Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
u f y l l e r tretton å y leons bekanta svar till m: me de Stael såsom den bästa vederlgggning af damernas nya anspråk.
238 B i n d f r i s k a rosor i ditt l&amp;, Som dem dzc bär p &amp; kinden; Och fröjda dig åt lifvets vår, Sii f r i son8 sonmuarvinden!
N ä r glädjen, följd af nytt behag, Sona gäst besöker dig hvar dag, T a g honont mot vid grinden!
Och car en hjelp d t f a r och mor Sic länge än d u trifves B l a n d hästar, grisar, höns och kor.
Ej bättre f r ö j d det gifues Ä n gå omkring med y i f m i l d hand Och mätta hungrig n6bb och tccnd, O m ä n den bits och rifvcs.
Af allt det deim d u t a r farcäl, När lifuets rymder dngas.
Må lielsan dd i] tropp och själ Ej frår&amp; dig kunna t a g u s; Ty lifvets TOS har nog sin tagg, Och hjertnt iii.
ctt bräckligt plagg, Hvnrs rispor lätt e j lccgas.
B l i f stiids sic enlcel som d u är Och g ö m pi burna f r i d e n; Ty mycken sorg och s7i.am sig klär I brokigt bjafs och siden; Men barnslig själ och oshddsficll, O m än så enkel, är som gull: Den rostar ej i tiden.
233 Skolhumoresker.
$i Amerik,a, der inan 5r så rik på iiya originella ideer, har en lära- rinna fatt det infallet att ur sin egen och sina, både manliga och (pinliga kamraters erfarenhet samla en mängd barocka s v x, som lär- jungarne gifvit under lektionstimmarne, vare sig mundtligen eller skrift- ligen.
Denna samling har hon nyligen iitgifvit, och en mera skrattre- tande lektyr lär ej på länge hafva bjudits den amerikanska allmänheten.
Den lilla boken har dock ej utgifvits blott " til Lyst ".
Tvärtom har utgifvarinnan afsett att i deii lemna en spegelbild af det oerhördt brokiga mångahanda, soni den amerikanska bottenskolan ger sina ele- ver till lifs, samt låta detla skolsystem satirisera sig sjelft genom bar- iiens svar.
Dessa svar äro fördelade i ej mindre än femton afdelningar, livar och en upptagande ett af skolans läroämnen.
Man finner bland dem ej blott grammatik, historia, geogra$, etymologi, matematik, i n.
m. utan också fysioloyi, ccstronomi, politik, musik, retoi-ik och metafysik.
Härtill kommer ett fack under rubriken intellectual ", hvilket synes omfatta alliiiänbildande ämnen, företrädesvis skönliteratur.
En mängd af de kostligaste svaren, särskildt under afdelningen rtymologi ä r ty värr oöfversättlig.
Här nedan meddelas efter den tyska tidskriften " Die Lehrerin ", ett litet urval af sådana svar, som icke äro beroende af sprakets egenheter.
På frågan: Hvad menas med en parasit?
svarades att det är ett slags paraplui; en annan elev protesterade häremot och förklarade parasit vara liktydig ined - burnamord!
Alias är en gudfruktig man i bibeln, nmmoniak - en gudaspis, och demagog en tunna full af öl eller andra viitvaror.
Matematiken erbjuder de mest öfverraskande nyheter.
Sa förkla- ras paraleller vara sådana linier, som aldrig kunna träffas förr än de löpa in i hvarandra.
En ~ c t k linie ä r afståndet mellan tvänne orter.
Cirkeliz är en slät rund linie med ett liål i niidten.
Inom den vetenskapliga terminologien förekomma dråpliga för- vecklingar.
Så har en ungdom påstått att i de teologiska trädgsrdarne före- komma flera olika slag af åsnor, samt i de teologiska museerna några af verldens allra märkvärdigaste försteningar.
I granimatiken erfara vi med förvåning att ett z e r b ä r något ät- hart samt att adjektir alltid användas som adverb och a d r e d som ii djekt i I *,
234 De största upptäckterna göras dock inom geografi och historia: Aiiierika består från norr till söder af ungefär 500 mil.
