Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jäfvas än detta skäl genom åberopande af de Församlingar, som icke ega frihet att genom eget val tillsätta sina Prester, hvilka dock äfven af dem aflönas; så har likväl, i mera än hälften af Rikets Församlingar, den sekelsgamla vanan vunnit ett fastare stöd i det allmänna tänkesättet, än att densamma skulle utan missBih. t. R.
Prot. 1828 o. 1829. 7 Sami, 2 Afd.i Band. 2 3: <!je H:t. i8 Lag- samt Allm.
Besv. o. Occ. Ulsk.
JV.o 60. nöje kunna medgifva en hastig förändring.
I öfrigt, ehvad förmon till Prestvalens förenkling och återförande till sitt ursprungliga skick det uppgifna förslaget ock må medföra, kunna dock Utskotten icke dela det hopp, att de ofog dervid, soin vanligen af egennyttans förespeglingar uppkomma, skulle derigenom kunna rätt kraftigt förebyggas, enär i allmänhet hvarje röstgifvande husfader för en större eller mindre familj, — han må vara fastighets-egare eller icke, — dock i allt fall, i större eller mindre mon, är löngifvare åt sin Prest, och sålunda vid valet, helst 0111 caracteren är svag eller vrång, underkastad enahanda frestelser och enahanda inflytelse af obehöriga röstvärfnings-försök, som den förmögne Gods-egaren, hos hvilken deremot en större moralisk upplysning, sjelfständighet och hederskänsla bör kunna förutsättas.
Af dessa skäl kunna Utskotten ej undgå alt för närvarande anse all fråga om förändrade omröstningsgrunder vid Prestval vara för tidig, åtminstone intilldess Presterskapets lönevillior i ^allmänhet hunnit blifva annorlunda bestämda och af godtycket alldeles oberoende, hvadan, för sin del, Utskotten vördsamt tillstyrka, att äfven detta förslag mätte förfalla.
Lag- samt Allm, Besv. o. Oec.
Ull. N.-o 60. 19 C).
Med förnyande af sin i förra Betänkandet uttalade mening om antagligheten, med vissa smärre modificationer, af det lill Rikets Höglofl.
Ständers pröfning redan öfveriemnade irsta alternativet till en ny Prestvals-förordning, hvilken Utskotten anse såsom ett nödigt Reglemente för utöfningen af den i Grundlagen stadgade valrättigheten inom större delen af Rikets Församlingar, gå Utskotten nu att, i den ordning paragrafernas numerföljd föranleder, redovisa så väl för de anmärkningar, hvilka mot serskilda delar af berörde
Författnings-förslag blifvit inom de respective Riks-Stånden framställde, som för de förändringar, hvilka, vid förnyad granskning, i anledning deraf, Utskotten funnit sig befogade att lill Rikets Höglofl.
Ständers bepröfvande hemställa.
Härvid få Utskotten först vördsamt tillkännagifva, att, i likhet med hvad vid afgifvandet af förra Betänkandet i detta ämne blifvit iakttaget, ett handskrifvet exemplar af de §§ uti Valförordnings-förslaget, af hvilka en förändrad redaction nu iöreslås, varder, jemte detta Betänkande, till hvarje af de respective Riks-Stånden öfverlemnadt; samt dernäst lika vördsamt till Rikets Ständer hemställa godkännandet af 20 Lag- samt Allm.
N.-o 60. en inom Högvördige Preste-Ståndet gjord allmän anmärkning mot flere §§ af det granskade Författnjngs-förslaget, nemligen att de stadgar, som endast angå Prestvalsförrättningar i Hufvudstaden, böra, såsom icke tillhörande den allmänna Förordning, hvilken i alla Rikets kyrkor skall vid hvarje instundande Prestval uppläsas, utur det esta alternativa förslaget alldeles utgå.
