Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har i sådant afseende icke kunnat utfinna något lämpligare sätt; och då Pröfnings-Comile'en, enligt Utskottets förslag, erhåller en vida vigtigare bestämmelse än hittills, blifver tillökningen af lednmöternes antal destomer nödvändig, i den nion Comiteens grannlaga uppdrag påkalla en vidsträcktare granskning, som denna sannolikt föranleder behofvet alt fördela göromålen på serskilda afdelningar; hvaremot Utskottet, sorn anser det vara oförenligt med folkets sjelfbeskattningsrätt att Landshöfdingen i Pröfnings-Comileen eger rösträttighet, skolat hemställa, att i stället för det uti första raden af denna §. förekommande ordet: ”med”, må införas ordet: ’’utanå'' 114. §. pag. 57.
Hos Preste-Ståndet är anmärkt, att i denna §. borde bestämdt uttryckas, att Lands-Kamererarens aumärkningsrätt icke må sträcka sig till Pröfnines-Comiléens beslut.
Då innehållet af denna §. icke synes erfordra något förtydligande; så vidblifver Utskottet sitt förslag. 116. §. pag, 58.
Hos Ridderskapet och Adeln har blifvit anmärkt: att besvär öfver Taxerings-Comiteernes åtgärder borde inlemnas senast klockan 10 å den dag, Pröfnings-Comiten sammanträder, eller ock, hvilket syntes lämpligast, 3 å 4 dagar före sammanträdet till Konungens Befallningshafvande ingifvas; samt alt i denna §. borde tydligen uttryckas, att endast besvär öfver 56
Be villnings-Utskott el s Utlåtande} N'.o sy. taxeringen, men ej uti debiteringsmål, må hos Pröfnings-Comitéen anföras.
Då det ofta kunde förorsaka kostnad och besvär för skattskyldige, boende på längre afstånd från Läne-Residencet, att inom viss bestämd tid, före Pröfnings-Comiléens sammanträde, ingifva besvären, som nu, af sådan anledning, ej sällan medhafvas och företes af Pröfnings-Comite'ens egna Ledamöter, hvilket hittills icke medfört något hinder för göromålens fortgång; så har Utskottet ansett lillfyllestgörande, att besvären inkomma, antingen förut till Konungens .Befallningshafvande, eller ock senast inom vanlig rättegångs-timma, vid Comitéens sammanträde inlemnas; hvadan, och då denna §, icke har till föremål att bestämma uti hvilka beskattningsfrågor besvär hos Pröfnings-Comitéen må anföras, hvarom föreskrift meddelas i ia5 §, Utskottet hemställer, att berörde anmärkningar måtte få förfalla. 1 afseende på Utskottets åtgärd att afstyrka bifall till Herr Olof Wijlis motion, angående serskild Pröfnings-Comilée för Götheborgs stad, har inom Borgare-Ståndet blifvit anmärkt: att Götheborg, näst efter hufvudsladen, utgör det största skatte-beloppet; att rörelsenär sådan, ait detfordrades sakkunnige personer, för att kunna bedöma den vinst eiler förlust, som denna rörelse kan medföra; att, derest Götheborg erhölle en egen Pröfnings-Comite, b le K ve beskattningen mera jemn och rättvis; att Ledamöter af Bonde-Ståndet kunde inkallas från den närmaste trakten, eller utgöras af detta Stånds representant vid Låne-Contoiret, jemte Suppleanten, vanligen boende helt nära staden; ait denne afiönar sin serskilda redogörare och sin UppbördsKamererare, som för uppbörden redovisa, directe hos Landshöfdingen, och således stå i samma categori, som Kronofogdar; att serskilda föreskrifter,, i afseende på skattskrifningen, redan finnas, likasom för Stockholm; attén stad, med mera än 20,000 invånare, och hvars bidrag till Tullverket årligen öfverstiger en million, borde kunna erhålla en Pröfnings-Comité, som förstår att bedöma handel och rörelse; att Länets Pröfnings-Comité nästan aldrig nedsätter en af Taxerings-Comitéen påförd beskattning; att Götheborg, lika som Slockholm, ej räknas till någon dass, utan bildar en egen öfverclass; att personalen inom Götheborg är så beskaffad och så betydlig, alt man der lätt finnér ledamöter af hvarje Riks-Slånd, för att deraf bilda en egen Pröfnings-Comité, ulan att behöfva betunga Staten med Bevillnings-Utskottets Utlåtande, lY:o 2y. med någon skjutsnedsälfning åt dessa Ledamöter; samt att billigheten fordrade, alt man åtminstone söker afhjelpa de öfverklagade olägenheterna af Pröfnings-Comiléens nuvarande sammansättning,
hvilket lämpligen kunde ske derigenom, alt eli större antal handlande och näringsidkare finge förstärka Pröfnings-Comiteen vid pröfningcn af beskattningen för Götheborg.
