Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M e n t ä n k, H e l g a, o m d u l i k v ä l efter n å g o n tid, d å du hunnit sansa dig, skulle känna, s o m o m d u burit v å l d p å något, s o m var det bästa o c h vackraste i n o m d i g?
Då, m i n stackars Hel- g a, b e k l a g a r j a g d i g a f fullaste h j ä r t a.
Och E r i k?
Ä r d u viss o m, att h a n tagit d e n n a • b r y t n i n g så » s a n s a d t o c h f ö r s t å n d i g t », s o m d u förmodar?
Ja, k o m, k o m s n a r t, så att j a g r i k t i g t se o c h känna, huru d u har det.
Din får Sigrid.
f f l L L V Å R Ä R A D E L Ä S E K R E T S rikta vi en vörd- sam uppmaning att ihågkomma Idun m e d in- sändande af fotografier o c h teckningar, s o m kunna vara af intresse för vår illustrationsafdelning.
Alla hafda kostnader ersätta v i naturligtvis tacksam- mast.
— 3 — I DET BLÅ.
, EN SJUKSKÖTERSKAS I D U N 1899, MINNEN.
UPPTECKNADE F Ö R IDUN A F GER- P Å V Ä R L D E N S vägar jag vandrat mig led — jag d r ö m m e r mig bort ur j a g d r ö m m e r att d e n, s o m j a g älskar, är m e d, o c h rätt in i h i m l e n g å r Där ståndar i väntan taket ljus kammarens hissnande fönsterbalkong all sällhets f ö r t o n i n g i d e h ö g a o c h g l ö d a n d e s o l a r n a s sång, s o m susar öfver vår O c h när boning.
a n d l ö s t tysta l u t a d e mot det g l i m m a n d e räcket vi rysa, se v i b l å a h i m m e l e n l y s a.
s v i n g a sig s o m vilsna o c h b l ä n d a d e svanor, m e n långt u n d e r deras o c h solarnas planeterna gå sina stig banor.
D e hvirfla i r y m d e n s o m stoft i d r a g, d e glittra o c h försvinna.
Den lysande Venus finner jag, m e n J o r d e n k a n j a g ej finna.
t H o n s v u n n i t b l a n d v ä r l d a r n a s tal s o m ett flarn, den j o r d, där de sörjande vandra.
B e g r å t h e n n e i c k e, m e n b e d, mitt till d e n G u d, s o m s k ä n k t oss barn, hvarandra.
Du Gud!
Väl din h i m m e l oss ö p p e n står o c h salighet fröjdar vårt öga, m e n ä n n u till j o r d e n v å r t a n k e och timmarna tåga går så t r ö g a!
O, h ö r v å r a b ö n e r o c h s ä n d från din tron, du Gud, s o m de älskande gläder, d e n g l a d a s t e, ljusaste legion af ä n g l a r i h i m m e l e n s städer!
O, h ö r o s s o c h s ä n d till v å r t l i d a n d e s fest, då minnena öfver oss strömma, d e h i m m e l s k a gäster, s o m p a s s a o s s bäst, de änglar, s o m lära oss glömma!
O, h ö r o s s!
L å t allt h v a d v å r l e f n a d af j o r d i s k lust o c h o c h gåtfulla frågor o c h ovissa — D å brister hvart i hvarandra svar hjärta!
b a n d o c h i världen bli vi lycksaligt försänkta.
Och timmarna som har smärta b l i lyftadt u t u r v å r t susa i knippen med tyngder i rymden förbi dränkta!
ALBERT DANMARK, ÅTER I Ä R O K U R S E N P Å S J U K H U S E N var förbi o c h vi sex kamrater, tillhörande » R ö d a K o r s e t », sändes ut i privat sjukvård öfver hela Skandinavien.
