Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men ännu mer än dessa väckte den kvinliga gymnastikföreningen från Finland ett förtjänt erkännande, ty att män genom uppöfning af sin muskulatur kunna er- nå en hög grad af styrka och spänstighet, det har man både sett och tänkt sig; att kvinnor däremot, och därtill öfverklassens kvin- nor, kunnat uppnå denna ståndpunkt af kraft och uthållighet genom vanliga icke yrkesmässiga kroppsöfningar, det kände man icke allmänt till, och det är ändå just det, som är förtjänt af ett större och mera spridt intresse.
En metod, som kan med uteslutande af hvarje soldatmässig anstrykning och med till- godoseende af helsa, skönhet, glädje, kvinlig- het och frivillighet uppnå en sådan kraft, är värd en närmare uppmärksamhet, än att allt- sammans efter applådåskornas förtonande skulle få bli ett minne blott.
Kvinnans fysiska ut- veckling är af lätt insedda skäl att betrakta såsom en lifssak för nationen och hennes kraft såsom ett kapital värdt att förvalta.
Det system, som användes i Finland, till sina allmänna drag detsamma som brukas i våra öfriga grannländer och Centraleuropa, har i förstnämnda land under ett kvartsekel ut- vecklat sig till ett harmoniskt helt, i det att såväl de manliga som de kvinliga utvecklings- öfningarna gå efter samma principer, ehuru enligt metodens hufvudregel detaljerna äro olika för olika kön, ålder och utbildningsgrad.
Denna gång vilja vi närmare skärskåda den kvinliga gymnastiken.
I Finland, där genom kulturförhållandenas makt allt svenskt i stort och smått, i seder, bruk, samhällsordning, skolförhållanden och lifsåskådning slagit så djupa rötter, där har den svenska gymnastiken icke visat någon lifs- kraft.
Den har dock burits fram af en per- son med namnet Ling, en brorson till den sven- ska gymnastikens oförgätlige grundläggare och därtill en sympatisk person med ett vin- nande väsen och stor hängifvenhet för sin sak.
Särskildt ifrade han för kroppsöfningars infö- rande i flickskolan.
Han var någon tid lä- rare i den förnämsta » fruntimmersskolan » i lan- det, fröknarna Blomqvists privata läroverk.
Någon tid senare införde trenne personer all- deles oberoende af hvarandra den i Tyskland begagnade metoden, nämligen först den store pedagogen Uno Cygnseus, den finska skolans fader, som valde densamma för folkets barn, därmed ådagaläggande sin kärlek till de små, som äfven de, tyckte han, skulle åtnjuta denna glada, vackra konst, omvexlande i lek och all- var.
Att hvarje specialämne inom folksko- lan, där samma lärare och lärarinnor måste undervisa i alla, icke kan bli fullt tillgodosedt faller af sig själft; därför har man äfven nu i städerna börjat yrka på att anställa en särskild lärarinna i gymnastik för nämnda skolor.
Den andra som införde den Spiess ' ska metoden i Finland, var fröken Soldan i sin högre skola för flickor i Wiborg samt slutligen den tredje, fru M.
Asp, som 1S68 börade kurser i Helsingfors, hvarifrån densamma spridt sig till alla landets flickskolor såväl statens som privata, äfvensom till föreningar för unga kvinnor öfver skolåldern.
Fru Asps lära- 1891 rinnekurser ha på senare år varit besökta af ända till några och tjugu deltagarinnos, hvika nu verka dels i skolornas tjänst, dels såsom familjemödrar, spridande intresset för och insikten om turnöfningarnas nytta.
Sin ana- tomiska och fysiologiska kurs ha de gjort vid universitetet.
Senare ha manliga gymnaster arbetat för samma metod på gosskolans område, alla efter en noggrann pröfning af de olika systemens bärvidd inom sina hemland.
Därigenom har en enhetlig utbildning af systemet vunnits, som för framtiden måste garantera landets unga blomstrande turnväsen så inom som utom skolan.
Utom andra barnavänner har Z.
