Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
D e t ä r icke n o g m e d en a n - visning, ty d e t ä r icke e t t, s o m l ä m p a r sig för alla lärarinnor eller alla b a r n.
M a n får vara b e r e d d p å a t t, äfven sedan m a n börjat undervisa, själf lära sig hvilket som ä r d e t bästa.
A t t undervisa nybörjare ä r j u s t d e t viktigaste, d e t ä r ingen lek.
K ö p e r e m e l - lertid e n metodik för småskolan t. e x.
S a n d - bergs, d ä r finnas r å d och a n v i s n i n g.
F i n n s någon eller n å g r a skickliga småskolelärarinnor på d e n o r t, d ä r n i vistas, så gå till d e m och hör p å deras u n d e r v i s n i n g.
Sök äfven a t t själf få hålla någon lektion m e d d e s m å, d e t kan vara till n y t t a, fast ni skall bli g u v e r - nant.
H o f B i l l e s förlag: Huru männen fria.
Hamburger Bryggeriet Den ö d e s d i g r a f r å g a n m e d d e s s s v a r af A g n e s Stevens.
P r i s 2: 2 5.
[173 &amp;] l e v e r a n t ö r.
27 december till 1 0 kronor [2806] p r 100 / 2-buteljer T e l e f o n: A l l m ä n n a 44- 19. '
ä r 3:dje dragningen i Kulturhistoriska Föreningens lotteri p å konst-, i n d u s t r i - o c h slöjdföremål.
L o t t e r i e t omfattar 10,000 v i n s t e r, v ä r d a 175,000 kr., o c h m e d h u f v u d v i n s t e r af 2, 5 0 0, 2, 0 0 0, 1,500 o c h 1,000 k r.
L o t t s e d l a r till 2 o c h 3 kr.
[1939] rekommenderas.
Bell 8 5 4.
D:r Otto U l m g r e n s Guld-, pTANDPCLTER.
Silf- Ver, NusiW- Ver- o. G r a - nat-arbeten Förlofnings- och GRONWALLS rekommenderar p r i sitt s b BRYGGERI p å o sitt l ö o ö f v e r t r ä f f l i g a, n t gar.
S t ä n d i g t lager, till billiga p r i s e r.
Be- s t ä l l n i n g o c h r e p a r a t i o n e r utföras m e d omsorg.
a l ä s k a n d e 1 4 Helsan framför allt!
X v l a.
e r s a m.
- a e l s g a.
B r e f l å a a.
Massage 1 3, x i - " b - &gt; Elektricitet » Ö p p e t: för herrar k l.
8 — 1 0 f. m.
, | 3 — 1 5 e. m.
[2873] &amp; UST.
M D:r E.
Enblad.
F ö r F ö r STÅLSYMÄSKINER ' e n d a s v e n s k a m a t e r i e l F r o f a b r i k a t a f k ä n s l i g h u d!
ö m t å l i g h u d!
j a T r i KÖP H e n r i k a r b e t e.
u m f G a h n s Victoriatvål!
Handtverkssymaskiner.
Kostnadsfri lindervisning!
Billiga priser och bekvämliga a f b e t a l n i n g s v i l k o r h o s Fin toalett-tvål, innehållande anti- septiska beståndsdelar. '
H u s q v a r n a Generaldepöt Säljes i välförsedda 2 2 K u n g s t r ä d g å r d s g a t a n (G- 21142) nusson a n s i k t e t!
s t a r k a s t e o c h n o g g r a n n a s t e Familjsymaskiner.
43. o c h Pianinos [1367] Bort med l i k t o r n a r n e l Deletor.
E t t n y t t, osvikligt, s m ä r t f r i t t l i k - t o r n s m e d e l (b ä t t r e ä n Collodin och alla - » a n d r a l i k t o r n s m e d e l) b o r t t a g e r full- £ komligt l i k t o r n a r m e d r o t e n i n o m k o r - S taste t i d.
Inlagdt i eleganta karton- 2 g e r h a r Deletor d e n stora fördelen fram- för alla dylika m e d e l, a t t m a n s t ä n - • digt b ä r det p å s i g.
