Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Härifrån undantagas de/ali: l:o) då tillverkare i mindre bränneri begagnar redskap af större pannerymd, än vid sådan tillverkning tillåten är, och det förhållande icke är för handen, hvilket i sista mom. af 63 §. omförmäles; 2:o) då vid tillverkning i större bränneri något af det bränvin, som tillverkas, från mätning till beskattning undansnillas; 3:o) då för sådant ändamål begagnas tillverknings-redskap eller sprilhållare roed dold öppning eller afledning, hvarigenom bränvin kan lönligen uttagas; samt 4:o) då tillverkare bryter försegling eller -öppnar eller borttager lås, som kontrollör åsatt, till förekommande af det tillverkade bränvinets lönliga uttagande. §. 97. Redskap, som i beslag tages, skall, till förekommande af dess utbyte mot annan, af beslagaren med särskild stämpel utmärkas, der ej redskapen vid beslaget egaren fråntages, i hvilket fall den skall i allmänt förvar sättas. §. 98.
Vid beslag skall, till säkerhet för de böter, som ådömas kunna, det i bränneriet och dertill hörande förvaringsrum befintliga, lofligen tillverkade bränvin i förvar tagas. §. 99.
I bränneri skall under tid, då bränvins tillverkning eller distillering der verkställes, städse vara i bevittnad afskrift anslaget vederbörandes bevis, att tillverkningsafgiften för samma tid blifvit erlagd.
Beviset bör derjemte i hufvudskrift- vara att tillgå, när dess uppvisande påfordras af bränneri-koutrollör eller den, hvilken tillsyn vid bränneri såsom tjenstepligt eljest åligger eller som är skyldig att förbrytelser mot denna författning åtala. §. 100.
De i denna författning utsatta afgifter och böter beräknas i bankomynt.
Expedilions-Ulskoltets Förslag lill underd.
Skrifvelse, A':o l äS. 613 10 Art.
Om redskaps inlösning. §. 101.
Enkel redskap, med eller utan mäskvärmare, skall, till de delar densamma utgöres af koppar eller malm, för allmänna medel inlösas, med en liondedels förhöjning utöfver det värde af gammal koppar och malm, Konungen bestämmer.
Redskapsegare, som vill sig af sadan förmån begagna, skall dock, inom tre månader efter det denna författning trädt i verkställighet, redskapen anmäla och aflemna å de möten, Konungens Befallningshafvande för sådant ändamål utsätter. 11 Art.
Särskilda stadganden för den bränvins-tillverkning, som vtöfvas i mindre bränneri år i855. §. 102.
Den, som år 1852 eller 1853 till bränvins tillverkning begagnat enkel redskap af större pannerjmd, än enligt 7 §. är tillåten, vare berättigad att med enkel redskap af högst 27 kannors pannerymd ulan, eller högst 20 kannors med mäskvärmare, år 1855 i mindre bränneri tillverka bränvin; dock må ej den, hvars redskap under ettdera af de förstnämnda åren icke uppgått till 27 kannors rymd utan, eller 20 kannors med mäskvärmare, med större eller annorlunda beskaffad redskap, än ban då begagnat, år 1855 tillverkningen utöfva. §. 103.
För bränvins tillverkning i mindre bränneri utgår under året 1855 afgiften efter redskapens afverkningsförmåga, sålunda beräknad, alt det under ett dygn tillverkade bränvin anses uppgå till tre fjerdedetär af pannerymden, då redskap utan mäskvärmare, och lill lika belopp med pannerymden, då redskap med mäskvärmare begagnas, på sätt efterföljande tarif utvisar: k 614 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 195, T ar if tt af giften, berähnad för dygn•
Rgs. Banko.
