Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Comitén torde få sig uppdraget att närmare bestämma, huru dessa Berättelser böra vara beskaffade.
Den verkan till förändring, som den föreslagna nya administrationen, om den antages, kunde medföra för Domstolarne och RättegångsVerken, finner Utskottet vara, till 674 Serskildta Utskottets Betänkclnden. utredning och bestämmande, nF »å nära sammanhang med den omarbetning af Allmänna Tragen och särdeles Rättegångs- och Bygg» ninga-Balkarna, som nu af LagComitén förehafves, att Utskottet icke annat kan förmoda än att Riksens Höglofl.
Ständer lära finna nödigt öfverlemna denna fråga i hela dess vidd till gemensam handläggning af först» nämnde Comité och den, som för Tjensteregleringens vidare utarbetande kan varda tillförordnad.
Denna således i sin största allmänlighe! framställda organisationsplan bar Utskottet, icke utan sorgfälligt bepröfvande och först efter öfvervägande af alla förekommande betänkligheter, tilltrott sig att för Riksens Höglofl.
Utskottet känner tillräckligen den mängd svårigheter, som pläga möta, då frågan är om ändring, eller total omskapning af sådan® allmänna inrättningar, som mägtigt ingripa i det allmänna lifvet och genom gammal häfd vunnit utseendet af orubblighet, sedan de på tusende olika sätt liksom sammanväxt med Statskroppen.
Så väsendtliga än de föreslagna än» dringarne måga vara, betraktar dock Utskottet dem mindre såsom egentliga nyheter, än »om reformer, ledande till sakernas återförening i ett äldre, till sin fÖrmonlighet nogsamt bepröfvadt skick, och tror, att denna dess åsigt skall i det föregående vara rättfärdigad.
Af sådan anledning tror också Utskottet med visshet, att utförandet kan föjretagas, utan att möta några oöfvervinnelig Serskildta Utskottets Bctankartden.
675 ga hinder.
Att Rikets Allmänna Ärenden derefter skola hinna skötas nied mera drift, precision och skyndsamhet samt nied mindre antal Emhets- ocii Tjenstemän, derom är Utskottet öfvertvgadt; men, för att uppnå detta mål och försäkra sig om dess bibehållande, fordras nödvändigt uppfyllandet af tvenne hufvudvilkor,nemligen Författningarnes genomseende och förenkling, samt Embets- och Tjenstémännens förseende med löner, som förslå till deras anständiga utkomst.
Att i dessa delar föreslå tjenliga mått och steg, lär blifva ett bland den önskade Comitén» hufvudåligganden, och Utskottet hvarken bör eller kan för sin del göra mer, än öfver hvarje af dessa vilkor särskilt meddela d® allmänna reflexioner, som kunna rättvisa des» ofvan fällda omdöme och ådagalägga nödvändigheten deraf, att Comitén härtill förses med erforderliga föreskrifter.
Att Rikets Ekonomiska Lagar tarfva en revision och utgallring, grundad pä närvarande tidehvarf» behof, är redan så ofta påstådt och af Rikets Ständer vid de sist öfverståndne Riksdagar yrk&dt, att Utskottet icke behöfver, rörande denna omständighet, ingå i någon vidlyftig framställning.
Om det redan i och för sig sjelf är för både styrande och lydande högst betungande att i hvarje förefallande enkel fråga behöfva jemföra en mängd på vida skilda tider utgitna Författningar, hvilka beständigt på hvarandra hafva afseende, och ömsesidigt åberopa hvarannan, dertill blifva år ifrån år till större 6j6 Serskildta Utskottets Betänkanden. och mindre del olämplige och i hehof aE förklaringar, hvilka oftast, genom den sålunda tilltagande mängden och invecklingen af Stadganden, hära inom sig frön till nya förklaringar och deraf följande större oreda 5 så är det framför allt ovedersägligt, att, om någon minskning och förkortning i Embetsrnänners göromål, hvarförutan personalen icke hellér betydlig n kan minskas, skall vara att påräkna, och om således hvars och ens hilliga anspråk på skyndsamhet och bestämdhet vid ärendenas afgörande i de allmänna Verken skall någonsin kunna uppfyllas, måste denna sedan långliga tider tillhaka grundlagda oell fortsatta oreda vederbörligen afhjelpas.
