Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 31 Häft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. att beslutas, jemväl måtte upptagas en bana emellan Borås, eller någon annan plats i den skogrikare delen af Elfsborgs län, och Warberg samt att erforderlige medel måtte anvisas för denna jernbana, rörande hvilken undersökning vore verkställd, förslag upprättadt samt Utlåtande år 1852 afgifvet af Grefve A. E. von Rosen, och hvars anläggning, vid sammanträde inför Konungens Befallningshafvande i Halmstad den 7 September 1858, blifvit af länets tillstädeskomne innevånare enhälligt förordad. 7() Från Landskrona till stationen Eslöf vid södra stambanan.
Förslag härom hafva blifvit väckte, inom Borgare-Ståndet af Landskrona stads ombud Herr J. ' Ö Ödmansson, som, med förmälan att anläggningen af nämnde bana, i längd utgörande 3 mil och beräknad till en kostnad af 1,500,000 R:dr Rimt, vore öfvertagen af ett aktiebolag, som redan tecknat aktier för en tredjedel af kostnadssumman eller 500,000 R:dr, anfört att, under de sistförflutne åren, handel och industri uti Landskrona betydligt tilltagit, tullintraderna derstädes under flera år uppgått i medeltal till 400,000
R:dr, och den årliga exporten af spanmål utgjort 70 till 100,000 tunnor.
Stadens af naturen danade förträffliga hamn, med ett djup af 30 till 34 fot, vore under vintertiden merendels öppen för sjöfarten, hvarigenom kommunikation med utlandet äfven under denna årstid vore betryggad.
Den landsbygd, som banan hufvudsakligen komme att genomskära, vore en af de bördigaste inom provinsen
Skåne och den folkrikaste i vårt land, enär densamma räknade 9,180 personer på qvadratmilen.
Då det ifrågavarande företaget således skulle blifva gagnelig;t icke allenast för Landskrona stad och orten deromkring, utan äfven för landet i allmänhet, har motionären hemställt att Rikets Ständer måtte för anläggning af omförmälda bana, bevilja ett lån å -f- af den beräknade kostnaden, på de vilkor och med de förbindelser, under hvilka lika beskaffade lån beviljades andra kommuner, samt att
Statens rörliga materiel måtte få begagnas för trafikens bedrifvande på denna bana.
— Inom Bonde-Ståndet har Riksdags-fullmägtigen Nils Olsson från Malmöhus län hemställt O O O att för nämnde företags utförande måtte beviljas ett lån å en million R:dr, mot billiga ränte- och amorteringsvilkor. i) Frän Helsingborg till södra stambanan.
Rörande denna jern vägsförbindelse hafva motioner blifvit väckte, dels inom Borgare-ståndet af representanten för Helsingborgs stad Herr J. K. L.
Eneman, som föreslagit att Rikets Ständer till det bolag, hvilket komme att bildas för anläggande af en sammanbindningsbana emellan staden Helsingborg och södra stambanan i den mest ändamålsen O O liga riktning, måtte, under de vilkor, hvilka för lån af Staten till andra jernvägsföretag blifvit bestämda, bevilja ett låneunderstöd, motsvarande f af det belopp, hvartill kostnaden för denna jernväg, enligt kostnadsförslag, komme att uppgå; — dels inom Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägtigen Sven Rosenberg från Christianstads län, att Rikets Ständer för en bana i sträckning från Helsingborg till södra stambanan måtte bevilja, såsom anslag j, och såsom lån, mot Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160.
11 föreslcrifven årlig ränta och säkerhet i blifvande hananläggningen, ’ af blifvande kostnadssumman, mot det att bolaget anskaffade återstående tredjedelen; eller ock, i fall detta ej kunde ske, att Staten måtte ikläda sig räntegaranti, lika med hvad som blifvit föreslaget för Stockholm—-Upsala-banan, bolaget i sådan händelse förbehållet att med något utländskt hus kontrahera om arbetet; — varande, enligt hvad motionerna innehålla, aktieteckning för bildande af bolag påbegynt och förberedande undersökningar företagna, men planritningar och kostnadsförslag ännu ej fullbordade eller aflemnade. kj Från Christianstad till södra stambanan.