Kommande sålunda, i fall denna förändring, som i det nu bifogade handskrifna exemplaret blifvit iakttagen, af Rikets Ständer bifalles, den för Stockholms
Stad hittills gällande serskilda Valförfattning, af den 18 Sept. 1765, att äfven hädanefter, intilldess annorlunda i Nåder förordnas, till orubbad efterrättelse tjena. 1 §.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet har blifvit anmärkt, ”att Böne-och större Högtidsdagar icke böra undantagas från Frågooch Valdags-förrättningar, emedan, i synnerhet i de Norra Orterne, der kyrkosågen är lång, folket talrikast på dessa Högtidsdagar sig i kyrkan inställer, hvarföre det borde blifva Församlingens ensak, att med Valförrättaren öfverenskomma om utsättande af sådana dagar, som äro för berörde förrättningar bäst passande.” Inom Högv.
Preste-Ståndet har ock af en Ledamot blif - Lag- samt Allm.
Desv. o. Oec. Utsk.
N.-o 60. 21 vit yttradt, ”alt elen förut klandrade tidsutdrägten icke blifvit förminskad derigenom, att Böne- och Högtidsdagar icke få användas till Frågo- eller Valdag, äfvensom i sammanhang dermed erinras, att tiden mellan missivet och irsta prof-predikan kunnat förkortas.” Utskotten få häremot upplysa, att orsaken, hvarföre Böne- och Högtidsdagar blifvit här undantagne, dels varit den, alt på dessa dagar, då arne Gudstjensler äfven på Landet i de flesta Rikets Landsorter hållas, tiden svårligen hlefve tillräcklig, åt-, minstone i större Församlingar, för berörde förrättningars afslutande före nattens ingång, dels ock, att Valförrältaren och ValNotarien på sådana dagar med större svårighet kunna skiljas från tjenstgöring i egna Församlingar, der tillfälle till Presterligt biträde annorstädes ifrån ofta saknas.
Då fördenskull dessa skäl lika gälla för de Norra, som för de öfriga Rikets Församlingar, hvarest ock den nu föreslagna föreskriften, Utskotten velerligt, hittills varit genom vanlig praxis iakttagen, anse Utskotten densamma såsom nyttig och god böra bibehållas.
Att åt Församlingarne uppdraga utsättandet af Frågo- och Valdag, kunna Utskotten alldeles icke anse lämpligt, och hvad den klandrade tids-uldräg - 22 Zag- saint Allm.
Oec. Utsk.
N:o 60. ten beträffar, befara Utskotten deraf ej flera menliga följder, än dem , som i allt fäll ej kunna undvikas, enär för lagbrytaren utrymmet att intrigera icke kan afskäras hvarken genom valets anställande på Högtidsdag, elier genom förkortning af tiden mellan missivernas kungörande och i:sta profpredikan, hvartill dessutom den lemnade beredelsetiden af 14 dagar visst icke lärer vara öfverflödig. 2 §.
Här är föreslaget, att orden: med första postj måtte utbytas mot: med första lägenhet; men då osäkerhet om föreskriftens ordentliga fullgörande möjligen deraf kunde uppkomma, att annan lägenhet, än den ordinaira postgången, begagnas, hafva Utskotten ej funnit skäl att denna förändring tillstyrka. 3 §.
Det har inom 2:ne Riks-Stånd blifvit klandradt, att Utskotten utur Comiterades förslag uteslutit orden: ”eller har någon uppå underdånig ansökning erhållit
Nådig tillåtelse att, utan profs afläggande j komma under omröstningmen som Utskotten, på de skäl, hvilka i förra Betänkandet, sid. 20, blifvit anförde, icke kunnat förändra sin öfvertygelse om obehöfligheten af ett sådant tillägg, hvarigenom endast skulle stadgas ett undantag från allmän regel, hvilket utaf Kongl. Maj:ts Lag- samt Allm.
N.-o 60. 9.3 Nådiga pröfning i allt fall beror, hemställa Utskotten, om ej denna anmärkning må förfalla. §§ 7, 8 8Cg.
