Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St ände t af Hr Stahleatt anslaget vore öfverflödigt, då en Electricitets-Appaj-eille förut är att tillgå vid Seraphimer-Ordens Lazarettet: att vedergällningen till en arbetskarl, i56 R:Jr årligen för kringdragning af skifvan vissa timmar af dagen vore för hög, då årliga anslaget för en HofRättsPost icke blifvit upptaget till mera än 120 R:dr: att den till reparation af Machinen afsatte Summa , 132 R:dr, jemväl skulle vara öfverdrifven, och att Machinen derförutan vore afsedd egentligen för Hufvudstadens innevånare; samt inom Ilederv.
BondeStåndct af flere Ledamöter j som alla instämt deruti, att Landet icke borde skatta för en Inrättning, hvaraf endast Hufvudstaden emottoge nyttan. dels påstående om anslagets nedsättning till 200 eller högst 3oo R.dr B.coi derföre blifvit åberopadt bos II.
Ridd. och Adeln af Herr Rosenqvist af Åkershult: samt hos Vallofl.
BorgareSlåndet af Herr Leffler, att
Machinen vore tillgänglig endast 4 dagar i veckan och Betänkande!), N:o 237.
4^ 3 timmar 0111 dagen: att underhållet deraf i flere år icke kostat mera än 4° R:dr firl., utan att hvarken Läkaren eller den sorn kringdragit skifvan afsagt sig besväret, saint att Sportler derjemte med bruket af Eleclriciteten voro förenade. dels oek det yrkande, att det af Utskottet föreslagne belopp borde få räknas rctroactivt ifrån detta års början, emedan, såsom anförd t blifvit inom H. Ridd. och Adeln af Hr Grefve Frölich, David samt Hrr Dahlman och Uggla, Doctor Saeve, hvilken haft en ovanlig framgång i sine Gurer med Electi icitet, hvaribland kunde nämnas det nya resultatet af Electricitetens verkningar, till återställande aftal- och liörsel-förmågan hos Döfstumme, utan arfvode redan länge betjenat den medellösa allmänheten, och att man icke kunde begära, att han skulle än vidare dermed fortfara och ytterligare af egne medel underhålla
Mac biri en; utan borde 600 R:dr för detta år anvisas på öfverskotten af StatsVerkets inkomster.
Hufvudstaden något tillskott för dess underhåll och placerande icke är att förvänta, funnit nödige medel icke böra saknas dertill, i synnerhet som med Inrättningen blifvit afsedt, icke blott Hufvudstadens fattiges betjenande, utan äfven en tillgång för medellöse sjuklingar ifrån Landet, att derigenom hämta hjelp och förbättring, har, enär jemväl andre Ledamöter inom RiksStåudcn, Hr Munck af Rosensköld, samt Hrr Montan 44 Stats-Utskottets och Winberg yrkat anslagets beviljande för Inrättningens behöfliga utvidgande, ansett sig, i anledning af förrberöYde anmärkningar, destomindre böra frångå sitt redan afgifna Förslag, som dermed blifvit förenad det vilkor att summan blott till nästa Riksdag bör beviljas, och dess ändamålsenliga användande stå under SundhetsColIegii uppsigt.
Länen med nödig LäkarePersonal, men att alla kostnader för hälsovården i öfrigt borde bestridas af Länets innevånare sjelfva, hvarigenom behofven bättre skulle blifva controllerade och en större sparsamhet iagttagas; hvarjemte Jderr Hjerta Gustaf äskat upplysning huruvida icke ordning förefunnes i dispositionen af detta anslag, emedan, då tillgång redan vore beredd till rese- och tractaments-kostnader för Betänkanden, N:o 237. ^5 farsoters och smittosamma sjukdomars hämmande j genom den så kallade 3-skillings afgiften, det vöre svårt att inse, huru något serskildt dertill behöfde uppföras; emedan ej utredt blifvit, i afseende på rubriken: medicamenter åt fattige sjuke, alt denne kostnad orsakats af farsoter ; emedan arfvoden för tjenstförrättande
Pr ovincialLäkare syntes böra utgå af extra medel, och emedan mäst förundransvärd! syntes arfvodet på detta anslag för ProvincialChirurgen i Stockholms Läiij då icke veterligt vore, att detta Län beständigt utsattes för Farsoter.
