Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, med hvilken Riksdags™ ffullmägtigen Olof Nilsson från samma Län sig förenat, framställt det yrkande, att de Författningar , som stadga , att fattigprocent och afgift för stämpladt papper m. m. skall erläggas för hela bouppteckningssumrnan, matte varda sålunda ändrade, att dylika af gifter må ega rum endast för den egendom, som utgjort den aflidnes andel i det upptecknade boet; hvaremot Riksdags-^ HbagUtskotttts Betänkande N’o 135»’ § fullmägtlgen Nils Marisson från Malmöhus Län och Anders Danielsson flan Elfsborgs
Län yttrat sig anse en sidan förändring, sä vidt den rörde afgiften till de fattigs, icke. böra ske.
Lag-Utskottet i till hvars behandling dessa motioner blifvit hänvisade, har, vid deras öfvervägande, funnit sig befogadt i så måtto instämma i Motionairernes mening, att
Utskottet anser obilligt och mot sakens natur stridande, att den skatt till Staten, hvilken dels under titel af procent tilt justiiice-statens aflöning, och dels såsom afgift för stämpladt papper till bouppteckningen af sterbhus utgöras skall , utgår äfven af sådan egendom , som är efterlefvande ma. ke enskildt tillhörig, och i hvilken således dea aflidne makan , efter Lag , ej egt giftorätt , det vill säga: fast egendom å landet, som den efterlefvande maken ärFt eller före ägtenskapet förvärfvat, så ock vederlag för arfvejord.
Grunden till ornförmälde beskattning är nemligen den förde! , hvaraf Sterbhusdelegarne, genom dödsfallet, komma i åtnjutande, och denha grund eger ej ruin i afseende på egendom , sorn redan före dödsfallet varit efterlefvande makans enskilda tilli hurighet.
Också fiynes de härom utfärdade Författningars mening hafva varit» att nämnde afgifter skulle beräknas endast af makar - 4 XcjUtskottets
BetilnllanJt Nio 136. nes samfällda och den aflidne* enskilda egen^ dom , faslän man i tillämpningen oftast derifrån afvikit.
1 visst afseende gäller väl detta äfven örn den afgift, en åttondedel för hundrade eller fyra öre för hvarje hundrade daler, som till de fattige af sterbhus erläggas bör.
Dock företer sig härvid den skiljaktighet, att Lagstiftaren tyckes hafva betraktat de fattige såsom egaie till en åttondedel* procent af all i sterbhus befintlig egendom ; att sistberörde afgift derföre utgår icke, såsom de förstnämnde , af behållningen , utan af tillgdngarne, och kallas, i 17 Cap. 4 §.
HandelsUaiken , de fattiges del; och att, då den följaktligen drabbar äfven sterbhusets borgenärer , om tillgångarne ej förslå till gäldens betalning, det icke synes mera obilligt, att efterleivande maka för sin enskilda egendom får densamma vidkännas.
I enlighet med dessa åsigter anser Utskottet $ig böra tillstyrka, att någon förändring i nu gällande stadganden, angående bouppteckningsafgiften till de fattige ej mi göras, men att deremot den för - Lag-Utskottets Betänkande N:o 135. 5 klaring ml meddelas, att afgifterne till Justitix - Statens aflöning och för stämpladt papper till bouppteckning ej skola beräknas elier utgå af sådan egendom , som är efterlefvande maka enskildt tillhörig , samt till den ändan en så lydande Författning utfärdas:
Den afgift till Justities - Statens aflöning, som vid bouppteckning, jemlikt Kongl. Brefvet den 21 Julii 1753, bör erläggas med en fjerdedel för hundrade af den tillgäng , som i sterbhus finnes , skall ej beräknas och utgå af sådan egendom, i hvilken afliden maka, enligt Lag, ej egt gif torätt; äfvensom vid beräkning af det stämplade papper, hvarmed bouppteckning bör beläggas, värdet af dylik egendom ej må upptagas.