Mot dessa §§ bar blifvit anmärkt: a) "att del bör bestämmas, om Härads-skrifvaren för Val-längdens upprättande skall erhålla arfvode, samt huru myckel; b) alt Val-längdens öfversändande från Konungens Befallningshafvande till DomCapitlen, och från de sistnämnde till Valförrättaren, är en lids-spillande omväg; föreskriflen behöfver ej så noga specialiceras; nog att Val-längd anskaffas och i behörig tid kommer Valförrättaren lill handa; c) att slutet af 7:de och början af 8:de §§:ne ej öfverensstämma, då i den senare stadgas, att egarens namn skall i Val-längden utsättas, och i den förra, att i vallängden endast skola upptagas de personor, som eget röst-rättighet; c/) att enahanda reduetionsgrund af röster borde antagas i Stockholm, som annorstädes; e) att röst-reduetionen till R:dr sk. r.'st. vore omöjlig att verkställa, der röster linnas i brutna tal till och med af 6 ziffror i täljare och nämnare; samt f') att reduetionen väl vore nyttig, roen svår för Valförrättare och Röstegare alt controllera.” Hvaremot åtskillige Ledamöter af Högv.
Preste-Ståndet anfört flera skäl till stöd för det föreslagna reduclions-sättel. 24 Lag- samt Allm.
Besv. o. Oec. Utsh. Uti. iV. o 60.
Häremot få Utskotten tillkännagifva: a) att något arfvode, Utskotten veterligt, för "Val-iängdens utskrifning hittills aldrig varit ifrågasatt, samt att Utskotten, som icke finna skäl att något sådant tillstyrka, anse saknaden af föreskrift i denna del tillräckligen utvisa saknad af sjelfva rättigheten; b) att det egentligen ligger å Consistorii vårdnad, att Val-längd varder inom vederbörlig tid anskaffad och Valförrättaren meddelad; men då Utskotten medgifva, att denna föreskrift, såsom förut tillräckligen känd och utöfvad, icke behöfver så utförligt specialiceras, hafva Utskotten så väl af 7:de som 9:de §§:ne föreslagit en förändrad redaction, genom hvilken det ock förblifver Consistorierne obetaget att, der omständigheterna det fordra eller medgifva, uppdraga åt Valförrättare!! att sjelf gå i författning om Val-längds anskaffande; c) att, med godkännande af anmärkningens rigtighet, Utskotten verkställt den yrkade redactions- förändringen af ^rde och 8:de §§:ne i Comiterades förslag; 11) att Utskotten, som, enligt hvad redan tillkännagifvet är, utur denna allmänna Författnings nya redaction uteslutit alla de stadgar, som enskildt angå blott Huf - Las,- samt Allm.
Ull. N.-o 60. a5 vudstadens Församlingar, dock anse sig böra förklara, att för Stockholm, hvarest omröstningssättet redan är byggdt på den af Utskotten föreslagna enkla hufvudgrund, någon ytterligare förändring i detta hänseende icke synes behöflig, helst derigenom i så folkrika Församlingar mycken tidsödande vidlyftighet, och svårighet att på dagen medhinna ett Prestval, endast skulle uppkomma ; e) att reductiorien af större bråk, om ock af flere än 6 ziffrors storlek, är äfven för en mindre öfvad räknare ganska verkställbar, enär dertill endast fordras kännedom i allmänhet af sättet att genom multiplication förvandla bråk af Riksdaler uti bela skill ingar eller bela runstycken, samt att sedermera, om något bråk ännu återstår, eller om intet helt runstycke af reductionen uppkommer, alldeles utur Vallängden utelemna detta brutna tal, hvarigenom ingen kan af sin lagliga röst förlora ens så mycket som belöper på af ett mantal; samt f') att reduclionen väl icke falltid torde kunna genast på stället af Val förrättaren och de RÖstegande å frågodageu controlleras; men att, då Valförrättare!! både före och efter frågodagen, innan valet, eger tillgång lill Val-längden, och hvarje röst - 20 Lag- samt Allm.
