Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Prop. Nio 1. om Statsverket 1865. för den tillökade tjenstgöringsstyrkan vid artilleristam truppen med rdr 2,491: 10, derunder beriiknadt 418 kubikfot 1 kanna spanmåi; , för lega af exercishästar vid artillerikorpsen ....
750: — hvartill kommer ofvanberörda tillökning i kokinrättningsanslagel 250: — eller tillhopa med rdr 3,491: 10; nuvarande Riksstatsanslaget 138,363: 40, summa rdr 141,864: 50 Beväringsmanskapets vapenöfning.
— Detta förslagsanslag, hvilket vid förra Riksdagen höjdes till sitt nuvarande belopp, hemställer jag i underdånighet mätte föreslås, all tillsvidare, och intilldess en förändrad reglering af Beväringsinrattningen, hvarom jag framställt förslag, kan komma att vidtagas, blifva oförändradt; samt att emellertid den för beväringsmanskapet i allmänhet nu bestämda exercistid af trettio dagar, fördelade på två år i lika terminer, under det dervid stadgade vilkor, att de tvä beväringsklasser, som i följd häraf årligen sammandragas, icke exerceras samtidigt, jemväl tillsvidare må bibehållas.
Maiertelen.
Försvarsverket till lands i allmänhet eller Krigs-Kollegii af delningar (Arméförvaltningens Departementer).
— Chefen för Ingeniörkorpsen har, i fråga om an slaget till underhåll, af Rikets fästningar och landtförsvaret tillhörande hus och byggnader, i underdånighet anmält, att detta anslag, som vid sistlidna Riksdag förhöjdes från 75,000 till 90,000 rdr, vore alldeles otillräckligt för berörda underhåll, så att årligen flera sådana arbeten i följd af bristande tillgångar måste uteslutas, sorn icke utan skada kunde uppskjutas; hvadan han, jemte erinrau det han redan är 1862, vid anmälan af behofvet i detta hänseende för nuvarande statsregleringsperiod, begärt anslagets förhöjning lill l00,000rdr, nu ansett sin pligt vara, att i underdånighet föreslå detsammas tillökning frän 90,000 till 100,000 rdr.
Vidare och sedan Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref den 24 Maj 1864 förordnät, att vid Norra Skånska infanteriregementet 183 och vid Södra Skånska infanteriregementet 202 soldatnummer, hvilka allt från regementenas uppsättande, till följd af Kongl. Brefvet och roteringsverket den 21 Oktober 1817, stått vakanta för Statsverkets räkning, skola från och med år 1866 rekryteras; så komme, enligt Krigs-Kollegii anmälan, utom den kostnad, som Kronan för et: gång måste vid - Bil.
71 känna» lik ifrågavarande 385 rekryters förseende med förslå uppsättningen af beklädnads-, utrednings-, remtygs- och tross-persedlar, för hvilken kostnad ett extra anslag för en gång erfordrades, underhållet af denna materiel för den tillökade nummerstyrkan att medföra följande, efter nuvarande pris å materialier och arbeten samt ålgångsstater förslagsvis beräknade ärliga utgifter, nemligen: 1:o för kapotter, personella utrednings- samt remtygs- och t ross-persed lar, efter 4 rdr för nummern, vid hegge regementena 1,540 rdr; och 2:o för lif- och släpmunderigs-persedlar, genom tillökning, efter stadgade grunder beräknad, i regementenas beklädnadsanslag, vid Norra regementet, efter ,13 rdr 79 öre för nummern rdr 2,523: 57, vid Södra regememtet, efter 43 rdr 83 öre för nummern » 2,793: 66, tillhopa rdr 5,347: 23, al hvilka det i 4:sta punkten upptagna beloppet, 4,540 rdr borde påföras anslaget till »Försvarsverket i allmänhet», men det sednare beloppet, 5,347 rdr 23 öre, tillhöra anslaget till »Lif- och Släpmunderingar vid rotehållsregementena»: — om hvilka anslagstillökningar Krigs-Kollugium i underdånighet anhållit.
