Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende å de af Rikets Ständers senast församlade Revisorers uti afgifven Berättelse, angående år 1835 verkställd granskning af StatsYerkets samt andra af Allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, framstälde och medelst Nådig remiss af den 25 nästlidne Januari, uti transsumter till Förvaltningens af Sjö-Ärendena underdåniga utlåtande och förklaring meddelade anmärkningar och yttranden, rörande Förvaltningens samt Flottans och Lotsverkets räkenskaper för åren i832 och i833, får Förvaltningen följande i underdånighet andraga, att vid i:sta punkten af de io, som Revisorernes Berättelse, i hänseende till dessa räkenskaper, innehålla, uti hvilken punkt endast finnes upptagen en anmälan om hvad under nyssberörde 2:ne år blifvit till Extra och Expectance-Statens aflöning användt af de 3o,ooo R:dr, som vid 1828, 1829 och i83o årens Riksdag blifvit till Flottans materiel anslagne, något yttrande utaf Förvaltningen af Sjö-Ärendena destomindre synes erfordras, som denna medels-disposition blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder gillad och bifallen.
Vidkommande dernäst
Revisorernes gjorda anmärkning, att Förvaltningens af Sjö-Ärendena Cassaräkning för år i832, under titel:
Interimsuppbörd, influtne försäljningsmedel för Stockholms station upptager af KrigsCollegium, till ett belopp af 577 R:dr 37 sk. 5 r:st. meddelad ersättning för från bemälte Stations förråd utlemnade Beklädnadspersedlar till Sjö-Beväringsmanskap, utan att nämnde summa är i Stationens räkenskap för samma år synlig, hvilket dock efter Rikets Ständers Revisorers tanka, skulle hafva varit form-enligt och hädanefter böra iakttagas; får Förvaltningen i underdånighet anföra, attalia ersättningar, som för de ifrån någon af Flottans Stationers Förråder utlemnade materialier och persedlar influtit, hittills blifvit i vederbörande Stations räkenskaper upptagne, äfvensom framdeles komma att uppföras, för att sedermera till Förvaltningen af Sjö-Ärendena inreverseras, till uppköp af nya materialier och persedlar till förrådens förstärkande, A ( 2 ) ehuru, hvad nu ifrågavarande ersättningsbelopp angår, ett undantag från det vanliga redovisningssältet ägt rum, emedan den af KrigsCollegium directe lill Förvaltningen af Sjö-Ärendena anordnades och det således ansågs med onödig omgång förenadt, att, då medlen för nyss uppgifne ändamål skulle hos Förvaltningen innestå, dem till stationen anordna, hvilken genast bordt dem till Förvaltningen åter inreversera: anseende Förvaltningen för dess del, på grund af hvad sålunda utredt blifvit, anmärkningen vara nöjaktigt besvarad och det i förevarande afseende af Rikets Ständers Revisorer ifrågastälde serskildta stadgande icke utaf behofvet påkalladt.
3:clje punkten:
Angående Förvaltningens af Sjö-Ärendena medelsdispositioner hafva Rikets Ständers Revisorer fästat sin uppmärksamhet vid en år i83a skedd afskrifning af 23o R:dr, utgörande beloppet af arne, åren 1822 och i8a3 af Instrumentmakaren J.
Wallin uppburne förskott för 6 st. till lefverans för Flottans behof contraherade Regements- Instrument-kistor, af hvilka endast 2:ne blifvit utaf honom lefvererade.
