hvilken de sjelfve [utöfva Domaremagten.
Och, då följden häraf vore sådan, att den, som af omständigheter föranledd, nödgades begära Urtima Ting, Härads-syn, o. s. v., måste betala Skjutslega ochTractamente till förrättningsmannen, utan afseende på afståndet mellan hans vistelseort och Domsagan, der vicariatet skall förvaltas, så har Motionairen, under öfvertygelse, att dylika HäradshÖfdingarnes förfoganden saknade minsta skymt utaf billighet, och förnärmade deras Domsage-boers rätt, föreslagit, att Rikets Höglofl.
Ständer täcktes utverka det stadgande, att Ordinarie
Domare bör, när han sökt och erhållit tjenstledighet, godtgöra sin Vicarius alla Skjutsoch Tractaments-kostnader, som, i anseende till afståndet från förrättnings-stället, öfverstiga den Ordinarie
Domarens egen rätt till rese-kostuads ersättning, så att
Allmänheten varder befriad från ali utbetalning af meranämnde Skjuts- och Tractamentskostnader för vicariens resor utom Domsagans gränsor.
Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; och ehuru Utskottet väl finnér, att en Ordinarie Domare, som, vid inträffande sjukdoms händelse eller andra laga förfall, söker tjenstledighet, kan under utö/ningen af Ees'»- och Oecon.
N;o 52. *5 sin rätt, att föreslå den till Vicarius, för hvilken lian hyser det mesta förtroende, och önskar kunna bereda tillfällen för practisk öfning i Domareväg, ofta blifva nödsakad, att åsidosätta afseendet på den föreslagnes aflägsna vistelseort från Domsagan, likväl, och som det hvarken är med någon rättsgrund förenligt, eller med syftningen i de om Vicariers antagande, vare sig i Domares eller andre Embets- och Tjenstemäns ställen under dem beviljad tjenstledighet, nu gällande föreskrifter öfverensstämmande, att Vicariaten skulle medföra för enskilde Medborgare sådane kostnader, som ej ega rum, derest den Ordinarie Embets- eller Tjenstemannen sjelf bestridde den tjenstgöring, för hvilken han af Staten lön njuter; alltså anser Utskottet sig böra föreslå, det Rikets Högloft.
Ständer ville till Kongl. Majit frambära den underdåniga anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes, genom utfärdande
Författning i Nåder stadga och förordna, att Ordinarie Domare bör, när han sökt och erhållit tjenstledighet, godtgöra sin Vicarius alla Skjuts- och Tractamentskostnader, som, i anseende till afståndet från Förrättningsstället, öfverstiga den ordinarie
Domarens egen rätt till resekostnads-ersättning.
STOCKHOL M, P. A.
Söner, 1839.
N:o 55 Betänkande, angående väckt förslag om förbud mot Brännvin af Spannmål och om samma varas tillverkande endast af Potatoes. Uti Memorial, som af Vällofl.
BorgareStåndet blifvit till Utskottets handläggning öfverlemnadt, liar Herr Commerce-Rådet Jeuns Hemberg gjort den framställning, att, enligt hans Öfvertygelse, icke något Brännvin af Spannmål borde i Riket få tillverkas, utan endast af Potatoes, genom hvilket stadgande Motionairen förväntat hufvudsakligen de fördelar:
Att den för Landets behof Öfverflödiga Spannmålen skulle, serdeles om den medelst riors eller andra tork-inrättningars anläggande gjordes tjenlig att längre tid förvaras, blifva en indrägtig export-vara, hvartill deremot aldrig det Svenska Brännvinet, och än mindre Potatoesen, skulle kunna användas; Bihang till R.
Prat. 1828 och 182g. 8:deSaml. 1 <?.e Ht. 2 Desv. och Oecon.
Att derigenom skulle vinnas en så allmänt önskad inskränkning i Brännvins- * tillverkningen, emedan lika så lång tid behöfdes lill förvandling uti Brännvin af en Tunna Potatoes, sorn af en Tunna Råg, då likväl den senare lemnade en fyrdubbelt större afverkning, samt Att Brännvin af Potatoes skulle vara mindre skadligt för helsan och genom disstilation undfå en renare och angenämare* smak, än Brännvin tillverkadt af Råg.
Utskottet har förehaft detta ämne till öfverläggning; men finner det gjorda förslaget, om än de till stöd för detsamma framställde skäl och uppgifter vore ofelbara, likväl åsyfta en inskränkning i den enskildes frihet att använda sin egendom, och på lofligt sätt förädla dess alster, den Utskottet för sin del icke anser skäligt tillstyrka.
Stockholm den 5 Fehruarii 182g.
Betänkande, i anledning; af väckt fråga om åtgärders vidtagande till Be.iv. och Öecon.
Betsele, N-o 54■ 3 förekommande deraf, att vägfarande icke förhindras begagna vägar, som i laga ordning blifvit aulagde.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till Utskottet remitterat ett Memorial af Riksdagsfullmägligen Nils Månsson från Malmöhus Län, sorn anhållit om Rikets Iloglofl.
