Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M e n prisa vi, o c h det m e d rätta, hjälte- förberedd i svenska fosterlandsstiftelsens dess Darvin, en Livingstone, en Stanley, en G o r d o n vittnes- Fallström.
har sanden, regelbundna lämnat efter sig l j u s a spår i o c h för visso skall h e n n e s expedition må behöfva lifsgär- uppstå.
18b7 IDUN Ht hvila.
Hvarje en Fördömlig från en sida, så äfven från mer sysslolösheten.
en synpunkt s e d d, är den annan väl v ä r d att b r y t a en lans A t t vara lat o c h endast vara lat d a g efter månad efter m å n a d, förslappande — d e t är skadligt, ovärdigt en frisk människa.
Men d e n å t e r, s o m är u n d e r k a s t a d ett d a g - ligt strängt äfven arbete, han har rättighet skyldighet riktigt till gagns utströmning hvarje att under och dymedels af k r a f t, arbete, och fritiden hvila hejda som försiggår samla och nytt den under förråd af styrka.
Kroppens för arbetskraft tvärtom att den måste skall man är l å n g t i f r å n tämligen strängt taga räntorna.
Går af o f ö r m å g a så allt går icke för henne hinna med.
vore o c h utför själf p å fritiden glädje, Men bör en g å n g in därmed, måste hur största vikt i då m a n på är och hvad e n d a s t är e n p i n a n d e känsla verkande.
för framgången lifvet många sig göras, ören och ofta Men om måste man kan samhets skull, så man arbets- till det sker, när spar- däremot nödvändig ' ett y r k e, s o m tar i h v i l a, u t a n till och att rätt afväga äfven för arbete och likt och den, lägger n e d den olikt, plottrar bort den d u m t på och värdelöst Den till obehöflighet prydnadsföremål.
slöseri m e d arbetskraften är tydligen kortsynthet och bristande eftertanke.
D e t f a l l e r h e n n e a l d r i g e t t ö g o n b l i c k in a t t h o n tror d e n outtömlig och tar och tar utan urskillning, u t a n f ö r s i k t i g h e t, till d e s s hennes kraftförråd är u p p b r u k a d t, hela och hon arbete.
När uteslutande Hon af till nöjer sitt denna pitalet, samma sig icke m e d kraftkapital, och dumdristig hon arbetskvin- är h ä n v i s a d sin att taga kraft.
räntorna h o n t a r af s j ä l f v a gör det med ka- oförvägen, hand.
h o n h u n n i t till d e n n a p u n k t, både hon skjuta är att förebrå sig s o m själf mäktig hennes manlige sitt är betsförmåga.
söka hon tar hvilket hon först å t eller a n d r a skaffa nom kommer henne o c h får därige- ofta ett, s o m h o n finner hjärtinnerligt men i kön Ä r hon en intresselöst Mannen, nedlägga n å g o t af s i g s j ä l f, sin personlighet, och följden sig egen är, att h o n skaffar e t t s å d a n t o c h a t t h o n åt d e t i stället f ö r åt h v i l a n a n s l å r d e n t i d, h o n h a r l e d i g.
Det blir fordrar sålunda sin ett d u b b e l a r b e t e hon af- kropp.
Ofta tvingar n ö d e n k v i n n a n att misshus- hålla m e d heten arbetskraften.
och oegennyttan D e t pris tanklös- i förening åsätta sin arbete, använder finnes dyrbara belopp egendom dubbelt dagligen uttaga större, än h v a d h o n ett borde.
åt ar- arbeta.
vet hvad detsamma, kunDa det och det lifvet.
tar önskan att spara m a n a r ofta kvin- blifva slöserska.
penningen och ödslar med Hon håller åtminstone hvilket fordrar bör hon fritiden hon yrke stället i är arbetet, som utan äfven att d a g e n s l o p p till- åter, n y som hon icke konsten är i a r b e t e t, Genom att b r e d v i d yrkesarbetet hafva fullt att begränsa a n n a t a r b e t e skaffar h o n » normalarbetsdag » på en såsom efter k r o p p ett ö f v e r m å t t det.