För åstadkommande af en bibana, med enkelt spår och samma spårvidd som Statens södra stambana, från Christianstad och till sistnämnde bana norr om Finjasjön, alternativt till Läreda eller Sjörröd, och således, efter den riktning som för södra stambanan numera blifvit bestämd, till Läreda, utgörande i längd 2 mil 21,000 fot och, med in beräkning af erforderlig rörelsemateriel, uppgående till en kostnad af 1,738,000 R:dr R:mt, har, under förutsättning att, för trafikens besörjande, Statens rörelsemateriel komme att användas emot åtnjutande af viss andel utaf blifvande bruttoinkomster, hvarigenom anläggningskostnaden minskades till 1,500,000 R:dr, blifvit föreslaget, inom Borgare-ståndet af Herr A. F. Ericson, att Rikets Ständer åt ett bolag, som bildat sig för företagets utförande, måtte anvisa ett anslag, motsvarande j af sagde kostnad, eller 500,000 R:dr, samt ett lån å samma belopp, eller likaledes 500,000 R:dr, emot den billiga ränta och amortering, som för andra dylika företag blifvit bestämde; eller ock att, på sätt en af Herr Stiernsvärd, R. H., hos Ridderskapet och Adeln väckt, motion* innehåller, ett lån måtte bolaget beviljas å 1,200,000 R:dr, emot så låg ränta och amortering, som lämpligt syntes, samt i beggedera fallen, under vilkor att öfrige kostnader skulle af bolaget bestridas.
För den händelse att intet af berörde 2:ne förslag skall vinna afseende och framgång, har, uti ett inom Preste-Ståndet afgifvet anförande, Kyrkoherden Ternström gjort framställning om den ifrågaställa jernvägsanläggningens öfverlåtande åt ett engelskt bolag, hvars hufvudmän vore engelske ingeniörerne J. N.
Milner, W. P. Gäle och J.
Smith, under de vilkor desse, enligt infordradt och aflemnadf anbud sig betingat, nemligen mot en af Svenska Staten på en tid af 50 år garanterad årlig inkomst af banan, motsvarande 5 procent ränta å ett kapital af 130,000 P. St. eller omkring 2,340,000 R:dr R‘.mt, hvartill anlätrgminsrskostnaden bemälde ingeniörer ansetts skola oo o o uppgå; hvaremot, enligt samme motionärs förslag, derest Staten garanterade bolaget sagde årliga inkomst, staden Christianstad och orten deromkring skulle å sin sida lemna Staten en kontragaranti för halfva räntebeloppet, på de grunder som kunde antagas, så att Staten egentligen iklädde sig ansvarighet för blott 2 ^ procent af den uppgifna kapitalsumman.
Hufvudpunkterna i det förslag till öfvertagande af jernbane-anläggningen emellan Christianstad och södra stambanan, som, efter anmodan, blifvit af Herrar Milner, Gäle och Smith till Interims-direk - 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. tionen för samma jernvägs-anläggning aflemnadt, vore, enligt ett motionären tillställdt utdrag af direktionens protokoll, följande: Art. 1.
Den föreslagna bibanan börjar å den punkt vid södra stambanan, der, i trakten af Finja sjö, nästa station norr om Sösdala, stationen kommer att inrättas och slutar sydvest om Långebro vid Christianstad.
Arbetet utföres till bana med enkelt spår, af lika dimensioner som på stambanan, med nödiga utvidgningar vid stationerna och bangårdarna.
Entreprenörerna bekosta och anskaffa allt, som erfordras för en fullständig anläggning af banan, med hvad dertill hörer, såsom bryggor, täckta diken (culverts), sidodiken med stängsel, grindar, stationsbyggnader och vakthus.
Art, 4.
Entreprenörerna anskaffa och bekosta en elektrisk telegraf med nödiga apparater för jernvägens behof vid alla de särskilda stationerna.
Entreprenörerna bekosta och anskaffa lokomotiver och trafikvag nar samt all nödig rörelse-materiel till ifrågavarande bibana. Art. 6.
Entreprenörerna förbehålla sig och garanteras eganderätten till bibanan under en tid af 50 år och draga under denna tid inkomsten deraf. Art. 7. Staten garanterar entreprenörerna en årlig inkomst af banan, motsvarande 5 procent ränta på ett kapital af J2?
130,000, utgörande det be lopp entreprenörerna afse för utförandet af bananläggningen.
Entreprenörerna förbinda sig att under förutnämnda tid af 50 år vidmagthålla banan med allt hvad dertill hörer, samt att aflöna tillräcklig tjenstepersonal, såsom maskinister, uppsyningsman, bokförare etc., som till banans och trafikens ordentliga skötande erfordras, samt utfästa sig att, efter nämnde tids förlopp, utan afgift, till
Staten öfverlemna banan med lokomotiver och rörelsemateriel och allt annat som dertill hörer.
