Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemställer derför om icke 21 § kunde bibehållas oförändrad, eller ock att, enligt hvad Jöns Persson från Blekinge och O. Thorell från Elfsborgs län i sina till Utskottet remitterade motioner föreslagit, bränvinsbränningsafgiften, likasom andra utskylder till Kronan, kunde fä erläggas till vederbörande uppbördsman i orten; i hvilket sednare fall 21 § skulle erhålla följande lydelse: ”Afgift för bränvinstiliverkning erlägges i landtränteriet eller ock till vederbörande Kronofogde å landet eller Magistrat i stad, der tillverkningen utölvas och landtränteri ej finnes.
Dervid företes — — — — — — — — — — — omförm äles.” 1 följd häraf skulle 24 §, med bibehållande i öfrigt af Utskottets förslag till förändring deri, blifva så lydande: ”Försummar någon utöfver åtta dagar efter termins ingång att erlägga utmätt.
Styrker han i landtränteriet insatt eller till vederbörande uppbördsman erlagd, må han — — återlyfta.” Af Anders August Andersson från Ostergötlands län: ”Emot förestående Utskotts-betänkande får jag vördsammast anmäla följande reservation.
I afseende på det af mig väckta förslaget, att återställa husbehofsbränningen, yttrar Utskottet: att skälet hvarför denna, i grundlagen omförmälda, binäring vid jordbruket numera icke skulle kunna återställas i dess intill 1861 tillåtna skick, skulle vara att pannerymdsbeskattningen medförde ett alltför otillfredsställande resultat och att bränvin®- 24 Sammans.
Bevillning»-.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet.
J\£ 2. tillverkning med enkel redskap motverkar detta yrkes rationelare bedrifvande samt föranleder slöseri med bränsle och råämne.
Om det å ena sidan ligger någon sanning i dessa argumenter, så torde dock å andra sidan böra tagas i betraktande: dels de vilkor hvarunder förändringen egde rum: dels ock resultatet hvartill den leder.
Till en början fördömde man husbehofsbränningen för dess skadliga verkningar i moraliskt afseende och förespådde att varans fördyrande skulle hämma superiet.
Denna förutsägelse har visserligen till viss del slagit in. men icke i följd af bränvinets dyrhet, utan till följd af försäljingslagen som står oberoende af beskattningslagen.
Man förespeglade jemväl att penningarne för den höga skatten skulle användas till jernvägarnes byggande, men härutinnan biel' man besviken; de togos i stället till förhöjning af de högre embetsoch tjenstemännens löner och ingen enda fot jernväg byggdes för egna kapitaler, utan dessa kapitaler lånades hos utländske bankirer.
Det var en stående lära att affallet efter brän vinet skulle utmärgla och i allo förderfva våra boskapskreatur.
Nu deremot hör man landets skickligaste landtbrukskemist berömma drankutfodringen såsom det förträffligaste medel för producerande af såväl kött som mjölk.
Vidare förespeglades en betydlig förhöjning i spanmålsexporten sedan ångbrännerierna blefvo de enda tillåtna.
Resultatet har dock blifvit raka motsatsen.
En bonde, som fordom med mindre redskap brände Etthundra tunnor spanmål elier deremot svarande jordfrukter, egde häraf en riklig ersättning för bristen af grannfoder under vintrarne, men fick icke dessmindre fulla värdet för den förvandlade varan.
Samme bonde mäste nu använda lika stort qvantum spanmål eller rotfrukter pä sina kreaturs utfodring och förlorar dymedelst hela värdet för dessa sina produkter.
Den som eger förmåga att frigöra sig lör antipati mot sjelfva tillverkningen må nu döma hvilket hushållssätt, som är det klokaste!
Vore händelsen den, att spirituösa drycker kunde bannlysas ur landet, skulle jag vara villig att se hela bränvinstillverkningen afskaffad: men sä länge en sådan förhoppning icke har utsigt att realiseras, föranlåtes jag, på sätt min motion innehåller, påyrka att Rikets Ständer ville, med afslag å hvad Utskottet i första punkten hemställt, återremittera nämnde punkt till ny behandling i öfverensstämmelse med den af mig väckta motionen.
För den händelse husbehofsbränningen icke skulle kunna återställas, yrkar jag att minimitillverkningen i fabriksbränneri måtte nedsättas till 100 kannor om dygnet, pä det ingen må tvingas att förstöra mera produkter än hvartill han eljest funne sig befogad och hunne förbruka dranken.
