Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot finne vi den ideala fullsatt af Embetsoch Tjenstemän.
Om också detta förhållande skulle anses som oförenligt med begreppen om ett fritt folks Representation, så lär det dock 1 de flesta länder och i Sverige i synnerhet vara oundvikligt.
Olycklig den 11a - 86 Coust.
Betänkanclen. tion, som behöfde frukta eller misstro sina Embetsman; beklagansvärde de Ständer som ville eller kunde utesluta dem.
Biträdet af deras practiska upplysning är oskattbart; deras monarchiska stämning är för jemn vigten nyttig: deras sanna intresse omfattar alla Stånd, Regeringssättet, Friheten.
En undersökning 0111 olägenheterne af deras deltagande skulle innebära så mycket förolämpande både för Regeringen och dem, att den vore alldeles otillbörlig.
Den behöfs ej i en Stat, der Regenten sjelf, sorgfällig om Ständers lagbundna frihet, älskar att se den ostördt utöfvas, och de- medborgerligt anseende ligger till hufvudgrund för befordringarne.
Det andra Ståndet i Rikets Lagstiftande Corps, Läroverkens, Lärdomens, upplysningens Representation är sammansatt af blott Andeliga män, alle i publik tjenst, älla mogne män, genom sina Embeten satte öfver lifvets omsorger, ledare af Nationens moraliska bildning, genom sednare tiders författningar indragne i åtskilliga grenar af den civila Administrationen, upplyste vittnen från alla landsorter om Rikets inre tillstånd; deras plats bör alltid vara af stor betydenhet i Lagstiftningen.
Man har gjort tvenne anmärkningar på detta Stånd: 1:0 Att Hierarehiens
Organisation ingått i sjelfva Riks-Ståndets, der enligt Constitutionen Biskopar, Kyrkoherdar och Comministrar äro berättigade att representera: 8:0
Att der ej representeras verldslig lärdom och civil uppfostring.
Betänkanden. 87 Herrar Biskopar blefvo i fordna tider alltid ansedde såsom hörande till den högre Adeln och kallades samfält med den till Herreoch Riksdagarne, hvarföre ock denna deras {>lats ännu bibehålles i Riksens Ständers tituatur, der de uppnämnas emellan Friherrarne och Ridderskapet och Adeln.
De sednare tiders bruk har stadfästat detta begrepp, då deras barn blifvit ansedde som sjelfskritne till Adeligt stånd.
Det synes således billigt, att de intaga deras plats näst intill Friherrarne på Riddarhuset:
Läroverkens, Uppfostringens förstfödde söner representera med skäl värdighet.
Erke-Biskopen skulle likväl alltid vara Prest-Ståndets Taleman, och Biskopen af Lund vice Talman, begge i egenskap af Universitet ternes Pro-Canzlerer.
På det, i anseende till den andra anmärkningen, verldslig Lärdom och civil uppfostring måtte i Representationen deltaga, borde af Gonsistoriis Academicis arne Professorer inväljas i Ståndet från hvardera Universitetet, utur de verldsliga Faculteterne, och af de fyra största Stiften, Skara, af hvart Consistorium i stället för en Kyrkoherde.
Deremot skulle Comministrarne formligen uteslutas, och det med så mycket mindre svårighet, som de ej lära vilja begagna deras rätt.
Stockholms Consistorium äger ej någon verldslig Ledamot; men huru skulle väl ldufvudstaden uteslutas, när frågan vore att representera Lärdom och Upplysning?
Strängnäs och Vesterås, Lector 88 Const.
Tltsk.
Vettenskaps-Academien, sorn nu i go år så berömligen bidragit till Nationens upplysning och lärda anseende, synes val förtjena den rättvisa att tvenne dess ofrälse, i Staden boende Ledamöter i andra Ståndet intogos.
Fria konsterne försinnliga upplysningen , fullkomna slöjderne och stå på gransen emellan den ideala och den productiva Representationen.
