Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse ,y.0 17 föranledde, föranstalta om upprättande af Reglementen och desamma till Kongl. Maj:ts höga pröfning insända; så hafva Konsistorierna till åtlydnad häraf med underdåniga utlåtanden inkommit, hvaraf hufvudsakligen inhemtats : ali flertalet af såväl lärare sorn, skoldistrikt inom Upsala, Skara, Stregnäs, Westerås, Wexiö, Lunds, Göteborgs, Carlstads och Wish// Stift vägrat att i de föreslagna pensionsinrättningarne ingå, såsom skäl hvarför anförts, att pensionsinrättningarne enligt de fastställda grunderna ej skulle utsträckas till skollärärnes enkor och barn; att de föreslagna årsafgifterna, 5 R:dr för skollärare och 6 Ridr allt Runt för skoldistrikt, äfvensom de stadgade retroaktiva afgifterna befarades blifva alltför betungande; att skollärarne ansåge sig hafva tillräcklig trygghet för sin ålderdom genom stadgandet i 11 § 2 mom. af Folkskolestadgan om församlings skyldighet att pensionera dem, och kunde äfventyra alt förlora denna förmån genom att i pensionsinrättningarne ingå; alt församlingarna fruktade, det denna skyldighet skulle qvarstå, och de således underkastas dubbel pensioneringsskyldighet; samt att svårighet skulle uppstå vid transport frän en lärareljenst lill en annan; — att Konsistorierna i ofvannämnda Stift, med afseende å hvad sålunda anlordt blifvit, icke ansett nödigt att om Reglementens upprättande föranstalta; — att inom Kalmar Stift 27 skollärare och 23 församlingar för 30 lärareplatser förklarat sig villiga, men 29 lärare och 37 församlingar vägrat att i pensionsinrättningen ingå; varande Reglemente upprältadt och af Konsistorium till nådig fastställelse förordadl;—att inom Linköpings Stift 54 distrikt för 57 lärare förklarat sig vilja i pensionsinrättningen deltaga: alt flera distrikt förklarat sig dertill villiga, då deras skollärare det önska, men alt de nuvarande vöre för gamla att kunna med fördel i pensionsanstalfen deltaga; alt Konsistorium förklarat sig, i händelse pcnsionsanstalten komme till ständ, anse anledning vara för handen, att den inom få år skulle vinna betydlig tillväxt, hvartill äfven skulle bidraga, om distrikt, som väljer en redan i inrättningen delaktig skollärare, förklarades pligtig! alt i inrättningen ingå; ali Reglemente blifvit upprältadt och af Konsistorium förordadt; — samt slutligen att inom 30 distrikt af Hernösands Stift både församlingar och lärare förklarat sig villiga att i pensionsinrättningen ingå, och att Konsistorium, som ansåg benägenheten att i anstalten deltaga skola vid närmare öfvervägande blifva allmännare, föranstaltat om Reglementes upprättande och detsamma till Kongl.
Maj:ls höga pröfning öfverlemna!.
Vid underdånig föredragning häraf den 17 September nästlidet år har Kongl. Majit, med anledning af hvad sålunda förekommit, funnit frågan om inrättande afpensionsanstalter för folkskolelärare inom Upsala, Skara, Stregnäs, Westerås, Lunds, Wexiö, Göteborgs, Carlstads och Wisby Stift böra för det närvarande förfalla, äfvensom, då blott ett ringa antal af folkskolelärarare inom Kalmar Stift velat i pensionsinrättningen deltaga, samt det upprättade Reglementet innehölle stadganden, som stöde i strid med de fastställda allmänna grunderna, Kongl.
Maj:t icke pröfvat skäligt att berörde Reglemente i nåder fastställa.
Hvaremot, med afseende åter dels å det större antal skoldistrikt och lärare inom Linköpings och Hernösands Stift, som förmält sig vilja i pensionsinrättningarne deltaga, dels ock ä hvad nämnde Stifts Konsistorier anfört rörande sannolikheten af en större utsträckning för framliden af dessa Stifts pensionsinrällningar, Kongl.
Majit funnit godt att, med ändring i vissa delar, i nåder fastställa de för dem upprättade Reglementen.
