Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Warandes ändamälet med detta Förordnande ingalunda, att för en Swcnske Män tillständig Frihet i tankar, mindre för obetydliga ämnen och genom ett otalsamt aktgifwandc derpå, qwälja Författares trygghet och nergwäfwa det allmänna förståndets mod och »verksamhet, utan blott, att sädana märkliga förgripelse».', som härleda sig, antingen fran brottslig ilska eller högst wädlig obetänksamhet, och hwarigenom
Samhällets yttre eller inre lugn werkligen äfwentyras, mä till förtjent bestraffning framdragas.
Men ware ock tvid sädana tillfällen den brottsliges näpst sä mycket säkrare och allwarligare, son» rättwisan deraf blir större och för hela Samhällets ögon tydligare, ej mindre genom titlräcklighcten af sjelfwa den lagliga friheten, än genom undantagens högsta billighet och deras för Statens lugn synbara nödwändighet. 15 226 Expeditioner till Riks-TtLnden. 6 §.
Ännu höra under denna Lags föreskrifter tlvannc för Litteraturen wigtiga ämnen, nemligen Författares Äganderätt till hwad as dem alstras och Bokförsäljningens frihet i anseende till Utländska Skrifter.
Hivad den förstnämnde puuctcn angar, och dä en Författares rätt till htvad han skrifwit icke kan wara annan eller mindre än till allt annat, som genott! hans flit frambringas, fordrar billigheten att han oek pä lika sätt derwid bibehalles, och gänge samma rätt, efter honom, till den som honom i annan tillhörighet lagligen efterträder.
Ingen äge således nllständ att i offentligt tryck utgifwa en annaM Arbete, ware sig större eller mindre, handskrifwet eller redan af Trycket utgänget, utan pä sätt och under wiktor, som i det under utarbetning warande Reglemente för Boktryckeri och Bokhandel närmare föreskriswas stall; och hwarcst, tillika ined Författares, äfwcn Utgifwarcs rättigheter skola finnas »vederbörligen bestämde.
I anseende till försäljningen af Böcker och i ryckta Skrifter, som Utrikes ifräu införas, upphöra, likasom i anseende till Tryckets inhemska frihet, alla hittills warande inskränkande Stadgar. Warandes alla Utländska böcker, Skrifter och Periodiska papper, af hivad art och Spräk de mä ivara, till införande och försäljande tillätna, sä snart de ej kunna till iunchällct pätagligen hänföras under hwad i första puncterne af Irsta och 2:dra Momenten, samt i 4:dc Moni. af detta Förordnandes 3:djc §, såsom högst brottsligt anses och förbjudes, eller eljest, i förhällandc till något bland de öfriga Mom. af samma 8/ innefatta saker af den särskildt swära beskaffenhet, som skulle göra deras utspri - Bilaga till Mem.
227 dande högeligen obehörigt och skadligt.
Pä hwad sätt nied »värden derom förhällas bör, skall i nästföljande Z tillkännagifwas. 7 8- Såsom förfogningen till nödig »vaksamhet, dels pä Tryckfrihetens bruk, dels pä försäljningen af Utländska Böcker och Skrifter, samt till behörigt handhafwande af hwad Lagen i desta afseenden innehaller, stadgas och förefkrifwes: 1:o Att Författare, som icke pä Titulbladet utsätta sitt namn, skola utan gensägelse till Boktryckaren skrifteligen uppgiftva det, tillika »ned deras hemwist, htvaraf intetdera ma af Boktryckaren, emot Författarens »vilja, röjas eller kungöras, utom dä det i Laglig ordning af Domaren ästas.
^ Boktryckarens »ramn, jemte Tryckningsorten och Artalet, mäste deremot alltid a Skriften utsättas.
Underlates af Boktryckaren denna sistnämnda skyldighet, skall han derföre plikta, första gängen, Etthundrade Riksdaler, och ware andra gängen förfallen till samma böter, jemte rättighetens förlust. 2:o
Att dä kännedom af Författarens namn »vid Domstolen äskas, och Boktryckaren ej gitter uppgifwa det, stannar han, wid sädan händelse, i hela answaret.