De hafva redan ett rum i Stats-anslagen: måtte Nationen rättvisa sitt rykte för odling och upplysning och lemna dem bredvid Vettenskaperne en röst, vald af den härvarande Academien på samma villkor sorn Vettenskaps-Academien, följaktligen utan något Riksdagsmann a-underhåll.
Ridderskapets och Adelns inre Organisation, dess Riddarhus-Ordning, så vida den ej har någon inflytelse på de andra Stånden, torde ligga utom det Höglofl.
Utskottets granskning och höra till Ståndets enskilta öfversigt.
Efter den nu uppgjorda plan skulle den gamla ordningen ej betydligen rubbas.
Riddarhuset fick i Biskoparne tie nya Ledamöter: Preste-Ståndet, i stället för dem, f Professorer och 5 Academister eller 7 nya, hvarjemte 4 Kyrkoherdar seculariserades, och således 11 verldslige Ledamöter intogo platserne af de 10 Andlige, som bortgått; BorgareStåndet förstärktes med kanske 8 eller g
Brukspatroner jemte några flera valröster, och Bonde-Ståndet förblef oförändradt till antal, men fick i sina Valförsamlingar några nya Röstägande Ståndspersoner.
Det är likväl ej att förmoda, det alla re - Const.
89 clamanter genom de här föreslagna förändringar äro tillfredsställde, ej heller de inkallade tillfredsställde på det sätt hvar och en önskade; men det lag hvarken i Utskottets uppdrag eller i mitt tänkesätt att föreslå »ågot sorn ledde till omskapning al det hela; och mindre behöfdes ej för att uppfylla allas fordringar.
Jag skall ej förlora tid med att ransaka huru mycken billighet, huru mycket hopp ligger i det nu omöjliga: det möjliga ligger endast och allenast i det bifall, som sannolikt kan väntas at de nuvarande Lagstiftande och Styrande Magterne.
Utgången skall visa om jag ej redan på något ställe öfverskridit gränserna.
Långt ifrån att tro det här uppgjorda project vara det bästa eller det enda antagliga, hade jag önskat, att någon annan eller flere af Utskottets Ledamöter hade velat i samma ämne meddela deras tankar.
Emedlertid synas mig de väsendtliga beståndsdelarna af en väl organiserad Monarkisk fri Stat vara i denna Representation intagne, de fleste grundade rättigheter erkände eller i principerne inneslutne, och derjemte vissa förvandtskaper Stånden emellan inrättade.
Rättvisa med ordning är allmänna Opinionens fordran: inga billiga anspråk må afvisas; men också intet afseende göras på de oformliga, inga utsigter öppnas för Anarkien.
Rikets Ständer behöfva ej förstärka sig med mer upplysning, mera patriotism: de behöfva göra rätt och befästa Nationens förtroende.
Fordna tiders händelser hafva kallat dem till Lagstiftningen; Cons t.
Betänkanden. sednare tiders odling och politiska erfarenhet hafva upptäckt flere samhällets söner, 6om på lika grunder tillhöra dem.
De böra öppna dem deras armar och insatta dem i sina platser, lika oväldige och granlaga när de pröfva egne och andras rättigheter, sorn när de rådslå om allas vål.
De hafva inom och utom sig ett stort antal Medborgare, som älska rättvisa utan att behöfva begära den, som fritt och opartiskt bedomina hvad utan uppoffring kan rnedgifvas, ej utan ensidighet vägras, och som vänta af dem beslut, värdige dem sjelfva och samtiden.
»Lika lydande med Friherre Ehrenheims den 5
Maj löiä inlemnade lördag, betygar, Ex officio, J. D. Walerius.
Med tillstyrkande af Herr Baron Ehrenheims förslag och dervid nu beslutne jemkningar, rörande National-Representationsrättens utsträckning till de Sämhälls-medlenunar, som för närvarande äro derifrån uteslutne, men hvilkas förmögenhet och värde såsom
Statsborgare gifva dem ett grundadt anspråk å en sådan rättighet, har jag älven vågat föreslå, att Regeringsformens 114 §• måtte upphäfvas, och att alla frågor om Riks-Ståndens rättigheter odh förmåner borde efter Grundlagarnes föreskrifter bedömmas och afgöras.