Jag tillstyrker i anledning häraf, att anslaget till »Försvarsverket till lands i allmänhet» rdr 4,169,454: 15, måtte förhöjas, så väl med det för fästningars och landtförsvaret tillhörande byggnaders underhåll begärda beloppet 20,000: — som med beklädnadsunderhållskostnaden för 385 nummer vid de Skånska infanteriregementena 4,540: — hvartill kommer, efter hvad jag ofvan föreslagit: dels beklädnadsunderhåll för det 3:dje pontonierkompaniet dels beklädnadsslitningsersättning för artilleristamtruppen vid Gotlands Nationalbeväring om anvisande af hvilka medell, tillhopa 33,544 rdr 50 öre, jag i underdånighet föreslår framställning till Rikets Ständer: kommande anslaget, med denna tillökning, att utgöra rdr 1,202,995: 65.
Lif- och släp-munderingarne vid rotehållsregementena.
— 1 följd af 385 soldatnummers nyrekrytering vid de tvänne indelta Skånska infanteriregementena, erfordras, på sätt nyss nämndt är, en tillökning i detta anslag af ett förslagsvis beräknad! belopp, stort 5,347 rdr 23 öre; — och föreslås i underdånighet, alt anslaget, som i nuvarande Riksstat finnes upptaget till rdr 257,200, mätte förhöjas med, i rund summa, 5,320, samt således bestämmas till rdr 262,520. 21,540: — 10,504: 50, 4,497: — 72 Bil.
N:u 3 a. lill Kongl. Maj:ts Nåd.
— Vid 1859 och 1860 års Riksdag, då Kongl. Maj:t föreslog, att det å Riksstaten uppförda anslag för salpeteruppköp skulle från sitt dåvarande belopp, 270,000 rdr, nedsättas till 170,000 rdr, med vilkor, att salpeterfondens tillgångar orubbade bibehölles och räntan deraf finge användas till dithörande utgifters bestridande, yttrade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 5 Oktober 1860, att enär salpeterfondens utgifter för aflönings-, pensions- och transportkostnader, m. m. under åren 1854—1857 i medeltal årligen öfverskjuta dess ränteinkomster endast med omkring 19,000 rdr, och dessa utgifter icke kunde antagas framdeles komma att uppgå till högre belopp, utan snarare borde komma att, t mån af minskadt salpeteruppköp, nedgå, samt till det uppgifna årliga behofvet at omkring 2,000 centner salpeter för tillverkningen af krigskrut skulle, efter 45 rdr för centnern, erfordras ett belopp af 90,000 rdr, men hvad derutöfver levererades komma att för salpeterfondens räkning försäljas, syntes fondens utgifter, utöfver ränteinkomsternas belopp, icke kunna uppgå till högre summa än omkring 109,000 rdr årligen, hvadan berörda anslag, med afseende härå, af Rikets Ständer bestämdes i rundt tal till 110,000 rdr.
Enligt hvad Kongl. Maj:t sedermera vid 1862 och 1863 års Riksdag meddelat Rikets Ständer, hade denna nedsättning i anslaget föranledt Kongl. Maj:t till utfärdande af nya föreskrifter, rörande salpeterärendenas handhafvande, hvilka föreskrifter, upptagna i Kongl. Brefvet den 29 Januari 1861, bland annat innefatta, att den qvantitet salpeter, rå eller trublerad. som icke erfordrades för årliga kruttillverkningen eller till ett för densamma behöfligt reservförråd af 2,000 centner, motsvarande ett års behof af sistnämnda slag, borde försäljas och försäljningsmedlen ingå till salpeterfonden, hvilken skulle, derest Kongl. Maj:t icke annorlunda förordnade, hållas vid ett belopp af 800,000 rdr.