Förenta staterna är ett litet land i jemförelse med många andra.
inen ungefär lika industrielt.
Hufvudstaden i Förenta staterna är Long Island.
De fem sta- pelstäderna i Förenta staterna äro ' ' Newfunland " och ' Sanfranzisko ".
Gibraltar är en ö, som är bygd på en klippa.
Ryssland är ganska kallt och tyranniskt.
Sizilien " är en af Sandwichsöarna.
De båda ryktbaraste vulkanerna i Europa äro Sodoin och Go- morra o. s. v. Nätta äro de båda definitionerna: klimatet varar alltid, vädret blott några dagar.
Till talet 1492 synes den amerikanska ungdomen hänföra alla märkligare tilldragelser och förhållanden.
1492 föddes Washington.
1492 blef St. Bartholomeus massakrerad.
Jorden är 1492 mil i omkrets.
Britterna vor0 Sachsarne, som 1492 under Julius Cssar inryckte i England.
- - - Julius Caesar har för öfrigt måst underkasta sig en högst egen- domlig karaktäristik.
Ryktbar har han blifvit genom sitt bekanta tele- gram: Jag kom, jag såg, jag segrade.
Han var dessutom en stor hjelte och skref en bok för nybörjare i latin.
Vidare får man veta att Luther för flera tusen år sedan införde kristendomen i England; att han lefde samtidigt med upproret i " Worm ': att han förut varit påfvc, samt att hans födelsedag var i november 1883 (Luther-jubileet!)
Lady Jane Grey studerade grekiska och latin och blef efter några få dagar halshuggen.
Henrik VIII vann rykte shom stor enkliiig, ty han förlorade flera hustrur.
Alfred den store regerade 872 år, och han utmärkte sig genoin att låta antända bohvetekakor, hvarför frun grälade på honom.
* * * Boken innehåller äfven några dråpliga krior, af hvilka hiir en mii meddelas.
De ortografiska blomstren hüfva blott tillnärmelsevis kunnat återgifvas, men den lille författarens naivetet och oemotståndliga komik kunna äfven i öfversättning göra sig gällande.
235 Om flicker.
' Flicker ä vådligt tillgjorda och fåniga.
Dom tänker mer på klii- der än på någonting annat och leka helst med dockor och lappar.
Doiii skriker d i dom på afstånd sir en ko och ä rädda för cn simpel bössa.
Doiii sitter alltid inne och giir hvar söndag i kyrkan.
Doni; i alltid klena.
Dom ii alltid löjliga, dom skrattar i t pqjkarnes näfvar och ropar " nej sii smutsiga! '
Jag tror inte att dom nånsin dödat ens så mycket som en katt.
Det ä synn om di stackars kräken!
Först hånar dom en grabb och så går dorn och blir tjära i cn.
Vidligt lifvat 5 det att höra dom qvällsdax när dom fåna sej p i verandan och sucka: O kjusande måne!
Ett har jag glömt att omtala, och det ä att flickerna alltid kan sina läser bgttre än pojkarne. "
- - - Med denna ädla bekännelse slutar den unga förf: n sitt opus.
* * * Under rubriken " Intellectual " finner nian ett gräsligt sainmelsu- rium, som bevisar att den amerikanska hottenskolan förutsätter hos sina elever ej blott kännedom om Shakespeare, Milton och Walter Scott, utan ocksi bekantskap med en Bacons, Addisons, Johnsons, Gibbons, Popes Swifts, Ricliardsons, Fieldings, Burns, Byrons, Dickens ', Thackeray ' s, George Eliots m. fl: s verk.
Främlingen är troligen ej alltid nog bevandrad i den engelska literaturen för att fullt kunna genomskåda den häraf iippstiiende kon- fusionen eller kunna följa den arma fullproppade barnahjernans tanke- språng.
Dock niå några prof meddelas: Lord Byron var son till en arftagerska och en fyllhund.
Sir Walter.Scott, " Charles Broute ", Alfred den store och Johnstone vor0 de första stora romanskrifvarne.
