Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N.-o q6. 49 öfvervägande, och funnit, att, äfven om skal må förekomma till någon jemkning i de stadganden, hvilka för närvarande innefattas i arne serskilda Förordningar under den 13 Julii i8f8, deraf den ena ovilkorligen förbjuder utgifvandet af tryckta eller graverade Invisningar, ställde på enskilde personer, och den andra bestämmer vissa inskränkningar uti rättigheten att utgifva sådane Invisningar handskrifne, följande anmärkningar likväl emot det af Eder nu framställde Förslag ega rum, dels attidea föreslagna Författningen endast nämnes uppgifvande af Kongl.
Förordningen, angående handskrifna Assigriationer, men sjelfva stadgandet skulle i betydlig mon ändra äfven den, som rörer de tryckte och graverade, dels att, efter Förslagets lydelse, Invisningarne aldrig skulle få ställas annorlunda, än till viss man eller Ordres, således icke till endast viss man; ett förbud, hvartill någon skälig anledning ej synes vara för handen; dels ock slutligen, att uppställningen af Förslaget, då det innehåller, att ”i öfrigt hvad Lag och Författningar föreskrifva, rörande så kallade löpande skuld”sedlar, äfven i afseende på formen för delias giltighet, skall i allt blifva gällande för Bilt. till R.
Prot. i82S-3o. 1 Sami. 3 Bandet. 8:de Häftet. 4 5o Kongl. Maj Nådiga Skrif v. N.-o 96. ”dessa slags invisningar eller Assignationer,” icke nog bestämdt utmärker, att för tryckta eller graverade måste undantagas hvad i Kongl, Förordningen den 28 Junii 1798 är anbefalld t derom, att skuldebref, för att anses gällande, böra antingen vara egenhändigt skrifne och undertecknade af Utgifvaren, eller af endera, då flere skrifva demunder, eller ock bestyrkas af atne vittnen, hvilka på en gång varit tillstädes, och af hvilka det ena skall hafva skrifvit skublebrefvet.
Uppå dessa skäl bar Jag funnit
Mig icke kunna i Nåder godkänna Edert omförmälde Förslag.
Uti underdånig skrifvelse af den 29 sistlidne Januarii håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, bland annat, i underdånighet föreslagit, att början af 18 Cap. 1 § ÄrfdaBalken måtte förändras tijl följande lydelse: ”Hvar som något testamente fått liaf”ver, vare skyldig, i Staden inom Sex månader, och å landet sist å det Ting, som ”infaller näst efter Sexmånader, sedan han ”gifvarens död och testamentet A^eta fick, ”det inför Domaren att uppvisa, och gifve ”in tillika en vigtig afskrift, som arfvingar”ne tillställas skall.”'
Maj. ts Kådiga Skri/v. N.o 96. 5i Efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, har Jag funnit godt gilla och antaga berörde föreslagne Lagförändring, hvarom Allmän Författning kommer att utfärdas, medförklarande, att Kongl. Resolutionen af den a6 Augusti 177a, angående rättighet för Allmogen i Herjeådalen att emellan Tingen testamente hos Häradshöfdingen till bevakning uppvisa, varder, såsom nu mera öfverflödig, till all verkan upphäfven.
Uti underdånig skrifvelse af den 11 sistlidne Januarii, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, föreslagit: att kyrkors, fattig-inrättningars, kronans och frälsemans hittills gällande vilkorliga företrädes-rätt till betalning framför Inteckningshafvare inå varda afskaifad; att den förmons-rätt, som i 8 § af 17 Cap.
Handels-Balken tillägges barna-arf, må utsträckas till all en myndlings egendom, som under förmyndares vård och förvaltning ställd är; samt att den förmonsrätt, hvilken, enligt g § af samma C,apitel, tillkommer innehafvare af inteckning i fast egendom, må sträckas äfven till den intecknade egendomens afkastning; i enlighet hvarmed J föreslagit, att 17 Cap.
