Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Hedenborgs vetenskapliga skrifter uti geologi, botanik och zoologi jemte resebeskrilningar finnas uppräknade uti »Extraite de rAunuarie Historique et Biographique», Paris 1844; och hafva hans förtjenster såsom vetenskapsidkare blifvit erkända såväl genom erhållna ordensutmärkelser som genom hans inkallande till ledamot af liera lärda samfund både inom och utom fäderneslandet.
1 följd af de här ofvan omnämnda olyckshändelser, hvaraf staden Rhodus år 1856 hemsöktes, hade
Hedenborg med sin familj blifvit bragt uti en bekymmersam ställning och förauläts, för att vinna lättare utkomst, att påföljande år begifva sig med de sina till Egyptens hufvudstad, Cairo, men efter att i den största indragenhet hafva tillbragt tvänne år på denna ort, hvars klimat, i anseende till somrarnas olidliga hetta, befanns menligt för den åldriges försvagade helsa, beslöt han att återvända till sitt andra fädernesland, Rhodus, som under tiden hemtat sig från den öfvergångna förödelsen.
I sådan afsigt gick Hedenborg med sin familj ombord på Turkiska ångfartyget »Silistria».
Detta fartygs undergång och de dermed förenade hemska tilldragelser torde vara tillräckligt kända, för att ej här behöfva vidlyftigare omordas.
Räddad till lifvet, men utblottad på allt, beröfvad icke allenast hvad han under långa år hopsparat i effekter och penningar äfvensom naturhistoriska föremål, uppskattadt. till ett värde af omkring 35,000 R:dr, utan ock sina vetenskapliga manuskripter, af hvilka blott ett undgick förödelsen, enär detta var sändt till Berlin för att utgifvas: ett omfattande arbete öfver ön Rhodus, i antiqvariskt, historiskt och naturvetenskapligt hänseende — kunde Hedenborg endast genom vänners och främlingars hjelpsamhet finna utväg att med sin familj från Alexandria, hvarest de blifvit landsatta, ändtligen återkomma till Rhodus, der emellertid Hedenborg nu, vid 73 års ålder, befinner sig i nödställd belägenhet, egande knappt de nödvändigaste husgeråd för sig och de sina och i saknad äf - 4 Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 53. ven ai erforderliga tillgångar till att bestrida kostnaden för utgifvandet af nyssnämnda dyrbara arbete, med kartor och planchverk, hvarigenom han kunnat bereda sig någon fördel för framtiden; varande det af ofvanbemälde motionär inom Borgare-Ståndet för Hedenborg äskade understöd hufvudsakligen afsedt för detta ändamål.
Här meddelade fastän ofullständiga uppgifter, rörande Hedenborgs lefnad och verksamhet, vitsorda dock tillfyllest, att lian med allt skäl blifvit räknad bland dessa fäderneslandets utmärkta söner, hvilka, utgångnc från Sveriges allmoge och uppfödde i kojans armod, under många försakelser genom oförtröttad ihärdighet lyckats redan i ungdomen förvärfva sig en öfverlägsen bildning samt derefter under fortsatta sträfvanden intagit framstående rum bland vetenskapens idkare, Kyrkans eller Statens tjenare och någon gång uppstigit till samhällets högsta värdigheter.
Hedenborg har dock uteslutande egnat sitt lif åt den vetenskap, han redan i ungdomen omfattat och för denna uppoffrat alla fördelar, som han genom anställning i Statens tjenst säkerligen kunnat sig bereda.
Hans arbete på detta fält har ock burit sådana frukter, som gjort hans namn kändt och aktadt bland alla vetenskapens idkare.
Af denna verksamhet förvarar äfven fäderneslandet värdefulla minnen, vittnande om Hedenborgs under mångårigt vistande bland främmande folk och i aflägsna länder alltid fortlefvande kärlek för fosterbygden.
Om ock vårt land, bland de många lysande namn som pryda dess vetenskapliga häfder, ej saknat män, som i kunskaper och forskningsifver kunnat täfla med Hedenborg och fastän flere öfverträffat honom i snillets ingifvelser, torde dock få hafva funnits, som så träget arbetat, med så oegennyttigt nit hängifvit sig åt vetenskapen; — och svårligen torde någon kunna nämnas, som af en hel lefnadssträfvanden slutligen för egen del skördat så ringa fördelar, och vid en sen ålder så varit i behof af, men derjemte egt så rättmätiga anspråk på fäderneslandets erkänsla och understöd.