Enär i Götheborg, likasom i öfrige städer, Taxeringsman afBorgareSlåndet utgöra ett lika antal, som de öfrige classerne sammanräknade, hvarmedelst, vid sjelfva sammansättningen af Taxerings-Comiteen, som i första band bereder och mera specielt än Pröfnings-Comite'en, granskar förekommande taxeringsfrågor, communens beskattningsrätt sålunda blifvit hufvudsakligen afsedd och bevakad, kan Utskottet icke inse, huruledes något annat förhållande vid sammansättningen af Pröfnings-Comiteen för Götheborgs oell Bohus Län, med serskildt afseende på Götheborg, än för de öfrige
Länen, rättsén ligt skulle kunna ega rum.
Bland de uppgifne olägenheterna af Pröfnings-Comitéens nuvarande sammansättning, synes åtminstone icke den, att svårighet skall möta för vinnande af rättelse i Taxerings-Comiléens beskattnings-åtgärder, kunna afhjelpas genom Pröfnings-Comiteens förstärkning med ett större antal handlande och näringsidkare, enär anledningen till klagomål just uppkommit från tillgöranden af communens sjelfvalde medlemmar; Och då Utskottet för öfrigt icke funnit några skäl anförde, som kunnat föranleda Utskottet, att, i fråga om behofvel af serskild Pröfnings-Comilé för Götheborg, frångå hvad Utskottet derom, i Betänkandet pag. 21 och 22, yttrat, får Utskottet, med åberopande deraf, hemställa, att anmärkningen må förfalla.
!I9 §* pag. 59.
Hos Borgare-Ståndet har blifvit anmärkt, att icke Öfver-Ståthållaren, utan Magistraten, borde utse de 2:ne Magistratspersoner, som skola deltaga i Pröfnings-Comiteen.
Då Öfrer-Slålhållaren är Prmses uti Stockholms stads Magistrat, synes den ifrågasatte åtgärden lämpligast böra honom tillkomma; hvadan Utskottet vidblifyer sitt förslag.
Prot. 18^0.
5 Sami. 1 Afd. 18 Haft. 8 58 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N‘.o a7. 121. §. pag. 5p oell 60.
Inom Ridderskapet och Nilein samt Bonde-Ständet är anmärkt: att, då allmänna beviliningen nedsälles, borde, i stället för en procent, beviljas ii eller ii procent af Länets bevillningssumma; alt de till vissa af de norra
Länen serskildt anordnade medel för de i denna §. omnämnde kostnaders bestridande, lii 11 i 1
Is jemnt åtgålt, samt alt, om antalet af ledamöter i Pröfnings-Comiteen ökas, borde äfven anslaget förhöjas.