D å v i b ö r j a d e vår kurs, var ä n n u ej d e n e g e n t l i g a s k o l a n o r d n a d, u t a n fingo v i tillsä- g e l s e att l ä r a så m y c k e t s o m m ö j l i g t a f d e » m a d a m e r », s o m p å d e n tiden, m e d ett par u n d a n t a g af b i l d a d e k v i n n o r, h a d e s j u k v å r - den o m hand.
Bland dessa veteraner funnos ett par m y c k e t d u g l i g a o c h erfarna sjukvårder- s k o r o c h h o s e n af d e m, » M a d a m C h r i s t e n s e n », fick j a g e n stor del af m i n praktiska utbild- ning.
Till en b ö r j a n v a r d e t j u s t ej m e d blida ögon » Madam C. » betraktade-^nykomlingen, m e n d å h o n m ä r k t e, att j a g e j v a r r ä d d f ö r det grofva arbetet, utan gärna ville spara hen- n e, b a r a j a g fick l ä r a, så s e g r a d e h e n n e s g o d a h j ä r t a o c h h o n v a r s e d a n o u t t r ö t t l i g till att u n d e r v i s a o c h h j ä l p a m i g p å alla sätt.
e m o t o s s u r r y m d e n u n d e r v å r fot Kometerna irrande SISTA TIDEN I L hus o c h dunkelt rubinrödt o c h gnistrande Från IV.
HEMLANDET.
i det hvita o c h gyllne gemaket.
vi h ö r a WIGSTRÖM.
vår kärleks • m e d gyllene hufvar på DA världen, ERIKSSON.
D e n t e o r e t i s k a u t b i l d n i n g e n fick j a g huf- v u d s a k l i g e n af professor H o l m e r, öfverläkaren v i d d e n l: s t a k i r u r g i s k a af d e l n i n g e n.
Hans k o r t a, m e n s a k r i k a f ö r e d r a g fingo s i n t i l l ä m p - n i n g direkt p å sjuksalarne o c h de fastades orubbligt kvar i minnet.
D e t v i h a d e att in- h ä m t a g e n o m l ä s n i n g fingo v i o c k s å o f t a s t r e d o g ö r a för v i d sjuksängarne, o c h det gällde h a tankarne s a m l a d e, gifva korta, rediga svar, så h a n g e n a s t f ö r s t o d a t t v i u p p f a t t a t b å d e h v a d v i h ö r t o c h sett.
Professor H o l m e r var s y n n e r l i g e n l ä m p l i g till att u t b i l d a s j u k s k ö t e r - skor.
A t t lyda, tänka, observera, glömma oss själfva — v o r o d e l ä r d o m a r, s o m h a n k r a f t i g t inplantade i våra sinnen.
Själf g i c k han före s o m ett l y s a n d e f ö r e d ö m e — l i k a s t r ä n g m o t s i g själf s o m m o t o s s, d å d e t g ä l l d e u p p f y l l a n - d e t a f v å r a p l i k t e r, o c h d e t g i c k l ä t t att b ö j a sig under hans stränga disciplin, t y intet ver- kar j u s o m e x e m p l e t s makt.
Professor H o l m e r, den store, n a m n k u n n i g e läkaren o c h m ä n n i s k o v ä n n e n, var en af dessa helgjutna personligheter, m a n aldrig g l ö m m e r, o c h v i, h a n s l ä r j u n g a r, h y s t e d e n s t ö r s t a akt- ning o c h tillgifvenhet för h o n o m.
Det var d ä r f ö r så s v å r t f ö r o s s att fatta, d å v i fingo v e t a, att h a n v a r o b o t l i g t s j u k — n u h a r h a n v a r i t d ö d i flere år.
I n o m K o m m u n e h o s p i t a l e t s murar, m i d t på en af g å r d a r n e, står h a n s b y s t, o m s o m m a r e n all- tid, o m g i f v e n a f b l o m m o r.
V i, h a n s f ö r s t a e l e - v e r, s t ä m d e d ä r e n d a g m ö t e f ö r att s ä g a v å r käre lärare t a c k o c h farväl.
