Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den större magt, sorn Regenten i senare fallet fått sig uppdragen, måste i allmänheticke varadyrbar, emedan, om han ej förmår hindra Embetsmannens sjelfsvåld och förtryck, hana egen magt är i fara.
Angående den så kallade LandtRegsrirtgen torde ej vara mycket att ändra.
•— Likväl skulle man helt och hållet kunna indra - Serskildta Utskottets Eetänkanden, ga Jägeri-Staten och endast bibehålla någon mindre betjening, till vårdande af stöna Krono- allmänningsskagar.
Bergmästare-och B rgsfogde-tjensterne borde också- indragas och deras göromål öfverflyttas på TingsRättrna och Kronofogdar ne.
För ordningens bibehållande behöfdes blott en Ord hagsman eller Toli :■ mä tar^.
Tings-Rätterne skulle öfvertaga det ludi.ciela, —~ Men då Staten ej vidkännes någon utgift till Magistraternes a fl ö»ing : så ooror det af Städernas fria vilja att häruti göra ändring.
I anseend till Krigsmagten till Lands och Sjöss vöre indragningar vjss.rligen af ofantelig nytta för Riket.
Vi-sa kostsamma Reg m nters, några högre BefälhafvaijeS Löners och en del af Orlogs-Flottans indragni g, skulle sätta Staten i stånd att uthärda ett krig, i synnerhet Som Beväringen gifver tillräcklig
Armstyrka 5 hvaremot vår nu ägande respectabla armes icke torde kunna underhållas af Staten i ett enda Fälttåg, i brist på besparde eller in-samlade tillgångar.
Men, som detta ämne är Politiskt, och jag fullkomligt är öfvsrtygad, att Konungen nogsamt inser, när och huru en reform härutinnan kan verkställas för att göra Riket sjelfständigt och oberoende; så torde tidpunkten ännu icke vara inne att föreslå några generela grunder, utan torde Gomben, under tiden, pä annat sätt få ledning för sina arbeten i detta oiagtpåliggande ämne» Serskildta Utskottets Betänkanden.
693 För Committeradss åtgärd med LöneRegleringen, lärer ej någon annan Instruction kunna projecteras, än att Lön erne öfvcrses och jemkas, okas eller minskas, allt efter Embetets större eller mindre vigt.
Lönerne böra bestämmas i Spännemål och Victualie-persedlar och ovillkorligen utgå i penningar efter Markegångs-pris.
— Då det fordras, ait en Embetsman bör använda hela sin verksamhet till Statens tjenst, så bör han ock derföre åtnjuta tillräckelig bergning.
— Han bör icke heller lemnäs åt nöden, sedan ålder och sjukdom hindrat honom att vidare vara gagnelig* Jag tror det vara i sin ordning, att hvarje
Embetsman bör årligen erlägga något af sin
Lön till Pensionsinrättningen, för att på ålderdomen derifrån njuta understöd för sig sjelf eller för efterlémnad behöfvande Famille.
Comitén, sorn måste skaffa sig upplysning om de nu varande Pensious inrättningarnes beskaffenhet, lärer vidtaga nödiga utvägar för en sådan nyttig anstalt, så att Staten ej belastas med för dryga kostnader eller dubbla Löners utgifvande5
Och torde vissa indragna löner för någon tid tillfalla PensionsCassan för att deråt bereda någon fond.
— För öfrigt mäste vid Löneregleringen observeras, att vid sådana tjenstår, der Sportlar och Expeditionslösen äro oskiljaktige, lönerne derefter rättas.
För renskrifning bör icke någon tjenst på Stat uppföras; ty, då Lösen för expeditioner erhålles, böra till renskrifning sådane vanlottade personer, hvil - 794 Serskildta Utskottets Be t ani: anden.
• lea ej kunna ingå i tjenst, användas, och hvil* ka med denna befattning kunna förtjena sitt bröd.
För öfrigt vill jag framställa såsom en JmFvudregel, att en person aldrig bör äga iner än en tjenst på Stat.
