Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Huru ser du ett grand i dins broders öga, och varder icke varse en bjelka i ditt öga?
Eller, huru säger du dinom broder: Håll, jag vill taga ut grandet af ditt öga; och si, en bjelke är i ditt öga?
Du skrymtare, kasta först ut bjelkan af ditt öga; sedan se till, huru du kan uttaga grandet af dins broders öga.
I skolen icke gifva hundomen det heligt är, och edra perlor skolen I icke kasta för svin, att de icke trampa dem med sina fötter, och vända sig om emot eder, och rifva eder.
Beder, och eder skall varda gifvet; söker, och I skolen finna; klapper, och eder skall upplåtas.
Ty den som beder, han får; och den som söker, han finner; och honom, som klappar, varder upplåtet.
Eller, hvilken är den menniska ibland eder, att om hans son bedes bröd af honom, som bjuder honom en sten?
Eller, om han bedes fisk, månn han då räcka honom en orm?
Är det nu så att I, som onde ären, kunnen likväl gifva edor barn goda gåfvor, huru mycket mer varder edar Fader som är i himmelen, gifvandes dem godt, som bedas af honom?
Allt det I nu viljen menniskorna skola göra eder, det görer I ock dem; ty detta är lagen och Propheterna.
Går in igenom den trånga porten; ty den porten är vid, och den vägen är bred, som drager till fördömelse; och de äro månge, som gå på honom.
Och den porten är trång, och den vägen smal, som drager till lifvet; och få äro de, som finna honom.
Vakter eder för de falska Propheter, som komma till eder i fårakläder, men invärtes äro de glupande ulfvar.
Utaf deras frukt skolen I känna dem; icke hemtar man vindrufvor af törne, ej heller fikon af tistel.
Så bär hvart och ett godt trä goda frukt, men ett ondt trä bär onda frukt.
Ett godt trä kan icke bära onda frukt; icke kan heller ett ondt trä bära goda frukt.
Hvart och ett trä, som icke bär goda frukt, skall afhuggas, och kastas i elden.
Derföre skolen I känna dem på deras frukt.
Icke varder hvar och en kommandes in i himmelriket, som säger till mig: Herre, Herre; utan den som gör mins Faders vilja, som är i himmelen.
På den dagen varda månge sägande till mig: Herre, Herre, hafve vi icke propheterat uti ditt Namn, och i ditt Namn utdrifvit djeflar, och i ditt Namn många kraftiga gerningar gjort?
Då skall jag bekänna dem: Jag kände eder aldrig; går ifrå mig, I ogerningsmän.
Derföre, hvar och en som hörer dessa min ord, och gör derefter, honom liknar jag vid en vis man, som sitt hus byggde på ett hälleberg.
Så föll slagregn, och kom flod, och vädret blåste, och stötte på huset, och föll dock icke omkull; ty det var grundadt på hälleberget.
Och hvar och en, som hörer af mig dessa ord, och gör icke derefter, han liknas vid en fåvitsk man, som byggde sitt hus på sanden.
Och föll slagregn, och kom flod, och vädret blåste, och stötte på huset; och det föll omkull, och dess fall var stort.
Och det begaf sig, när Jesus lyktade detta talet, vardt folket förskräckt öfver hans lärdom.
Ty han predikade väldeliga, och icke som de Skriftlärde.
När han nu gick neder af berget, följde honom mycket folk.
Och si, der kom en spitelsk man, och tillbad honom, och sade: Herre, vill du, så kan du göra mig renan.
Då räckte Jesus ut sina hand, och tog på honom, sägandes: Jag vill, var ren; och straxt vardt han ren utaf sin spitelsko.
Och Jesus sade till honom: Se till, att du säger det för ingom; utan gack bort, och låt Presten se dig, och offra den gåfvo, som Mose budit hafver, till ett vittnesbörd öfver dem.
Men när Jesus gick in uti Capernaum, kom en höfvitsman till honom, och bad honom,
Sägandes: Herre, min tjenare ligger hemma borttagen, och hafver stor vedermödo.