Jag får nu närmare uppgifva grunderna för denna mening.
Betänkanden. gi Grundlagarnes föremål är att stadga förhållanderne emellan Konungen och Nationen, och emellan de under benämning af Piiks-Stånd kända Samfunds-Classer, åt hvilka hela Nationens rätt är uppdragen.
Alla de rättigheter, som tillkomma ett Stånd, i dess egenskap af en del utaf den sammansatta Lagstiftnings-Corpsen, aro och böra vara i Grundlagarne bestämde; men andre särskilte rättigheter, som ej afse Ståndens deltaganden i Rikets allmänna angelägenheter, höra ej till Grundlagarne, utan utgöra ämnen för Special-lagar.
I Regeringsformens 114 §• försäkras alla Rikets Stånd, om deras privilegier, förmåner, rättigheter och friheter, med tillagd föreskrift, att förändringar och jemkningar deri ej kunna ske annorledes, än efter samtelige RiksStåndens och Konungens bifall.
Så vida fråga är om Ståndens bestämda Constitutionela rättigheter och förhållanden, kan denna §. ej tåla någon motsägelse.
Den är endast i det fall oföränderlig, emedan i Regeringsformen förut är stadgadt, huru Grundlagsfrågor skola behandlas och afgöras.
Men under det obestämda ordet Privilegier kan man inbegripa rättigheter och förmåner af alla slag, äfven sådana som, till förment nytta för privilegii-innehafvaren, medföra inskränkning af alla andra naturliga och för Samhälls-inrättningens fullkomnande och för allmänna välståndet nödiga friheter ocj* rättigheter.
Man har hört Privilegier nämnas och an - g2 Coust.
Betänkanclen. ses som förs kaus ningar, hvarinom den lycklige Privilegii-ägaren tagit sin tillflykt då fråga uppstått om reformer, påkallade af tidens och allmänna upplysningens kraf.
Nästan hela Samhället, har uppträdt, såsom sökande eller, kärande
Part emot en del deraf, för att tillvinna Statens medlemmar i allmänhet den medfödda naturliga rättigheten att genom användandet af egna krafter på ett sätt, som sammanstår med alla andras frihet och rätt, underhålla sin fysiska tillvarelse, eller ock för att komma i utöfning af Statens ostridiga rätt att bestämma lönevillkor för dess egna Embetsmän.
Det har måst vika för dessa förskansningar, hvilka ju mindre de kunnat förklaras och med förnuftskäl försvaras, haft desto större trollkraft, att afhålla äfven den modigaste kämpe från försöket att undergräfva deras grundvalar.
Hvad än mera är, sjelfva Privilegii-ägaren har, med erkännande af billigheten eller rättvisan af den sökande partens anspråk, undandragit sig att dertill bifalla, på den grund, att dess privilegium vore så heligt, att han sjelf ej ägde att det uppoffra.
Konungen sjelf har ej, såsom den högste Ekonomiske Lagstiftaren, haft magt att genombryta dessa förskansningar; Iian har af dem varit hindrad, att vidtaga författningar, nödiga för främjandet af allmänna välståndet.
Rättigheter äro heliga i och för deras nödvändighet för Samhälls-inrättningens ändamål.
Den positiva Lagstiftningen, som åt dem gifver en yttre sanction, bör i sina föreskrifter allt mer och iner närma sig till idealet af (gernst.
Shmhälls-inrättningen.
Att försvara rättighet ters helgd, endast genom deras ålder och de pergamentsbref, hvarigenom de blifvit befästade, sedan ändamålet för deras sanction upphört, och deras oumbärlighet samt skadlighet blifvit allmänt visade, är ett försök, som kan lyckas endast för kort tid.
För införandet af den högsta Lagen, hvars mål är menniskoslägtets högsta förädling, måste alla hinder förr eller sednare vika.