R:dr sk. rst. 10 2 24 3 36 3 16 .— 5 — — 10* 2 30 — 3 45 — 3 24 — 5 12 — 11 2 36 — 4 6 — 3 32 5 ' 24 — U* 2 42 — 4 15 — 3 40 — 5 36 — 12 3 — — 4 24 — 4 6 — — 12* 3 6 — 4 33 — 4 8 — 6 12 — 13 3 12 — 4 42 — 4 16 6 24 — 13* 3 18 — 5 3 — 4 24 — 6 36 — 14 3 24 — 5 12 — 4 32 — 7 — — 14* 3 30 — 5 21 — 4 40 .— 7 12 — 15 3 36 — 5 30 — 5 ___ — 7 24 — 15* 3 42 — 5 39 — 5 8 7 36 — 16 4 — — 6 — — 5 16 — 8 — — 16* 4 6 — 6 9 — 5 24 — 8 12 — 17 4 12 — 6 18 — 5 32 — 8 24 — 17* 4 18 — 6 27 — 5 40 — 8 36 _ 18 4 24 — 6 36 — 6 9 — — 18* 4 30 — 6 45 — 19 4 36 — 7 6 — 19* 4 42 — 7 15 — 20 5 .— 7 24 — 20* 5 6 — 7 33 — 21 5 12 — 7 42 — 21* 5 18 — 8 3 — 22 5 24 —. 8 12 22* 5 30 — 8 21 — 23 5 36 — 8 30 23* 5 42 — 8 39 _ 24 6 9 24* 6 6 — 9 9 25 6 12 — 9 18 — i Brutet tal af kanna i pannerymd, uppgående till en half kanna eller deröfver, räknas för en half; under en half kanna beräknas ej.
Skrifvelse, N:o 195. 615 Formulär till Mätnings- och Stämplings-bevis å bränvins-tillverknings- (dislillerings-) redskapen N:0 Enkel 1 (med fasti V panna -{med löst> bröst Dubbel) [utan Conisk ) hatt med 00 tums Cylindrisk] ångrör Enkel >■ 3 oi < T SJ 3? ^ koppar reklifikations-apparat, j fäslad vid halten, att sättas emellan pannan och afkylnings-redskapen - Dubbel Mäskvärmara
Med (utan) ång-apparat 00 00 00 00 r C 0 st. oval af 0 t. diam. 0 st. rund af 0 t. diam. >■> CA *0 63 -s 3 ZL "s 63 Redskapens rymd är stämplad å pannans {”fy*rsla jej} 00.
S. S. 185— N. N. den 185— (Justérarens namn.) 61G Expedit ions-Ulskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, i\:o 11) 6.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Nov. 1834.
Preste-Ståndet den 26 — — Borgare-Ståndet den 28 — — Bonde-Ståndet den 29 — — Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående tullbestämmelser för Bränvin och Sprit.
(Bevilln:s-Utsk:s Mern.
N:ris 30 och 33 samt Först.
N:o 375.) S. A. K. Sedan Rikets
Ständer numera fattat beslut rörande den inhemska bränvins-tillverkningen och skatten derå, i afvaktan af hvilka beslut frågan om tullbestämmelserna för Bränvin och Sprit blifvit uppskjuten, få Rikets
Ständer i afseende å denna fråga nu i underdånighet anmäla, att de för närvarande stadgade införsels-förbuden för vissa slag Bränvin och Sprit funnits böra bibehållas; att det å Bränvin och Sprit, alla slag, nu stadgade tullvärde, 2 R:dr kannan, jemväl ansetts böra blifva oförändradt; att tullen å de till införsel lofgifna slag Bränvin och Sprit blifvit bestämd, för sådan vara af till och med 10 graders styrka, till 30 sk. kannan, med förhöjning, för hvarje öfverskjutande full grad, af 1 sk. 6 rst., samt att denna införsels-tull må anses såsom eventuel tull-afgift för de förbudna slagen, i händelse förbuden komme att upphäfvas.
