Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I Stals-Utskoltets T,'t lil ande iVo s3t. ur sådan hänsigt, stål må vara att låta arbetet i grufvorne, för deras närmare undersökande, än vidare fortfara.
Och har, sedan bemälde Kongl.
Collegium, så viii med dess samt vederbörande» yttranden i denna del af ämnet, sorn äfven med serskild Berättelse om Silfver verkets drift sedan sista Riksdag, lill Kongl. Mäj:t i underdånighet inkommit, detta mål, genom Nådig remiss af den 3o liiistlidne Maji, blifvit till Stats-Utskottet efverlemnad t.
Af de remitterade jemte öfriga målet rörande handlingarne in hem las, att ifrågavarande förläningar, till den del desamma i Krono-räkenskaperne äro upptagne, efter markegång uträknade, för åren 1820 till och med 1829, i medeltal uppgått till följande belopp, nemligen t lii* Räntan af Löfås gård i mantal ... . 28r 7- ro|. 2:0 Förhöjning å 600 stigar kol, å. 8 rst. ...... 8: 16. — 3;o 3oo dagsverken .............. 3 55: 3o. — 4;o Kronotionde-spanmål, som ej får öfverstiga 200 tunnor och per medium utgjort 184 tunnor i,61 €*: 13, 8 Säger 1,808: 19. hvarifrån likväl bör dragas den lösen, sorn för samma spanmål nu mera, i följd af Kongl. Maj:ts Nåd.
Utslag d. 18 Mars 1829, skall med 1
R;dr i silfver för hvarje t:a erläggas och, beräknad a 2 R:dr 3-2 sk. för 184 tunnor, gör 49°-' 3a.
— Återstå R:dr 1,317: 35.
6~_ röen hvartill åter böra läggas de så kallade vind häst-medel, som af allmogen i Skedevi och Husby socknar samt Finsta fjerding i Hedemora socken directe i vanlig ordning erläggas, efter Kongl. Brefvet den 9 Junii ■ 747»- med 4 sk- för hvarje vindhäst-dagsverke, och hvilka medel, enligt innehafvarnes af Verket uppgift, utgjort circa 31: 3a. — Summa R;dr i,34.9: '.9- Hvarförutan
Finsta fjerding ålegat leverera en spann aska utaf hvarje mantal, enär behof deraf varit för silfvertillverkningen; äfvensom
Löfås-verket har nytljanderätten till en från äldre tider detsamma anslagen samt senast genom Kongl. Bergs-Collegii Resolution den 8 Mars 173’7 upplåten Kronoallmänning, som, enligt Charta, skall innehålla 1,104. tunnland, 2 kappland skogsmark.
Efter det Rikets Ständer vid 1815 års
Riksdag väckt fråga om dessa förläningars indragning till Staten, i anseende dertill, att silfvertillverk - Slats-Viskoltels Utlåtande N".o 33a. 2 ningen vid Löfås i senare tider nästan upphört, har väl ligh Bergs-Collegium, hvarest frågan behandlats, genom Utslag den 24 December 1818, förklarat dåvarande egaren af Löfås, Bergsfogden Forsslind, hafva förläningarne förverkat; men detta beslut har Kongl. Mnj:t den ic) December 1820 upphäft, hvarefter, jemlikt Kongl.
Maj:ts Nådiga Bref den 2O Äng. 1828, Verkets innehafvare bibehållit förläningarne, dock under vilkor af sillvertill verkningens behöriga drift, derom Berättelse af Kongl. Bergs-Collegium borde afgifvas och Rikets Ständer vid hvarje Riksdag ineddelas; och när af den till Kongl. Maj:t afgifne samt Rikets Ständer sista.Riksdag tillställde Berättelse upplystes, att, oaktadt vid tagne anstalter för Verkets bedrifvande, endast en mindre betydlig tillverkning kunnat åstadkommas, funno Psikets Ständer, i följd af hvad som i frågan föregått, siglora i underdånighet anhålla, att öfverenskommelse måtte uppgöras med Silf ver-verkets innehafvare om föiläningarnes afträdande på de vilkor, som kunde blifva föreslagne.
