Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
JustiticeCantzleren tillkomme sedermera att, efter som han skäligt pröfwar, läta qwarstaden äga beständ eller densamma bryta läta samt, i ena eller andra fallet, i Stockholm inom ätta dagar och i Landsorterne aldra sist inom en mänad efter det qwarstaden lagd 384 Expeditioner till Riks-Ständen. blifwit, hafwa hänwist wälet till »vederbörlig Domstol och Actor förordnat.
Sker det ef och är icke qwarstad inom nämnde tid häfwen, äge Boktryckare rätt i enahanda ordning, som handräckning af Magistraten till qwarstadens beläggande meddelad blifivit, fordra des; brytande, hwilket icke »vägras mä »vid anstvar af Enibetets förlust.
Hof-Cantzlcren eller dest Ombud äge ej magt att, annorlunda än nu sagdt är, gwarftad fordra eller widare befattning nied saken taga, utan hänskjute genast alltsamman till Justitice-Cantzlercn, pa hwilkcns ytterligare Embets-ätgärd och anstvar det ankommer, att sadanc mal »varda enligt denna och Allmän Lag handhasde.
Anmätes hos Justitice-Cantzleren omedelbarligen någon skrift till ätal, bör han genast om mälets upptagande »vid Laga Domstol genom af honom tillförordnad Actor anstalt foga, men icke mä han om någon sadan föregäende qwarstad, som här framföre nänindt är, förordna, utan Hvf-Cantzlcrens eller hans Ombuds hörande och tillstyrkande.
Ar walet till Laga Domstol kommet och qwarstad der af Actor yrkad, bör Domstolen sig dcröfwer genast utläta, men likwäl, derest det utan tidsutdrägt ske kan, Hof-Cantzlereus eller dest Ombuds utlätande af Rätten inhämtas.
Afsläs qwarstadspästäendet, fvrtfares med Rättegången, men Utslaget gängc ej i »verkställighet, utan underställes Swea Hof-Rätts ompröfwande.
Gillas påståendet om qwarstad och har Hof-Cantzlcren eller hans Ombud sadant tillstyrkt, skall den »verkställas.
Hastva dcste ej tillstyrkt qwarstaden, mä den ej gä i fullbordan; svetsare icke dest mindre Rättegängcn i hufwudsakcn, men Under-Rätts Utslag angäcnde q»varstaden »varde i bäda desta fall utan uppehäll till Swea HofNätt insändt.
Hos-Nätten bör genast deröfwer infordra Tryckfrihets-Coinmittöens ntlätande.
Till - Bilaga till Meni. N:o 24. 385 styrker denna qvarstads beläggande, mä Hof-Rätten, der sä ffäligt pröfwas, efter Utslag en sadan qwarstad bifalla, och staude den da fast intill Rättegångens slut.
Har Trycksrihets-Committeen afstyrkt gtvarstad, men Hof-Rätten ända finner den böra äga runi, dä mä Hof-Nättcns Utslag ej i »verkställighet gä, utan underställes Högsta Domstolens afgörande.
Riksens Ständers Jnstitice-Ombudsman äge att, efter erhällen underrättelse, dä sädant mäl till öfiverläggning förekommer, derwid öfwertvara, hwarefter honom äligge, att Högsta Domstolens Protocoll och Utslag i mälet genast till trycket befordra pä publik bekostnad, i händelse enskild förläggare ej skulle erhällas.
Dä Under-Rätt i hufwudsaken undersökning fulländat, »varde den jemte des; utlätandc öfwer mälet i de sall, dä Under-Nätts Utslag enligt Lag följa bör, genast till Swea Hof-Rätt insänd.
HofRätten äligge dä, att ofördröjligen af TryckfrihetsCommittec», ät hwilken alla till mälet hörande handlingar meddelas skola, infordra defi betänkande, som uppä anförda skäl bör innehälla bestämdt utlätande, ej mindre om answar för skriftens utgifwande äger rum, än om upplagan bör segvestrcras och till utspridande förbjudas, samt defiutom innefatta Committeens yttrande, hurutvida uppgift as Författarens namn bör kunna Boktryckaren äläggas.
