Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den förminskning, allmogens (ärlijordar Jidit genom sjukdomar efter de våla somrarne vid slutet af förra och början af della qvinqvennium, har sedermera blifvit någorlunda ersatt genom ny afvel.
Getter finnas ännu i bergs- och skogstraklerne inom de mest nordliga och mest sydliga delarne af Länet; men för öfrigt äro dessa kreatur afskaf1’ade, såsom skadedjur i den män jordbruket vunnit förkofran.
Gåsafveln är icke obetydlig på södra Dahlsland och å slätlbyggden af Westergöthland, utan lernnar årligen öfverskott till afsalu.
Att boskapsafvel tilltagit öfver hufvud, om icke fullkomligen i bredd med jordbruket, åtminstone betydligt, visar sig af alla förhållanden och är äfven naturligt, då dessa näringar hafva på hvarannan en beständig växelverkan, så att den enas förkofran gifvet' medel vid handen till den andras.
Om och huruvida bränvinsbränningen bidrager
Lill boskapsafvelns utvidgande kan vara svårt att afgöra; likväl synes gifvet, att den icke är ett nödvändigt vilkor för boskapsskötselns bestånd och att krealursracerne snarare försämras än förbättras genom njutningen af drank, ehuru det är oneklig!, att denne i knappa foderår eller på orter, som hafva ringa hö tillgång, lernnar betydligt understöd åt ladugården; dock gör den ulan tvifvel mesta nyttan vid svinkreaturs uppfödande.
Boskapsskötselns afkastning i Länet torde nu mera fullt svara emot beliofvet för det hela, fastän allmogen uti de magra, mycket befolkade trakterne söderut årligen inköpa både hästar och hornboskap från andra Län, ty genom försäljning från Dahlsland anses förhållandet jemnadt; och i öfrigt förer allmogen ett sparsamt lefnadssätt öfverallt, för att kunna sälja något af 15 lefvande kreatur samt öst, smör och andra victualie!’, derå priserne under de sistförflutna åren varit någorlunda fördelaktiga för säljaren.
Saltpetertill verk ning, sorn kan anses vara ett bihang till ladugårdsskötsel!!, har icke någonsin haft särdeles framgång i detta Län, ehuru skogstillgången kanske skulle medgifva dess allmännare ulöfvande på en del orter.
Under åren 1837 med 1841 har icke någon salpeterlada blifvit inom Länet afverkad. c~) Skogar, bestående hufvudsakligen af tall och gran, finnas ännu till stor vidd och betydenhet inom Länet, särdeles på Dahlsland samt i Wedens, Bollebyggds och Kinds härader af Westergöthland, hvarest skogen längst i söder till någon mindre del består af bok.
Skogarne äro nu mera nästan öfver allt enskild tillhörighet och begagnas dels i samfällighet, dels storskiftade och äfven på några ställen enskiftade; varande de socknar ganska få, som icke hafva skogsandelar till hemmanen, de fleste om ej alla på ettdera af nämnda säLl, härvid oafsedt jernbruken under hvilka större skogstrakter vanligen iimehafvas, merendels med egande rätt.
Af de före detta kronan förbehållne fyra kronoparker och fjorton krono-allmänningar, hafva t vänne af de förra och delar af den tredje, samt tolf af de senare blifvit tid efter annan, på grund af de allmänna förfoganden, Kongl. Majrl med Rikets Ständer i ämnet vidtagit, kronan afhände och till härader, socknar eller vissa hemman öfverlåtna, med eller utan skatt, antingen till samfällt bruk och nyttjande eller lill fördelning emellan hemmanen.
Deremot äro kronoparken Hunne- och Halleberg helt och hållet samt kronoparken Edsmären till någon del bibehållne under kronans egande rätt och ställde under förvaltning af Eders Kongl.
Maj:ls Befallningshafvande härstädes för reglering och begagnande efter nyare skogshusliå 11 ningssättet, hvilket ock redan blifvit infördl samt, hvad Hunne- och Halleberg beträffar, under flera års tid tillämpad!, hvarvid de Iraktevis ordnade årshyggena lemnat följande brutto afkastning genom försålda skogseffekter: 1837 och 1838 4,912 R:dr 1838 och 1839 års vinter ..... 2,845 — 16 1839 och 1840 års vinter . . , . . 3,421 R:dr 1840 ocli 1841 års d:o 5,109 — 1841 och 1842 års d:o 5,622 — Anspråken på enskild egande rätt till de hegge ännu odisponerade kro no-allmänningarne, Kuldeskog och Weden, hafva blifvit slutligen ogillade genom Högsta Domstolens domar af den 21 December 1840 och 20 Juli 1842, hvarefter särskildt föreskrifne åtgärder äro vidlagne för reglering af dessa allmänningar, hvilka förmodligen framdeles, äfvensom en odisponerad, inom Bjerke härad belägen, del af förra allmänningen Risveden, komma att med vissa vilkor öfverlåtas åt de menigheter, som af ålder fått begagna dem till skogsfångst och mulbete.