Det helas rätt och fördel skall slutligen segra öfver enskilta deremot stridande anspråk.
Rådfrågom Historien, och vi skola hnna, huru de i början mest vanlottade
Samhällsclasser småningom tillvunnit sig rättigheter, jemlika de privilegierades.
R_egenter hafva varit medlare emellan deni.
Blodiga hafva stundom de strider varit, hvilkas lyckliga resultat varit en billig och rättvis jemkning af rättigheter emellan alla i ett samhälle förenade menniskor.
Nu är tiden inne, då man af aktning för andras rättigheter bor frivilligt eftergifva egna, som med dem ej kunna sammanslå.
För Nationens stora intresse, böra alla enskiltes afsigter uppoffras.
Samhällsmenniskans liufvudsakliga värde består i kraften och viljan, att åt Staten göra uppoffring af individuela förmåner.
En sådan caracter, när den blifvit allmän Nationel, är det mägtigaste försvar för en Stat — den säkraste garanti för dess sjelfständighet.
Den Hjelte och upplyste Statsman, som Cons t.
Bctätikanclcn. nyss uppträdt på Svenska Konunga - thronen, som öfvergifvit sitt lugn, vågat sitt lif och visat sig mägt;g af de största uppoffringar för Svenska folket, för sitt nya Fädernesland, bör ock finna hvarje Svensk villig, att, lör allmänt väl försaka alla sådana rättigheter, *om ej hafva annat stöd för sig, än det obestämda, missförstådda, missbrukade och nästan förhatade ordet Privilegier* På dessa skäl, och då Constitutions-Utskottet igenom den nu föreslagna ändring uti närvarande Representation redan tillstyrkt förändring i 114 §.
Regeringsformen; vågar jag ytterligare anhålla att nämnde §. måtte alldeles utgå såsom säkert bidragande till det sökta ändamålet: enskilt och allmänt väl.
Lika lydande med Herr af U/irs den 14 Maj ingifna anförande, betygar, Ex officio, J. D. Walerius, Utdrag af Protocollen, hållna i Constitutions- Utskottet följande dagar år 1818.
Den 12 Maj. S. D. Emot den föreslagna nya Re dactionen af Riksdags-Ordningens 15 §• reserverade sig Utskottets Ledamöter af BondeStåndet, bland hvilka nedannämnde Riksdagsmän särskilt yttrade: Coust.
Utsh Betänkanden. g5 Elie Ericson:
Innan privilegierna upphäfvas, anser jag för tidigt att tänka på den föreslagna förändringen, och lår, emedan jag ej tilltror mig så väl som andre, upplyste män, hvilka derom redan yttrat sig, kunna utveckla mina tankar, åberopa hvad Herr Biskopen von Rosenstein rörande Bonde-Ståndets orubbade sammansättning anfort, da Representations-frägan vid 1809 och 1810 års Riksdag togs i öfvervägande.
Bonde - Ståndet tror -jag ej antager det nu gjorda förslaget förr än hela privilegii-frågan förekommer. ylnders Danielsson:
Ehuru jag ej kan inset någon förbättring deraf kunna väntas och jag ej känner Bonde-Ståndets allmänna tankar, anser jag för min del förslaget rättvist, derest ökande af Bonde-Ståndets medlemmar deraf ej blefve en följd, helst flere bland Bonde-Ståndet finnas, som äga Frälsehemman; men 114 §.
Regerings-formen, såsom af Bonde-Ståndet icke erkänd, hvarom Ståndet vid Riksdagarne förnyat sin Reservation, borde då uteslutas. —' — — — — — — 11 err Professoren Doctor Munch af Rosensköld anmälte sin Reservation mot Utskottets beslut om framställning till Ridderskapet och Adeln, rörande ett, genom vals införande, minskadt antal af detta Stånds Ledamöter vid Riksdagarna.
