Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer hafva i deras underdåniga skrifvelse, den 15 Maj 1845, vid öfverlemnande af den lag för aktie-bolag, de antagit, framställt den åsigt, öfverensstämmande med 89 § Regeringsformen, att * dylika bolag böra i allt öfrigt grunda sig på sådana reglor, som Kongl. Maj:t nådigt linner för godt att stadga och fastställa; på hvilket sätt äfven förfarits vid stiftande af lag om jords eller lägenhets afstående, för allmänt behof, enligt förordningen den 20 och kungörelsen den 27 November 1845.
Med förutsättning af nådigt bifall till denna Rikets Ständers önskan och att således Kongl, Maj:t uti serskild kungörelse behagar till allmän efterrättelse meddela föreskrift, angående de vilkor för boiags-ordningens fastställande, dem Kongl.
Maj:t finner för godt, med afseende på annans mans rätt, i reglementarisk form bestämma, ansågo Högsta domstolens fleste ledamöter, Justitie-råden Ny blceus , Backman, Grefve Cati Sparre, aj Bolén och Schmidt, vid algifvaude af utlåtande Öfver ilrågavalande foislag, sig endast böra tillkomma alt i öfvei vägande taga, hvilka bestämmelser rörande aktie-bolag böra hänföras under naturen af allmän lag och i följd deraf till förslaget upptagas.
Då förslaget förutsätter, att aktiebolag finnas, sorn ej lyda under den blifvande lagen eller få tillgodonjuta de deruti medgifna serskilda förmåner, foljaktigen torde böra för enskilda bolag anses, synes äfven, med hänsigt till innehållet af 6 § i 13 kap, Flandelsbalken, Lag-kommittéens förslag till allmän civil lag, hvaremot någon anmärkning i Högsta domstolen ej blifvit gjord, ifrågavarande aktie-bolag, till skillnad från de enskilde, böra benämnas allmänna och den lag, som innefattar deras rättigheter och pligter, lag om allmänt aktie bolag. § 1- Jemte åberopande af hvad om rubrikens lydelse blifvit yttradt, hvilket äfven skulle föranleda, alt först i en seiskild § bestämdes.
Kongl. Maj.-ls Nåd.
Propositionj N.-o 56. hvad med allmänt aktie-bolag förstås, ansågs föremålet för ifrågavarande aklie-bolags verksamhet vara af den allmänna omfattning och grundlägga rättsförhållanden i så vidsträckt syftning, att promulgation och kännedom om innehållet af den bolags-ordning, Konungen stadfästat till allmän efterrättelse, icke borde bero vid bolagsordningens införande i allmänna tidningarne, utan att Konungen, på sätt af ofvanberörde 13 kap. 6 § Handels-balken upptager, låter allmänneligen kungöra en så beskaffad ordning, för hvilket fall ock, i öfverensstämmelse med Lag-kommittéens åberopade förslag, ordningens införande i rådhus-rätts eller härads-rätts protokoll icka lärer vara af nöden.
Stadgandet, huru förändring af bolags-ordning må ske, torde böra förekomma i samma §, som afhandlar bolagsordningens antagande, och^således bestämmelsen i 12 § hit öfverflyttas.
Derjemte och då stridiga åsigter skulle kunna yppas, huru de åtgärder och beslut rättsenligt böra bedömas, hvilka delegare i bolag vidtaga och fatta före bolagsordningens promulgerande, hvarförinnan den ej lärer vara till efterlefnad gällande, synes hänvisning till den lag, som för dylika fall bör tillämpas, icke vara ulan nytta. §3.
Det torde vara nödigt alt i lagen intages föreskrift derom, alt tiden, bestämd eller obestämd, för bolagets tillvaro i bolagsordningen utsättes, för undvikande af de stridigheter, som kunna uppkomma om bolagets upplösning och de der äfven möjligen menligt inverka på annan mans rätt.