Att detta icke annorlunda kan verkställas än genom utarbetningen af ett Ekonomiskt Lagverk, som, efter skedd granskning af de ännu gällande Författningarile, upptager' under vissa bestämda Titlar och i nödig korthet, hvad för framtiden skall galla till allmän efterrättelse, tror Utskottet inses af hvar man.
Behofvet af ett sådant Ekonomiskt Lagverk är temmeligen allmänt erkändt, och Utskottet har sig bekant, att äfven vid denna Riksdag Motioner derom blifvit gjorda.
Verk en gäng hunnit blifva antaget och kungjordt, blefve det ganska lätt att genom en fortsatt årlig Berättelse, eller ett Summariskt sammandrag af utkommande nya Författningar, sätta alla sednare stadganden i behörigt sammanhang med de äldre, såsom det i andra Länder sker genom så kallade Ilegierungs - Serskildta Utskottets het link anden.
Blätter eller Bulletins cles Loix.
Författningen egentligen utgjordes af en alldeles ny redaction af det ändrade eller upphäfna stället, så att, vid hvarje ny upplaga af det Ekonomiska Lagverket, de nya §.
§. eller momenterne endast insattes i de gamlas rum, hvarigenom äfven åberopandet och jemförandet af flera Stadganden forsvunne, och Utslag eller Expeditioner i Ekonomiska frågor kunde reducera* till den största möjliga korthet och enkelhet.
Utarbetandet af en sådan Ekonomisk Lag, befriad från alla onyttiga och förvillande stadganden, och rättad efter tidens behof, som äfven påkallar förenkling af det hittills så invecklade Beskattnings- och Uppbördssättet, är hvad förra Ständer velat bland annat öfverlemna till den så ofta underdånigst begärda Särskilta Comitén, och Utskottet delar i allt afseende den öfvertygelse, att ty förutan hvarje steg till en önskad förbättring i Administrationen endast kan betraktas som palliativ.
Då, genom denna hufvudsakliga åtgärds vidtagande, Comitén blifver i stånd, att med visshet om utförandets möjlighet författa fullständiga Stater och arbetsordningar för de efterUtskottets framställda grunder blifvande nya Styrelseverk; för hvilket ändamål Comitén bör erhålla rättighet att tillkalla någon per - 678 Serskildta Utskottets Betänliamlen. *on från hvarje Verk, nrir den om det nuvarande förhållandet behöfver upplysning» måste i sammanhang dermed sådana löner för Rikets Embets- och TjenstemannaCorpser feresia?, att det allmänna kan af hvar och en särskilt fordra användandet af hela hans tid och verksamhet på ett enda ställe, då titan tvifvel göromälen skola kunna medhinnas af ett, i jemförelse med det nuvarande, ganska inskränkt antal personer.
Öm det å ena sidan är säkert, alt Embets- och Tjensteiiiännen i ett samhälle icke böra få vara flere än ärendernas mängd och angelägenhet fordrar, så måste det äfven å andra sidan snedgifvas, att, om de ei äro så lönade, att de af sitt Embete eller Tjenst kunna hvar i sin stad hafva anständig och tillräcklig utkomst, så mäste
Sysslorne blifva illa och försumligt skötta» det rätta
Em bets ma ana-nitet qväfvas och skicklige ämnen efter hand aflägsna sig» så att den kraftfullaste och »rest ömma och välsinnade Regent blifver omsider hindrad att uträtta allt det goda för sitt folk, som han ville och önskade.
