Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
463 kräfja, samt att såmedelst öfverflytta berörde besvär å andra personer, under det assignanterne intill assignationernes framkomst till inlösningsorten njura räntevinst på deras fonder, bör det ock, efter Utskottets tanka, vara nödigt, att sådane åtgärder vidtagas, hvarigenom förekommes, att dylike assignationer längre tid förblifva uti allmänna rörelsen i omlopp, hvaraf de flere olägenheter uppstå , dem Utskottet uti sitt förra lletänkande omförmält.
För detta ändamåls vinnande har Utskottet ansett det blifva mäst lämpligt och bidragande, att assignationerne ej få ställas på ringare penningebelopp, hälst det tyckes vara nog tydligt, att hvar och en, som i betalning eller liquid emottager en assignation af mindre penninge-värde, samt dertill oftast är tvungen , genom det betalningsgifvaren icke innehar andre smedel eller de af Staten erkände allmänna Myntrepresentativer, gerna undviker omgången och. besväret att befordra assignationens realisation på inlösningsorten, utan häldre söker att från sig än vidare sätta den i omlopp; och, då Utskottet skolat bestämma den summa, som för en löpande assignations innehåll borde blifva den minsta, har Utskottet af det skäl trott, det den icke borde blifva ringare än 100 R:dr, att, under en sådan numeraire, den uppmärksamhet troligen dervid icke fästas, att en blefven innehafvare deraf finner sin säkerhet fordra att skyndsamt besörja uppvisandet af assignationen hos acceptanten till inlösen, genom hvilket bestämmande Utskottet anser sig icke hafva lagt något skadligt eller vådligt band på närings in - 464 Zidg-Viskoftcts Bettini:anden) dustrien, dä hvarje näringsidkare, för bedrifvandet af sin rörelse, ändock icke kan hafva af* nöden att hälla i beredskap ett betydligare penliingeforlag, hälst lian vid de större förefallande utgifter kan betjena sig af assigneringen, samt han, för de mindre oftare päkornmande t har tillfälle att efter hand äfven med assignationer pä belopp af förenämnde eller större Summa indraga hvad för deras bestridande fordras.
Härigenom förmodar
Utskottet sig hafva till det hnfvudsakligaste besvarat ofvan anförde anmärkningar; Men Utsko.ttet finner sig jemväl ej böra underlåta, att ytterligare andraga, att Utskottet icke kan vara af enahanda mening med Friherre Boye, det löpande assignationer kunna hänföras till fullkomlig enlighet med löpande skulldsedlar, eller att de förre ej äga större offentlighet än de sednare, hälst stadgade Rättegångssattet för utkräfvandet af innehållet utaf én assignation är vida skiljagtigt mot det vid krafvel af en skuldsedels belopp, och förtroendet till en assignation alltid är grundadt på förmodan af utgifvarens ägande behållning hos acceptanten, sorn gör att den med mera lätthet äfven emottages af dem, hvilka icke så noga känna utgifvaren, hvaremot skuldsedelns credit endast beror på en vunnen erfarenhet, att utgifvaren städse är försedd med penningar till dess inlösen, antingen den vid anfordran eller efter bestämd tid är dertill förfallen, hvilken erfarenhet ej äges af andre än dem, sorn närmare känna utgifvarens vilkor; att, så vidt Utskottet har sig kunnigt, förhål - Lag-XJtskottetS Betan/tanden'.
'465 landet ned assignering är å utländske orter helt och hållit olika med det här i Riket dertill antagne sätt t att Utskottet icke tror det lämpligt, att någon viss tid determinera för en utelöpande assignations cirkulerande: att Utskottet icke kati tinna, att det anévar, sorn blifvit föreslagit att utsättas för dén, hvilken Uthändigar assignation på mindre belopp, än den fastställde Summan,' bör anses vara föt strängt, utan förenligt med förbrytelsens beskaffenhet: att aSsignationer, stahle antingen till innehafVaren, eller till Viss man eller ordres, alltid hafva lika följd att vara gällande till erhållande af full
Valuta för de samma af dén, sorn har dem i händér, sedan, hvad de, sednare angår . den, uppå hVilken assignationen är stäld, genom endossement gjort den löpande, men ätt det skulle blifva vådligt att antaga, det alia assignatiöner skulle i likhet med växlar och med enahanda påföljd i som för detn är stadgad; man från man éndosseras, hälst så medelst möjligheten att begagna den förmon med assignatiouers utgifvande; som påstås vara för näringsidkärne nödvändig, än mera skulle försvåras, och i allmänhet Växel-Stadgaris föreskrifter icke äro nog karidé af andre, än detn , sorn med de samma taga befattning; och att åtskillnaden emellan en assignation!, ställd på viss man, och den, som är stäld på innéhafvaren eller på viss man eller dess ordres är tio| tydlig, för att ej fordra utveckling, då den förre, kommen i tredje mäns hand, för honom icke medför annan el - liihang till Riks.St.
