Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Här b e s a n n a d e sig d e n g a m l a s a t s e n: a coeur vaillant rien d ' impossible; ty de fysiska krafterna blefvo aldrig stora, m e n uthållig pliktkänsla, klar intelligens, v a k s a m t o m d ö m e och en o b e g r ä n s a d hängifven- h e t åt d e t m o t t a g n a k a l l e t hafva öfvervunnit svårighe- terna o c h ersatt, h v a d s o m brustit i fysisk hälsa.
» M i n a arbetsår i Wallinska skolan hafva varit de lyckli- gaste åren i m i t t lif, » sade fröken F a h n e h i e l m till d e n krets, s o m hyllade henne, när hon f y l l d e f e m t i o år, o c h i d e t t a y t t r a n d e l i g g e r en af n y c k l a r n a till r ä t t a f ö r s t å e n d e t af d e n f r a m g å n g, h e n n e s ar- bete rönt.
U n g d o m e n har känt, att hennes uthållighets innersta g r u n d är h ä n g i f v e n h e t f ö r h v a d h o n a n s e r v a r a d e u n g a s san- na bästa.
IDUN 1898 Den, s o m är g o d att b y g g a en e g e n stuga, B e h ö f v e r p ä e n a n n a n s i g s j ä l f ej t r u g a.
F. M e r än en g å n g har o c k s å v a r m tack- s a m h e t från d e r a s s i d a t a g i t s i g u t t r y c k.
S ä r s k i l d t v a r d e t t a fallet v i d n y s s b e r ö r d a tillfälle, n ä r f r ö k e n F a h n e h i e l m f y l l d e f e m t i o år.
L ä r j u n g a r från W a l l i n s k a s k o l a n s g y m - n a s i u m ö f v e r l ä m n a d e d å till h e n n e e n p r y d - ligt t e x t a d adress, i h v i l k e n d e b e t y g a d e » sin vördnadsfulla o c h m i n n e s g o d a tacksam- h e t f ö r d e t v a r m a i n t r e s s e o c h d e t uppoff- r a n d e nit, h v a r m e d h o n o m f a t t a t dem, » h v a r j ä m t e d e » s å s o m h å g k o m s t af h e n n e s femtioförsta födelsedag öfverlämnade en s a m l i n g b ö c k e r a t t u t g ö r a g r u n d e n till ett skolbibliotek, » s o m kallas » Evelina Fahne- hielms skolbibliotek ».
W a l l i n s k a s k o l a n s f ö r e s t å n d a r i n n a skän- k e r o c k s k o l a n s u n g d o m, f ö r u t o m en år från år allt r i k a r e p e d a g o g i s k e r f a r e n h e t s ledning, en m o d e r l i g o m t a n k e, s o m icke än- das m e d skoltidens utgång: i det g a m l a Gymnasiehuset vid Mälarfjärden möter städse e n m o d e r l i g v ä n e n h v a r, s o m e n g å n g räk- nats bland det husets barn.
S e d a n 1 8 9 1 är f r ö k e n F a h n e h i e l m skol- rådsledamot i Storkyrkoförsamlingen o c h har ä f v e n u n d e r m å n g a år k r a f t i g t v e r k a t f ö r sagda församlings skollofskolonier.
E t t n ä r m a r e i n g å e n d e i b e t y d e l s e n af Evelina Fahnehielms v e r k s a m h e t vore här i c k e p å sin p l a t s.
F ö r att g i f v a e n a n t y - dan o m, huru d e n s a m m a under årens lopp v i d g a t s, v i l j a v i b} o t t n ä m n a, att n ä r frö- k e n F a h n e h i e l m år 1 8 7 2 b ö r j a d e sitt a r b e t e inom Wallinska skolan, ä g d e där den första studentexamen rum.
D e n aflades af en s t u d e n t.
A n t a l e t s t u d e n t e r, s o m från läro- verket utgått, utgör nu 187..
,: x När man är ensam och " oförstådd ".
n m y c k e t vanlig klagan.
