Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag sva- rade genast på engelska: » Förlåt, att jag inte kan vara lika artig i mitt yttrande om er engelska. » » Kom, min fröken » — inföll min beskyddare — » ni väcker för stort uppseende.
Hvar är ert sällskap? » » Jag har inte något sällskap. » Jag märkte först nu att jag var ensam, men i drömmar förvånas man aldrig eller anställer lo- giska reflektioner.
Jag följde min kavaljer genom salen och vi samtalade under tiden allvarligt.
En oförklarlig känsla drog mig till honom.
Jag erfor en oro i hjärtat och ett virrvarr i tankarna.
Hvem var han, denne man?
Så sällsam stämma och så hypnotiska ögon.
Honom skulle jag kunna älska!
Endast en gång sade han mig en artighet, men jag kunde icke svara som annars.
Han bad mig lyfta på masken, emedan han ville se, om mitt ansikte liknade hans tankars.
» Hur tror ni, att jag ser ut? » frågade jag med spänning.
» Smalt ansikte, mörka ögon, kort näsa och breda, hvita tänder.
Ja, ni är icke vacker, långt därifrån.
» I ett nu hade jag ryckt af mig masken.
» Ni kände mig förut! » utropade jag darrande.
» Nej, vid Gud! » Jag kom af en händelse att se på hans vän- stra hand och gaf till ett rop.
» Gift! » » Nej, förlofvad, » svarade han.
Där sviker mig minnet för några ögonblick.
— Då jag åter fick fatt i tråden, befann jag mig uti en trädgård.
Jag hade icke återsett honom.
Det var mycket folk i trädgården och en äldre man höll tal vid ett stort dukadt bord.
Emedan jag plågades af tankar på honom, den okände, unge mannen, hörde jag ej något af talet.
Plöts- ligt rycktes jag dock med.
Talaren sade: » I går var han förlofvad, men i dag är han fri igen.
Han har brutit sitt löfte och sändt tillbaka rin- gen. » Jag spratt till och erfor en jublande känsla.
Talaren fortfor: » Han har öfvergifvit henne för en annan.
Denna andra står där. » Han pekade på mig.
Hvad brydde jag mig om mängdens nyfiken- het eller den öfvergifna fästmön!
Han älskade ju mig!
Men hvar skulle jag finna honom?
» Alla hederliga män akta sig för förlofvade flickor, » hade min barndomsvän sagt.
Hvad var jag då nu?
Jag hade icke aktat mig för en för- lofvad man.
Ja, jag var dålig, men jag älskade honom.
ter sviker mig minnet.
— — — — Vi ha icke återsett hvarandra.
Jag söker ho- nom öfverallt, men förgäfves.
Skulle någon ha
0 förtalat mig?
Jag kunde knappast uthärda denna tanke.
Jag hade icke anförtrott någon min hem- P lighet.
Jag visste nu hvad olycklig kärlek ville säga.
En dag gingo min barndomsvän och jag in uti en elegant butik, där vi skulle göra några uppköp.
Då jag kom in, ryggade jag tillbaka af P förfäran, ty där inne stod min okände från ma- H skeraden.
Han tycktes handla något.
Min för- P färan härledde sig af den förändring hans ansikte undergått.
Han var icke mer densamme.
Han M T SS var drucken, tyckte jag, ty då han bugade sig O: ™ för mig, raglade han åt sidan, och dåhanvarse- blef min vän, utropade han: » Jaså, där är den mannen, som jag söker.
.. ni.
. » B " Han sluddrade på målet och fick icke fram något mera.
» Låt oss gå, » sade jag.
» Nej, vänta » — fortfor han — » jag har något P O att säga.
» Han ref med dessa ord ett papper från disken och skref några meningar på detta.
Därefter räckte han min vän skrifvelsen.
Under det han I • fick del af innehållet, förvandlade papperets form sig till en stor strut.
Han hade slutligen svårt att läsa.