Befinnes namnet orätt hos Boktryckaren angifwet, sa att rätta Författaren bortgömt sig under en annans person; yppe denna sistnämnde, inför Domaren, Skriftens »verklig a Författare samt styrke fin uppgift med fullgiltigt bernis, eller stände sjelf hela answaret. 3:o Att af Böcker och Skrifter, sorn frän Bokpressen utgä, ingen försäljning eller utspridning skall wara tilläten, innan ett Exemplar af den till utgifning färdiga Skriften blifwit förut in - 228 Expeditioner till Riks-StLnden. lemnadt, i Stockholm, till Kongl. Maj:ts HofCantzlers-Embete, samt a hwarje annan ort, till den, som derstädes, ä samma Embetes »vägnar, äger att taga kännedom af hivad frän trycket utgifwes.
Boktryckarens skyldighet skall wara att, sä snart tryckningen af en Vok eller Skrift blifwit fullbordad, besörja om werkställigheten af denna föreskrift; och skall han, med tjugufem Riksdalers böter, hwarje försummelse deraf umgälla.
Härifrån undantagas likwäl Dag- och Wecko-Skrifter, som i lösa Blad och pä bestämda dagar utkomma. 4:o Att i allt hwad Religionen, Sederna, Statens angelägenheter, eller eljest Samhället i allmänhet röra kan, Hof-Cantzleren äger att, bäde inom Hufivudftadcn och i Landsorterna, nied uppmärksamhet waka öfwer Tryckfrihetens lagliga bruk.
Och skall det wara honom åliggande, att med qwarstad ofördröjligen belägga hwarje skrift, bok eller blad, hwari han sinner någon förbrytelse emot 4:de Mom. af 3:dje § eller någon af särdeles betänklig beskaffenhet emot 3:dje, 8:de eller 9:de Mom. af samma tz i detta Förordnande; likasom da Skriften kan, till sitt innehåll, hänföras under hwad i Allmänna Lagen om Uppror och offentliga uppmaningar dertill stadgadt sinnes.
I alla öfriga fall mä ingen Bok eller Skrift med qwarstad beläggas, utan af offentlig
Domstol, ester förutgängen äklagelse, och sedan Rätten i anledning deraf pröfwat, huruwida nödigt wara mä, att Skriftens försäljning genast inställcs.
Hof-Cantzlcrens förbindelse ware widare, att ivid alla tillfällen dä förbrytelser emot denna Förordning yppa sig, antingen han funnit qwarstad ä Upplagan äga rum eller ej, och sä ofta wälet ej hör, ware sig säsom blott ordningsmäl under hans egen pröfning, eller till den förfördelades enskilda beisrande, Justitice-Cantzlers-Embetet Bilaga till Meni.
N:° 10.
229 derom genast underrätta och förbrytelsen till Dest widare åtgärd öswerlemna. 5:o
Att sä snart något sädant tillkännagifwande frän Hos-Cantzlers-Embetet inlupit, eller något brott emot Tryckfrihets-Förordningen bliswit JustiticeCantzlers-Embetct genom enskild angiswelfe, eller pä annat sätt, kunnigt, skall det wara samma Embete owilkorligt äliggande, att ofördröjligen lata den angifna förbrytelsen genom tillförordnad Actor wid behörig
Domstol äklaga, och mälet till skyndesamt afgörande befordra.
Justistico-Cantzleren ware destutom äfwen för sin del förbunden att, genom »vederbörande Fiscaler och andra uuderhafwande, öfwer Tryckfrihetens Lagliga bruk tillbörlig uppsigt hälla.
Skolandes utom de Publike åklagare, hwilka af Justitico-Cautzleren förorduas till beifrande af yppade Tryckfrihetsbrott, ingen annan, eho han är, tillätet »vara, att nägon Skrift tvid. offentlig Domstol ätala, med mindre sä är, att förbrytelsen i personligt förolämpande bestär.