Stadgandet om bolagets forum domecilii, beroende af den ort, der bolagets styrelse har sitt säte, synes lämpligen böra föras under denna paragraf i ett sednare moment af denna lydelse:
1 mom. i 13 § af forslaget komme med anledning häraf att hit öfvei flyttas. §§ 5 och 6.
Då förutsättas må, att Konungens sanktion å bolagsordning ej ifrågakommer i andra fall, än om bolagets verksamhet är af vidsträkt beskaffenhet för det allmänna bästa förtjena!- att befordras, Kongl.
Proposition, Nio 56.
15 eller endast genom flere och större spridda krafters förening kan till vägabringas, synes det vara af synnerlig vigt, så väl för det allmänna som för hvarje delegare i bolaget och dem, med hvilka bolaget kan komma i rättsförhållanden, att bolagsordningen bestämmer icke allenast tiden, när de medel eller aktiebelopp, genom hvilkas användande denna verksamhet skall fullständigt komma i utöfning, böra för detta ändamål vara tillgängliga, utan ock att säkerhet ställes, såväl för uppfyllandet häraf, sora äfven för den ska^ da, hvilken uppkommer genom de påräknade medlens uteblifvande och följaktligen det föresätta resultatet fördröjes eller helt och hållet uleblifver.
Enär, å ena sidan, lagen garanterar hvarje delegare i bolaget alt icke, utom i vissa fall, utöfver aktiebeloppet ansvara för bolagets skulder, bör, å andra sidan, denne i full motsvarighet härtill, lemna garanti, att detta belopp oförmiuskadt är för det afsedda ändamålet disponibelt på de lider, hvartill han, genom inträde i bolaget, sig förbundit. § 7- Föreslogs följande förändrade redaktion: ”För bolag, hvars aktier ställas till viss man, bör bolagsordningen innefatta föreskrift, huruvida den, som genom öfverlåtelse, arf eller på annat sätt blifvit delegares rättsinnehafvare, må, efter skedd anmälan, inträda i bolaget, eller om han är skyldig att, efter aktiens inbetalda belopp, eller annan grund, för den aktie lösen taga.” § 8.
Då det ansetts nödigt att aktie-bolags styrelse i texten af alla skriftliga afhandlingar, i hvilka den å bolagets vägnar ingår, begagnar orden: allmänt aktiebolag, synes det för fullsländigheten äfven böra utsättas, att under alla sådana afhandlingar skall tecknas den firma, å hvars vägnar underskriften sker, likasom påföljden för underlåtenhet härutinnan torde böra blifva enahanda.
Uti denna § söker man att bevara borgenärernes rätt, så att tillgångar till gäldande af bolagets skulder må finnas.
Stadgandet i Kongl. Maj.ts Nåd Proposition , N.-c 56. denna syftning är likväl sådant, alt anledning till vidlyftiga och invecklade rättegångar kan uppstå, samt alt ringa eller ingen säkei ln t syntes genom detsamma vara vunnen; ty någon kontroll eller ansvarighet derföre, att de tillgångar, bokslutet upptager, verkligen hafva det värde, som deruti utsattes, är icke löreskrifven, så att detta värde, vid skeende realisation, kan mer eller mindre utderstiga det i bokslutet för hvarje serskildt post och för det hela upptagna, utom det att poster kunna vara, å ena sidan, bland tillgå ngarne inberäknade, hvilka under denna benämning rätteligen icke höra, eller ock, å andra sidan, bland skulderne uteslutne.
