Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För den händelse, att förestående förslag icke kunde vinna bifall, har motionären, under åberopande af en, motionen bifogad, utaf Eksjö stads borgerskaps äldste i ämnet afgifven skrift, hemställt, att nämnde stad i stället finge åtnjuta några af de förmåner, hvilka i berörde skrift blifvit begärda, nemligen, antingen alt staten skulle öfvertaga stadens skjutsningsbesvär, eller att alla, som der bygga och bo, skulle, lika med borgerskapet, efter bevillningsgrund, i detta besvär deltaga, eller att 16 ä 20 hästar från närmaste hemman på landet till reserv åt staden ansloges.
Kunde åter icke eller dessa förslag vinna framgång, anhöll motionären, att skjutslega!! i staden Eksjö måtte ökas till 28 sk. banko, oaktadt de skjutsiiingsskyldige icke förmådde fullgöra de vilkor, som med rältigheten att uppbära dylik lega i allmänhet äro förenade.
Till Utskottet har sedermera blifvit från ifrågavarande motionär aflemnad en ytterligare skrift, jemte en, efter förmälan, på Landshöfdingarnes sednaste Femårsberättelser grundad, uppgift å uppskattade värdet af städernas jord, samt å kostnaden för dels städernas rotering och dels deras skjuis nings - Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 121. 9 ningsskyldighet; odi inhemtas af dessa handlingar, att för 82 uppgifna städer donations jord ens värde utgör 6,601,894 r.dr 32 sk. 2 rst, roteringskostnaden 18,622 r:dr 24 sk. 1 rst., samt kostnaden för skjutsningsbesväret 50,050 r:dr 38 sk. 1 rst., allt banko; varande uti ifrågavarande skrift yrkadt, att, derest motionärens vidsträcktare framställning ej kunde bifallas, en fullständig utredning rörande skjutsningsbesväret måtte företagas och förslag upprättas till jernfilare fördelning deraf, samt att städerna Eksjö och Jönköping lingö tills vidare uppbara i skjutslega, den förra 28 sk. och den sednare 32 sk., allt banko. 4:o
Undersökningars anställande om de för skjutsningen från städerna emellan dessa och landsbygden uppgjorde aftals beskaffenhets samt vidtagande af nödiga rättelser i anledning deraf.
Nils Andersson från Christianstads län har i berörde afseende anfört, att den en del, nära intill städet belägne, hemman ålagda skyldighet, att deltaga i bestridandet af den från dessa städer utgående skjuts, syntes flerestädes hafva blifvit missbrukad, helst det funnes, att ”landet måste skjutsa med 6 till 7 gånger flere hästar än staden”; och har bemälde riksdagsfullmäktig derföre föreslagit, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Majit anhålla, ”att Konungens Befallningshafvande må anbefallas undersöka, huru de aftal, som i och för skjutsning för städerna blifvit med närliggande landsbygd uppgjorde, äro beskaffade, samt, derest de blifvit öfverskridne, eller anses numera vara omöjlige att för bygden uppfylla, 1’ätlelse och ändring deri må ske.” 5:o
I afseende på kungs- och kronoskjutsen.
Utom hvad dels af riksdagsfullmäktige!!
Måns Månsson, enligt Esta punkten, Lit. B, och dels af Ola Månssonj enligt 2:dra punkten, Lit. A., här ofvan är anförd t, har i dessa ämnen blifvit föreslaget: A) Af Ola Persson från Blekinge län, att, i händelse genom bifall till hans tmdei1 2:dra punkten Lit. B. a. här ofvan upptagne förslag, båll- och reserv-skjutsen komme att upphöra, alla hemman skulle vara skyldige att utgöra kungs- och krono-skjuts emot 24 sk. banko i lega.
B) Af Lars Andersson från Elfsborgs län, att, derest hans här ofva under lista punkten Lit.
C. anförde yrkande komme att vinna framgång, den befrielse reservskjutsande hittills åtnjutit från kronoskjuts, m. m. skulle upphöra.
C) Af Nils Andersson från Christianstads län, Jöns Erik Eriksson Bih. till R.
Prot. 1850 & 1851. 8 Sami. 29 Eäft. 2 10 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N;o {21. från Örebro län och Petter Gabrielsson från Kronobergs län, att legan för kungs- och krono-skjuls, hvilket onus serdeles ofta drabbade de intill större larvägar liggande hemman, måtte ökas till 24 sk. banko.