Vid denna uti ett redan längesedan af Kongl. Majrt definitift i Nåder afgjordt ärende numera, som det vill synas, ulan ändamål eller påföljd gjorda framställning, torde någon annan ”uppmärksamhet” ej kunna fästas, än huruvida klandret ”af den egna och lill förlust för Kronan ledande behandlingen af detta mål,” kan, vid berörde förhållande, anses inom gränsen af behörighet, då, sedan förutnämnde afskrifning blifvit genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 24 Mars i832 beviljad, utan att Kongl. Maj:t, efler Dess Justiliae-CanzlersEmbetes hörande, funnit någon ersättningstalan dervid böra emot Förvaltningen ega rum, klandret ej mera drabbar det administrerande Verket, men skulle träffa en högre Embetsmyndighet, emot hvilken Grundlagen ej medgifver att, på den väg, som nu blifvit begagnad, göra anmärkningar.
I afseende serskildt å den för Instrumentmakaren Wallins erhållne förskott lemnade borgen af Handlanden E. A.
Palm samt Skiäddarmästarne A. Brattlund och J.
Weslin, hvilken borgen ej varit till vederhäftigheten styrkt, anser sig Förvaltningen af Sjö-Ärendena, med åberopande af dess i delta ämne, med anledning af en KammarRättens anmärkning, under den 5 Januari i83o afgifne underdåniga utlåtande, böra anföra, att då, enligt Kongl. AuctionsReglementet, det lägsta leveransanbudet bör antagas, samt vederhäftighelsbetyg för Borgesman vanligen innehålla de orden: ”så vidt veterligt är och kan kännas” Förvaltningen, för att ej fela mot högstberörde nådiga föreskrift, och då borgen ansågs ej billigt vis böra fordras annorlunda, än relativt till ( 3 ) Leverantörens vilkor och stånd, funnit den af 3:ne i Stockholm bosatte män af Stadens Borgerskap företedde borgensförbindelse kunna antagas, till undvikande af förlust för Kronan genom det andra vid tillfället af säkrare man gjorda vida högre anbudets antagande, i händelse hvaraf en det nu anmärkte beloppet motsvarande kostnad jemväl kommit att Kronan tillskyndas, ehuru, genom oförutsedda händelser och utan Förvaltningens vållande, förlust dock i någon mån uppkommit, hvilken ej eller genom försigtighetsmåttet af ett åläggande för Borgensmännen, att vederhäfliglietsbevis hos Magistraten anskafFa, kunnat förebyggas, och hafva flere dylika afskrifningar till högre belopp, än det nu anmärkta, blifvit i Nåder beviljade, ulan att någon ansvarstalan emot den Authorilet, som vederhäflighetsbetygen för Borgensmännen utfärdat någonsin ägt rum; varande dessutom de flere af Förvaltningen vidtagne åtgärder till beredande af ersättning för berörde förlust, sednast uti skrifvelse den ii September iS32 hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anmälde. /p.ile punkten:
Deruti hafva Rikets Ständers Revisorer, med anledning af de ConlreAmiralen och Commendeuren med Stora Korset af Ko ngl.
SvärdsOrden, Grefve Claes Cronstedt, utom för Chefsbefattningen uti Förvaltningen af Sjö-Ärendena, jemväl för åtskillige andra Chefsplatser i Nåder tillagde löner och förmoner, hos Eder Kongl. Majrt anhållit, att, till inskränkning i utgiflerne för StorAmiralsEmbetets scrskilde Afdelningar, förändrad reglering måtte, på dervid föreslaget sätt, varda vidtagen; och har Förvaltningen af Sjö-Ärendena, med åsidosättande af allt yttrande utaf eget omdöme, huruvida det varit Rikets Ständers Revisorer tillständigt, att med förslag till förändringar i berörde afseende inkomma, ansett sig härvid endast böra i underdånighet anföra, att, enär ifrågavarande löneförmoner m. m. grunda sig på Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Stater samt serskilde i Nåder utfärdade Förordnanden, anmärkning deremot icke skäligen bordt vid en Revision öfver förvaltningen af Statens medel kunna väckas.
