Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N;0 6t. nåder föreslagit angående restituerandet af den bevillning, hvilken, utöfver hvad sorn enligt förfa tillingarne bordt för Svenska statsverkets härtill anslagna medel utgöras, från och med år 1836 till och med år 1846 blifvit erlagd för de å ministerstaten uppburna traktamenten, aflönirigar och pensioner m. m.; kommande alltså de summor, hvilka ifrågavarande embets- och tjenstemän eller deras rättsinnehafvare kunna genom vederbörliga beslut förklaras berättigade återbekomma, att, sedan besluten vunnit laga kraft, i likhet med andra restitutioner af erlagda bevillningsmedel, från Riksgälds-kontoret utbetalas.
Hvilket allt, till svar i ämnet, Rikets Ständer få bos E. K. M. i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 April 1848.
Preste-ståndet den 19 — — Borgare-ståndet den 19 — — Bonde-ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse angående sökt afskrifning af en del utaf de Hallands läns invånare år 1846 beviljade undsättningsmedel.
- (Stats-utsk.
Uti., N:o 103.) S. A. K.
Uti nådig proposition af den 2 December sistlidet år, bär E. K.
M. behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, att E. K. M., uppå Dess befallningshafvandes i Hallands län underd. framställning om erforderliga undsättningsanslag för nämnda läns, efter 1846 års felslagna skörd, nödställde invånare, härtill i nåder anvisat en summa af 80,000 r:dr; men att, oansedt E. K.
Ms befallningshafvande dervid i underd. anhållit 0111 rättighet att utaf dessa undsättningsmedel få till de behöfvande, utan gemensam ansvarighet eller säkerhet för återbetalningen, utlemna 10,000 r:dr, E. K.
M. likväl, enär det af rikets - Expeditions- Utskottets Förslag till und.
SkriJ veise j N.o 61. 97 kets sednast församlade
Ständer till sådana undsättningar anslagna belopp redån förut var till behöfvande inom andra län disponerad!, endast kunnat till understöd, utan betalnings-skyld ighet, anvisa en summa af 600 r:dr. Dock som E. K.
M:s befalhiingshafvaiide, på hvars uppmaning åtskilliga församlingar, emot gemensamt betalningsansvar, begärt mindre undsättningssiimmor, för att tilldelas dem, hvilka icke kunde erhålla del af de i allmänhet utlemnade låneunderstöden, hos E.
Iv. M. i underd. anmält, hurusom de bland länets invånare, som på sådant sätt bisprungit de mest behöfvande inom socknarne, dessutom måst för egen räkning skuldsätta sig, ej allenast hos det allmänna för erhållna undsättningslån, utan äfven, i anseende till dessa låns otillräcklighet, hos köpmän och andra enskilda personer, hvadan det skulle blifva högst tryckande för den nödställda allmogen att, jemte afbördandet af dess egna skulder, uppfylla de af medlidande ingångna betalningsförbindelser för andra personer tilldelade understöd; så och enär E. K.
M. funnit de skäl och omständigheter, som till stöd för Dess befallningshafvandes härom i underd. gjorda framställning blifvit anförda, förtjena ett billigt behjertande, har E. K. M. i nåder föreslagit Rikets
Ständer att samtycka till afskrifning af de lånemedel å ett sammanräknadt belopp af 6,786 r:dr 32 sk., hvilka 47 socknar för ofvan omförinälda ändamål utbekommit; varande, enligt hvad E. K.
M. derjemte nådigst meddelat, anstånd med dessa medels indrifningbeviljadt, intilldess nu förevarande afskrifuingsfråga hunnit slutligen pröfvas.
M. sålunda i nåder föreslagit och i öfrigt härvid förekommit, hafva Rikets Ständer tagit i noggrant öfvervägande; men då, i enlighet med hvad E. K.