Entreprenörerna förbehålla sig rättighet att, efter gällande lagar, få inköpa nödig jord, som erfordras för bananläggningen och arbetets utförande.
Art. 10.
Entreprenörerna förbehålla sig
x-ättighet att tullfritt till riket få införa all den materiel, som för anläorsrninffen erfordras. 7 o Art. 11.
Banan anlägges i öfverensstämmelse med plan, som underställes Kongl. Maj:ts pröfning.” Beträffande den olika kostnad, som, enligt det ofvan förut angifna, af Ofverste-löjtnanten m. m.
Beijer upprättade, och enligt det engelska bolagets förslag, skulle för bananläggningens utförande erfordras, har motionären anmärkt, att, i betraktande af bolagets förbindelser i artiklarne 1, 3, 4, 5 och 8, utöfver de uti den enligt förra förslaget till l-J million beräknade kostnadssumman inbegripne stipulationer, torde slutsumman, när allt blefve färdigt, icke synnerligen öfverstiga hvad banan skulle kosta, om vid dess anläggande, Ofverste löjtnanten Beijers förslag lades till grund.
Med den äskade statsgarantien förhölle det sig efter motionärens uppfattning, sålunda:
Staten borgade entrepre nörerna för en årlig inkomst af banan, motsvarande 5 procents ränta å Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. 13 130.000 under en tid af 50 år.
Af dessa 5 procent finge antagligen 1 procent beräknas såsom amortering eller kapital-afbetalning och de återstående 4 procent såsom ränta.
Ärliga räntan å 5 procent å 130,000 St. eller 2.340.000 R:dr utgjorde 117,000 R:dr.
Om nu det lyckliga fall inträffade, att banans afkastning stege till mer än 5 procent, hvilket med visshet kunde antagas ske, derest, tillika med den ifrågavarande, en bibana komme till stånd från Helsingborg till Finjasjön, så amorterades förlagskapitalet med öfverskottet, och ju mera kapitalet förminskades, desto lägre blefve räntebeloppet.
Antoges åter att årliga afkastningen stege till 5 procent, så komme någon räntebetalning alldeles icke i fråga.
Såsom otvifvelaktigt visst och säkert kunde i alla händelser antagas, att inkomsten af banan aldrig komme att understiga 3 procent, då Staten hade endast 2 procent att svara för, eller 46,800 R:dr, och rätteligen endast hälften deraf, eller 23,400 R:dr, enär staden Christianstad och orten deromkring genom sin motgaranti vore förpligtad att utgöra den andra hälften, hvadan en årsutgift af 23,400 R:dr vore hvad som i värsta tänkbara fall kunde komma Staten till last.
Vidkommande den föreslagna motgarantien, som af staden och orten borde lemnäs Staten, mötte flera, dock måhända mera skenbara, än verkliga svårigheter, med hänseende till grunderna, å hvilka den borde stödja sig, huru densamma skulle häftas vid fastighet och göras bindande äfven utan afseende å ombyte af egare och andra förhållanden, samt huruledes allt hithörande skulle reglementeras, då lagbestämmelser saknades för ifrågavarande fall.
Till jemförelse, för häfvande af dessa svårigheter, hade motionären föreställt sig återbetalnings-skyldigheten för odlingslån af allmänna medel, jemte de författningar, af den 13 Juni 1845, den 3 November 1848 och den 20 Juli 1855, hvilka bestämde sättet och säkerheten för denna återbetalning.
Enligt dessa författningar skulle, sedan den låneandel, för hvars återgäldande hvarje betalningsskyldigt hemman ansvarade, och den summa som, i följd deraf, till skuldens och den utfästa räntans fulla liqviderande borde för hvarje hemman årligen erläggas, blifvit bestämde, det sammanlagda afbetalnings- och ränte-beloppet, från och med det år, då betalnings-skyldigheten vidtoge, under särskild rubrik, med utsättande af det sista året då betalningen skulle utgå, såsom ett hemmanet, under sålunda bestämdt antal år, åliggande allmänt onus, i Jordeboken antecknas och i debetsedeln för hvarje år upptagas samt af kronobetjeningen uppbäras, i Landtränteriet insättas och särskildt redovisas; och egde Kronan för de årliga afbetalnings- och räntebeloppen lika rätt i det hemman, hvilket lånet blifvit påfördt, som för annan afgäld eller ränta af fast egendom efter 17 Kap. 6 § Handels-balken.