Jag försökte också, men fann endast lösa ord. "
5 » Ni.
narr.
som är kär.
min förställning.
nappade 09.
varit kär genast.
de dumma.
verkliga kärleken.
ha, ha.
alla lika.
» Mera såg jag icke.
Det gick rundt i mitt huf- vud.
Min vän räckte mig sedan det bruna makulaturpapperet, i det han sade med gnistran- de ögon: • » Läs, hvad denne usling skrifvit! » Jag hade sett nog.
Jag tvekade mottaga pap- peret.
» Jag skall döda erl » fortfor mannen, vänd till CD min vän med flammande blickar.
Han höjde sina knutna händer och jag tyckte han var skön i detta ögonblick.
Makulaturpap- peret hade blifvit hvitt och antagit formen af ett bukettpaper.
Ur detta papper stego hvita rosor och doftande syrener.
Det blef en jättebukett.
Min vän höll buketten i sin höjda hand och hans glödande blick träffade min.
g CK3 Bidrag mottagas med tacksamhet.
CD m CHARAD.
•-A Ett litet sällskap satt i ring FIP Och sprakade förtroligt Om » ditt och datt », om » ingenting », B3 Och hade » rysligt roligt », Ty man var enkel, glad och fri Och led ej af koketteri.
» ee Allt kyligt, stelt och cirkladt tvång Man hade bums förkastat.
Och om det hände än nå ' n gång, Att » Ola » helt förhastadt, En » dumhet » sade, eller var En smula » klumpig » i sitt svar, Så blef ej någon » stött » för det, C " P S * Man öfversåg med felet, - O a Man honom mildt och ömt förlät, • o 0 - Och han drog sig ur spelet Med lättadt hjärta, tacksam blick, C J / B G För den som tog i vård hans chic.
- a CS 05 » S S J O » W Bland annat nöjsamt satte man Med hast ihop charader, Och tydde lika lätt minsann Den dunkla gåtans rader.
- S I G En tecknar jag till minnes här •«A Och ber om svar på den, mon eher.
• * » 2 * * SB Mitt första är ett djur i skogen, Med vacker päls och smidig kropp, B - NO l i k t många djur, naturen trogen, &lt; Q O Det g dödar, hvad det äter opp.
1 2 " B L Min dröm var slut.
Jag hade vaknat, just då det var som skönast.
Mitt hjärta klappade häf- tigt.
Först mindes jag ingenting, men så små- ningom påminde jag mig allt.
Vid tanken på Hugo — nu döljer jag ej längre hans namn — trängde sig allt mitt blod till kinderna.
Ja, Hugo var mitt ideal, mitt nya ideal och mitt bästa.
Jag hade kanske älskat honom förr, om han visat mig sina verkliga känslor.
Detta började jag redan ana i går kväll.
Nu längtade jag efter honom så, att mitt bjärta kunde brista af oro.
Icke förr än emot kvällen kom han.
Jag hörde hans steg i tamburen.
Han gick öfver salen och in till mig.
Jag kunde knappast andas af glädje.
» God afton, lilla syster! » Jag spratt till.
» Jag är inte din syster längre » — sade jag sakta.
» Jaså, då vill du väl vara min mor i stället.
Det var sant » — fortfor han hastigt — » jag glöm- de i salen.
» Jag hejdade honom.
» Skämta inte nu » — sade jag, rädd för hans säkra ton.
Han stannade förvånad.
» Hur så? » » Jag har haft en sådan besynnerlig dröm » » Om Bob? » Jag kände, att jag fick tårar i ögnen.
Så han behandlade mig!
» Nej, om dig. » » Ah, om mig! » Han blef i hast allvarsam.
» Berätta! » — fortfor han därefter.
Jag gjorde som han bad och omtalade alla detaljer.
Då j kom till buketten, sprang han upp och utropade: » Är det sant, Astrid? » » Javisst och buketten var af.
