Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt hvad Utskottet sålunda gifvit vid handen, hafva såväl å Kongl. Majits som Rikets Ständers sida fyrfaldiga försök blifvit gjorda, icke blott för vinnande af det ändamål, som motionärerne hufvudsakligen åsyftat, eller en lindring i rustningsbesväret, grundad derpå, att rusthållarne, emot erläggande af en viss afgift, fritogos från skyldigheten att anskaffa och underhålla de till rustningen hörande så kallade utrednings-, munderings- och beklädnadspersedlarne, utan ock för att söka emellan rusthållarne jemnare fördela de kostnader och de förluster, som för dem under krig uppkomma.
Dessa försök hafva likväl strandat emot rusthållarnes egen vägran att gå desamma till mötes, — en vägran, som måste sökas endast i en ogrundad farhåga hos rusthållarne att genom de föreslagna åtgärdernas bifallande blifva mera betungade än derförut.
De vid hvarje riksdag förekommande, af de rustandes egna ombud framställda yrkanden om en lindring i rustningsbesväret, eller en jemnare fördelning deraf, efter ofvan antydda grunder, ådagalägga likväl påtagligen både behofvet och fördelen för de rustande sjelfva af en förändring uti sättet att utgöra ifrågavarande rustningsskyldigheter.
Uti sitt utlåtande vid sistlidna riksdag, i anledning af då väckta motioner rörande beredande af lindring i rustmngsskyldigheten i Skåne 6 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 2. uttalade äfven Utskottet den åsigt, att ej blott en fördel för de rustande skulle beredas, utan äfven en bättre beklädnad för truppen kunna anskaffas, om Kongl. Majit och Kronan mot en af rusthållarne lemnad full kontant ersättning, öfvertoge anskaffandet och underhållet af alla bevärings-, beklädnads- och utredningspersedlar vid samtliga rusthållsregementen, och det var endast derföre, att nämnda motioner afsågo blott rusthållarne inom provinsen Skåne, samt
Utskottet grundlagsenligt ej derutöfver kunde sträcka sitt yttrande, men skäl icke förefanns att företrädesvis bereda desse rusthållare en förmån, som ej komme öfrige rusthållare inom riket till, godo. som Utskottet hemställde, att samma motioner ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Samma åsigt omfattar
Utskottet fortfarande desto heidre, som besparingar på detta sätt ovilkorligen böra för de rustande kunna åstadkommas.
Ett undantag härvid är likväl att bemärka, för såvidt
Irågan rörer de så kallade amåpersedlarne, eller skjortor, strumpor och skodon.
Dessa kunna nemligen i hemmet med ringa kontant utgift för rusthållaren åstadkommas till billigare pris än det, hvartill de af Kronan skulle kunna anskaffas.
Med afseende å hvad sålunda blifvit anfördt, är Utskottet öfvertygadt derom, att samtliga rusthållare, om de haft erfarenhet af den fördel eller, lättnad i rustnir.gsbesväret, som skulle ligga deruti, att Staten, emot någon bestämd afgift från deras sida, öfvertoge anskaffandet och underhållandet af munderingarne, undantagandes småpersedlarne, skulle sjelfve önska att få dermed fortfara; och får Utskottet alltså, på ofvananförda grunder vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes till rusthållarne vid samtliga rustbålls-regementen och korpser framställa förnyadt förslag, a) att för såvidt det afser fredstid, åtaga sig en viss afgift, emot det att Staten bekostar anskaffandet och underhållet af sadelmundering, remtygs-, beklädnads-, bevärings- och utredningspersedlar, med undantag af de så kallade småpersedlarne, hvilka af rusthållarne sjelfva skulle fortfarande bekostas; b) att ofvanberörda afgift, motsvarande den verkliga kostnaden, borde af arméförvaltningen uträknas och bestämmas för hvarje fem år; c) att rusthållarne skulle vid den ifrågasatta förändringens början aflemna munderingarne i fullgodt skick; samt att Kongl. Majit täcktes vidtaga erforderliga åtgärder för förslagets sättande i verket vid de regementen eiler korpser, der flertalet rusthållare må förklara sig villiga att derpå ingå.