Då ämnet för berörde författningar vore nära beslägtadt med det ifrågavarande, borde med tillämpning deraf på detta sednare kunna föreskrifvas, att sedan för en fastighet räntegaranti blifvit ingången för ett till utförande under bestämda vilkor i behörig ordning stadfästadt arbetsföretag, och beloppet af garantien, i hvad den på fastig - 14 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. heten sig belöpte, tilldess maximum blifvit af fastighetsegaren hos Konungens Befallningshafvande angifven, detta finge i Jordboken antecknas såsom ett fastigheten under garantitiden åliggande onus i den mån, att, hvad som efter behörigt, för hvarje år upprättadt och kontrolleradt, bokslut för året till utbetalning belöpte sig af den räntegaranti, för hvilken fastigheten blifvit antecknad att häfta, skulle af fastighetsegaren utgöras och af fastigheten utgå med förmånsrätt näst efter kronans afgäld, enligt nyss åberopade lagrum i Handels-Balken.
Uppbörden torde kunna ställas sålunda, att, å lämplig god tid, innan kronoutskylderna för året utdebiterades, skulle af en Kommitté, bestående af ett visst antal utaf garanterne valde ledamöter, bolagets för arbetsföretaget böcker, räkenskaper, förda i föreskrifven lämplig ordning, granskas för utrönande om och till hvad del föregående årets behållna inkomst icke lemnat den ränta å anläggningskapitalet, som blifvit bestämd.
Funnes dervid brist, fördelades denna af Kommittéen på samt lige garanterne och utsattes huru mycket af hvarje för året skulle tillskjutas.
Fördelnings-instrumentet inlemnades inom bestämd tid till Konungens Befallningshafvande, som beordrade vederbörande kronobetjening att, efter Jordeboksanteckningarne, bland kronoutskylderna påföra vederbörande fastighetsegare hvad dem tillkomme att gälda, och att beloppen jemte nämnda utskylder indrifva och inleverera till Landtränteriet, der vederbörande bolag skulle få dem uppbära.
Denna utväg för motgarantiens ställande på en fast grund syntes motionären vida lämpligare än t. ex. inteckning, hvilken, äfven om den, hvilket vore tvifvelaktigt, skulle medgifvas, i detta afseende af flera skäl vore olämplig, och skulle dessutom icke medföra framtida ovilkorlig säkerhet, utan förändrade bestämmelser i inteckningsförfattningarne.
Huru berörde motgaranti åter, inom det distrikt, som borde anses intresseradt för företaget, och deraf droge största gagnet, skulle bildas eller tillvägabringas, om detta skulle ske medelst sockenstämmor eller sammanträden inför Konungens Befallningshafvande, kunde, enligt motionärens åsigt, här näppeligen komma i betraktande.
Hvad anginge den andel i garantien, som det ålåge Statskommunen att ingå uti, så, enär förhållandena der vore något olika mot landsbygdens och fastigheterna derstädes icke hade så fixeradt, ovilkorligen fortfarande värde, funnes ingen annan säker norm, hvarefter dess garantidel kunde uppgöras, än att densamma betraktades som en kommunalafgift, i likhet med andra sådana, och utginge af Stadens drätselverk.
Skulle Staten icke åtnöjas med den motgaranti, som på detta sätt och dessa grunder blifvit erbjuden, hade motionären föreställt sig att ingen synnerlig svårighet torde möta för dess tillvägabringande på annat sätt, så att den kunde blifva antaglig.
Rörande behofvet och fördelarna af den föreslagna jernvägsförbindelsen finnes i Kyrkoherden Ternströms motion följande, till ett helt sammanfattade framställning.
Enligt Jernvägs-undersöknings-kommittéens, af motionären anförda och åberopade yttrande skulle nyttan af den ifrågaställa bibanan emellan Christianstad och södra stambanan vara lätt insedd vid betraktande af den bördiga och Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160.
15 folkrika ort, som den genomskure, äfvensom deraf att den satte stambanan i förbindelse med Christianstad, som vore säte för Landshöfding och Hofrätt, samt hvarest ett betydligt militäretablissement. med en del af södra Sverges krigsförråder vore förlagdt; hvarjemte förmedelst grannskapet med Blekinge gagnet af denna bana sträckte sig äfven till nämnde provins.