. » a Hvem kan mer ömt och kärligt blicka Mot mig än just mitt hela, som Just är en liten vacker flicka, Den enda som jag tycker om!
Tom Ecks.
BOKSTAFSGÅTA.
Nedanstående stafvelser rätt sam- mansatta bilda elfva ord, hvars be- gynnelsebokstäfver gifva namnet på en berömd dramatisk författare och slutbokstäfverna ett af hans verk.
la, ens, pe, ich, bo, orr, ko, eu, h, naj, in, a, berg, is, mb, ad, ein, sau, bu, ter, abe, kad, 1, 1, ek, ne, zar, r, odd, e, ne, lu, r, f. Orden äro: 1.
Tyskt furstenamn.
Sånggudinna.
Mytologiskt väsen.
Stor herrgård i mellersta Sverige.
Kvinnonamn.
Förstörelseverktyg.
Bibliskt namn.
En af forntidens berömdaste konungar.
När tvänne » kära » till hvarandra Förtroligt hviska om sin tro, APOKOP.
Hur ungbjörken blef en oktobernatt.
1 — 5.
Hvad blef utaf bon- den vid vägkanten satt?
GYMNASTIK- OCH VELOCIPED KOSTYMER Ä * STRUMPOR, TRÖJOR, KALSONGER ETC. * INNEHÅLLSFÖRTECKNING.
J O H A N N A B R U N S S O N; AF L.
— S J Ö R A A N S H Å G; A F Anna Knutson.
— » H V A D JAG M I N S O M K U N G O S C A R ».
— » S O M M A R K E N S B L O M S T E R »; A F Inge.
— FÖR DET B L Ö D A N D E G R E K - L A N D!
— I D U N S L Ä K A R A R T K I L A R, XIII: L U N G S O T; A F D O K T O R Horney (M Ö R S I L).
F (O R T S.
O., S L U T).
— U R N O T S I B O K E N.
— T E A T E R OEH M U S I K.
Stockholm, fduns Tryckeri Aktiebolag.
N:r 35 (402) F r e d a g e n d e n 30 augusti 1895.
Prenumerationspris p r Idnn ensam ._ Iduns Modet., fjortondagsuppl.
Barngarderoben Byrå: år: kr.
5: — Klara Södra Kyrliog.
» 5: — &gt; 3: — Prenumeration Bker &amp; alla post- » 3: — anstalter i riket.
Bedaktör och utgifvare: FRITHIOF Träffas säkrast kl. 2 — 3.
• J. Nordling.
H e d d a af jjjjeti ner 1 juli innevaran- Utgifningstid: hvarje helgfri fredag.
lösnummerpris 15 öre (lösmr endast for kompletteringar.)
Annonsprls: 35 öre p r nonpareillerad.
» Lediga platsen 25 öre för hvarje päbörjadt tiotal st af v. Utländska annons.
Klercker.
för d e s s a h j ä l p l ö s a, kvi- d e år l ä m u a d e Eji.- dande geniahemmets ens tillsvarande rinna, Hedda efter små, med som det barnots varma känsla kunde återgälda kärlek med kärlek.
Härtill fordrades ju som ordnande hand styrande förmåga stiftarinna, också det m e d hvarje vit v ä x a n d e hushållet.
anförtrodd.
En sådan lifsgärning m å ej gå Iduns opåaktad När långt serna läsarinnor förbi.
man kommit med förberedel- för den telsen, att nya en att fanns hafva åren stif- ker vid Vendes maka, en kassaförvaltare sekreterare da samt för den första ningen ligt lokal och Johanna Malmström, och des alltjämt i ålder, barn, u p p s t o d naturligt- de från vis skottsk vikt för det största blifvande h e m m e t: h v a r finna passande na för detta?
ligtvis k u n d e annonsera dan.
