Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I s i n b ä s t a å l d e r s fulla kraft s o m H a n n a P a l m e ä n n u står, b e s j ä l a d af v a r m t i n t r e s s e f ö r alla k u l t u r e l l a f r å g o r o c h l e d d af e n h o s v å r a k v i n n o r t y v ä r r i c k e allt f ö r v a n l i g offervillig a l l m ä n a n d a, b ö r h o n ä n n u h a ett vackert s t y c k e framtidsarbete för sig.
För h v a d h o n r e d a n g j o r t, f ö r t j ä n a r h o n ett u p p - r i k t i g t t a c k, till k o m m a n d e f r a m g å n g a r v å r a hjärtligaste välönskningar!
* 7 oä öden 7 af Emil Linders.
9 fijsilief j o r c l a s.
fjp a linklädd bar låg liket af en man pff i hufvud söndersprängdt, och än när natten flytt, vid barn jag fann hans mor i sorg försänkt.
1 m e (— Den döde varit sjuk och sökt den frid, hvars hem är skuggors land.
— » J tysthet skall han jordas mum invid: han föll för egen hand. » — Din son, du arma mor, ej jordfärd får med bön och klockors sång, ej skoflar tre; — där ogräs rikast står, reds honom boning trång.
Och mången så tungt på — Att han hvad sämsta tår från modersöga föll sonens bår.
blir nekad, han, som kär hon höll, usling får!
— Han ond?
— Ett bittert ord hon, aldrig hört från mun, nu sällsamt blek, och hand, som nu mot pannan vapnet fört, för henne haft blott smek — — —.
O, trogna moder, må din sorg bli stum!
— din son de fåfängt dömt, ty tårar, som du fällt, vigt in det rum där älskadt stoft blir gömdt.
Din son gjort illa; äfven sorgbemängdt är lifvet blott ett lån; dock Herran sett din sorg, och han har förlåtelse din son.
skänkt 3 l ?upcert, Jag under färden stundom växlat ord med en, hvars åsyn fyllt mig med förfäran: en dödssjuk kvinna, som från Rivieran nu vände åter till sitt hem i nord —.
» För mig finns ingen plats vid lifvets bord, jag blott är till som ogräs, moget skäran, * hon sagt mig nyss.
— Hälft skrämd utaf den läran jag ryst och sett ut öfver snötäckt jord.
— Då hörs ett plötsligt skri.
— En liten pilt ryckt upp kupédörrn; lifvet varit spildt, om ej en kvinna skyndat till hans sida.
Det var min sjuka vän, nu sällsamt röd.
Jag sade: - » Fröken, ni er önskat död, dock lifvet tycks ha bruk för dem, som lida.
Kvinnofrågor vid 1896 års riksdag.
| f ett hälft t j o g v i d i n n e v a r a n d e riks- l||f|| d a g v ä c k t a f ö r s l a g, b e r ö r a n d e k v i n n a n ™ ' eller f ö r h å l l a n d e n s o m l i g g a h e n n e n ä r a, ä r o d e flesta i d e t t a ö g o n b l i c k af- g j o r d a o c h a f g j o r d a så, • s o m flertalet för- s l a g a f g ö r e s i vår r i k s d a g — d e h a f v a af- s l a g i t s eller g e n o m k a m r a r n e s skiljaktiga b e s l u t fått förfalla.
D ä r m e d är v i s s t i c k e m e n i n g e n s ä g a, att allt, h v a d h v a r j e b e s k ä f t i g p r o j e k t m a - k a r e k o m m e r m e d, b ö r bifallas eller att s a m t l i g a v i d d e n n a r i k s d a g f r a m l a g d a för- s l a g v a r i t af o o m t v i s t l i g t v ä r d e.
M e n e n o c h a n n a n af d e s s a k v i n n o f r å - g o r b o r d e d o c k, t y c k e r m a n, f ö r t j ä n a t ett bättre ö d e än det s o m drabbat d e m.
I f r ä m s t a r u m m e t f r å g a n o m i n r ä t t a n d e af e n ålderdomsunderstödsanstalt f ö r barnmorskor.