Jemte det Utskottet skolat upplysa, att från Vä 1 loll. 13orgare-Slåndet blifvit till Utskottet remitterad en af Herr Christierson väckt motion i ämnet, hvaröfver Utskottet afgifvit serskildt Utlåtande, får Utskottet, enär frågan om beloppet af de i denna §. om förmälde anslag synes vara beroende af Rikets Högloft.
Ständers blifvande beslut, i afseende på den af Utskottet föreslagne nedsättning eller lindring i allmänna be vi Ilningen, vördsamt hemställa, alt med bestämmandet af ifrågavarande procentbelopp och öfrige anslag må anstå, intilldess viri bevillningens fördelning hunnit utrönas, huruvida och i hvad rnon y någon förändring derutinnan kunde böra ega rum. 122. §, pag. 60.
Hos Ridderskapet och Adeln har blifvit anmärkt, alt från föreskriften om edgång, ordet: *'skall” såsom för mycket bestämdt, borde utgå.
Då edgång icke lärer kunna anses förbindande, utöfver hvad en ledamot i Taxerings- eller Pröfnings-Comile, efter bästa förstånd samt på heder och samvete redligen kari uppfylla, men vigten af det medborgerliga förtroende, som utmärker Taxeringsmanna-kallet fordrar, alt den för ulöfningen deraf föreskrifne
Ed i allvarliga och bestämda ordalag aflägges; så anser Utskottet sig böra vidblifva hvad i denna §. är vordet föreslaget. 12-j, 125 och 126 §. pag.
Gr och G2.
Inom Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Stånden har blifvit anmärkt: alt Utskottet herde mera bestämdt uttrycka hvad, som Bcvillnings-Utskottets Utlåtande, N;o 27.
5.0 förslås med debitering; alt hvarken den skattskylldige eller Kronans ombud borde få öfverklaga Pröfnings-Comitéens beslut, under föru sättning likväl, alt Pröfnings-Comiieen skulle ei bålla en annan, mera lämplig sammansättning; aLt Landshöfdingen, såsom en af Konungen tillsatt amovibel Embetsman, icke borde vara både sjelfskrifven Ordförande med rösträtt i denna Comité, och derjemte egn, alt, bland Taxerings-Comileernas Ledamöter, sjelf utse och bestämma, hvilka skola, såsom Ledamöter, deltaga i Pröfnings-Comiléen; att hälften af Piöfnings-Comileens Ledamöter bordo utväljas af de afgående Taxerings-Comileernas Ledamöter, och andra hälften af communerne sjelfva; att de Ledamöter, som af Landshöfdingen tillsällas, efter förslag af Taxerings-Comileerna, alltid äro att anse såsom Domare i egen sak; alt Taxerings-Comiteerna bade uti dessa Ledamöter elt tillräckligt antal försvarare för sina åtgärder, i händelse de underkastas Pröfnings-ComiteYuis granskning; att, sedan Utskottet föreslagit upphörandet af en bland de hittills befintlige Inslancerne i beskaltningsfrågor, det vore olämpligt alt borttaga en ytterligare, nemligen Kammar-Rätten, der såväl Kronans ombud, som enskild part borde, såsom hittills, få anföra besvär mot PröfningsComileens belut; alt sådana besvär icke borde ingå till Kammar-Rätten, ulan af både den skallskyldige och Krono-oinbudet få anmälas hos Kongl. Majit; alt, i en tidpunkt, då man lika allmänt som välgrundadt yrkade Regeringens ökade verksamhet och omsorger för egentliga och mera omfattande slyrelse-ålgärder, man icke boi dt framkomma med förslag, åsyftande, att, i afseende på beloppet af den bevillnings-afgift, hvarje enskild medborgare borde utgöra, ålägga Regeringen, alt, ulan biträde af undeilydande Embelsverks förberedande behandling, företaga en ytterligare tidsödande granskning af en mängd för densamma nästan helt och hållet främmande förhållanden; att, med någon erfarenhet om de beslut, som under Pröfnings-Comileernas nuvarande sammansättning understundom kunna derstädes genomdrifvas, det vore betänkligt att medgifva rättighet för dessa Comileer, att, utan någon appell, afgöra frågor, som möjligtvis kunde vara af en för mången samhällsmedlems välstånd förstörande vigt; att den skattskylldige derföre äfven framgent borde vara berättigad, all, på nu föreskrifvet sätt, söka ändring i Pröfnings-Comiteens beslut; men att deremot en så beskaffad rättighet, å Kronans vägnar, i öfverensstämmelse med Svenska folkets urgamla beskattningsrätt, syntes böra och, utan någon egentlig olägenhet,
kunna Kronans ombud frånkännas; 6o Bevil Inings-Utskottets Utlåtande, N:o 2/. så vida icke hela bevillningssumman för något
Län funnes understiga del deiföre beslämda minimi-belopp.
