Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad således angår de af Herr Öfverste» I/ieutenanten Friherre
Dagerbjelke gjorda påminnelser, så tror Utskottet, att de, sorn i usta punkten finnas upptagna, tillräckligen skola vara vederlagda, genom hvad i Utskottets Betänkande finnes föreslaget: att vid särskildta tillfällen, hvaribland de af Herr Friherren och ÖfversteUieutenanten ornförmälte ostridigt böra räknas , det endast bör tillkomma Kongl. Maj:t att efter Eget Nådigt godtfinnande vidtaga de anstalter, som omständigheterna påkalla; och är Utskottets föreslagna stadgande i detta fall, långt ifrån att vara 913 Den 7 Juli vara ^vilkorligt, helt och hållet vilkorligt oell beroende af Högsta Magtens vidtagande åtgärder.
Vidkommande den uti 2 punkten gjorda anmärkning, att Leverantören borde befrias ifrån borgens posterande , emedan han ej kunde åläggas denna skyldighet för en persedel, som annu ej tillhör Kronan,, Sa får Utskottet endast anföra, att det ej är för de persedlar, hvilka till Kronan skola aflemna®, utan för Uppfyllandet af den med Kronan Ingångna förbindelse, som borgen bör ställas; och då det ofta är af högsta vigt att ett sådant åtagande med noggrannhet fullgo* res, anser
Utskottet sig ej aga skäl att rygga sitt tillstyrkande i denna del; utan bör sådan bor* gen äga rum, så val vid förseglade anbud, Sorn. vid auetions-inrop, hvarförutan Leverantören bör förbindas till 6 proCents vite af den för bristande levyrants belöpande betalning i och dessutom ersätta den drygare kostnad , som genom ny upphandling af varan kan förorsakas.
Tvärtemot hvad Herr Ofverste
Lif utenan» teti Friherre Lagerbjelke yttrat, kan Utskottet ej inse, att någon oreda skulle derigenom Uppkomma, om de särskildta ä obuden, sorn, innan auetionens slut. böra vara ingifna, införas i Au« ctions-Protocollet ; utan, då dessa anbud kunna .ises såsom ett skrifteligt inrop, och således en. dast framställningssättet skiljer den från de muridteliga, synas de båda lämpligast böra upptagas på ett och samma ställe, hvarigenom äfven en lättare öfversigt deraf beredes; och då Utskottet för öfrigt tillstyrkt, att Auctions-Protocollet skulle cominuniceras de orter, der en dylik auction i samma Den 7 Juli. 9*3 samma ändamål blifvit hållen , torde denna åtgärd ej vara så utan nytia eller ändamål, då Utskottet i sammanhang härmed föreslagit, att deh Leverantör, som efter jemnförelsen af alla gjorda anbud funnits hafva erbjudit sig att för bästa priset fullgöra leveransen , derest han ställt fullgiltig borgen , bör vara försäkrad om anbudets antagande; igenom hvilken rättvisa norm , och då alla aga lika rättigheter, men ingen förnärmas genom den andras företräden , concurrence och industri torde lika mycket uppmuntras.
Hvad för öfrigt angår den anförda omständighet, att afseende bör göras på transportkostnaden vid anbudets antagande, så försvinner denna af sig sjelf, igenom Utskotiets tillstyrkande att Leverantören skall kostnadsfritt aflemna sin vara på förbruknings-orten.
De erinringar, som emot sistnämnde förslag blifvit uti 3 punkten framställta , hafva föranledt Utskottet, att härvid göra det undantag, att alla tyngre saker, såsom skeppsankare, canonér, bultjern och gröfre skeppsvirke, hvilka medföra större svårigheter vid transporten och derigenom skulle kunna mindska concurrenternas antal, böra på Kronans bekostnad få till närmaste hamn transporteras; äfvensom då Kronans fartyg äro att tillgå, desamma alltid företrädesvis böra till vidare transporter begagnas; och bör denna transportkosttiad alltid vid anbudens antagande komma i beräkning.