D å r e g e r i n g e n till f j o r å r e t s r i k s d a g öf- v e r l ä m n a d e ett o m s o r g s f u l l t u t a r b e t a d t för- s l a g i ä m n e t, k u n d e h o n h ä n v i s a p å en riksdagens skrifvelse, hvari m a n just begärt d e n utredning, regeringen verkställt, o c h hvari m a n p å f ö r h a n d uttalat sina s y m p a - tier f ö r d e n p e n s i o n s f r å g a — m a n n u e j v i d a r e v i l l e v e t a af!
Den hufvudanmärk- n i n g, s o m u t t a l a d e s m o t k. m: t s f ö r s l a g, v a r att d e t g i c k f ö r l å n g t, i d e t att e n l i g t d e t s a m m a äfven enskildt praktiserande barn- morskor under v i s s a f ö r h å l l a n d e n skulle k u n n a b l i d e l a k t i g a af d e n i f r å g a v a r a n d e ålderdomsunderstödsanstaltens förmåner.
O m det blott hängde på den haken — t ä n k t e p r o f e s s s o r C u r t W a l l i s — så v o r e d e t j u e n l ä t t s a k att till e n k o m m a n d e riksdag framlägga regeringsförslaget å n y o, m e n m e d uteslutande af d e enskildt prak- tiserande barnmorskorna.
Sagdt o c h gjordt, h r W a l l i s v ä c k t e i år e n m o t i o n o m p e n - s i o n e r i n g af b l o t t o c h b a r t d e i k o m m u n e r s tjänst anställda barnmorskor.
Detta förslag borde väl ha kunnat godkännas, äfven o m m a n icke ansåge sig kunna g å m e d på den j ä m v ä l af h r W.
f ö r e s l a g n a s k r i f v e l s e n till k. m: t m e d a n h å l l a n o m u t r e d n i n g af m ö j - l i g h e t e n att ä f v e n b e r e d a d e e n s k i l d t p r a k - tiserande något understöd på gamla dagar.
Men — det Motionen g i c k e j b ä t t r e i år ä n i afslogs i båda kamrarne.
Det torde dock knappast kunna dröja länge, förrän denna synnerligen behjärtansvärda fråga åter bringas å b a n e o c h då, s å s o m m a n h o p p a s, erhåller e n t i l l f r e d s s t ä l l a n d e lösning.
E n b l a n d d e ur principiell s y n p u n k t v i k t i g a s t e f r å g o r, s o m v i d årets r i k s d a g f ö r e k o m m i t, är u t a n t v i f v e l d e n o m kvinnans rätt att inför domstol föra andras talan.
I 1 5 k a p.
2 § r ä t t e g å n g s b a l k e n står s t a d g a d t, att » d e s o m för andra m å tala o c h svara skola vara o b e r y k t a d e, ärlige, sedlige o c h förståndige m ä n ».
N u lär d e t e m e l l e r t i d f ö r h å l l a s i g så, att l a g s p r å k e t s » m a n » i å t s k i l l i g a fall t o l k a t s s o m » p e r - s o n », h v a d a n flere d o m s t o l a r tillåtit k v i n - nor uppträda som rättegångsombud, medan andra domstolar m e d en mera bokstafsen- l i g t o l k n i n g af l a g b u d e t f ö r v ä g r a t k v i n n a d e n n a rätt.
F ö r att b r i n g a k l a r h e t o c h reda i saken föreslog nu hemmansägaren O.
P e r s s o n i K i l l e b ä c k s t o r p, att o r d e t » m ä n » helt enkelt skulle strykas ur den ofvan citerade lagparagrafen.
M e n det ville ej lagutskottet vara m e d o m, och hvarför?
J o, d ä r f ö r att u t s k o t t e t a n s å g i f r å g a v a r a n d e l a g r u m icke utgöra ovillkorligt hinder för k v i n n a att i n f ö r d o m s t o l f ö r a a n d r a s t a l a n, hvarför det såsom mera oskyldigt kunde få stå kvar.
Ett egendomligt argument!
D e t vill a n n a r s s y n a s s o m o m j u s t d e n o m s t ä n d i g h e t e n, att » m ä n » i c k e o v i l l k o r l i - gen behöfver tolkas s o m annat än » perso- ner » — således likaväl » k v i n n o r » — b o r d e föranleda utskottet att b e f r i a l a g e n från tvätydighet.