Frit. isi] • igig.
T.de Strill. N:r /?.
Co. Lag-Utskottets Betänkanden. ler större rätt, än den, som äges af den person, på hvilken assignationen lydej.
I följd häraf får Utskottet nu slutleligen förklara, det Utskottet, på grund af de anförde anmärkningar, icke finner anledning för sig att uti någon del frångå des förra yttrande, hvartill Utskottet ock finner desto större skäl af det förhållande, att Betänkandet redan af tvänne Biks-Stånd, nemligen af Högvördiga PresteStåndet och Hedervärda Bonde - Ståndet blifvit den 24 sistledne Martii, enligt ankomne Protocolls-Utdrag, bifallit, hvarföre det samma med de nu gjorde tillägg till förnyad pröfning vördsamt öfverlemnas.
Stockholm den 22 April 1818; N:r g8.
Betänkande öfver den hos Välloflige Borgare-Ståndet väckte motion om förändring uti straffet för dem, som utfärda tryckte eller graverade assignationer.
V id det Uag * Utskottets den 2 5:te nästledne Pebruarii afgifne Betänkande i frågan om beloppet, hvarunder enskildte personer icke må vara tillåtit, att utfärda löpande Handskrifne Invismngar eller Assignationer, är vordet uti Vällofl.
Borgare-Ståndet föredragit» har, med anledning af 56 §. uti Riksdags - Ordningen, -Riksdags - Fullmäktigen för Malmö Stad Herr Bag-Utskottets Betänk anderi] Balkman väckt deri motion , att ansvafet för tryckte eller graverade invisningar, eller assignationer af enskildt på annan sådan person måtte, med förändring iaf de nu derom gällande Stadganden, bringas till likhet med det, sorn för utgifvandet af så beskaffade Handskrifne löpande invisningar eller assignationer blifvit föreslagit, på det att desse strafflagar må sig emellan gifvas ett med brottens beskaffenhet meia förenligt förhållande; I anledning hvaraf Vallöf].
Ståndet, jemlikt Utskottet meddelt Pro* toeolls * Utdrag för den 4 i denne månad, till det samma remitterat att, öfver nämnde motion, utlåtande afgifva.
Då, på sådan grund,'
Utskottet till handläggning företagit berörde ämne, har hos Utskottet i öfvervägande kommit, det emellan de företag att slå eller gjuta falskt mynt och att utgifva tryckte eller graverade assignationer eller invisningar på andre enskiite män, innehållande större eller mindre summor, en så märkelig åtskilnad sig företer, att, efter Utskottets tanka, någon jemförelse dem emellan icke skäligen kan äga rum, hälst det förstnämnde eller falskt mynts slående eller gjutande är en i sig sjelf lastbar gerning, som både vid den sammas Utöfning och äfven vid Utspridandet af det falska myntet hålles hemlig, samt innefattar ett försök att kunna på bedrägligt sätt till egen vinning förleda andra, att, såsom verkligt mynt, emottaga sådant, som icke inom sig innesluter det värde prägeln derå utvisar, hvaremot deri, hvilken utfärdar ofvanförmäldte assignationer, öppet framstår vid deras lifgifvande} och, utan att 468 Lag-TJtshotteté Betänk anden. kunna framställa de samina i egenskap af verkligt mynt, icke äger annat medel att förmå andra tili deras emottagaride såsom redbar betalning, än genom det förtroende till sin vederhäftighet, häri förut sig förskaffat, och det ansvar af inlösen han är underkastad.
Enär likväl, oagtadt denna olikhet uti berörde företag, hvaraf, då rättigheten att slå och gjuta mynt i älla Samhällen är högsta Magien ensam upplåten och föfbehållen, det förra har till föremål att, under skydd af den visshet Allmänheten äger öm det af Högsta Magteri utgifne myntets halt efter faststäld myntfot, kunna lönligen verkställa ett bedrägeri, hvars upptäckt genom flere omständigheter försvåras, men det sednare blott störer nödig Samhällsordning och den säkerhet uti allmänna penningerörelsen, som sorgfälligt bör bevaras, enahanda straff och ansvar för utgifvandeé af tryckte och graverade assignationer är vordet genom Kongl.