Hvad angår den af Rikets Ständers Revisorer uti densamma väckta fråga, huruvida icke de, genom Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 14 Juli 1825 beviljade och på Stockholms Stations årliga Nybyggnads- och Underhållsstater upptagne 200 R:dr, till ersättning åt Skeppsholms Församlings kyrkocassa för en tomthyra, nu mera kunde indragas, får Förvaltningen i underdånighet meddela, att, då högstberörde Nådiga Bref innehåller, det sagde ersättning finge tills vidare utgå, och behofvet deraf ännu fortfarande existerar, nemligen för A* C 4 ) Stationens Fatligskola, hvars personal årligen förökes, Förvaltningen icke ansett eller anser sig ega anledning att indragning af meranämnde, såsom ersättning beviljade bidrag i underdånighet tillstyrka.
I anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkning, att, så väl vid Stockholms som Götheborgs stationer, upphandlingar vid åtskilliga tillfällen egt rum, utan att grunda sig på afslutade contracter, bör Förvaltningen af Sjö-Ärendena underdånigst upplysa, att, jemlikt i5 § uti Eder Kongl. Maj:ls den 20 December 182*5, angående kronoauctioner för Landt- och Sjöförsvaret utfärdade Nådiga Reglemente: ”Befälet å Flottans Stationer ega, att, då upphandlingar vid hastigt förekommande behof finnas nödige för Sjöförsvaret, låta dem kungöra och verkställa;” hvadan ock då Leveranteurer vid dylika tillfällen vanligen icke vilja form-enligt conlract ingå, Förvaltningen, iör dess del, finnér anmärkningen i denna punkt förfalla: börande Förvaltningen, hvad serskildt angår det anmärkte beloppet för vid Götheborgs Station upphandladt Tågvirke, underdånigst tillkännagifva, att priset derå med gällande priscourant vid Repslagarebanan är öfverensstämmande och anmärkning sålunda ej eller i detta afseende skäligen synes böra ega rum.
Då yxle punkten i Rikets Ständers Revisorers Berättelse endast innehåller deras anmälan, att vid Carlskrona Stations Räkenskaper någon anmärkning icke blifvit gjord, får Förvaltningen vidare, beträffande 8:cle punkten, innehållande anmärkning emot ett CommendantsEmhetet å Carlstens fästning år 1833 lemnadt förskott till uppköp af Fyringsmaterialier, i underdånighet meddela, alt redovisningen för i i832 års stat till sådane materialier för Carlstens Båk anslagne och anordnade 117 R:dr 24 sk.
B:co icke kunde afvaktas lill dess i833 års enahanda anslag måste vederbörande tilldelas, emedan Fyringsåret beräknas ifrån medlet af ett till samma lid ett annat år, och till följd deraf, anslagen till dessa nödiga Fyringsmaterialier vid hvarje Fyringsårs början blifvit anordnade och Förvaltningen altså ansett nödigt, att anslagen dertill jemväl för'år i833 vid vanlig tid meddela, utan afbidan af vederbörandes redovisning för det föregående årets anslag, helst ett sådant dröjsmål skulle föranleda till Fyringens afstannande, hvilket icke under något vilkor får ega rum.
