Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tvänne mililärpersonér af högre grad, dem Konungen dertill utser och förordnar, böra med domarejäf och ansvar, och utan särskildt arfvode, sådana mål i Högsta domstolen öfvervara och deröfver rösta; dock må domarenas antal icke öfverstiga åtta.
Under krig förhålles härmed efter krigs— artiklarne. § 69.
Inkomma till Konungen ifrån domstolar och embetsman förfrågningar om lagens rätta mening i sådana fall, som till domares åtgärd höra, ege ock Högsta domstolen att sålunda sökta förklaringar gifva; riksförsamlingen dock obetaget att sådana förklaringar ogilla, hvarefter de icke längre vare gällande eller af domstolar iakttagas eller åberopas må. § 70.
Konungen eger tvänne röster i de mål, hvilkas föredragning och afgörande
Han för godt finnér att i Högsta domstolen öfvervara.
Alla frågor om förklaringar öfver lagen skola hos Konungen anmälas och Hans röster deruti inhemtas och beräknas, änskönt Han icke i Högsta domstolens öfverläggningar derom deltagit. § 71.
Uti Högsta domstolen kunna ringare mål pröfvas och afgöras af fem ledamöter, så ock af fyra, der alla fyra äro om beslutet ense.
Ofver vigtigare saker skola^minst sju döma.
Ej må flere än åtta ledamöter på en gång tjenstgörande vara. § 72.
Uti Konungens nedre Justitie-revision skola justitieärendena beredas till föredragning och afgörande i Högsta domstolen. § 73.
Alla Högsta domstolens beslut utfärdas i Konungens namn och med Hans höga underskrift eller under Hans sekret. § 74.
Alla domstolar skola efter lag och laga stadgar döma; alla embetsverk samt högre och lägre embetsman skola förvalta de dem åliggande sysslor och värf, enligt de instruktioner, reglementen och föreskrifter, som redan gifna äro eller framdeles kunna gifvas; lyda Konungens bud och befallningar och räcka hvarandra handen till fullgörande deraf och af allt hvad rikets tjenst utaf dem fordrar; blifvande de Konungen i laga ordning ansvarige, om något qif de<W undeplåtes och försummas eller olagligen behandlas. § 75, Konstitution sltskottets Memorial, N:o 7. 17 § 75.
Till Justitiekansler må konungen nämna en lagfaren, skicklig och oväldig man, R.
F. § 27. som i dornarevärl varit nyttjad.
Honom, såsom Konungens högste ombudsman, åligge förnämligast, att föra eller genom de under de honom ställda fiskaler låta föra Konungens talan i mål, som röra allmän säkeihet och kronans rätt, samt att, å Konungens vägnar, hafva tillsyn öfver rättvisans handhafvande och i sådan egenskap beifra fel, som af domare och embetsmän begångne blifva. § 76.
Riksförsamlingen skall ock, på sätt i 40 § stadgas, förordna en för lagkunskap p p. § 96. och utmärkt redlighet känd man, att, såsom dess Justitie-ombudsman, efter den instruk- R. 0. § 63. tion, riksförsamlingen utfärdar, hafva tillsyn öfver lagarnes efterlefnad af domare och embetsmål), samt att vid vederbörliga domstolar och i laga ordning tilltala dem, som uti sina embetens utöfning af väld, mannamån aller annan orsak någon olaglighet begått eller underlåtit att sina embetspligter behörigen fullgöra; varande han dock underkastad samma ansvar och pligt, sorn allmän lag och rättegångsordning för åklagare utstaka.
Justitie-ombudsman anses, så länge han embetet innehafver, i alla afseenden lika med Konungens Justitiekansler. § 77.
Riksförsamlingens justitie-ombudsman skall hafva tillgång till alla domstolars, r, p. § 99. kollegiers och embetsverks protokoll och handlingar; och må äfven, när han det nödigt anser, kunna öfvervara Högsta domstolens, nedre Justitie-revisionens, Hofrätternas, Kollegiernas eller i dessas ställe inrättade verks, och alla lägre domstolars öfverläggningar och beslut, dock utan rättighet att sin mening dervid yttia.