Derefter döme Hof-Nätter», sou», htvad den sistnämnda omständigheten beträffar, har att iakttaga, det uppgiften af Författarens namn, hwilken ej annorstädes än hos Hof-Rätter» fordras mä, skall tvid intet annat tillfälle kunna anbefallas än dä HofRätten, efter mälcts utredande, finner detta »vara af urbota beskaffenhet, eller Boktryckaren pröfwas äga den ringa förmögenhet att böterna, dä de öfwerstiga 16
R:dr 32 skillingar, mäste i fängelsestraff 25 386 Expeditioner till Riks-SlLnden. förwandlas.
Skiljer sig Hof-Nättcns Dom frätt Tryckfrihets-Coinniitteens yttrande, gänge de» icke i werkställighet, utan hänskjutes till Högsta
Domstolen och förfares dermed widare som här osman i fräga om gwarstad sagdt är.
Instämmer Hos-Nättens
Dom till alla delar med Tryckfrihets-Coinmitteens utlätande, staude den sast och ina deruti ej ändring kunna sökas; den äklagade likwäl obetagct, att hos Konungen om nåd an hälla.
Angripes uti as trycket utkommande skrifter enskilde personer, en eller flera, och det ej sker i och för deras Embete, dera ma ej annor än rätter målsägande kära; ej eller mä tillförordnad publik
Actor någonsin sadant i sitt käromål upptaga och äklaga.
Målsägande» ware likwäl obctaget, att hos JustiticoCantzlcrs-Embetct begära biträde i rättegången af Kronans Ombud, der tillmålet är as gröfre och härdare beskaffenhet; och mä pä Justitico-Cantzlerens eget ompröswande ankomma att härtill bifall lemna; dock kail sädan Actors fränwaro eller uteblifwande icke uppehålla mälets företagande och afgörande tvid Domstolen.
Sädau äklagan af enskilde personer handteras i alla delar efter det rättegängssätt
Lag och Författningar i frägor om förolämpande tillmäle» enskilde personer emellan föreskrifwa.
UnderNätts Utslag i sädane mäl mä ej gä i werkställighet utan söregängcn underställning hos Hof-Rätten, sa snart den aiiklagade anses till det answar, att han ej sär böta med penningar, eller han i böter och kostnadsersättning blifwcr ädömd 100 N:dr och derutöswer.
Owarstad eller förbud emot nägon skrifts försäljning eller utspridande mä Under-domare ej wkd sädane enskilde twister kunna älägga.
Piösivar
Domstolen att malek bör as publik Actor akäras, dä häiiskjiites mälct, i hwad det rörcr denna ätalan, att dermed, sä wal hwad gwarstad, Bilaga till Mern.
N:o 24. 387 som rättegängen beträffar, förhälles som här framföre sagdt är.
Warder Bokhandlare eller annor person för försäljning eller utspridande af tryckta skrifter anklagad, förhälles dermed, som här ofwanföre angående Boktryckare stadgadt är; dock bör i sädant fall den anklagade tilltalas der han sitt bo och hemwist hafwer, eller ock der förbrytelsen skett, allt efter hwad Hof-Cantzleren, Justitice-Cantzleren eller deras Ombud, hwilka i slike fall det ensamt tillkommer att talan föra, finna att det lämpligast ske kan.
I frågor om qwarstad böra i sädant fall Konungens Befallningshafwande och »vederbörande Magistrater owägerligcn och tvid answar biträda; dock mä ej hos Bokhandlare eller arman försäljare a någon skrift qwarstad begäras, utan att genom bewis kan styrkas, att skriften i tryckningsorten blifwit med qwarstad belagd; äfwensom nysnämnde personer icke kunna för innehållet af nägon skrift med rättegång beswäras.