I sädant fall före den oförrättade, om han ej derifrän hindrad är, sjelf sin klagan, »nen »vare dock befogad att af Publik Actor dcrwid biträde njuta, sä snart derom hos Justitice-Cantzlers-Embctet begäran anmäles. 0:o Att i anseende till Dagblad, Weckoblad, Tidningspapper och alla skags Periodiska Arbeten, ej mindre Utgifware än Författare böra ställa sig hwad i detta Förordnande innehälles och dem anga kan, till noga efterlefnad.
Skolandes, efter fjerde gängen förnyade större förbrytelser deremot, utom det af Lagen ä Författaren utsatte strast, icke allenast ett sädant Blad eller Periodisk Skrift helt och hältet indragas, »nen äfwen Utgifwarcn haftva förwcrkat sin rätt till nägot sädant »vidare företag. 7:o Att pä det liktväl ingen Författare eller Utgifware mä för nägot begänget sel hällas under 230 Expeditioner lill Riis-LtLnden. beständig möjlighet af anklagelse, äligge sä »val dem, som om denna Författnings handhafwande »värd hälla böra, som andra, hwilka till ätal föranlätas, att »ned skyndsamhet all förbrytelse deremot beifra; och -nä, sedan trenne Mänader förlupit ester en Skrifts utgifwande i Stockholm, och efter dubbelt sä läng tids förlopp i Landsorten»», intet ätal derä »vidare äga rum.
Dock undantages härwid det fall, att nägon, som blifwit i offentligt tryck enskildt förfördelad, icke kunnat för hinder af fränwarelse, eller sjukdom, eller annat bewisligt laga förfall, söka inom berörde tid den upprättelse, som han genom Lagens ätgärd tror sig berättigad att erhälla.
I sädan händelse »'kall den här utsatte tiden räknas frän den dag, intill hwilken det anmälda Laga-hindret bewisligcn fortfarit. 8:0 Att, hwad försäljningen af Utländska böcker och skrifter angar, Hof-Cantzlcrcns Åliggande skall »vara, att deröfwcr, likasom öftvcr hivad af trycket Inrikes utkommer, i Hufwudstaden och Landsorterne behörig uppsigt hälla.
Agandes bemälde Embetsman, att i anseende till utspridandcts förekommande af hivad i utländska Skrifter eller blad finnas kunde, som för anstötligt eller förolämpande emot främmande Magter anses bör, Kongl. Maj:ts egna höga befallningar inhämta och »verkställa.
I allt öfrigt, och sä snart nägon Utländsk skrift, bok eller blad, af Hof-Cantzlcrs-Embetet med givarstad belägges, blistve händelsen, tillika med orsaken dertill, hos Riksens Ständers Trycksrihets-Comniittec omedelbarligen inberättad, som den inställda Skriftens »'linehäll närmare undersöker, och L enlighet »ned hwars utlätande deröfwcr samma i fräga »varande Skrift af bemälde Embete sedan antingen frigifwcs, eller till försäljning alldeles förbjudcs.
Dock »'kall, hwad Periodiska eller andra fortwarande Arbeten beträf - Bi!«ga till Merri.
281 får, derwid iakttagas, att hwarken qwarstad eller eonfiscation utom och öfwer den i fräga satta delen, häftet eller numer», af sädaua Skrifter, någonsin sträckas »>ä.
Derjemte skall i hwarje Landsort medcrbörande Domstol wara skyldig att, wid Laga atal a »agon i Riket inkommen utländsk Skrift, innehället deraf genast under pröfning taga, och i fall det skulle befinnas af den antingen owilkvrligt förbndna, eller eljest wädliga beskaffenhet, sorn i sednare pnncten af 6:te § oswanföre antydd bliswit, Skriften med qwarstad belägga.
Kommandes qwarstaden att derä fortfara, intill desi, efter skedd anmälan derom hos Konungens Hof-Cantzlers-Embete, samma Embete sig deröfwer ntlatir och föreskrift derigenom erhållits, huru med den i förwar satta Skriften widare förfaras skall. 9:o Att, om någon bok eller skrift, som bliswit i laglig ordning antingen eonfisqnerad, eller tills widare med qwarstad belagd, det oaktadt försäljes, eller under hand uppsåtligen utsprides, skall den, som dermed beträdes, ware sig Författare, Boktryckare eller hwilken annan person, som sig dertill bruka latit, derföre till answar ställas, och dä förbrytelsen honom bewisas kan, derföre plikta Twähnndrade Riksdaler.