Den 14 Maj. S. D. Hr Assessoren Sjödin och Hr Lagmannen Ullberg instämde till allq, delar med 96 Coust.
Betäiikanden.
Friherre Ehrenheim i dess förslag till förbättringar i Representationen.
Den ig Maj. S. D. Vid justeringen af Utskottets Memorial till Riksens Ständer, med betänkande och förslag i frågan om en förbättrad Representation, reservarade sig Herr Öfversten Friherre Åkerhjelm, Herr Directören af Uhr samt Herr Professoren Doctor Munck af Rosensköld mot det i Expeditionen förekommande uttryck, att Utskottet antagit för sitt project de allmänna principer, att Svenska Statsförfattningen, lika stark genom sin grund, sorn vördnadsbjudande genom sin ålder, endast fordrar nya stöd för en säkrare varagtighet; .hvarefter Herr Munck af Rosensköld anförde skriftligen:
Annat är ett förslag till en förändrad Representation, bygdt på de bästa grunder: annat ett sådant förslag, som skall vara bygdt på sådana grunder, som man möjligen kan vänta skola af de 4 Riks-Stånden enhälligt antagas.
Jag för min del anser vårt nuvarande Representationssätt ej äga alla de företräden, som detsamma i betänkande storien af dess tillkomst i vårt
Land berättigar mig till detta omdöme; och, läser man Spaniens äldre Historia, finner man vårt Representationssätt och vår inrättning med Riksdagar vara en Spansk efterapning.
Då man antager den princip, att hufvudgrunderna för vårt Representationssätt skola bibehållas, anser - Coust.
Betänkanden. ser jag det af Constitutions-Utskottets pluralitet afgifna förslag till förändring i vissa delar, så godt som något annat och bättre än flera på samma inskränkta väg framstäldta förslag, när jag undantager att Ofrälse Säterioch Frälse-jordägare blifvit uteslutne.
Jag för min del anser vårt nuvarande Representationssätt af flera skäl bristfälligt, men i synnerhet derföre att det förhindrar den nödigaste af alla förändringar i afseende f)å vår Lagstiftande Corps, nemligen dess åriga sammankomst.
Utom denna årliga sammankomst skola den Lagstiftande och beskattande maktens åtgärder sakna det sammanhang och den mognad, som endast afen jemn handläggning och erfarenhet beredas.
Utom den skola äfven få för inträde i Lagstiftande Corpsen qvaljficerade personer göi-a de för en god Lagstiftare nödiga kunskaper och talanger till sitt hufvudstudium.
Sjelfva den i våra Grundlagar den Lagstiftande Corpsen tillagda myndighet är ofta genom många års mellanskof af dess sammanträden för vidsträckt; likasom, i fall sammanträdena vore årliga, den i vissa delar blefve för inskränkt.
Häraf kunna bäst förklaras de stridiga meningar hos lika vältänkande Medborgare om vidden och nyttan af Ständernas myndighet.
Ständerna uppgöra ensamme Financeplanen, som af förändrade Conjuncturer kan behöfva förändras.
Ständerna bestämma efter godtycke för 5 år Rörelse-Capitalet i sedlar, utan att det af productionen och för näringarnes beBihang till Riks St.
Brot. 1817, 181S. 3:dje Sami.
N:r i3.14. Const.
Betänkanden. hof på denna tid kan ökas.
De bestämma äfven bevillningens belopp för likaså lång tid, utan att det efter tillgångarnes och behofvens tillökning eller förminskning eller myntvärdets förändring på denna tid kan förändras.
Sedan 1809 ooh tills sista Riksdag tillhörde det äfven Ständerne ensamt att höja eller sänka Sjötullen, och Regeringen ägde ej rättighet att efter förändrade Handels-conjuncturer förändra den.
Hela 5 år kunna passera, utan att Nationens Representanter utöfva någon controll öfver Konungens Rådgifvare och Föredragande o. s. v. Denna väsendtligaste brist i vår Representation, nemligen att 4en ej är någon tid årligen tillsamman, har man ej gifvit nog akt på; men merendels inskränkt sin hela uppmärksamhet till personliga förhållanden i afseende på rättigheten att välja och väljas till Nationens Representant.