Besv. o. Oec. Utsk. Uti. lV:o 60. egare både vid Val-längdens justering kan förbehålla sig rättighet att före valet få en möjligen felaktig reducering rättad, och äfven efter valet eger öppen talan å vederbörlig ort emot en slik felaktighet, synes denna anmärkning icke vara nog vigtig att föranleda förkastande af en röstberäkning, hvilken i öfrigt så för
Valförrättaren som för de väljande medför olörneklig beqvämlighet och tidsbesparing. § 12.
Till förbudet för en Profpredikant att i sin predikan något andraga om sig sjelf, har en anmärkare velat tillägga förbud att något yttra om sine Medprofrvalide.
En annan liar funnit ”ett sådant försök att från Predikstolen recommendera sig åtminstone lika löjligt som brottsligt, enär det icke kunde tilläggas någon serdeles kraft att gagna sig eller skada andra, utan att frånkänna de röstgifvande all urskillnings förmåga och känsla för det rätta och anständiga.
Ett sådant försök borde åtminstone, för att blifva brottsligt, vara påtagligt, icke uttryckt genom det af illvilja lätt misstydda ordet hänsyftning på sig sjelf.
Intet skäl vore ock alt belägga detsamma med högre straff, än andra försök att före eller efter predikan, i samqväm och gästabud m. 111., verka för sig eller emot sina Medsökande.”
Ändtligen hafva flere in - Lag- samt Ålim.
Besv. o. Oec. Utsh.
N.-o 60, 27 kast blifvit framställde mot det minutieusa i det förbud, som uti senare hälften af §:en innehålles, hvilka endast skulle leda till onyttiga chicaner, eller lill lagbrott.
Det vore nog att röstvärfnings-försök i allmänhet förbjudas och bestraffas”.
Med hufvudsakligt godkännande af berörde anmärkningar, hafva Utskotten funnit, att ej mindre den i2:te än den i3:de §:eli, såsom innefattande ansvars-bestämmelser för olagligt förhållande i afseende på Prestval, egentligen icke böra till denna Artikel, utan till den g:de Art. 56 §, af hvilken Utskotten fördenskull, med uteslutande af förstnämnde bägge §§, och de detailer deraf, som torde kunna umbäras, föreslagit en förändrad redaction.
Gillas denna Utskottens åtgärd, kommer numerföljden af §§ i Författningen att derefter rättas. § 14.
Den sed, som i ett eller annat Stift länge varit öflig, att, utom Valförrättare och Val-Notarie, äfven förordna en Biträdare vid valet, hvilken, i händelse af inträffande förfall för Valförrättaren, egde att dennes befattning Öfvertaga, har af en Stånds-Ledamot blifvit ansedd ”icke böra förbjudas”, hvaremot andre anmärkt* att ”sådant förordnande, i anseende till olägenheten af att på en och samma dag skilja fle - 28 Lag- samt Allm.
N.-o 60. ra Prester inom etl Contract från sina egna Församlingar, icke i alla Stift vore verkställbart.
” Utskotten tro sig gå allas önskningar Lill mötes genom det tillägg vid §§:nes slut, att det må vara Consistorierne obetaget att, der så lämpligt pröfvas, en närboende Kyrkoherde til!
Valförrätarens biträde eller Suppleant förordna. § 16.
Då i ett och annat Stift Valförrättaren hittills egt att sjelf utse Val-Notarie, yrkas fortfarande af denna rättighet.
Utskotten, som anse det böra på Consistorii pröfning ankomma, huruvida etl sådant val må åt Valförr'ättaren anförtros, föreslå, i öfverensstämmelse härmed, en förändrad redaclion af denna §. § 18.
Emot denna § hafva flera Hög v. Preste-Ståndets Ledamöter anmärkt, u}”att förmyndare väl må rösta för pupill, som ej kommit till laga ålder, men icke för den, som af oeconomiska eller andra skäl blifvit ställd under förmyndare.
Äfven en högre Embetsman, en Öfver-Ståthåilare, en Biskop, kunde af ett eller annat skäl begära förmyndare, och likafullt bibehålla rättigheten att rösta vid val af Thronföljare, att utnämna till sysslor m. m.; han borde ock derföre få votera vid Prestval, som är en religieus act.” Andra Ledamöter hafva yrkal, Lag- samt Allm.
