Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Justitia-Råderne: Poppius Grefve Hamilton.
Friherre Knyck.
Noreus Peterson.
Manner stam. X iliförordnade Föredraganden, ExpeditionsSecreteraren Thuring, föredrog i underdånighet: 1:0 Lag-Committéns underdåniga skrifvelse, af den x i denna månad, hvaruti föimäles, att vid tillämpningen af Lagens straff-bestämmelser å Uppbördsmäns förskingring af allmänna medel, flere olägenheter sig visat, som påkalla Lagstiftande magtens synnerliga uppmärksamhet, i thy att uti 45 Cap. 2 §.
Missgernings-Baiken, sorn innelattar dessa straffbestämmelser, Uppbördsmäns ansvar, utom hvad tjenstens mistande angar , är afmätt efter beloppet af de medel han tillgripit och förskingrat, och hans förmåga att gälda, så att det öfriga ansvaret komme att stanna vid endast böter, der han gitter skadan ersätta; att, i brist af tillgång till böter, fängelse vid vatten Äng. upphiifvande af 8 §. i l Cap Uts. B. m. m. 83 och bröd skulle åläggas, och att, der skadan ej kan ersättas, arbete å Fästning eger rum till tidslängd, modiiieradt efter samma residui, och när denna öfverstigit ett visst belopp, dödsstraff inträffa.
Det öfverensstämde ej, efter Coramitténs öfvertygelse, med rätta grunderne för Brottmåls-Lagstiltr,ingen, att låta straffens storlek så hufvudsakligen bero af endast brottens objeetiva beskaffenhet: att tidslängden af Fästnings-ai betet skulle ökas med ett år för hvarje hundrade Daler : att ifrån tio år det stora språnget gjordes till lifsrids-arbete för ett enda öre, sorn öfversköte ett tusende Daler' och att ett öre, utöfver två tusende Daler, medförde dö isstraff.
Lagstiftaren borde vid straffets bestämmande ej endast afse det yttre af en brottslig gerning.
Uppsåtets större eller mindre brottslighet, de driffjädrar, sorn verkat på förbrytarns, och de omständigheter hvarmed brottet varit bel. dsagadt, borde ock dervid komma i öfvervägande.
Likaledes syntes det stötande, att i något fall oförmågan att gälda skadan jemte böter, skulle medföra lifvets förlust.
En tillfällighet af arf, gåfv3 eller annat kunde skänka d?n ene brottslingen medel att betala, och hela hans egenteliga Criminal-ansvar bestode då i mistning af tjenst, då den andra af lyckan mindre gynnade måste tillsätta lifvet.
Visserligen tillädes i dessa fall den yttre förmögenheten en allt för stor inflytelse på frågan om menniskors lif eller död; och Committen trodde, å ena sidan, att, för ifrågavarande brott, böter vore ett alltför ringa, men, a den andra, deremot lifstids-fängelse eller lif - 84 Aug. upphäjvandt af 8 §. i I Cap. XJts. B, rn. m. vets förlust ett allt för svårt straff.
Vidare medförde dessa, genom Kongl.
Brefvet den 24 Martii I8O1 förklarade stadganden, i afdömandet af mål, angående uppburds-brister och den brottsliges bestraffning , en länge och med skäl öfverklagad långsamhet, hvilken ej vore förenlig med straffens ändamål; att ifrån brott afskräcka genom föreställningen, att ansvaret ej kunde på längre obestämd eiler behaglig tid utdragas.
Det mäste nu bero på utredning af Uppbördsmans bo , på indrifvandet af hans fordringar, på tvister om tillgångar som af honom, till straffets aflägsnande, kunna vara diktade, och på de lyckliga omständigheter som under tiden kunna medföra ändring i hans förmögenhets-tillståod , om eller hvad ytterligare ansvar än böter skal! honom drabba.
Under denna långa utrednings-tid kemmer Staten, som blifvit beröfvad sine på bestämde tider påräknade inkomster , att vidkännas en ytterligare förlust genom undeihållet för Uppbördsmannen, som, efter Lag och Författningar, vid första upptäckten af hans tillgrepp, i häkte inmanad, der förblifver intill sakens slut vid Domstol, derest icke döden förut gjort
Domstolens utlåtande om hans ansvar öfverflödigt.