Af återremiss-handlingarne inhemlas vidare, att de hufvudsakliga betänkligheterna mot antagligheten af Utskottets ifrågavarande förslag består deruti: alt om utväg engång bereddes de taxerade Corporationerna, alt för deras orter förminska bevillningen, emot Rikets Ständers afsigt och Bevillnings-Förordningens bokstaf, så vore äfven fara värdt, att tillfället ej alltid lemnades obegagnadt; att olika principer för tolkningen af BevillningsStadgan möjligen kunde göra sig gällande i olika
Län, deruti någon rättelse, lill vinnande af enhet, icke skulle kunna erhållas, om blott den enskildes, men icke Kronans rätt, finge bevakas genom anförande besvär öfver Pröfnings-Comileernas beslut;att folkets constitutionella säkerhet hvilar derpå,att ej i enendaPro» vins må kunna bilda sig en sådan ensidig magt, alt ej någon skulle ega att klaga öfver ett gifvet magtspråk, äfven om Statens rätt derigenom påtagligen förnärmades, samt att den största constitutionella garantien i dylika frågor ligger deruti, att både den beskattade och den skatt-tagande kunna framdraga sina påståenden lill den, med högsta magten begåfvade, myndigheten.
Det lärer icke kunna bestridas, att bevillnings-beskattningen, enligt hittills gällande och nu föresjague grunder, i väsendtlig nion är beroende af sältet, huru dessa grunder tillämpas.
Ulöfningen deraf, nära förenad med folkets beskattningsrätt, kan följaktligen icke, utan inskiänkning af denna rätt, medgifva inblandning af någon Embetsmyndighet.
Statens lätt att utbekomma bevilinings-bidraget är garanterad uti Rikets Ständers beslut, och de bestämmelser, som för verkställigheten deraf, genom Ständernas egna ombud, blifvit grundlagde; men fördelningen inom sig af detta bidrag, måste vara folket ensamt förbehållen.
Utgående från denna synpunkt, kan Utskottet icke anse Statens rätt i strid med folkets, eller derifrån härleda något behof, alt förvandla Staten till part i beskattnings-frågor, der endast en conlroilerande åtgärd å Statens sida är förenlig med en verklig constitulionel garanti.
Med tillämpning således af denna grundsalts, bar Utskottet icke funnit för Statens ändamål nödvändigt, att besvärsrält, å Kronans vägnar, i afseerde på Pt öfnings-Comiléei nes beslut, må ega runi.
Utskottet är ock öfveilygadt, att något stöd deraf lill betryggande af Allmänna bevilfningens fördelning, icke skall finnas nödigt, när Taxeringsmanua-kallet vunnit den ökade vigt, som med Utskottets förslag åsyftas.