Warder någon af trycket härstädes utkommen eller Utländsk hit i Riket införd skrift utaf en eller flere främmande Staters Sändebud eller deras Regeringar anmäld, såsom innefattande fädane ämnen, hwilka kunna föranleda till misnöje »ned andra Magtcr, ägc Konungen, att derom efter sakens och omständigheternes beskaffenhet i Räder förordna samt, om Han sä nödigt pröfwar, örn skriftens seqvestrerande och indragning genom Des Hof-Cantzler eller Justitice-Cantzler, sä »väl hos Boktryckare son» försäljare eller andre utspridare, läta föranstalta, och hwarmcd förhälles pä sätt som angäende beläggande med qwarstad här framföre stadgadt finnes; skolandes »vid alla fädane fall den af förenämnde Embctsmän, som om wcrkställigbeten 388 Expeditioner till Riks-Stände». erhäller Konungens nädiga befallning, genast owägerligen infordra Tryckfrihets-Committeens utlåtande vin den i fraga warande skriften.
Finner Committeen, som ef äger inga uti uägon pröfning utaf Politiska considerationer och förhällanden, att skriften ekter Lagens bokstaf ef ätalas kan, dä mä ef någon rättegång, hwarken emot Boktryckaren eller Författaren, anställas, men för utspridande bör den sorn emot förbudet deraf bryter till answar stånda, jemnlikt 4 § 9 mom.
Pä Konungens nädiga pröfning mä det ankomma, om Förläggare eller Boktryckare mä i thy fall till mer eller mindre del af Statsmedlen nfuta uägon ersättning för omkostnaden till tryckning och papper af hwad utaf upplagan kunnat indragas.
Skulle den oförmodade händelsen inträffa att Tryckfrihets-Committeen med anledning af 108 § Negerings-Formen warder till answar ställd, upptages och afgöres mälet af Swea Hof-Nätt, uppä äkärau af Advokat-Fiscalen derstädes.
Domen warde, genast efter afkunnandet, med alla dertill hörande Protokoll och Handlingar, pä publik bekostnad genom trycket befordrad till Allmänhetens kunskap.
Kommer fåken till Konungens Högsta Domstol, förhälles pä enahanda sätt.
Den man, som af Riksens Ständer blifwit tillförordnad att JustiticeOmbudsniannen i Embetet efterträda, ware wid sädant tillfälle pligtig att hans Embetes skyldigheter utöfwa, föranstalta om tryckningen af rättegängshandlingarne samt biwista öfwerläggningarne uti mälet hos Högsta Domstolen.
Alla mål angäende förbrytelser emot denna Lag skola, wid answar för Domare och Embetsmän, med största skyndsamhet afgöras, och wid alla tillfällen, dä fräga kunde uppstä om stera olika brotts bestraffning, särskildt behandlas, äfwensom den brotts - Bilaga till Mem. N:o 24.
389 lige i alla de fall, dä han ej redan gjort sig saker till dödsstraff eller fästning för lifstiden, skall särskildt undergå den bestraffning, som han enligt denna Lag sig ädragit.
Lag mä ej förwandlas i annat straff än fängelse ä fästning, efter beräkning af 16
R:dr 32 skillingar såsom smarande emot hwarje mänads fängelse, mänaden räknad till 28 dagar.
Böter under ofwannämnde summa sware emot 14 dagars fängelse i orten, der förbrytelsen skett.
Lag gange till ttveskiftes emellan äklagaren och närmaste inrättning för de fattiga, de fall undantagne dä böter, enligt hwad här osman stadgadt är, målsägande» ensamt tillfalla.
Bilaga till Mem. N:o 24.
Utdrag af Riksens Häglof!. Ständers Constitutions-Utffotts Protokoll den 28 November 1809.
S. D. Wid justeringen af det Förslag till Tryckfrihets-Lag, som Constitutions-Utskvttet ägde att till Riksens Högloft.
Ständer afgifwa, yttrade sig Herr Biskopen och Commendeuren Doctor Nordin:
Utskottets upplysta omdöme borde sinna anledning att misitro min öfmertygelse, sä kan jag likmäl ej dölja den sarhäga, att en Tryckfrihets-Förordning, sadan som den nu uppläste, icke nog bewarar Religionen, Styrelsen samt Medborgaren ifrän äfwentyrliga anfall; och de med skäl befarade mitzbruk af en sa litet inskränkt 390 Expeditioner till Riks-Ständen.