— Då emellertid efter utländsk salpeters befriande från införseltull vid 1859 års ingång, erfarenheten visat, att sådan vara af fullgod beskaffenhet kunde härstädes erhållas för ett inköpspris af 30, högst 40 rdr centnern, under det inlösningspriset för svensk salpeter varit alltifrån 1854, såsom uppmuntran för denna tillverkning, bestämdt till 45 rdr, hvarjemte upprätthållande af den sålunda uppmuntrade binäringen medfört en mängd andra utgifter till så betydligt belopp, att kostnaden för hvarje inlöst centner under åren 1858 och 1859 i medeltal uppgått ända till 57 rdr 85 öre; men de uppoffringar, hvilka Statsverket underkastades, icke blott genom den för krigskrut behöfligu varans inlösande till vida högre pris, än det i handeln allmänt gällande, utan äfven genom förluster vid den för Kronans behof öfverflödiga varuqvantitetens föryttrande, eller genom omöjligheten att för densamma finna köpare, vore alltför betydliga att längre tid böra fortsättas; hade Kongl.
Majit ansett, att, om lösniugspriset för inhemsk salpeter nedsattes från 45 rdr till 40 rdr centnern, samt således komme att för Bil.
73 för de till krigskrut påräknade 2,000 centner utgöra 80,000 rdr om året, och öfriga kostnader för salpeterverket jemväl inskränktes till hvad, efter den minskade rörelsen, biel ve oundgängligt, samtliga utgifterna för ifrågavarande behof skulle kunna betäckas med räntan, efter 5 procent, å den redau samlade till minst 800,000 rdr beräknade londén, eller årligen 40,000 rdr, jemte ett årligt statsanslag af 60,000 rdr: hvadan Kongl. Majit föreslog, att anslaget till salpeteruppköp nedsattes till sistnämnda belopp.
Rikets Ständer vid förra Riksdagen anmälde, i underdånig skrifvelse den 17 Oktober 1863, att vid handläggning af detta ärende bos Rikets Ständer hade blifvit ifrågasatt, huruvida till följd af den förändring, krut- och salpetertillverkningen under senare åren undergått, det fortfarande må vara behöfligt att, jemte årliga stastanslag, bibehålla deu s. k. salpeterfonden, och om icke dess tillgångar möjligen skulle kunna sill Riksgäldskontoret öfverlemnas, emot det att erfoderliga medel för upphandling af salpeter, m. m. biel ve af Rikets Ständer särskildt anvisade.
Den lätthet, hvarmed numera från utlandet kunde inhöpas god salpeter lill billigare piis, än hvartill denna vara härstädes vanligen erhålles, salpeternäringens aftagande inom landet, jemte flera andra omständigheter, syntes ock, enligt Rikets Ständers tanke, böra föranleda dertill attj salpetertillverkningen, som i allmänhet medförde ringa fördel för jordbrukaren, ej vidare borde åtminstone i någon vidsträktare mån från statens sida uppmuntras.
Under sådana förhållanden och då följaktligen statens omkostnader för anskaffande af behöflig salpeter måste väsendtligen kunna inskränkas, syntes en sä beskaffad åtgärd, som här blifvit antydd, böra komma under öfvervägande.
För vidtagande af <en förändrad reglering i detta hänseende hade Rikets Ständer likväl ansett en fullständig utredning af ämnet er forderlig; men då emellertid, enligt hvad kändt vore, salpeterfonden, utom de utgifter som af densamma egentligen bort bestridas, vid flera tillfällen blifvit anlitad lör fyllande af behof, hvilka varit helt och hållet främmande för fondens ursprungliga bestämmelse, samt användandet, på sådant sätt, af en icke obetydlig del utaf londens medel under en tid, då dess tillgångar, vida mera än nu, togos i anspråk för salpeternäringens undertsödjande, m. m., nogsamt antydde, att någon väsendtlig olägenhet ej borde uppstå om numera, sedan förändrade förhållanden i afseende å salpeterärendena inträd t, nämnda fond indroges och i stället beviljades bestämda anslag, tillräckliga för de utgifter, som fonden vore afsedd att betacka; hade Rikets Ständer för sin del ansett, att en dylik åtgärd skulle vara ändamålsenlig.
