Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skyddsafgiften, eller första Artikelns bevillning, är liksom all annan bevillning beräknad att utgå till statsbristsummans fyllande och bör som sådan, enligt 62 § Regerings-Formen, å bestämda hufvudtitlar i Riksstaten anslås; den kan följaktligen icke directe fördelas på communerne, att af dem användas, och icke heller till större eller mindre del undanryckas Konungens disposition.
Då Stats-Utskottet deltagit i öfverläggningarne och besluten härom, borde deraf ock hafva följt, att ingen fördelning af bevillningen föreslagits, emedan 70 § Regerings-Formen tillförbinder Beviilnings-Utskoltet att ensamt uppgöra densamma, och svårligen torde kunna bestridas, att detta Förslag innehåller en fördelning af bevillningen, tillkommen på sidan om Grundlagen.
Om Utskotten tillstyrkt, antingen ett årligt Statsanslag, motsvarande ungefärligen den summa, sorn uppkommer genom en afgift af 12 sk. af man 5tat*- och Bevillnings-Utskoltets Utlåtande, N.o 38, 7 och 6 st. af qvinna, eller 280,000 R:dr B:co, eller ock hvad contrapropositionen vi<J voteringen inom Utskotten innehöll: att, enligt samma grunder, som bevillningen efter t:sta Art. utgår, till folkundervisningens befrämjande uttaxeras 12 sk. for man och 6 sk. för qvinna, alt uppbäras, användas och redovisas, på sätt betänkandet i öfrigt innehåller,” skulle jag med min röst hafva bilrädt helst det sednare förslaget, under förutsättning likväl, alt de bidrag, hvilka, enligt Kongl. Stadganaf den 18Juni 1842, af hvarje mantalskrifvcn person med högst 6 sk. utgöras, i förenämnde afgift blefvo inbegripna, samt att ett serskildt Statsanslag ställes lill Kongl. Majus disposition, att dermed befordra och underlätta folkundervisningen inom de församlingar, der den personliga afgiften icke blir tillfyllestgörande för det vigtiga ändamålet.
Men alt anslå till folkundervisningens befrämjaude en viss del af den ännu till sitt belopp icke bestämda skyddsa (giften, och öfverlemna densamma directe lill Skolstyrelserna, att af deni för det nämnde ändamålet användas, lålér sig väl ej göra, om Grundlagen annars skall förblifva en sanning.” Häruti instämde Herr Friherre Lagerfelt, I. C. A., och Herr Ulfsparre, G. Af Herr Aminoff, I.
F, Lifligt delande Utskottens åsigt, alt folkundervisningen bor på det hogsta befrämjas och understödjas, är jag likväl af den skiljaktiga mening mot pluraliteten inom Utskotten, nemligen, att till befrämjande af detta nyttiga ändamål understödet skall tagas från skyddsafgiflen och genom Uppbördsmännens föisorg öfverlemna till Skolstyrelsen, hvilket förslag är, enligt min öfvertygelse, stridande mot Grundlagarna.
Deremot tillstyrker jag, att till folkundervisningens befrämjande ett bestämdt anslag göres af Rikets Ständer, som ställes under Kongl. Majrts disposition för att såmedelst, och enligt Kongl. Maj.is Nådiga Proposition till Rikets Ständer,komma de församlingar till godo,, sorn kunna finnas deraf förnämligast vara i behof; hvarföre jag reserverar mig mot det af de sammansatta Utskotten nu fattade beslut.” Al Herr Berg von Linde, Jr.
'^Enligt 31 § Riksdags-Otdningen, tillkommer Bevillnings-Ulskottet att uppgifva de allmänna grunderue för den blifvande bevillningens fördelning, och sedan bevillnings-summans belopp blifvit faststä 1 dt, med tillämpning af dessa grunder, författa förslag tilt bevillningens utgörande; hvaremot 30 § bjuder, att Siats-Utskottet eger föreslå de behof, till hvilka denna bevillning användas må.