I betraktande häraf kan Stats-Utskottet icke betvifla, att de i förutnämnda hänseende inom 2:ne ltiks-Stånd gjorda framställningar skola behjertas, samt hos Rikets Ständer vinna allt det afseende, som de anförda omständigheterna onekligen påkalla; och Utskottet, som föreställt sig, att ett större anslag på en gång skulle, med afseende på Hedenborgs höga ålder, för honom vara ett lämpligare understöd, än en årlig pension till mindre belopp, får således tillstyrka, att Rikets Ständer, såsom en gärd af erkänsla och aktning för Professor ITedenborgs ännu vid en långt framskriden ålder fortsatta vetenskapliga verksamhet, måtte tillägga honom en gratifikation för en gång af 4,000 Riksdaler Riksmynt, att af Riksgälds-kontorets medel utbetalas.
Stockholm den 30 Januari IBBO. Stals-Utskottels Ullätande N:o 54. 5 N:© 54.
Ant. lill Exp.-Utsk. den 2 Febr. 1860. kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt flätja om ersättning från Statsverket till aflidne Skeppstimmermannen .1.
Hedströms arfvingar för kontanta medel, dem Hedström i lifstiden öfverlemnat lill Chefen ä den se dermera förolyckade korvetten Carlskrona. (U. A.) Enligt livad Riksdags-fullnaägtigeu Herman Jönsson Öbom från Norrbottens lin, uti en lins Bonde-Ståndet väckt motion, anfort, hade Skeppstimmermannen Johan Larsson Hedström från Neder-Luleå socken år 1840 med briggen »Oscar» afgå tt till Buenos Ayres och der qvarstadnat intill hösten år 1845, då han beslutat återvända till fäderneslandet samt för sådant ändamål af Chefen å Svenska korvetten »Carlskrona», sorö vid berörda tid anländt till Buenos Ayres, utverkat sig tillstånd att fä medfölja korvetten till Sverige. liedström, hvilken under sitt vistande i Buenos Ayres sammansparat en summa penningar till belopp af omkring tvåtusen Spanska piaster, hade med korvettens Chef, Kaptenen E. G. af Klint, träffat det aftal, att berörda penningesumma skulle få användas till utgifter för korvettens behof under re san, emot det att Hedström, vid hemkomsten till fäderneslandet, erhölle motsvarande belopp i Svenskt mynt; och blefvo, i följd af detta aftal, penningarne öfverlemnade till Kapteuen af Klint, sedan likväl Hedström deraf för eget behof undantagit någon mindre del.
Men under resans fortsättande hade koi vetten den 50 April 1846 förolyckats och såväl Kaptenen af Klint som Hedström dervid omkommit.
För att bereda Hedströms i Norrbotten bosatte fattiga arfvingar godtgörelse för dem härigenom tillskyndade förlust, hade väl Sckonden å korvetien Kapten-Löjtnanten F. A. Tersmeden, som vid nämnda olyckstillfälle blifvit räddad, efter återkomsten till fäderneslandet hos Kongl. Majit i sådant hänseende gjort underdånig hemställan; Men, genom nådig resolution den 16
Maj 1848, utfärdad från Sjöför svars-Departementet, hade Kongl. Majit förklarat, att frågan, i den ordning den då vore väckt, icke utgjorde föremål för Kongl. Majits pröfning.
Hedströms arfvingar, hvilka icke förr än mot slutet af år 1858 erhållit kännedom om ifrågavarande förhållanden, hade emellertid icke kunnat iakttaga laga tid för sin rätts bevakande och sålunda gått miste om en dem tillhörig betydlig penningesumma, 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54.
På grund häraf och då ofvan anförda uppgifter angående den af Hedström till Chefen å korvetten Carlskrona lemnade försträckning blifvit af numera Kaptenen Tersmeden och Kapten-Löjtnanten J. R.
Dahlström, hvilka båda tillhörde befälet å korvetten vid den tid olyckshändelsen inträffade, inför
Domstol edeligen bestyrkta, samt berörda medel, enär de af Chefen emottagits att för korvettens behof användas, kommit Statsverket till godo, åtminstone till så stor del, som samma medel öfversköte dem korvettens kassa tillkommande godtgörelse för Hedströms uppehälle under resan från Buenos Ayres till det ställe, der korvetten förolyckades, har motionären, med antagande att denna godtgörelse icke kunde skäligen beräknas till mera, än hvad som af dem till Chefen å korvetten lemnade ursprungliga summan öfverstege 1,300 Spanska piaster, föreslagit, att Hedströms arfvingar måtte af allmänna medel tilläggas ersättning, motsvarande sistberörda belopp i Svenskt mynt.