Då sade Jesus till honom: Jag vill komma, och bota honom.
Då svarade höfvitsmannen, och sade: Herre, jag är icke värdig, att du skall gå in under mitt tak; utan säg allenast ett ord, så blifver min tjenare helbregda.
Ty jag är ock en menniska under annars mans våld, och hafver krigsknektar under mig; och jag säger till den ena: Gack; och han går; och till den andra: Kom; och han kommer; och till min dräng: Gör det; och han gör så.
När Jesus detta hörde, förundrade han sig, och sade till dem, som honom följde: Sannerliga säger jag eder, jag hafver icke funnit sådana tro i Israel.
Men jag säger eder, att månge varda kommande af östan och vestan, och skola sitta med Abraham, Isaac och Jacob i himmelriket.
Men riksens barn skola varda utkastade i det yttersta mörkret; der skall vara gråt och tandagnisslan.
Och Jesus sade till höfvitsmannen: Gack, och som du tror, så ske dig; och i samma stundene blef hans tjenare helbregda.
Och när Jesus kom i Petri hus, och såg att hans svära låg, och hade skälfvosot;
Då tog han på hennes hand, och skälfvosoten öfvergaf henne; och hon stod upp, och tjente dem.
Och när aftonen kom, hade de till honom många, som voro besatte; och han dref ut andarna med ord, och alla dem, som ondt hade, botade han;
På det fullbordas skulle det som sagdt var genom Esaia Propheten, som säger: Han hafver tagit på sig våra skröplighet, och våra sjukdomar hafver han burit.
Och när Jesus såg mycket folk omkring sig, böd han, att man skulle fara utöfver på hinsidon hafvet.
Och kom en Skriftlärd till honom, och sade till honom: Mästar, jag vill följa dig ehvart du går.
Då sade Jesus till honom: Räfvarne hafva kulor, och foglarna under himmelen näste; men menniskones Son hafver intet, der han må luta sitt hufvud till.
Och en annar af hans Lärjungar sade till honom: Herre, gif mig lof, att jag går först bort, och begrafver min fader.
Då sade Jesus till honom: Följ du mig, och låt de döda begrafva sina döda.
Och han steg i skeppet, och hans Lärjungar följde honom.
Och si, en stor storm växte upp i hafvet, så att vågen slog utöfver skeppet; och han sof.
Då gingo Lärjungarna till, och väckte honom upp, sägande: Herre, fräls oss, vi förgås.
Då sade han till dem: I klentrogne, hvi rädens I?
Och stod upp, och näpste vädret, och hafvet; och det vardt stilla lugnet.
Men menniskorna förundrade sig, och sade: Hvad är denne för en, att vädret och hafvet äro honom lydig?
Och när han kom på hinsidon hafvet, uti de Gergeseners landsändar, kommo två besatte med djefvulen emot honom löpande, utgångne af grifter; och voro ganska gräselige, så att ingen kunde resa den vägen fram.
Och si, de ropade, och sade: Ack!
Jesu, Guds Son, hvad hafve vi med dig göra?
Äst du kommen till att plåga oss förr än tid är?
Så gick der långt ifrån en stor svinahjord i bet.
Då bådo honom djeflarna, och sade: Är det så, att du drifver oss ut, så lofva oss, att vi farom uti den svinahjorden.
Då sade han till dem: Farer.
Då foro de ut, och foro in i svinahjorden; och si, hele svinahjorden lopp, och brådstörte sig i hafvet, och drunknade i vattnet.
Men herdarne flydde bort, och gingo in i staden, och förkunnade alltsammans, och huru det var tillgånget med dem som besatte voro.
Och si, då gick hela staden ut emot Jesum; och då de sågo honom, bådo de att han ville gå bort utu deras landsändar.
Då steg han i skeppet, och for utöfver igen, och kom uti sin stad.