Jag tänker h ä r i c k e n ä r m a s t p å alla d e s s a » o l y c k - ligt k ä r a », s o m m e n a sig vara öfvergifna af h e l a v ä r l d e n o c h s o m b o r t t v i n a i ett lif af till s t ö r s t a d e l e n s j ä l f s k a p a d t m i s s n ö j e, u t a n j a g m e n a r d e n t v i f v e l s u t a n l i k a talri- k a k l a s s af v a r e l s e r, s o m a n s e, att l i f v e t i c k e l ä n g r e ä g e r n å g o n t r e f n a d eller n å g o t b e h a g, e m e d a n d e f i n n a s i g så i s o l e r a d e, så u t a n allt u m g ä n g e o c h f ö r s t r ö e l s e, att d e i e g e t t y c k e l ö p a f a r a att u n d e r h v a r d a g s l i f - v e t s e v i g t e n a h a n d a m e d h v a r j e d a g allt mera förslöas och f ö r d u m m a s ända därhän, att d e p å fullt a l l v a r b ö r j a k ä n n a s i g s o m onyttiga varelser, för hvilka endast en be- friare g i f v e s: d ö d e n.
D e t t a k a n m a n k a l l a att d r a g a till m e d besked.
O c h d o c k är e n d y l i k k l a g a n alls icke sällsynt.
» H v a d skall j a g g ö r a f ö r att få t i d e n a t t g å; h v a d skall j a g g ö r a f ö r att k o m m a u r d e n l e d s n a d, s o m d a g l i g e n hän- g e r s o m ett g r å k a l l t t ö c k e n ö f v e r m i n själ o c h k y l e r alla m i n a k ä n s l o r till is o c h frost? » Kära, g o t att » Ja, här ute d u skall n a t u r l i g t v i s skaffa d i g nå- intressera dig för!
h v a d skall j a g i n t r e s s e r a m i g f ö r p å » b o n d l a n d e t », där ingenting hän- Holmgren.
d e r o c h i n g e n t i n g kan h ä n d a?
J a g ser j u aldrig en människa m e r än ladugårdspigan, n ä r h o n v a n k a r n e d till l a d u g å r d e n, eller gamle postgubben onsdagar och lördagar, eller a d j u n k t e n s k ä r r a o m s ö n d a g a r n e, n ä r d e n s k u m p a r f ö r b i i s a k t a m a k p å v ä g till kyrkan!
H v e m skall j a g u t b y t a tankar med? » M e d ingen, o m d u n u verkligen har det så illa ställdt, s o m d u k l a g a r.
M e n d u öf- v e r d r i f v e r n o g s o m alla a n d r a p e s s i m i s t e r, o c h f ö r ö f r i g t k a n d u l i t a p å, att d e t d ä r t i l l s t å n d e t i c k e k o m m e r att r ä c k a h e l a din lifstid.
B ä s t s o m d u i n g e n t i n g v e t o m, så k o m m e r f ö r ä n d r i n g e n.
S å g å r d e t o s s alla här i världen.
M e n v i a n t a g a, a t t d u f ö r tillfället är r e n o n s p å allt b i l d a n d e u m g ä n g e, o c h a t t d u k ä n n e r d i g o l y c k l i g ä n d a n e d i hjärte- rötterna.
H v a d skall d u d å g ö r a f ö r att r e d a d i g, tills f ö r ä n d r i n g e n k o m m e r?
Ty såsom jag nyss sade, den k o m m e r, bara du g e r d i g till tåls, l i t a p å d e t.
J o, d u s k a l l f ö r s ö k a att m e d b o r t j a g a n d e af alla t a n k a r p å u m g ä n g e m e d trefliga g r a n n a r — e f t e r s o m j u s å d a n t för tillfället i c k e står att få — f ö r s ö k a att r y c k a u p p d i g till intresse för n å g o n t i n g annat.
H ö r bara, skall d u få h ö r a.
D u k a n icke föreställa dig, hvad det händt m y c k e t i världen sedan A d a m s o c h E v a s t i d e r, o c h o m allt d e t t a k a n d u få b e s k e d i b ö c k e r.
Välj dig en v i s s p e r s o n eller e n v i s s p e r i o d till f ö r e m å l f ö r d i n » f o r s k n i n g » o c h b ö r j a att s y s s l a m e d d e n p e r s o n e n eller d e n p e r i o d e n f ö r s t i s t ö r s t a a l l m ä n h e t o c h s e d a n allt m e r a s p e - cielt.
» Grofläs » först i n å g o n g a m m a l histo- ria, s o m n o g finnes p å d i n h y l l a, o c h läs sedan n å g o t utförligare arbete o c h, sedan d e t är g j o r d t, n å g o t ä n n u u t f ö r l i g a r e.
