Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Verks hufvudböcker och redogörelser, i mer eller mindre- mon, saknade den fullständighet och de upplysande egenskaper, som af vårt i allmänhet numera, uti flere delar förbättrade bokföringssystem billigen kunde förväntas, och att desse redogörelser jemväl till deras uppställning innefattade en mångfald af olika, stundom ganska invecklade och otydliga methoder; i anledning hvaraf Rikets Ständer vid berörde Riksdag hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälde deras önskan, att, för nämnde räkenskaper, tjenligt formulair, innefattande fullständighet, enkelhet, säker control, så liten vidlöftighet som möjligt, samt lättfattlighet, måtte upprättas i öfverensstämmelse med de för Riksbokslutsarbetet gällande grunder; och täcktes Kongl. Maj:t derefter, genom Nådigt Bref af den 5 Mars i83i, uppdraga åt Dess och Rikets StatsContor, att de sålunda nödiga ansedde formulairen upprätta samt Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning underställa.
Enligt Stats-Utskottet meddelad upplysning, hafva orsakerna, hvarföre någon åtgärd ännu icke vidtagits för berörde formulairers upprättande varit, dels att det af Rikets Ständer, jemväl vid senast förflutne Riksdag fram - Stats-Utskottets Utlåtande JSf:o f-22. 3 ställda, och numera på Kongl.
Majrts Nådiga pröfning beroende förslag, att uppbörden af åtskillige förvaltande Verks inkomster af Stats-Verket öfvertoges, emot erläggande till de förvaltande Verken af bestämda årsanslag, i flere delar egde sammanhang med förevarande fråga, dels ock att Kongl. Stats-Cöntore!:, sorn i senare tider blifvit ålagdt en myckenhet tillökade göromål ocb befattningar, hvilka vid dess år 1824 verkställda reglering icke varit beräknade, hittills varit förhindradt, att i denna del sträcka sin verksamhet utöfver de detta Embetsverk tillhörande ordinarie åligganden.
Undb^ granskningen af 1831 års räkenskaper för de förvaltande Verken, har Utskottet, för sin del, jemväl erfarit, att förenämnde af Rikets Ständer vid föregående
Riksdag uppgifne förhållanden fortfarande förekomma, hvadan Utskottet hos sig stadgat den öfvertygelse, att den då yrkade förbättring i redogörelseformen är af behofvet högeligen påkallad; men som Utskottet befarar, att Kongl.
Stats-Contoret för det närvarande icke är i tillfälle att egna sig åt detta serskilda arbete, hvilket, i Utskottets tanka, uti flere fall erfordrar att på stället taga närmare kännedom om beskaffenheten af bokföringssättet och de grunder, hvarpå det sig stödjer; och enär således en längre tid ännu kunde komma att förflyta innan Rikets Ständei’s åsyftan i denna del skulle vinnas, anser Utskottet sig fördenskull böra föreslå, att Rikets Ständer hos Kongl.
Maj:t framställa den underd. önskan, att Kongl. Maj:t, med fästadt nådigt afseende på angelägenheten deraf, att tjenlige formulairer för åtskillige förvaltande Verks Hufvudböcker varda utan dröjsmål, och oberoende af frågan om de förvaltande
Verkens förseende med contanta statsanslag, upprättade, täcktes i Nåder uppdraga åt en eller flere sakkunnige personer alt dermed gå i författning; äfvensom att Kongl. Maj:t täcktes låta af statsmedlen förskjuta de till ändamålets vinnande erforderliga utgifter, för hvilka Rikets Ständer vid nästa Riksdag icke lära underlåta att anvisa ersättning.