Bevillnings-Utskottets Utlåtande , N:o zy. 61 För öfrigt och då Utskottet, i anledning af anmärkningar vid n3§., redan yttrat sig, i afseende på Pröfnings-Comileernes sammansättning, får Utskottet, med åberopande af de dervid anförde skäl, vördsamt anmäla, det Utskottet, som anser i z\ §. 3 momentet, nog fullständigt uttrycka hvad som med debitering förslås, endast funnit sig befogadt, att, med frånträdande af Utskottets förslag, att den skatlskyldige skulle ega besvära sig öfver de åtgärder, som vidtagits af Pröfnings-Comile'en, hvilken synes böra utgöra sisla instancen, såväl i afseende på Kronans, som den skallskyldiges rätt, vördsamt hemställa, det sista perioden af i:ta momentet i 125 §., från och med orden: "öfver Profil i ngs-Comiteens beslut" till och med ordet: ''insända,” må uteslutas. 129. §. pag. 63.
Hos Ridderskapet och Adeln är anmärkt, att liden, då debets-sedlarne skola vara färdiga till afhemtning, borde bestämmas lill den i5 December, såväl för landet, som städerna.
Det egentliga skälet, hvarföre en sådan förändring blifvit yrkad, är, alt Häradsskrifvaren vore okunnig om den tid, Konungens Befallningshafvande funne lämpligast till uppbörds-mötens utsättande; men då Kongl. Maj:!, genom Nådigt Bref lill Stals-Contorei af den 2 November i836, förordnat, att den så kallade första Uppbördsstämman, som vanligen hållits i November månad lör det löpande året, skulle sammanslås med 2:dra uppbördsstämman, som alltså blifvit den enda, samt att det på Konungens Befallningshafvande berodde, att, efter sig företeende omständigheter för 0- 1 i k a orter eller uppböi ds-district, med afseende å de skattskylldiges beqvämlighet, förordna om nämnde uppbördsslämmas hållande på lämplig tid; så, enär Utskottet har sig bekant, att den årliga Krgno-uppbördsslämman, i följd deraf, i allmänhet blifvit framflyttad til! påföljande Februari och i vissa orter till
Mars månad, ehuru ett olika förhållande inom samma
Län kan ega rum, och uppbördsliden i flera
Län blifvit en gårig för alla tills vidare bestämd, med iagttagande hvaraf Kronofogdarne närmare bestämma dagarne för uppbörden, och dem inom Fögderien årligen kungöra, samt det icke kan antagas, att Häradsskrifvaren, som vid uppbörds - 02 Bevillnings-Utskottets Utlåtande j N:o 27. stämman stall controllera uppbörden, får vara okunnig om uppbörds-terrninen; anser Utskottet icke lämpligt att föreslå viss dag, då debets-sedlarae af de skattskylldige må afhemtas; och afstyrker derföre den ifrågasatte förändringen. 131. §. pag. 64.
Inom Ridderskapet och Adeln är anmärkt, att vid slutet af denna §. borde tilläggas följande: ”från hvilken han ej får afvika, enär husbonde "eger rätt, alt på ett ställe skattskrifva allt sitt tjenstefolk, vare sig gifta ”eller ogifta, som lian begagnar vid sitt samfäldta åkerbruk, om också flera ’’sammangränsande hemman derunder finnas sammanslagne och bebyggde.”
Då ifrågavarande tillägg, som egentligen innefattar motivet tili det redan befintliga stadgandet, synes vara alldeles obehöflig!, hemställer Utskottet, alt anmärkningen må förfalla. i3 6. §. pag. 65 och 66.
Hos Ridderskapet och.
Adeln samt Borgare-Ståndet har blifvit anmärkt: att uti andra momentet, fjerde raden, står ordet: ”upphöra” istället för: ”uppbära;” att Sjömanshusens befattning med bevillningens uppbärande borde upphöra; att sjömän icke borde erlägga bevillning vid påmönstring för löpande året, eller förr, än andra medborgare; att det i stället borde stadgas, att sjömän, innan de få förhyras, skola behörigen styrka, alt de betalt föregående årets utskylder; samt alt
Sjömanshus-föreståndare borde ullryckeligen berättigas till uppbörds-provision å hela det belopp, som de uppbära.
