Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti särskild den 27 sistlidne Mars till Rikets Ständer aflåten, af samtliga Riks-Stånden till Utskottet remitterad nådig Proposition, N:o 99, bar Kongl. Majit behagat meddela, hurusom Weskinde och Bro till Wisby stift hörande församlingar uti en den 51 Mars 1857 till Kongl. Majit ingifven skrift, genom befullmägtigade ombud, anhållit, att, sedan pastoratet, på grund af församlingarnes vid gällstämma den 19 Augusti 1770 gjorda medgifvande, blifvit till prebende, åt Konrektor vid dåvarande trivialskolan i Wisby samma år upplåtet, med rättighet för församlingarne alt sjelfva af tre på förslag i stadgad ordning uppförde prestman välja vice pastor, denna prebende-egenskap måtte så fort som möjligt upphöra och pastoratet återgå till sin förra natur af konsistoriel! gäll.
Sedan Kongl. Majit derefter, dels under den 20
Maj 1858, med bifall till hvad Rikets Ständer, uti skrifvelse den 25 förutgångne
Februari angående regleringen af utgifterna under Riks-statens åttonde Hufvudtitel underdånigst hemställt i afseende å de med lärarebefattningar vid elementarläroverken förenade prebendepastorat, i nåder förordnat, att dessa pastorat med undantag af dem, som borde åtfölja theologie lektorsbeställningarne, skulle, i mån af inträffande ledighet, såsom prebenden upphöra; och dels den 1 påföljde Oktober, i enlighet med hvad Domkapitlet i Wisby föreslagit, förklarat Endre pastorat böra för framliden vara med theologie lektorsbeställningen i Wisby förenadt, i följd hvaraf Weskinde och Bro pastorats prebende-egenskap komme att, vid inträffande ledighet, upphöra; hade pastoratets innevånare, uti ånyo ingifven skrift, underdånigst anhållit, att, då merberörda fråga vore för sökandernes Stats- Utskottets Utlåtande N:o 139.
59 kommunala och ekonomiska välbefinnande af synnerlig vigt, Kongl.
Majit måtte med första möjliga till nådig pröfning företaga berörda underdåniga ansökning.
Domkapitlet än nuvarande prebende-innehafvaren, Lektor 0. W. Lemke, hade uti infordrade underdåniga yttranden, förklarat sig ej hafva något att emot den ifrågasatta förändringen invända, så framt utvägar kunde på annat sätt beredas att lemna prebende-innehafvare full ersättning för de förmåner, han af pastoratet nu egde; hvarefter slutligen Stats-kontoret, i ämnet hördt, i underdånighet upplyst, att Weskinde och Bro pastorat för närvarande vore uti theologie lektorns vid Wisby högre elementarläroverk aflöning inberäknadt med 1,063 R:dr, hvadan, när prebende-egenskapen komme alt upphöra, ersättning af statsmedel till motsvarande belopp erfordrades, för att fylla hemälda lektorslön till hvad gällande stat för honom upptager; och som både rättvisa och billighet syntes tala derför, att nämnde pastorat, som af församlingsboerna, på sätt sockenstämmobeslutet den 19 Augusti 1770 utvisade, icke blifvit upplåtet till prebende åt annan än innehafvaren af den numera indragna konrektorsbeställningen, till förbättring i hans ringa löneförmåner, och hvilket pastorat sedermera utan församlingarnes dertill lemnade särskilda medgifvande, blifvit förenadt med en af lektorstjensterna vid Wisby år 1819 inrättade gymnasium, icke mot församlingsboernas bestridande bibehölles vid ifrågavarande egenskap, som, enligt hvad upplyst blifvit, för pastoratet medförde flera olägenheter, har Kongl.
Majit nu i nåder föreslagit att, på det Weskinde och Bro församlingars pastorat, redan innan nuvarande innehafvaren från sin lektorsbefattning afginge eller erhölle annat prebende-pastorat, måtte komma i åtnjutande af de fördelar, som af en förändring till konsistoriel! gäll påräknades, ett belopp af 1,063 R:dr, utgörande den i gällande stat under Theologie Lektorns lön upptagna inkomsten af pastoratet måtte varda uppfördt under anslaget till elementarläroverken, för att ingå såsom fyllnad i lönen för hemälde Lektor.
I betraktande af hvad uti denna fråga sålunda förekommit, tillstyrker Utskottet, att jemväl denna nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas och i följd deraf ett årligt belopp af 1,063 Riksdaler på elementarläroverkens stat uppföras. 56:o.