Topelius varit en varm vän af den unga finska gym- nastiken.
Vid dess införande voro hans dött- rars namn de först antecknade på den li- sta för deltagarinnor, som utställdes af fru Asp, och alltsedan har han varit en gynnare af samma system, mest i egenskap af ordfö- rande för skolrådet i statens » fruntimmers- skola ».
Men, frågar man, hvari bestå de principiella olikheterna i de skilda systemen, ty de yttre, uppvisbara, ådagalades vid gymnastikfesten i Stockholm?
Ja, fråga är lätt, men svara med trycksvärta är icke lika lätt.
Gymnastikens språk är lefvande lif, bokstäfver, om man så vill, af rörlig plastik, besjälade af lefnadslust och ungdomsmod, detta språk måste åskådlig- göras i praktiken och meddelas från person till person, icke på papper.
Här om någon- städes tillämpa sig Göthes ord: » grå är ' ajl te- ori ».
Dock må man icke tro att härom icke blifvit teoretiseradt; det finns hela bibliotek af böcker och tidskrifter öfver detta tema, men vi vilja förskona Iduns läsarinnor från denna öfversvämning.
Vare det nog att framhålla följande enkla grundprinciper Det bör och får ej finnas några stadfästadt schema, som läraren har färdigt att taga från hyllan.
Det ställes därför stora kraf på den ledande, som fullt själfständigt skall beherrska sitt ämne med tillhjälp endast af de många reglerna, gifna för olika åldersstadier, kön och utvecklingsgrader.
Öfningsmaterialet är därför oändligt rikhaltigt, såväl inom friöfnin- garna som inom redskapsafdelningen, där for- merna kunna omvexla i det oberäkneliga.
Dessutom finns en stor möjlighet till använd- ning för lärarekrafternas fantasi och själfverk- samhet i de s. k. ordningsöfningarna, upp- marscher i olika tågordningar, ofta regelbundna symmetriska eller geometriska figurer.
Detsamma är äfven fallet med den afdelninj ": af lektioner, som bär namn af lek, och som intar en domi- nerande plats i de lägre klasserna, fullt ut lika allvarlig såsom sundhetsmedel, fastän de små i sitt behof af fröjd och frihet icke ha en aning om lärarens afsikter och beräkningar i detta syfte.
Barnens intresse måste vinnas genom lekfull omvexling, och för alla friska måste kroppsöfningen vara en rekreation, icke » kur ».
Begreppet kur alstrar tvungenhet och enformighet och innebär i sig själft en abnor- mitet.
Det är ju lyckligtvis så, att vetenska- pens fordringar på helsans vård låta sig för- ena med omsorgen om barnens psykiska va- relse, deras sinne för skönhet, glädje, frimo- dighet och naturlighet, och därför ansluter sig den nyare gymnastiken till förädlande och lif- vande konst: musik, formskönhet och liniernas inbördes harmoni.
Den verklige pedagogen, som är den upp- växande ungdomens vän ock förtrogne, gör dessa kroppens och själens rekreationstimmar lika litet till militärisk exercis som till kur, och han låter icke den reflekterande metodi-
kens allvar jaga bort barnafröjd eller ungdoms- lynne hos sina elever, huru mycket han än inom sig tar sin lifsuppgift på allvar.
Denna de tyske lärarnes uppfattning har också i Fin- land gjort sig gällande, såväl i val af öfnin- gar som i deras utförande och enkannerligen i sättet att anföra och leda, hvari man söker likställa ämnet med andra undervisningsämnen.
Isynnerhet inom flickskolan undviker man hvarje skymt af militarism, och häri som i annat ansluter sig skolan till hemmet.
Man kan karaktärisera den finska frisk- gymnastiken med att den närmare ställer sig såsom bundsförvandt till dansen såsom skön konst än till Äskulap eller Mars och därige- nom kommer grekernas uppfattning nära.
Fack, Till harsäsongen.
| ^ - a r e är icke blott en välsmakande kötträtt, utan den spelar äfven en viss roll såsom näringsämne, ty af det för människan be- höfliga ägghvitsämnet innehåller detta ville- bråd 23,5 procent, och vildt anses j u i allmänhet såsom lättsmält o c h blodbildande.