BorgareStåndet hafva H:rr Santesson och Ståhle instämt i Herr Lefre'ns Reservation; och hos H. BondeStåndet är af Anders Danielsson från Elfsborgs Län, jemte flera Ledamöter som med honom sig förenat, äfvenledes begärt, att Utskottet måtte uppgifva anledningarne till det ökade behofvet, samt utreda hvad som menades med arfvoden till tjenstförrättande Provincial-Medici och arfvodet åt ProvincialChirurgen i Stockholms Län, då Lazaretter, GarnizonsSjukhus, Institutet och öfrige Inrättningar för hälsovården borde äfven kunna fylla Länets behof af en Chirurg; deremot hos sistnämnde RiksStånd många Ledamöter instämt i bifall till Utskottets förslag i denna del, lika som någon anmärkning dervid inom H.
Beträffande den förändring, som någre StåndsLedamöter ansett böra, i afseende på kostnaden för hälsovården inom Orterne, tillvägabringas nemi. att sådane afgifter borde af Länsinnevånarne sjelfve efter o k '' 46 Stats-Uts kottets öfverenskomrnebe bestridas, liar Utskottet trott verkställigheten deraf komma att mötas af flere svårigheter, då en serskild Taxering på Länens innevånare tidtals deraf Liefve en följd , och hvilken, åtminstone på flera ställen skulle föranleda Skattebidrag för tillfället vida öfveistigande det högst ringa belopp, som nu, genom ett på liela Riket föideladt mindre anslag, äger rum; hvarföie äfven Utskottet funnit sig till en sådan förändring icke böra gifva anledning.
Hvad Herr Hjertås samt Anders Danielssons anföranden angår; så får Utskottet upplysa, att den så kallade 3- eller 5-skilIings-afgiflen tillkommit endast och allenast för den Veneriska smittans hämmande, samt att de, genom densammas utgörande befintlige tillgångar, icke äro att påräkna vid erforderliga åtgärder till botandet af uppkomne andre Allmänna sjukdomar eller farsoter samt förekommandet af deras utbredande.
Desse åtgärder dela sig då åter emellan beordrandet af Läkare till erforderligt biträde å de ställen, hvarest sfidane saknas, och hvilka Läkare äfven böra fortskaffas och aflönas, samt fattiga sjukas förseende med nödige Medicarnenter på allmän bekostnad.
(Den i sammanhang dermed i berörde Utlåtande besvarade fråga om serskildt anslag, till uppförande afen nybyggnad för Veterinär-Inrättningens behof, hvilket anslag Utskottet afslyrkt, har likaledes varit under öfverläggning och blifvit från alla 4 RiksStånden återremitterad, i följd af många Ledamöters yrkanden om Förslag till ett dylikt anslags beviljande.
Då ännu icke, till öfverläggning uti Utskottet förevarit, den del af K. M:ts Nådiga proposition rörande f. d. Allmänna Magazinslnrättningens Utredning, som angar dispositionen af denne Inrättnings Byggnader, och i förening hvarmed Utskottet utfäst sig att taga i öfvervägande jemväl frågan om utvidgadt utrymme för Veterinärinrättningen, anser Utskottet sig ock böra med pröfningen af desse anmärkningar uppskjuta; och förbehåller sig derföre att med serskildt utlåtande i detta ämne till R.
Proposition om uppförande på Stat af 5ooR:dr, till löner för 1 Vaktmästare vid StatsRådet och 2 Vaktbetjenter åt Högsta Domstolen, är dervid anmärkt hos R. o. A. af Hr Hjerta^ Gustafatt, om StatsRådet till sin uppassning behöfde annat biträde än sin egen betjening, kunde denna angelägenhet utan all svårighet besörjas genom någon af Hofbetjenterne; hvadan Hr Hjerta bestridt detta uppförande på Stat, så framt meningen icke vore, att tillika införa nämnde Vakt - mä - Betänkande n, Nio 212.
