Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
117 stadgade vitén, hvarigenom uti Lag och Författningar bestämde böter ökas och förhöjas, må förklaras ogilde, och bemäldte Befallningshafvande förbjudas , att på sådant sätt afvika från de i Lag gifne föreskrifter, Hedervärda Ståndet, med bifall till detta förslag, beslutat, det Utskottet borde anmodas, att med förslag till den underdåniga skrifvelsen till Riksens Ständer inkomma; Men som, vid öfvervägandet häraf, Utskottet ansåg en sådan åtgärd sig icke tillhöra, och i öfrigt de frenne andre Riks-Stånden redan, jämlikt hvad de derifrån Utskottet meddelte Protocolls Utdrag innehålla, blifvit Utskottets aflemnade Utlåtande; Alltså skulle genom Utdrag af detta Protocoll, Bonde-Ståndet härom vördsammeligen underrättas.
Utdrag af Protocollet hållit uti Riksens Högloft ige Ständers Lag - Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 3 Februari i 1818.
D. Föredrogs ett från Hogvördiga PrästeStåndet ankommit Protocolls - Utdrag af den 19 nästledne Januarii hvaraf inhämtades, att då Hogvördiga Ståndet till pröfning förehaft det af Utskottet den i6:de förutgångne December afgifne Betänkande öfver Riksens Högloflige Ständers Justitise Ombudsmans, Commendeurens af Kongl. Vasa-Orden med stora Korsset, Herr Friherre L. A.
Mannerlieims aflernnade Embetsberättelser, har, mot samma Betänkande den an - L«g- Utskottets Betänkaiidert. märkning blifvit gjord , att Utskottet i afseende å visse i omförmäldte Berättelser uppgifne , af Kongl. Maj:t i Nåder utfärdade Bref och Förklaringar, ansedt de samma vara äf sådan beskaffenhet, att då de, såsom endast i specielle händelser gifna och blott utfärdade till vissa publika verk och Embetsman och icke aro vordne till allmän kännedom lämnade, Utskottet vid dem icke hade något att tillgöra; hvilken åtgärd förrnents icke vara förenlig med 33 §. af Riksdags ordningen och 88 §• af Regerings-forinen; men som, i denne del af U tskottets berör* de betänkande, de öfrige Respective Riks-Stånden, enligt ankomne Protocolls-Utdrag bifallit hvad af Utskottet är vordet föreslagit; Alltså fann Utskottet sig icke kunna i detta sitt utlåtande göra någon ändring, hvarom, genom Utdrag af detta Protocoll, det Högvördiga Ståndet vördsammeligen skulle underrättas.
Utdrag af Protocollet, hälli t uti Riksens Högloft ige Ständers Lag-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 3 Februarii 18 iS. D. Rät Utskottet sig föreläsas det från Hedervärda Bonde-Ståndet ankomne Protocolls-Ut. drag, för den 54 nästledne Januarii, enligt hvilket Hedervärda Ståndet beslutat, att, på grund af derom gjord hemställan, till Utskottet återremittera det af Utskottet den 16 föregående
December afgifne Betänkande öfver Riksens Högloflige Ständers Jusiitise Ombudsmans, och Commendeurens af Kongl. Wasa-Orden med Sto - Lag-Utskottets Fetänkanden. 119 ia Korsset, Herr Friherre L. A. Mannerheims afgifne Embets-berättelser, i anseende dertill, att deruti är vordet föreslagit, det den af Kongl. Maj:t den 10 Maji 1815 i Nåder utfärdade Kungörelse, hvarigenom Konungens Befallningshafvande tillägges rättighet att uti alla Politiemål, hvilka enligt Författningarne af dem böra upptagas och afgöras, afhöra vittnen eller föranstalta, det sådant hos Häradshöfdingen i Orten, nied till kalladt biträde af tvänne Nämndemän, blefve verkstäldt , mitte såsom gällande
Lag antagas ; hvilket förinents skola hindra pröfningen af den innom Ståndet väckta, samt till Utskottet remitterade motion, rörande upphäfvande af den Konungens Befallningshafvande, tillagde pröfningsrätt, uti sådane mål som röra fylleri brott och oloflig bränvins-afsalu.