V i skulle j u s e d a n alla u t i d e n v i d a v ä r l d e n, h v a r p å sitt håll, o c h n u s t o d o vi h a n d i h a n d i sluten ring kring h o n o m, s o m gjort så m y c k e t för oss.
D e t sades ej ett o r d — v i lade ner våra b l o m m o r, o c h i d e m g l i t t r a d e allt m å n g e n tår — ä n n u e n h a n d t r y c k n i n g o c h v i skilj d e s å t m e d den g o d a föresatsen i våra hjärtan att aldrig förgäta en af hans l ä r d o m a r: » Glöm dig själf. » — D e n n a var j u d e n svåraste.
I södra Sverige hade professor H o l m e r m å n g a p a t i e n t e r, o c h j a g är v i s s o m, att d e n l e d m i g skola instämma i: » Välsignadt vare hans minne! » N u å t e r s t å r m i g e n d a s t a t t s ä g a ett h j ä r t e - v a r m t t a c k till D a n m a r k f ö r allt j a g d ä r lär- de, för d e n s y m p a t i o c h g o d h e t, s o m där af alla v i s a d e s d e n u n g a s v e n s k a n o c h — så f ö r a m i g m i n n e n a t i l l b a k a till S v e r i g e.
Professor Staffeldt i K ö p e n h a m n sände m i g att v å r d a en af hans patienter i mitt h e m l a n d.
D e t var friherrinnan T.
p å W - t o r p, s o m låg svårt sjuk, o c h s o m varande svenska ansågs j a g l ä m p l i g a s t i d e t t a fall.
W - t o r p är e t t af S k å n e s s t ö r s t a h e r r e s ä t e n, k r a n s a d t a f H a l l a n d s å s m e d d e s s m ö r k a s k o g a r CO O, och höjder.
Öfver det ståtliga slottet l å g en tung stämning, då j a g en kulen oktoberdag, «8 körde in på borggården.
» D e n stolta h ö g s i n n a d e borgfrun ligger döds- sjuk, här råder sorg, d ö d e n träder snart in g e n o m borgporten » — så t y c k t e j a g det hviska s-c &lt;x&gt; des öfverallt, m e s t i trädens g a m l a kronor, när h ö s t v i n d e n f o r k l a g a n d e g e n o m d e r a s grenar, Jäg En blick p å m i n patients ansikte, o c h det s t o d k l a r t att här v a r ej stor utsikt till r ä d d n i n g — d e t g ä l l d e e n d a s t att l i n d r a m y c k e t s o m möjligt.
O c h hon, s o m låg där på sitt p l å g o l ä g e r i d e t s t o r a s l o t t s g e m a k e t, i n g e n bättre än h o n k ä n d e d e n store läkaren, o c h hennes förtröstan o c h tro på h o n o m sveko henne aldrig.
N u följde svåra veckor, m e n oförgätliga.
D e t v a r m y c k e t att läxa v i d d e n n a s j u k b ä d d — m y c k e n g o d h e t fick j a g r ö n a a f alla d e n sjukes närmaste, o c h e n af de bästa skatter j a g ä g e r är m i n n e t a f f r i h e r r i n n a n T — s till g i f v e n h e t för sin u n g a o b e t y d l i g a vårderska.
E n n a t t t a l a d e h o n o m s i n b o r t g å n g o c h att h o n önskade j a g skulle stanna i hennes h e m s o m h u s f r u o c h s ä l l s k a p åt e n ä l d r e s j u k l i g a n h ö r i g, s o m i m å n g a år v i s t a t s p å W - t o r p.
N o g k ä n d e j a g m i g t a c k s a m för det stora f ö r t r o e n d e t; m e n att l ä m n a m i t t k ä r a a r b e t e k a m r a t e r n a o c h alla d e i d é e r o m e n f ö r b ä t t r a d s j u k v å r d o c k s å h o s o s s — d e t t y c k t e s m i g ett f ö r s t o r t offer o c h j a g h a d e e n s v å r k a m p m e d m i g själf.
