Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
.&amp;Ian anvander flickor med hogre skolbildning, emedan dessa antagas i sina hem f l lefva fritt, eller iitminstone i det niirmaste fritt, och lonen sllunda fh an- vandas till nilpangar.
2 awlrm sidaw sages: h n e n ar visserligen lBg, men man begar ju ej heller att for densanma f&amp; flickor med hogre skolbildning, utan antager sBdana utgingna frBn folkskolan: Vi sknlle vilja vanda oss mot bBda dessa motiveringar.
Om sfisom intradesfordran stidles hogre skolbildning, synes ock att vid afloningen d k p l bor gorns afseende.
Qaller for de unga man- nen: ju hogre utbildning, jn hogre lon, 89 synes detta likrc v d eller snarare iin mera, bora galla med afseende l de unga lrvinhorna.
Man bor n h l i g e n ihBgkommn, att gossen erhdler sin uppfostran i de hogre skolorna i det niirmaste fritt, d l daremot flickans uppfostran iir dyrbar.
Blott och bart skolafgiften for en flicka, som genomgiir fullstandigt Sklassigt liiroverk i Stockholm, kan .beraknas till 1,500 A 2,000 kronor.
Med ratta bora siilunda foraldrma, d % den unga dottern efter slntad skolgang erhBller en aastallning, kunna vanta aft kostnaden for utbildningen tages i berakning for heme lika val som for sonen.
Dii en fima eller ett bolag anvander personer med hogre skol- bildning, sB sker det naturligtvis, emedan den hogre skolbildningen unses lnedfora fijrdelar, och dessa m %ste i sB fall betalas.
En storre dlmanbildning, knnskaper i fralnmande sprlk och en mera uppofvad och diirfor snabbare uppfattning, allt detta aro fordelar, som man mBste medgifva.
kunna vantas medfolja den hogre bildningen, och hvilka kunna gora det onskvtirdt att begagna h o p e utbildade arbets- krafter, a h e n ' diir folkskolans bildningsgrad mojlken kan vara till- fyllest.
Att gifva hogre lon for hogre kunskapsmltt &amp; r nAgot som, emellertid icke alltid sker.
Allmanna telefonbolaget motiverar den l4ga lonen riled att det finnes ansokningar i miingd till den lon som lamnas, samt att det antnges, att den unga flicka, som ltnjutit hogre skolbildning, har ett hem, dar hon kan erhUla allt fritt.
Det slittes aldrig i frslga att en ung man skall aflonss liigre diirfor, att han har utsikt aft f H bo fritt i sitt hem.
M h n e icke den llga lonen, hnru den an motiveras, ar en reminisens f r h en tid, dB den Bsikt gjorde sig giillande, att en kvinnas arbete.
ej hade ett varde, som kunde omsattas i pangar, eller, slsom det ock ibland uppfattades, ej hade nAgot varde a h?
Tager Inan bterigen i betraktande, att den liin, som erbjudes skall t i l l f a ~ a telefonist, som endast genomgtitt folkskola och som antages skola fullt forsorja sig sjalf, db komma vi afven hiirvidlag.
till den slutsatsen att Ionen ar otillrlcklig.
Chefen for telegrafverket har i en med ' anledning af telef onstriden off entliggjord skrifvelse framhiillit, att Rikstelefon llimnar sina telefonister efter G milnaders tjanstgoring, den hogsta afloning, som forekommer % motsvara~ ?de arbetsmark~tad.
Bled detta uttryck fbr man va1 forstti de arbetsom- rdden, till bvilka, liksom vid Rikstelefon, intrade kan vinnas direkt fr %n folkskolan utan vidare utbildning, och uti den n h n d a skrjfvelsen hafva till jamforelse siirskildt framhHllits bib-aden i bodar och 6 syatelierer.
I dagarna har utkommit en pb Lorknska stiftelsens bekostnad verkstalld undersokning i f arbetsforhtillandena bland Stockhollns ar- beterskor, omfattande ett antal af 3,202, diiribland sommerskor, tv2itterskorY strykerskor, mbeterskor i bokbinderier, kork- och kar- tongfabriker borstbinderier o. s. v. *:) Jamfor man nu samtliga dessa arbeterskors loneforhilllanden med de longr, sorn lijsnnas vid Allmknna och Rikstelefon, sB visar det sig visserligen, att af dessa kroppsarbeterskor endast 30 7 % er-, ' hillla en Ion a£ ofver 40 kr.