för kvinna, Natur- man efter Här allt en föreståndarin- gälde att icke en ätt, på ri d d arhu s et Efter gammal som intro- svenska 1788. hans död såg sig o m efter e t t arbetsfält, där h o n kun- så- d e b l i till g a g n f ö r m e d - fram- m ä n n i s k o r o c h f i n n a an- finna en s o m af r ä t t b e - vändning vekelsegrund ville gifva henne s i g själf, hade tig af k ä r l e k mäk- v i l l e offra för de gåfvor och kunskaper, som voro ut som härstamma- en ducerades dottern vista- hemmet.
s o m d o g v i d 93 års af i 1838 samt uppfostrades Fadern, hans Lovisa föddes Kristianstad vanföra en fråga dot- artille- utsedd obot- to 1 f och uppsätt- af f a t t i g a, sjuka val- de bevisat.
J o n a s R e i n h o l d af K l e r c - s o m o r d f ö r a n d e, v a r bil- en Och kvinna Hedda af Klercker, riregemente och till- ter af ö f v e r s t e l ö j t n a n t e n med prinsessan Eugenie dad, för år sådan gångna så styrelse, en en o c h en p r i n s e s s a n E u g e n i e, blif- henne icke normala verk- d e n plats, hemmets af tolfårig, själfuppoffrande samhet hit- förestånda- fröken Klercker, af HELLBERG.
förlänta.
fått Hon blick på det stora kristliga b u d e t till sitt lif i d e n h i m m e l s k e hvar icke b a r n a v ä n n e n s t j ä n s t, off- lefva ra emottog b e k v ä m l i g h e t o c h ro och sig en, själf, därför att och hon villigt,
IDUN 274 Inga ärestoder K v i n n a n s dygder vinna, Men där böner brinna Mellan tårefloder, H e t e r hjälten k v i n n a, H e t e r segrarn m o d e r.
E. o m an m e d b ä f v a n f ö r u p p g i f t e n s s t o r l e k, kallelsen a t t s o m f ö r e s t å n d a r i n n a ö f v e r t a g a v å r d e n af d e t n y b i l d a d e h e m m e t f ö r o b o t - ligt sjuka o c h vanföra barn.
arrendera d e n strax utanför Norrtull belägna k r o n o e g e n d o m e n Norrbacka, där m a n lät uppföra ett ganska rymligt stenhus.
A r 1 8 8 7 års r i k s d a g e f t e r s k ä n k t e, p å m o t i o n af en- Detta h e m öppnades i h y r d lokal v i d s k i l d m a n, f ö r s i n d e l a r r e n d e s u m m a n, så S u n d b y b e r g 1 8 8 2.
D e t var e n v a r m, solig l ä n g e e g e n d o m e n i n n e h a f v e s af E u g e n i a - j u n i d a g, d å p r i n s e s s a n E n g e n i e f ö r e s i n af- hemmet.
G r u n d s t e n e n till d e n n y a b y g g - r e s a till s o m m a r h e m m e t p å G o t l a n d, k u n d e n a d e n l a d e s af k r o n p r i n s e n d e n 2 5 april f ö r e t a g a d e n lilla n t f ä r d e n till S u n d b y b e r g, 1S85, prinsessan Eugenies födelsedag.
O c h där E u g e n i a h e m m e t s styrelse o c h åtskilliga s a m m a d a g s k r e f p r i n s e s s a n till e n af s i n a andra för saken insresserade, voro samlade.
m e d a r b e t a r i n n o r: » N u är g r u n d s t e n e n l a g d.
Syrener o c h liljekonvaljer doftade, o c h fåg- Må v i dagligen, u n d e r d e t där lägges sten j a r n e s j ö n g o s å g l a d t, s o m h a d e ä f v e n d e p å s t e n o c h m u r a r n e stiga i h ö j d e n, u p p - f ö r s t å t t a t t g l ä d j a s offer d e t s k y d d a n d e s ä n d a l o f o c h b ö n till G u d f ö r a r b e t e t s n ä s t e, s o m h ä r b e r e d d e s åt s m å h j ä l p l ö s a framgång.