I allmänhet är hushållningen med enskildas skogar hvarken sparsam eller annars val vårdad. —-
Skogsrödjning sker sällan och än mindre återplantering efter fälld skog, i synnerhet uti skogstrakter, som inneliafvas af allmogen; och torde mycken svårighet möta innan sådan elier annan tjenlig hushållning kan varda införd äfven å de ailmänningsskogar, som för slikt ändamål blifvit i senare tid öfverlemnade åt vissa interessenter tili gemensam vård för gemensamt behof.
Man bör dock väl hoppas, att det förbättrade hushållningssältet å Kronans behåilne parker skall efter hand, i förening med tilltagande efterfrågan och dyrhet på skogseffekter, fästa enskilde skogsegares, äfven biand allmogen, uppmärksamhet på fördelen och nödvändigheten af en omsorgsfuilare hushållning med skogen och sättet att den införa.
— Sedan Eders Kongl. Majrt genom Nådigt Bref af den 23 Februari 1842 täckts särskildt anbefalla Dess Befallningshafvande, att sjelf eller genom Hushållnings-Sällskapet söka befrämja en bättre hushållning med enskildes skogar, hafva väl åtskilliga förberedande åtgärder med afseende härpå blifvit vidtagne; men dessa tillhöra en senare tid, än denna underdåniga berättelse omfattar, oell redogörelsen för deras utveckling och verkan måste således uppskjutas tili nästafgifvande femårsberättelse.
Alt under de förhållanden, sorn här ofvan blifvit anmärkta, skogarne äfven under nu ifrågavarande qvinqvennium varit i aftagande, kan nästan eJ 17 ej belviflas, enär detta factum dessutom synes antydt af andra omständigheter.
I allmänhet äro de likväl ännu fullt tiilräcklige för Länets hellof och kunna från några orter fortfarande lemna tillgång på skogselfekter till hetydligt afsalu, så framt ett bättre skogshushållningssält skulle vinna inträde och af enskilde skogsegare med förtroende omfattas, hvilket dock cj torde kunna ske hvarken lätt eller snart i ett Län, der skogarne hufvudsakli gen tillhöra allmogen.
Ett nyttigt skogshesparingsämne, nemligen bränntorf, är att tillgå på mångå trakter inom Länet; men hittills begagnas detta endast till någon liten del på Södra
Dahlsland samt något mera i vissa härader af Westergöthland, hvilka orter, såsom delvis utgörande slättland, redan antingen lida skogshrist eiler måste afhemta deras behof af ved och virke från aflägsna ställen.
I byggnadssättet hafva förändringar, som verkat till skogshesparing, icke blifvit i allmänhet vidtagne, utan har tvertom allmogens tilltagande håg att hygga högre och rymligare boningshus, som på vissa orter bestå af tvänne våningar, snarare bidragit att öka skogsåtgången, äfvensom den måste hafva blifvit ökad i och för årligen tillkomna nya bostäder.
Nästan aila hus på landsbygden och de flesta i städerne byggas för öfrigt ännu vanligen af träd; dock har en början blifvit gjord med andra byggnadsämnens användande, nemligen slen, brändt och obrändt tegel samt kalkbruk, i Borås och synnerligast i Wenersborg, hvilket byggnadssätt vunnit efterföljd på ett eller annat ställe å landet och torde ytterligare sprida sig derstädes, sedan det blifvit medgifvet, att soldattorp och äfven byggnader å mililiag-bosläilen få af slika skogsbesparande malerialier uppföras.
Större och rikhaltiga jernmalmsgrufvor finnas icke inom Elfsborgs Län; men på Dahlsland fortfara Billingsforss Bruksegare att för masugnen derstädes begagna malmfyndighelerne i kringliggande orter, hvilka dock icke äro Ijeniiga för tackjernsblåsning utan tillsatts af annan bättre malm.
— Vid denna, den enda masugn i Länet, har blifvit tillverkadt:
Femar s-ber iiltelse frän Elfsborgs Län. 3 18 Tackjern.