Jag för min del skulle anse ett ännu ofullkomligare Representations-sätt än det närvarande, men förenadt med inrättningen af 6n årlig sammankomst, vara bättre än det i allt afseende bästa Representations-sätt, om dermed vore förenadt det villkor, att
Representanter blott hvart femte år skulle sammankomma.
Äfven tror jag, att om en talrik
Adel ej är förmånlig för ett land, så är det dock, så länge den finnes i Landet, förmånligt hafva en talrik Representation af den på Riddarhuset* Ex protocollis, J. D. Wale rid».
Constitutions-Ut skottets Memorial till Riksens Ständer, med anmälan af olika meningar i frågan om upphäfvandet af 114 §■ Regeringsformen.
Då, vid behörigen anställd omröstning öfver en inom Gonstitutions - Utskottet gjord motion om upphäfvande af 114 §•
Regeringsformen , Ledarnöterne af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet ansett denna böra utgå, men deremot Prest- och Borgare-Ståndens Ledamöter yrkat dess bibehållande, får, enär sålunda Två Stånd stadnat emot Två, Utskottet, med anledning af 38 %•
Riksdagsordningen, dessa yttrade särskilta meningar, såsom alternativer, hos Riksens Ständer anmäla, för frågans, med Grundlagen instämmande, vidare behandling.
Stockholm den 14 Maj 1818* N:r 37. Constitutions-Utskottets Memorial till Riksens Ständer, med anmälan af särskilta meningar i frågan om bestämmande af en tid, inom hvil - i ioo Coust.
Betänkanden. ken Grundla gs-ändrin gs-förslag ej skulle kunna afgöras.
Di, i anseende till de på hvarandra tätt följande Riksdagarna, Grundlags-frågor sällan eller aldrig få den tid att hvila, sorn enligt Constitutionen är dem ämnad, och hvilken de synts väl behöfva, för att, efter vunnen mognad, af allmänna Opinionen bestämmas, har inom Gonstitutions-Utskottet motion blifvit gjord om införandet, på behöriga ställen i Regeringsformen och Riksdags-Ordningen, af det stadgande, att väckta och beredda frågor och förslag rörapde tillägg och förändringar i Grundlagarna icke må förr än minst
Fem år derefter kunna af Riksens Ständer afgöras.
För att bringa de härom delade tänkesätten till ett resultat, har Utskottet nödgats skrida till votering med slutna sedlar; hvarvid Ledamöterne af.Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallit motionen, men Borgare- och Bonde-Ståndens Ledamöter densamma förkastat.
Vid sådant förhållande återstår blott för Utskottet att, med anledning af Riksdagsordningens 38 §., dessa särskilta meningar, såsom alternaliver, till en med Grundlagen instämmande vidare behandling i Riks-Stånden, härigenom vördsamligen framställas.
Stockholm den 14 Maj 1818- Const.
Bctänkanden. lOfr N:r 38.
Constitutions - Utskottets Betänkande till Riksens Ständer, i följd af Stats-Rdds Protocollens fulländade granskning.
För Riksens Ständer får deras ConstitutionsUtskott härmedelst framlägga Resultaten af den, genom Grundlagarna bestämda, allmänna granskning, som föremålens vigt och Nationens i samma mån ökade fordran gjort till Utskottets främsta och mest ansvariga förbindelse.