Det förslag Utskottet uppgifvit, att de erfordeliga persedlarnas antal och beskaffenhet skulle uti Auclions-Protocollet införas, har Ut« 5:te Bandet. 115. a 16. skot - 914 Den 7 Juli. skottet grundat dels pä nödvändigheten för
Ue* verantören att känna vilkoren för sin ingående förbindelse, hvarförutan lian ej kan veta, huruvida han förmär uppfylla densamma eller icke, dels på den olika maktpåliggande borgen, som vid storrö eller mindre partiers aflemnande behörigen bär iakttagas; och har Utskottet ej funnit de skal, som i 4 punkten af anmärkningarna anföras, vara af den vigt, att de böra verka ändring i Utskottets härom afgifna yttrande.
Beträffande slutligen de inom Högvördiga Prest-Ståndet gjorda erinringar: 1:0
Att vederbörande böra äga lika fria händer vid upphandlingar för Kronans räkning, sorn hvar enskild man, så kan Utskottet så mycket mindre antaga denna tanka, som en enskild man äger att disponera öfver .sin enskilda egendom, men de , som äga bestyret med ifrågavarande upphandlingar, endast kunna anses såsom Ombud för Kongl. Maj:t ochj Kronan, och disponera öfver Statens egendom; hvarvid Staten synes böra äga full rätt att genom grundade föreskrifter befordra en ordentlig och fördelaktig förvaltning. 2:0
Att upphandlings-methoden icke alltför mycket måtte försvåras, hvarigenom inga upphandlingar ske inom egen gräns, utan allt införskrifves från utrikes orter; får Utskottet anföra, att det i sitt Betänkande så litet som möjligt, med iakttagande af nödiga försigtighetsmått, velat inskränka friheten vid upphandlings-methoden , och derföre äfven , vid alla enskilta omständigheter, öfverlemnat omsorgerna härvid till Den 7 Juli* 915 till Kongl.
Maj:ts Nådiga godtfinnande; och har Utskottet äfven förmodat att, i likhet med flera äldre utfärdade Författningar, Kronans förnödenheter, så vidt ske kunde, alltid skulle inom Riket upphandlas; hvilket stadgande Utskottet anser vara af högsta vigt för den inhemska industrien och Statens derpå grundade oeconörniska välstånd. 3:0
Att upphandlingarne ske å mindre partier, på det ett större antal concurrenter kunde bereda lindring i priset; hvilken erinran Utskottet ansett ej böra leda till några bestämda föreskrifter i denna del, då detta helt och hållet beror af särskilta omständigheter , som ej förut kunna med säkerhet beräknas.
Riddersk. $ch Ad.
Uedamöters vägnar A• Lantingshausen.
Uedamöters vägnar And, Fredin« På Högv. Prest-Ståndets Uedamöters vägnar Lryn.
BondeStåndets Uedamöters Vägnar Nils Mänsson• M. M. Rosbeck» .V ördU Deri 7 Juli.
Prest Ståndet den 7 Vällofl. Borgare.Ständet den 10 Kederv.
Bonde Ståndet den 7 , Vördsamt
Fran samteliga Respectiva Riks-Stånden har till Lag-Utskottet blifvit öfverlemnad Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Riksens Högloft.
Stander af dea 31 nasti.