Beträffande den af Herr Santesson föreslagna räkenskapsform, så enär den method, hvarefter Rikshufvudböckerna upprättas, blifvit, efter ämnets fullständiga utredning, af Rikets Ständer vid 1823 års Riksdag antagen och godkänd, äfvensom sedermera, vid påföljande gransknings-förrättningar är vordet vitsordadt, så väl att uti Riksbufvudböckerne ”på ett enkelt} lätt”fattligt och upplysande sätt” upptages och ulredes förhållandet med Stats-, Riksgälds- och andra Verks medel, som ock att desse Hufvudböcker ”uti oafbrutet sammanhang funnits förda med utmärkt ordning och re”dighetj samt synas fullkomligt uppfylla det dermed åsyftade ändamål;” 4 Stais-Utskottets Utlåtande \N:o /fai. och då derjemte i betraktande tages alla serskilda så väl af Stats-regleringarne som af Rikets Beskattnings-, Uppbörds- och Redovisnings-svstemer beroende omständigheter , äfvensom deras oskiljaktiga sammanhang med formen för Riksbokslutets upprättande, anser Utskottet, som instämmer uti förenämnde af föregående Rikets Ständer och deras Revisorer fällde omdömen om Rikshufvudboken, någon annan åtgärd än den bär förut föreslagna, så mycket mindre böra, för det närvarande, kunna föranledas af Herr Santes sons motion, som Utskottet hyser den öfvertj^gelse, att förenkling i Riksbokslutet allenast kan vinnas genom en ändamålsenlig, reglering af flere till omgångar, vidlyftighet och tidsutdrägt ledande, nu gällande uppbörds- och beskattningsförhållanden, såsom: mångfalden af uppbördstitlar och räntepersedlar, den sena markegångssättningen och deraf följande dröjsmål med Krono-uppbördens debitering, indrifning och redovisning, mängden af serskilda Verk och Inrättningar, som directe uppbära andelar af Krono-uppbörden m. fl. Hemställande dock Utskottet, det Rikets Ständer , i anledning af den utaf Herr Santesson nu uppgifna räkenskapsform, må i underdånighet framföra den önskan, att, i händelse samma method för ett eller annat fall finnes tillämplig, den äfven må tagas i öfvervägande vid förmulairens uppgörande.
Stockholm den 18 Mars i835. /Reservation af Herr J.
JVcern: ”Emot Utskottets beslut att icke understödja Herr Santessons motion, i hvad den rörer inrättandet af Stats-Verkets räkenskaper i vanlig populair form, med löpande Hufvudbok m. m., får jag reservera mig.
Jag anser, lika med Herr Santesson att desse räkenskapers olika och invecklade former endast tjena till onödiga förluster i tid och arbete , samt föda misstroende och obehag hos grankningsskyldige Ständer och Revisorer.
Så länge man nitälskar för bibehållandet af dylika, från allmänt erkänd räkenskaps-princip skiljaktige, onödigtvis betungande och beslöjande former, skall man förgäfves bemöda sig att qväfva misstroendet och afleda anmärkningsrättens tillämpning på ett småaktigt, för bägge
Statsmagterna lika obehagligt och olämpligt sätt.
Herr Santessons mångåriga erfarenhet uti så väl allmän som enskild förvaltnings- och räkenskaps v äg, hans tid efter annan under Revisioners verkställande förnyade förslag i detta ämne, samt hans ojäfvade kännedom och duglighet i hvad dertill hörer, äro för Stats-Ut slottets Utlåtande N:o 5 mig, ej mindre än min egen öfvertygelse, en borgen, att ingen våda eller oreda kan, genom antagandet af hans förslag, uppsta, utan tvertom, att ett sådant antagande ganska väsendtligt skulle bidraga till införande af ordning* reda, lättnad och förtroende i de allmänna ärendenas behandling.” Häruti har Herr Falhem instämt.
Antom till Exp.-Utst. d. 18 Mars-.