Tryckfrihet skola dock ofelbart härdast drabba Regeringssättet och Samhälls-Ordningen."
Och skulle den salunda anförde särskilde mening Utskottets Betänkande wördsamligen widfogas.
Ut sn^ra. Hx ?r0tooo1Io D. N:o 25.
Angående de tvid Regerings-Formen, före dest antagande, gjorda anmärkningar.
Öfwer de anmärkningar, som hos samtlige Respective Riks-Ständen ivid Regerings-Formen innan deg antagande blifwit gjorde, får Constitntions-Utskottet härmed wördsamt afgifwa följande utlätande.
Enligt hwad Höglofl.
Ridderskapcts och Adelns Protokoll af den 3 och 5 Jnnii utwisa, äro de af detta Respective Ständ framställda erindringar endast enskilde Riksdagsmäns, utan att kunna anses som uttryck af den allmänna tanken.
Constitutions-Utstottet, som således wid beswarandet häraf ej ägt någon ledning af Högloft.
Ridderskapets och Adelns förklarade wilja, har härutinnan följt sin fria öfwertygelse och under den sorgfälligaste granskning ej ansett flere än irenne af oswanbcrörde erindringar werka till »agon förändring.
Den första wid 28 H rörande Konungens rättighet att L mili - Memorial N:v 25. 391 laire Embeten nyttja utländske män är redan förut bcswarad och Betänkande deröfwer Riksens Högloft.
Ständer understäldt, i anledning as ett särskildt till Utskottet af Herr Goudcrnenren ivid KrigsAcademieu m. m.
Grefwe Cronstedt ingifmet Memorial, och någon inskränkning i detta afseende tillstyrkt.
Den andra tvid 37 A äsyftande en tydligare redaetion, har söranlätit
Utskottet att härmed wördsamt förestå den förändring i nämnde 8, att tvid slutet i stället för orden efter honom mä införas: efter hans asgäng, samt efter ordet Stamfadrens tilläggas: efter förstfödslorätten.
I anledning af den tredje tvid 102 § får Utskottet tillstyrka det projecterade tillägget i Aen efter orden i tjenst warande Presidenten: skulle sä hända att sä manga af Riks-Rätteus
Ledamöter äro ^ af laga förfall eller jäf hindrade att deltaga , i dess öfiverläggningar och beslut, att de öf- i rige ej utgöra Tols, äligge da Ordföranden i att i stället till Ledamot i Riks-Rätten kalla 1 den EmbetsmanAnom samma Werk, som är näst i ordning efter den hindrade, eller oek, l om detta med de militaire Ledamöter inträffar, den äldste General eller Amiral, som af ! jäf eller förfall ej hindras. j
De öfrige fran Högloft.
Ridderskapet och Adeln inkomne påminnelser får Utskottet här nedanföre ^ upptaga och i korthet bcstvara. Wid § 4 anmärkes: att Konungen blifwit lemnad rättighet att utivälja sitt Stats-Räd utan närmare bestämmande hwilka personer dertill ina kunna antagas.
Sivar:
Den som skall taga råd synes äftven böra wälja xadgifware.
Stats-Nädens erforderliga gualification är i Aen pa det tydligaste bestämd. Z 6.
Att Oeconomiska ärenderne, hwilka 392 Expeditioner till Riks-Ständen. nu blifwit fördelade pä Caineral- och FinanceDepartementen, kunde lämpligast bestridas af en enda Stats-Secreterare.
Regeringsärenderne fordra ett redigt behandlande och en oafbruten gäng.
Utskottet förmodar, att dessa ändamål skola säkrast tvinnas genom göromälens fördelning, och att ingen bland StatsSecreterarne lärer sakna tillräckliga ämnen för sin iverksamhet. 8 10.
Att en Allmänna Ärenders Beredning skulle kunna umbäras.
Det torde es kunna bestridas att ganska mänga i Stats-Rädet förekommande mäl kräfiva es mindre än sädaue som hos Högsta Domstolen upptagas en »vidlyftigare granskning, ett sorgfälligt utarbetande.
Allmänna Beredningen synes således med den tydligaste analogie böra bibehällas pä samma grund som Nedre Justitice-Revision. § 35.
