Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lindstedts bedrägliga förfarande i tjensten, för Verket uppkomne förlust, samt att slutliga beloppet af denna förlust derefter måtte få i räkenskaperne bland osäkra fordringar upptagas och inom linien balanceras.
Uti häröfver inlordradt Utlåtande, hafva Banco-Fullmägtige dels tillkännagifvit, alt Fullmäglige, i anledning af Fiscals-Embelets, uti memorial af den 2p Juni iSöy, gjorda hemställan, låtit frågan om åtals anställande emot Gullander och Kjellander hvila, intill dess samtlige, i följd af balance-målet, uppkomne rättegångar kunde hinna att blifva slutligeE 5a Banco-Ulskottels Utlåtande, N:o 161. afgjorde, dels ock, beträffande den gjorda fram strill ningen, att all vidare ersättnings-talan emot Gullander och Kjellander måtte förfalla, förklarat att, oaktadt flere skäl och omständigheter förekomma för ett mildare bedömande af nyssnämnde
Directeurers förfarande uti detta ärende, Fullmägtige likväl, uti ett mål, af den beskaffenhet, sorn det ifrågavarande, funnit sig, för grundsatsens skull, snarare böra till- än afstyrka fullföljd af ersättningstalan emot f. d.
Directeurerne Gullander och Kjellander, enär Fullmägtige, såsom sjelfve redovisande inför Rikets Ständer och deras Revisorer, ansåge det ej vara dem lillständigt att tillstyrka nedläggande af den talan om ersättning, som emot Gullander och Kjellander möjligtvis kunde göras gällande för åsidosatta controlier under ntöfningen af deras befattningar såsom Ledamöter i Directionen öfver Malmö Låne-Contoir, vid hvilket förhållande Fullmägtige funnit sig nödsakade afstyrka bifall till den af motionären gjorda framställning.
Vid bedömande af frågan, huruvida ersättningstalan emot Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander ytterligare bör fullföljas eller ej, har Utskottet ansett sig så val böra tillse, i hvad nion bemälde personer, genom begången uraktlåtenhet af den dem, såsom ledamöter i Directionen, åliggande tillsyn öfver lånetransactionerne vid Contoiret, kunna anses hafva varit vållande lill den för Låne-Contoiret uppkornne förlust, som äfven fästa uppmärksamhet å den nytta eller skada Låne-Contoiret genom en sådan ersättningstalans fullföljande skulle beredas, hvarvid hos Utskottet i betragtande kommit: att Gullander och Kjellander icke kunnat ega den tingaste anledning att på förhand misstänka Lindstedt för något bedrägligt förhållande, helst han, vid antagandet till Kamererare uti Låne-Contoiret, på ett utmärkt salt vitsordad för ordning och pålitlighet, sedermera intill den stund balancen yppades, städse varit känd för ett redligt och aktningsvärdt förhållande; att af den, i afseende å berörde balance-mål, hällne undersökning blifvit utredt och ådagalagdt, att de af Lindstedt begångna bedrägerier skett med en noga öfvertänkt och på ett så listigt sätt utförd plan, genom dels böckers och handKngars förändrande, dels ock, medelst förande af dubbla Räkenskaper, alt, ulan någon aning derom, det varit svårt, om icke nästan omöjlgt, att kunna komma dessa bedrägliga förhållan len på spåren, i synnerhet som Bankens vid Låne-Contoiret anställda ombud, hvars befattning hufvudsakligen tillhörde att controllera och med uppmärksamhet följa ärendenas behandling inom Låne-Contoiret, icke för sina Banco-U(skottets Utlåtande, N:o 161. sina Med-Directeurer yppade den ringaste anledning att något inom Contoiret var i oordning; att, jemlikt Fiscals-Embetets Utlåtande, ytterligare talan emot Gullander och Kjellander om ersättning för livad Låne-Contoiret förlorat genom Lindstedts förskingring af de till honom uti href eller å hans enskilda rum lemnade medel för låns slutbetalning eller omsättning icke skall kunna, med hopp om framgång, anställas; och att äfven, om en förnyad rättegång komrae att aflöpa till Bankens fördel, derigenom på det hela icke tillskyndades verket någon egentlig fördel, emedan, enligt
FisealsEmbetet tillhandakomne tillförlitlige upplysningar, både Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander befinna sig uti ett sådant financielt obestånd, att de icke förmå lemna Banken någon äfven den ringaste godtgörelse, om en sådan blefve dem ålagd.