Och har slutligen Kongl. Majit, sedan, med ledning af de utaf Konsistorierna förlidet år afgifna berättelser, angående folkundervisningen i Riket, en fördelning af ofvannämnde statsanslag, 80,000 Ridr 15:ko, blifvit uppgjord, i nåder tillagt pensionsinrättningarne för Linköpings och Hernösands Stifts folkskolelärare de belopp, sorn svara emot antalet af hvartdera Stiftets vederbörligen exaliih. till R.
Prat. 1856 & 1857. 1 Sami. 1 A/d. 2 Rand.
7 Höft. 3 18 Kongl. Maj-.ts Nådiga Skri/velse N:o 69. minerade lärare, jemfördt med folkskolelärarnes antal i hela Riket, utgörande dessa belopp, för Linköpings Stift 7,540 R:dr B-.ko och för Hernösands Stift 4,500 Ridr samma mynt.
Dä emellertid de utaf Konsistorierna afgifua yttranden, angående vidtagna åtgärder för tillvägabringande af anstalter för folkskolelärares pensionering äfven inom öfriga Stiften i Riket, föranledde till det antagande, att sannolikt inom flera Stift pensionsinrätlningar skulle kunna bringas till ständ, om församlingaroe lemnades tillfälle att, efter erhållen kännedom om de Reglementen, som för dylika inrättningar inom ofvannämnde hänne Stift blifvit af Kongl. Majit fastställda, taga frågan i ytterligare öfvervägande, samt tillika medgåfves, dels att folkskolelärare och församlingar inom två eller flera lill hvarandra närbelägna Stift skulle, om de så önskade, få under enahanda vilkor bilda en gemensam pensionsinrältning, dels ock att bemälde lärare vore öppet lemnadt alt, om de så för godt funne, kunna åt samma Styrelse, som skulle ombesörja förvaltningen af pensionsinrällningen lör lärarne sjeifve, uppdraga befattning med alt äfven vårda en deraf oberoende, med särskild fond samt af Kongl. Majit i nåder gilladt Reglemente försedd anstalt för pensionerande af deras enkor och oförsörjda barn ; alltså vill Kongl. Majit härmed i Nåder föreslå Rikets Ständer, att det uppå ofvan omförmälda anslag, SO,000 Ridr Biko, ännu återstående odisponerade belopp, 67,960 Ridr samma mynt, eller deremot svarande 101,940 Ridr Rimt, må äfven för nästinstundande Statsreglerings-period blifva i Riksgälds-konloret innestående, för att af Kongl. Majit i öfverensstämmelse med nu angifna grunder, samt i öfrigt på enahanda vilkor som hittills, för inrättande af pensionsanstalter lör folkskolelärare disponeras.
Majit förbli Iver Rikets Ständer med ail Kongl.
OSCAR. L. A. Anjou.
Utdrag aj Protokollet öfver Ecclesiastik-Arén den, hållet injör Hans Maj: t Honungen i Stats-Rådet å Stockholms Slolt den 20 Februari t Sol.
Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern Gunther, Hans Excellens, Herr Stats-Minislern för Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, Friherre af Ugglas.
Föredragande Departemenls-Chefen, Siats-Rådet Anjou, uppläste slutligen till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl Majits förut lättade beslut, uppsatt förslag Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition N:o 70.
19 lill nådig skrifvelse till Rikets Ständer, angående tillhandahållande, äfven under nästkommande slatsreglerings-period, af det till bidrag vid inrättandet af pensionsanstalter för folkskolelärare beviljade anslag.
Maj:t behagade, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, samt befallde alt i enlighet dermed nådig skrifvelse skulle under denna dag lill Rikets Ständer aflåtas. Ex prolocollo A. J. Olde.
Ao 70.
Ank. lill Exp.-Utsk. den 13 Mars 18S7, kl. 11 f. m.
MALTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anvisande af Statsbidrag till en väganläggning mellan Öfver-Torneå och Pajala Socknar i Norrbottens Län; Gifven Stockholms Slott den 26 Februari 1857.