Oansedt de vid förra Riksdagar beviljade förhöjningar å Civil-Statens penningelöner» äro dock desse i intet afseende svarande emot tidernas skick, pch troligen äro ganska få Statens löntagare i tillfälle att, utan särskilta biförtjenster, skaffa sig fyllandet af de behof, som öfverstiga det nödvändigaste» eller njutningen af de becjvämligheter och fördelar, hvarå de som belöning för deras mödor borde kunna göra anspråk, och dera Serskildta Utskottets Betlinkanden.
679 öe fleste af egen förtjenst lefvanda eller i eriskiltas bröd varande personer icke behöfva neka sig.
Det är beklagligen en sanning, att numera hvarje yngling, som inträder i Statens tjenst och icke äger desto betydligare egen förmögenhet, måste, då han finnér de Allmänna Verken fyllda af Tjenstemän, oftast äfven af redan anställde lönlöse aspiranter, och således hvarken bergning för ögonblicket eller utsigt dertill annorlunda än i en aflägsen framtid, nödgas dels ingå i flere Verk, för att tid efter eiman, kunna erhålla på olika Stater några små lönevilkor, dels sysselsätta sig med Commissioner för enskifta, till vinnande af hvad sam brister i nödig utkomst.
Ingen är på «itt bestämda ställe och på bestämd tid att påräkna, göromålen blifva eftersatte, nya tjänster anses bohöfliga, föreslås och inrättas, och denna cirkel af förlägenheter och palli* ativer förnyas beständigt, utan annat resultat än en mer och mer ökad stockning i Administrationen, som slutligen icke kan lösas, utan måste med kraftiga mått på en gång afhjelpas.
Uppskjutes denna åtgärd nu, så blir den en annan gång så mycket oundvikligare, och Riket lider under tiden af datta mellantillstånd mer än framtiden kan ersätta.
Ständer de nu föreslagna grunder, och får Comitén det uppdrag alt, i sammanhang med sina öfriga åtgärder, uppgöra passande LöningsStater, så tror Utskottet, alt dessa måste Kero på löner - 68o Serskildta TJtskottets Betänkanden. »as beräkning i Spannemål och deras ingifvande efter Markegångspris.
Comitén torde för sitt arbete i denna del icke kunna lemnäs någon annan föreskrift, än att öfverse och jemka alla löner, öka eller minska dem efter Embetenas större och mindre vigt eller besvärlighet, samt fastställa dem, som nyss sades, uti Spannemål, och vid sådana tjenstår, der sportlar och Expeditionslösen äga rum, rätta Ordinarie lönen derefter.
Äfven borda då i allmänhet fastställas, att ingen person finge innehafva mer än en Tjenst på Stat, utan, så snart han på något ställe kommit till första LöningsGraden, borde han der odeladt använda sina krafter och af sin framtida befodran inom detta eller annat Verk vänta förbättrad utkomst.
Då rensbrifning ej kan annorlunda anses än som en näring, sedan den dertill erforderliga skickligheten år så allmän, bör någon Tjenst pa Stat för detta göromål icke uppföras, utan vederbörande Expeditionschefer, sorn erhålla lösen för Expeditioner och handlingar, låta ora deras skrifning besörja, då dertill kunde användas sådane personer, hvilka ej kunna ingå i tjenst, men med denna sysselsättning vore i stånd att förtjena sitt bröd.
Att de utgående handlingarne skola blifva sämre skrifna, tror Utskottet ej vara ätt befara, men den fördel att vinna, att Verken ej be - Serskildta Utskottets Eetdnkanden.
6Q1 lastades med en mängd Ordinarie och Extraordinarie renskrifvare, hvilka väl aga skicklighet till detta yrke, men mången gång finnas oskicklige till andra egent eliga Tjänstebefattningar, då de, i sin tour och i kraft af BefordringsLagarne, dertill avancerat.
Dessa sistnämde Lagar anser
Utskottet jemväl vara i högsta behof af öfverseende och förbättring, och tillstyrker derföre, att Comitén äfven dertill erhåller uppdrag..