M e n d å alla f r i h e r r i n n a n T — s a n h ö r i g a i n s t ä m d e i h e n n e s ö n s k a n o c h j a g till s l u t k ä n d e att så v a r G u d s v i l j a, fast j a g e j k u n d e f ö r s t å, h v a r f ö r j a g r e d a n n u s k u l l e af- b r y t a m i n b a n a — så s a m t y c k t e j a g.
D å m i n kära patient gick bort, saknade j a g henne m y c k e t, o c h det stora ansvaret hvilade tungt på m i g, m e n m e d G u d s hjälp gick det, och ej b e h ö f d e j a g sakna m i t t förra arbete, ty d ä r a f fick j a g i r i k l i g m ä n g d.
ca " 55 ca t e r — I CD L i f v e t p å d e t s t o r a g o d s e t — fattig- o c h sjukvården där samt de mänskor, s o m stodo m i g n ä r m a s t — k o m m e r att u t g ö r a ä m n e t för m i n nästa skildring.
KVINNOHJÄRTAT.
E n TYSK TIDNING innehåller 60 fl följande: ci g Kvinnohjärtat skall vara klart s o m gas, m e n icke skört s o m glas.
05 u Det skall vara punktligt som ett ur, m e n dock 00 ej s o m detta förråda hvad s o m försiggår i dess inre.
Det skall likna den spegelblanka sjön, m e n dock t » ej s o m denna dölja slam o c h ogräs på sin botten.
h KS Det skall likna en ros, s o m fröjdar g e n o m sin a doft o c h skönhet, o c h d o c k ej berusa s o m denna.
u Det skall likna diamanten, s o m strålar äfven utan O ii infattning, o c h dock ej locka o c h bedåra s o m denna.
* d fl Det skall likna ett instrument, hvars toner fröjda «s människor, m e n aldrig vara ostämdt s o m detta.
- * • » Slutligen skall det vara s o m en bok, i hvilken oc u man läser h v a d som är upphöjdt o c h skönt, men ej •.O presentera sig m e d elegant utstyrsel o c h dåligt innehåll.
© cS a 0 D e t s k u l l e v a r a i n t r e s s a n t att hvilka fordringar s a m m a tidskrift d e t manliga h j ä r t a t.
P&lt;: kS förspörja, ställer p å KS •a fl «
I D UN - 1899.
FÖR ATT FINNA ANDRÉE ».
KOMMERS.
TORKEL 4 SKISS — FÖR IDUN AF RERG.
» T A G S K A B E att få se p å k l ä d n i n g s t y g.
fj n å g o t varaktigt, enkelt o c h billigt, » sade fru H o l m, d å h o n, å t f ö l j d a f s i n a t r e d ö t t r a r, trädde in hos h a n d l a n d e n N y b o m.
D e n n e, en liten s t o r b u k i g herre m e d täta knollror öfver det massiva hufvudet, v r e d sig m a k l i g t o m p å k l a c k e n o c h l ä t b l i c k e n spa- nande glida u p p o c h n e d för de välfyllda hyllorna, under det han eftersinnande uppre- p a d e: » varaktigt, enkelt o c h billigt. » » A j o, o m d e t i n t e b l i r så f ö r f ä r l i g t v a r a k - tigt så.
D e t skulle först o c h främst vara n å g o t m o d e r n t o c h v a c k e r t, » inföll ifrigt L i s e n H o l m, d å h o n såg herr N y b o m sträcka ut sin k n u b b i g a h a n d m o t en stapel mörka, melan- koliska tyger.
» T y s t d u, m i n flicka lilla, h ä r är d e t j a g s o m b e s t ä m m e r, » p å m i n d e m y n d i g t fru H o l m.
» T r e klädningar p å en g å n g.