Anmärkning mot förtroendetsenster, med afseende i synnerhet pä LandshöfdingeEmbeten; likaledes att en af Konungen utan ransakning och dom afsatt
Embetsman bör njuta sin fulla lön till godo, och för militaire personer särskildt, att de ej mä förlora sill rättighet till pension af Armsens Pensions- eller Amiralitets-Krigsmans-Cassan, om hwilka Cassors bibehällande tvid förra Reglementen ett stadgande tillika yrkas.
Utskottet fär härtvid Åberopa det af Herr Cancelli-Rädet, numera Stats-Rädet, Friherre Adlerbeth till Protocollet den 3 Innu uppläste Diktamen samt, hivad det yrkade bibehällandet af lön beträffar, hänwisa till Utskottets wid förslaget till Regerings-Formen fogade Betänkande.
Riksens Ständer kunna enligt Regerings-Formens 3 § ej ingä i pröfning af Konungens gernkngar och således ej Memorial N:o 25.
393 eller i någon anstalt till pensionerande af en Embetsman, hwilken Konungen ensam, utan Ständernes åtgärd, till- och afsättcr eller till annan tjenst transporterar.
Officerares pensionsrättighet beror ej eller af Riksens Ständer, men pä krigsbefälet.
Utsättande af pension för den font Ovilkorligen i stöd af tydliga Reglementen dertill är berättigad skulle Mara öfmerflödigt; är han det äter ej, skulle stadgandet medföra ett förnärmande af hmarje cafiadelägares rätt.
En särskild föreskrift att Armeenö och Amiralitets-Pensions-Cafiorne mä förblisma tvid redan stadfästade Reglementen lärer, ehuru en sadan i Regcrings-Formen af ar 1772 blifmit införd, ej kunna anses egentligen höra till konstitutionen.
Pä samma grund skulle äfmen deruti böra nämnas flera andra stiftelser, hmilkas beställd är genom Lagar och Reglementen försäkradt. § 47.
Att Rikets Collegier, som i denna § endast i allmänna ordalag omtalas, borde till deras antal och göromäl uttryckligen bestämmas.
Collegiernes organisation beror gansta ofta af tillfälligheter.
Alla tjenster äro gjorde för Staten, ej för deras innehafivare; och dä Statens behof allena är grunden för Embets-Werkens förändrade eller bestämde inrättning, hade det mifierligen ej marit nyttigt eller wälbetänkt, att genom en förhastad stadfästelse lägga hinder i »vägen för möjliga förbättringar. 8 66.
Riksgälds- Contoirs-Utskott utan dess sammansläende med Stats-Utskottet kunde tillsättas.
Anstalterne till betalande af Rikets gäld stä i en sä nära gemenskap med anskaffandet af Statens behof och bestridandet af dest utgifter, att defia ämnen nödmändigt mäste i ett sammanhang 394 Expeditioner till Niks-StLnden. behandlas, och detta till den grad att nian, för att blifwa en nyttig
Ledamot i ett salunda prosectcradt egentligt Stats-Utskott, borde mahanda förut hafwa warit Ledamot i Niksgälds-Utskottet.
U 69 och 71.
Att i desse ZZ Standens Deputerade blifwit uppdragen en rättighet, som ieke tillkommer Ständen sselfwa, och om olämpligheten och mädan deraf att enligt sist nämnde Z tre
Ständ beskatta det fjerde.
Utskottet har ej utan noggrann öfwcrläggning föreslagit det anmärkta stadgandet, säsom i Utskottets tanke enda utwägen att afgöra skiljaktigheter i en fräga som ej kan lemnäs oafgjord; och twifwelsutan More det wida mera obilligt och wädligt, om ett enda Ständ ägde rätt att genom sitt nekande beskatta de trenne.
Emellertid hämtar Utskottet af hwad under Riksdagen redan i desta ämnen blifwit tillgjordt den förmodan, att hädanefter ej nägon särskild beskattning pä särskilde Ständ skall äga ruin, utan Bewillningsgrunderne blifwa allmänna, hwarigenom alla befarade olägenheter sannolikt skola efter hand förswinna.