Då befattningen med uppbörd och redovisning af Sjömans-bevinningen skäligen bör åligga Sjömanshusens föreståndare, hvilka derföre ega tillgodonjuta samma förmoner, som blifvit andre debiteringsmän förunnade; så, enär Kronans säkerhet för bevillningens utbekommande, härvid hufvudsakligen måste afses, och bestämmandet af uppbörds-procenten för Sjömanshus-föreståndare ankommer på Pröfnings-Comiteen i orten; anser Utskottet sig böra vidblifva ifrågavarande förslag; Bevillning s-Utskottets Utlåtande, N:o 27. 63 likväl med iagtlagande af den rättelse uti a:dra momentet, 4:de raden, att i stället för det genom tryckfel influtne ordet: ”upphöra.” kommer att införas ordet: ”uppbära.’-’ i38. §. pag. 66 och 67.
Inom Iiidderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Ståndet är anmärkt: alt, för den händelse, att arbetsfolk icke befrias frän bevillning efter 2:dra Artikeln, borde senare perioden af denna §. utgå; alt husbondes ansvarighet för Kronoutskyldcrne borde försvinna; att jordegarens betalningsskyldighet aldrig borde sträcka sig lill erläggande af böter för sina försumlige underhafvande; att orden: ”en mot ulskylderne svarande tjenstbarhet,” borde utbytas lill: ’’cn emot lägenheten svarande tjenstbarhet i arbete;” att stadgandet skulle föranleda det hårdaste öde för den fattigaste befolkningen i landet, eller de så kallade backstugu-sittarne, hvilka, så länge skyldigheten för jordegaren, att ansvara för kronoutskyldcrne qvarstår, hafva svårt att erhålla hostad; samt att denna skyldighet derföre borde upphöra, i afseende på de å egoine bosatte backstuguhjons utskyld er.
Då det icke kan möta svårighet för husbonde, att, i afseende på de å egorne bosatte arbetare, tillförsäkra sig en mot deras kronoutskylder svarande tjenstbarhet, i synnerhet om, på sätt Utskottet föreslagit, de för arbetsfolk hittills utgående serskilda afgifter efter 2:dra Artikeln, komma alt upphöra; sS, enär, med hänseende lill Statens rätt att utbekomma berörde ulskylder, husbondes ansvarighet i delta fall, icke synes kunna upphöra, men sådan ansvarighet likväl icke lagligen kan tillämpas för de så kallade slämmoböterna, om hvilka dessutom här icke är fråga, samt vilkoret för husbondes befrielse fiån utskylderna, icke är af annan beskaffenhet, än den bevisning, sora vanligen i afseende på afkortningar erfordras, finner TJlskottet icke skäl alt frånträda sitt förslag. i3q. §. pag. 67. Ilos Ridderskapst och Adetn är anmärkt, alt om meningen vore, det de personer, som förskjutit kronoutskylder för ally Hade tjens.elljon, m. 64 Bevillnings-Utskottets Utlåtande > N:o sy. fl., finge vända sig till Kronofogden i afseende på ersättningen, så syntes icke något hinder förekomma deremot att utskyldeme i forsla hand utkräfvas af dem, som vederborde ; men Utskottet har icke funnit några gilltiga skäl anförde för antagligheten af ett sådant, som det vill synas, mindre verkslällbart förslag, hvilket Utskottet derföre afslyrker; dock får Utskottet härvid föreslå den rättelse, att i stället för det uti sista raden genom skriffel tillkomne ordet: ”de," må införas ordet: ”den.” i4«. §. pag. 67. Inom Borgare-Ståndet har blifvit anmärkt, alt, till vinnande af mera tydlighet, denna §, borde erhålla följande lydelse: ”afkortning å bevillning må ega rum: t:o för den, som aflider före den t
Maj, då upp”bördsåret börjas.