Dessutom vore det i ofvanberörde
Lagrum stadgade straff för förskingring af mottagne medel inskränkt, i afseende på personerne, endast till Kronans eller Städernes egentlige Uppbördsman, och, i afseende på det förskingrade, till Kronans, Stadens eller andra allmänna medel.
Särskildt och i betydlig mån mindre ansvar vore i 8 §•
I Cap. Utsöknings-Balken faststäldt för de tall, Äng. upphö/vande af 8 §. i 1 Cap. IJts. B. m. m. 8S då den som utsökning bjuder eller i verket ställa bör, slår under sig någon del af det som utmätit blifvit, men andre Ämbets-eller Tjenstemän kunde ock i och för deras Ämbeten eller
Tjenster vara pligtige eller berättigade att mottaga och vårda antingen allmänna eller enskilde tillhörige medel.
I afseende härå kunde Committéen ej frångå den öfvertygelse, att ej allenast allmänna medels vård borde hållas i samma helgd hos en hvar Ämbets- eller Tjensteman, som dem i eller för sin Ambetseller Tjenste - befattning emottagit, utan ock enskilde kunna påräkna samma säkerhet och skydd för deras egendom, när den, i följd af Lagarne, måste anförtros åt Ämbets- eller Tjensteman, eller af honora i sådan egenskap varit emottagen; på hvilka skäl Committeen ansett sig böra hos Kongl. Maj;t i underdånighet hemställa , om icke Kongl. Majit skulle i Nåder finna för godt, att föreslå Riksens Ständer, att, med upphäfvande af 8 §. i x Cap. UtsökningsBalken, antaga följande ändringar i öfverskriften af 45 Capitlet Missgernings-Balken och i dess 2 §. Missgernings-Balken. XLV. Cap.
Om den som svikligen drager till sig Kronans ingäld ; så ock om Uppbördsman, eller annan Ämbets- eller Tjensteman, förskingrar medel, sorn han i eller för Ämbete eller Tjenst emottagit. $6 Ang. upphäfvande af 8 §• i i Cap. Uts. B.m m. 2 §•
”Griper någon tili medel , vare sig Kronans, Städers.
Menigheters eller Enskildes, dem han, i eller för Ämbete eller Tjenst, till förvarande, förvaltning eller redovisning mortagit och dem förskingrar, miste Ämbete eller Tjenst; förklares ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas och arbete å fästning i ett till tio år, allt efter som gerningen och värdet af det tillgripna äro; gallde ock det med ränta åter.”
Öfver hvilket underdåniga Lag-förslag Kongl.
Majrt, genom Nådig Remiss af den 12 likaledes i denne månad, infordrat Högsta Domstolens underdåniga utlåtande.
Vid granskning af Lag-Committéns sålunda afgifne förslag undföll icke Högsta
Domstolens uppmärksamhet, att en vidsträckt piöfningsrätt i afseende på straff-bestämmelsen blifvit uti förslaget åt Domaren öfverlemnad} men, utom det Högsta Domstolen i allmänhet ansåg en Brottmåls-Lag, i många fall, böra lemna Domaren tillfälle, att, vid tillämpning af straff, fästa afseende å de olika förhållanden, under hvilka brottet kan hafva blifvit begånget, och således innefatta flere alternativer eller gradationer i bestraffningen, med bestämmande endast af det lindrigaste och det svåraste ansvaret, fann Högsta
Domstolen denna grundsats i synnerhet ega tillämplighet å frågan om ansvar för förskingring af medel, som i och för Ämbete eller Tjenst åro emottagne , heldst de mångfaldiga olikheter i brottets beskaffenhet, tom kunna uppkomma dels af olikartade tjern Äng. upphäfvande af 8 §. i I Cap. Uts. B.