Redan i forn- tiden var man ense o m, att hare var en läcker- het; och Plinius påstod till och med, att man skulle bli vacker genom förtärande af harstek.
Fältharar äro mera välsmakande än s / co^sharar; yjöMharar däremot de tjockaste o c h delikataste.
Honan är finare än hanen (den förra kännes igen på sin långsträcktare kropp; sin ljusare fäll och sin kortare svans).
Hare bör ej ätas förrän några dagar efter den blifvit skjuten, men ej heller hänga, tills den fått s. k. haut goöt.
Vill man nödvändigt använda en nyss skjuten hare, bör man steka den längre än den sedvanliga tiden (som är U timme eller högst en timme) och förut iakttaga följande behandling: Sedan den är flådd och alla sju skinnen aflägsnade, öfverhäller man köttsidan med sprit, konjak eller rom och tänder alkoholen; så snart flamman slock- nat torkar man haren väl, späckar den och be- stryker den med hett smör, hvarefter den lägges åsido ungefär en timme.
Under stekningen på- häller man tjock sur grädde, hvilken i allmänhet bör spädas på vildt- o c h fogeisås och ej tillsättas endast vid afredningen.
Hare står sig vid kall väderlek i flere veckor, då man hänger upp den på ett luftigt ställe.
Förvaring på is duger ej, ty då bortfalla håren så småningom.
Men inträder töväder efter frost, bör den flås och tillagas.
In- bäddar man en frusen hare i korn eller hafre, så tinar den ej upp så lätt.
En flådd hare kan möjligen förvaras ytterligare ett par dagar, o m man häller ättika eller dricka öfver den jämte skarpa kryddor.
Denna s. k. marinering tjänar äfven till att göra köttet mörare samt pikantare.
Om ej haren är allt för mycket sönderskjuten eller oaptitlig, bör beröring med vatten undvikas.
Har- stek förlorar i smak, om man uppvärmer den.
Man må gärna servera köttet kallt, bara såsen är väl uppvärmd.
Vill man företrädesvis värma ste- ken också, så må denna på inga vilkor läggas i såsen, utan i täppt kärl med pågjutning af kok- hett vatten.
Jägare bruka tycka o m en sorts skarpsås till kall harstek (senap, pudersocker, olja, ättika).
Till hare passar bäst surkål (blåkål) o c h äpplemos samt potatis o c h maccaroner och alla slags sallader.
3 Jag spruckna röda händer har, Och ingen salva på dem tar, Hvar skall val någon bot jag finna?
Och därför jag så varmt vill be: Om någon ett recept kan ge, Så skrif till » Bittert pröfvad kvinna *.
Skinnet bör flås försiktigt, så att det förblifver helt, för att af pigan kunna säljas; man börjar vid hufvudet.
Blodet kan delvis användas till s. k. svart ragu, hvartill man tager halsen, bröstflakarna, hjärta, lunga, lefver (Buffon, säger att harblod hjälper mot finnar och fräknar).
Harfett lär vara bra för vis- sa sår.
Tassarne finna mångahanda användning inom hushållet: de äro ypperliga såsom blank- smörjsborstar, att svärta spisen, sopa kaminrör, kolboxar, damma krukväxter etc.
De kunna tvät- tas rena i varmt vatten.
Den lilla mjuka svan- sen är nyttig som svamp för griffeltaflan.
För den som skall köpa hare, gäller den regeln att se efter, o m ögonen äro väl bibehållna; äro de insjunkna, så har djuret blifvit dödadt för flere dagar sedan.
För att bestämma, o m man har en ung eller gammal hare framför sig, har man tre tecken: 1) Äro klorna på bakfötterna hvassa och något spetsiga, så är det en hare för året — äro klorna nötta, är djuret äldre.
2) Hos en ung hare låter nackskinnet ledigt röra sig fram och åter (som på hundvalpar).