På grund häraf anser jag den ifrågavarande motionen icke hafva bordt till Bevillningsutskottet remitteras, eller af detta Utskott gemensamt med Stats-Utskottet, s Stats- och Eevillnings-UtsIiOllens Utlåtande, N.-o 38, utan af sistnämnde Utskott ensamt behandlas.
Sedan likväl de förenade Utskotten funnit sig obehindrade upptaga motionen till handläggning, instämmer jag uti Herr Friherre von Krcemers reservation mot det utaf pluraliteten fattade beslut.”
Uti ofvanstående reservation instämde Herr Friherre Tersmeden, F. TV., Herr v. Celsing, L.
G-, Herr Lagerborg, S. TV., och Herr P. O. Norin.
Af Herr Möllerhjelm, A.: ”Emot de sammansatta Utskottens i denna fråga nu’fattade beslut, involverande ändring eller åsidosättande af 64 § Regerings-Formen, reserverar jag mig och bestrider äfven detta besluts upplagande till pröfning i Riks-Stånden.” Af Herr Doctor Sandberg: ”Efter min åsigt, hade de sammansatta Utskotten uti sin anmälan till
Ständerna lämpligare kunnat begagna följande ordalydelse, såsom närmare öfverensstämmande med den, som förekommer af enahanda syftning uti Bevillnings-Utskottets betänkande, N:o 11 sid. 33, i afseende på allmänna Bevillningen, nemligen:
I den händelse föregående förslag blifva antagna, hemställa Utskotten, att Rikets Ständer, jemte yrördsam anmälan af deras fattade beslut, i underdånighet anhålla, det Kongl.
Majit täckes härom i Nåder utfärda serskild författning, med de föreskrifter, som för verkställigheten erfordras.” Af Herr Schartau, Fr., som ansåg det hafva varit Ijenligare, om, i stallet att införa ett nytt — till sina framlida följder betänkligt sätt för Bevillningens användande, den tillstyrkan hade blifvit gjord, att antingen såsom hittills af Statens allmänna tillgångar anvisa hvad, som för det ifrågavarande angelägna behofvet kunde pröfvas nödigt, eller ock, om man föreställde sig, att ändamålet skulle bättre vinnas genom taxation inom de serskilde Provincerne — besluta att, enligt samma grunder, som Bevillning gen efter lista Art. nu utgår, till folkundervisningens befrämjande uttaxera 12 sk. för man och 6 sk. för qvinna, att uppbäras, användas och redovisas, på sätt sammansatta Utskottens Betänkande i öfrigt innehåller.”
Stats- oshSevi/lnin^s-Vlshotlels Utlåtande, N.o 3g. 9 N:o 39.
Ank. till Exp, Utsk. den 2 o Jan. kl. 1 e. m.
Utlåtandet i anledning af vackt motion om personliga skyddsaf giftens användande till organiserande af arbetsinrättningar.
Riksdagsfullmägtigen Nils Pehrsson från Kronobergs
Län bar, uti en inom Hederv.
Bonde-Ståndet väckt motion, föreslagit, att personliga skyddsafgiften, eller den andel deraf, som kan undvaras ibland Statsbidragen, måtte på vanligt sätt debiteras och uppbäras samt derefter af Kronofogdarne redovisas till Socken-nämnderna, för alt användas till organiserande af de arbetsinrättningar, som, i följd af Rikets Ständers vid förra Riksdagen till Kongl. Maj;t aflåtne underdåniga skrifvelse, kunna varda beslutade, eller genom församlingarnes öfverenskommelser tillvägabringas.
Denna motion, sorn blifvit remitterad till Bevillnings-Utskottet, har ansetts böra äfven af Stats-Utskottet behandlas, och hafva Utskotten gemensamt företagit handläggning deraf; men som Utskotten anse, att SockneArbelsinrältningar dels svårligen skulle motsva ra dermed af sed de ändamål, dels skulle medföra alltför dryga kostnader, samt Utskotten derjemte uti memorial N:> 38 af denna dag redan afgifvit förslag, att en betydlig del af skyddsafgiften må tillfalla försa tillingarne för folkundervisningens ordnande, få Utskotten hemställa, att Nils Pehrssons ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd föranleda.
