Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen d. 17 Maji 1814 (den enda Författning, sorn handlar om Tackjerns-stämpling och ansvar för underlåtenhet härutinnan, ty den af Motionairen citerade Kongl. Kungörelsen af den 3 No v. 1818, nämner ej ett ord härom,) stadgar uti 4 § 1 morn.: ”allt ”Tackjern skall vara märkt med för hvarje ”Masugn tillåten stämpel , och det vid ’’Bergsmans-hyttor tillverkade,dessutom med ''hvarje hytt-egares bistämpel.
Träffas uti ”någon Tackjerns-post stycken, som med ”så beskaffade märken ej äro försedde och ”de ej utgöra mer än en tiondedel af ”hela postens vigt, vare utan åtal; menför ”hvad deröfver stiger, plikle tillverkaren ”|:del af det ostämplade Tackjernets värde, ”efter Kronans sist stadgade pris för Tackjern af den stämpeln; dock bör härvid ^iakttagas, att, om vid besigtningen utrönas ”kan, det märket blifvit olidligt eller för”s tord t, genom det uti några Bergslagsorler ”vidtagna sätt alt härda Tackjern och det ”sedermera i tjenliga stycken sönderslå, ”må något åtal derå ej ega rum, så framt ”Tackjernet eljest är svarsgodl.” Motionairen säger: att denna författning, likt många andra, icke efterlefves; att det nästan alltid misslyckas ämnesverksegure att, efter reqvisition frän Väg, erhålla Besv. och Occon.
Tackjern, märkt med någon viss hyttas stämpel; att i Vermland nästan intet tackjern stämplas o. s. v.; och såsom hufvudsaklig orsak härtill anses Författningens medgifvande, att ^-'del af allt Tackjern får vara ostämpladt.
Härutinnan kan likväl ej Utskottet lill allo dela Motionairens tanka.
Utskottet genom inhemtade upplysningar kunnat erfara, måste högst sällan ostämpladt Tackjern hafva inkommit på Tackjerns-vågarne i Riket; och då en köpare erhållit Tackjern af flere stämplar hopblandadt, är det troligast, att sådant, för det mesta om ej alltid, varit dennes egel eller ock den säljande köpmannens, ■— icke Författningens eller Tackjerns-tillverkarens — förseelse.
Huruvida, änskönt anbefalld t till stämpling, allt Vermlands-Tackjernet är oslämpladt, har Utskottet icke kunnat- utröna; men, om så är, så igenfmnes troligen de närmaste orsakerne härtill deruti: att Vermlands Tackjerns-consumenter låtit sig nöja med ett sådant förhållande, och icke derå någonsin gjort åtal, hvartill de, enligt Jernvräkeri-Författningen, varit berättigade; att en eller annan förläggare tilläfventyrs torde önskat Tackjernet ostämpladt, för att lättare kunna sälja det sämre med det bättre ; att i hela Vermland icke finnes någon Tack jerns-våg, dit jernet ingår; alt i Verm - 13 Desv. och Occon.
Iand det bruket skall vara nästan allmänt att hälda Tack jernet, och Författningen, i anseende till den concession den gör för sådant jern, är svär och nästan omöjlig att i detta afseende rätt handhafva och tillämpa; att Författningen för ostämpladt Tackjern stadgar ansvar å tillverkaren, ehuru det, enligt sakens natur, måste oftast blifva omöjligt att leda i bevis hvem som tillverkat jernet då det är ostämpladt; alt ansvaret skall bestämmas efter ett värde, som icke kan uppgifvas, då tillverkningsstället är obekant o. s. v. och Utskottet förmodar äfven att de öfverträdelser af föreskrifterne om Tackjernets stämpling, som tilläfventyrs någon gång, kanske äfven annorstädes än i Vermland egt rum, må kunna tillskrifvas en eller flere af dessa orsaker.