' pr m h a d medan vid Rikstelefon 45 % komms ofver detta l~nebelopp.
*: ~) Men hiirvid iir att marka, att LorBn- ska stiftelsens nndersokningar omfattat bland annat iifven maskning, trikbstickning och andra dylika industrier, hvilka gifva de allra lag- sta lonegraderna sarnt att sakerligen m b g a af de lggst lonade stti pil en tamligen ltig sthdpunkt hvad kunskaper och uppfostran be- traffar.
MBnga af dem hafva nog endast genomg %tt folkskolans lagre kurser.
DBrtill kommer att bland de ti tabellen upptagna afven medraknats de iildersgrupper, hvilka komma fore 18- %rs-Aldern, d l arbetsfardighet annu ej vunnits samt de illdersgrupper, for hvilka af Bldern minskad arbetsform %ga mHste medfora minskad Ion.
BBda dessa slag af arbeterskor saknas vid telefon.
Skall man j h f o r a loneforhtillandena for yrkesarbeterskor och telefonister sb mlste man sammanstalla de %Idersgrupper, dar b&amp;da iiro representersde.
Vi skola dkfor jamfora telefonisternas loner med de arbeterskors, som varit *) Undersokning af bodbitradenas lon och arbetsfiirhillanden fore- kommer icke i detta arbete och d&amp; ingen statistik hiixofver eljes finnes upprlttad, kunna vi icke gora nggon jlimforelse med dessa.
* *) Af de vid Allmanna telefon anst$illda uppnk det stora flertalet en Ion af ofver 40 kr.
i mhnaden, bestlimd siffra knnna vi ej Zlimna.
5-10 i k i sinn ' resp. '
yrken och af h ' +ilka ojamforligt storsta antalet tillhora Bldern 18-40 Br eller just de Bldersgrupper, inom hvilka man Bterfinner telefonisternrt.
Man finner dB, att af de vid undersokningen horda arbeterskorna foljmde grupper hafva biittre loneforh~andeh tin rikstelefonisterna: i bryggeri .................................. 3, 100 % en ' 16n tifverst.
40 kr.
i mPn.
a sockerbageri ...... ..; ......
......... i 100 u * n n # &gt;&gt; n a sockerbr~zk ...............; .. ............ B 100 u n u.
* u n n boktryckeri ........................... n 92 u u u u U B bageri ................................... u 89 2, * u u B u skofabrikation ........................ u 7 ' u u?
B a 3) N gnld-, silfver- och nickelarbeten a 86, u u u B Y) u umetdlvarufabriker .................. u 85 ' 1, u u u n n m a spr&amp;ngii,rnnestillverkning ............ u 75 u n B n n n porsliasfabriker ........................ u 64 u u n n u V.
2 u strykning .............................. u 2 u u.
n U D a B pelsvaru- och mossomnad ......... u 611 /, n u u n a * u o boniullsfabriker ....................... u 55 ' 1, n 8 * * s u D tvlltt ...........................; .. .,.
......,, 55 ' 1, *, .u n u * P yllefabriker .............................. u 54 n * u a D, o ljokbinderi .............................. hnde 50 n u n.
, a a P liappsomnad ........................... 3 47 u u u.
D u I-il,: stelefo~z .............................. u 4.; * B n u D U n (Vid Allmiinn?
telefon har det stora flertalet ofver 40 lir.
i miriaden.)
) P) &gt; '.
J, Anledningen hvarfor vi i~ppdragit ' ofvanstiende j %uforelse ar dels den vi fornt namnt, att intrlde ' till dessa yrken liksorn till Riks- telefon Ican ske utan annan bildning &amp; n folkskolaxis, dels ock den, att man genom den Lorhska ' stiftelsens undersokningar nngHende arbeterskors i Stockholm 1oneforhAllanden erhBllit upplysning om, hvilken l6n i vv&amp;r tic1 betalas far en kvinnas arbete, d&amp; kiirskild ntbildningskurs ej fordrats.