Maj, hvaruti Kongl. Majit i Nåder tillkännagifver, att sedan innevånarne i Malmöhus Län , genom en den 22 October 1811 träffad och af Kongl. Majit i Nåder fastställd öfverenskommelse förbundet sig, att till Skogsplantering använda livart femtionde Tunneland af deras Jordägor, och att dessutom besörja plantering vid de allmänna vägarna, så har Landshöfdingen i berörde
Län, på den grund , att hågen lpr fullbordandet af denna nyttiga hushålls-anstalt skall betydligen mindskas derigenom, att de uppväxande trädens borthuggande, uppryckande eller förstörande icke kunnat, oaktadt kraftiga utvägar, medelst vitén å de brottsliga och belöningar för angifvarne, förekommas , i underdånighet hemställt, dels att åverkan å dessa planteringar måtte beläggas med urbota straff, enligt de i 40 Cap. 5 §. och 49 Cap. 1 och 2 § §•
Missgernings-Balken stadgade grunder , dels att bevisningssättet för en slik förbrytelse kunde således förändras , att enahanda undersökning, sorn uti 52 Cap. 2' §. samma Balk medgifves , måtte varda tillåten, när åverkan skedt; att då sådant träd finnes hos en annan Den 7 Juli. 9.17 annan, innehafvaren må vara förbunden visa sin åtkomst dertill; och att, likasom för vakter blifvit stadgadt, de personer, hvilka såsom Tillsyningsman tillsättas, må äga rätt, att med ed vita hvad de kunna utröna under åliggande bevakning, och deras vittnesbörd gälla såsom halft skäl, samt bevisningen anses fullkomnad, då en person dessutom derom afgiHer sammanstämmande vittnesmål; i anledning hvaraf, och då det kraftigaste medel , att för framtiden förekomma en med skäl befarad Skogsbrist, ofelbart finnes uti Folkets egen omtanka och benägenhet att genom plantering bereda skogarnes återväxt, och Kongl. Maj:t, som med synnerligt
Nådigt välbehag ansett den anstalt, hvilken invånarne i Malmöhus Län , der berörde brist redan stigit till sin höjd, i detta afseende vidtagit , funnit det vara af vigt, att skydda ett så gagneligt företag ifrån tillgrepp och förstörelse, genom bestämmande af ett emot ändamålet svarande straff; Kongl. Maj:t förklarat sig vilja, med afseende å hvad sålunda blifvit anmält , derå fästa Riksens Ständers uppmärksamhet och genom öfverlemnande af Landshöfdingens underdåniga hemställan samt de särskildta yttranden, som Stats-Rådets Ledamöter och Högsta Domstolen afgifvit, , bereda Riksens Ständer tillfälle att föreslå den författning, som i detta hänseende kan anses nödig, hvarefter Kongl. Maj:t vill sitt beslut i saken fatta.
Höglofl Ridd. och Adeln har ock derjemte till Utskottet remitterat det särskildta yttrande Herr .Landshöfdingen af Klinteberg i ämnet afgif - 9iS Den 7 Juli. afgifvit, hvilket allt, tillika med hvad de Handlingar, dera Kongl.
Maj:t i Nåder låtit vid högstberörde Nådiga skrifvelse foga, innehålla, Utskottet tagit i noga öfvervägande.
Efter hvad af Konungens Befallningshafvandes i Malmöhus
Uän underdåniga anmälan och de dertill hörande Handlingar är att hämta, finnes den förstöring, hvarföre de i Skåne verkställda Skogs planteringar skola vara utsatta, härröra i synnerhet från okynnet , att för tillfredsställandet af hämd, ilska eller afvundsjuka, till intet göra andras gagnande företag , då den nytra, tom är att vänta från tillgreppet af några obetydliga trädplantpr visserligen icke öfverväger det äfventyr, hvarföre tillgriparen, jemväl efter de redan gällande strafflagar och vites påbud, sig blottställer.
Utskottet ser således , uti de flesta fall af ifrågavarande våldsverkan, icke begäret att draga under sig andras tillhörigheter, utan skade-glädjen att dem för ägaren förderfva; det vore endast i förra händelsen , som brottet skulle kunna , till sjelfva arten, vara af någon likhet med stöld; hvaremot all sadan likhet försvinner i sednare händelsen, der förbrytelsen är af den egenskap, som efter allmänna begreppet benämnes för nidingsverk.
Att nu sammanblanda dessa olika brott genom deras bestraffande , utan atkilnad, såsom tjufnader, finner Utskottet stridande på en gång emot deras verkliga natur, och emot den classification af brott , hvilken varit anragen såsom grund ej mindre för Rikets nu gällande strafflagar än för den äldre Lagstiftningen, som dem före - Den 7 Juli. föregått.
Utskottet tror, att denna från sakens natur härledda grund icke utan våda skulle kunna rubbas, och att det följakteligen vore ganska betänkligt att föreslå ett stadgande, hvilket, för ett särskildt fall, upphäfde den enhet, som bör råda i det hela af en sammanhängande lagstiftning.