Slockholm den 16 Januari i845.
Pih. till R St.
Fröt. 184$. 4 ‘Semi- i Afd. f) Hit/i. 2 STOCKHOLM, ecksteinska bokthyckeriet, 1845.
Sials- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskoltcns Betänkande, N-o 4°. i N:o 40.
Exp.-Utsk■ den 21 Jan. kl. 3 e. rn Betänkande, i anledning af väckte förslag till ändringar uti Kongl Stadgan, angående folkundervisningen i Riket af den 18 Juni 1842.
Dels till sammansatta Stals- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens dels till sistnämnde
Utskott allena hafva blifvit remitterade nedannämnde inom Ilöa:v. Preste-Ståndet samt Ilederv.
Bonde-Ståndet väckta O motioner och afgifna anföranden, angående ej allenast ändringar i nyssnämnde Nådiga Stadga, än äfven ökade Stats-anslag för folkskolorna i Riket: nemligen af Herr Contracts-Prosten, Doctor Gumcelius, Herr Contracts-Prosten Doctor Sandberg samt Herr Prosten.
Lundblad, af Riksdagsfullmäktige Pehr Sahlström och Anders Sundholm från Stockholms Län, Tobias Lind och Olaus Ericsson från Götheborgs och Bohus Län, Ola Svensson och Jöns Månsson från Malmöhus Län, Pehr Jansson från Skaraborgs Län, I,ars Magnus Knutsson och Anders Jansson från Östergöthlands Län, Olof Larsson och Lars Larsson från Gefleborgs Län, Pehr Mattsson och Mauritz Sahlin från Vester-Norrlands Län, Nils Petter Pettersson och Niklas Nilsson från Calmar Län, Nils Pehrsson från Kronobergs
Län, Lars Norrby från Gottlands Län, Anders Ericsson och Johan Petter Andersson från Elfsborgs Län, Pehr Olsson från Upsala Län samt Sven Jansson från Jemtlands Län.
Utskotten hafva till handläggning förehaft och tagit i öfvervägande ej mindre berörde motioner och anföranden, än äfven det, som vid desammas föredragning hos förenämnde 2;ne Riks-Ståud blifvit yttra dt; och få Utskotten nu först tillkännagifva, att, för vinnande af enhet och redighet, Utskotten ansett sig böra serskildt behandla de tvänne frågor, som uti motionerne innefattas, eller föreslagna ändringar uti folkundervisnings-stadgan och äskad förhöjning af anslaget till folkundervisningen.
I detta Betänkande besvara Utskotten motionern» endast så vidt de afse förra frågan, hvaremot Utskotten i den sednare skola afgifva serskildt utlåtande.
För ordnings och tydlighets skull hafva Utskotten sammanfattat de gjorda förslagen till ändringar samt
Utskottens utlåtande deröfver efter paragraphernes ordning i Stadgan.
Prot. i845. 4 Sami. 2 Afd. 10 Hdjt. 1 1 Stats- samt Allm.
Besvoch Ekon.'Utskottens Betänkande N:o ffo. § }•
I afseende å denna § liar bliivit anmärkt; af Herr Doctor Gumcelius: att verkställigheten af of vanberörde Nådiga Stadga mångenstädes mött både förutsedda och oförutsedda hinder, hvilka egt sin grund i locala förhållanden, i medellöshet, i djupt rotfästade opinioner, och någon gång i menighetens ovilja mot utvidgade kunskaper, eller också i de s. k. upplystes obenägenhet att befordra de fattigares upplysning, i den origtiga tanka , att den vore mera skadlig, än gagnelig, att obestämdheten i föreskrifterne i sjelfva Stadgan ökat hindren, just derigenom, att man i denna obestämdhet hemtat skäl för att emotsätta sig vederbörandes försök att bringa samma föreskrifter till verkställighet.