V i s s t finnas s å d a n a b ö c k e r att f å l å n a.
D e t finns väl sockenbibliotek i din församling och stadsbibliotek i din närmaste s t a d?
Du a n a r i c k e, h v a d ett s å d a n t d ä r s y s s l a n d e m e d n å g o t bestämdt s k ä n k e r f ö r ett i n t r e s s e i längden.
O c h du behöfver j u icke fatta d e t s å s o m n å g o t a n n a t ä n ett n ö j s a m t t i d s - fördrif, a f s e d t att tills vidare d ö d a d e n d ö - dande enformigbeten.
T ä n k b a r a, h v i l k e t fält v ä r l d s h i s t o r i e n, d e n k y r k l i g a så v ä l s o m d e n p r o f a n a, stäl- ler till d i t t f ö r f o g a n d e!
D e t är e n l u s t g å r d, i h v i l k e n d u får v a n d r a efter b e h a g.
V ä l j u t åt d i g ett trefligt h ö r n i d e n n a l u s t g å r d o c h slå d i g n e d d ä r e n s t u n d h v a r j e d a g.
M e d v e t a n d e t att v a r a » s p e c i a l i s t » p å n å g o t b e s t ä m d t o m r å d e skänker en inre tillfreds- ställelse, s o m m e r ä n v ä l u p p v ä g e r d e t lilla b e s v ä r e t m e d d e n n a » h e d e r s t i t e l s » förvärf- vande.
» M e n h v a d skall j a g v ä l j a?
H a r j a g r e d a p å h v a d s o m finnes s k r i f v e t o m alla m ö j l i - g a specialsaker i historien (s o m för resten icke intresserar m i g ett d u g g!)
» Nej, det fordrar j a g e j.
Men du kan f ö r f e m ö r e få å s t a d ett b r e f k o r t till n å g o t antikvariat i Stockholm m e d begäran o m e n g r a t i s k a t a l o g ö f v e r k u l t u r h i s t o r i a eller s v e n s k h i s t o r i a eller a l l m ä n h i s t o r i a eller r e s e b e s k r i f n i n g a r eller n a t u r v e t e n s k a p eller h v a d s o m helst.
S e d a n k a n d u v ä l j a efter behag.
B l a n d, nu befintliga Cacaosorter M l I T M A M C intages säkert förnämsta platsen af n U L I lYIMIlO Jag k ä n d e en g a m m a l änkefru, s o m lefde e t t i s o l e r a d t lif, e n g å t a f ö r alla s o m i c k e b e g r e p o, att d e t finns ett a n n a t u m g ä n g e ä n med grannarne.
E n af d e s s a m e r a h v a r - d a g l i g a själar s p o r d e e n g å n g d e n g a m l a frun, o m h o n i n t e » l e d d e s » fasligt vid sin e n s a m h e t.
» A h n e j, » svarade hon, » jag har mina böcker och mina tankar. » O c h t y c k e r d u n u, att m i t t r å d är d u m t, så står d e t d i g fritt.
M e n d å får d u se d i g o m p å a n n a t håll efter b o t f ö r d i n » s l ö h e t », t y j a g h a r i n t e t b ä t t r e att g i f v a d i g.
J a g har för resten pröfvat saken p å m i g själf o c h f u n n i t m i g u t m ä r k t b r a däraf.
Arco.
V. Bernhard Elis Malmström o c h Johan Ngbom.
e t v ä n n e s k a l d e r, h v i l k a s n a m n stå ofvanför s o m rubrik, ha åtskilligt g e - m e n s a m t i sin d i k t a r t, s a m t i d a s o m d e ä r o, m e n i m y c k e t visa de sig s o m två motsatta naturer.
M e d a n N y b o m k a n samla en stor del af sina dikter under d e n g e m e n s a m m a t i t e l n Fruntimmersgalleri, besjunger Malm- ström e n e n d a k v i n n a; h e n n e, hvars bort- gång, hur bitter den än var för skalden själf, d o c k i n d i r e k t b l e f e n v i n s t f ö r v å r l i t t e r a t u r s å s o m u p p h o f till d i k t c y k e l n An- gelika.
Sällan har n å g o n skald satt ett härligare äreminne öfver den älskade, än h v a d Malm- ström gjort g e n o m sina Angelikasånger.