Vid öfvervägande af denna anmärkning , ansåg Utskottet, att det uti förberörde
Betänkande i detta ämne afgifne förslag lika litet kunde motvärka Uttkorteis pröfning af nyss omförmäldte , till Utskottets handläggning öfverlämnade motion, sorn vid alla öfriga händelser, då fråga är väckt om ändring uti antagne och fastställde allmänna stadganden , Utskottet af samma stadganden ej hindras att öfver så beskaffade motioner sig yttra; hvarföre, och enär jämväl de öfrige frenne Respective Riks-Stånden, enligt de särskildte Protocolls-Utdrag, som från dem ankommit, i förrbesagde del bifallit Utskottets Betänkande, någon förändring deruti icke kunde af Utskottet vidtagas; hvarom Hedervärda Bonde-Ståndet skulle, genom Utdrag af detta Protocoll, vördsamligen underrättas. 130 Lag-Utskottets Betänk anden.
N:r 2 g. Lag-Utskottets Utlåtande, angående gjordt Förslag att Skogsåvärkan mätte anses och strajfas lika nied stöld. TT * -“-err A. von Vahrendorff liar uti ett till HögJoflige Ridderskapet och Adeln ingifvit och till .Lag-Utskottets handläggning remitteradt Mernorial, i afseende på angelägenheten af skogarnes vård samt otillräckligheten af nu gällande
Författningars föreskrift för de sammas fredande, föreslagit, att allt tillgrepp af växande storvärksträd, Säg- eller Eyggnings-Tirnmer, äfven som all annan åvärkan af Skog, måtte, såsom innefattande ett olofligt afhändande af annans Egendom, anses lika med stöld, samt att, för bestämmandet utaf straffet, till grund borde tagas värdet utaf det tillgripne, och den förlust, sorn blifvit ägaren tillskyndad.
För berörde framställning är till skjäl ålaeropadt, att borttagande af huggen ved anses af enahanda egenskap som tjufnad , ehuru skadan genom berörde veds afhändande ofta vöre för ägaren vida mindre, än den, som genom åvärkan å den vexaride skogen honom tillskyndas; Dock är derjemte anmärkt, att undantag häruti borde äga rum, då berörde åvärkan skjedt af en angränsande jordägare eller åbo, och den samma varit föranledd af misstag genom osäkre eller icke upphuggne rågångar.
Vid öfverläggningen till det yttrande, sam häröfver borde meddelas, har hos Utskottet förekommit, att hvarken tid eller omständigheterne ännu medgifva en Lag-forändring, som upp - Lag-Utskottets Betdnkanden.
12 1 häfver den i Rikets gillande
Lag antagne skilnad emellan åvärkan och tjufnad, nemligen att, ibland annat, tillgrepp af växande vilda träd, som genom naturens egen åtgärd uppkommit , anses för åvärkan och icke för stöld, intill dess berörde träd genom å dem nedlagdt arbete blifvit förvandlade till ved, gärdsel eller annat hushållsbehof.
Utskottet tror sig finna att Lagr stiftaren vid utstakandet af nämnde skillnad haft afseende på lättheten att åtkomma hvad af skogen på sistnämnde sätt blifvit användt, och den svårighet, som deremot uppstår att, utan uppmärksamhet , fälla , sönderhugga och bortföra sjelfva trädet.