— I öfverensstämmelse härmed hade alltså Rikets Ständer, sorn, med godkännande af den utaf Kongl. Majit i olvanberörda hänseende gjorda beräkning, för statsregleringsperioden 1864 —1866 anvisat, till salpeteruppköp, ett årligt anslag af 60,000 rdr, tillika funnit sig böra hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta tillse, huruvida salpeterfonden må kunna indragas, samt vid nästa RiksBih. lill R.
Prot. 1865 & 1866 1 Sami. 1 Afd.
4 Bäft. 10 74 Bil.
Prop. N:o i. om Statsverket 1865 dag låta afgifva förslag till salpeterväsendets orduande, grundadt på fondens öfverlemnande till Riksgäldskontoret och uppförande i stället å Rikssiaten af det anslagsbelopp, som för anskaffande af erforderlig salpeter funnes behöfligt.
Sedan Kongl. Maj:t under den 10 November 1863 anbefallt Komitén för salpeterärendena att till Kongl. Maj:l inkomma med utlåtande öfver denna Rikets Ständers framställning samt, i anledning af Rikets Ständers samma år församlade Revi sorers, pä anförda skäl. yttrade åsigt, att tiden torde vara inne för upphörande med uppmuntran af salpeternäringen, hvilken dessutom beröfvade jordbruket ett kraftigt och behöfligt näringsämne, Salpeterkoiniténs utlåtande jemväl häröfver blifvit infordradt; så har denna Komité under den 13 sistlidne Jurd i ett sammanhang afgifvit sitt underdåniga betänkande i ämnet.
Komitén har ansett sig böra till en början anföra de hufvudsakligaste omständigheterna, beträffande salpeternäringens uppkomst inom landet, dess utveckling och nuvarande ståndpunkt.
Redan från den tid, krut började att inom riket tillverkas, hade Kronan, för anskaffande af inhemsk salpeter dertill, samtidigt förbehållit sig egande- och dispositionsrätt till all under ladugårdshus befintlig jord, som borde framföras till Kronans salpeterhus för att afsjudas; hvarjemte allmogen var förpligtad att vid sjudningsarbetet tillhandahålla aska, halm och ved, utgöra dagsverken, torsein, sjudare och redskap m. m.
Emellertid befanns i längden detta onus allt för tryckande, hvadan, 'efter 1800 års riksdag, Kronan afstod från nämnda egande- och dispositionsrätt till salpeterjorden, i enlighet med Kongl. Förordningen den 26 Oktober 1801, hvaremot i stället bestämdes den s. k. salpetergärden, att utgå från och med år 1805, och bestående deri, att af hvarje förmedladt belt hemman borde utgöras en skatt af £ inrikes tillverkad, oluttrad salpeter in natura, hvarför Kronan skulle betala tillverkningsvärdet med 1 rdr 24 sk. banko för Ld>.
Elter förlusten af Finnland, hvarifrån Sverige förut erhållit en ganska betydlig del af sin salpeter, blef likväl gärden mycket minskad och bristen å inhemsk salpeter till den årliga kruttillverkningen, som då, för så väl allmänt som enskildt behof, utgjorde ett Kronans monopol, visade sig allt mer kännbar.
Det ansågs med anledning deraf nödvändigt att vidtaga kraftiga åtgärder till salpeternäringens upphjelpande, så att det med densamma afsedda dubbla mål måtte ernås, nemligen att kunna inom landet erhålla den för kruttillverkningen vigtigaste beståndsdelen, salpeter, oberoende af utländsk tillförsel, somt att åt befolkningen i rikets olika delar bereda en behöflig och lönande binäring.
