Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:ts nådiga uppmärksamhet, så väl på kostnaderne i fråga om dessa båda fonders serskilda förvaltning, som den brist, stor 11,675 Riksdaler, som uppstode i de afsedde tillgångarne genom upphörande af den retroaktiva afgift, sora, i händelse af båda fondernas förening, direktionen ansett Borgmästare och Kommissions-landtmätare böra erlägga, men som nu förfölle, hvarföre E. K. M:t, i betraktande af hvad direktionen öfver Civilstatens pensions-inrättning underdånigst anfört, samt med afseende å angelägenheten deraf, att ifrågavarande pensionsanstalt till förmån för Borgmästare i städerne, utom Stockholm, och Kommissions-landtmätare, jemte deras enkor och harn, må komma tili stånd, uti högstberörde nådiga skrifvelse behagat i nåder föreslå Rikets Ständer att till bemälde direktion måtte, i ofvan omförmälde hänseende, från Riksgälds-kontoret fa på en gång utbetalas det af Rikets Ständer vid sednaste riksmöte beviljade anslag af 8,800 R:dr årligen för åren 1848, 1849, 1850 och 1851, med tillhopa 35,200 Riksdaler banko, samt att meranämnde årliga anslag derefter framgent må af direktionen qvartalsvis få uppbäras, allt mot förbindelse, å direktionens sida, att, derest pensions-inrättningen efter det nyssnämnde 8,800 R:dr jemte ännu j:dels års statsanslag hunnit blifva räntebärande, icke linnes redo till pensioneringens vidtagande, alla de uppburne medlen, jemte den derå erhållna räntevinsten, till Riksgälds-kontoret återbetala.
M:t sålunda i nåder föreslagit, hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande och som Rikets sednast församlade Ständer, vid beslutet, att såsom bidrag till en serskild fond för pensionering af Borgmästare i rikets städer, utom Stockholm, samt
Kommissions-landtmätare jemte deras enkor och barn, å Riksgälds-kontoret anvisa ett årligt belopp af 8,800 R:dr, fastat det vilkor, att Exp e (lilio ns-Ut sko t te is Forsla;/ till und.
Skrifvelse, N:o 155.
341 utbetalningen af ofvanberörde anslag icke beräknades och vidtoge förr än frän och med det är, hvarunder meranämnde serskilda pensions-inrättning af E. K.
M:t förklarades vara i det skick, att densamma ansåges kunna, utan behof af vidare statsbidrag, än det ifrågavarande, uppfylla de med inrättningen afsedda ändamål, men berörde vilkor icke ännu blifvit fullgjordt, hafva Rikets Ständer, som tillika fästat afseende å de ifrågasatta dryga utgifter till arfvoden åt tjenstemännen vid Civilstatens pensions-inrättning för förvaltningen af ifrågavarande serskilda pensionsfond, icke funnit skäl att Jemna bifall till hvad E. K. M:t uti Dess högstberörda skrifvelse behagat föreslå, men dock medgifva, att det vid sistlidne riksdag beviljade årliga anslag, 8,800 Riksdaler, lill en serskild fond för pensionering af Rorgmästare i rikets städer, utom Stockholm, samt Kominisions-landtmätare jemte deras enkor och barn, må, på sätt och under de af Rikets Ständer då fastställde, bär ofvan omförmälde, vilkor, fortfarande förblifva till E. K.
M:ts nådiga disposition.
Hvilket Rikets Ständer fa, såsom svar i ämnet hos E. K. M:t i underdånighet anmäla.
Stockholm den 13 Augusti 1851. 342 Expeditions-Utskottets Förslag lill and.
Skrifvelse, A.-o lof).
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Äng. 1851.
Preste-Ståndet den 12 — — Borgare-Ståndet den 13 — — Bonde-Ståndet den 13 — — Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, i fråga om grunden för beräkningen af reservräntorna vid b ålsmanshållet i Blekinge. (Stats-Utsk.