Nuvarande -Interessenterne i Verket, af Kongl. Bergs-Collegium hörde, hafva ock begifvit sig dertill, att, emot deras frikallande från skyldigheten alt efter bestämda föreskrifter drifva grufvearbetet, frånträda förläningarne sålunda, att den Alnjulne befrielsen från räntornas utgörande för Löfås gård, förhöjningen å 600 stigar kol, vindhäst-raedlen och rättigheten till en spann aska skulle, genast vid Verkets nedläggning, upphöra, samt de forlänte 3oo dagsverken, jemte dispositionen af Kronotionde-spanmåien, efterjbibehållande häraf i femton år, afstås; men derförntan förbehållit sig, att, på de af Kongl. Maj;L och Rikets Ständer fastställde grunder för recognitionsskognrnes försäljning, få lill sig lösa Löfås grufve-allmänning.
Och har Kongl. Bergs-Col leg'u ra, enär lute resse 11 Lern c, vid deni gjorde föreställningar och förslag, icke kunnat förmås att med andre vilkor lemna förläningarne, på anförde skäl, och förnämligast med afseende derå, att genom dea föreslagna Öfverenskommelsen vunnes, att viss tjenstbarhet af allmogen till Verket så val som väntefriheLen- för Löfås gård kunde upphöra och indragas, så snart som orsaken till beviljandet deraf, genom innehafvarnes frikallande från skyldigheten alt underhålla Silfververkels drift, försvinner, ansett sig böra Kongl. Majrts
Nådiga pröfning underställa, huruvida, till vinnande af det ändamål Rikets Ständer åsyftat, och på det att åtminstone en gräns måtte sättas för Siats-Verkets hittills under längre tid gjorde betydliga uppoffringar för Löfås Silfververk, Kongl.
Maj;t skulle i Nåder täckas antaga de utaf Verkets Interessenier nu erbjudna vilkor och förbehåll, emot hvilka de förklarat sig villige, att deras eljest egande anspråk på förlän jugarnes ständiga bibehållande, så länge Silfver-verket af 4 Stais•
Ulikaltets UildCanate Är:& aji. ilena behörigen underhålles, för framtiden sig afsäga; tilläggande Kgl. Bergscollegium, att, om Kongl.
Maj:t i Nåder funne för godt detta förslag antaga, hvilket Collegium, då Stats-Verket jemväl tillskyndades förmonen af ska t teköpeskillings erhållande för Löfås grufve-allmänning, som hittills vitan all afgift varit Silfver-verket anslagen, trodde sig i underdånighet icke höra afstyrka, blefve Kongl. Maj:t i tillfälle, att, i sammanhang dermed, förordna om sättet och vilkoren för framtida dispositionen af förläningarne samt om och i hvad moa de extra tjenstbarheter, allmogen till Verket utgjort, äfven till Kronan borde indragas, eller, på sätt Rikets Ständer vid 1815 och 1818 årens Riksdagar i underdånighet hemställt, allmogen från utgörande deraf, vid Verkets nedläggning, befrias.
Stats-Contoret har för sin del yttrat: att sedan Kongl. Maj:t och Rikets Ständer, efter vidtagna åtgärder i ändamål af Löfås Silfver-verks lörläningars indragning till Staten, såsom öfvamberördt är, funnit frågan böra på öfverenskommelse med Verkets innehafvare bero, samt dessa ej kunnat förmås lill andra vilkor i detta hänseende, än dem Kongl. Bergs^ Collegium uppgifvit, syntes till vinnande deraf att Statens bidrag för ett Verk, som på längre tid varit af föga nytta för det allmänna, må inom viss lid blifva begränsadt, det af Interessenterne gjorde och af Kgl. Bergscollegium i underdånighet hemställde förslag i ämnet skäligen böra antagas, helst, såsom Collegium utvecklat, åtskillige fördelar och friheter derigenom snart kunde blifva för Staten och allmogen i orten att påräkna.