3) Äfven med öronen kan man anställa prof: är skinnet så segt att man omöjligt kan rifva örat, har man att göra med en gammal; j u lättare det däremot brister, desto yngre är villebrådet.
Men om haren är i fruset tillstånd, kan detta prof bedraga, då brister äfven ett gammalt öra lättare.
Harar äro ibland hehäftade med ett slags koppor, som man igen- känner därpå, att ullhåren bakom öronen bort- fallit.
Fast ännu allt är godt och väl, Jag fruktar och med största skäl, Min fästman ämnar svartsjuk blifva.
Gif råd, om blott uppå en rad, Ej mera tacksam eller glad Kan någon därför bli än Viva.
Får jag om en beskrifning be På något klart och godt gelé Och någon billig sockerkaka, Och så mot vårtor någon kur, Och emot hår, som faller ur!
Skrif svaret till En lycklig maka.
Mitt barn, som annars är så sött, Har hår, som är så grufligt rödt, Säg, kan man väl bli af med färgen!
Skall lungmos lagas till med smör?
Hvad heter den kompositör, Som skref » Min lilla vrå bland bergen »?
Ja, ännu mer af samma slag Jag kunde gifva er i dag, Om blott jag orkade och ville.
Hvad fröjd att göra få det rön, Att ännu hos värt täcka kön Man träffar på så mycket snille.
Iduns frågor, satta i rim *.
i en klagan hörs bäd ' först och sist, Att i vår tid är faslig brist På hvad man kalla plär förmågor, Men döm ej tiden ohörd blott, Ty jag en annan tanke fått Vid läsning utaf » Iduns » frågor.
Jag egna vill min poesi Till dem, som med så stort geni I » Idun » frågor ständigt gifva.
De roat mig af hjärtans grund Och skänkt mig mången munter stund Och — inspirerat mig att skrifva!
Snorre.
Jag funnit där en verklig skatt, Och därför jag i rim dem satt, Förr ' n tiden dem i glömska höljer, Och fast en annan form de ha, A r innehållet lika bra Och lyder ungefär som följer: Jag är uti så stort behof Att få ett riktigt mönsterprof På mellanspetsar, vackra, breda.
den som ömmar för min nöd, Jag vore tacksam till min död, Om hon vill sända det till Beda.
Jag draperier ville ha För fönstren, men det går ej bra, Och jag har gjutit tårefloder; Kan någon råda mig på fläck, Hur jag skall ordna deras veck, Så skrif till En bekymrad moder.
Min fästman skall en julklapp få, Men jag kan icke hitta pä, Hvad jag till honom kunde skicka.
Bland Iduns läsare kanske, Att någon kan ett råd mig ge I bref till INyförlqfvad fiieka.
Skulle möjligen en förvarad hare befinnas hafva för mycket haut gout, så hjälper behandling med öfvermangansyrad, kali; dock har det gått för långt, är fara förhanden till blodförgiftning — då må man hellre afstå från att förtära den.
Man söker ibland förbättra köttet af gam- mal hare genom att lägga den några dagar i en marinad; dock varnas för att låta den ligga för länge i en sådan, vildtsmaken förminskas, och nä- ringsvärdet försämras af syran.
Rå lök bör ej hel- ler användas därtill, den skulle snart meddela köttet en obehaglig lukt.
Men fräst i smör ska- dar löken ej.
Segt harkött blir äfven mjukare, om det lägges i mjölk några dagar.
I handeln finns särskilda trancher-knifvar för hare.
Bekvämast för matgästerna är väl att ser- vera steken uppskuren utan ben; ryggköttet från- löses och skares på snedden i atlänga stycken, lårköttet likaså.
Af stommen lagas sedermera en god harsoppa.
* Ofvanstående roliga skämt med en del frågor från Iduns läsekrets, väl befogadt för resten — re- daktionen har ju ock redan i ett par tre artiklar uttalat sig emot de många naiva frågor, som till tidningen insändas — tillåta vi oss aftrycka ur vecko- tidningen » Svea ».