Det i förra delen af 1 mom. förekommande ordet ”helst” bade led t derhän, att mångenstädes någon ordentlig fast skola ej blifvit inrättad, utan skol-verket kommit att stanna i samma ofullständiga skick sorn förut.
Den fasta skolan vore dock, för folkundervisningens ändamålsenliga befrämjande oundgängligen nödig, synnerligast då man tänkte sig landels undervisningsverk såsom ett sammanhängande helt, i hvilket folkskolan vore den första länken, hvaröfver lomme Apologist- eller Lärdoms-skolan; de flyttbara skolorne utgjorde deremot en nödfalls utväg, der den fasta skolan ej kunde med fördel eller titan alltför stora svårigheter inrättas.
I anseende härtill och då således uti stadgan borde uttalas en bestämd föreskrift om den fasta skolans inrättande, ansåge motionären, att ordet helst” borde utur denna §:s 1 mom. utgå, samt, enär det visserligen vore nödvändigt, att i den fasta skolan hafva till lärare en person, som blifvit vederbörligen examinerad, men detta likväl ej kunde anses vara af behofvet påkaliadt i de flyttbara skolor, som, jemte den fasta, kunde uti försa tillingarne inrättas, ett förtydligande i afseende å uttrycket "vederbörligen godkänd lärare’’ ega rum, så att det Klefve bestämdt, huruvida lärarne i de flyttbara skolorne äfven borde vara från lärare-seminarierne utexaminerade; och har Herr Doctor Gumcelius alltså föreslagit, alt denna §:s t mom. måtte erhålla följande hvarje stads-församling och hvarje socken pä landet bör finnas åtminstone en fast skola> der fullständig undervisning i de stycken, som denna stadga föreskri/ver, bör lemnäs af vederbörligen godkänd lärare."’ Af Herr Doctor Sandberg: att då tillämpandet af föreskriften i folkundervisnings-stadgan, rörande fast skolas anläggande, på flera ställen mött svårigheter, samma föreskrift måtte förändras och det stadgande med - lydelse Stats- samt Allni. Besv.- och Eken.-Utskottens Betänkande, N.o ^o. 3 delas: “att i hvarje Socken eller Pastorat skall ovillkorligen finnas en skola med en i skolhus invid kyrkan boende lärare, som eger de egenskaper, som författningen föreskrifver” ; att flyttning af skolan under vissa tider mätte få ega ruin oell folkundervisningen besörjas ej blott i denna skola, som vore att anse såsom en Öfver- eller Central-skola, utan äfven genom hemläsning och ambulatorisk lärare.” Af Riksdagsfullmägtigen Niklas Nilsson från Calmar Län, som framställt hufvudsakligen enahanda förslag, som Herr Doctor Sandberg.
Olaus Ericsson från Götheborgs och Bohus
Län: att 1 § 1 och 2 morn. borde erhålla följande lydelse: ”I hvarje Socken skall för barna-undervisningen vara tillräcklig och tjenlig skollärare, med åliggande för dem, att, der barn finnas, ifrån 6 till i5 är, hos föräldrarne undervisa desse i Svenska språket, religionskunskapen, räkning och skrifning; och skall för sådant ändamål Skolstyrelsen bestämma tid och ställen för lärarnes flyttning■
Der hushåll finnas så fattige, att lärarne der icke kunna få födan eller nattläger, föranstaltar Skolstyrelsen derom; och må på församlingen ankomma, om fast skola eller flyttbar heldre bör anläggas, än låta undervisningen ske hos barnens föräldrar Anders Sundholm från Stockholms Län: att den förändring måtte verkställas i förevarande §, att det mätte öfverlemnas till hvarje socken att bestämma, huruvida den för sic skall ”antaga den högsta lärdomsskoJan” eller icke, samt alt sådan fråga bör till afgörande förekomma i Skolstyrelsens och Socknemännens närvaro, efter derom 14 dagar förut från predikstolen skedd pålysning.