Huru allmän den belåtenhet, som Utskottet åberopar, är i landsorterna, kan endast den bedöma, som varit i tillfälle att. erfara följderna af lagstiftningens våldsamma ingripande i jordbrukarens heligaste rättighet: den nemligen att disponera öfver sina egna produkter efter godtfinnande.
Anvisningen till bolags stiftande tar sig väl ut på papperet, men i tillämpningen går det icke lika lätt att tillgodogöra sig de rättigheter, som härutinnan erbjudas.
Utskottet icke behagat fästa ringaste afseende vid mitt och Per Nilssons förslag om skattens nedsättande; så och då närmaste följden häraf blir den, att en allmän penningenöd inträffar hvarje höst inom de orter, hvarest fabriksbränning idkas; sä föranlåtes jag till Rikets Ständers behjertande hemställa, att tillverkningsskatten måtte nedsättas från 60 till 50 öre pr kanna.
Utlåtandet i fråga om 28 § rörande kontrollörernas arfvode; så får jag häremot på det aldra högsta protestera.
Det är för oss något hvar bekant, att Sammans.
BeviUnings-, Bag- samt Allm. Besv.- oell Ekon.-Utsk.
JV$ 2. 25 att Bonde-Ståndets egna representanter inäste uppehålla sig i riksdagsoiten för ett arfvode af cirka (i R:dr om dagen pr medium, äfvensom att representanterne af Preste- och Borgare-Stånden icke heller njuta stort högre dagarfvode under sin vistelse i hufvudstaden.
Vi veta ock något hvar att rikets Ständer icke bestå sina egne Statsrevisorer mer än sex R:dr om dagen samt att Ständernes Fullmägtige i Banken och Riksgälds-kontoret måste uppehålla sig i Stockholm på 4 R:dr 11 öre om dagen.
Tager man nu i betraktande att desse Rikets representanter måste pä dessa arfvoden hyra sig husr m och köpa sin mat i hufvudstaden der allt sådant är ovanligt dyrt; så frestas man att tro det en bränvinskontrollör på landet, sorn njuter fritt vivre, husrum och nödig uppassning hos bränvinsläbrikanten, skulle kunna vara anständigt ailönad med det belopp, minst tre och högst fem R:dr, som jag i min motion föreslagit, särdeles om man dervid jemväl täger i öfvervägande: dels att en kontrollör icke behöfver några dyrbarare studier, än som kunna inhemtas gratis i folkskolan: dels att han icke behöfver tjenstgöra mer än högst tre timmar om dagen; dels ock att Konungens Befallningshafvande i orterna äro formligen belägrade med ansökningar till dessa på en gång makliga, sorgfria och indrägtiga befattningar.
Med anledning häraf och på det Rikets Ständers hittills visade misshushållning med Statsmedlen i denna del af bränvinslagstiftningen icke fortfarande må utgöra föremål för det bittraste hat och motvilja hos den skattdragande befolkningen, vågar jag på det enträgnaste föreslå det Rikets Ständer ville, med underkännande af Utskottets förslag, besluta: att bränvinskontrollörsarfvode bestämmes till minst Tre och högst Fem R:dr om dagen.” Af Håkan Pettersson från Blekinge län: ”Emot Höglofliga Utskottets beslut, får jag anmäla min reservation i följande delar: att, intet afseende fästats å de motioner, som afsågo husbehofsbränningens återställande: afl, sedan den frågan fallit, bibehålla stadgandet af minimum af bränvinstillverkningen pä dvgn vid 300 kannor; anseende jag, det etthundra kannor kunnat vara alldeles nog; att arfvodet, till Bränvinskontrollör bibehållits vid nu stadgade belopp, enär en slik maklig befattning kan anses vara rikligen vedergälld med fem, högst 6 R:dr, hvartill det sednaste försöket inom Utskottet, att nedpruta detta arfvode, sig besteg”.
Af Jöns Persson frän Blekinge län: ”Jemte det jag instämmer i Håkan Petterssons reservation får jag emot Utskottets beslut att bibehålla stadgandet i § 23, att man icke får återlyfta mer än en femtedel af den erlagda afgiften, reservera mig på följande grunder:
Dä Utskottet i § 2 beslutat indela terminerne till 10, så blifver deraf en följd att Krontrollören hvar 14:de dag skall tömma sprithällaren.