Det blifver nödigt att vid befordringar till tjenster förebygga i möjigaste måtto inflytandet af enskilta considerationer och gynnares förord.
Utvägar böra sökas att försäkra skicklige och flitige Tjenstemän, att, då de söka beställningar, hvartill de äro Cornpetente, icke varda förbigångne af oförtjente personer.
De Embetsmän, som utgifva vittnesbörd till sina underhafvande, böra för rigtigheten deraf ansvara, hvarefter inga ensidiga tillägg äga ruin.
Utskottet hoppas, att Comitén kan finna utvägar att göra sådana grunder gällande, att känslan för kraft, skicklighet och förtjenst icke kommer att utrotas.
Utom den försäkran om skälig belöning under Tjenstetiden, som genom den förutnämda löneregleringen blefve för hvarje Embets- och Tjensteman lemnad, är dessutom billigt, att desse Statens tjenare erhålla utsigt till nödig bergning pä deras ålderdom, eller när bristande helsa nekar dem att vi - tfflz ' Serskildta Utskottets Betdnkandén. dare egna det allmänna deras tjenst.
Ut» skottet anser det vara i sin ordning, att hvarje Civil Embetsman, likasom vid Miliiairen sker, erlägger något af sin lön tili en Pensionsinrättning, till framtida understöd antingen för sig sjelf eller för en efterlemnad familj.
Utskottet har visserligen erfarit, att Kongl. Majit mer än en gång behagat i Nåder vidtaga anstalter till verksamt befrämjande af en så nyttig inrättning, och förordnat högre Embetsman att dermed taga befattning ; men huruvida någon åtgärd i anledning deraf följt, är åtminstone hittils obekant.
Comitén torde derföre anvisas att skaffa sig nödig upplysning om do nuvarande Pensions-InrättningarneS beskaffenhet, och derefter vidtaga utvägar till en lämplig ny organisation deraf för hela Civil-Staten, så att det allmänna ej belastas med för dryga kostnader eller dubbla löners utgifvande, och torde vissa indragne löner för någon tid fä tillfalla PensionsCassan, för att deråt bereda någon fond.
Beträffande tidepunkten, då en Embets- eller Tjensteman skulle erhålla understöd från den» na Inrättning, tror Utskottet, att fyratio års Ordinarie Tjenst, utan afseende på lefnadsålder, boide dertill berättiga.
Ständer finna anledning att hos Kongl.
Majit derom göra underdånig anhållan, att, när någon af de till indragning föreslagne tjepSter blifver ledig, densamma ej måtte återbesättas, förr Serskildta Utskottets Belankaiiden. äffi än elen allmänna regleringen blifvit antagen; men, om en sådan ledighet inträffade, att tjensten ej han vara vacant utan hinder för ä« rendenas gång, Kongl. Maj:t då i Nåder ville provisionelt, eller med arfvode, som ej öfverstiger lönebeloppet, constituera en der-, till tjenlig person, på det den blifvande IndragningsStaten ej må blifva för hårdt tryckande; hvarjemte torde kunna hemställas, om icke de vacante Tjensters löner, sorn under tiden kunde besparas, Qnge tillfalla den blifvande Pensionsinrättningens fond.
Ständer skullo finna godt antaga de nu framställda grunder, torde de tillika pröfva nödigt, att lemna deras Constitutions.Utskott del af detta förslag, på det nyssnämda Utskott måtte blifva i stånd att vid nu påstående Riksdag bereda den förändring i redactionen af vissa §. §. i RegeringsFormen, som tilläfventyrs torde erfordras.
De till Utskottet remitterade Memorial af Friherre Hjerta, Axel, och Riksdagmannen Anders Sandsten från Jönköpings Län anser Utskottet vara genom detta dess allmänna Betänkande till fullo besvarade.