H v i l k e n o ä n d l i g s o r g g e n l j u d e r ej i r a d e r, sådana s o m dessa: » Ty jag har ägt för min kärlek en vår, en ros för mitt hjärta; stormen har härjat min vår, döden har tagit min ros! » Ren o c h skuldlös var h o n den älskade: » Ej på din stig jag skådar ett spår, en mask du ej trampat, icke du brutit ett strå, icke du rubbat ett stoft. » M e n de rena den till: o c h oskyldiga höra ej jor- » D ö d e n fruktade ej, han såg min lilja i dalen, spillde en d r o p p e af b l o d tyst på dess skimrande blad.
Glödande rosor brunno alltse ' n på den älskades kinder, rodnande ljuft och hemskt, Gud, af dess finaste blod * Blott en skald o c h älskare k a n p å dylikt s ä t t b e s k r i f v a s y m p t o m e r n a till e n a f d e hemskaste bland sjukdomar — lungsoten.
U t o m Angelika, r o m a n s e n Hvi suckar det så tungt uti skogen?
o c h m ö j l i g e n d e n f o r m - s k ö n a d i k t e n Fiskarflickan på Tynnelsö h a j ä m f ö r e l s e v i s få a f M a l m s t r ö m s d i k t e r f ö r - m å t t att t r ä n g a u t till v i d a r e k r e t s a r.
A l l - m ä n t b e k a n t är d o c k Brudsmycket, berät- PAPAO V * MV#Mv / C ä - i a K a - m e d Ä l j vw 1397 års Konst-och industriutställning
IDUN 1898 telsen o m en u n g m ö, skade, m e n sedan g e n o m b o t s o n a d e sitt b r o t t.
Vackert och i ädel ton Segrarinnan, i hvilket det s o m s v e k sin äl- e t t lifs å n g e r o c h h å l l e t är p o e m e t heter: » Inga ärestoder kvinnans dygder vinna, m e n där böner brinna mellan tårefloder, heter hjälten kvinna, heter segrarn m o d e r!
Lida o c h försaka, kränkas djupt o c h glömmas — —, blott en m o r och maka, kan den kalken t ö m m a! '
Men under det Malmström m e d detta e n d a s t v i l l p r i s a d e offer, s o m s j ä l f v a l d t g ö - ras, h a k v i n n o r n a i J o h a n N y b o m e n s k a l d, s o m v i l l g ö r a o f f r a n d e t till e n p l i k t f ö r d e m.
D e t ligger n å g o t öfverdrifvet, n ä s t a n sjuk- l i g t i d e n n a N y b o m s s t ä n d i g a f o r d r a n att k v i n n a n s k u l l e offra s i g.
S å s o m när han i ' e n a f d i k t e r n a i s i t t Fruntimmersgalleri säger: hennes majestät, åtföljd af en hofdam, bärande en korg m e d rosor.
Till hvar o c h en af oss hade h o n vänligt deltagande, hoppingifvande ord och en varm handtryckning.
Till sist några präk- tiga rosor, s o m h o n själf urvalde ur hofdamens korg.
Det h ö g a besöket efterlämnade hos oss alla ett godt o c h fridfullt intryck, o c h på hvar och ens nattduksbord prunkade de härliga ro- sorna i glas o c h vasei-.
Några dagar gingo, alla hade vi tillvaratagit våra b l o m m o r för att prässa d e m, u t o m en gam- mal snäll fröken, hvars t o m m a rosenstjälkar sto- do kvar i glaset på hennes bord.
På våra frå- gor, hvar h o n hade gjort af drottningens blom- mor, svarade h o n lugnt och mildt, som alltid hen- nes tal var: » De ha vissnat o c h fallit af — all- deles s o m andra blommor. » Lika barnafromt och undergifvet s o m h o n bar sitt stora lidande, lika resigneradt tog h o n förgängelsen af blom- morna.
Ja, bladen hade fallit, m e n de trösterika orden från den, s o m själf tåligt lidit, glömdes ej.
Några vissnade blad återkallade detta minne af drottningens blommor.