Ull. N:o 271.) S. A. K. Genom en af E. K.
M:t vid innevarande riksdag a flaten nådig proposition hafva Rikets Ständer inhemtat, att vid forsta indelningen till båtsmanshåll inom Blekinge län år 1085 ett efter hemmanens olika beskaffenhet omvexlande belopp från 10 till 21 daler silfvermynt i grundränta blifvit beräknadt, såsom motsvarande en hel båtsmansnummer; att då endast ett mindre antal hemman hade räntor, jemnt svarande mot sitt rustnings-dalertal, de bland öfrige hemmanen, som bade större grundränta, kontant erlade det öfverskjutande beloppet, under namn af öfverskottsränta, till uppbördsmannen, som åter dermed godtgjorde de hemman, som hade mindre grundränta, den för dem uppkomna bristen; samt att bärförutan, till betäckande af samma brist, jemväl blifvit under namn af reservräntor, ansiagne och på enahanda säll utgjorde räntorna af vissa smärre lägenheter, hvilka icke lämpade sig för indelning till någon effektiv rustning, men att ett så beskalfadt sätt för liqviderande af öfverskotts- och tillskottsräntor under tidernas lopp och till följd af inträffade myntförsämringar, medfört en betydlig ojemnhet och större tunga för de hemman, som utöfver sitt bestämda rustningsdalertal måste bestrida rustningen utan annan ersättning derför än det kontanta bidrag, som de tillskottsgifvande hemmanen och lägenheterna erlade; hvarföre K.
M:t uti den 18 Januari 1834 till Rikets då församlade
Ständer aflåten nådig skrifvelse förklarat sig anse öfverskottsräntorna framdeles böra, till förmån för de tillskottstagande hemmanen, utgöras med förvandling efter årlig markegång å de lill
Exp editions- Vtsko U e Is Förslag lill und.
Skrifvelse, N:o 156.
243 båtsmans-rustningen, enligt 1685 års kontrakt, hörande prestationer, hvilket äfven af Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 29 December 1834 bifölls.
Vid den tid, då beslutet om det förändrade sättet för öfverskottsräntornas utgörande med år 1844 trädde i verksamhet, uppstod emedlertid tvekan, huruvida samma beslut borde tillämpas jemväl å de äldre så kallade reservräntorna, hvilka, utan att vara till rustning indelade efter något visst dalertal, likväl redan från indelningens början varit, lika med öfverskottsräntorna, anslagne till fyllande af räntebrister för de tillskottstagande hemmanen och af sådan orsak ej heller ingått i den nya båtsmans-indelningen, och hade E. K.
M:ts befallningshafvande i länet, med anledning häraf, uti underdånig skrifvelse den 19 November 1844, anhållit om närmare förklaring i ämnet.
Vid företagen pröfning af detta ärende hade E. K.
M:t väl ansett skäl förefinnas till den slutsats, att Konungs och Ständers gemensamma afsigt varit, att de nu ifrågavarande reservräntorna skola med förvandling efter markegång utgå, helst den af båda statsmakterna uttalade grundsats, dels att ruslningsbesväret i provinsen skulle blifva lika för alla egare af jord och lägenheter af samma natur, och dels att indelningen borde till sina hufvudgrunder återföras, i annat fall skulle förfelas, men likväl, enär något bestämdt förklarande angående sättet för reservräntornas utgörande eller grunder, hvarefter de vid skeende förvandling böra beräknas; icke innefattas i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 29 December 1834, uti den nu aflatne nådiga propositionen förklarat sig vilja i detta hänseende inhemta Rikets Ständers tanka, samt alltså på ofvanupptagne skäl, föreslagit, det Rikets Ständer måtte förklara, alt de till fyllnad för den gamla båtsmans-indelningen i Blekinge anslagna reservräntorna skola, i likhet med öfverskottsräntorna, utgöras mod förvandling efter markegång å den verkliga rustningskostnaden, äfvensom att vid en så beskaffad förvandling samma medelberäknings grund för reservräntorna skall följas, som vid den nya båtsmans-indelningen blifvit antagen eller 20 daler silfvermynt för hvarje båtsman; i sammanhang hvarmed E. K.
