Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Statens jernvägsbygnader äskade belopp borde ökas med 2 millioner R:dr, i ändamål att, på sätt Jernvägs-kommittéen föreslagit, intill 1863 års slut fullborda jernvägslinien emellan Falköping och Jönköping; och har, i öfverensstämmelse härmed, motionären hemställt att. till användande på stamjernbanornas fullföljande under nästa statsreglerings-period, måtte anslås 27,000,000 R:dr, deraf skulle beräknas: för vestra stambanan med sidobana —till Orebro 17,859.368. » södra stambanan emellan Falköping och Jönköping 3,358,520. samt för linien från Finjasjön i Skåne till norra ändan af sjön Salen i Kronobergs län 6,082,112.
Summa R:dr R:mt 27,000,000. af Herr J.
Sundvallson, som, jemte förordande af en stamjernbanas anläggande från Stockholm, öster om Sigtunafjärden, direkte till Upsala och vidare i nordvestlig riktning Stals-Utskottets Utlåtande M 86. 9 riktning till Sala emot Gede-Dala jernvägen, föreslagit att Rikets Ständer måtte besluta denna, i Jernvägs-kommittéens Betänkande under benämning af norra stambanan, upptagna jernvägs-linies påbörjande och fullbordande emellan Stockholm och Upsala under nästa statsreglerings-period efter det af Jernvägs-kommittéen uppgjorda förslag; och har motionären hemställt att, om lämpligare och fördelaktigare utvägar icke funnes, medel till detta företag måtte beredas genom räntebärande statsobligationer, hvilka skulle förräntas och amorteras med afkomst-behållningen å Statens nuvarande och blifvande jernvägar. inom Bonde-Ståndet: af Riksdagsfullmägtigen Sven Heurlin från Kronobergs län, hvars motion hufvudsakligen innefattar förslag: att af Rikets nu församlade Ständer mätte anslås: till förbindelse emellan Töreboda och Örebro 6,300,000. till fullbordande af förbindelsen emellan Falköping och Jönköping.
. 1,440,000. till arbeten å Katrineholms-vägen närmast Stockholm 4,000,000. samt för linien från Finjasjön 2,000,000.
Summa R:dr R:mt 13,940,000. uti hvilket belopp motionären inberäknat de, enligt Kongl. Maj:ts Proposition, af förra riksdagens jernvägs-anslag återstående 800,000 R:dr; och har motionären ansett den utöfver berörda återstod erforderliga summa af 13,140,000 R:dr böra på en arbetstid af fyra år fördelas.
Vidare att jernvägen från Skåne genom Småland, dertill motionären ansett något anslag för närvarande icke böra beviljas, nu likväl måtte bestämmas att, då den framdeles till utförande ifrågakommer, ledas utåt Lagadalen öfver Sandseryd till Jönköping; och att emellertid förnyade undersökningar å denna linie äfvensom i afseende å vidare fortsättning deraf från Jönköping till sjön Sommen måtte föranstaltas; att de medel, som af Rikets Ständer till Statens jernvägsbyggnader anslås, icke måtte få användas till bestridande af banornas underhållskostnad, samt att Rikets Ständer måtte förordna att särskild redovisning skall lemnäs för byggnadsanslagets användande till hvarje bana, för hvilken detsamma blifvit beviljadt; att den underhållskostnaden öfverskjutande behållning, som å Statens för trafik öppnade banor kun uppkomma, mätte ingå till Stats-kontoret, och att om deremot dessa kostnader icke af inkomsterna betäckas, anmälan derom bör göras hos Kongl. Maj:t, som må ega att af Stals-kontorets medel utanordna fyllnaden; samt att Rikets
Ständer vid hvarje sammanträde måtte underrättas om de i nämnda kostnader för banornas underhall möjligen uppkomne brister; Bih. till R.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 31 Haft. 2 10 Stals-Ulskottets Utlåtande Jfö 86. att användandet af de medel, Rikets Ständer komma att till Statens jernvägar anslå, måtte på det sätt anordnas, att Rikets näst sammanträdande Ständer kunna erhålla tillräckligt rådrum för beslutande af nytt anslag; och slutligen att de jernvägsföretag, som ifrågakomma att af enskilda bolag utföras, måtte af Staten understödjas antingen genom lån eller statsbanors läm pande efter de för nämnde jernvägsanläggningar uppgjorda förslag; i hvilket sistnämnda afseende motionären hemställt om utförande på allmän bekostnad af en jernväg till Almare Stäk, der sedermera de i Upland och Westmanland för jernvägsanläggningar bildade bolag kunde vidtaga; af Per Erik Andersson från Westmanlands län, som ansett följande jernvägslinier böra under nästa statsreglerings-period för Statens räkning bearbetas och utföras samt anslag dertill beviljas sålunda: från Töreboda till Örebro 7,000,000. » Falköping » Jönköping 1,440,000.