Bcsv. 6.
N.-o 60. 2g dels ”att fullväxt mö, ehvad hon är myndig förklarad eller icke, hör ega rösträtt, att endast den, som är beröfvad förnuftets bruk, eller för lastbarhet, såsom fylleri, till hvilken dass fångar ock kunna räknas, må från en sådan rätt undantagas, dels ändtligen att äfven den minderårige, så snart lian begått Herrans Hel.
Nattvard, och utmärkt sig genom gudfruktig vandel, bör få till valbordet framträda och för sitt hjertås vigtigaste angelägenhet kalla en rådgifvare, en vän; b) att ämnenas ordning fordrar, det denna § icke utgjorde den första i denna artikel, samt att sjelfva stadgandet om röstråttigheten i sterbhus är ofullständigt, emedan föreskrift saknas så väl lör den händelse, att en måg besörjer egendomens förvaltning, som för den, då aflägse boende myndige barn eller slägtingar äro arftagare.” Häremot få Utskotten erinrat a) att, med instämmande i hvad af flera Ledamöter inom Högv.
Preste-Slåndel blifvit emot anmärkningen yttradt, Utskotten anse det vara en följd af den från ålder antagna voterings-grunden efter egendoms besittning, hvilkens upphäfvande, på ofvan anförde skäl, Utskotten afstyrkt, att hvar och en, som af Lagen eller Domstolen blifvit förklarad oförmögen att sin egendom 3o Zag- samt Allm.
N.-o 60. sjelf förvalta, också måtte afstå från rättigheten att derföre rösta vid Prestval.
Den, åt hvilken, för bristande vård örn sitt enskilda gods, icke kan anförtros befattning med kyrkans och församlingens cassör m. ni., synes ock icke orättvist uteslutas från rättigheten att deltaga i valet af berörde eassors förste Föreståndare.
Dessutom skulle urskiljandet af de skäl, för hvilka någon blifvit ställd under förmyndare-vård, blifva för en Valförrättare å frågodagen lika svårt, att ej säga omöjligt, som att afgöra, hvilken minderårig borde få rösta, i stöd af en, dittills måhända föga pröfvad, gudfruktig vandel.
Den yttre handlingen måste väl här, såsom annorstädes, bestämmas efter yttre rätts vilkor, och Utskotten tillstyrka derföre, alt § i denna del måtte förblifva oförändrad.
Hvad deremot beträffar; b) den anmärkta ofullständighelen af föreskriften om voteringsrätt uti sterbhus, så medgifva Utskotten, att ett förtydligande tillägg kan af behofvet der anses påkalladt, hvadan Utskotten, med godkännande äfven af anmärkningen mot paragrafernas i Comiterades förslag iakttagna ordning, föreslå, så väl en omflyttning af §§, så att den nu varande 24 § måtte, i stället för den i8:de, blifva den första uti 5 Art., och de öfriga derefter följa på sätt det bifogade handskrifna förslaget innehåller, som Lag- samt Allm.
Desv. o. Oec. JJtsk.
N.o 60.
3i ock att den ifrågavarande i8:de§:en måtte så föiandras, att i stallet för äldste son, sättes den arfvinge sorn myndig är , samt alt samina förhållande stadgas, der flere myndiga, arfvingar, som der flera förmyndare finnas i sterbhus. § 19.
Comiterades, af Utskotten understödda, förslag, att Landtbönder, som de hemmanen ålöpande onera utgöra, malle tillerkännas rösträtt vid Prestval, hvilken rätt deremot skulle frånkännas Säteriegare, så framt lian på egendomen icke bor, eller densamma med eget folk icke brukar, hafva a')'. flera Ledamöter af Högloft.
Piidderskapet och Adelil ansett ”vara orättvist, enär ändring af de förmoner eller onera, som tillhöra jorden, skulle rubba dess värde, till lika obillig förlust för den ena, sorn opåräknad vinst för den andra, äfvensom förslaget ansetts medföra missiiälligheter mellan Säteriegare och frälsebonde, svårigheter vid contracters uppgörande m. m.