Sedan, i anledning af väckt fråga om anläggning af ny väg mellan Ofver-Torneå och Pajala socknar i Norrbottens län, undersökning beträffande denna vägs lämpligaste sträckning blifvit år 1853 på allmän bekostnad verkställd af Kommissions-landtmätaren O. Öhlund, som i sådant afseende upprättat tvenne alternativa förslag till väganläggning från Malarengi kyrkoby i Ofver-Torneå socken, der landsvägen nu slutar, till Pajala by i Pajala socken, nemligen dels i vestlig riktning genom den så kallade Soukola-trakten, dels ock utefter högra stranden af Torneå eif, samt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet, efter det vederbörande blifvit inför Härads-rätten i orten hörde, genom Utslag den 31 December samma år förklarat ifrågavarande väg böra anläggas enligt det förstnämnda af ofvanberörda alternativ, såsom både kortare samt i öfrigt icke allenast beredande lättnad vid utforsling af ortens produkter och hemforsling af lifsförnödenheter, utan äfven befrämjande bosättningar och odlingar å stora ännu oupptagna kronomarker, så har Kommissions-landtmätaren, förre Kronofogden H. W. Hackzell, i egenskap af ombud för OIVer-Torneå och Pajala socknemän, uti en till Kongl. Majit ställd skrift, hvilken Kongl. Majits
Befallningshafvande jemte åtskilliga deri åberopade handlingar och eget utlåtande till Kongl. Majit insändt, efter framställning af socknemännens oför - 20 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 70. måga att på egen bekostnad verkställa omförmälda, för orten i så mångå afseenden nyttiga väganläggnings-företag, helst bemälde socknemän, som redan förut måste vidkännas en iner än vanligt tung väghållningsskyldighet, sistlidna år varit af en svår missväxt hemsökte, i underdånighet anhållit, att till den för ifrågavarande väganläggning af IO.5II m'l's långd erforderliga kostnad, som i Kommissions-landtmätaren Öhlunds af karta åtföljda förslag upptagits lill 33,466
R:dr 25 sk. 4 r:st B:ko, men, i anseende dertill att dagsverkslönerne och varuprisen de sednare åren betydligt stigit, syntes numera böra höjas med minst 33j procent samt sålunda beräknas till omkring 45,000 R:dr B:ko, anslag af statsmedel till sistnämnda belopp måtte i Nåder varda beviljadt; och har Kongl. Maj-.ls Befallningshafvande, jemte åberopande af hvad i ofvanberörda Utslag blifvit om behöfligheten och fördelarne af ifrågavarande väganläggning anfördt, äfvensom af den omständigheten, att en ordnad postgång numera eger rum emellan Sverige och Norrige genom ofvanberörda tvänne socknar, i underdånighet fästat Kongl. Maj:ts uppmärksamhet å fördelen af denna väg äfven i det hänseendet, att densamma otvifvelaktig!, i fall den i en framtid vidare utsträcktes i nordvestlig riktning till någon af Norrska kustorterna, skulle blifva ett befordringsmedel till en allt mer och mer ökad handelsförbindelse emellan befolkningen uti norra delarne af Sverige, Norrige och Finland; hvarförutom denna väganläggning i sådant läll icke heller komme att sakna betydelse i politiskt hänseende, såsom sträckande sig emellan Bottniska viken och Vesterhafvet invid de förenade Rikenas nordostliga gränser; tillstyrkande Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, på grund af dessa och (lera andragna skäl, att Kongl. Maj:t måtte täckas i Nåder bifalla den gjorda ansökningen och anvisa det deruti begärda anslag å 45,000 R:dr B:ko, desto hellre som ett sådant anslag tillika kunde verka välgörande genom det tillfälle till arbetsförtjenst, som företaget skulle bereda åt ortens genom missväxt nödställda befolkning.
Uti häröfver infordradt och den 16 sistlidnc Januari afgifvet underdånigt utlåtande har Styrelsen för Allmänna Väg- och Vatten-byggnader hufvudsakligen yttrat, att Styrelsen ansåge det genom Kongl.
Majlis Befallningshafvandes ofvanberörda Utslaggillade alternativ, hvilket blifvit å plankartan med röd linie utmärkt, vara för den ifrågaställa väganläggningen ändamålsenligas!, ej allenast såsom minst kostsamt och lill sträckningen något kortare, utan äfven derföre, att en mängd i det inre landet redan anlagda byar och nybyggen, enligt hvad undersöknings-förrättaren uppgifvit, komme att af denna väganläggning draga nytta; samt att, ehuru vid granskningen af planen det befunnits, att någon profil öfver de alternativa linierna icke blifvit upprättad.
