Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vore derföre ej långt bättre, alt den omtalde förledande Lån-anstalten aldrig funnes, då den nödstälde genast såge sig tvungen anlita 4:deSaml. 4-'de Band. <5gS St a t s-Tj t s t o 11 e t-s Betan kandern enskildle välgörenheten, som helt säkert ej skulle neka dea flitige, ordentlige och redlige arbetaren under en oförmodad hastig påkommande nöd, en verksam hjelp och undsättning.
Detta är åtminstone mia fullkomliga öfvertygelse
Så tillgår det äfven i Rikets öfrige Städer, der inga Lombarder äro inrättade, och ändock ej nöden synbarligen större ån i liufvudsladen , utan snarare i sjelfva "Verket långt mindre. —• l\fen den sorn genomgått Assistancens alla förvarings-rum , och lietraglat de mångfaldiga slag af panter der finnas, bl ifver snart öfvertygad derom, alt denna Inrättning vida öfverstigit gränsorna för sin bestämmelse alt endast vara, som man antydt. en tillflygl i nödens stund för de ringare och fattigare Folk-Classerne i Hufvudstaden.
Visserligen finnes der en mängd af hylten, sour nära vittue om deras egares största nöd; och sista resourser; man så ■finnes der dock till en ännu större mängd pretiöse Guld- och Silfver piecer, Kläder oell Meubler och andra persedlar som vittna om ägare af högre stånd och lyckligare omständigheter; och om det skulle anses billigt, att Staten gjorde några uppoffringar för de förra, så vida dermed vunnes någon verklig nytta ; så kan det likväl aldrig blifva det i anseende till de sednare; heldst Statens krafter påkallas för långt vig - S ta t s - U t s kottets B e t än k a n d e n. 6<;p tigare, nyttigare och allmännare ändamål.
Delta var ock Afflelningens tanka, der detta amne bereddes, Den trodde att Staten ej vidare borde borde befatta sig med cn Inrättning, hvars förmenta nytta endast tillkommer Stockholms Stad, oell årligen hostar Staten en betydlig summa, utasi alt den belt och hullet borde upphöra.
Såsom vidare skäl härtill vill jag endast tillägga hvad jag i mili motion i ämnet anförde, men af Betänkandet är ogilladt_, att Assistancen, genom naturen af sine bemlige operationer, och lätt tillgängliga Lane-bidrag är skadlig, befordrar lättja, misshushållning och tjufnader, och således äfven derföre bör upphäfvas, Det är väl ljämndt uti Betänkandet, ali tjufgods till ett ringare belopp de senadre åren blifvit helåudt än tillförene; men då man lägger till den summa, som på Reqvisition från Stadens Kämners-Rätter blifvit uppgifven för tjufgods, beländt i Assistancen, de öfverskolts-Medel, som årligen influtit för försålda panter, hvilka äfven skäligen kunna anses stulna, emedan dess egare ej innom Natt och År anmält sig till dess utfående; så uppgår summan af pantsatt tjufgods likväl till omkring 6 å 800 R:dr B:co årligen, hvilket ej kan anses för en obetydlighet, utan för elt vig tigt skäl att tillstyrka Riksens Ilöglofl.
Ständer att be - 'joo Stats-Utskotlets
Be tänk a 11 den. sluta Lombard Inrättningens upphörande, llöglofl.
Stats-Utskoltets pluralitet har dock icke funnit dessa anförda skäl gällande, utan vederkännt Afdelningens Utlåtande; hvarföre jag anhåller, att dessa mina särskilda tankar måga få åtfölja llogl. StatsUtskoltets Betänkande till Riksens Högh Ständer.
Jag vill endast härtill lägga några anmärkningar:
Uti Betänkandet står uppgifvet, att Lombard-Inrättningen på en tid af 5 år vållat Staten en förlust af omkring 64 tusende R:dr B:o; men härnti är ej innebegripen ränta för FörlagsSurqman, sorn per medium årligen utgjort omkring i5o,ooo R:dr, ej eller är i beräkning taget hyra för de hus, som till Verkets bedrifvande begagnas.