I sammanhang härmed bör Förvaltningen i underdånighet tillkännagifva, att ofvannämnde redovisning icke, oaktadt flere derom gjorde erinringar, ännu från CommendantsEmbetet blifvit afgifven, men att för detta ändamål lagliga åtgärder blifvit af Förvaltningen ytterligare vidtagne, C 5 ) gide punkten:
Som Rikets Ständers Revisorers anförande om redovisning af de till SjöChartse-Archivets behof för åren i832 och i833 erforderlige medel, allenast innefattar en upplysning om orsaken, hvarför någon HufvudBok för sistnämnde år icke kunde meddelas; så och enär den uppgifne orsaken med verkliga förhållandet i denna del öfverenss tärn mer, lärer Eder Kongl. Maj:t i Nåder finna något yttrande derom af Förvaltningen icke erfordras. io:cle punkten:
På grund af den åsigt, att gratificationer icke utgöra föremål för anvisning af de till Försvarsverkets iståndsättande anslagne medel, hafva Rikets Ständers Revisorer gjort anmärkning emot 2:ne af Kungsholms Fästningsbyggnadsfond år i83a utbetaldte gratificationer, nemligen 600 R:dr till Majoren C. F. Meijer och 200 R:dr till Capitainen J. G. Schander, hvilka Officerare vid nämnde Fästningshyggnadsarliete haft befäl ocb tillsyn; men då de anmärkte Gratificationerne blifvit genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 28 December berörde år beviljade, samt beloppen af desamma dessutom, i händelse de kommit, att såsom aflöning utgå, obestridligen bordt af Fästningsb3rggnadsanslaget anordnas, finner Förvaltningen, att emot utbetalningen af desamma, hvilken det oemotsägligen, på grund af Eder Kongl. Maj:ts höga rätt berott utaf
Dess Nåd att, på sätt sorn skett, såsom vedermäle af tillfredsställelse med den utaf bemälte Officerare vid Fästningsbyggnadsarbetet ådagalagde förtjenst, i Nåder anbefalla, Rikets Ständers Revisorer icke till anmärkning hafva egt skälig anledning.
Serskildt får jag, Cronstedt, i ämnet underdånigst afgifva medföljande yttrande.
De 2:ne Remisshandlingarne återfölja och Förvaltningen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konungi Eder Kongl. Maj:ts undcrdånigste, tropligtigste tjenar» och undersåter CLAES CRONSTEDT J. II.
Kreuger. G. E. Lundstedt.
Carl Servais..
Eggert Elers. Joh. Carl Widin.
Stockholm den 23 Februari i836.
C. M. af Lehnberg..
Till Kongl. Majit underdånigst, angide af Rikets Ständers Revisorer gjorde anmärkningar vid i832 och i833 årens räkenskaper öfver 4;de HufvudTitelns anslag.
( 6 ) Stormägtigste
All ernå dig sl c
Ilo nuti g!
Sedan i öfverensstämmelse med den rigtning, som sednare Revisioner af StalsVerkets räkenskaper synas allt mer och mer vilja antaga och utveckla, att nemligen göra dem till yttringar för hvarjehanda utgju.- telser af opinioner och hugskott, från ämnet mer eller mindre afskiljda, ofta obefogade, till ingen egentelig påföljd ledande och således utan allt annat ändamål än det obehag, som blotta framställningen kan framkalla, Rikets Högloft.
Ständers sednast församlade Revisorer begagnat tillfället af sin granskning utaf Förvaltningens af Sjö-Ärendena räkenskaper för åren i832 och 1833 att, icke allenast å nyo utpeka och uppkalla det fullständigt utredda, i sista instantierna redan definitift afgjorda mål, rörande Instrumentmakaren Wallin på en lefverans beviljade a3o R:dr förskott, som för Förvaltningen af Sjö-Ärendena redan inedfört ledsambeter i öfverflöd, utan äfven att, med stor noggranhet summera och vederbörligen framhålla de aflöningsvilkor, jag, för utöfningen af serskilta embetsmanna-befattningar, för tillfället personligen åtnjuter; liar jag äfven ansett mig enskilt böra i underdånighet bifoga några tillägg vid den underdåniga förklaring öfver revisionsberättelsen i allmänhet i afseende på Förvaltningen af Sjö-Ärendena, hvari jag med densamma deltagit och hvilken i öfrigt underdånigst åberopas.
Då, såsom redan antydt är, Wallinska målet långt för detta blifvit i det yttersta nagelfaret, undersökt och utredt samt sluteligen genom Eder Kongl.