Med föranledande häraf, och då Gullander och Kjellander, derigenom att de blifvit förklarade förlustige deras befattningar såsom Ledamöter uti Låne-Contoirets Direction, måste anses hafva nog dyrt guldit det tilläfventyrs öfverdrifva förtroende, de byst lill Lindstedt och den person, hvilken, i egenskap af Banco-ombud, i första rummet tillhört att med alf möjlig uppmärksamhet följa goromålen vid Conloiret, har Utskottet, som emot förre Kamereraren Lindstedt och förre Banco-Casseuren Björkman velat bålla Låne-Contoirets talan öppen, funnit sig ega skäl vördsamt tillstyrka, att ali vidare talan emot förre Directeurerne vid Malmö Låne-Contoir, Contracts-Prosten Gullander och Borgmästaren Kjellander, i och för den, genom förre Kamereraren E. P.
Lindstedts bedrägliga förfarande i tjensten, Lune-Contoi ret tillskyndade förlust, måtte få förfalla; och beloppet af denna förlust i räkenskaperna bland osäkra fordringar upptagas och balanceras inom linien.
Stockholm den ra Mars iSzji.
Prat. J840 -jc/i '1841.
C Samt. 1 dj/l. 44 Ucijtet. STOCKHOLM, Kongl.
Ordens - Boktryckeriet, 184 * - Banco-Utslwttcts Utlåtande, K:o 1C2. 1 N:o 162.
Ank. till Exp. Utsk. den 2G Mars, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om belåning i Banken aj Bergs-Frälse-egendom.
Hos Utskottet Lafva Banco-Fullmäglige, uti afgifven förklaring öfver ett till Utskottets pröfning hänskjulet besvärsmål, rörande sökt lån i Rikets Ständers Bank emot pant af inteckning uti en bergs-frälse-egendom, föreslagit, att det tillägg måtte göras till nu gällande Banco-Reglementes 189 §. 3 mom. litt. a., innefattande uppgift å hemman och lägenheter pålandet, hvilka, såsom pant i Banken antagas, att äfven bergs-frälse-hernman och lägenheter måtte få uti Banken belånas.
Af handlingarne i delta mål har Utskottet inhemtat: att, efter verkställd utredning, ej mindre hvad med bergs-frälse-frihet rätteligen förslås, än äfven huruvida bergs-frälse-egendom verkligen är af Krono natur, upplyst blifvit, att, jemlikt Konung Magni Bergs-Ordning af år 1354, och Konung Albrechls Bergs-Ordning af år i368, bergs-frälse-friheten i äldre tider heslod af befrielse från Gengärd, så vida icke Konungen kom sjelf, eller de, sorn Hans dom hade, när Rältare-Ting hölls; att från början bergs-frälse-friheten var grundad på motsvarande skyldighet att bearbeta grufvorne och biträda vid hyltorna, alldeles som det allmänna frälsets friheter grundade sig på skyldigheten att uppehålla Rust-tjenslen; alt, enligt Kongl.
Resolutionerne den 3o Mars i65o och i5 Mars i652, samt Kongl. Brefven den 20 Augusti 1684 och den 24 December ]6S8, bergs-frälse-friheten skulle bestå i frihet från Rotering, KronoTioncte, Skjutsfärds-penningar, rusl-tjenst och skjutsningar, under villkor, att den, som icke dref grufvedel, borde, i ersättning för bergs-frälse-friheten, göra arbete i grufvan samt stå lika med Krono och Skalle i rotering; att, jemlikt Kongl.