M:t för Rikets Ständer tillkännagifva, alt E. K. M:t, som under den 11 December 1845, med uppskjutande tills vidare af hufvudsakligt beslut i målet, förordnat, att reservräntorna emedlertid skulle utgå efter samma grund, som förut, sedermera vid ärendets slutliga pröfning den 5 Juni 1849 funnit skäligt föreskrifva, att den ifrågaställa förändringen med reservränlornas beräkning då genast borde försiggå och i mån deraf belöpande afgifter tills vidare de betalningskyldige påföras med laga efterräkning, men att, intill dess Rikets Ständer i ämnet beslutat och E. K.
M:t framdeles derom vidare i nåder förordnade, samma afgifter icke skulle uttagas, utan räntornas belopp under tiden endast enligt dittills följd grund uppbäras. 344 Exf editions-lits ko Hets Förslag till und.
Skrifvelse, N: o 156.
M:t sålunda i nåder föreslagit, hafva Rikets Ständer tagit i noggrannt öfvervägande och funnit skäligt gilla E. K.
M:ts förevarande nådiga framställning, men som, vid det tillfälle då denna öfverskottsräntornas förvandling af K. M:t och Rikets Ständer beslöts, tillika icke bestämdt stadgades, att reservräntorna skulle utgå på samma sätt som öfverskottsräntorna, och innehafvarne af de lägenheter, från hvilka reservräntorna utgå, således icke blifvit på förhand beredde på förändringen, i likhet med hvad i afseende å öfverskoltsräntorna egt rum, torde, af samma skäl eller för atf ej åstadkomma alltför hastiga rubbningar i eganderätts-förhållandena, rättvisan påkalla den jemkning i detta hänseende, att reservräntorna icke böra utgå med förvandling efter markegång å rustnings-prestationerna förr än tio år förflutit efter år 1849, då, enligt hvad ofvan blifvit anfördt, E. K.
M:t fatlade
Sitt nådiga beslut, angående den högre debiteringen, hvarföre Rikets Ständer för sin del beslutat, att de till fyllnad för den gamla båtsmans-indelningen i Blekinge anslagne reservräntor skola, i likhet med öfverskottsräntorna, utgöras med förvandling efter markegång å den verkliga rustningskostnaden, äfvensom att, vid så beskaffad förvandling, samma medelberäkningsgrund för reservräntorna skall följas, som vid den nya båtsmansindelningen blifvit antagen, eller 20 daler silfvermynt för hvarje båtsman, dock att denna förhöjda beräkning ej skall vidtaga förr än från och med uppbördsåret 1859, och få Rikets Ständer derjemte hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, det behöriga undersökningar varda kostnadsfritt för de skattskyldige, anställde för utrönande dels, huruvida de smärre lägenheter, från hvilka reservräntor utgå, kunna utan förmedling utgöra de dem åsatle räntor efter den förhöjda beräkningen, hvarefter del må ankomma på lägenhelernes innehafvare alt, på grund af den verkställda undersökningen, i behörig ordning söka den förmedling, hvartill de dervid förekomne förhållanden kunna föranleda, och dels till vinnande af upplysning, huruvida några öfverskotts- och andra räntor, hvilka från början tillhört den gamla båtsmans-indelningen, sedermera på ett eller annat sätt densamma frångått och nu mera äro anslagne till den nya indelningen, på det att nödige befunne rättelser i nämnde hänseende måtte varda i behörig ordning vidtagne.
Hvilket Rikets Ständer fä, såsom svar i ämnet, i underdånighet anmäla.