M:s befallningshafvande vid sin ofvan åberopade uppmaning yttrat, vederbörande församlingar måste anses hafva varit förbundne att åtaga sig den föreskrifna ansvarigheten för nu ifrågavarande undsättningsmedels återbetalande, enär det ovilkorligen ålegat samma församlingar taga vård om sina behöfvande medlemmar, derest desse, i saknad af berörda understöd, kommit att lida brist på sitt nödvändiga lifsuppehälle; då de, med anledning af denna uppmaning, begärda och utbekomna undsättningslån i allmänhet utgjort mindre betydliga summor, nemligen tor hvardera af sex socknar endast 50 r:dr, för en socken 60 r:dr, för en 66 r:dr 32 sk., för en 75 r:dr, fir en 80 r:dr, för en 90 r:dr och för hvardera af sexton socknar 100 r:dr; då således den hvarje serskild församling åliggande betalningsskyldighet synes icke böra blifva öfver höfvau betungande, och då eftergifvande! af detta Åliggande för en del församlingar inom Halland säkerligen komme att anföras, tili stöd för anspråk på enahanda förmon för andra orters invånare, hvilka Hih, till R.
Fröt. 1847 och >48, '0 Sami. 1 A/d. 13 38 Expcditions-Utskoltels Förslag till uriel.
Skrifvelse, IV;o 67. endast emot återbetalning,sskyklighet kommit i åtnjutande af dem efter samma års missväxt eller felslagna skörd tilldelade undsättningsmedel; så och i likstämmighet med hvad Rikets Ständer beslutat uti de mångfalldiga, under innevarande riksdag inom riks-stånden väckta frågor om eftergift eller lindring i betalningsskyldigheten för de utaf samma medel erhållna låne-understöd, hafva Rikets
Ständer icke funnit skäl att lemna bifall till afskrifning af de undsättnings-skulder, hvarom E. K.
M:s ofvan anförda nådiga proposition handlar.
Rikets Ständer framhärda &a Stockholm den 19 April 1848.
Uppläst och godkändt lios Ridd. oell Adeln den 19 April 184®- Pieste-standet den 19 — — Borgiire-slåndet den 19 — — Bonde-ståndet den i9 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående lindring i en af hemmanen ä ön Hven utgående afgäld.
(Stats-Utsk. Uti., N:o 106.) S. A. K. Sedan Rikets sednast församlade Ständer, i anledning af hos dem gjord framställning derom, att, då den, enligt kontrakt af den 20 November 1688, hemmansegarne å den till Rönnebergs härad af Malmöhus län hörande ön Hven, emot åtnjutande af sex daler silfvermynts afkortning i räntan för hvarje |:dels mantal, åliggande arbetsskyldighet till den på ön belägna Kungsladugården Uranienborg, och hvilken arbetsskyldighet genom 2:ne af E. K.
Ms befallningshafvande i länet år 1811 utfärdade samt af Kammar-kollegium den 13
Maj 1813 fastställda utslag blifvit bestämd till 22 öke- och 43 drängedagsverken af hvarje | mantal, hvarför i senare tider, enär arbetet icke vidare varit vid Kungsgården behöfligt, erlagts lösen efter markegångspris, numera vore serdeles betungande, bemälde hemmansegare måtte från nämnds Expeditions-Utskottets Förslag till uriel.
Skrifvelse, N:o 6a.
99 erbetsskyldighet befrias, emot förbindelse att i stället erlägga sina hemmansränta i* på det sätt, hvarpå desamma före berörda kontrakts tillkomst utgått, eller ock, i händelse sådant icke kunde bifallas, de af hemmanen utgående grundskatter skäligen jemkas och nedsättas, uti skrifvelse den 22 Maj 1845 i underd. anhållit, att, då det icke vore tvifvel underkastadt, att det belopp, hemmansegarne på ön Hven måste erlägga i lösen för dem åliggande arbetsskyldigliet, vida öfverstege värdet af den i hemmansräntan medgifna nedsättning, hvilken, enligt 1688 års kontrakt, blifvit såsom ersättning för den åtagna arbetsskyldigheten medgifven, samt bemälde hemmansegare, vid sådant förhållande, syntes ega giltiga anspråk på tillgodonjutande af någon lindring i meranämnda för deras i allmänhet svaga hemman tryckande beskattning, Bl K.