Konungens embetsman i allmänhet vare skyldige att lemna justilie-ombudsmannen laga handräckning, samt alla fiskaler att, medelst aktioners utförande, honom bitr ada, då han det äskar. § 78.
Justitie-ombudsmannen åligge, att vid hvarje lagtima riksdag till riksförsam-r. p. § iqo. lingen aflemna och genom trycket kungöra en redogörelse för sin förvaltning af det honom anförtrodda embete, samt att deruti utreda lagskipningens tillstånd i riket, anmärka iagarnes och författningarnes brister och uppgifva förslag till deras förbättring.
Särskildt uppgifve han ock, hvilka åtgärder nästföregående Riksförsamlings beslut, framställningar eller önskningar föranledt. § 79.
Skulle den oförmodade händelsen inträffa, att antingen Konungens Högsta dom-R. F. § 101. stol, eller af dess ledamöter, en eller flere, lunnes hafva af egennytta, vrångvisa eller försumlighet, så orätt dömt, att derigenom någon, emot tydlig lag och sakens utredda och llili. till K.
Fröt. 1850 §' 1851. 3 Sami. 8 Iläft. 3 18 KonslUions■ Utskottets Memorial, N:o 7. behörigen styrkta för hällande; mistat eller kunnat mista lif, personlig frihet, öra eller egendom, vare
Riksförsamlingens justitie-ombudsman pligtig äfvensom Konungens Justitie-kansler berättigad, att vid den riksrätt, sorn i följande § bestämmes, den felaktige under tilltal ställa och lill ansvar efter rikets lag befordra Har Riksförsamlingens Gransknings-utskott, på sätt i 150 § sägs, beslutat åtal mot någon af Konungens rådgifvare, skall sådant åtal vid riksrätt af justitie-ombudsmannen utföras. R. F. § 102. § 80.
Domna riksrätt skall bestå af aderton medlemmar, nemligen: presidenten »ch tre de äldste ledamöter af Svea hofrätt, tre de äldste af Götha hofrätt, två de äldste af hofrätten öfver Skåne och Blekinge, och nio af landstinget valde lagfarne och i domare-värf nyttjade män.
Då åtal inför riksrätt skall anställas, äske justitie-kanslern eller justitieombudsmannen hos presidenten i Svea hofrätt, hvilken vare riksrättens ordförande, laglig kallelse å den eller dem, som tilltalas skola.
Presidenten i hofrätten foge derefter anstalt om riksrättens sammanträde, för att kallelsen utfärda och målet vidare i laglig ordning behandla.
Skulle, mot förmodan, han detta underlåta, eller någon af öfrige ledamöter undandraga sig att uti riksrätten deltaga, stånde de, såsom för uppsåtlig försummelse af annan embetspligt, till lagligt ansvar.
Hafva en eller llere af riksrättens ledamöter laga för fall, eller finnes emot någon af dem laga jäf, vare ändock rätten domför, om tolf deruti sitta.
Är presidenten i hofrätten af laga förfall eller jäl hindrad, välje rätten inom sig ordförande.
Denna riksrätt äge, sedan ransakningen fulländad är, att döma efter allmän lag och, hvad statsrådets medlemmar angår, äfven efter den ansvarighetslag, sem för dem särskildt finnes utfärdad.
Domen skall derefter för öppna dörrar afkunnas.
Ingen håfve makt att sådan dom ändra, Konungen dock obetaget att göra nåd, hvilken likväl icke ina sträcka sig till den dömdes återinsättande i rikets tjenst. < R.0.§66,69. §81.
Riksförsamlingens fullmäktige uti Riks-banken och Riksgälds-kontoret förvalte dessa verk efter de instruktioner, Riksförsamlingen dem meddelar, och tillträde sina befattningar medan Riksförsamlingen ännu samlad är. K. 0. § 68. § Riksförsamlingens revisorer äge att, efter följande § af denna regerings-form oell den instruktion, som Riksförsamlingen meddelar, öfverse och granska stats-verkets, Riks-bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning; likväl, hvad statsveiket angår, utan rättighet att meddela föreskrifter, eller förändringar besluta.