Maj:t i Dess Högsta Domstol och StatsRåd pröfvadt och afgjordt och således aldrig vidare kan upptagas, förefaller det å ena sidan, som Förvaltningen kunnat äga fog att hoppas att få tillgodonjuta det skydd och den rättvisa som Lagen tillerkänner, att nemligen slippa ytterligare tillvitelser för hvad som en gång är afgjordt, och å den andra som afsiglen med framläggandet af blotta resultatet i målet, utan dess fullständiga historia, icke kan skäligen antagas för annan, då något vidare ansvar ej ens kan komma i fråga, än att, genom minnets återkallande på en jemförelsevis ringare förklarad felaktig förhandling, liksom kasta en allmän skugga på EmbetsVerket.
Ett sådant förfarande är hvarken billigt eller rättvist och blir, om exemplet skulle vinna efterföljd, i så hög grad betänkligt att jag ej bordt underlåta derpå fästa serskild uppmärksamhet och önska, att detta mål ej må få endast den stympade offentlighet som Revisorerne nu deråt beredt.
( 7 ) Till uppsummeringen af mine ofvannämnde aflöningsvilkor hafva Revisorerne banat sig väg genom en hemställan om en sålunda förändrad reglering, att Staten för Stor-AmiralsEmbetets Tredje Afdelning måtte i någon mån inskränkas och genom en yttrad förmodan att det utöfliirigen af Ordförandeskapet i Förvaltningen af Sjö-Ärendena bestådde arfvode måtte få en annan bestämmelse, än som nu är derför fastställd.
Till en början får jag härvid anmärka, att en sådan reglering, i afseende på Tredje Afdelningens Stat, är redan år i83o vid mitt tillträde till Chefskapet derstädes af Eder Kongl. Maj:t i Nåder anbefalld och äfven genast verkställd, hvarigenom, utom åtskillige de underordnade arfvodenas totala indragning och andras nedsättning, arfvodet för Chefsplatsen är förminskadt ifrån 3ooo R:dr, som min företrädare i denna befattning, Hans Excellence Grefve von Platen derför uppbar, till iooo R:dr, och att Revisorernes hemställan således redan på förhand är de facto uppfylld.
Dernäst får jag vidkommande det serskildta arfvodet af 1200
R:dr för bestridandet af Chefsbefattningen i Förvaltningen upplysa, att detsamma grundar sig på den allmänna regleringen af Flottan och dess Aflönings-Stater år 1824, i hvars plan såsom ingredierande beståndsdel ingick, att ingen Chefsplats inom Flottan skulle vara beständig, utan kunna bestridas af hvilken som helst derinom, efter Eder Kongl.
Maj:ts förtroende och emot för hvarje särskildt bestämd lön, som formerades af den förut innehafvande med fyllnad till beloppet uppnåddes samt tjenstgöringspenningar.
Desse utgå också till de respective tjenstgörande, såsom Chefen i Förvaltningen, Befälhafvande Amiralen i Carlskrona, GeneralAdjutanten för Flottan m. fl. för deras användande i dessa embeten, utan afseende på hvarifrån de flyttat eller hvilken lön eller grad inom Flottan de förut innehafva, och äro således hvarken flyttningshjelp eller boställshyra.
Att draga dem derunder skulle således vara att förrycka hela den ofvannämnde planen och att förvandla ett årligt arfvode för tjenstgöring, så länge den utöfvas, till en blott flyttnings- eller eqviperings-ersättning.
Dermed vore visserligen ingen belåten, som utan flyttning och utan åtagandet af en serskild ny Chefsbefattning åtnjuter sin lön.
Flottans befäl är ej eller fästadt vid någon viss Station, hvarifrån man kan sägas flytta, utan kunna beordras än hit än dit, och således anses i jemn flyttning.
För min del blef äfven jag hit-commenderad eller om man så vill hitflyttad från Carlskrona, och om jag nu kan, såsom Revisorerne säga, anses bosatt här, så måste naturligtvis samma förhållande inträffa med hvar och en som lyckas att få sin commende - ( 8 ) ring mer eller mindre permanent, han må komma från hvilken landsända som hälst.