Resolutionen den 27 Mars 1713, bergs-frälse-jord fått frihet från Jordebok*- och Mantals-räntans utgörande med några flera onera, mot skyldighet att uppehålla det bergsbruk, hvarunder den lyder, Bih. till 11.
Brot. 1840 och iSft- G Sami. 1 AJd. 45 Haft. 1 2 Banco-Utsliottets Utlåtande, N:o 162. emedan, enligt ordalagen, dess frihet och förläningen deraf leder lill public! tjenst och nytta; men alt, enligt Kongl. Brefvet den 17 December 1695, bergs-frälse, tvertemot A del ig t frälse, liar den egenskapen, att det icke längre kan njutas, än Kongl. Majit behagar; samt alt bergs-frälsejord icke någorstädes i gällande Kameral-Författningar antages, såsom varande af annan natur, än Krono, och att jemväl, uti senast utgifne Lärobok i Ivameral-Lagfarenheten, bergs-frälse förklaras vara lill sin natur rent Krono.
Och ehuru Kameral-Författningarne icke upplaga bergs-frälse-jord af annan egenskap än Krono-natur, likväl då i betraglande tages, att bergsfrälse till en del uppkommit dymedelst, att framfarne Konungar förlänt meriterade män med frälse å jord, sorn de senare i Bergslagen egt, och alt, serdeles under Konung Gustaf Adolfs och Drottning Christinas tid, bergs-frälset blifvit förmeradt genom köp af Kronans hemman, hvilka tillädes bergs-frälse natur, med villkor, att de icke till Adeln lingö försäljas, pantsättas eller bortbytas samt att Bergs-frälset äfven förökats af Krono-förpantningar, hvilka sedermera blifvit till everldelig egendom under bergs-lrälse-frihet lemnade, samt att, enligt Kongl. Bergs-Collegii Bref och Kungörelse den 7 Februari 1780, blifvit, i afseende på bergs-frälse-egendomar inom Stora Kopparbergs Bergslag, stadgadt, att om sådane eller grufvor och hyttor säljas till andra, än så kallade brukande Bergsmän, desse senare ega rätt att, näät efter bördeman i slägten, innan laga stånd Skommer, till sig lösa det försålda; vili det synas, som skulle, åtminstone en del bergs-frälsa-jord, kunna af enskild person, med full egande lätt, innehafvar, samt genom köp lagligen förvärfvas, hvaraf åter måste följa, alt, om än de förmoner, hvilka inbegripas under benämningen bergs-frälse-frihet, skulle en dylik egendom frångå, hvarigenom dess värde naturligtvis nedsätles, den enskilde innehafva ren deraf dock ej skulle kunna beröfvas fulla egande-rätten till sjelfva jorden.
Mel fästadt afseende härå och enär Kongl. Maj:t, dels under den irsta Februari i84° fastställt ett förnyadt Reglemente, angående lån utur Armeens Pensions-Cassa, enligt hvilket lån få utur nämnde Cassa meddelas emot pant af bergs-frälse-hemman lill hälften af värdet, och dels under den 26 Oetober samma år fastställt ett sådant Reglemente, angående lån utur de under Kongl. Majrts och Rikets Krigs-Collegii förvaltning ställda Cassör, liv lket innehåller, uti 2 §., att såsom pant, utom andra fastigheter, få äfven antagas bergs-frälse, och i 3 §. alt bergs-frälse-hemman Banco-UIskottets Utlåtande, N:o 163. 3 få i sistberörde
Cassör belånas till högst hälften af deras värde, hvaraf synes följa, att de personer, sorn inköpt oell undfått laga fasta å jordegendom af bergs-lrälse-natur, besitta och innehafva desamma med full och orubblig egande-rätt, anser Utskottet det icke vara för Banken med någon våda förenligt att till belåning i Banken antaga bergs-frälse-hemman; hvadan Utskottet tillstyrker, att Banco-Fullmägtiges ofvan upptagne förslag måtte af Rikets Ständer bifallas.