När en yngling på flera ställeil skall använda sin tid,* får han sällan någon grundelig skicklighet i något.
Så snart han kommit till första Lönegraden på något ställe, bör han der odeladt använda sina krafter, emedan han «edan vid hvarje befordran ser sin utkomst föroättrad.
Jag kommer nu till ett annat ämne, kanske det vig tigaste af älla.
— Det angår Befordrings* agarne.
En Stats styrka och lycksalighet beror hufvudsakeligen på en kraftfull och rättvis styrelse; Och denna kan ej blifva sådan, om den ej understödjeS af dugliga och oegennyt»: tiga Embetsman.
Det mäste vara en Regents mest bekymmersamma göromål att tillsätta Tjenstemän.
När den mest för t jn te Sökanden blir utnämnd, så äro väl ej många tacksägelser att vänta, emedan honom endast skedde rättvisa; men, om denna person blir förbigången af en oberättigad, så ser nationen derpå med bekymmer eller missnöje.
— Jag förmodar, att en Regent, vid föredragning af dylika frågor, skulle finna sig bäst belåten, att aldrig få höra de
Sökandes namn eller munteliga recommendationer, utan endast få veta summan af hvardera?
skicklighet och förtjenster.
De Serskildta Utskottets Betänkanden. 695 Embetsman, sora utgifva vittnesbörd till sina underhafvande, böra ansvara för rigtigheten deraf, och att ingen ting blifvit undandöljdt.
Derefter böra inga ensidiga tillägg äga rumj
Och jag tror den fela,” som sätter tro till uppgifter, hvilka ej offentligen våga framställas.
Menniskors välfärd och ära böra ej sättas i våda för lömska accusationer.
Om det blefve en etablerad princip, att all slags befordran skulle bero af Chefs eller Styresmans godtycko, så ätt ingen kunde befordras inom ett Verk eller District utan Chefens vilja, så fruktar jag, att täflan i kunskapers förvärfvande skulle förvandlas till täflan att vinna de högås ynnest; Och, då ungdomens uppfostran i allmänhet skullé taga en sådan riktning, att ingen egen kraft och förtjenst vore gällande, torde kommande generationer sa småningom förvandlas till svaga, listiga och krypande, så att detta Nordens manliga folk, för hvilket Europa fordom darrade, slutligen kunde komma att darra för sin egen svaghet.
Jag hoppas, att Comitén kan finna utvägar, att göra de grunder gällande, hvarigenom känslan för kraft, skicklighet och förtjenst icke komma att utrotas.
Comitén torda också finna angeläget iakttaga, att inga tjenster på Stat komma att anses såsom förtroende-tjenster, utom dem sorn Constitutionen omnämner, oell hvaröfver Konungen disponerar, När en Chef icke har magt att efter godtycko entlediga en Embetsman -} tå bör han ej heller få magt 6c)6 Serskildta Utskottets Betcinkanden. att tillsätta en sådan efter andra grander, än dem Befordringsiag.arne utstaka.
— Ålla lagar ära helige och förbinda till efterlefnad.
Ytterligare torde jag få tillägga den önskan, att tili alla tjenster på Stat bör tillräcklig ansökningstid kungöras och Förslag pågne personer upprättas.
Detta stadgande borde ock äga rum till förtroonde-tjenster, som Konungen till- och afsätter 5 ty, fastän Konungen i detta fall ej behöfver antaga någon af de sökande, bör äfven ansökningstid anslås, så att hvar och en berättigad må kunna anmäla sig till befordran, och Konungen derigenom vinna nödiga upplysningar om de Sökandes skicklighet, så att han ej förledes antaga ÖijenligaEmbetsmän tili de vigtigaste platserna.
Utskottet finna anledning atthos Riksens Högloft.
