Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad deremot anginge Valerii und. ansökning om befrielse från hvad honom blifvit ålagdt att af den såkallade cassörs-balaneen ersätta, funne Advocat-Fiscalen sig sakna allt skäl att för sin del densamma understödja.
Sedan, vid serskild pröfning af Conlrollören Middendorjffs och KarnmarsRätts-Rådet Winroths und. anhållan, att af nåd varda förskonade från den dem ådörode påföljd af tjensternes förlust, Kongl. Maj:t, i enlighet med Högste
Domstolens afstyrkande, funnit denna anhållan icke kunna bifallas, har Kongl.
Maj:t derefter i ett sammanhang tagit i nådigt öfvervägande ej mindre hvad Middendorffs och Winroths ansökningar i öfrigt innehålla, än ock de af Presidenten af Billbergh och Canzli-Rådet Valerius ingifne böneskrifter; hvarvid Kongl. Maj:t, oaktadt samtlige ofvanbemälde sökande gjort sig skyldige till tjensteförsummelser i afseende å de controller, sorn. dem ålegat att å redovisningen af de utaf Tullförvaltaren Finér omhänderhafde uppbördsmedel utöfva, likväl, med hänsigt till sökandernes moraliska ansvarighet i nyssberörde afseende, funnit en väsendtlig skiljaktighet sig förete emellan beskaffenheten af de anmärkte tjensteförseelserne hos Finérs närmaste controllanter, Winroth och Middendorff, och den efterlåtenhet, som kunde läggas Presidenten af Billbergh och Canzli-Rådet Va - 8 Stats-Utskottets Utlälandej N.-o 88, lerius till last; — helst de förre varit i tillfälle att egna daglig uppmärksamhet åt
Finers ijensteutöfning och dervid bemärka hvarje till misstanka om underslef föranledande omständighet, under det de sednare hvarken kunnat eller varit pliglige att utsträcka sin em betsa Igard till en så beskaffad närmare tillsyn; hvarförutan de, till sitt urskuldande framför de förre, hade att åberopa tillvaron af en föregående speciel controll, som, vederbörligen iagttagen, för sig sjelf varit tillräcklig att förekomma eller leda till upptäckt af möjliga tillgrepp.
Under hufvudsakligt aktgifvande å dessa skiljaktiga förhållanden, har Kongl. Maj:t, beträffande frågan om eftergift af ersättnings-skyldigheten för Middendorff' och Winroth, ansett Sig sakna giltig anledning aLt, genom någon från Kongl. Maj.ts sida vidtagande åtgärd, härtill medverka; hvaremot Kongl. Majit, vidkommande Presidenten af Billberghs och Canzli-Rådet Valerii nåde-ansökningar, funnit ofvan åberopade omständigheter, i förening med hvad sökanderne i öfrigt anfört, skäligen påkalla det afseende, att frågan om eftergift och afskrifning af det ersättningsbelopp, hvarföre desse embetsman, enligt Högste Domstolens förrberörde Utslag, kunde komma att häfta, borde till Rikets Ständer hänskjutas, dock att under tiden sådane säkerhetsmått till bevarande af Kronan* rätt vidtoges, som kunde ega rum, utan att sökanderne, i afvaktan af frågans slutliga afgörande, kom me att sakna medel för egen och familjers skäliga utkomst; hvadan Kongl. Majit, som i sistnämnde hänseende förordnat örn fortfarande qvarstad tills vidare å sökandernes fasta och lösa egendom, samt öfriga tillgångar, löner och pensioner undantagne, med billigt afseende i öfrigt å det gagn, som fäderneslandet tillförene hemtat af Presidenten af Billberghs och Canzli-Rådet
Valerii långvariga samt af nit och skicklighet utmärkta embetsmanna-verksamhet, genom Nådig Proposition af d. 19 sistI.
Augusti, hvilken af samtlige Riks-Stånden blifvit till Stats-Utskoltet remitterad, till Rikets Ständers pröfning och behjertande öfverlemnat, huruvida icke den ersättnings-skyldighet, som i detta mål blifvit af Billbergh och Valerius ålagd, må dem eftergifvas.