Hvarje revisions-förrättning skall omfatta ett års afslutade räkenskaper, taga årligen sin början den Konstitutions-Ut sköttets Memorial, N:o 7. 19 15 September eller, om helgedag då inträffar, nästa söcknedag derefter, och inom åtta veckors tid vara fullbordad. § 83.
Vrid granskningen af stats-verkets räkenskaper böra Riksförsamlingens revisorer R. efterse, huruvida gjorda eller förordnade utbetalningar af statsmedlen icke öfverstigit beloppet af de hufvudtitlar, hvilka uti nästförllutne riksdags statsreglering blifvit fastställda, och huruvida de äro grundade på behörigen upprättade stater, eller å Konungens med vederbö lig kontrasignation utfärdade anordningar och styrkta med behöriga qvittenser af dem, som medlen emottagit.
Skulle, emot Riksförsamlingens beslut, pågon af de till en hufvudtitel anslagne summor befinnas dragen till annat ändamål, än som under hufvudliteln hörer, eller något af Riksförsamlingen faststäldt anslag
Tara öfverskridet, skola revisorerne, i sin berättelse till Riksförsamlingen, härom göra anmärkning emot den embetsman, som anordningen kontrasignera!.
De anmärkningar, som revisorerna finna sig befogade att framställa, skola, sedan förklaringar di röfver inkommit, å nästföljande lagtima riksdag öfverlemnas till vederbörande Utskotts granskning och vidare behandling. g 84.
Riksförsamlingens fullmäktige och revisorer må i och för sin befattning inga R. föreskrifter emottaga, ulan af Riksförsamlingen allena och i enlighet med dess instruktioner; icke heller till ansvar och redo ställas, utan efter Riksförsamlingens beslut och i laga ordning. IV.
Riksdags- Ordning. i.
Kallelse till Riksdag. § 85.
Riksförsamlingen skall, i kraft af denna regeringsform och utan särskid kallelse, r. till lagtima riksdag sammanträda hvart tredje år den 15 November, eller om helgedag dåtR. inträffar, å nästa söcknedag derefter. § 86.
Konungen vare obetaget, att emellan de tider, då lagtima riksdagar hållas, kalla R.
Riksförsamlingen till urtima riksdag, att öfverlägga och besluta i ämnen, som Han finner för r. n0dt att för den framställa. ö § 87.
I den händelse, hvarom uti § 10 sägs, alt
Konungen efter företagen resa utöf- r. ver tolf månadei ur de förenade rikena Sverige och Norge blifver, åligge Statsrådet att ge- r. 0. § 30. 0. § 70. F. § 49. 0. § 2. F. § 49. 0. § 2. F. § 91. 0. § 4. R. F. § 92. R. 0. § 5. R. F. § 93. R. 0. § 6. R. F. § 94. R. 0. § 7. R. F. § 95. R. 0. § 10. R. F.' § 51. R. 0. § 9. R. F. § 95. R. 0 § 10. R. F. § 50. R. 0. § 3 20 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 7. nom öppet påbud, Riksförsamlingen till urtima riksdag sammankalla; och varde kallelsen inom femton dagar efter berörde tids förlopp uti hufvudstadens kyrkor och skyndsamligen i öfriga delar af riket kungjord. g 88.
Om Konungs sjuklighet fortfar af den beskaffenhet, att Han längre tid än tolf månader med regeringsärendena sig icke befattat, kalle äfven Statsrådet till riksdag, så som i föregående § sägs. § 89.
Då Konung dör och thronföljaren ännu omyndig är, ulfärde Statsrådet riksdagskallelse och late densamma inom femton dagar efter Konungens död i hufvudstadens kyrkor, och skyndsamligen i öfriga delar af riket kungöras. § 90.