Ständer hemställa, om ej hos Konungen bör i underdånighet anhållas, att, när någon af de lill indragning föreslagne Tjenster varda ledige, de samma ej måtte återbesättas, förrän den allmänna regleringen blifvit antagen; men, om en sådan ledighet inträffade, att tjsnsten ej kan vara vacant utan binder för ärendenas gång, Konungen i Nåder då ville provisionel eller med arfvode, som ej öfverstiger Lönebeloppet, constituera denna Embetsman, på det den blifvande indragningsstaten ej må varda för hårdt tryckande; hvarjemte jag hemställer, om ej de vacante tjensters löner, som under tiden besparas, kunna lå tillfalla den blifvande Pensions-inrättningens fond.
Dessa mina ofullständiga anteckningar, kunna icke utgöra någon väsendtelig led - Serskildta Utskottets Betänkande k. 697 ring för Höglofi.
Utskottets arbeten och ännu mindre för Comiténs.
J11 mera man fördjupar sig i detta ämne, ju mera blir man öfvertygad om ämnet* stora omfattning.
Äfven de ytligaste grunders bestämmande fordrar tid och skicklighet hos författaren.
— Jag vågar knappt lemna ifrån ntig hvad jag nu framställt till öfverläggningsämn.e,' E. G.
Holm Tro Memoria, aflemnad af Herr Professoren E. Z.
Munck af Rosenschöld till Riksens Höglofi.
Ständers Serskildta Utskotts Pro. tocoll den 13 Aprill 1818.
Hen administrerande eller verkställande makten. 1.
Af Stats-Rådet, som enligt nuvarande Regeringsform bibehålies, blifva utom Justitie-Stats-Ministern och Siats-Ministern för Utrikes ärenderna 3:ne Stais Råd r Chefer (med elier utan titel af Stats-Ministex-) hvar för sitt Departement (som ock kunde kallas Collegium), nemligen: en för Financerna, en för de Inrikes civila eller KauimarÄrenden, och en för Krigsärender
Af de Eeclesiastiqva ärenden skola Besvärs-målen gå genom Justiiie-Revisionen, och Befordringsmålen genom Departementet för Inrikes Ärendena.
Departementer indelas i Under-Departementer efter behof, t. ex. (om arméens och flottornas ärenden bestridas gemensamt af en Minister) Krigs-Departementtft i 2:ne Under-Departementer, ettför arméen och ett för flottorna med General-Adjutanter - öpg - Serskildta Utskottets Éetänkanden. na till Chefer för dessa CJnder-Departementer, Under Departementerna kunna äfven, om så behöfs, indelas i Fureauer.
Departement har sin särskilta Expedition, Som äfven har detta namn, t. ex. Krigs Expedition, Kammar Expedition o. s. v. Hvar Expedition förestås af en StatsSecreter och besörjes utomdess af ett efter behof bestämdt antal Expeditions Secreterare och Protocolls Secreterare o. s. v. Stats Secreteraren bibehåller samma rättighet och pligt, att neka sin contrasignatiön, sorn Regeringsformen fores ,lifver.
Stats-Ministern bör äfven contrasignera, men dess ansvarighet dervid beror af ett förslag dero7U till Constitutions Utskottet.
I följe häraf upphäfves Cancellie-Stvrelsen, och alla Presidents-Embeten i'(Collegierna samt Ordförande Embetena i Tullstyrelsen och Magazins-Directionen indragas.
Till Finance-Departementet höra alla ärenden, hvilka förut gått till CommerceColle ium', Ststs-Contoiret, KammarRätten och Tullstyrelsen, med undantag af Domstolsfrågor.
Till Inrikes Civil-Departementet höra alla de ärenden, som förut gått till KammarCollegium, Bergscollegium, SundhetsCollegium och MagazinsDirectionen, likaledes med undantag af alla Tviste- elier Jutitite-mål.
Till Krigs-Departementet (eller Departementen) höra de ärenden, som förut tillhört Krigs Collegium.
Man kunds ock förena under ett Departement Financerna och de inrikes civila eller Kammarärenden, i synner - Serskildta Utskottets Betänkan elen.
, 699 het som de förra i det hnfvudsakli gasta bs» stridas af Riksens Ständer sjelfva, i synnerhet genom deras Stats-Utskott under Rilcsdagarne och af Deras Fullmäktige i Banken oell RikssäldsCqntoiret emellan Riksdagarne.