Tn. m. 87 befattningar, dels af olika sätt, för brottets utöfvande, samt dels af det förskingrades större eller mindre belopp, icke borde sakna motsvarande gradationer i straffet; och som Högsta
Domstolen lör öfrigt ansåg Lag-Committéens förslag vara väl grundadt, tillstyrkte Högsta Domstolen, att detsamma måtte af Kongl. Maj:t till Rikets Ständers antagande i Nåder föreslås.
Anmäles i underdånighet.
Ex Protocollo Carl Sutthoff'.
Utdrag af Protocollet öfver Just it iaÄrenden, hållet på Stockholms Slott den IO April 1823 inför Hans Maj-t Konungen i Stats-Rådet.
I närvaro af: Hans Excellence Justitiae-Stats-Ministern m. m.
Herr Grefve Gyllenborg.
Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne, m. m.
Hr Grefve von Engeström, Hans Excellence, Stats-Rådet m. m. Herr Grefve Rosenblad.
Hans Excellence, Stats-Rådet m. m.
Herr Grefve Fleming, 8g Äng. upphilfvandt af 8 §. i I Cap. Uts. B. m. m.
Hans Excel lence, Stats-Rådet m. m.
Hr Grefve Cederström.
Hans Excellence, Stats-Rådet m. tn.
Hr Grefve Skjöldebrand.
Hans Excellence, Hof-Cancelleren m. m.
Herr Grefve af IVetter stedt.
Tillförordnade Justitix-Cancelleren , Revisions Secreteraren Bergenschöld.
Tillförordnade föredraganden, ExpeditionsSecreteraren Thuring anmälte i underdånighet: i9:mo 1-ag-Commitiéns underdåniga Skrifvelse af den i nästlidne Martii, hvaruti Committén på anförde skäl i underdånighet hemställer, om icke Kongl. Maj:t skulle i Nåder finna för godt, att föreslå Riksens Ständer, att med upphäfvande af g §. i Cap, Utsöknings-Balken antaga följande .ändringar i öfverskriften af 45 Cap.
Missgernings-fialken och i dess 2 §. Missgernings-Balken. XLV. Cap.
Om den som svikeligen dräger till sig Kronant ingäld, sd ock om Uppbördsman eller annan Äng. upphörande af 8 §• i 1 Cap. Uts. B. m. m. 89 Ämbets- eller Tjensteman förskingrar medtl, som han i eller för Ämbete eller Tjenst emotiacit. 2. §■ Griper någon till medel, vare sig Kronans, Städers, Menigheters eller Enskildes, dem han i eller för Ämbete eller Tjenst, till förvarande, förvaltning eller redovisning emottagit, och dem förskingrar, miste Ämbete eller Tjenst, förklares ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttj..s, och arbete å fästning i ett tili tio år, allt efter som gerningen och värdet af det till™ gripne äro, gälde ock det med ränta åter.
Öfver hvilket underdåniga Lagförslag Kgl. Maj:t, genom Nådig Remiss af den 12 1 födidne Martii månad, täckts infordra Högsta Domstolens underdåniga utlåtande, hvilket nu blifvit afgifvet, af följande lydelse:
Vid granskning af Lag-Commirtéens sålunda afgifne förslag undföll icke Högsta
Domstolens uppmärksamhet, att en vidsträckt pröfningsrätt, i afseende på straffbestämmelser, blifvit uti förslaget åt Domaren öfverlemnad; men utom det Högsta
Domstolen i allmänhet ansåg en brottmålslag i många fall böra lemna Domaren tillfälle, art, vid tillämpningen af straff, fästa afseende å de olika förhållanden , under hvilka brottet kan hafva blifvit begånget, och således innefatta flere alternativer i bestraffningen, med bestämmande endast af det lindrigaste och det svåraste ansvaret, fann Högste
Domstolen denna grundsats i synnerhet ega tillämpning å frågan om ansvar för för - 90 Äng, upphäfvande af 8 § i I Cap. Uts. B. m m* skildring af medel, som i och för Ämbete eller Tjenst äro emottagne, heldst de mångfaldiga olikheter i brottets beskaffenhet, sorn kunna uppkomma, dels af olikartade Tjenstebefattningar, dels af olika sätt för brottets utöfvande, samt dels af det förskingrades större eller mindre belopp , icke borde sakna motsvarande gradationer i straffet ; och som Högste
Domstolen i öfrigt ansåg Lag-Committéns förslag vara väl grundadt, tillstyrkte Högste
Domstolen, att detsamma måtte af Kongl. Maj:t, till Rikets Ständers antagande, i Nåder föreslås.