H y a r o c h e n, som h a r l i k t o r n a r, skall s k a t t a sig * lycklig efter a t t hafva a n v ä n d t Deletor.
* Hvarje kartong kostar 1 k r.
, som i n - _ ^ s ä n d e s s o m p o s t a n v i s n i n g eller i s p a r - 3 m ä r k e n.
telegrafadress » De- — * letor&gt;, Upsala, Vaksalatorg 27 och Gö- teborg, Magasinskvarteret 1 &amp; 2.
[2424] F ö r Georgina S o m m e l i u s; af Erik S — n.
(Med p o r t r ä t t j — N o v e m b e r; dikt af Johan Nord- ling.
— O m våra r u m s d e k o r e r i n g; af Ceeilia Wcern.
— U t g å n g e n af I d u n s stora pristiilling.
— S i e s t a; en stämningsbild af Elisabeth Kuy- iensticrna.
— I d u n s julklappsbazar.
— H v a d klär en r ö d h å r i g?
— I d u n s m å n a d s r e v y; af Emil Svensén.
— Sinånotiser från k v i n n o - väriden.
— H e n n e s arbetsfält; ber.för I d u n af Amanda Leffler.
(Forts.) Förslag till m a t o r d n i n g för veckan fJ — 16nov.
— H a n d a r b e t e n.
— I n l ä g g n i n g.
— L ä k a r e r ä d.
— Prisfrågorna XXXIV — X X X V I.
— Täflingens utgång.
— Prisfrågor X X X V I I - X X X I X.
- F r å g o r.
- Brefläda.
&amp; Komp., Regeringsgatan F l y g l a r, Tafflar från J.
HUSQVARNr I n n e h å l l s f ö r t e c k n i n g ': PETTERSSON 4 3 I alla b o k l å d o r till s a l u: K ö k s k a l e n d e r, oumbärlig hjälp- r e d a för h u s h å l l e t, i n n e h å l l a n d e 1 7 7 m a t r e c e p t för såväl d e t b o r g e r l i g a s o m stora k ö k e t.
[21371 för damer k l.
1 1 — 1 m i d d.
Prof. d:r A.
B e r g l i n d.
F l y g l a r, F i a n i n o s, T a f f l a r och O r g l a r från i n och u t l ä n d s k a u t m ä r k t a Fabriker t i l l d e b i l l i g a s t e priser.
F ö r instrumentens bestånd ansvaras.
S t ä n d i g t lager af Flyglar från B l i i t h n e i o c h P i a n i n O S från G.
B Stockholms M a s s a g e - I n s t i t u t En Finska.
Tack och v ä l k o m m e n ä t e r!
p. p.
I d e bifogade n o t e r n a till artikeln i försvarsfrågan i n: r 4 3 h a vi tydligt angif- vit v å r ställning emellan d e s. k.
freds- och försvarsfrågorna.
V. I n n e h å l l e r i n t e t n y t t, s o m berättigar dess införande, m e n gläder o s s som e t t in- s t ä m m a n d e i v å r egen åsikt.
K .. A. Jcndel.
Ej lämpligt för I d u n.
Mia i Örebro.
B ä s t blir, a t t N i v ä n d e r er d i r e k t till annonsören a n g å e n d e d e begärda u p p l y s n i n g a r n a.
[1503] o c h b i l l i g a S ä k r a s t e, pålitligaste o c h billigaste m e d e l m o t g i k t, r e u m a t i s m, hufvud- o c h t a n d v ä r k, s e n s t r ä c k - n i n g, v r i c k n i n g, m a g k r a m p, r y g g - och b r ö s t v ä r k samt ömkyla.
T u s e n t a l s p e r s o n e r hafva d e t t a l i n i - m e n t a t t tacka för å t e r v u n n e n helsa.
B ö r ej s a k n a s i n å g o t h e m.
P r i s 1 k r.
p r flaska.
V i d p a r t i hög rabatt.
M i n s t 2 flaskor s ä n d a s o c h e n d a s t m o t efterkraf.
Säljas h o s hvarje välförsedd s p e c e r i h a n d - lare.