Ständers medverkan lill förekommande deraf, att enskilde personer, öfver hvilkas egor Communications - vägar i vederbörlig ordning blifvit anlagda, icke må egenmägtigt hindra och förbjuda dylika vägars begagnande.
Utskottet får, i anledning häraf, yttra, att som Allmänna Lagen i 25 Gap. i § Byggninga - Balken, jemförd med 2 § i Kongl. Resolutionen på Ridderskapets och Adelns Besvär den 12 Julii 173/, inne* håller bestämda föreskrifter huru förfäras skall, då behofvet fordrar nya vägars anläggande, så är det ock en gifven följd, att, sedan väg öfver andras egor efter föregången undersökning hös Tings-Rätten blifvit pröfvad vara nödvändig och fått anläggas, ingen enskild person eger rättighet, att på eget bevåg hindra eller förbjuda sådan vägs begagnande och då det således beror på hvar och en, att söka Lagens tillämpning vid de tillfällen, då en - 4 Besv. och Oecon.
Utsk. skild raan hindrar vägfarande att färdas öfver en på hans egor lagligen tillåten väg, anser Utskottet någon lagbestämmelse för det uppgifna ändamålet icke nödig, och afstyrker alltså bifall till Motionen.
Stockholm den 5 Februarii 1829.
Betänkande, angående väckt Motion, att Kronans Munderings-persedlar måtte förvaras i Trosshodarne, i stället för uti Rote-Kistorne.
Hedervärda Bonde-Ståndet har lill Utskottets behandling öfverlemnat Riksdagsmannen C.
Bergmans från Gefleborgs
Län derom väckte motion, att Kronans Munderings-persedlar, i stället för att på hittills vanligt sätt vårdas af Rotehållarne sjelfve och inläggas i den så kallade Rote-Kistan, måtte, till undvikande af onödig omgång och tidsspillan för så väl Befäl som Rotehållare, blifva förvarade i Trossbodarne; hvarigenom äfven skulle vinnas den fördel, Bcsv. och Oecon.
Utsh alt elen vid Trossbodarne alltid befintliga Bevakningen kunde behörigen ansa och vårda Munderings-persedlarne, hvilket deremot genom deras försegling under förvaringen på Roten förhindrades.
Vid pröfning af detta ärende, har Utskottet likväl funnit Riksdagsmannen Bergmans ofvan omförmäldte förslag icke innebära några företräden framför det, sedan Indelnings-Verkets första tider föreskrifna, godkända sättet vid Munderings-persedlarnes förvarande.
Tvärtom tror Utskottet, att desamma alltid med mesta omsorg och noggrannhet vårdas af Rotehållarne sjelfve, deruti något hinder genom förseglingen, hvilken endast sker medelst genomdragning af en tråd och påsättande af en CompagnieOfiicerares Sigill, så mycket mindre lärer få åstadkommas, som Kongl. Förordningen den i5 October 1723, jemte föreskrift om en sådan försegling, tillika innehåller, att Munderingen bör af Rotehållarne flitigt ansas och dammas.
Och som härtill jemväl kommer, att Munderingen, då den finnes på Roten, är med mera hastighet och lätthet att tillgå, för att af Soldaten vid påkommande tillfälle begagnas; anser sig Utskottet tili den af Motionairen i ofvanberörde måtto yrkade förändring i vården af Munderings-Persedlarne icke 6 Besv. och Oecon.
Utsh. Bcl:dc. N. o 55 j 56, böra Rikets Höglofl.
Stockholm den 5 Februarii 1829, N:o 56, Betänkande, rörande vackt fråga 0111 en fri Kohl-försäljning för Hemmans-egarne i Tossebo Härad af Elfsborgs Län, Uti Memorial, som af Hedervärda BondeStåndet blifvit till detta Utskott remitterädt, har Riksdagsmannen Hans Jansson från Tossebo Härad på Dahlsland anhållit
Om Bonde-Ståndets medverkan till vinnande af rättelse uti det tryckande intrång, som Hemmans-egarne i hans hemort skola vidkännas derigenom, att deras Hemmansskogar blifvit, under namn af fredsmil, eller Kohlförsjager, fördeide under de i orten belägna Jernbruk, så att Hemmansegarne, i följd af en ”i fordna tider’"’ tillkommen Bergs-Collegii stadfästelse, äro vid utsatte böter förpligtade att föra sine Kohl till de Bruk, derunder de blifvit indelde, dervid de måst åtnöjas med den betalning Bruks-egarne sjelfve be - Besv. och Ocean.
Betulc.
N;o 56. 7 stämma, enär, i anseende till ortens svaga tillgång på säd, skogarnes anlitande med kohlning vore ett oundgängligt betningsmedel; hvadan alltså Hans Jansson jrkat, att innevånarne i hans hemort måtte, i likhet med andre egare af Skattehemman, förunnas frihet att till hvilken som helst, föryttra afkastningen af sin egendom.