M. läcktes i nåder förordna, att den då pågående undersökningen angående dagsverksskyldigheten i Skåne jemväl måtte utsträckas till ifrågavarande, hemmansegarne på ön Hven åliggande, dagsverksskyldigheter, samt, sedan i berörda afseende förslag blifvit uppgjordt till en sådan jemkning och nedsättning af den för desse sistnämndes arbetsskyldigheter utgående lösen, som med billighet och rättvisa öfverensstämde, i ämnet göra nådig framställning till Rikets näslsammanträdande Ständer; så har E. K. M., som, efter det Kammar-kollegium blifvit i ärendet bordt, företagit detsamma tili pröfning, väl funnit arbetsskyldigheten till Uranienborgs kungsgård utgöra ett ifrågavarande hemman och lägenheter på ön Hven från uråldriga tider utöfver grundräntan åliggande besvär, hvarifrån befrielse, emot upphörande af den nedsättning i berörda grundränta, som uti 1688 års kontrakt om arbetsskyldighetens fördelning och fullgörande blifvit fastställd, icke kunde obetingadt eller utan serskilda skäl medgifvas, men derjemte ansett en närmare undersökning böra anställas för beredande af rättvis jemkning uti omförmälda besvär, med hänsigt bland annat till de af närmast belägna hemman och lägenheter å fasta landet utgående skatter och onera, samt i följd deraf anbefallt E. K. M:s befallningshafvande i länet att om verkställighet af en så beskaffad undersökning, i närvaro af krono-ombud, en i jordbruk kunnig ståndsperson och vederbörande skattskyldige, föranstalta; hvarefter och sedan den anbefallda undersökningen, under loppet af nästlidet år, försiggått, deröfver E. K.
M:s befallningshafvande underd. utlåtande afgifvit, E. K. M. täcktes, uti till Rikets nu församlade Ständer aflåten proposition, i nåder tillkännagifva, att af den hållna undersökningen vore ådagalagdt, ej mindre att meranämnda af hemmanen N:ris 1 med 25, hvardera |, samt N:ris 26 med 34, hvardera _3-, eller tillsammans lid- mantal Tuna i S:t Ibbs socken u Hven utsående arbets lo O skyldighet, i följd af de dermed tid efter annan skedda regleringar och deri - 100 Expeditioks-Ulsliolteis Forslag till and.
Skrifvelse3 No 63. bland arbetsskyldighetens utförande i vissa dagsverken, livilka lösas med penningar efter markegång, blifvit större, än den ursprungligen varit, än ock att omförmälda hemman nu finge vidkännas på det liela högre skatter och besvär, än närmast belägna hemman på fasta landet af lika mantal och beskaffenhet, vid hvilket förhållande E. K.