Man kan således med visshet antaga, att Statens verkliga förlust på dessa 5 åren gatt öfver. 100,000 R:dr Banco.
Om denna högst betydliga Summa kommit Stockholms Stads fattiga och ringare Folk-Classer lill godo, genom ren skänk af 20,000 It:dr årligen; så hade det åtminstone varit något som talat derföre och någon ersättning tillfallit
Staten af de från liimmelen nedkallade välsignelser öfver densamma, livilke så väl behöfvas.
Men nu finnes ingen enda antaglig grund, som hilligar en så stor årlig Stats-.
Sta ts-Ut slottets 13 e länkanden. 701 förlust;.
Ii eld st de ringa och fattiga i Stockholm, för hvilka man med ord uttryck så mycken ömhet och välvilja, alldeles icke draga dera! ringaste verkliga nytta; utan tverlom skada och (örlust el egendom oell en dyrbar Lid.
Utomdess kan man med mycken visshet påslå, att de ringa och fattiga årligen ej begagna mera än ungelär en tjugondedel af nämnde löi lags-summa.
Inrättningen är då intet för de fattige allena och hlifAer del hädanefter ännu mindre genom desi i Betänkandet föresiagne stamplingen i stället för omsättningen af Lån, h /i i ket ännu mera försvårar denna Lånetillgång, och gör den ännu mera tryckande.
Just derföre att denna stämpling, soni förr i Verket varit bruklig, mera besvära de fattiga än omsättningar blef deli afsluiffad af föregående Rikets Ständer.
Hvilken motsägelse i beslut i fullkomligen lika omständigheter ! uien annat kan icke väntas då de grundas på känslan oah särskilda considerationer.
De så kallade Requisitioner, som äåo tillstyrkte att fortfara, innehålla en rak afvikelse ifrån ändamålet och afsigten med liela inrättningen, och göra den snarare till en Auctions-Kammare än lill ett Låne-Contoir.
Af allt detta och af det vacklande och obestämda både i premisser pch resultat, som jag trott mig finna uti no2 Stat s-U t s Ii o 11 e l s B e t ä n k a n t? e n.
Högloflige Stats-Utskoltets Betänkande, ogiiiur jag det helt och hållet i hvad det angår Verkets fortfarande till och med nästa Riksdags-år, äfvensom de projeeterade förändringen; och föreslår i ödmjukhet inför Riksens Högloflige Ständer att LoinInrättningen Högloflige Ständer att Loinhard-Inrätlningen bestämt må upphöra rned 1826 års utgång, då den tillfullo bör kunna vara utredd till början af år 1828.
Riksens Högloflige Ständer hafva flere
Riksdagar gifvil tillkänna sin önskan att delta Verk måtte upphöra, om del ej kan bedrifvas utan förlust.
De hafva oell försökt flera förändringar i sjelfva rörelsemethod en, som skulle leda lill ett sådant mål ; men allt har befunnits förgäfves.
Det vore således önskligt, om ej Riksens Högloflige
Ständer ej längre vill låta missleda sig af Tjenslenninnens i Assistancea ingifna måhända ensidiga och afsigtsfulla projecter och förslagen, till ett bättre behandlingssätt; heidsl jag så mycket mera kan tro, att de leda tiil lika ofördelakliga resnllater, för Slaten som förr; emedan de> som af Verkets Tjenstemän äro uppgifna och nu i Betänkandet sumariter upptagne, äro i det mesta de samma, som tillförne äro uppgifna, försökta och förkastade:
Hvad uti Betänkandet är föreslaget om en undardånig skrifvelse lill Allmänheten, att Stals-XJtsliottets B etti nka n den. ^o3 det står Staden Stockholm eller ock något enskilt Bolag fritt alt öfvertaga LornbardImnltnii. gen med de förmåner, som uti Betänkandet dervid äro fästade, bifaller jag till alla delar, och tror alt Inrättningen i enskildte händer möjligen skulle kunna blifva nyttig åtminstone för deni sjelfve.”
Uti hvilket yttrande Herr Linström, samt RiksdagsFullmäglige Carl Bergman, Olof Pehrsson, Gustaf Ericsson och Anders Nilsson sig förenade.