Med hänseende dertill att, innan den vid 1856—1858 årens riksdag beslutade utvidgning af de flesta elementarläroverk i riket trädde i verkställighet, de ordinarie lärarnes antal vid åtskilliga af de större läroverken under en längre tid varit alldeles otillräckligt för undervisningens uppehållande, och i följd deraf särskilda extra lärare eller så kallade duplikanter måst antagas, hvilka emot en ringa ersättning, vanligen 240 R:dr B:ko för år räknadt, under flera år haft enahanda undervisningsskyldighet, som de ordinarie lärarne, funno Rikets sednast församlade Ständer, uppå derom gjord framställning, skäligt medgifva, att de lärare, som under längre tid än fem år före verkställigheten af nämnde läroverks-reglering varit anställda såsom extra lärare eller duplikanter med tjenslgörings—skyldighet af ofvan 60 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 139. omförmälda beskaffenhet, och hvilkas tjenstgöring blifvit väl vitsordad, berättigades att från och med år 1061 såsom grund för högre lönelur beräkna sig tillgodo jemväl det antal afslutade läseår öfver fem, som de på sådant sätt tjenstgjort.
Enligt hvad af det den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokollet inhemlas, hade, i öfverensstämmelse härmed, under de två näslförflutna åren åtskillige lärare, på grund af tjenstgöring såsom duplikanter, blifvit i högre lönegrad uppflyttade; men några andra åter, hvilka såsom extra ordinarie lärare tjenstgjort lika lång lid, som de förre, men under större eller mindre del af denna tid varit anställde såsom vikarier, icke kunnat af nämnda förmån komma i åtnjutande.
En af desse lärare, Kollega vid Örebro elementarläroverk, P. A. Wikander, hade i anledning häraf uti en till Kongl. Majit ingifven skrift anfört, att han, som år 1051 börjat tjänstgöra vid elementarläroverket och 1050 erhållit ordinarie kollegabefattning, — i begge hänseendena samtidigt med tvänne andra lärare vid nämnde läroverk, hvilka på grund al tjenstgöring såsom extra lärare blifvit med nästlidet år i högre lönegrad uppflyttade, — således vid läroverket tjenstgjort fullt lika länge, som desse; att han likasom desse två lärare vid inträdet i skolans tjenst hos dåvarande Elorus öfver Strengnäs slifts elementarläroverk anmält sin önskan att erhålla en ledig duplikantbelättning i Örebro, men det oaktadt, enär vid samma lid en vikarierande lärare i Naturalhistoria vid läroverket i Nj köping behöfdes, erhållit förordnande ali lörej-tå detta vikariat, emedan han uti i rågavarande ämne blifvit i lilosofle-kandidal-examen fördelaktigare vitsordad än nämnde tvänne lärare; att han för denna tjenstgöring måst åtnöjas med ett arfvode af 225 Hulr lör år, under del duplikant-arlvodet utgjorde 360
R:dr; alt han vidare år 1052 förordnats att uppehålla en tjenstledig lärares syssla, emedan denna ansetts mera magtpåliggande än en duplikantbefattning, samt att han på grund al dessa tvänne års vikarieljenst gått i mistning af en fördel, som ostridigt skulle tillkommit honom, derest han hela tiden fått Ijenstgöra såsom duplikant; hvadan Wikander underdånigst anhållit, att Kongl. Maj.t täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition, del honom mätte medgifvas alt, i afseende å uppfattning i högre lönegrad, lä räkna sig tillgodo älven de tvänne år han i egenskap af vikarie tjenstgjort, och således berättigas att från och med år 1861 åtnjuta lön i 2:dra lönegraden med 1,500 Rdr; och hade
Domkapitlet i Strengnäs uti häröfver afgifvet utlåtande, med vitsordande af hvad sökanden anfört, förklarat sig destoheldre tillstyrka bifall till berörda anhållan, som det förnämligast varit Wikanders större duglighet för lärarekallet, som förskaffat honom förtroendet af en ansvarsfullare befattning ån den af duplikant, och detta förtroende såväl då beredt honom en minskad inkomst, som ock numera utestängde honom från en hillig likställighet med sina i tjenstgöring jemnåriga, men redan i högre lönegrad uppflyttade medlärare.