D e t där blir b e s t ä m d t för ljust, snälla herr N y b o m, » var- skodde h o n den villrådige köpmannen, s o m tydligen tappat spåret o c h ej visste, hvar han skulle b ö r j a eller sluta.
» D e t s k a v a r a till promenad. » » T e l e f o n till g r o s s h a n d l a r e n, » l j ö d d e t b r å d - skande uppifrån kontoret.
A. Jonason foto.
PROFESSOR A.
G. NATHORST.
D E N V Ä D J A N, v å r f r e j d a d e a r k t i s k e for- skare professor A.
G. Nathorst i dessa d a g a r l å t i t u t g å till allt S v e r i g e s f o l k att g e - n o m e n n a t i o n a l s u b s k r i p t i o n till s o m m a r e n u t r u s t a e n e x p e d i t i o n till n o r d ö s t r a G r ö n l a n d f ö r A n d r é e s o c h h a n s f ö l j e s l a g a r e s efterfor- skande, har mötts m e d allmän entusiasm o c h tillfredsställelse.
D e n erfarne polarfararen har s j ä l f ställt sin d u g a n d e l e d a r f ö r m å g a till d e t storslagna företagets tjänst o c h Antarctic — d e t från fjolårets S p e t s b e r g s e x p e d i t i o n b e p r ö f - v a d e i s h a f s f a r t y g e t — till k o s t n a d s f r i t t för- fogande.
A f den s u m m a på 7 0, 0 0 0 kronor, s o m ytterligare kräfves, tecknades redan dagen efter u p p r o p e t s u t f ä r d a n d e r e s p.
1 0, 0 0 0 o c h 5, 0 0 0 kr.
af g r o s s h a n d l a r n e S.
K e m p e o c h R.
D i c k s o n.
G o d a u t s i k t e r f ö r d e n s t o r a pla- nens realiserande synas således redan före- l i g g a, o c h m a n m å h o p p a s att o f f e r v i l l i g h e t e n i n o m k o r t till fullo skall h a b e t r y g g a t full- f ö l j a n d e t a f ett f ö r e t a g, s o m, o m n å g o t, är e n nationell hederssak.
P r o f e s s o r N a t h o r s t är f ö d d i S ö d e r m a n l a n d 1 8 5 0, b l e f filosofie d o k t o r i L u n d 1 8 7 4, d o c e n t i g e o l o g i s a m m a år s a m t 1 8 8 4 p r o f e s s o r o c h intendent v i d naturhistoriska riksmuseet i Stockholm.
H a n h a r d e l t a g i t i flere a r k t i s k a forskningsfärder, senast s o m c h e f för fjolårets S p e t s b e r g s e x p e d i t i o n, s a m t g e n o m t a l r i k a skrif- t e r b i d r a g i t till u t r e d n i n g e n af m å n g a v i k t i g a naturvetenskapliga frågor.
D e n fotografi af A n t a r c t i c, s o m professor N a t h o r t s g o d h e t s f u l l t ställt till v å r t f ö r f o g a n d e, har sitt särskilda intresse p å g r u n d af platsen, d ä r d e n är t a g e n, n ä m l i g e n i d e n g r ö n l ä n d - s k a drifisen v i d » S v e n s k a d j u p e t » u n d e r förra sommarens expedition.
H e l a vårt folks bästa välönskningar följa från b ö r j a n p r o f e s s o r N a t h o r s t s n u b e r a m a d e nya Antarcticfärd » f ö r att finna Andrée ».
M å h a n e n g å n g, n ä r d e n f ä r d e n s h i s t o r i a skrif- v e s, p å d e s s t i t e l b l a d k u n n a r i s t a d e stolta orden: • » H u r j a g fann Andrée ».
» H ö r d u, G e r h a r d, d u får t a o c h e x p e d i e r a d a m e r n a, tills j a g k o m m e r i g e n, » r o p a d e h e r r N y b o m, t y d l i g e n lättad, i det han m e d ovän- t a d v i g h e t hjulade u p p f ö r d e n korta inner- trappan.