Olof Larsson från Gefleborgs Län: alt By-skolor måtte såsom öfvergång frän föräldra-undervisningen till Sockneskolan inrättas; och att dessa skolor måtte anses för folkundervisningen tilliäcklige å de ställen, der hinder mötte för Socken-skolas anläggande, samt att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att stadgandet i 1 § 3 morn., om lärares anskaffande och folkskolors inrättande inom fem år från Författningens utfärdande i ämnet, måtte förändras derhän, att berörde tid af fem år räknades från innevarande Riksdags slut.
Mauritz Sahlin: att det måtte lemnäs hvar och en församling obetaget, att på sätt, som för densamma synes bäst och nyttigast, ordna och inrätta sina folkskolor.
Nils P• Petersson samt Pehr Bengtsson, som meddelat enahanda förslag, som Mauritz Sahlin• 4 Stats- samt Allm. B c sv- och Ekon.-Utskoltens Betänkande, N:o 40.
Lars Norrby sanit Conrad Rommin, som hufvudsakligen instämt uli nästförutnämnde motionärers yrkanden och derjemte begärt, att, med afseende å en del församlingars å Gottland ringa hemmantal och arealvidd, ''det måtte tillåtas invånarne derstädes, att efter godtfinnande mot lämplig öfverenskommande afgift låta sina barn begagna undervisningen i nästgränsande församlings- eller pastorats-skola.”
Berörde yrkanden och förslag samt hvad med anledning deraf åtskilhge ledamöter inom Högv.
Bonde-Ståndet yttrat, hafva Utskotten egnat den noggranna uppmärksamhet, som ämnets vigt fordrar och förtjenar.
Det kunde ej vara oväntadt att erfara, det ifrågavarande författning, som ej obetydligt ingriper i folkets vanor och antagna bruk, skulle vid dess tillämpning gifva anledning tili betänkligheter, i anseende till de svårigheter, som vid en sådan tillämpning på många ställen mäste förete sig, och som hufvudsakligen äro följder af landets vidsträckthet, dess ojemna befolkning och dess på olika ställen ^förekommande olikartade förhållanden, äfvensom af mångenstädes varande fattigdom.
Att besegra dessa svårigheter är likväl en pligt, om man vill nå det mål, som åsyftas, eller nationens bildning och upplysning, och detta mål är af den vigt, att knappast något bemödande eller ansträngning, som deråt offras, han uppväga det.
En gång tillämpad öfver allt, der det kan ske, skall, efter Utskottens tanke, författningen bära de rika frukter för landet, genom spridande af den bildning, som utgör en af grundvalarne för nationens sedlighet, lycka och sjelfbestånd.
"Vore den undervisning föräldrar nu i allmänhet meddela sina barn uti alla orter sådan, som den anses under föregående liden hafva varit och ännu mångenstädes är, och kunde man öfverallt påräkna att i föräldrahuset barnen skulle få inhemta den kunskap, som för dem är nödvändig, eller vore den barnadervisning, som för öfrigt nu gemenligen meddelas, sådan, man hilligtvis kunde önska och fordra; så hade icke
Statens mellankomst erfordrats för vidtagandet af åtgärder till denna undervisnings beredande.
Men det närvarande förhållandet fordar dock, i Utskottets tanke, sådana åtgärder från Statens sida, och det vore fåfängt att förvänta, det föräldraundervisningen skulle kunna bringas derhän, att den fyller hela undervisningsbehofvet; hvarföre inrättandet af folkskolor ock synes vara det enda medle!, sorn återstår.
Att, såsom det blifvit yrkadt, öfverlemna bestämmandet häraf åt inenigbeterne sjelfve eller att åt dem lemna öppet alt, på sätt dem godt synes, ordna sitt skolväsende, torde vara så mycket mktdre välbetänkt, som på de flesta ställen folkundervisningen ©tvifvelaktigt skulle komma att stanna i samma skick, hvari 6 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.o 40.