För sådant afseende förordnades genom Kongl. Brefvet den 11 Februari 1811 en Komité, som då hade fyra ledamöter, men hvilket antal numera är minskadt till två, åt hvilken Komité uppdrogs högsta ledningen af salpeterärendena, äfvensom förvaltningen ocb redovisningen af de till näringens befrämjande och salpeters anskaffande anvisade medel, De anordningar, som derefter för Bil.
N.-o 3 a. till Kongl.
Maj:ts 'Nåd.
Prop. N:o 1. om Statsverket 1H65.
7S det åsyftade ändamålets ernående egt rum, hafva hufvudsakligen bestått uti Länens indelande i sjuderi—distrikter och anställande der af skickliga Styresmän; upplysningars spridande för salpeterladors anläggning; undervisningsanstalters inrättande till bildande af kunniga sjudare och sådanes införskrifvande från Österbotten; belöningars utfästande för anläggning af salpeterlador; förskott till inköp af sjudningspaunor af koppar och de
Kronan tillhöriga pannors utlemnande mot billig lega; afbandlingars författande om sättet att anlägga lador, lika med dem i Österbotten, om förberedelser till erhållande af salpeter och om densammas renande från oarter m m
Vidare stadgades genom Kongl. Cirkuläret den 13 Februari 1813 att från och med år 1816 salpetergärden skulle levereras in natura, men att till nämnda tid, då förbud att införa utländsk salpeter skulle vidtaga, denna skatt fick mot ett af Kongl. Maj:t faststäldt pris med penningar lösas; hvarjemte, genom Kongl Brefvet den 28 November 1815 ett inlösningspris af 7 rdr 24 sk banko för fM bestämdes för den salpeter, som levererades utöfver det för hvarje hemman fastställda skattebelopp; och såsom ersättning till Kronan af sådane gärdsskyldiga, som bruste i fullgörandet af salpeterskatten in natura; äfvensom under den 26 November 1816 Reglemente utfärdades för uppbörden af den årliga salpeterskatten.
Då i följd af dessa åtgärder salpeternäringen i allmänhet så förkofrat sig, att rikets behof af den årliga tillverkningen ansågs kunna fyllas, blef, enligt Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers vid 1823 års Riksdag fattade beslut, på sätt Kongl. Brefvet den 9 September samma år innehåller, salpetergärden nedsatt till hälften af dess förutvarande belopp, eller 5 'tb af hvarje mantal från 1824 års början och framgent, emot den dittills af Kronan erlagda tillverkningsafgiltens för gärdssalpetern upphörande; hvarjemte förordnades, att med den af Rikets Ständer till Kongl Maj:t öfverlemnade behållning af salpeterfonden, 473,102 rdr 10 sk. banko, skulle bestridas alla för salpeterverket nödiga utgifter äfvensom inlösen af den salpeter, som utöfver jordegarnes årliga gärdsskyldighet kunde tillverkas.
Med bifall till Rikets Ständers vid 1828 — 50 årens riksdag gjorda underdåniga hemställan om salpetergärdens indragning, fann Kongl Maj:t derefter godt genom Nådigt Bref af den 7 April 1830 medgifva att, sedan Rikets Ständer antagit det af Kongl. Maj:t derför bestämda vilkor om beviljande af nödigt anslag till salpeternäringens bestånd och bedrifvande, salpetergärden skulle med samma år upphöra; i sammanhang hvarmed, och på det salpetersjuderi-egarne icke deraf måtte hemta anledning befara bristande afsättning å denna vara och salpoternäringens förfall såmedelst äfventyras, af Kongl. Maj:t stadgades, att inlösen för Kronans räkning af inom riket bevisligen tillverkad salpeter komme att än vidare på lika sätt och med iakttagande af enahanda föreskrifter och vilkor, som dittills, ega rum.
Med afseende å salpetergärdens upphörande jemte flera andra omständigheter utfärdades den 17 Mars 1832 förnyadt
Reglemente angående förvaltningen af salpeter-ärendena, hvilket ännu med få ändringar är gällande, 76 Bil, N:o 5 a. till Kongl. Maj:t* Nåd.