Tre par flickögon vändes blixtsnabbt m o t den framskyndande Gerhard, en » n y », s o m flickorna H o l m ä n n u inte sett.
» Något modernt o c h vackert var det, » sade d e n n e m e d en skälmaktig blick ur sina mörk- grå, svartfransade ö g o n, » o c h på s a m m a g å n g v a r a k t i g t, e n k e l t o c h b i l l i g t, » i f y l l d e h a n bråd- s k a n d e, l i k s o m f ö r att b e m ö t a e n f ö r u t s e d d in- vändning.
» J a g undrar, o m inte det här skulle kunna passa. » H a n r y c k t e ut, en fyra, f e m tygpackar och placerade d e m i rad på disken.
» Ä m a m m a, m a m m a, så f ö r t j u s a n d e!
T i t t a p å det här m ö r k b l å!
Så stiligt m ö n s t e r!
O c h så m j u k t o c h så tjockt o c h så tätt! » Maja höll hänryckt u p p t y g e t m o t dagern.
» J a, m e n d e t här g r ö n a är ä n d å v a c k r a r e.
Jag har hela tiden önskat m i g en grön.
M a m - m a lilla, snälla, lilla m a m m a, j a g får j u d e t här, s ä g?
» Lisen lade hufvudet på sned och såg, ut.
i Gerhards t y c k e, r e n t af oemotståndlig » J a g t y c k e r bäst o m d e t m o d e r n a, » f ö r k l a - rade Inga lågmält.
» Fast egentligen hade jag tänkt m i g något rutigt.
» » I rutigt ä vi m y c k e t sorterade, » upplyste Gerhard raskt, i det han ö k a d e s a m l i n g e n m e d några tygstycken.
» O c h m e r få v i e n d e r a d a - gen. » H a n sprang u p p på en stege och häm- tade ner ytterligare två packor.
» F ö r all d e l g ö r s i g i n t e så m y c k e t b e s v ä r, » b a d fru H o l m, s o m u n d e r t i d e n n o g a g r a n - skat d e ifrågasatta s t y c k e n a.
» V i ha m e r än n o g att välja på.
Det gröna o c h det blå ä j u inte så o ä f v e t.
l a g o m l j u s t.
Jaså I n g a f ö r e d r a r a l l t j ä m t d e t s p r ä c k l i g a?
D e t är j u o c k s å i n t e illa.
Ja, n u b e r o r d e t p å, o m v i k u n n a k o m m a öfverens o m priset.
V a r snäll o c h s ä g o s s d e t y t t e r s t a, o c h k o m i h å g, att d e t är f r å g a o m t r e k l ä d n i n g a r o c h d e t till e n gammal kund. » Gerhard v ä n d e på packorna, t y d d e m e d r y n k a d e ö g o n b r y n d e m y s t i s k a t e c k n e n p å pris- l a p p a r n a o c h n ä m n d e affärens u l t i m a t u m.
F r u H o l m gillade detta i fråga o m b å d a d e andra tygerna, men o m det gröna sade h o n lugnt: » D e t ställer s i g f ö r d y r t.
Så m y c k e t kan j a g inte ge.
D å få v i se o s s o m p å a n n a t h å l l.
» L i s e n såg hjärtängslig ut.
H o n hade redan i i n b i l l n i n g e n sett l i k a t y d l i g t s o m i e n s p e - gel, hur det gröna, sammetsmjuka klädet h ö j d e hennes blekt turkosblåa ögon o c h mattskära h y.
H o n k u n d e p å i n g a villkor afstå därifrån.
H o n m å s t e h a h j ä l p f r å n h v a d håll s o m h e l s t.
E n b l i c k full af b ö n e r j a g a d e b l o d e t u p p i Gerhards bleka kinder.
» H u r h ö g t s k u l l e fru H o l m v i l j a g å?