Honiers skrifter utgöras af Horners skizzer, Virgilius, ' Änaiden " och Det förlorade paradiset; dock påstå somliga, att dessa dikter icke vore af Homer utan af en annan karl med samma namn.
Till sist må anföras den oväntade underrättelsen att George Eliot efterleninade hustru och barn, hvilka på det högsta beklagade hans snille.
* * * Mark Twain lär i en amerikansk tidskrift hafva egnat den lilla boken en längre artikel.
Han förklarar dess offentliggörande vara högst nyttigt, så till vida som den på ett slgende sätt bevisar felen i det he- stiende lärosystemet.
" Ord!
- Ord!
Största delen af den s i kallade undervisningen syries bestå i att fullproppa barnens minne med ordrika regler och definitioner, som de icke kunna forstå, och som läraren Dagng.
236 icke fAr tid att förklara. '
Allt f ö r mycket och allt fög- nzclrLgcihcmd~i iizplzcgguclt, allt f ö r litet b e g r i p e t, det iir slutdomen, som barnens sorglustiga svar framkallat öfver skolan.
Dock bör det erkännas att felet ofta ligger hos skolrådet, livilket ej sällan utgöres af fullkomligt obildade personer, som ej förstå sin sak.
Visserligeii skulle inan äf ' ven här hos oss, frfin skolor med r i m l i p schema kunna anföra ganska rikhaltiga florilegier af tanklösa svar.
Men som prof på hvad man i Frankrike börjar att med ogillande bränii- märka under namn af det eizcykloliediska zsizde ?.~isningssy.ste~iaet, torde de här lemnade exemplen från deii amerikanska bottenskolan vara oöfverträffacle.
Enligt Xfte vill jag nu meddela något om livad jag hörde ocli såg i Köpenhamn de närmaste dagarna efter qvinnomötets slut.
En dag besökte vi " arbetareköket ', upprättadt af fru Johanne Meyer, och enligt min tanke, ordnadt efter förtrüffliga grunder.
' Arbe- tareköket ' utgöres af en enklare restauration och en i samband dermed stående hushållssko !a.
Vid restaurationen kunna qvinliga och manliga arbetare intaga en god och riklig måltid, till ett pris af 30 öre, hvil- ket låga pris åstadkommes derigenom, att hiishållsskolans elever utföra så väl matlagningen som uppassningen ni.
Genom denna samman- slagning vinner man ett lämpligt öfningsfält för flickor; som uppfostras till tjenarinnor eller husmödrar, på samma ging som man förskaffar.
arbetarne god mat till billigt pris.
Och huru uppfostrande ä r det ej för eleverna, att de veta sig arbeta för sina medmenniskors bästa!
Man undviker den fara, som ofta ligger i välgörande uppfostringsanstal- ter, den nemligen, att de unga, då de se en hel anstalt uppbygd och underhållen endast för deras skull, lätt komma att anse sig såsom gan- ska märkvärdiga personer - så mycket offras ju för dem.
Vid arbe- tareköket deremot mottages undervisningen nästan omedvetet, under det eleverna arbeta för att At middagsgästerna bereda en billig och smak- lig miltid.
Anstalten har börjat sin verksamhet ined ett på enskild väg insamladt mindre kapital, och anses nu, efter at1 hafva arbetat ett par år, kunna bära sig sjelf.
Den ledes af två föreståndarinnor, en för de inre anordningarna, elevernas undervisning i sömnad m. m., sanit
en för matlagningen.
Dagligen bespisas der 2 A 300 personer.
Ar- betareköket är ocksa ett uttryck för den tanke, som vid mötet uttalades: “ Gif arbetaren tillfille att äta tillräckligt och god niat så super han ej. ‘ Då vi vor0 i Danmark, ville vi naturligtvis gerna se eii folkhög- skola, och n-iottogo derför med tacksanihet den inbjudning en af våra tlanska vänner skaffat oss att besöka H,jörlunde folkhö@o] a, belägeri ett par ini1 utanför Köpenhamn.