Ja, gifve G u d, att E u g e n i a h e m - människobarn.
Pastor W a d s t r ö m höll in- m e t alltid m å s t å p å k l i p p a n K r i s t u s!
» vigningstalet, nedkallande Guds välsignelse Efter e t t o c h e t t hälft år v a r b y g g n a d e n öfver d e sjuka barnen, deras vårdarinnor färdig o c h d e n högtidliga invigningen ägde o c h » d e l i d a n d e s f u r s t i n n a », s o m n u firade r u m d o n 2 o k t.
1 8 8 6 i n ä r v a r o af h. m i t e n af sina s k ö n a s t e h ö g t i d s d a g a r.
drottningen, prinsarne o c h prinsessan Eu- Och s å b ö r j a d e a r b e t e t i n o m d e t lilla hemmet.
B a r n e n s a n t a l v a r v ä l till e n b ö r j a n i c k e så stort, m e n deras hjälplöshet dess större.
O m hvilka skriande lidanden t a l a d e i c k e d e s s a b l e k a a n l e t e n, d e s s a för- krympta s m å l e m m a r!
Här såg m a n pue- k e l r y g g i g a s m å varelser, s o m m e d m ö d a s l ä p a d e s i g ö f v e r g o l f v e t, h ä r å t e r i g e n an- dra, s o m h o p p a d e på kryckor, o c h ännu a n d r a, s o m b l o t t k u n d e flytta s i g f r a m å t i rullstolar.
Här förekommo ock ohyggliga fistelsår, e k z e m o c h i d i o t i s m.
E n l i t e n flicka l e d af s v å r a s p a s m o d i s k a r y c k n i n g a r i h e l a k r o p p e n o c h h a d e e t t f ö r s k r ä m d t o c h oro- ligt utseende.
M a n sade, att d å h o n e n d a g s o m helt späd suttit p å sin m o d e r s arm, hade fadern k o m m i t h e m i berusadt tillstånd o c h öfverfallit m o d e r n m e d h u g g o c h slag, h v a r v i d d e n n a s ö k t s k y d d a s i g g e n o m att hålla barnet framför sig.
För- s k r ä c k e l s e n h a d e så v å l d s a m t a n g r i p i t d e n lilla, a t t h o n f ö r lifvet får b ä r a d e s o r g l i g a f ö l j d e r n a häraf.
M å n g a l i k n a n d e fall t o r d e o c k v a r a d e n h u s l i g a o r s a k e n till e n v e r k a n, s o m h ä r l i g g e r allt f ö r u p p e n b a r.
Idiotafdelningen af barnen företedde en, o m möjligt, ännu sorgligare anblick.
För- ståndets ljus s k y m t a d e här blott s v a g t fram o c h t a l e t s g å f v a e r s a t t e s e n d a s t af plåg- samma, oartikulerade ljud.
S m å barn m e d onaturligt stora h u f v u d e n, så t u n g a att kroppen ej f ö r m å d d e bära u p p d e m, måste v ä c k a det innerligaste deltagande.
Hvilken s j ä l f u p p o f f r i n g, h v i l k e n k ä r l e k f o r d r a d e s ej för a t t d a g från d a g k u n n a u t h ä r d a m e d å s y n e n a f allt d e t t a!
H ä r h a d e m ä n n i s k o - k ä r l e k e n i s a n n i n g e t t rikt fält f ö r sin verksamhet.
Den n y a lokalen visade sig snart n o g otillräcklig för de m å n g a ansökningar o m i n t r ä d e v i d h e m m e t, s o m i n g i n g o från alla d e l a r af l a n d e t, o c h d e t v a r ej lätt a t t m e d ett b l e k l a g d t n e j a f v i s a alla d e s s a b ö n e r.