Skrifvelse, N:0 157. 345 N:o 157.
Preste-Ståndet den 12 — — Borgare-Ståndet den 13 — — Bonde-Ståndet den 13 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i fråga om förändrad beräkningsgrund för Båtsmansvakans-afgiften af ny-rolerad jord inom Blekinge län, rn. m. (Stats-Utsk:s Uti., N:o 272.) S. A. K.
Uti aflåten nådig skrifvelse till Rikets Ständer har E. K.
M:t förmält, hurusom, efter det vid 1844 och 1845 årens riksdag framställning hos Rikets Ständer blifvit gjord om förändrad heräknings-grund för båtsmansvakans-afgiften af ny-roterad jord inom Blekinge län och Rikets Ständer, i anledning deraf, i underdånighet anhållit att E. K.
M:t måtte meddela förslag till den nedsättning i beloppet af vakans-afgiften för de intill 1845 sednast förflutna 10 år, hvilken utan förlust för ränte-tillskottstagare kunde de nya rotarne förunnas, hade Förvaltningen af sjöärenderna samt Kammar-kollegium och Stats-kontoret under den 12 Mars 1848 med gemensamt underdånigt utlåtande i ämnet inkommit, hvaruti blifvit i underdånighet anfördt, att, sedan E. K.
M:ts befallningshafvande i länet afslagit all derstädes sökt formedling eller nedsättning uti räntorna för de hemman, som höra under gamla båtsmans-indelningen, så alt någon brist för tillskottstagande rusthållare icke uppkommit eller behöft med de för de nya rotarne influtna vakansmedlen godtgöras, vid hvilket förhållande kollegierne ansett någon förlust för ränte-tillskottstagarne icke uppkomma, ehvad nedsättning i beloppet af den ifrågavarande vakans-afgiften må de nya rotarne förunnas, hade kollegierne funnit skäl Bih. till R.
St. brot. 1850 & 1851, 10 Sami. 1 AJd. 44 346 Expeditions- Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N;o 157. icke vara för handen att i underdånighet tillstyrka någon nedsättning uli ifrågavarande vakans-afgift, helst den nyherustade jorden inom Blekinge län stöde i samma kategori, som den nyroterade jorden i öfrige delar af riket; men som E. K. M:t, efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, ansett det höra tagas i betraktande å ena sidan, att genom beviljandet af den ifrågavarande nedsättningen i vakans-afgiften för den nyherustade jorden i Blekinge, större förmåner skulle dessa rusthåll tillgodokomma, än den öfriga nyroterade jorden i riket fått åtnjuta, samt å den andra, alt, om full vakans-afgift efter markegång af de nya rusthållen uttages för nu ifrågavarande förflutna tid, desamma skulle komma att i berörde afseende vidkännas en vida större tunga, än de gamla rusthållen, hvilka till och med 1843 latt erlägga både vakans-afgift och öfverskottsränta efter den lindriga beräkningen af 24 daler eller 8 Riksdaler årligen för hvarje nummer, har E. K. M:t till Rikets Ständers afgörande i nåder öfverlemnat, huruvida och i hvilken man Rikets Ständer, i anledning af de upplysningar, som till förevarande ämnes närmare utredning vunnits, må finna skäl, att den önskade förändringen i sättet för utgörande af vakans-afgiften för den nyindelade jorden i Blekinge län för sin del medgifva.
Hvad den nådiga propositionen med dertill hörande handlingar innehåller hafva Rikets Ständer, i öfvervägande tagit; och kunna, i Rikets Ständers tanka, några skäl för den ifrågasatta nedsättningen af vakans-afgiften under de intill 1845 sednast förflutna tio år, icke hemtas från det förhållande, som föranledt medgifvande! för öfverskotts-räntegifvarne af den gamla håtsmans-indelningen att under nämnde tid fortfarande få erlägga den gamla räntan till oförändradt belopp, enär någon »ådan rubbning af eganderätls-förhållanden, som genom berörde medgifvande velat förebyggas, icke kan i afseende å de nyroterade hemmanen sägas hafva uppkommit.