Skolan förestås af Kand, M. Pontop- pidan.
Sommarkursen pågick med 2.5 flickor.
Undervisning i svensk gymnastik hade lemnats eleverna; och uppvisningen, soni egde rum då vi besökte skolan, tycktes göra all heder å t så väl lärarinna som ele- ver.
Åskidarne, 2 ii 300 personer, åhörde derefter med intresse en redogörelse från Kvindesagsm0det, om rösträttsfragans olika ställning i de nordiska landen.
Deras uppmärksamhet var ett tydligt bevis för huru uppodlad landtbefolkningens uppfattning blifvit genom de i Dan- mark så allmänt förekommande fiiredragen.
Nästan livarje församling har sin föredragssal.
Kostnaderna för föredragen ocli salens iinderhåll bestridas af försanilingsborna, hrilka efter r i d och lägenhet betala en Arlig afgift för salen och hafva sedan rätt att fritt ahöra föredragen.
Qvinnofrggan är ett ämne, som äfven i småstäderna och p i landsbyg- deii omfattas nied stort intresse.
Dansk Kvindesanifunds styrelse off- rar derför både tid och möda, för att kunna tillmötesga den begäran efter föredrag i qvinnofrågan, soin ofta framställes från olika delar af landet.
Vid de flesta högskolorna ä r vinterkursen ordnad för män, och sommarkursen för qviniior.
Att kursen för män är 3 iiiiinader, ocli kursen för clvinnor 3 måiiader, gr ju i full öfverensstänimelse nied bru- ket för öfrigt.
Qvinnan f i r ju inom nästan alla områden en mindre grad af undervisning än niannen.
Ett undantag härifrån bildar dock Askovs folkhögskola, der samskolan vunrii t insteg.
Ett bland de ämnen, hvilka under dessa dagar ofta samtalsvis afhandlades, var: ‘ Huru skall man finna arbete och arbetsförtjenst n t cpinnan?
‘ Naturligtvis framstäldes många både praktiska och opraktiska förslag; af en händelse fick jag höra huru en ensam och olärd qvinna redan för öfver 30 å r sedan brutit sin bana inom ett af qvinnor eljest föga.
odladt arbetsområde.
Det var vid en utfärd till Fredriksber ‘ g.
Naturen var härlig, vädret vackert, och vi alla - efter ett par tim- inars promenad i de ståtliga alleerna - ganska trötta.
Man slog S k ned på marken, och på min utbredda kappa föreslår jag en för mig obe- kant äldre svensk frii att jemte mig taga plats.
Innan någon kO~versation hunnit komma i gång, bjöd hon mig helt vänligt på kanderade poiiie- ransska], hviIka hon framtog ur en pirat.
Det dröjde ej länge innan jag fick veta att hon beredt dem sjelf, samt att hon var S o c k e r h P r e
till yrket; och da var jag ej sen att söka fii veta ntigot om detta ar- bete.
Fru X sade, att hon ansåg det vara synnerligen lämpligt för qvinnan, samt att nian deraf kan hafva sin rikliga inkomst, oni man sköter sig ordentligt.
Sjelf hade hon vid 10 års ålder börjat att koka och sälja knäck.
Så småningom ökades hennes skicklighet, dock utan att hon någonsin gått i lära; och hon började slutligen idka sockerba- gerirörelse i något större skala.
Hon kom då i kollision nied öfriga sockerbagare och, som hon var omyndig, äfven nied stadens myndighe- ter.
Qvinnan blef vid denna tid ej myndig förr än vid 25 å r och en- dast efter derom framstäld begäran.
Vid 23 års ålder gick hon emel- lertid till kungs, lyckades blifva myndig förklarad, och fick nu i ro fort- sätta sitt arbete, der hon snart lärde tillverka allt hvad till yrket hör.
Sedan dess har hoii i en af Sveriges större städer idkat sockerbagar- yrket sjelfstandigt, och tillvunnit sig en aktad och oberoende samhälls- ställning.
Senare gifte hon sig, betalade sin mans skulder, fortsatte nied sitt arbete- och samlade p " 10 år ett kapital af omkring 30,000 kro- nor.