D) Af riksdagsfullmäktige!! P. Sahlström från Stockholms län, hvilken Föreslagit, att, om ej reservlag samfäldt önskar utgöra sin skjutsskyldighet så som förut, utan till större eller mindre del ingår i den för liållskjutslaget tillvägabragte entreprenad, ej blott den eller de reservskjutsskyldige, som uti entreprenaden icke ingått, må vara skyldige att, så länge entreprenad för skjutslaget eger rum, utgöra den skjuts och alla de skyldigheter, som hålllaget åligga, utan ock under nämnde tidrymd de reservhemman, hvilka jemte håll-laget i entreprenad ingått, vara pligtige att utgöra de, hemman af samma jordnatur inom håll-laget tillkommande, skyldigheter, likväl under förutsättning, att högre afgift för enti eprenadens utgörande ej må åläggas reservhemman, än den, som från hållskjutsskyldigt hemman utgår,- varande till stöd för detta förslag åberopadt lydelsen af 25 kap. 5 § Byggninga-Balken, Kongl.
Gästgifveri-Ordningen af den 12 December 1734, jemförd med G och 8 §§ af Kongl. Förklaringen den 11 December 1766,- hvarjemte anförts, att Kammar-kollegium, i anledning af uppkomne tvister, förklarat reservhemman vara, efter entreprenads ingående, från utgörande af kronoskjuts befriade, hvilket föranledt dels obenägenhet hos egare af sådane hemman, att i entreprenader ingå oell dels olikhet i rättigheter och skyldigheter hemmanen emellan. 6:o Vagns'legans ökände.
Framställningar härom hafva blifvit gjorda af Ola Persson från Blekinge och Per Pålsson från Christianstads län, hvilka föreslagit, ali nämnde lega måtte bestämmas till 2 sk. för enbets- och 4 sk. för tväbets-åkdon.
Sluteligen har uti en af de rörande ifrågavarande ämne väckte motioner blifvit af Nils Andersson från Christianstads län föreslagit. 7:o Att ersättning för resor i embetsärenden må utgå efter en förändrad beräkning, så att den åtnjutes endast för det ■antal hästar, som 'verkligen behöjver begagnas.
Yid sistförflutna riksmöte var äfven fråga om förändringar i afseende på sk juts väsendet föremål för Rikets Ständers behandling.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet afgafs då en gemensam motion, sorn till största delen innefattade de hufvudsakligaste af nu väckte förslag, såsom dels om jordbrukets befriande från skjutsningsbesväret, antingen medelst skjutslegans bestämmande till det belopp, som kostnaden för skjutsens uppehållande på hvarje ställe erfordrade, så att^ hvarken de skjutsskyldige eller staten betungades med Allminna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 121.
11 någon utgift derför, eller ock derigenom, att staten lomme att bekosta de tillskott, sorn erfordrades, dels i fråga om det antal hästar, som borde finnas att tillgå vid hvarje skjutsstation, och tiden, inom hvilken de skola resande tillhandahållas, dels rörande gästgifverivörelsens förening med skjutsskyldigheten och dels 0111 förhöjning i skjutslegan.
Uti häröfver afgifvet Betänkande, N:o 44, som af Rikets Ständer bifölls, afstyrkte Allmänna Besvärs- och Ekonomi-UtskoLtet de sålunda framställde förslagen, utom hvad angick frågorne, dels om bestämmande af hästantal vid skjutsentreprenader och dels om gästgifverirörelses förening med dylik entreprenad, i afseende hvarå underdånig skrifvelse till Kongl. Majit från Rikets Ständer alläts med anhållan, ej mindre, det stadgas måtte, att det antal hästar, hvarmed entreprenör bör vara försedd, för att vid anfordran de resande tillhandahållas, icke finge bestämmas högre, än till det antal, som under förutvarande förhållanden vid gästgifvaregården varit för resandes fortkomst tillgängligt, samt att tiden för de derutöfver erforderliga hästarnes framskaffande skulle bestämmas i förhållande till de nuvarande reservhemmanens afstånd från stationen, än äfven att Konungens Befallningshafvande måtte i nåder anbefallas, så väl alt, der sådant utan förnärmande af laglig rätt lät sig göra, föranstalta derom, att gästgifveri rörelsen blefve med entreprenaden af skjutsen förenad, än ock att, i händelse stationernes förläggande till audre hemman,, i närheten af de nuvarande gästgifvaregårdarne skulle underlätta entreprenadernas ingående och lokala förhållanden derför icke lade hinder i vägen, för sådana förflyttningars tillvägabringande vidtaga erforderliga åtgärder; och har Kongl. Majit, sedan Dess Befallningshafvande och Kammar-kollegium afgifvit utlåtanden i ämnet, under den 2 Mars 1850, i nåder förklarat
Sig ej hafva funnit skäl att på grund af Rikets Ständers berörde framställning vidtaga någon åtgärd.