I anledning häraf och då vikarierande lärare och duplikanter i det väsendtliga måste anses befinna sig i samma förhållande och då vidare de förra i de flesta fall måst åtnöja sig med icke obetydligt mindre aflöning än de sednare, under det att Stats- Utskottets Utlåtande N:o 139. 61 för bestridande af vikarialer i allmänhet erfordrades större skicklighet och erfarenhet än för duplikants-befattning, hvarmed vanligen vore förenad tjenstgöringsskyldighet endast i de lägsta klasserna, har Kongl. Mnj:t nu föreslagit, alt den rättighet i afseende på uppflyIlning i högre lönegrad, som Rikets Ständer medgifvit de lärare, hvilka före verkställigheten af den vid 1856—'1858 årens riksdag beslutade reglering af läroverken tjenstgjort säsom duplikanter eller extra lärare, måtte utsträckas äfven till dem, hvilka före löneregleringen varit i egenskap af vikarier vid läroverken anställde, på det sätt att de bland dem, som under längre tid än 5 år före verkställigheten af berörda reglering varit anställde såsom vikarier och hvilkas tjenstgöring blifvit väl vitsordad, måtte berättigas att från och med år 1864, såsom grund för högre lönetur, beräkna sig till godo sammanlagda antalet afslutade läseår öfver 5, som de på sådant sätt tjenstgjort.
I sammanhang härmed har Utskottet förehaft en af Riksdagsfullmägtigen A. W. Uhr från Örebro län väckt, lill Utskottet remitterad motion N:o 141, deruti motionären hufvudsakligen anfört, hurusom vikarierande lärare på eget ansvar skötte den ordinarie lärarens alla åligganden, men såsom godtgörelse endast erhölle hvad den ordinarie läraren kunde af sin lön afstå, under det extra lärare och duplikanter tjenslgjorde på den ordinarie lärarens ansvar och såsom hans biträden, men dock uppbure bestämd aflöning; och har motionären vid sådant förhållande och då det ej ens berodde på läraren sjelf om han blefve såsom vikarie eller duplikant anställd, föreslagit, att Rikets Ständer måtte tillerkänna extra ordinarie lärare, hvilka såsom vikarier tjenstgjort under läroverkens organisationsperiod från 1849 till 1858, samma förmåner i fråga örn uppfattning till högre lönegrad, som vid sistlidne riksdag blef åt extra lärare oeh duplikanter beviljad.
Billigheten deraf, att de lärare, hvilka på eget ansvar under längre tid vikarierat lör ordinarie lärare, må, sedan de vunnit befordran, berättigas att vid bestämmandet af deras lönetur inberäkna åtminstone någon del af den tid, hvarunder de vid läroverket innehall anställning af omförmälda beskaffenhet, synes Utskottet, genom hvad här ofvan finnes ur Statsråds—protokollet anfördt, vara tillfyllest ådagalagd; och då otvifvelaktig! ofta inträffat att lärare just till följd af väl vitsordade kunskaper och framstående duglighet blifvit använda såsom vikarier för ordinarie lärare i högre klasser, i stället alt få anställning såsom duplikanter och extra lärare med mera inskränkt undervisningsskyldighet, torde giltigt skäl vara för handen att tillägga de lärare, som under längre lid uppehållit vikariet, enahanda förmån i afseende på beräkning af lönelur, som Rikets Ständer redan vid sistlidne riksdag beviljat dem, hvilka varit såsom duplikanter och extra lärare anställde, och sålunda medgifva förenämnde lärare rätt att jemväl för innevarande statsregleringsperiod erhålla den godtgörelse, som uti ifrågavarande hänseende kan på dem belöpa.
Utskottet meddelade uppgifter skulle bifall till det ifrågaställa förslaget, i den af Riksdagsfullmägtigen
Uhr deråt gifna utsträckning, föranleda för nästa statsregleringsperiod en 62 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 139. årlig utgift af 6,000 R:dr samt för åren 186 1, 1862 och 1863 ett sammanlagdt belopp af 15,500 R:dr.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte medgifva, att de lärare, som under längre tid än fem år före verkställigheten af den vid 1856—1858 årens riksdag beslutade reglering af rikets elementarläroverk varit anställde såsom vikarier, vare sig i lektors-, adjunktseller kollega-belallning oell hvilkas tjenstgöring blifvit väl vitsordad, må berättigas att från och med år 1861, såsom grund för högre lönetur, beräkna sig till godo jemväl det antal af slutade läseår öfver fem, som de på sådant sätt tjenstgjort; samt att. för detta ändamål mätte anvisas dels ett årligt belopp af 6,000 R:dr alt lärnverksanslaget tilläggas och dels ett anslag för en gång å 15,500
R:dr alt från ltiksgälds-kontoret utgå. 57:o.