Hvad derefter angår det väckta förslaget, att rustningskostnaden måtte utgöras proportionaliter efter dertill indelt penningeränta såväl för augments- som stamhem - Stals- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utshottets Betänkande N:o 2. 7 man; så enär nuvarande egare eller innehafvare af rusthåll hafva förvärfvat desamma med de skyldigheter, som rusthållen åligga, samt då en sådan åtgärd, om den äfven skulle bereda fördel för dem, som innehafva stamhemmanen, komme att medföra en förlust för dem, som innehafva augmentshemmanen, — en förlust, som de icke lagligen äro skyldige att vidkännas, — tillstyrker Utskottet, att samma förslag ej måtte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Beträffande slutligen framställningen derom, att rusthållarne måtte tillåtas att vid (egande af karlar få med dem öfverenskomma om viss kontant lön, så att desse ej skulle vara berättigade att derefter fordra erhållandet af torp eller natura prestationer, samt att befälet måtte förbjudas att i sådana öfverenskommelser sig inblanda; så får Utskottet erinra, att vid sistlidna riksdag enahanda framställningar gjordes, afseende förhållandet melian rotehållare och soldaten, men att Rikets Ständer då lemnat desamma utan afseende, sedan Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet såsom skäl för sitt tillstyrkande af en sådan åtgärd anfört, att bifall till framställningens förra del skulle innebära en rubbning i indelningsverket, och föranleda olägenheter ej mindre för den derigenom på en alltför obeständig fot försatte soldaten, än äfven för rotehållarne, hvilkas skyldighet att anskaffa och underhålla boningshus å soldattorpet ömsom skulle tillämpas och ömsom eftergifvas, allt efter de hvarandra efterträdande rotesoldaternas olika behof och fordringar, samt att, hvad anginge förbud för befälet att i öfverenskommelser emellan rotehällarne och soldat angående vilkoren för dess antagande sig inblanda, Rikets Ständer tillförene, med anledning af gjord motion derom, hos Kongl.
Maj t anhållit om rättelse i berörda afseende, men att Kongl. Maj:t ansett denna anhållan icke böra föranleda till någon Kongl.
Maj:ts åtgärd, enär enligt Krigs-kollegii uppgift, några klagomål i omförmälda syfte hvarken vid generalmönstringar eller eljest försports, och det för öfrigt berodde på rust- och rotehållare att i laga ordning öfverklaga missbruk, der de möjligen kunde ega rum.
Af enahanda skäl tillstyrker Utskottet nu att berörda framställningar ej måtte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
' Stockholm den 13 Februari 1866. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1866.
Samman* Stats- samt Allm.
Besa.- och fikon-Utskottets Betänkande Aå 3. 1 N:o 3.
Atik. till Exp.-Utsk. den 28 Febr. 1866, kl. 12 midd.
Betänkande, i anledning af väckta motioner, angående förändring i sättet för båtsmansroteringens och bätsmanshållets utgörande, lindring deruti, med mera, äfvensom utarbetande af förslag till ny fördelning af städernas båtsmanshåll.
I dessa ämnen hafva motioner blifvit inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln, Vällofliga Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet väckta samt dels till Statsoch dels till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterade, nemligen: af Erik Johan Rudberg från Calmar län (N:o 104), som föreslagit, att Staten måtte öfvertaga båtsmanstruppens uppsättning och underhåll samt rotehållarne befrias derifrån mot erläggande af vakans-afgift, emedan, om Staten sjelf besörjde flottans bemanning, mera passande och dugligt sjöfolk skulle erhållas, än som nu vore förhållandet, då rotehållarne sjelfve anskaffade båtsmän, dertill mången gång antages personer, som, uppfödde vid jordbruket, hvarken hade vana vid sjön eller fallenhet för sjömansyrket, utan egnade sig åt detsamma endast af ekonomiska skäl; hvarjemte Erik Johan Rudberg påyrkat, att rotehållarne måtte befrias från bekostande af båtsmännens kappsäckar och småpersedlar samt statsmedel dertill anvisas; och har med motionären instämt Carl Johan Svensén från Calmar län; af Petter Andersson, Per Andersson, Andreas Eskilsson och Nils Svensson från Blekinge län (N:o 91), hvilka, jemte erinran derom, att Rikets Ständer vid sistlidna riksdag, med anledning af då väckta motioner, hos Kongl. Maj:t hemställt, att Kongl. Maj:t måtte taga i öfvervägande, om icke någon del af båtsmanshållet kunde hållas vakant, och de derför inflytande medel användas dels Bih. till. R.