A n d r a k a m m a r e n biföll m o t i o n e n, m e n första k a m m a r e n stod p å utskottets sida, h v a d a n f r å g a n h a r förfallit.
Enda vinsten är, att l a g u s k o t t e t g i f v i t d e d o m a r e ett stöd, hvilka vilja medgifva äfven kvinnor r ä t t e n att u p p t r ä d a s o m s a k f ö r a r e.
E n af d e i år f r a m k o m n a m o t i o n e r n a o m s. k.
l o k a l t r u s d r y c k s v e t o i n n e s l u t e r i s i g, j ä m t e d e t r e n a n y k t e r h e t s i n t r e s s e t, äf- v e n en fråga o m utsträckt medhorgarerätt f ö r kvinnan.
Redaktör O. Eklunds motion innebär n ä m l i g e n, att f ö r b u d m o t u t s k ä n k n i n g af spirituösa d r y c k e r skulle i n o m d e särskilda k o m m u n e r n a kunna beslutas g e n o m allmän o m r ö s t n i n g, h v a r i h v a r j e till m y n d i g å l d e r h u n n e n k v i n n a så v ä l s o m m a n s k u l l e ä g a deltaga.
Motionen, s o m afslogs i b ä g g e kamrarne, torde emellertid icke h a stora u t s i k t e r f ö r s i g att, ä n n u p å l ä n g e å t m i n - s t o n e, v i n n a r i k s d a g e n s bifall.
Strax före påsk sysselsatte sig A n d r a k a m m a r e n e n stilla f ö r m i d d a g s t i m m e m e d e n l i t e n industri- o c h näringsfrihetsfråga, s o m af u t s k o t t s b e t ä n k a n d e t s r u b r i k att d ö - m a knappast k u n d e misstänkas innesluta en sä d y s t e r t a l l v a r l i g samhällsangelägenhet, s o m v e r k l i g e n v a r f a l l e t: frih.
W. G. v.
Schwerins m o t i o n o m förbud m o t införsel o c h f ö r s ä l j n i n g i n o m l a n d e t af f o s f o r t ä n d - stickor.
I n g e n s o m följer m e d t i d n i n g a r n a, h a r k u n n a t u n d g å att f ö r v å n a s ö f v e r d e t a l r i k a fall af f o s f o r f ö r g i f t n i n g, som förekommit u n d e r d e senare åren.
A f statistiken kän- n e r m a n, att s j ä l f m o r d e n s a n t a l v u x i t o f a n t - ligt under d e sista t j u g u åren — t a c k v a r e m i s s b r u k e t af f o s f o r t ä n d s t i c k o r.
Fos- forförgiftningarna u t g ö r a f. n, / s af alla 2 f ö r g i f t n i n g s f a l l, o c h ser m a n n ä r m a r e efter, h v i l k a d e t är s o m b e g a g n a t s i g af f o s f o r - g i f t e t m e d d ö d l i g p å f ö l j d, så g e r å t e r sta- tistiken en betydelsefull fingervisning.
A f hundra olyckliga hafva 95 varit kvinnor.
V i behöfva icke närmare ingå på detta m ö r k a kapitel.
A f s i k t e n h a r n o g i d e flesta fall i c k e v a r i t att d ö d a s i g själf, u t a n — s o m en talare i A n d r a k a m m a r e n uttryckte d e t — ett a n n a t l i f: m e n r e s u l t a t e t h a r efter g r ä s l i g a p l å g o r o f t a b l i f v i t d ö d e n f ö r d e n o l y c k l i g a, s o m t i l l g r i p i t ett b r o t t s l i g t m e d e l f ö r att u n d a n d r a g a s i g l ä t t s i n n e t s följder o c h samhällets d o m.
E f t e r e n g a n s k a lifiig d i s k u s s i o n b e s l ö t A n d r a k a m m a r e n m e d 86 röster m o t 74 f ö r s i n d e l att till k.
m: t aflåta e n skrif- velse i m o t i o n e n s syfte.
Första kammaren har ä n n u ej fattat beslut i frågan.
A t t f ö r s v å r a å t k o m s t e n af ett v e r k s a m t gift m å j u v a r a e n å t g ä r d att t i l l g r i p a i f ö r s t a h a n d, d å m a n e j ser n å g o n m ö j l i g - h e t att t r ä n g a till r o t e n af d e t o n d a.