E t t a n n e x till d e n f ö r s t h y r d a l o k a l e n a n - s k a f f a d e s o c h o r d n a d e s o c h tlere barn in- togos.
Under tiden arbetades m e d stor ifver f ö r å s t a d k o m m a n d e af ett eget h e m.
En större bazar inbragte en b e t y d l i g sum- m a, h v a r t i l l k o m m o årsafgifter s a m t s t ö r r e och mindre donationer.
M o t e n årlig af- gift af 8 5 0 k r o n o r e r h ö l l s ä l l s k a p e t f ö r E u - " • e n i a h a m m e t r ä t t i g h e t a t t f ö r all f r a m t i d g e n i e, s o m d ä r v i d s t r å l a d e af fröjd.
B e l ä g e n h e t e n af h e m m e t är s ä r d e l e s till- talande.
B y g g n a d e n ligger på en höjd, o m s l u t e n af b a r r s k o g.
N e d a n f ö r ser m a n på något afstånd Brunnsviken m e d dess leende stränder.
I n o m d e t t a h e m ö p p n a d e s i g n u f ö r frö- k e n af K l e r c k e r e t t ä n s t ö r r e v e r k s a m h e t s - fält, i d e t b a r n e n s a n t a l år från år till- växte.
R e d a n vid öfverflyttningen från S u n d b y b e r g u t g j o r d e d e 3 2.
V i k u n n a lätt tänka oss, hvilken tid o c h ansträngning s o m f o r d r a d e s, i n n a n allt b l e f o f d n a d t i n o m d e t nya hemmet.
Icke n o g att m ö b l e r n a s t o d o n y a o c h prydliga kring v ä g g a r n a o c h att s m å nätta sängar m e d hvita täcken g j o r d e s o f r u m m e n i n b j u d a n d e, allt d e t t a s k u l l e p å ett r a t i o n e l t s ä t t u n d e r h å l l a s o c h d e s j u k a barnen icke blott vårdas, utan äfven fostras.
L ä r a r e o c h l ä r a r i n n o r a n s t ä l l d e s l i k s o m flere sköterskor o c h en utvidgad tjänarepersonal.
H ä r i g e n o m tillväxte hushållet i betydlig g r a d, p å s a m m a g å n g a n t a l e t af b a r n e n u p p g i c k d e f ö r s t a å r e n till 6 0 å 7 0 o c h d e senare åren ända till &lt;S0.
Öfver hela detta stora hushåll skulle föreståndarinnan u t ö f v a t i l l s y n, s ö r j a f ö r e k o n o m i e n o c h bi- lägga s m å misshälligheter, s o m under så t ä l a m o d s p r ö f v a i i d e f ö r h å l l a n d e n lätt k u n d e uppstå.
Långa korridorer och trappor g j o r d e ock tillsynen än besvärligare för d e n, s o m skulle vara m e d öfverallt.
S t y r e l s e n s t a n k e är a t t g e n o m ö k a d t ut r y m m e v i n n a p l a t s f ö r ö f n i n g af h v a r j e - handa yrken, såsom skrädderi, skomakeri, s n i c k e r i, o.
, allt efter b a r n e n s o l i k a f a l l e n h e t o c h krafter.
V i d b e h a n d l i n g e n af d e s s a b a r n m å s t e m a n j u alltid fästa afse- e n d e v i d deras svaghet, t y o m m a n äfven g e n o m o u t t r ö t t l i g o m v å r d n a d l y c k a s h o s en del ö f v e r v i n n a d e s v å r a s t e sjukdomsyttrin- g a r n a, kvarstå, alltid d e n k r a f t l ö s h e t o c h s v a g h e t, s o m g ö r a d e m o d u g l i g a, f ö r e t t i- h å l l a n d e eller m e r a a n s t r ä n g a n d e a r b e t e.