Kungörelsen den 2 Augusti 1792 och Eörklaringén deröfver af deri 27 Märtii nästledit år stadgadt, som Allmänna Hagen uti 7 Capitlet 1 §.
Missgernings-Balken för falsk myntning utstakar, hvilket uti berörde Lagens rutn bestämmes till förlust af äran, högsta kroppsplikt rich frenne års Fästnings-arbete utom skyldighet till skadans érsättände; Så Synes det vara nog klart, att berörde straff, nödvändigt för att hindra dé vådliga följder, sorn af falsk myntning åstadkommas , icke kan vara lämpligt att användas å förbrytelser mot de uti nyssnämnde Ekonomiska Författningar gifne föreskrifter.
Lag- Utskottets Betänkande.n, 469 Till bibehållande så väl af enhet i Lag* stjftningen sorn ett jemfoiligt förhållande emellan brott och straff, har Utskottet altså funnit nödvändigt att berörde Författningar till tlen del deraf, som utgör straffbestämmelsen, varda ändrade; Och, vid iakttagande af omtörmäldte principe, samt metl afseende dels på den större läglighet utgifvarne af fryckte ejler graverade assignationer kunna äga att, genom deras skenbara utseende af mynt, befordra desammas emottagande, dels på den yåda, sorn deraf ppp* står, att sådane assignationer lättare än de handskrifne kunna efterapas och förändras, tror Utskottet sig äga skäl att föreslå, det den, spm hädanefter betrades att utgifva tryckte eller graverade assignationer eller invisningar, stälde på enskildte personer, skall första gången, jemte skyldighet att gällda innehållet deraf, böta dubbla beloppet och, då han andra resan sig dermed förser, utom enahanda ersättnings - skyldighet samt ytterligare fördubbling af böterne, tillika anses hafva förverkat medborgerligt förtroende pch således hvarken få deltaga uti eljer komtna under omröstning vid val till allmänna förrättningar, som af ett sådant förtroende bero hvaryid haps brott och straff äfven bör i allmänna tidningarne kungöras.
TJtskpttet, spm ansett någon ytterligare gradation i bestraffningen vid förbrytelsens oftarp utpfvande destomindre nödig, spm Utskpttet förmodar, att den, hvilken förlorat medborgerligt fprtroende icke kan blifva i tillfälle att vidare utsprida ifrågavarande rredit-sedlar, får altsa tillstyrka, att, i händelse det således fö - Låg-XJtskottets Eetcinkanden, reslagné antages, allmän Författning derom m| utfärdas till vederbörlig kännedom, och, att der, uti äfven må bestämmas, att, till uppmuntran af förbrytelsernes upptäckande och åtalande, de Stadgade böter blifva angifvarens ensak.
Detta allt tillika med den serskildta mening, en af Utskottets Ledamöter yttrat, varder till Riksens Högloflige Ständers pröfning yord' samt öfverlämnadt.
Stockholm den 24 April 1818* Utdrag af Protocollet} hållit uti Riksens Högloft.
Ständers Lag - Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den s>4 April 18I8, öretogs till pröfning den af Herr Falkman väckte och af Vällofl. Borgare-Ståndet till
Ut-* skottet remitterade fråga, att det, uti hittills gällande Författningar för tryckta graverade in— .visningars utgifvande bestämda straff, måtte ändras och bringas till likhet med det, sorn i Utskottets Betänkande den 2 5Jte nästlidne Februi arii blifvit föreslagit för handskrifne
Assignation ners utgifvande på mindre summa än 100 R:dr, Herr Lagmannen Palmborg förklarade, att han ansåg de ifrågavarande åtgärderpe af alldeles enhanda natur och beskaffenhet samt funne således ej någon anledning att föreslå dubbla bö^ ter för tryckta och graverade
Assignationners utgifvande utan tillstyrkte för sin del att det ansvar för förbrytelse i hägge dessa fall måtte Lag-Utskottets Betänkanden. 4.71 bestämmas, som Utskottet uti des ofvan berörde Betänkande föreslagit.
T ill Lag-Utskottet har Högloll.