Och si, de hade in för honom en borttagnan, som låg uti ene säng.
När nu Jesus såg deras tro, sade han till den borttagna: Var vid ett godt mod, min son, dina synder förlåtas dig.
Och si, somlige utaf de Skriftlärda sade vid sig sjelfva: Denne häder Gud.
Men när Jesus såg deras tankar, sade han: Hvi tänken I ondt i edor hjerta?
Hvilket är lättare säga: Dina synder förlåtas dig; eller säga: Statt upp, och gack?
Men på det I skolen veta, att menniskones Son hafver magt på jordene till att förlåta synder, sade han till den borttagna: Statt upp, tag dina säng, och gack i ditt hus.
Och han stod upp, och gick hem.
När folket det såg, förundrade de sig, och prisade Gud, som sådana magt hade gifvit menniskom.
Och när Jesus gick dädan, såg han en man sittandes vid tullen, som het Mattheus; och han sade till honom: Följ mig.
Då stod han upp, och följde honom.
Och det begaf sig att, när han satt vid bord i hans hus, si, der kommo månge Publicaner och syndare, och såto till bords med Jesu och hans Lärjungar.
När de Phariseer det sågo, sade de till hans Lärjungar: Hvi äter edar mästare med Publicaner och syndare?
När Jesus det hörde, sade han till dem: De helbregda behöfva icke läkare, utan de kranke;
Men går, och lärer hvad det är: Jag hafver lust till barmhertighet, och icke till offer; jag är icke kommen till att kalla de rättfärdiga, utan syndare till bättring.
Då kommo till honom Johannis Lärjungar, och sade: Hvi faste vi och Phariseerna så mycket, och dine Lärjungar fasta intet?
Då sade Jesus till dem: Huru kan bröllopsfolket sörja, så länge brudgummen är när dem?
Men de dagar skola komma, att brudgummen skall tagas ifrå dem, och då skola de fasta.
Ingen lappar ett gammalt kläde med en ny klut; ty han rifver likväl kluten af klädena igen, och hålet blifver värre.
Ej heller låter man nytt vin i gamla flaskor; annars gå flaskorna sönder, och vinet spilles ut, och flaskorna förderfvas; utan man låter nytt vin i nya flaskor, så blifver både förvarad.
Vid han detta talade till dem, si, då kom en öfverste, och tillbad honom, och sade: Herre, min dotter är nu straxt blifven död; men kom, och lägg dina hand på henne, så blifver hon lefvandes.
Jesus stod upp, och följde honom, och hans Lärjungar.
Och si, en qvinna, som hade lidit blodgång i tolf år, gick bakefter honom, och kom vid hans klädafåll;
Ty hon sade vid sig sjelf: Måtte jag allenast komma vid hans kläder, så blefve jag helbregda.
Då vände Jesus sig om, och som han såg henne, sade han: Var vid goda tröst, dotter, din tro hafver hulpit dig.
Och qvinnan vardt helbregda i samma stund.
Och när Jesus kom i öfverstans hus, och såg piparena, och folket sorlande,
Sade han till dem: Går edra färde; pigan är icke död, men hon sofver.
Och de gjorde spe af honom.
När nu folket var utdrifvet, gick han in, och tog henne i handen; och pigan stod upp.
Och detta ryktet gick öfver det hela landet.
Och när Jesus gick dädan, följde honom två blinde; de ropade, och sade: O Davids Son, förbarma dig öfver oss.
Och när han kom i huset, stego de blinde fram till honom; och Jesus sade till dem: Tron I, att jag kan detta göra eder?
Då sade de till honom: Ja, Herre.
Då tog han på deras ögon, och sade: Ske eder efter edra tro.
Och deras ögon vordo öppnade; och Jesus hotade dem, sägandes: Ser till, att ingen får detta veta.
Men de gingo ut, och beryktade honom i det hela landet.
När desse voro utgångne, si, då hade de ena mennisko fram för honom, som var en dumbe och besatt.