Berörde svårighet, hvilken alltid, fastän i mer eller mindre mon, måste möta vid all skogsåvärkan, är redan ett naturligt försvar för de växande träden, hvilkas hägn under Lagen således synes icke behöfva utmärkas af förnedrande straff, hvilkas tillämpning på handlingar, som, efter det hos menigheten allmänt rådande begrepp, icke äro neslige, otvifvelagtigt skulle, i anseende till de oftare inträffande förbrytelser med åvärkan, till en början stämpla allt för många med en Vanfräjd, hvars följder skulle i alla afseenden blifva olycklige; Och torde härtill än vidare få läggas den ej sällan i åverkans - frågor emellan till hvarannan angränsande hemmans - ägare och åboer förekommande och af Herr von Wahrendorff insedde omständighet, att tillfälle gifves för den tilltalade, för uppkastande af tvist om äganderätten till den skogsmark, hvarå det öfverklagade hygget skett , hvars Afgörande nödvändigt måste föregå innan profningen af åvärkans-för - 129 Lag-Utskottets Betänkanden. bryte’sen kan företagas, samt att åter, om i desse fall, pä sätt Herr von Wahrendorff velat framställa, en lindrigare bestraffning skulle för åvärkaren äga ruin, sådant komme att föranleda till en olikhet uti Lagstiftningen, i synnerhet vid de tillfällen då den upkastäde äganderättstvisten
Aud sluteliga afdömandet deraf finnes obehörig, och således synbarligen blifvit vidtagen och anstäld, endast för att bereda en annan rigtning af aA^ärkans-förbrytelsen, än den, som för den samma varit gifven, om den från besagde tvist varit slciljd.
På desse skäl och vid betragtande af den gräns, innom hvilken Utskottet, i anledning af den väckte ifrågavarande motion, äger att sträcka sitt utlåtande, anser Utskottet sig endast kunna förklara, det Utskottet icke finner skäl tillstyrka bifall till ofvan omförrnäldte förslag; hvilket dock till Riksens Högloflige Ständers vidare pröfning öfverlämnäs.
Stockholm den 10 Februarii 1818.
N;r 30.
Lag- Utskottets Utlåtande angående föreslagen vidsträktare rättighet jör Odlare till grannarnes biträde vid dikning m. m. ^Till Lag-Utskottet har Vällofliga BorgareStåndet remitterat det af Herr Borgmästaren J. H.
Ekstrand dit ingifne Memorial, hvaruti af honom är vordet anmärkt, det jordägare, som vill anställa odling af kärr, måssa eller sidländt mark, utan att å egne ägor hafva aflopp för Lag Utskottets Betänkanden.
123 vattnets aftappning, skall för fullgörandet deraf finna sig hindrad, dels af angränsande jordägares ogenhet att tillåta vattnets afledning öfver deras ägor, dels af desses underlåtenhet att upränsa diken, bäckar eller åar, genom hvilka rätta vattuledningen ar gifven; I anledning hvaraf Herr Borgmästaren tillstyrkt en vidsträcktare rätt för odlare, så att desse må äga att, utan afseende på ägornes läge, blott att behofvet utaf vattuafloppet och rätta ledningen deraf äro bestämde, få den nödige gräfningen och ränsningen af grannarne med ali skyndsamhet värkstäld, äfvensom att Rättegångssättet, i händelse af tvist härom, må blifva förkortadt , i likhet med hvad Kongl. Förordningen den 9 Februari 1802, angående stängsel-skyldigheten, föreskrifver, och således rättighet för odlaren att, efter någon viss tid förut skjedd tillsägelse åt de angränsande, få förrätta gräfningen emot lega, må äga rum, åtminstone vid de tillfällen, då endast ränsning af dike eller å, där vattnets aflopp förut alltid varit, blifver i fråga, hvarvid dock, derest rättegång om legans återfående skulle upstå, odlaren borde åligga att bevisa behofvet af ränsningen och att den påstådde vattuledningen är det naturliga afloppet.
Hvad således ar vordet föreslagit har hos Utskottet i öfvervägande kommit, hvarvid Utskottet funnit, icke allenast att det uti 6 Cap. 3 §.