sig sexton, dag på kanske affordrar en aderton vid julen m e d julklappsträlande känna dess tjugu hon sin af a r b e t e, m e n n ä r h o n årslånga kraftlöshetens skulden på — Och som det be- arbetskraft, d e t icke tar i d a g, o c h u n d e r alla d e långa icke o c h får h o n icke till n y t t a r b e t e, utan an- skall hvila återhämta den på så med vis det rätt laga, kraftförråd, kunna och a t t h o n a l l t i d sitter sköta hon sitt hvila under fritiden, behöfver yrke.
inne för Hon att måste m e n göra det icke på vanligt fruntimmersvis, instängd mellan fyra väggar och böjd öfver ett inkrångladt bro- d e r i eller ö f v e r e n t r a s i g k j o l k a n t, s o m s k a l l skos u p p, u t a n så, a t t h o n karna ifrån sig, tar på slår sig arbetstan- ytterplaggen, s k y n d a r ut i det fria o c h p r o m e n e r a r, sportar eller l ä g g e r s i g i g r ö n g r ä s e t o c h l å t e r s o l e n skina p å sig, k o r t s a g d t, hvilar så där dentligt, or- s å att d e t r i k t i g t k ä n n s, h u r t r ö t t - heten viker o c h kraften sväller i m u s k l e r n a.
D e t är i n g a l u n d a m e n i n g e n neka arbetskvinnan att vilja för- allt s y s s l a n d e m e d de så l o c k a n d e k v i n n l i g a arbetena, u t a n e n d a s t att visa h e n n e n ö d v ä n d i g h e t e n skas varligt m e d är begränsad, dem.
och går icke för yrke, ty här af a t t h a n d - Hennes arbetskraft hon måste spara, men sig, när d e t gäller hen- kraften måste sättas in.
D e t är i d e t f r i a a r b e t e t, d e t s o m h o n s j ä l f utkomst, det, hvartill den alls efter som den Han till förstår slutligen än att af t v i n g a s i n k r o p p.
efter Dag nu åtager sig, s o m m å t t a k a n o c h m å s t e hållas.
o c h g e r d ä r m e d s i n k r o p p till- ibland all genom och därför bör det sättas i a n d r a r u m m e t, g ö r a s b e r o e n d e af d e n a r b e t s k r a f t, som möjligen finns forsyndelser mot pina, kastar sin k v i n n l i g a h o n, så o c k hon svaghet!
på D e t är o l y c k a n, a t t i n g e n i a r b e t s k v i n n a n arbetskraften.
vill s e a r b e t a r e n, alla h a d e f o r d r a n p å, a t t till ö f v e r l o p p s, d e t är n ö d v ä n d i g t f ö r a t t k r o p p e n erforderlig hvila, helt o c h hållet Om kvinnan sin arbetskraft timmar, hon D e t t a a r b e t e är i c k e n ö d v ä n d i g t f ö r h e n n e s den, s o m under med alltid, kraft, h o n u n d a n för u n d a n förbrukar, förtjänar, och kunde ning och, lära sig att så h ö g t, s o m om skall få försakas.
den skatta verkligen att v å r d a d e n d ä r e f t e r, s k u l l e h o n icke blott blifva m e r a v u x e n s o m arbetare och undgå sin ställ- att, s o m nu så o f t a s k e r, e f t e r e n d a s t n å g r a år i a r b e t e vara utsliten het, utan hon empel få o c h o d u g l i g till all ken, uppe ofta liksom i och verksam- genom sitt ex- att respektera h e n n e s att i den se d e n kraft, m a n n e n s h o n o m, håller lifvet, och skulle äfven andra betsförmåga, hela att Men vända att h a f v a Äfven finns sitt, s å är d e t a l l d e l e s s ä k e r t, henne, häraf orätt nan på.
arbetsår, s o m ligga framför henne.
