Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
n å g o n ett h e m, så t a g e r till d e n n a p e r s o n s ö n s k - m e n ö p p n a r m a n sitt h e m h a n h å l l a till g o d o m e d s j ä l f efter s i t t e g e t t y c k e L i k a v i s s t s o m d e t är v ä r d i n n a n s o a f v i s - l i g a • s k y l d i g h e t att af d e s s a b å d a s ä t t v ä l j a d e t f ö r s t a, l i k a s ä k e r t är, a t t h o n v ä l j e r d e t senare, d ä r i g e n o m f ö r s y n d a n d e sig m o t d e t b u d, s o m å l ä g g e r h e n n e att s ö r j a f ö r inackordenternas trefnad.
H o n ö p p n a r sitt h e m f ö r d e m.
D e t blir s å l e d e s i c k e h e m m e t, s o m o m d a n a s efter i n a c k o r d e n t e r n a, u t a n d e t är d e, s o m m å s t e t a g a f o r m efter h e m m e t o c h finna s i g i d e förhållanden, s o m n u en g å n g äro r å d a n d e där.
N å g o n hel, verklig trefnad för pensio- närerna kan det under sådana förhållanden gifvetvis icke blifva tal o m.
M å m a n endast j ä m f ö r a i n a c k o r d e n t e r n a s b e h o f o c h d e t sätt, h v a r p å s t ö r s t a d e l e n af v å r a i n a c k o r d e r i n g s - h e m äro o r d n a d e!
— D e t är t y d l i g e n af allra s t ö r s t a v i k t f ö r t r e f n a d e n i ett h e m, att h u s m o d e r n h a r e t t ä l s k v ä r d t sätt, ett l u g n t, b e h ä r s k a d t l y n n e och ett välvilligt sinnelag, m e n hvilken k v i n n a, s o m ä m n a r slå s i g p å i n a c k o r d e r i n g, p r o f var s i g v ä l f ö r s t i d e s s a s t y c k e n?
O c h när a n s e r h o n s i g v ä l p å g r u n d af sitt sin- n e l a g o d u g l i g att t a g a e m o t p e n s i o n ä r e r?
M a n s k a l l k n a p p a s t k u n n a u p p v i s a ett e n d a s å d a n t fall.
R e f l e k t i o n e r n a g ö r a s i g s j ä l f v a.
— Vill m a n hafva hemtrefnad, så faller d e t a l l d e l e s af s i g själft, att m a n i c k e u n d e r s a m m a t a k får f ö r a t i l l s a m m a n s allt f ö r o l i k a m ä n n i s k o r.
D e m å s t e v a r a af n å g o t så när l i k a d a n t s k a p l y n n e o c h h a f v a u n g e f ä r s a m m a h u f v u d t y c k e n, f ö r att frid och endräkt skola kunna råda.
— Inackor- d e n t e r n a b e s t å, s o m b e k a n t, af alla m ö j l i g a 315 slags naturer, o c h klokheten borde därför a l l d e l e s b e s t ä m d t b j u d a, att d e d e l a d e s u p p i n å g r a g r u p p e r o c h s k i l d e s åt.
Men den » gruppering », som värdinnan verkligen om- b e s t y r, h v i l a r i c k e alls p å d e n n a g r u n d, u t a n b e s t ä m m e s h e l t o c h h å l l e t af — i n a c k o r d e - ringsafgiften.
D e n ena värdinnan tar e m o t 50-kronors inackordenter, d e n andra 60-kro- n o r s o.
D e t är allt.
D å det i n o m h v a r o c h e n af d e s s a k l a s s e r n a t u r l i g t v i s finnes e n d e n b r o k i g a s t e b l a n d n i n g af m ä n - n i s k o r, är f ö l j d e n d e n, att d e t i i n a c k o r d e - r i n g s h e m m e n hopas de mest olikartade och för h v a r a n d r a störande element.
P å s a m m a ställe k a n m a n träffa p å n e r v ö s a d a m e r, bullersamma skolpojkar, g a m m a l t folk och småbarn, läsare o c h fritänkare, musikälskare o c h m u s i k h a t a r e o.
H u r u d a n d e n all- männa » t r e f n a d e n » d ä r v i d skall gestalta sig, är l ä t t att r ä k n a u t!
