Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Chefen för Landtförsvarsdepartementet, Statsrådet Grefve Gyldenstolpe, föredrog vidare, efter samfälld beredning med Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Herr Friherre Palmstjerna: 12:o. Äng. sulin Krigs- och Kammar-kollegiernas den 14 November förlidet år afgifna under Staisveikels ‘^n'8a utlåtande öfver en af Chefen för Södermanlands regemente gjord och af Gespanw. -ansl. neral-befälhafvaren uti Andra NI ili lä r— distriktet anmäld underdånig hemställan, bland Söderm'»^annal» derom, att för de Regements-korporaler och Soldater, hvilka ett eller annat gem. o. Korp. år önska att få emottaga sin aflöniogs-spanmål in natura, utgörande för hvarje 886 ^orPora* ® tunnor och för hvarje Soldat 1 tunna, sådan spanmål mätte på kronans år 1855 o. ai bekostnad för året uppköpas och dem tillhandahållas.
.51 år ISofi). ] afseende på denna hemställan hafva Kollegierne i underdånighet förklarat sig finna föga lämpligt att numera, sedan genom Kongl.
Maj:ts nådiga förklarande vederbörande skattskyldige blifvit befriade från uppsägning, leverering och forsling af den kronotionde-spanmål, som hittills blifvit Korporalerne och Soldaterne vid Södermanlands regemente in natura tilldelad, i stället lemna dessa ett nytt slags uppsägningsrätt hos kronan, hvarigenom det skulle komma att bero af hvarje särskild Korporal och Soldat, som något år önskade erhålla spanmål, att få sådan genom kronans försorg anskaffad och sig tillställd.
Beträffande verkställigheten af den ifrågasatta åtgärden, hafva Kollegierne un - Kongl. Maj:ls Nåd.
Vrop. M 31. 23 derdånigst anfört, att beloppet för hela regementet visserligen vore bestämdt, nemligen genom Kongl. Resolutionen den 25 Januari 1685 till en tunna spanmål för hvarje Soldat af regementets nummerstyrka, 1,200 man, samt genom Kongl.
Cirkulär—brefvet den 2 Februari 1855 till fem tunnor för hvarje af regementets 48 Korporaler, hvarifrån likväl, enligt särskilda förordnanden, afginge 2:ne strukna öfvermålskappar, men att, oberäknadt den hvarje år olika inskränkning i detta belopp, som måste uppkomma genom tillfälliga vakanser, det spanmålsbelopp, sorn Statsverket nödgades hålla i beredskap, alltid skulle blifva obestämdt, enär man ej kunde på förhand veta, huru många Korporaler och Soldater hvarje år skulle komma att begagna sig af rättigheten alt utfordra spanmål in natura; hvarförutom den likhet i aflöning, som borde ega rum emellan det tjenande manskapet, såmedelst blefve rubbad, i det att den ene erhölio spanmål och den andre lösen derför i penningar; hvartill slutligen komme, att man för Statsverkets räkning skulle nödgas på flera spridda ställen upphandla och låta forsla små qvantiteter spanmål, hvarvid besväret och kostnaden säkerligen, i jemförelse med sädens värde, icke blefve obetydliga, helst, hvad Korporalerne beträffade, åtgärden icke utan obillighet kunde inskränkas till blott Södermanlands regemente, utan borde utsträckas lill hela indelta arméen, hvarest samtlige
Korporalerne af samma vapen i detta hänseende åtnjuta enahanda vilkor.
På dessa skäl hafva Kollegierne ansett sig böra i underdånighet afstyrka nådigt bifall till Regements-chefens förevarande underdåniga hemställan.