Hvad särskildt beträffar nu gällande undantags-stadgande af 8 sk. införsells-tull per kanna å Fransk Sprit, som, för luktvatlens-beredning, får med Kommerse-kollegii tillstånd införas, sä hafva Rikets Ständer, för att icke betaga den inhemska luktvattensberedningen tillfälle att fortfarande förse sig med det behöfliga råämnet, utan alltför hög tull-afgift, men ändock bringa denna afgift i någorlunda jemförligt förhållande med den skatt, som ä bränvins-tillverkningen blifvit bestämd, ansett Fransk Sprit, för beredning af luktvatten, böra få införas, efter pröfning af behofvet och med särskildt tillstånd af Kommerse-kollegium, emot 16 sk. tull per kanna.
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit i underdånighet anfördt, anse Rikets Ständer alltså den blifvande Tull-taxan böra innehålla följande bestämmelser i afseende å Tullviirde. 2 R:dr Bränvin och Sprit: af Säd, Potates eller andra jordfrukter:
Itfförsels-tall.
Genever, Holländsk: af till och med 10 graders styrka 1 kanna 30 sk.
För Expeditions-litskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 197. 617 Tullvärde.
För hvarje öfverskjutande full grad ökas införsels-tullen Införsels-tull. med t sk. 6 rst.
Alla andra slag, odistilleradt eller distilleradt .
Förb. af Frukt: 2 R:dr Konjak, Fransk: af till och med 10 graders styrka .1 kanna 30 sk.
För hvarje öfverskjutande full grad ökas införsels-tullen med 1 sk. 6 rst.
Andra slag f Förb. 2 R:dr af Socker eller Rumra: af till och med 10 graders styrka . 1 kanna 30 sk.
2 R:dr af Ris eller Arrack: af till och med 10 graders styrka 1 kanna 30 sk.
För hvarje öfverskjutande full grad ökas införsels-tullen med 1 sk. 6 rst. 2 R:dr Fransk Sprit, för beredning af luktvatten, införd efter pröfning af behofvet och med särskildt tillstånd af Kom merse-koliegium 1 kanna 16 sk.
Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 29 November 1854. den 26 Nov. 1834. den 26 — — den 28 — — den 29 — .-T- N:o 197.
Preste-Ståndet ' / Borgare-Stånde Bonde-Ståndet Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående statsbidrag för jernv ägs-anläggningar.
(Stats-Utsk:s Utkden m. m.
N:ris 274, 334, 358 och 369.) S. A. K.
Efter pröfning af åtskilliga hos Rikets Ständer gjorda framställningar om jernvägs-anläggningar inom liera af rikets landskap, hafva Rikets Ständer, utom de anslag, som för de i underdåniga skrifvelsen den 18 innevarande månad omförmälde stambaBih. till R.
Prot. 1853 dt 1854. 10 Sami. 1 Afd. 78 618 Expeditions-Vtskottels Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:o 197. nor blifvit anvisade, funnit sig böra bevilja statsbidrag för nedannämnde så beskaffade anläggningar, nemligen: l:o.
För en jernväg mellan sjöarne lVessman och Norra Barken inom Stora Kopparbergs län.
I afseende härå har hos Rikets Ständer blifvit uppgifvet, att, sedan lokal-undersökning för en kanals anläggning mellan ofvannämnde sjöar, för mer än 20 år tillbaka, blifvit anställd och omständligt kostnadsförslag derefter upprättadt, samt Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader förordat denna kanal-anläggning, hade E. K. M:t, uti Dess Nådiga Proposition angående Stats-verkets tillstånd och hehof, vid 1844 års riksdag förklarat, att bland de nya kanal-ledningar, för hvilka statsanslag ifrågakomme, den föreslagna kanalen mellan sjöarne Barken och Wessman borde företrädesvis komma i åtanke, i anseende till de stora fördelar densamma, i förening med Strömsholms kanal-led, skulle komma att medföra, ej allenast för omkringliggande, med hänsigt till bergverks-industrien, högst vigtiga orter, utan ock för riket i allmänhet.
Men beviljandet af det anslag å 463,000 R:dr, E. K. M:t då, likasom vid 1847 och 1848 års riksdag, föreslog för detta företag, blef af Rikets Ständer uppskjutet.