» Stockholm » Katrineholm 5,000.000.
Summa R:dr R:mt 11,440,000. af Liss Lars Olsson frän Stora Kopparbergs län, hvilken, uti en af honom väckt motion, deruti Riksdagsfullmägtige Lars Larsson och Anders Andersson från samma län instämt, bland annat föreslagit att, då användandet af kommcnderingar nr indelta arméen vid Statens jernvägsarbeten vore i (lera hänseenden för manskapet skadligt och för rotehållarne tryckande, Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse hos Kongl.
Majit anhålla, att sådane arbetskommenderingar hädanefter måtte upphöra; samt af Per Östman frun Wester-Norrlands län, hvars motion innefattar det förslag: att vid de anslag, som Rikets Ständer till stam- eller bibanor bevilja, måtte fästas det uttryckliga vilkor, att innevånarne i de provinser, genom hvilka jernvägarna komma att dragas, böra, för underlättande af ränte-afbetalningen å det nedlagda kapitalet, till Statsverket, utöfver sina öfrige utskylder, erlägga en afgift, sålunda, att de som vore boende inom en mils afstånd, efter väglängd räknadt, från närmaste jernbane-station, borde erlägga 6 procent, inom tvänne mil 4 procent, och inom trenne mil 2 procent af sine öfrige allmänna utskylder; hvilka avgifter motionären ansett böra i Statsverkets räkenskaper särskildt upptagas och redovisas.
Lika med Kongl. Majit, anser Utskottet fortsättning och fullföljande af de för åvägabringande af jernvägs-förbindelse emellan hufvudstaden samt rikets vestra och södra gräns-hufvudorler, i följd af nästförflutne riksdagars beslut, för Statens räkning företagne stambane-aibeten utgöra en angelägenhet, deraf landets krafter och tillgångar böra och måste företrädesvis tagas i anspråk.
Oaktadt, enligt de Siats-Utskottets Utlåtande JM 86.
11 i anledning al' Kongl. Maj:ts Proposition samt öfrige ofvan anförde framställningar afgifne oell Utskottet meddelade yttranden, enahanda öfvertygelse visat sig vara inom samtlige Riks-Ständen allmänt rådande, hafva dock, i fråga om ändamålsenligaste sättet, såväl för fullbordande af jernvägs-förbindelsen emellan Stockholm och Göteborg, som för södra stambanans fortsättning, blifvit framställde sk il ja k tige och från Kongl. Maj:ts åsigter i dessa afseenden afvikande förslag och meningar; och komma dessa att i det följande sammanfattas och behandlas i sammanhang med de rörande hvardera af nämnde jernvägslinier väckte anslagsfrågor.
Angående fullbordande af jernvägs-förbindelsen emellan Stochholm och Göteborg.
På sätt Kongl. Maj:t i sin nådiga Proposition tillkännagifvit och af Jcrnvägskommittéens, af Kongl. Maj:t åberopade, Betänkande närmare inhemtas, har af vestra stambanan linien emellan Göteborg och Töreboda, af 17 mil 5,400 fots längd, varit sedan den 1 September sistlidet år för trafik öppnad, hvarjemte arbetet är påbörjadt emellan Töreboda och Bodarne, samt, pä linien emellan Stockholm och Katrineholm, af 12 */2 mils längd, 23/4 mil emellan Södertelje och Stockholm lill lerrassering fullbordade, återstående ’/2 mil till sistnämnde stad under arbete, och dessutom 1 %0 naii terrasserade på banslräckningen mot Katrineholm.
Såsom lämpligaste sträckningen för den del af vestra stambanan, emellan Katrineholm och Bodarne, som det tillhört Kommiltéen alt undersöka, har Kommittéen, hvars förslag i detta afseende blifvit af Kongl. Majit understäldt Rikets Ständers pröfning, antagit och utstakat en linie, passerande nära förbi Wingåkers kyrka, Hallsberg och Porla, och ulgörandc i längd 13 mil 4,100 fot, med en anläggningskostnad af 9,096,889 R:dr.