ByggningaBalken är stadgadt, huru förfaras bör så väl då den ena byens diken möta den andra byens, som jämväl när dike lägges genom gärde eller äng och annan bys äng, jorde-vall eller annan byamark möter, utan Lag- Utskottets Betiinkanden. ock att genom serskilte Författningar är bestämdt, det alla äro skyldige att årligen sommartiden, då vattnet är som mäst utfallit, upränsa och vid sitt naturliga aflopp bibehålla alla större ocb mindre strömfall, bäckar eller åar, men att någon föreskrift i öfrigt icke är gifven, huru vidt angränsande jordeägares eller innehafvares skyldighet bör sig sträcka, ej mindre vid dikning, än vid ränsning af bäckar, åar eller andra vattuledningar, enär vidsträcktare åtgärder dervid kunna blifva erforderlige, för afledande af vattnet från en ofvanliggande jordägares eller brukares företagne upodling af kärr, måsse eller annan sidländt mark.
Det har väl icke undfallit Utskottets upmärksamhet, att ofta så beskaffade företag, som de nyssnämnde, skola försvåras och förhindras genom kostnaden för dervid oumgängelige blifvande betydligare anstalter till vattnets afledande från odlingsmarken och läglighet att erhålla sådan afledning öfver andras ägor; men då desse företag kunna blifva af en större omfattning samt fordra antingen djupare dikens eller grafvars uptagande, eller en större ränsning af strömfall, bäckar eller åar, än som är förenlig med det vanliga och naturliga vattuafloppet, och då odlaren ensam i framtiden drager nytta af sin anstäldte odling, anser
Utskottet det icke blifva hvarken med billighet eller rättvisa instämmande, att odlaren må kunna å sine angränsande hvälfva en större tunga vid vattu-afledningen, än den, som dem, innan odlingens värkställande, tillkommit.
Odlarens fordringsanspråk i detta afseende synes böra in - Lag-Utskottets Betänk anden.
125 skrankas innom sistberörde gräns, och honom sjelf tillhöra, att, om en besvärligare och kostsammare gräfning eller ränsning är nödvändig för att öfver sine angränsandes ägor finna utväg för öfverflödiga vattnet från dess odlingsmark, i författning derom ingå; Och enär de fyrfaldiga frågor, som i desse ämnen otvifvelagtigt komma att upstå, såsom angående rätta och, naturliga loppet af vatten-afledningen, huru djupt afloppet nödvändigt behofves, hvad mer eller mindre skada deraf kan de angränsande tillskyndas, med mera dylikt, mästadels måste blifva af så tvistig egenskap, att de svårligen skola kunna genom Executiv och summarisk pröfning afgöras, utan troligen ofta fordra en närmare kännedom af locala omständigheter, flere personers hörande, besigtningar och andre åtgärder, för att utröna och finna det rätta och sanna uti förhållanderne, tror jemväl
Utskottet det icke blifva lämpeligt att i desse fall antaga annat rättegångssätt än det, som i alla andra tvister om jord och ägande rätt dertill, är stadgadt.
Med desse åsigter af det framstäldte ofvanberörde förslag har således Utskottet ansett det icke vara förenligt att tillstyrka bifall deraf, det Utskottet likväl till Riksens Högloflige Ständers vidare bedömande vördsamt öfverlämnar.
Lag-Utskottets Utlåtande angående ägares aj Bergsmanshemman åliggande att Lag-Utskoltets Betänkanden. fullgöra de samma hemman åtföljande otiera.
Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har RiksdagsFuilmägtigen för Gamla Norbergs och Skinskattebergs Härader i Westmanland Hans Andersson uti ingifvit, och af Riksdags Fullmägtigarne Pehr Jansson från Vestra Bergslagen och Johan Längberg från Gestrikland biträdt, Memorial yrkar, att, genom vidtagande Författning, måtte bestämmas, det hvar och en, som genom köp eller annorledes blir ägare af Bergsmanshemman, skall vara pligtig att fullgöra alla de skyldigheter, hvilka samma hemman åtfölja.