Stockholn» den 7 November 1829. 6 Bil, :iil Lflg VlsiotHts Betänkande N:o 135.'
Rese rvation af Herr ContrnctsProslen Nordin:
Erne» dan utgiften, frän Sterbhus, till Justitiestaten , och för stämpladt papper , är att anse såsoii en billig gärd för det Stat och Domare, efter dödsfall, förhjelper, att icke blott den aflidnes arfvingar, utan äfven efäerlefvande inakan får sitt af Summa inventarii ,• anser }ag billigt, att äfven efterlemnade makan betalar denna utgift i proportion för sin lott i Sterbhuset , och reserveras mig således från Höglofl, Lag-Utskottets för-; slag i detta afseende.
Ånkom till Espet!.
Utskottet den 8 Nov. 1825.'
Betänkande öfver Herr N. IV.
Stråles motion om inrättande af stamgods för de ä Svenska Riddarhuset introducerade Greflig a, Friherrliga och Ade* liga Ätter.
Ridderskapet och Adeln har till Lag-Utskottet remitteiadt ett af £[err N.fV", ZagUtskotlets Hetiinkande N:o 136.
7 Stråle till Ståndet afgifvet Memorial, hvaruti är arifördt, att, ehuru motiven till stadgandet i 37 $. af 1809 års Regerings-; form , att Adelskap, eller Greflig eller Friherrlig värdighet, sorn dädanefter kotnme att förlänas, icke finge i arf tillfalla flere än en af slägtén, hvars öfriga medlemmar skulle förblifva i ofrälse stånd , tvifvelsutan varit goda; så hade likväl det dermed åsyftade ändamålet, dels att för framtiden i Riket minska antalet af Adeliga personer , så-] som för stort i förhållande till folkmängden, dels att undanrödja den bestämda skillnad emellan frälse och ofrälse män , sora ditintills egt rum, blifvit i utvecklingen sa fcir— feladt, att den vidtagna åtgärden rätteligen kunde anses såsom en half-mesure , den der borde antingen återtagas eller ock fulländas»
Om nemligen äfven , å ena sidan, enahanda inskränkningar i adeliga värdigheten , sora i andra constitutionela länder finnas, i det närmaste blifvit antagne; så hade man dock, å den andra, ej allenast uturaktlåtit att derhid foga föreskrifter om majorals upprättande, eller anslående af en viss, värdigheten beledsagande egendom, utan fastmer upphäft möjligheten deraf , när man år 1809 afskaffade den rättighet att stifta FideiCommiss, sorn ditintills, mera i följd af sedvänja, än aE tydlig Lag , fått ega rum.
Detta beslut, i och för sig sjelft, syntes visserligen vara S LaiVtskattet* Btränkandt N/o ij6. fotadt p!. rigtiga grunder ; fy en obegränsad frihet f >r en hvar, af hvad stånd som helst, att för framtiden oåtski Ijligen förena flere egendonar, och för förvaltningen deraf föreskr ifva 'Todtyckliga vilkor , samt dymedelst för efterverlden stadga orubbliga Lagar, då likväl allmänna Lagar och Författningar äro förändringar underkastade , kunde icke för samhället vara gagnelig; och önskade således M otionairen , sorn ock deltagit i berörde beslut, ej eller nu i detsamma, såsom allmänt lagstadgande, någon förändring.
Men vid betraktande af de serskilda förhållanden, sorn uppkomma derigenom , att innehafvare af adelig värdighet tillika är sjelfskrifven National-representant , måste man , efter Motionairens förmenande, ändock medgifva, att det är , om icke nödvändigt , åtminstone högst nyttigt , att nämnde värdighet är förenad meri egendom , som sätter innehafvaren i stånd att fullgöra de honom , i egenskap af representant, åliggande skyldigheter ; — välförståendes, att så beskaffad egendom vore nödvändig, icke derföre, att representanter måtte ega något enskildt att försvara , helst nitet och värman för fosterljudets val icke är beroende af representantens förrnögenhetstillstånd , utan af hans vilja oell förmåga att bidraga till det allmännas bästa ; men derföre, att en representant, sorn icke eger tillgångar *!( »ig vid Riksdagen uppe - I.at Utskottets Betänkande N:o i36« 9 hälla, ej eller kan i det hänseendet uppfylla siri pligt.