Hvad åter anginge dispositionen af förläningarne, så, enär räntan af Löfås gård, förhöjningen å 6oo stigar kol, värdet af 3oo dagsverken samt Kronotionde-spanmålen tillhörde Stats-Verkets ordinarie räntor, följde deraf, att dessa lorläningar efter indragningen koinra o Stats-Verket till godo, på sätt och i den ordning
Förfaltningarne angående sv dane räntors erläggande till Staten stadga; men, beträffande de utaf allmogen utgjorde tjenstbarheter, nemligen vind häst-dags verken, som blifvit med penningar löste, samt levereringen af aska, hvilka skyldigheter, enligt Kongl. Brefvet till Kongl. Kammar- och Bergs-Collegierne den q
Junii 1747, tillkommit i och för silfverlillverkningen, samt derföre den tiden, då Verket vid början af 1700-talet varit nedlagdt, icke på något sätt utgjordes; så ansåg Kgl. Sta>ts-Contoret dessa tjenstbarheter, här de för ändamålet af deras tillkomst ej vidare erfordras, såsom extra hjelp af dylik beskaffenhet i allmänhet och efter hvad Rikets Ständer vid 1815 års
Riksdag i underdånighet derom sig yttrat, bora upphöra, utan att allmogen med något motsvarande åliggande besväras; och hvad slutligen vi IkommeLöfås-VerketsInteressenlers förbehållna, Stats-Utshotlels Utlåtande Ho a3a. rättighet att till skatte få losa den Verket af ålder anslagne grufveallmänning; sä vöre härvid, i Stats-Conlorets tanka, ej att erinra, då sådant kotnme att ike efter de för skattebref af dylika allmänningar gällande allmänna grunder.
Med anmälan, alt Silfververks-innehafvarne hos Kongl.
Kammar-Goliegium uti en den i5 December i83a ingifven skrift yrkat, att de femtoiv år, under hvilka förbehållne dispositionen af kronotionde-spanmålen oell kronodagsverken jemte räntefrihet för Löfås hemman skulle få tillgodoujutas, borde beräknas och taga sin början ifrån den tid förslaget af Kongl. Maj:t i Nåder antages, har sislbemälde Kongl. Collegium andragit, att då, i anledning af Rikets Ständers underdåniga hemställan, Kongl. Maj;t, uti högstberörde KongL Bref den 7 April i83o, anbefallde Kongl. Bergs-Collegium, att med innehafvarne af Löfås silfververk uppgöra förslag till öfverenskommelse i förevarande ämne, åsyftades väl dermed, att fortfarande förlust och skada af förläningarne till Verket måtte för Kronan afvärjas; men dock så, att öfverenskommelse!! skulle så väl å Kronans sida som af Verkets innehafvare finnas antaglig.
Huruvida det af Kongl.
Bergs-Collegiuna anmälde förslag må kunna anses antagligt för Kronan, syntes Kongl.
Kammar-Collegium böra bedömas först och främst efter beskaffenheten af den rätt, som blifvit innehafvarne försäkrad, och således icke blott efter värdet af de förmoner, Kronan för Verkets drift består, men äfven efter de motsvarande vilkor och skyldigheter, Verkets innehafvare sig iklädt.
Dervid furekomme, att förläningarne äro gifne mot förbindelse att behörigen underhålla och bedrifva Silfververket efter de föreskrifter, Kongl. Bergs-Collegium bestämde och meddelade.
Ännu likasom tillförene ankorarae förläningarnes bestånd på sättet huru Verket underhölies och bedrefs, och detta åter, för att vara nöjaktigt, måste noggrannt instämma med de föreskrifter, Kongl. Bergs-Collegium hade att gifva, lämpade efter sådana sig företeende omständigheter och anledningar, som antydde, huru grufvudriften, efter bergsvis, ändamålsenligast borde ske.