Hvad deremot beträffar Herr Prosten Gumcelii yrkande om ett förtydligande af de i §:s 1 mom. förekommande orden ”vederbörligen godkände” lärare; så skulle det visserligen vara önskvärdt, att alla de, åt hvilka det vigtiga kallet att undervisa landets barn är anförtrodt, egde de kunskaper, som äro föreskrifne för utexaminering från Folklärare-Seminarierne; men sådant torde dock ej kunna vinnas förr än i en framtid, då uti Seminari erne hunnit bildas ett erforderligt antal Skol-lärare.
Till en början torde man således få nöja sig med en examinerad och fullt duglig lärare i hvarje Socken, eller, enligt författningen stadgadt, skol-district, och med att låta besörja undervisningen i de smärre ambulatoriska skolorne, genom personer, för hvilkas antagande till lärare det ej behöfver utgöra ett oundgängligt villkor, att ega hela det kunskapsförråd, som uti 6 § äro för lärare i folkskolan föreskrifne.
Utskotten, sora ej heller tydt föreskriften i detta hänseende såsom skulle ovillkorligen alla de, som i församlingarne antagas till lärare både i de fasta och i de ambulatoriska mindre skolorna, fullt ega detta kunskapsmått, få dock, enär otydlighet eller missförstånd i detta fall kan ega rum, föreslå att de i 1 § i mom. förekommande orden: vederbörligen godkänd lärarej utbytas emot följande period: ”med en eller flere lärare, af hvilka/ en ovillkorligen skall ”hafva uppfyllt de för lärare vid folkskola här nedan stadgade ”fordringar, men de öfrige kunna ajjtagas utan att de uppfyllt ”dessa fordringar, endast de af Skol-Slytfelsen anses till uppförande och sedlighet godkände samt pröfväs ega förmåga att meddela undervisning uti det i 7 § stadgade minimum af kunskaper. ’"Såsom undantag &c.” Olof Larssons från Gefleborgs
Län motion'om inrättandet af Byskolor torde, efter hvad Utskotten här ofvan yltrat, j icke erfordra serskildt svar, utan anses; förfalla.
Det gjorda yrkandet, att, i anseende till ! flera församlingars å Gottland ringa hemmantal och areal-vidd, det måtto tillåtas innehafvarne i såne församlingar att, efter godtfinnande, emot läLnplig afgift, låta sina barn begagna undervisningen i nästgränsande församålings eller Pastorats Skola, anse Utskotten icke erfordra något annat svar, äiien hänvisning till Författningens 14 §, deri det stadgas, att omå en elle! r annan ort serskildta hinder möta för tillämpningen af ifrågavarande Författning, må dessa hinder underställas vederbörande Dom-Capitel, som, derest ^flet anser undantag från Stals- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Betänkande, IV.-o 4°> den nu befinner sig; och säkert är, att just i de församlingar, der] oknnnighelen är allmännast och således behofvet af undervisning störst, der skulle detta blifva minst insedt och erkändt, och okunnighetens afhjelpande längst komma att fördröjas.
Statens mellankomst är alltså nödvändig för vinnande af det åsyftade ändamålet; och Utskotten kunna ej således gilla de motionärers yrkanden, som åsyfta att det må åt församlingarne öfverlämnäs att sjelfve ordna sitt skolväsende.
Föreskriften om den fasta skolans inrättande i hvarje Stadsförsamling och hvarje Socken på landet, hvilken föreskrift utgör grunden för hela stadgan, kunna Utskotten ej annat än gilla till alla delar.
Den fasta Skolau är nödvändig ej blott för att bereda enhet i folkundervisningen öfver hela riket, utan äfven emedan den utgör en medelpunkt för hela Skolundervisningen inom skoldistrikten.
Den kan väl ej vara ensamt tillräcklig, synnerligen lör större Socknar, utan smärre ambulatonska skolor måste finnas derjemte, i hvilka de, som ej begagna den fasta skolan, vinna undervisning.