4 Sami. 2 Afd. 2 Höft. 1 2 Sammans.
Stats- samt Allm. Resv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande J/S 3. till förhyrande af matroser för sjötjensten, dels till ökad öfning för flottans öfriga manskap, äfven andragit, att båtsmanshållet i Blekinge vore mera betungande än i öfriga delar af riket, o.ch att fattigvårdsafgifterna i provinsen vuxit, i förhållande till folkmängden, till högre belopp, än inom de flesta andra orter i landet ; hvarföre motionärerne föreslagit, att af de indelade båtsmännen uti Blekinge åtminstone en tredjedel, eller 500, tills vidare måtte indragas och ersättning derför af rusthållarne lemnäs medelst vakans-afgifter, som kunde bestämmas efter någon billig och lämplig grund, till exempel att utgå för hvarje båtsmanshåll med sju tunnor eller fyratiofyra kubikfot spanmål, hälften råg och hälften korn, efter medeltalet af nästföregående tio årens markegång i länet; att de rusthållare, hvilka inom viss förelagd tid anmälde sig dertill, skulle få, när ledighet yppades, erlägga vakans-afgiften, i stället för att hålla båtsmän; att, derest flere anmälde sig, än som en sådan fördel kunde beviljas, rusthållarne inom de socknar, der färre vakanser, jemförelsevis med båtsmännens antal uppkomma, finge företräde; samt att sedermera företrädet till vakans-afgifts erläggande måtte afgöras genom lottning eller annan af Kongl. Maj:t bestämd grund; och har med motionärerne sig förenat Nils Pettersson från Calmar län; af denne sistnämnde (N:o 217), som, med åberopande af de framställningar, hvilka vid sistlidna riksdag blifvit gjorda, angående det betungande uti båtsmanshållét inom Södra
Möre härad samt de skäl för öfrigt, som blifvit uti nästföregående motion af Per Andersson med flere andragna, föreslagit, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta och hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att båtsmansstyrkan inom nämnda härad måtte nedsättas till ett antal, någorlunda motsvarande hvad andra provinser uppställde i nummerstyrka af båtsmän på hemmantalet, emot det att skälig vakans-afgift erlades, efter afdrag för öfverrotering, samt att vakans-afgiften uteslutande användes dels till förhyrning af matroser för sjöförsvaret och dels till skälig aflöning åt båtsmän för så kallad handräcknings- eller öfvertjenstgöring i fredstid, och att, då en komité skulle tillsättas för undersökning af båtsmanshållet i Blekinge, densammas åtgärder äfven måtte komma att omfatta Södra Möre härad; af Carl Ifvarsson från Hallands län (N:o 258), med hvilken sig förenat Anders Gudmundsson och B. C.
Börjesson från samma län, att, enär Kongl.