För sådaut ändamål borde det förbjudas bolagsmännen att, förrän bolaget upplöses och alla dess gällande skulder blifvit godtgjorda, af tillgångarne verkställa utdelning annorlunda, än emot ställande godkänd borgeu för återbäringsskyldighet, i den händelse en sådan skyldighet, för betäckande af bolagets skulder, motsvarande hela beloppet af dess i bolagsordningen bestämda aktiekapital, kunde blifva af noden; äfvensom det stadgande meddelas, att bolagsstyrelsens ledamöter böra noga vaka deröfver att sådan säkerhet ställes, så ock att densamma icke förminskas eller förfares, vid påföljd att såsom för egen skuld ansvara för den förlust, som kan uppkomma genom deras underlåtenhet i förenämnde fall, § io. Ordningen synes fordra, att icke blott några, utan alla undantagsfall först upptagas i lagen, innan den allmänna bestämmelsen om bolagsmännens frihet från ansvar för skulder, hvilka öfverstiga aktie-kapitalet, ulsäfas, äfvensom för tillämpningen är nyttigt att hänvisa tilt den lag, efter hvilken dessa undantagsfall skola bedömas.
Till dessa lärer äfven böra räknas det, att åtgärder eller beslut - fr Kongl. Majds Nåd.
Proposition, N.-o 56. 17 slut tillkommit, hvilka pröfvas hafva förnärmat fordringsegares i lagen om aktiebolag bestämda rätt vid andra tillfällen, än de förut i samma lag nämnde.
I följd häraf komme den i 10 § utsatta allmänna regein att apptagas i en nästföljande §. § U. Uti denna §, som, enligt hvad i nästföregående § blifvit an märkt, komme att blifva § 12, ansågs böra tilläggas, att årsstämning skulle sökas genom bolagsstyrelsen. § 14- Med undantag af hvad härom i slutet 'af anmärkningarna vid. § 1 är antydt, och med anledning hvaraf ett tillägg till samma § blifvit föreslaget, synas de uti 14 § lemnade hänvisningar till andra lagar och författningar i fråga dels om bolag, som icke enligt denna lag tillkommit, dels om ämnen, som i denna lag ej innefattas eller dertill höra, icke vara af behofvet påkallade.
Justitie-råden Stråle och Grefve Snoilsky} hvilka förklarade sig vara i väsendtliga delar, af olika tankar med Högsta domstolens öfriga ledamöter, afgåfvo följande yttrande:
De allmänna föreskrifter, som för det närvarande finnas angående bolag, innefattas uti 15 kap.
Det synes således vara af verkligt behof påkallad t, att en lag utfärdas, som bestämmer sådane bolags lagliga rättigheter och skyldigheter, och hvarigenom en gränslinia uppdrages emellan bolag, som enligt lag medföra solidarisk ansvarighet för delegarne deruti och sådane bolag, sorn icke medföra en sådan förpligtelse.
Benämningen ”aktiebolag” torde icke vara fullt omfattande, ty man bar sett bolag ingås, hvaruti några medlemmar varit solidariskt ansvarige, men de öfrige, såsom blott aktieägare, icke iklädt sig någon solidarisk ansvarighet.
Det sednare af den beskaffenhet, att hvem som helst kan genom inköp af aktie Bilt. till B.
Prot. 1847 °°k 1 Sami. i Afd. i5 Haft. 3 4 18 Kmgt. Maj.-ts Nåd.
Proposition, N.o 56. blifva delegare utan afseende på bolagets vigt eller större eller mindre allmänna omfattning;, och på denna grund torde benämningen bora blifva ”allmänt aktiebolag.” 1 §‘
Emot den i denna § föreslagna rättighet för Kongl. Majrt, att pröfva huruvida bolagets omfattning är af den vigt, att allmän kungörelse bör utfärdas, synes någon giltig anmärkniag ej kunna göras.
Förutsätter man, att alla bolag, hvilka ej erhålla Kongl. Maj:ts sanktion, äro solidariska, så skulle det förekomma högst obilligt alt vilja förneka aktiebolag af mindre omfattning, att genom iakttagande af lagens föreskrifter bereda sig säkerhet derföre, att någon annan skvl-' dighet ej kan af dem kräfvas, än att de å aktien inbetala den summa, hvartill de sig förbundit.
Följden af en sådan vägran skulle sannolikt blifva att flera nyttige bolag icke uppkomme, enär hvar och en kunde befara, alt någon genom köp af aktie blefven, förut okänd, delegare inledde bolaget uti förbindelser, som för de öfriga visade sig ganska förstörande.