Dör tjensteman, eller erhåller afsked senare, eller efter "det uppbördsåret ingått, erlägges bevillning endast lill den dag, då lönen ”honom eller dess sterbhus frångår.
Dör Borgare eller annan näringsidkare, eller aflräder sin egendom till borgenärerne, före den 1 Maj och uppkör med detsamma rörelsen, utgöres ej bevillning; 2:0 och vidare efter "förslaget.”
Då Utskottet likväl icke funnit den ifrågasatte redactions-förändringen, som för näringsidkare skulle föranleda en, icke medgifven befrielse från bevillning efter a:dra Artikeln för inkomst under smalte-året, vara af behofvet påkallad, så kan Utskottet icke frånträda sitt förslag. i43. §. pag. 68.
Hos Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet är anmärkt: att, så väl denna §., som öfrige §§. om undantag och lindring i bevillningen, såsom innefattande bestämmelser, angående sjelfva beskattniugs-grundema och tillämpningen deraf för vissa fall, borde ingå i de artiklar af Stadgan, derutinnan afgiflerne, för hvilka undantag och lindring medgifvas, blifvit bestämde, eller ock införas uncfer en serskild artikel näst derefter; samt alt Tjevillnings-Utskotfets Utlåtarde, JS.o zy. 65 alt den föreslagna lindringen för barn, som beredas lill nattvarden, icke borde få cga rum, åtminstone icke annorlunda, än undantagsvis för tjenstehjon, som under beredelseliden sakna eller hafva svårighet att erhålla tjenst.
Utskottet har förut antydt orsaken, hvarföre den hittills varliga ordning för uppställningen af Bevillnings-Sladgans serskilda afdelningen blifvit af Utskottet godkänd; och som den anmärkte befrielsen endast blifvit föreslagen för det året, då barn beredas till Herrans Nattvard; så innefattar redan detta en inskränkning, som synes undanrödja de i ämnet framställde betänkligheter; hvadan UtskoLlet vidblifver förslaget i denna §. j 44. §. pag. 68 och 69.
Inom Borgare-Ståndet har blifvit anmärkt, att i denna §. borde tydligare bestämmas, alt den skattefrihet, sorn här åsyftas, blott sträcker sig till den personella bevillningen; och ej till den egendom eller rörelse, hvarföre en sådan person möjligen eljest borde erlägga skatt; men Utskottet finnér icke något förtydligande i afseende derpå nödigt. 145. §. pag. 69 och 70. *- Hos Ridder skåpet] och Jdeln samt Preste- och B or gare-Ståndet är anmärkt; att samma förtydligande, som vid nästföregående §. blifvit ifrågasatt, äfven här borde ega rum; att befrielse från bevillning borde medgifvas för accordsränta lill Armeens Pensions-Cassa; alt uti usta morn., efter ordet ”Prosle-Tunnor,” borde införas:
''Comministrars Socknebudshö att redactionen i 2:dra momentet borde förtydligas med tillägget: *’för den belöning af allmänna medel, som i sådant afseende ålnjules;” att LandtRäntemästares remisslage, Höganäs Stenkolsgrufva och Sparbanken icke borde från bevillning befrias; att alla skaltelindringar, som af Rikets Ständer, enligt Utskottets förslag, beviljas, borde här upptagas, såsom för arrendatorer och arbetsfolk, m. fl.; att uti 3:dje momentet borde förklaras:
Fröt. 1840. 5 Sami. 1 Jfd. 18 Häft. 9 C6 Bevillnings-Utskottets Uilåtandej IV: o sy. att fria husrum, ulan åtföljande underhållsskyldighet, borde taxeras, mea att Boställs-hus, hvilka innehafvare sjelf är skyldig att underhålla, skola från taxering befrias;'’ samt att befrielse från Bevillning borde beviljas för alla lill Skolors underhåll och Skolinastare-ajlöning anslagne hemman och friilseränlor.