Dä torde enhvar inse att ofvannämnda stadgande blifver dubbelt olämpligt, och då det högsta är 1,000 kannor samt det minsta 300 kannor, som någon får till erka på dag och hvarföre skatt får erläggas, så anser jag det vara högst orättvist att bibehålla i författningen ett stadgande, som går ut på ingenting mindre än att skatt skall erläggas, äfven då man icke hinner tillverka uppgifvet belopp.
Prof. 1862 & 1863. 5 Sami. 2 Afd. 1 Höft. 4 26 Sammans.
Bemllnings-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. 2.
Ocker är i allmän lag förbjudet, men det oaktadt synes ofta af Civil-departementets uppgifter att
Staten tagit skatt för bränvin, som aldrig blifvit tillverkadt.
Jag hyser den tanken att Rikets Ständer böra afhjelpa en sådan orättvisa och tager mig derföre friheten vördsamt föreslå att 23 § må få följande lydelse: ”1 fall åter under en termin tillverkning ej skulle uppgå till det belopp, hvarföre afgift blifvit crlagd, ege tillverkare att, då ett sådant förhållande med Brännerikontrollörens intyg hos vår Befallningshafvande styrkes, återlyfta så stor del af den erlagda afgiften, som mot minskningen i hans tillverkning svarar; dock får återstoden icke i något fall understiga den afgift, som svarar mot den minsta tillverkning, hvarföre anmälan enligt § 4 får ske”.
Af Pehr Nilsson från Christianstads län, som instämt i Anders August Anderssons reservation, med yrkande derjemte af bifall till sin motion i afseende å rättighet att erlägga tillverkningsafgiften tre månader efter tillverkningens slut.
Bevillning»-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Bet. 2. 21 FÖRSLAG tili FÖRORDNING .ingående vilkoren för bränvinstillverkning. Art. 1.
Om rättighet lill bränvinstillverkning och tiden för dess utö/ning.
§ I Bränvin må tillverkas af en hvar, sorn är behörig att idka fabriksrörelse eller ock eger, eller innehar i mantal satt eller särskildt skattlagd jord.
Öfverståthållare, Underståthållare, Landshöfding, Landssekreterare, Landskamererare, Kronofogde, Länsman, Lands- och Stadsfiskal, Polistjänsteman, Domare på landet, Borgmästare eller annan magistratsperson i stad, Ecklesiastik embets- eller tjensteman, Kyrkobetjent, Folkskolelärare, i tjenst varande Läkare, Bränneri-kontrollör eller tillsyningsman, så ock i allmänhet embets- eller tjensteman, som, till följd af sin befattning, kan komma att deltaga i beslut om bränvinstillverkning eller kontroll derå, må dock icke befatta sig med dylik tillverkning.
A ecklesiastika, civila och militära boställen, så ock å annan Kronans jord, som ej med stadgad åborätt besittes, vare bränvinstillverkning förbjuden; dock varde den, som å den tid Kongl. Maj:ts nådiga Förordning den 18 Januari 1855. angående vilkoren för bränvinstillverkning, kungjordes, på grund af kontrakt med Kronan, vederbörande myndighet, korporation eller boställsinnehafvare, såsom brukare eller arrendator sådan jord innehade, för sin person bibehållen vid tillåtelsen att tillverka bränvin, på sätt om jordinnehafvare stadgadt är, likväl icke i något fall längre än samma kontrakt gäller. § 2.
Bränvinstillverkning skall, så framt ej högst vigtiga omständigheter föranleda dess inställande, vara tillåten under följande tio terminer, nemligen från den 15 Ja?- 28 Samman».
Bevillning^Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet.
,JV& 2. nuari klockan 12 på dagen till den 1 Februari vid samma timma, från den 1 Februari Mockan 12 på dagen till den 15 Februari vid samma timma, från den 15 Februari klockan 12 på dagen till den 1 Mars vid samma timma, från den 1 Mars klockan 12 på dagen till den 15 Mars vid samma timma, från den 15 Mars klockan 12 på dagen till den 1 April vid samma timma, från den 1 April klockan 12 på dagen till den 15 April vid samma timma, från den 15 Oktober klockan 12 på dagen till den 1 November vid samma timma, från den 1 November klockan 12 på dagen till den 15 November vid samma timma, från den 15 November klockan 12 på dagen till den 1 December vid samma timma och från den 1 December klockan 12 på dagen till den 15
December vid samma tillfälle; dock vare sex terminer den längsta och två på hvarandra följande terminer den kortaste tid, hvarunder brånvinshandtering må utöfvas.