Deremot synes uti denna § böra införas, dels att med ändringar i bolags-reglementet bör på enahanda sätt som med dess godkännande förfaras, dels ock att om bolaget träder i verksamhet förr, än Kongl, Majrts sanktion erhållits, eller om det af Kongl. Maj:t fastställda reglementet öfverträdes, de delegare, som i åtgärden deltagit, äro för densamma solidariskt ansvarige. 2 §.
Det torde böra noga bestämmas bvad som förstås med ordet ”Firma/ Menas dermed endast den benämning, bolaget antager, så torde det vara af föga vigt att derom i lagen meddelas någou föreskrift.
Förstås åter härmed, likasom i solidariska bolag, den namnteckning, som vid handlingars utfärdande begagnas, och under hviken benämning andre personer med bolaget aftala, så skulle väl deraf följa, att det är denna ”firma’’ eller namnteckning, hvaruti ej någon af delegarnes namn får ingå, som utgör den underskrift, hvarmed handlingar skola förses.
Tillåter man åter att, utom den antagna firman, andra underskrifter af delegare kunna lemnäs, utan att deras ”namn’’ för dem medföra någon personlig betalningsskyldighet, så inträffar det lätt, i synnerhet om bolagets verksamhet Ko’%1.
Proposition j N:o 56.
19 är af en vidsträcktare omfattning, och ett kreditsystem i större skala1 vidtages, att många fästa sitt förtroende vid de namn, de se under skuldförbindelsen, men finna sig deri bedragna.
Då man stiftar lagar, torde man böra förutse icke blott bruket deraf utan äfven missbruket.
Således kan man väl föreställa sig, att, ett bolag på aktier till en början ingås af redlige och aktningsvärde män, hvilkas ”namn” inge förtroende, men desse män af en eller annan orsak öfverlåta snart till andre sine aktier, som slutligen stanna hos sådaue personer, hvilka icke draga i betänkande, att till egen fördel, om ock till andras skada, företaga allt, hvarå laga ansvar ej kan följa.
Hvad är då lättare, än att, sedan den varande direktionen eller styrelsen, på grund deraf, att de sållt sina aktier, afträda från sina befattningar, och erhållit decharge, de öfrige aktieegarne, utan vidare spår huru dervid tillgått, dela bolagets tillgångar, och när sedermera fråga uppstår om bolagets fordringsegares rätt, då finnes ej vidare några direktörer, något bolag eller delegare deruti.
Ålla aktier äro förstörda.
Bolag på löpande aktier synas endast böra hafva till föremål, att med en viss af delegarne sammanskjuten summa verkställa arbete och uppnå det mål, bolaget söker.
Är icke den påräknade summan tillräcklig, så synes den rätta utvägen vara att intaga nya aktie-egare eller utfärda ett större antal aktiebref, hvilka säljas lill hvad derföre kan erhållas.
Den på detta sätt blifna långifvaren har ingen betalning af bolaget att fordra, endast att åtnjuta sin rätt såsom delegare.
Jngen blifver då bedragen.
Den, som emottager en så beskaffad handling, kan ej förebära, att han gjort det i förtroende till någon viss person, eller att harn vore okunnig om bolagets beskaffenhet. 3 §.
Haudelsbalken, 7,8 och 10 §§, att viss tid för bolags tillvaro bör vara uti bolags-ordningea bestämd.
Detta torde ock till rättegångars förekommande böra stad» Kongl. Maj.ts Nåd.
Proposition j N.o 56. gas i afseende på aktiebolag.
Uti denna § torde ock böra tilläggas, att den ort, hvarest styrelsen har sitt säte, är för bolagets hemvist att anse. 4§.
Stadgandet i denna § synes vara blott reglementariskt och kunna utur lagen uteslutas. 5 §.