Under anförande, hurusom det, under nu gällande stadganden, vore förmånligare, att genast såsom student ingå vid läroverket, der man med någorlunda tillräckligt vikariearfvode, vanligen efter 4 års tjenstgöring af Kongl. Majit erhöll kompetensrätt lill Kollega eller adjunktstjenst utan undergången filosofisk kandidatexamen, än att före inträdet derstädes bemälda examen undergå, har Herr P. G. Alander uti förut oroförmälda motion (N:o 35), enär den naturliga följden af berörda förhållanden blefve att de flesta kollega- och adjunkts—beställningar, till stort men för läroverket, småningom komme att inlagas al ograduerade män, föreslagit, att lärare, hvilken varit såsom extra lärare, vikarie eller duplikant anställd vid elementarläroverk, innan han till ordinarie läraretjenst blefve befullmägtigad, måtte vid fråga om uppfattning till högre lönegrad fä räkna sig tillgodo de år under hvilka han såsom extra ordinarie tjenstgjort, såvida han dessförinnan filosofie-kandidat-examen aflagt.
Då erfarenheten ådagalagt, att under nuvarande förhållanden det är förenadt med stora svårigheter att vid elementarläroverken erhålla duglige extra ordinarie lärare, synes nödvändigheten fordra, att någon särskild förmån förunnas de personer, som, efter att hafva förvärfvat kompetens till ordinarie lärarebefattning, såsom extra lärare, duplikanter eller vikarier tjenstgöra; och får Utskottet på grund häraf hemställa, att, i afseende på den åt lärare förunnade rätt till löneförhöjning, hvart femte år måtte förordnas, att vid sådan årsberäk ning för uppfattning till högre lönegrad, hvarje lärare får tillgodoräkna sig äfven den tid efter inträdet af nästa stalsregleringsperiod, under hvilken han, efter det han undergått filosofiekandidat-examen, må hafva såsom extra lärare, duplikant eller Stats-UtsTcoitets Utlåtande N:o 139. 63 vikarie varit vid elementarläroverket använd, dock med undantag för de tre första åren af hans så beskaffade verksamhet. 58:o.
Uti en hos Preste-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion (N:o 5 8) har Kyrkoherden Wennerström föreslagit, alt Lektorer, hvilka, enligt Efori uppdrag och beslut, under den tid de varit Kolleger, skött en Lektors åligganden, mätte från början af nästa statsregleringsperiod få såsom grund för högre lönetur beräkna sig till godo det antal afslutade läseår, dock icke öfver fem, som de med godt vitsord på sådant sätt tjenstgjort, samt att för detta ändamål ett reservationsanslag af 12,000
R:dr måtte för nästa statsregleringsperiod ställas till Kongl. Maj:ts disposition; — hvarjemte Herr P. G. Alander uti nyssberörda motion hemställt, att de, som från lägre läraretjenst blifvit till Lektorer befordrade, måtte vid fråga om uppflyttning till högre lönegrad få beräkna äfven de år, de före 1858 innehaft ordinarie tjenst vid elementarläroverket.
Vid öfvervägande af de utaf bemälde motionärer antydda förhållanden hafva de af dem för åtskillige Lektorer påyrkade förmåner synts
Utskottet icke vara af billighet påkallade; i följd hvaraf och då en ej obetydlig statsutgift säkerligen skulle af bifall lill motionerna förorsakas, Utskottet tillstyrker, att Kyrkoherden Wennerströms och Herr Manders ofvanberörda framställningar måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 59:o.
Vidare har uti en hos Rorgare-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion (N:o 280) Herr J.
Börjeson föreslagit, att Lektorer i lefvande språk och naturvetenskap, hvilka förut varit vid offentligt läroverk anställda under benämning Gymnasiilärare, måtte, i fråga om uppfattning till högre lönegrad få räkna sig till godo den tid de i nämnde egenskap tjenstgjort; men, då de förbättrade lönevilkor ifrågavarande lärare såsom Lektorer erhållit, icke lära berättiga dem till den ytterligare förmån, som i motionen är för dem afsedd, helst vid gymnasierne lek— toraler i omförmälda läroämnen löre den nya läroverksregleringen icke funnos inrättade, tillstyrker Utskottet, att Herr Rörjesons ifrågavarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 60:o.