P å g r u n d får bredvid.
det i morgon j u n ö d d till a t t s ö k a s i g b i f ö r t j ä n s t e r g e n o m annat arbete Möjligheten ägna nöd d å y r k e t i c k e k a n f ö r s ö r j a h e n n e, är h o n att förtrösta han satts.
upp att D e t y r k e, h o n v ä l j e r, blir o f t a h e n n e s f ö r hälsans lagar, öfveransträngd och utarbetad, Ty H o n m å s t e för och följaktligen äfven tänka med den kraft, blott att behålla d e n kraft, Kvinnan drifvit eller s o m h a n nedlägga fritiden återhämta timmar.
sin arbetet, har öfver, kvar att h o n f ö r denna i kraft hvila afvita s i g m å s t e af olikhe- icke in att b r e d v i d söka annat att d ä r p å h e n n e s a r b e t s k r a f t är m å n g e n g å n g s å l å g t, att l i f n ä r a egna kraften.
har sig själf nes och ämnad: kan på s a m m a g å n g o c h h a n d l a s o m en arbetare, den där endast sig faller h o n o m fälle, icke hon den detta höfver ett annat, ett, hvari ha l i f n ä r a s i g arbeta exempel Kättare v o r e otvifvelaktigt att gammal arbete o m ö j l i g t tillfredsställa h e n n e, h o n be- därjämte till k r ä f v e r af h o n o m, v e t d ä r f ö r o c k s å a t t s p a r a våld skulle ett dylikt arbete.
orsaken i deras olika sätt att e n d a s t ovilligt ägnar sin kraft.
kan alldeles skillnaden i uthållighet och tilläfventyrs ande, har d e t är o r ä t t a t t t i l l s k r i f v a t r å k i g t o c h m o t b j u d a n d e o c h åt h v i l k e t h o n verksam som så, d e t s e v i d a g l i g d a g s nighet och henne, kamrat, under, s a m m a sysselsättning, m e d oförminskad kraft fortsätter nöd, sparsamhet och under alltsammans okun- högst på icke arbete.
m e d a n h o n sålunda sviktar och går ten passar för öfveransträngningen att h o n s o m kvinna af ett strängt ihållande ä r o flere, m o t v i l j a f ö r d e t v a l d a l e f n a d s y r k e t, flickan är att S o m b e v i s f ö r sitt p å s t å e n d e a n f ö r m a n, a t t, Det V i d v a l af l e f n a d s y r k e t ä n k e r då andra genast redo skulden för på, sällan på att t a g a j u s t det, s o m och förhållandet, O r s a k e r n a till d e t t a h e n n e s h a n d l i n g s s ä t t tanklöshet.
för, hon kan undvara; hvad egentliga och huf vudsakliga grunden kvinnans så s o m för sin u t k o m s t lefva i vederlag för utkomsten, sin som h e n n e u t i världen att stå där för sig själf, det det mycket att reder eller a n n a t g e n o m önskade hägnade lif, m e n f ö r h å l l a n d e n a, sig meningslöst, och ingen torde härvidlag hafva nan, hon skyddade d a s t » h a f v a n å g o t f ö r h ä n d e r » eller f ö r s k a f f a ett naturliga en gift kvinnas till hushållar i allmänhet icke m e d arbetskraften, med att lefva gör står d ä r ö f v e r a n s t r ä n g d, u t s l i t e n, o f ö r m ö g e n ödslar Det det s o m h o n helst ett, åt hvilket h o n m e d lust o c h g l ä d j e k a n till man kan icke gå.
och nytt, D e d r i f v a s i c k e af någon egentlig uppmärksamhet Man och och ekono- Men det således äfven n ö d v ä n d i g h e t e n att h o n väljer h v i l a, är d e t ett f å t a l m ä n n i s k o r, s o m ä g n a häråt.
s k i l j a s i g f r å n h o p e n af fri- t v i f l a p å, a t t i c k e a r b e t s k r a f t e n är u t a n g r ä n s, af ju andra lefnadssätt v ä g r a t h e n n e e t t h e m a t t v e r k a i, e n f a m i l j arbetskvinnor, deras kraft, icke a n v ä n d a alla i vanor och e n s a m, för sin u t k o m s t h ä n v i s a d uteslutande arbetsförmåga.
det för ren tanklös- det att d e hafva all de gäldas ursäkta, att kan hets skull, så s o m tiden dyrt sålunda får sitta emellan för icke, när d e n får g ö r a trots hon att s å p å b e k o s t n a d af h v i l a n i framtiden m e d ohälsa och minskad kraften kronor till g o d o, m e n g l ö m m e r, besparingar, s o m den oaktadt det sålunda måste vara lyckan H o n b e r ä k n a r h ä r v i d m e d stilla den.