Denna motion är af Bonde-Ståndet remitterad till Stats-Utskottet, som jemväl tagit kännedom om innehållet af åtskilliga motionen bilagda handlingar, bland hvilka företrädesvis må nämnas särskilda utdrag dels af Stockholms Rådstufvu-rätts protokoll för den 4 Oktober nästlidne år och dels af Rådstufvu-rättens i Strengnäs
Dombok för den 11 påföljande November; och har Utskottet deraf inhemtat, bland annat, att, pä begäran af aflidne Skepps-timmermannen Hedströms arfvingar, Kaptenen Tersmeden och Kapten-Löjtnanten
Dahlström blifvit för dödsfalls skull inför domstol edeligen afhörde till upplysning angående ifrågavarande förhållanden.
Dervid hade Kapten-Löjtnanten Dahlström intygat, att, sedan han, som tillhört befälet å den år 1846 förolyckade korvetten Carlskrona, på hösten nästförutgångne år i Buenos Ayres för Skepps-timmermannen Hedström utverkat tillstånd att derifrån få medfölja korvetten till fäderneslandet, Hedström tillkännagifva, att han innehade en1 summa af penningar till belopp af omkring 2,000 Spanska piaster, dem han önskade medtaga, men i anseende till då gällande förbud att från Buenos Ayres utföra myntadt guld och silfver icke utan olägenhet kunde sjelf bringa ombord å fregatten; att Dahlström i anledning häraf och efter väckt fråga, att Chefen å korvetten Kaptenen E. G. af Klint skulle emottaga penningarne, hvilket likväl då af Chefen afböjts, på begäran af Hedström fört penningarne ombord; hvarefter och sedan Hedström deraf för eget behof undantagit någon mindre del, så att återstoden utgjorde omkring 1,600 piaster, Dahlström, pä befallning af Chefen, öfverlemnat samma återstod till korvettens Sekond, dåvarande Kapteu-Löjtnanten Tersmeden; att Dahlström väl icke tillstädesvarit vid det aftal, som i afseende å omförmälda penningesumma egt rum emellan Hedström och Kaptenen af Klint; men att Tersmeden någon tid efter nu omförmälda tilldragelser för Dahlström omtalat, hurusom, enligt öfverenskommelse med Hedström och i ändamål att bespara Kongl.
Majit och Kronan omkostnaderna för begagnande af kreditiv, Hedströms penningar skulle användas till fartygets behof och Hedström vid ankomsten till Sverige erhålla motsvarande belopp i Svenskt mynt.
Vidare hade af Kaptenen Tersmeden blifvit intygadt, att under det korvetten Carlskrona på hösten 1843 låg för ankar i hamnen vid Buenos Ayres, Tersmeden, SUUs-Vlskollets Uttalunde N:o • >)4.
1 sorn då var anställd å korvelten i egenskap af Sekond, utaf numera Kapten-Löjtnanten Dahlström, som jemväl tillhörde korvettens befäl, emottagit en Skepps-timrnermannen Hedström tillhörig penningesumma till belopp af omkring 1,500 eller 1,600 Spanska piaster, hvilken penningesumma till Tersmeden öfverlemnades med tillkännagivande från korvettens Chef, Kaptenen af Klint, som vid tillfället ej fanns ombord, att penningarne voro afsedda alt användas för fartygets räkning; i anledning hvaraf Tersmeden, som räknat penningarne och dervid funnit dem utgöra förenämnda belopp, nedburit dem i Chefens kajuta och derstädes förvarat dem under Chefens lås; att Tersmeden ej annorledes hade sig något bekant om det i afseende å penningarne med Hedström träffade aftal, än att Kaptenen af Klint för Tersmeden omtalat, att han med Hedström öfverenskommit, att penningarne skulle få användas för korvettenS behof och Hedström deremot vid hemkomsten erhålla motsvarande liqvid i Svenskt mynt; att, under det Chefen vistades i land, Tersmeden vid llere särskilda tillfällen, på reqvisition, till
Chefen afsändt åtskilliga belopp af ifrågavarande penningar; samt att Chefen, under fortsättningen af resan, i Havanna yttrat önskan, att den af Hedström lemnade penningesumman måtte förslå till betäckande af derstädes företallande utgifter för korvetten, enär Chefen för sådan händelse icke skulle behöfva anlita det kreditiv han medförde.