Utskottet fäster på dessa skäl det omdöme, att innan någon omarbetning af brottmåls-lagen i allmänhet kan medhinnas, vidare föreskrift om bestraffningen af ifrågavarande brott ej må utfärdas, än hvad 64 §.‘ i 1805 års Kongl.
.Beträffande åter Konungens Befallningshafvandes särskilta underdåniga hemställan, om icke den, som vid ransakning finnes innehafva sådana träd, som måls ägaren förlorat, må vara pligtig att visa hvarest han dem erhållit; så enär en utrönt likhet imellan de träd, hvilka från Skogsplanteringen bortkommit, och dem, sorn vid ransakandet upptäckas , alltid, derest ej innehafvaren genom sjelfkrafd bevisning orri sin åtkomst leder misstankan ifrån sig, måste utgöra hvad Lagen i 17 Gap. 30 §.
Balken kallar bindande omständighet och liknelse, och sålunda-blifva giltigt skäl till värjemåls-ed, finnar Utskottet sig desto mindre äga anledning, ätt i detta afseende tillstyrka något särskildt stadgande, som sjelfva skyldigheten att ådagalägga 0 t. at - 920 Den 7 Juli. åtkomsten till de träd, hvilka förmentes vara från en Skogsplantering borttagne , ändå skulle, i enlighet med 49 Cap. 2 §•
Missgernings-Balken , stanna vid edgång, så snart annan bevisning saknades; hvarigenom, i förevarande fall, resultatet af det ena eller andra Rättegångs-sättet synes vara för sakens utgång af alldeles'samma verkan.
Den rättighet, som sluteligen blifvit sölet för ägare af Skogsplanteringar, att, till vittnen i frågor om våldsverkan å dessa planteringar, begagna sina tillsatte Uppsyningsman ; skulle , om den vunne bifall, uppenbart afvika från de grunder Rikets allmänna Rättegångs-ordning godkänt.
Brefvet den 4 Juli 1741 förklarar uttryckligen af hvilka skäl tillåtelsen uti 17 Cap. 11 §.
Rältegångs-Balken för Vakter och dem som Rättens ärender gå, att bära vittne om det, som dem i thy fall händer, blifvit motiverad.
Brefvet den q 6 Augusti 1752, Lands-Fiskaler, Krono-betjente och andra åklagare förbudet , att med vittnes-ed gifva stöd åt deras åtal , och Kongl.
Den ändring har väl sedermera blifvit införd genom det uti 1805 års Kongl. Skogs-ordning meddelade tillstånd, att Kronans Jägeri- och Skogs-be« tjening må, i åverkans mål, bära vittne; men då det alltid måste vara en betydlig skilnad imellan förtroendet till de Personer, som, efter fö - Den 7 Juli. $21 föregången profning af skicklighet och redlighet, föreslås och antagas , till förrättande af Statens Embeten och Sysslor, under dermed förknippadt ansvar, och dem som enskilde fastighets-ägare finna godt att bruka till vårdare af sina Skogsplanteringar och hvilka, om än någon Embetsman i orten lemnade sin åtgärd vid deras tillsättning, likväl icke kunde afkläda sig egenskapen af planterings-ägarens enskilda tjenare; har betänkligheter att, för särskildta fall bryta den Rättegångs ordning Eagen för säkerheten i be* visning funnit nödigt stadga , och hvarigenom angifvare i allmänhet äro från* vittnesmål uteslutne, föranlåtit Utskottet att afstyrka äfven hvad i denna del blifvit föreslaget.
Ständers vidare’ bepröfvande varder dock detta, jemte de särskilda meningar, hvaruti några af Utskottets Ledamöter stannat, vördsamt underställdt.
På Högv. Prest-Stån ech Ad.
Ledamöters dets Ledamöters vagnar vagnar H. F. Strömfelt.
På Vällofl. Borgare - Ståndets Ledamöters vägnar JE. G. Holm.
BondeStåndéts Ledamöters vägnar Petter Jernström. A. J. Wahlstjerna.