Styrelsen likväl ansåge denna omständighet icke utgöra binder för godkännande af det i öfriga delar särdeles detaljerade förslaget, enligt det af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande godkända alternativ; hemställande Styrelsen, som i likhet med Kongl. Maj:ts Befallningshafvande funnit de i koslnadsförslaget beräknade arbetspris vara, i förhållande till den stegring, som under de sednare åren i detta afseende egt rum, i allmänhet lågt beräknade, att Kongl.
Maj:t måtte till Rikets nu församlade Ständer allåta Nådig Proposition om beviljande af särskildt statsbidrag å 33,333 R:dr 16 sk.
B:ko till skyndsamt företagande och verkställighet af detta vägbyggnads-företag, hvilket redan i Styrelsens näst före Riksdagen i underdånighet algifna och sedermera till Rikets Ständers Stals-Utskott öfverlemnade general-förslag öfver allmänna arbeten blifvit upptaget, ehuru, i anseende till frågans då ännu outredda skick, uågot bestämdt statsanslag i nämnda general-förslag ej kunnat för samma företag tillstyrkas.
I betraktande af hvad sålunda förekommit och dä genom skedd afsägelse af det utaf Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag för utdikning af den s. k. Store Mossen, jemte sänkning af Kåfsjö, Harsjö och Svansjö m. fl. sjöar i Jönköpings län beviljade stats - Kongl. Majus Nådiga Proposition N:o 70. 21 bidrag, 45,000 R:dr, en besparing kommit Riksgälds-konloret tili godo af nämnde belopp, vill Kongl. Maj:t härmed föreslå Rikets Ständer, att, till utförande af ifrågavarande väganläggning från Ofver-Torneå till Pajala, enligt det af Kongl. Maj:ls Refall— ningsbafvande i länet samt Styrelsen för Allmänna Väg- och Vatten-bvggnader föror dadé alternativa förslag, anvisa omförmälde besparade Fvratiofem Tusen Riksdaler, mot vi!~ kor att ortens menighet ej blott genom utsedd Arbets-direktion medelst kontrakt åtager sig att, så fort ske kan, under innevarande år påbörja företaget och detsamma sedermera inom viss af Kongl. Maj:t bestämd tid fullborda, utan äfven förbinder sig att den blifvande nya landsvägen framgent underhålla. l)e till delta ärende hörande handlingar skola tillställas det Utskott, åt hvilket handläggningen deraf varder uppdragen.
Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Annest städse välbevågen.
Datum ut supra. «SCAI5.
Utdrag aj Protokollet ofver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slolt den 26 Februari 1857.
Hans Excellens, Herr Juslitie-Stats-Ministern Gun/ber. Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Anjou, Almqvist och Friherre af Ugglas.
Föredragande Departements-Chefen, Stats-Rådet Almqvist, uppläste slutligen till justering de, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ls förut fattade Nådiga beslut, uppsatta förslag till Kongl. Maj:Is Nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: l:o angående anvisande af Statsbidrag till en väganläggning mellan Öfver-Torneå och Pajala socknar i Norrbottens län. 22 Kongl. Maj.-ts Nådiga Proposition N:o IL Och behagade Kongl. Maj:t, jemlikt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla berörda förslag, sådana de finnas detta Protokoll bilagda, samt befallde att Nådiga Propositioner, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå.
Ex protocollo Vollrath Ekström.
Ank. till Exp.-Ulsk. d. 15 Mars 1887, kl. it f. m. KONGL.
MALTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer i f råga om inrättande af eli Landtbruks-Institut i Skåne; Gifven Stockholms Slott den 26 Februari I857.