I n a c k o r d e n t e r n a äro i allmänhet personer m e d begränsad inkomst, o c h det ligger d e m d ä r f ö r h e l t n a t u r l i g t o m h j ä r t a t att h a f v a så b i l l i g a l e f n a d s o m k o s t n a d e r s o m m ö j l i g t.
M e d f ö r s t å e l s e h ä r a f b o r d e v ä r d i n n a n låta sig a n g e l ä g e t v a r a att n e d b r i n g a s i n a y r k e s - o m k o s t n a d e r till d e t m i n s t a m ö j l i g a, f ö r att s e d a n k u n n a l ä m n a i n a c k o r d e r i n g till l ä g s t a pris.
N å g o n sådan sträfvan finner man e m e l l e r t i d sällan, m e n o f t a m o t s a t s e n.
H v a d v ä r d i n n a n l ä g g e r a n p å är i c k e billig e n k e l - h e t, m e n v ä l p å e l e g a n t m ö b l e r a d e r u m, ett fint l ä g e i s t a d e n s d y r a s t e k v a r t e r o c h ett läckert bord.
Allt detta räknar h o n helt v i s s t f ö r t r e f n a d, o c h d e t är v ä l så ä f v e n, m e n så kostar o c k s å d e n n a t r e f n a d n å g o t, k o s t a r k a n s k e i d e t n ä r m a s t e allt h v a d in- a c k o r d e n t e r n a m e d sitt a r b e t e k u n n a för- tjäna.
A t t pensionärerna m e d glädje betala t r e f j ä r d e d e l a r af sin i n k o m s t f ö r e n d a s t m a t o c h r u m är k n a p p a s t t r o l i g t, m e n — de hafva icke något val.
D e måste betala d e t g ä n g s e priset, så f r a m t d e v i l j a b o b l a n d s i n a likar.
— S t ö r r e d e l e n af i n a c k o r d e n t e r n a u t g ö r e s af p e r s o n e r s o m — i o c h f ö r sitt l i f s u p p e - h ä l l e — u n d e r d e flesta af d a g e n s t i m m a r m å s t e a r b e t a åt a n d r a.
D e t är d å g i f v e t, att d e s ä t t a e t t o e r h ö r d t v ä r d e p å sin k o r t a fritid, o c h att d e h a f v a ett m y c k e t s t o r t b e h o f af att få u t f y l l a d e n efter e g e n h å g o c h s m a k, u t a n s t ö r a n d e i n b l a n d n i n g af a n d r a.
D e t t a är e m e l l e r t i d n å g o t, s o m v ä r d - i n n a n icke fattar.
I stället f ö r att l ä m n a i n a c k o r d e n t e n att s j ä l f o i n s k r ä n k t r å d a ö f v e r s i g o c h sin fritid, h a r hon s i n a f o r d r i n g a r på bådadera.
H o n b e g ä r, att p e n s i o n ä r e n skall v i s a s i g ä l s k v ä r d o c h s ä l l s k a p l i g, att h a n eller h o n, h v i l k o t d e r a d e t n u är, skall p r a t a b o r t e n s t u n d efter m å l t i d e r n a, i d k a f a m i l j e l i f, s p e l a litet p i a n o, g å n å g r a s m å ä r e n d e n p å h e m v ä g e n o. s. v.
O c h n ä r d e t är b j u d n i n g i f a m i l j e n, b ö r o c k s å i n a c k o r - d e n t e n v a r a n ä r v a r a n d e o c h u t a n k n o t för- spilla h e l a sin d y r b a r a a f t o n p å k a l l p r a t m e d f u l l k o m l i g t l i k g i l t i g a eller k a n s k e o s y m - patiska människor.
D e t h ä n d e r o f t a, att i n a c k o r d e n t e n k o m - m e r h e m trött o c h utarbetad o c h m e d en- d a s t ett b e h o f — att h a l u g n t o c h stilla o m k r i n g s i g.
D e t är e n b i l l i g b e g ä r a n, m e n f ö r e n p e n s i o n ä r d o c k alltför d j ä r f — i r u m - m e t p å e n a s i d a n finns ett s k r i k a n d e s p ä d - b a r n eller e n j o l l r a n d e b a r n j u n g f r u, i r u m - m e t p å a n d r a sidan bråka några lifskraftiga skolpojkar, och i r u m m e t utanför hackar k a n s k e en skolflicka i g e n o m sina skalor.
M o t o b e h a g l i g h e t e r af d e t t a s l a g är e n p e n - sionär aldrig t r y g g a d.