Boktryckare eller Bokhandlare ware, dä detta brott af dem begas, tillika sina rättigheter sörlustige. 8 8- Wid Rättegången i Tryckfrihets- eller Bokförsäljnings-mal, som med anledning af denna Författning uppkomma, skola följande Ordning ocb Stadgande» för framtiden beständigt och med noggrann efterföljd deraf iakttagas: l:o Alla mål, hwilka i något afseende innefatta atal ä böcker och skrifter, som af trycket in - 232 Expeditioner til!
Riks-ZtLnde». rikes utkommit, och som ej höra under Hof-Cantzlerens enskilda afgörande, skola upptagas tvid Kämnärs-Rätt i den Stad, eller tvid Härads-Rätt i den Ort, htvarest den äklagade förbrytelsen skett. 2:o I anseende till Stämning af Parter eller Wittncn med allt hwad till en Laglig Rättegång böra kan, iakttageS hwad gällande Lagar och Författningar om sädana brottmäls behandling tvid allmänna Domstolar föreskrifwa.
Och ware UnderRätt skyldig att, sä snart undersökning i nägot mäl äskas, densamma genast i wederbörlig ordning begynna, och utan uppehäll till Lagligt slut fortfara. 3:o Wäckes tvid begynd Nättegäng fräga om gwarstad ä en ätalad
Bok eller Skrift, eller begäres, under sakens lopp, förbud emot widare försäljning, äge Under-Ratt att jemwäl derom förordna efter de grunder, som af denna Förordning ivid handen giswas, samt öfriga förekommande giltiga omständigheter. ck:o Af Under-Rätt upptagas till blott undersökning och utredande alla sädana mäl, som med anledning af 3:djc § i denna Förordning innefatta ätal öfwer
Skrifters mer eller mindre brottsliga innehäll; eller angä försummad Theologisk Censur, eller Periodiska Skrifters inrättning, med afseende till andras pästädda Rätt; eller tryckning af Rättegängs, och andra Allmänna Handlingar med olofligt bifogade noter och anmärkningar, som tillika äro till sjelfwa innchället förgripliga; eller Domqwal ä Laga kraft wunna Utslag; eller Historiska berättelser och Anecdoter af den art, som i slutet af 4:de § förbjndne blifwit.
Sedan undersökningen blifwit fullbordad, och Parterne gjort sina slutliga erindringar, ware Under-Rätt, utan att ingä i pröfning af sjelfwa saken, skyldig att inom 30:de dagen derefter, wid En Riksdalers böter för hwarjc Bilaga till Meni. N:o 10. 233 dag, som deröfwer pä tiden utdrages, insända till Swea Hos-Rätt den hällna ransakningen, jemte alla till mälet hörande Handlingar. 5: o Hof-Rätten bör, sä snart ransakningen inkommit, remittera den, jemte öfriga ätföljande Handlingar, till den af Riksens Ständer tillförordnade Trycksrihetö-Committee, hwilkcn äger att sitt utlätandc i mälet afgifwa, hwarefter, och sedan (5ommitteens yttrande till Hof-Rätten inkommit, bemälde Rätt äligger att saken till slutligt afgörande utan uppskof företaga. 6:o Under-Rätt äger deremot att, efter »vederbörlig pröfning.
Utslag fälla öfwer alla de klagomal, som uppkomma i anledning af 4:de § i denna Förordning, sä längt de ej blifwkt i 4:de Moni. af närwarande 8: de § särskildt undantagna.
Likaledes upptagas derstädes till afgörande sädana mäl, som i stöd af denna, Förordnings 6:te och 7:de W angä Författares Ägande-Rätt, eller försäljning och utspridande af confisquerade eller med qwarstad belagde Böcker och Skrifter. Öfwer Under-Rättens Utslag äger den mismöjdc att, i wänlig ordning för brottmäl, anföra sina Beswär i den Hof-Rätt, hwarunder Domstolen lyder.