Under den discussion, som föregått remitterandet af högstberörde nådiga Proposition, hafva inom Ridderskapet och Adeln flere ledamöter, på de af Kongl.
Majit framställde grunder tillstyrkt den föreslagne eftergiftens beviljande; såsom skäl hvarföre serskildt åberopats Rikets Ständers den 8 Juli l8l8 aflåtne underdåniga skrifvelse, deruti Rikets Ständer förklarat den af Presidenten af Billbergh år 1815 utförde liqvidation med Preusiska och Tyska Staterna om de till Svenska Armeen under sista fälttåget derstädes Slats Utskottets Utlåtande, N.-o 88. 9 lemnade försträckningar, genom hvilken liqvidation Rikets skalder till dessa slater minskats från 2,139,195 R:dr 31 sk. 11 r:st till nära 1 million R:dr Pomersk kurant, nogsamt vittna om ett derå användt noggrant och nitfullt bemödande, äfvensom hafva blifvit på kort tid och med besparing i kostnaderne verkställd, hvadan Rikets Ständer, såsom ett bevis af den erkänsla, hvartill af Billbergh såmedelst gjort sig berättigad, åt honom anslagit 10,000 R:dr B:co.
En talare har deremot yttrat den åsigt, att en dylik eftergift, derest den skulle ega rum, borde jemväl utsträckas till de tvänne öfrige i Kongl.
Maj:ts Proposition icke förordade tjenstemän.
— Hos Bonde-Ståndet har ett större antal ledamöter ansett den ifrågaställde befrielsen från ansvarsskyldighet i balance-målet, såsom innefattande ett till sina följder betänkligt prsejudicat, icke böra bifallas.
I sammanhang med den Kongl. Propositionen har Utskottet till handläggning förehaft följande hos Ridd. och Adeln samt Bonde-Ståndet väckte och till Utskottet remitterade motioner, nemi.: l:o af Herr Klingstedt, G. F., som, hufvudsakligen på de skäl, hvilka uti Kammar-Rätts-Rådet Winroths ofvannämnde böneskrift finnas upptagne, hemställt, att befrielse från det i målet ådömde ersättningsansvår måtte Winroth förunnas ; och 2:o af Riksdagsfullmägligen Johan Jacob Rutberg från Norrbottens Län, hvilken, jemte framställning af de förhållanden, som, efter hans åsigt, syntes ådagalägga, att anspråk pä eftergift af hvad i målet ådöindt blifvit vore för de lägre tjenstemännen åtminstone lika stort, som för de högre, yrkat, alt antingen ingen af bemälde fyra embels- och tjenstemän eller ock alla, som sådant förljente, måtte erhålla afskrifning af det dem i ba lance-målet till betalning ålagde belopp.
Enligt hvad handlingarne utvisa, hafva de förseelser, hvilka föranledt det emot Controliören Middendorff, Kammar-Rätts-Rådet Winroth, Presi denten af Billbergh och Canzli-Kådet Valerius i detta mål väckte åtal, egentligen beslått, för Middendorff, i uragtlåtenhet att behörigen jemnföra inkommande Sjötullskammarens vecko-rapporter med Uppbörds-Tullförvaltarens uppbörds-journaler och, i händelse af skiljaktighet dem emellan, sådant bos Boksluts-kamereraren tillkännagifva; för Winroth, i underlåtenhet att, oaktadt inkommande Sjötullskammarens och Cassörs-Contorets månadsförslag och årsräkningar icke vid stadgade tider ingått, derom hos General-Tull-Styrelsengöra anmälan, äfvensom i åsidosatt controll derå, att Cassörs-contorets förskotts reqvisitioner varit af behofvet påkallade, samt för af Billbergh och Valerius, Bih. till R.