(DUN 1898 D e t anförda, hvartill d o c k oändligt m y c - k e t s k u l l e k u n n a f o g a s, t o r d e v a r a tillfylles f ö r att f ö r s v a r a d e t g j o r d a p å s t å e n d e t o m inackorderingsvärdinnornas yrkesoskicklig- het.
D e v i s a i g ä r n i n g, att d e l i k a litet f ö r s t å s i n s t ä l l n i n g s o m sitt a r b e t e.
De snedvrida d e n förra o c h förfuska det senare, i c k e m e d afsikt, m e n p å g r u n d af b r i s t a n d e eftertanke o c h kunskap.
Arbetet, som de h a f v a i s i n a h ä n d e r, v i l j a d e i c k e k a l l a ett y r k e, u t a n n å g o t a n n a t, m a n v e t i c k e rik- t i g t h v a d, m e n n å g o t s o m skall v a r a » fina- r e », o c h d e v i l j a, att d e t skall l y d a s i n a e g n a l a g a r o c h b e d ö m a s efter s i n a e g n a grunder.
Hittills har det o c k s å skett d e m så, s o m d e v e l a t.
D e t v a n l i g a f ö r h å l l a n d e t mellan arbetsgifvare o c h arbetstagare har i n o m inackorderingsyrket utan vidare kastats o m, f o r d r i n g a r n a t a g i t s från d e f ö r r a o c h l a g t s i d e s e n a r e s h ä n d e r, o c h då i n g e n v å - g a t b e t v i f l a r ä t t m ä t i g h e t e n af d e n n a å t g ä r d, h a r a r b e t e t t a g i t s till g o d o, h u r u n d e r h a l - tigt det än varit.
M e n M a r g o t b a r a s k r a t t a d e, ett y s t e r t o c h g ä c k a n d e ha, ha, ha, utan m ö r k a underto- n e r, ö p p e t o c h friskt, s o m h e l a f l i c k a n f ö r ö f r i g t var, e n s j u t t o n å r i n g m e d s t o r a, t i n d - r a n d e g l a d a ö g o n i ett litet, e n s m u l a f ö r r ö d b l o m m i g t ansikte.
En förändring i den gängse uppfattningen af i n a c k o r d e r i n g s a r b e t e t h a r e m e l l e r t i d n u börjat förmärkas.
Ett spirande missnöje m o t i n a c k o r d e r i n g s h e m m e n k o m m e r allt m e r till s y n e s, d e m a n l i g a p e n s i o n ä r e r n a före- d r a g a f r a m f ö r i n a c k o r d e r i n g att h y r a r u m o c h i n t a g a sina m å l t i d e r p å r e s t a u r a n t e r, d e r a s k v i n n l i g a k a m r a t e r g ö r a i s t o r ut- s t r ä c k n i n g s a m m a l e d e s eller s l u t a s i g till- sammans några stycken och bilda egna hem.
» N e j, j a g tackar.
Jag brukar inte leka s n ö b o l l s k r i g m e d u n g a d a m e r, o c h f ö r re- s t e n t y c k e r j a g v i k u n d e h a a n n a t att t ä n k a på i dag, både ni o c h j a g.
» D e t t a är i c k e n å g o t s o m är u t a n b e t y - delse — t v ä r t o m!
D e t v i s a r, att i n a c k o r - d e r i n g s a r b e t e t i c k e l ä n g r e i n t a g e r sin g a m l a särställning o c h b e d ö m e s efter s i n a e g n a l a g a r, u t a n att d e t flyttats n e d p å sin r ä t t a p l a t s b l a n d a n n a t y r k e s a r b e t e, o c h att d e t v ä r d e r a s efter s a m m a g r u n d e r s o m d e t t a, s å l e d e s — efter förtjänst.
N ä r d ä r f ö r p e n s i o n ä r e r n a, så s o m n u sker, b ö r j a d r a g a s i g b o r t från i n a c k o r d e r i n g s - h e m m e n, så b ö r d e t t a t a g a s s o m ett all- v a r l i g t » gif akti&gt;, r i k t a d t d i r e k t till v ä r d i n - norna.
I d e t t a » g i f a k t » l i g g e r e n före- bråelse för underhaltigt arbete o c h en be- s t ä m d m a n i n g att å s t a d k o m m a n å g o t b ä t t r e, o m af sättning vill v i n n a s f ö r a r b e t e t.