Utdör Konunga-ätt på manliga sidan, vare ock då lag om Riksförsamligens sammankallande, som i föregående § sägs. § 91 Underlåter Statsrådet alt i något af de fall, sorn i 87, 88, 89 och 90 §§ sagde äro, Riksförsamlingen inom föreskrifveu tid sammankalla; åligge det Riksförsamlingens fullmäktige i Banken oell Riksgälds-kontoret, att ovilkorligen och utan ringaste dröjsmål riksdagskallelse utfärda, på det Riksförsamlingen måtte sammankomma, att sin och rikets rätt iakttaga och skydda. § 92.
I de fall, då Konungen eller Statsrådet sammankallar Riksförsamlingen, fastställes tiden lill riksdagens begynnelse efter trettionde och inom femtionde dagen från den, då kallelsen blifver uti hufvudstadens kyrkor kungjord.
Riksdag, till hvilken Riksförsamlingens fullmäktige i Riks-banken och Riksgälds-kontoret kallelse utfärdat, skall sammanträda å femtionde dagen efter den, då Statsrådet sist bort kallelsen i hufvudstadens kyrkor kungöra låta. § 93.
Derest Riksförsamlingen är å lagtima riksdag samlad, eller tiden lör sådan riksdags början inom femtio dagar tillstundar, då något af de i 87, 88 och 89 §§ omtalade fall inträffa, må kallelse till urtima riksdag icke utfärdas. § 94.
Riksdngarne skola hållas i rikets hufvudstad, ulom i de fall, då fiendes framträngande, eller pest, eller andra lika vigtiga hinder göra det omöjligt eller för riksförsamlingens frihet och säkerhet vådligt.
I sådane fall må Konungen, efter samråd med riksförsamlingens fullmäklige i Riksbanken och Riksgäldskontoret, en anmn riksdagsort utsätta och kungöra.
Konslilutions-ltskottets Memorial, N:o 7. 21 2.
Riksförsamling-ens sammansättning. § 95.
Riksförsamlingen utgöres af tvänne afdelningar:
Folk-tinget och Lands-tinget. § 96.
Till folk-tingel väljas, på sätt i serskild val-lag föreskrifvet är, ett hundradetjugo riksdagsmän för hvarje lagtima riksdag: och vare valen gällande ej blott för den riksdag, ulan äfven för urtima riksdagar, der sådane komma att hållas, innan ny lagtima riksdag inträffar. § 97.
Lands-tinget skall utgöras af sextio ledamöter, hvilka af folk-tinget väljas fölen tid af sex år och af hvilka hälften hvart tredje år ombytas.
Vid hvarje lagtima riksdags slut skall folk-tinget, inom sig eller ock ibland andra, som efter val-lagen till riksdagsmän valbare äro och som fyllt tretiofem års ålder, medelst öppen omröstning utvälja trettio män: städernas riksdagsmän för sig, sex, och landsbygdens för sig, tjugofyra, att vid nästpåföljande två lagtima, samt under tiden förefallande urtima riksdagar såsom riksdagsmän i lands-tinget inträda.
Vid samma riksdag må dock den icke kunna återväljas, som då utur lands-tinget utträda bör.
Om valets utgång varde underrättelse genast meddelad åt lands-tinget, hvilket ofördröjligen skall kallelsebref till de valde utfärda, och galle om vald mans skyldighet, alt kallelsen emottaga, hvad i val-lagen för annan riksdagsman stagdadt är.
Dör ledamot af lands-tinget, eller inträffa förhållanden, hvilka tills vidare eller för alltid beröfva honom sin valbarhet, eller styrker han sig af laga förfall hindrad att riksdagsmannakallet bibehålla, eller begär han på andra uppgifna skäl att före bestämd tid få sin befattning nedlägga, och lands-tinget en sådan begäran bifaller; anställe då folk-tinget, så fort ske kan, val till en sådan tillfällig ledighets fyllande, och träde den sålunda valde ur lands tinget å samma tid, på hvilken den afgå skolat, i hvars ställe han inträdt. 3.
Riksdags öppnande och afslutande. § 98.