År 1837 , . , . . 771 Skepp. — — 1838 1,698 — — — 1839 ..... 1,350 — — — 1840 2,282 — 700 skepp. 1841 2,604 — 390 — Af till Bergsrörelsen hörande handteringar äro stångjerns- och maimfaktur-smiden samt stålbränning hufvudsakligen de, som jemnt och med alfvar bedrifvas, hvilket sker vid tolf stycken Bruk med 24 stängjernshamrar och åtta till en del samma Bruk med 8 ämnesbamrar samt vid eli af bruken i 2 stålugnar.
Efter de underrättelser, som möjligen stått att erhålla, kan tillverkningsvärdet vid samtliga dessa Verk, inberäknädt rudimaterien, antagas, på grunder som bifogade kalkyl närmare utvisar, till omkring 280,000 B:ar per medium årligen.
Tillverkningsvärdet kan ej med visshet här beräknas; men kalkylationsvis efter 150
R:dr skeppundet uppkommer för det hela, råkopparen inberäknad, 27,300 R:dr.
Till Bergsrörelsen kan för öfrigt räknas: ett Tälgstensbrott uti Wedbo härad, hvarest till afsalu förfärdigas grafstenar, milstolpar och vägvisare samt grytor och andre käril; flera skifferbrott inom ISordalils härad, dervid takskiffer tillverkas jemväl till afsalu utom orten.
Qvarnstensbrott inom Nordahls och Gäseneds härader, derifrån orternes allmoge upphugger qvarnstenar för husbehof och jemväl lill afyttring åt andra orter; kalkugnar, deraf inom Wäne härad vid foten af Hunne- och Halleberg finnas ellofva stycken med rik tillgång på kalksten, och hvilka vanligen för året tillverka och afsätta minst 1000 tunnor kalk hvardera, hvarförutan åtskilliga mindre kalkstensbrott finnas på andra spridda ställen inom Länet och begagnas till kalkbränning för egarnes eller grannars husbehof.
Värdet af tillverkningarne vid samtliga de öfriga verken kan icke ens approximativ med någon säkerhet beräknas.
19 e) Fabriker, Bruk, Verk och öfrige Näringar på landet, hvilka icke höra lill Bergsrörelsen. tagverk och Sågar.
Större inrättningar för virkessågning, elier egentliga sågverk finnas i synnerhet på Dahlsland och vid Götha eif, hvaraf de vid Upperud och Trollhättan äro och de vid Lilla Edet, som nyligen blifvit genom vådeld ödelagde, varit i särdeles fullkomligt skick.
För öfrigt saknar icke någon del af Länet mindre salu- och lego-sågar; så att sågarnes antal i del liela, aila husbeliofssågar oberäknade, uppgår lill 202, som driivits med öfver 300 arbetare och vid hvilka 55 å 60,000 tolfter plankor, bräder och bakar årligen lörsågats.
Värdet af denna tillverkning kan i medeltal antagas till ungefärligen 150,000 R:dr om året.
Sågverken på Dahlsland äro grundade på stockfångst från egne skogstrakter eiler från skogarne i öfre delen af landet; men de vid Götha eif belägna sågverk, alla grundade på köpetimmer, förses dermed från andra orter och egentligen från Wermland.
De med beräkning på orternes behof eiler på afsättning inrikes anlagde mindre salu- och lego-sågarnc hafva åter bedrifvits med mera jemnhet i rörelsen.
Det på förstnämnda ställe belägna är forsed t med dockbyggnad vid kanalen.
Begge skepps varfven sysslosälta under vår- och sommarmånaderne tillhopa 40 å 50 arbetare; varande Varfsegarnes inkomster dervid uppgifne till 6 å 7,000
Af sådana finnas inom Länet 27 stycken, dervid omkring 100 arbetare blifvit sysslosatte under vanliga arbetstiden; och utgjorde till— verkningarnes sammanräknade värde under detta qvinqvennium 15 å 16,000 R:dr om året.
Tre sådana finnas, hvilka varit i gång med tillhopa 12 arbetare och hafva tillverkat papper för omkring 5,000
Glasbruket vid Limmared i Kinds härad har hållits i jemn gång med omkring 30 arbetare, och tillverkningen af glasvaror derstädes utgjort i värde ungefärligen 20,000 R:dr om året. 20 Lerliärils- och Kakelugns-Fabriker.
Tre sådane med 6 a 7 arbetare hafva tillverkat varor för 7 a 800 R:dr om äret.