med endast skall kvinna så s o m hon m i s k t o b e r o e n d e, fria m e d s y s t r a r.
det ock n ö d, u t a n af ö n s k a n att s p a r a, d e v i l j a e n - man icke vara att a r b e t e, s ö m n a d, l a g n i n g o. d., s o m h o n k a n ut, man till allt och det måste därför vara räcka lifvet bankrutt, arbetskraften förbrukad återstår det, alldeles o n ö d i g t arbete.
s t u n d f ö r r eller s e n a r e k o m m a, som skall äro och hushålla kapitalet o c h fortsätter hon begränsad, kunna D e n är e t t k a p i t a l, h v a r a f out- kan knappa den än hennes Hon gör anspråk tömlig, oansenlig h e n n e a n g e l ä g e t • att u n d v i k a d e n.
lägger för.
dag, hur är f ö r h e n n e m e d inkomst kännbar, Uting h ä r i v ä r l d e n k a n ses f r å n än utgift, förefalla, 91 är h e n n e s att, gör, ockra på och henne enda skydd brist, och hvilken ohederligt ar- hvil- mot det således är som man nu så ersätta m e d allmosa.
en — I " 9 - e ^ * _
IDUN 92 D e t b o r d e varit m i n skyldighet att redan Törnrosblad.
följande bjudande af Wilhelm Bäckman.
af 1 8 5 0 - t a l e t b e b o d d e j a g i S t o c k - holm r en vindskupa fyra trappor upp i ett g a m m a l t skröpligt hus vid en smal gränd, s o m från midten af K ö p m a n g a t a n sig i en k r ö k n i n g då för tiden torde den förlorade Persiljegränd; i våra ett annat n a m n.
dagar Husets och jag, oaktadt kom mig o c h blef fru för värdinna ryss — fru R. var språksam — änka efter en o c h en s m u l a b e l ä s t, åtminstone i litteratur från r o m a n - o c h lån- biblioteken.
Hvarje skulle första dag i månaden, betalas, bjuden då hyran blef j a g v a n l i g e n af f r u på kaffe o c h m å s t e m e d h e n n e un- derhålla ett samtal i vittra ä m n e n, t y visste, att som kalendrar, i jag ningsromaner var hade mitt En afton, då jag ett schackparti La Croix R., slog hög patos: » Jo, i fru tro, kan och att herrn har herrn tänka sig, varit här, den sökt med herrn, h v a d hvilka herrn herrns lefnadssätt, h v a d politik, om umgicks, herrn h a d e för aldrig ett o r d t a l a d e h a n om hushålls- och ämnen, utan herrn, gaf han köksangeläg enheter, prosaiska, kunna k o m m a som jag de omöjligen från en sådan min ringa man. » all denna vetgirighet, och s o m fann de m å n g a frågorna stöta på spioneri och väl mycket närgående.
Emellertid gaf mighvad jag fru R. åtskilligt när den värda frun till s ä n g s, Hos fick af Reform, att t ä n k a p å, s å att Borg sig o c h &amp; Pehrsson, utgifvare hade j a g visserligen qvist, m e n icke växlat ott ord m e d randen en Alm- honom.
e n d a s t v a r i t å h ö r a r e af h a n s y t t - i några dagens frågor, påmindes om var bekant som mindre gått vaken.
sett och blifvit presenterad för Jag hade jag, en lika frisinnad s o m kortlifvad Stockholmstidning, gång aflägsnat ligga länge herrar f å t t h ö r a af sofist.
den ryktbare därvid de Delfiska orakelsvaren.
stor dialektiker o c h B.
&amp; P. hyste skriftställaren jag A. icke emellertid för stor beundran, men snygga tullvaktmästare intaga slogo oss n e d vid t u s i a s t i s k b e u n d r a r e af d e t d ä m o n i s k a snil- Drottninggatan 53, het, framkomsten upptog Almqvist utgjorde vi smuttade på vårt med öfverfarts- en stöt, så att Men nu fick så m a n d e n n a kä- k u n d e bli för- utfor i de gröfsta otidigheter som visats ögonen lyste af fröjd och ö p p n a d e s i g, s å att d e l å n g a skan Medan henne.
synliga.