4g mästare pä RangOrdningen, såsom en ingredierände del af StyrelsePersonalen; hvarjemte hos BondeStåndetj Anders Danielsson från Elfsborgs
Utskottet föreslagit uti allmänna förslagssummorne för Charta;SigillatceVer-* kets omkostnader samt till Skrifmaterialier och Expertcerj ved och ljus för Collegierne nu fl. publiquc Verk hafva, med undantag af ett yttrande af Hr Ribbing> Arvidj hvarigenom han förmält sig, på grund af dess förslag i frågan om förändrat sätt för Domares aflöning, icke kunna tillstyrka uppförandet på Stat af den upptagne tillökningen, 6000
R:dr i anslaget till Skrifmaterialier, någre egentliga anmärkningar väl icke 4 B. 4 5o Stats-U t slottet* funnits vara gjorda; ehuru inom R. o. A. Hr von Hartmansdorff framställt, såsom ett medel till minskning i den större åtgången på skrifmaterialier inom Verken, der Expeditionslösen ägde rum, att lemna dem på Entreprenad åt Secreteraren eller dem som uppsatte Expeditionerne, då, genom det att vinsten på dragen stil lomme i strid med vinsten på Skrifmaterialier, någon besparing möjeligen på de senare kunde Staten tillskyndas; äfvensom hos Vällojl.
Borgareståndet
Leffler fästat uppmärksamhet på den större kostnad som uppkommit derigenom att papperet till ChartaSigillata toges ifrån Banken, hvilken kostnad syntes umbärlig, så vida icke motsvarande förökning i inkomsten å ChartaeSigillatae-försäljningen uppkomme; men emot Utskottets tillstyrkande, i sammanhang med frågan om bestämmandet af sistnämnde anslags belopp, alt Ljuspenningarne måtte till Statsverket indragas af alla de deraf i åtnjutande varande EmbetsVerk, åt hvilka löneförbättringar blifvit tillstyrkta, äfvensom ej äga rum för de ExtraOrdinarier som hädanefter inträda i EmbetsVerken, äro åtskiIfige anmärkningar gjorda, inom R. o. A.,' af Hrr Rosenqvist af Åkershult, von Hartmansdorff, A., Cederschöld, P. G. och Tham, PH., af innehåll: alt ehuru sparsamhet och hushållning i förvaltningens hela omfattning vore högst af nöden, Utskottet likväl, dådet icke skall låtit denna grundsats hos sig gälla, när det angått de högre och högsta Embetsmännen, icke bordt vara sig så olik, då det anginge de läge och lägste: att det vore grymt, att borttaga från ExtraOrdina - Betänkanden, JV:o 237.
51 rieme den enda ärliga inkomst de för träget arbete lande få af Staten, innan de hunnit arbeta sig till någon Ordinarie lön: att Utskottets oväntade
Hushållside i denna del borde rättvisligen ogillas! att när lönerne redan voro för små, det vore en olämplighet, att minska dem ännu mera, genom borttagandet af detta tillskott, hälst för de Tjenstemän, som tillträdde ledige tjenster, utan förhöjda löner, hvilket innefattade en löneminskning för den ena, under det inan ökade inkomsten för den andra; samt att, om man ville göra indragningen af ljuspenningarne gällande äfven för dem som icke fått tillökning i lönen, denne senare åtminstone borde ökas till så stort belopp, som motsvarade ljuspenningarnes medelpris för 5 år.
Utskottets tillstyrkande i denna fråga afgifna reservation, alt ljuspenningarne borde uträknas efter ett medium af de sista 5 åren för de Erabets- och Tjenstemän, hvilkas löner blifvit förhöjde, och tilläggas lönerne, samt att en lika beräkning borde ske vid de löneförhöjningar, som hädanefter kunde uppkomma, instämt, hos Högv.