Dessa sednare måste, i likhet med hvad i öfrige delar af riket vid oroterad jords rotering eger rum, hafva varit förberedde på utgörandet af denna tunga i förhållanda lill de med den verkliga roteringen förenade kostnader, och dessutom har vid den så nyligen verkställda roteringen lägenheternas förmåga att hära den ålagda afgiften kunnat behörigen afses; hvadan ock, då medgifvande! af ifrågavarande nedsättning skulle, i stället för att åstadkomma jemnlikhet i beskattning, leda till motsatt resultat, genom att tillskynda den nyherustade jorden i Blekinge större förmåner, än som den öfriga nyroterade jorden i riket fått åtnjuta, Rikets Ständer funnit skäligt att, för sin del, besluta, det någon nedsättning eller restitution af den för den nyroterade jorden inom provinsen Blekinge utgångna båtsmansvakans-afgift icke må eg a rum, äfvensom att ifrågavarande vakans-afgifter, i den Expeditions-Utskotlets Förslug till undt.
Skrifvelse, N:o 157.
347 man dc icke beliöfvas för ersättningar åt den gamla båtsmansindelningen, må upplagas bland statsverkets inkomster, på sätt med enahanda afgifter af den inroterade jorden i rikets öfriga län eger rum.
Hvilket Rikets Ständer få, såsom svar i ämnet, bos E. K.
Preste-Ständet den 12 — — Borgare-Ståndet den 13 — — Bonde-Ståndet den 13 — — Rikets Ständers underdåniga skrift'else, angående inqvarlerings-skyldighelen i Stockholm.
N:o 275.) S. A. K.
Efter det den vid föregående riksdagar förekomna fråga om inqvarteringsbesvärets i hufvudstaden ordnande enligt lämpliga grunder, genom E. K.
Mits och rikets Krigs-kollegium och Stats-kontor, erhållit, jemlikt E. K.
Mits nådiga rörklarande, all den utredning, som deråt kunnat gifvas, behagade E. K.
Mit, medelst nådig skrifvelse den 20 December 1847, åter hänskjuta detta ärende till rikets då församlade Ständers åtgärd, på det att, derest omständigheterne sådant medgåfve, jemväl åt Stockholms stad måtte beredas en lindring i inqvarteringstungan, hvaraf städerne, utom Stockholm, redan vore i åtnjutande; till svar hvarå Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse af den 2 Augusti 1848 tillkännagåfvo 348 Expeditions-Utskottets Förslag till uncl.
Skrifvelse, N:o 158. att, ehuru det visserligen vore med billighet öfverensstämmande att Stockholms stads inqvarterings-skyhlige finge åtnjuta den af E. K.
M:t i nåder antydda lindringen i inqvarterings-besväret, medel för tillvägabringande deraf dock då ej funnes att tillgå, hvadan frågan borde anstå till nästinträffande riksdag.