E n d a s t d e t ä k t a l i n i m e n t e t ä r försedt m e d vidstående varumärke.
H o l s t &amp; k:ni, [2039] Dalagatan 4 2, Stockholm.
Genom a t t göra d e m rena.
Dagg behöfver ej väta n e r d e m, t y m a n k a n göra sig besvär a t t hålla u p p kjolen.
N:P 7 6 5.
U n g fästmö får treniga spetsar till sin utstyrsel, o m h o n v ä n d e r sig till Elise Aspcngrcn, Mosas.
N i l s Bosson Sture, » som o m - fattar d e t r e d e l a r n e: » Guldhalsbandet, » » Konungakronan » och » Testamentet ».
De för- tjäna a t t läsas m e r än e n gång.
— » F ä l t s k ä r n s berättelser af Topelius », eller &gt;Samhällels olycksbarn » af Victor H u g o.
Etion Hoi.
V e s t e r l å n g g a t a n 12851] d r i c k a.
Stockholm, Fredagen den 13 augusti.
N; r 32 (503).
Byrå: Prenumerationspris pr å r: Idun ensam Iduns M o d e t.
Iduns M o d e l, månadsuppl Bamgarderoben kr.
i &gt; » 5 5 3 3 Redaktör o c h Klara södra kyrkog.
1 6, 1 tr. Öppen kl. 1 0 — 5.
10 46.
FRITH I0F utgifvare: HELLBERG.
: J, Nordling.
Utgtfningstid: Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad.
Cathinka Guldberg.
vinnan är af naturen barmhärtig, hon ömmar för lidandet, 1 V åstundar att hjälpa, men kommer ofta icke längre.
Hon låter sin handlingskraft påverkas och förlamas af inre och yttre inflytelser, misstro till den egna förmågan, skuggrädsla för andras omdöme och annat, och får därigenom ingenting eller blott föga ut af sina stora möjligheter.
Hennes människokärlek får vara en vacker känsla, som aldrig når till handling, eller som — i lyckligare fall — alstrar en viss spak välgörenhet, hvilken en gång för alla fastslagits som just det rätta, det för- nuftiga uttrycket för kärleken till den lidande nästan: en allmosa då och då, en större summa till någon barmhärtig- hetsinrättning, en portion mat till tiggaren.
Men om detta är regel, så finns det å andra sidan många undantag och däraf icke få, hvilka på ett lysande sätt visa oss hvad kvinnan förmår uträtta af stort och godt, om hon, glömsk af sig själf och världen utom- kring, blott följande den in- ifrån påverkande kraften, helt uppgår i sitt arbete.
visshet härom är det en stor glädje att till Iduns porträtt- galleri få foga bilden af ännu en sådan kvinna, den af före- ståndarinnan för norska diakonissanstalten, fröken Cathinka Guld- berg.
Cathinka Guldberg föddes den 3 januari 1840 i Kristiania och kom därifrån att flytta till Romerike, dit hennes fader, som var präst, erhållit kallelse.
Här tillbragte hon sin ungdom, och här greps hon af den starka, religiösa väckelse, som under åren 1 8 5 0 — 1 8 6 0 gick öfver vissa trakter af Norge.
Det sinnets allvar, som däraf blef följden, förstärkte och för- djupade den kärlek hon af naturen bar i sitt hjärta till allt hvad fattigt, sjukt och svagt var, förvandlade den från en blott och bar åstun- dan att hjälpa till en drif- vande kraft, som gaf riktning- åt hela hennes lif, och våren 1866 begaf hon sig tillsam- mans med en landsmaninna till den bekanta mönsterdia- konissanstalten i Kaiserwerth, där båda blefvo upptagna som profsystrar.
Med många af dessa märkes- kvinnor har Idun gjort oss bekanta, helt visst icke för att blott bereda oss nöjet af att läsa om en eller annan framstående personlighet af vårt eget kön, utan med den tanken bakom att väcka vår ansvarskänsla, vår önskan att följa det exempel, som så gång på gång gifves oss, att egga vår håg, vår kraft, vår vilja att taga vara på vårt lif och göra något utaf det genom att gagna andra.