Då innehafvarnes rätt att tillgodonjuta de förlänta förmonerne vore så vilkorlig, och då hvad hittills, angående grufvedriftens beskaffenhet samt de mer eller mindre lefvande utsigter lill möjlighet att åstadkomma förmonligare afkastning, blifvit undersökt, upplyst och jitredt, icke, efter Kongl. Kammar-Collegii omdöme,, med visshet antydde, att alla vidare arbeten och försök ofelbart skulle framgent blifva för silfvertillverkningen lika onyttige som hittils, ehvad anvisningar och föreskrifter innehafvarne än må få sig till iakttagande före-' lagde; så kunde Kongl.
Kammar-Collegium, för sin del, icke, med uppmärksamhet på Kronans härunder beroende rätt och fördel, tillstyrka, det Slits-Utskottets
Ull alunde N’.o 2J2. bronan, för att återvinna de i ofYanberörde måtto vilkorligen gifnc för movier, på efl gång eflergåfve sina vid förlä ningen fästade anspråk, och lät sina uppoffringar för lång lid fortfara till Verkets innehafvares båtnad och vinst.
Att vilkoreu uti det af innehafvarne framställde förslag voro högt uppdrifne och serdeles betungande för Kronan, destomera sorn innehafvarne linder hela den förflutna tiden skördat största fördelen af hvad Kronan i förläningarne uppoffrat, har Kongl.
Kammar-Collegium ansett icke fordra närmare utveckling, och om, efter dess tanka, det antoges, att Silfver.-vertets afkastning ej kunde förbättras, borde ock nedsättning i anspråken på skadestånd finnas så mycket billigare, samt slutligen att, om åter de dryga anspråken utgingo från något hopp att framdeles tillvägabringa förmonligare Silfvertillverkning, borde Kronan just deraf hemta ett ökadt skäl, att i detta ändamåls verksamma befordrande söka sin båtnad.
På dessa grunder, och enär vilkoret af rättighet för Silfver-verksinteressenterne till skattelösen å Grufveskogen destomindre borde beviljas, som denna skog oundgängligen erfordrades vid Berg-verksrörelsens möjligen återupptagande i en framtid, har Kongl.
Kammar-Collegium i underdånighet afsVyrkt Kongl. Maj;ts Nådiga bifall lill Interessenternes anbud, hvilket, genom det senast gjorde förbehåll om åtskilliga betingade för möllers tillgodonjutande i femton år efter antagandet, skulle ännu mera öka Kronans uppoffringar, hvarvid merbemälde Kongl. Collegium tillika hemställt, att, då antagligare anbud ej kunnat vinnas, Kronans här ifrågavarande rätt måtte få ankomma på vederbörligt, noggrannt och alfvarsamt handha f v ande af de vilkor och förbehåll, som med förläningarne äro förenade till befordrande af det ändamål, för hvilket de äro gifne.
Ifrån detta utlåtande hafva dock åtskillige af Kongl. Kammar-Collegii Ledamöter yttrat skiljaktiga meningar, hufvudsakligen i öfverensstämmelse med hvad Kongl.
Stats-Contoret sig i frågan utlåtit.
Af Kongl. Bergs-Collegii i detta ämne ytterligare afgifne utlåtande finnes vidare, att Geschvrornera och Bergmästaren i orten instämt i dea åsigt, att föga skäl vore för handen att låta grufarbetet än vidare fortfara; hvarvid samma Kongl. Collegium, för egen del, yttrat, att då, allt ifrån år 1747, eller under snart förflutne 90 år efter förläningarnes å nyo upplåtande till grufvedriften, derunder man varit i tillfälle att förskaffa sig tillräcklig erfarenhet om grufvorues beskaffenhet, det visat sig, att allt hvad L försokningsväg tili upptäckande af bättre och rikare malmförråd, på Statens och enskild, bekostnad, blifvit tillgjordt, fruktlöst aflupit, ©eli i anseende till malmgårtgarnes svaga beskaffenhet, derom äfven alla relationer Stat s-Ut iko t tets Utlåtande N:0 2J2. 7 yjthii), icke heller Hagra anledningar sig förete lill någon förändring af detta förhållande mera hädanefter än hittills, holle Kongl.