Ullätande 'ofver Herr Petres inom B or gare Ståndet väckta motion, i anledning af JRidd. och Adelns, Preste- samt Bonde Ständens fattade beslut, rörande Biksgälds-Contorets gar ant ie för de lån, som HypotheksFöreningar komma att upptaga. (iigs A.) Från Borgare-Ståndet har till Stats-Ulskottet blifvit remitterad en af Herr Petre' väckt motion, deri anföres: ”Sedan Stats-Ulskottet, i anledning så väl af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse om upptagande, för omsättning af jordbrukets skuld, af elt Statslån, stort 2 millioner Riksdaler Silfver, sorn. af Riksdagsmännen Anders Danielssons och Johannes Svenssons för samma ändamål, inom Bonde-Ståndet väckta motioner, uti afgifvet Betänkande afstyrkt Rikets Ständer, att antaga de från Kongl. Maj:t och Bonde-Ståndet i omförmälde måtto inkomne serskilda låneförslag, så hafva väl samtlige Iliks-Stånden desse låneförslag förkastat, men Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Bonde-Stånden icke dess mindre, med föranledande af Herra/"
Billberghs vid Betänkandet fogade Reservation, ansett sig oförhindrade att omedelbarligen besluta, det Riksgälds-Contoret må ingå borgen till ett belopp, motsvarande ofvannämnde silfvervärde, eller 8 millioner Riksdaler Courant, dock icke för de jordbrukets Hypotheks-Föreningar, som tilläfventyrs kunna bildas, utan för sådane, som äro organiserade.
Ehuru det icke kan bestridas, att en för andras skulder tecknad garantie möjligen kan leda till enahanda påföljd i betalningsväg, som elt ordentligt skuldebref, är dock en borgen till sin natur så väsendtligt olik direct penninge-upplåning, att man mäste betrakta den ena saken, skiljd från den andra, och' ingalunda ställa dem båda uti samma cathegorie.
Icke en gång den skickligaste sakforare skall kunna bestrida, att man måste tänka sig andra förhållanden för låntagaren, än lör caulionisten.
Den förre känner med visshet sitt 6 Stats-TJtskottets Utlåtande N:o 423. åliggande och dess påföljd.
Den senare kan, ehvad gradation han än må hafva gifvit åt sin borgen, icke med full säkerhet beräkna vidden af sin ansvarighet, som möjligen kan inleda honom i en kedja af juridiska tvister, hvilkas utgång icke sällan är tvifvelaktig.
Vid öfvervägande häraf kommer man till den slutföljd, att då Stats-Utskottet i sitt förrberörde
Betänkande endast afhandlat och besvarat frågor öm statslån för visst ändamål, men Herr af Billbergh i sin reservation uppgjort förslag till en förut alldeles okänd sak, nemligen Statens inträdande i borgen för enskilda associationers skuldförbindelser, så har reservationen till föremål något, som är helt och hållet främmande för Betänkandet.
Huru främmande den jemväl är för den anda, som genomgår alla Grundlagens stadganden om Riksgälds-Contoret och Rikets Stats-Verk i allmänhet, är icke Motionairens mening att framställa.
Här vill Motionairen blott hafva ådagalagdt, att Herr af Billberghs reservation obestridligen är en ny motion, hvilken icke förr kan, jemlikt 56 §.
Riksdags-Ordningen, legitimeras, än densamma, inom något af RiksStånden formeligen väckt, erhållit den remiss, som utgör vilkoret för dess upptagande af behörigt Utskott.
Ingen har kunnat förmena Herr af Billbergh , att i sin reservation framkasta ett alldeles nytt ämne, men att deröfver besluta, innan detsamma blifvit behörigen motioneradt, remitteradt och af Utskott bebandladt, det är en öfverträdelse af 56 och 89 §§.
Regerings-Formen samt 49 och 56 §§.
Riksdags-Ordningen, sorn fordrar rättelse.
Finge denna öfverträdelse passera, så hade Ridd. och Ä-deln samt Presteoch Bonde-Stånden, derest icke Konungen med Sin i 16 §.
RegeringsFormen förvarade magt mellankommer, pålagt Borgare-Ståndet, ohördt, ansvarsförbindelser , möjligen ledande till framtida skatt och tunga eller, sorn är detsamma, till efterlefnad påtrugat Borgare-Ståndet sina beslut i en fråga, hvaröfver Borgare-Ståndet, enär densamma icke i den uti Grundlagen föreskrifne ordning uppkommit och utgjort föremål för vederbörande Utskotts Utlåtande, hvarken kunnat eller bort något yttrande meddela.