St, Prot. r844• 4 Sami., t Afd, 25 Hafi. 2 It» Stats-TJtskotlets Utlåtande, N:o 88. i försummelse att vederbörligen hälla hand öfver räkenskapernes inlemnande lill Kammar-Contoret inom bestämde terminer, äfvensom å uppbördsmedlens behöriga insättande i Rikets Ständers Bank, hvartill kommer deras åtgärd att, utan föregången utredning af behofvet, tillstyrka beviljandet af de utaf Cassörs-Contoret reqvirerade och af Kammar-Contoret tillstyrkte förskott.
Då nu, änskönt ringaste anledning icke förekommit, att dessa tjensteförseelser egt rum i ändamål att derigenom olofligen främja egen eller andras fördel, likväl ostridigt är, att desamma innefatta öfverträdelser af gällande Instructioners tydliga föreskrift, anser Utskottet en fullständig eftergift af den genom Högste
Domaremagtens beslut ofvannämnde personer ådömde ersättningsskyldighet ingalunda förenlig med den, för betryggande af statsmedlens ordentliga förvaltning, oundgängliga stränghet vid tillämpningen af de för uragtlåtne controller stadgade ansvarsbestämmelser.
Men Utskottet har emedlertid icke kunnat undgå att fästa afseende å de ej mindre i Kongl. Maj;ts omförmälde Nådiga Proposition, än af enskilde motionärer framställde ömande förhållanden, hvilka synas tala för en motsatt åsigt i detta ämne, och deribland hufvudsakligen den långa följd af år, hvarunder nämnde fyra embets- och tjenstemän utan klan ler bestridt de till deras embeten och tjensler hörande pligter, deras framskridna ålder och försvagade helsa samt det ekonomiska obestånd, hvaruti de, jemte talrika familjer, genom ulkräfvandet af Statens hos dem egande fordringsanspråk, komme att försättas.
I betraktande häraf och ehuru Utskottet, på sätt ofvanberördt är, finner betänkligt att till den uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition och ofvannämnde motioner föreslagna afskrifning tillstyrka Rikets Ständers bifall, har Utskottet likväl trott sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtte medgifva, att verkställigheten af Högste Domstolens den 6 Maj 1843 gifne Utslag, i hvad detsamma angår Presidenten af Billbergh, Canzli-Rådet Valerius, KammarRätts-Rådet Winroth och Conlrollören Middendorff ådömd ersättningsskyldighet i och för den efter aflidne Tullförvaltaren Fine'r yppade balance, må på här ofvan anförda skäl anstå, intilldess Rikets
Ständer vid sitt nästa sammanträde ånyo företaga frågan om ersättningsbeloppets indrifning eller afskrifvande; i sammanhang hvarmed och på det Kronans säkerhet må behörigen iakttagas, men, å andra sidan, bemälde personer icke, under afbidan af tnålets slutliga afgörande, sakna utväg för egen och familjers tarlliga bergning, Rikets Ständer torde finna lämpligt förordna, att, under tiden och intilldess beslut i detta ämne kan af Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 88.
Rikets näst sammanträdande Ständer varda meddeladt, den af Kongl.
Maj;t i Nåder förordnade qvarstad kommer att fortfarande ega rum å af Billberghs, Valer ii, fVinroths och Midendorjffs fasta och lösa egendom, med undantag likväl, på sätt i likartade fall tillförene blifvit medgifvet, af bemälde embets- och tjenstemän tillkommande löner och pensioner; och lärer, i händelse denna Utskottets hemställan skulle af Rikels Ständer bifallas, underd. skrifvelse härom böra till Kongl. Maj;t aflåtas.
Af Herr Norin: ”Jag har för min del ej kunnat biträda pluralitetens beslut att undandraga sig en hufvudsaklig pröfning af förevarande ämne, som, efter min tanke, lika väl kan af nuvarande Ständer som vid en kommande Riksdag bedömas.