I öfrigt har vid samma riksdag förslag hos Ständerna förevarit om inskränkning af den skjutsningsfrihet, som af nämndemän åtnjutes, men detta förslag, som behandlats utan sammanhang med ofvannämnde framställningar rörande skjutsningsväsendet, har icke föranledt någon åtgärd af Rikets.
Efter noggrant öfvervägande af de nu framställde förslagen uti ifrågavarande, ej blott för den skjutsskyldige, utan för bela landets rörelse och industri, serdeles vigtiga ämne, går Utskottet att deruti yttra sig, hvarvid 12 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Viskolltls Utlåtande, IS.o 121. forst förekommer frågan om jordbrukets fullkomliga befrielse från skjutsningsbesvär et.
Denna fråga, 6om länge utgjort föremål för båda statsmak tornes omsorger, har föranledt de genom Kongl. Cirkulärbrefvet den 2 Augusti 1844 anbefallda skjutsentreprenaderna.
Sådane entreprenad-anstalter, hvilka vid 1848 års början varit införda vid 430 och nu lii ra vara till v äga bra gte vid omkring 480 stationer, hafva likväl, efter Utskottets öfvertygelse, hittills icke på ett tillfredställande sätt uppfyllt ändamålet; ty, utom det att ett stort antal gästgifvaregårdar linnes, hvarest sådana anstalter icke kunnat till vä gabringas, förekommer derjemte, att på de liesta ställen, der skjutsningsbestyret är upplåtet på entreprenad, de skjutsskyldige måste utgifva mer och mindre betydliga bidrag till entreprcnörerne; hvadan oek önskligt vore, det annan utväg för ändamålets vinnande kunde beredas.
I detta afseende äro förslag afgifna, dels af riksdagsfullmäktige Nils Jeppsson, Johan Bergström och Per Pålsson, hvilka åsyfta, att skjulslegan skulle bestämmas vid hvarje ställe lill det belopp, som efter anställande entreprenad-auktion kunde befinnas erforderligt, för att, utan bidrag af den skjutsskyldige eller af staten, bereda skjutsningens öfvertagande af entreprenör, dels af Anders Andersson, Nils Andersson och Magnus Månsson, som afse antingen alt resandes förskaffande, i förening med post- och paket-förslingen, skulle besörjas medelst for\agnsinrättningar, mot bestämd taxa, under vilkor, att staten lemnade erforderliga tillskott, eller-att skjutsningen skulle, under enahanda förbindelse å statens sida, på entreprenad upplåtas; dels ock af Lars Andersson, rörande skjutsningens bestridande utaf gästgifvaren nied. dubbelt antal hästar mot gästgifvarehemmanels mantal, med biträde, der så erfordrades, af dertill villige, närboende hemmansegare, eller af entreprenör i förening med gästgifveriröreisen, under vilkor, att staten lemnade erforderligt tillskott.
Uti den fråga, hvaröfver Utskottet nu har att yttra sig, torde två hufvudsakliga omständigheter böra tagas i betraktande, nemligen dels att det lör landets kultur i hvarje hänseende och således jemväl för den skjutsskyldige jordbrukarens egen fördel är af yttersta vigt och nödvändighet, att en ständig och ej alltför n^cket fördyrad kommunikation emellan landets serskilda orter är att med visshet påräkna, dels ock att skjutsningsbesväret utgör en för viss jord gällande grundskatt, hvilken vid åsättande af jordens värde tagits i beräkning och att i följd deraf, ehuru önskligt det är, att upphörandet af detta besvär må kunna efter hand beredas, sådant likväl Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 121.
15 icke bör ske, med mindre det .kan tillyägabfingys utan betydliga uppodlingar på andra skaltskyldiges bekostnad.
Huruvida dessa två hufvudändamål skulle kunna vinnas med tillämpning af nu ifrågavarande förslag, vill Utskottet söka att utreda;) Enligt den erfarenhet man eger i afseende på skjutsentreprenader, hafva sådana, såsom förut är nämndt, dels på en mängd ställen icke kunnat tillvägabringas och dels, der sådant kunnat ske, föra nied t kostnadsbidrag för de skjutsskyldige, ehuruväl en del af desse under nuvarande förhållande kanske ofta nog mäste, på det att nämnde bidrag må blifva så ringa, sorn tnöjligt, åtaga sig att med sine hästar vid skjutsningen tillhandagå.