Det lar na~nligen ej kunna nekas, att pB dessa omAden lrvinnan erhBller lonen direkt for sitt arbete, d. v. s. att ingen slags vdgorenhet har har inflytande.
De loner, som giilla betingas dliraf, att pA sanlma gang de kroppsarbetande kvinnorna fordra att lrunna forsihja sig af sin arbetsfortjiinst, tvingar konkur- rensen ned lonerna till det minsta mojliga.
~n jamforelse meilnn loneforh&amp;llandena synes saunda kunna ske ined full rattvisa.
Lika rHttvist synes ock vara, att man stall&amp; jiimforelsen inellan de tlldek- grupper, hvilka it b&amp;da omr&amp;dena iiro representerade; och vi finna di, cctt aJloningen vid Rikstelefon ' ingalzmda ar den kogstn, som fore- ' Vi hafvn haft iinnu en anledning aft jamfora dessa loner och det n den, att man under denna tid sB ofta hort sagas 830-40 kronor iir i ' nte sB litet,) eller 11det ' &amp; r alltid bgttre l n intet.1, De, s o ~ n s&amp; talnt, &amp; o i allminhet personer, som sjalfia aro ' vdbilrga ' de och sorn ej siitta sig inuti att med dessi 30-40 kronor skola be-: '.
stridas alla omkostnader for en persons uppehiille, d. v. s. att ef en lon af 7-10 kronor i veckan skola anskaffas rum, ved, ljus, mat, klader m. m.
Att en s o m e r s k a eller en fabriksarbeterska har svkrt att f&amp; det a t t g&amp; ihop med denna l6n det forstit dessa yersoner utari att t a k a sig in i detaljerna, men niir det giiller telefonisterna, hvilkas utgifter i foljd af sjdfva arbetets anordning och fordringnr iiro be- tydligt storre, d&amp; resonneras pb helt annnt satt; d9r.
aro 30-40 kronor mycket.
Ofta tyckes man emellertid taga for gifvet, att forildrar eller anhoriga skola befinnas villiga att i forin af fri bostad och kost e. d. tillskjuta hvah ssm fattas i Ian.
31en hvad skiil kan viil finnos till at ' t telefonbolagens personal skall delvis aflonus af telefo- nisternas foriildrar och m&amp;lsman?
Och blir ej detta forhAllandet dB 55 % af rikstelefonisterna hafva en lon som ej ofverstiger 40 kronor pr minad?
Man f %r val antaga att rikstelefonisterna allmant st&amp; hogre i bildning h de n h n d a yrkesidkerskorna.
Att s i iir fallet for niir- rarande ar naturligt, dQ beslutet att folkskolans kunskaper skola be- rattiga till intrade iir af ganska nytt datum.
For de rikstelefonister, hvilka antagits under den tid d % hogre skolbildning utgjorde intrades- fordran, galler naturligen hvad vi forut sagt om att hogre kunskaper bora medfora hogre lon.
Hvad %ter a n g h de rikstelefonister, hvilka ut- gdtt f r h folkskola, kan, om ocksl Rikstelefon icke uppstiillt fullstiin- digt genomgilngen folkskola silsom intriidesfordran, det dock tagas for afgjordt, att rikstelefonisterna rehyteras bland folkskolans b&amp;ta lfr- jungar, och man borde s0lunda redan i detta sakforhdllande ha ett s k d for sin fordran att Aterfinna telefonisterna bland de hogst af- Ionade af ofvan Aberopade arbetsgrupper.
Lagger man nu hiirtill, att telefonbolagen hafva storre ansprik med afseende p i kliidsel n~ in.
an hvad vid de ofvun namnda yrkena ifriigakommer, sii frarnstir det berattigade i en sfidan fordran Bn skarpare.
Hiir ar icke tal on1 lyx, utan helt enkelt om snygghet och renlighet.
Af de vid telefon- bolsgen anstdlda torde t. ex. ingen kunna begagna sig rsf det billiga slags bostad, som benamnes ~ b o i n n e ~, d. v. s. att mot en afgift af c: a 5 kr.
i mdnaden fil liggplats i ett rum, dar en eller flera andra, personer bo.