PresteStändct, Biskoparne af TVingard, Faxe, Tegnér, Professorerne Geijer och Morén, ContractsProstarne Pettersson, Nordin och Agrell, Prostarne Kellström, Grevillius, Hvasser och Elfström, sam t Kyrkoherden Ahlqvist/ och hos V.
BorgareStändet, Hrr Eckerman, Aspelin, Leffler, Montan, Lundgren, Landegren, Lindqvist och Cron, hvilken sistnämnde äfven ansett de medel, som nu under namn af ljuspenningar utgå, Lunua i rund summa anordnas fa Stats^Utskottets till hvarje Verks Ordförande, för att deraf sedermera till arfvoden göra utdelningar.
Då Utskottet, i följd af ofvanberörde anmärkningar , ansett sig böra frångå dess förut gjorda tillstyrkanden om ljuspenningarnes indragning; får Utskottet nu vördsamt föreslå: att denna serskildta inkomst för Embetsman i allmänhet samt för Ordinarie och Extraordinarie Tjenstemän må varda bibehållen; men då det torde finnas mindre lämpligt, att bevillning för denna inkomst erlägges, hvilket skulle blifva följden, om ljusmcdien under lönerne blefvo inbegripne, tillstyrker Utskottet: att i afseende på deras utdelande ett lika förhållande, som hittills ägt rum, må fortfara.
M:t i Nåder föreslagne tillökning i anslaget till Skrifmaterialier och expencer samt ved och ljus för Collegierne m. fl. publique Verk 10,000 R:dr upptagas, samt anslaget i den nya Statsregleringen således till 60,000 R:dr uppföras, under det af Utskottet förut gjorda förbehåll, att de på FörslagsAnsIagen blifvande besparingar tillika med Öfverskotten på Statslnkomsterne, till R:g:sContoiret aflemnas.
Den af Herr von Hartmansdorff åsyftade besparing i kostnaden för Skrifmaterialier synes icke kunna vinnas genom det dertill uppgifne medel; då expeditioner ifrån ErabetsVerken, hvarföre lösen erhålles, alltid skola utfärdas på stämpladt papper, samt mer och mindre dragen stil i sådane expeditioner icke verkat på åtgången af skrifmaterialierne för Verkens Betänkande n, Nio 237.
Anslaget till rese- och tractaments-penningar för civile Embets- och Tjenstemän, 10,000 It:dr årligen, som Utskottet ansett böra vid samma belopp förblifva , har inom RiksStånden lemnats utan anmärkning. 16:0
Mit behagat i Nåder föreslå, ansett sig, till afhjelpande af åtminstone någre deruti befunne brister böra tillstyrka, hafva föranledt åtskillige anmärkningar, hvilka Utskottet trott sig för ordningen skull böra indela uti 3ine Classeri nemi. 1:0) Sådane, genom hvilka blifvit ogilladt allt ytterligare Statsanslag för närvarande åt LandsStatsTjensterne. 2:0) Sådane, som innefatta Specielle erinringar vid Utskottets tillstyrkanden, samt 3io) Sådane, som åsyfta anslags beviljande äfven till andre behof än dem Utskottet anmält.
Till Första Classen synes höra Hir Grefve Gyllenborgs , Joli.