Detta blefve icke vidare förhyllandet om .entreprenaderna skulle uppgöras på de vilkor, som ifrågavarande förslag innefatta, ehvad skjutslegan skulle bestämmas för hvarje ställe till det belopp, att något bidrag till kostnaden för skjutsens uppehållande icke blefve af nöden, eller ock fastställas lika öfver allt, med förbindelse för staten, att lemna det bidrag, som för entreprenadens tilivägäbringande på hvarje ställe erfordrades.
Om äfven entreprenader under sådana vilkor kunde allmänt föranstaltas, så skulle följden blifva, antingen, derest skjutslegan bestämdes i förhållande till entreprenadkostnaden, atf densamma blefve högre än med röuölsens öbefiindrade gång vöre förenligt, elfer qck, derest bestämd skjutslega, med bidrag
,af staten, skulle finnas, alt betydliga statsanslag erfoidrades, hvilka kpmme att .drabba icke blott de nu skjutsskyldige, utan i lika mån de skattskyldige fastighetsinnehafvare, hvilka nu ega njuta befrielse från skjutsningsbesväret.
Sistnämnde förhållande, eller att nyssberörde skattskyldige fingo för skjutsningsbesväret vidkännas betydliga utskylder, skulle säkerligen i ännu högre grad inträffa om lönagnsinrältningar med bidrag af staten skulle införas, helst erfarenhet visat, att dylika inrättningar i allmänhet icke ens på större farvägar, der jemnare trafik är att påräkna, kunnat inbringa hvad som erfordrats till kostnadens betäckande.
På grund af hyad sålunda blifvit anfördl och då, hvad serskildt angår Lars Anderssons förslag, så vidt det afser ökad skjutsningsskyldighet för gästgifvare och gäslgifveri-rörelsens flyttning, sådant icke torde, emot gästgifvareg bestridande, lagligen kunna ega rum, hemställer Utskottet, att Nils Jeppssons, Johan Bergströms, Per Påls sons, Anders Anderssons, Nils Anderssons, Magnus Månssons och Lars Anderssons uti Esta punkten omförmälde förslag må af Rikets Ständer lemnäs utan åtgärd. ^wKollet öfyergår härefter lill andra hufvud frågan, sorn afser, 1J Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Ulskolletc urlatanch, jv.-o tai. att, derest skj utsningsb esväret icke kan från jordbruket skiljas, lättnad i detta besvär måtte beredas.
Härvid förekomma i främsta rummet de delar af riksdagsfullmäktige Ola Månssons och Ola Perssons motioner, som afse skjutsens ställandejpå entreprenad, under vilkor, att, erforderliga kontanta bidrag utgöras länsvis, antingen gemensamt för land och stad af all fastighet och fabriksegendom, eller serskildt för landstaden efter hemmantalet.
Då dessa förslag hafva till syfte, att utsträcka skjutsningsbesväret äfven till sådan fastighet eller annan egendom, som hittills varit derifrån befriad, får Utskottet, under åberopande af dess bär ofvan afgifna yttrande öfver^Anders Anderssons, Nils Anderssons och Magnus Månssons framställningar rörande samma besvärs utsträckning till andra skattskyldige, tillstyrka, att Ola Månssons och Ola Perssons förslag i dessa de lar icke må vinna afseende.
Beträffande vidare frågan om förhöjning af skjutslegan, i hvilket afseende framställningar blifvit gjorde dels af riksdagsmännen Ola Månsson och Ola Persson i sammanhang med deras nyssomförmälde förslag, och dels af riksdagsfullmäktige Magnus Månsson, Lars Gustaf Sandberga Nils Andersson, Jacob Lindby, Petter Gabrielsson, J. P. Sandstedt, Per Pålsson, Anders Olofsson, Efraim Larsson, Petter Mårtensson, Petter Pettersson och Nils Magnusson; så får Utskottet erinra, att, hvad landtgäst gifverierne angår, skjutslegan, som för entreprenad-skjuts utgör 24 sk. banko, deremot för annan skjuts ännu är bibehållen vid samma belopp, som vid 1818 års riksdag bestämdes, eller 16 sk. banko.