De sorn bo p % sddant satt kunna ntimligen svhligen skota sin person och sina klader sd, att de skulle slippa amnarkning diirofver B sidan plats som ett telefonbolags.
BostadsfrAgan under form af inackordering medfor afven svlrig, heter och detta framst genom de ojamna arbets- och mattiderna.
0111 en familjef ader has obestamda mlltidstimmar, s l riittar f amiljen sig
- diireftbr och ingen anser sig hafva ratt att klaga.
Helt annat iir att for en telefonists skull, s o ~ n betalar lbg ina~ko~deringsafgift, gorn rubbningar i den vanliga ordningen.
Den ena dagen komlner hon ej hem forr an Id. '
1 2 11 1 I, ' / r 12 pB aftonen och s k d l dB hafva kvallsmB1, den andra dagen skall telefonisten vaclras klockan 6, ' 1 2 ' 7 och strax darefter hafva frukost.
~ skall n hon ata fore, an efter ofriga medlemmar af faniiljen.
Mojligen iiro dessa ojamna ta~betstider nod- vandiga, duom vilja vi ej yttra oss, inen dB de utgora ett af skiilea: hvarfor telefonist har svdrt att f B billig inackordering, utgora de ock en af anledningarna hva.rfor den telefonisten tillerkiinda lonen iir otillracklig.
Mot de fordringar, hvilka h8r framstiillts pB hogre 1on for tele- fonisternas arbete kan mojligen inviindas, att om man jiimfor telefo- nisternas 1Bn med yrkesarbeterskornas, s l bor man afven jiimfora ~w: betsfoi: hBllandena.
Att arbetstiden vid telefon iir Irortare &amp; n vid yrkena, harfva vi viszlt; vi skulle dock vilja p&amp;peka, att de loneupp- gifter, sol11 liimnats f r h de bBda telefonverlren upptaga afven 1011 for ofverarbete och for nattvakter och att sglunda de hiir nntecknade llogsta lonerna ej vunnits endnst nled en 7 tin.unzzrs arbetsdag.
Dess- ntom iir telef onistens arbete s&amp; fordeladt och kroppskrafterna genonl.
nrbetet s i helt tagna i ansprAk, att det torde vara omojligt att for- skaEfn sig ntigon extra arbetsfortjiinst.
Att telefonisten har ett nittare och snyggare mbete Zin flertalet yrkesidkerskor Br visserligen en for- del, men det synes oss, som om dessa ftirdelar mer lin motviigas aI telefonarbetets skuggsidor.
Vi sknlle d&amp; vilja ofvergs till den punkt, hvari telefonisternas dBliga stallning i ekonomiskt hanseende framst visar sig, nadigen den, att de efter en t; jiinstgoringstid af 5-10 Br (och liingre synes Btminstone Rikstelefon ej anse varn onskvard) st&amp; med siinzre utsikter fiir fimntida bdrgning tin de gjos-de uid i ?zh-adet i telefon- vwket.
For de personer, som vid sitt intriide B arbetsmarknaden, icke hafva n %gon formogenhet, ntgora kunskaper och kroppskraftei: den insats eller det kapital, hvarined de borja sin verksamhet.
Under vanliga fbrhtillanden gifver arbete under de farsta h e n 1lg afloning, men allt efter son1 erfarenhet och skicklighet forvarfvas blir afloningen hogre och smhingom, under lyckliga forhBllanden, sti hog, att nhgot kan afsiittas for Uderdomen eller utsikt till pensione- ring ernls.
Jamfor man harmed forhlllandena vid telefon, sB finn er man, att en telefonist, som tjanstgjort 5-10 l r i regel har klenare hiil-sa an hon hade, niir hon anstillldes vid telefonen, och hvad -
hennes utsikter till framtida forvkf angb, a.ro de samre iin nib hon bojade.
Det jaktande och enformiga arbetet har ej vmit iignadt att starka arbetsdugligheten och framkalla energien, och de insikter eller kunskaper telefonisten hode fore intriidet i telefbqrket hafva ej okats.