Och skulle desse, från Utskottets Beslut, i frågan om sättet för AssislanceContoirets bedrifvande hädanefter, skiljaktigo meningar, medfölja Utskottets Betänkande till Respeetive Riks-Stånden.
Ex Protocollo. J. C. LORICH.
7o4 S t a ts-U t s k o 11 e t s
Be t än k a n d en.
]NT:o 478.
An!om den 27 Sept. 1824.
Betänkande i fråga om Krono Utskyldernes Debiterande och qvittering m. m.
Sedan, i anledning af en hos Bonde-Slåndet vid i8j5 års Riksdag väckt fråga, örn rrono Utlagornes beräknande efter markegång, såsom det rätta och begripligaste sättet af samma ulskylder, bemäidte Stånd, efter det Slals-Ulskotlet upplyst hvad Förfatillingarne i ämnet stadgade och yttrat att, genom behörig tillämpning derutaf, till alla delar uppfylldes hvad Bonde-Ståndet i berörde hänseende önskade, likväl ansett nödigt och nyttigt, att de gällande iöreskriftarne härom blifva uti en Författning sam - Stat s-U t skottets Betänkan den. no5 samlade oell till allmenheteris underättelse kungjorde, med alfvarsam erindran till alla vederbörande, att ställa sig desamma til! noga efterrättelse, samt derföre hos Kongl.
Majrt i underdånighet anhållit, att eu sådan författning måtte blifva utfärdad; så har Kongl. Majrt, som häröfver infordrat Dess och Rikets Krigs- och Kammar-Collegiers underdåniga Utlåtanden, genom Nådige Remisser den 5 Februarii och 21 Mars detta år, öfverlemnat handlingarne i ämnet till Stats-Utskottet.
Vid handläggningen häraf har Utskottet in hem tat, att Kongl. Kammar-Collegium i frågan hört Kongl. Majrts
Befallningshafvande i samtelige Länen och derefter, i underdånigt yttrande af den 18 December 1820 andragit, huruledes i Uppbörds-Placatet af den 18 Augusti 1668 §.
3. vore stadgadt: alt hvar Bonde egde förse sig med en rjvitlence-bok, deruti på den ena sidan skulle antecknas hvad han bör utgöra i ordinarie och extra ordinarie utlagor till Kronan af hvad namn de vara jnå, och på den andra sidan hvad han derpå både till dag och sjelfva persedeln kan hafva betalt; Äfvensom Reglementet 4 Sami. 4 Band. 45. 70 6 S t a t s-U t s k o l te t s
Be tänk an den. för Militiae- och La^ids-Staten af den 5 Jan, 1684, §. 7 förmår, alt till förekommande ai' ali tvist emellan Räntetagare och Räntegifvare om den enas och andras rättighet, en sådan Quiltence-Bok horde vara att tillgå och deruti Indelningshafvaren sjelf eller dess Fullmägtig som uppbär räntan, antecknar när och huru mycket hvarje Åbo derpå afbetalar.
Vidare stadgas i i5 §. af Häradsskrifvare-Instructionen den 16 October 1689, att Häradsskrifvaren skall i qviltence-boken införa Bondens rätta Debet af alla räntor, bestående antingen i penningar eller persedlar, hvilket sedan tjente till Verification vid Liqviderande emellan Fogden och Allmogen på Rest-Tingen; uti 19 §. af HäradsFogde-Instructionen den 9 October 1688, att Härads-Fogden, så framt han något af Kronans räntor uppbär, borde sådant i samma
Bok inskrifva och qvittera, med noga urskiljande hvilket år och af hvad slags ränta samma betalning skedt, så att viel Rest-Tingets hållande och då någon rest innestod, det genast kunde utrönas hvaraf den härflöt; uti 7 §. af Kongl.
Resolutionen på Allmogens Allmänna Besvär af den 1 Augusti 1727, att hvarje Bonde skall hafva qvittence-bok. hvari Häradsskrifvaren, utan vedergällning, å ena sidan antecknar vid första Uppbo'rdsstämman om Stats-Utskottets
Be tänk aud en.