Att ej mindre varuvärdet, än tjenstehjonslönerne, sedan dess betydligen stigit, är allmänt kändt, och då i följd häraf kostnaden för skjutsbesvärets utgörande nu mera är vida högre, än då sistnämnde belopp bestämdes, kan detsamma ej anses vidare utgöra skälig vedergällning för delta besvär.
Orsaken, hvarför allmän förhöjning af skjutslegan sedermera icke blifvit beviljad, bar otvifvelaktigt varit den, att man befarat genom en sådan åtgärd motverka införandet af skjutsentreprenader.
Emedlertid torde det vara obestridligt, att skjutsstationer finnas, der sådane entreprenader ännu en längre tid icke skola kunna tillvägabringas, utan så stora uppoffringar å de skjutsskyldiges sida, att desse, ehuru ringa och otillräcklig den gamla skjutslegan än är, dock måste anse för sig fördelaktigare alt, mot en dylik otillräcklig vedergällning, fortfarande utgöra skjutsningsbesväret in natura; och vid sådane förhållanden synes det vara obilligt, att de skjutsskydd i ge ej skulle komma i åtnjutande af någon förhöjning.
På det likväl sådan förhöjning må kunna beviljas, Allmänna Besvärs- oeh Ekonomi-V Iskottets Utlåtande, N:o i2i. 13 utan att lunder derigenom uppkommer för förnyande af entreprenad-kontrakter vid de stationer, der sådane redan blifvit ingångne, eller afslutande af nya dylika .kontrakter, anser Utskottet nödigt, att någon skillnad emellan den ordinarie skjutslegan och den, som gäller för entreprenadskjuts, fortfarande bibehålles; hvadan Utskottet, som icke anser skäligt att föreslå någon tillökning i legan för sistnämnde slags skjuts, vördsamligen tillstyrker Rikets Ständer, alt uti underdånig skrifvelse bos Kongl. Maj-.t anhålla, att, med bibehållande af den för entreprenadskjuts gällande lega, legan för annan vid landt-gästgifverierne utgående skjuts måtte varda bestämd till 20 sk. b:ko.
Hvad deremot angår åtskillige motionärers yrkanden om förhöjning af skjutslegan i städerna till 28 sk., äfven der skjutsen icke är på entreprenad upplåten, finnér Utskottet sig böra föreslå, att någon åtgärd i anledning af dessa framställningar icke må vidtagas.
Vidkommande sedermera de utaf någre bland ifrågavarande motionärer gjorde framställningar, ej mindre att närmare, för de skjutsskyldige fördelaktigare, föreskrifter måtte meddelas i afseende på det antal hästar, som af skjutsentreprenör bör de resande vid anfordran tillhandahållas m. m., än äfven att frågor i berörde hänseenden, hvilka nu afgöras af Konungens Befallningshafvande, måtte i stället bero på domares och nämnds pröfning; så, enär, på sätt Utskottet ofvan anfört, förslag i förstnämnde afseende vid sednaste riksdag förevarit och föranledt underdånig skrifvelse från Rikets Ständer till Kongl. Maj:t, som dock icke funnit skäl i anledning deraf vidtaga någon åtgärd, synes det olämpligt, att Rikets Ständer skulle nu ånyo ingå med underdånig skrifvelse i samma ämne.
Det skulle dessutom säkerligen äfven för de skjutsskyldige medföra mera olägenheter, än gagn, om Konungens Befallningshafvande vid reglering i dessa fall voro bundne af så bestämda föreskrifter, att de icke kunde, efter sig företeende omständigheter, med tillbörlig omtanka om orternas fördel tillvägagå; hvartill kommer att, enligt hvad Utskottet har sig bekant, vederbörande embetsmyndighet, på anförd klagan öfver Konungens Befallningshafvandes beslut i dylika frågor, meddelat rättelse i sådane beslut, der skäl dertill ansetts vara förhanden; i följd häraf och då frågor om reglering i detta fall till beskaffenheten obestridligen tillhöra förvaltnings-myndigheternes och ej domaremaktens pröfning, så att den föreslagna öfverflyttningen deraf till denna sednare icke lämpligen kan ega rum, får Utskottet hemställa, 16 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N.-o 121- huruvida icke framställningarne i dessa delar niå lemnäs utan afseende.