Telefonarbetet ar ndstan enastdende ddri, cltt man ddraf iqtgell- ting ltir .for f ' rat~ztideiz For Iiirarinnan eller kontoristen gdler likn vB1 som for modisten eller sommerskan, att den, som med beriiin skott sin forsta plats, kan berakna att for den nasta fb hogre liin.
Fem h s erfarenhet inom yrket hafva litit dem fb fast fot inom det- sainma och for den skickljga och foretagsrwama finnes ntsjkt till hogre lon eller sjdfst5i ?ndig stdlning, t. ex. genom ofvertagande nf egen affar.
Af har lamnade uppgifter rorande det arbete som telefonisternn under sin tjanstgoring miste prestera, de forhc3landen under hx-ilkn detta utfores, den arbetstid, soln ditraf tages i ansyrdk, samt det in- flytande detta har pb hiilsotillstlndet framgh, ej blott att heln deras arbetskraft diirvid tages i ansprlk, utan ock att arbetet utijfvar ett sb o g y n n s a t inflytande pB deras konstitution, att sjukdomsfrekven- sen 5ir betydligt storre &amp; n det normala for kvinnor i motsvarande glder.
Det forhiillande att man till telefonister endast anstaller kvinnor i den Alder, dB deras lifskraft iir som storst och endast un- dantagsvis vill lBta dem tjanstgora l b g r e Bn under ett fbtal ik, visnr val ock, ait de fordringar arbetet stBller pb telefonisterna iiro s i b skildt stora, ja, storre an i de flesta andra nrbetsbrancher.
Tager man vidare i betraktande, att telefonisternas arbete ikr af den beskaffenhet att detsamma ej utvecldm deras fiirdigheter, omdome eller kunskaper i nAgon som helst sBdan riktning, att de kunna draga nytta daraf, niir de ej l b g r e kvarstB i tjanst utan mbste soka arbete af annat slag for sitt uppehdle, sB synes det med fog kunna for telefonisterna goras ansprBk pb en s l pass stor afloning, att denna, forutom bestri- dandet af omkostnaderna for nodtorftigt uppehiille, kan lamna ett ofverskott eller besparing till hjalp vid det ovillkorligen foreliggande arbets- eller forviirfsombytet.
Det har af vederborande upprepade glnger framhiillits, att till- giingen pb sokande till platser vid telefon ib mycket stor, och att det ej ar forenligt med ratta skotseln af en affiir att bjuda hogre betdning, an den for hvilken den erforderliga arbetslrrdten kan er- hWas.
For en del industrigrenar, inom hvilka harskar en vidstriickt och h&amp;d konkurrens kan mojligen ett dylikt Bskbdningssiitt forklaras, men Almiinna telefonbolaget lar dock ej sdsoln motivering for de
liga lonerna knnna forebiira att ekonomiska forh5.llanden tviqga dar- till.
&amp; staten arbetsgifvare bor frBgan om konkurrens annu mindre kunna iberopas.
For staten borde viil dessutom mera iin f6iB enskild arbetsgifvare galla, ntt arbetaren, det mb vara man eller kvinna, iir sin lon vard.
Staten bestir .af inan och kvinnor.
Evinnan betalar skatt till staten efter samma grund soin mnnaen, och staten bor hafva skyldjghet och iifven intresse af att, nar den anvander kvinnans arbete, detta ~ n d utforas under sBdana forhBllanden att hon blir satt i tillfiille att dartill ggna sina basta krafter.
Och detta kan, synes det oss, ej ske, och siilunda ett rattvist bedomande af kvinnans arbetsfijp- m %ga ej aga rum, nar lonen sattes s i lig, ntt den ej ar tillracklig for hennes existens under sBdana forhBllanden, som arbetet krBfver, Vid Rikstelefon, dar man en langre tid synes varit betankt p % en fiirbattring a£ lonevillkoren, fattade styrelsen den 1 2 mars innevarande Ar beslut angBende loneforhijjning, och detta styrelsens beslnt utgjorde dB svar pB rikstelefonisternas den 8 mars inlamnade petition i frfigan.
Loneforhojningen tradde i kraft den 1 april.