Hos Kongl. Majit bar det år 1855 församlade sjunde Allmänna Svenska Landtbrukaremötet, bland annat, i underdånighet anhållit, att, utom Landtbruks-institutet vid Ultuna, ett högre Landtbruks-Iäroverk för 40 till 50 elever måtte ytterligare inrättas, helst i södra delen af riket, och har Landtbruks-akadeinien, uti det, i anledning häraf, från Akademien infordrade utlåtande, anfört, att Akademien ansåge den högre och vetenskapliga undervisningen i landtbruket böra i första rummet befrämjas, så mycket mera som stor brist på skickliga föreståndare och lärare vid de lägre landtbruks-skolorna redan vore lör handen och fordrade att alhjelpas, om dessa inrättningar skulle kunna uppfylla sin bestämmelse, och att Akademien för sin del funne att, för beredande af behöflig ytterligare tillgång på dylik undervisning, utvidgning af det redan befintliga högre Landlbruks-läroverket icke, på sätt föreslagit varit, borde ifrågakomma, förnämligast af det skäl att den praktiska undervisningen, som vid ett Landtbruks-Iäroverk måste gå hand i hand med den theoretiska, blefve ofullkomlig i samma män som antalet af lärjungar öfver en viss gräns ökades och att således utvidgning af förenämnde högre Landtbruks-Iäroverk icke skulle medföra förbättring eller fullkomnande, utan snarare leda till dess försämring; hvarföre
Akademien i underdånighet tillstyrkt att ett nytt Landlbruks-institut måtte, såsom Landtbrukare-mötet hemställt, inrättas i södra delen af riket, och att Nådig Proposition till Rikets Ständer måtte aflålas om det för ett dylikt Institut erforderliga anslag.
1 afseende på sättet för ändamålsenligt tillvägabringande af en sådan inrättning, hade det varit ifrågasatt att förlägga Institutet på någon enskild egendom, såsom för - Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 71. 23 hållandet var med Landtbruks-institutet på Degeberg, men sådant syntes Akademien hell och hållet olämpligt, emedan äfven om egendomens egare vore en till föreståndare lämplig person, hvilket icke alltid kunde påräknas, Institutet, derest egendoms-egaren funne sig hafva anledning träda tillbaka, då detsamma möjligen vore som bäst behöfligt, korinne att sakna den stadga och det bestånd, som för en allmän inrättning vore nödiga.
Alt, på sätt sorn skett med Ultuna Landtbruks-instilut, förlägga läroverket på en för ändamålet anslagen kungsgård, vore deremot, enligt Akademiens åsigt, ganska lämpligt, såvida en passande dylik lägenhet genast funnes disponibel oell icke, i afvaktan derå, läroverkets inrättande komme att på obestämd lid uppskjutas; hvaremot, om en kungsgård icke vore att erhålla, endast en tredje utväg återstode, hvars användbarhet
Akademien ansåg icke vara något tvifvel underkastad, nemligen att
Staten inköpte en tillräckligt stor och i öfrigt lämplig egendom, som, behandlad med den sakkännedom och försedd med den arbetsstyrka, hvilka vid ett dylikt läroverk borde kunna påräknas, otvifvelaktig! skulle gifva hög ränta på det för dess inköp använda kapital.
Sedan Kongl. Majit genom
Nådig remiss anbefallt Sin Befallningshafvande i Malmöhus län att, efter samråd med Kongl. Majits Befallningshafvande i Christianstads län, undersöka och i underdånighet sig utlåta, huruvida, med iakttagande af hvad Landtbruks-akademien i ämnet anfört, någon för högre landtbruks-läroverk passande egendom, vare sig Kronan tillhörig eller genom köp disponibel, kunde vara att tillgå, samt i sådant fäll afgifva fullständigt förslag i afseende på de åtgärder och kostnader, som erfordrades för ett sådant läroverks inrättande och underhållande derstädes; sä har af Kongl. Majits förstbemälde
Befallningshafvande blifvit i underdånighet anmäldt, att, sedan Kongl.