Kommande i slikt fall det bär förut åberopade 3 mom. litt. a, af 189 §. i BanCo-Reglementet alt uti det upprättande Reglementet erhålla en sådan lydelse; Morn.
Såsom pant antagas: af) på landet:
Frälse- Berustade och andra Skatle-Säterier, Rå- och Rörssamt andre Frälse-hemman oell lägenheter, Frälse-skatte-hemman och lägenheter, Bergs-frälse-hemman och lägenheter, Krono-skatte Rusthåll och andra Krono-skatle-hernman och lägenheter, Jernbruk, belägne på egen, Säteri- Frälse- eller Skatte-grund, samt försedde med egne underlydande hemman, äfvensom de så kallade hyttor i Bergslagen, ehuru ej upptagne under vanligt hemmantal; likväl endast, såvida dessa ega tillydande jord, hvars betydlighet och värde blifver enda grunden för deras låne-rättighet.
Stockholm den 23 Mars 1S41 - N:o 163.
Ani, till Exp. Utsi. den 26 Mars, kl. 1 e. m.
Utlåtande, angående eftergift af upplupen öfverränta å ett till Jnspectoren G. A. Alsing från Rikets Ständers Låne-Contor i Götheborg utgifvet Disconl-Lån.
Uti en till Utskottet ingifven skrift., bar Herr Öfversten C. S.
Virgin förmält, alt, sedan han, anmodad att besörja omsättning af ett lill lnspectoren vid Kungsgården Kongslena, G. A. Alsing, från Rikets Stan - 4 Banco-UtskotteU Utlåtande, N:o 163. ders Låne-Contor i Götheborg utgifvet Lån, i Maj månad år 182b lill Låne-Contoret inlemnat en honom tillsänd, af bemälde Alsing utgifven och med borgen af Prestmannen S.
Pilgren och Enkan M. C.
Lenholm samt behörigt vederhäftighets-bevis försedd, skuldförbindelse å 49° Rtdr, men liqvid vid lånets förfallotid uleblifvit, hade, vid deraf föranledd lagsökning, blifvit ulröndt: att hvarken Alsing, som emedlertid lemnat sin Inspectors-befattning, eller Prestrnannen Pilgren egde någon tillgång till lånets gäldande, hvarjemte och enär Enkan Lenholm nekat att hafva ingått den å skuldförbindelsen tecknade borgen eller densamma afvetat, målet emot henne förklarats tvistigt, samt ofverlemnats lill vederbörlig
Domstol; att detsamma, efter instämning, blifvit af Wartofta Härads-Tings-Rätt, den 2Q Juli i83i afgjordt, genom Dom, som, efter af Låne-Contoret fu 11- följdt vad, sedermera är vorden af Skaraborgs Läns Lagmans-Rält, den 8 December samma år, samt af Kongl.
Götha Hof-Rätt, den 2q Juni i832, fastställd och enligt hvilken Enkan Lenholm, som, emot sitt förnekande, icke funnits lagligen öfvertygad att hafva den i hennes namn tecknade borgen afvetat eller medgifvit, från all påföljd af densamma är vorden befriad; att emedlertid och sedan både Alsing och Pilgren en längre tid hållits i bysättning, derunder den senare aflidit, efter alt hafva gjort concurs, sökanden, såsom inlemnare af Låne-handlingai ne, blifvit, i anledning af förhållandet med Enkan Lenholm? borgen, krafd för skulden, samt nödsakad att, då icke minsta tillgång funnits, hvarken hos Alsing, som efter lösgifvandet från bysättnings-häktet blef en kringvandrande liggare, ulan något kändt tillhåll, eller hos Pilgrerij betala hela Capitalet, 4qo Rdr, som till Låne-Conloret erlagts den 11 November 3833 ; och har vid sådant förhållande Herr Öfversten, enär han icke egt ringaste anledning att befara något svek vid Enkan Lenholms borgensteckning å en skuldförbindelse, som skulle begagnas för alt dermed verkställa omsättning af ett mot hennes borgen redan utgifvet lån, samt bemälda enka, enligt livad Konungens Befallningshafvande i Skaraborgs Län gifvit Låne-Contorets
Direction tillkänna, för flera år sedan i fattigdom aflidit, så att, jemväl för det fall, att han erkänt sin omförmälda borgen, tillgång lill betalning hos henne skulle hafva saknats, anhållit, det honom mätte förunnas eftergift af all, efter lånets förfallotid upplupen, öfverränta.