Handels-Balken måtte från och med 8 § erhålla en, dels till innehållet och dels i afseende på §§:nes inbördes ordning, förändrad redaction. 5a Kongl. Maj:ts Nådiga Skri/v.
N.-o g6.
Efter Högste Domstolens och Stats-Rådets hörande, har
Jag tagit detta ämne i noggrannt öfvervägande, och dervid funnit, att, om än Förslaget kan anses föranleda till åtminstone någon förbättring af nu varande prioritets-system, i det värdet af intecknings-säkerhet mindre än hittills komme att blifva beroende af de så kallade tysta förmons-rätter, åtskilliga anmärkningar emot Förslagets innehåll och uppställning sig likväl förete.
Då uti 8 § den hittills stadgade förmons-rätt för barna-arf blifvit utsträckt till omyndig persons fordran, af hvad beskaffenhet den vara må, synes i sammanhang dermed stadgandet i 2 § af samma Capitel, angående den rätt, som tillkommer omyndig för faddergåfva, då den är förvandlad och ej i behåll, hafva bordt undergå förändring.
Ordalägen i det föreslagna stadgandet i g §, att intecknings-hafvare må ega rätt till betalning utur panten med dess afgäld intill betalnings-dagen j finner Jag icke vara nog tydliga.
Det ligger i sakens natur, att betalningen eller utdelningen till borgenärer sällan kan ske samma dag som fastigheten upphört att tillhöra Concurs-Massan; men längre än till sistnämnde dag bör ej borgenär ega anspråk på afgälden; och der - Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifv. N.o 96.
53 jemte saknas i förslaget nödig bestämdhet i afseende på möjliga collisioner emellan intecknings-hafvare, arrendatorer och sådane fordringsegare, som fått utmätning å gröda.
För öfrigt och då fråga nu är om förändrad redaction af större delen utaf det Capitel i Handels-Balken, som afhandlar borgenärers inbördes företrädes-rätt till gäldbunden egendom, hade till en nödig fullständighet bordt höra, att deruti blifvit intaget det stadgande, som innefattas uti Kongl.
Förordningen den 18 December 1823, rörande förmons-rätt för enskildes hos Executorer innestående medel, äfvensom de flere tid efter annan utkomne Författningar, söm tillägga en lika rätt för vissa andra tjenstemäns uppbörd; hvarförutan det synes mindre lämpligt att, på sätt förslaget innehåller, stadga, att i5 § i den nya redactionen skulle blifva lika lydande med 14 § i den gamla, enär denna § redan genom Kongl. Förordningen den i5 December 1756 blifvit till all kraft och verkan upphäfven.
Då således ifrågavarande Lagförslag, betraktadt i sin helhet, saknar nödig fullständighet och tydlighet, har Jag icke funnit godt att detsamma i Nåder antaga. 54 Kongl. Maj.-ts Nådiga Skri/v. N.o 96.
Sedan Högste Domstolen och Stats-Rådet blifvit hörde, har Jag funnit godt lemna bifall till de af Eder, Gode Herrar och Svenske
Man, uti skrifvelse den i! sistlidne Februarii i underdånighet framställde Förslag: ”1:0 att fordrings-egare, som låter bysätta gäldenär, icke är berättigad att af ”gäldenären erhålla ersättning för hvad han "under bysättningstiden till gäldenärens underhåll förskjuter; och ”2:0 att Bysättnings-Utslag, på grund "af löpande skuldebref, som är ställdt att "betalas vid anfordran, eller hvari viss förfallotid ej är bestämd, icke må gå i verkställighet förr, än 8 dagar efter den dag, "då gäldenären bevisligen erhållit del af "lagsökningen, hvilket bör i Utslaget utsättas.” r Och kommer allmän Förordning att härom utfärdas.
I anledning af väckt fråga om nyttan af en allmän Författning, hvarigenom fordrlngsegare må förklaras berättigad att af Konungens Befallningshafvande i det Län, hvarest lian har sitt hemvist, erhålla så kalladt Promotorial i lagsökningsmål till Konungens Befallningshafvande i det Län, Kongl.
Maj:ts Nådiga Skrif v. Ar;o 96.