Deremot hafva Kollegierne ansett sig böra fästa Kongl. Maj:ls nådiga uppmärksamhet derpå, att, om Soldaterna vid Södermanlands regemente och Korporalerne vid indelta arméen skulle för sitt ifrågavarande spantnåls-anslag, i likhet med andra räntetagare, uppbära ersättning i penningar efter medel-markegångspriset för tio år, denna ersättning sannolikt sällan eller aldrig komme att slå i motsvarigt förhållande lill spanmålsprisen för året; varande af Kollegierne härvid exempelvis anfördt, hurusom, under sistförflutne år 1855, för Nyköpings län markegångspriset utgjorde å en tunna råg 14 R:dr, å en tunna korn 11 R:dr 16 sk. samt följaktligen å en tunna kronotionde, hälften råg och hälften korn, 12 R:dr 52 sk.
B:kof under det medel-markegångspriset för de sista 10 åren, 1846 lill och med 1855, endast uppgingo till 8 R:dr 41 sk. 7 r:st. för en lunna råg, 7 R:dr 15 sk. 2 r:st, för en turina korn och således till 8 R:dr 4 sk. AV> r:st.
B:ko, såsom medelmarkegångspris, för en tunna kronotionde-spanmål; hvadan en Soldat, sorn erhölio blott sistnämnde summa i lösen för sin spanmål, icke skulle, under förutsättning att årets markegångspris, såsom det borde, uttryckte det gångbara värdet, kunna derför köpa ens en half tunna spanmål af samma slag som kronobonden.
Då det likväl för Soldater med endast 1 tunnas anslag, samt för Korporaler vid indelta Kavalleriet med 5 och vid indelta Infanteriet med 5 tunnor spanmål af Statsverket, vore af yttersta vigt, vida mera än för andra räntetagare, att den lösen, do derför erhölio, ungefärligen motsvarade sädons värde, så att de i utbyta Kongl Majits Nåd.
Prop. M Sl. deremot kunde förskaffa sig antingen spanmå! till samma belopp, som de hittills undfått in natura, eller ock andra förnödenheter, hvilka gemenligen rätta sitt värde efter spnnmålens, hafva Kollegierna ansett sig böra i underdånighet hemställa, huruvida icke Kongl. Majit skulle i nåder finna skäligt, att Soldaterne vid Södermanlands regemente och Korporalerna vid hela indelta arméen berättigades att af Statsverket utbekomma ersättning för deras hittills in natura erhållna spanmåls-anslag efter hvarje års markegångspris, och detta med tillägg af forsellön, emedan, fastän de saknat uppsägningsrätt, spanmålen dock blifvit till dem allemnad och således för deras räkning forslats.
Då emedlertid ett förskott af statsmedel härtill nu och vissa år torde erfordras, hvarför Statsverket likväl under andra år erhölle ersättning, alldenstund, under loppet af tio år, summan af hvarje års markegångspris sammanfaller med summan af medel-markegångsprisen för samma tio år, hvadan det förskott, som Statsverket försträckt något år, då årsmarkegången varit högre än medelpriset, alltid återgäldades när ett motsatt förhållande inträffade, men Kollegierne icke vore i tillfälle att i underdånighet meddela upplysning eller förslag i afseende på beredande af någon tillgång af statsmedel för nu ifrågavarande förskott, hvaraf behofvet kunde antagas under några år framgent komma att fortfara, så länge de äldre årens lägre markegångspris komme att inverka på medelprisens bestämmande, hafva Kollegierne ifrågasatt underdånigt utlåtandes afgifvande i ämnet af Stats-kontoret.
Uti häröfver den 27
December sistlidet år afgifvet underdånigt utlåtande har Stats-kontoret, i betraktande af de olägenheter och kostnader, som för Statsverket skulle uppkomma af medgifvandet till Regements-chefens ofvanberörda underdåniga förslag, rörande uppköp och forsling af spanmål för Korporaler och Soldater, hvilka önska att fortfarande utfå denna sin aflöning in natura, ansett sig icke kunna annat än, lika med Krigs- och Kammar-kollegierne, i underdånighet afstyrka nådigt bifall dertill, hvaremot Stats-kontoret trott den af Kollegierne föreslagna förskotls-ålgärd, lör manskapets jemna uppehälle, icke kunna undvikas, så vida man, vid tillämpning al Kongl.