Härigenom smickrar jag mig hafva i underdånighet ådagalagdt, det hvarken någon ny reglering till nedsättning inom StorAmiralsEmbetets Tredje Afdelning eller någon ny bestämmelse för arfvodet i och för Ordförandeskapet i Förvaltningen af Sjö-Ärendena torde kunna eller böra äga rum.
Att jag, för tillfället, i min person förenar dessa befattningar kan icke gerna bli något serskildt skäl för en sådan förändring, emedan jag väl ej mer än någon annan bör förmenas skälig vedergällning och denna förening beror af Eder Kongl. Majrts
Nådiga förtroende, deröfver Revisorerne icke äro behörige att döma eller sig inblanda.
Upplysningsvis får jag underdånigst tillägga, att innan ofvannämnde 1824 års reglering vid Flottan, fanns en serskild lön mer än dubbelt större än det nu anslagne arfvodet 1200 R:dr och på den liden lika stor med öfrige Presidenters, bestämd för och utgick till Chefsskapet i Förvaltningen, hvars innehafvare ändå bibehöllo sine militaire-löner; att, genom regleringen, en besparing således både åsyftades och vanns; att framlidne vice Amiralen Wirse'n, efter denna reglering, först odeladt innehade den aflöning i Förvaltningen, som jag efter honom tillträdt, och att, hvad mig enskildt beträffar, jag åtnjuter de nu påpekade aflöningsvilkor, sedan år 1825 i Convoy-Commissariatet, år 1827 i Förvaltningen och år i83o i Tredje Afdelningen.
De hafva således ej förut varit okände, äro ej en ny upptäckt och hafva derföre oförmodadt blifvit föremål för en nog sen uppmärksamhet.
En förundran häröfver är naturlig, så vida ej meningen nu blifvit alt tillvägabringa en särdeles-och ny hushållning och inskränkning.
Huruvida ändamålet just kunde vinnas genom en besparing på dem, som genom ansträngd verksamhet förrätta flere tjenster för mindre arfvoden än om samma tjenster skulle genom flere bestridas, är mer än problematiskt, emedan dessa då skäligen kunde välja mindre besvär för ungefär lika lön och de i följd deraf uppkomne flere innehafvarne ej kunde bli belåtne vid delningen.
Emedlertid vore det visserligen väl om alla Embeten och tjenster, uppdrag och commissioner, ja äfven revisioner, kunde förrättas för litet eller intet och att den som har mer att göra och ansvara kunde vara belåten med lika mycket som den som har mindre.
En så from önskan vore det långt ifrån mig att icke äfven hysa, och jag ville för min del ej vara så mycket emot den hushållning, som Revisorerne förespeglat, så vida den ej skulle drabba mig personelt, utan utsträckas till alla de era bets - ( 9 ) hetsman, hvilka, i likhet med mig, innehafva mer än en lön och äfven boställe, och jag förmodar således att Revisorerne, hvilket jag likväl ej känner, vid granskningen af räkenskaper och aflöningar i andra Verk följt samma princip.
Annars antager deras förfarande emot mig egenskapen af en oväntad, och som jag vågar hoppas, alldeles oförtjent personlighet.
Jag har bland annat flere år varit Ordförande uti Quarantaines-Commissionen i Stockholm med rätt många både detaljer och bestyr samt stort ansvar, utan att derför jemte mine Colleger uppbära något serskildt arfvode eller lön.
Jag tror mig åtminstone derigenom kunna ådagalägga, att jag icke just mer än någon annan vet och är angelägen att hålla ersättningens vågskål jemnt med besväret.
I förbigående antyda Revisorerne att aflöningen för Chefsplatsen i Förvaltningen öfverstiger hvad Presidenlerne i Rikets Collegier uppbära, utan att ihågkomma, det verkliga förhållandet torde genom en närmare utredning befinnas något annorlunda, och att Rikets Ständer just godkänt denna olikhet, då de ej antagit Eder Kongl.