Och när djefvulen var utdrifven, talade dumben.
Och folket förundrade sig, och sade: Sådant hafver aldrig varit sedt i Israel.
Men de Phariseer sade: Med den öfversta djefvulen drifver han djeflar ut.
Och Jesus gick omkring i alla städer och byar, lärde i deras Synagogor, och predikade Evangelium om riket, och helade allahanda sjuko, och allahanda krankhet ibland folket.
Och när han såg folket, ömkade han sig öfver dem, att de voro förlåtne och förskingrade, som de får som ingen herdan hade.
Då sade han till sina Lärjungar: Säden är mycken, och arbetarena äro få.
Beder fördenskull sädenes Herra, att han sänder arbetare i sina säd.
Och han kallade sina tolf Lärjungar till sig, och gaf dem magt öfver de orena andar, att de skulle drifva dem ut, och bota allahanda sjukdom och allahanda krankhet.
Men dessa äro de tolf Apostlars namn: Den förste, Simon, som kallas Petrus, och Andreas, hans broder; Jacobus, Zebedei son, och Johannes, hans broder;
Philippus och Bartholomeus; Thomas och Mattheus, som hade varit en Publican; Jacobus, Alphei son, och Lebbeus, med det vedernamnet Thaddeus; Simon af Cana, och Judas Ischarioth, den ock förrådde honom.
Dessa tolf sände Jesus ut, och böd dem, och sade: Går icke på Hedningarnas väg, och går icke i de Samariters städer;
Utan går heldre till de borttappade får af Israels hus.
Men går, och prediker, och säger: Himmelriket är kommet hardt när.
Görer de sjuka helbregda, de spitelska rena; reser upp de döda; utdrifver djeflar.
I hafven fått förgäfves, så skolen I ock gifva förgäfves.
Hafver icke guld, icke heller silfver, icke heller penningar i edra pungar;
Och inga vägskräppo, och icke två kjortlar, icke skor, och ingen staf; ty arbetaren är värd sin mat.
Men hvar I gån in uti en stad eller by, så bespörjer om der någor inne är, som dess värdig är; och blifver der, tilldess I dragen dädan.
Men när I gån in i ett hus, så helser det.
Och är det så, att det huset är värdigt, så kommer edar frid öfver det; är det ock icke värdigt, så kommer edar frid till eder igen.
Och der som ingen anammar eder, eller hörer edor ord, så går utaf det huset eller staden, och skudder stoftet utaf edra fötter.
Sannerliga säger jag eder: Sodome och Gomorre land varder drägeligare på domedag, än dem stadenom.
Si, jag sänder eder såsom får ibland ulfvar; varer fördenskull snälle såsom ormar, och enfaldige som dufvor.
Men vakter eder för menniskomen: ty de skola öfverantvarda eder på sin Rådhus, och uti deras Synagogor skola de hudflänga eder.
Och I skolen varda framdragne för Förstar och Konungar, för mina skull, till vittnesbörd öfver dem, och öfver Hedningarna.
Och när som de nu öfverantvarda eder, så varer icke bekymrade, huru eller hvad I skolen tala; ty det skall eder gifvas i samma stundene, hvad I tala skolen;
Förty det ären icke I, som talen, utan det är edar Faders Ande, som talar i eder.
Den ene brodren skall öfverantvarda den andra till döden, och fadren sonen; och barnen skola sätta sig upp emot föräldrarna, och dräpa dem.
Och I skolen varda hatade af allom, för mitt Namns skull; men hvilken som står fast uti ändan, han skall blifva salig.
När de förfölja eder i den ena staden, så flyr till den andra.
Sannerliga säger jag eder: I skolen icke hafva orkat fara omkring alla Israels städer, förrän menniskones Son kommer.
Lärjungen är icke öfver mästaren; och icke heller tjenaren öfver sin herra.
Det är Lärjunganom nog, att han är såsom hans mästare, och tjenarenom, att han är såsom hans herre.