» Du älskar, Anna, nu är kvinnan färdig till heliga offrets gudstjänst! » Eller n ä r h a n sjunger Till Agnes: » Vet, kvinnan måste mycket lida, och då först blir h o n himmelskt skön; hon känner tornet i sin sida, m e n tiger, kysser det i b ö n; att älska är för henne lefva.
att offras o c h själf offret vara, att klandras, klandret ej besvara, är kvinnans både plikt och lott, den h o n af G u d till hemgift fått. » För en svärmande skald kan m ö j l i g e n en förtryckt och olycklig kvinna synas » him- m e l s k t s k ö n », m e n d e t är e n alltför d y r k ö p t fägring.
E n l y c k l i g k v i n n a är att f ö r e d r a g a, äfven o m h o n skulle vara ett föremål min- dre för skalderna att b e s j u n g a!
D e t är t r o l i g t, a t t N y b o m s k ä n n e d o m o m k v i n n a n s n a t u r ej v a r så d j u p, t r o t s att h a n p å e t t ställe l å t e r sin s å n g m ö s ä g a till nordens kvinna: » På snöhvit jungfrubädd jag vill mig sätta och sagor ur din inre värld berätta.
1 I d e n b e r ö m d a p o l i t i s k a d i k t e n: Så säga Sveriges studenter g ö r h a n d e n s v e n s k a u n g - d o m e n denna fråga: • Ett hems möblering.
Det intressanta uppdrag, Ni lämnat mig att för Iduns vidsträckta läsekrets skri / va ett antal artiklar om konsten att möblera sitt kem, är visserligen ej ett af de lättaste.
Liksom all konst är äfven denna svår, utom måhända i deras ögon, för hvilka det icke är någon konst.
- * • prottningens blommor.
et var en varm o c h härlig sommardag, vid rosornas tid.
Att någonting ovanligt var å färde i n o m Sophiahemmet märktes tydligt.
Där putsades och ordnades mer än vanligt, snabba brådskande steg i korridorer och trappor, — före- ståndarinnan » i siden » och sköterskorna i helg- dagsdräkter — allt tydde på att något högtidligt var att vänta.
Drottningen skulle besöka hem- met och — drottningen kom.
Många af de patien- ter, s o m ej förut haft tillfälle k o m m a i närmare be- röring m e d landets moder, emotsågo detta b e s ö k med klappande hjärta.
Man skulle ju måhända, ej allenast fä se, utan äfven få tala vid henne, i det rum, där jag hade min plats, v o r o vi sex patienter.
Ledsagad af föreståndarinnan inträdde 2) att s ä g a k o m p o n e r a sin b o s t a d, så har m a n k a n s k e från a n d r a h e m » f å t t i d é e r », s o m m a n n u k a n v e r k l i g g ö r a, k a n s k e l å n a t an- ordningar, s o m m a n kan efterhärma; o c h en g o d k o p i a är i d e t t a fall, s ' åsom alltid, b ä t t r e än ett dåligt original.
Så s o m d e s t ö r r e s t ä d e r n a s p r i v a t b y g g - n a d e r h o s o s s äro a n o r d n a d e, är d e t e g e n t - ligen i » småstäder » o c h hufvudsakligen på l a n d e t, s o m e n f a m i l j b e b o r eller b y g g e r s i g eget hus.
P l a n a n o r d n i n g e n af d e s s a h u s är ä n n u i de flesta fall d e n g a m l a s v e n s k a herrgår- dens.
Oftast inträder m a n i en stor o c h r y m l i g f ö r s t u g a, af- o c h p å p ä l s n i n g e n s, väl- komst- och afskedshälsningarnas gemytliga område.
P å e n a s i d a n — e n l i g t m i n er- farenhet vanligen den vänstra — plägar k ö k s a f d e l n i n g e n l i g g a m e d väf- o c h h a n d - kammare, på den andra » herrns » rum, gårds- k o n t o r e t, o c h m i d t f ö r d e n s t o r a s a l e n, se- dan g a m l a tider m e d u t r y m m e beräknadt för v i n t e r k a l a s e r n a s och dansernas glada festligheter.
F i n n e s så e n a n d r a v å n i n g, leder trappan ditupp m e d en balustrad fram- s p r i n g a n d e ett s t y c k e i d e n n e d r e f ö r s t u - g a n, o c h d e s s r u m s l ä g e är i a l l m ä n h e t en u p p r e p n i n g af b o t t e n v å n i n g e n s.
Här ligga paradrummen, » förmaket », » öfre salen » samt de rum, s o m äro h u s m o d e r n s särskilda helge- domar.