Med Det tysk-österrikiska kriget pågick just nu, och från diakonissehuset utsändes alla de systrar, som på något sätt kunde undvaras, till militär- sjukhusen.
Äfven fröken Guld- berg blef efter endast sex veckors vistelse i hemmet ut- tagen och sänd till militär- lasarettet i Dresden, där hon visserligen måste underkasta sig ett strängt, forceradt ar- bete, men till gengäld erhöll en långt snabbare utbildning, än som varit möjlig på ett \
DUN 250 E n sökte pärlor — pärleskum en ann ' I lifvets älf; 1897 M e n k l a g a ej, om skummet snart f ö r s v a n n D u valde själf!
vanligt sjukhus.
Under vården af de sårade ådrog hon sig emellertid blodförgiftning i ena handen och tvangs häraf att redan före krigets slut återvända till Kaiserwerth.
Efter tillfrisknandet anställdes hon vid det stora sjukhuset Charité i Berlin och förflyttades året därpå härifrån och till Egypten för att tjänstgöra på det tyska sjukhuset i Alexan- dria, där särskildt vården af de många sjuka skandinaviska sjömännen kom att anförtros åt henne.
Under tiden hade i Norge intresserade personer sammanslutit sig i afsikt att verka för upprättandet af en norsk diakonissan- stalt.
Den allmänna uppmärksamheten inom religiösa kretsar var snart härledd på dia- konissaken, gåfvor började i. sammanhang härmed inflyta, och 1868 ägde man för den blifvande anstalten en grundfond på omkring 8,000 kr.
Sedan Kristiania kom- mun kostnadsfritt upplåtit lämplig lokal, ansåg man sig med dessa tillgångar stark nog att våga igångsätta företaget.
En sty- relse valdes, och dennas första vanskliga uppgift blef att skaffa anstalten en god föreståndarinna.
Valet föll på den norska barmhärtighetssyster, fröken Guldberg, som, efter hvad man hade sig bekant, arbetade på det tyska sjukhuset i Alexandria.
Fröken Guldberg fick också, ehuru motvilligt, den tyska styrelsens tillstånd att hörsamma den med så mycken glädje mottagna kallelsen från hemlandet.
Innan hon återvände till Norge, uppehöll hon sig dock ännu några månader i Kaiserwerth, dels för att ytter- ligare utbilda sig för det ansvarsfulla värf, hon hu som föreståndarinna gick att åtaga sig, dels för att invigas till diakonissa.
Efter sin hemkomst upptog hon utan tids- spillan arbetet med iordningställandet af diakonisshemmet och fick härvid beredvillig och sakkunnig hjälp af förra föreståndarinnan vid svenska diakonissanstalten, hvilken till- fälligtvis uppehöll sig i Kristiania.
Från att ursprungligen hafva varit in- rymd i en liten oansenlig byggnad, som kommunen godhetsfullt ställde till dess för- fogande, och m e d ett begynnelsekapital af endast några tusen kronor, äger den norska diakonissanstalten nu efter tjugunio års till- varo vid Lovisenberg strax utanför Kristiania egen fastighet, hvars värde belöper sig till flere hundra tusen kronor.
Denna storartade utveckling utåt motsvaras af en fullt lika stor inåt, och det är förnämligast på denna fröken Guldberg nedlagt sitt lifs kraft.
Det var hennes ungdoms högsta önskan att i stort få hjälpa och bistå dem, som ledo, och det har äfven i rikaste mått blifvit henne förunnadt.
Den hjälp hon ensam kunnat lämna hade, hur stor och omfattande den än varit, endast kunnat komma ett fåtal till del af den oöfverskådliga mäng- den af behöfvande, men genom alla de kvinnor, hvilka hon inom anstalten fostrat och utbildat för barmhärtighetstjänsten har hon nått till tusende och åter tusende nor- ska hem, kommit till dem med tröst och hjälp, så som det var hennes hjärtas inner- sta åstundan.
Den norska diakonissanstalten räknar nu omkring fyra hundra systrar, hvilka efter att vid hemmet och sjukhuset hafva erhållit den yppersta utbildning för sin verksamhet sändts ut till alla delar af landet för att fullgöra de olika åligganden, som höra till deras vidtomfattande kall.