% Vidare har Utskottet af de motionen bilagde handlingar inhemtat, att, under det korvetten Carlskrona, som under fortsättningen af resan från Buenos Ayres anlöpt hamnarne vid Montevideo, Havanna och S:t Barthelemy, i April månad 1846 uppehöll sig å sistnämnda ort, Guveroements-sekreteraren derstädes Majoren A. M. Myhrberg till Chefen å korvetten förskjutit en summa penningar till belopp af 600 Spanska piaster, att användas till betalande af åtskilliga för korvettens behof å ön upphandlade förnödenheter, äfvensom att Kongl. Majit, genonr nådig resolution den 2 Februari 1847, bifallit af Majoren Myhrberg i underdånighet gjord ansökning om godtgörelse af Kongl. Majit och Kronan för ofvanberörda af honom förskjutna penningesumma; och kan, på grund af dessa upplysningar, antagas, att den af Skeppstimmermannen Hedström till korvettens Chef i Buenos Ayres lemnade penningeförsträckning verkligen blifvit för korvettens behof använd.
Hvad sålunda förekommit oell de åberopade handlingarne i öfrigt innehålla, bar Utskottet tagit i öfvervägande; och då ofvanomförmälda vittnesmål innefatta en, om ock ej juridiskt bindande, likväl för den subjektiva öfvertygelse!) tillfyllestgörande bevisning ej mindre derom, att Chefen å den år 1846 förolyckade korvetten Carlskrona dessförinnan af Skeppstimmérmannen Hedström emottagit en denne tillhörig summa penningar till belopp af åtminstone 1,500 Spanska piastrar, än äfven att bemälde
Chef i afseende å dessa penningar med Hedström träffat det aftal, att de skulle till fartygets behof få användas, emot det att Hedström vid återkomsten till fäderneslandet erhölle motsvarande belopp i Svenskt mynt; — då det icke kan be - 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 55. tviflas, att, om nämnde olyckshändelse ej méllankommit, Hedström efter hemkomsten till Sverige utan svårighet kunnat, derest sådant erfordrats, göra sitt fordringsanspråk emot Statsverket på grund al berörda, för korvettens behof använda, penninge-försträckning lagligen gällande; men Hedströms arfvingar, hvilka, enligt hvad motionären upplyst, intill 1858 års slut saknat all kännedom om ifrågavarande förhållanden, följaktligen ej kunnat, inom den i lag stadgade preskriptionstid, härom framställa någon talan; — så förefinnas, enligt Utkottets åsigt, härutinnan från billighetens synpunkt särdeles giltiga skäl för beviljandet af den ersättning åt Hedströms arfvingar, hvarom ofvanbemälde motionär anhållit; Och får Utskottet alltså tillstyrka, att Rikets Ständer, såsom godtgörelse till atlidne Skeppstimmermannen Hedströms arfvingar för den försträckning, som blifvit af Hedström i lifstiden lemnad till Chefen å korvetten Carlskrona, bevilja ett 1,500 Spanska piaster motsvarande belopp i Svenskt mynt, att efter den kurs, som vid liqviden är gällande, af Riksgälds-kontorets medel utbetalas.
Ant. lill Exp.-TTtsk. flen 2 Febr. 1860, kl. il f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion angående förvandling till penningar af persedel-skatterna. (f. A.) Riksdags-fullmiigtigen Sven Heurlin från Kronobergs län har, uti en hos BondeStåndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, anfort, hurusom, till följd af de tid efter annan väckta förslag angående det särdeles invecklade skatteväsendets förenkling, nu sednast blifvit inrättadt ett under Kongl. Kammar-kollegii inseende lydande så kalladt Jordeboks-kontor, som hade sig ålagdt, bland annat, att till ett färre antal reducera de många förut befintliga skatte-titlarne; men då, enligt motionärens tanke, det icke kunde bestämmas, huruvida de skatte-titlar, som borttoges, fullt motsvarade» af dem, som sattes i stället samt hela reduktions-åtgärden, hvilken komme att räcka måhända en hel mansålder, hvarefter helt andra förhållanden torde hafva inträdt och vore förenad med stora kostnader, borde anses såsom förfelad, har motionären Siats-Utskottets Utlåtande N:o 50. i) motionären föreslagit, att alla skatte-titlar mätte reduceras till endast penningar och uträknas c
Itc de sednaste tio årens medelmarkegångspris samt utsättas i silfver efter 1830 ärs mvntfot.