Mekaniska Bomulls-Spinnerier finnas vid Kullen och Nääs i Wedtle härad samt Sjuntorp i Flundre härad, pä hvilka ställen 320 ä 330 personer, mest barn, till arbete begagnas.
Hela tillverkningsvärdet vid dessa Irenne verk, af hvilka det vid Nääs är betydligast, kan uppskattas till 250 ä 280,(M)0 R:dr årligen, rudimatericn inberäknad.
Dessutom har tillståndsbref blifvit utfärdadt för anläggande af Mekaniskt Bomullsspinneri vid Öijebroqvarn å Trollhättan; men detta har ännu icke kommit i gång.
Mekaniskt Konstväfveri, med tillhörande dressningsmachiner, blekeri och appreterverk, vid Rydboholm i Marks härad, hvarvid 100, 120 och senast 130 arbetare varit sysslosalte.
Denna dyrbara inrättning har från och med år 1836 varit i verksamhet med årlig tillökning i väfstolars samt öfrige nödiga machiners antal, såsom följd hvaraf välnadslillverkningen alven blifvit årligen ökad.
Sådant oaktadt kan. fabriken icke uppfylla alla varu-reqvisitioner; hvadan egarne låtit uppföra nya byggnader för fabriksrörelsens utvidgande.
Tillverkningarne, som under detta qvinqvennium bestått af kambrick, shirting och kypert, hafva uppgått dels i början till 4 å 500,000 och dels sedermera till 6 å 700,000 alnar årligen, med ungefärligt tillverkningsvärde af 100, 120, 140 till 170,000 R:dr hvarje år.
Klädes-Fabrik vid Nääs vid Wedtle härad, anlaggd med tillämpning af nyare tiders förbättringar, har detta qvinqvennium kommit i gång och tillverkat kläden för omkring 32,000 R:dr årligen.
Färgerier finnas, jemte fabriksanläggningarne, vid Kullen, Nääs och Sjuntorp samt dessutom vid Ljungsarp och Sexdrega i Kinds härad, äfvensom på några andra ställen, fastän der af mindre betydenhet.
Blekerier för blekning på Engelskt sätt äro äfven särskildt inrättade samt drifvas viel Kullen och Nääs.
Valkar och Vadmalsslampar.
Garfverier finnas på Landsbygden 13 stycken, hvaraf ett för läder - 21 beredning på Engelska sältet,.
— Öfrige mindre garfveriet* och skinnberednings-anstalter äro att räkna bland allmogens binäringar.
Kat t stensst ani pen vid Trollhättan har under senare åren icke drifvils, utan är numera alldeles nedlagd.
Cement-Verli för beredande af murbruk till arbete under vattnet, med flere, har nyligen blifvit anlagdt vid Vargön i Wäne härad.
Potlashe-Calcinerings-Verk.
Sex sådana i Kinds härad tillverka årligen 5 å 600 skeppund pottaska, hvilken finner god afsättning.
Vid Oljeslageriet å Säteriet Strömsberg i Tossbo härad har tillverkats olja för 1'7 å 1800 R:dr årligen.
Om Mjöl qvarnarnes antal och stenpäron dervid upplyser statistiska tabellen.
De invid Götha eif belägne och en del andra qvarnar, som hafva oafbruten vattentillgång alla årstider, äro i synnerhet indrägtiga; och mjölqvarnarnes afkastning i det hela måste så mycket heldre vara i stigande och ganska betydlig, som sädeskonsumtionen årligen ökats i bredd med en tilltagande befolkning; men att approximatift bestämma qvarnafkaslningens totalbelopp later sig ej göra med grund af tillgänglige upplysningar i ämnet. f) Binäringar.
Fiske tili husbehof gagnas i alla delar af Länet, hvarest sjöar och vattendrag lemna tillfälle dertill.
Mera betydligt och äfven till afsalu idkas fisket i Wenern och Götha eif, der äfven lax fångas.
Biskötseln idkas mer eller mindre i nästan alla delar af Länet, förnämligast söderut, dock icke heller utan framgång på Dahlsland.
Partier af vax kunna således årligen försäljas utom Länet tili Stockholm och Götheborg.
Tjärn och Bäckbränning bedrifves i smått pä några ställen å Dahlsland och annorstädes, hvarest tjäruvirke efter nedfälld skog finnes; dock sådant endast till husbehof och afsalu åt grannar. 22 Kolning för jernbriiken, der sådana finnas, och i öfrigt för afsalu i städerne utgör en för allmogen vigtig binäring, synnerligen på öfra Dahlsland.