Väl inser Utskottet, lika med Herr Lager/teiiiij alt den anmärkta tillåtelsen alt afyttra -j^del af tillverkningen ostämplad äfven kan medföra sina olägenheter för köpare, men, då det deremot föreslagna correclivet åter skulle medföra olägenheter för TackjernsT-tillverkare, bar Utskottet funnit betänkligt att detsamma tillstyrka.
Deremot förefaller det Utskottet som gränsen för det medgifna remedium kunde nedflyttas från io till 6 procent, utan att sådant för Tackjerns-tillverkaren skulle kunna anses medförande för stora olägenheter.
Af dessa anledningar och då, i Utskottets tanka, knappast något verksammare medel, näst kunnighet och egen omtanka, torde finnas för åstadkommande af förbättringar i en af landets dyrbaraste näringar, än ett noggrant iakttagande af tillverkningens stämpling, anser Utskottet sig böra vördsamt föreslå Rikets Ständer, att bos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning om behofvet af en sålunda förändrad lydelse af 1 mom. 4 § i 1814 års Kongl.
Jernvräkeri-Förordning, nemligen: ”Allt Tackjern skall vara märkt ”med för hvarje Masugn tillåten stämpel, ”och det vid Bergsmanshyttor tillverkade dessutom med hvarje hytt-egares ”serskilda bistämpel.
Träffas uti någon ”Tackjerns-post stycken, som antingen ”äro ostämplade, eller så otydligt och ”ofullkomligt stämplade att ej väl skön”jas kan, hvarest och af hvem de till”verkade blifvit, och sådane stycken ”ej utgöra mer än 6 procent af hela ”postens vigt, vare utan åtal; men för ”hvad deröfver stiger plikte siste in”nehafvaren eller säljaren |:del af vär”det, uträknadt efter Kronans sist fast”ställda pris å Tackjern i den ort, derifrån jernet afyttradt blifvit; och ege ”han att, på sätt 10 § stadgar, söka i4 Besv. och Oecon.
Ut sk. »full ersättning och skadestånd af sin »fångesman.”
Hvad åter vidkommer senare delen af Herr Lagerheims Motion, eller frågan om ansvar för leverering af mindre dugligt Tackjern till gjuterien; så enär allt Bergslags-Tackjernet i Riket är påräknadt för Stång- och Ämnes-verkens behof, samt det bästa Tackjern för beredande af smidigt jern ofta icke derföre är tjenligt eller kanske ens användbart till gjutgods; så kan Utskottet ingalunda tillstyrka Herr Lagerheims härutinnan gjorde förslag; innefattande Tackjernets stämpel, i Utskottets tanka, en tillräcklig garantie för gjuteri-egaren, att af leverantören i laglig väg söka ersättning för hvad denne brustit i fullgörande af ingångne contract.
Stockholm den i3 Maji 182g.
No 108. i5 N:o 108.
Utskottet den iGMaji 182g.
Utlåtande , angående väckt förslag om medel till uppmuntran för fiskare att bosätta sig i Bohus Läns Skärgård.
Uti ett till Högvördige Preste-Ståndet ingifvet anförande har Herr Prosten Sivertsson påkallat Rikets Höglofl.
Ständers uppmärksamhet på angelägenheten att vidtaga nödiga åtgärder till upphjelpande af det fordom indrägtiga, men, sedan början af sistförflutne århundrade, förfallna sill-fisket i Bohus Läns Skärgård, och, i sådant hänseende, såsom uppmuntran till bosättning för fiskes idkande derstädes, föreslagit beviljande af de förmoner: att alla fiskare, så väl inhemske som utländske, hvilka der ville nedsätta sig, skulle, då de visade sig idka saltsjö-fiske och, såsom delegare i sillnotar, fångade sill, vara frie från krono-skatter och värfning; samt att vid svårt straff skulle förbjudas, att, med något slags skjutgevär och hvad tid på året som helst, lossa skott i skärgården.