55 der gäldenären bor; håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, uti underdånig skrifvelse den a3 September sistlidne år, uppå anförde grunder, i underdånighet anhållit, att till allmän efterrättelse måtte stadgas följande:
"Vill borgenär utsöka fordran hos gäldenär, som har sitt hemvist
Utom det Län, ”der borgenär bor, ege han att till Konungens Befallningshafvande i samma
Län in”gifva sin till Konungens Befallningshafvande i det Län, der Gäldenären vistas, ställda ansökning, med dertill hörande handlingar; och åligge Konungens Befallningshafvande i förstberörde
Län, att öfversända ansökningen och handlingarne till Konungens Befallningshafvande i det andra Länet, hvilken sistnämnde har att, sedan gäldenären blifvit hörd och målet vederbörligen till afgörande beredt, sitt Utslag meddela, och till försthemälde Befallningshafvande insända, för att borgenären emot lösen tillställas; äfvensom att, uppå borgenärens i enahanda ordning skeende ansökning och derest fordringen är utmätningsgild, låta Utslaget till verkställighet befordra, och derefter de inlupne medlen till samma Befallningshafvande insända, för att till borgenären emot vederbörligt qvitto öfverlemnas. 5(J Kongl. Maj:ts Ntuliga.
Skrif v. N:0 96.
Efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, liar Jag tagit detta ämne i öfvervägande; och ehuru stadgande af den rättighet för borgenär, att erhålla så kalladt promotorial, hvilken genom Eder underdåniga skrifvelse åsyftas, komme att åt Borgenären bereda en lättare utväg att få utestående fordringar indrifne, har Jag likväl ansett denna förmon å ena sidan icke uppväga den olägenhet, som å den ändra uppkommer derigenom, att Konungens Befallningshafvande så väl i det Län, der borgenären bor, som i det Län der gäldenären har sitt hemvist, blefvo besvärade med enskilda bestyr, främmande för deras egentliga Embetsbefattning och underkastade en ansvarighet för de indrifne medlens vårdande och öfversändande, som desse Embetsmän icke skäligen böra åläggas.
Af sådan grund har Jag funnit Mig sakna skäl, att gilla det af Eder i detta ämne föreslagna stadgande.
Uti skrifvelse af den 18 November sistlidne år håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, i underdånighet anhållit om utfärdande af den förklaring, att så väl med Allmänna Lagens grunder, söm med rätta förståndet af 17 och 20 §§ i 5 Cap. af Con - Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrif v. N.o 96. 5j curs-Lagen den i3 Julii 1818 instämmer, det Borgenär, hvilken, till bevakande af sin fordran i Concurs, låter, genom annan tjenlig person, till Rätten, der Concurs-saken är anhängig, inom laga tid inlemna, sin inlaga, jemte edgångsbevis och öfrige erfordell ige handlingar, skall, om inlagan är af borgenären egenhändigt underskrifven, anses hafva rätteligen förvarat sin talan, ändå att fullmagt till inlagans ingifvande ej företes eller bifogas, , Efter Högste Domsto,len’s och StätsRådets hörande, har Jag gillat den af
Eder sålunda föreslagna förklaring, såsom med rätta förståndet af ofvannämnde §§ i C011- curs-Lagen öfverensstämmande.
Jemväl har Jag, efter Högste Domstolens och Stats-Rådets hörande, bifallit det af Eder i • underdånighet framställde Förslag, att 3 § i 6 Cap. Concurs-Lagen, den i3 Julii 1818 må erhålla, följande lydelse: ”Borgenär må lyfta den fordran, som ”honom genom dom i Concurs-saken tillagd ”är, ändå att domen ej vUnnit laga kraft; ”ställe dock, i thy fall, borgen för hvad ”lian lyfter.
Lag samma vare om verkstäl - 58 Kongl. MajHs Nådiga Skrif v. N.-o 96.
"lighet af dora i redovisningstvist emellan "borgenär och syssloman.”