Då, genom bevis af vederbörande Tjensteman vid Låne-Contoret, är vordet styrkt, att Alsings lån, 4qo R:dr, blifvit af Herr Öfverste Vir - lianeo-Utskottets Utlåtande, N:o 164. 5 gin till Capitalct fullt betaldt, så och med afseende ej mindre å det sätt, på hvilket sökanden råkat i ansvarighet för lånet, än å den omständighet, att sökanden icke förorsakat den med liep viden af meranämnde lån inträffade tidsutdrägt och derunder upplupne ränta, utan alt denna tidsutdrägt varit en följd af de emot Enkan Lenholm anställde rättegångar, före afgörande! af hvilka krafvet emot Herr Öfversten Virgin icke kunnat göras gällande, linner Utskottet sig böra hos Rikets Höglofl.
Ständer hemställa, att den å ofvan omförmälda lån upplupne öfverräntan må eftergifvas och afskrifvas.
Stockholm den 23 Mars 184 K N:o 164.
Ank. till Exp. Utsk. den 26 Mars, kl, 1 e* ni.
Utlåtande, i anledning af gjord ansökning om eftergift af upp lupne öfverräntan å aflidne Spanmdls-handlanden G.
Lindborgs till capitalet likviderade skuld till Banco-Discont-Verket.
Uti en till Utskottet ingifven skrift, har förre Åkaren Anders Andersson, såsom borgesman för ett från Banco-Disconten till numera aflidne Spannmålshandjanden G.
Lindborg utgifvet lån å 100 R:dr B:co, anhållit, att, sedan han, genom medmenniskors hjelpsamhet, lyckats liqvidera capital-återstoden å förenämnde lån, samt, efter att tvänne gånger hafva gjort concurs, numera saknade all tillgång och lifnärde sig med dags arbete, honom måtte beviljas eftergift för den å samma lån upplupne öfverränta.
Af Discont-Directionens öfver ansökningen infordrade Utlåtande är upplyst, alt, sedan handräckning för indrifvande af ifrågavarande den i3 Juni 1833 till betalning förfallne lån, hos Öf verStålhållare-Embetets Canzli blifBih. till R.
Prot. 184° och l84i> 0 Sami. 1 AJd. 48 Haft. 2 I) Banco-UIskottets Utlåtande, N:o 164. vit sökt, emot så väl låntagaren., som dennes löftesmän, sökanden Anders Andersson och Trädgårdsmästaren J. F. Akerblom den underrättelse erhållits.