Kungörelsen den 11 Maj 1855, angående sättet för grundräntors och kronotiondes utgörande, jemväl på den spanmål, som blifvit Korporaler och Soldater vid indelta arméen anvisad, skall söka förekomma, det icke någon, om ock tillfällig, förminskning i desses årsallöning må uppstå.
Utaf ett
Stals-kontorets underdåniga utlåtande bifogad t sammandrag af alla länens för är 1855 satta olika markegångspris å en tunna kronotionde, hälften råg och hälften korn, samt af länens medel-markegångspris för åren 1846 med 1855, inhemtas, att skillnaden förlidet år emellan orternas markegångspris och nämnda års medel-inai kegång utgjorde på det hela i medeltal 3 R:dr 9 sk. 8r% rist. för tunnan kronotionde; hvarjemte Stats-kontoret upplyst, att för Södermanlands regementes 1,200 Soldater, med 1 tunna spanmål hvardera, samt dess 48 Korporaler med 5 tunnor Kongl. Majlis Nåd.
Prop. M 31. tunnor hvardera, utgjorde tunnetalet 1,440, som, efter afdrag af 80 tunnor för tvänne strukna öfverrnålsknppar på tunnan, lemnade en återstod af 1,360 tunnor, för hvilka prisskillnaden, efter nyss anförda medelvärde, med tillägg af forsellönen, utgjorde omkring 4,807 R:dr 10 sk. 8 r:st.
Vidare har Stats-kontoret upplyst, att för hela indelta annéens korporals-lunnor, vid Kavalleriet 333 tunnor och vid Infanteriet , . 5,200 » eller tillsammans 5,533 tunnor med tillägg af knektetunnorna vid Söderman- lands regemente 1,200 » utgörande ett belopp af 6,733 tunnor, men, efter afdrag af öfverloppskapparne . 374 » utgörande en återstod af 6,359 tunnor, prisskillnaden uppginge, efter enahanda medelvärde beräknad, med tillägg af forsellönen, till omkring 22,477 R:dr R:ko. l’å grund häraf har Stats-kontoret antagit såsom sannolikt, att del ifrågaställda förskottet af Statsverket, äfven med något års högre markegångs-skillnad än som Ibrlidet år egde rum, icke skall komma att öfverstiga ett belopp af 30,000 R:dr R:ko.
För den händelse, alt Kongl. Majit skulle i nåder pröfva nödvändigt, ali ett sådant förskott ulgåfves, innan Rikets Ständer blifvit i tillfälle att i ämnet besluta, har Stats-kontoret ansett följande iakttaganden böra ega rum, nemligen: att, i anseende lill de löntagares ställning i samhället, hvilka af en sådan nåd skulle komma i åtnjutande, förmånen borde tilldelas både nuvarande och blifvande ltorporaler vid indelta arméen; att Korporalerncs och Soldaternes spanmåls-ersättning alltid måtte beräknas efter det för den ort, hvarifrån natura-prestatiouen förut utgått, för hvarje år gällande uiarkegångspris, utan afseende på medelprisets högre eller lägre belopp; att, sedan lill regementena ingått lösen, efter medel-markegången, för Korporalernes och Soldaternes spanmål, Regements-skrifvarne skola ingifva uträkning på skillnaden deremellan och ortens uiarkegångspris till Chefs-embetet, hvilket må ega reqvirera beloppet hos Krigs-kollegium, hvarest, vid hvarje års slut, liqvid uppgöres öfver förhållandet i delta afseende inom hela indelta arméen, och hvilken liqvid bör ligga till grund för Stats-kontorets anordning å ersättningen till Krigs-kollegium; att, för tillgodonjutande vid orternas högre årsmarkegångar af prisskillnaderne deremellan och de lägre medel-markegångsprisen, Regements-cheferne vid motsatt förhållande, eller då medelvärdena äro högre än orternes års-rnarkegångspris, skola till Krigs-kollegium inleverera sådane, kronan tillkommande, värdeskillnader, att upptagas och redovisas uti Krigs-kollegii förenämnda liqvid med Stats-kontoret; samt slutligen Uih. lill 11.