M. ansa ge med rättvisa och billighet desto hellre öfverensstämma, att lindring i utgörande af berörda' dagsverksskyldighet klefve de skattdragande beredd, som det, i följd af hemmanens å 011 liven inskränkta egorymd och afskiljda läge, måste antagas, att landtmanna-näringen derstädes vore i saknad af flera fördelar, hvilka för dess idkare å fasta landet kunde påräknas; samt att, hvad åter beträffade frågan, i hvad mån lindring uti ifrågavarande dagsverksskyldighet borde hemmanen förunnas, det förekomna e, hurusom, i den om undersökningen afgifna berättelse, förrättningsinännen sökt visa, att, om vid arbetsskyldighetens år 1811 verkställda uppskattning och bestämmande till vissa dagsverken förfarits med behörig noggranhet och linder omsorgsfullt aktgifvande å det år 1688 afslutade arbetskontraktets syftning och innehåll, samma uppskattning icke bordt blifva högre, än att den motsvarat 18 öke- och omkring 29 dränge-dagsverken för hvart | mantal, hvilka dagsverken, efter medium af markegångsprisen under åren 1812 till och med 1846, uppgingo till ett värde af 29 r:dr 47 sk. 11 r:st, då deremot värdet af nu bestämda 22 öke- och 45 dränge-dagsverken för hvart J mantal, eller helt hofveri, efter samma medelpris utgjorde 39 r:dr 18 sk. 1 r:st; att arbetsskyldighetens förvandling till vissa dagsverken, som borde lösas efter markegång, dessutom för hemmansinnehafvarne på Hven medfört samma verkan som en skatteförhöjning, enär markegångsprisen, serdeles å öke-dagsverken, sedan år 1812. betydligen stigit, men ett öke-dagsverke å 011 Hven, i följd, af saknadt tillfälle att under mellantiderna nyttigt använda de för åkerbruket erforderliga dragare, alltid hade samma värde och snarare skulle kunna med fördel in natura utgöras, än betalas efter en stigande markegång, samt att jemförelsen med närbelägna hemman å fasta landet så utfolle, att om, på sätt krono-ombudet yrkat, denna jemförelse skedde med arbetshemmanen vid Hjelmshults boställe, hemmanen å Hven borde, för beredande af likhet i skatter och besvär, förunnas nedsättning i dagsverks-penningarne till 47 r:dr 7 sk. 10 rst. af hvarje helt mantal, motsvarande efter de sistförflutna 10 årens medel-markegång omkring 6 tunnor 23 i kappar span mål, hälften råg och hälften korn, hvaremot om, enligt livad förrättningsmännen ansett lämpligare, arbetshemmanen vid Årups ryttmästareboställe tages till grund för'jemförelsen, nedsättning borde ega rum till 2,0 rall'
6 sk. 11 rst., eller lill 2 tunnor 29kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, för hell mantal, hvilken Expeditions-TJ ’ skt Hels Förslag till tind.
Skrifvelsej IV:0 62. 101 Nedsättning, emot upphörande af hittills åtnjutna afkortning i grundränta!!, (brrättningsmännen oek lor sin del i underdånighet tillstyrkt; hvarvid likvid företedde sig det förhållande, att hennnansinnehafvarne sjelfve, med jemkning af ett vid undersökningens början fråmstäldt vilkorligt anbud af 10 tunnor spanmål för hvarje helt mantal, i stället för nu utgående dagsverkslösen, sedermera uppgifvit 8 tunnor spanmål af mantalet, hälften råg och hälften korn, såsom ett belopp, hvartill afgiften kunde för framtiden skäligen bestämmas, samt att genom antagande af detta senare anbud en icke obetydlig lindring i nuvarande afgift skulle de arbetsskyldige beredas; och ehuru värdet af berörda spanmålsq v antitet, efter medel-mark egångspris, jemväl understege det värde i penningar, hvartill arbetsskyldigheten blifvit, med dagsverkenas nedsättning tili 18 öke- och nära 29 dränge-dagsverken, af förrättningsmännen uppskattad, ansåge E. K. M., med fästad t afseende å hvad i öfrigt vid undersökningen blifvit upplyst och anmärkt angående hemmanens å ön Hven inskränkta egorymd och jemförelsevis mindre fördelaktiga läge, godkännandet af berörda anbud innefatta en lämplig och med rättvisa mot så väl staten som de skattskyldige öfverensstämmande jemkning uti ifrågavarande, omförmälda hemman åliggande, besvär; hvadan E. K. M. för Sin del bilolle och till antagande af Rikets Ständer föresloge, att de arbetskyldige heromausinnehafvarne å ön liven måtte för framtiden njuta den lindring uti oftauämnda arbetsskyldighet, att de, i stället för nu bestämda dagsverken, finge hädanefter för hvarje helt mantal och i förhållande härtill för mindre erlägga en årlig spanmålsränta af 8 tunnor säd, hälften låg och hälften korn, att utgöras, på sätt i afseende på kronans behållna räntespahmål nu vore eller framdeles kunde varda i allmänhet stadgadt, hvaremot de icke vidare komme att åtnjuta den afkortning å hemmansräntan, som med 6 daler eller 2 r:dr för hvarje | mantal hittills egt runi; och hade E. K.