Majit förklarat en af Kongl. Majlis Befallningshafvande för något mer än två år tillbaka gjord underdånig framställning om upplåtelse af en del egor under Dahlby och Flyinge kungsgårdar, för inrättande af ett för provinsen Skåne särdeles behöfligt högre Landtbruks-läroverk, icke kunna i Nåder bifallas, några andra lediga eller ledigblifvande kungsgårdar eller Statens egendomar för tillfället ej funnes att inom nämnde provins tillgå, emedan de alla vore till serskilda ändamål anslagne, äfvensom de försök, hvilka blifvit gjorda att för längre lid komma i besittning af passande boställsjord, likaledes strandat; att i anledning af de, dels genom allmänna kungörelser och dels genom tidnings-annqnser infordrade upplysningar, huruvida någon för ändamålet passande egendom kunde genom köp erhållas, endast tre försäljningsanbud å egendomar inkommit, hvilka alla befunnits oantagliga, hvarjemte vid ett med flere af ortens possessionaler, i närvaro äfven af ombud ä Kongl. Majlis Belällningshafvandes i Christianstads län vägnar, hållet sammanträde, af de tillstädesvarande blifvit upplyst, att, så vidt de hade sig bekant, någon för Landtbruks-instilut lämplig egendom icke vore inom provinsen till salu, samt att, om en sådan möjligen skulle kunna erhållas, densamma, med nu högt uppdrifna jordvärden, skulle blifva allt för dyr; att emellertid Skånska Hushålls-föreningen, sorn representerade provinsens landtbrukare, efter utveckling af de skäl, som skulle göra den Landshöfdingen i Malmöhus län på lön anslagne Alnarps kungsgård, om 10g mantal, särdeles lämplig för anläggandet af ett högre Landtbruks-läroverk, gjort framställning att denna kungsgård, i stället för att vid den tid, dä nuvarande arrendet derå vid midfastan år 18(12 upphörde, ånyo bortarrenderas, måtte, emot en efter omständigheterna lämpad arrende-a (gift, lill inrättande af ett högre Landtbruks-läroverk upplåtas, uti hvilken hemställan de vid förenämnde sammanträde tillstädesvarande possessionater äfven instämt; och hade kommitterade äf Hushållsföreningen på förhand med Arrendatorn af Alnarps kungsgård träffat en å deras sida vilkorlig öfverenskommelse, hvarigenom bemälde Arrendator förbundit sig, att, så vida formligt kontrakt derom blefve före den 15 April 1857 med honom afslutadt, vid mid - 24 Kongl Maj-.ts Nådiga Proposition N.o 71. fastan år 1858 lill ett blifvande Landtbruks-institut afstå arrendet å kungsgården med underlydande, jemte gröda, foder oell byggnader, emot en afträdessumma af 30,000 R:dr B:kö, hvarefter samma kommitterade hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande föreslagit kungsgårdens upplåtande till Landtbruks-institut för alltid,
eller så länge dylik inrättning derstädes komme att finnas, emot del att Institutets styrelse, som borde ega ali nppbära den för befrielse från arbetsskyldighetens utgörande af de fordom hofveriskyldige hemmanen utgående afgäld i ett för allt till indelningshafvaren erlade ett årligt arrende af 1,000 tunnor säd, J ' k°rn och \ halia, äfvensom att 40 till 50 tunnland af den med löfträd bevuxna hårdvalls-ängen, kallad Alnarps-skogen, efter år 1862 från arrendet undantoges och förbehölles indelningshafvaren till begagnande.
Vidare har Kongl. Majrts Befallningshafvande anfort, alt Alnarps kungsgård, som är belägen vid jernvägen mellan Malmö och Lund på ungefär lika långt afstånd från begge dessa städer, och, med en fullt tillräcklig areal och jordmån af flera olika slag, erbjöde förmåner, hvilka sällan på ett och samma ställe funnes förenade, alltså onekligen vore till inrättande af ett högre Landtbruks-läroverk särdeles lämplig, och att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, från allmän synpunkt, hade allt skäl att understödja det härom väckta förslaget.
Hvad åter angick nuvarande och blifvande indelningshafvares härvid ifrågakommande rätt, ansåge Kongl. Maj:ts Befallningshafvande det för säkert kunna antagas, alt, om kungsgården blefve genom ny auktion utbjuden på arrende efter midfastan 1862, arrende-afgilten skulle blifva väsendtligen uppstegrad utöfver den nuvarande, som ansetts särdeles billig, och äfven utöfver hvad Hushålfs-föreningen nu erbjudit; men då Landshöfdingen i Malmöhus län borde kunna anse sig belåten med hvad nämnde förening föreslagit och kungsgårdens afträdande skulle ske för befordrande af en för hela södra Sverige och synnerligen Skåne så vigtig fråga, som ett högre Landtbruks-läroverks inrättande, borde icke heller frän indelningshafvarens sida hinder läggas för förslagets bringande till verkställighet; och har Kongl. Maj:ls Befallningshafvande alltså i underdånighet tillstyrkt: l:o.
Att Kongl. Brefvet den 14 Juni 1831 rörande utarrendering af Alnarps kungsgård måtte till kraft ooh verkan upphälvas. 2:o.