SL Prot. 1856 & 1857. 1 Sami. 1 Åfd. 16 lläft. 4 Kongl. filaj:ts Nåd.
Prop. J\r? 51. alt Kongl. Maj:t täcktes vid nästkommande Riksdag i Nåder tillkännagifva Rikets Ständer ifrågavarande oförutsedda utgift till afskrifning eller ersättning, med Nådig framställning derjemte om angelägenheten deraf, att antingen på stat uppföres ett förslags-anslag på 4:de Hufvud-titeln till utgiftens vidare bestridande, eller ock medgifvande lemnäs alt, när dylik prisskillnad förekommer till ersättande, kostnaden derför får af öfverskotten på Statsverkets inkomster direkte anordnas.
Chefen för Landtförsvars-Departemenlet, Stats—rådet Grefve Gyldenstolpe, yttrade i underdånighet följande:
Med afseende å de välgrundade anmärkningar, hvilka blifvit af Kollegierna gjorda emot Regeinents-chefens förslag, i hvad detsamma rörde frågan om uppköp och forsling af span inål för Kronans räkning till de Korporaler och Soldater, som ett eller annat år kunde önska att denna sin aflöning in natura utfå, ansåg Departemenls-Chefen detta förslag böra förfalla.
Beträffande åter Kollegiernas framställning derom, att Soldaterna vid Södermanlands regemente och Korporalerna vid indelta arméen skulle berättigas att för sitt hittills in natura åtnjutna spanmålsanslag utbekomma ersättning efter årligt markegångspris och att Statsverket skulle förskjuta skillnaden de år, under hvilka medelmarkegångsprisel understege det för året gällande, men deremot erhålla öfverskottet, då årliga markogången vore lägre än medelmarkegången; så ansåge Departemenls-Chefen sig väl icke kunna tillstyrka bifall till denna Kollegiernas framställning, enär en sådan åt nämnde Korporaler och Soldater för all framtid lemnad rättighet skulle medföra ett undantag från de i Kongl. Kungörelsen den 14 Maj 1855 gifna allmänna föreskrifter, angående sättet för grundräntors och kronotiondes utgörande; men då, efter Departements-Chefens tanke, högst billigt vore att, hvad angick Korporalerne, desse icke mera än andra löntagare finge genom förändringen vidkännas förminskning i sin ringa årsallöning, fann Departements-Chefen, jemväl i betraktande deraf, alt för år 1855 skillnaden emellan orternas markegångspris och medelmarkegången för åren 1846—1855, enligt hvad af Kollegierna upplyst och anfördt blifvit, uppgioge för alla länen till ett medelbelopp af 3 R:dr 9 sk. 8*, r:st, men uti ett län ända till 4 R:dr 32 sk. 1 r:st för hvarje tunna sådan spanmål, så att en Korporal, som erhölle lösen för sin spanmål endast efter medelmarkegången, skulle, under förutsättning att årets markegångspris, såsom det borde, uttrycker det gångbara värdet, derför icke kunna under nuvarande förhållanden köpa ens ? tunna spanmål af samma slag, som kronotionden, ehuru för Korporaler vid indelta Kavalleriet med 3 tunnor samt vid indelta Infanteriet med 5 tunnor spanmål af statsverket, det vore af yttersta vigt, och vida mera än för andra löntagare, att den lösen, de derför erhöllo, ungefärligen motsvarade sädens Koni/l.