Körslor för jernbruk^- och sågverksrörelsernes behof, samt forsling af köpmannagods emellan Götheborg och uppstäderne i vestra delen af riket kunna anses såsom binäring för invånarne i vissa trakter af Länet.
Likaså flottning af timmer, sågslockar och virke för dem, som bebo stränderne af sjön Stora Lee och dermed förenade vattendrag samt af Wenern och Götha Elf. Tillverkningen för hand af ylle-, linne- och bomullsväfnader antingen af hemspunnet eller inköpt garn är inom södra delen af Länet, förnämligast Marks, Kinds och Åhs härader, en högst vigtig näringsgren, deraf den talrika befolkningen uti dessa merendels sterila trakter i ganska hufvudsaklig mån hemtar medel för uppehälle och bestånd.
Det liliverkningsbelopp härifrån, som årligen utom
Länet afsättes genom gårdfarihandel uppgår lili emellan 1| och 2 millioner alnar af alla slag, förutan band, strumpor, tröjor, vantar, täcken och ryor; och den afsättning utaf sålunda tillverkade ylle-, linne- och bomullsväfnader, som särskildt eger rum genom resehandlande från Borås och Ulricehamn samt genom personer i dessa städer eller på landsbyggden, hvilka dermed drifva handel i parti på andra inlänske städer och orter samt på Norrige, är än mera betydlig, uppgående vanligen tili dubbelt eller emellan 3 och 4 millioner alnar, oberäknad! hvad på begge dessa sätt föryttras af i Halland tillverkade väfnadsartiklar.
Efter approximatif beräkning kan förläggares och tillverkares vinst af ifrågavarande väfnadsindustri uti Länet anses utgöra i medeltal 400,000 ä 450,000 R:dr om året; och förtjenar härvid anmärkas, att, oaktadt tillverkningsbeloppet vid Rydboholms konstväfverifabrik årligen blifvit ökadt, synes sådant under nu ifrågavarande qvinqvennium icke hafva menligt inverkat på husväfnadsslöjden, hvilken tvertom finnes hafva samtidigt varit i tilltagande jemte afsällningen på tiliverkningarne, och delta i synnerhet sedan 1838.
För öfrigt tillverkas husväfnader af ull, lin och bomull inom alla delar af Länet, oberäknad! den södra, något deraf äfven till försäljning åt slädernes invånare, men i allmänhet för eget husbehof; och synes bandighet i väfnadsyrket alltmer utbreda sig.
Läderberedning, oafsedt den som sker vid anlaggda ordentliga garfve - 23 lier, ulgör på några orter inom Länet en allmogens binäring.
Trädarbeten, bestående af laggkäril, trädskor, trädtallrickar, såll, askar, korgar, väfskedar och mera dylikt förfärdigas af allmogen på åtskilliga orter inom Kinds, Wedens och Boliebyggds härader i synnerhet och föras till afsalu jemväl utom Länet; dock kan förtjensten af denna binäring i det liela icke vara särdeles betydlig.
Lie- och skärsmide samt tillverkning af linhäcklor, kardor, skrubbor, nålar, hakringar och mera sådant småkräm drifves såsom bihandtering af allmogen i några trakter af Kinds härad, bade för Länets behof och till afyttring utom Länet.
Timmermans- och murarehandtverket utöfvas såsom binäring af allmogen i Alde och Bjerke härader samt delar af Kullings och Wäne härader, äfvensom timmerm anslia ndt verke t uti ett par socknar på Dahlsland närmast \\ crinländska gränsen.
För detta ändamål ske årligen tidtals utvandringar till mer och mindre aflägsna orter utom Länet, derifrån besparade arbetslöner återbringas till eli ej obetydligt belopp hvarje år.
Dessutom finnas i Wedens härad flera hemmansbrukare, sorn äro så kunnige mur- och byggmästare, alt de entreprenera oin kyrkors samt andra större byggnaders uppförande och inredande.
Elf, till så vidt den har till föremål jern- och träd v arors transporterande från Wermland och Dahlsland med flera orter till Götheborg samt återtransport af stapelstadsvaror, hunnar någon biförtjenst äfven ät den allmoge, som bebor sjö- och elfstränderne; och i öfrigt förser Wädtle, Ahle och Flundre härader staden Götheborg årligen med något sjöfolk, deraf en inkomst, fastän ringa, således jemväl torde tillskyndas hemorten genom sjöfolkets besparade månadshyror.