— Frän denna synpunkt vore en ufviig att med adeliga värdigheten förena besittning af fast egendom visserligen önskvärd, helst derigenom icke allenast det i 180g lis Regeringsform grundlagde nya Adelskap förmodades blifva ändamålsenligare, utan äfven de förut varande Adeliga slägterne småningom lomme i enahanda förhållanden, samt möjligheten att i en framtid undanrödja den skillnad, som nu förefinnes, emellan ätter, adlade före och efter år 1809, blefve förberedd.
H arvid kunde väl nu invändas, hvad ock på vissa tider, jemväl i Sverige, blifvit yrkadt , och af flere måhända ännu anses både möjligt och nyttigt , att nemligen Adelskapet , såsom öfverflödigt och skadligt, borde upphäfvas , men , om det vore ovedersägligt : att var forntids hela historia är sam* manlänkad med våra förfäders bedrifter och utmärkta egenskaper; att de fleste af Sveriges store män tillhört ifrågavarande
Stånd ellec blifvit deruti upptagne; att man icke kati beröfva ett folk förespeglingen af dess förfäders stothet, utan att för samtiden borttaga väckelsen att ock handla dygdigt , ädelt och stort; att knappt någon, rättare ingen, menniska är mägtig af så hög dygd , att den kan umbära all yttre uppmuntran eller be - lö UngUtskottets Betänkande iV:o 136, löning för sina handlingar ; och att man således mäste ega medel att uppmuntra och belöna ; så torde det , menade Motionairen , böra nied gifvas , alt, i detta afseende, Adelskapet , sådant det bör vara , förebild af ett ädelt och stort handlingssätt , är på en gång ■det verksammaste och det minst kostsamma.
Och känner man sjelf, lifligt och djupt, Adelsmannens pligt att i allt , der fäderneslandets väl är i fråga , föregå sina medbor« gare, att vara bland de främste i striden; de klokaste i rådslagen , de oegennyttigaste i uppoffringar för allmänt val ; att på en gång omfatta Konungens och folkets sak ; att, om tyranni eller folkyra visa sig, vända sig mot den sidan , hvarifrån faran hotar ; att, kortligen , offra lif och blod för att försvara
Riket mot utländskt eller inländskt förtryck; lärer man svårligen åstunda upplösningen af en samhälls-inrättning» som ålägger vissa medborgare dessa pligter utan annan belöning än — äran.
Först då Svenska Åöeln , under glömska deraf, allde; les var.slägtades från sina stora fäder , kunde detta Stånds upphörande anses möjligt.
Och som denna tidpunkt, efter Motionairens fastaste förtröstan, alldrig skall inträffa, tycktes tiden nu vara inne , att i denna inrättning nedlägga ett frö tili framtida rättelse af dess felaktigheter.
LagUtskottets Betänkande N.o 136. it Besinnade man vidare: alt alltsedan ar 1809 tankarne med mer eller mindre alfvar varit rigtade på en förändring af Sveriges National-representation; att många instämt i önskan örn till vägabri ngande deraf, ehuru frågan om?
hitintills måst hvila för frågan huru?