En fördel ined sockerbagareyrket ansåg hon vara, att man för att idka detsamma ej behöfde stort förlagskapital.
Oni nian ock ej så- som hon började med att koka och sälja knäck, kunde man dock börja med karamellskokning och sniåbrödsbakning, och sedan så småningom utvidga affären.
Att man i detta, såsom uti andra yrken, om man vill hafva framgång, inåste ligga hårdt i med arbetet samt vinnlägga sig om största ordning, betonade hon särskildt.
Qvinnans, för renlighet och iiätthet niera utvecklade sinne, borde ock göra henne för yrket synner- ligen lämplig.
Vid Fredriksberg träffade jag ocksli en bildad dansk qvinna, fröken Hegsbro, som just nyss tagit sin barninorske-examen, och jag har sedan af annonser sett att hon nu tjenstgör i Köpenhamn.
Det yrket bör d i Atminstone ingen kunna anse vara oqvinligt!
Bland öfriga för qvinnan lämpliga yrken, hvarom man talade i Köpenbamn, vill jag nämna bokbindareyrket.
Dansk Kvindesamfund hade nedsatt ett utskott, för att verka för utbildandet af qvinliga ' handt- verkare, men då detta utskott funnit de danska handtverkarne synner- liien ohågade att mottaga qvinnor på sina verkstäder, hade utskottet föreslagit Dansk Kvindesarnfund att iipprätta en skolverkstad och att der börja med bokbindareyrket *).
Ett ämne, hvilket jag hörde ganska niycket afhandlas, och hvil- *) Den sedermera aflidna fru Rovsing, Dansk Kvindesamfunds He- dersordförande, hade varmt intresserat sig för upprättandet af denna skola.
till hvilken hon ock lemnat penningebidrag.
E n insamling pågår nu i Dan- mark för att samla medel, på det skolan må kunna sättas i gång.
239 ket väckte mitt stora intresse, var tjenstfolkets, och isynnerhet våra sven- ska tjenstflickors ställning i Danmark.
Svenskor användas der i stor iiiiingd såsom ladugårdspigor, hvitbetsplockerskor m. ni.
Agenter resa omkring i Sveriges sydliga landskap, gifva löften om förträffliga platser med hög lön, och locka sålunda hela skaror af svenska qvinnor till Dan- mark.
Vid framkomsten erhålla de stackars tjenctflickorna ofta dåliga platser med liten lön och ett alltför strängt arbete.
Slutet på den sorgliga historien blir ej sällan, att de hemfalla till sedligt förderf.
Dansk Kvindesamfund har i sin niån sökt råda bot för detta onda och önskar i denna angelägenhet hjelp af ' Fredrika-Brenier-Förbundet *).
Men afven dagarna e,fte ?- mötet hade ett slut, och den 23 juli satt jag på en ångbåt, som skulle föra mig hem till Sverige.
Det var ined saknad jag lemnade den danska hufvudstaden, och jag började att i initt minne gå igenom hvad jag hört om samskolor och nykter- hetssträfvanden, om nya arbetsområden och - ja, jag vet e,i allt hvad.
Men snart öfverraskade jag mig med att hafva öfvergifvit alla inötestan- kar och njöt i stället af den priiktiga anblick, som sundet erbjöd.
Än följde mina blickar ståtliga tremastare och präktiga ångare, än lotsbåtar och skutor.
Och så kom solen och satte de grannaste färger p5 både haf och farkoster, och jag tyckte, att jag aldrig kunde se mig inätt derpå.
Snart var det danska landet nära att försvinna vid horisonten.
Jag sände då i tankarna de varmaste tacksägelser dit bort, och kände att i min hågkomst skulle jag tacksamt bevara, ej blott mötet och dess för- handlingar, utan ock de danska hem, som så gästfritt öppnats för mig, och alla d e menniskor, som leninat mig så mycken hjelp och visat mig så mycket tillmötesgående.
A - y.