Utdrag g 23 Dm 7 Juli.
Utdrag sfProtocollet, hållet uti Höglo fl. Lag-Utskottet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 27 Jimi 1815* Föredrogs åter Kongl. Majtts till Riksens Höglofl.
Ständer aflåtne Nådiga Skrifvelse den 31 sistlidne
Maj, rörande ansvar för åverkan å de till befordrande af Skogarnes återväxt i Skåne skeende planteringar och om sättet att i bevis leda dylika förbrytelser.
Utskottets fleste Ledamöter förenade sig om det Utlåtande häröfver, sorn, dess tinder denna dag afgifne Betänkande i ämnet innehåller.
Herr Uagmannen Mannerstam tillstyrkte deremot: att Skogvaktare eller Uppsyningsman, som af Landshöfdingen måge förordnas till vårdande äfven af enskiltas Skogar, böra äga sådant vittsord , att då ej mer än ett vittne är att tillgå, för att öfvertyga en af dem ertappad Skogsåverkare, de kunde få fästa deras angifvelse med ed, som då borde få antagas till fyllnad i bevisningen; och att det strängare ansvar, sorn Skogs-ordningens 64 §. utsätter för åverkan å planteringar, äfven bör följa på åverkan å redan vuxne eller under tillväxt varande skogstrakter, som ägaren genom inhägnad, vård och nogare tillsyn särskildt fredat; och att
Häruti instämde Herr Lagmannen Friherre - Den 7 Juli. 923 re Leyonhufvud, och tilläde dessutom enskildt, att hus-visitationer och undersökning i frågor om Skogsåverkan af hvad art som heldst borde tillåtas med de vilkor och det ansvar, som Lagen i 5* Cap.
.Missgemings-Balken i tjufsaker bestämt, och att då den anklagade blifvit efter grunderna i 17 Cap. 29 och 30 § §.
RättegångsBalken med halfva skal eller bindande liknelser besvärad, det måtte, i stället för den hittills godkände värjernåls ed, som borde afskaffas, åklagaren eller Måls-äganden vara berättigad att fylla bevisningen med sjelf sins ed, så framt den anklagade ej ville eller kunde visa Laglig åtkomst till den ved , eller leda ifrån sig den å verkan, hvarom fråga vore.
Uppläst hos Hoglofl.
Prest-Ståndet den 7 ~ Vällofl.
Borgare-StSndet den 10 — Hederv.
Bonde - StSndet den 7 Riksens Hoglofl.
Ständers Stats-Utskotts Betänkande, i anledning af Herr Pr of essoren och Riddaren Trafvenfelts Memorial, ovi understöd afl Allmänna Medel får utgifvandet af Skriften Svensk Botanik.
Hoglofl, Ridd. och Adeln har remitterat till 924 Den 7 Juli. lill Stats-Utskottets åtgärd ett af Herr Professoren och Riddaren af Kongl. Vasa Orden Carl Trafvenfelt ingifvet Memorial, tillika med särskildta yttranden af Herr Professoren Doctor Munck af Rosenschöld samt Herr landshöfdingen m. m. von Rosenstein, angående föreslaget bidrag utaf Stats-medel för fortsatt utgifvande af Skriften: Svensk Botanik , hvilken, år 1802, utaf framlidne Ryttmästaren och Riddaren Palmstruch blifvit börjad, samt, efter hans död, fortsatt af Herr Kammar-Rätts Rådet G. J. Billberg, och hvaröfver Natural-Historicus, Secreteraren i Kongl.
Vetenskaps Academien Herr Professoren och Riddaren Dodor O. Schwartz åtagit sig det speciella inseendet, jemte författandet af Texten.
Herr Professoren Doöor Trafvenfelt har i detta Memorial omförrnält värdet och nyttan af detta arbete icke allenast uti Natural-Historiskt och Medicinskt afseende, utan ock i synnerhet för Öeconomien och Manufaöturerna, samt, med bilagde Handlingar och Utlåtanden af flera Autoriteter , sådant än vidare ådagalaggt; såsom ock andragit , huruledes utgifvandet deraf de sednare åren medfört större kostnader, än försäljningen, vid ett mindskadt antal köpare, ersatte; hvarföre Kongl. Vetenskaps-Academien understödt företaget med ett tillskott, men hvilket oaktadt arbetet icke skall kunna fortsättas utan förlust för Utgifvarén, om ej Allmänna medel dertill beviljas.