M:t i Nåder föreslagit, till ett belopp af i53,ia3 R:dr, böra för närvaraude uppskjutas, och således, med lika anspråk som öfrige Embets- och 54 Stats-Ut slottets Tjenstemän otvifvelaltigt kommer alt nästa Riksdag åter framställas, varsamhet i allmänhet syntes böra iakttagas vid bestämmandet af löner , som icke på förändring bero, hälst det visade sig tämmeligen tydligt, att, sedan denna Riksdag haft till föremål, att taga allt hvad tagas kunde, och sedan genom InkomstTitlarnes högre beräkning
Öfverskotten blifva obetydliga oell minskning i Tull- och Postlnkomsternes behållning i följd af Utskottets förslager torde vara att förvänta; ökade inkomster till ytterligare löneförhöjningar icke eller skulle blifva att påräkna och låneutvägar eller ökad bevillning möjeligen då behöfva sökas, för att bestrida Statens Embets- och Tjenstemäns högre aflöning; hvarjemte blifvit andraget af Herr Rosenquist af Akershult att denne Class af Civile ifrån och med Landshöfdingen till och med Enspännaren skulle vara den bäst lönta; att det vore alldeles onödigt att några nya ordningar i denna väg vidtogos, så vida icke meningen vore att börja med en rättvis jemkning af Landshöfdingarnes olika löner , jemförelsevis med hvad deras Vederlikar, VicePresidenter, GeneralMajorer m. fl. åtnjöto; samt att derföre frågan om LandsStatslönerne borde till en lägligare tifil helt och hållet uppskjutas; hvarom förenat sig Herr Ribbing, Arvid, emedan man i alla fall återkomme till samma fråga nästa Riksdag, då man säkerligen skulle åberopa, att man nyss vid den föregående gjort anslag.
Vid bestämmandet af de nya lönerne torde Utskottet destohäldre böra anses hafva iakttagit all möjlig varsamhet, då Utskottet föreslagit desamma till ett vida lägre belopp än hvad K. M:t ansett samma Tjenstemän böra tillerkännas; Och då Utskottet således icke gifvit anledning till några vidsträckta anspråk 5Q Stats-.
Utskottet tydeligen inser ett serskildt tillskott blifva (nödvändigt, tror Utskottet äfven, att R, St:r nu böra, utan afseende på uppskofvet med regleriugen af det hela, taga i öfvervägande de serskildta tillstyrkanden Utskottet rörande LandsStaternas reglering framställt, I Andra Classen förekomma; a) vid de för LandsKamererarne i Blekinge, Gottlands j Jemtlandsj Westerbottens och Norrbottens
BondeStändet den för desse 5 LandsKamererare föreslagne löneförbättring af någre Ledamöter bestridd, men af andre åter medgifven, Sorn, efter hvad Utskottet veterligt är, någon fråga nu icke blifvit väckt om upplösning af de i Jemtland och Norrbotten varande LänsStyrelser, och det skäl sorn Herr Rosenqvist deraf hämtat för sitt bestridande således förfaller; så enär i öfrigt någon speciell Bctä ii Landen, N:o 237. anmärkning vid desse löneförbättringarna icke förekommit, lära ock R.
St:r, med afseende på de för desamma af Utskottet åberopade skäl, finna billigt att desamma bevilja. b) vid uppförandet på hvarje Läns Stat af en LänsNotarie med 100 R:di' årligt arfvode; inom Ridd, och Adeln af Herr von Hartmansdorff* A., alt LänsNotarierne icke bordt ställas på en så godtycklig fot, att de endast med 100 Rtdrs arfvode skulle fästas vid Tjensten, samt sedermera bero af LandsSecreterarens godtfinnande att efter behag aflöna dem, enär, i följd deraf, vid ombyte af LandsSecreterare, tvister desse Tjenstemän emellan skulle kunna uppstå om lönevilkoren, samt ändamålet, att vid LandsCancelliet fästa LänsNotarien, förfelas; Börandes LänsNotarien derföre vara oberoende af LandsSecreteraren, och denne senare sjelf bekosta sitt öfriga Skrifvarebiträde vid Cancelliet; af Friherre Cederström* J.* med hvilken sig förenat Friherre Ridderstolpe* F.