Dä mäl af denna beskaffenhet inkomma till Hof-Rätten, ware sig genom beswär eller underställningSwis, mä TryckfrihetsCommitteens yttrande oni dem af bemälde
Rätt icke infordras. 7:o Angäende för öfrigt Rättegängssättet i Hof-Rätten; huru ändring i dest Utslag sökas mä, samt i hwilka fall Hof-Rätten tillhör att underställa sina Beslut Kongl. Majrts höga pröfning; sa förfares i deha delar enligt hwad allmänna Lagen och särskilda Författningar förcskrifwa, i afseende pä brottmäl, hwilka btifwa ifrän UnderRätt dragne under Hof-Nättens pröfning.
234 Expeditioner till Riks-Ständen. 8:0 Skulle den oförmodade händelse inträffa, att någon Bok eller Skrift blefme till sitt innehall ätal underkastad, för hmarö offentliga utgifning den af Riksens Ständer tillförordade TrycksrihetsComniittee, med anledning af hwad Regerings-Formen derom stadgar, sig i answarighet ställt; i följd hmaraf emot nyfinämnda Committee talan anställas mäste: dä skall Swea Hof-Rätt mara förste
Domstolen, samt mälet der omedelbarligen upptagas och afdömas.
I denna händelse förfaller jemmäl af sig sjelf hivad angående Hvf-Rättens förbindelse att inhämta Trycksrihets-Committeens utlåtande i 5:te Mom. oftvanföre förordnadt blifmit. 9:o Inträffar det fall, att någon pä samma tid anklagas, mare sig för flere sädana begangna förbrytelser emot denna Förordning, hmaröfmer tvid Under-Nätt icke dömas ina, eller derjemte äfmen för andra brott emot Lagar och Samhälls-ordning, da skall om hmarje sadan angifmelse mid behörig Under-Rätt särskildt undersökas och, sedan undersökningen blifmit fulländad, ransakningen tillika med Domstolens yttrande deröfwer till Smea HofRätt insändas.
Bemälde Hof-Rätt äger derefter att, i sammanhang med äklagelsen för missbrukad Tryckfrihet, företaga äfmen de öfriga malen till slutlig pröfning och pä en gang bestämma det straff, hmartill den anklagade, för allt hmad honom stannat till last, kan anses mara förfallen.
Äro äter angifmelserna sadana, hmaröfmer Under-Nätt, enligt 6 Mom. närmarande Z äger att Utslag fälla, dä skall dermed förfaras enligt de grunder, hmilka i 21 H 10 Kap. Rättegängs-Balken af Allmänna Lagen utstakade finnas. 10:o Ager den sakfällde ej den förmögenhet att han kan betala de böter, som honom älagde Bilaga till Meni.
235 Lliswit, da stola de förwandlas till fängelse a fästning, efter beräkning af Sexton Riksdaler Trettiotwä Skillingar, säsoni ftvarande mot hwarje månads fängelse, mänaden räknad till 28 dagar.
Böter, hwilka ci uppgä till Sexton Riksdaler Trettiotwä Skillingar, skola, utan afseende pä Summans större eller mindre belopp, stvara emot 14 dagars fängelse i gernings-orten.
Ar äter den anklagade förfallen pä en gäng till flera olika straff, för begängua särskilda förbrytelser emot Allmän Lag och särskilda Stadgar, dä skola de olika straffen för detza sistnämnda beräknas efter hivad gällande Författningar derom förordna, utan hänsigt till förbrytelserna emot Tryckfrihets-Lagen, för hwilka den brottslige i alla de fall, dä han ef redan gjort sig saker till döden eller fästning för lifstiden, alltid stall särskildt undergä den bestraffning, som han enligt denna Förordning ädragit sig. liro Förbryter sig antingen Boktryckare eller Bokhandlare i nägot af de ordnings-mäl, som dem enligt denna Författning äligger att iakttaga, dä äger Hof-Cantzleren att, efter det Boktryckaren eller Bokhandlaren bliswit wcderbörligeu hörd och sätt sig förklara, honom med det answar belägga, som för sädan förbrytelse stadgadt finnes.