Uti den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof, har Kongl. Majit gjort framställning derom, att det af Rikets Ständer, vid fastställandet af lönebeloppen för Rektorer vid de fullständiga läroverken, fästade vilkor, att Rektor icke får innehafva prebendepastorat, måtte upphöra att vidare vara gällande.
I betraktande af rektors-embetets stora vigt och olägenheterna deraf, att, med den nu gällande bestämmelsen, en Theologie Lektor, som möjligen är den dugligaste att utöfva en så magtpåliggande befattning, genom del ofvannämnda vilkoret är derifrån helt och hållet utestängd, tillstyrker Utskottet, att Kongl. Maj:ts nådiga framställning i delta hänseende måtte af Rikets Ständer bifallas. 64 Stats-UisTcottets Utlåtande N:o 139. 61:o. Herr P. G. Alander har uti oftaåberopade, hos Borgare-Ståndet väckta motion (N:o 35), bland annat, föreslagit att de reseunderstöd, som lemnades åt elementarlärare, för inhemtande i främmande länder af kännedom om dervarande läroverk, måtte så anordnas, att dylika understöd äfven blefve tilldelade årligen åtminstone tvänne lärare i främmande lefvande språk; men emedan Kongl. Maj:t af besparingaine i allmänhet tilldelar reseunderstöd, der sådant finnes behöfligt, hemställer Utskottet, att Herr Alanders berörda framställning icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 62:o.
Uti en inom Preste-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion (N:o 33) har Biskop Bergman, med hvilken Professor Carlson samt Doktorerne Nordlander och Säwe instämt, hufvudsakligen anfört, hurusom Magister Zacharias Grape, som den 9 August 1854 blifvit anställd såsom Kollega vid Haparanda läroverk, den 5 December 1857 förordnats alt förestå pastoralvården i Carl Gustafs Finska pastorat, emedan bristen på i Finska språket kunnige prester varit så stor, att Konsistorium ej haft annan utväg än att från nämnda skola använda Grape, som i sitt ställe vid skolan aflöna! en vikarie.
Grape, som efter beräkning al utnämningsdagen, år 1860 varit berättigad att vid läroverket uppflyttas i högre lönegrad, hade emellertid tjenst— gjort såsom prest i Finska församlingar tillhopa 3 år IO2 månader, i följd hvaraf Kongl. Maj:t, enär Grape icke uppfyllt vilkoret af 5 års oafbruten tjenstgöring vid skolan, förklarat Grape icke vara berättigad till berörda uppflyttning; dock hade Kongl. Maj:t dervid tilldelat honom en gratifikation af 500 R:dr; och har motionären på grund af dessa förhållanden föreslagit, alt, då Grape genom sin beredvillighet att betjena en eljest nödställd församling, sålunda vid skolan i lönetur förlorat 3 år IO2 månader, under hvilken tid ett belopp af 2,000 R:dr skulle honom i lönetillökning tillkommit, men deraf genom Kongl. Maj:ts nåd återfått 500 R:dr, Rikets Ständer måtte åt bemälde Grape, i ersättning för hans oförvålladt mistade lönetur bevilja ett anslag af 1,500 R:dr.
Emedan det vore obilligt, att Grape, derföre att han, såsom den enda för tillfället lämplige, blifvit utan egen begäran använd i ett vigtigt uppdrag utom skolan, skulle förlora sin lönetur såsom lärare, tillstyrker Utskottet, att, med bifall till motionen, Rikets Ständer åt förenämnde Grape bevilja ett anslag, för en gång af 1,500 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utgå. 63:o.
Under anförande, hurusom författandet af skolböcker blifvit från Statens sida alltför litet uppmärksammadt och uppmuntradt, har Herr C. F. Ridderstad, uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 308) föreslagit, att en summa af 3,000 R:dr årligen måtte beviljas alt med lämpliga belopp användas till belöningar för författandet af de bästa under året utkomna läroböcker, dock så att ej flere än högst fyr* Stats- Utskottets Utlåtande N:o 139. 65 fyra sådana årligen Liefve belönade; och skulle pröfningen och bestämmandet af belöningen af en särskild granskningsnämnd verkställas; men, emedan erfarenheten visat, att om läroböcker äro dugliga, de i följd deraf vinna en afsättning, som snart gäldar den å deras utarbetande nedlagda möda, hemställer Utskottet, att Herr Ridderstads ifrågavarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs ulan afseende. 64:o.