* att detta oberoende skulle vara desto nödigare, sora LänsNotarien å LandsCancelliet borde motsvara LänsBokhållaren å LandsContoiret, samt, förande Cancelliets Diarium och Registratur, lätta Landshöfdingens Controll på LandsSecreterarens tjensteutöfning och jemväl begagnas såsom denne senares Substitut, i händelse af förfall; Hvaremot Herr Hjerta* Gustaf* anfört, att Konung Carl XI vid LandsStaternes organiserande grundade denna Inrättning derpå att KammarCollegium och Landshöfdingen sjelfve skulle vara de coutrolleraude authorite - 58 Stats-Utskottets terne, samt de andre Tjenstemännen ansvarige för Uppbördens redovisning och Beslutens expedierande, derföre desse senare äfven sjelfve skulle aflöna sine biträden; och då denne princip syntes riktig, samt ännu tvistigt vore, huruvida Landshöfdinge-Embetena motsvarade tidens fordringar, och om icke Landets Civil-indelning borde göras om på samma gång som man verkställde en ändamålsenlig Ecclesiastiqve-indelning; så borde under tiden icke eller Tjensterne undergå någon förändring; hvadan LänsNotariers uppförande på Stat bestreds såsom ännu mindre nodvändige för Controllen, hvilken om den erfordrades, aldrig borde utöfvas af en underordnad Tjensteman; hvarförutan äfven beviljandet af de nu ifrågakomne 100
BorgareSt cindel har äfven den åsigt af någre Ledamöter yttrats, att LänsNotarien, hvars befattning vore vigtig, då denne Tjensteman tillika skulle kunna substitueras för LandsSecreteraren, icke borde hufvudsakligen af honom uppbära sin aflöning, och att vid en allmän reglering af LandsStaterne en sådan Lön måtte LänsNotarien tilldelas, att han utan beroende af LandsSecreteraren kunde hafva sin an - Betänkande», N:o 237.
5g ständiga bergning; men en Ledamot har trott, attoni LandsSecreterarne fingo rättighet, att såsom substituter begagna LänsNotarier, och deruti njöto en förmon framför andre Embetsman, det ock vore billigt, att de sjelfve lönade desse Vicarier.
BondeStdndet äfven mange Ledamöter ansett något arfvode på Stat icke böra tillerkännas desse Tjenstemän, i synnerhet som tillgång på skicklige Sökande till desse befattningar förmodats ändock icke komma att saknas, enär de kunde komma i tour till ledige LandsStats-Tjenster.
Utskottet frånträder således dess förslag om desse Tjenstemäns uppförande på Stat till ett årligt arfvode af 100 R:dr Btco hvardera, hvarigenom, såvida bifall dertill lemnäs, en minskning i den för LandsStaterne förut föreslagne hela summa uppkommer med sammanlagdt 24°° R^dr. c) och d) till de för Norrbottens och Jemtlands Län föreslagne löner åt LänsBokhållare; samt den löneförhöjning, som blifvit tillstyrkt för LandsContoiristerne samt LandsCancellisterne i alla Länen, hafva inom Hederv.
BondeStandet någre Ledamöter nekat bifall; hvaremot månge andre desamma beviljat.
I följd häraf, och då inom de andre 3 RiksStånden någon speciel erinran i denna del ej ägt rum, utom hvad Herr Hjerta om LänsBokhållare och Cancel - 60 Stats-Utskottets lister i sammanhang med frågan om LänsNotarierne yttrat, förblifver Utskottet vid sine härom redan afgifne tillstyrkanden. e) vid de föreslagne 3 nya KronoFogde-Lönerne för Kronobergs, Wermlands och Norrbottens Län.
Inom R. o. A. af Hr Hjerta, Gustaf, att, ehuru en delning af Fögderierne borde ske, men intill dess hela Länsindelningen blefve rättad, det likväl vore orätt att ingå i någon partiel delning, de nu ifrågakomne nya Fö’gderierne ej heller borde upptagas på en tillämnad ny LöneStat samt således blifva de bäst lönta , emedan då man på detta sätt gåfve desse Kronofogdar mera än de äldre i omgifvande Fögderier, följden skulle blifva anspråk på löneförhöjning för desse vid nästa Riksdag; inom Hogv.
Län föreslagit 800 R:dr B:co i lön, under erkännande att samma lön, fastän dubbelt högre än hvad Kronofogdarne i Orten uppbure, icke kunde i närvarande tider mindre bestämmas, hade i följd deraf ock; de, som således åtnjöto hälften af hvad de minst borde uppbära, bordt anses vara i största behof af löneförbättring: alt en stor ojemnhet låge uti Utskottets förslag, att åt LandsKameierareq i Westerbottens
Län, I B e t ä n k a n de n, N:o 237. 61 som förut i lön uppbure 857 R:dr 27 slt. eller dubbelt mera än Kronofogdarne, tillstyrka löneförhöjning af3ooR:dr, eller nära Jtd&lar af hela Kronofogde-lönen, men åt Kronofogdarne ingen, derigenom desse senares lön, som förhölle sig för närvarande till LandsKamererarnes såsom 9 till 17, och enligt K. M:ts Nåd.