På vindens gafvelkamrar b o de v u x n a barnen, där pläga äfven » k a n d i d a t e n », eller » f r ö k e n » v a r a i n h y s t a.
D e n n a r u m s a n o r d n i n g — m e d v i s s a varia- t i o n e r n a t u r l i g t v i s — återfinner m a n i alla landsorter, den kan betraktas s å s o m en äkta svensk t y p o c h har g a m l a anor.
Bugande mig för det gamla, obestridliga på- ståendet, att hvar och en har sin smak, skall jag ej understa mig att fastslå några bestämda regler med anspråk på allmängiltighet, jag skall endast söka att såsom rådgifvare biträda eclra läsarinnor, där de önska att vid anordnandet af sin bostad framkalla hemmets viktigaste egen- skaper: trefnad och smakfullhet.
Till eder förträffliga plan att ägna en ar- tikel åt hvarje rum i tvänne hem af olika ekono miska villkor vill jag lägga två inledningskapi- tel: detta om bostadens så att säga väggfasta förutsättningar och ett följande om möbler i all- mänhet.
Eder E.
» Ar ditt, som kvinnans offer, blott en tår? » Det är k o n s e k v e n t af s k a l d e n att o m - n ä m n a k v i n n a n s offer s å s o m b l o t t e n tår; är h o n, s o m h a n s y n e s ö n s k a, b l o t t u p p t a - gen m e d att offra s i g o c h » m y c k e t l i d a », k a n h o n i n t e t a n n a t h a att g e ä n — e n tår!
53 1.
Inredning.
Ett eget h e m!
Huru m y c k e t intresse, h u r u m y c k e n t j u s n i n g i n n e b ä r a ej d e s s a o r d för d e m, s o m s k o l a till att » s ä t t a b o », h u r u m å n g a minnen, huru m å n g a kära idéför- b i n d e l s e r f ö r d e m s o m h a f t l y c k a n att re- d a n l ä n g e ä g a ett s å d a n t.
E t t h e m är ett ställe, d ä r e n k v i n n a s h a n d kärleksfullt ordnar o c h styr, har n å g o n sagt, och våra studier skola här också * endast s y s s e l s ä t t a s i g m e d ett s å d a n t h e m, e n fa- m i l j e b o s t a d; en e n s a m m ä n n i s k a s b o s t a d, särskildt en » u n g k a r l s l ä g e n h e t » s å s o m det heter, s y n e s m i g m i n d r e f ö r t j ä n t af m i n a läsarinnors intresse.
Det l y c k l i g a s t e s ä t t e t att f å e g e t h e m är u t a n t v i f v e l att få b y g g a sitt e g e t h u s.
Man h a r d å tillfälle att realisera, o m i c k e s i n a i d e a l, så d o c k s i n a m å t t l i g a a n s p r å k a f t r e f n a d o c h k o m f o r t.
O c h få s a k n a a n s p r å k i d e n v ä g e n, d e flesta h a f v a till o c h m e d ideal, s o m de åtminstone kunna närma sig till.
Ä g e r m a n i c k e själf f ö r m å g a n att så F i g.
P l a n af s v e n s k h e r r g å r d f r å n 1700-talet.
Dess förtjänster äro enkelhet o c h reda, rymlighet och g o d a proportioner hos de olika rummen.
M e n f ö r o s s, s e n a t i d e r s b a r n, bri- ster d e n o f t a i d e b e k v ä m l i g h e t e r, h v i l k a i f o r m af g a r d e r o b e r, s e r v e r i n g s r u m o.
blifvit för o s s n ö d v ä n d i g a, o c h s ä r s k i l d t däri, att d e n — i sin u r s p r u n g l i g a f o r m å t m i n - s t o n e — s a k n a r h v a r j e s l a g af u t r y m m e för v i s t e l s e i fria l u f t e n.
V å r a b e h o f — så o ä n d l i g t m e r k o m p l i c e - rade än våra fäders — hafva såsom bostads- t y p för landet skapat den m o d e r n a villan, hvilken på senare tid äfven hos oss börjat att m e r o c h m e r taga d e n engelsk-ameri- kanska formen.
En sådan bostad — väl planerad och b y g g d — förenar i hög grad bekvämlighet och trefnad.