Hela r°> “ C5 Departementetskulie då heta Inrikes-Civil-Departementet och bestå af ett Under-Departement för Financerna och ett för Kamaiarärenden.
KammarColiegium vöre af alla Collegier det enda, som tued skal kunde bibehållas, i synnerhet om Financerne och Kammarärenderne förenades under ett Departement.
En allmän Stats Beredning, bestående af föredragande Stats Secreterare!], till hvars befattning målet hörer, samt utomdess 5 StatsRåder, de nemligen, till hvilkas Departement målet icke hört, ersätter Allmänna Beredningen.
Härigenom äga minst 4 Medlemmar af Stats-Rådet speciell kännedom af hvarje fråga, innan den i Stats-Rådet förekommer.
Konungen tillförordnar efter behag en särskilt KrigsBeredning. 2 Till Konungens Befallningshafvande höra alla Exscutiva åtgärder samt, ekonomiska ärenden och Allmänna ordningens handhafvande.
Men Domsrätt uti egentliga Rättsfrågor skil jes så mycket som möjligtifrån deras befattning, så att t. ex. tvister om Kronohemman, anläggande af vattenverk m.m. pröfvas a£ Domstol.
Allmänna ekonomiska ärenden mä såsom hittills vid Domstolarne undersökas. 2 Den Lagstiftande magten 1 HögstaDomstolen, sammansatt enligt Regeringsformen, profvar och afgör alla ifrån ÖfverRätterna inkommande mål. yo6 Serskildta Utskottets Betänkanden. 2 HofRätter och ÖfverRätter.
De afgöra alla ifrån första
Domstolen genom vad eller Besvär inkomna mål och deribland äfven aliade Justitie-ärenden eller Rättsfrågor, hvilka nu afgöras uti Rikets Collegier m. 11. särskilta embetsverk och inrättningar, från hvilka all domsrätt skiljes. 5 Första Domstolen a) på landet.
Till den höra alla tviste* och brottmål, emot hvilka personer och af hvilken beskaffenhet som haldst, undantagandes Prestera, Civila Embetsmäns och Krigsmäns sådane Em be tafel, som förr derifrån varit undantagne, och Högmålsbrott. b) i Stael.
Denna Domstol består af en Domare (Borgmästaren) och en Nämnd, som väljes af Stadens innevånare.
Hit hora alla mål, som förut afgjorts vid Kämnärs.Rätt, RådstufvuRätt, Accis-, Sjötulls- och HallRätt m. il. särskilta Rätter och Verk i Städerna, som hittills haft Domsrätt.
Om Nämnden skall* som hittills, bestå af lÖnta Rådmän, bör dessas antal i allmänhet inskränkas.
De minsta Städer kunde hafva en Domstol gemensamt med det Härad, hvaruti de ära belägne, samt för ordningens bibehållande en slags Styresman, Alla så kallade fora privilegiata, t. ex.
BergstingRätten m. fl, upphöra, undantagande BorgRätten för de personer, som till Hofstaten höra och på Kongl.
Slottet bo’, i det, som rörer deras tjenst-befaUning, samt d« A - Serskildta.
Utskottets Betänkande». jol cademiska Jurisdictionerne i afseende på Studerande m. m.
Förslaget till denna nya organisation är bygdt på följande allmänna grunder: l
Den administrativa makten erhåller en mer omedelbar och concentrerad befattning med de till den hörande ärenden, och Konungen besväras mindre med pröfning af åtskilliga smärre högst obetydliga tvister och ärenden utan mest med allmänna vigtiga frågor. 2.
Alla medborgare
Höra under samma Domstolar, och all Domsrätt skiljes ifrån da till executiva styrelsen hörande Embetsverken; Domstolarnes och i synnerhet ÖfverRätternas göromål ökas; men derföre torde ej personalen betydligen ökas. 3.