Under öfverläggningarne utbad sig Hans Excellence Herr Grefven och Justitiae-StatsMinistern, att härvid i underdånighet få anföra, att det visserligen icke undfallit LagCommittén , att ett närmare bestämmande af flere gradationer i bestraffningen vore nyttigt , men flere svårigheter hade dervid uppstått , och af de skäl Högsta
Domstolen i dess utlåtande upptagit , hade Commitfén , understödd af hvad man jemväl funnit antaget i nyare tiders Lagstiftning, och deribland den Franska, trott sig kunna upplåta åt
Domaren en pröfningsrätt efter omständigheterna, som jemväl bill vit i Sveriges gamla Lag , vid flere tillfällen honom gifven ; skulle dock Kongl.
Majjt sjelf finna betänkligt att gilla förslaget, ansåg Hans Excellence Lag-Committén tillkomma att försöka, så vidt möjligt är, genom utarbetande af ett nytt förslag, gå Kongl. Majus
Nådiga afsigter till mötes, Kongl.
Maj;t behagade i Nåder förklara, Äng upphäfvande af 8 § i I Cap. Uts B. m. m. 91 det Kongl, Majit väl gillade Lag-Committéens omdöme, att det nu gällande stadgandet om Ämbets och Tjenstemans ansvar för förskingring af medel, fordrade förändring, äfvensom huivudgrunderne för det af Committéen afgifne förslag; men då Kongl. Maj:t deremot an^åg betänkligt godkänna , det en sådan vidsträckt pröfningsrätt, i afseende på straffbestämmelsen , blefve åt Domaren öfverlemnad, helst en Brottmäls-Lag borde, så noga möjligt är, bestämdt innefatta ansvaret för hvarje skeende förbrytelse , och Domaren i annat fall genom Lagens obestämdhet , skulle försättas i ovisshet , huru Lagen , efter dess rätta mening, borde tillämpas ; så ville Kongl. Majit hafva uppdraget Lag Committe'en att utarbeta ett ytterligare förslag till
Lag i detta ämne , som innefattade serskilde gradationer i bestraffningen, och närmare utvecklade grunderne för tillämpningen deraf, samt de omständigheter hvarå vid Domslutet afseende borde göras; hvarefter, och sedan ett sådant förslag inkommit , Högste
Domstolen borde deröfver sig utlåta.
Ex Protncollo Carl Sutthoff. $2 Ång. upphafvande af S §. i I Cap. ZJts.
B.m. m.
Utdrag af Frotocollet öfoer Justitia - Är ender, ballet uti Kongl. Maj-ts Högsta Domstol Thorsdagen d. 5 Junii 1823.
Närvarande: Jiistitiae-Råden: Noreus.
Grefve Strömfeldt.
Sylvander.
Orbom. Mannerstam.
Tillförordnade Föredraganden, Constituerade Justitia-Cancellers -Secreteraren Junbeck föredrog i underdånighet : 2:0 r öredraganden anmälte i underdånighet, att, sedan Kongl. Majit, vid föredragning den 10 sistlidne April af Lag-Committéens underdåniga skrifvelse den 1 förutgående Maitii angående upphafvande af g §. i t Cap. Utsöknings-Balken och förslag till ändring af 45 Cap. 2 §.