R u m m e n s fria gruppering, v a n l i g e n o m k r i n g e n s t ö r r e hall, d e r a s v ä x - l a n d e former, d e breda, ofta u t b y g d a fön- s t r e n, m å n g f a l d e n af g a r d e r o b e r o c h v ä g g - s k å p s a m t i c k e m i n s t d e åt alla s i d o r b e - l ä g n a v e r a n d o r n a o c h b a l k o n g e r n a g ö r a vil- l a n till ett h e m v i s t, l i k a b e h a g l i g t s o m v a c - kert.
M e n o l ä g e n h e t e r p l ä g a inte heller h ä r s a k n a s: d e i m å n g a v i n k l a r b r u t n a ta- k e n t å l a illa v å r a v i n t r a r s s n ö, o c h d e t pittoreska såväl i exteriör s o m interiör vill
IDUN 52 s t u n d o m g ö r a sig n å g o t b r e d t p å b e k o s t n a d af d e t k o m f o r t a b l a.
Grundskillnaden mellan det gamla svenska herrgårdshuset o c h d e n m o d e r n a v i l l a n är d e n, att d e n f ö r r a s b y g g m ä s t a r e a r b e t a d e u t i f r å n o c h inåt, d.
s. s ö k t e att i n o m d e e — a F i g.
M o d e r n svensk villa.
gifna fyra ytterväggarna uppdela u t r y m m e t i ett v i s s t a n t a l r u m, m e d a n d e n s e n a r e a r b e t a r inifrån o c h u t å t, g r u p p e r a r s i n a o l i k a r u m såsom h o n o m bäst o c h bekvämast synes o c h låter d e t y t t r e få t a g a f o r m d ä r e f t e r.
A t t kalla d e t e n a eller a n d r a s ä t t e t rikti- g a r e t o r d e v a r a v a n s k l i g t n o g, m e n d e t sy- nes d o c k, s o m o m det g a m l a svenska sättet att s a m l a d e t h e l a u n d e r ett t a k, p r ö f v a d t s o m det varit under århundraden, skulle s ä r s k i l d t f ö r v å r t k l i m a t v a r a att f ö r e d r a - ga.
M å h ä n d a s k u l l e e n k o m b i n a t i o n af b å d a m e d e n friare g r u p p e r i n g af r u m m e n, e n l y c k l i g a r e a n o r d n i n g af f ö n s t r e n o c h e n b e - k v ä m a r e af e k o n o m i l o k a l e r n a, allt i n o m f y r a v ä g g a r o c h u n d e r s a m m a tak, för oss vara i d e a l e t af b o s t a d.
H u r u s o m hälst, d e n s o m kan b y g g a eget h u s är v ä r d d e r a s a f u n d, h v i l k a m å s t e b o i städernas hyrda » v å n i n g a r ».
H y r e s k a s e r n e r n a ä r o n u e n g å n g ett g a n - ska n ö d v ä n d i g t ondt, eftersom de utgöra den enda form, under hvilken privatbostä- der kunna f ö r e k o m m a i våra folkuppfyllda storstäder.
E n v å n i n g i ett ä l d r e s å d a n t h u s är — o a k t a d t d e s s h u f v u d d r a g äro d e - s a m m a — b e t y d l i g t o l i k a e n v å n i n g af m o - d e r n a s t e art o c h d e n u t v e c k l i n g, s o m d e n genomgått, har varit i stadig riktning m o t t v ä n n e m å l: b e k v ä m l i g h e t o c h praktfullhet.
Dessa b å d a egenskaper u t m ä r k a i lika h ö g grad den moderna storstadsvåningen, och l i k a m y c k e t s o m d e n f ö r r a b i d r a g e r att ö k a ett h e m s t r e f n a d, l i k a m y c k e t är d e n se- nare därför hinderlig.
E n s å d a n v å n i n g är F i g.
P l a n af e n S t o c k h o l m s v å n i n g p l a n l a g d efter e n s t ä n d i g t å t e r k o m m a n d e s c h a b l o n, h v i l k e t den n o g s a m t k u n n a t iakt- t a g a, s o m h a f t d e t h o p p l ö s a a r b e t e t att g å och » se på r u m.
» D ä r f i n n a s sal, s a l o n g, h e r r u m, s ä n g k a m m a r e o c h k ö k, o c h är d e n större, t i l l k o m m e r m o t t a g n i n g s r u m, b o u d o i r, barnkammare m. m.