Granskar man de omständigheter, sorn till stöd for Utskottets beslut äro anförde, torde det ock visa sig, att desamma endast vid hufvudsakens afgörande möjligen kunna ega någon vigt, men alldeles icke utgöra skäl för adopterande i detta fall af ett ajourneringssystem, som eljest rättvisligen blifvit af Rikets Ständer ogilladt; och om icke omsorgen i afseende å statsmedlens ordentliga förvaltning nu kan medgifva någon eftergift i den ersättningsskyldighet, som blifvit ifrågavarande personer ådömd, lärer en sådan eftergift lika litet i en framtid kunna ega rum.
Äro åter de ömande förhållanden, hvilka skulle till någon mildring i berörde ansvar föranleda, verkligen af något afseende förtjenta, synes mig billigheten fordra, att en sådan mildring nu genast medgifves.
Jag har derföre yrkat, aLt frågan borde för närmare utredning till Inkomst-Af delningen ånyo öfver/emnas, med föreläggande för Afdelningen att med ett hufvudsakligt yttrande inkomma."
Häruti instämde H;r Gustafsson, H:r Valley och H;r Lindström.
Af Sven Heurlin, Petter Persson, Sandstedt och Gesselius, äfvensom Jonas Johansson, hvilken yttrade : ”Emot det af Stats-Utskottets pluralitet uti förevarande ämne fattade beslut, föranlåtes jag mig reservera.
Sedan Högste
Domaremagten förklarat desse Statens embets- och tjenstemän skyldige alt af sina tillgångar ersätta den förlust, de genom försummelse uti sina åligganden tillskyndat Statsverket, borde icke Utskottet tillstyrka Rikels Ständer att hänskjuta saken till en kommande Riksdag. 15 Stats-Ulskottets Utlåtande , N.-o 8g.
Allt, sorn ställes under framtiden, sker af brist på bevis eller utredning — bär är saken klar, antingen uttaga eller efterskänka.
— Skall det sednare blifva gällande, är föga att vänta för de dryga löner, vi betala till våra enabets- och tjenstemän.” N:o 89.
Ank. lill Exp. Ulsk. den 29 Nov. kl 6 e. m Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om ett ytterligare anslag af 4,000 R:dr årligen till understöd för Rust- och Rotehållare i Jemtland. (77. A.f Högstberörde till Stats-Ulskottets handläggning ifrån Riks-Stånden remitterade Nådiga Proposition innehåller, att, sedan Rikets Ständer den 30 December 1840 i underd. anmält, att, för den händelse deras underd. förslag om ny rotering i Jemtland i Nåder bifölls och under villkor, att, intilldess densamma hunne verkställas, roteringen och rustningen preesterades, på sätt dittills egt rum, Rikets Ständer, till lindring för Rust- och Rotehållarne i nämnde province, beviljat ett årligt anslag af 4,000 R:dr, att från Riksgälds-Contoret utgå under 3 år, inom hvilkas förlopp afvittringsverket i Jemtland förmodades kunna fullbordas; så hade Kongl. Majit, under .den 3 Dec. 1842, meddelat vederbörande nådig befallning, dels om förberedande åtgärders vidtagande för den nya roteringsförrättuingens ordnande och verkställande, dels om insändande af förslag till tiden, grunden och sättet för fördelningen Rust- och Rolhåliarne emellan af det beviljade understödet; hvarjemte Kongl. Majit, efter Landshöfdingens i Länet hörande, i Nå der förordnat, att berörde 12,000 R:Jr skulle för åren 1842, 1843 och 1844 efter fastställde grunder ulgå.
Då det fortgående afvittringsverket i Jemtland ännu icke hunnit till slut bringas samt dessförinnan några hufvudsakiiga åtgärder till verkställande af den nya roteringen ej heller kunde företagas, men angeläget vore, att den Rust- och Rotehållare för 3 år beredda iipdring äfven fortfarande finge af dem åtnjutas, föreslog nu Kongl. Majit, att Rikets Ständer måtte bevilja ett årligt anslag af 4,000 Ridr Bico, till understöd för bemälde Rust- och Rothållare, att från 1845 års början utgå, intill dess den nya roteringsförrältningen derstädes varder afslutad och fastställd.