Hvaremot Herr Biskopen och vice Talmannen Doctor af fVingurd, under vitsordande af Herr Prosten Sivertssons framställning, om behofvet af den önskade 16 Besv. och Oecon.
Utsk. förbättringen anmärkt, att, i fråga om sättet för densammas tillvägabringande, Herr Biskopen önskade, icke att främmande fiskare måtte lockas att nedsätta sig 1 Bohus Län, utan, i dess ställe, att dervarande fiskare måtte sättas i tillfälle att med flere andra länders innevånare deltaga i det stora fisket på Islands, Shetlands och Skottlands bankar, då småsillen vid Svenska kusten emedlertid kunde få tillvexa och ännu en period af lönande sillfiske i stort äfven der uppkomma.
Hvad sålunda blifvit föreslaget och anfördt har Högvörd.
Preste-Ståndet behagat till Allmänna Besvärs-och Oecon* Utskottet remittera, men då Utskottet, uti dess, i anledning af Herr Friherre Cederströms Anders} till Utskottets behandling öfverlemnade Motion, om anställande af försök på allmän bekostnad till Skärgårds-fiskets förbättring, under N:o 5o, aflåtne betänkande, hemställt, att Rikets Höglofl.
Ständer ville till Kongl.
Majrt frambära den underdåniga önskan, att Kongl. Majit, efter Nådig pröfning af den, utaf Professsoren "vid Lunds Universitet S.
Nilsson afgifne underdåniga berättelse öfver dess , uppå Nådig Befallning, anställde undersökningar, rörande fiskerierne i Riket, täcktes för deras - Desv. och Occon. ZJlsk. Utl.-de. JY.o 108j 10g.
17 ras ändamålsenliga bedrifvande vidtaga de anstalter, som kunde i Nåder finnas erforderliga; samt Rikets Höglofl.
Ständer, enär samma Betänkande af Irenne
Stånd blifvit gilladt, alltså redan beslutit den åtgärd, som, enligt Utskottets tanka, lärer på lämpligaste salt leda till det åsyftade ändamålet, bar Utskottet såsom yttrande öfver ifrågavarande Motion ansett sig endast böra åberopa hvad uti dess förenämde betänkande blifvit föreslaget och af Rikets Höglo!!.
Stockholm den i3 Maji 1829.
Utlåtande, angående föreslagne åtgärder till inrättande af en Låne-anstalt till förmon för Tackjerns-tillverkarne i Riket.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till Allmänna Besvärs- oehOeconomie-Utskottet re - Bih, till R, St- Proc. 1828 och 1829. 8 Sami. 20.de 2 i8 Besv. och Oecon.
N-o 10Q. mitterat det Memorial hvaruti Riksdagsmannen från Carlstads Län Johan Eric Jansson omförmält den väsendtliga olikhet, som uti Rikets Bruksegares och Bergsmäns vilkor sig företer, då de förre ega den slo-' ra fördelen att genom Jern-Contoirs-inrättningen kunna förlägga sig sjeifve med lillräcklige medel emot högst hillig ränta, men de senare icke ega annan utväg än att för deras handtering söka förlag hos Köpmannen, hvilken ock ensam drager hufvudsakliga vinsten af Tackjerns-handeln, den han ofta drifver för en utrikes bosatt principals räkning, till förlust således både för Bergsmannen och Bruksegaren, samt i och med detsamma för hela Staten.
Motionairen, som framställer vigten för Rikets Jernhandtering i allmänhet deraf, att Tackjerns-tillverkaren måtte kunna, utan köpmanna-interessets inblandande, stå i direct communication med Bruksegaren, ådagalägger dernäst grunden för Bruks-rörelsens närvarande oberoende från fremmande interessen, sedan Jern-Contoirets låne-fond , danad, tili en början, genom en viss ringa afgift för hvarje å Stapelstads våg levereradt skeppund Stångjern, och vidare understödd genom af Konung och Ständer beviljade bidrag, vunnit under en fortsatt klok och ändamålsenlig förvaltning dess nu egande soliditet.