Häröfver ännu mer och att duett fick instämma läpparna framtänderna förtörnades den andra med af o k v ä d i n s o r d.
gum- rodder- sig i en satanisk » P å detta sätt kan kaffe o c h r ö k t e c i g a r r, h v a r p å A l m q v i s t b j ö d, m a n få inhämta folkspråket i den otyglade uppmanade vredens gifva akt han mig m e d d ä m p a d röst på de öfriga gästernas att uttrycks- qvist sätt u n d e r samtalet, e m e d a n, sade han, när m a n vill å t e r g i f v a f o l k l i f v e t i dess talesätt, b ö r m a n g ö r a d e t så, a t t d e t v e r k l i g e n h ö - r e s v a r a t a l a d t af slag kaféet tillbaka nogsamt och följde öfver märkte, öron hopen folket.
jag att kan sex.
Då vid sig u p p i den Tiden skred det led m o t kloc- till Nygatan, Almqvists bad han mig fröken för na, Almqvist dessa hvarefter inträdde.
damer var Almqvist helt satte sig e t t p i a n o, p l a c e r a d t intill v ä g g e n föga melodiöst och nära taktmässigt.
Fru A n n a Maria Almqvist igenkänner j a g fullkomligt i Ellen monografi Keys dernaste qvist » d e t p o r t r ä t t af h e n n e, s o m diktare finnes öfver Carl » Sveriges föreföll Dottern något mig hade stel de båda vänlig klinka ibland qvists mera än Alm- och några klädd kappa.
m i g så g o d t j a g på kunde Almqvist När te med yttrade fortfor på.
vi be- och intet tungt på sinnet.
kring Enär Intet nära, syn- Han var skolma- På hufvudet bar han halsen hade svart sidenduk släng- afstego vi samma väg, sam- gjorde s ä l l s k a p till d e s s h u s p o r t, förrådde hvilken att den katastrof gjorde att j a g såg A l m q v i s t för sista där Påföljande Om jag torsdag läste j a g äfven stod denna afton gången.
störtning i Aftonbladet icke stämma i endast loford till m i n b e - o m hans flykt.
obetingadt kan in- öfver Almqvist och skriftställareverksamhet, så dock hans mångsidighet och beundrar snille och betraktar h o n o m bland stjärnorna inom vår litteratur dom gick s o m en k o m e t, hvars bana stun- nära intill solen, s t u n d o m långt bort i den oändliga rymdens afgrundsdjup.
en sig m o t oss och gaf ögonkast, tills oss samtalet och musiken m e d detsam- utfördes en slags rätt egen- K o r t efter t e s e r v e r i n g e n mig.
Almqvist, hade mitt nybörjade s k r i f t s t ä l l e r i eller m i n a f r a m t i d s p l a n e r a l d r i g på tal.
Måhända senare för ansåg han det uppmuntran, honom likgil- tiga.
Nästa cigarrer Almqvist konversationen d e t i l l f ä l l e n j a g hittills v a r i t i b e r ö - Almqvists jag A l m q v i s t v i d af s k e d e t v ä n l i g t b a d m i g h ä l s a bjöds syntes träffade a x l a r n a e n l å n g b l å s. k.
jag familjen Jag vände aflägsnade j a g de sig i samtal.
Vid Riddarholmen tidigt.
afmätt.
i gång med till- n å g o t lifligare, g i c k o c k s å A l m - Sålunda Vid jag m e r a i s t i l e n af d e n t i d e n s öfver hans domlig melodram.
ring där dem artigt m i n hälsning cylinderhatt, och jag glimmande ma.
inlåta tes ligga h o n o m anspråkslös.
musik i raskare t e m p o; uppstod åter k o m å ångaren Tessin på Drottningholm, att vara u p p m ä r k s a m p å att akta sig svarade Handledning för pianister.
paus i samtalet, afstannade äfven musiken, hvarvid A. från att men på pianot.
blef 1851 under högsom- f ö r att b l i b r ä n d af alla b l o s s a n d e månads- u n d e r hela tiden icke ett ord, u t a n att år af p a s s a g e r a r e o c h b l a n d figur, fruntimmerna.
s a d e till m i g A l m - Almqvist m e d familj.