Hafva de kallat husbonden Beelzebub, huru mycket mer skola de så kalla hans husfolk?
Rädens fördenskull intet för dem; ty det är intet fördoldt, som icke skall varda uppenbaradt; och intet lönligit, som icke skall blifva vetterligit.
Hvad jag säger eder i mörkret, det säger i ljuset; och hvad som sägs eder i örat, det prediker på taken.
Och rädens icke för dem, som dräpa kroppen, och hafva dock icke magt att dräpa själena; utan rädens mer honom, som kan förderfva både själ och kropp i helvete.
Säljas icke två sparfvar för en skärf?
Och en af dem faller icke på jordena, edar Fader förutan.
Äro ock edor hufvudhår all räknad.
Derföre skolen I icke rädas; I ären ju mer värde än månge sparfvar.
Derföre, hvar och en som mig bekänner för menniskom, honom vill jag ock bekänna för min Fader, som är i himmelen.
Men den som mig vedersakar för menniskom, honom skall jag ock vedersaka för min Fader, som är i himmelen.
I skolen icke mena, att jag är kommen till att sända frid på jordena; jag är icke kommen till att sända frid, utan svärdet.
Ty jag är kommen till att göra menniskona skiljaktiga mot sin fader, och dottrena mot sina moder, och sonahustruna mot sina sväro;
Och menniskones eget husfolk varda hennes fiender.
Hvilken som älskar fader och moder mer än mig, han är mig icke värd; och hvilken som älskar son eller dotter mer än mig, han är mig icke värd.
Och hvilken som icke tager sitt kors på sig och följer mig, han är mig icke värd.
Hvilken som finner sitt lif, han skall borttappa det; och hvilken som borttappar sitt lif, för mina skull, han skall finna det.
Hvilken som eder anammar, han anammar mig; och hvilken som mig anammar, han anammar honom som mig sändt hafver.
Hvilken som anammar en Prophet, i ens Prophets namn, han skall få ens Prophets lön; och hvilken som anammar en rättfärdig, i ens rättfärdigs namn, han skall få ens rättfärdigs lön.
Och hvilken som gifver enom af dessa minsta en bägare kallt vatten dricka allenast, i ens Lärjungas namn, sannerliga säger jag eder, det skall icke blifva honom olönt.
Och det begaf sig, när Jesus sådana bud till sina tolf Lärjungar fullkomnat hade, gick han dädan fram bätter, på det han skulle lära, och predika i deras städer.
När Johannes, som då var i fängelset, hörde Christi gerningar, sände han två sina Lärjungar;
Och lät säga honom: Äst du den som komma skall, eller skolom vi förbida någon annan?
Då svarade Jesus, och sade till dem: Går, och säger Johanni igen, hvad I hafven hört och sett:
De blinde se, de halte gå, de spitelske göras rene, och de döfva höra; de döde resas upp, och dem fattigom varder predikadt Evangelium.
Och salig är den, som icke varder förargad i mig.
När som de gingo bort, begynte Jesus tala till folket om Johanne: Hvad gingen I ut i öknena till att se?
Villen I se en rö, som drifs hit och dit af vädret?
Eller hvad gingen I ut till att se?
Villen I se ena mennisko i len kläder?
Si, de som draga len kläder äro i Konungahusen.
Villen I se en Prophet?
Ja, jag säger eder, mer än en Prophet.
Ty han är den samme, om hvilken skrifvet är: Si, jag sänder min Ängel för ditt ansigte, hvilken skall tillreda din väg för dig.
Sannerliga säger jag eder: Ibland dem, som äro födde af qvinnor, är ingen uppkommen, som är större än Johannes Döparen; dock likväl, den som är minst i himmelriket, han är större än han.
Men ifrå Johannis Döparens dagar, och till denna dagen, lider himmelriket våld; och de väldige rifva det till sig.
Ty alle Propheterna och lagen hafva spått intill Johannem.
Och om I viljen anammat, han är Elias, som komma skulle.