Hemställande detta magt - licsv. och Oreon.
Utsk. påliggande timne Lill Rikels Stiinders behjertande, föreslår Motionairen den underdåniga önskans frambärande till Kongl. Maj:t, det vissa
Deputerade måtte utses, hvilka skulle ega granska detsamma, med fästadt afseende derjemte å de olika omständigheter, som för olika orter i denna fråga sig förete, och derefter meddela utlåtande så väl om en lämplig, frivillig afgift på hvarje lillverkadt Bergsmans-tackjern till första fondens samlande, som ock hvad bidrag utaf Rikets Ständers Bank kunde få påräknas, i den mon ändamålet sådant skulle kiäfva och derförutan icke stod att vinna; kunnande ämnet, sålunda beredt, komma vid nästa Riksdag lill slutligt afgörande.
Utskottet har den sålunda väckta motionen, deruti Riksdagsmannen Petter Pehrsson från Örebro
Län instämt, i öfvervägande tagit, och gillar fullkomligt de skäl Motionairen framställt för den önskan, alt en ändamålsenlig
Låne-understöds inrättning jemväl måtte, till lättnad och uppmuntran för Bergsmans-yrket, kunna lillvägabringas; hvadan alltså Utskottet trott sig bora vördsamt tillstyrka, det Rikets Högloflige Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla det Ilans Majit täcktes låta utarbeta ett förslag eller 20 Desv. och Occon.
Lisk. plan till en dylik inrättning, samt derefter, genom vederbörande Autoriteter, lemna Bergsmännen tillfälle att yttranden meddela rörande de ämnen deröfver sådant kan pröfvas nödigt; hvarefter förslaget, sålunda fullkomligen förbered t och utarbetadt, kunde af Kongl.
Maj:t i Nåder föreläggas Rikets näst sammankommande Ständer.
Stockholm den 13 Maji 1829.
Utskottet d. 16 Maji 1S29.
Betänkande, rörande väckt fråga oni ' Skattelösen af Ecelesiastique-heminan i Skäne.
I anledning af Höglofl. Stats-Utskoltets Utlåtande N:p 70, rörande en af Riksdagsfullmägtigen Anders Nilsson i Tottarp från Malmöhus
Län väckt Motion om rättighet till skattelösen af Presterskapet i Skåne tillhörige hemman, som icke anses vara af Boställs-natur, hade bemälde Riksdagsfullmäktig, den 16 sistlidne Mars, afgifvit åtskilliga anmärkningar, hvilka, i form af ny Besv. oeh Oecon.
Utsk. Bel.ile.
N.o 110. 21 Motion, lill allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet remitterade, hufvudsakligen innehålla: Alt Motionairen väl hade sig bekant, att hans Motion vore i strid mot Presterskapets privilegier och Kongl. Maj:ls, efter förra Riksdagen, i ämnet utfärdade Nådiga Resolution; men då, enligt dess förmenande, hvarje sådant förhållande kunde genom Konungs och Ständers öfverensstämmande Beslut ändras, jemkas och rättas, så yrkar Motionairen att Utskottet, utan afseende på privilegier, som för närvarande kunde anses ligga i vägen för förslagets verkställande, hör upptaga hufvudfrågan, samt yttra sig öfver gagnet och nyttan af hans Motion, på det att tillfälle dymedelst mätte beredas för Presterskapet att, med erkännande deraf, samt medgifvande, att det för sjelfva detta
Stånd vore fördelaktigt, göra det möjligt att, i grundlagsenlig väg, få det hinder upphäft, som motte då Kongl. Maj:t öfver målet sig förra gången i Nåder yttrade.
I detta utlåtande hafva instämt:
Riksdagsfullmäktige Anders Nilsson från Isie och Nils Pehrsson, håda från Malmöhus Län, vice Talmannen Jon Jonsson samt Pehr Jönsson och Pal Jönsson från Christianstads
Län, med tillägg, att aboer å 22 Besv. och Oecon.