I afseende på Herr A. A■ Bergers motion om inskränkning i den frihet från skjutsning, som af nämndemän åtnjtrtes, så att nämndeman, ehurri många hemman, han innehade eller brukade, icke finge åtnjuta dylik befrielse för mera än en häst, får Utskottet anföra, att, jemlikt de föreskrifter, som äro gifne uti ifrågavarande afseende och hvilka innefattas i en af Kammar-kollegium den 18 December 1821 utfärdad Kungörelse, berörde, åt deri Ordinarie häradsnämnden beviljade, förmån icke gäller i afseende på reserv- och gästgifverilremmans skjutsningsskyldighet, utan bloLt för håll- och krono-skjuts, och att således det för öfrige skjutsskyldige betungande förhållande, sorn motionären uppgifvit, blott i ringa mån synes kunna härigenom uppkomma; hvadan och då den olikhet i förmåner, sorn möjligen kan ega runi i anseende dertill, alt de hemman, för hvilka berörde frihet åtnjutes, kunna vara större eller mindre, icke skulle aflijelpas genom den af motionären föreslagne förändring, enär skjutslagens olika storlek i allt fall skulle i sådant afseende inverka, Utskottet får, i öfverensstämmelse med hvad Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet vid sednaste riksdag (Utlåtande N:o 2G) i dylik fråga tillstyrkt och sorn af Rikets Ständer bifallits, Vördsamligen hemställa, att ifrågavarande förslag mätte lemnäs titan åtgärd.
Härefter förekommer tredje huf vudf r ågan, huruvida städernes skj utshingsskyldighet må utgöras på gemensam bekostnad.
Detta förslag, som äl' afgifvet af Herr Rudling> innefattar ätt, genom skeende entreprönad-auktion i hvarje stad, bestämmas skulle hvad kostnaden för skjutsens bestridande derstädes, under 10 år i sönder, kornme att utgöra, samt att
Summan af de sCrskilde kostnadsbeloppen derefter fördelades på alla Rikets Städer efter Såirima grund, soni blifvit följd vid fördelningen af städernes båtsmanshåll.
I afseende härå får Utskottet anföra, ätt én sådan fördelning af köstiiadeii för städernes skjutsningsbesvär, som af motionären föreslagits, ingalunda synes vära rättvis och Hillig, enär det mer och mindre betungande uti Skjulsningen från städernö inerändels är beroende' af rörelsens liflighet inom hvarje stad, i hvilket afseende åter större eller mindre fördel staden tillskyndas.
Uétt äf motionären föreslagne fördélningsgrund, eller densamma, som gäller för deltagande i städernes Båtsmanshåll, nemligen: borgerlig rörelse, hus och tomter Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o Ml. 17 tomter samt stadsjord, torde ej eller vara med billighet förenlig, helst genom antagande deraf kostnaden för skjntsningshesväret, som nu åligger Borgerskapet, skulle jemväl komma att utsträckas till egare af hus och tomter, hvilka i allmänhet torde förut vara mera beskattade, än städernas borgerskap.
Då nu härtill vidare kommer, att den föreslagne gemensamma förvaltningen skulle föranleda betydligt ökade kostnader, dels för aflönande af den personal, som blefve erforderlig för förvaltning af städernes bidrag och granskning af de räkenskaper, som inom städerne måste för ändamålet förås, i afseende å hvilka omständigheter motionen icke innehåller något förslag, dels ock i anseende dertill, att hvarje stad för sig, efter en sådan reglering, blefve mindre, än förut, intresserad för nedsättning af entreprenad-kostnaden, finner Utskottet sig böra afstyrka Herr Rudlings ifrågavarande förslag.
Beträffande derefter Herr Rudlings i öfrigt gjorda framställningar, åsyftande, dels att skjutsningsbesväret i staden Eksjö skulle af staten öfvertagas, dels att detta besvär skulle delas af alla, som i staden bygga och bo, efter bevillningsgrund, dels om anslående af reservhemman åt staden från kringliggande landsbyggd och dels om skjutslegans förhöjning, så väl i nämnde stad, som staden Jönköping; så, enär motionären icke med några officiella uppgifter bestyrkt det, såsom skäl för dessa framställningar, åberopade förhålla de, att skjutsningsbesväret uti ifrågavarande två städer skulle vara mer än vanligt betungande, samt det icke synes vara lämpligt, att Rikets Ständer befattade sig med frågor af förevarande slag, hvilka blott röra enskilda orter och kunna af vederbörande förvaltningsmyndigheter upptagas och afgöras, hemställer Utskottet, huruvida icke nu ifrågavarande framställningar böra lemnäs utan afseende.