Den r e f o r m s o m h ä r är af n ö d e n är e n refor- m e r i n g af d e t a l l m ä n n a åskådningssättet, s o m ännu m e d stränghet d ö m e r den olyck- liga u n g a kvinnan, m e d a n m a n n e n s o m v å l l a t h e n n e s o l y c k a g å r fri från t a d e l.
Outtalade ord.
Agathe Lind.
Skiss för Idun af il.
* ' .• § ulisolen strålade öfver stadens torg o c h ga tor.
Det var varmt, det var kvaft, o c h ste- narne brände under vandrarnes fötter.
Nere vid hamnen fläktade friska vindar från sjön, o c h där rådde lif o c h rörelse.
Ångbåten Lindö, s o m gick långt ut i skärgården, låg just färdig att afgå, m e d ångan uppe.
B u d på bud från slaktare, bagare o c h bryggare aflämnade sina paketer o c h korgar till styrmannen, s o m m e d ett orubbligt lugn mottog allt, stufvade o c h ordnade det.
Så k o m m o några försenade passa- gerare springande i sista minuten, varma o c h andfådda.
» Kasta loss! » ljöd kaptenens röst, o c h båten backar ut, stampande, darrande i de hvitfradga- de vågorna.
Det viftas m e d hattar o c h näsdukar från för o c h akter, viftas från hamnen — farväl — far- väl!
» Sakta framåt! » Vattnet blir lugnt o c h bå- ten glider stilla ut ur hamnen; så småningom försvinna husen, kyrktornen o c h de höga skor- stenarne ur sikte, o c h m e d full fart ångar båten ut på öppet vatten.
På akterdäck gjorde passagerarna det så tref- ligt för sig s o m möjligt, sökte upp lä o c h skug- ga, togo fram böcker o c h tidningar eller roade sig m e d att betrakta naturen o c h sina medpas- sagerare.
En herre, som vandrade fram och tillbaka på däcket, väckte en viss uppmärksamhet.
Det var en lång, medelålders man, m e d ett allvarligt ut- seende; det låg något visst utländskt öfver hans dräkt, o c h hans obesvärade sätt häntydde på att han var van att röra sig ute i världen bland människor.
Han gick oaflåtligt af o c h an, stan- nade endast då o c h då för att se på något af de vackra landtställen, som båten passerade.
Så småningom slappades de nyfiknes intresse, o c h han fick fortsätta sin vandring ostörd af frågan- de blickar.
En dam k o m nedifrån salongen upp på däck, med en bok i handen; hon satte sig på en lugn, skuggig plats och skulle just börja läsa, då hen- nes blickar föllo på den ensamme vandraren.
Hon ryckte till o c h betraktade honom noga.
» Nej, det är icke möjligt, det är ej han, » tänkte hon, o c h öppnade sin bok, m e n så såg hon på h o n o m igen, deras blickar möttes, frågande, un- drande — så gled ett igenkännande leende öf- ver hennes ansikte, o c h han skyndade fram till henne,
» Det är ju fröken A g n e s — förlåt, fru By- man? » » Ja, h o n o c h ingen annan, » svarade A g n e s gladt.
» Och det är verkligen ingeniör Warin, som jag ser framför m i g?
» H a n böjde småleende på hufvudet o c h satte sig bredvid henne.
» Det var då lika kärt s o m oväntadt, att vi skulle sammanträffa. » Hans röst var mjuk o c h behaglig, o c h ansiktets stränga uttryck var nu nästan försvunnet, då han såg på den täcka unga frun.
Det hade nog blifvit en o c h annan rynka på hennes panna, sedan han såg henne sist, o c h hyn var ej så fraiche som förr, m e n ögonen, de klara, gråblå ögonen, de voro sig lika och på- minde h o n o m så m y c k e t o m ett par andra » Ja, » sade fru B3 ' man lifligt, » det är så ovän- tadt att möta en person, s o m man nästan upp- hört att räkna bland de lefvandes antal!
Men hvart skall ni fara? » » Jo, min bror, artisten, ligger ute vid Lindö o c h målar, o c h nu skall jag dit ut för att hålla h o n o m sällskap några dagar.