707 året alla Bondens Ordinarie och Extra Ordinarie utskylder och utsätter priset på dem, som med penningar lösas när Markegångs-Taxan utkommit, men Krono-Fogden deremot å andra sidan skall qvittera under dag och datum hvarje ränta in Specie, som tid efter annan betalas; och uti 12 §. af Kammar-Collegii Circulaire - Bref den 20
December 1729, att enligt då upprättadt formulaire till en sådan qvit,tencebok, hvarje Åbo borde deruti å ena sidan
Debiteras för dess ordinarie och extra ordinarie utlagor till Kronan och å andra sidan Crediteras för hvar betalnings-post uti dess särskilde column, efter räntans natur och egenskap, på det deraf genast kunde ses hvad Åboen bör betala, betaldt och vore skyldig; i likstämmighet hvarmed 2 i Uppbörds-Reglementet af den i3 November 1739 och 5 §. i Kongl.
Resolutionen den 29 November 17b6 innehålla, att den Häradsskrifvare, som härutinnan vid anfordran eftersatt sin skyldighet och vägrade att Debitera Bondens qvittence-bok efter Markegången för hvarje räntepersedel lian bör utgöra, den må vara Kronan behållen behållen eller till andre behof indelad och anslagen, eller ock för en sådan debitering och uträkning fordrade och uppbar betalning, skulle vara förfallen till 5o Daler Snnts böter.
Och som ett nytt 708 Stals-Utskottels Betänkanden. formulair till Dehet-sedlarnes inrättande Blifvit samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvande meddeladt, genom Kammar-Collegii och Stats-Conloirets Circulaire - Bref af den 16
Dscember 1777, hvilket formulaire nu för tiden är håde verkslällbart och i de fleste
Länen efterföres, ansåge Kammar-Collegium det redan vara i ofvanåberopade
Författningar tillräckligen stadgadt hvad såväl Krono-Fogdarne och Häradsskrifvarne, som de skattskyldige, hafva vid Kronans ordinarie räntors debitering i Allmogens Contribulions-sedlar att iagttaga; Men då för Kronan och den skattskyldige vore likgiltigt på hvilken ränta eller afgift de skeende afbetaluingarne vid upphördsstämmome verkställas, funne
Collegium det alltså göra till fyllest för ändamålet att hvarje betalning af Kro110-Fogden qvitteras på Debetssedeln till dag och år då den skett och derefter af Häradsskrifvaren vid samma tillfälle annoleras; Äfvensom att, på det Allmogen må ega kännedom huru räntepersedlarne utgå, samlelige Kongl. Majrts Befallningshafvande, utom i Malmö, Christianstads, Blekinge och Jemtlands Län, der penningeräntor utgöras, borde från trycket utgifvas och till Socknarne uti lämpligt format utdela hvarje orts Jordeboks undervisniug om räntepersedlarnes förvandling, för att S tats-U tsk o ttets Bet änkan den 709 i Sockne-stugorne uppslås, oell såmedelst vara för Allmogen att tillgå ; Deremot, livad de indeldte räntorne beträffade, Idaradsskrifvarne syntes ej böra med uträkningen och debiteringen deraf uti Räntegifvarnes qvittence-böcker besväras, utan Indelningsliafvareii samt, för Militiae-Hemmau, Regementsskrifvaren åligga att derom besörja ; och ankomme på Kongl.
Nådiga godtfinnande huruvida någon allmän Författning härom borde, efter Bonde-Ståndets önskan, af trycket utfärdas; Hvarförutan Kongl. Krigs-Collegium, uti dess den 3 Febr. detta år afgifne utlåtande, i afseende på det af Kammar-Collegium uppgifne åliggande för Regetnents-skrifvarne att debitera och qvittera Militias-Stalens räntor, förklarat, att Indelöingshafvarne voro genom
Uppbördsförfatlningarne berättigade sjelfve uppbära och qvittera deras indeldte räntor, samt att likmätigt 10 §. i 1^33 års Regementsskrifvare-Instruction, Regementsskrifvaren icke har något åliggande att debitera och qvittera andra Statens räntor, än dem, som till Kronans Cassa ingår; och vore någon ändring häruti dess mindre lämplig eller nödig uti ifrågavarande ändamål, sorn det är hvarje Räntegifvare obetaget, enär han betviflar rigtiglielen af den afiö - 7 io S ta ts - U t s k o 11 e ts Be t änkan den. ningsfordran, Indelningshnfvaren lios honom gör, alt på Lands-Contoiret eller hos Häradsskrifvaren förskaffa sig uträkning öfver den ränta han bör utgöra.