Att vi i denna ar- tikel behandlat lonefrigan vid Rikstelefon sidrsn den var fore detta datum och ej sidan den ar efter densaininn, kommer sig dels daraf, att vi ville redogora for de forhbllanden under hvilkn striijken upp- kom.
och dels diirnf, att det nya forslaget delvis ar beroende a£ kungl.
maj: ts beslut och sBlunda ej tinnu gdlande.
&amp; ven vid Allmanna telefon liira 18nefb; rb~ttringa~ vara pAt5inkka.
Loneforhojningen vid Rikstelefon i Stockholm iir af t v l slag, dels en direkt olmning af ininadslonen med 5 kronor per ininad langs hela linien; den sorn hittills haft 30 kronor f h 35 kronor, den som haft 40 kronor f i r 45 och den som haft 50 kronor ftir 55, hvilket blir hogsta lonen; dels ock 5 kronor likaledes per m h a d, hvilka hopsparas och sBsom en summa af 300 kronor tilldelas telefonisten, forst dB hon efter fem Ars tianstgoring tagel: afsked " ').
Meningen iir namligen efter det nya forslaget, att de telefonister, hvilka icke befordras till anstdlning vid de interurbann vaxelborden eller bli forestBndarlhnor eller med andra ord de, som icke avancera till h o g e afloning, endast skoln bibehBllas i sitt arbete i 5 ir.
Man ' ") Under vissa villkor .bitr&amp;der Rikstelefon Mven aumera vid sjuk- domsfall till afloning a£ vikarie.
kan stii treksam hwuvida en sddan anordning skall anses forrulnlig for telefonisterna eller ej.
ena sidan synes net hHrdt att telefonist efter s i kort tid s k d l vara tvnngen att lamna det arbete, hvari hon vunnit ofning och fiirdighet; B andra sidan synes det som om det vore en fordel att en telefonist nodgas lamma sin t; iiinst innan annu arbetets inverkan pB halsan gjort sig for starkt giillande och me- dan telefonisten annu ar ung och spiinst.ig nog att kunna kasta sig iu p l en ny lefnadsbana, ditr hon kan vinna sin fnlla biirgning.
Och naturligt iir, att de 300 kronor, hrilktl stiillas i utsikt for de tele- fonister, som i fem Ar oklanderligt skiitt sin tjiinst rid Stockhollns rikstelefons station, hafva ganska stor betydelse.
D i telefonisten vet att hon efter bestiimd tid luHste liirma arbetet, ordnar hon under dessa Ar, i den mtin det kan ske, for den dag, db hon miste sluta vid telefonverket, och den summa, som for henne finnes i beredskap, lsan antingen anvandas for genomgbende af en larokurs o. d. eller slmffa heme uppehalle medan hon vgntar pR nggon nyr spselsgttning.
Utgir man slilunda fr&amp;n att telefonistarbetet niidviindigt verkar ofveranstrangning, ja, d % 8.r den niimnda anordningen naturligen den basta, men hva.rfor ej i stallet forekomma ofveranstrangningen gellorn att oks arbetspersonalen och inskranka arbetstiden (naturligtvis utan att sanka lonen) eller ock genom att sb mycket hoja afliiningen, att telefonnistpersonalen kan pB biittre siitt i n hittills sorjirju for sina materiella behof och si.lunda bathre s t i ut med det anstrangande och enerverande arbetet?
De 5 kronor i miinaden, livilka utgora lone- forhojaingen, kunna ej anses utgora nHgon ~iisentlig och tillriicklig forbattring i telefonistens stallning.
Den n a m d a loneforhojningen vid Rikstelefon lar emellertid endast g a l a for Stockholms station.
Att den rarit valbehoflig dgrstades tro vi oss ha visat, men siikerligen Br detta ej mindre hiindelsen vid en stor del a£ Rikstelefons ofriga stationer.
Att lonerna diir iiro mycket olika iir naturligt.
Detta beror dels daraf att Rikstelefon ofvertagit ' en del enskilda bolags ledningar och d % begagnat deras afloningssiitt, dels diiraf att Rikstelefon och Allmanna telefon vid en del stationer anvanda samma telefonist.
en del stationer iir telefon ej heller oppen hela dagen.