Ridderskapet och Adeln genom Protocolls-Utdrag af den 4 i denna Månad återremitterat den af Herr Grefve Johan Henning Gyllenborg väckte fråga om bestämd förklaring angående hvad till PoliceMål bör hänföras, hvaröfver Utskottet den 18 sistledne Martii afgifvit Utlåtande.
Till denna återremiss liar Utskottet funnit, * / det Herr Grefven gifvit anledning genom de anmärkningar, som af honom blifvit gjorde vid omförmälte Betänkande, deruti Herr Grefven förmäler sig så mycket mera anse nödigt, att en bestämd Lag-Förklaring meddeles, hvarigenom utredes hvilka ärender böra komma under benämning af Police-mål, som, sedan genom Kongl. Kungörelsen den 10 Maji 1815 det blifvit Ko* iiungens Befallningshafvande tillåtit att i dylike
Mål afhöra vittnen , och således rättighet blifvit dem lämnad att inträda på Domare-Magtens område, för Personliga säkerheten vöre nö«. digt, att säker kännedom om gränsen emellan besagdeocli andre
Mål allmänt ägdes, hälst i annat fall det skall ankomma på hvarje Konung gens Befallningshafvandes egen efter tillfälliga omständigheter lämpade pröfning, hvad han vill anse såsom ägande egenskap al Police-mål , uti 47* Lag-TJtsiottets Betänkanden. hvilka han kan ingå uti åtgärder till vittnenf kallande och hörande, som enligt allmänna Lagens Stadganden endast tillhöra Domaren , och icke äro Executiva makten medgifna.
På grund häraf får Utskottet nu tillkännagifva.
, att, då hvad Herr Grefven i omförxnälte måtto under namn af Lagförklaring synes åsyfta, oundgäpgligen skulle hänföra till en systematisk omarbetning af alla de Författningar, hvilka till en ‘'el eller till liela deras innehåll angå sådane arén der', gom kunna betrak, tas såsom ordnings eller Police-mål , för att så medelst emeUan desse och andra
Mål, åt hvilka en sådan egenskap ej kan tilläggas, utstaka en i hvarje fall bestämd gräns, Utskottet finnér sig icke kunnjr frångå hvad Utskottet, i afseende på sitt åliggande af en sådan åtgärds vidtagande, uti dess förra Betänkande anfort} hvarjemte Utskqttet, hvad rörer frågan om Kontin? gens Befallningshafvande», efter Herr Grefven» förmenande, icke behörigen bestämda rättighet att afhöra vittnen, anser sig böra anmärka, att Jtonm igen?
-Befallningshafvande, för utöfvandet af denna rättighet , äfvensom för behandling gen af alla hqs dern förekommande arend er, a» ro, lika med J^omare-maktgn, underkastade det ansvar Allmänna Lagen utstakar, om de öfvei? skrida den makt, dem är anförtrodd, deruti rättelse i sådant fall kan i laga ordning sökas; peli tror Utskqttet, hvad angår den af Herr Grefven befarade våda för personliga säkerheten, sig böra tillägga, det Konungens Befallnings, hafvaqdes rätt att förordna om personers häktande icke är beroende af Konungens Befall - Lgg-Ut$lottets Fe.t äril anden. pingshafvandes rättighet att upptaga de till de. j-as pröfning hörande Police-rrsal , utan ar en anstalt, sorn utan afseende derå kari, under det dermed förenade ansvar, af dem verkställas.
Enär i öffigt, enligt Utskottet tillhanda? kornne Protocol ls-Ua 1 rag fian Högvördige PreSte-Ståndet af den .jide samt frän V allod.
Borgare-Ståndet pch Hedervärda Bonde*§tåndet af den yxle i eferina ijlånad, Utskottets iorenärnn? de Betänkande vunnit berna lie Riks-Stånds bifall, hvilket Utskottet således får vördsam ligen anmäla, förmodar Utskottet någon vidare liand-, lappning vid denna fraga, såsom till följe af 69 §. i Riksdags-Ordnirigen redan afgjord, sig icke tillhöra.
N:r 100.
Betänkande öfver gjordt Förslag till förr ändringar uti nu gällande Lego-stad-. ga för Husbönder och Tjensthjon.
Tu, följe af Höglofl.
Ridderskapets och Adelns den 11 sistlidne April till Tag-Utskottet meddelte Remiss af det Memorial Herr Bo Oxehufvud ingifvit, innefattande Anmärkningar, hvilka af honom blifvit gjorde i anledning af Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotts Betänkande, rörande den a£ 474 Lag-TJtskottcis Betänkanden.