Golleginm före, alt ett än vidare fortsatt arbete i dessa grof v or, till deras närmare undersökande, icke sktdle medföra något bättre resultat; hvadan Co 1 legitim icke heller tilltrott sig kunna i underdånighet tillstyrka, att Staten dertill vidare l>ör bidraga,, för alt endast öka redan hofde utgifter, för hvilka någon ersättning, lika litet som för hvad ytterligare skulle erfordras, sannolikt aldrig kunde beredas, eller blifva alt påräkna; »nea skulle nuvarande innehafvare af Verket eller andre linna sig hugade, att på grufvornes vidare bearbetande äfventyra någre medel, ansåge Kongl. Collegium dem, likasom andre Bergverks-egare, kunna uppmuntras och underlättas med lämplige fribels-år, under den> tid Verket bevisligen ej kunde drifvas roed vinst; varande, efter Collegii tanka, berörde biträde det enda, som af Staten nu för tiden skäligen borde meddelas.
Jemte uppgift, huru med grufvudriften vid Löfås de senare åren sig förhållit, innehåller Kongl. Bergs-Collegii ofvanomförmälde berättelse, att Interessemterne, under förbehåll att ifrån och med början af år j83i, eller det år då försöknings-arbelet begynt inställas, ovilkorligen befrias från skyldigheten af visse bestämde grnfve-arbetens bedrifvande, samt att icke vara underkastade andre föreskrifter dervid eller annan control, än som för enskilde Berg-verks-egare äro gällande och å Författningarne sig grunda, dels medgifvit indragningen ifrån och med samma år af den förlänte hemmansränta!! för Löfås gård, utgörande efter medelberäkning 28 Rdr 7 sk. ro? rst. årligen, oell af de så kallade extra grufvehjelperne, bestående uti vindhäst-medel, 3i Rdr 02 sk., förhöjningen å 600 stigar kol å 8 rst., nied 8 R:dt’ 16 sk., samt rättigheten till 1 spann aska för Silfvertillverkningcn utaf hvarje mantal i Finsta Fjerding af Hedemora socken,1 dels derjemte gjort till vilkor, att i »5 års tid, till räknande ifrån och med år i83i, bibehållas så väl vid de Verket upplåtne 3oo årliga dagsverken, som deiv förkinta kronospanmålen, hvilka efter den tiden till Kronan skulle återfalla, samt ätt slutligen få under skattemanna-rätt lösa Löfås grufvu-allraänning; så har det för Collegium velat synas, som vore genom desse medgifvande!! och förbehåll, hvilka alla ifrån och med år 1831 skulle taga sin början, de förut i afseende på Verkets drift ifrån och med den tiden meddelade föreskrifter på visst sätt tillintetgjorde, eller åtminstone hvilande under afbidan å det beslut, som i frågan kan varda fattadt, samt att Kongl. Collegium icke haft någon giltig anledning fordra, att innehafvarne af Verket ovilkorligen skulle fortsätta den föreskrifne arbetsskyldig - 8 étals-Utskottels Utlåtande N.O 2,Ja - heten, hvilket skulle kunna föranledt till en rubbning i den uppgjorde öfverenskommelsén, eller åtminstone en framflyttning af tiden för förläningarnés återfallande till Staten och dispositionen deraf för nyttigare ändamål, än ett fruktlöst grufveai bete, hvaraf inga motsvarande fördelar Staten, tillskyndats, och hvilket bäst ådagalades deraf, att melalllillverkningen, sedan sista uppgiften derom meddelades, för de fem sista åren 1828 till och med i83a icke utgjort tillsammans mera än 52 löd. skålp. och 12 lod silfver samt 29 skepptd 2 lisp;d 5 skålprd bly, deraf Kongl.
Maj:ts och Kronans tionde, som, enligt Resolutionen af den ar Mars iy83, skall utgöra hvarje 3o skålptd eller skepp:d, för samma fem år, icke uppgått till mer än 1 lödig mark 12 lod 2? grän silfver.