Lag-Utskottet, till hvars handläggning berörde Memorial blifvit remitteradt, har, vid öfvervägande af hvad deruti är vordet föreslågit, funnit, att enär, enligt Kongl. Kungörelsen den 6 April 1810, vid det Bonde-Ståndet afstått från sin exclusiva rättighet till besittning af Bergsmanshemman, det förbehåll dervid dock blifvit gjordt, att sådant icke skulle föranleda till rubbning af samma hemmans natur, så blifver ock deraf en klar följd, att hvilken som hälst blifver innehafvare af ett så beskaffadt hemman, den samma ovillkorligen åligger att fullgöra alla de skyldigheter, som hemmanet åtfölja, och att således bemälte blefne innehafvare, är pligtig att, ehvad han finner för sig lägligt och nyttigt att med de öfrige hemmans innehafvarne i hyttelaget begagna sin rättighet till tackjärns blåsning uti hyttan, eller icke, hvilket på hans fria val måtte få ankomma, i alla fall i den mon, som Lag - och Besvärs■ Utskottens Betunkanden.
127 hans hemman tillkommer, med de öfrige hyttedelägarne deltaga uti kostnaderne och arbetet till nödvändige byggnader och förbättringar vid hyttan, den samrnas värmande för hlåsningens verkställande, med de flere skyldigheter emot hyftelaget, sorn ifrån hemmanet äro oskiljaktige; Och vid ett sådant förhållande anser Utskottet det icke blifva behöfligt, att, genom någon särskildt meddelande Författning, föreskrifva omförmälte åligganden, dä skyldigheten af deras uppfyllande icke bör komma i fråga, och, vid åsidosättandet deraf, för öfrige delägarne i hyttelaget är öppet, att lagligen tillhålla den tredskande till fullgörandet; på hvilken grund Utskottet jämväl finner sig icke äga anledning tillstyrka bifall till det om en sådan Författnings utfärdande väckte förslag.
Ständers närmare granskning varder detta vördsamt understäldt.
Stockholm den 10 Februarii 1818- N:r 32.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens Utlåtande, angående föreslagit förbud emot ali utborgning af Bränvin.
TiHUag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten hajr från Vällofliga Borgare-Ståndet blifvit remitteradt det af Herr Borgmästaren B. J. Linde, dit ingifne Memorial, deruti henaställes, att sedan, genom 7 §. uti Kongl. ia8 Lag - och Eesvärs-Utskottens Betänkanden.
Förordningen den 24 Augusti 1813, det blifvit förbudit, att åt omyndige studerande, åt tjenstefolk, gesäller och lärogossar samt Gemenskapen af krigsmakten utborga Bränyin, aila andra äfven måtte uteslutas från rättigheten, att borga berörde vara, och derigenom i synnerhet
Krögare betagas lätt tillgång derå, hälst tillvärkaren, då han ej äger tillfälle att för coniant betalning afsätta sitt förråd, på' berörde vilkor det samma till krögaren utlämnar; Och har Herr Borgmästaren ansett en sådan vidtagande Författning skola medföra den följd, det hinder för tillvärkaren möta att föryttra det af honom innehafvande belopp Bränvin, samt äfven dertill blifva värkande, att tillvärkningen till någon del minskades.
Utskotten, som tagit denna motion i öfvervägande, anse, att det i omförmäldte Kongl. Förordning stadgade förbud, att till ofvanupräknade personer utborga bränvin, hvilket har till ändamål att för dem, såsom beroende af andra, inskränka tillfälle till dryckenskap och utsväfningar, samt att såmedelst skada så väl sig sjelfve, som dem, under hvilkas lydno de stå, icke lämpeligen kan utsträckas till dem, hvilka, såsom fulltnyndige och oberoende, icke kunna skäligen betagas att med hvarannan ingå laglige afhandlingar; äfvensom Utskotten finna, att värkstäliigheten och eontrollen å efterlefnaden af det föreslagne förbudet, om det skulle antagas, blefve svår och i det närmaste omöjlig, enär flerfaldige sätt gifvas att fördölja de emellan nämnde personer ingångne öfverenskommelser om utborgningar af Bränvin, genom Lag- och Besvärs-Vtskottens Betänkanden.