Maj:ts till Rikets nu församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, gåfve vid handen, att en vidtomfattande omorganisation af både landt- och sjöförsvarsväsendet vore förestående, samt att en minskning i personalen vid detta sednare lämpligen kunde ega rum, samt det måste vara med Statens väl och bästa destomera förenligt, att besparingar iakt tages der sådana utan olägenhet kunde ske, som derigenom bereddes utvägar för utgifters bestridande i mera magtpåliggande hänseenden, hvilket ändamål kunde Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande J/s 3. 3 åtminstone i någon mån vinnas, om någi’a af de till flottans station i Carlskrona hörande, derifrån mera aflägse varande båtsmanskompanier ställdes på vakans så länge och intill dess deras återuppsättande kunde blifva af behofvet påkalladt, — Rikets Ständer måtte besluta samt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att
Hallands två båtsmankompanier måtte tills vidare indragas emot det att rotehållarne erlade en skälig vakans-afgift; af Ludvig Norrhy från Gotands län (N:o 236), med hvilken Peter Larsson från samma län instämt, att Rikets Ständer måtte besluta att de inom Gotland för närvarande indelta tvänne båtsmanskompanier indragas, emot det att rotehållarne derstädes till Staten årligen erlägga en vakans-afgift, motsvarande det skäliga belopp i ett för allt, hvartill underhållet af nämnda tvänne kompanier uppginge samt fördelas på samtlige roteringskyldige i den mån, en sådan afgift på en hvar kunde sig belöpa; till stöd för hvilket förslag blifvit anfördt, att Gotland, i och för försvarsväsendet finge vidkännas stora uppoffringar i anseende till den allmänna värnepligt, som folket derstädes ifrån det 18:de till och med det 50:de året vore underkastadt, samt att båtsmansroteringen vore en inrättning, som, enligt hvad numera erkändes, icke uppfyllde det dermed åsyftade ändamål, eller beredandet för flottan af dertill tjenligt manskap; af Herr F. Du Rietz, som föreslagit, att de så kallade frälse roterings-båtsmans-nummer, placerade på indelnings-kompanierna, måtte hädanefter, i mån af afgång, få under fredstid förblifva vakanta, mot erläggande af vakansafgift till Kronan, såvida rotehållarne sådant önskade; men att, i händelse af krig, rotehållarne borde vara förpligtade att inom lämplig kort tid de sålunda vakanta blefne numren rekrytera; samt af Herr G. C. Witt, att, enär genom Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 21 September 1839 dels den grund blifvit fastställd, att städernas samfälda båtsmanshåll skulle fördelas på deras innehafvande jord, på hus och tomter samt på borgerlig rörelse efter bevillningsgrund, dels bestämdt, att på städerna sjelfva skulle bero att vid hvarje riksdag hos Rikets Ständer göra anhållan om den förändring i en sådan reglering, hvartill städernas stigande eller sjunkande välstånd eller andra omständigheter kunde föranleda, och den nuvarande fördelningen af städernas båtsmanshåll- vore särdeles ojemn, hvarå det förhållande vore ett exempel, att Stockholm nu måste underhålla 437 båtsmän, då deremot Göteborg endast bekostade 80% sådane, samt grunden för bestämmandet af fördelningen numera, sedan inkomsten på borgerlig rörelse ej mera vore skild från annan inkomst vid bevillningens påförande, Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Maj:t täcktes låta utarbeta och vid nästföljande riksdag framlägga förslag till ny fördelning af städernas båtsmanshåll.
4 Sammans. Stats.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande 3.
Med anledning af dessa till Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet öfverlemnade motioner, får Utskottet nu sitt utlåtande afgifva.
i Dervid anser Utskottet sig först böra fästa uppmärksamheten vid följande förhållanden, nemligen: att vid sistlidna riksdag Bikets Ständer, enär en förändrad organisation af sjöförsvaret i dess helhet var under pröfning, och vid sådant förhållande det ej vore lämpligt att till Kongl. Maj:t inkomma med särskildt förslag till närmare bestämmelser i fråga om förändring i utgörandet af båtsmanshållet, hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder taga i öfvervägande, huruvida icke, utan skada för sjöförsvaret, någon del af båtsmanshållet kunde hållas vakant samt de derför inflytande medlen användas dels till förhyrande af matroser för sjötjensten, dels till ökad öfning för flottans öfriga manskap, samt att Kongl. Majit i sådant fall ville till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition i ämnet; att Kongl. Majit vid innevarande riksdag uti sin nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof gifvit Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Majit till alla delar gillat ett af Chefen för Sjöförsvars-departementet afgifvet underdånigt betänkande, uti hvilket blifvit föreslaget, bland annat, att en ombildning af flottan skulle ega rum, och densamma delas uti tvänne särskilda afdelningar, med benämningarne: Kongl.