O c h f r å g a r m a n n u, h v a d d e t b l i f v i t af alla d e s s a b a r n, s o m v å r d a t s i n o m E u g e n i a - h e m m e t, s å s v a r a s, a t t e t t r i n g a fåtal ut- g å t t s å s o m f ö r b ä t t r a d e, a n d r a h a f v a åtoin- t a g i t s af f ö r ä l d r a r n e, sedan dessa på ett eller a n n a t sätt k o m m i t i b ä t t r e tillfälle att s j ä l f v a d r a g a f ö r s o r g o m d e m.
M å n g a ha b l i f v i t b o r t b u r n a i e n l i t e n s v a r t kista f ö r att g ö m m a s i e n o k ä n d graf.
M e n en och a n n a n af d e s s a l i d a n d e små, h a r d o c k f ö r e sin d ö d g i f v i t g l ä d j a n d e t e c k e n till e t t u p p - s p i r a n d e i n r e lif, s o m h e l t v i s s t skall k o m - m a till u t v e c k l i n g o c h m o g n a d i s t r å l a r n e från d e n e v i g a k ä r l e k e n s s o l.
D e t v a r d e r s å d t i s v a g h e t, m e n u p p s t å r i kraft.
Fler- talet af E u g e n i a h e m m e t s skyddslingar äro emellertid kvar under det hägnande taket, d ä r d e s m å v i n d d r i f n a f å g l a r n e f u n n i t en tillflykt u n d a n s t o r m a r n e o c h k y l a n där- utanför.
L i d a n d e t med d e m o c h a r b e t e t för d e m h a u n d e r t i d e n, i f ö r e n i n g m e d d e tillta- g a n d e åren, s å t ä r t p å f ö r e s t å n d a r i n n a n s krafter, a t t h o n i n n e v a r a n d e år k ä n t s i g m a n a d a t t b e g ä r a sitt e n t l e d i g a n d e från d e n p l a t s h o n, u t a n l ö n af m ä n n i s k o r, in- n e h a f t u n d e r alla d e s s a år.
D e t är d o c k icke utan saknad h o n lämnat dessa små, s o m h o n lärt s i g a t t ä l s k a a f honom, s o m tog sig an det ringa o c h föraktade i denna värld.
M å h o n under hvilans timmar ännu vederkvickas af h a n s fjufliga h v i s k n i n g: » H v a d I h a f v e n g j o r t e n af d e s s a m i n s t a, det hafven I gjort m i g!
» A f s k e d e t från E u g e n i a h e m m e t u n d e r l ä t - tades o c k f ö r h e n n e g e n o m v i s s h e t e n, a t t hon lämnat o m s o r g e n d ä r o m i g o d a hän- der, d å f r ö k e n Ebba Virgin n u s å s o m f ö r e - ståndarinna öfvertagit d e n s a m m a.
E n särskild t i l l b y g g n a d för idioterna har under senare åren tillkommit, p å s a m m a g å n g styrelsen funnit det bäst förenligt m e d h e m m e t s idé, att bland d e sjuka o o h van- föra barnen för framtiden icke vidare intaga i d i o t e r, d å f ö r d e m j u p å s e n a s t e t i d flere s ä r s k i l d a h e m u p p r ä t t a t s.
E t t isoleringshus,- för d e n h ä n d e l s e n å g o n e p i d e m i s k u l l e ut- bryta bland barnen, har o c k blifvit uppfördt.
Ar 1 8 8 7 började en slöjdskola i n o m hem- met, där d e barn, s o m varit m o t t a g l i g a för u n d e r v i s n i n g, g j o r t g l ä d j a n d e f r a m s t e g i alle- handa handaslöjd.
F ö r n ä r v a r a n d e stå, t v i i n n e n y b y g g n a d e r under arbete.
D e n e n a e n t i l l b y g g n a d af själfva h u f v u d b y g g n a d e n, afsedd att k u n n a i n r y m m a ä n n u ett femtiotal barn.