Den som hafver öron till att höra, han höre.
Men vid hvem skall jag likna detta slägtet?
Det är likt barnom, som uppå torget sitta, och ropa till sina stallbröder;
Och säga: Vi hafve pipat för eder, och I villen intet dansa; vi hafve sjungit sorgesång till eder, och I villen intet gråta.
Johannes är kommen, och hvarken åt eller drack; och de säga: Han hafver djefvulen.
Menniskones Son är kommen, äter och dricker; och de säga: Si, hvilken fråssare och vindrinkare är den mannen, Publicaners och syndares vän.
Och visdomenom varder rätt gifvet utaf sinom barnom.
Då begynte han till att förvita de städer, i hvilkom han hade gjort sina mesta krafter, och de hade likväl intet bättrat sig:
Ve dig, Chorazin, ve dig, Bethsaida; ty hade sådana krafter varit gjorda i Tyro och Sidon, som i eder gjorda äro, de hade långo uti säck och asko gjort syndabättring.
Dock säger jag eder, att Tyro och Sidoni skall drägeligare varda på domedag, än eder.
Och du Capernaum, som äst upphöjd allt intill himmelen, du skall blifva nederstött allt intill helvete; förty hade sådana krafter skett i Sodoma, som i dig skedde äro, det hade stått än i dag.
Dock säger jag eder: De Sodomeers lande skall drägeligare varda på domedag än dig.
I den tiden svarade Jesus, och sade: Jag prisar dig, Fader, himmelens och jordenes Herre, att du hafver detta dolt för de visa och förnumstiga, och hafver det uppenbarat för de fåkunniga.
Ja, Fader, så hafver varit behageligit för dig.
All ting äro gifven mig i våld af minom Fader; och ingen känner Sonen, utan Fadren; och ingen heller känner Fadren, utan Sonen, och den som Sonen vill det uppenbara.
Kommer till mig, I alle, som arbeten, och ären betungade; och jag vill vederqvicka eder.
Tager på eder mitt ok, och lärer af mig; ty jag är mild och ödmjuk af hjertat; och I skolen finna ro till edra själar.
Ty mitt ok är lustigt, och min börda är lätt.
I den tiden gick Jesus genom säd på Sabbathen; och hans Lärjungar voro hungrige, och begynte upprycka ax, och äta.
När de Phariseer det sågo, sade de till honom: Si, dine Lärjungar göra det som icke lofligit är göra på Sabbathen.
Men han sade till dem: Hafven I icke läsit hvad David gjorde, när han, och de som med honom voro, hungrade;
Huru han gick in i Guds hus, och åt skådobröden, som honom icke var lofligit äta; icke heller dem, som med honom voro, utan allenast Prestomen?
Eller hafven I icke läsit i lagen, att på Sabbathen bryta Presterna Sabbathen i templet; och äro likväl utan skuld?
Men jag säger eder, att här är den som är mer än templet.
Men vissten I hvad det vore: Jag hafver lust till barmhertighet, och icke till offer, då dömden I icke de oskyldiga;
Ty menniskones Son är en Herre, desslikes ock öfver Sabbathen.
Då gick han dädan fram bätter, och kom i deras Synagogo;
Och si, der var en man, som hade ena bortvissnada hand; och de sporde honom, sägande: Må man ock hela om Sabbathen?
på det de måtte anklaga honom.
Då sade han till dem: Hvilken är den menniska ibland eder, som hafver ett får, och om det faller i gropena om Sabbathen, går han icke och fattar uti det, och drager det upp?
Huru mycket bättre är nu en menniska än ett får?
Derföre må man ju göra väl på Sabbathen.
Och sade han till mannen: Räck ut dina hand; och han uträckte henne; och hon vardt färdig igen, såsom den andra.
Då gingo de Phariseer ut, och lade råd emot honom, huru de måtte förgöra honom.