Vi ha icke träffats på åtta år. » » Å r det verkligen så längesedan ingeniören reste!
Nå, hur har ni haft det under denna tid? » » A h j o, mina öden ha växlat.
Jag reste här- ifrån direkte till Argentina, o c h k o m dit under ytterst oroliga o c h ogynnsamma politiska förhål- landen, revolution på revolution; allt arbete var nedlagdt, o c h omöjligt att få någon plats.
För att kunna k o m m a därifrån tog jag till slut hyra som simpel matros på ett segelfartyg, destine- radt till N e w y o r k.
Sedan jag k o m dit, har jag försökt .mig på litet af hvarje, men under de två sista åren har jag haft en m y c k e t bra plats på en ritbyrå, o c h den hoppas jag få behålla. » » Ni ämnar således återvända? » » Ja, naturligtvis!
Här är j u intet s o m kvar- håller mig numera. » Det låg ett sorgset tonfall i hans röst, som k o m fru B y m a n att se på h o n o m forskande — visste han, eller visste han det i c k e?
Ingeniören satt tyst o c h stirrade frånvarande ut öfver vattnet, så vände han sig hastigt m o t Agnes igen o c h sade: » Men här ha vi nu suttit o c h talat endast o m mig, o c h bättre kunna vi då använda den stund som vi äro tillsammans.
V a r nu g o d och be- rätta litet o m er själf.
H u r långt har er man hunnit i graderna? » » Icke längre än till kapten, » svarade A g n e s småleende, » men han blir väl mer m e d tiden, hoppas jag! » De sutto tysta en stund; bägges tankar rörde sig kring samma ämne, men — det var så svårt att börja tala därom.
Slutligen sade Agnes, m e d en viss ansträngning att låta obesvärad: » Erik är chef på en kanonbåt i sommar, o c h barnen o c h jag b o på ett ställe som heter Veda, där vi dela en villa m e d min syster o c h svåger.
Ni vet väl att — — E m m y är — — gift? » » Ja, » svarade han kort.
» Min bror har skic- kat mig svenska tidningar några gånger, o c h i en af dem såg jag giftermålsannonsen. » Åter sutto de tysta.
A g n e s bläddrade i sin bok, o c h ingeniören blickade tankfullt på den glittrande vattenytan.
» V e t ni, ingeniör Warin, » började A g n e s sakta, » jag trodde så säkert en gång, att — att E m m y skuile blifva er hustru. » H a n spratt till.
» Ja, » sade han slutligen, » det var också min käraste dröm, o c h för att kunna förverkliga den reste jag utomlands i h o p p o m framgång o c h en tryggad ställning.
M e n — när jag .. fick det — då var hon en annans hustru.« » Älskade ni henne verkligen!
M e n hvarför sade ni då icke ett enda ord till henne därom, innan ni f o r?
» » Hvad skulle jag säga, fattig s o m jag var o c h m e d en oviss framtid?
Hur kan ni tänka, att jag då skulle vilja binda en kvinnas öde vid mitt!
Nej, så m y c k e t hederskänsla hade jag ändå! » Agnes vände sig häftigt emot h o n o m.
jag blir utom mig, när jag hör sådant!
Hederskänsla!
Tror ni då, att en kvinna läter binda sig, o m hon icke själf vill?
Skall en man icke ha så m y c k e t förtroende till den kvinna han älskar, att han kan fråga henne: vill du vänta på m i g?
E m m y var ej ett barn, hon var en tänkande, allvarlig flicka, s o m hade vetat, hvilket löfte h o n gaf, o c h — hon skulle ha vän- tat på er hela lifvet, om så hade fordrats! » » Hela lifvet säger ni, fru B y m a n, o c h fyra år efter min afresa var hon gift » Agnes såg strängt på h o n o m, innan h o n sva- rade: » Om ni hade sett, hvad E m m y led under dessa, år af ångestfall oro o c h väntan, vore kanske er ton litet mindre ironisk nu.
Men jag vet, att b o n älskade er o c h trodde sig älskad tillbaka; så reste ni plötsligt, utan att säga ett enda ord, som hon kunde trösta till.
H v a d hon längtade, hvad h o n väntade, m i n arma lilla syster!