Och har, i anledning häraf, E. K. M:t, med hänvisande till dess högstberörda skrifvelse i ämnet, täckts till Rikets nu församlade Ständer, genom nådig skrifvelse af den 17 Januari innevarande år, ånyo öfverlemna detta ärende, i ändamål att den lindring uti inqvarterings-hördan, hvaraf hufvudstadens inqvarteringsgifvare äro i behof och hvars billighet Rikets Ständer jemväl erkänt, malte, derest Rikets Ständer skulle finna omständigheterne det medgifva, kunna hufvudstaden beredas; i hvilket afseende E. K. M:t, som till Rikets Ständers Stats-utskott låtit aflemna de uppgjorda och Rikets Ständer förut förelagda förslag till ny inqvarteringsordning för staden, jemte - tillhörande handlingar, serskildt fästat Rikets Ständers uppmärksamhet deruppå, att en Krigs-kollegii och Stats-kontorets den 26
Maj 1847 i ämnet afgifna underdåniga betänkande bilagd uppgift eller tariff å inqvarterings- och servis-medel närmast öfverensstämde med redan varande och af hufvudstadens inqvarteringsgifvare godkända förhållanden, äfvensom att, för den händelse hufvudstaden skulle i större eller mindre mån från den egentliga inqvarteringen befrias, angeläget vore, att af det anslag, som för sådant ändamål kunde beviljas, finge tills vidare till årliga underhållet af lifgardes-regementenas kasern- och stall-byggnader utgå ett belopp, motsvarande hvad derför nu af den manskapet vid dessa regementen af staden bestådda inqvarterings-ersättning med i allmänhet två R:dr banko för hvarje man årligen afsättes, så framt icke för detta behof nödiga medel tillika varda anvisade.
Bland de i handlingarne rörande detta ärende upplysta förhållanden med uppkomsten af ifrågavarande inqvarterings-skyldighet samt dess fullgörande alltifrån äldre tider, har jemväl förekommit, hurusom ej obetydliga förmåner, till lindrande af detta besvär, blifvit Stockholms stad förunnade, och hvarom förmäles alt, utom den i privilegierne staden tillförsäkrade tolag, vore genom Kongl, brefvet den 16 Juli 1688 till inqvarteringens understöd påbjuden en så kallad tillöknings-tolag med trefjerdedels procent för inkommande och enfjerdedels procent för utgående varor, med föreskrift derjemte, att denna tillöknings-tolag skulle delas proportionaliter ibland de oförmögne och fattige af borgerskapet, som inqvartering droge, så att alla finge derutaf en viss hjelp och understöd; lärande nyssnämnde serskilda tolag för den tiden nästan varit tillräcklig för det dermed afsedda bebofvet, och hvad som felades blifvit fylldt af borgerskapet intill år 1766, då husegarne börjat Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, N:o 158.
349 deltaga i utgifterne för inqvarteringen; hvarefter och sedan såväl stads- som inqvarterings-tolagen undergått förändringar, E. K.
M:t genom nådigt bref af den 6:te
Maj 1826 på det sätt fördelat tolags-intraden, att del ar deraf tillfalla inqvarteringsverket, och hvilken andel utgjort, under åren 1846—1850, i medeltal årligen 37,714 R:dr 18 sk. 2 r:st., hvarförutan, genom Kongl, brefvet den 28
Maj 1717, de två år förut påbjudna dubbla vägare- och mätare-penningar beviljades borgerskapet i Stockholm lill hjelp och understöd vid inqvarteringen.
Ständer hafva tagit förevarande fråga i noggrannt öfvervägande; och enär de förmåner, hvilka blifvit beviljade Stockholms stad, till understöd för densamma åliggande inqvarterings-besvär, synas vara så betydliga, att de ej kunna lemnäs utan afseende vid pröfningen af den lindring, som är ifrågasatt att beredas hufvudstadens inqvarteringsgifvare; men dessa förmåners verkliga värde icke är så fullständigt utredt, alt någon tillförlitlig beräkning derutaf kan af Rikets Ständer åstadkommas, samt dessutom ovisst är, huruvida staden skulle vilja medgifva någon minskning uti samma förmåner, äfven om ifrågavarande lindring uti det redan förut och ytterligare genom Kongl, brefvet den 15 Februari 1841 minskade inqvarterings-besväret komme, på nu i nåder föreslaget sätt, att ega rum, hafva Rikets
Ständer funnit dessa outredda omständigheter för närvarande förhindra det åsyftade slutliga afgörandet af detta ärende; anhållande fördenskull Rikets Ständer att E. K.