I anledning af hvad Kongl. Kammar-Collegium i ofvanberörde måtto andragit, har Kongl.
Maj:t på sätt Dess Nådiga Remiss af den 5 sistlidne » Februarii innehåller, ansett vederbörande Uppbördsman skäligen böra befrias från skyldigb.eten att speciell qvittera Krono-Ullagorne och alltså funnit godt i Nåder förklara det göra för ändamålet till fyllest, att hvarje betalning af Krono-Fogden qvilteras på Debetsedeln till dag och år då den skett, och derefter af Häradsskrifvaren, eller den haus ställe företräder, vid samma tillfälle annotera®, dock altid med iagttagande att betalningar af de till Riksens Ständers Riksgälds-Contoir ingående medel särskildt upptagas och qvilteras.
Men för öfrigt hade Kongl. Majit i Nåder beslutit, att Riksens Ständers Stats-Utskott, vid nu påslående Riksmöte, skulle af handlingarne i detta mål lemnäs del, för att i anledning deraf pröfva hvad Allmän Reglering, som kunde anses nödig och lämplig, på det att, å ena sidan, en genom de åberopade äldre förfatlningarne åsyftad och af Bonde - Stats-Utskottets Betänka nelen. 711 Ståndet medelst förevarande ansökning äskad Controllj i afseende på Krono-räntornes rigliga debitering må vinnas, samt å den andra sidan Häradsskrifvarne befrias ifrån sådane åligganden i fråga om Utlagornes specification, som af nödvändigbeten ej påkallas, eller genom en enklare method, med bibehållande af de betalningsskyldiges säkerhet, kunna göras umbärlige.
I likstämmighet med hvad Riksens Ständers Stats-Utskott vid 1815 års Urtima Riksdag i Betänkande af den 3i Maj samma år anförde oell Riksens Ständer då godkände, anser oek Utskottet nu de rörande Uppbördsverket utfärdade ofvanupptagne Författningarne, i deras behöriga tillämpning medföra all den ordning och säkerhet vid Krono-Utskyldernes Debiterande ooh Qviltering, som kan åstad tommas; Och då Hedervärda Bonde-Ståndet, der frågan väcktes, jemnväl deruti instämde samt med förevarande underdåniga ansökning endast åsyftade att åberopade, tid efter annan utkomne och förnyade, flere föreskrifter i ämnet malie samlas och i en Författning lill allmänhetens underrättelse kungöras, hvilket Kongl. Kammar-Collegium, såsom ofvanberördt 712 Stats-Utslottets Eetänkanden. är, äfven öfverlemnat till Kongl. Maj:Is Nådiga benröfvande; så finner vid detta förhållande Stals-Utskoltet sig böra tillstyrka det Riksens Ständer bos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, alt den Committé', sorn, efter Riksens Ständers derom förutgående Riksdagar gjorde underdåniga anhållan, blifvit förordnad att samla de Oéconomiske Förfatlningarne, i afseende på deras öfverseende och förenklande, kunde få sig uppdraget att härutinnan vidtaga den åtgärd, som med ändamålet instämmer; hvarvid den utaf Kongl. Kammar - Collegium föreslagne samt af Kongl. Majrt, såsom anfördt är, lämpligfunne förändring, att icke hvarje ränlepost, utan blott den skeende betalningen å Krono-Ullagornes hela belopp särskildt för Stats- och Riksgälds-Verken, gvilteras,. hör iagttagas, såsom ländande till nödig lättnad för Uppbördsman och Redogörare, med bibehållande af lika säkerhet for de skatlskyldige; Deremot Utskottet icke finner nödigt, att på sätt Kongl. KammarCollegium tillika projecterat, Jordeboksundervisningarne öfver Räntepersedlarnes förvandling af trycket utgifvas och upp - slås S ta t s-Ut s ko tle ts Betan kandern ^i3 slås i Sockelistugorne enär Allmogen icke saknar erforderlig kännedom härom, eller åtminstone tillfälle att vinna den upplys-1 ning som kan äskasi I - - ' I I öfrigt och då förevarande ämne i det hänseende handlingarne hlifvit meddeldtej eger gemenskap med den reglering af Uppbörds- och Redogörelse-Verketj som står i sammanhang med Rikslitifvudhoken, åberopar Utskottet hvad i Bess derom afgifne Betänkande af dell 3:dje i dénnä
Månad blifvit andraget oell tillstyrkt; Hvilket allt vördsamt underställe.?