Pr,,p. N:o 1. om Statsverket 1865 Till följd af de sålunda anbefallda och vidtagna flerfaldiga åtgärder och anstalter till salpeternäringens befrämjande och uppmuntran, syntes också densamma, särdeles i de landsorter, der den af lokalförhållanden och tillgång på tjenliga ämnen gynnades, hafva vunnit den utvidgning och stadga, att Kronans behof af salpeter ansågs med all sannolikhet derigenom kunna fyllas, och då med anledning häraf det alltsedan år 4 818 gällande inlösningspriset 7 rdr 24 sk. banko för IM antogs kunna, utan farhåga för näringens aftagande eller förfall, nedsättas till ett belopp, som närmade sig salpeterns pris på utrikes ort med tillägg af de vid införsel deraf erforderliga kostnader, bestämdes i enlighet med Komiténs gjorda underdåniga framställning, genom Kongl. Brefvet den 3 April 1833, Kronans inlösningspris ä bevisligen inom landet tillverkad vara till 6 rdr 32 sk. banko för IM, hvarefter priset ytterligare minskades år 4836 till 6 rdr och år 4837 till 3 rdr banko för IM.
Dessa prisnedsättningar åstadkommo likväl en lika hastig som oförmodad minskning i den årliga salpeter-tillverkningen, såatt då beloppet deraf år 483S utgjorde 33,904 IM, hade det år 4840 nedgått till 47,389 LM, Ytterligare utvägar, bidragande till salpetertillverkningens återupphjelpande, ansågos derföre erforderliga, ; och, på Komiténs hemställan, meddelade Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den 23 Januari 4842, Komitén tillstånd att från salpeterfonden till 4843 års slut, hvilken termin derefter utsträcktes till 4 847 års slut, utgifva räntefria lån till salpeterladors uppbyggande, samt förskott till sjudningspatinors inköp, båda delarne mot räntefri återbetalning af en tiondedel årligen, hvilka lån och förskott, uppgående från början till 303,833 rdr 46 sk. banko, numera vore återgäldade med undan tåg af 573 rdr, hvarå afbetalningar ännu skedde, och 4,044 rdr, beroende på in drifning eller afskrifning.
Vidan; blef ånyo Kronans salpeter-inlösningspris genom Kongl.
Brefvet den 8 Februari 4844 höjdt till 3 rdr 32 sk. banko och genom Kongl. Brefvet den 6 April 4 834 till 6 rdr banko för IM.
Oaktadt således alla medel, som stått till buds, synas hafva blifvit anlitade för salpeternäringens återuppbringande till dess förra höjd, hade dock derefter under en följd af år genom inhemsk tillverkning icke erhållits full tillgång för behofvet, utan större eller mindre qvantiteter årligen måst införskrifvas till fyllande af bristen deri, intilldess, i följd af Kongl.
Maj:ts Nådiga förordnande den 43 Januari 4 837, KrigsKoliegii bestyr med kruts tillhandahållande åt bergslager och enskilda förbrukare från och med år 1839 upphörde, och samtidigt dermed Kronans kruttillverkning nedsattes till 2,000 centner krigskrut årligen, hvartill erfordrades endast en ungefär lika stor qvantitet rå salpeter, som det åligger Komitén att tillhandahålla.
1 stället för brist har den inhemska salpetertiliverkningen derefter lemnat årliga öfverskott; och i afseende på användandet af sådan öfverskottssaipeter täcktes Kongl.
Majrt, sedan genom Dess Nådiga Bref af den 16 Juni 4839 och den 8 Juni 4 860 medgifvanden erhållits till densammas trubblerande och magasinering tills vidare, under den 29 Januari 4 861 i Nåder förordna, att ett reservförråd af 2,000 Bil.