M. deremot icke funnit skäl att för närvarande medgifva och Rikets Ständer föreslå någon jemkning i dagsverksräntan for de å 011 varande kronoskatte arbetshus, för hvilka, fyra till antalet, sådan ränta nu utgjordes med lösen för dels 7, dels 4 dagsverken årligen.
Hvad i detta ärende förekommit, hafva Rikets Ständer tagit i noggrant öfvervägande, och som af den hållna undersökningen inhemtas, bland annat, att, vid jemförelse emellan hemmanshinehafvarnes å Hven arbetsskyldighet och den, som åligger arbetshem månen under boställena Hjelmshult och Årup, de förra befinnas vara i icke iinga mån hårdare betungade än de senare, så och med afseende äfven derå, att afkortningen af 6 daler öhemmanéns ränta blifvit de arbetsskyldige beviljad såsom ersättning för den jemlikt 1688 års 102 Expedilions-Utskottets Fors'ag till tind.
Skrifvelse, åi.-o 63. kontrakt hemmanen åliggande dagsverksskyldighet, för befrielse hvarifrån hem** mansinnehafvarne erbjudit en årlig spanmålsränta af 8 tunnor, hälften råg och hälften korn, hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt lemna bifall till E. K.
M:s högstberörda nådiga proposition, i hvad densamma rörer de nu bestämda dagsverkenas ersättande medelst ifrågavarande spanmålsränta, samt derjemte för sin del beslutat, att den, enligt meranämnda kontrakt, hemmansegarne k Hven medgifna afkortning af 6 daler eller 2 r:dr på hvarje | mantal iuå hädanefter äfven varda dem förunnad.
Hvilket Rikets Ständer få, till svar i ämnet, härigenom underdånigst anmäla.
Uppläst och godländt hos Ridd. och Adrin den 19 April 1848.
Preste-ståndet den 19 — — llorgare-slnndet den ig — — Bonde-ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse 3 angående arrende aj kronofnken i Umeå-elf, vid Klabböle och Sörforss byar.
Uti., N:o 107.) S. A. K.
Enär, i aflåten skrifvelse af den 5 April 1845, Rikets då församladte Ständer hos E. K. M. i underdånighet tillkännagifvit, att, i anledning af ho* dem gjord framställning derom, att Norrforss byamän i Westerbottens län måtte bibehållas vid en af dem uti äldre tider innehafd och aldrig förverkad rättighet att, emot den genom Kammar-kollegii resolution den 5 Oktober 1631 bestämda årliga afgift, begagna det vid byamännens land och strand belägna laxfiske, Rikets Ständer, på anförde skäl, funnit godt för sin del medgifva, att, efter upphörande af det angående berörda fiske gällande arrende-kontrakt, samma fiske finge i föreskrifven ordning till förnyadt arrende på auktion utbjudas, dervid Kammar-kollegium, jemte det minsta beloppet, äfven bord»» bestämma en maximisumma såsom det högsta, hvartill arrendet finge uppgå, pcb att byamännen då skulle ega optionsrätt att öfvertaga samma arrend#, Expeditions-Utskottets Förslag till lind.
Skrifvelse, N.-o 63.