W e s t e r b e r g s S m u l t r o n - T v å l rekommenderas för sin angenäma och naturliga smultronlukt och.
sina utsökta Ingredienser såsom en den finaste toilette-tvål; rekommenderas särskildt för den finare toiletten Tillverkas endast hos Jag nyss ett täcke stickat ut, Men vet ej alls, hur jag till slut I kanten väl det skall ornera.
Jag grubblat hela veckan mest, Om spetsar eller frans blir bäst.
För svar så tacksam vore Vera.
De två sista Arnoldsons-föreställ- ningarna hafva nu också egt rum.
I lördags upp- fördes » Barberaren i Sevil !a&gt; med fru Arnoldson- Fischhoff som Rosina, och här mer än någonsin gjorde sig hennes förträffliga egenskaper som drama- tisk sångerska gällande.
Det färgrika och skalkaktiga spelet i förening med det ypperliga användandet af den sympatiska stämman tjusade publiken och fram- kallade det mest välförtjänta bifall i form af blom- mor, applåder, bravorop och näsduksviftningar — allt vittnande om en gemensam önskan hos alla, att det ej måtte dröja alltför länge, innan vi åter få se fru Arnoldson-Fischhoff på vår operascen.
— Hr Strandbergs röst lämpar sig förträffligt för grefve Almavivas parti, det yttre uppträdandet däremot så mycket mindre.
Figaros maktpåliggande parti hade öfvertagits af hr Rundberg, som visserligen hvarken i sång eller spel förmådde förete någon mönstergill Figaro, men som dock förtjänar erkännande i såväl det ena som det andra hänseendet för det sätt, hvarpå han löste sin uppgift.
Hrr Strömberg och Johanson som resp. doktor Bartholo och don Bazil skilde sig likaledes bra från sina uppgifter.
Ett nytt gästspel å k. operan påbörjades i onsdags, då » Don Juan » uppfördes med den portugisiske operasångaren signor Francesco d ' Andrade i titel- rollen.
Om detta gästspel hinna vi ej yttra oss förr än i nästa nummer.
Donna Annas parti sjunges af den danska sångerskan fröken Noack.
Dramatiska teaterns nya program, hvilket förliden fredag för första gången uppfördes, har haft att glädja sig åt en afjyord och välförtjänt framgång samt hvarje afton fyllt salongen med en intresserad och gripen publik.
Fru Emma Gads enaktslustspel » En varning » visade sig vara en ny variation på ett gammalt tema: den en smula flyktige äkta man- nen, som genom sin intagande lilla hustrus krigslist i god tid återföres till besinning af familjelifvets lugna lycka.
Ämnet var emellertid af författarinnan ledigt och konstnärligt beliandladt och vann ökadt intresse genom den fint nyanserade bild af den unga L. Westerbergs Tekniska Fabrik, Gefle.
Filial: Österlånggatan N:r 2 8, Stockholm.
Finnes i hvarje vä!
sorterad speoeri- och parfymhandel.
(DUN 312 makan, som fru Rundberg gaf oss.
Hr 0.
Byström sekunderade henne förtjänstfullt som mannen, och hr Botekström samt fröken Ahlandcr gjorde i tvänne biroller ett lustigt gammalt par, som bidrog att upp- rätthålla munterheten i salongen.
Om Guiseppe Giacosas gripande drama, » Stulen lycka », ha vi haft tillfälle att yttra oss på annat ställe i dagens nummer i sammanhang med skildrin- gen af den kvinliga hufvudrollens innehafvarinna, fröken Lotten Seelig, hvarför vi dit hänvisa.
Här må endast tilläggas, att herr Hillberg som den bedragne maken genom ett glänsande och konstnärligt måttfullt spel i väsentlig mån bidrog till den gri- pande totalverkan.
Hr Skånberg synes oss hvad man kallar spela alltför mycket teater; det var nog både värme och färg öfver hans framställning af den unge Arcieri, men hans medel att vinna effekt kontrasterade ej alltid gynnsamt mot fröken Seeligs och hr Hill bergs fint af vägda konst.