Flottan och Kongl. Skärgårdsartilleriet; att en fördelning af båtsmanshållet skulle ega rum emellan flottan och skärgårdsartilleriet; så att en del af båtsmanskompanierna skulle anvisas till den förra och en del till det sednare, samt att vissa kompanier skulle, såvidt Rikets Ständer dertill gåfve sitt begifvande, på en tid af tjugofem år öfverflyttas till landtförsvaret, men att med bestämmandet af hvilka båtsmanskompanier borde tilldelas det ena eller det andra af dessa vapen skulle anstå intill dess frågan derom, efter föregången öfverläggning med Chefen för Landtförsvars-departementet, rörande det väckta förslaget om en del af båtsmanskompaniernas öfverlåtande till arméen, kunde, jemte denna, fullständigt beredd, Kongl.
Majits nådiga pröfning underställas; att, enligt berörda föi’slag, till flottan borde anvisas, bland andra, tredje, fjerde, femte och sjette kompanierna i Blekinge samt första, andra och tredje kompanierna i Södra Möre härad samt första och andra kompanierna på Öland; att till skärgårdsartilleriet skulle indelas, jemte andra, första och andra kompanierna i Blekinge, samt att till landtförsvaret borde öfverflyttas, bland andra, första och andra Gotlands samt Norra och Södra Hallands kompanier.
Ehuru Utskottet, hvad båtsmanshållet angår, fortfarande är af samma tanke, som vid sednaste riksdag, finner Utskottet dock, att en indragning eller förändring i båtsmansstyrkan nu skulle rubba grunderna till den nya organisation af sjöförsvaret, som Kongl. Majit, på sätt nämndt är, för
Sin del gillat, men hvilken Rikets Ständer ännu icke varit i tillfälle att pröfva; och anser sig Utskottet derföre böra tillstyrka: Sammans.
Stats.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande Jts 3. 5 att de väckta förslagen, att Staten öfvertoge båtsmanshållets uppsättning emot vakans-afgift, eller att någon del af båtsmanshållet och deraf den så kallade och af endast 27 nummer i Blekinge samt 15 i Södra Möre härad bestående frälseroteringen, måtte hållas vakant, emot en afgift, som borde användas till förhyrande af matroser och andra för flottan erforderliga utgifter; samt att de i Halland och å Gotland varande båtsmanskompanier måtte indragas och de båtsmansskyldige i stället erlägga vakansafgift, ej för närvarande må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Hvad derefter angår förslaget att båtsmanshållet i Blekinge och Södra Möre härad af Calmar län måtte till nummerstyrkan nedsättas; så får Utskottet upplysa, att detta båtsmanshåll är grundadt på indelta räntor, mot befrielse från erläggande hvaraf de båtsinansskyldige hålla tillsammans 2,301 rusthållsnummer, hvaraf 1 500 äro förlagda i Blekinge och 801 i Södra Möre härad, utaf hvilka sednare dock 9 nummer äro ständigt vakanta; att, hvad båtsmanshållet inom Blekinge angår, Kongl. Maj:t i sin nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof vid innevarande riksdag gifvit tillkänna, att Kongl. Maj:t beslutat, att en af sakkunnige personer sammansatt komité skall tillsättas, för att undersöka, huruvida de till Kongl.
Maj:t framburna klagomål deröfver, att provinsen vore alltför strängt roterad med båtsmän egde grund, och i sådant fall till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning aflemna förslag till lämplig lindring deruti.
Hvad åter båtsmansindelningen i Södra Möre härad beträffar, så är densamma, tillkommen genom kontrakt af den 27 April 1685, enligt hvad Utskottet inhemtat, icke på långt när så betungande som den uti Blekinge.
Å förra stället uppgår jordeboks- och hemmantalsräntan, hvilken från båtsmanshållet icke ingår till Statsverket, utan tillfaller de rustande, omkring 170
R:dr för hvarje rusthåll, då den deremot i Blekinge endast utgör omkring 15 R:dr.
Kostnaden fölen båtsmans underhåll och beklädnad inom Södra Möre härad bestiger sig, enligt markegångstaxorna för åren 1856 och 1857, till blott 99 R:dr 73 öre, men deremot i Blekinge till 114 R:dr 74 öre, så att, med iakttagande af rustningens olika fördelning på hemmantalet, kostnaden för båtsmansindelningen å helt hemman utgjorde i Södra Möre härad 153 R:dr 43 öre, men deremot i Blekinge 187 R:dr 61 öre.