* En sjuttioåring.
E n inom Stockholms välgörenhet mycket k ä n d p e r s o n l i g h e t, fru Betty Lidell, f. Roman, f y l l e r i m o r g o n l ö r d a g 7 0 år, h v a r - f ö r v i a n s e o s s b ö r a b r i n g a h e n n e s b i l d in- för våra läsare.
F r u L i d e l l är S t o c k h o l m s - barn — d o t t e r till protokollssekreteraren A d o l f R o m a n o c h E m e l i e P a l m g r e n — hvar- för h o n t i d i g t fick s i n n e t t i l l g ä n g l i g t f ö r d e s k u g g s i d o r i e k o n o m i s k t o c h s o c i a l t af- seende, som vidlåda en hufvudstad, och i s i n m å n har h o n d ä r f ö r v e l a t v e r k a för d e - sammas afhjälpande.
S e d a n m å n g a år till- b a k a har h o n tillhört K l a r a församlings skyddsförening, i n o m hvilken hon utöfvat det synnerligen besvärliga kallet s o m » s k y d d s - fru », och inom samma församlings Frun t i m m e r s f ö r e n i n g e f t e r t r ä d d e h o n 1 8 8 4 hof- rättsrådinnan S c h ö n e s o m arbets förestån- darinna o c h kassaförvaltare.
D e n sistnämda f ö r e n i n g e n h a r till ä n d a m å l att, så v i d t tillgångarna m e d g i f v a o c h b e h o f v e t påkal- lar, t i l l h a n d a h å l l a f a t t i g a k v i n n o r i n o m för- samlingen arbetsförtjänst s a m t att g e n o m personliga besök m e d välvilliga råd och \ » F r ö k e n ser ut s o m ett juläpple, sade kandidaten o c h s å g p å h e n n e u n g e f ä r så, s o m e n k o n s t n ä r ser p å ett o l j e t r y c k.
» » O c h k a n d i d a t e n s o m e n r e n e t t, i n t e fullt så g r ö n k a n s k e, » r e p l i k e r a d e h o n.
» M e n d e t är f ö r r e s t e n så d u m t att r e t a s, t y c k e r j a g.
K a s t a s n ö b o l l k a n j a g, o c h slåss k a n j a g också, men munhuggas.
det duger j a g inte till. » » A h, j a g t y c k e r i n t e d e t f a t t a s er för- m å g a i d e t fallet h e l l e r, » s v a r a d e H a n s o c h v r e d sina m ö r k a m u s t a c h e r sylspetsiga.
» D e n där snöbollen måtte gjort rysligt o n d t den, stackars kandidaten, m e n när snön v a r så f r e s t a n d e k r a m, k u n d e j a g r a k t i n t e l å t a b l i.
S k a v i k a s t a ett s l a g p å h v a r a n - dra, h v a '?
» B E T T Y L I D E L L, f. KOMAN.
upplysningar, särdeles m e d afseende på barnens vård och uppfostran, söka befrämja e n kristlig riktning i n o m h e m m e n.
Denna uppoffrande befattning, s o m h o n nu inne- h a f t i 1 4 år, s k ö t e r h o n m e d o f ö r m i n s k a d t intresse o c h mönstergill ordning.
Fru Li- dell t i l l h ö r d e s s u t o m s e d a n 1 8 7 9 » Röda Korsets d a m k o m i t é ».
Fru Lidell har icke k u n n a t öfva välgö- r e n h e t g e n o m att strö k r i n g s i g g u l d, e m e - d a n h o n icke varit i en sådan e k o n o m i s k s i t u a t i o n, m e n h o n h a r g e n o m sitt ä d l a s i n n e l a g, sitt h u r t i g a o c h g l a d a l y n n e k u n - nat bevisa m å n g e n tjänst, där pen ' ningar kunnat uträtta föga.
H o n h a r i n g i f v i t för- t r ö s t a n, skaffat a r b e t e, g i f v i t p r a k t i s k a r å d o c h dessutom g e n o m sina vidsträckta be- kantskaper kunnat åstadkomma materiel hjälp, s å s o m kläder, m a t m.