, att Lindborg aillyttat från liufvudsladen till Sigtuna, samt att Lindborg derstädes och Andersson här vid Rådhus-Rätten till deras Borgenärers gemensamma förnöjande afträdt deras tillgångar; och att, hvad Akerblom beträffade^ han uppehölle sig å Svartsjölandet i Stockholms Län; att Verkets rätt och talan blifvit iagttagen uti Lindborgs och Anderssons concurser, af hvilka endast den förres Massa lemnat utdelningar med sammanräknade 4° R*dr 3 sk. io rst., hvaremot i den senares ingen tillgång för oprioriterade fordringsegare funnits; att, detta oagtadt, Andersson, tid efter annan, uti flere mindre poster sökt afbörda sig återstående capitalskulden, hvilken lian den 20 sisth October äfven slutbetalt, samt att Akerblom, 1 ^ö\\å af förnekandet utaf sitt namn och sin borgen å det af låntagaren sjelf till
Disconten inlemnade Låne-documentet, blifvit instämd till vederbörlig Domstol, genom hvars Utslag Akerblomy efter gången värjemålsed, den 8 Juli 1835, från krafvet frikändes; Och bar Directionen, med afseende å dessa förhållanden, samt med kännedom, att Andersson, som nu ensam vöre den betalnings-skyldige, efter det Lindborg, för nesligt brott tilltalad, i allmänt häkte aflidif, icke egde förmåga alt fullgöra betalningen af den å lånet upplupna öfverränta, utgörande 45 R:dr 3g sk. 7 rst., ansett sig böra till bifall understödja Anderssons förenämnde ansökning.
På grund af hvad sålunda anfördt blifvit och då sökanden i sin torftiga belägenhet inbetalt största delen af ifrågavarande Låne-capilal, har Utskottet funnit sig böra bos Rikets Högloft.
Ständer vördsamt hemställa, att upplupne öfverränlan å aflidne Spanmålshandlanden G.
Lindborgs till capitalet liqviderade
Discont-lån måLle eftergifvas och få i räkenskaperna afskrifvas.
Stockholm den 23 Mars 1841 - STOCKHOLM, Eliens och Granbergs Tryckeri. 1841 • Banco-Utskottets Memorial, N:o |65. r N:o 165. s Ant. till Exp. Utsk. den 17 April 1841, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af Högvördige Presle-Ståndets återremiss ä Utskottets Memorial, N:o 149.
Sedan Utskottet, i Utlåtanden N:ris 97 och i3o, afstyrkt bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående rättighet för Directionen af Arméens Pénsions-Cassa till ett räntebärande Crediliv i Rikets Ständers Bank, och 011,förmälde Utlåtanden blifvit af Yällofl. Borgare-samt Hedervärda Bonde-Stånden bifallne, men ogillade af öfrige Riks-Stånden, hvilka beslutat, att
Directionen öfver Arméens Pensions-cassa må erhålla ett å Banken stäldt Creditiv, stort 3oo,ooo R:dr B:co, alt utgå efter de föreskrifter, som för Cassa-creditiv i allmänhet äro gällande, har Utskottet, i Memorialet N:o i4.9> anmält, att, enär 2:ne
Stånd stannat emot 2:iie, frågan, till följd af 75 §.
Riksdags ordningen, vore förfallen.
Enligt Utskottet tillhandakomraet Prolocolls-Utdrag af den 6 nästlidne Mars, har dock Högvördige Prcste-Ståndet, vid föredragning af detta Memorial, med ogillande af Utskottets åsigt, att frågan vore förfallen, då 2 Stånd stannat emot 2, återförvisat densamma, och, med åberopande af 72 §.
RegeringsFormen, samt då frågan utgör en del af de Stadgar och Reglementen, hvilka det åligger Rikets Ständer att för Bankens rörelse och förvaltning uppgöra och bestämma, anmodat Utskottet att, i enlighet med de af Riks-Stånden fattade beslut, voterings-propositioner uppsätta och med dem till Stånden inkomma, på det frågan må varda genom Föistärkt BancoUtskolt afgjord.
Med anledning häraf, och som sistomförmälde Memorial N:o 149, enligt lill Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag af den 1 och 3 nästlidne Mars samt den 1 innevarande mänad, är vordet af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Yällofl. Borgare-Ståndet gilladt samt af Hedervärda Bonde-Ståndet, utan anmärkning, lagdt till handlingarne, får Utskottet endast anmäla, att den från Högvördige Preste-Ståndet erhållne återremiss, på grund af 70 §. i Riksdags-Ordningen, icke kan föranleda till någon åtgärd från Utskottets sida.