Herr Oxehufvud föreslagne granskning och förbättring af Kongl. Lego stadgan för Husbönder och Tjenstehjon den 15 Maji 1805, får Utskottet nu deröfver aflemna Utlåtande.
Hvad således först angar Herr Oxehufvuds väckte Förslag, att ornförmäldte Stadga må af Presterskapet vid förrättandet af de årliga husförhören uppläsas och den uppväxande ungdomen därvid erindras. om den sarnmas noggranna efterlefnad vid tjensters antagande, så anser Utskottet, att, i förening med de viktige och angelägne göromål, som vid berörde husförhör åligga de Prestemän, hvilka dem förrätta, att inhämta de dervid närvarandes insigter uti Christendoms-kunskapen och att deruti meddela undervisning, och att derjemte i Kyrko-Boken anteckna de till Botelaget hörande personer , läglighet svårligen katr tillika blifva att verkställa uppläsandet af Lego-Stadgan och underrätta om dess innehåll ; Men, i sammanhang dermed finnér Utskottet sig böra tillstyrka, att, med ändring af hvad uti 9 Artikeln af Stadgan är förordnadt angående upphörande af det förut anbefallte årliga uppläsande af nämnde Stadga, den samma må hädanefter hvarje år i Martil och September Månader från Predikostolarne offenteligen kungöras.
Att, pä sätt vidare är vordet föreslagit, alla citationer uti Lego-Stadgan, till andra Kongl. Förordningar och Allmänna Lagens rum måtte derifrån uteslutas, äfvensom alla hänvisningar till andra §.
§. af sjelfva Stadgan , finner Utskottet skola hänföra till en fullkomlig omarbetning deraf, hvilken Utskottet tror icke va - Lag~Utsiottets Bettini:anden* ga erforderlig, och hvarvid äfven sist omför* malte hänvisningar ej möjligen lära kunna undvikas.
Härvid har det dock icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, att innehållet af de Författningar och Lagställen , sorn i Legostadgan äro åberopade, icke alIrnänt kunna vara af Tjenstehjonen fullkomligen kände; Och, då Utskottet jemväl anser sig, i anledning så val af Herr Oxehufvuds derom tillika väckte motion, som af innehållet utaf 3 §. i 9 Artikeln af Stadgan, böra anmärka, att det otvifvelaktigt bör vara nyttigt, det bade Husbönder och Tjenstehjon Sirö försedde med tryckte Exemplar af Legostadgan, samt att det kan förmodas, att den upplaga deraf, hvilken, i följd af Förordnandet uti nyssberörde §., blifvit föranstaltad, nu mera är utgången, finner Utskottet sig böra föreslå, det Riksens Höglofl.
Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit i Nåder täcktes låta besörja, det en ny upplaga af Stadgan uti mindre Format må frän tvycket utgå, hvarvid i korta utdrag bifogas de Författningar och Lagrum, till iivilke Stadgan hänyisar, äfvensom att Exemplaren deraf hållas Allmänheten till handa för lindrigaste pris möjligt blifva kan, som derå varder utsatt; Och torde Presterskapet anmodas att erinra samt vid lägliga tillfällen påminna och tillse, det Husbönder och Tjenstehjon inom Församlingar ne äro med så(Jane Exemplar försedde.
Vidkommande åter Herr Oxehufvuds förslag, att den uti 3 §. af 2 Artikeln Husbonde medgifne rättighet, att med måttelig husaga rätta ett tjenstehjon, som felar af lättja, vårdslöshet 4^4 Lcg-TJtsltpUe.ts Betänkande)!. eller ölydnad, eller eljest förer ett oordentlig^ och straffbart lefnadssätt , måtte närmare bestäm? nias, samt att bestraffning genom löne - afdrag på en eller flere månader, matte för slita mål af t jenstehjonen antagas; Så finner Utskottet, dels att någon säker och. vid hvarje särskjldt tillfälle lämplig grund icke kan utstakas, huru? vidt berörde rättighet att aga tjenstehjonet kan få utsträckas, utan anser den behörigen vara begränsad genom stadgandet uti de i åbero pade 36 Cap. 2 §. och 39 Gap. 4 §.