Vid c en diskussion, som, i anledning af förevarande motions remitterande till Utskottet, inom Bonde-Ståndet uppstått, och hvaruti många af Ståndets ledamöter deltagit, hade, enligt Utskottet tillhandakommet protokoll, samtlige talarne, med hvilka flere andra ledamöter af Ståndet sig förenat, afstyrkt bifall till motionärens ifrågavarande förslag, hvarigenom den de skattskyidige under vissa förhållanden tillförsäkrade rätt att in natura utgöra en del af skatterna, skulle dem beröfvas, samt landtmannen nödgas under den tid, då hans spanmål ej funne någon afsättning, anskaffa penningar till liela skattebeloppet, hvilket, i följd af de ovanligt höga årsprisen, som ingingo i den nuvarande tioåriga medelmarkegången, skulle komma att bestämmas till en alltför hög summa, hvarvid, oaktadt prisen derefter kunde falla, fortfarande skulle förblifva, och hade någon talare, af denna sednare anledning, ansett den närvarande tidpunkten särdeles olämplig för genomförande af berörde förslag, hvilket de likväl, hvad dess syftning beträffade, för öfrigt understödde.
Stats-Utskottet, som hvarken funnit de af motionären anförde skäl eller sakens beskaffenhet i öfrigt innefatta giltig anledning tili bifallande af ifrågavarande förslag, får, jemväl med åberopande af de utaf Rikets Ständer vid 1850—1851 samt 1853—1854 årens riksdagar, i afseende å omsättning och förenkling af de uti ordinarie räntan ingående persedlar m. m. bestämda grunder, i öfverensstämmelse hvarmed vederbörliga åtgärder blifvit vidtagne såväl med afseende å räntepersedlarnes omsättning som upprättande af nya jordeböcker, vördsamt hemställa att Rikets Ständer vid ifrågavarande motion ej må fästa afseende.
Stockholm den 31 Januari 1860. j¥:o 5®.
Ank. till Exp.-TJtsk. den 2 Febr. 1860, kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om återbäring af ovigtig debitering af rotefrihets-afgift å hemmanet Fahlskog N:o 2. (1. A.)
Uti en hos Bonde-Ståndet väckt och tili Stats-Utskottet remitterad motion har Riksdags-fullmägtigen Johannes Andersson från Elfsborgs län anfört, hurusom Kongl. Bih. till B.
Prof. 1859 & 1800. 4 Sami. 1 Afd. 21 Höft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 5ti.
Maj:t under den 8 Mars 1859 fastställt Landshöfdinge-embetets i nämnde län deri 24 Oktober 1857 gifna utslag, hvarigenom hemmanet Fahlskog N:o 2 gästgifvare gården, | mantal, befriades ifrån en detsamma år 1826 origtigt påförd rotefrihetsafgift, som efter 3 dalers taxation från och med året 1855 till och med 1856 utgjorts med en sammanräknad summa af 107 R:dr 39 sk. 10 nst Banko eller R:mt 161 R:dr 74 öre; och enär berörde belopp af misstag kommit Staten till godo, har motionären hos Rikets
Ständer hemställt om icke detsamma kunde till egaren af ifrågavarande hemman återbäras.
Af de motionen bifogade handlingar, hvaraf Utskottet jemväl tagit kännedom, inhemtas, att, sedan Gabriel Andersson oell Johan Nilsson i Fahlskog hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämnde län anhållit om befrielse från påförd rotefrihetsafgifts erläggande för berörde hemman, så hade Landshöfdinge-embetet, efter det vederbörande blifvit i frågan hörde och flere upplysningar erhållits, genom ofvanberörde utslag den 24 Oktober 1857 sig utlåtit, bland annat, att enär den nämnde hemman ålagda särskilda rotering, för hvilken rotefrihets—afgift utgjordes efter 3 dalers taxation, tillkommit vid extra roteringsförrättningarne år 1826, då Kongl. Krigs- och Kammar-kollegiernas utslag af den 4 April 1805, hvarigenom samma |:dels mantal blifvit till ordinarie roterings utgörande insatt uti roten N:o 500, icke varit kändt, följde deraf, att den dubbla roteringsbördan genom misstag tillkommit, hvarföre rättelse borde ske på det sätt, att hemmanet befriades ifrån den år 1826 ålagda rote rings-skyldigheten efter 3 dalers taxation, hvilket dock ankomme på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, hvaremellertid Landshöfdinge-embetet förordnat att rotefrihets-algilt tills vidare icke finge utfordras; och har Kongl.