M:t täcktes låta undersöka beskaffenheten och utreda vidden af de förmåner och rättigheter, hvilka lid efter annan kunna vara Stockholms stad förunnade, såsom understöd åt inqvarterings-gifvare, eller såsom lindring uti inqvarterings-besväret, äfvensom dermed sammanhang egande förhållanden; samt låta höra vederbörande, huruvida staden vill samma förmåner afstå, för den händelse att anslag af statsmedel beviljas till bestridande af inqvarterings-kostnaden, förutom servisen; samt att, så vida staden sådant i underdånighet begär, E. K.
M:t täcktes härom lill Rikets nästsammanträdande Ständer aflåta nådig proposition.
Stockholm den 13 Augusti 1851. 350 Expcditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 159.
I N:o 159.
Uppläst och godkändt lios Ridd. och Adeln den 1:2 Aug. 1851.
Preste-Ståndet den 12 — — Borgare-Ståndet den 13 — — Bonde-Ståndet den 13 — — Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, angående arrendet för indragna korporals-boslället Astorp. (Stats-Ulsk:s Uti. N:o 276.) S. A. K. Hos E. K.
M:t har arrendatorn Anders Eriksson, efter att vid auktion den 24 Januari 1848 å arrende för 36 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, öfvertagit indragna korporals-bostället vid f. d.
Adelsfane-regementel, ett mantal Astorp N:ris 3 och 4 i Ekeby socken, Olands härad och Upsala län, för hvilket boställe, sorn vid år 1839 verkställdt laga skifte, med utflyttnings-skyldighet, erhållit 35 tunnland 22\ kappland : ker, efter gradering uppskattad till 24 tunnland 17,si4 kappland, arrendet hade blifvit bestämdt till en tunna spanmål å tunnlandet af åkerjordens areal, underdånigsl anhållit att, enär, ej mindre vid jemförelse med det före skiftet bestämda arrende af 25 tunnor spanmål och 25 R:dr i penningar, då bostället egde 25 tunnland och några kappland uppskattad eller god jord, utan ock för den händelse att sådan besigtning, som uti Kongl, kungörelsen den 17 Juli 1847 är föreskrifven, blefve å bostället anställd, kunde utrönas att nu fastställda arrende vore alltför högt uppdrifvet och ofelbart skulle medföra arrendatorns undergång, Kongl. Maj:t måtte honom i nåder tillåta, antingen att vid nästa fardag varda från arrendet skiljd, eller ock att få arrendet nedsatt till en tunna af hvarje uppskattadt tunnland åker; till ytterligare stöd för hvilken anhållan sökanden åberopat ett af Ekeby socknemän å allmän sockenstämma mcddeladt intyg om boställets beskaffenhet, i förhållande hvartill arrendet ansåges skäligen böra till 20 tunnor spanmål nedsättas.
Öfver denna ansökning, som blifvit i underdånighet förordad af vederbörande kronofogde och häradsskrifvare, hvaremot landshöfdinge-embctet i länet å densamma Expeditions-Utskottets Förslag till lind.
Skrif reise, N:o 159.
351 afstyrkt nådigt bifall, bar slutligen E. K.
M:ts ocb Rikets Kammar-kollegium sig underdånigst utlåtit ocb, af anförda skäl, ansett sig icke kunna tillstyrka nedsättning i arrendet eller nådigt afseende å ansökningen i vidsträcktare målto, än att, så vidt E. K.
M:t i nåder skulle finna arrendatorns belägenhet förtjena behjertande, det mätte, enär innevarande års fardag redan förflutit och för vederbörande i allt fall erfordrades rådrum af laga fardag, för att gå i författning om ny utarrendering, varda sökanden tillåtet att afsäga sig arrenderätten och afträda bostället midfastan år 1853, utan skyldighet för honom eller hans löftesmän att ansvara för den minskning i arrende, sorn vid förnyad utarrendering af bostället kunde uppkomma.
Med hänsigt till de för sökanden förekommande bevekande omständigheter har E. K.