Å nästa dag efter riksdagens början skola de riksdagsmän, som till folk-tinget valde blifvit, inför den äldste af Högsta
Domstolens ledamöter, som icke af laga förfall hindras, samt Riksförsamlingens fullmäktige i Riksbanken och Riksgäldskontoret, sina full - R. F. § 53. r. o. § •»: K. 0. $ 26. R. F. § 109. R. 0. $ 80. R. 0. § 81.t 22 Konstitutions-Utskotlets Memorial, Av» 7. makter till granskning ippvisa.
Vid denna granskning, hvilken sist inom tre dagar bör vara fulländad, skall undersökas, huruvida fullmakterna i föreskrifva form blifvit utfärdade.
Folk-tinget ege derefter pröfva såväl da anmärkningar, hvilka emot fullmakterna blifvit under granskningen gjorde, så ock frågor angående riksdagsmans behörighet, hvilka inom folktinget kunna förekomma.
Saknar folk-tinget nödiga upplysningar, infordre sådana; äska ock, der nödigt finnes, undersökning vid laga domstol, hvilken äfven bör upptaga alla frågor om fällande till något i vallagen utsatt ansvar.
Den, som fullmakt uppvisat, utöfvar sin riksdagsmans-befattning. intilldess han blifvit förklarad dertill obehörig. § 99.
Samma dag skall lands-tinget sammanträda, dess ledamöter låta sig anteckna och sina kallelsebref förete.
Yppas frågor om ledamots behörighet, afgöre dem landstinget, som eger att infordra upplysningar, der så nödigt finnes. § 100.
Sedan riksdagsfullmakterna blifvit granskade och kallelsebref uppvisade, utvälje tingen, hvart inom sig, talmän och vice talmän.
Innan dessa val skett, skall den i hvardera tinget till lefnadsåren äldste riksdagsmannen derstädes föra ordet.
Lands-tingets talman vare äfven talman vid de tillfällen, då riksförsamlingen samfäldt handlar eller beslutar.
Tingen ege att, hvart för sig, utse sina sekreterare, så ock annan betjening, som nödig finnes. § 101.
Konungen beslämme och late offentligen kungöra dagen, då riksdagen öppnas skall.
Å den dag, hvilken icke må utsättas sednare än åtta dagar efter riksdagens början, skola Riksförsamlingens ledamöter, sedan gudstjenst med dem hållen är, sammankomma på rikssalen.
Der före Konungen, eller den af Statsministrarne, som Han dertill förordnar, ordet till Riksförsamlingen, och läte den afhöra berättelse om hvad i rikets styrelse sedan nästföregående riksdag sig tilldragit. § 102.
F.j må lagtima riksdag, utan Konungens och Riksförsamlingens sammanstämmande beslut, kunna upp'ösas förr än fyra månader efter den dag, då Konungen till folktinget öfverlemnat sin proposition om statsverkets tillstånd och behof.
Efter denna tid ege Konungen makt alt upplösa riksdagen, när Han så för godt finner.
Urtima riksdag kan Konungen när som helst upplösa.
Sammankommer lagtima riksdag, innan urtima riks dag slutad är, vare den sistnämnde äfven då upplöst. § 103.
Då riksdag fulländad är, iufiruie sig, på Konungens kallelse och efter förrättad gudstjenst, Riksförsamlingens ledamöter på rikssalen; riksdagsbeslutet uppläses; hvaref - KonstUutions-UtskoMels Memorial, N:o 7. 53 ter Konungen sjelf eller genom någon af Statsministrarne förklarar riksdagen vara afslutad och hemförlofvar Riksförsamlingen. 4.
Riksförsamlijngens sammankomster. ' § 104.
Talmännen eller, då de laga förfall hafva, vice talmännen ega att, hvar för|R. o. §S 46, sitt ting, utfärda kallelse lill sammankomster.
Talman ege ej makt att, utan riksförsamlings 46. eller vederbörande tings samtycke, någonderas sammanträde afsluta.