Utsk. ifrågavarande hemman skola, vid tillfälle af enskiftning och utbrytning, lida åtskilligt förtryck, såsom följd af nu rådande osäkra besittningsrätt, hvarjemte Anders Nilsson från Isie och vice Talmannen Jon Jonsson, förmenande att en del af dessa hemman tillhörde kronan, yrkade att förhållandet dermed borde noga utredas, och att kronans andel åtminstone borde få lösas lill skatte, Utskottet, som tagit detta mål under behörigt öfvervägande, får deröfver afgifva följande vördsamma utlåtande.
De till försäljning mot skattelösen föreslagne Ecelesiastique-hemman, förekomma i synnerhet i Skåne samt äfven i Halland och Bohus Län, och till någon del i det öfriga af Riket, under namn af Stom- Annex- eller Mensal-hemman.
Redan i Catholska tiden blefvo sådane hemman, till förökning i Presterskapets inkomster, skänkte och öfverlålne, dels af Socken-menigheter, dels af enskilde donatairer, och har i alla tider Presterskapets rättighet varit medgifven och i Ståndets privilegier ytterligare bekräftad, att dessa hemman fritt disponera, och således att antingen dem bebo och under eget bruk begagna, eller ock att dem till Landtbönder upplåta mot afrad eller landtgille; hvarvid vanlig städja blifvit Desv- och Oecon.
Utsk. erlagd såsom säkerhet för åbo att tillgodonjuta viss bestämd besinningstid.
När Kyrkoherde sjelf, eller dess Capellan, brukar och bebor ett sådant helnman, njuter detsamma, i likhet med Prestebol, frihet för krono-tionde, Ordinarie ränta (med undantag af de så kallade städsel- och fodernöts-penningarne) Lagmans- och Häradsliöfdinge-ränla , samt åtskilliga allmänna besvär och onera, meli hvilka ulskylder och besvär måste utgöras, då hemmanen af Landtbönder brukas.
Häraf syiles tydligen följa, alt dessa Stöm- Annex- och Mensal-hemman icke äro sådane hemman, hvaraf Presterskapet, såsom löntagande, enendast uppbär kronoräntan, utan att de, i likhet med öfrige Ecclesiastique hemman, äro alt anse såsom Boställen, hvilka hvar och en Boställs-hafvare eger frihet att sjelf bruka och bebo, samt äfven att lill annan brukare, mot öfverenskomna vilkor, upplåta, och att således dessa hemmans försäljning, icke mer än andra Boställens, kan ega rum utan minskning i innehafvarnes löneförmonen Öftanämnde hemman kunna icke eller såsom krono-hemman behandlas, och tillhöra ej kronan, ehuru de, genom en förändrad form å Jordeboken, nu mera deruti antecknas under namn af krono-bem - a4 Besv. och Oecon.
Utsk. Bet.-de. N.o 110. man.
Maj:ts Nådiga försäkran (len 8 October 1728 kunna Ecclesiastique- hemman och lägenheter icke genom sådana Jordeboks-förändringar ombyta den natur deni, enligt Privilegier, redan tillkommit; och beträffande den omständigheten, som vice Talmannen Jon Jonsson anfört, att, vid många af meranämnde hemman, räntan icke ensamt uppbäres af Presten, utan med honom delas af kronan, så bevisar sådant icke någon kronans egande rätt till hemmanen, utan blott att ett dylikt hemman blifvit af
Donatairen upplåtet under sådane vilkor, hvarigenom en del af räntan blifvit kronan behållen, eller att den, på annat sätt disponerad, genom nu mera obekanta omständigheter blifvit kronan tillerkänd.
Då Utskottet således icke i naturen af dessa hemman eller i nu gällande
Författningar kunnat finna något stöd för en förment rättighet att dem, lika som Kronohemman, till skatte lösa, måste Utskottet dpek medgifva, att betydliga fördelar skulle åtskilliga åboer tillskyndas, om en sådan lösnings-rättighet klefve dem upplåten.