» frå- g a d e h a n m e d e t t s p ä n d t u t t r y c k, l i k s o m fär- d i g att v å g a d e t o m ö j l i g a.
F r u H o l m n ä m n d e sitt p r i s.
i n t e v ä r d t att t ä n k a p å.
» » Men det är » O m h e r r s k a p e t ä så g o d a o c h v ä n t a e t t ögonblick.
» M e d t y g p a c k e n t r y c k t m o t sitt h a m r a n d e hjärta t o g Gerhard kontorstrappan i ett s p r å n g o c h v ä d j a d e ö g o n b l i c k e t d ä r p å a n d - f å d d till h ö g s t a i n s t a n s e n.
D o m e n, fälld i n o m l y c k t a d ö r r a r, b l e f d e n, att fru H o l m » för g a m m a l b e k a n t s k a p » s k u l l e f å t y g e t till d e t föreslagna priset.
» Så snällt! » jublade Lisen o c h smekte sam- metslent Gerhard m e d blicken.
» N u ha vi bara garneringstyget kvar. » Efter gjordes åtskilligt m u n t e r t ventilerande upp- ä f v e n d e n n a d e l a f affären till ö m s e -
I D U N F r å n d e n d a g e n t o g fröknarna H o l m s han- d e l h o s h e r r N y b o m ö k a d fart.
M e n b a r a n ä r Gerhard var i boden.
F a n n s han där icke, h j ä l p t e d e t e j att b ä r a t y g e r n a ä n d a u t p å g a t a n eller t ö m m a h v a r t e n d a s t e h y l l f a c k; m a n k u n d e ändå i n g e n t i n g se, fann i n g e n t i n g s o m p a s s a d e o c h fick v ä l v ä n t a till e n a n n a n g å n g.
E f t e r n å g r a f å f ä n g a f ö r s ö k att h å l l a sitt u n g a biträde stången, d r o g sig herr N y b o m g o d m o - digt tillbaka.
H a n l å t s a d e till o c h m e d, s o m o m h a n h v a r k e n h ö r d e eller s å g, n ä r systrar- n a d å o c h då g l ä n t a d e p å dörren o c h, efter att g e n o m e n h a s t i g b l i c k h a f ö r v i s s a t s i g o m, att G e r h a r d e j v a r i n n e, l j u d l ö s t d r o g o s i g tillbaka, s o m o m de gått fel.
M e n en vacker dag, när Lisen o c h Maja t i t t a d e i n g e n o m s k y l t f ö n s t r e t f ö r att i förbi- farten hälsa p å sin favorit, s å g o d e en röd- m o s i g k n o d d f y s i o n o m i i stället för G e r h a r d s bleka o c h intelligenta ansikte.
» H v a d n u?
» utbrast Lisen.
» J a g tror b o m håller p å att v i d g a ut sig. » J. Ljimgqvisl foto.
FRU NADJA FRANCK.
sidig belåtenhet.
Herr N y b o m återkom just l a g o m för att u n d e r tacksägelser, h a n d g n u g g - ningar o c h b u g n i n g a r l e d s a g a sina ärade kun- d e r till d ö r r e n.
» S å f o r t d e t g i c k, lilla ' m a m s ', o c h så b r a!
» utbrast M a j a, när h o n l ö s g j o r t sin kjol, s o m h e r r N y b o m låst fast i d ö r r e n.
» D e n d ä r G e r - h a r d är j u e n r i k t i g k r o n a.
» » H a n visste på pricken, h v a d v i ville h a, » i n s t ä m d e L i s e n o c h s å g v i d t a n k e n p å sitt g r ö n a k l ä d e så t i n d r a n d e p å e n f ö r b i s k y n d a n - d e h e r r e, att d e n n e v ä n d e s i g tre g å n g e r o m efter d e n v a c k r a flickan.
» O c h inte var han det minsta r ä d d för be- sväret, » tillade I n g a m e d för h e n n e ovanlig liflighet.