Preste-Ståndet är b): mot en annan del af denna § anmärkt, att det ej vore klart uttryckt, om arrendatorn egde att rösta, fastän jordegaren sjelf på stället bor, hvilket ock icke skulle vara fullkomligen billigt; c): att, uti första punkten af §, den händelsen borde ihogkommas, att flere kunna sitta i styrelsen af en Bolags - 32 Lag- samt Allm.
IV.-o 60. egendom, äfvensom en pupill ega flera förmyndare; d): att antingen alla eller de jlesta rösterna inom en Församling kunna tillhöra en egendom, afträdd till Borgenärer, i hvilket fall, då för en sådan egendom ieke får röstas, Prestlägenheten länge kan blifva obesatt, eller ock borlgifvas blott af några få sjelfegande hernmans-innehafvare; samt ändtligen e), att samma ovisshet om tillsättnings-rätten ock skulle, till följd af detta stadgande, uppkomma, om innehafvaren af ett jas patronatus försattes i cessionslillstånd vid den tid, då ledighet af det patroueia Gället inträffade.”
Emot alla dessa anmärkningar få Utskotten a): vördsamt förklara, att likstämmighet uti rösters afgifvande vid Prestval för all slags jordegendom är, enligt Utskottens öfvertygelse, lika förenlig med rättvisa, som bidragande till enkelhet af valen samt afböjande af onödiga uppehåll och tvister.
Enär utgörandet af hemmanets onera i allmänhet blifvit antaget såsom grund för röst-rättighet, och, sedan det hinder , som förut mött stadgandet af likhet i denna rättighets utöfning mellan innehafvare af Rikets jord, nu mera upphört genom Högloft.
Ridderskapets och Adelns concession af dess privilegium att ensamt besitta Säte - Lag" samt Allm.
Desv. o.
Occ. Utsk.
TJlt.
N-o 60. 33 Säterier; finnes, enligt Utskottens omdöme, intet skäl att betaga hvarken Arrendatoren af ett Säteri, ej eller Frälsebonden, som ansvarar för utskylderne af hemmanet, ej mindre till Kongl. Maj:t och Kronan, än till Kyrkan och Presterskapet, den rätt, som af hvarje annan Arrendator och Brukare af annan mer eller mindre privilegierad jord, under samma vilkor, utöfvas.
Någon rubbning af jordens verkliga värde bör icke deraf befaras, då Utskotten hvarken liilstyrkt, att Författningen må blifva retroactiv, utan endast gälla för Landtbönder, som hädanefter antagas, ej eller betagit Godsegaren frihet att genom Contract förbehålla sig , sjelf Yoterings-rätten.
Anledning till misssämja mellan Jordegare och Landtbonde må val ock icke mera häraf kunna herntas, än af enahanda förhållande hittills mellan Arrendatorer och Egare af annan slags jord.
Mödan åter att i ett
Contract tillägga en enda punkt bör väl icke finnas
Öfver höfven betungande för den, som anser värdet af sin jord i någon mon beroende af Valrättighetens utöfning.
Att, i likhet med hvad en värd Ledamot af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln yrkat, inskränka berörde rättighet, endast till de Arrendatorer, hvilkas Contract äro uppgjorde minst för fem hih. t.R. St.
Prat. 1828 o, 1829. 7 Sami., 3 Afd. 2 Band. 3 3:djc H t. 34 Lag- samt Allm.
Uti. iV.-o 6a. är, skulle vid Prestval förorsaka det hinder och uppehåll, att alla Arrende Contract mäste på Frågodagen företes och granskas, äfvensom den ojemnhet, att ej säga orättvisa, att samma skyldighet, utgörandet af Ecclesiastika onera, icke för alla Arrendatorer medförde samma rättighet att votera.