Embets- och Tjenstemän blifva i allmänhet mera än hittills sysselsatte, men bättre lönte.
En Comité nedsättes, hvartill Ledamö^ ter utnämnas af Konungen och Riksens Ständer gemensamt, hvilken föreslår, på de a£ Särskilta Utskottet uppgifna grunder, en ny Organisation samt indragning af Embeten och fos Serskildta Utskottets Betankandcn.
Tjenster, samt samlar och redigerar de eko» nomiska stadgar» som ur allmänna Imagen böra uteslutas, äfvensom alla andra, så väl ekonomiska» som handeln och slöjderna samt drätselverket rörande Författningar.
Den skulle arbeta i bredd med den redan länge» sedan nedsatta Lag-Comité, sorn utarbetar en förbättrad organisation af’
Domstolarn® och en ny redaction af de civila och brottmåls-lagarne.
Samma Comité bör äfven föreslå eli Censions- inrättning för civila Embets- och Tjen» steman samt löningssättet. 6 En Fensionsanstalt för Civila Embets» och Tjenstemän inrättas. 7.
Da tjenstsökande* och tjenstbehöfvandes antal minskas genom mera stränghetvid dimissioner från Scholoroch Gymnasiersamt vid Student-examina, äfvensom vid andra examina.
8 Alla titlar, hvarmed icke ordinarie tjenst och lön följa-, böra afskaffa* för alltid. E. Z.
Munck af Rosensköld.
Memorial, uppläst i R. II.
Serskild0 ta Utskott den 22 Aprill 18*8 af Riks„ dagsmannen Anders Danielsson från Elfsborgs Län.
Då det åligger mig, såsom Ledamot af detta Utskott, att yttra mina tankar i det vigtiga ämne, som Riksens Höglofl.
Ständer till Utskottets handläggning öfverlemnat, fullgör jag denna pligt med fullkomligt erkännande af mina insigtera otillräcklighet att lemna något fullständigt eller utarbetadt förslag, Serskildta.
Utskottets Betänkanden. sorn vid afFattande af det sluteliga Betänkandet kunde läggas till grund.
Det lär icke heller kunna förväntas, att någon af mitt Stånd, hvars deltagande i de Allmänna ärendena inskränkes till vanliga RiksdagSgörottiål, skulle vara i stånd till något sådant.
Men med den erfarenhet jag i en eller annan del kunnat förvärfva, och med den ledning, som af Herrar Munck af Rosenschölds oell Holms Memorialer kan hemta», blifver det mig kanhända möjligt, att tillägga några anmärkningar, som jag ville önska icke vöre alldeles oförtjenta af.
Utskottet* uppmärksamhet.
Först och främst torde jag få uttrycka
Ulin tanke om rätta innehållet af Riksens Höglofl.
Ständers ofta yttrade önskan af en ny den inre Styrelsens och Embetenas reglering, för att såmedelst för mig utstaka vidden af hvad som bör undersökas och ändamålet som bor eftersträfvas.
Omöjligen kan jäg föreställa mig, att hela frågan, ehuru den först väcktes i anledning af Kongl. Maj:ts år 1809 Nådigst förklarade önskan, att genom möjliga besparingar å AflöningsStaten bereda lindring i de tryckande utlagorne, endast skulle vara om upptänkande och indragning af möjligen befintliga öfverflödsEmbeten eller Tjänster.
Huruvida några sådane, då närvarande sakernas ordning i allo ansågs böra blifva orubbad, kunde utvisas, lemnar jag derhän.
I många publique
Yerk tillakrifves ju ärendenas mer och mer förseBihang till liihsSt, Prot, i8t7-i8ig, %;d» Sand.&tr 89. 90. yo4 Serskildta Utskottets Betiinkaiiden. naile gang elén tilltagande mängden af göro3 mål, emot hvilka Ledamöters och Betjänings antal icke skall vara tillräckeligen svarande.
Man hotas således snarare med en i framtiden oundvikelig tillökning i tjensternas antal, än man smickras med någon utsigt till deras förminskning.