Med afseende å vigten och behofvet af ett dylikt kommunikations-medel inom en ort, der 45 tackjernshj'ttor samt 54 stångjerns- och manufakturverk funnes anlagda, har blifvit anfördt, att omkring 50,000 skeppund jern-effekter, jemte 6 å 7,000 tunnor spanmål och styckegods, årligen forslades mellan ofvannämnde 2:ne sjöar, och hvilka varor derunder måste 6 gånger omlastas.
Genom dessa omlastningar från hjuldon till båt och tvertom, åtginge en tid af 4, ofta 6 veckor, mellan effekternas aflemnande på det ställe vid sjön Wessman, der jernvägen skulle komma att börja, och deras framkomst till stranden af den 1| mil derifrån belägna sjön Barken.
Till följd af de många omlastningarne samt de ständiga ombytena af formän och båtförare, förskingrades, skadades eller sammanblandades en stor del af de forslade effekterna.
Berörde olägenheter komme naturligtvis att försvinna efter jernvägs-anläggningen, då endast på- och adastning vid transportens början och slut ifrågakomme, samt knappast 4 timmar behöfdes för hvarje transports verkställande. —•
Kostnaderna för denna, till begagnande med hästkraft afsedda, jernväg af 1|- mils längd och med enkelt, 3 fots vidt spår, skulle, enligt ett af Majoren vid väg- och vattenbyggnadskorpsen C. E. Nordström deröfver uppgjordt förslag, bestiga sig till 189,700 R:dr.
Deremot kunde afkaslningen af jernvägen icke beräknas högre än till 3J procent af sagda kostnadssumma.
Ifrågavarande gagneliga företag skulle följaktligen ej komma att utföras, såvida icke detsamma genom Statens bidrag understöddes.
I anseende till den högst betydliga rörelsen och den särdeles lifliga verksamheten inom den ort, der ifrågavarande jernväg skulle anläggas, samt det besvärliga och tidsödande sätt, hvarpå transporterna af denna orts produkter och förnödenhets-artiklar för närvarande måste verkställas, och i betraktande af de stora fördelar, som en utsträckning till sjön Wessman af den kommunikations-led från Mälaren, Strömsholms kanal bildar, enligt hvad E. K.
M:t vid föregående riksdagar vitsordat, komme att medföra ej blott för kringliggande landsbygd, utan äfven för riket i allmänhet, hafva Rikets Ständer funnit sig desto hellre böra bevilja statsbidrag för den nu föreslagna jernvägs-anläggningen, som utförandet af detta företag fordrar vida mindre allmänna Expeditions-Vtskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 497.
619 och enskilda uppoffringar, än verkställigheten af det kommunikations-medel mellan o.fvannämnde 2:ne sjöar, hvarom förslag förut varit framstäldt; och hafva Rikets Ständer alltså, för anläggningen af en jernväg mellan sjöarne Norra Barken och Wessman inom Norrbärkes och Grangärdes socknar i Stora Kopparbergs län, åt det bolag, som bildar sig för detta företag, beviljat och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisat ett lån å Etthundratretiotretusen trehundratretiolre (133,333) R:dr 16 sk.; hvilket lån under den för arbetets utförande i det härom afslutade kontrakt bestämda tid, bör få, utan ränta och kapital-afbetalning, irlnehafvas, samt derefter återbetalas genom erläggande, före hvarje års slut, af fem procent å hela den utbekomna lånesumman, dervid beräknas tre procent årlig ränta för det dessförinnan obetalda lånebeloppet och återstoden utgör kapital-afbetalning; hvarjemte och derest det till inbetalning iörfallna beloppet icke varder i stadgad ordning erlagdt, fem procent årlig ränta å detta belopp bör utgöras, intilldess inbetalningen deraf vederbörligen verkställes.