Det bidrag, Kongl.
Vetenskaps Academien leinnat, skall ock endast tills vidare blifvit anslaget , Den 7 Juli. slaget, oell vara en kännbar utgift för dess kassa, samt således ej kunna ytterligare utsträckas.
Och då så väl andra Nationer, som den Svenska förut, uppmuntrat och understödt dylika hedrande ärbeten, sorn det ifrågavarande, hvilket, såsom författadt på Modersmålet, af alla kan begagnas, och dessutom, i anseende till ämnet, vöre lika nyttigt för Efterverld , som för Samtiden ; så föreslår, uppå dessa med flera anförda skäl, Herr Doktorn och Professoren, att ett understöd af 150 R:dr för hvarje häfte utaf denna ' Skrift kunde af Stats-Medlen beviljas; hvilken utgift på 8 ä lo år fordrades för fullbordandet af detta arbete; och hafva Herr Professoren Doöor Munk af Rosenschöld samt Herr Landshöfdingen von Rosenstein äfven häruti instämt.
Stats-Utskottet, som, vid ärendets öfvervägande, fullkomligt insett den flerfaidiga gagnelighet, ofvannämnde Skrift rnedförer, har derföre åt Herr Professoren Dodtor Trafvenfelts framställning ej mindre, än de yttranden, hvarmed den blifvit biträdd , bordt lemna afseende; och Stats Utskottet förenar sig uti den tanka, att detta hedrande och nyttiga företag, för att vinna fortsättning och fullbordan, förtjenar att uppmuntras och understödjas.
Men, då i frågor af denna beskaffenhet, det synes på Kongl. Majit i Nåder ankomma, att pröfva och bestämma de bidrag, som finnas nödiga, och till meddelande hvaraf Kongl.
Maj t icke saknar tillgång uti den till extra utgifter på Stat uppförda Summa, anser Utskottet något särskildt anslag härtill ej lärnpeligt eller nöd - g?6
Dm 7 Juli. nödvändigt, ulan tror , att när ärendet i under» dånighet anmäles, Kongl.
Maj:t icke underlåter, att derå fästa det Nådiga afseende, som sakens värde förtjenar; hvilket vördsamt underställes Riksens Höglofl.
På "Vallon.
BorgareStåndets Ledamöters vägnar Carl Dr.
J.andbers.
Prest» Ståndets Ledamöters vägnar Gustaf Murray.
JBondeSlåndets Ledamöters vägnar And.
Uppläst hos Häglof].
Prest-Ståndet den 7 __ Vällofl.
Borgare.Ståndet den 10 __ Hederv.
Stunders Stats - Utskotts Betänkande, i anledning aj Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å Land sköfdinge-Embetets i Vermland underdåniga anmälan om Mantals skrif - Den 7 Juli. 92 7 skrifvare - Provisionen derstädes för åren 1S12 och I8I3- Kongl. Maj:t har i Nåder behagat till Rik sens Ständers Stats-Utskott remittera Landshöfdinge-Embetets i Vermland underdåniga skrifvelse af den i? i denna månad, om ersättning af 1813 och 1813 års Mantalsskrifvare - provision i berörde
Eän med tillsammans 596 R:dr 16 sk. 6 r-st.; hvilken skrifvelse så lyder: ”Då Landshöfdinge - Embetet i Carlstads Län, under d. 14 sisth April, hos Eders Kgl.
Stats - Contoir insi nuerade behörig Ersättnings * Reqvisition öfver Mantals-Commissarie Provisionerna i detta Län, för åren 1812 och 1813, tillsammans utgörande 596 R:dr 16 sk. 6 r:st.
Rico,hvaraf Landt-Renteriet redan förskjutit 416 R:dr 32 sk. samma mynt', behagade Höglofl.