Att lonevilllroren emellertid iiro slmre i r a e t s ofriga stader an i Stockholm Br oss ual bekant.
' C ' i rilja endast ptipeka att i Gefle, diir 8 telefonister anviindas, lonen iir 30 kronor pr m h a d och i Goteborg, diir 22 telefonister tjiinstgora, likaledes 30 la.
pr mHnad.
I Enkoping iir den 30 kr., Falkoping 26 kr., Helsingborg 30 kr;, Hernosand 30 kr., Jonkoping 30 kr.
och Skofde 30 kr., allt f i ~ r
full arbetsdag.
PA flera af de narnnda orterna finnas lagre lonegrader och de ofvannamnda utgora de hogsta.
I detta samband borde vara pb sin plats att redogora for tele- grajisternas tjanstgoring sbsom telefonister, en tjanstgoring, hvarom ej ett ord finnes namndt i det reglemente, efter hvilket telegrafisterna arbeta, och hvarofver klagan bland telegrafisterna ar allmiin, men ut- redningen d&amp;af skulle blifva allt for vidlyftig.
Vi vilja blott fasta nppmarksamheten vid det pdkostande for telegrafisterna, synnerligen de iildre, att nodgas afst8.
frhn en del af sin bostad, dd telefonappa- raten insattes i telegrafr~mmet, dar expeditionen for bbda sarntidigt slzall skotas.
E j mindre pdkostande bor det vara att, som for fler- talet sker, &amp; laggas att personligen deltaga i telefonvaxlingen samt att fd stationsr&amp;kenskapema okade ined de vidlyftiga telefonraken- skaperna (Lvilket oftast blir a.rbete pB ofvertid), allt detta utan att niigot vederlag liimnczs.
Till bevis for att forclran pB hogre afloning for telefonisterna icke Br orimlig, vilja vi nainna ndgot om hur forhdllandena gestnlta sig i andra lander.
SB hafva vi erhilllit uppgift frdn Tysklns$, diir kvinliga telefonister hnfvudsakligen liira anviindas i Berlin, Hamburg och Leipzig: Afloningen ar dar betydligt hogre an hos oss.
De t v i fiirsta dren erhdles en loa af 60 kr.
i m ' haden, de nastn tv % Bren 67: 50 och diirefter 81 kr.
i mfmaden.
Tjanstgoringstiden ar liksom hos oss 7 timmar om dagen.
Hvarannan sondag Br telefonisten ledig (med bibehdllen afloning).
Fri lakarevkd och medicin lamnas dar- jamte.
Hogre skolbildning utgor i allmiinhet intriidesfordran.
I Norge (Kristiania) ar ~begynderlon)) vid Rikstelefon ' 700 lrr., hvilket tyder p i att forhojning sedan intrader.
Tjanstgoringen Br ' 7 timmar pr dag med nattjanst en gdng hvar 14 dag.
I enskildt bolag Br h e n 25 it SO ore pr timine med hojning sAsom Blderstillagg.
Arbetstiden 3tr dar 5 timmar om dagen.
Semester l a m a s.
Telefonist iil.
skyldig att taga afslred vid 45 Br.
I Dannznrk (Kopenhamn), dar enskildt bolag ager telefonerna, hafva ' 1s af telefonisterna en lon af 20-25 ore i timmen med en tjanstgoringstid efter eget val af 4-8 timinar om dagen, ' 13 aflonas ined 50-60 kronor pr mbnad for 6 tiinmars daglig tjanstgiking.
Hogre skolbildning fordras ej.
Det visar sig sblunda, att i Tyskland och Norge lonen Br be- tydligt hogre an hos oss och att afven i Danmark den nHgot ofver- stiger den i Sverige.
Sverige har, som bekant, slagit rekord i h l g a on1 telefonvasen- dets utveckliug och det 5i.r ej utan en viss stolthet vi finna, att vfirt land i detth afsaende gAtt i spetsen for nationerna.
SB mycket miirk- ligare .forefaller det diirfor, att vQr- telefonistktlr iir lagre aflonad iin i andra lander.