Då nu Stats-Utskottet erhållit remiss af nyssnämnde beslut, jemte en anmodan ifrån Friherre af Nordin_, att, i anledning deraf, vidtaga vissa för verkställigheten erforderlige åtgärder, har Motionairen, under yttrad öfvertygelse derom, att samma beslut, såsom innefattande det mest uppenbara misstag, bör blifva nullite, ansett att, på grund af 69 §.
Regerings-Formcn, hvilken ibland annat handlar om hvad till Riksgälds-Conlorets utgifter och inkomster hörer, Stats-Utskottet, hvars pligt det är, att icke frånvika sitt i statslånefrågan tvänne gånger redan afgifne yttrande eller instämma uti Irenne Riks-Slånds i detta afseende ii riga tankar, måtte anmodas utnämna Stats-Utslcottets Utlåtande IV:o /f23. 7 Deputerade, för att, med den i nyssomförmälda Grundlags-§§.
Stats-Utskottet tillagde rått, hos Ridderskapet och Adeln, Preste- och Bonde-Stånden företräda och närmare upplysa förhållandet uti denna ingalunda likgiltiga fråga.’’
Vid öfvervägande häraf, och sora den till grund för ofvanbei’örde framställning åberopade 69 §. Regerings-Formen, enligt Utskottets tanka, blott afser det förhållande, då Rikets Ständer i ett ämne ännu icke fattat beslut, men hvilket icke kan på förevarande fall vara tillämpligt, enär så väl sjelfva hufvud frågan om Statens mellankomst till befrämjanda af Hypotheks-Föreningars bildande, som äfven frågan om sättet för denna mellankomst redan genom 3:ne Riks-Stånds sammanstämmande beslut är afgjord, så anser Utskottet, det något afseende icke kan fästas å Herr Petrés ofvanberörde motion.
Reservation af Herr Th. Petré: ”Är skuldsättning detsamma som borgen?
Är borgen en modifiera t ion af skuldsättning?
Är således borgen att betrakta såsom en helt annan sak än skuldsättning?
Att ofvanstående svar på mina här uppställda frågor äro rigtiga, har ännu icke någon sakkunnig man bestridt.
När detta är gifvet, så återstår som ett factum, alt Ridderskapet och Adeln, Preste- och Bonde-Stånden, med förbiseende af de i Rikets Grundlagar för Riksdagsärendens behandling stadgade Former, upptagit till pröfning och afgörande ett om
RiksgäldsContorets inledande i borgen för enskildes skuldförbindelser uppgjordt förslag, hvarom ingen Kongl. Proposition ankommit, ingeri motion inom Riksstånd blifvit väckt och intet Utlåtande från behörigt Utskott meddeladt.
Dessa 3:ne Riks-Stånds beslut, att bifalla samma förslag, har haft den besynnerliga följd, att fråga uppkommit, det Borgare-Ståndet skall ställa sig beslutet till efterrättelse, ehuru detta Stånd icke fått inhemta Stats-Utskottets tankar rörande det förslag, som dertill gifvit anledning, och ehuru Ståndet derom aldrig blifvit hördt.
Det synes vara en vådlig sak att antaga, att en ny fråga kan i Riks-Stånden omedelbarligen pröfvas och afgöras, då den, medelst någon Utskotts-Ledamots reservation, blifvit hos Rikets 8 Stäts-Ulsiotlets Utlåtande N:o f.z3.
Sländer första gången anmäld.
En våldsam skakning skulle lätteligen kunna blifva följden af ett dylikt sätt att införa en Riksdags-Ordning, som står i fullkomlig strid med de stadganden, hvilka i Grundlagarne innefattas.