77 centner trubblerad salpeter skulle till framtida behof afsättas och förvaras samt att den salpeter, som dessutom ej erfordrades till den årliga kruttillverkningen, borde genom Komiténs försorg försäljas; men oaktadt flera i sistnämnda afseende gjorda försök hade det endast vid ett tillfälle till någorlunda antagligt pris lyckats komitén föryttra en mindre qvantitet, och orsaken till detta ofördelaktiga förhållande borde påtagligen sokas dels i det under senare tid varande låga pris på utländsk vara, betydligt understigande Kronans inlösningspris jemte öfriga omkostnader för inhemsk tillverkning, dels ock i lättheten att, sedan, med borttagande af förut gäilande importförbud, tullfri införsel af salpeter, samtidigt med kruttillverkningens frigifvande, från 1859 års början medgafs, från utländsk ort mot jemförelsevis ringa kostnad inbekomma nämnda råämne.
Och hade några vidare åtgöranden i afseende på salpeters försäljning ej egt rum. sedan Kongl. Majit genom Nådigt Bref den 28 Oktober 1862 meddelat föreskrift om reservförrådets ökande till 3,000 centner och under den 1 derpåföljde December anbefallt
Komitön att tillsvidare och intilldess annorlunda förordnades inställa all försäljning af salpeter.
På grund af alla dessa inträdda förändrade förhållanden och efter det, på sätt ofvan är anfördt, ärliga statsanslaget till salpeter-uppköp blifvit vid 1859—60 årens riksdag från sitt dåvarande belopp, 270,000 rdr, nedsatt till 110,000 rdr och vid senast förllutna riksmöte ytterligare minskadt till 60,000 rdr, hade ock, i motsats till hvad förut egt rum, åtgärder befunnits nödiga till åstadkommande af minskning i den årliga salpetertillverkningen, dels för att motverka de årligen uppkommande öfverskotten af varan, dels ock för alt söka inskränka utgifterna inom för ändamålet disponibla tillgångar, men hvarvid jemväl bort tillses, att årliga tillverk— ningsbeloppet blefve för behofvet tillräckligt, och hvilket resultat ansetts kunna bäst vinnas derigenom, att i de landsorter, der salpeterhandteringen utgör en med framgång och omsorg utöfvad, för invånarne vigtig binäring, eller förnämligast Westerbottens och dernäst Norrbottens
Län, densamma fortfarande uppehälles, under det att i de öfriga salpeterproducerande länen, der näringen ej befinnes lönande och tydligen sig visat, alt hågen derför i allmänhet upphört, densamma ej vidare af staten understödjes och uppmuntras.
Främst bland derför vidtagna åtgärder borde bär omförmälas de genom Kongl. Majits Nådiga Bref af den 8 Augusti 1863 fastställda två inlösningspris, nemligen det dittills gällande eller 45 rdr centnern för ren och rabattfri salpeter, samt 35 rdr centnern för oren och rabatt underkastad vara, genom hvilken anordning afsetts, att i Westerbottens
Län, hvarifrån omkring f af årsbehofvet för närvarande vofe att påräkna och der salpetern till större delen levererades ren och rabattfri, äfvensom i Norrbottens Län, bibehålla tillverkningen vid dess nuvarande belopp, men att deremot näringen i de öfriga Län, der den ännu bedrifves och hvarest i allmänhet endast tillverkas rabatt underkastad salpeter, för hvilken således en nedsättning i inlösningspriset af 10 rdr för centnern uppstode, skulle till följd af blifvande mindre 78 Bil.
N:o 3 a. till Kongl. Maj:ts Näri.
Prnp. N:o 1, om Statsverket 1865. vinst eller möjligen inträffande förlust vid tillverkningen, inom kort tid komma att behörigen inskränkas eller till och med i de flesta orter alldeles upphöra.
Erfarenheten hade ock visat, att redan under den tid, salpeternäringen var i jemnt stigande på det hela. eller till och med år 1833, och i flera af rikets län med mindre vexlingar ungefär bibehöll sig samt i åtskilliga mer eller mindre ökades, synnerligast i Wester- och Norrbottens, Kalmar och Christianstads