Af de tvid 71 tz gjorda förslag, dels att det Ständ, som trodde sig genom Bewillnings-Projectet förfördeladt, kunde underkasta beslutet Konungens afgörande eller sanction, dels ock förbindas till ökning eller minskning i den förra Bcwillningens belopp och fördelning, i förhällande till de öfrige Ständcns sammanslagne Bewillning, efter den proportion deste Ständ ansett till ökning eller minskning nödig, har Utskottet för sin del funnit det förra ledande till ett inträng af Styrande Magten i Nationens sjelfbeskattningsrätt, och det sednare ej werkställbart i anseende till omöjligheten as proportionens säkra uträknande.
Memorial N:o 25. 395 § 86.
Att Riksgälds-Contoirets Protokoll uti intet fall böra hemliga hallas.
En Ovilkorlig publicitet as RiksgäldsContoirets operationer skulle törhända nägon gäng blifwa skadlig.
Lane- och Wexelnegociationcr m. m. fordra ofta, Åtminstone för ögonblicket, en witz hemlighet, hwarförutan de möjligtwis kunde alldeles mitzlyckas. § 96.
Att allenast en Justitice-Cantzler eller en Justitico-Ombudsman mätte förordnas; att inrättningen af en Justitice-Ombudsman synes alldeles öfwerflödig m. m.
I detta ämne är redan sä mycket twistadt, att Utskottet ej tror sig Lehöfwa inga i nägon wederläggning af de gjorde päminiielserne eller i nägra ytterligare bcwis rörande Embetets wigtiga ändamäl och förwäntade nytta.
Det torde i alla händelser wara säkrast, att lemna ät tid och erfarenhet att afgöra, om Justitim-OmbudSmans-Embetet bör bibehällas eller ej, och Utskottet förmodar att tvid näst infallande Riksdag omdömet härom skall hafwa hunnit stadgas med fullkomlig kraft af allmän opinion. 8 105.
Att tvid granskningen af StatsNädcts Protocoll Constitutions-Utskottet mä förstärkas till Trettio Ledamöter af htvarjc Ständ.
Stvar:
Enligt hwad i Niksdags-Ordningen bliftvit föreslaget, ager hwarje Utskott att begära förstärkning, dä göromälen ej med det manliga antalet af Deputerade kunna bestridas.
Utskottet inser ej nog klart, htvarföre just i detta fall ett sä stort antal skulle behöfwas, dä Constitutions-Utskottet här ej äger nägon afgörande, blott en witz urskiljande magt, dä det endast är Åklagare, ej Domare.
I öfrigt finnes denna anmärkning Leswarad 396 Expeditioner till Riks-Ständen. wid Riksdags-Ordningen, dit ämnet egentligen hörer.
Annu äterstä till utredande och förklaring flere påminnelser, hwilka ej blifwit hänförde till någon witz §.
Representationen med derwid nödige förbättringar bordt i Regerings-Formen bestämmas.
Orsakerne, hwarföre sädant ej kunnat ske, äro långt för detta af Utskottet uppgifne och af Riksens Ständer insedde och godkände.
Detzutom utgör Representations-förbättringen en särskild fräga, hwaröfwer Utskottet anhäller att sä afgifwa sitt särskilda yttrande.
Att möjliga indragningar blifwit uraktlåtne och nya för Stats-Werket betungande Embeten inrättade: att sä wäl Stats- som Justitice-Rädet kunde umbäras m. m.
Att afgifwa förslag till Sytzlors indragande lärer ej tillhöra Constitutions-Utskottet.
Hwad de nya tjensterne beträffar, har Utskottet ansett dem högst nödige för det iwa Regerings-sättet.
Nationens säkerhet ligger i Konungens förbindelse att höra råd och att emottaga dem af en permanent Corps, förbunden till answarighct inför Nationen.
Under åberopande af det Constitutionsprojectet ätföljande betänkande, får Utskottet blott tillägga: att Stats- och Justitice-Näds Embeten redan äro med Riksens Ständers samtycke tillsatte och löner för dem anslagne, och att den högsta möjliga besparing för Staten icke alltid är förenlig med afseende pä Statens bestånd.