De flesta af dem äro sjuksköterskor och tjänstgöra som sådana på en stor del af landets sjukhus, hvarjämte åtskilliga användas i och för den privata sjukvården.
Äfven i fattigvårdens tjänst hafva diakonissorna beredvilligt och med uppoffrande hängifvenhet ställt sig, i det de till stort antal arbeta vid magdalenastiftel- ser, barnhem, krubbor, ' asyler för hemlösa kvinnor och vid sådana för frigifna kvinn- liga fångar eller verka bland de fattiga ute i menigbeterna, härmed fyllande en utom- ordentligt viktig mission inom samhället.
Att de kunna göra det, är diakonissanstal- tens förtjänst.
Helt visst har det hos dessa kvinnor, äfven innan de vigde sig åt diakoniss- kallet, varit ett lifsbehof att tjäna andra, men många för att icke säga de flesta skulle, lämnade åt sig själfva, aldrig kommit i till- fälle att göra sin människokärlek rätt frukt- bärande.
Fattigdom, bristande kunskaper, en beroende eller ensam ställning skulle i många fall bundit deras vilja, tvingat dem till overksamhet eller åtminstone i väsent- ligaste mån verkat hämmande på deras ar- bete i barmhärtighetens tjänst.
Diakoniss- anstalten har gifvit dem ett hem, där de för lifvet äro skyddade mot ekonomiska bekymmer, har utrustat dem med alla er- forderliga kunskaper och har, då den sändt dem ut på deras olika verksamhetsfält, skänkt dem skyddet och stödet af sin fasta organisation — har genom allt detta gjort det möjligt för dem att helt och odeladt följa sin kallelse.
Utbildandet af de första eleverna ålåg föreståndarinnan, ett utbildande så mycket viktigare, som ju dessa kvinnor skulle vara diakonissakens egentliga lärare, skulle vara de, som förde den ut i lifvet, och det följ- aktligen på dem — deras duglighet och och egenskaper i öfrigt — skulle bero, hur gärningen komme att blifva mottagen af den stora allmänheten.
För fröken Guld- berg var det maktpåliggande värfvet endast en källa till glädje.
Hon, som ingen högre önskan närde än att bringa hjälp till en hvar, som hade behof däraf, mottog med tacksamhet och sympati de kvinnor, hvilka, besjälade af samma människokärlek, ville dela arbetsbördan m e d henne, och gaf dem med frikostig hand af sin erfarenhets, sitt hjärtas rika skatter.
Hon blef en moder för dem, hon fostrade dem, gaf dem kun- skaper, på samma gång som hon påver- kade deras sinne, formade deras karaktär, röjde undan och byggde upp.
Själfva det praktiska utbildandet af eleverna måste hon sedermera, då anstaltens växt lade ökadt arbete på hennes skuldror, öfverlämna åt andra, hvaremot hon städse troget och med enastående förmåga hållit fast vid och fyllt de förpliktelser hennes kall som » moder » pålagt henne.
Att sammanhålla ett så stort företag, som den norska diakonissanstalten under årens lopp utvecklat sig till, att leda det ut öfver hela landet förlagda ofantliga arbetet, att gifva alla de kvinnor, som vigt sig åt diakonisstjänsten, hvad de behöfva af kär- lek, förståelse, tillsyn och omvårdnad är en uppgift så svår och fordrande, att icke ens en så rikt utrustad personlighet som fröken Guldberg skulle mäktat den, hade hon icke sin djupa innerliga gudsfruktan att därur hämta kraft och förmåga.
Det är den, som burit henne öfver alla hinder, hållit hennes mod uppe, då svårigheterna hopat sig på alla sidor, det är slutligen den, som i med- gangen och nu då anstalten står där som ett på säker grund hvilande stort och här- ligt företag, bevarat hennes sinnes ödmjuk- het, hvilken kommer henne att afsäga sig själf äran af hvad som vunnits, gifvande den åt Honom som tillstadt framgången.