Mäskberedning för bränvinstillverkning får företagas högst feni dagar före den dag, då dylik tillverkning, enligt gjord anmälan, skall taga sin början.
Ar den dag, då termin, enligt hvad ofvan stadgadt är, skulle börjas, sön- eller helgedag, må bränvinstillverkning icke företagas förrän å nästa söcknedag klockan 12 på dagen.
Infaller termins slutdag å sön- eller helgedag, upphöre rättigheten att tillverka bränvin å nästföregående söcknedag klockan 12 på dagen. § 3.
Den högsta tillverkning på dygn, för hvilken anmälan får ske, vare 1,000 kannor, och den minsta 300 kannor, det tillverkade bränvinet beräknadt efter 50 procents styrka vid 15 graders värme efter Celsii thermometer, allt i medeltal under termin räknadt. § 5.
På samma egendom å landet, eller gård eller lägenhet å stads område, får bränvin icke samtidigt tillverkas i flera än ett bränneri, ej heller i samma bränneri flera än en redskap finnas. § 6.
Bränvinstillverkning, hvartill jord berättigar, må ej annorstädes än å samma jord utöfvas.
Flere till bränvinstillverkning berättigade egare eller innehafvare af i mantal satt eller särskildt skattlagd jord må förena sig i bolag om bränvinstillverkning, hvarvid tillverkningen skall utöfvas å jord, tillhörande någondera bland delegarne.
Bevillnings-, Lag- samt Allm. Besv.- och § 7.
Den, sorn vill tillverka bränvin, utan att genom jords innehafvande vara dertill behörig, gore derom ansökning, om lian å landet bor, hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet och, om han i stad är boende, hos Magistraten.
Besvär i sådan fråga anföres öfver Magistrats beslut hos Konungens Befallningshafvande i lånet inom 14 dagar och öfver Konungens Befallningsliafvandes beslut hos Kongl. May.t i Dess Civil-departements Expedition inom en månad efter delfåendet af beslutet. § 8.
Bränvinstillverkning skall, minst tretio dagar före de terminer, under hvilka tillverkaren vill liandteringeu företaga, hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skriftligen anmälas, hvarvid uppgifvas tid och ställe för tillverkningen, jemte beloppet deraf.
Vid anrnälningsskriften foges antingen tillståndsbref, som i § 7 omförmäles, eller ock bevis, att tillverkaren eger eller innehar särskildt skattlagd jord.
Vill någon för flera terminer sig på en gång anmäla, håfve dertill rätt.
Finner Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hinder för handteringens utöfning icke möta, utfärde derom för tillverkaren bevis, innefattande tillika landskontorets uträkning å den afgift, som för den ifrågavarande tillverkningen utgå bör. § 9.
Vill den, som till bränvinstillverkning under viss tid sig angifvit, sedermera tillverkningen under en eller flera påföljande enligt § 2 tillåtna terminer fortsätta, eller vill någon, efter att hafva för tillverkning af ett visst belopp sig angifvit, densamma för en eller flera terminer utvidga; gore derom, minst fjorton dagar före den tid, fortsättningen eller utvidgningen afser, skriftlig anmälan hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som öfver sådan anmälan utfärde bevis, innefattande tillika landskontorets uträkning å den fyllnad i tillverkningsafgift, som erläggas bör.
Vill han åter från tillverkningen afstå, eller uppgifven tillverkningstid med en eller flera terminer inskränka, eller uppgifvet tillverkningsbelopp för en, två eller flera terminer minska; anmäle det hos Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande minst fjorton dagar före den tid, afsägelsen eller inskränkningen afser, så vida han vill åtnjuta befrielse från motsvarande tillverkningsafgift. § 10.
Ofver anmälningar och uppgifter, som, enligt §§. 8 och 9 till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande inkomma, late han erforderliga förteckningar, för kontroll och eftersyn, tillställas vederbörande Kronobetjente samt Ofverkontrollörer och Tillsyningsmän.
Kronobetjent skall af förteckning, som honom tillställes, låta, inom 8 dagar från emottagaudet, i sitt distrikt anslå afskrift i sockenstuga eller, der sådan ej finnes, å annat lämpligt ställe i socknen. 30 Sammans.
BevUlnings-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utslc.
,JsA> 2. § 11- I sammanhang med pressjästberedning får bränvinstillverkning icke utöfvas af annan än den, som till den sednare berättigad är, eller under annan tid eller med andra vilkor, än som för bränvinstillverkning i allmänhet stadgade äro. § 12.