Hr Personne gjorde en synnerligen karaktäristisk typ af den gamle grefven-rouéen; man nästan beklagade, att styckets byggnad endast i första akten tillät hans framträ- dande.
Det nya programmets gedigna halt och det utfö- rande, det får på Dramatiska teatern, komma helt visst att betinga det ett längt lif.
Yid pensionen.
Skildringar för Idun af Channåh.
(Forts.) t ?-i.ej, fröken v o n Rathen, » sade lady Threaton, » nu får ni ursäkta, jag kommer och steglar er mening.
Det är alldeles gifvet, att där flere unga olika lynnen sammanträffa under flere månader en del förvecklingar uppstå, hvilka dock kunna bortförklaras, men jag är icke blind för, att det är med min ankomst, som denna långa misshäl- lighet uppstått, o c h som jag själf omöjligt kan finna någon grund härför, ämnar jag rättfram fråga Marthe, hvari jag förbrutit mig, ty huru obehagligt det än förefaller mig att drabbas af deras onåd, lider jag dock mer af att se er an- dra genom mig utsatta för en hel del obehag. » » Kanhända talade fröken von Rathen rätt o c h vist, ty Tyskland är nu en gång filosofernas hem- land, men jag tror ändå förr, att hon högg i sten.
Lady Threaton får icke anställa några förfrågnin- gar, däraf skulle Marlhe endast känna sig smick- rad.
Jag kan icke heller göra det, ty, som frö- ken v o n Rathen tydligt gaf tillkänna, har jag gjort mig omöjlig genom tungans missbruk.
Fröken von Rathen icke heller; det skulle blifva för sal- velsefullt — ja ursäkta, nu är det jag, som är uppriktig.
— Där. » — Sonja pekade på mig — » där sitter det späda lammet, s o m skall kastas i lejonens mun.
Jag tror knappast ställningen skall förbättras, men vi skola åtminstone få veta, hvad som felas.
Det vet-jag förresten förut, s o m jag en gång haft äran säga damerna. » Min mission var icke synnerligen angenäm, men jag mottog den dock, själf angelägen att o m m ö j - lig^ göra slut på den tryckta stämningen.
Ändtligen kom en läglig stund.
Det var strax på eftermiddagen, på middagen hade vi, som norr- mannen säger, haft det » k o s e l i g b.
Lady Threa- ton hade efter öfverenskommelse skrifvit bref hela tiden, vi andra hade samlats i salongen.
Sonja och jag hade åtagit oss att göra arbeten till en bazar, där misserna Brook skulle tjänstgöra.
N:R 6 0 LÖRDAGEN (635).
PRENUMERATIONSPRIS PR IDUN KR.
Å R: 5: - SCHER IDUNS OCH HANDARB.
MODETID, UTAN LOUISE R E D A K T Ö R UTGIFNINGSDAGAR: O C H » 5: - PL.
» 3: - O C H 12:TE ÅRG.
U T G I F V A R E: HYRA O C H SÄKRAST KL. KOMMISSIONARER E X P E D I T I O N: ANTAGAS K L A R A S.
K Y R K O G A T A ÖPPNA L Ö R D A G.
TRÄFFAS ... 29 JULI FRITHIOF HELLBERG HVARJE O N S D A G I D U N S M O D E T I D N.
M E D PLAN- DEN KL. 16,1 TR. DELES ÖFVER HELA SÄRSKILDT LANDET FÖRMÄNL.
PÄ ALL- VILLKOR.
STOCKHOLM, LÖSNUMEMRPRIS: HEURLIN.
: J O H A N N O R D L I N G m e d att h o n b e g y n t e u t ö f v a e n, ä f v e n sina förmögenhetsförhållanden storartad görenhet.
TEL. 6147. efter väl- JUST S O M D E N nordiska högsomma- r e n n å t t s i n fulla u t v e c k l i n g o c h markerna hunnit skruda sig i Floras v a c k r a s t e k l ä d e n, s l o c k n a d e stilla h ä r i h u f v u d s t a d e n e t t ä d e l t m ä n n i s k o l i f, efter att u n d e r å r a t a l så s m å n i n g o m h a b ö j t s till jor- den under det fysiska lidandets gissel.