att, om denna vigtiga angelägenhet någonsin skulle komma till verkställighet,’ fråga svårligen kan bli om annat, än inrättande af 2:ne kamrar eller hus, eller ock af en enda församling utaf dels sjelfskrifne, dels valde representanter; och att, om ändamålet af en folkrepresentation skall vinnas, det blifver nödigt', icke allenast att de sjelfskrifne representanterne, såsom sådane, ega en gifven inkomst, utan ock att, i afseende på dem, som genom val skulle utses, det föreskrifves, att både de väljande och de valbare icke ovilkorligen skola tillhöra vissa stånd och corporationer; så, om än den tid tilläfventyrs vore långt aflägsen, (och kanske aldrig in— " träffade,) då tänkesätten hunnit den utbildning, som erfordrades för att, under dessa vilkor, tillvägabringa en nyttig förändring i nu varande förhållanden, borde dock Lagstiftaren, till hvars kall det hörer att, så’ vidt han förmår, skåda in i framtiden, vara omtänkt på möjligheten af en sådan förändring; och säkert blefve det ett verksamt medel till bildande af ett öfverhus eller förste kaminajnare, om ett tillräckligt antal adejtge ätter, it LagUtskatiets Betänkande N:o 136- hos hvilka värdigheten är förenad med besittning af fast egendom, vore tillfinnandes.
Inträffar lter ej någon sadan förändring, titan Ridderskapet och Adelns representations, rätt f<rblifver sadan den nu är, Vöre dock högst angeläget, alt den, sorn bör å Riksdagen infinna sig till bevakande af landets angelägenheter, har att, i och för fullgörandet af denna pligt, påräkna ett underhåll, till beredande hvaraf några andra utvägar icke borda vidtagas, så länge Ståndet sjelft eger medel dertill.
På dessa grunder har Herr Stråle yr kat frihet till inrättande af Stamgods för Grefliga, Friherrliga och Adeliga Atter; i hvilket hänseende, och då afsigten dermed ingalunda vore att i få händer sammanföra stora egendomsmassor, helst erfarenheten visat, att säkerheten om en riklig utkomst, utan ansträngning, ofta verkar huglöshet och oduglighet, i brist af väckelse till verksamhet, Motionairen ansett så väl ett minimum, som ett maximum, hvartill 100 å 500 tunnor spantnåls värde blifvit föreslaget, böra stadgas.
Och ehuru frågan egde nära sammanhang med våra constitutionela förhållanden, åsyftade eller påfordrade den dock icke någon förändring i grundlagarne, utan kunde den, efter Mot iona irena, tanka, i egenskap af ett till allmänna Civil-Lagen hörand* J-tag-Thskoittts
Bt länk andt N:o i 36. i) ämne, af Konung och Ständer andras; för hvilket ändamål Motionairen framlagt ett sä lydande FÖRSLAG till Förordning, angående frihet till inrättande, af Stamgods för Svenske introducerade Grejliga, Friherrligci och Adeliga Åtter. 1. $.
Det må vara tillätet hvarje Svensk inl troducercid, till säte och stämma ä Riddarhuset berättigad ätt, Greflig, Friherrlig eller Adelig, eller serskild medlem deraf, att, pd sätt och med de vilkor, denna Förordning vidare innehåller, till Stamgods för ätten anslå fast egendom, hvilken ej må af innehafvarén f örsäljas, förpantas eller annorledes af händas, förr än ätten ä rnanssidan utdöd är. 2 $.
Stamgods må ej utgöras af annat än fastighet d Landet, med hvad d dess grund finnes, och till egendomen hörer, — jerniOch rnanuf adur-verk, samt brandf orsak rädt Stenhus i Stockholm.
O LagTh skottets Bellini ande N.o i3fi. 3 §•
Ej må inom hvarje ätt mera än ett Stamgods finnas; dock må detsamma af flera serskilda fastigheter hesta.
Det mcL ej vara större, än alt behållna ärliga afkastningen deraf svarar emot Två Hundrade Femtio Tunnor Båg och Två Hundrade Femtio Tunnor Korn', ej eller mindre, ciri att det af kastar värdet af Femtio Tunnor Råg och Femtio Tunnor Korth §.
Varder Stamgods af:
Åttshuf vildman stiftad t, då skall det efter hans död Imf" vudmanna-rätten åtfölja.