Men alt, enligt Motionairens påstående, denna upplåtelse skulle, äfven för Preste-Ståndet vara fördelaktig, och att den, såsom Besv. och Oecon.
Ut sk. Bet.-de. N.-o 1'10. i5 såsom sådan, borde af detta Stånd erkännas, kan Utskottet för sin del icke inse, enär den fördel man velat tillskynda en åbo, nödvändigt måste vinnas på Boställsliafvarens bekostnad, och, när i allmänhet Preste-Ständets nu egande fria dispositionsrätt öfver berörde Ecclesiastique hemman derigenom skulle inskränkas till rättighet att af dem endast uppbära ränta.
När dessutom, enligt hvad Högloft.
Stats-Utskottet anfört och Motionairen sjelf medgifvit, förslaget innefattar en privilegii fråga och följaktligen i sådan egenskap bör behandlas; så anser Utskottet sig icke kunna, i målets nu varande skick, derå tillstyrka något afseende.
Bih. tilt Ii.
Prot. 1.82S och 1839, 8\de Senni. so.de STOCKHOLM, P. A. Norstedt &
Ankom till Expcil.
Utskottet d. 20 Maji »823.
Utlåtande öfver en väckt Motion om bestämda föreskrifter för befordringar inom Postverket och- till derunder lydande befattningar.
Ständers Stats-Utskott utlåtit sig öfver femte punkten af Riksdagsmannen Anders Danielssons från Elfsborgs Län till Hederv. Bonde-Ståndet ingifna Memorial, angående bestämda föreskrifter för befordringar inom Post-verket och derunder lydande befattningar, bär nämnde Memorial, genom Protocolls-Utdrag af den 10 Januarii 1829, blifvit lill Rikets Höglofl.
Ständers Besvärs- och Oeconomie-Utskott öfverlemnadt till den handläggning, som Riksdags-Ordningen i dylika fall föreskrifver.
Besvärs- och Oeconomie-Utskottet, som jemväl directe från Hederv. Bonde-Ståndet liili. till H.
Prot. 1S28 och 182g. 8 Sami. 1 21:ta H.t. 2 Besv. och Oecon.
Utsk. fält till sig meranämnde Memorial remilteteradt, har af de delar deri, som tillhöra dess åtgärd, tagit behörig kännedom, och funnit hufvudsyftet vara införandet af bestämda befordringslagar för dem, som anmäla sig till beställningar inom Postverket och derunder lydande Post-Contor i Piiket.
Motionairen tror sig af erfarenheten hafva funnit, att det nu gällande befordringssättet länder både Postverket och det allmänna till skada och förderf', samt föreslår, såsom ett correctiv häremot. 1:0
Att bestämda föreskrifter rörande befordringar inom Postverket måtte stadgas. n:do Att, enligt dessa, och i öfverensstämmelse med hvad vid andra Embetsverk eger rum, att ingen derinom befordras, utan att han förut undergått någon Academisk examen, eller åtminstone såsom Auscultant längre tid tjenstgjort, alla, som söka befordringar inom och under Postverket, böra minst trenne år hafva tjänstgjort vid något af Pikets större Post-Contor, sedan de förut varit inskrifna såsom Extra-Or dinar ier. 3:o
Att befordringarne skola ske efter tour och anciennete', så vida ej mindre pålitlighet och ordentlighet kan tillvitas någon af de sökande. 4:°
Att befordringar från smärre lägenheter till indrägtigare beställningar, enligt gjorda classificationer, skola iakttagas.
Uslk.
Det är under sådana vilkor, som Motiouaireu icke häfver något emotj att kri~ gare., som ej hafva styrka att uthärda de mödor och den rörlighet, hvilka soldaten är underkastad, blifva befordrade till PostInspectorer och Postförvaltare.