Utskottet, som jemväl erhållit remiss å Anders Olssons från Jemtlands Län i detta ämne väckta motion, samt tagit kännedom af de yttranden, Stals-Ulskottets Utlåtande, N.o 8g. hvilka inom Borgare- och Bonde-Stånden afgifvits, i anledning af den Nådiga Propositionen, får nu anföra följande:
Redan år 1806 var fråga om lindring uti roteringen i Jemtland.
Uti Nådigt Bref af den 2 October nämnde år, förklarar Sig Kongl. Maj:t, i anseende till den stränga rotering, sorn Jemtland undergått, anse nyttigt, att ny allmän rotering derstädes företoges, hvarvid lika grunder borde följas, som för den öfriga Svenska roteringen lagde blifvit; och uti Nådigt Bref af den 24 Mars 1808 anbefalldes Krigs-Collegium förständiga vederbörande att, i sammanhang med fortsättningen af den sedan 1786 afbrutna afvittningen, upprätta förslag till Indelnings- Verk för Jemtland.
Någon verkställighet följde emedlertid icke häruppå, emedan allt hvad om ny rotering förut var förordnadt, blef genom Kongl.
Brefvet af den 19 September 1809 instäldt; men Rikets Ständer upptogo frågan ånyo, medelst underdånig skrifvelse af den 27 Maj 1818, hvaruti begärdes anställande utaf en undersökning till utrönande, ej mindre huruvida de i Jemtland befintlige oroterade hemman och nybyggen kunde användas till understöd för de förut drygt roterade, än ock till föreslående af den jemnkning och' reglering af Jemtlands roteringsskyldighet i det hela, hvartill läget och andra omständigheter kunde föranleda.
Uti underd. skrifvelse af den 28 Juni 1823 om extra roteringen i Riket, åberopade Rikets Ständer nyssnämnde underd. framställning, och i Nådigt bref af den 21 Juni 1825 anbefallde Kongl. Maj:t en provisionel rotejemkning, hvarigenom Jemtlands Fältjägare - Regementes numerstyrka nedsattes från 1,000 man till 800, med villkor af Regementets skyldighet till activ tjenstgöring, i likhet med öfriga Regementena; och blef samma rotejemkning under den 21 Nov. 1827 af Kongl. Maj;t fastställd att gälla från och med 1828, intilldess, efter afvittringens afslutande i orten, en fullständigare och på mera bestämda grunder byggd rotering i provincen kunde försiggå.
Uti underd. skrifvelse af den 18 Febr. 1830 yttra Rikets Ständer, att, när det gamla villkoret för ortens rotering, eller manskapets användande endast inom provincen, å Statens sida upphäfdes, och Jemtlands soldater följaktligen ålades samma skyldigheter, som Kronans indelda manskap i det öfriga Riket, någon annan grund för det nya förhållandet icke syntes böra fastställas, än den redan i Kongl. Brefvet den 2 Oct. 1806 uppgifna, eller jemlikhet med roteringen i det öfriga Riket, utan afseende på den möjliga minskning, sådant kunde verka i Regementets styrka.
Derjemte anhöllo Rikets Ständer i underd., att roteringen, efter förloppet af de atta år, för hvilka den provisoriskt bestämda blifvit af Länets invånare antagen, måtte, oberoende af den må - >4 Statt-UtsKottets Utlåtande j N.-o 89. hända aflägsna tidpunkten för afvittringens fullbordan, jernnäs lill likhet roed det öfriga Sveriges, hvarefter de i Jemtland tillkommande nyhemman borde öka den gamla roteringen med ny; äfvensom att de sålunda för Jemtlands Fältjägare-Regemente tillstyrkta villkor måtte sträckas till Hästjägare-Sqvadronen, så att rusthållarne dervid finge åtnjuta all den lindring i deras skyldigheter, som antingen blifvit eller framdeles kunde varda rotebållarne inom provincen beviljade.