D e n andra en t i l l b y g g n a d af e k o n o m i b y g g n a d e n, s o m l ä n g e v a r i t af b e h o f v e t p å k a l l a d.
D e s s a b y g g - n a d e r h o p p a s m a n få f ä r d i g a till h ö s t e n 1 8 9 6.
.Sensommar.
iBforr var min kärlek lik en ljungelds flamma, Som ur passionens mörka moln bröt fram, 3 \, u väcks den lätt, men slocknar i det- samma, kornblixt blott, hvars sken du knappt förnam.
I D U N IH!
) 5 vPorr var den julisolen lik, som låter ILn blomsi ' erskörd stå upp i skuggrik park, 3x,u %tt utan mål den fladdrar fram och åter norrsken blott utöfver frusen mark.
Qif mig cn enda solvarm dag tillbaka, •Låt lin cn blommas kalk slå ut för mig, " Och troget vill jag öfver henne vaka, %y nu hon ensam skall bli allt för mig!
(fDc gamla tankar blifva an mig trogna, ' öm stilla karlek drömmer jag ju än, ' ö, låt ett enda ax i skörden mogna, u ' érr ' n här järns lic svingas öfver den!
Gustaf Meyer.
% NÄR " ÄNGLAVAKTEN " SVIKER.
" FFF u h å l l e r e n b a r n u n g e p å att g e s i g * - fX n e d i g a t a n, » s a d e e n h e r r e i v å r t s ä l l s k a p o c h p e k a d e p å ett s n e d t e m o t vår v å n i n g l i g g a n d e hus.
Vi riktade våra blickar dit.
Utanför por- ton s t o d e n s k ä r s l i p a r e i full s y s s e l s ä t t n i n g o c h o m r i n g a d af e n skara u n g d o m a r.
Ett så i n t r e s s a n t s k å d e s p e l, s o m d e t h e l a u t - g j o r d e, k u n d e i c k e g ä r n a u n d g å att b l i b e - k i k a d t ä f v e n o f v a n i f r å n: d ä r l å g i ett ö p - pet f ö n s t e r t v å t r a p p o r u p p m e d m e r än halfva k r o p p e n u t e p å f ö n s t e r b l e c k e t e n Hicka o m tre å f y r a år.
» Nu kafvar h o n sig ändå längre ut, » a n m ä r k t e herr X.
, » n u.
n u g e r h o n s i g visst i v ä g.
» » N e j, för G u d s skull, s ä g i n t e sä, K a r l!
» u t b r a s t h a n s fru r y s a n d e o c h s t i r r a d e ån- g e s t f u l l t p ä d e n lilla k r a f l a n d e v a r e l s e n.
» H u d å — j a g vill i n t e s e d i t!
» n ä s t a n k v a d f r ö k e n E m m a o c h s l o g h ä n d e r n a för ansiktet.
» N e j, j a g härdar inte ut den s y n e n!
» s a d e fru X.
l å g n i ä l d t, m e n m e d flämtande andedräkt.
» F o r t!
M a n m å s t e s p r i n g a öf- ver o c h u n d e r r ä t t a m o d e r n — åh, e n så- d a n m o r, en s å d a n m o r.
» » V ä n t a litet, » afbröt herr X.
, alltjämt i a k t t a g a n d e b a r n e t s r ö r e l s e r, » n ä — n u är f a r a n ö f v e r, flickan k r y p e r in i g e n.
» » F a r a n ö f v e r.
j a, f ö r d e n här g ä n - g e n, » p u s t a d e fru X.
u t efter sin s i n n e s - s k a k n i n g, » m e n t ä n k p å alla k o m m a n d e tillfällen!
N o g b o r d e m a n ä n d å g ö r a hen- n e s m o r eller n å g o n a n n a n a n h ö r i g e n all- varlig f ö r e s t ä l l n i n g.
» » O c h bli a f s n ä s t, » inföll h e r r X.
l a k o - niskt.