Lag samma va re, der annan person vill egendom tili in3 rättande af Stamgods anslå. 5 §.
Vill medlem af ätt, sorn ej huf vudman är, inrätta Stamgods, med vilkor, att detsamma, efter Stiftarens död, skall dess efterkommande å manssidan tillfalla; håfve der lof till, derest ej Stamgods förut i ätten finnes till det belopp 3 f högst utsätter', dock bår Stiftaren tillika föreskrifva att, enär Riksdag inträffar, minst hälften LagZhsiöttet» Betiinkamte N:o i56.
15 af ett års afkastning skall tillfalla ättens hufvudman, derest han Riksdagen bivistar. 6 §.
Underl ater innehafvare af Stamgods utan laga förfall, som af Ridderskapet och Adeln godkännes, att för ätten taga säte och stämma d Riddarhuset, enär lian, enligt Riddarhus- Ordningen, dertill berättigad är, utgifva till den ättemän, som efter ho. norn har rätt att ättens runi d Riddarhuset intaga och Riksdagen bivista, hälften af ett års afkastning.
Lag samma vare, am innehafvarén af Stamgods frän Riksdagen, utan sådant laga förfall, afreser.
Varder Ättens rum éj af ättemän intaget ; ut gifve ändock
Stamgodsets innehafvare fjerdedelen af af kastningen, sorn tillfaller Ridderskapets och Adelns cassa. 7 §.
I de fall 5 och 6 /// omtala; varde Stamgodsets afkastning beräknad till det belopp i spannmål, som finnes utsatt uti den vid Stamgodsets stiftande förrättade värdering, på sätt 1 2 § här nedan innehåller, uträknadt i penningar efter det vid utbetalningen gällande Markegängspris, l6 Lag(Jiskaittis Btiänkandt N o »36. 8 §.
Vill inneha fvarén af tillförene stiftadt Fidei Commiss anslå, detsamma till Stamgods pd sätt forenärnndt är, håfve der lof till, så vida ej annan då lefvande persons rätt derigenom förnärmas och denne sitt samt ycke vägrar
till Samtlige Riks-Ståndens Protocoll vid Lagtima Riksdagen i Stockholm Åren 1828 och 1829.- Ctontfc Samlingen, innehållande Expeditions-Utskottets Memorial oell Utlåtanden samt Förslag till Rikets Ständers underd, Skrifvelser till Kongl, Maj:t, jemte Riksdagsbeslutet.
STOCKHOLM, .1829.
Ordens-Boktryckeriet, 'N:o /.
Ständers Expeditions-Utskoits Memorial, angående antagande af en Cancellist och om, beräkningen af hans arfvode.
Efter att, i Öfverensstämmelse med 34 §• af Riksdags-Ordningen, hafva antagit, utom Secreteraren, en Cancellist, får Expeditions-Utskottet, då,, enligt hvad erfarenheten gifvit vid handen, denna Betjening är för en behörig fortgång af Utskottet åliggande arbeten alldeles otillräcklig, alltså, under åberopande af slutmeningen i nämnde hos Rikets Höglofl.
Ständer vördsamligen hemställa, att nu, på sätt vid de föregående Riksdagarne egt rum, ytterligare en Cancellist må af Utskottet få tillsättas, och det honora tillkommande arfvode eller tractamente från antagningsdagen beräknas.
Stockholm den 37 November 1828.
Ridd. o. Adelns På HögvBrdige Preste-Stän* Ledamöters vägnar: dets Ledamöters vägnar; Stierneld.
På Hcdcrv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar:
Ledamöters vägnar: J. J.
Casper Wijkman. 4 Expeditions-Utslcottets Utlåtande, N:o 2.
JV:o 2.
Utlåtande, angående tryckning och utdelning af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll. I anledning af Herr Cederschjölds, P. G., hos Riddersk. och Adeln väckta, och derifrån genom Protocolls-Utdrag den a5 dennes lill Éxpeditions-Utskottet remitterade motion, att alla Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner och Skrivelser samt från Utskotten, under loppet af Riksdagen, inkommande handlingar måtte genast tryckas och tili RiksStåndens Ledamöter utdelas, har Utskottet ansett sig, till upplysning i ämnet, samt till Rikets Högloft.