Och u n d e r s t r å l a n d e sol j o r d a d e s h ä r o m d a g e n å N y a K y r k o g å r d e n stoftet af d e n d ö d a, s o m s j ä l f u n d e r sitt l å n g a, i d e t t y s t a v e r k s a m m a lif s p r i d t.
v ä l g ö r e n h e t e n s v a c k r a s o l l j u s b l a n d b e h ö f v a n d e likar.
T y ä n k e f r u Louise Heurlin tillhörde dessa sällsynt g o d a människor, s o m, m e d rika ma- t e r i e l l a p u n d till sitt f ö r f o g a n d e, skarpsynt och finkänsligt o c h m e d d ö l j a n d e af sin e g e n p e r s o n r ä c k a h a n d e n till s t ö d o c h h j ä l p åt d e i sann m e n i n g nödlidande.
L o u i s e Å b e r g f ö d d e s den 15 april 1 8 2 5; gift m e d skräddarmästaren G.
Heurlin, g r u n d l ä g g a r e n af d e n s t o r a s k r ä d d e r i firman Heurlin &amp; C:o härstädes, deltog h o n under m a k e n s lifstid energiskt o c h vaket i hans o m - fattande verksamhet.
Efter hans d ö d d r o g h o n sig tillbaka i n o m h e m m e t, hvars skilda plikter h o n nitiskt o c h troget fyllde, samtidigt L e d a m o t af d i r e k t i o n e n f ö r K r o n p r i n s e s s a n L o v i s a s v å r d a n s t a l t f ö r s j u k a b a r n, h a d e fru H e u r l i n i sitt t e s t a m e n t e i h å g k o m m i t d e n n a af h e n n e städse v a r m t o m h u l d a d e inrättning m e d d e n s t ö r s t a a f s i n a f ö r filantropiska ä n d a - m å l g j o r d a donationer, n ä m l i g e n 1 5 0, 0 0 0 kro- nor.
V i d a r e har Stiftelsen för g a m l a tjäna- r i n n o r e r h å l l i t 1 0 0, 0 0 0 kr., A s y l e t f ö r P a u v r e s H o n t e u x 4 0, 0 0 0 kr., E u g e n i a h e m m e t 2 0, 0 0 0 kr., N y a b a r n s j u k h u s e t 2 0, 0 0 0 kr., fru M o d i g h s k o n v a l e s c e n t h e m 1 0, 0 0 0 kr., S v e n s k a s j u k - sköterskornas allmänna pensionsförening 10,000 kr., S. d e C:s b a r n s j u k h e m 1 0, 0 0 0 kr., S v e n - s k a a l l m ä n n a k v i n n o f ö r e n i n g e n till djurens s k y d d 2, 0 0 0 kr., d e f a t t i g a i K l a r a f ö r s a m - l i n g 2, 0 0 0 kr.
s a m t h u f v u d s t a d e n s å t t a ter- r i t o r i a l f ö r s a m l i n g a r ä f v e n s o m d e n s. k.
T r a s - s k o l a n 5, 0 0 0 k r.
h v a r d e r a, a t t a n v ä n d a s till u n d e r s t ö d åt d ä r i n o m b i l d a d e b a r n h e m o c h barnkrubbor.
T o t a l b e l o p p e t af samtliga dona- t i o n e r u p p g å r s å l e d e s till 4 0 9, 0 0 0 k r o n o r; dessutom hafva släktingar o c h andra personer fått sig tillförsäkrade b e t y d l i g a s u m m o r.
U n d e r d e sista å r e n a f sin l e f n a d p l å g a d e s fru H e u r l i n a f e n t ä r a n d e b r ö s t s j u k d o m; m e n stilla o c h t å l m o d i g t b a r h o n s i t t l i d a n d e, tills d ö d e n k o m m e d befrielse.
Hennes gärningar.
minne skall lefva i hennes 46.