Hvad sålunda anfördt blifvit, jemte hvad i öfrigt härvid förekommit, har Utskottet tagit under öfvervägande; och vid betraktande af Silfver-tillverkningens aftagande samt nära upphörande vid Löfås under de sistförflutne åren, hvarigenom alla sannolika anledningar till någon förändring eller till vinnande af ett fördelaktigt resultat för Kongl.
Majit och Kronan, medelst samma tillverknings vidare bedrifvande, allt mer och mer aflägsna! sig, har Utskottet väl funnit sig böra instämma uti de af Kongl. Bergs-Gollegium och Kongl. Stats-Contoret yttrade åsigter i ämnet, dock som Kongl.
Kammar-Collegium derutinnan varit af annan tanka och Rikets Ständer dessutom, på sätt här ofvan anfördt blifvit, förut hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhållit, om uppgörande med innehafvarne af Verket af någon så beskaffad öfverenskommelse, att, emot det de befrias ifrån skyldigheten att detsamma vidare bedrifva och erhålla ersättning, antingen genom förläningarnes bibehållande under någon viss tid, efter arbetets nedläggning, eller på annat sätt, de till Verkets bedrifvande upplåtne förlämngar och förrnoner må till Kronan indragas; så har Utskottet ansett sig böra tillstyrka: att Rikets Ständer, såsom svar å den Kongl. Remissen, genom skrifvelse hos Kongl. Majit endast framställa den underdåniga anhållan, det Kongl. Majit, efter Nådig pröfning, saaf Kongl. Bergs-Collegii och Kongl. Stats-Contorets i hufvudsaken sammanstämmande förslag, som af Kongl. Kammar-Collegii derifrån skiljaktiga tanka, i frågan om Löfås Silfververk täcktes fatta det beslut, hvartill, med afseende å Statens fördel och båtnad, målet i dess nu mera utredda skick kan finnas föranleda.
Stockholm den 12 Augusti 1834- '
N:o Stats- Utskottets Utlåtande N.o 23,1.
9 N:o a33.
Antom till E.xped.
TJtskoltet den 17 Augusti.
Utlåtande> i anledning af väckt motion om upphäf vande af ska ttläggningarne ä mjöl- och såg-qvarnar samt valk- och stampverk.
(T. A.) Bonde-Ståndet har till Stats-Ulskottet öfverlemnat ett memorial af Riksdags-iullmägligen Per Nilsson från Christianstads Län, deruti Motionairen, i öfverensstämmelse nied Kongl. Maj:ts under den i3 Nov. 1828 till då lörsanilade Rikets Ständer allålne Nådiga Proposition, angående förändrade grunder för lego- och salu-sågars med flere Verks beskattning, yrkat, att alla å mjöl- och såg-qvarnar saint valk- och stampverk verkställde skattläggningar malte upphäfvas och dessa verk, i likhet med fain iksinrättgar, till viss bevillning taxeras; i hvilket hänseende blifvit anfördi: att anläggare af såg-qvarnar svårligen skola kunna erhålla rättvis ändring i det lidande, som genom ågången skattläggning honom drabbat, då gruuderne för sjelfva skattläggnings-methoden äro orättvisa och ofta ej til lämplige; att den i Författningarnc medgifne utväg att söka förmedling i räntan å ett såg-verk, hvars värde blifvit förminskad t, medför dryga kostnader och sällan af någon begagnas, emedan äfven gruuderne derför äro obestämde och underkastade olika tydning; och att af de i den Nådiga Propositionen omförmälde undantag icke något annat än det, som i afseende på indelta eller lill rustning eller rotering anslagne qvarnar blifvit föreslaget, kan anses medföra någon fortfarande olikhet, i beskattningsgrunderne, hvilken olikhet, när de indelte räntorne i allmänhet en gång upphöra, afven skulle, i afseende på de till antalet få indelte sågräntorne, försvinna; varande denna motion bestridd af Riksdagsfullmägligen Johan /Viklund från Westerbottens
Län, som yrkat, att beskattningen på ifrågavarande verk och lägenheter måtte förblifva i sitt nuvarande skick.