103 enrot förbindelse ej mindre att erlägga det vid auktionen erbjudna bogsta arrendebelopp, än ock att i öfrigt fullgöra de vilkor för arrendet, hvilka af vederbörande embetsmyndigheter kunde författningsenligt varda fastställda, hvilket Rikets Ständers beslut E. K. M., jemlikt nådigt bref den 10 April förstberörda år, täckts bifalla; så har med åberopadt stöd häraf, vid innevarande riksdag blifvit hos Rikets Ständer föreslaget, att, då alldeles enahanda förhållande, som egde rum med laxfisket vid Norrforss, inträffade med Klabböle och Sörforss krono-laxfisken i Umeå-elf, dessa båda sistnämnda byars hemmans-innehafvare måtte erhålla en lika optionsrätt till arrendet å de vid denis stränder belägna krono-fisken, som blifvit Norrforss byamän beviljad; i hvilket afseende hos Rikets Ständer är vordet i afskrift företedt Kongl, brefvet af den 7 September 1688, hvaraf inhemtas, att kronans laxfisken Klabböle och Baggböle i Umeå socken varit öfverlåtna till höfvidsmairnen Peder Hård, emot en viss stadga af 3 tunnor väl packad och saltad lax, men af uppgifna orsaker från honom blifvit ”igenkallade,” samt emot lika taxa ”öfverlåtna” åt Baggböle och Klabböle byamän att njuta, bruka och behålla för •ig och arfvingar, så länge det med Konungens vilja öfverensstämde att fiskena brukades under stadga; egande byamännen begagna fiskena, eftersom en hvar hade jordegor i dessa byar, efter hvilken grund de äfven skulle i stadgans utgörande deltaga.
Rikets Ständer, som vid öfvervägande af lietta ärende funnit detsamma icke vara så utredt, att förevarande förslag kunnat obetingadt bifallas, hafva dock ansett sig böra i underdånighet förklara, att, för den händelse E. K.M skulle, på af vederbörande framställd ansökning och efter det fullständig utredning af ämnet försiggått, i nåder finna de skäl, hvilka föranledt E. K. Ms. och Rikets Ständers i afseende på laxfisket vid Norrforss meddeldta ofvanberörda beslut, jemväl ega full tillämplighet uti nu förevarande fråga, Rikets Ständer för sin del medgifva Klabböle och Sörforss byamän enahanda optionsrätt till arrende å de vid. deras stränder belägna laxfisken i Umeåelf, soi» den, hvilken vid senast hållna riksdag blifvit Norrforss byamän tillerkänd.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 April 1848. 104 Expeciitions-Utskotlets Forslag lill und Skrifvelse, A'o N:o 64.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den ig April 1848 Presle-ståndet den ig — — Horgnre-slåndet den ig — — Bonde-ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse> angående tillämpningen i vissa delar af sednast fastställda stats-reglering.
Uti., N:o 108.) S. A. K.
Uti nådig skrifvelse af den 3 sistl.
Mars, har E. K. M. gifvit Rikets Ständers Stats-utskoLt tillkänna, att, vid pröfningen af det genom Stats-konto-, ret i föreskrifven ordning upprättade förslag till statsverkets allmänna utgiftsstat för innevarande år, E. K.
M:s uppmärksamhet blifvit fästad å det förhållande, att, under det de af Rikets sednast församlade Ständer a flatna underdåniga skrifvelse!’, angående de serskilda hufvudtitlarne, i allmänhet och i ett sammanhang upptoge samtliga å hvarje hufvudtitel uppförda anslagsummor, såsom beviljade att utgå intill ”nästa” eller ”nästvidtagande stats reglering,’' vissa bland dessa summor, hörande till sjette, sjunde, åttonde och nionde hufvudtitlarne och uppgående till ett sammanräknadt belopp af 76,379 r:dr 28 sk. 8 rst., likväl uti samma skrifvelser serskildt omförmäldes, såsom anvisade ”till nästa riksdag,” ett uttryck, som jemväl funnes begagnadt å den af Rikets Ständer öfverlemnade riksstaten, hvilken hade till öfverskrift: ”Rikets Ständers riksstat för år 1845 och följande åren intill nästa riksdag,” under det likväl samma stat uti den åtföljande skrifvelsen benämdes: ”riksstaten för åren 1845, 1846 och 1847.”