Börande för öfrigt de härvid tillämpliga allmänna stadganden och bestämmelser, som, enligt hvad i underdånig skrifvelse den 19 sistlidne Juni är anmäldt, redan blifvit af Rikets Ständer beslutade, i afseende på de för väganläggningar och vägförbättringar samt vattenkommunikationer m. m. under denna riksdag beviljade statsbidrag, jemväl iakttagas med hänsigt till nu ifrågavarande lån och det dermed understödda företag; dock bör lånesummans lyftning endast få ske terminvis samt lämpas efter arbetstiden, och bolaget, genom särskild förbindelse, åtaga sig att, utan bidrag af allmänna medel, under all framtid vidmakthålla jernvägen i sådant skick, att den efter hela dess längd kan begagnas.
För anläggning af jernväg från Dalarne lill Gefle.
Till följd af sin genom andra mellanliggande provinser från både hafskusten och de större insjöarne samt dem sammanbindande kanaler afskiljda belägenhet, har Dalarne icke kunnat komma i åtnjutande af de fördelar, som, genom nya eller förbättrade vattenkommunikationer, i sednare tider beredts för en stor del af rikets öfriga landskaper.
Frågor hafva visserligen jemväl uppstått och förslag uppgjorts, angående anläggning af kanaler inom denna provins, men, med hänsigt till lokal- och klimatförhållanden, hafva de föreslagna kanal-ledernas gagn för orten och riket ansetts icke komma att motsvara dermed förenade kostnader.
Dalarnes förnämsta och mest vigtiga kommunikations-behof synes emellertid vara, att för fortskaffningen af de produkter och varor, denna provins kan afsätta till eller måste anskaffa från andra orter, erhålla en, efter nutidens fordringar i delta hänseende lämpad, farled till en allmän och lätt tillgänglig hamnplats.
Att en sådan kommunikation icke utan alltför stora både enskilda och allmänna uppoffringar kan beredas genom en kanal-ledning, och att densamma ändock ej skulle blifva fullt ändamålsenlig, torde, i betraktande af provinsens samt dess vattendrags läge och beskaffenhet, kunna tagas för gifvet.
Deremot förefaller, ur flera synpunkter, en jernvägs anläggande för sagde ändamål företrädesvis lämpligt.
Rikets Ständer hafva alltså ansett de förslag, som hos Rikets Ständer blifvit framställda om tillvägabringandet af ett sådant kommunikations-medel, dels i sydlig rigtning lill Mälaren och dels i östlig rigtning till Östersjön, förtjenta af synnerlig uppmärksamhet.
Med hänsigt lill verkställigheten och bekostandet af de sålunda föreslagna jernvägs-anläggningarne, hafva Rikets Ständer icke förbisett den frågan, huruvida dessa jernvägar rätteligen äro att hänföra till stamlinier, eller sådane jernbanor, hvilka, i öfverensstämmelse med den af Rikets Ständer i ofvanåberopade underdåniga skrifvelse den 18 innevarande November omförmälda grundsats, 620 Expeditions-Vtskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 197. böra genom Statens försorg och på dess bekostnad utföras, eller till bibanor, hvilkas anläggning och fullbordande, emot dertill erhållet större eller mindre statsbidrag, bör åt den enskilda företagsamheten öfverlemnas.
Beträffande denna fråga, hafva Rikets Ständer funnit, att, då sjelfva begreppet och uttrycket stambana måste förutsätta, det hvarje dylik bana är afsedd att utgöra stammen för derifrån sig framgent utgrenande bibanor, en jernväg, som anlägges från någon viss punkt inom en provins, för att endast ledas till den för dess produkter och förnödenhets-artiklar mest lämpliga hamnplats, icke tyckes skäligen kunna räknas till förstnämnde slag af jernbanor.