Stockholm den i3 April 184f•
Bih, till R, St, Prat. 1840 och 1841. 6 Sami, 1 Afd, 46 Häftet, 1 2 Banco- Utskottets Memorial, JS’.o 166.
N:o 16G.
Ank. till Exp. Utsk. den 17 April x84x > kl. 2 e. m.
Memorial, till svar å gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 132 afgifne Utlåtande, med förslag till ändring af §.
229 uti nu gällande Banco-Reglemente.
Enligt till Utskoltet ankomne Prolocolls-Utdrag, hafva samtlige RiksStånden återremitterat Utskottets, under N:o 182 afgifne, Utlåtande, med följande dervid gjorda anmärkningar: 1:0 af åts kill ige Ledamöter inom Borgare-Ståndet: att Gottland vore berättigadt erhålla serskildt Låne-Contoir; till stöd för hvilken åsigt blifvit anfördt, att, då Banco-Disconteus utlåningar till Gottland uppgingo till omkring 81,000 R:dr årligen och räntan deraf utgjorde 4>oooR:dr, vöre sistnämnde summa iner än tillräcklig till bestridande af kostnaderne för ett Låne-Contoir derstädes; 2:0 af flere Ledamöter inom såväl Ridderskapet och Adeln, sorn Preste- och Borgare-Stånden: att
Discontens gäldenärer på ön Gottland icke kunde veta, när någon ordentlig, på Post-verkets ansvar, penningebref medförande post, som från Wisby afgått, kunde till Stockholm ankomma, af orsak, att antingen post-communicalionen öfver halvet emellan Klintehamn på Gottland och Böda hamn på Öland, vore afbruten eller icke, posten väl hvarje postdag afgick från Wisby till Klintehamn, för att vid första tillfälle vidare fortskaffas, hvilket skedde genast, äfven efter postförbindelsens afbrott, derest postjakten åter kunde afgå; men att, enär, såsom vanligt vore, vid afbrott i post-communicationen, endast en mindre båt då och då kunde öfverfara passen, denna båt icke hinde medtaga mer än 2:ne poster och aldrig borde få medtaga mer än en enda, i anseende till den osäkra öfverdarten, vid hvilket förhållande, och då en båt kunde lyckligen framkomma, men en annan åter blifva hindrad och crvarliggande — samt, derest en enda, penningebref medförande, ordentlig post, anländt, förmonerne efter Utskottets förslag försvunno för alla dem, hvilkas bref icke kunnat af postbåten medföras, åtskillige Ledamöter inom RiksStånden yrkat antagande af hvad uti Herr Stuarts, vid Utskottets Utlåtande, N:o 182, fogade, reservation är vordet föreslaget, har dock en Le - Banco-TJtshottets Memorial, N:o 166. 3 damot inom Ridderskapet och Adeln dervid erinrat, att, tiden ifrån den (5 December det ena året till den 15 Mars det påföljande, under hvilken Discontens gäldenärer skulle anses hafva behörigen verkställt sina liqvider med Discont-verket-, enär de å Lands-Cauzliet i Wisby aflemnade, til! vederbörande tjensteman i Disconten ställde, bref, med nödiga medel och handlingar för lånens inbetalning elier omsättande, icke vore rätt vald, emedan, då postgången afbröts genom is, det icke funnes exempel, att den åter klefve öppen förr än vid slutet af April eller början af Maj, och derföre yrkat, att tiden måtte beräknas från den 1 Januari till den r Maj; 3:o af tvänne Ledamöter inora Bonde-Ståndet, att Mom.
Å. borde utgå; och 4:0 af arne Ledamöter inom samma Riks-Stånd, att bref, innehållande medel och handlingar, hvilka, enligt Herr Stuarts reservation, skulle aflemnas å Lands-Canzliet i Wisby, borde, med afseende å säkerheten för medlens och handlingarnes vård, lämpligast aflemnas å Landt-Ränteriet derstädes.