Prop. JK 51. 27 värde, hvarigenom de kunde i utbyte deremot förskatta sig antingen spanmål till samma belopp, som de hittills utfått in natura, eller ock andra förnödenheter, hvilka vanligen rätta sitt värde efter spanmålen, — sig böra i underdånighet tillstyrka, alt Korporalerne vid hela indelta arméen, så vidt de före den 12 April 1853 blifvit antagne eller utnämnd#, må, derest de icke skulle vilja genast underkasta sig att nu och framdeles uppbära sin lönespanmål efter årligt medel-markegångspris, förklaras berättigade att för dem tilldelad lönings-spanmål, som icke vidare in natura uppbäros, af statsverket utbekomma ersättning efter årsmarkegångspriset i den ort, hvarifrån spanmålen hittills utgått, med tillägg af forsellöu derå.
I den händelse Kongl. Maj:t härtill leinnade Nådigt bifall, hemställde Departemenls-Chefen i underdånighet, att, för verkställigheten häraf, Kongl. Maj:t, jemte befallning till Stats-kontoret, att, uppå vederbörlig reqvisition, förskjuta de dertill nödiga medlen, för öfrigt måtte i Nåder förordna: l:o. att dessa Korporalers spanmåls-ersätlning må beräknas efter markegångspriset i den ort, hvarifrån spanmålen hittills in natura utgått, utan afseende på medelprisen; 2:o. alt, sedan till regementena ingått lösen efter medelmarkegången för denna spanmål, vederbörande Regements-skrifvare skola ingifva uträkning på skillnaden deremellan och ortens markegångspris till Chefs-embetena, som, då detta sednare öfverstiger den uppburna spanmålslösen, böra reqvirera skillnadsbeloppet hos Krigs-Kollegium, hvarest vid årets slut liqvid uppgöres öfver förhållandet i detta afseende inom hela indelta arméen, hvilken liqvid bör ligga til! grund för Statskontorets anordning å ersättningen till Krigs-Kollegium; och 3:o. att deremot, örn ortens års-markegångspris understiger den efter inedelmarkegångspriset uppburna lösen, vederbörande Chefs-embeten skola tili Krigs-Kollegium låta inleverera skillnaden, hvarefter Kollegium godtgör statsverket samma belopp uti dess liqvid med Stats-kontoret.
Beträffande härefter den vid Södermanlands regemente till knekten utgående en tunna kronotionde-spanmål, så förekommer väl dervid, att berörda spanmålstunna, enligt 1 686 års Knekte-kontrakt, vore beviljad roten till understöd för knektens underhåll, men då karlen hittills omedelbarligen och utan rotens mellankomst fått densamma in natura uppbära, samt manskapet, vid Södermanlands regemente vid sådant förhållande och enligt hvad här ofvan blifvit utredt, skulle för år 1855 fä vidkännas en för hvar och en af dem betydlig minskning i sin aflöning, i händelse del måste emottaga lösen för spanmålen efter medel-markegångspris, enär rotehållarne icke torde, på grund af nu med manskapet gällande öfverenskommelse^ anse sig förbundne eller kunna förpligtas att lemna detsamma ersättning för hvad genom det nya sättet för spanmålsprisets beräkning skulle förloras, ansåg Departements-Chefen sig böra i underdånighet tillstyrka, att Kongl. Maj:t, till förekommande af den betydliga förlust, som för manskapet skölle uppkomma derigenom, att års - 28 Kongl. Maj:ls Nåd.
Prop. JY§ 51. markegångspriset i Nyköpings län är 4 R:dr 27 sk. 7 r:st högre än medelpriset, täcktes i Nåder anbefalla Stats-kontoret att äfvenledes förskjuta hvad sorn för år 1853 kan erfordras till betäckande af den sålunda belöpande skillnaden i värdet för 1 tunna spantnål efter ortens årsmarkegångspris och de 10 årens medelmarkegång, spanmålstunnan heräknad till det kappe-antal, som hittills för manskapet utgått; af hvilken förmån samtliga manskapet vid Södermanlands regemente borde komma i åtnjutande, samt vid anordningen och utbetalningen af prisskillnaden i öfrigt skulle förfaras på sätt uti 2:dra punkten här ofvanföre angående Korporalernes ersättning finnes föreslaget.