Skulle också några smärre indragningar vid ett eller annat Verk kunna göras, utan fara för Styrelsens jemna gång och utan deraf uppkommande nödvändighet, att på ett annat ställe tillägga hvadwan på det ena borttoge, så blefve dock, enligt min öfvertygelse, fördelen eller besparingen så ringa, att det föga skulle löna mödan för Riksens Högloft.
Ständer att sysselsätta sig sjelfva eller sina Ombud med ett så inveckladt och tillika så otacksamt arbete.
Vi hafva för oss ett lysande exempel i den„ år 1811 nedsatta Comité, hvilken verkställde experimentet med Indragningsförsök, under bibehållande af den hittills bestående formen.
S dan alla Collegiernas Presidenter och andra ansedda ledamöter discuterat ämnet i flere månaders tid, och inhemtat Betänkandets från flere håll, blef resultatet i det närmaste lika med hvad som ägde rum innan Comité n sammanträdde, och man kunde gerna säga, att det varit öfverflödigt att göra så mycket buller af ingenting.
Skulle den derefter flerfaldigt begärda Comitén, då den en gång hinner blifva verksam, utgå ifrån samma grunder, så ser jag deraf ingen vidar© verkan, än att några Tusende Riksdaler, beviljade för detta ändamål, varda årligen ut* Seiskildta Utskottets Retlirikanden. 705 .] gifne, för att i skrift slutligerr bevisa, att genom
Indragningar icke så mycket vore att bespara som sjelfva Comitén kostat.
Väl bar jag mig bekant, att 1812 års Stander medgåfvo, att något annat resultat icke kunnat af elen då upplösta Comiten vinnas, oell i det hela instämt uti dess omdöme öfver_ett inkommet och -granskadt förslag, hvilket ogillades; men sådant mäste nödvändigt tillskrifva* den öfvertygelse hos Sländerne, att felet legat i Comiténs instruetion och arbetsgrund; ty i annat fall hade det ju varit en orimlighet att af Konungen begära en annan Comité, som å nyo skulle företaga samma arbete.
D etta framgår äfven ovedersägligen af Ständernas förklarande, att den nya Comitéa skulle äga att utarbeta och föreslå nya forsner och methoder, utan hinder af hittills gällande Lagar och Författningar.
Riksdag utvidgades ännu mer utrymmet för denna städse pnskade, men aldrig nedsatta Comité, och om man i dess helhet uppfattar det redan beviljade omfånget för samma Comités verksamhet, så lär det linnas medgifva rättigheten och skyldigheten att föreslå ett alldeles nytt sätt
För de allmänna ärendenas handläggning, oberoende af hvad hittills varit förordnadt och gällande, samt en ny Ekonomisk Lag, befriad från alla onyttiga och förvillande Stadganden, och grundad på en verklig gränsreglering mellan de Juridiska och Ekonomiska angelägenheterna.
Också är det endast för ett sådant ändmål, soth det vöre mödan värdt, att med ännu en 706 Serskildta Utskottets Betänkande/t, ny Comité föröka de redan befintligas antal, och dertillb evillja ett åriigtpenninganslag.
Jag antager derföre sorn gifvet, att Riksens Ständer lika mycket afse en, redighet, enhet och ordning^ beredande, omskapning af adtninistrationssattet, sorn den dermed möjligen förenliga besparingen i kostnader, hvilken dock , aldrig kan blifva så betydlig, att fördelen deraf skulle uppväga den af en skyndsammare och säkrare ärendenas gång, då det af tryckta Handlingar årligen upplyses, att analagen till samteliga Collegierna t det närmaste äro fika med hvad ett enda föga manstarkt Regemente af Stockholms garnison kostar Staten.