Den enda inskränkning i Arrendatorer voteringsrätt, hvilken Utskotten funnit skälig att föreslå, nemligen att den kommer att hero af bestämmelsen härom uti Arrenrle-Contractet, tro Utskotten icke medföra förstberörde olägenhet, enär en Valförrättare med kännedom af Arrendators rätt, så framt den af uppvisadt Contract ej inskränkes, icke behöfver efterfråga Contract i annat fall, än när Jordegaren sjelf anmäler sig alt rösta för en borlarrenderad egendom.
På alla dessa förenade skäl tillstyrka fördenskull Utskotten, att anmärkningarne uti denna punkt måtte lemnäs utan afseende. b) Att en Jordegare, som under arrende upplåtit sin egendom åt annan person, med vilkor, att den sistnämnde skall för dess onera ansvara, också derigenom afhändt sig rättigheten att för samma egendom rösta vid Prestval, har förut, ehuru med vissa undantag, varit stadgadt; men Lag- s. Allm.
Ull. N. o 60. 35 som Utskotten, på grund af den gjöfda anmärkningen, funnit en viss billighet fordra, ej mindre att en Jordegare, som sjelf på stället hor, också sjelf får välja sill själasörjare, ån att lian må ega rött att genom Contract disponera äfven om delina del af de rättigheter, som åtfölja dess egendom, så hafva Utskotten, genom nyss ofvanberörde tillägg, sökt i detta hänseende befrämja hvad nied denna billighet kunde synas förenligt. c) Till förtydligande af §:s första punkt, hvilken Utskotten ansett böra utgöra en serskild §, föreslå Utskotten denna ledaction: ”För Rolags-egendom röste den, eller cle> sorn i Styrelsen deraf sitta”. r/) Utskotten böra upplysa, att skälet, hvarföre Curatorer i Concurs icke ansetts böra utöfva någon rösträtt vid Prestval, är det, att de icke egentligen, i och för delina provisionel befattning, kunna betraktas såsom Församlingens Ledamöter, som ordentligen bidraga lill fullgörandet af Församlingens gemensamma åligganden, och vanligen icke ega ett med Församlingen gemensamt interesse uti valet af en skicklig Religions-Lärare.
Viglen af delta skäl förminskas icke deraf, att det någon gång kunde inträffa, det en större Godsegare-Disponent af alla, eller de fleste roster inom 36 Lag- s. Allm.
Besv. o. Occ. XJtsh Uti.
IV.o 60.
Pastoratet, försattes i Concurs-tillstånd.
Antages Utskottens förslag i det föregående af denna § om Arrendatorer och Landtbönders voteringsrätt, mäste den supponerade händelsen knappast någonsin kunna inträffa, enär, om ock för sjelfva hufvudegendomen, som af Cessionanten med eget folk blifvit brukad, ej skulle röstas, dock för alla underlydande hemman, som af Bönder eller Arrendatorer, med utgörande af ålöpande onera förvaltas, skall, ehvad 'vilkor Contractet i öfrigt innehåller, af Åboerne voteras.
Alla röster lära således aldrig, och de fleste ytterst sällan komma att af denna orsak nedläggas. e) Hvad frågan om utöfningen af jus patronatus under Cessions-tillstånd beträffar, få Utskotten erinra, att förevarande Författnings-förslag endast rörer Prestval, i Regala och Consistoriel Gäll, och således icke frågan om Prest-tillsättandet i Patronela lägenheter; lärande det följaktligen endast på Kongl, Maj:ts Nådiga Förordnande, efter derom af vederbörande
Domcapitel gjord underdånig anmälan, ankomma, huru i det anmärkta fallet förhållas bör. § 20.
Af en större del Högv.
PresteStåndets Ledamöter har blifvit yrkadt, det denna § borde, med återgång till Comité - Lag- s. Allm.
Bcsv. o. Otc.
TJt-sk. Uti. N. o 60. 37 rades förslag, sålunda förändras, att Prestenka och afträdande Prestman bibehålles vid deri rätt, som hittills aldrig varit dem. frånkänd, att rösta vid valet af sin Efterträdare.