Till stöd för vestra stambanans fullföljande i denna riktning, derigenom banans hela längd emellan Stockholm och Göteborg skulle komma att utgöra 42 mil 29,300 fot, har Kommittéen anfört att, jemte det nämnde stambana i denna riktning vore den kortaste väg, som, med iakttagande af de för rikets stambanor fastställda grunder i afseende på lutnings- och kröknings-förhållanden, kunnat utstakas emellan de bestämda ändpunkterna. vore den också den hufvudbana, som pä kortaste tid och för minsta kostnad kunde fullbordas, sedan de svåraste och dyraste arbetena med sistlidet års utgång voro undangjorda.
Tillika komme den att genomgå och beröra de fruktbaraste och folkrikaste trakterna emellan Katrineholm och Göta Kanal, utan att lemna åsido någon vigtigare punkt.
Visserligen utgjorde ifrågavarande bandel blott den mellersta länken af en öfver 40 mil lång jernväg emellan tvänne vid särskilda hafskuster belägna större städer, som idkade nästan samma handel och industri samt båda voro import- och export-orter för hvar sin del af det mellanliggande landet, och skulle således möjligen kunna antagas blifva i saknad af annan betydligare trafik än transito-rörelsen, hufvudsakligen af passagerare emellan 12 Stals-Utskottets Utlåtande M 86. de båda städerna, då, enligt hvad kändt vore, största rörelsen på en sådan bana alltid uppkomme invid så beskaffade ändpunkter; men om likväl toges i betraktande befolkningens fördelning och arten af den rörelse, som, till följd af de särskilda orternas olika naturalster och industri, egde rum inom den del af landet, som vore belägen emellan de stora sjöarna Hjelmaren, Wettern och Wenern, jemte närmast deromkring belägna trakter, och dervid uppmärksamheten tillika fästes vid de jernvägs-sträckningar, som Kommittéen föreslagit att utgå från särskilda punkter på vestra stambanan mot Norrköping, Örebro till förening med Köping-Hults jernväg, Askersund samt Wermland och Norge, så kunde, enligt Kommittéens förmenande, med visshet antagas, att ifrågavarande bansträckning emellan Katrineholm och Göta Kanal, i den riktning Kongl. Majit förut i nåder föreslagit och Kommittéen i underdånighet tillstyrkt, komme att blifva ej allenast en af de mest trafikerade och följaktligen mest vinstgifvande, utan ock för hela landets industriel lif fördelaktigaste stambanor i riket.
Denna inre rörelse har af Kommittéen antagits förnämligast utgöras: af de landtbruks-produkter af alla slag, som från vestra delen af Södermanland, mellersta Nerike och äfven Westergötland afyttras till Örebro och Wermlands läns bergslager; af de betydliga qvantiteter malm och tackjern, hvarmed de norra bergslagerna förse bruken i södra Nerike, Södermanland, Östergötland, Westergötland och till en del äfven Wermland, jemte de brukseffekter, som från större delen af berörde bruk inom Nerike söka närmaste vattenväg till exportorten; af skogsprodukter, som från de trakter, hvilka banan komme att genomgå, tillföras Örebro och bergslagerna; samt af den stora varu-rörelse, som från Norrköping och Göteborg eger rum på Nerike, bergslagerna och Wermland.
Åberopande för öfrigt i detta hänseende de af Kommittéen verkställde och i hillänget till Kommittéens Betänkande omförmälde statistiska undersökningar, har Kommitléen sålunda ansett sig kunna antaga att följande trafik måste tiligodokomma banan emellan Katrineholm och Göta Kanal, nemligen: l:o Hela persontrafiken emellan Stockholm och Göteborg, äfvensom på södra orterna och Skåne, då södra stambanan till Falköping blifvit färdig, samt den såkallade transilo-handeln; l2:o Hela rörelsen emellan Stockholm, Norrköping, Södermanland och Östergötland, å ena sidon, samt Nerike, Westergötland, Wermland och bergslagerna, å den andra, äfvensom transporten af bergsbrukens råämnen och effekter i förut omnämnd riktning; 5:o Trafiken från Norrköping och en del af Östergötland till Göteborg och tvärtom; samt 4:o Rörelsen från Askersund och dess omgifningar, såväl på Stockholm och Norrköping, som på Göteborg och Wermland.