Så mycket mer oväntadt förekommer Stats-Utskottets svar på min ifrågavarande motion, som Herr af Billbergh.? reservationsvis uttryckta mening, att Riksgälds-Contoret bör ingå borgen för enskilde Bolags skuldförbindelser, i sjelfva verket är en af en annan Utskotts-Ledamot lånad ide, inför Stats-Utskottet en gång framställd, efter en af den senare inom Riksgälds-Afdelningen vunnen votering, men inom Utskottet rättvisligen ogillad, dels såsom innefattande en dubbelhet vid sidan af Utskottets Betänkande i statslånefrågan, dels i anseende till dess förkastlighet såsom princip, dels för dess oförenlighet med bestämmelsen af ett penninge-verk, hvars blotta benämning tydligen utmärker, att det har Rikets men icke enskild gäld till föremål, dels ock af den anledning, att Grundlagen väl tillåtit^ att Konungens Propositioner få till Utskottet directe aflemnas, men ingalunda medgifvit, att nya motioner kunna inom Utskottet och ännu mindre inom dess Riksgälds-Afdelning väckas.
Aderton röster emot tretton hafva afgjort, att min ofvannämnde motion skall med afslag bemötas.
Bland dessa 18 äro personer, hvilka hittills inom Stats-Utskottet i alla vigtiga frågor varit med mig lika tänkande.
De hafva, ehuru erkännande, att Ridderskapets och Adelns, Preste- och Bonde-Ståndens beslut, att antaga Herr af Billberghs reservation, tillkommit på en alldeles origtig väg, likväl funnit, att Stats-Utskottet är ovilkorligen förpligtadt att ställa sig detsamma till efterrättelse.
Jag bekänner, att jag finner denna sats vara serdeles eftertänklig.
Det förekommer mig, sorn man, medelst hyllning deraf, möjligen kan emot sin vilja blifva ett medel i förtryckets hand.
Och hvad är det annat än förtryck, om förenämnde 3:ne Riks-Stånd kunna, genom afvikelse från den 1 Grundlagen anvisade väg för Riksdagsärender behandling, bereda sig resultat, som tillförbinda det 4;de Ståndet att åtlyda ett grundlagsvidrigt beslut i en fråga, hvarom sistnämnde Stånd aldrig yttrat sig?
Hvartill gagnar för öfrigt stadgandet i Cg §.
Regerings-Formen, om Stats-Utskottet underlåter att hos vederbörande Riks-Stånd göra föreställningar emot åtgärder och beslut, hvilka nära nog kunna jemföras med en revolutionair skakning?
Jag har inom Stats-Utskottet blifvit öfverröstad, men icke öfvertygad.
Det senare har icke varit Utskottet på minsta vis angeläget.
Derom vittnar förevarande Betänkande, som icke gifver den ringaste utveckling åt ämnet och icke innehåller någonting annat, än att Utskottet Stats-Ut slottets Utlåtande N:o 9 Utskottet tolkat Grundlagen i ren motsats till dess oförtydbara lydelse.
Då man afskuddar sig skyldigheten att gifva skäl för sina domslut, går det lått att undertrycka hvilken mening som helst!
För att inom Utskottet göra majoritetens seger ännu mer utmärkande, har den öfvervundne från majoritetens sida blifvit anklagad alt hafva sökt inleda Utskottet ”på en dålig väg”, utan alt detta uttryck rönt någon förkastelse af den hand, som inom Utskottet eger att tillrättavisning meddela.
Om ämnet för min motion är eget i sitt slag, så hafva företeelserne, i anledning deraf, varit icke mindre ovanliga.
Utskottet har dervid hört opinioner yttras och genast återtagas, samt hotats med ett slags upplösnings-tillstånd, i så måtto, som fråga på allvar förevarit, att en märklig afsöndring från Utskottet skulle ega rum.
Hvem kan också beräkna alla de ytterligheter, som möjligen kunna inträffa af det handlingssätt
Utskottet i denna sak visat!