Då föremålet för den lag, som nu är i fråga att stiftas, egentligen synes vara att bestämma rättsförhållanderue emellan bolaget och utom detsamma varande personer, synes behöflighelen af det i denna § föreslagna stadgande helt och hållet bero deruppå, huruvida man tillåter bolaget att i afhandlingar nyttja annan underskrift än den antagna ”firman,” och i följd deraf anser fordringsegares rätt böra betryggas genom reglementariska föreskrifter i afseende på delegares inbördes förhållande sins emellan. 6 §.
Dervid kan enahanda anmärkning göras, som vid den föregående. 7 §•
Vid denna § torde ej något väsedtligt vara att anmärka. 8 §.
Om den vid 2 §. gjorda anmärkning i afseende på namnteckningen skulle godkännas, kunde stadgandet i denna § vara öfverflödigt.
Proposition, N:o 56. 21 9 §.
Det torde alltid blifva svårt, om icke omöjligt, att genom regiementariska föreskrifter i afseende på förvaltningen af bolagets tillgångar eller bokföringssättet, söka bereda bolagets fordringsegare säkerhet för full betalning af deras fordringar.
Den enda möjligen verkställbara föreskrift i delta hänseende vore det stadgande, att delegarne i bolaget äro personligen ansvarige derför att tillgångarne fullt motsvara skulderne, men genom ett sådant stadgande komme den åsyftade friheten från annan betalningsskyldighet än med aktiens belopp att försvinna, och ändamålet med lagen att förfelas. 10 §.
Yid 12, 13 och 14 §§ synes ej annat vara att erinra, än som är en följd af föregående anmärkningar.
Ex protocollo, E. Helling. 22 Kongl. Maj.ts Nåd.
Utdrag af Protokollet öfver ett Justitie-departementets ärende , hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats rådet å Stockholms Slott den 17 December 1847- Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, lians Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre, Stats-råden •
Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Pejron, Silfverstolpe, JVcern, Frihet ie Gjllengranat, Faxe, Fåhreeus.
Hans Excellens Herr Juslitie-statsministern anmälte i underdånighet:
Att, sedan Rikets Ständer meddelst underdånig skrifvelse den 15 Maj 1845 till Kongl. Maj:ts nådiga godkännande öfverlemnat en lag för aktiebolag, jnen Kong!.
Majit, vid föredragning deraf den 9 Mars innevarande år, på grunder, som i Stats-råds protokollet öfver Justitie-departementets ärenden för samma dag äro upptagne, vägrat antagandet af berörde lagförslag; så hade, enär frågan vore vigtig och saknaden af behöfliga stadganden uti förevarande ämne utgjorde en väsentlig brist i nuvarande lagstiftning, ett nytt förslag till lag för aktiebolag blifvit, uppå Kongl. Maj:ts derom meddelade nådiga föreskrift, i Justitie-departementet upprättadt, hvilket förslag, i ändamål af blifvande nådig proposition i ämnet, till Rikets Ständer är vordet, enligt Kongl. Maj:ts befallning, sistnämnde dag, öfverlemnadt till granskning af Högsta domstolen, hvars underdåniga yttrande deröfver nu inkommit; varande samma förslag af följande lydelse:
Lag om Aktiebolag. ... § 1 De, sorn vilja ingå aktiebolag, bestående af lotter, ställda på innehafva ren eller på viss man, och åstunda att försäkra sig om tillgodonjutande af de Kongl. Majtis Nåd.
Proposition* N.-o 56. 23 rättigheter, som §§ 10 och 11 omförmäla, hegare Konungens stadfästelse af bolagets ordning.
Finner Konungen skäl att den’ stadfästelse medde!ar, vare bolagsordningen och Konungens beslut företedde bos Rådstufvurätt eller Häradsrätt i den ort, hvarom § 3 förmäler.
Rätten intage innehållet deraf fullständigt i sitt protokoll, och låte underrättelse om bolaget, på detsammas bekostnad, i allmänna tidningarna införas, derest ej, efter Konungens förordnande, allmän kungörelse i ämnet blifvit utfärdad. § 2.