Intet ärende kan i riksförsamlingen e/ler i någondera af dess afdelningar till afgörande företagas, der icke öfver hälften af vid riksdagen närvarande medlemmar tillstädes äro. § 105.
Riksförsamlingen och dess afdelningar skola, utom i de mål, som i 138 och 151 §§ omtalas, för öppna dörrar hålla sina öfverläggningar. § 106.
Riksförsamlingen, dess Afdelningar eller Utskott må icke i Konungens när- R. F. $ 55. varö öfver något ämne rådpläga eller besluta. § 107.
Uti Riksförsamlingen eller dess afdelningar ege Statsrådets ledamöter tillträde, och vare berättigade att, såsom om riksdagsmän stadgadt är, deltaga i öfverläggningarne; dock må de icke deltaga uti besluten, derest de ej afdelningens ledamöter äro. § 108.
Den ordning, som i riksförsamlingen, dess afdelningar och utskott iakttagas bör, och i denna regeringsform icke finnes närmare bestämd, ege riksförsamlingen sjelf att, på sätt den godt finnér, fastställa och i en ordningsstadga sammanfatta.
Ej må dock något i sådan ordningsstadga införas, som mot denna regeringsform eller andra gällande lagar strider.
Ändringar och tillägg, hvilka riksförsamlingen sedan kan finna nödigt att ordningsstadgan göra, må icke såsom gällande anses förr än riksdagen efter den, på hvilken de antagne blifvit. 5.
Riksdags frågors väckande och beredning. § 109.
Konungen eger göra riksförsamlingen propositiener i alla de mål, Han för godt finnér.
Sådane propositioner skola i folktinget aflemnas af den Statsrådets ledamot, till hvilkens departement ärendet hörer, och vare alltid Statsrådets yttrande i saken propoei - R. 0. § 51. R. 0. § 56. R. 0. §§ 44, 56. R. F. § 49. R. F. § 53.
R. 0. §§ 28, 34, 36. 24 honstitutions-Utskottets Memorial, No 7. tionen föraktligt, så ock Högsta domstolens i de frågor, som i 44 § omförmälas.
Koi ungens proposition om statsverkets tillstånd och behof skall aflemna®, antingen å den dag, då riksdagen, enligt 101 §, öppnas, eller sednast inom åtta dagar derefter. § 110.
Hvarje riksdagsman äge, inom det ting, der han säte och stämma har, att göra motioner om ändring eller tillägg i lagar eller författningar, eller om andra mål, som till riksförsamlingens åtgärd höra.
Sådana motioner skola skriftligen författas och, då de angå lagfrågor, innehålla förslag till lags ordalydelse.
Ej må i en skrift flera mål af olika beskaffenhet sammandragas, eller ett memorial, som flera än en riksdagsman underskrifvit, emottagas, med mindre det är undertecknadt af riksdagsmännen från ett län eller en stad och sådan orts angelägenheter beträffar. § lil.
Riksdagsman må ej motion göra, sedan tre veckor förflutit efter riksdagens öppnande, der ej motionen af redan fattadt beslut eller redan upptaget ärende, eller af händelse, som under riksdagen inträffat, omedelbarligen föranledes. § 112.
Propositioner eller motioner må icke till omedelbar öfverläggning eller pröfning företagas, utan skola förvisas tili vederbörliga Utskott, som hafva att målen utreda, och med betänkanderi derölver inkomma.
Dock må af riksdagsman framställd motion, utan hänvisning till utskott, kunna nedläggas, när den, som motionen gjort, det medgifver, eller minst tre fjerdedelar af tings närvarande ledamöter sådant besluta. § 113.
När proposition eller motion första gången i ling förekommer, skall den, så framt ej tinget enhälligt densamma genast till utskott förvisar, ligga på bordet till nästa sammanträde, då sådan hänvisning, derest frågan ej blifver nedlagd, ovilkorligen bör ske.
Stånde hvarje ledamot fritt, att i målet sig yttra, och varde hans yttrande äfven till Utskottet hänvisadt. § 114.
A hvarje lagtima riksdag skola, inom åtta dagar efter dess öppnande, riksförsamlingens ständiga utskott tillsättas.