Stats-Contoiret , i stället för att till ersättning för Landt-Renteriet godkänna förutnämnde Reqvisition, med åberopande af Eders Kongl.
Majus Nådiga Kungörelse den 9 December 1812, angående en viss pra?scripxionstid , inom hvilken de, som hos Stats-Verket äga någon fordran , böra till utbekommande deraf sig anmäla, under den 27 April detta år helt och hållet afslå allt godtgörande af en såmedelst öfver tiden uteblifvan och fördröjd ersättnings-reqvisition.
Detta bekymmersamma förhållande sätter Landshöfdinge-Embetet i nödvändighet, att så väl efterse hos hvilka vederbörande ifrågavarande försummelse inträffat, som ©ck j »m möjeligen vederbörandes såmedelst å lagda - 928 Den 7 Juli. lagde åtgärder skulle, inom den i Eders Kongl. Majus Nådiga Kungörelse u satte prasscriptionstid , kunna åstadkommas.
Då förekommer väl för åren 1812 och x 8 1 3, å ena sidan, att så väl vederbörande Mantals-Cömmissarier, såsom fordringsägare , försutit samma prasscriptionstid för uppgifvandet af sina Mantalsskrifnings arfvoden till Konungens Befallningshafvande, sorn ock, att Bands Contoiret åsidosatt, att, inom anbefalld tid, samma förskotter utur Bandt-Renteriet, och M antals - Commissariernas återstående fordringsbelopp , behörigen till ersättning af Högloft.
Stats Contoiret anmäla; äfvensom, å andra sidan , det otvifvelaktigt finnes, att den i Eders Kongl. Majus Nådiga Kungörelse anbe* falte prsescriptionstid för dylika fordringars anmälande till ersättning är alldeles otillräcklig för sitt ändamål.
Detta vill Bandshöfdinge-Embetet underdånigast söka styrka; förthy 1S14 års
Mantalsskrifvare-provision uppgöres igenom dea Mantalsskrifning som verkställes år 1813 om hosten, hvarföre Mantals - Commissarierna väl kunna före den 15 Maj 1815 till Konungens Befallningshafvande uppgifva sina fordrings-anspråk, men Bands - Contoiret, som ej förr får emottaga 1814 års Special - Räkenskaper, hvilka endast kunna controllera, corrigera och bestämma Mantals Commissariernes provisioner, än med Augusti månads utgång 1815, saknar i följd deraf all möjlighet, att vid Juni månads utgång samma år kunna till Eders Kongl Majus Stats* Contoir afgifva en behörig och riktig ersättningslegvisition öfver det förflutna 1&14 års Mantals» - Den 7 Julii 9*9 talS9krifmngS-prövlsloner.
Ett lika förhållande uppkommer således afven för de föregående åren; Och då den bevekande Omständigheten derjemte tillkommer, att göromålert för Eands-Göntoiref Otroligt under nU lyckligen öfverståndne krigs-år varit ökade, öch tiden för dem i följe deraf öfver ali beskrifning stundeligen upptagen; Sa vågar Eandshöfdinge-Embetet Underdånigst åtthållä om ett mildare och Jjådigåté afseende a ifråga* varande timade försummelser, samt att ÉderS Kongl. Majit i Nåder täcktes bevilja förévafändé Mantälsskrifväre-provisiort för åren lgiq öch 18x3, till Nådig ersättning af hela déss belopp; såsom behörigen granskadt öch rigtigt befunnet; med summan 596 Bidr 16 sk.
C risti Baned.”
Vid öfvervägande häraf har Stats-UtSköttef val ftinnit, huruledes den, i Kongl. Kungörelser! af den 9 Dec. 1812, angående tiden indm hvilken fordringar hos Stats-Verket böta anmälas, stadgade prsescriptiönstid, af den i juli året ef« ter det, hvarunder fordran tillkommit,- éj blifvit iakttagen till ifrågavarande Mantalsskrifvaréprovisions utbekommande, enär Eandshöfdingé* EmbetetS reqvisition derå först under den 14.