Majit, efter det Kongl. Kammar kollegium vid Landshöfdinge-embetets berörde utslag låtit bero, under den 8 Mars 1859 detsamma i nåder fastställt.
Då således upplyst är, att ifrågavarande rotefrihets-afgift, hvilken, enligt en ai Häradsskrifvaren i Kullings fögderi verkställd uträkning, från och med år 1835 till och med år 1856 uppgått till ett sammanräknadt belopp af 107 R:dr 39 sk. 10 r:st Banko, eller 161 R:dr 74 öre R:mt, rätteligen, icke bordt af nämnde hemman utgöras, enär detsamma jemväl varit ordinarie rotering underkastadt, och att Statsverket i anseende till det misstag, som, enligt hvad ofvan förmäles, egt rum, fått uppbära en afgift, hvartill det icke varit berättigadt, finnér Utskottet, i enlighet med hvad Rikets Ständer tillförene i flere likartade frågor beslutat, Statsverket böra återställa hvad oriktigt blifvit den skattdragande affordradt, och får alltså hemställa det Rikets Ständer ville för sin del besluta, att ifrågavarande rotefrihetsafgift må med det belopp, hvartill densamma, efter behörig granskning, visar sig uppgå, till vederbörande återställas; hvarom, i händelse Rikets Ständer bifalla denna hemställan, underdånig skrifvelse torde böra till Kongl. Majit aflåtas.
Stockholm den 34 Januari 1860.
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 57. 11 X:o 5».
Vnt. till Exp.-Utsk. den 2 Fehr. 1860, kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af motion om eftergift af f. d. Landskamereraren S.
Undberg ådömd ersättningsskyldighet. (I. A.)
Riksdags-fullmägtigen Per Eriksson Trän Wermlands län liar uti en hos BondeStåndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion anfört, att, sedan Kongl. Majit genom nådig Proposition till Rikets sednast församlade Ständer behagat föreslå, att eftergift i viss mån måtte beviljas af det belopp, hvarmed förre Landskamereraren, Kammarrätts-rådet S.
Lindberg, enligt domstols beslut, som vunnit laga kraft, blifvit älagdt ersätta Statsverket för förluster i och för bortarrenderande af Trumslagareboställena Elfvetorp i nämnde län, och Rikets Ständer under riksdagens lopp i anledning deraf allåtit underdånig skrifvelse, uti hvilken Lindberg trott, sig finna uttalad fullkomlig eftergift af hela sin ifrågavarande skuld samt Lindberg för den skull bos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om återbekommande af den hälft utaf sin på Indragningsstat uppförda pension, som för 21 månader blifvit innehållen med 1,050 Riksdaler Banko; så hade Kongl. Majit uti nådigt
Bref till Sitt och Rikets Statskontor under den 10
September 1858 förklarat
Sig anse den af Rikets Ständer beviljade eftergift icke sträcka sig längre an att sedan af influtne 1,050 Ridr Banko Statsverket godtgjorts 1,030 Ridr 27 sk. 10 rst, Lindberg skulle få återlyfta de då öfverblifvande 19 Ridr 20 sk. 2 rist Banko; men då, så vidt motionären kunnat fatta, Rikets Ständers beslut i frågan tydde på fullständig eftergift af Lindbergs ansvarighetsbelopp, desto tydligare som Rikets Ständer derjemte förklarat att, i händelse Stats-rådet af Wingårds sterbhus eller rättsinnehafvare hos Lindberg uttoge de utaf Wingård i lifstiden inbetalte 1,000 Ridr, Lindberg vore berättigad sagde belopp af Statsverket återbekomna, och det, enligt motionärens tanke, vore antagligt, att det hos Lindberg gjorda kraf af ofvanberörde 1,030 Ridr 27 sk. 10 rist härledde sig från en oriktig uppfattning af Rikets Ständers förutnämnda beslut, som afsåge full komlig befrielse för den åldrige, af sjukdom hemsökte tjenstemannen från en honom högst tryckande börda, har motionären, enär det otvifvelaktigt vore Rikets Ständers rättighet att förklara sina ord och sin mening, hemställt detta till deras behjertande.
Stats-Utskottet får i anledning häraf erinra, hurusom, enligt hvad motionären omförmält, Kongl. Majit till Rikets sednast församlade Ständer aflåtit nådig Proposition, 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 57. om hvars innehåll Utskottets Utlåtande N:o 223 vid nämnde riksdag närmare omlormäler och genom hvilken framställning Kongl. Majit, — jemte meddelande, bland annat, att genom Kongl.