Missgernings-Balken, förklarat det Kgl. Majit väl gillade Lag-Committéens omdöme, att det nu gällande stadgandet om Ämbets- och Tjenstemäns ansvar för förskingring af medel, fordrade förändring, äfvensom hufvudgrunderne för det af Committéen afgifne förslag; men då KoDgl, Majit deremot ansåg betänkligt god - An g. upphof ande af S §• i i Cap, Uts. B, m. m. 93 känna, det en så vidsträckt pröfoingsrätt i afseende på straffbestämmelsen blefve Domaren öfverlemnad, heldst en brottmålslag borde, så noga möjligt är, bestämdt innefatta ansvaret för hvarje skeende förbrytelse, och Domaren i annat fall, genom Lagens obestämdhet, skulle försättas i ovisshet, huru Lagen, efter dess rätta mening, borde tillämpas; ville Kongl. Majit hafva uppdragit Lag-Committéen, att utarbeta ett ytterligare förslag till
Lag i detta ämne, som innefattade särskilde gradationer i bestraffningen och närmare utvecklade grunderne för tillämpningen deraf, samt de omständigheter, hvarå vid Domslutet afseende borde göras; hvarefter, och sedan ett sådant förslag inkommit, Högsta
Domstolen borde sig häröfver utlåta; så hade Lag-Committéen, jemte skrifvelse af d. 24 sisth Maji, afgifvit ett nytt förslag tiil förändrad Redaction af ofvannämnde Lagens rum, så lydande: Missgernings-Balken. XLV. Cap. Om den som sv: kli a a dräger till sig Kronans ingäld, sä ock om Uppbördsman eller annan Ämbets- eller Tjensteman förskingrar medel, som han i eller Jår Ämbete eller Tjenst emottagit. 2. §.
Griper någon till medel, vare sig Kronans, Städers, Menigheters eller Enskildes, dem 94 edng. iippluifvande af 8 §, i Cap. Uis.
B. m. m. han i eller för Ämbete eller tjenst, till förvarande, förvaltning eller redovisning cmottagit, och dem förskingrar, miste Ämbete eller Tjenst, förklares ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas, och straffes med fängelse eller tjenligt arbete i ett till tvä år, då det tillgripa är under, eller till ett tusende Daler ; med arbete å fästning i två till fem år, om tillgreppet är öfver ett tusende eller till tre tusende
Daler 5 i feni till åtta år, om det är öfver tre tusende Daler; och i tio år om han rymmer med uppbörd eller andra sådane medel, som förr sagde äro, ehvad tillgreppet till mer eller mindre går.
Vid fängelse eller fästningsstraffs bestämmande i de fall, då kortare eller längre tid derför satt är, pröfve Domaren, om tillgreppet af slöseri eller vårdslöshet föranledt varit eller ej, så ock andra omständigheter, s< m tifl strafftidens förkortande eller förlängande inom de stadgade gränsorne verka kunna.
Hvad tillgripet är skall åter gäldas med sex af hundrade i Ränta.
Varande grunderne för denna förändrade redaction uti Lag
Committéens ofvanberörde underdåniga skrifvelse närmare utvecklade. Justitiae-Råderne Mnunerstam, Peterson o h Noréus, som öfvervarit föredragningen af LagCommittéens förra förslag , och deruti instämt , funno sig väl icke kunna frångå de grunder , hvarpå samma förslag i hela dess omfattning hvilar; men då Kongl. Majit i Nåder anbefallt, det ett nytt förslag, som innefattade särskilde gradationer i bestraffning, skulle af Lag-Cora - Ang. vpphdfvande af 8 §. i l Cap. Uts. B. m.m. 9S mittén utarbetas, hvaröfver Högste
Domstolen, före den underdåniga föredragningen hos K:gl. Majrt ålåg dess yttrande afgifva, ansågo desse Ledamöter, derest Kongl. Maj:t skulle i Nåder pröfva så beskaffade gradationer böra ega rum, sig böra instämma i Lag-Committéens afgifne Betänkande och förnyade Lagförslag ; JustitiaeRåderne Orbom, Sylvander och Grefve Strömjelt, hvilka ej deltagit i förra öfverläggningen, inskränkte sig till det underdåniga yttrande, att tillstyrka gillande af Lag-Committéens nu i un. detdånighet föredragne Batäokande.
Ex Protocollo, Dan.
Utdrag af Vrotocollet öfver JustitiaAv ender, hållet A Stockholms Slott d. 14 Julii 182 3 inför Hans Maj t Honungen uti Stats-RAdet.