Så gingo åren, jag blef gift, föräldrarne föllo ifrån, o c h E m m y stod ensam i världen, m e d ganska litet att lefva af.
H o n vistades då i mitt hem och sammanträffade där m e d docenten Jung, en god vän till min man.
Det dröjde ej länge, förr- än Gunnar Jung friade, m e n det var först efter en lång betänketid, s o m E m m y samtyckte till att blifva hans hustru. » Ingeniören satt med nedböjdt hufvud.
» Ä r hon lycklig? » frågade han hviskande.
» L3 cklig i sitt äktenskap, menar ni.
Ja, det råder ett m y c k e t godt förhållande mellan E m m y o c h hennes man, o c h förra året fingo de en liten dotter, som naturligtvis är deras största glädje.
Men, vi äro j u strax v i d Veda, o c h då måste jag gå o c h ordna mina saker. » H o n försvann, o c h ingeniören satt ensam kvar, djupt försjunken i tankar.
Gamla sår hade rif- vits upp m e d förnyad sveda.
V a r det möjligt, att tvänne människors hela lefnadslycka kunde bero på några o r d?
V a r det någon högre vilja som styrde, eller b e r o d d e allt af en slump?
Den sista tanken förskräckte h o n o m; nej, så kunde det icke vara; felet var uteslutande hans eget.
Det s o m han nyss, liksom för åtta år sedan, kal- lat för hederskänsla, var ej det egentligen en missriktad stolthet, ett falskt h ö g m o d — — — » Farväl, ingeniör Warin! » sade fru B y m a n brådskande.
» Tack för denna stunds s a m v a r o!
Det var både roligt o c h v e m o d i g t att träffa er igen.
Men, nu ber jag så innerligt om en sak — visa er icke, medan båten ligger vid V e d a brygga, ty E m m y är nog därnere.
Stör icke hennes lugn, h o n har fått lida tillräckligt.
Gå undan, lofva det! » Ett halfkväfdt » ja » var allt hvad A g n e s fick till svar, o c h så skyndade hon bort.
Ingeniören gick upp i storhytten, där han ställde sig så, att han hade g o d utsikt, utan att själf gärna kunna synas.
Se henne måste han!
Det var m y c k e t folk på bryggan, o c h när L i n d ö lade till, blef där lif o c h rörelse, skratt o c h prat.
Docenten Jung o c h hans fru hade svårt att hålla styr på de båda små gossarne Byman, som nöd- vändigt ville springa o m b o r d för att hälsa på » m a m m a », o c h när hon slutligen k o m i land, ru- sade de fram till henne under högljudda glädje- rop.
Så lade båten ut, o c h hvar o c h en drog sig hem till sitt.
De båda systrarna gingo tillsammans upp för höjden, där deras villa var belägen, o c h när de hade hunnit halfvägs, stannade Agnes, lade sin arm o m sj sterns lif o c h tvang henne med mildt våld att vända sig o m.
Det var en härlig utsikt däruppe!
Sjön låg klar o c h spegelblänk i den stilla sommarkvällen, den nedgående solen ka- stade sina sista strålar öfver holmarne o c h skä- ren, o c h långt därute syntes Lindö som en liten hvit prick, så svängde den o m en udde o c h för- svann.
Alla A g n e s ' tankar v o r o upptagna af ho- n o m, som båten förde m e d sig, längre o c h längre bort.
H o n tryckte E m m y tätt intill sig o c h kysste henne; det var liksom o m hon ville fram- föra en hälsning — en hälsning utan ord.
hvilken brgles endast i del fall, att berättelsen kommer till användning.
Utom femtiokronorspriset ämna DL förära den prisbelönade författaren originalteckningarna till de illustrationer, hvilka vi skola låta någon framstående artist utföra titt berättelsen, och som komma att representera ett minst lika stort värde som penningpriset.
Stockholm den IS april 1806.
* r r * Om » kvinnans ställning och uppgift i samhället » hölls d e n 12 d e n n e s i föreningen » Studenter o c h arbetare » inför en talrik åhörarekrets e n l ä n g r e, lifiig o c h s a k r i k d i s k u s s i o n, när- m a s t f ö r a n l e d d af f r ö k e n E l l e n K e y s b r o - schyr o m » Missbrukad kvinnokraft ».