Uti HofCantzlers-Embetcts Utslag i dylika mäl sökes ändring hos Kongl. Majit genom undcrdäniga Bcswär, hwilka böra sist inom 30:de dagen efter erhällen del af Utslaget ingifwas i Kongl. Majrts Nedre Justlticr-Nevisivus-Expcditivn. 12:o Alla Böter efter denna Förordning stola gä till twestiftes emellan äklagare och närmaste Fattighus.
I de fall, dä Mälsägaren sjelf utförfin klagan, tillfaller honom den ena as nystuämnde andelar.
2S6 Expeditioner till Riks-Ständen. 9 8.
Skulle emot förmodan något, som till deha ämnen höra kan, finnas i denna Författning icke nog tydligen utstakadt eller uttryckt, och twekan om Lagens rätta tillämpning derigenom hos Domaren uppsta, äge han dä att sädana twifwelsmäl hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, ät hwars höga pröfning öfwerlemnadt ware att, efter föregånget inhämtande af Tryckfrihets-Committeens underdåniga tankar, Lagens mening i sadant fall tyda och bestämma.
Och ware Konungens derä gifna förklaring fasom
Lag gällande, intill dest, wid påföljande Riksmöte, den salunda wäckta frägan blifwit under Conftitutions-Utfkottets Lfwerwägande tagen, och Konungs och Ständers gemensamma afgörande dera följt, i den ordning, som Grundlagen föreskrifwer.
Med yttrande öfwer inkomna anmärkningar wid den projecterade Riksdags-Ordningen samt med förslag till ändringar och tillägg i densamma.
Ständers ytterligare granskning och slutpröfning får Constitntions-Utskottet härmedelst wördsamt öfwerlemna det till Utskottet atcrförwifade Förslag till Riksdags-Ordning, Memorial N:o 11.
237 försedt med förändringar och tillägg i öfwerensstännnelse med de siera grundliga anmärkningar, som uti Respective Niks-Ständen blifwit gjorde, och som under omarbetandet tjenat Utskottet till ledning och rättelse.
Da det ej warit för Utskottet möjligt att af enskilda Riksdagsmäns erindringar och yrkanden utröna Riksens Höglofl.
Ständers i hwarje ämne rädande tankesätt, har Utskottet, ftyrdt af deh eget omdöme, funnit åtskilliga anmärkningar wara as den beskaffenhet, att derpå ej kunnat göras nägot till förändring werkande afseende.
Andra äter haswa såsom ledande till stadganden, rakt stridande emot Constitutionens bokstaf eller esprit, ej bordt af Utskottet till öfwerläggning upptagas, dä de ej inkommit i den ordning Regerings-Formens 81 Z söreskrifwer.
Emedlertid äro anmärkningarne, sä widt ske kunnat, till deras innehäll antecknade och medelst korta Förklaringar beswarade.
Utskottet sär tillika bifoga ett ProtocollöUtdrag, innehällande Ledamöters skiljaktiga meningar i särskilda ämnen.
Stockholm den 6 Octobcr 1809.
Nannorlloim. st.
Lilkvorspurro. D. 8i1v6r8to1p6. O. Nornor. 8. v. 8toollon8tröm.
Earl D. torstin. 8von Nrjllnian 0:8ou.
Daniel Dllor8toin. st. 0.
Dalln. Darl Dn8t.
Lrom8. ^.näor8 st:80n Ist^ollort. ston ston880n.
D. Daurus. 238 Expeditioner till Riks-Zländcn.
N-o 11.
Wördsamt utlåtande i anledning af de frän Respcctive märkningar Ordning. 8 i.
Ridderskapet och Adeln: att benämningen af representanter för Swensta folket, med hwilken Utskottet betecknat Riksens Ständer, ej more till Ridderskapet och Adeln wäl lämplig.
Riks-Standen inkomne anwid Förstager till RikSdagS 8 i.