Då äfven upplyst vore att landsvägen mellan Christianstad och Malmö vore en af de mest befarna i landet, kunde det förutsättas, att persontrafiken på en jernbana, som direkt förenade de båda städerna, borde blifva särdeles liflig och i betydlig mån öka rörelsen och inkomsterna på Statens södra stambana; och då dessutom riktningen af bibanan till Christianstad på ett tillfredsställande sätt öfverensstämde med afsigten att utsträcka verksamheten af Statens stambanor till folkrika och produktiva orter, hade på grund häraf Kommittéen ansett denna bibana vara förtjent att af det allmänna understödjas.
Till dessa af Kommittéen anförda skäl har motionären ansett sig böra tillägga följande, nemligen: att Kongl. Maj:t i Sin nådiga Proposition utmärkt denna bana såsom blifvande af stort gagn för orten; att Staden Christianstad, jemte det, att den vore säte för Landshöfding och Hofrätt, bade ett högre elementarläroverk, som droge många lärjungar till sig och att nämnda stad vore ståndläger för hela Wendes Kongl.
Artilleri-regemente med dess betydliga krigsmateriel och utredning; att staden i sednare tider mycket lidit af eldsvådor och farsoter, men ändock ville för sin del efter yttersta förmåga göra uppoffringar för tillvägabringande af ifrågavarande bana; att den hade en redan betydlig handel, men att denna tillika med hela ortens vidare uppblomstring i ekonomiskt välstånd skulle i märkbar mån ökas genom berörde bana; att öppen och fullt farbar segelled till Åhus genom ett engelskt bolag bereddes och nu vore under arbete, medelst kanalgräfning och Helgeåns io-envallnino-, i J o o o ö följd hvaraf denna vattenkommunikation komme i förbindelse med jernvägen och vore ett vidare befordringsmedel för stadens uppkomst; att en bibana i vester från Helsingborg, anslutande till stambanan vid samma punkt som Christianstadsbanan, starkt vore i fråga och väl förr eller sednare måste komma till stånd, hvarigenom handeln per transito skulle i väsendtlig mån uppbringa dessa båda städer till välmåga och tillskynda Staten och landet oberäkneliga fördelar; att ~ * O Torsebro med sitt krutbruk, sitt kronomagasin och sina många qvarnar, från hvilka sednare hela norra Skåne och en del af Småland försåges med gryn, hvetemjöl m. m., låge i Stadens och den tillämnade banans grannskap; att då för det mellersta Sverige, hvilket dock redan hade en mängd kommunikationer, gjordes så mycket till deras ökande, borde äfven södra Sverige och särskildt Skåne, som ansåges för det rikaste och vore det bördigaste landskap i riket, ses tillgodo i detta afseende; att om ej Rikets Ständer vid innevarande riksdag tone o ° O O denna angelägenhet i öfvervägande, samt på ett eller annat sätt beredde medel till företagets genomförande, skulle staden Christianstad, hvarifrån handel, rörelse och trafik redan börjat att draga sig söderut, nedsjunka tid en obetydlig fläck, 16 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. och detta menligt inverka på hela orten; att, om det ock ansåges för en vinst, att få stambanorna färdigbyggda, så vore det likväl en gifven förlast, att förbise bibanans till Christianstad oumbärlighet, och uppskjuta med densammas utförande, hvilken förlust torde vara större, än den förespeglade vinsten af stambanan ; samt att ändtligen det visat sig, att den något öfver 6 mil långa jernvägen mellan Malmö och Sösdala afkastat mera på lika lång tid,
än den något öfver 17 mil långa jernvägen mellan Göteborg och Töreboda, hvaraf kunde med någorlunda säkerhet slutas, huru mycket betydligare afkastningen skulle blifva om
Christianstad o-enom en bibana sammanbundes med stambanan.
C l) Från Ystad till södra stambanan vid Eslöf.
Med afseende å de bördiga och folkrika trakter denna bana, å en längd af 6-j mil, skulle genomgå, och vioten af förbindelse emellan södra stambanan och Ystad i anseende till den O lätta öfvergången derifrån till Stralsund, hvarifrån jernväg till Berlin vore af Kongl.