Missgerjiings-Jialken, och dels att lämnadt tillfälle åt Husbonde till afdrag å tjenstehjonets lön fdp fel i tjenstep, hvilket förfarande alltid lomme att bero på en godtycklig pröfning af der; förr re, ofelbart skulle föranleda till ofta obehörige innehållningar vid utgifvandet af tjenstehjonens löne-formåner samt deraf uppkommande tvister och Rättegångar ; likasom ock, i afseende å den af Herr Oxehufvud yrkade andri ng i besagde §., att i stalIpt för det deruti förordnas, att då Husbonde, på de skäl, der omförmälas. yill från sig före rätter flyttningstid skilja tjenstehjon , han å Landet bör anmäla sådant hos Krono-Fpgde eller Länsman, sorn, i händelse så beskaffade fel äro af tjenstehjonet begågne, hvilka dertill böra verka, äger att tillsäga den skyldige att utur tjensfen träda , en sådan anmälan må få ske hos en Nämndeman och denne uti ert tillkallad god mans närvaro kunna i ämnet undersöka oph berörde åtgärd meddela, Utskottet destomindre finner sig böra tillstyrka bifall dertill, som den noggranna urskiljning, hvilken yid ett slikt tillfälle är nödig, om beskaffenhet Lag-Utshottets
Betänkanden. ten öch verkligheten af de fel, som tillvitas tjenstehjönet, samt det ansvar deni sådant ändamål tillkallade person bör vara underkastad, för sine i anledning deraf vidtagande handlingssätt och åtgärder, oundgängeligen fordra en ine* ra vidsträckt kännedom och vana vid sådana förrättningar, än att desamma i allmänhet må tunna Nämndemannen ätiförtrös.
Det tillägg, Herr 0xthufvud ansett nödigt vid 4 §. af nämnde Artikel, ätt för tjenstehjon bör, vid förlust af neime triånaders lön, varå förbudit att af husbonden betinga eller fordra att dageligen undfå bräfivin^ tror Utskottet icke vara behöflig!.
Om ett sådant beting sker af Tjén-téhjonet vid antagande af städsel till års^ ijensten, kan det föreslagne vitet icke äga rum, och det beror dessutom då på husbondens fria val, om han vill till beförde vilkor sig förbinda; Öch, örn åter tjenstehjönet, efter ankomsten i tjensten, skulle härom göra en obehörig påfordran, och, vid husbondens vägrande deraf, dermed icke later sig nöja, är ansvaret för tjenstehjönet uti 12 §. af samma Artikel bestämdt.
Beträffande åter väckte frågan örn straffets skärpande och närmare bestämmande för tjenstehjon vid vårdslöst omgående med eld , anser Utskottet, att i båda de fall, att af berörde förfarande skada timar eller icke, det straff öch det ansvar, hvilka äro sä väl i 24 Cap.
Byggninga - Balken, sorn 9 §. af 3 Artikeln utsatte, höra betrackias vara tillräckelige och nog tyd« ligen utstakade, för att befordra behörig aktsamhet härvid af tjenstebjonen. 4 7 8 Lag-Utskottets
Betänk anderi* ]\fed anförande af de flere olägenheter J hvilka skola uppstå af en på Landet sig inrotad osed s att tjenstehjon redan vid Fåsk-tidert träffa öfverenskommelse!- med andra husbönder om städselS antagande till årstjenst vid nästderefter följande flyttningstid, har Herr Oxehufvud sluteligert förment följande ändringar uti i och 4 §. §. af 6:te Artikeln, samt i följd deraf äfven rättelser uti i, 2 och 3 §. §. af ytde och 7 §. af g:de Artikeln af Lego-Stadgan Vara nödige, att husbonde icke må äga att till de hos honom varande tjenare utgifva städsel till ny årstjenst förr än efter midsommar, samt vid utsatt Lin R:dr vite vara pligtig, att den 10 Augusti utlemna behörige Orlofs-sedlar åt de tjenstehjon, hvilka icke komma att i hans tjenst qvarstadna} att tjenstehjon ej må förr, än efter sistnämnde dag, städsel till annan tjenst antaga, och allt föregångit städslande, såsom olagligt, förekommas, genom derå stadgade böter, hvilka blefvo angifvarens ensak: att det tjenstehjon, som låtit sig före omförinäldte utsatte tid olofligen städsla, borde Vara pligtig att uti sin varande husbondes tjenst påföljande året förblifva, oin denne det åstundar; och att ingen tjenstedräng må före Larsmässo-tid taga lega till krigstjenst , men alltid i sådant fall vara Skyldig att till laga flyttningstid uti tjensten qvarstadna.
Till ingendera af desse föreslagne ändringar anser Utskottet sig äga anledning att meddela, tillstyrkande.