Riksens Högloflige Ständers bepröfvaiide och hvarom underdånigt svar å Kongl; Majrts Nådiga Remisser härutinnan bör af* låtas; Stockholm deri 20 Sent; 1023; A 4ide SaftiL 4-de Band; 754 Sta ts-Utst« ttets E«liink and«n.
N:o 479.
Antenn den *7 Sept. 182 £•
Utlåtande i anledning af Äxmgl.
Maj:ts Nådiga Remiss i fråga om Begrafnings - hjelp efter Capitainen Carl Åke Sabelfelt.
T ill Riksens Ständers Stats-Utskott har Kongl. Majrt, genom Nådig Remiss den 26 sistlidne Augusti, öfverlemnat f. d.
Capitainens Z.
J. Sabelfelts i underdånighet gjorde ansökning, alt som hans Broder SlabsCapitairien vid Yermlands Fält-Jägare Regemente Carl Åke Sabelfelt, stupat i Batailen vid Leipzig den 19 October j8i3, och dennes då varande närmaste arfvinge, deras nu mera aflidna Moder, oagtadt åtskilige försök, icke skall kunnat utbekomma den efter honom belöpande Begrafningshjelp, i anseende dertill att Rege*, Stats-Utskattcts Betänkande!*. ^i5 ments-Chefen icke i rätt tid densamma reqvirera!; det måtte den försuttno prasscriptionstiden varda återstäld och Sökanden utfå begrafuingshjelpen med hälften af Brödrens på Stat innehafde årliga lön.
I anledning häraf har Siats-Utskottet inhemtat, att uppå Chefens för Vermlands Fält-Jägare Regemente, den 29 Julii i8r5, gjorde Reqvisition å begrafningshjelp pen efter hemälde Capitaine, har väl Kongl. Slats-Contoiret uti svar af den 4'de derpåföljde Augusti vägrat utbetala densamma, på den grund, att härvid icke blifvit iagttagen den i Kongl.
Kungörelsen af den 9 December 1812 stadgade praescriptionstid för fordringars uttagande hos Stats-Verket; Men sedan uppå Chefs-Ämbetets underdåniga anmälan af de orsaker som vållat dröjsmålet med reqvisijLionen, Kongl.
Majit under den a5 Augusti 1818 funnit godt i Nåder bifalla utbetalningen häraf, har beloppet af begrafningshjelpen, utgörande 66 R:dr 3a sk. blifvit af Kongl. Ma jits Befallningshafvande i Vermland den 6 October samma år af Landt-Ränteriets Medel anordnadt, såsom förskott och till Auditeuren vid Regementet J. G. Larsson utbetaldt, samt derefter i vanlig ordning utaf Kongl. Slats-Contoiret den 18 Maj J820 blifvit ersatt; i följd hvaraf och då omförmälde Begrafningshjelp sålunda fin - 716 S ta t s-U tskottets Betänkanden. nes vara ifrån Stats-Yerket utbetald, den derom nu yäckte frågan bör förfalla.
Hvilket vördsamt underställes Riksens Högloflig^ Ständers bepröfvande för att till svar å Kongl, Maj:ts Nådiga Remiss i underdånighet anmälas.