Ständers ompröf» vande varder detta allt vördsammeligen öfver-» lemnadt, jemte Herr Munk af Bosenskölds, samt Borgmästaren Holms och Riksdagsmannen Anders Danielssons i ämnet afgifva yttranden; äfvensom Biskopen Doctor Almqvists till denna dagens Protocoll <584 Serskildta Utskottets Eetänkanden. gjorda oc'n i hosföljande Utdrag deraf intagne reservation.
Maj 1818- På Höglofl.Ridd. o.Adel.
PrestStåndet* Ledamöters vägnar.
På Vällofl. BorgareStån- På Hedera.
BondeStåndets Ledam. vägnar. dets Ledam. vägnar. E. G. Hohn.
Memoria1, uppläst af Herr Borgmästaren Holm i Riksens Högloft.
Ständers Serskildta Utskott den 14.
Utskottet har fått sig ålagdt att föreslå de allmänna grunder, hvilka skulle vägleda den blifvande Comitén, som kommer att reglera Statens Embeten och Tjenster.
Att uppgöra ett dylikt project eller Instruction, ehuru provisionel den än må blifva, dertill erfordras mera skicklighet och erfarenhet och mera tid att använda än jag nu äger.
— Det är likväl min pligt att våga ett försök.
Jag har inhemtat af handlingarne, att både Konung och Riksens Ständer allvarligen önskat och öhska, att en omskapning bör ske uti det inre Styrelsesättet, icke allenast för att göra ärendernas behandling lät - Serskildta Utskottets Betänkanden, 605 tare och säkrare, utan ock att för Staten bespara utgifter till öfverllödiga Tjenstemän.
Att minska antalet af ledamöter och Betjening i Collegierna och Styrelseverken, sådana de nu äro, blir nästan omöjligt.
En omskapning måste ske, och såsom en hufvudregel för’ Comiténs befattning måste stadgas, att i bredd med denna omskapning måste äfven de dertill hörande Författningar jemkas och rättas.
Men — innan jag vågar framställa mina egna åsigter i detta ämne, torde mig tillåtas nämna något om Collegiernas första organisation.
Då, genom Regeringsformen år 1634, Collegierne bildades, utgjorde de icke några Instantier under StatsRådet, utan endast särskilte afdelningar af sjelfva Rådet, hvarföre de ock kallas Riksens Consilia (§. 30-58).
Desse ,5 Embetsman styrde hvar sin afdelning af Rådet, nemligen: 1:0 Drotset HofRätten (JustitiaeRådet) 2:0 Marsken, KrigsColIegium (KrigsRådet) 5:0 Amiralen, Amiralitetet, Sjöväsendet, t\:o Canzleren CanzliCollegium (Utrikes Departementet och Expedi. tionsRådet), och 5:0 Skattmästaren Kammar Collegium eller Räknekammaren (KatnmarRådet).
Dessa Råds*afdelningar handlade å Kon - 6q6 Serskildta Utskottets Eetcinkandeiu langens vägnar, med skyldighet att årligen emellan Kyndelsmässan och Fastlagstiden, inför honom göra redo för sina åtgärder.
Hvarje Minister i sin ordning uppstod då, och tillika med sina Colleger aflade Räkenskap för sin förvaltning, hvilken Konungen antingen gillade, eller ock rättade i d® delar, han ej fann för godt att godkänna.
Man ser häraf, att RiksEinbetena, nied sina Collegier, ursprungligen icke voro an» nät, än hvad man nu för tiden kallar MinisterialDepartementer.
Vid öfverläggningar i Stora Statsllådet inför Konungen, voro alla Ministrarne (CollegialCheferne) på en gång tillstädes; — och händelser nämnas, då alla 5 Collegierne sammankallades att rådgöra (58 §.)
På detta sätt vanns den enhet och helhet i Styrelsen, som alltid är förenad med ministeriel förvaltning.
Hvar och en Styrelsegren hade i StatsRådet sin man, sorn fullkomligen kände dess tillstånd och således var i förmåga, att med en blick öfverskåda hela dess sammanhang med alla de öfriga grenarne, vid alla de otaliga frågor, i hvil» ka den ena oundvikligen måste hafva inflytande på den andra. —■
Man behöfde då icke befara, att genom Rescripter till det ena Collegium gripa in i det andras verkningskrets.