I närvaro af: Hans Excellence Justitiae-Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg.
Hans Excellence Stats - Ministern för Utrikes Ärenderne Herr Grefve von Engeström.
Hans Excellence, Hof-Canselleren Herr Grefve af Wetterstedt. $6 Ang. upphö/vande af 8 §. i I Cap. Vts B.m. m. Hans Excellence, Stats-Rådet Herr Grefve Skjöldebrand.
Hans Exc. Stats-Rådet Hr Grefve Mörner.
Stats-Rådet Grefve Lowenhjelm.
Justitiac-Rådeme:
Sylvander och Tillförordnade Justitiae-Cancelleren , RevisionsSecreteraren Bergenschöld.
Sedan Justitiae-Expeditionen i underdånighet företrädt och andre ärender förevarit, på sätt det deröfver särskildt hällne Protocoll utvisar , anmälte tillförordnade Föredraganden, Secreteraren vid Justitias-Cancellers-Ämbetet ffunbeck i underdånighet, att, sedan Kongl. Maj:t vid föredragning den io sistl.
April af Lag-Committéens underdåniga skrifvelse den i förutgångne Martii, angående upphäfvande af 8 § i i Cap. Utsöknings-Balken, och förslag till ändring af 4j Cap. 2 § Missgernings-Balken , förklarat, det Kongl.
Maj:t väl gillade LigCommittéens omdöme , »tt nu gällande stadgande om Ämbets- och Tj-nstemäns ansvar för förskingring af medel , fordrade förändring, äfvensom hufvudgrunderne för det af Committéen afgifne förslag ; men Kongl. Majit ansett betänkligt godkänna , det en så vidsträckt pröfningsrätt i afseende på straffbestämmelsen åt Domaren öfverlemnades, som Lag-Committéens förslag upptoge, och af sådan anledning i Nåder anbefallt
Committéen att utarbeta ett ytterligare förslag till
Lag i detta ämne, som innefattade - Äng. upphäfvande af 8 §. i i Cap. XJts. B. m. m. 97 fattade särskildte gradationer i bestraffningen, och närmare utvecklade grunderna för tillämpningen deraf, samt de omständigheter, hvarå vid
Domslutet afseende borde göras, så hade Lag-Committén, jemte skrifvelse af d. 25 sistl.
Maj, fgiivit ett nytt förslag till förändrad redaction af 2 §. i förenämnde Cap. och Balk, så lydande: ”Griper någon till medel, vare sig Kronans, Städers, Menigheters eller enskildes, dem lian i eller för Ämbete eller Tjenst till förvarande, förvaltning eller redovisning emottaga och dem förskingrar; miste Ämbete eller tjenst, förklares ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas, och rtraffeS med fängelse och tjenligt arbete i ett till två är, då det tillgripna är under eller till ett tusende
Daler; med arbete på fästning i två till fem år, om tillgreppet är öfver ett tusende eller till tre tusende
Daler; i fem till åtta år, om det är öfver tre tusende Daler; och i tio år, om han rymmer med uppbörd eller andre sådane medel, som förr sagde äro, ehvad tillgreppet till mer eller mindre går/’ "Vid fängelse- eller fästnings-srraffs bestämmande i de fall, då kortare eller längre tid derföre satt är, pröfve Domaren, om tillgreppet af slöseri eller vårdslöshet föranledt varit eller ej; så ock andre omständigheter, som till strafftidens förkortande eller förlängande inom de stadgade gränsorne verka kunna.
Hvad tillgripet är, skall återgäldas med sex af hundrade i Ränta.” Och hade Högsta Domstolen, pä Bih, t. Bikt.St, Prot, 1 Sami, 18*3.
Band, 7 §8 Ang. upphäfvandt af 8 §, i Cap. Urs. B. m, m. sätt dess Protocoll för den 5 sistl.
Junii innehåller, å detta förslag tillstyrkt bifall.