I anledning af väckte' motioner om behofvet af åtskillige jemkningar och förändringar i Concurs-Lagen, af den i3 Julii 1818, äfvensom i Kongl.
Förordningen, den 22 October samma år, om Edsformulaire i Concurs-mål, håfven J, uti skrifvelse af den i5 sistlidne Januarii, till Min pröfning i underdånighet framställt förslag till de förändringar i Concurs-Lagen, som J ansett nödige, äfvensom J till Min sanction partielt öfverlemnat de serskilda §§, hvari förändringar blifvit föreslagne, med undantag af 7 Cap. och 8 Cap. 6 § af ConcursLagen, hvilka icke utan i ett sammanhang kunde pröfvas.
Sedan Jag häröfver hört Högste Domstolen och Stats-Rådet, har Jag tagit detta ämne i noggrannt öfvervägande, och dervid funnit godt i Nåder bifalla Edra förslag till ändringar: 1:0 af 2 Cap. 1 §. 2:0 af 2 Cap. 25 §. 3:o af 3 Cap. 3 §. 4:o af 4 Gap. 1 §.
Maj.-ts Nödiga Skrifv.
N.-o 96. 5g 5:o af 4 Cap. 9 §. 6:0 af 4 Cap. jo §.
7:0 af 5 Cap. 11 § och 8:0 af 7 Cap. 3 §, äfvensom Jag i Nåder gillat förslaget till ny § emellan 12 och i3 §§| i 7:de Cap. samt ändring af 8 Cap. 6 § Concurs-Lagen.
Hvad deremot beträffar Edert Förslag, att 5 Cap.
10 § må erhålla följande nya redaction: ”Är saken hos Härads-Rätten anhängig, ”då skola horgenärerne genom anslag och ”kungörelser så stämmas, som i 9 § sägs, ”att sig inställa vid det lagtima Ting, som ”näst efter Sex månader infaller eller då ”ännu fortgår, före klockan Tolf på dagen "å den rättegångsdag, som af Härads Rät”ten bestämmes samt i anslag och kungörel"sen utsättes.
Äska de fleste horgenärerne "Urtima Ting, varde det utsatt, att genast ”efter Sex månaders förlopp hållas,” — så har Jag funnit, att, då tillbaka-flyttningen från den hittills stadgade fatalie-timman vid Härads-rätter, kl. 7. om aftonen, till kl. 12 middagstiden, skulle, enligt förslaget, ega rum endast i afseende å Concursmåls behandling, men den förra fatalie-timman 6o Kongl. Maj.-ts Nådiga Skri/v.
IV.-o <j6. bibehållas för alla andra- vid Härads-Rätt förekommande mål, komrne en sådan olikhet troligen att verka' tilf förvillelse och, serdeles i början, innan .Mlmogen hunnit vid förändringen blifva van, beröfva mången borgenär sin rättmätiga fordran, äfvensom att, om än, å ena sidan, genom bibehållande af det nuvarande stadgandet, att inställelsedag i Concurs skall utsättas till aldra rättegångsdagen af det Ting, som näst’ efter Sex månader infaller, någon gång kan hända, att Inställelse-dagen inträffar ett Lagtima Ting senare än behofvet fordrar, så uppkommer likväl, å den andra, den menliga följd af det föreslagne förändrade stadgandet, att, om ett Ting börjar en eller få dagar före slutet af de föreskrifne Sex månafderne, borgenärer ne ofta försättas i ovisshet, huruvida de vid berörde Ting böra sig inställa eller icke, hvilket förhållande icke är förenligt med den bestämdhet Lagstiftaren, serdeles i fråga om fatalier, bör iakttaga.
På dessa grunder har Jag funnit Mig iqke .kunna, gilla och antaga Edert berörde förslag; i följd hvaraf den jemväl föreslag-: na förändringen af redactionen till 5 Cap. 17 § af sig sjelf förfaller.
J, håfven ock föreslagit ett förändradt formulaire till borgenärs-ed i Concurs-mål, Kongl. 'Mctj.-ts Kådiga Skrifv. N.o 96. 61 samt att, med upphäfvande af Kongl. Förordningen den 22 Octöber 1818, det föreslagna formulåiret måtte intagas i ConcursLagen, hvars 5 Gap. 18 § i följd deraf skulle undergå förändring.