Men när Jesus det förnam, gick han dädan; och honom följde mycket folk, och han gjorde dem alla helbregda;
Och hotade dem, att de icke skulle uppenbara honom; På det fullkomnas skulle det som sagdt var genom Propheten Esaias, som sade: Si, min tjenare, den jag utvalt hafver; min käreste, i hvilkom min själ hafver ett godt behag; jag skall sätta min Anda på honom, och han skall förkunna Hedningomen domen.
Han skall icke kifva eller ropa, och hans röst skall man icke höra på gatomen.
Den rö, som krossad är, skall han icke sönderbryta; och vekan, som ryker, skall han icke utsläcka, tilldess han utförer domen till en seger;
Och i hans Namn skola Hedningarna hoppas.
Då hades fram till honom en, som var besatt med djefvulen, han var blind och dumbe; den gjorde han helbregda, så att samme blinde och dumbe både talade och såg.
Och allt folket blef förskräckt, och sade: Är denne icke Davids Son?
Men när de Phariseer det hörde, sade de: Han utdrifver icke djeflar, utan med Beelzebub, djeflarnas öfversta.
Då nu Jesus förstod deras tankar, sade han till dem: Hvart och ett rike, som är tvedrägtigt emot sig sjelft, det blifver öde; och hvar och en stad, eller hus, som är tvedrägtigt emot sig sjelft, blifver icke ståndandes.
Är det nu så, att Satan drifver Satan ut, då är han tvedrägtigt emot sig sjelf; huru blifver då hans rike beståndandes?
Och är det så, att jag drifver djeflar ut med Beelzebub, med hvem drifva då edor barn dem ut?
Derföre skola de vara edra domare.
Men är det så, att jag drifver djeflar ut med Guds Anda, då är ju Guds rike kommet till eder.
Eller, huru kan någor gå i ens mägtigs mans hus, och beröfva honom hans boting bort, utan han först binder den mägtiga, och så sedan skinnar hans hus?
Hvilken som icke är med mig, han är emot mig; och hvilken som icke församlar med mig, han förskingrar.
Fördenskull säger jag eder: All synd och försmädelse blifver menniskomen förlåten; men försmädelse mot Andan skall icke blifva menniskomen förlåten.
Och hvilken som säger något emot menniskones Son, det varder honom förlåtet: men hvilken som säger något emot den Helga Anda, det varder honom icke förlåtet, hvarken i denna, eller i den tillkommande verld.
Görer antingen trät godt, så varder frukten god; eller ock görer trät ondt, så varder frukten ond; ty af fruktene känner man trät.
I huggormars afföda, huru kunnen I tala något godt, medan I ären sjelfve onde?
Ty der hjertat med fullt är, deraf talar munnen.
En god menniska bär godt fram af hjertans goda fatabur; och en ond menniska bär ondt fram af en ond fatabur.
Men jag säger eder, att för hvart och ett fåfängt ord, som menniskorna tala, skola de göra räkenskap på domedag.
Ty af din ord skall du blifva rättfärdig hållen, och af din ord skall du varda fördömd.
Då svarade någre utaf de Skriftlärda och de Phariseer, och sade: Mästar, vi vilje se tecken af dig.
Svarade han, och sade till dem: Detta vrånga och horiska slägtet söker efter tecken; och thy skall intet tecken gifvas, annat än Jone Prophetens tecken.
Ty såsom Jonas var i tre dagar och tre nätter i hvalfiskens buk; så skall menniskones Son vara i tre dagar och i tre nätter i jordene.
De Ninivitiske män skola stå upp på domen med detta slägtet, och fördöma det; ty de bättrade sig efter Jone predikan; och si, här är mer än Jonas.
Drottningen af söderlanden skall stå upp på domen med detta slägtet, och fördöma det; ty hon kom ifrå jordenes ända, till att höra Salomons visdom; och si, här är mer än Salomon.
När den orene anden är utfaren af menniskone, så vandrar han genom de rum, som torr äro, söker efter hvilo, och finner ingen.