Då Rikets Ständer, på sätt deras under den 17 och 18 Mars i83o afgifne underdåniga Skrifvelse, N;is 4^3 och 47§> innehålla, af anförde skäl, icke ansett sig kunna bifalla det af Kongl. Majit i högstberörde Nådiga Proposition framställde förslag, att redan skatllagde sågar, valk- och stampig. till R.
Jeol. 1834, 4 SiWil. t Afd. 2 Bandd, 3 i6:de Häftet.
IO Stats-Utskollets
Vi lutande IV. o 233. veris endast må beskattas såsom fabriker, deraf årlig bevillning, i mon af inkomst, borde utgå, men deremot, hvad anginge de sågar, stamp- och valk-verk, om hvilkas anläggning dädanefter kunde blifva fråga, eller, ehuru redan anlagde, ännu icke blifvit skattlagde, i -öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga förslag, funnit dessa verk böra anses såsom fabriksinrältningar, deraf årlig bevillning skulle erläggas, och Utskottet icke anser skäl att, uti hvad senast församlade Rikets Ständer sålunda beslutat, nu föreslå någon förändring; så hemställer Utskottet, att Riksdagsfullmägtigen Per Nilssom förrberörde motion må lemnäs ulan åtgärd.
Stockholm den 14 Augusti i834< STOCKHOLM, tryckt hos Bernh. M, Bredberg, 1884. ■Stats-Utskottets Utlåtande N;o 234.
N:o s34.
Ank. till Exp. Utsk. dem 22 Au g.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om godtgörelse dt vissa Åcademier och andra Allmänna Inrättningar för mistad rättighet att, uti Rikets Ständers Bank, efter al pari, invexla Silfver.
(U, Aj Ifrån Preste-Ståndet har lill Stats-Utskottct blifvit remitterad en af Professor Grubbe väckt motion, deruti, sedan JBanco-Utskoltet uti afgifvet J3etänkande afstyrkt bifall å en motion om fortfarande af den vissa A ca dfem i er förunnade rättighet att i Banken utvexla en bestämd mindre summa Piiksdaler Silfver, mot lika antal Riksdaler Banco-Sedlar, och för hvilket afstyrkande, såsom skäl åberopats den minskning, som derigenom skulle uppkomma i Bankens räntevinst, hvilken, enligt Rikets Ständers beslut, bör Banken oafkortad bibehållas, Motionäiren föreslagit, att skilnaden emellan det maximi-belopp, 2,240 Rdr i Silfver, hvilket ifrågavarande Åcademier och Allmänna Inrättningar hittills fått i Banken sig tillvexla , och den summa i Banco-Sedlar de derför eila g t, må intill nästa Riksdag blifva dem af Statens medel godtgjord.
Såsom skäl för bifall till denna hemställan, bar Professor Grubbe andragit, huruledes Rikets Ständer vid en föregående Riksdag gifvit halft löfte om en sådan ersättning, som den ifrågavarande, då uti nu gällande Banco-Reglemente stadgas, att Banken af dess räntevinst skulle ersätta skilnaden emellan den till Academierne utgående summa i Silfver, och det derföre erlagde beloppet Banco-Sedlar intill dess ersättning för denna åtskilnad 'vid nästblifvande Riksdag kunde, om Rikets Ständer jd för godt funne, såsom verkligt anslag till hvardera Inrättningen d Riks Staten uppförashvarjemte obilligheten, att beröfva de lilteraira Stiftelserna den hittills dem tillerkända förmon, i afseende på Silfvervexlingen, skulle vara så mycket -större, sorn de å Femte Hufvud-Titeln för velenskaperne och sköna konsterne uppförde anslag, hvilka ifrån början utgått i Silfver, men nu, genom myntets försämring, nedsjunkit tili Bih. till R.
ProU 1 c?J3d•
4 Sami, 1 dpi. 2 Band. si. i -j de Häftet, a Stats-Ulskottcls Utlåtande N:o 235. en tredjedel af deras primitiva belopp, i allt fall iiro alt anse såsom ytterst ringa.
Utskottet förmodar, att en väsendtlig orsak till den vissa.