Ej må i den firma nyttjas delegarnes i bolaget eller annan persons namn. § 3.
Bolagsordningen innehålle uppgift om den ort, der bolagets styrelse bar sitt säte. § 4.
Delegare, som ej till fullo inbetalt på honom belöpande andel i teckningssumtuan, skall, för hvad å hans lott är oguldet, inom viss i bolagsordningen utsatt tid afgifva sin skriftliga förbindelse; — och må den förbindelse, innan den är fullgjord, icke återställas med mindre utbyte sker, efter thy bolagsordningen härom bestämmer, eller ock sådant fall inträffar, att återfåendet är i öfverenstämmelse med § 6. medgifvet. §6.
Bolagsordningen utsatte hvad äfventyr skall följa på delegares underlåtenhet att, inom rätter tid, afgifva sådan förbindelse, hvarom i § 5 förmäles, eller verkställa beslutad inbetalning å aktie.
Bestämmes äfventyret till förlust af aktierätten, då bör tillika i bolagsordningen stadgas om delegare» efter sitt uteslutande från bolaget skall vara fri från vidare ansvar, eller otn ban ändock förblifver skyldig att återstående inbetalning till större eller mindre del fullgöra.
Råkar bolaget i konkurs inom ett år från det delegare ef - 24 Kongl, Majlis Nåd.
PropositionNo 56, ter denna § utesluten blef; vare lian ej genom uteslutandet befriad från nyssnämnde betalningsskyldighet, så vid t borgenärers rätt angår; och skall förthy å betalningsskyldigheten afgifven skriftlig förbindelse icke i detta fall återställas förr, än sagde tid förflutit. § 7.
I alla skriftliga afhandlingar, som bolagsstyrelsen å bolagets vägnar ingår, skall detsamma uttryckligen benämnas aktiebolag, vid äfventyr att eljest styrelsens ledamöter, som afhandlingen underskrifva, skola vara skyldige att för fullgörande af bolagets derpå grundade förbindelse ansvara såsom för egen skuld, samt en för alla och alla för en. § 9.
Innan bolaget upplöses och alla dess gällande skulder blifvit godtgjorda, må icke bolaget af tillgångarne göra vidare utdelning emellan bolagsmännen, än att, enligt sista bokslut, och det ej äldre än för nästföregående år, öfverskott finnes, i visst förhållande till teckningssumman, hvilket bolagsordningen bestämmer.
Medlemmar af styrelsen eiler bolaget, hvilka i något häremot stridande beslut deltaga, varén, i händelse af brist hos bolaget, skyldige att ansvara en för alla och alla för en för återbäring af hvad för mycket utdeldt blifvit.
Vare ock alltid medlemmar af styrelsen eller bolaget, hvilka i annor måtto öfverträda den af Konungen stadfästade ordning, skyldiga ersätta all genom sådan öfverträdelse uppkommande skada, en för alla och alla för en. § io. Utom i de fall, hvarom här ofvan stadgas, skola aktie-egare, hvilkas bolags-ordning blifvit stadfästad af Konungen och efter § 1 hos Rätten anmäld, ej vara förbundne till ansvar för bolagets skulder med mera än en hvar insatt eller åtagit sig att insätta, derest de icke till vidare ansvarighet sig särskildt utfäst. § 11.
Proposition> N:0 56. 25 § il Upplöses aktiebolag, som efter § 1 kungjordt varit, ege bolagsmännen rött »tt årsstämning å bolagets borgenärer söka, såsom; i konkurslgen säges, § 12.
Bolaget vare uti de mål, för hvilka ej annorlunda i lag stadgaS, lydan» de under allmän underrätt i orten, der bolagets styrelse enligt bolagsord ningen har sitt säte.