I d e t e n s k i l d a l i f v e t är fru L i d e l l sär- d e l e s ä l s k v ä r d o c h s p i r i t u e l; h o n är intres- s e r a d a f alla p å d a g o r d n i n g e n s t å e n d e frå- g o r, m u s i k a l i s k o c h b ä r s i n a 7 0 år så att m a n a l l d e l e s o f r i v i l l i g t, d å d e t b l i r tal o m ålder, m å s t e g i f v a h e n n e e n k o m p l i m a n g.
H o n är s e d a n 1 8 5 4 g i f t m e d f. d. k a n s - l i s t e n i e c k l e s i a s t i k d e p a r t e m e n t e t fil.
j u b e l - d o k t o r n C.
L i d e l l o c h m o d e r till b a n k - direktören Per Lidell.
S ä k e r l i g e n skall fru L i d e l l ä n n u m å n g a år k u n n a u t ö f v a sin v ä l s i g n e l s e r i k a v e r k - s a m h e t, o c h d e t är därtill v i l y c k ö n s k a h e n n e n u p å 7O-årsdagen.
* Introduktion.
För Idun af Elisabeth Kuylenstierna.
» fw-od morgon, kandidat Vide; uppe redan?
Jo, j a g tackar j a g!
Hur smakar den? » H a n s V i d e skulle j u s t lyfta på pälsmössan för fröken M a r g o t Ehn, prästgårdens yngsta, då en väldig snöboll k o m hvinande g e n o m luften o c h studsade m o t hans r o c k ä r m.
H o n var då ett vilddjur, d e n tösen, tänkte h a n m e d manlig, förtretad värdighet.
» P å r e s a n, m e n a r ni, — d e n d ä r s t o c k - holmsresan, s o m ska sätta pli p å m i g, o c h s o m skall å t e r f ö r a er i v e t e n s k a p e n s d a m m i - g a h ä g n.
— J a g b r y r m i g i n t e o m att t ä n k a v i d a r e p å d e n s a k e n, f ö r r ä n j a g s i t t e r i ku- p é n i kväll.
N u vill j a g l e k a l a n d t l i f rik- tigt grundligt.
På f ö r m i d d a ' n ska j a g åka k ä l k e — är d e t o c k s å f ö r b a r n s l i g t f ö r er, store m a n?
» H o n s p r i t a d e u t t i o s m å k n u b b i g a fingrar i svarta yllevantar o c h neg djupt för den ståtlige u n g e kandidaten, hvilken u n d e r j u l - ferierna läst m e d bror G ö s t a.
» Ah nej!
J a g b a r a v i l l e, att n i i n t e ständigt skulle tänka på nöjen, fröken Mar- g o t, » sade han tillrättavisande, » j a g ville tala a l l v a r m e d er, i n n a n v i s k i l j a s, t y i S t o c k - h o l m k o m m a v i n o g i n t e att träffas m y c - k e t, d ä r skall n i j u f o r t s ä t t a att r o a er o c h j a g har m i n plan utstakad, den heter arbete. » » Allvar!
sade hon började gå sig m j u k skiltvakter J a h a, så t a l a v i v ä l a l l v a r d å, » tämligen medgörligt, i det hon framåt vägen, hvilken slingrade o c h h v i t af n y f a l l e n s n ö m e l l a n af h ö g a, s t e l a f u r o r.
H a n gick bredvid henne, obeslutsam, o m h v a d han egentligen ville ha sagdt, icke, att h a n v a r o k u n n i g o m, att h o n v a r h a n s flamma f ö r tillfället, m e n d e t v a r f r å g a n, o m d e t s k u l l e b l i l å g o r eller e n f a l n a n d e, e n - s a m b r a n d af d e t t a t y c k e.
H a n s v a r filo- s o f i s k t o c h r e s o n e r a n d e a n l a g d, allt s k u l l e stå p å f ö r n u f t e t s b r e d a b a s i s, o c h m a n fick sannerligen i c k e b y g g a för m y c k e t p å käns- l o r n a.
M e n d e t v a r o c k s å d e t, att o m h a n ingenting s a d e, k u n d e h a n m i s t a h e n n e; h o n h a d e s n a b b a v i l d f å g e l s v i n g a r, h v i l k a s djärf- v a flykt h a n g ä r n a v i l l e s t ä c k a, t y h a n t y c k t e m e s t o m d e t h a n s k u l l e g ö r a af h e n - ne, icke det hon var.
H a n var modellören, h o n stoffet, stoffet s o m j u s t i n g e n t i n g b e - t y d d e, m e n s o m s k u l l e f ö r v a n d l a s till ett konstverk.