12g deras förvandlande till ovillkorliga skuldförbindelser eller andre betalnjngsgilde handlingars hvarmedelst ock den nytta Herr Borgmästaren Linde förmodat skola genom förbudet härflytas icke blefve att förvänta; Och är det alltså, på desse skäl, sorn Utskotten se sig icke äga anledning understödja bifall af hvad i förberörde måtto är vordet hemstäldt.
Dock varder detta till Riksens Högloflige Ständers pröfning vördsamt öfverlämnadt.
Stockholm den *4 Februarii 1818* N:r 33.
Lag ■ samt Allmänna Besvärs - och Eko: nomi-Ut skott ens Utlåtande 3 angående Kronoskjuts skyldiges rättighet, att vid Härads-Tingen välja de i Kongl, Förordningen den 28 jfunii 1809 omjörmälte Deputerade.
I^-iksdags-Fullmäktigen från Stockholms Län, Matts Ericsson, har uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvit Memorial föreslagit, att, i anseende till de svårigheter, hvilka skola möta för verkställigheten af den uti 4:de puncten af Kongl. Förordningen den 2 8
Prot. 1817 . isig. 7-de Sami.
N:r 17.18.
Jlgo Lag' och Besviirs-Utslottens
Bet ani anden. sioskjuts-längdeme och Marche - routerne, för att af bemälte
Deputerade genomses och granskas, berörde rättighet måtte på det sätt få utöfvas, att valet af desse
Deputerade skulle ske vid något af allmänna Härads-Tingen.
Sedan Dag-Utskottet, sorn fått berörde Memorial till sig remitteradt, ansett det deruti ©mförmalte ämne röra allmänna hushållningen , och att det således, i förening med Allmänna Besvärs - och Oeconomie-Utskottet, borde till pröfning företagas, har det hos Utskotten kommit i öfvervägandeJ
Och som, i händelse de till Kronoskjuts skyldige Hemmansägare och Aboer villja begagna den i omförmälte Kongl. Förordning dem förundte förrberörde rättighet, det otvifvelaktigt för dem skall, i synnerhet uti vidsträktare Länsmans - Districter, blifva svårt att på lämpeligt sätt sammankomma, för att förrätta valet af de Deputerade, hvilka böra, under loppet af året, besörja den befattning, som uti fjerde puncten af samma Nådiga Förordning är nämnd; Alltså, och dä Utskotten anse, att lägligaste tillfälle till de Kronoskjutsskyldiges sammankomst i berörde ändamål skulle, på sätt Matts Ericsson hemställt, blifva vid något af de "Lagtima Ting, som i Häradet hållas, finna Utskotten sig böra föreslå utfärdande af en sådan Förklaring utaf merbemälte stadgande, det de Kronoskjuts-skyldige uti hvarje Länsmans-District äga, att å första Rättegångsdagen af det Lagtima Ting i Häradet, som först på året infaller, genom förut dertill utsedde Sockne-Fullmäktige, sig inställa, för att Lag - och Besvärs-Utskottens Betänkanden. 1311 inför Härads-Rätten välja det antal af högst Trenne Deputerade, hvilka, intill det påföljande året inträffande berörde Lagtima Ting, böra af Krono-Betjente emottaga och granska de afskrifter af Kronoskjuts-längder oell Marche* router, som desse äro pligtige att genast efter hvar och en förrättad Kronoskjuts till bemälte
Deputerade aflemna, hvilka sistnämnde sedan är öppet, att, om de finna, det någon af de skjutsskyldige för när skedt, sådant hos Konungens Befallningshafvande 1 Länet anmäla tili behörig rättelse.
Stockholm den 14 Februarii i8i8> N:r 34.
Lag - samt Allmänna Besvärs - och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, angående föreslagen skyldighet för de uti 25 Cap- 2 och 4 §. §.