I denna sednare kunna de, som i denna ambulatoriska skolan ej hunnit till det kunskapsmått, som Skol-lagen fordrar, inhemta det återstående.
Den fasta Skolan måste dessutom finnas, innan man kan ernå en ändamålsenlig organisation al de flyttbara mindre skolorne, hvilka allt efter som dea fasta, enligt antagen plan, hinner utbilda &tt större antal lärjungar, böra kunna förses med skickligare lärare, än de nu uti dem vanlige.
Utskotten, som af dessa skäl anse, att mycken vigt bör läggas uppå föreskriften om den fasta skedans inrättande och bibehållande, få alltså afstyrka de förslag, sorn åsyfta den förändring uti ifråvarande §, att det må åt församlhngarne ensamt öfverlemnas att bestämma, huru vida fast eller armbulatorisk Skola skall inrättas.
Hvad åter angår Herr frosten Gumcelii yrkande, att ordet 5Shelst” i 1 mom. af denna § måtte utgå, så ehuru efter de åsigler, som förut blifvit yttrade, Utskotten visserliga]» skulle anse en föreskrift, hvarigenom en fast skolas inrättande i hvarje Socken, der ej laga hinder mötte, ovilkorligen anbefalldes vara för ändamålet tjenligast; likväl och enär de mot förslag i denna syftning vid 1840 \års Riksdag gjorde vigtiga anmärkningar icke kunna vederläggas, samt def måste förutses att, i anseende lill de svåiigheter, som mött författningen;» sättande i verket och troligen ytterligare komma att möta, ett så besläm|dt och ovillkorligt stadgande, oaktadt de i 14 S medgifna tillfälle till undantag derifrån skulle öka farhågan för Författningens tillämplighet i allmänhet, och derigenom mera skada än gagna ändamålet, kunna Utskotten ir^ke annat än afstyrka llerr Iyiosten Gumcelii o inför mäld a förslag, / t Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.- Utskotens Betankande j N:o <fo. 7 de gifna föreskrifterna af omständigheterna påkallas, eger att derom hos Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan.
Utskotten hemställa således, att den i förenämnde hänseende väckta fråga må förfalla.
Vidkommande härefter förslaget, att den tid af 5 år ifrån förenämnde Nådiga Stadgas ulfärdande, hvarinom lärares anskaffande och folk-skolors inrättande borde sällas i verket, måtte utsträckas till fetn år, räknade ifrån innevarande Riksdags slut; så få Utskotten anföra, att på flera orter mycket återstår både för folklärares bildande och folk-skolornes inrättande, och Utskotten befara att hvad, som i detta hänseende anna ej blifvit verkstäldt, mångenstädes icke kan medhinnas inom den föreskrifna tiden, som tilländalöper den 18 Juni 1847; hvadan ock någon längre tid derföre torde böra medgifvas; med afseende härå få Utskotten, som dock ej anse ett så långt anstånd vara af nöden, som blifvit påyrkadt, vördsamt hemställa, att tiden för lärarnes anskaffande och de fasta skolornas inrättande måtte förlängas med Ett år, eller till den 18 Juni 1848. §2'
Vid denna § har blifvit föreslaget af Nils P.
Pettersson från Calmar Län; att Pastor i hvarje församling måtte förpligtas att hafva högsta uppseendet öfver Skol-inrättningen, med iagttagande för Consistorium af de skyldigheter, som Författningen ålägger detsamma.
Då likväl, till följd af stadgandet i denna §, Pastor är Ordförande i Skolstyrelsen, och denna skall hafva inseende öfver alla inom districtet inrättade folkskolor, synes Utskotten något sådant serskildt ytterligare åläggande för Pastor, soth blifvit föreslaget, vara fullkomligt öfverflödigt, hvadan Utskotten hemställa, alt berörde förslag mätte förfalla. § 3- Af Nils Persson från Kronobergs
Län, med hvilken åtskillige Ledamöter af Hederv.