Stockholm den no September i8a3, N:o 480, Ankom den 27 Sept. 182^.
Memorial, i anledning af gjord anmärkning i frå - Stats-Utskottels Betänkanden. 717 ga, om Accords ersättnings lifgifvande till öfverste Silfverskjöld.
Sorn Högvödrige Preste-Ståndet den 22 och Välloflige Borgare-Slåndet den 29 nasti.
Julii samt Hedervärda Bonde-Slåndet den 14 sistlidne Angusti bifallit Statsutskottets Utlåtande af den i8:de i iörstberörde Månad, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, uppå Öfversten Carl Silfverskjöld underdåniga ansökning, om ersättning för det af honom vid Pommerns afträdande förlorade Accord m. m. och denna fråga alltså likmätigt 69 §. i Regerings-Formen år afgjord; så kan Utskottet ej till handläggning upptaga den hos Högloflige Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkning vid Utskottets Betänkande; men får sådant vördsamligen tillkännagifva.
Stockholm den 20 Sept. 1823. (v \ 718 Stats-Utskottets Betänkande!!.
N:o 4SxA tikom den 27 Sept. 1823.
.Memorial, i frågan om rättigheten för Åboer å Preste- blockare- Annexeoch Mensal med flere Hemman, att lösa dem till Skatte.
Enar Slals-Utshollet, ulf dess ytterligare Utlåtande K:o 3oi öfver erhållen återremiss från Bonde-Ståndet af Betänkandet 3N:o 13g, rörande rättighet för Åboer å Preste Klockare- Aunexe- och Mensalnied flere Hemman att lösa dem till Skatte, icke besvarat förenämnde ålerremiss på annat sätt, än att Utskottet funnit frå > gan, såsom genom de 3:ne öfrige Ståndens bifall till förra Betänkandet enligt 6g Regerings Formen redan afgjord, icke kun - Stats-Utskoltet* Be tank a uden. 719 11a af Utskottet till vidare ompröfning uptagas; så har, enligt ankommet ProtocollsUldrag från Hedervärda Bonde-Ståndet, af den :i2 nästlidne Julii, Petter Andersson från Hallands
Län anmärkt, att Utskottets berörde förfarande så mycket mindre borde kunna godkännas, sorn 3 Stånds beslut icke kan verka på 4-'de Ståndets öfvertygelse; Men 0111 en motsatt princip skulle antagas, borde Riksdags - ordningen föreskrifva, att sedan 3:ne Stånd bifallit ett Betänkande, som från Utskolt första gången inkommer, må ingen återreiniss från det fjerde ega rum, utan detta Stånd vara pligtigt att afgöra frågan genom bifall eli ler afslag; Och då Petter Andersson icke kunde förstå, hvartill återremiss vid sådant förhållande eljest skulle tjena, om icke Utskotten skulle anses pligtige, att genom fullständiga Utlåtanden närmare upplysa det Stånd, som återremitterat, innan samma
Stånd täger sitt hufvudsakliga beslut; dervid Peller Andersson erindrade huruledes Slals-Ulskottet i elt annat mål, 0111 rättighet för Bergsmän,' att lösa Kronans Persedel och Tionde-jern, i anledning af Högl.oflige Ridderskapet och Adelns återremiss, förhållit sig på ett alldeles olika sätt; har Bonde-Ståndet 1 allmänhet, sig dermed förenat, samt enär, enligt 49 §. Riksdags-Ordningen, Stats-Utskottet skall 720 S tats-Utskottets Betänkanderl. bordt svara på Bonde-Ståndets ifrågastälde ålerremiss, ehuru den icke hindrar Expedition af de öfriga Riks-Slåndens Beslut, funnit för godt alt genom Prolocolls-Utdrag, Jemna Utskottet del af hvad sålunda blifvit anmärkt, med anmodan, att till Ståndet inkomma med motiveradt yttrande, i anledning af återremissen, derefter Ståndet ville ärendet tili slutlig pröfning företaga.
Hära får Utskottet till svar meddela, att, såsom Utskottet redan tillkännagifvit, den vid innevarande