Vid ättikeberedning eller annan fabrikation får bränvinstillverkningsredskap icke begagnas af den, som ej till bränvinstillverkning berättigad är, eller under andra vilkor, än som för bränvinstillverkning gällande äro.
Vill någon under den tid, då han till bränvinstillverkning är berättigad, med den för nämnda tillverkning uppgifna redskap distillera bränvin, må det, sedan bränvinstillverkningen för termin blifvit afslutad, ske, utan särskild afgift, dock under tillsyn af Kontrollör och endast under fyra dygn af terminen.
Begagnandet af denna distilleringsrätt berättigar icke till återfående af eller nedsättning i den för bränvinstillverkningen förskottsvis erlagda elier bestämda afgift. § 14.
Bränvinsdistillering må dessutom såsom särskild näring, under alla tider af året kunna i stad utöfvas med redskap af hvilken storlek och beskaffenhet som helst.
Ansökan om sådan distilleringsrätt göres hos Magistraten, som, då tillstånd dertill meddelas, skall hos Kongl. Majrts Befallningshafvande derom genast göra anmälan. § 15.
Den, som sålunda vunuit rättighet till distillering, skall, minst fjorton dagar före hvarje gång han distillering företager, sådant hos Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande skriftligen anmäla och uppgifva den tid, hvarunder, och det ställe, hvarest han vill distilleringen utöfva, äfvensom distillerings-redskapens beskaffenhet.
Ofver sådan anmälan meddele Konal. Maj:ts Befallningshafvande bevis, innehållande underrättelse om beloppet af den särskilda afgift, som, enligt § 27, skall af distillerings-idkare förskottsvis erläggas. § 16.
Distillering af bränvin vare ej medgifven från klockan 10 om aftonen näst före sön- eller helgedag, till klockau 10 om aftonen å sådan dag. § 17.
Mynt- och Kontrollverken, Vetenskaps-akademien, Akademierne i Upsala och Lund, Artilleriläroverket å Marieberg, Carolinska, Farmaceutiska och Teknologiska Sammans.
Bevillnings-, Lag- saint Allm. Besv.- och Ekon.-Vtsk. Bet. ,JVH 2. 31 Instituten, Bergsskolorna i Fahlun och Philipstad, Veterinär-inrättningarne i Stockholm och Skara, så ock samtliga allmänna tekniska elementarskolor i riket, må för egna behof distilleringsredskap utan afgift begagna.
Likaså ege Apothekare att för farmaceutiska behof utan afgift nyttja två distilleringspannor, en af högst tjugo och en af högst tolf kannors rymd.
Skulle på något ställe apotheksrörelsen göra flera pannors begagnande nödigt, må ansökning derom hos Kongl. Majit ske.
K edskap, som af Apothekare för farmaceutiska behof begagnas, skall vara af vederbörande justerare mätt och stämplad. § 18.
Alt. III.
Om afgift för bränvinstillverkning och distillering. § 19.
Afgiften för bränvinstillverkning utgår med 60 öre för hvarje tillverkad kanna, bränvinet uppmätt under Kontrollörs tillsyn samt beräknadt till den styrka, som uti § 4 omförmäles. § 20.
Afgift för bränvinstillverkning erlägges hvarje termin förskottsvis för det anmälda tillverkning sbeloppet.
Vill tillverkare på en gång erlägga afgift för flera eller färre terminer af den anmälda tiden eller förskottsvis nedsätta penningar till gäldande af afgift för en möjligen blifvande öfver skottstillverkning, vare dertill berättigad. § 21.
Afgift för bränvinstillverkning erlägges i Landtränterief.
Dervid företes sådan uträkning, som i §§. 8 och 9 omförmäles.
Tillverkare vare dock berättigad att från postkontor i bref under öppen rekommendation afgiften, åtföljd af uträkning öfver tillverkningsbeloppet, till Konungens Befallningshafvande insända; och åligge det Landträntmästare att öfver afgiftens mottagande utfärda qvitto, samt, der så äskats, detsamma, efter behörig annotation i Landskontoret och mot erhållen godtgörelse af två Riksdaler Riksmynt, tillverkaren i rekommenderadt bref tillsända.
Tillverkning må i dylikt fall börjas, då tillverkare med Postkontorets qvitto styrker, att afgiften blifvit der aflemnad. § 22.