Byggninga-Balken frän Tingshus- och Prcstgärdsbyggnad frikallade, äfvensom Insockne Frälsehemman i Skäne, att deruti deltaga m. m„ Hedervärda Bonde-Ståndet har till Lag-Utskottet remitterat, icke allenast det af Riksdags-Fullmägtigen från Westmanland, Johan Magn.
Vessing ingifne Memorial, hvaruti föreslås: i:mo att de i 26 Cap. 4 §.
Byggninga-Balken från Tingshusbyggnad fritagne, måtte å* laggas att deruti deltaga ; sido att så framt 138 Lag- och Besvärs-Utsboltens Belanlandtni Preste-Ståndet ej vill åtaga sig alt bygga vid Prestegårdarne, de, hvilka från skyldigheten att vid sådan byggnad biträda, äro uti 2 §. af nämnde Capitel frikaltade, må till sådan skyldighet förbindas, och .Kyrkoherden vara pligtig, att de vid Syn emottagne hus under sin tjenstetid underhålla3 samt 3:tio att Säterier må vara, lika med alla andra, pligtige att biträda vid vådelds släckande, Samt den eftersyn, som sedan fordras; utan ock den af RiksdagsFullmägtigen från Skåne, Jöran Jonsson, likaledes i Memorial väckte fråga, om Insockne frälsehemmans, i berörde ort, blifvande åliggande att med öfrige hemman i häradet bygga Tings, hus och fängelserum.
Lag-Utskottet, som ansett desse gjorde förslag innefatta oeconomiske ämnen, har hänskju-' tit deni till afgörande i förening med Allmänna ^Besvärs - och Oeconomie Utskottet, på hvilken grund berörde Memorialer uti Utskotten förekommit; Och hafva Utskotten, vid öfvervägande af de frågor, som uti de samma blifvit framstälde, funnit dem, hvilka innefattas så väl uti usta och 2:dra puncterne af Riksdags-Fullmägtigen Wessings, som ock uti Riksdags-Fulltnägtigen Jöran Jonssons Memorial, hafva till föremål att åstadkomma ändring och uphäfvande af hvad de för Ridderskapet och Adeln, den 16 October 1723 i Nåder utfärdade Privilegier uti 8 §. innehålla, samt uti livad angående Kyrkoherdarnes åliggande, i afseende på vidmagthållande af de hus i Prästegården,' dem Socknemännen äro skyldige att bygga, blifvit stadgadt; Vid hvilket förhållande UtsketJ Lag - och Besviirs-Utskottens Betänhanden, 133 ten ansett, att, emot 114 §. i Regeringsformen, berörde motioner icke kunna under Utskottens pröfning komma.
Hvad åter vidkommer Riksdags-Fullmägtigen TFessings yrkande uti 3 puncten af förenämnde Memorial, att Säterier må vara pligtIge, att vid timande eldsvåda bidraga till eldens släckning och den tillsyn dervid, som sedermera fordras, hafva Utskotten icke kunnat inhämta, att något allmänt stadgande är gifvit, som föreskrifver de skyldigheter, hvilka i berörde del de å Landet boende tillkomma, samt än mindre att Säterier eller deras Innehafvare blifvit från de samma befriade.
Utskotten anse det vara en så beskaffad mensklighetspligt, att i hvad möjligt är rädda och hjelpa den, sorn genom olyckshändelse råkat i fara och nöd, samt således äfven den, som genom uppkommen vådeld är nödstäld och till räddning af hus oell egendom behofver biträde, att denna pligt hvarken kan eller bör genom någon författning bestämmas; Och Utskotten finna altså det icke vara lämpeligt att föreslå antagande deraf.
Riksens Högloflige
Ständers pröfning varder detta vördsamt hemstäldt.
Stockholm den 14 Februarii 1818.
Njr 35.
Lag - samt Allmänna Besvärs - och Ekonomi-Utskottens
Utlåtande angående j'6- reslagen indelning af Byevägar.