Maj:t biföll icke denna Rikets Ständers hemställan, utan pröfvade det emedlertid böra förblifva vid beslutet af år 1827, så mycket heldre, som all anledning vore att förvänta det afvittringsverket kunde afslutas inom de åtta åren, räknadt från och med år 1828, samt tilläde emedlertid Rusthållarne ett understöd af 1,000 R:dr, årligen, att från och med 1832 till och med 1834 utgå.
Derefter har Kongl. Maj:t, uti till Rikets Ständer aflåten Nådig Skrifvelse af den 22 Februari 1834, förklarat
Sig finna, att det tills vidare borde förblifva vid Fältjägare-Regementets till 800 man nedsatta styrka, samt att nedsättning uti rustningen icke kunde medgifvas eller någon förändring i sjelfva indelningen böra ega rum; men en mot nedsättningen uti roteringen svarande lindring äfven i rustningen beredas, och föreslog Kongl. Majit då Rikets Ständer, att de rustande, utom ersättning för de dem frångångne 444 R:dr 42 sk. 2 r:st uti augments-räntor, som augments-hemmanen, då de kommo att i roteringen deltaga, kunde sjelfve få innehafva, måtte, med bibehållande i öfrigt för hvarje numer af dittills varande rustnings-understöd, tilldelas i contant ett årligt bidrag af 2,000 R;dr; i sammanhang hvarmed Kongl.
Maj:t jemväl föreslog Rikets Ständer att vidtaga det beslut, att de nyhemman, som dädanefter i Jemtland upptogos, skulle, efter tilländaluperi frihetstid, till Statsverket erlägga årlig vacanceafgift med 40 R:dr för hel rote, intill dess Kongl. Maj:t med Rikets Ständer kunde besluta om pirestationens utgörande med manskap.
Men Rikets Ständer förklarade sig, uti underdånig skrifvelse af den 5 Januari 1835, icke kunna antaga denna Nådiga Proposition, utan ansågo, att den lindring uti Jemtlands rotering, sorn af behofvet så högt påkallades, kunde lika enkelt som billigt och rättvist till vägabringas på det sätt, Rikets Ständer förut föreslagit, eller att roteringen och rustningen jemuades till likhet med densamma i det öfriga Sverige; hvadan Rikets Ständer, under åberopande af hvad förut varit uti ämnet anfördt, hos Kongl. Majit
,'förnyade den förut gjorda underdåniga anhållan om roterings-lindringen, samt att de för Jemtlands Fält-Jägare-Regemente tillstyrkta vilkor jemväl måtte få sträökas lill HästJägare-Sqvadronen, så att rusthållarne kunde komma i åtnjutande af lika lin - ■Stats-Ulskoltcls Utlåtande, N.-o 8g. i5 dring med rotehållarne, äfvensom att roterings-förrättningen matte pä Statens bekostnad verkställas.
Vid ärendets derefter skedda förnyade pröfning, fann Kongl. Majit icke destomindre, att det af Rikets Ständer framställda förslag icke kunde af Kongl. Maj:t gillas och fastställas, enär sådant förmodades leda till nära nog upplösning af hela Jemtlands Fält-Jägare-Regemente, eller dess nedsättning till en numer-styrka af 300 man, och således till en för Rikets försvar vådlig minskning i den uti Norra orterna indelda, förut otillräckliga, militär-styrka.
Maj:t öfverlemnade, i Nådig Proposition af den 24 Februari 1840, ärendet å nyo till Rikets Ständers ompröfning, med förklarande, det Kongl.
Majit ansåg den definitiva regleringen af roterings- och rustningsbesväret i Jemtland böra verkställas, enligt de af Kongl. Majit förut gillade, af Rikets Ständer vid nästföregående Riksdag meddelade, grunder; förmodande Kongl. Majit, det Rikets Ständer vid noggrant öfvervägande deraf ej längre skulle dröja att antaga det förnyade förslaget, enär af en sådan tvekan å Rikets Ständers sida måste blifva en följd, att roteringsbesväret åter försattes i dess före år 1827 varande skick, så att Jemtlands Regemente åter uppsattes till dess ursprungliga styrka af 1000 raan.