En m ä n g d talarinnor, flere af e r k ä n d t a l a n g, förfäktade m e d v ä r m e o c h öfvertygelse kvin- n a n s rätt till g e d i g e n b i l d n i n g s a m t till själfständig v e r k s a m h e t.
U n d e r d e t dr Cas- sel, d r N y s t r ö m o c h p a s t o r B j ö r k h ö j d e v a r - n a n d e röster m o t kvinnans inträde på man- nens verksamhetsfält, b e t o n a d e d e öfriga t a l a r e n a, s ä r s k i l d t r e k t o r A l m q v i s t o c h riks- d a g s m a n Fjällbäck, det sunda, berättigade och välsignelsebringande i kvinnorörelsen, sådan d e n öfverhufvud gestaltat sig i vårt land.
B l a n d d e m af k v i n n o s a k e n s f e m i n i n a re- p r e s e n t a n t e r, s o m å h ö r d e s m e d s t ö r s t a in- tresset, m å n ä m n a s diskussionens inledar- i n n a, f r ö k e n Anna Sandström, s o m p å sitt blida, spirituella sätt skildrade kvinnorörel- s e n s u p p k o m s t o c h u t v e c k l i n g, fru Olivecrona, s o m, b l a n d a n n a t, s e k u n d e r a d af f r ö k e n Hilda Casselli, till a l l m ä n f ö r l u s t e l s e f ö r e d r o g ett 4 0 å 5 0 år g a m m a l t h o f r ä t t s p r o t o k o l l, a f s t y r k a n d e, f ö r k v i n n a n s e g e n d y r a frid n a t u r l i g t v i s, d e t v å d l i g a f ö r s l a g e t, att h o n s k u l l e k u n n a bli m y n d i g, f r ö k n a r n a Rosling o c h Wahlström, s o m, d e n förra m e d afmätt värdighet, den senare m e d g l ö d a n d e energi, a n g r e p o v i s s a d e l a r af f r ö k e n K e y s o f v a n - n ä m n d a skrift, f r ö k e n Anna Whitlock, som friskt o c h h u m o r i s t i s k t f ö r s v a r a d e d e n s a m m a — t v å af t a l a r e n a h a d e f ö r u t b e t y g a t för- fattarinnan sin t a c k s a m h e t — samt fröken Ellen Key, s o m m e d själfull e n k e l h e t utta- l a d e sitt fasta, g e n o m a f t o n e n s d i s k u s s i o n s t ä r k t a h o p p, att d e t m å l h o n å s y f t a t m e d sina senaste föredrag o c h broschyrer, näm- ligen kvinnorörelsens sammansmältning m e d d e n sociala frågan, snart skulle vara nådt.
féjttl (Iduns julnummer D å I d u n m e d d e t allra f ö r s t a ä m n a r åter- k o m m a till e n ö f v e r s i k t ö f v e r d e n l i t e r ä r a önska vi en kortare, treflig och underhållande jul- f e j d f r ö k e n K e y s m å n g o m t a l a d e f ö r e d r a g skiss, naturligtvis original, på tre, högnt fyra f r a m k a l l a t o c h d e v i k t i g a s t e i n l ä g g, s o m vanliga Idunssp^lter.
Den bör alltså behandla ett d ä r v i d från h e n n e s v e d e r s a k a r e s s i d a g j o r t s motiv, som står i. samband med den stora, oss alla så kära högtiden, och, så vidt möjligt, gifoa en innerlig, varm stämning af svensk julglädje och svensk jultre fnad.
V i, inbjuda därför en hvar, som till äfventyrs idkar pennans idrott, att lä / la om det p r i s af SO * Kamraten, kronor, som vi utfösta för den bästa julskiss, hvilken till oss insändls senast den 20 — af f r u a r n a E l l e n I d s t r ö m o c h A l m a C l e v e, fröknarna A n n a Sandström och Mathilda R o o s — i n s k r ä n k a v i o s s f ö r d a g e n till d e n n a k o r t f a t t a d e f r a m s t ä l l n i n g af s ö n d a g e n s d i s - kussion.
illustrerad tidning f ö r S v e r i g e s instundande maj.
är ungdom obestridligen vårt lands förnämsta ungdoms- 3 kr.