Sedan vid granskning af den utaf Kongl. Majit till Rikets sist församlade Ständer nådigst öfverlemnade utredning i afseende å de af kommuner och enskilde personer lill gymnasier och skolor i allmänhet gifna donationer, Rikets Ständer i underdånighet anhållit att Kongl. Majit täcktes i afseende å vissa uppgifna donationers tillkomst och beskaffenhet med mera, låta verkställa den vidare utredning, som Rikets
Ständer ansett erforderlig och derefter vidtaga de åtgärder, som kunde vara af omständigheterna påkallade, så finnes nu i det den Kongl. Propositionen bilagda Statsråds-protokoll intagen redogörelse för de af Kongl. Majit, i följd häraf, efter vederbörandes hörande, meddelade förordnanden; och inhemtas af berörda redogörelse, vid hvilken Utskottet icke haft något att erinra, bland annat, alt afkomsten al åtskilliga donationer, till sammanräknad! belopp af 966
Ridr 1 öre, funnits icke vidare böra bland elementarläroverkens anslag inberäknas, hvadan dessa blifvit med nämnda belopp minskade.
Statsråds-protokollet gifver jemväl vid handen att sex prebende-pastorater, hvilka varit i elementarläroverkens tillgångar upptagna till en behållen inkomst af tillsammans 6,157 Ridr 67 öre, numera blifvit indragna, så att den årliga räuteafkastriingen af de till elementarläroverken donerade medel med flera särskilda inkomster, hvilka vid förra riksdagen uppskattades till Ridr 52,258: 65. för nästa statsregleringsperiod bör minskas med tillhopa . . . „ 7,103: 68. och kommer sålunda att utgöra „ 45,154: 95; Sammanlagda beloppet af de anslag Utskottet bär ofvan för elementarläroverken tillstyrkt uppgår lill Ridr d,455,242: 67. och då härifrån afdrages dels Riks-statens nuvarande anslag 1,152,509: 80. dels nyssberörda årliga afkastning af donationer m. m 45,154: 95.
M 1,177,664: 75. utgör den erforderliga tillökningen i anslaget R:dr 275,577: 92. och tillstyrker Utskottet alltså, att, jemte det elementarläroverkens ofvannämnda särskilda inkomster af donationsmedel m. m. fortfarande påräknas till bidrag vid aflöningen, Riks-statens anslag för dessa läroverk må bestämmas till en summa al 1,408,087 R:dr 72 öre. 65:o.
Vid den sistlidne riksdag verkställda reglering af elementarläroverkens anslag upplystes, att under då innevarande statsregleringsperiod å åttonde HufvudBih. till B.
Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 1 Höft. 9 66 Stats-UtsJcottets "Utlåtande 1V?o 139. titeln uppstått betydliga besparingar, hvilka vid 1860 års början, enligt approximativ beräkning, utgjorde omkring 143,000 och deraf största delen uppkommit å nämnda anslag; och då utöfver hvad för nya lärarebefattningar m. m. anvisats, någon tillgång syntes erforderlig för att lärarne skulle komma i åtnjutande af den förhöjda aflöning, Sorn blifvit dem tillerkänd, funno Rikets
Ständer dels uppfört elementarläroverkens anslag såsom reservationsanslag och dels hos Kongl. Maj:t uti underdånig skrifvelse den 26 Oktober 1860, anhöllo, det Kongl.
Maj:t täcktes i nåder medgifva och förordna, att de besparingar, som vid slutet af då varande statsregleringsperiod å detta anslag förefunnes, måtte afskiljas från åttonde Hulvudtitelns allmänna besparingar och vid afslutandet af 1860 års räkenskaper utbalanseras såsom en för elementarläroverkens behof reserverad behållning till år 1861 och följande år; men emedan, enligt hvad Utskottet inhemtat, besparingarne å ifrågavarande anslag redan högst betydligt nedgått och under loppet af innevarande år komma att helt och hållet medtagas, finner Utskottet, då elementarläroverkens utgiftsstater numera äro hufvudsakligen reglerade, någon anledning icke vidare förefinnas alt för dessa läroverk fortfarande anvisa reservationsanslag; och hemställer Utskottet alltså, att elementarläroverkens anslag mätte såsom allmänt anslag å Riks-staten uppföras.
Seminarium för bildande af lärarinnor. 66:o.
I det för detta seminarium uppförda anslag, 15,000 R:dr, har Kongl. Majit begärt förhöjning med 5,000 R:dr.