Att underkasta sig olagliga, rättsvidriga beslut är lika förödmjukande, som att undertrycka lofgifna medel att deruti bereda rättelse!
Aktningen ej mindre för Rikets Grundlagar och för det Riks-Stånd, hvars medborgerliga rättigheter blifvit förnärmade, än för Stals-Utskottets egne förut fattade, sammanstämmande beslut, uppmanar Utskottet alt oafvisligen begagna den i 69 §.
RegeringsFormen medgifne rätt att göra föieställningar.
Dertill kommer äfven såsom betraktansvärdt, den Stats-Utskottet i första rummet åliggande vård om Riksgälds-Contoret!
I det ögonblick, då detta Penningeverks ställning sysselsätter allmänna uppmärksamheten, huru har väl Stats-Utskottet kunnat glömma sin pligt, att för dess bästa iakttaga Regerings-Formens föreskrifter?
Grundlagen är den förnämsta Autorilet, under hviken Stats-Utskottet sorterar.
Den principal, som hvarje Representant eger inom sitt eget bröst, ålägger honom att tala sanning, som äfven vid Riksdagar mäste vara sanning i ordets ädla bemärkelse, derest icke representationen är demoraliserad.""
Prat. 1834 och 1835. 4-de Sami.
Usta A/d. 3*tje Band. 2 34:de Håltet„
STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktrvckeriet, i 835. Stats-Utsloltels Memorial IV:o 424- i N:o 424* Ankom till Exp.-litsle. d, 20 Mars. Memorial, om förtydligande af Rikets Ständers beslut, angående garantie för Hypotheks-föreningar, jemte förslag till hufvudgrunder för sådane Föreningar.
(Rgs A.)
Då Stats-Utskoltet, vid uppgörandet af förslag till det förnyade Reglementet för Riksgälds-Contoret, deruti skolat intaga Rikets Ständers under den 31 :sta sistl.
Januarii saint 2:dra och i6:de nästderpåföljande Februarii fattade beslut, angående uppdrag för Riksgälds-Contorets Styrelse att, i Rikets Ständers namn, garantera fullgörandet af skuldförbindelser, som af Hypotheksföreningar utfärdas, har Utskottet uti nämnde Rikets Ständers beslut trott sig finna någon ofullständighet, som, vid verkställigheten, möjligtvis skulle kunna leda till osäkerhet om rätta meningen af den lemnade föreskriften.
Utskottet anser derför, som sin pligt, att å dessa omständigheter fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, och derjemte föreslå de förtydliganden och tillägg, som Utskottet finner vara behöflige. A. Rikets Ständer hafva beslutat, att garantie skall meddelas Hypotheks-föreningar, hvilka äro organiserade enligt stadgade hufvudgrunder, ulan att säga af hvem dessa hufvudgrunder skola vara stadgade.
Utskottet kan likväl icke betvifla, alt Rikets Ständers mening varit, det de sjelfve skulle stadga dessa hufvudgrunder.
Utskottet har äfven, medelst remiss från Ridderskapet och Adeln, fått emottaga en på samma förutsättning fotad motion af Friherre Nordin, C. J., som yrkar, att Utskottet måtte till Rikets Ständer inkomma med förslag till hufvudgrunder för besagde Hypotheks-föreningar.
Utskottet får alltså föreslå, att Rikets Ständer måtte sålunda förtydliga sitt, i anledning af Utskottets Betänkande N:o /\o5, fattade beslut, att, i stället för orden: ”hvilka äro organiserade enligt stadgade hufvudgrunder”, koiume att stå: ”hvilka äro organiserade, enligt af Rikets Ständer, vid innevarande Riksmöte, stadgade hufvudgrunder.” B. Då Utskottet ej kan betvifla, att denna förklaring, såsom fullkomligen instämmande med meningen af Rikets Ständers beslut, blifver Bihang till R- St.
A-de Sami. 1 :sta A/d. 3-dje Band. 1 35\te Häftet.