Ständers pröfning böra följande vördsamt anföra och föreslå:
Den af Herr Cederschjöld med . dess ifrågavarande förslag till ärendenas skyndsamma gång åsyftade fördel att, genom ofördröjd tryckning af de handlingar, som utgöraj Bihang till RiksStåndens Protocoll, få dessa handlingar tillgängliga för Stånds-Ledamöterne före de deröfver i Stånden förefallande discussioner, harvid så väl 1817 och 1818 årens, som vid 1823 års
Riksdag redan varit föremål för förslag och försök, endast uti vissa delar, i afseende på sättet för verkställigheten, skiljaklige från de af Motionairen nu föreslagne.
Så, t. ex. förordnades, att från hvarje Utskott skulle till ExpeditionsUtskottet, så fort sig möjligen göra lät, meddelas 2:ne Exemplar af hvarje Utlåtande eller Betänkande, af hvilka det ena skulle begagnas Expeäitions-Utshottets Utlåtande, N:o 2* 5 för tryckningens skyndsamma verkställande och det andra qvarstanna i E xpeditions-Utskottet.
Så snart derefter Betänkandet' eller Utlåtandet hunnit tryckas, blef detsamma till RiksStånden kringsändt uti tryckta Exemplar, åtföljde af behörig förteckning, och för RiksStåndens
Ledamöter genom prenumeration tillgänglige i Boklådorne.
Det åsyftade ändamålet vanns ock till någon tid, nemligen under Riksdagens början, då Utskottens Betänkanden och Utlåtanden naturligtvis voro färre till antalet och i allmänhet mindre vidlyftiga.
Då låg det inom möjlighetens gräns, att, när ett eller flera Utlåtanden, som i tryck icke upptogo mer än ett ark, ankommo till Expeditions-Utskottet om aftonen ena dagen, detta ark om e. m. den påföljande, 1 fall Plenum då inträffade, färdigtryckt till Riks-Stånden afsända, och kunde det likaledes då vara för Prenumeranten tillgängligt i Boklådan.
Sedan Riksdagen något längre framlidit, och då från hvartdera af de öfrige 6 Utskotten på en och samma dag till ExpeditionsUtskottet stundom ankommo så mångå och så vidlyftiga skrifna Betänkanden och Utlåtanden, att desamma i hvarje Utskotts Samling upptogo 2 till 3 ark, blef naturligtvis följden den, att dessa ark, hvilka, efter nämnde, ingalunda till öfverdrift antagna, beräkning, således tillsammans utgjorde 12 å 18 ark, icke kunde tili Riks-Ståndens näst derpå inträffade sammanträde, såsom tillförene, aflemnas, äfven om sammanträdet inträffade 2 dagar senare än de skrifne Exemplarens ankomst till Expeditions-Ut - 6 iExpeditions-TJtslotteU Utlåtande, JS:u % skottet.
Följden Lief ock den, att den vidtagna åtgärden med tryckta Exemplars kringsändande tiM.
Riks-Stånden af sig sjelf förföll.
Emot denna erfarenhet vågar väl Utskottet icke hoppas, att alla de svårigheter, som hittills funnits möta verkställigheten af förenämnde handlingars nu åter föreslagna successiva tryckning och utdelning inom Behörig tid för det af Motionairen åsyftade ändamål, fullkomligen skola undanrödjas genom det af honom uppgifna sätt för ändamålets tillvägabringande.