I trängseln hade m a n en s t å t l i g och och underhöll hemväg mo- Jonas Ludvig infördt i illustrerade i skriften » O r d och B i l d » för s e p t e m b e r 1 8 9 4.
Hon En söndagsafton maren befann jag mig gistrar än s o m präst.
i e n sal, d i t e f t e r e n s t u n d och knapphändig, ögon blandade familjen.
Jag infördes fru jag han med både vi så k o m m o Lilla några hvarunder af m ä n n i s k o r o c h v a r o r.
husport följa Almqvist uppmärksammade på detta sätt undan och råaste munart, » skrattande.
b r i n g a t h e l a d a g e n.
Ä n g b å t e n var ö f v e r f y l l d torget, gång sammanföll med var en dag, då vi bestego min väg sam- m a båt, för att låta ro oss öfver från R a g - E O R G L E V Y 5 ' UNNE|VIAGA5IN.
G själfva.
tagit A l m q v i s t s h e l a a n s i k t e u p p l y s t e s af g l ä d t i g - uniformsknappar några tullvaktmästare m e d i rockarna.
voro de Vi själfva, den man medan let s o m kassapungen.
blefvo kritiska a t t f å m i g till e n l i k a e n - Vid som ring mål i m u n n e n, samt B.
&amp; P. därmed oss i sina förskinn mina att f ä s t a A l m q v i s t s u p p m ä r k s a m h e t p å m i g, med af d e vindragarne kommit afseende för passagerare.
kopparslant, under det andra bord voro upptagna kens Dessa den jättelike af r å d o c h måhända tarfliga, forfriskningar.
e t t.
b o r d för kommit fantasier.
och kryp-in plägade vindragare och förra icke förtjänt hade synas hafva landstigningsplatsen vanvördnad, af fria bräden Hon att satiriskt framhålla n å g o n utflykter frälsningsarmen L ä n g s r e l i n g a r n e i b å t e n l ö p t e sitt- skräckt.
I detta o c h ville j a g retas m e d d e m, h a d e j a g b l o t t Törnrosbo- i för allra trott person m e d godt lynne b a r af till e t t litet dörren, s a m t b e g y n t e strax anslå tangenter- än jag, s o m icke kunde begripa, hvarför A. till Det vid s y n t e s l å n g t m e r a t r a k t e r a d af b e s ö k e t sig särdeles Han till Så talade fru R. i en oaf bruten o r d s t r ö m.
nedlät efteråt när s i g in p å zoner modet.
schweizeri, beläget i Räntmästarehuset några Presentationen Men veckor han m y c k e t vänligt.
äfven i poetiska och höga par de i c k e af h a l m - h u f v u d b o n a d e r n a, efter h v i l k a n u t i d e n s a m a - till ett vid om allt h v a d h a n f r å g a d e o m en viss kyla, skrumpna voro och deras utseende förhöjdes trappsteg ner från gatan.
herrn brukade gå i herrn hade han slutfrågat Hon vara jag herrn.
mest herrn med Fula och afgift, och sköt h o n o m d å l i g a affärer, om kan inte minnas mig visst för- T v å sådana skötte i båten sin åra.
s l a n t e n n ä s t a n s l u n g a d e s f r a m, till m a d a m e n b e t a l a d e sin h y r a ordentligt, j a, kyrkan, herrn att gudomlige herrn o c h suttit frågor o m sig, i haft och väntat på herrn och gjort möjliga för med en visiten.
besvarade Från må en hel t i m m e åsikter med.
nyss k o m m i t h e m från i h o p händerna- och utbrast Almqvist, om finger öfversätt- å N o r r b r o, i n t r ä d d e till m i g Almqvist hade pennfäktare, och hos storfrämmande; alla hon d e t lilla r ö k r u m m e t herrn pastor en slags tidningar R. påminnelser, Ändtligen darmadamerna.
hvar mötte j a g A.
vid K o r n h a m n s t o r g.