Då således de jernvägar från Dalarne, hvarom nu fråga blifvit väckt, enligt Rikets Ständers åsigt, oaktadt sin längd och anläggnings-kostnadernas betydliga belopp, icke äro att anse såsom stamlinier, och då dessa sednares sträckning, dimensioner och anläggningssätt m. m. icke komma att ega något väsendtligt inflytande på de förra, hafva Rikets Ständer, med afseende derjemte å de förhållanden, som genom vederbörande embetsmäns och embetsmyndigheters anställda undersökningar och meddelade yttranden blifvit utredda, funnit sig ega all anledning att, redan vid denna riksdag, bevilja och anvisa de medel, som kunna erfordras för anläggningen af en ändamålsenlig jernväg från Dalarne, helst, i betraktande af hvad härvid är utredt och upplyst, denna jernvägs fullbordande, så snart omständigheterna möjligen medgifva, synes företrädesvis angeläget och maktpåliggande, ej allenast för den ekonomiska ställningens förbättring och näringslifvets utveckling inom nämnde vidsträckta landskap, utan äfven för dess natur-produkters och slöjdvarors inverkan på rikets allmänna handelsrörelse och bergshandtering.
Betydligheten af de varu-qvantiteter, som redan under nuvarande besvärliga och tidsödande kommunikationssätt, fraktas till och från Dalarne, gifver visserligen anledning till den förmodan, att vid den tillväxt i all rörelse, som af underlättade ändamålsenliga kommunikationer städse framkallas, trafiken, åtminstone efter någon tids förlopp, skall kunna sysselsätta 2:ne jernvägar, ledande till så skiljda slutpunkter och genomgående trakter med så skiljaktiga natur-produkter, som de jernvägs-anläggningar, hvilka föreslagits från Dalarne till dels Mälaren, dels Östersjön; men innan åtskilliga andra delar af riket ännu kunnat förses med derstädes jemväl behöfliga förbättrade kommunikations-anstalter, hafva Rikets
Ständer ansett sig icke kunna bifalla de för dessa företag afsedda tillgångars användande, till understöd för 2:ne större jernvägsanläggningar från en och samma provins.
I fråga om hvilkendera utaf de bägge ifrågakomna jernvägs-anläggningarne, såsom för landet och allmänna rörelsen mest nyttig och nödvändig, bör, genom beviljandet af det dertill erforderliga statsbidrag, företrädesvis befordras till verkställighet, så, enär den beräknade kostnaden för jernvägen mellan Dalarne och Westerås är vida betydligare än för den mellan Fahlun och Gefle, hvartill kommer, att de effekter, som på dessa orter utgöra egentliga föremålet för forsling, äro hufvudsakligast sådane, som bero af in- och utförsel från och till utlandet, hvadan det är af synnerlig vigt att kommunikationen med hafvet i möjligaste mån lättas, hafva Rikets Ständer funnit sig företrädesvis böra bevilja de för jernvägs-anläggning mellan Fahlun och Gefle begärda 1,600,000
R:dr, att af allmänna medel utgå såsom lån med bestämd återbetalningsskyldighet och hvarför, efter företagets fullbordande, ränta bör erläggas.
Vidkommande denna räntas belopp, hafva Rikets Ständer ansett lämpligare samt för uppbörd och redovisning enklare, att detsamma bestämmes till ett lägre, men ovilkorlig! utgående, än att en högre räntefot fastställes, men dervid förklaras, att räntan skall utgå af den behållning jernvägen lemnar, och således i sjelfva verket göras deraf beroende. Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, A’:o 497.