Majrts Nådiga Proposition om likhet i de ifrågavarande lönerne och ej velat anslå ens någon lön åt Presidenten i IirigsCollegium.
Rikets Ständers efterdöme hafva de äfven förbisett, då de, vid anföranderne om dubbla löners förenande på en band, förgätit det Rikets Ständer sjelfve för sin del godkänt ett sådant förhållande, då de, bland annat, tillagt sin Justitiae-Ombudsman oafkortadt bibehållande af förut inneliafvande lön och förmoner.
Beträffande slutligen det boställe, som jag för närvarande innehafver och Revisorerne äfven behaga andraga, så är det ett misstag af dem att föra denna förmon på Chefsskapets i Förvaltningen räkning, ty denne Chef, såsom sådan, hvarken har eller har haft boställe.
Denna förmon tillkommer härstädes endast Chefen för Flottan, GeneralAdjutanten och StationsChefen af Hrr Amiraler.
Det ifrågavarande är anslaget för Chefen för Flottan och är under den tid som Hans Kongl. Höghet, i egenskap af StorAmiral, förestår Chefskapet vid Flottan af mig efter Eder Kongl. Majlis speciella
Nådiga tillstånd begagnad t.
Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärdar Stormägtigste Aller nå d i gs t e Konung Eder Kongl. Majrts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte CLAÉS CRONSTEDT.
B ( 10 ) K. Convoy-Commissariatets und. utlåtande.
Sto rmägtigste Aller nådig ste Konung!
Genom remiss af den 3o sistlidne December har Eder Kongl. Maj:t i Nåder behagat infordra ConvoyCommissariatets underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers aflåtne underdåniga Berättelse, angående deras granskning af ConvoyCassans förvaltning och räkenskaper för år i833.
I anledning häraf får ConvoyCommissariatet underdånigst anföra: Sedan Berättelserne för nästföregående Revisionsförrättningar upptaga de bidrag, som bilda ConvoyCassans tillgångar, och de föremål, hvartill dessa blifvit använda, hafva Revisorerne desto hälldre ansett sig kunna underlåta att derom göra förnyad framställning, som Rikets sednast församlade Ständer väckt fråga om ConvoyCommissariatets indragning, och öfvergå derföre, efter inberättande af det förhållande, som i833 års afslutade räkenskaper ådagalägga, till följande framställningar. 1:0
Att de i 1833 års
Bok balancerade fordringar hos. enskildte personer, blifvit till det mesta godtgjorde, och att af de återstående, den hos Handlanden C. W. Rosner beror på dess Concursmassas utredning: att af de, hos CommendeurCapitainerne Fischerström och Rundqvist samt Capitaine Melander, 424 R-dr 33- sk., ännu återstå, beroende på afskrifning eller inbetalning; och att, af ett parti jein ännu återstå 9 Sk® 17 L® oförsålde på Stockholms MetallVåg, hvartill, äfvensom att de af samma parti redan afyttrade a5 Sk® 6
L® ej kunnat försäljas till inköpspriset, orsaken är att detta jern, såsom ämnadt till Presenter, varit af en ovanlig dimension, men, sedermera dertill ej behölligt, mera sällan efterfrågas.
Vid dessa med rätta förhållandet öfverensstämmande underrättelser, anser sig
ConvoyCommissariatet ej hafva något att erinra. 2:0 Att till f. d. GeneralConsuln i Alger, CanzliRådet Lagerheim, blifvit utbetaldt första qvartalet af 1833 års Consuls-tractamcnte oafkortadt, ehuru han tili Stockholm återkommit i Januari nämnde år, / ( «* ) oell att således förmånen af det högre lönebeloppet icke bordt af honom få åtnjutas längre än till samma månads utgång; hvarförutan Revisorerne förmäla sig icke kunnat undgå fästa uppmärksamhet vid det högre belopp af 1000 R:dr Hamb.