» H a n h ö l l p å att d r a n e d h e l a lag- ret för vår skull. » » Han kommer bestämdt Nyboms. » att d r a k u n d e r till » T ä n k, att han inte var n ö j d m e d isättnings- t y g e t!
H a n skulle p r o m t ha något, s o m gick ändå bättre i färgen. » » H ö r n u, ' m a ' lilla, v i f å b e s t ä m d t g å o c h d r i c k a Gerhards skål i förmiddagskaffe " h o s ' Tysta Marie!
' » L i s e n stack inställsamt sin arm under moderns.
» J a j a, få v i, f å v i!
» » M e n flickor, d å!
V i ä Adolfs torg.
Nå ja, det mindre, kan j a g tro.
Men wienerbröd o c h en bakelse j u midt på Gustaf g å r v ä l i n t e af f ö r k o m i h å g: bara t v å hvar. » V i d kaffet k o m p l i m e n t e r a d e f l i c k o r n a H o l m e n t u s i a s t i s k t s i n lilla m a m m a f ö r h e n n e s oför- likneliga sätt att pruta.
I n t e t l o c k eller p o c k, bara ett e n k e l t: » S å m y c k e t k a n j a g inte g e.
D å få v i t ä n k a p å n å g o t a n n a t.
» Lisen hade en g å n g varit m e d tant K v i s t i en b o d o c h s k ä m t s ö g o n e n u r s i g, d å t a n t e n efter att h a g j o r t ett f ö r f ä r l i g t b e s v ä r b l e f s t o r m o v e t t i g, f ö r d e t h o n e j fick v a r o r n a f ö r h a l f v a p r i s e t.
» Aldrig i tiden går j a g m e d henne o c h hand- lar m e r a, » a f s l u t a d e h o n u p p r ö r d s i n p i n o h i s t o - ria.
M e n M a j a b e d y r a d e, att d e t v a r m y c k e t, m y c k e t värre, när d e s t o d o där o c h t i g g d e o c h tiggde som tant Mörk.
O c h slutet p å v i s a n v a r, att i n g e n i d e t t a e l l e r n å g o t a n n a t s t y c k e k u n d e j ä m f ö r a s m e d deras e g n a » lilla m u t t e r ».
Ny- M e n så v a r i c k e fallet.
G e r h a r d h a d e flyt- tat, o c h all t r e f n a d h a d e h a n t a g i t m e d s i g f ö r flickorna H o l m.
A f g a m m a l v a n a fortsatte d e visserligen ä n n u n å g o n tid att handla h o s N y b o m s, m e n d e k o m m o n ä s t a n alltid därifrån v i d dåligt h u m ö r.
När slutligen » d e n r ö d e » en d a g purrat p å d e m ett k l ä d n i n g s t y g, s o m u n d e r v å r f e s t e n i TJpsala b r a s t u t i alla lif- s ö m m a r, brast också deras t å l a m o d, o c h de bör- j a d e h å g l ö s t drifva v i n d för våg, från d e n ena b u t i k e n till d e n a n d r a.
Så k o m Lisen en dag glädjestrålande h e m.
» K a n n i t ä n k a er, att j a g h a r upptäckt Gerhard! » ropade hon varm och andfådd.
» H a n står h o s V e s t r i n s p å Drottninggatan, o c h s e e t t så f ö r t j u s a n d e u n d e r k j o l s t y g h a n skaffat m i g, o c h d e t f ö r r a k t i n g e n t i n g.
Han är l i k a snäll o c h h j ä l p s a m s o m a l l t i d — k a n - s k e l i t e t d a z u — o c h så h a r h a n b ö r j a t b o r s t a u p p sina mustascher, o c h det klär h o n o m.
F ö r r e s t e n b l e f h a n så g l a d, n ä r h a n fick s e m i g, att h a n r i k t i g t d a r r a d e p å m a n s c h e t t e r - na.