Vid bestämmandet af de vilkor och åligganden samt öfriga iakttagelser, som Rikets Ständer funnit böra föreskrifvas för nu ifrågavarande jernvägs-anläggning och det derför af Rikets Ständer beviljade lån, hafva Rikets Ständer dels godkänt de framställningar, som i sådant hänseende blifvit gjorda af dem, hvilka med förslaget inkommit, dels bibehållit hvad Rikets Ständer vid dylika understöds beviljande förut stadgat, dels följt och tillämpat de bestämmelser, som finnas intagna i det för Köping-HuIt-jernvägsbolaget, under den 13 November 1852, utfärdade privilegium, och dels tillagt åtskilliga nya stadganden, hvilka Rikets Ständer ansett komma att befrämja Statens äfvensom den allmänna rörelsens fördelar och säkerhet. fieträffande särskildt stadgandet, att aktie-egarne skola teckna sig för en större summa, än det af dem påräknade tillskott för jernvägs-anläggningens fullbordande utgör, har delta föranledts deraf, att bland vilkoren för utbekommande af de lån, som i sednare tider af Rikets Ständer beviljats och från Riksgälds-kontoret utbetalts för utförandet af allmänna arbets-företag, städse föreskri ('vits, att, utom låntagarnes skuldförbindelse för lånesumman, borde till Riksgälds-kontoret aflemnas särskilda säkerhetshandlingar eller borgens-förbindelser för uppfyllandet al ej mindre länevilkoren, än de för arbetsföretagens utförande afslutade kontrakter, hvilka borgens-förbindelser, som dels af K. M:l, dels af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret bordt godkännas, hafva i allmänhet innefattat s. k. solidarisk betalnings-ansvarighet för alla dem, som undertecknat en och samma förbindelse, äfvensom, vid många tillfällen, i sjelfva skuldsedeln en dylik ansvarighet varit för dess utgifvare föreskri Iven, och i anseende till det, jemförelsevis med kostnads- och lånesummorna för nu ifrågavarande jernvägs-anläggning, mindre betydliga belopp, hvar och en dylik förbindelse vanligen afsett, har, sä vidt Rikets Ständer varit i tillfälle erfara, yrkandet af solidarisk ansvarighet för dessa'företag och dertill beviljade lån merendels utan svårighet kunnat fullgöras, hvaremot ett helt annat förhållande komme, efter all sannolikhet, att inträffa, derest dylik ansvarighet skulle fordras antingen för utförandet af det arbete, hvarom nu är fråga, eller för återbetalningen af det dertill beviljade lån.
Rikets Ständer hafva fördenskull, med hänsigt till detta lån och det dermed understödda företag, icke trott sig kunna tillämpa den solidariska ansvarighets-principen, emedan sådant säkerligen komme att utgöra ett bestämdt hinder mot möjligheten af samma låns erhållande, och sagde företags deraf beroende verkställighet; men på det att
Stats-verket ändå skall ega en fullt betryggande säkerhet ej allenast för berörde jernvägs-arbetes fullbordande, utan äfven för de dertill anvisade lånemedlens älerbekommande, hafva Rikets Ständer ansett lämpligt, att aktie-egarne, vid sjelfva aktieteckningen, åtaga sig att, utöfver sitt påräknade tillskott till arbetets utförande, om sä fordras, utgöra enahanda belopp för samma ändamål, och såsom kapital- och ränte-inbetalning å bolagets skuld till Stats-verket.
Rikets Ständer hafva alltså, för anläggning af en till begagnande med lokomotiver afsedd jernväg mellan Fahlun och Gefle, beviljat och till utbetalning från Riksgälds-kontoret anvisat ett stats-bidrag, såsom lån, af 1,600,000
R:dr, under de vilkor och föreskrifter, som här efteråt finnas uppgifna: 1:0.
Jernvägs-anläggningen bör, emot erhållande af det härtill beviljade statsbidrag, utföras genom ett för detta ändamål bildadt särskildt bolag och på dess bekostnad; hörande detta bolag åtaga och förbinda sig, alt, ej allenast i öfverensstämmelse med fastställd arbetsplan och under iakttagande af de för arbetets utförande för öfrigt med - 622 Expeditions-Vtskottets
Skrifvelse, N:o i97. delade föreskrifter, fullborda, utan oek derefter för allmänna trafiken öppna och underhålla jernvägen i hela dess längd. 2:o.
Bolagsmännen böra, genom skeende aktieteckning, förbinda sig att af egna medel tillskjuta hvad utöfver det af Staten erhållna lån erfordras för jernvägens och dertill hörande anläggningars fullbordande samt all erforderlig transport-materiels anskaffning: och skall aktietecknings-summan utgöra samma belopp, som nyssnämnde lån, och således jemväl motsvara |:de!ar af den beräknade kostnads-summan.