Skulle tillverkning under en termin med mer än en tiondedel öfverskjuta det belopp, hvarföre anmälan skett, skall för den del af öfverskotts-tillverkningen, som öfver - 32 Sammans.
Beviltnings-, Lag- samt Allm. Besv.- och Fkon.-tJtsk.
JVJf 2. stiger denna tiondedel, afgiften utgå med en fjerdedels förhöjning utöfver hvad i § 19 finnes bestämdt.
Ofverskottstillverkning, som med mer än en femtedel öfverstiger det anmälda beloppet, vare förbjuden.
Tillverkare vare pligtig att för sådant öfverskott, derför afgift icke blifvit, såsom i § 20 sägs, förskottsvis ne satt, inom åtta dagar efter terminens utgång till Landtränteriet inbetala den derå belöpande afgift, efter uträkning, som Landskontoret meddelar, då med Brännerikontrollörens skriftliga intyg styrkes, till hvad belopp nämnda öfverskott uppgått; egande tillverkare härvid att, på sätt i § 21 nämndt är, till Konungens Befallningshafvande med posten insända afgiften för sådant öfverskott.
Då Kontrollören, efter det bränvinstillverkningen eller distilleringen blifvit afslutad, från bränneriet afreser, skall nyckeln till ifrågavarande lås, förseglad med kontrollörens, vittnets och bränvinstillverkarens sigiller, aflemnas till kronobetjent i orten, som sedermera, i närvaro af vittnet och bränviustillverkaren, eger förseglingen bryta och bränvinet utlemna, så snart behörigt qvitto å tillverkningsafgiften företes.
I ersättning för sistnämnde åtgärd eger kronobetjent att af bränvinstillverkaren åtnjuta ett arfvode af tre R:dr. § 23.
I fall åter under en termin tillverkning ej skulle uppgå till det belopp, hvarför afgift blifvit erlagd, ege bränvinstillverkare att, då ett sådant förhållande med bränuerikontrollörens intyg hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande styrkes, återlyfta så stor del af den erlagda afgiften, som mot minskningen i hans tillverkning svarar; dock må hvad han sålunda återlyfta får ej öfverstiga en femtedel af den erlagda afgiften, och återstoden icke i något fall understiga den afgift, som svarar mot den minsta tillverkning, hvarför anmälan enligt § 4 får ske.
Bränvinstillverkaren skall inom tretio dagar efter tillverkningsterminens utgång sig hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande till återlyftningen anmäla, vid förlust af rättigheten dertill. § 24.
Försummar någon, utöfver åtta dagar efter termins ingång, att erlägga afgift för anmäld bränvinstillverlening, varde, ändock han handteringen ej utöfvar, den oguldna afgiften hos honom ofördröjligen utmätt.
Styrker han efter terminens början inför kontrollör och vittne, att afgiften blifvit i Landtränteriet insatt eller, på sätt i g 21 föreskrifves, &
Postkontor aflemnad, må han derefter bränvinstillverkningen utöfva under den tid, för hvilken anmälan skett; dock vare han förlustig den i nästföregående § ornförmälda rättighet att, på grund af ringare tillverkning ån hvarför afgift blifvit erlagd, någon del af denna återlyfta. § 25.
Varder tillverkare genom vådeld eller annan olyckshändelse urståndsatt att anmäld bränvinstillverkning utöfva eller fortsätta, eger han tillgodonjuta afkortning eller återbäring af så stor del af den erlagda afgiften, som motsvarar hvad af den anmälda tillverkningen Samman».
JVii 2, 3i tillverkningen icke blifvit under terminen afverkadt.
Om sådan afkortning eller återbäring må ansökning, åtföljd af undersökuingshandlingar om. olyckshändelsens tillkomst och förloppet dervid, ingifvas till Konungens Befallningshafvande, som ansökningen pröfvar och sitt beslut Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarrätt underställer. § 26.
När bran vinstill verkningen af Kongl. Maj:t inställes under tid, då den enligt denna författning eljest tillåten är, ege tillverkare att återfå den tillverkningsafgift, han för sådan tid förskottsvis erlagt, § 27.
Den, som distillering såsom särskild näring enligt g 14 utöfvar, skall, utom den för fabriksrörelse bestämda bevillning, erlägga en afgift, motsvarande det arfvode, som efter § 39 till tillsyningsman utgår.
Sistnämnda afgift bör för den anmälda tiden, innan distillering företages, nedsättas i Landtränteriet.
Om tillsyn vid bränvinslillverknmg och distillering. § 28.