— » Hon är en bönens kvinna, kärleksfull och barmhärtig som få, » har en af systrarna yttrat om henne och har med dessa ord bäst kännetecknat, genom hvilka medel frö- ken Guldberg vunnit sin stora seger i ar- betet.
S e, vårens natt omkring oss drömmer ... (Efter Detlev u.
Liliencron.)
Mag löser sakta kära händer, som du omkring min hals har lagt, för att i dina ögon läsa, hvad nyss ditt lilla hjärta sagt.
Se, vårens natt omkring oss drömmer — den natt som tycke har af dag — i stum förtjusning björken lyssnar till vågens suck och trastens slag.
Det hvita hagtorn vid din sida vårt kärlekstecken må det bli — bryt af en kvist, förr än vi skiljas, till minne se ' n den bära vi!
O, flicka, låt oss natten famna hör, hur naturens hjärta — slår!
Den vissna kvisten här vi byta emot en frisk den nästa vår.
I det t y s t a.
Af Laura Fitinghoff.
* 1 lä,.
S3, fick stackars liten på nytt lägga in ^ om plats till annat verk eller kontor.
Mors bleka kinder bli under väntan en nyans blekare, och den slitna kappan visar hänsynslöst själfva varptrådarna i tyget — allt svalare och genomskinligare blir den under väntan.
, Stackars liten har kämpat så modigt för att » hålla sig uppe » och bibehålla skenet af fin dam, af att tillhöra den samhälls- klass, till hvilken hon genom uppfostran, namn eller rang närmar sig, och från hvilken
1897 hon endast genom bristen på ekonomiska medel är utesluten.
H o n är musikalisk, både hon och hennes anhöriga.
Programmen locka till höger och vänster — icke dem i tidningarna, ty det är ej alltid sagdt, att man har råd att bestå sig med årlig prenumeration på sådana, utgö- rande afgiften till en hel klädning af den billiga tygsort, med hvilken man förser sig.
Men hon snappar upp dem ändå.
Hvart hon tar vägen, tycker hon att hon hör talas o m hänförande musik.
— Den där lyckliga » andra », hon som fick platsen och med hvilken man är bekant, talar gärna o m de musikfester och förtjusande teater- och andra föreställningar, som hon fått vara med o m.
Hon, den » andra », dyrkar d ' Ändrade och .har i sitt komfortabla flickrum hans por- trätt från hvarje roll, i hvilken hon sett honom.
Hon talar om » Agatha », » Zerlina », » M a x », » Lohengrin », som o m de vore hvar- dagsfolk, som uppenbara sig i dagliga lifvet för hvem som helst.
Stackars liten sitter hemma vid den klapprande taffeln och tar ut melodier, hon vet väl genom sin mamma, huru » Agatha » sjungit och » Norma »!
Hennes mamma, som längtar efter musik nästan mera än hon trår efter sol och skogsdoft.
Understundom är stackars liten lite smått konstnärligt anlagd, har ärft anlag efter pappa, som går afsigkommen, underhållen af hustrun och dottern, hvilka tillverka arbeten och springa omkring i husen och bjuda ut dem, handarbeten så nätta och konstnärliga, men som ingen behöfver.
Eller talar den » andra » o m konsten med en säkerhet, som o m hon hörde till nämden, hvilken verkställer inköpen för statens räk- ning; hon öfverväldigar genom sitt tal om » läckra färger », » bred pensel », » opponenter », » skolor » och » mästare » från alla land och utställningar, som hon besöker och som hon är » galen i ».
Stackars liten går från torget med fisk inlindad så skickligt, att det ser ut, som o m hon bure några häften hoprullade noter.
Det är middagstiden för inackorderingarna därhemma.
Hon ser hela tåg af spårvagnar, fyllda af folkskolebarn från landet eller barn från idiothem, som af goda, varmhjärtade män- niskor blifvit inbjudna att åskåda bildande, intresseväckande utställningar, förtjusande amatörföreställningar, eller resa de i flock ut till det solbelysta, sjöomflutna landet.
Hon hör, att en afdelning blinda har fått göra den härliga resan genom landet till hafskusten och att en grupp sömmerskor äfven på andras bekostnad » kommit u t ».