Interims-roteringen af år 1827 fortfor emedlertid, med de roterings-skyldiges begifvande.
Rikets Ständer afläto häruppå den 30 December 1840 det svar: att Rikets Ständer vunnit orubbelig öfvertygelse derom, att i första rummet afseende borde fästas å det jemförelsevis orättvisa förhållandet med roteringen, och att detta borde afhjelpas, om äfven någon minskning i Rikets krigsmakt deraf blefve e» följd; att Rikets Ständer äfven fullt insågo nyttan, behofvet och rättvisan af de förfoganden, Rikets Ständer vid föregående Riksdagen i underdånighet tillstyrkt, och att Rikets Ständer således icke ansågo sig kunna antaga Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Proposition, samt att Rikets Ständer hos Kongl. Majit förnyade sin ofvannämnde underdåniga anhållan af den 5 Januari 1835, med tillägg, att, för den händelse Kongl.
Majit täcktes i Nåder bifalla det gjorda förslaget om nya roteringen i Jemtland och under vilkor, att, intill dess densamma hunne att verksLällas, rustningen och roteringen fortfarande prsesterades på sätt då egde rum, Rikets Ständer pröfvat skäligt, till lindring för rote- och rusthållare i nämnde province, bevilja ett årligt anslag af 4000 Ridr, att från Riksgälds-Contoret utgå under 3:ne år, inom hvilkas förlopp afvittringsverket uti Jemtland förmodades hinna fullbordas.
Detta anslag bär ock sedermera för dermed afsedde ändamål utgått.
Dessa förhållanden, jemte hvad Kongl.
Majlis Nådiga Proposition i ämnet innehåller, har Utskottet tagit uti noggrann t öfvervägande och funnit Stats-Utskotlels Utlåtande, N.o <?g. rust- oell rotehållare i Jemtland ega grundade anspråk på fortfarande understöd, enär någon ny och lindrigare fördelning af rust- och roterings-besväret inom provincen annu icke blifvit lillvägabragt.
Då emedlertid förberedande åtgärder äro vidtagne för den nya roterings-förrättningens ordnande och verkställande; samt Kongl. Mai:ts Befailningshafvandes i länet nyligen afgifne fem-års-berättelse gifver vid handen, att hela den bebyggda delen af Jemtland blifvit behörigen afvittrad, så att endast skattläggning af några Lappmarks Krono-nybyggen uti Frostvikens Capell-församling återstod, hvilket nästa sommar skulle verkställas, hvarefter regleringen af Lapp-allmogens betes-trakter skulle företagas; så förmodar Utskottet, att den under så lång tid påtänkta roterings-lindringens bringande till verkställighet numera hufvudsakligen beror på det nit, den skyndsamhet och det allvar, hvarmed vederbörande embetsmyndigheter företaga roteringsarbetet.
Utskottet hyser derjemte den öfvertygelse, att jemtlands Fältjägare-Regemente, fastän dess numerstyrka genom nya roteringen blir något nedsatt, likafullt skall, om väl öfvad t, utgöra en tillräcklig stam för länets bevärings-manskap.
På grund häraf tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts
Nådiga disposition anvisa en summa af 12,000 R:dr B:co att med högst 4,000 R;dr årligen från Riksgälds-Contoret utgå, till lindring uti rustnings- och roterings-besväret för rust- och rotehållare i Jemtland, efter den fördelning, Kongl. Maj:t pröfvar skälig och i den mon behofvet fordrar, samt att Rikets Ständer derjemte hos Kongl. Maj:t anhålla, att den definitiva regleringen af rustnings- och roterings-besväret uti nämnde landskap, enligt de grunder, hvilka här förut af Rikets Ständer blifvit i underdånighet framställde, måtte så påskyndas, att något vidare ansiag för detta ändamål icke framgent behöfver ifrågasättas.
STOCKHOLM, Ecksteinska boktryckeriet, 184 4. Si&is-Utskoltcts Utlåtande, N-o [)o. t N:o 90.