Till så vidt frågan härom rörer landsbyggden, drifves i allmänhet handel med spannemål, bränvin, kreatur och andra ladugards-a Ister samt skogseffekter med mera af landets produktion och tillverkning, som afsätles i angränsande släder och på marknader inom eiler utom Länet och fran Dahlsland äfven tili Norrige merendels af producenterne eller tiilverkarne sjelf ve; likväl kan denne genom Kongl. Kungörelsen den 31 Augusti 1815 24 för landtmannen tillätne handel eller försäljning icke komma i beräkning såsom särskild näringsgren, hvilket den till sin natur ej heller är.
Men dessutom finnas inom de Heste orter på landet, der läge och andra omständigheter gynna slik handel i stort, en eller liera personer, sorn sig härmed befatta och älven derföre taxeras till bevillning, utan att de till handelns utöfvande sökt eller erhållit tillståndsbref, hvilket de ej heller torde behöfva, så länge deras handelsrörelse inskränker sig inom de genom ofvanåberopade Kongl, författning utstakade gränsor; dock är troligt att dessa gränser stundom öfv ersk ridas, när en orts aflägsenhet från stad och deraf uppkommande hellof för ortens invånare att söka förse sig med köpmannavaror från andra håll, gifva anledning till smyghandels etablerande.
Inom Flundre härad äro annars vid Lilia Edet tvänne konLingenthandlande bosatte, på grund af särskilda tillståndsbref.
Den så kallade gårdfarihandel)!, till utöfvande hvaraf allmogen i sju härader af Westergöthland af ålder haft rättighet, utgör ännu, oaktadt rörelsens synbara aflagande under de begge sista qvinqvennierna, en verklig och för distriktet ganska vigtig binäring.
— För närvarande begagnas samma rättighet nästan endast af Kinds, Redvägs och Åhs häraders hemmansbrukande allmoge, sorn till ett antal af något öfver 400 personer tvänne gånger om året, på bestämda tider, utvandra till alla delar af Riket och till Norrige, för att afyttra gårdfarihandels-distriktets betydliga slöjdetillverkningar, hufvudsakligen beslående i väfnader af alla inhemska slag.
Utöfningen af ifrågavarande handelsfrihet, sorn ej saknar likartade exempel inom andra Län, fastän der ej grundade på särskilda privilegier, är, i anseende lill de sju häradernes svaga och inskränkta samt för folkstockens underhållande otillräckliga jordbruk, ett nödvändigt vilkor för allmogens bestånd och derjemte ett verksamt medel till det välstånd, som ofta visar sig både inom de orter, hvilkas invånare begagna gårdfarihandelsrältigheten, och ibland de orters invånare, som nu mera lemna denna rättighet obegagnad, sysselsättande sig hemma med tillverkning af väfnader och förfärdigande af andra föremål för gårdfari handeln; och gäller detta senare i synnerhet om det stora och folkrika Marks härad, hvarest hufvuddelen af väfnaderne tillverkas med mycken flit oell en skicklighet, som förtjenar all uppmuntran.
Gårdfarihandel i och för sig sjelf, fastän underkastad äfventyr och förluster, inbringar visserligen ännu, oberäknadi den vinst förläggare och tillverkare åtnjuta, en ungefärlig inkomst af 60 ä 70,000 R:dr om året.
Handl - 25 Tfandlverherier pä landet.
Enligt för sista året af delta qvinqvennium eller 1841 till Kongl.
Gonunerce-Collegium ingången .berättelse, funnos samma år på landsbygden 480 skräddare, skomakare, snickare, smeder, murare och glasmästare; hvarförutan 40 personer der arbetade på egen hand i andra handtverksyrken; och begagnades af alia dessa tillhopa 331 lärlingar.
Undantagande för de betydligare binäringarne inom södra delen af Länet, nemligen husväfnadssiöjden och gårdfarihandel^ har det icke varit möjligt att med någon sannolikhet utröna den ungefärliga inkomst, alla öfriga kunnat årligen lemna, emedan uppgifter härom i allmänhet saknas och svårligen slå att erhålla.
Binäringarhes förhållande jemförelsevis emot förra qvinqvennium låter icke heller bestämma sig vidare, än hvad beträffar
Väfnads-industrien, som synbart tilltagit, och gårdfarihandel!), som sedan 1834, då den genom de af cholera-sjukdomen uppkomna hinder betydligt inskränktes, forblifvit nästan oförändrad eller snarare varit i aftagande; hvaremot partihandeln med väliiadsartiklar i ännu större mån ökats.