Proposition skolat komma att blifva såsom 10 till 11, hädanefter blefve som 9 till 23: att vid undersökning af de skäl, som blifvit åberopade för löntillökningen åt LandsKamererarne i de Norra Länen, samma skäl skulle tala högre till förmon för Kronofogdarne derstädes, emedan FögderiDistricterne i Westerbotten voro desamma som de från längre tider varit, och folkmängden inom hvardera Fögderiet säkert under de sistförflutne 5o åren vunnit en tillvext af minst 5o procent, hvarigenom förökadt Tjenstebesvär för Fogdarne uppkommit; men då i Norrbottens
Län förhållandet i så måtto förändrats, att det största, eller Luleå Fögderi, Blifvit fördeladt till 2, Luleå och Calix Fögderier, företedde sig likväl den skillnad, att i detta senare, näst det minsta Fögderiet, åt hvars Fogde Utskottet tillstyrkt den omförmäldta lönen af 800 K:dr B:co, Folknummern svarade mot hälften af Folkmängden i Westerbottens första samt emot •§■ af Folkmängden i Westerbottens andra och Norrbottens första Fögderi, äfvensom att i Hemmantal, Calix Fögderi uppginge till |:delar af Hemmantalet i Westerbottens första och till hälften i Westerbottens andra och Norrbottens första Fögderi, hvaraf jemväl syntes att Fogden i Calix Fögderi vore i och för Tjenstcn vida mindre sysselsatt äa 6a Ståts-Utskottets de med 400 Rldr lönade Fogdar i öfrige Norra Fögderierne: att i öfrigt det locala förhållande, sora Utskottet i afseende på LandsKaroererare-sysslorne åberopat, nemb att om de i de öfrige Lanea fordrade mera arbete än i de Norra, så voro de åter i desse senare vida besvärligare i afeende på orternes läge och beskaffenhet än i de förra, mäst talade för Kronofogdarne, hvilka egentligen hade besvär af de Norra Orternes läge oell beskaffenhet, genom nödvändigheten för dem, att, i och för deras mångfaldiga Embetsbefattning med uppbörd, auctioner, besigtningar, beskattningar, utmätning, afvittring ni. m., tillbringa en större del af året under resor, ofta på obanade vägar: att desse Tjenstemän, hvilka saknade Uppbördsmäns andel i Bevillnings-procenten, hvilkas resepenningar icke betäckte ^ af resekostnaderne, hvilka ingen ersättning för papper och Skrifmaterialier tillkorame och hvilka, i stället att hafva njutit förbättring i sine lönevilkor, måst vidkännas förminskning, i thy att dem vid sista regleringen tillagde 2:ne spill-kappar, blifvit reducerade till en half kappe, således borde komma i åtnjutande nf en interimslönförbättring intill dess en allmännare lönereglering kunde för sig gå, destoliäldre som
Embetsman om hvilka ingen framställning i detta afsseende skedt hvarken från K. M:t eller RiksStånden; Inom H. BondeStåndet af flere Ledamöter, att de 2:ne nya KronoFogdelönerne för Kronobergs och Wermlands Län kunde undvikas, derigenom, att förut varande Kro - Betänkanden, N:o 237.
63 nofogdar derstädes erhöHo lönerne förökade till det belopp som svarade emot hvad andre Kronofogdar i Fögderier af ungefärligen lika areal och folkmängd åtnjöto, hvilket äfven borde gälla i afseende på förslaget om en ny Häradsskrifvare i Wermland, och att tillstyrkandet om nya löner för en Kronofogde och en Häradsskrifvare i Norrbottens