Beträffande den blifvande trafiken å ifrågavarande bana har Kommittéen vidare yttrat; att banans nu utstakade riktning från Göta Kanal mot Söderman - Siats-Utskottets Utlåtande Ari 86. 15 land, Örebro och bergslagerna utan tvifvel komme att blifva af synnerlig vigt och inflytande på varu-rörelsens utsträckning emellan Göteborg och hela östra delen af mellersta Sverige under hela den tid af året, då de inre segellederna vore öppna, enär varor, sjöledes afsända från Göteborg lill Töreboda, på kortaste tid och för billigaste pris kunde spridas till berörde trakter, och dessas produkter i omvänd ordning finna den lättaste väg till Sveriges förnämsta exportort; samt att, derest en möjligen skeende utvidgning af bruksrörelsen på Dalsland och i vestra Wermland skulle erfordra en större tillförsel af råämnen från Örebro läns bergslager, banans direkta sträckning från trakterna af Nora och Linde till Göta Kanal skulle dertill lemna en utväg, som likaledes tillskyndade den ifrågavarande bandelen en ökad trafik; hvartill komme den rörelse, som i en framtid, då nordvestra stambanan blifvit fullbordad till Kristinehamn och sedermera till Norge, från denna bana skulle inkomma på den vestra, i riktning mot Stockholm, Göteborg och andra orter.
Slutligen och med anmärkning att, i följd af den förmånliga terrängen emellan Katrineholm och Göta Kanal, denna bandel, i förhållande till längden, kunde fullbordas både på kortare tid och för mindre kostnad, än de delar af samma bana, som antingen vore öppnade eller under arbete, har Kommittéen, med tillkänna— gifvande derjemte att alla svårare och mera tidsödande arbeten å bansträckningen emellan Stockholm och Katrineholm vore undangjorda, tillagt, att föreningen emellan Stockholm och Göteborg medelst vestra stambanan således numera kan, om den utstakade riktningen bibehålles och derest nödiga medel beviljas, till vägabringas inom kortare tid, än genom hvilken annan sträckning, som skulle kunna föreslås.
Grefve A. E. von Rosen, enligt hvars alternativa förslag vestra stambanan skulle komma att ledas antingen i kortaste sträckning från Töreboda öfver Örebro till Stockholm, eller ock från Töreboda till Hallsberg och derifrån till Örebro, samt från trakten af Katrineholm öfver
Qvicksund nära förbi Wendle till Köping, har uti sin härom väckta motion, jemte erinran om den af Jernvägs-kommittéen uttalade grundsats, att stambane-linierna finge böjas i det fal! att beröringen med vigtigare handelsplatser samt rikare och mera befolkade orter, till ögonskenlig fördel för rörelsen, påfordrade en sådan åtgärd, dels anmärkt att detta af Jernvägs kommittéen förutsatta förhållande inträffade med båda de af motionären föreslagna altcrnativer, dels yttrat att genom antagande af det sednare alternativet måste otvifvelaktig! en mycket lifligare och mera inbringande trafik uppkomma ä vestra stambanan, då Södermanland och Östergötland finge en direkt och ganska kort förbindelse med Westmanlands och Nerikes bergslager samt Dalarne, och såväl Södermanlands som Westmanlands och Nerikes innevånare i det närmaste från alla punkter erhölle helt korta afstånd till jernbanan; hvarförutan, med hänseende till sistberörda alternativ, motionären fästat uppmärksamheten derå, att sammaiiknytningen med hufvudstaden komme att med lätthet försiggå genom de enskilda 14 Stats-Utskottets Utlåtande JVs 86. banor, för hvilkas anläggande bolag vore under bildning i Stockholms, Upsala och Westerås län.
Riksdagsfullmägtige Sven Heurlin från Kronobergs och Per Erik Andersson från Westmanlands län, hvilka med de af dem framställda förslag om anslags be viljande till jernvägsförbindelse emellan Töreboda och Orebro åsyftat åstadkommande af fortlöpande beqväm och hastig kommunikation emellan Göteborg och Stockholm, hafva i detta afseende, hufvudsakligen sammanstämmande, yttrat, att förmedelst denna jernvägsanläggning och genom begagnande af den utaf enskilda bolag utförda och för trafik öppnade jernbanan emellan Örebro och Arboga, samt ångbåtsfart från sistnämnde stad till hufvudstaden, ifrågavarande kommunikation både på kortare tid och för mindre kostnad skulle kunna komma till stånd, än genom den föreslagna linien från Töreboda till Katrineholm.
Dessutom har den förstnämnde motionären anmärkt, alt om derjemte en jernbana af Staten bekostades från Stockholm till Stäket, skulle säkerligen innan kort genom enskilde bolags försorg en fullständig jernvägsförbindelse emellan förenämnde hufvudorter blifva åvägabragt.