På grund af dessa förhållanden tillstyrker Utskottet, att ifrågavarande förslag icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
I afseende å förslaget att rotehållarne måtte befrias från bekostande af båtsmännens kappsäckar och småpersedlar samt statsmedel dertill anvisas, får Utskottet endast erinra, att, sedan Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag an - 6 Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande J\S 3. hållit om vidtagande af nödiga åtgärder, hvarigenom rust- och rotehållare vid båtsmanshållet kunde på enahanda grunder, som uti Kongl. Förordningen om båtsmansbeklädnaden den 22 December 1848 finnas antagna, befrias från skyldigheten att anskaffa och underhålla båtsmännens kappsäckar och så kallade småpersedlar, Kongl.
Maj :t efter det förslag i ämnet blifvit af en för ändamålet nedsatt komité utarbetadt, till Rikets Ständer aflemnat nådig framställning i frågan, samt, för verkställande af samma förslag, äskat ett särskildt dertill erforderligt anslag.
Till följd häraf torde omförmälda förslag icke påkalla annan åtgärd, än den, hvartill Kongl. Maj:ts berörda nådiga framställning må föranleda.
Slutligen och beträffande ofvannämnda motion om utarbetande och framläggande af ett förslag till ny fördelning af städernas båtsmanshåll; så har Utskottet inhemtat, att genom Kongl.
Brefvet den 21 September 1839 en reglering af detta båtsmanshåll blifvit, efter vederbörandes hörande, verkställd, dervid, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers förut fattade beslut, på städerna sjelfve komme att bero att vid hvarje riksdag hos Rikets Ständer göra anhållan om den förändring i denna reglering, hvartill städernas stigande eller sjunkande välstånd eller andra omständigheter kunde föranleda; och som efter nämnda tid en icke obetydlig förändring i afseende å flera städers välstånd egt rum, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta och till nästinstundande riksdag framlägga ett på nuvarande förhållanden bygdt förslag till förnyad fördelning af städernas båtsmanshåll.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande Jtä 4. 7 N:o 4.
Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Febr. 1866, kl. 12 midd.
Betänkande, i anledning af väckt motion, om utredning och ett närmare bestämmande af den rustning sskyldig het, som må åligga mjöl- och sågqvarnar, hvilka, i förening med jordegendom, en sådan skyldighet utgjort, men blifvit derifrån befriade.
Uti en hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion (N:o 109), har Jöns Andersson från Malmöhus län anfört, att, sedan genom Kongl.
Kungörelsen den 30
December 1863 det blifvit förklaradt, att räntan å mjöl- och sågqvarnar skulle från och med år 1864 upphöra, samt att således i de fall, då sådan ränta vore anslagen till indelningshafvare, desse skulle erhålla en motsvarande ersättning af statsmedel, så hade i provinsen Skåne, der qvarnar, gemensamt med jordegendom, blifvit indeldta till utgörande af rustningsskyldighet, i proportion efter de särskilda lägenheternas grundräntor, tvistigheter uppstått emellan egarne till den berustade jorden och de på rustningsstammen indelade qvarnlägenheterna, i ty, att jordegarne vägrade att fullgöra någon vidsträcktare rustningsskyldighet än den, hvartill de före qvarnräntornas upphäfvande varit förbundne, och att qvarnegarne undandrogo sig allt utgörande af någon rustningsskyldighet, från hvilken de förmenat sig vara befriade, sedan de qvarnarne förut åliggande grundräntor upphört-, att ett sådant förhållande icke skulle medföra någon olägenhet, derest grundräntorna motsvarade de i och för rustningen utgående natura-prestationerna, men att kostnaden för eller värdet af dessa vida öfverstege grundräntorna, till ådagaläggande hvaraf motionären åberopat ett af vederbörande upprättadt instrument öfver fördelningen af räntan emellan Bjersjömöllas åkerjord och Odala V \ 8 Sammans.