» J a h a, t y s t n a d e n är n o g r y s l i g t g r i p a n d e och allvarlig, » sade Margot o m en stund, » m e n j a g t y c k t e ni ville tala. » » F r ö k e n M a r g o t, h m, h m, t ä n k e r ni gonsin på framtiden? » nå- » J a vars, i b l a n d!
— N e j, titta ni, titta två ekorrar där u p p e!
» — h o n d r o g h o n o m ifrigt i r o c k ä r m e n • — » k a n ni s e?
» » Ja! »
IDUN 1898 » Jaså, förlåt, d e t var o m framtiden o c h i n t e o m e k o r r a r n a ni v i l l e v e t a.
Ja, visst tänker j a g på den, ocb än önskar j a g det och än det. » » Aldrig något bestämdt? » » J o o, s e d a n, o m flere år, d å v i l l j a g bli gift f ö r s t å s.
» Hon såg helt ärligt p å h o n o m, m e n det v a r o m ö j l i g t att taga h a n s o r d o c h blick som försonlig uppmuntran, det fanns icke ett s p å r af ä l s k o g i n å g o n d e r a.
» Ni h a r v ä l u p p s t ä l l t ett i d e a l af er blif- vande m a k e?
» framkastade han försöksvis.
» Nej, bara han är stark s å.
» » Är d e t allt, h v a d n i b r y r er o m?
» » N e j, h a n skall k u n n a en hel m ä n g d o c h vara v a c k e r o c h rik o c h inte ha några g a m l a systrar o c h rå o m e n stor e g e n d o m p å l a n d e t o c h h å l l a f ö r f ä r l i g t m y c k e t af m i g och l å t a m i g få m i n v i l j a f r a m i a l l t i n g.
Är det n å g o t m e r ni vill v e t a?
» » N e j t a c k, d e t är t i l l r ä c k l i g t » » H v a d ni ser b e s y n n e r l i g u t i » » Gör jag? » » Ja, alldeles s o m n å g o n t i n g h a d e fastnat i halsen.
J a g k u n d e n ä s t a n h a l u s t att b u l t a er i r y g g e n.
N e j m e n — är n i l e d s e n?
H v a d har j a g n u gjort för d u m h e t e r?
» » I n g e n t i n g!
I n t e rår n i f ö r, att n i b a r a är ett b a r n, s o m bullrar o c h l e k e r m e d d e heligaste känslor o c h s o m inte anar » Hon slog ihop händerna tvärt midt framför h o n o m.
bli » O, så s y n d, präst! » att och stannade inte kandidaten » Ska vi vända n u?
» frågade han skall barskt.
» Ja, j a g b ö r j a r bli h u n g r i g.
V i f å p a n n - k a k a till f r u k o s t i d a g, o c h efter d e t är s i s t a d a g e n j a g är h e m m a p å m y c k e t l ä n g e, h a r j a g b e d t S t i n a att v i s k a få b j ö r n b ä r s - s y l t till.
M e n sådant där b r y r visst kan- d i d a t e n s i g i n t e alls o m.
» » Ä t m i n s t o n e inte för ögonblicket.
Jag h a d e v e l a t, att v i b å d a s k u l l e k o m m i t ö f v e r e n s om att i n t e g l ö m m a d e n h ä r t i d e n, f r ö k e n M a r g o t, j a g h a d e t ä n k t b e er b e t r a k t a m i g som er b ä s t a v ä n, n å g o n g å n g g e m i g ert förtroende och — och — » Orden stakade sig igen för h o n o m.
H a n flätade m e n i n g a r, h v i l k a alla b r u s t o, d ä r f ö r a t t d e e j v o r o af ä k t a m a t e r i a l.
» M e n allt d e t d ä r b e h ö f d e v ä l i n t e s ä g a s.
Visst äro vi vänner.
I n t e är kandidaten min b ä s t a v ä n, f ö r d e t är G r e t a M o d i g h, men jag tycker vådligt bra o m kandidaten.
Så, nu ringer frukostklockan första gången!
Vi komma alldeles l a g o m då.
Ska vi springa kapp, det vore lifvadt! » För första g å n g e n gick kandidaten in på h e n n e s » b a r n s l i g a » förslag, m e n när de and- f å d d a k o m m o f r a m till d e n p r y d l i g t g r a n r i - s a d e t r a p p a n, h ä j d a d e h a n h e n n e ett ö g o n - blick, t o g b ä g g e hennes händer i sina o c h s å g h e n n e d j u p t in i ö g o n e n.