Sä ival äldre som nyare tiders erfarenhet och bruk hafwa tillräckligen .stadgat denna Ridderskapets och Adelns aldrig tillförene utom än mindre inom des eget Ständ i sräga satte rättighet, alltid med känsla för Fäderneslandet, med ära litti fw ad, och wederlägga till öfwerslöd den af motsatsen uppkommande slutföljd, som skulle Riddersrapets och Adelns werkuingskrets wara inskränkt inom en husfaders tränga gränser, hwaraf skulle följa, att Ridderskapet och Adeln wid Riksdagar were att anse föga annorlunda ä'u säsom ett med Rikets allmänna ärender sig mindre behörigen befattande Adels-befäl.
Utskottet har i öfrigt af Bilaga lill Mem.
R-o 11. 239 Preste-Ständet: att Riksens Ständer, jemte det de äro bundne af Rikets Grund-Lagar, äfwcn böra wara det af Religionens och Samwetets föreskrifter.
Att det uttryckligen bör i Niksdags-Ordningen utsättas det Riksens Ständer utgöras af Ridderskap och Adel, Prester, Borgare och Bönder. hwad anmärkningens Författare anfört ej fnn»it skäl att till den famina lemna något afseende, och Ridderskapcts och Adelns Ledamöter i Utskottet, ledde af deras kännedom utaf Nidderskapets och Adelns tankesätt, desi ömtålighet att förwara den ädlaste af alla desi rättigheter och desi sätt att densamma utöfwa, hysa den säkra öfwertygelse, att i fraga warande, mera än någon annan owäntade, anmärkning aldrig bör winna desi bifall.
Da fraga warn om föreskrifter för Nationens Representanter i deras egentliga Riksdagsmannabefattning, har Utskottet ej ansett nödigt att särskildt namna de allmänna förbindelser, hwilka de äga såsom Medborgare i Staten.
Ordet Riks-Ständ innefattar allt hwad som kan komma under namn af Ständ, och således äfwen de ännu orepresenterades representanter, om hwilka ännu är oasgjordt, hurnwlda de komma att 240 Expeditioner lill Riks-Itänden. Borgare-Ständet: att Riksdagsmäns åliggande borde utförligare bestämmas. 8 2.
Niddcrskapet och Adeln: om tid till Riksdags början i medic» Januarii, eller, efter andra, i medio Octobris.
Preste-Ständet: om allmänna föreskrifter för Riksdagsmanliawal. § 3.
Preste-Ständet: att samräd med Riksens Ständers Banco-Fullmägtigc kunde göra tillfyllest.
Borgare-Ständet: om bestämmande huru förhällas borde, enär Konungen intagas uti nägotdera af de fyra nuvarande RiksStänden.
Utskottet anser denna Z mera som en definition än som en reglementarisk föreskrift. 8 2.
Utskottet har i denna § ej kunnat asmika frän Regerings-Formens klara föreskrift i 49 Z, i öfwerensstämmelse med hmilken Riksens Ständer i Riksdagsbeslutet äga att bestämma dagen enär de böra sammanträda.
Tesa föreskrifter igenfinnas i Niksdags-Ordningens 11 och följande §§ samt ankomma i öfrigt pä htvart och ett Ständs fri- och rättigheter. 8 3.
Utskottet finner ingen olägenhet af den förcslagne tillökningen af NiksgäldsContoirets Fullmägtige, säsom innehafwande ett lika förtroende med dem i Banquen.
Utskottet tror, det en rättighet att med Konungen rösta, hwilken ej ens är Bilaga till Meni.
241 och fullmägtige icke arv af samma tankar rörande Niksdagsortcn.
8 Ridderskapet och Adeln: huruwida StatsRädet tillkommer att utnämna Landtmarskalk och Taleman wid de Riksdagar, hwartill det kallar, samt huru dermed förhallas bör, da de oförmodade händelser inträffa, hwarom i likstämmighet med Rcgerings-Formens 96 tz Riksdags-Ordningens 10 8 förmäler, hwilka anmärkningar äfwen hafwa afseende pä 6, 7 och 10 Z8. 8 5.
Ridderskapet och Adeln: att det i denna 8 nämnde sall af Konungens sjuklighet äfwen, Stats-Rädet tillagd, icke bör i detta ämne tillkomma fullmägtige. 8 4.