Att genom det ökade antalet af erforderliga Exemplar för den föreslagna utdelningen samt genom inberäkning i trycknings-ersättningen jemväl af de blad, som ofta nog kunna komma att lemnäs in blanco å de lösa, serskildt tryckta Handlingarne, äfven som genom det ökade biträde, hvilket i och för Correctur-läsningens verkställande med nödig skyndsamhet sannolikt torde komma att inom Expeditions-Utskottet erfordras, ökade kostnader till icke obetydligt belopp måste uppkomma, finner Utskottet alltför tydligt, för att genom detailerade bevis behöfva ådagaläggas.
Då likväl Utskottet, lika med Motionairen, anser dessa kostnader fullkomligt uppvägas af den fördel, sorn vid det ifrågavarande förslagets tillämpning bör kunna förväntas genom det för Riks-Ståndens samtliga Ledamöter beredda tillfälle till både skyndsamt, beqvämt och fullständigt delfående af de till pröfning derstädes förekommande ärenden, äfvensom den derigenom möjliga och troliga tidsbesparing vid deras behandling, tvekar icke Ut - Expectitiofis-Utelottets Utlåtande, N:o 2« 7 skottet att hos Rikets Högloft.
Ständer vördsamt tillstyrka förslagets antagande; och får alltså för möjligheten af dess ändamålsenliga verkställighet föreslå: t:o Att, på sätt af Motioliairen blifvit föreslaget, de från Kongl. Maj:t samt Rikets Ständers Utskott inkommande Acter genast tryckas hvar för sig, \i serskild Nummerföljd inom hvarje Samling, och med paginering inom hvarje Act, som innehåller ett ark eller derutöfver, samt blott förses, hvar inom sin Samling, med ordnings-nummer, som på hvarje sida upprepas i Column-titeln. 2:0
Att, derest en sådan
Act ej ensam skulle utgöra ett helt ark, då efter som ExpeditionsUlskottet för hvarje fall kan finnå lämpligast, flere antingen tryckas på samma papper eller ock serskildt utgifvas på halfva eller fjerdedelsark, utan afseende derpå, att en eller annan sida blefve otryckt. 3:o
Att alla dessa Acter tryckas i det format och med sådan styl, som för Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll hittills varit begagnade. 4:o
Att, i likhet med hvad tillförene i förevarande afseende egt rum, af Utskottets Betänden, Protocolls-Utdrag eller Förklaringar, efter att vara justerade, arne Exemplar genast böra utskrifvas och, jemte tillhörande Bilagor, till Expeditions-Utskottet aflemnas: det ena Exemplaret för att vid tryckningen, och det andra, med underskrifter försedt, för att såsom Original begagnas vid det tryckta rättelse-arkets genomläsning, och förvaras bland Utskottets hand - 8 Expeditions-UtskottetR Utlåtande, N:o 2. lingar under Riksdagens lopp, samt bifogas dem vid deras aflemnande till Riddarhus-Archivqt. 5:o
Att af hvarje färdigtryckt ark, som innehåller något Utskotts Betänkande, ProtocollsUtdrag eller Förklaring, genast genom Expeditions-Utskottets försorg aflemnas lill hvardera af de Respective Riks-Stånden elt Exemplar, åtföljdt af en utaf sistnämnde Utskotts Secreterare bestyrkt förteckning på de i samma ark färdigtryckta fullständiga handlingar, som sålunda till Riks-Stånden aflemnas, enliga med de hos Expedit ions-Utskottet förvarade Original; och 6:0
Att, i den mon handlingarne hunnit tryckas och af Bokbindare falsas, eller, i händelse af flere ark i samma Act, häftas, aflemnas till lliks-Ståndens Cancellier erforderligt antal Exemplar till utdelning bland hvarje Stånds Ledamöter: Anseende Utskottet detta antal kunna fastställas för Ridderskapet och Adeln till Boo, Preste-Ståndet 65, Borgare-Ståndet 55 och för Bonde-Ståndet till 13o.
Det efter sådan utdelning öfverblifvande antal Exemplar borde genast ohäftade till Rikets Ständers Riksgälds-Contor af Boktryckaren öfverlemnas, för att, i mon af behof, utdelas.