Då det öfveraisstämde med grundlagens anda och tydligen uttryckta mening, likasom det utgjorde dt vilkor för statsförvaltningens behöriga gång, alt en fastställd statsreglering måste lorlfare att gälla, intill dess en ny varder al Rikets Ständer beslutad, hade vid betraktande af tiden för Rikets Ständers nuvarande sammanträde, hvilken icke medgifvit ny statsreglerings uppgörande före början af innevarande år, någon tvekan ej heller kunnat hos E. K.
M. uppstå om sednast fastställda riksstats tillämpande i dess allmänlighct jemväl för delta år, helst ordalagen i de ai Rikets
Ständer om hvarje hufvudtitel serskildt aflåtna underdåniga skrifvelse!- sådant bestämdt antydde; meu enär, oaktadt i närvarande tall uttrycken ”till licibtu. Expeditions-Utskottets Förslag till and.
Skrifvelse, N.-o 64.
105 nasta riksdag” och ”till nästa statsreglering” sålunda i allmänhet måste betraktas såsom liktydiga, ett skiljaktigt förhållande dock möjligen kunde anses ega rum med ofvan omförmälda å sjette, sjunde, åttonde och nionde hufvudtitlarnc uppförda anslagssummor, om hvilkas fortfarande E. K.
M. vid innevarande riksdag gjort nådig framställning under förutsättning att, ehvad beslut i afseende derå al Rikets Ständer meddelades, samma anslag dock skulle till nästa statsreglering, och således jemväl för innevarande år, utgå, hade It. K. M., till undvikande af missförstånd och på det all osäkerhet i fråga om tillämpningen al Rikets Ständers rörande dessa anslag redan fattade och vidare i sammanhang med nu förestående statsreglering meddelande beslut, måtte undanrödjas, ansett Sig böra, för vidtagade af nödiga åtgärder i detta hänseende, lemna Stats-utskottet del af hvad sålunda hos E. K. M. i ämnet lörekommit, under tillkännagivande derjemte, att meranämnde serskilda anslagssummor väl vore uti den af E. K.
M. nu gillade allmänna utgiftsstaten för innevarande år fortfarande upptagne, men att E. K. M., vid meddelandet till behörig efterrättelse af samma stat, tillika förständigat Stats-kontoret, att någon utbetalning af berörda anslagssumma för detta år ej må ega rum förr än E. K.
M. derom vidare i nåder förordnar.
Vi<-1 öfvervägande häraf och då tillgång för bestridande af de uti E. K. IVi:.s Högstberörde nådiga skrivelse omförmälda, lill denna riksdag beviljade, anslag redan blifvit af Rikets sednast församlade
Ständer anvisad och vid riksstatens uppgörande tagen i beräkning, samt upphörandet af förenämnde anslag under innevarande år sannolikt skulle meidigt inverka på statsförvaltningens gång, få Rikets Ständer underdånigst förklara, att ofvanberörda vid sisth riksdag intill den nu varande medgifna årliga anslag, till sammanraknadt belopp al 76,379 r:dr 28 sk. 8 rst., må fortfarande utgå intill dess den statsreglering, som under nu pågående riksdag varder fastställd, träder i verksamhet.
Hvilket Rikets Ständer få, till svar å Högstberörda nådiga skrifvelse, i underdånighet anmäla; framhärdande &c.
Prat. 18 4l 0Cl?ä 1848 , 10 Sami. 1 Afd. 14 100 Expe i! iöns Utskottets Förslag ill und.
Skrifvelse 3 IV.o 65.
Uppläst Oell godkändt hos Ridd. och Adeln den ig April 1848.
Preste ståndet den ig — — Borgare-ståndet den ig — — Bonde-ståndet den ig — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående medel till bestridande af kostnaderne för den till liuf vudstaden inkallade garnisons-förstärkning.
Lil., JN:o 117.) S. A. K.
Uti en under den 27 sisll.
Mars till Rikets Ständers Siats-utskott aflåtm nådig skrifvelse hav E. K.