1 Stats-Utshottets Memorial Nio 424. godkänd, anser Utskottet sig äfven, utan afvaktan af Rikets Ständers yttrande derom, böra inkomma med förslag till omförmälde hufvudgrunder för Hypotheks-föreningar.
Det första, som Utskottet vid dessas uppgörande bort öfverväga, var omfånget af de föreskrifter Rikets Ständer böra bestämma.
Enär inom skiljda provincer och serskilda tider ganska olika förhållanden kunna ega rum, vill det synas Utskottet, som skulle ändamålet att befordra Ilypotheksföreningarnes uppkomst motarbetas, om Rikets Ständer för dem stadgade ett fullständigt Reglemente, som lade hinder i vägen för Hypotheks-föieningarne att rätta sig efter nämnde föränderliga förhållanden.
Å andra sidan måste det för Rikets Ständer, såsom Borgensmän för Hypolheksföreningarne, vara af vigt att tillse, det desse i ingen händelse kunna blifva oförmögne att sjelfve uppfylla sina förbindelser; och anser Utskottet således alt betryggandet derutaf bestämmer gränsen emellan de bufvudgrunder, hvilka Rikets Ständer böra stadga, och de reglementariska bestämmanden, hvilkas uppgörande bör öfverlemnas åt Hypotheks-föreningar ne sjelfve.
Någon tvekan torde näppeligen uppstå derom, att Ilypolheks-föreningar, enligt naturen af sin bestämmelse, ej få utgifva lån annat än emot inteckning i jordegendom; att desse inteckningar ej få uppgå till så stor del af den intecknade jordens värde, alt detta rimligtvis kan befaras komma att sjunka under inteckningsbeloppet; att nödige försigtighetsmått böra iakttagas till förekommande af förluster genom de så kallade tysta förmonsrätterna, samt att Bolaget alltid måste ega fordrings-tillgångar, som fullt motsvara dess skulder.
Men detta är ej nog; förluster äro likväl tänkbara och tillgång till deras betäckande bör på förhand vara anvisad.
Utskottet har härvid tagit i öfvervägande den solidariska ansvarighet, hvarmed delegare uti åtskilliga utländska Hypotheks-fqreningar, en för alla och alla för en, ansvara för Föreningens skulder.
Utskottet nekar ej, att en dylik förbindelse af ett stort antal egendoms-innehafvare bör medföra säkerhet, men anser deremot, att all inblandning af personal-credit utgör en afvikelse från Iiypotheksföreningarnes grundprincip i sin renhet, som uteslutande bör vara real-credit.
Det för den Svenska jorden egna förhållande, att vara fördelad i mindre lotter emellan ett ansenligt antal egare, synes ock göra den personliga ansvarigheten, en för alla och alla för en, mindre passande för en Hypoteksförening i Sverige, än för en sådan i de Länder, der jorden innehafves af ett mindre antal stora godsegare.
En person med betydlig förmögenhet torde ej ofta vilja ikläda sig ömsesidig ansvarighet med andra personer, Stats-UtsJcottets Memorial N:o 424' 3 som ega föga eller intet alt förlora.
Om den obegränsade personliga ansvarigheten skulle antagas som bufvudgrund för de Svenska Hypotheks-föreningarne, blefve det, af denna anledning, nödigt bestämma ett så högt minimum i värde för de egendomar, som skulle kunna deruti ingå, att större delen af Sveriges Allmoge sannolikt blefve derifrån utesluten.
Utskottet anser, af dessa skäl, vida bättre för Jlypolheks-föreningar i allmänhet, och för de Svenska isynnerhet, att till betäckande af tillfälliga förluster skapa en reservfond, derigenom att de i en Hypotlieks-förening ingående egendomarne för dennas räkning intecknas lill något högre belopp, än de hos densamma äro belånbara, då den öfverskjulande andelen af inteckningen anses motsvara det belopp, hvarmed egendoms-innehafvaren, i händelse af behof, är skyldig bidraga lill ersättandet af Föreningens oförmodade, men möjliga förluster.