Igenom de redan gjorda förklaringar i afseende på den blifvande Comitén, anser jag äfven Riksens Ständer hafva på förhand antydt, att, om den nya sakernas ordning skulle fordra annan redaction af någon i GrundLagarne, sådant icke borde verka betänklighet, helst Konungen och Riksens
Ständer äga att vid förslagets pröfning deröfver bestämma sitt beslut, Med sådan öfvertygelse om rätta förståndet af Riksens Ständers förklaranden och önskningar, tror jag mig för alltid kunna öfvergifva tankan på ett försök utan ändamål, det nemligen att göra indragningar af Tjenster, med bibehållande af det gamla Administrationssätt t.
Herr Borgmästaren Hohn bar dessutom tillräckligen visat, att det verkligen gamla sättet icke var det som nu följes.
Att återföra Collegierna och Styrelseverken till deras äldsta form och be - Serskildta Utskottets Betänkande/i, 707 skafFenhet, medelst frånskiljande af hvad tid efter annan blifvit tillagdt och förändradt, är derföre hvad jag, lika med Herr Borgmästaren, tillstyrker.
En af de farliga te stötestenar för förbättringen är derigenom borttagen, jag 'menar fruktan för nyheten.
Om man later de i föryngrad gestalt framträdande Verken behålla sina gamla namn, fast de förlorat den vördighet, sorn kan härröra a£ ett antal Ledamöter kring bordet, finner jag knappast behöfligt, att förändra någon annan $. i GrundLagen än den 47^e oc^ denna af det skäl endast, att en annan Organisation af RiksRätten blifver i och med detsamma nödvändig, som Qollegiernas Presidents- och Ledaitiotstjenstår indragas.
Herr Borgmästaren Hohn har upptagit det inkast mot den föreslagna Organisationen, sorn kan förutses, att nemligen våda för den enskiltes säkerhet kunde uppkomma af en så vidsträckt myndighets öfverlemnande åt en enda person, som den, hvilken skulle tillkomma DepartementsCheferne.
Herr Borgmästaren har härvid, till en sådan ^ farhågas Stillande, anfört, att jemte det ingen Embetsman får ostraffadt handla mot Lagarne, så bör det i alla fall vara lika lätt att söka upprättelse af en aom af flere, heldst Vi uti Grundlagarna hafva en controlleranda magt förvarad emot Konungens Rådgifvare och Föredragande.
Jag, för min del, anser icke blott Controllen vara bibehållen i lika kraft som hittills, utan finnér fast mer, att den nu föreslagna Styrelseformen innefattar det 7^)3 Serskildta Utskottets Betiinkanden. enda medel att göra riktigt gällande i verkligheten den ansvarsskyldighet, som Grundlagens bokstaf utstakar, men som i nuvarande sakernas skick torde oftast vara svår att utkräfva.
Jag vill ni uppehålla mig synnerligen vid dst bekanta förhållandet, att ett felsteg, gemensamt begånget af ett Collegium eller Styrelseverk, om det afven rättas, likväl sällan medför någon våda för Ledamöterna.
Ort träffar inom Sessionsrnmmet så många afledare, att hvar och en särskilt föga skakas af stöten, som redan på förhand är betydligt mildrad af de i början förekommande orden:
Vnr synnerliga ynnest och Nådiga benägenihet, och de likaledes på slutet ofelbart inflytande:
Vi be falle Eder Gud Allsmäktig synnerligen Nådeligen, hvilkas uteslutande eller förändring GurialStylen icke medgifvey.
Jag vill egentligen fästa mig vid den Corpoxation, öf hvilken Nationen ägar, genom «ina Ombud i ConstitutionsUtskottet, att diarecte fordra redo, nemligen SbatsRådet.
Utom den sol klara omöjligheten, att vid nuvarande förhållanden kunna klandra någon eller aila Konungens Rådgifvare, för underlåtande af sådana Rikégagneliga åtgärder, som bordt och kunnat vidtagas, är svårigheten lika synbar, a.tt alltid kunna, med bibehållande af billighet och värdighet, göra eller fullfölja en, anmärkning, för vei-keligen i verket satta anmärkningsvärda steg, om ansvaret skulle drabba hela StatsRådet gemensamt.
Antages det nu gjorda förslaget, så Serskildta Utskottets Betankanden.
709 blifver hvarje StatsRåds