Maj:t yttrade sig finna Lagförslaget, derigenom, att det stadnat vid tio års fästningsarbete, vara för lindrigt, ej allenast i afseende på den allmänna osäkerhet, som dylika brott, hvilka nu voro i fråga, beredde så väl för Kronan, sorn enskilde, utan ock i anseende till naturen af sjelfva brottet, som innefattade ett bland de största missbruk en Ämbetsman kunde tillåta sig; och Kg 1.
Majit ansåg att, om den brottslige icke förmådde ersätta hvad som blifvit tillgrip:t, borde någon särskild påföljd för honom inträffa.
Hans Excellence Herr Grefven och Justitiae-Stats-Ministern utbad sig i underdånighet få upplysa, att, enligt nu gällande bag, bestraffningen för en uppbördsman, när han slutligen antingen sjelf eiler ger.om sine caut.onister kunde återgälda det tillgripna, stannar vid visse föreskrifne böter; trien att, om återgäldandet ej kan ega rum, lian då bör, i mån af bristens storlek, undergå ert eiler flere ars fästning, eller ock , då tillgreppet gar öfver två tusende Daler, varda hängd.
Mar» hade ansett denna Lag felaktig i flere afseendcn, och i synnerhet deruti, att bestraffnings-gradationerne ej blifvit tillämpade mindre efter det brottsliga eller omoraliska i sjelfva gerningen , än efter den tillfälliga omständighet, huruvida tillgång funnits till skadans ersättning: att ansvar endast af böter, i den händelse ersättning kunde utfås, syntes för lindrigt, i afseende på brottets beskaffenhet j att åter dödsstraff för Äng. upphåfvande af 8 §• i I Cap. Uts. B. m. m.
99 saknad tillgång syntes än mera olämpligt, än böters förvandling till spöstraff, som Lagen i mångfaldiga andra fall utsätter, och att, enär merendels inträffar, att den brottslige, vid upptäckten af tillgreppet, gör Concurs , men bestraffningen siutcligen beror på den tillgång i Concurs-Massan kan finnas , och på hvad hos Cautionistrrne erhålles, hvilket ej utredes, utan de ofta långvariga processer, som deraf nödvändigt uppkomma, kan den brottslige ej dömas, efter hvad erfarenheten visat, förr än flere år föibigätt.
Detta allt har gifvit anledning till den förändring, Lag-Committéen i underdånighet hemställt, och dertill, att bland annat, man trott sig icke höra i strafflagen fästa afseende på elen omständighet, huruvida den brottslige sluteligen har tillgång till ersättning eller ej; Och då man insett nödvändigheten af strängare straff för andre Ämbetsmän, hvilka icke komma under namn af egentliga Uppbördsman, än det af böter eller tjenstens förlust, *0111 Lagen i 1 Cap. 8 §•
Utsöknings-Balken stadgar; så har, vid jemförelse af de nu gällande bestraffningar efter nyssnämnde Lagrum, san t 45 Cap. 2 §.
Missgernings-Balken , man trott sig i det underdåniga förslaget böra föreslå tio års fästningsarbete, såsom den högsta bestraffningsgraden, hvilken, jemte förlust af tjensten och förklarande af den brottsliges ovärdighet att vidare kunna i Rikets tjenst nyttjas, hade synts innebära tillräcklig varning för dylika förbrytelsers begående.
Man hade trott detta verkligen vara vida strängare än Lagen nu är, när man undantager IO O Äng. vpphtifvande af 8 §. i i Cap. Uts. B. m. m. det olämpliga dödsstraffet genom hängning, då ersättning brister.
Man har trott, att bestraffningar böra ega en viss gråns, och att för stränga Lagar mindre befordra ändamålet, derigenom att mångfaldiga omständigheter hindra dess slutliga verkställighet ; gränsen för straffbestämmelserne är emedlertid ett ganska Svårt problem att upplösa och derigenom uppkomma de största svårigheter vid stiftning af Criminal-lagar: det är icke blott proportionen af brotten och deras verkan på det allmänna, utan ock erfarenheten af de särskildta straffens verkan, som härvid måste rådfrågas; och den Criminal-Lag, sorn med de mildaste straffen verkar ändamålet, torde vara den, som bör prefereras.