Fråga om afträdande al bolagets egendom till konkurs eller om årsstämning å dess borgenärer skall ock, oberoende af bolagsmännens stånd och hemvist, tillkomma rådstufvurätt eller harads-rätt i den ort, hvarom nu sagdt är. § 14- Denna lag afser endast de aktiebolag, som enligt § 1 hädanefter erhålla Konungens stadfästelse af bolagets ordningar.
Frågor angående annan aktieförening bedömas, efter hvad eljest är med lag och författningar öfverenstämtnande.
Om bolag, hvilka bedrifva bankrörelse med egna tryckta eller gra verade förbindelser, stadgas serskildt, Enligt hvad Högsta domstolens protokoll för den 18 sistlidne Oktober innehåller, hafva Högsta domstolens ledamöter yttrat: ”Rikets Ständer hafva i deras und» skrifvelse den 15 Maj 1845, vid öfverlemnande af den lag för aktie-bolag, de antagit, framställt den åsigt, öfverensstämmande med 89 § Regeringsformen, att dylika bolag böra i allt öfrigt grunda sig på sådana reglor, som Kongl.
Majtt nådigst finner för godt att stadga och fastställa; på hvilket sätt äfven förfarits vid stiftandet af lag om jords eller lägenhets afslående för allmänt behof, enligt förordningen den 20 och kungörelsen den 27 November 1845.
Med förutsättning af nådigt bifall till denna Rikets Ständers önskan och att således Kongl. Maj:t uti serskild kungörelse behagar till allmän efterrättellse meddela föreskrifter angående de villkor för bolags-ordningars fastställande, dem Kongl, Maj:t linner för godt, Bilt. tili K
Prot. 1641 0CÄ 1848. 1 Sami. 1 Afd. i5 Hä/l* 4 26 Kong* Maj:ts Nåd.
Proposition, N:0 56. med afseende å annors mans rätt, i reglementarisk form bestämma, ansågo Hogsta domstolens fl-ste ledamöter, Justitie-råden Nyblaeus, Backman, Grefve Carl Sparre, af Polen och Schmidt, vid afgifvande af utlåtande öfver ifrågavarande förslag, sig endast böra tillkomma alt i öfvervägande taga, hvilka bestämmelser rörande aktie-bolag böra hänföras under naturen af allmän lag och i följd deraf uti förslaget upptagas.”
Då förslaget förutsätter, att aktiebolag finnas, soro ej lyda under den blifvande lagen eller få tillgodonjuta de deruti medgifna serskilda förmåner, följakteligen torde böra för enskilde bolag anses, synes äfven, med hänsigt till innehållet af 6 § 13 kap.
Handels-balken, Lagkommitteens förslag till allmän civillag, hvaremot någon anmärkning i Högsta domstolen ej blifvit gjord, ifrågavarande aktiebolag, till skillnad från de enskilda, böra benämnas allmänna, och den lag, som innefattar deras rättigheter och pligter, lag om allmänt aktiebolag. § L Jemte åberopande af hvad om rubrikens lydelse blifvit yttradt, hvilket äfven skulle föranleda, att först i en serskild § bestämdes, hvad med allmänt aktiebolag förslås, ansågs föremålet för ifrågaställde aktiebolags verksamhet vara af den allmänna omfattning och grundlägga rättsförhållanden i så vidsträckt syftning, att promulgation och kännedom om innehållet af den bolagsordning, Konungen stadfästat till allmän efterrättelse, icke borde bero vid bolags-ordningens införande i allmänna tidniugarne, utan att Konungen, på sätt ofvanberörde 13 kap. 6 §.
Handels-balken upptager, låter allmänneligen kungöra en så beskaffad ordning; för hvilket fall och i öfverensstämmelse med Lagkommitteens åberopade förslag, ordningens införande i rådhus-rätts eller härad s-rätts protokoll icke lärer vara af nöden.
Stadgandet), huru förändring i bolagsordning må ske, torde böra förekomma i samma §, som afhandlar bolagsordningens antagande och således bestämmelsen i 12 § hit öfverflyltas.