Häremot har Jag ansett höra anmärkas, att borttagandet af den i nu varande Borgenärs-Ed befintliga försäkran, att fulla penningar liro för skuldebref redeligen utgifne skulle mycket lätta edgången för ockrare, ty försäkran att fordringen är rigitig kan svårligen tydas vidsträcktare, än att aftalet är sådant, som skuldsedeln utvisar.
Då det likväl är nödigt, att, så vidt ske kan, förekomma det grofva ocker, som derigenom, bedrifves, att mindre summa försträckes, än hvarå skuldsedeln lyder, synes följande mening hafva bordt i Edsforraulairet till slut införas: ”samt att fulla penningar eller deras ”fulla 'värde utgifne blifvit.”
Dessutom synes uteslutandet af de i det nu gällande Edsformulairet begagnade ord "mig 'veterligen" lätteligen kunna hos den samvetsgranne uppväcka svåra betänkligheter, hvilka icke med skäl böra lemnäs utan afseende, helst mången derigenom blefve nödgad till ett lättsinnigt qväfvande af sina tvifvelsmål om rigtigheten af en fordran, hvilken han af 3:dje man emottagit. 6i Kongl. Maj:ts Nådiga Skri/v. N.-o q6.
Med afseende å dessa anmärkningar, och ehuru det föreslagne nja Edsformulairet visserligen i det hela synes hafva företräde framför det nu gällande, har Jag funnit
Mig böra vägra bifall å delta Edert förslag.
De ändringar i Concurs-Lagen, hvilka Jag, på sätt ofvan nämndt är, gillat och antagit, komma, enligt Eder i underdånighet rramställde önskan, icke att genom serskild Författning kungöras, utan varder hela Concurs-Lagen omtryckt och under denna dag utfärdad, hvarvid kommer att iakttagas, icke allenast de nu beslutade förändringar, utan ock andra, under denna Riksdag antagne jemkningar i samma Lag, äfvensom det tillägg vid 5 Cap. 11 §, som genom Kongl. Förordningen den 18
December i8a3 blifvit stadgadt; Och bifaller Jag Eder begäran, att §§:nes numer-följd i den sålunda blifvande förändrade Concurs-Lagen må gå i oafbruten ordning från början till slut, med bibehållande af den nuvarande fördelningen i Capitel.
Beträffande de af Eder under loppet af innevarande månad redan aflemnade och möjligen hädanefter från Eder inkommande underdåniga skrifvelser rörande Lagfrågor, kunna desamma, i anseende till Riksdagens Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrifv.
If.-o 96. 63 snart förestående slut, icke hinna att dessförinnan på det i Grundlagen föreskrifna sätt beredas, föredragas och afgöras, hvadan Jag linner Mig föranlåten förklara, att Jag icke kan dem antaga; dock vill Jag äfven efter Riksdagens slut låta
Mig i behörig ordning föredragas de af Edia skrifvelser, hvilka icke innefatta egentliga Lagförändringar, utan äro af reglementarisk egenskap.
Slutligen håfven J, uti underdånig skrifvelse af den 1 1 sistlidne Februarii, förklarat Eder bifalla Mina till Eder framställde Nådiga Propositioner: 1:0
Angående förändrad redaction af a5 Cap. 1 § samt 12 Cap. 2 § 3 Mom.
Rättegångs-Balken; och 2:0
Angående ordningen och sättet för öfverklagande af Under-Rätts beslut i tvister om Husesyn och fardag å Kronohemman.