H o n afundas dem ej — hon vet, huru väl de behöfva det, men luften blir henne så kvaf, hennes steg bli så tunga; och hon talar ej om det för mamma (hon med den slitna kappan, som längtar efter sol) när hon kommer h e m!
Mamma, som aldrig kan glömma sitt friska barndomshem vid kusten, och som året rundt står upphettad framför spiseln med bedröfligt trött och lidande utseende.
Där släpper hon fest- minen, som hon anlägger därinne vid mid- dagsbordet för att hålla stämningen och de glada samtalen o m väntade nöjen och för- ströelser för inackorderingarne uppe, och äfven för att ej genom en bedröflig uppsyn skrämma, dessa ifrån sig!
Inför portvakten och bud som komma bibehålla både hon och hennes närmaste IDUN samma sorglösa, situationen behärskande uppsyn, väl vetande, att deras ställning i huset annars blefve ohållbar.
De förrätta de simplaste, tyngsta göromål, men i smyg som o m de beginge en straff- bar handling.
Så att inte är det underligt, om stackars liten längtar efter en plats eller efter en något så när bestämd inkomst.
Hon kan lappa, laga, sy enklare dräkter.
Ingen kan som hennes mamma stoppa gar- diner och tvätta spetsar, märka, brodera.
Och de älska blommor, fåglar, små barn, hundar.
Finge de bara betaldt för det, finge de be- ställningar, huru gärna skulle de ej då låta det bedrägliga hoppet om plats fara, låta mannen få behålla de mannen tillkommande, starka nerver fordrande, fasta, i mer ensidig riktning gående platserna.
Förmenen dem icke!
Äfven de unga männen föra sin hårda kamp för tillvaron utan möjlighet att lätta den genom att i sin ordning gå in på kvinnans verksam- hetsområde, ett område, där naturen själf från tidens morgon insatt henne som här- skarinna.
Hemmets stora, så oändligt om- fattande arbetsområde!
Det ligger ej för kvinnans lynne att söka sig ut från ett hems mångsidiga verksam- hetsfält; hon skulle ej så ofta som nu är fallet göra det, om hon endast dürinom ägde tillfälle till själf försörjning!
Må därför sådan beredas henne!
Må hennes i ekonomiskt hänseende mer eller mindre lyckligt lottade medsystrar, eller hon, som » fick platsen », gripa in, lära sig att förstå stackars liten och hennes be- hof i både lekamligt och intellektuelt hän- seende!
Tiden är sannerligen inne därtill!
Må de, dessa lyckligt lottade, fatta vikten af, att en arbetsbyrå kommer till stånd, som emottager arbeten af henne, som ej önskar bättre än att erhålla arbete, förmedladt genom en sådan byrå, som äfven skulle stå i för- bindelse med de förstnämnda, de lyck- ligt lottade!
När de så räcka hvarandra handen, skola de bägge hafva gagn af det.
De, o m ock blott jämförelsevis, lyckligt lottade skola, i och med det att de lämna in arbeten eller anhålla om hjälp till arbetens utförande, känna sig stå i samband med denna byrå; till hjälp för sig själfva och för dem, som under byråns ledning stå färdiga att gifva sina krafter och färdigheter i utbyte mot den ekonomiska ersättning, som kan sätta dem i stånd att försörja sig själfva — och det om de så aldrig i världen finge någon plats!
Hon, den utpinade hustrun eller unga kvinnan, som suttit på kontor sedan sitt fem- tonde år och är så nervös, att hon gråter vid det prasslande ljudet från ett sidenlif, skall få återgå till hemmets lugn, där i ro få intaga sina enkla, men regelbundna mål- tider.
Läkaren, massören skola ej längre få så stor tribut af den så mödosamt för- värfvade, o m ock goda lönen!
Stackars liten skall kunna gå ut i sol- skenet » midt på dagen », o m hon vill.
Men vid jäktande arbeten, hvilka hon skall upp- skatta som en lycka att erhålla, skall hon arbeta rastlöst, i tanke på den möjliga hvila och förströelse hon sedan kan unna sig — och orka njuta utaf.