Slutligen tillstyrkte Departements-Chefen i underdånighet, att Nådig Proposition lill Rikets Stander mätte beslutas, deruti, med tillkännagivande af hvad sålunda i delta ärende förekommit samt af de nu vidtagne åtgärderne, till Rikets
Ständer öfverlämnäs att förordna om afskrifning eller ersättning för den utgift, som härigenom och för ifrågavarande så väl Korporaler sorn Soldater kan uppstå för Statsverket under år 1855; hvarjemte Kongl.
Majit torde vilja föreslå Rikets Ständer, att, till betäckande af den under år 1856 och påföljande år möjligen upp kommande prisskillnad för Korporalernes spanmål, antingen på stat uppföra ett derför afpassadt förslags-anslag, eller ock medgifva att för de år, då sådan utgift för staten kan ifrågakomma, densamma får bestridas utaf öfverskotten på Statsverkets inkomster.
Departements-chefen sålunda underdånigst yttrat och tillstyrkt, instämde Statsråden Anjou, Ulner och Fåhraeus samt Deras Excellenser Friherre Stjerneld och Grefve Sparre, hvaremot
Statsrådets öfriga fvra ledamöter förklarade sig i vissa afseenden vara af skiljaktig mening.
Stats-rådet Grefve Mörner yttrade i underdånighet: »Hvad rörer Regements-chefens förslag om uppköp och forsling af spanmål för kronans räkning till de Korporaler och Soldater, som ett eller annat år kunde önska att denna sin aflöning in natura utfå, instämmer jag, för min del, uti den af Departementschefen yttrade mening; men hvad deremot beträffar ej mindre Kollegiernas framställning, att Korporalerna vid indelta arméen samt Soldaterna vid Södermanlands regemente skulle förklaras berättigade att för deras hittills in natura erhållna spanmålsanslag utbekomma ersättning efter årligt markegångspris, och att Stats-kontoret skulle förskjuta skillnaden de år, under hvilka medel-markegångspriset understege det för året gällande, men deremot erhålla öfverskottet, da årliga markegångeo vore lägre, än ock Departemeots-chefens hemställan derom, att nvssberörda rättighet till lösen efter årligt markegångspris endast skulle Kongl. Majlis Nåd.
Prop. JYs 51. 2!) tilläggas de Korporaler af indelta arméen, som blifvit tillsatta före den 12 April 1853 och som ej hade viss ränte- eller tiondespanmål till leverering sig anvisad, sä förekommer härvid, att det salunda föreslagna liqvidations-sätt för den ät förrbemälde personer anslagna lonings-spanmål hvarken öfverensstämmer med den genom Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855 i allmänhet derför fastställda grund, eller kan, enligt min underdäniga tanke, anses härröra från utsträckning till nämnda personer af det för nuvarande Embets- och Tjenstemän gjorda undantags-stadgande, att i vissa fall förändringen i sättet för räntors och tiondes utgörande först med deras afgång från embetet eller tjensten skall träda i verkställighet; och enär någon föreskrift om förrberörda spanmåls liqviderande på nu ifrågasatta särskilda sätt synes mig så mycket mindre erforderlig, som det måste antagas att, under en längre följd af år, summan af medel-markegångsprisen för dessa år skall komma att fullt motsvara summan af de särskilda årens markegångspris för samma tid, och hvad räntetagarne således det ena året kunna få mindre, godtgöres dem genom öfverskott ett annat år, men det föreslagna särskilda liqvidations-sättet deremot kan förutses skola föranleda till årliga, temligen vidlyftiga och besvärliga, men sannolikt merendels endast ringa belopp omfattande vidräkningar, kan jag, för min del, ej biträda någotdera af de med hänseende härtill gjorda förslag.