Efter behörigt äskande al alla, från sistlidne till nu påstående Riksdags början, inför Konungen i Stats-Rådet förda Protocoll, hafva till Utskottet blifvit öfverlemnade Protocollen öfver Justitie-Ärenden, från den i Mars 1815 till den ig Nov. 1817> öfver General-Auditörs-Ärenden, från elen 8 Mars i8'5 till den 5 Nov. 1817; öfver Krigs-Ärenden^ från den 7 Mars 1815 till den 18 Nov. 18*7; öfver Kammar-Ärenden, från den 28 Febr. 1815 till den 18 Nov. 1817; öfver Handelsoeh Finance-Ärenden från den 15 Febr. i8'5 till den 19 Nov. 1817; samt öfver Eclesiastique-Ärenden från den 8 Mars 1815 till den 12 Nov. 1817; äfvensom de till vederbörande Stats-Expeditioners Protocoll hörande Berednings-Acter och Handlingar; hvarförutan, tid efter annan, Utskottet på begäran erhållit del af Protocollen i Ministeriella och Gomman - loa Const. XJtsTi.
B et; änkan cl ert. do-mål, angående vissa allmänt kända oell af Utskottet uppgifna händelser.
Bland dessa talrika ämnen för en granskande uppmärksamhet har Utskottet funnit några få omständigheter påkalla en till ansvar ledande behandling; och det är i sådant afseende, sou Utskottet härigenom får till Riksens Ständers ompröfvande, enligt 107 Regerings-Formen, anmäla följande anmärkniugspuncter: 1:0 Emot Stats-Rådet Herr Friherre R.
Cederström har Utskottet redan den 21 sistlidne Febr. fastställt den anmärkning, att lian, utan sjelfmant iakttagande af jäfs skyldigheten, öfvervarit besluten i mål, rörande hans judiciaira förvaltning af Öfver-Ståthållare-Embetet, och någon gång i sådana, der han sjelf varit klagande part, såsom vid det tilliälie då Herr Friherrens, i egenskap af tillförordnad Öfver-Ståthållare, anförda besvär öfver Kammar-Rättens Resolution, hvarigenom de af honom suspenderade Stockholms Stads Mantals- Gommissarier blifvit i tjensten åter inställde, den 24 Sept. 1,817 inför Konungen i underdånighet föredrogos.
Utskottet foga dess förklarande, att ofvannämnda uraktlåtenhet, sannolikt föranledd af StatsRåds-Embetets beklädande i förening med ett annat Civilt Embere, icke varit åtföljd af någon synbar väld eller af andra på rätts-tillståndet menligt inflytande omständigheter, utan blott innefattar en förgätenhet af former eller ett afsteg derifrån, som i framtiden Const.
103 torde säkrast undvikas, om 34 RegeringsFormen vinner en ordagrann tillämpning. 2:0 Af Protocollet öfver Krigs-ärenden för den 4 No v. 1817 inhämtas, att, sedan FältCommissarien Eric Sundell, i egenskap af Redogörelse-Verkets
Ombud till indrifvande af K ronans fordringar för de från fälttåget mot Norrige öfverblifna, derstädes försålda provisioner, tid efter annan öfverremitterat Norrska Discont - Representativer till ett belopp af 585>8°° Riks Bank Daler, och Krigs Comitén, sorn doraf emottagit 43?)4oo R.
D:r, uppburna under den tid då, jemlikt Kongl. Maj:ts förordnande af d. 28 Sept. iQiG, denna myntsort fick i Kronans Cassör såsom betalning ingå, men deremot för de öfriga, efter berörde tid insända i53>4o° R.
D:r icke vågat meddela något depositions-bevis, i underdånighet förfrågat sig huru härutinnan borde förhållas, med tillkännagifvande derjemte att, enligt hvad Sundell förklarat, Discont-Representativerna utgjorde nästan det enda i Norrige circulerande mynt, och att användandet af tvångs-medel till fordringarnas indrifvande i Riks Bank Sedlar varit stridande mot Kongl. Maj:ts nådiga befallning, Krigs-Comitén till svar härå förständigats att, enär likmätigt Kongl. Kungörelsen af den 14 Juni 1816 inga andra voro förbundne att i betalning emottaga Norrska Låne- och Discont-Inrättningarnas representativer, än Intressenterne i den Inrättning hvarifrån de utfärdats, det åberopade stadgandet af den 28 derpå följande Sept. icke innebure en så vidsträckt tillämp - io4 * Coust.