Vid öfvervägande af dessa framställningar erinrar sig Utskottet, att Kongl. Postverket står under samma befordringslagar, som Rikets öfriga Verk och Collegier, der, vid yppade ledigheter, en viss ansökningstid är fastställd, inom hvilken hugade sökande ega att sig anmäla och sina meritförteckningar ingifva, hvarefter den vederbörande Autoriteten uppsätter underdånigt förslag, hvilket sedan i Stats-Rådet Kongl. Maj:t underställes, som då utnämner, inom eller utom förslaget, den Han till beställningen tjenligast linner.
Det förekommer inga skäl, hvarföre Embetsman, som lyda under Kongl.
Postverket, skulle befordras efter andra grunder, än deli sålunda allmänt gällande ordningen, och höga vederbörande lära icke förglömma Kongl, Postverket, då de, enligt Motionairens förmodan, snart komma att gifva de öfrige Embetsverken sådana bestämda och förändrade lagar; som för deras organisation och verksamhet af behofvet påkallas.
Hvad åter angår Motionairens yrkande, alt, likasom inom Rikets öfriga Embetsverk, 4 Desv. och Oeeon.
Uti: de N.o 111. ingen anses lill en beställning competent, med mindre han förut undergått någon Academisk examen, eller åtminstone i egenskap af Åuscultant längre tid tjenstgjort, samt derunder visat sig till den sökta platsen fullt skicklig, äfven samma grundsatts borde följas vid befordringar inom Postverket; så finner Utskottet detta förtjena Rikets Höglofl.
Sländers uppmärksamhet, emedan enhet i grunderna för befordringar inom ett constitutionelt samhälle, så vidt möjligt är, bör till vägabringas.
Hvarföre Utskottet tror sig böra tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer, att hos Kongl. Maj:t anmäla deras underdåniga önskan, det täcktes Högsldensamma anbefalla vederbörande Autoriteter, att såsom incompetente anse alla sådana sökande till lediga sysslor inom och under Kongl.
Postverket, hvilka icke förut tjenstgjort såsom Extra-Ordinarier eller vicarierande Postmästare, samt derunder ådagalagt skicklighet, nit och pålitlighet, hvilket senare i synnerhet vid dessa beställningar för allmän och enskild säkerhet är af högsta vigt.
Utskottet hyser den tillförsigt, att Kongl, Majrt med synnerlig
Nåd täckes omfatta sådana Embetsmän, som längre tid inom verket tjenstgjort, då de kunna förete vederbörandes vitsord om trogen tjenst och visad redlighet i ombetrodda förrättningar.
Utsk, Tvänne Ledamöters reservationer i ämnet Infogas.
Af Grefve Possej Arvid: lika med Motionairen tror jag, att ordentlighet och pålitlighet i penningars förvaltande utgör förnämsta vilkoret förde vid Postverket anställde tjenstemäns duglighet, men jag tror tillika, att dessa egenskaper linnas äfven hos sådane personer, som erhållit deras tjenstemannahildning annorstädes än inom Postverket, och jag inser således icke behofvet eller rättvisan af det stadgande, att vederbörande Autoriteter skola anse såsom incompetenle alla sådane sökande lill lediga sj^sslor inom nämnde verk, hvilka icke förut tjenstgjort såsom Extra-Ordinarier eller vicarierande.
Uti andra länder, der man eger ojemförligt större tillgångar än i Sverige lill tjenstemäns pensionerande, är det ganska vanligt att till Poslsysslor befordras sådane Statens tjenare, hvars verksamhetsförmåga väl icke upphört, men som, i anseende till sjuklighet eller andra dylika orsaker, icke längre kunna fortfara med de militära eller civila tjenstbefattningar de förut innehaft; och sådant oaktadt äro dock, enligt hvad Motionairen sjelf ganska riktigt anmärkt, Postinrättningarne i dessa länder 6 Besv. och Oecon.
TJtsk. bättre och fullkomligare än hos oss.