Då emellertid, till följd af förhållanden, hvilka i öfrigt varit för landet i hög grad gynnsamma, en hittills nästan oerhörd pris-stegring å spanmål sistlidne höst inträffat, och detta åter vållat att det fastställda medelmarkegångsprisot kommit att betydligt understiga det verkligen gällande, samt det måste medgifvas, att Korporalerne vid indelta arméen och Soldaterne vid Södermanlands regemente hiirigenom för tillfället tillskyndats en minskning uti påräknad inkomst, som för dem kan vara ganska kännbar, men för hvars rättsenlighet det svårligen torde kunna förutsättas, att de kunna göra sig nöjaktig reda, kan jag ej förneka billigheten deraf, att för i år någon ersättning för den erhållna ringare inkomsten må dem beredas, och vågar derföre underdånigst hemställa att, så vidt tillgängliga medel finnas på 4:de Hufvud-tileln att för ändamålet använda, godtgörelse för skillnaden emellan medelmarkegångspriset och det för orten gällande års-markegångspris må i Nåder tilläggas Soldaterne vid Södermanlands regemente samt de Korpo - 30 Kongl. Maj:ls Nåd.
Prop. JYs 51. raler vid indelta arméen, som ej haft att den dem i nyssnämnda egenskap tillkommande lönirtgs-spanmål utbekomma in natura, eller efter annan redan förut beslämd grund.»
Uti detta Stats—rådet Grefve Mörners yttrande instämde Stats-råden Wallensteen och Friherre Palmstjerna.
Stats-rådet Gripenstedt yttrade i underdånighet: »Att han, för sin del, icke kunde biträda Kollegiernas framställda åsigt, hvarken i afseende å nödvändigheten eller den rätt förstådda nyttan af att de nu ifrågavarande löntagarne, undantagsvis framför alla andra, allt framgent bibehållas vid den gamla ordningen för spanmålens lösande efter årlig markegång, i stället för den nu antagna efter ett tioårigt medelpris, och afstyrkte fördenskull i underdånighet förslaget att för framtiden fastställa ett dylikt, mot grunderne af den nyss beslutade ränteförenklingen helt och hållet stridande samt med stor vidlyftighet för— knippadt aflöningssätt.
Emellertid ville bemälde Stats-råd icke förneka, att, äfven efter bans omdöme, mycken billighet lage deruti, att, hvad anginge de ornförrnälda Korporalerne af indelta arméen, desse i sin underordnade ställniug finge tillgodonjuta samma rätt, som blifvit åt öfrige embets- och tjenstemän bevarad, eller att, då de varit antagne före det Kongl. Cirkulärets utfärdande den 12 April 1853, och då de sjelfve sådant önska, få för sin tjenstetid uppbära lönespanmålen efter det årliga markegångspriset., med tillägg af vanlig forsellön; helst det icke kunde bestridas att, i annat fall, åtminstone för detta år, de ifrågavarande personerne skulle komma att lida en ej obetydlig förlust, hvartill de förmodligen mindre än andra skulle förmå inse någon giltig grund, äfvensom de svårligen skulle kunna öfvertygas om att de i ökade medelpris framdeles skulle få sin ersättning derför.
Då det likväl härvid förekomme, att vid detta tillfälle icke, såsom eljest vore fallet, när en dylik personel rätt blefve bibehållen, någon viss ränte- eller tiondegifvare kunde förpligtas att fortfarande underkasta sig det gamla aflöningssättet efter årlig markegång, så vore det klart, att, i fall den omförmalda rätten skulle medgifvas, staten dervid måste uppträda såsom medlare, hvilket lämpligast torde kunna ske på det sätt, som af Stats-kontoret blifvit föreslaget.
Enligt ijegeln borde icke heller någon förlust derigenom ådragas staten, emedan under ett visst antal år, så snart detta uppginge till minst tio, summan af de årliga markegångarne måste vara lika med summan af Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. Jtä 31.