Dervid håfven J dock anmält, att, i händelse det hos Eder väckte förslag om Laginans-Rätternes och flere andra DomstOT lars indragning skulle af Mig i Nåder gillas, deraf borde följa, att redactionen i berörde 2:ne Författningar komme att undergå någon förändring; men då något förslag angående indragning af Lagmans-Rätterne ännu icke 64 Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrifv. N.o q6. från Eder inkommit och således, till följd af hvad Jag nu förklarat, vid denna Riksdag icke kan komma i öfvervägande, hvarigenom Eder vilkorligtvis gjorda framställning om behofvet af redactions-förändring förfaller, komma Allmänna Författningar i berörde a:ne ämnen att under denna dag utfärdas i enlighet med Mina al Eder bifallne Propositioner.
CARL JOHAN. KONGL.
Tal till Rikets Ständerj på Rikssalen j vid Riksdagens slut den ig
Ehuru detta Riksmöte fortgått mera än ett år utöfver den i Regeringsformen fastställda tid, Kongl. Maj.ts Tal till Rikets Stander. 65 tiel, har clet likväl bestyrkt orubbligheten af de grundsattser, på hvilka Nationen önskar att oafbrutet stödja sina allmänna förhållanden.
Med fullt förtroende till sin Konungs ledning, har den tryggat sig vid Hans gruncllagsenliga tänkesätt.
Kallad, att försvara Eder, insåg Jag genast de grundämnen till ära och sjelfbestånd, Riket ännu egde, och det är på dem Jag bygde det systeme, sorn försäkrat
Eder sjelfständighet.
Under hotande politiska skakningar, haden J grundlagt Edert närvarande samhällsskick; men detta beslut behöfde att genom kriget och segren befästas.
Samma lycka har följt
Mina bemödanden på förvaltningens, som på krigets bana, och längre, än Edra önskningar vågade sträcka sig, har Försynen ledt framgången af Mina företag.
För tjugu år tillbaka räknade det gamla och krigiska Sverige icke a,400,000 invånare.
Dess folkmängd uppgår nu lill nära 3,ooo,ooo.
Edert Stats-Utskott har upplyst, att Landet då trycktes af mera än 53,000,000 R:drs skuld; 44>000>000 deraf äro redan döBih. till R.
Fröt. 1828-30. 1 Sand. 3 Bandet. 8: de Häftet. 5 66 Kongl. Maj:ts Tal till Rikets Ständer. dadé.
Eder Bevillning uppgick år 1812 till ett belopp af 2,65o,ooo R:dr; den liar efter liand blifvit minskad med nära en femtedel.
Edia grundskatter hafva dessutom erhållit en betydlig lättnad.
Då Jag i dag slutar Edra öfverläggningar, kan Jag tillägga, att den under loppet af sistlidet år vunnit en tillväxt af 800,000
Båda Håfvens förening har dessutom kostat Staten en summa af 5,000,000 R:dr.
Ifrån början med enhälligt bifall understödt, har detta företag likväl sedan blifvit föremål för stridiga omdömen, hvilkas hinderlighet för arbetets fortgång
Min förvaltning har sett sig ofta föranlåten att hejda sin gång, för att söka ursprungen till de mötande hindren, och icke blottställa för vådliga skiften de nya krafter och den national-anda, som den framkallat.
Den har lyckats att draga denna Halfö undan missödet af borgerlig osämja och af dess bedrölliga följder.
Jag bar kufvat ärelystnadens och vapenstyrkans retelse)', och gjort dem till lydiga bundsförvand - Kongl. Maj.ts Tal lill Rikets Ständer. 67 ter åt Lagarne.
Mera medlare än Monark, mera vårdare af Lagen än lien skare, liar J ag sökt att upprätthålla alla lagliga och lagstiftande rättigheter, utan att dervid förlora ur sigte Konungamagtens moraliska kraft.
Jag har offrat allt åt de båda Rikenas förening och välgång.
Jag har sökt att hos det uppväxande slägtet bereda de egenskaper, utom livi!ka kraften hos medborgaren förloras.
Dessa egenskaper äro sanning och rättvisa, och genom dem skall Scand ina vien förblifva oberoende.
Vid helgden af den lagbundna myndighet, hvarmed de Styrande beklädas, äro Folkens ära och trefnad fästade.
Sedan Jag gifvit stadga åt
Edra politiska rättigheter, har Grundlagens upprätthållande varit föremål för Min hela omtanka.