Preussiska regeringen beslutad, har, uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion, representanten för Ystads samhälle Herr P. C. Famberg hemställt, att bland de statsjernbanor, som under innevarande riksdag komme att beslutas, måtte upptagas en bana från Ystad, att vid Eslöf sammanstöta med södra stambanan, samt att Rikets Ständer för denna sammanbindningsbana måtte anvisa ett statsanslag, stort 3,250,000 R:dr Runt, eller ock att, på sätt jemväl inom Bonde-Ståndet af vice talmannen Ola Svensson från Malmöhus län blifvit föreslaget, hälften af nämnde summa måtte anslås till utgående under nu instundande statsreglerings-period, på det att arbetet å banan skyndsamt måtte kunna påbörjas; varande af motionärerna uppmärksamheten särskildt fästad å staden Ystads fördelaktiga hamn, som genom derstädes nu pågående muddringsai-bete erhölle ett för större fartyg tillräckligt djup, och der isbeläggning icke egde runi mer än hvart 5:te eller 10:de år, samt hvarifrån följaktligen under alla årstider kunde påräknas den säkraste kommunikationen med kontinenten.
Enligt hvad motionären Herr Lamberg uti ett sedermera till Utskottet aflemnadt anförande tillkännagifvit, och det till Utskottet derjemte aflemnade kostnadsförslaget öfver den ifrågavarande jernvägsanläggningen utvisar, skulle kostnaden för banan uppgå till 4,925,000
R:dr, och således till mera än hvad i Herr Lambergs motion uppgifvits, hvilket motionären, efter erhållen närmare kännedom om förhållandet, ansett sig böra till rättelse meddela.
Under Utskottets pröfning af ofvan anförde framställningar, derigenom
Statens medverkan för åstadkommande af jernvägsanläggningar, såväl genom direkta - Stats-Utskottets Utlåtande lSf-.o 160.
17 rekt a statsanslag sorn genom beviljande af låneunderstöd eller räntegarantier blifvit från så många skilda håll sökt, har
Utskottet i främsta rummet ansett nödigt att med sorgfällighet utröna, om och i hvad mån Statsverkets tillstånd, under den tid nu pågående statsreglering kommer att omfatta, kunde medgifva befrämjandet af, om icke alla, åtminstone något eller några bland de mera framstående utaf dessa, otvifvelaktigt nyttiga och önskvärda, men derjemte kostsamma kommunikations-förbättringar.
Då emellertid en i detta afseende af Utskottet anställd beräkning visat, att Statsverkets behållningar och påräkneliga inkomster under sagde tid medtagas för bestridande af utgifter, som antingen af Rikets Ständer pröfvats eller torde komma att anses oundgängligen och företrädesvis för Statens behof påkallade, och att således af tillgänglige medel icke kan anvisas någon af de anslags- eller lånesummor, som för ofvan omförmälde ändamål blifvit begärde, samt det icke torde finnas rådligt, att, under sådana förhållanden, Staten ikläder sig den ansvarighet för räntegodtgörelse, och dermed förenadt äfventyr af blifvande utbetalningar, som för några af de föreslagna jernvägsföretagen blifvit ifrågasatt, eller lämpligt och välbetänkt att, för medels anskaffande till nya jernvägsanläggningar, någon mera betydande upplåning af Staten verkställes eller understödjes, har Utskottet, utan att ingå i särskild pröfning af den större eller mindre vigt och betydelse de ifrågavarande jernvägsbyggnadsföretagen i förhållande till hvarandra inbördes kunna anses ega. eller af de omständigheter, som möjligen, utom saknaden af erforderliga tillgångar, kunna i afseende å ett eller annat af dessa företag utgöra hinder för statsunderstöds meddelande, funnit sig böra tillstyrka Rikets Ständer: l:o att samtlige ofvanberörde förslag måtte för närvarande få förfalla.
Och anser Utskottet härigenom äfvenledes den här ofvan i mom. litt. c omförmälda framställningen om inlösen af Köping-Hultbolagets jernväg vara af Utskottet besvarad.
Angående jernvägsanläggning från Borås till vestra Stambanan.
Motioner i fråga om låneunderstöd för utförande af nämnde kommunikationsled äro under innevarande riksdag väckte, hos Ridderskapet och Adeln af Bih. till B.
4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 31 Haft. 3 18 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160.
Grefve Sparre, Eric, inom Borgare-Ståndet af Herr C. G. Hydin, samt inom Bonde-Ståndet af Riksdags-fnllmägtigen Johannes Andersson från Elfsborgs län, med hvilken sistnämnde Riksdags-fullmägtige Sven Johansson, Johan Petter Andreasson och J.
Smedberg från samma län instämt.