*) En skrifyelse rörande denna vigtiga fråga har inkommit till Fre- drika-Bremer-Förbundet från Dansk Kvindesamfund.
Förbundets styrelse har beslutat att t; llsät,ta en komit6 för frågans utredande.
Meddelanden från landsbygden.
*) i Fortsättning.)
Är skolhuset otillfredsställande bygdt och illa underh5llet, SA f&amp;r nian ersättning af den omgifvande naturen.
Oingifningen är visserligen icke vacker, men den fria naturen, orörd af civilisationens hand är j u alltid uppfriskande.
Här ha vi barrskog på alla sidor, marken grön- klädd och prydd med ' mörjonstjernor ' (morgonstjernor, vårlök) ocli " gökabyxor ' (gullvifvor) prestaskallar ' I (prestkragar) och ' fiirjässnii- nicker ' (vergiss mein nicht - ordet säger hvad vi reta förut, att vi fått namnet från tyskan, att " förgät niig ej ' icke är den svenska benäm- ningen på blomman), ' jor ' bär " (smultron), " slinnen ' ' (blåbär) och ' kro- sen " (lingon), allt i sinom tid.
Och göken gal så " ärgt " (mycket) sa man kan bli nervös af det ständiga suckandet.
Orren och ' klera " (talltrasten) " spela ", och särskildt ä r det roligt att höra klerans oin- vexlande toner.
Om nätterna höres " räfvesa ' " med sitt klagande läte ända in pA husknutarne.
Räfven sjelf har fAtt släppa till lifvet, och räfvesa ' förkunnar sin sorg.
" Blinningen ' ' (bromsen) och Ii gullpytta ' " (pytta
* * * Hvad som genast faller en i ögonen, när nian koinnier hit f r i n mellersta Sverige och är van att se allinogen der, ä r det glada, friska utseendet på folket.
De äro resliga och väl bygda, smärta och raka med spänstig gång.
Det slitna utseendet, som är så allmänt bland all- mogens qvinnor på andra ställen, ser nian icke här, mången gång knapt i Alderdomen.
Alla se så nöjda och glada ut, och ögonen äro så för- underligt klara.
Glädje, helsu ocli intelligens i; r det öfvervägande ut- trycket, som lyser från deras ansigten.
I allmänhet liar folket mörk- blå ögon och brunt hår, men ofta ser nian mörkare personer; det lin- Iivita håret förekommer sällan, till och med hos barnen.
Verkligen vackra menniskor med fina drag och en hållning som kunde anstå hveni som hälst är ingenting ovanligt.
Detta oin folket i den vestra de- len af norra Småland.
I Kalmar län ser folket ej tillnärinelsevis s5 bra ut.
*) Uppsatsen meddelas enligt förfms önskan med stafning och skrif- sätt oförändrade.
Barnen förefalla si unga och menlösa, att jag Ilade svart att liira iiiig att döma deras verkliga ålder; de äro också mycket barnsligare än våra barn; en tolfåring har nöje af det, som ej längre roar våra atta- Aringar.
De äro s m å till växten, nien efter 16: de, 17: de Aret skjuta +le upp med kraft.
Men detta iir vanligt öfver allt bland vår allmoge.
Utslag och skrofulösa missbildningar, s5 vanligt bland allmogens barn i de flesta landskapen, förekoiiiima högst sällan här.
Barnen se ut- ii-iarkt söta ut.
Folket är i alhiänhet friskt och kraftigt.
Den vanligaste åkoiii- Inan är " åfärd ", (så.
uttalas det, jag vet icke om det betyder o,fä ?dl eller a ?t något elftyg liar farit d dem).
Det består i ett utslag, som varar sig och blir sår och gar rundt omkring lifvet.
Man och qvinna, ung ocli gamnial liar det lika mycket.
För detta onda finnes, tror nian, ej nier an en bot, och det är menniskoblod: för qvinna blod af nian, ocli för nian blod af qvinna.
Då slås åder, och man tar in tre matskedar I) locl, och så strykes hela utslaget öfver med blod Och sedan går sjuk- domen ofelbart bort.