» F r ö k e n M a r g o t, » sade h a n sakta, » när n i en g å n g h u n n i t så l å n g t, a t t n i i n t e hellre kastar snöboll o c h springer k a p p än d r ö m - mer, längtar o c h spanar utöfver lifvets lyc- k o v i d d e r, s k a l l n i k a n s k e e r i n r a er d e n h ä r m o r g o n e n o c h förstå m i g bättre, än ni n u gör. » H a n släppte hennes små varma, mjuka, nervöst rörliga händer o c h s k y n d a d e förut uppför trappan.
Margot stod kvar en v a r allt u n d e r l i g i alla precis s o m o m han — henne.
Till o c h m e d i stund.
Kandidaten fall.
H a n h a d e t a l a t varit — kär — i — tankarna dröjde hon att f o r m a d e s s a varit romansatser o r d, s o m hittills för h e n n e.
317 endast Det g l e d ett d r a g af a l l v a r ö f v e r h e n - n e s f r i s k a, u n g a a n s i k t e, e n g l i m t af d e n vaknande kvinnan, s o m en gång makt- medveten och fordrande, m e n också ö m och s m e k a n d e v a r m skulle m ö t a l i f v e t m e d öppen f a m n o c h längtande blickar.
* Sällskapsspelet " Hushålls- planen ".
J_) är en ung flicka träder i äktenskap, tränga » sig på henne en mängd plikter, o m hvilka hon ofta förut icke har någon aning o c h s o m hon naturligtvis ändå mindre har lärt att fylla.
Jag talar icke o m, att hon från o c h m e d nu må- ste gå » i par »; oberäknadt detta, ställes h o n i spetsen för ett hushåll, hvilket, huru litet det än må vara, städse kräfver hela hennes omtanke, i sist antydda fall måhända ej minst.
Mannen är den förtjänande parten; han vet att uppskatta värdet af de penningar, som han g e n o m dagligt, oförtrutet arbete, m e d insats af hela sin personlighet o c h g e n o m uppoffring af dagens skönaste stunder tillkämpar sig af lifvet.
Förtroendefullt öfverlämnar han inkomsten åt sin maka, i förhoppning att h o n skall m e d den- samma klokt fylla de gemensamma lefnadsbe- hofven, så att penningarna må sprida välsignelse och trefnad o c h så att oljan på lampan aldrig må taga slut.
Men att handtera penningar har den unga flickan tyvärr ofta icke lärt.
Därpå ser man dagligen exempel.
Den unga dam, som på skrid- skobanan betalar drickspengar för skridskornas afspänning, har säkert ingen aning o m värdet af de penningar, s o m hennes far förvärfvar på det mörka kontoret; hon tänker icke på, att dessa slantar i förening med andra, lika onödigt utgifna, under årets lopp växa till en liten sum- ma, s o m skulle kunna på ett nyttigt sätt brukas för hushållet eller garderoben.
Därtill k o m m a de mångahanda anspråk, s o m ofta alldeles o b e medlade föräldrar i sin blindhet inplanta h o s sina döttrar o c h hvilka sedan blifva för dessa lika naturliga s o m den luft de andas, för hvil- ken de tacka lika litet som för solens ljus.
Om hon alltså icke lärt att riktigt o c h förståndigt handhafva ens sina flckpenningar, huru skall hon då kunna göra det m e d de m y c k e t större summor, s o m hennes make anförtror henne för hushållet?
Men också männen fela stundom härvidlag mot sin unga hustru, åtminstone inom köpmans- ståndet o c h m e d detta likställda, där inkomster- na äro osäkra.
De förtiga beloppet af sin för- tjänst, lämna bestämda hushållspengar o c h be- hålla sina affärsbekymmer för sig själfva.
I nöd- fall anlita de någon gång sitt kapital i h o p p o m bättre tider.
Däri göra de orätt.
Mannen är under alla förhållanden skyldig sin hustru ab- solut öppenhet i fråga o m sina förvärfs- o c h förmögenhetsvillkor; uppfyller han denna plikt, skall hans lefnads farkost kunna uthärda mån- gen storm, som i motsatt fall bereder dess un- dergång, ty hustrun förmår göra mycket af de penningar, mannen öfverlämnar i hennes händer.