Hvad först angår bestämmandet af den riktning för vestra stambanan, tor hvilken anslag bör af Rikets Ständer beviljas, har Utskottet, som icke underlåtit att behörigen öfverväga de af ofvannämnde motionärer anförde skäl för åstadkommande af kommunikation emellan Stockholm och Göteborg, på de af motionärerne uppgifna sätt, likväl icke af dessa skäl kunnat
Öfvertygas om lämpligheten af att vid denna riksdag afvika från den vid beviljande af anslag för vestra stambanan vid sistlidna riksmöte af Rikets Ständer afsedda plan.
Då Rikets Ständer, vid det år 1854 fattade beslutet om vestra stambanan, förklarat, att Rikets Ständer ansågo en stambana emellan Stockholm och Göteborg vara den, hvars anläggning borde i första rummet till verkställighet befordras, lärer väl icke numera, och sedan ett så betydligt anslag för samma stambana af Rikets sednast församlade Ständer blifvit beviljadt, kunna med skäl ifrågasättas att anläggningen af denna bana skulle fullföljas endast till Örebro och der afstadna.
Antagandet åter af det i Grelve Rosens motion föreslagna sednare alternativ skulle helt och hållet rubha det vid sisllidne riksdag fattade beslut, hvarigenom Rikets Ständer, i enlighet med den af Kongl. Maj:t framlagda arbetsplan, beviljade medel för vestra stambanans sträckning frän Stockholm öfver Södertelje mot Göta kanal.
I det af Grefve Rosen framställda förslaget, att vestra stambanan skulle från Töreboda ledas till Örebro och derifrån öfver Katrineholm till Stockholm, har Utskottet icke heller kunnat instämma, enär, genom en sådan sträckning af stambanan, en ökad väglangd af mer än två mil, jemte ökad tidsutdrägt och kostnad, skulle uppkomma för hela den trafik, som komme att gå emellan Stockholm eller de öster om Nerike belägna orter, å ena sidan, samt orterna vid vestra stambanan vester och söder om Nerike, å den andra.
Utskottet således anser den vid vestra stambanans anläggning hufvudsakligen åsyftade kommunikationen emellan rikels vid Östersjön och Nordsjön belägna hufvud - Stals-Utskottets Utlåtande M 86.
15 orter böra utföras och fullbordas genom direkt sammanbindning af de från banans ändpunkter redan företagna och dels fullbordade, dels påbörjade jernvägsarbete!!, har likväl, vid granskning af Kommittéens i sådant afseende uppgjorda förslag, fråga inom Utskottet uppstått huruvida icke, genom den föreslagna bansträckningens ledande något mera åt det inre af j\erike, skulle, utan större olägenhet, kunna beredas ytterligare fördelar för trafiken samt ökadt gagn för flera delar af landet.
Af Kommittéens Betänkande (sid. 11) inhemtas, att, utom den af Kommittéen antagna och förordade bansträckningen från Bodarne, äfven tvenne något nordligare genom Nerike dragna lifner blifvit undersökta, nemligen den ena emellan Wibyoch Skarby-sjöarna, samt den andra norr om sistnämnde sjö.
Dessa undersökningar hade dock af Kommittéen ansetts icke behöfva vidare utföras, enär Kommittéen funnit ingendera af sistnämnde linier i tekniskt afseende ega företräde, samt, enligt Kommittéens förmenande, äfven andra vigtigare skäl saknades för att härstädes låta hufvudlinien afvika från den rakaste och kortaste sträckningen emellan Hallsberg och Bodarne.
Det kan likväl, enär, vid bestämmandet af en stambanas riktning, afseende måste i viss mån fästas äfven på de inre kommunikationernas behof, ifrågasättas huruvida icke, genom antagande af den utaf Kommittéen omförmälda linien norr om Skarbysjön, flera väsendtliga fördelar för berörde kommunikationer kunde väntas uppkomma i det hänsende att icke allenast förbindelsen emellan bygderna omkring Mälaren och Hjelmaren, å ena, samt Wenern, å andra sidan, utan äfven emellan Orebro och de norr och öster om denna stad belägna orter, samt Göteborg, skulle blifva icke obetydligt underlättad, samt att stambanan, som eljest endast på en sida berörde den mest befolkade och bördiga delen af Nerike, till fördel för trafiken kunna ledas midt igenom denna fruktbara ort, utan att våglängden emellan stambanans ändpunkter, samt emellan Södermanland och Östergötland, å eria sidan, och rikets vestra orter, å den andra, blefve i någon betydligare mån förökad.