Jag vill förbigå Collegiernas och Styrelseverkens vidare utbildning från deras första inrättning till deras närvarande skick. —- Jag vill genast tillkännagifva min öfvertygelse, att jag finnér den första stiftelsen vara Serskildta Utskottets Betänkanden, éQj den mest lämpliga och nyttiga.
Såsom ett grundvilkor bör stadgas, att alla Judiciela ämnen mäste skiljas från Collegierna och förvisas till de ordinaira domstolarne.
Derefter anser jag ej något hinder möta, att indraga alla Coiiegiernas Presidents* och Ledamots-1 jens ter ; — hvaremot StatsXlådets Ledamöter torde böra fä denna befattning att vara Chefer för Collegierne, i hvilket fall desse Ledamöter borde fä benämning af Ministrar, såsom Inrikes-Minister, Finance-Minister, Krigs Minister o. s. v. för att beteckna deras Embeten.
Dessa Herrar stå på öfversta spetsen och kunna öfverskåda det stora hela.
I deras närvaro böra alla ämnen, som höra till deras befattning, föredragas inför Konungen, hvarigenom de samfällt få en närmare kännedotrt om allmänna ärender, och således beredes enhet och fasthet i styrelsen»
Jag vill för öfrigt söka göra min tanka begriplig med ettv exempel och fästa uppmärksamheten på K a rn mar Coll eg i u m, söm, med skäl kan anses för ett af ds’ vigtigaste.
De liesta mål, som der förekomma, måste först undersökas och utredas i Prov.incaContoireo.
När ett mål omedelbarligen inkommer till Konungen, infordras KammarCollegii utlåtande, och Collegium infordrar då först ProvinceContoirets utredning.
Det är kanske oftast sorn detta Contoirs Utlåtande grundlägger både Collegii tillstyrkande Bihaitg till RiksSt Prot.ii2i7"18i3) Sami, N;rQ?.
Q3, (jQg Serskildta Utskottets Betankanden. och Konungens Beslut.
När det
Judiciella är derifrån skiljdt;— hvad hindrar då, att icke heda Collegium kan borttagas och den Ledamot i StatsRådet, som blir Chef för Räknekammaren, sjelf infordra ProvinceContoirets utlåtande, Och directe låta föredraga målet inför Konungen?
Om något mål af större vigt fordrar en vidsträcktare utredning; så kan Ministern höra alla ProvinceContoirens föreståndare, och de utgöra då för tillfället ett Collegium.
Det kan ej bestridas, att indragningen af Presidents- och Ledamöternas
Löner gör en ej obetydelig besparing, och jag vågar tro, att allmänheten ej skall förlora något i ärendernas snara och säkra behandling.
Det måste anmärkas, att alla mål, som nu gi. till Collegium, derefter gå directe till Konungen, men af Ministern först beredas, och aldrig få föredragas förr, än Contoirs Chefen deröfver sig utlåtit.
Endast Revisions-Contoiren bibehållas under Styrelse af den Minister, som förvaltar Kammarärenderna.
Uppkommer tvist i anledning af anmärkningar emot Uppbördjmäns Räkenskaper; så kan den afcgörås i vanlig dom tolsväg.
Jag vill här likväl erinra, att, om b^skattningslagarne och de invecklade författningarne rörande Rikets Kammarverk en gång, som man hoppas, blifva förenklade, skola de göromål, som nu sysselsätta och nästan öfverhopa KammarCollegium och KammarRstten, ansenligen förminskas.
Serskildta Utskottets Betdnkanden. 6qq
StatsContoirets styrelse borde pckså upp* böra på lika sätt.