Mina bemödanden hafva eftersträfvat, och för att vinna dessa lyckliga följder, har Jag ställt Thronell i Nationens sköte och åt dess värn anförtrott den.
Vi hädanefter förbättra Vår allmän - \ 68 Kongl. Maj.ts Tal till Rikets Ständer. na Lag och genom ett klart och tydligt uttryck af dess mening lätta dess verkställighet.
Denna klarhet, lika påkallad af de rättsökande, som af domarena sjelfva, skall åt alla lenina en ny säkerhet, och lagkunliige mäns mogna granskning gifva en ledning ut de beslut, som vid nästa Riksmöte i detta vigtiga ämne komma att fattas.
Det är förnämligast på arfs- och egande-rätten, samt på inteckningars säkerhet, sorn vi höre fästa
Borgenärer och gäldenärer ega gemensamt behof af tillräcklig bestämdhet i detta afseende, uti den omarbetade Lagen.
Folken böra vakta sig att likna de enskilda, som ofta förstöra allt af missförstådt nit, att på en gång vilja allt förbättra.
De böra deremot stödja sina åtgärder på tidens långsamma gång och hemta upplysning af det förflutnas erfarenhet, för att befästa och förbättra sitt tillstånd.
Lålom Oss lugna alla interessen och så ordna våra förhållandon, att den, som lefver af sitt arbete, ej må behöfva frukta, att nästa dag finna utvägarne för sin bergning tillstängde.
Om Vår representation har behof af ett förbättradt skick, så glömmom likväl ej, att Rikets fyra Stånd sedan trenne århun - Kongl. Maj.-ts Tal till Rikets Ständer.
69 draden utgjort grundpelarne för den lagbundna Konungaraagten.
Civile och militaire
Tjenstemäns förbättrade löne-vilkor voro af behofvet påkallade, och Jag bar derföre sett med tillfredsställelse, att öfverskotten af Statsverkets inkomster blifvit till detta nyttiga ändamål af Eder anvisade.
Med samma känsla har Jag äfven erfarit de gjorda anslagen till Rikets försvar, Armeens materiel och den allmänna undervisningen.
Min erkänsla för antagandet af Min proposition till förmon för fastighetsegare.
Den sålunda grundade crediten lofvar en lycklig inverkan på egande-ruttens fortsatta befästande, och blir af en ännu allmännare nytta, 0111 samma system med urkiljning fortsättes.
De önskningar, J yttrat i afseende på en laställd tull å införseln af utlänsk spannmål, hafva genom Min Förordning i detta afseende blifvit förekomna, och Jag eger all anledning hoppas, att detta beslut skall blifva lika välgörande för handeln, som för jordbruket.
Våra förbindelser med främmande Magter lemna ingenting öfrigt att önska, och grannsämjan hvilar på de mest vänskapliga förhållanden.
Vår sjöfart bör vänta en ny Kongl. Mcij:ts
Tal till Rikets Ständer. utvidgning, så väl i Medelhafvet och Svarta Hafvet, sora på de Americanska farvattnen; men ingen fördel vinnes utan stora kostnader, och handeln, som lifvar allt, krafvel’, utom Vårt område, det kraftigaste understöd af diplomatiker och sjöstyrkans verksamhet.
Mig med den Konung, som upptog Mig till Sin Son, känner Jag Mig lycklig, att, genom Mina tjenster, hafva förvärfvat
Mig rättigheten, att säga Eder: förstån Eder Regering; det goda den uträttat gifver
Eder en ledning dertill.
J vcten, att Jag alltid funnit
Min sällhet i det allmännas, och Jag fortfar att nedkalla den Allsmägtiges skydd, dess bistånd och himmelska välsignelse öfver
Med stöd af Regeringsformens 109 § förklarar Jag detta lagtima Riksmöte slutadL, och förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män, alle samteligen och hvar och en i synnerhet, med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. STOCKHOLM, TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT &
SÖNER, I 8 3 O. Register Sfv. K. M:ts Nåd.