Utskottet icke egt någon närmare ledning för sitt omdöme om de kostnader och fördelar, som en sådan jernbanas utstakning skulle medföra, har Ut skottet ansett hela denna fråga böra till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och afgörande öfverlämnäs.
I fråga om beloppet af det anslag, som skulle vid innevarande riksdag för arbetena å vestra stambanan emellan Stockholm och Göteborg anvisas, har Utskottet som ansett fulländandet af de tvänne stambanor, hvilkas anläggande på Statens omedelbara bekostnad Rikets Ständer godkänt, vara ett mål, hvilket Staten bör, om än med betydliga uppoffringar, så snart som möjligt söka uppnå, med instämmande i de af Kongl. Majit i dess nådiga Proposition uttalade åsigter om vestra stamba nans framstående vigt, funnit sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till Kongl. Majits förslag, att af Rikets Ständer skulle beviljas så stort anslag, som vore be höfligt för ifrågavarande stambanas fullbordande under loppet af näst ingående statsreglerings-period. 16 Stats-Ulskoltets Utlåtande M 86.
PS grund af hvad ofvan blifvit anfördt i fråga såväl om vestra stambanans sträckning, som de för arbetena derå erforderliga anslagsbelopp, får Utskottet till styrka och föreslå: l:o att Rikets Ständer, för fullbordande af vestra stambanan från Stockholm öfver Södertelje och Katrineholm till Töreboda vid Göta kanal, måtte bevilja och anvisa erforderliga medel till belopp af 15,796,889 R:dr R:mt; samt att Rikets Ständer måtte, i afseende på denna banas sträckning genom Nerike, hos Kongl. Maj:t anhålla, att, derest, efter närmare undersökning, visar sig att sådant, till fördel för rörelsen och utan väsendtlig tillökning i den beräknade anläggningskostnaden, kan ske, jernvägslinien måtte utstakas i något nordligare riktning genom slättlandet af Nerike.
I sammanhang härmed och då, enligt hvad Kongl. Maj:t i dess nådiga Proposition till Rikets Ständers kännedom meddelat, Chefen för Statens jernvägsbygg nader i underdånigt Memorial den 12 November sistlidet år hos Kongl. Maj:t an mält behofvet att, för vidtagande af förberedande åtgärder i och för de jernvägsarbete^ som kunde komma att af Rikets nu församlade Ständer beslutas, redan under innevarande års första qvartal, derest Rikets Ständers beslut i ämnet hunne så tidigt fattas, ega tillgång till en summa af 600,000 R:dr, föranlåtes Utskottet hemställa: 2:o att nyssnämnde belopp måtte af Rikets Ständer, i afräkning å innevarande års anslag för vestra stambanan, anvisas att, för ofvan berörda ändamål, ofördröjligen till Kongl. Maj:ts disposition, från Riksgälds-kontoret utgå; kommande Utskottet i öfrigt att, efter framställning af förslag rörande de anslagssummor, som för andra jernvägsarbetens utförande genom Statens försorg böra under denna riksdag beviljas, i afseende på ordningen för dessa medels utbetalning i ett sammanhang sig yttra.
Angående sammanbindning s-banan emellan Hallsberg och Örebro.
Vid meddelande af sitt underdåniga tillstyrkande, att en jernväg på Statens bekostnad samtidigt och i förening med vestra stambanan måtte anläggas emellan Hallsberg och Örebro, så att båda dessa banor kunde på en gång öppnas för trafiken, har Kommittéen yttrat att, i betraktande af den industriela rörelsen inom denna trakt, Kommittéen artsåge ifrågavarande bandel vara af utomordentlig vigt, ej mindre för trafiken på vestra stambanan, sedan denna blifvit fullbordad, utan ock för Stats-Utskottets tillåtande M 86. för de både norr och söder om Örebro belägna orter, emellan hvilka ett betydande utbyte af landt- och bergsbruks-produkter egde rum.
Genom förening på detta sätt emellan den så kallade Köping-Hults jernväg (jemte bibanan till Nora) och vestra stambanan, blefve Örebro läns produktiva, norra bergslagsorter äfvensom vestra ändan af Mälaredalen satta i direkt förbindelse med södra Nerike, Södermanland, Stockholm, Westergötland och Göteborg, samt indirekt genom Göta kanal med Wenerns och Wetterns hamnar.