Att frägan om Förliknings-Domstolar mätte upptagas och utredas af ConstitutionsUtskottet.
Utskottet sär wördsamt hänwisa till Herr Stats - Memorial N:o 25. 397 Rädet m. m.
Adlerbeths anförande, i anledning as detta yrkande uti Högloft.
Nidderskapets och Adelns Plenum den 3 Junii.
Fragan är emedlertid af Riksens Ständer remitterad till Lagutskottet, hwadan all ätgärd derwid af ConstitutionsUtskottet lärer wara lika olämplig som öfwerflödig.
Att stadgas mätte, det Riksdags-Protocollen owilkorligen böra tryckas.
Ett sadant stadgande, egentligen hörande till Niksdags-Ordningen, är äfwen der pä sitt ställe föreslaget.
Frägan om inrättningen af en Lag- och Hushällnings-Beredning, hwilken af Högloft.
Nidderskapet och Adeln blifwit till Utskottet äterremitterad, lärer komma att som ett särskildt ämne behandlas.
Att, i händelse det nya Constitutionsprosectets godkännande möttes af betydligare swärighetcr, 1772 ärs Negerings-Form dä mätte antagas.
Denna sräga torde till fullo wara beswarad genom det enhälliga antagandet af nu warande Negerings-Form.
Hos Högwördiga Preste-Ständct haswa följande anmärkningar förekommit.
Uti § 2 har man yrkat det stadgande, att äfwen Konunga-Huset borde wara af den rena Evangeliska Läran.
Detta stadgande är, sä widt det beträffar de Kongl. Prinsarne, i Successions-Ordningen intaget, och man lärer ej kunna föreställa sig, det en Regent skulle uuderläta att uppföda sina Söner i den lära, som är ett hufwudsakligt wilkor för Thronföljden.
Det wore kan hända pä en gäng opolitiskt och onyttigt, att än widare utsträcka denna föreskrift.
Det är endast Konungens böjelse, i förening med 398 Expeditioner till RNs-Ständen. afseendet pä Fäderneslandets fördelar, som torde Lora bestämma hans ival af en Gemål; Prinsessorna äter äga ingen arfsrätt till Thronen och kunna således ef af någre Statsskäl beröfwas den hwarfe undersäte tillagdt Religionsfrihet. § 5.
Att det föreslagna antalet afStatsoch Justitiee-Räd matte förminskas.
Denna anmärkning finnes oswanföre bland Högloft.
Niddcrskapets och Adelns beswarad.
Utskottet får endast tillägga, att den nya Regeringsstaten, oaktadt penninge-numerairens förhöjning, ej synes kostsammare än den äldre, dä jemförelse anställes emellan Kronans fordna och nu warande penningetillgängar frän de räntor, som in natura erläggas, och hwilka af älder warit till aflöningar bestämda. Z 10.
Att Allmänna Beredningen knnde indragas.
Anmärkningen likaledes förut till förklaring upptagen. 8 16.
Att det hägn, som Landets Religion bör njuta, mätte i Z:n utmärkas genom följande tillägg: sä widt derigenom icke tillskyndas mehn och skada för den rena Evangeliska läran, icke störes samwetets lugn ete.
Dä alla band pä samwctet snarare tjena att tillskapa skrymtare, än rätta Christna, dä twänget, laugt isrän att skänka öfwertygelse och förbättra hjertat, ofta födt af sig fanatiska secter och blodiga förföljelser, dä ändtligcn Religionen säkrast förswaras genom sin egen gudomliga kraft, anser Utskottet en fri Religionsöfning, med iakttagande af de i ij:n föreskriftte förbindelser, ej wara wädlig för Religionens sanning, ej kunna betagas ett Samhälle, der hwarjc nyttig, lugn och laglydig medlem njuter skydd.
Memorial N:o 25. 399 Äfwen har cn Högwördige Ståndets Ledamot önskat, att 10 F mätte, såsom ett echo frän förflntne barbariska tider, alldeles ntgä.
Denna § är ock wisserligen ej ny.