Desse äro: ett Lag-utskott, ett Stats-utskott, ett Banko utskott och ett Gransknings-utskolt.
Väckes under riksdagens lopp fråga, som icke tillhör något af dessa utskotts behandling, men är af beskaffenhet, alt utskotts yttrande öfver tlen erfordras, då skall för dess beredande ett särskildt tillfälligt utskott tillsättas; och må, när ett eller flere sådane utskott äro i verksamhet, till något af dem kunna hänvisas äfven sedermera väckta frågor, som med föremålet för dess tillsättning likartade äro.
4 urtima riksdag skola ej andre Utskott tillsättas, än då nödige finnas. § U5, Konstitutions- tJIs kottets Memorial, N:o 7. 25 § 115.
Lag-utskottet skall granska justitie-ombudsmannens afgifna redogörelse, äfvensom hans einbetsdiarier och registratur, samt med utlåtande deröfver till riksförsamlingen inkomma.
Detta utskott skall ock afgifva yttranden öfver dit hänvisade förslag till stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af grundlag, eller af allmän, civil-, krimmaleller kyrkolag. § 116.
Stats-utskoltet skall till riksförsamlingen afgifva utlåtande öfver Konungens proposition om statsverkets tillstånd och behof, samt det densamma åtföljande förslag till ny riksstat; och sedan riksförsamlingen fastställt bevillningens belopp, föreslå dess fördelning.
Utskottet åligge äfven att inkomma med betänkande öfver Riksförsamlingens revisorers berättelse om lliksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning.
Dessutom skall Stats-utskottet yttra sig öfver alla dit hänvisade frågor, som angå statsregleringen, bevillningen eller Riksgälds-kontoret. § 117.
Banko-utskottet skall afgifva berättelse om Riksbankens styrelse och tillstånd, samt föreslå, eller, på grund af uppdrag från Riksförsamlingen, gifva föreskrifter om samma Banks förvaltning.
Detta utskott vare ock skyldigt att afgifva utlåtande öfver dit hänvisade förslag rörande Riksbanken. § 118.
Gransknings-utskottet skall granska Statsrådets protokoll och Riksförsamlingens revisorers berättelse om statsverkets tillstånd,' styrelse och förvaltning på sätt i 148, 150 — 152 §§ vidare ,stadgas. § 119.
Lag-utskottet skall bestå af tolf ledamöter, Stats-utskottet af tjugufvra, Bankoutskottet af aderton, Gransknings-utskottet af aderton och de tillfälliga utskotten af så många, sorn Riksförsamlingen vid hvarje serskildt fall nödigt aktar; Riksförsamlingen dock obeget att, när göromålens mängd sådant kräfver, antalet förstärka.
Till alla utskott välje hvardera tinget inom sig ledamöter, och ege alltid landstinget att utse en tredjedel och folktinget två tredjedelar af det bestämda antalet. § 120.
Ej må statsråd eller justitie-kansler i utskott eller val till utskott deltaga; ej heller någon, af hvilken Riksförsamlingen kan fordra redo och ansvar, inväljas i utskott, der redovisning för hans egna embetsåtgärder kan förekomma. § 121.
Utskotten välje, hvart inom sig, ordförande och vice ordförande; intilldess detta skett, före den äldste ledamoten ordet.
De ständiga Utskotten utse hvar för sig Bih. till R.
Prot. 1850 § 1851. 3 Sami. 8 Haft. 4 R. 0. § 3-3. R. F. § 70. R. 0. §§ 30, 31. R. 0. § 32. R. 0. 5 41. R. 0. § 39. R. 0. S 24.
R. 0. § 42. R. 0. § 45. R. 0. § 50. 26 Konstitutions-I '/slottets Memorial, N:o 7. sekreterare och annan betjening, sorn nödig finnes; i de tillfälliga vilje ledamöterna ibland sig lör hvarje särskildt inål en föredragande, hvilken det åligge, alt protokoll (öra och Utskotts-betdnkandell uppsätta. § 122.