Min häls- bad mig följa Min att s t ä l l d e s p å d e n t i d e n af d e b e r y k t a d e r o d - ning syntes hustaken.
ideliga utan sommaren grep jag mig an eftermiddag nedre våningar voro mörka och dystra, men de motliggande R:s af A.
m o t t a g e n till m i n v i n d s k u p a f l ö d a d e rikligt ljus öfver det var mig mot- därmed.
som förkortade En men månader förgingo, middag frampå m o t norr.
Gränden hette hafva d a g återgälda d e t i fru R:s ö g o n så smickrande besöket; Ä n n u ett skaldeminne, tecknadt för Idun början 1897 v a l d s b r o till K o r n h a m n.
Order Ofverfarten verk- Största u r v a l af U t s t y r s l a r f ianot, som också kallas » instrumenta tjänar till frambringandet af ljud, hvilka på mån- gahanda sätt kunna användas s o m ackompanje- mang vid sång, dans o. s. v. Många människor spela piano till sitt eget n ö j e, få till andras.
Mycket stora pianon, m e d ett lock, s o m kan slås upp och igen, något s o m är synnerligen bekvämt vid instrumentets rengöring, kallar man flyglar.
Särdeles omtyckt är det så kallade pianinot, s o m är mycket mindre o c h därför också lättare att spela.
Pianinon kunna af till o c h m e d de svaga- ste kvinnohänder medels särskildt därför anbragta handtag släpas omkring i våningen, och två karlar bära dem bekvämt uppför trapporna för 3 till 5 kr.
Ett pianino bör lika litet som en telefon eller ett isskåp saknas i ett m o d e r n t h e m; isynnerhet er- bjuder det för barnen en outtömlig källa till för- nöjelse.
Man skiljer på hyrda o c h hopta instru- ment; på de förra spelas mera forte, på de senare piano.
Linne-bosättningsaxtiklar förfärdigas å e g e n atelier efter nyaste å minst SS tronor levereras fraktfritt närmaste samt på Gardiner.
beställning modeller.
järnvägs- eller ångbåtsstation.-
IDUN 1897 Öppnar man det smala locket på pianot, så har man framför sig tangenterna, hvita o c h svarta, s o m lätt kunna röras upp och ned och fram- bringa toner.
För det enkla borgerliga piano- spelandet äro de hvita tangenterna tillfylles; de svarta äro mera en dekoration och användas af berömda konstnärer o c h yrkesspelare.
De ha absolut icke något vackrare ljud än de hvita.
Musikstycken, som företrädesvis spelas på de svarta tagenterna, äro för det mesta af Riehard Wagner.
Under instrumentet hänga på ett par trådar de så kallade pedalerna, s o m sättas i rörelse m e d fötterna för att förebygga en ensidig gymnastisk utbildning af de främre extremiteterna.
Efter uppfinningen af symaskinen och bicyklen äro de numera tämligen öfverflödiga och fördyra endast onödigtvis instrumentet.
Den vana, som många människor ha, att förvara tvätt, ölbuteljer och matvaror i instrumentets inre, är fördömlig; isynnerhet taga de sistnämnda lätt skada genom den instängda luften i det till- slutna pianot.
Betrakta vi nu litet närmare klaviaturen, så kallas den ton, s o m befinner sig midt för den spelandes mage, för C (uttalas se!).
Till höger o m denna ton befinna sig de fina, till vänster de grofva tonerna.
Samtidigt kunna af en o c h samma spelare ej gärna mer än tio toner anslås, för så vidt man icke sätter sig på klaviaturen.
F ö r öfrigt äro ofta n o g redan två till tre toner tillräckliga för att frambringa riktigt nätta melo- dier.
Anslår man samtidigt tre, fyra eller fem toner, kallas detta för ackord eller treklang.
Detta förekommer nästan bara till vänster.
Spärrar man ut fingrarne på en hand så långt som det går, så kallas afståndet mellan tummen och lillfingret för oktav.
Mindre mellanrum kallas ters och kvart.
Spelar man så fort m e d två fingrar, att dessa inte längre synas, kallas detta för en drill.