Här finnes mycken vidskepelse; nien det får man icke veta, förr än nian känner folket riktigt, och de Iia fått förtroende för en.
Man kan nog få höra af personer, soni bott bland dem i många Ar, att s i - dan tro förekommer visst icke.
När jag först kom hit och frågade barnen, om här troddes pä det ena och det andra, soin jag vet allmo- gen alltid tror pa, svarades, att det trodde visst ingen; och ville någon liten oskuldsfull gifva ett ärligt svar, tystades han genast af de andra, och sedan var icke möjligt att f A honom att siiga ett ord.
Här tros p5 " nicken " och " trull " och rnångahanda gubbar; och de äro icke soni ha sett h %le ' nicken ' och andra ' uselhetel ".
Det går väl an - sådant har jag ingenting emot!
Men blåkullatron med all sin ohygg- lighet lefver äfven hos folket, och det är upprörande.
En sådan tro behålles i all hemlighet folket emellan, så den tränger sig icke fram till den utanför stående.
Här liände nyligen, alt en vandrande, vansinnig qvinna kom till presten och ville att han invid altaret skulle lösa henne ur djefvulens våltl, ty en annan person hade förskrifcit henne.
Och när han icke ville det, utan * försökte lugna henne, blef hon alldeles vild af förtviflan.
Detta var vida mer än vansinnets fantasier - antagligen var vansinnet orsakad t af hennes förtviflan öfver förskrifningen.
En mycket förstandig bondhustru talade en gång med mig oin en fattig fjortonårig flicka.
Och hur det var, sa nämnde hon, att det går sådana ' le ' a rykten " om flickan.
De vor0 så " le ' a ", så det kunde hon icke saga, och det vore ju icke säkert, att de vore sanna.
Som f r i 3
jag envisades med att f A höra de ' le ' a ryktena ", så ' bligade " mor ge- nom fönster och dkrr och förvissade sig om, att ingen mer än jag hörde henne; derpå sade hon: ' det är så le ' a rykten, så det är rent förskräckligt, de säga att ho ' förvänder syn.
' Hvad vill det säga? '
sporde jag.
' Det vet el1 väl, att sådana finnas som förvända syn.
Koiniiien- danter (commedianter), de kunna ju förvända syn, så en ser det som icke är.
De saga, att ho ' liar sett dem, soin varit döda, komma emot sig; och att ho ' har slatt sönder så möe och sedan inte visst om det.
Och ho ' har stält fram spökelser, så de, som varit der, ha fått fullt i knäet nied tallrikar och koppar och uselheter.
Och de ha stängt dörra ' med nycklar och reglar, och de ha slagit upp ändå.
Och en så förskrilck- lig lukt liar det varit under köksgulfvet.
Och ibland har ho ' luggat af- svimmad på gulfvet, och sedan intet haft reda pil sek. Och så seer di, att ho ' ha gutt e ' kärring pänga, för ho ' s ' ulle lära liänna att trulla.
Men inte tror ja ' de ', för ho ' ha ' inga pänga hatt. "
Ännu mycket värre saker berättades!
Flickan hvilken vid så unga år tjenat som ensam piga, hos en familj, der två små barn hållit henne vaken om nätterna har troligen varit öfveransträngd, och då hon svimmat af mattighet, an- tages det, att hon varit i blåkulla.
Emellertid är hennes rykte förstördt, ochsingen vill ha henne i tjenst.
Det arma folket!
De behöfva kunskapens ljus!
De behöfva sam- Zifret med bildade personer, och ej blott några ofruktbara skoltinimar, * x * Folket gifter sig vid unga år, och mannen är i allniänliet nigra år äldre än hustrun.
Bröllopp och begrafningar vara i tre dagar, och då vankas mycket inat.
Annars hållas icke gästabud annat än vid Julen.
Den rikaste sitter främst och tager för sig först, och s i g i r det i ordning efter rikedonisskalan, obx-oende af iilder - " fruntim- mera ' först, och SA ' khära ".
För syns skull krusas en liten smula, men högst obetydligt: marschrouten är klar.