Om den enda rätta utväg antages, att
Statens alla inkomster inflyta i RiksgäldsContoiret och derifrånutgifvas, så lärer StatsContoiret ej behöfva mera heije ning, än som erfordras för Förordningars expedierande, och hvad dertill hörer, emedan redovisningen och Contröllen kan verkställas afRiksenS Ständer och'deras Revisorer.
Commerce Colletriutn kan ock försvinna.
O De mål, som tillhöra detta verk i egenskap af Domstol, böra öfvergå till HofRätten.
De öfrige åter eller de, som-röra handel, näringar och sjörättsmål, äro af den art, att da mäste tillhöra den Minister, som har allmänna hushållningen under sin vård, och kunna, om man så behagar, utgöra en särskilt expedition af hans departement, hvarigenom alla de Embetsman, som nu Ti nas i CommerceCollegium, blifva öfverflödige.
Sundhebs-Collegiwn kan betydeligen för* minskas.
Det bör under tillsyn af Inrikes Ministren bestå af en Öfverläkare med några få skickliga Ledamöter, för att hålla en samlad uppsigt öfver Läkare-vården.
När åter Vetenskapliga frågor förekomma, kunna ju Läkare i hufvudsaken consultera* och Betänkanden jemväl från Medicinska Faculteterne infordras, hvilket synes vara långt tjenligare, än att underhålla en Stor Colb gial-Stvrelse, inom hvilken äfven i vetenskapligt afeende ett slags Corporationsanda i längden torde bilda sig.
Bergs Collegiinn bör ock kunna gå bort, C90 Serskildta Utskottets Betänkanden: och elen egentligaBei-gs-hushållningen förvaltas, under Iniike Ministern, af en Öfver-Directeur med en eller två andra kännare af Bergs-vetenskapen.
Domare - göromålen flyttas till Hofrätten.
Ecclesiastique vardén och uppfostran borde tillhöra Inrikes Ministern, men alltid hafva sin särskilta Expedition i hans Departement.
De åtskilliga ämnen af Ekonomisk art, som hafva gemenskap med Läro» och uppfostringsverket"), fordra detta samband; — Men till Expeditione-Chef borde heldst väljas en vetenskapsman.
KrigsCollegiuni bör försvinna, och dess göromål förestås af en militair StatsRådsLedamot, som äfven kunde öfvertaga den Styrelse, som nu innehafves af Förvaltningen af Sj ö är en derna.
Allmänna Maga%insDirectionen bör ej vara ett Collegium, utan förestås af en enda Chef, som lyder under Inrikes Ministern.
Tu Istyrelsen torde vid denna Riksdag få en annan Organisation, i följd af derom väckta motioner.
KrigsHcfrätten bör upphöra, och domsrätten öfverflytta? på Hofrätten, som vid nödiga tillfällen må kunna adjungera militair® Ledamöter till biträde.
Serskildta Utskottets Betänlianden. 691 Shuligen torde jag få yttra den önskan, att hvarje Minister vid årets slut borde utgifva en tryckt berättelse öfver ärendenas gång inom hans Departement.
För öfrigt måste så väl Personalen och arbelsrnethoden, som Lönevilkoren inom Collegiernas Departements eller Contoirs af Comit) i ten granskas och stadgas.
Man torde tycka, att en så stor reform ej är möjlig; men jag delar ej en sådan Fruktan, så snärt Författningarne derefter rättas och jemkas.
Dessutom försvinner en Instantie, hvilket skall befordra större skyndsamhet.
Man torde äfven yttra farhåga för en inrättning, hvarigenom ett helt Collegii makt skulle läggas i cm enda Chefs eller Ministers hand; men, jemte det ingen Embetsman o~ strafFadt får handla emot lagarne, och det i alla fall är lika lätt att söka upprättelse a£ en, som a£ flera; så är dessutom i vår Constitution förvarad en Controllerande magt för Rådgifvare och föredragande inför Konungen.
I hvarje Land måste Embetsmannens göromål controlleras af Regenten och Nationen, eller ock af Regenten ensamt.