Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär likväl Utskottet, vid så väl Betänkandets afgifvande, som återremissernes besvarande, trott sin pligt vara, att noga granska de verkliga förhållandena, och icke som grund för dess tillstyrkanden lägga en ensidig tydning af en Författning, utan fastmera antaga hvad ordalydelsen deraf tydligen bestämmer, så har Utskottet icke kunnat draga samma slutsats, sorn anmärkarne förmenat kunna göras af den för Utskottet, redan före återremissen, icke obekanta Kongl.
Förordningen af den 28 Augusti 1834- Till Bevillnings-Utskottets Utlåtande 2\T:o 5o. 3 slod för denna åsigt, får Utskottet vördsamt fästa uppmärksamheten på ordalydelsen af i momentet uti nämnde Författning, lydande som följer: ”Att Landtman, till följd af gällande Författningar , ej må förmenas _, hvarlielst pä landet och i städerne äfven vid tillfällen , då frimarknad ej hålles, föryttra deras och grannars afvel och af dem åstadkomna tillverkningar af hvad slag som helst j mer eller mindre fulländade; dock ulan rättighet för Landtmän alt för egen räkning idka handel med andra inköpta landtmann a-var or och tillverkningar, änsådane^ med hvilka j genom serskilde Författningar, fri handel är medgifven.” Svårligen lärer delta stadgande kunna antagas innefatta något annat bestämmande, än det af ett förklarande om den Landtmän från äldre lider medgifne rättighet att obehindradt försälja egen och grannars afvel och tillverkningar, hvilket, enligt hvad Utskottet har sig serskildt bekant, blifvit föranled t af ålskillige städers försök att vilja hindra Allmogen att i städerna försälja vissa på landet åstadkomne fullfärdige slöjdealsler.
Något nytl Lagstadgande, egande gemenskap med den på fri försäljning af kött, bröd oell dricka beroende salu-accisafgiften, genom medgifven utsträckning af handelsrättigheten med ifrågavarande artiklar, synes den så mycket mindre kunna ega, som just, genom rättighetens hänförande lill hvad gällande Författningar innehålla, tydligen ultryckes, alt någon större tillåtelse, utöfver hvad i-edan gällande Författningar bestämma, icke genom ifrågavarande Kongl. Förordning af den 38 Augusti i834 är medgifven.
Vid det återremitterade Betänkandets, N:o 3q , afgifvande, ansåg Utskoltet sig således ej, för ett bestämdt bedömande af sanna förhållandet, kunna hemta ledning från annat än de uti oftanämnde Författning af den 38 Augusti i834 åberopade gällande Författningar; och då den af den 33
December i83s synes tyd ligt och bestämt uttrycka, uti hvilka städer, sedan Rikets Ständers sista sammanträde, fri och obehindrad införsels- och försäljningsfrihet
Landtmannen är medgifven, och i följd deraf salu-accisafgiften upphört, så har Utskottet icke tvekat att anse försäljnings-rättigheten af kött, bröd och dricka ännu icke vara medgifven i de uti nämnde Författning icke uppräknade släder.
Utskottet förmenar sig ega desto större skäl till denna förmodan, som samma Kongl. Förordning af den 33 December i832 äfven innehåller, som orden lyda: ”Och håfve
Fi i öfrigt ansett på framdeles nådig pröf ning , efter sig företeende omständigheter böra ankomma^ huruvida och i hvad nion ifrågavarande tillverknings- och försäljningsfrihet må medgifvas i flere af Rikets städer, än detn\, sorn här ofvan finnas uppräknadeOch sedan år i833, någon Författning, med - 4 Bevillnings-Utslottets Utlåtande JV:o 5o. gifvande fri och obehindrad införsels- och försäljningsfrihet af kött, bröd och dricka i flere, än de i i83a års Författning uppräknade städer, icke blifvit Allmänheten kungjord.
Af dessa sammanlagda skäl anser Utskottet sig egt grundad anledning, att icke anse fri och ovilkorlig införsels-och försal jmngsfribet af ofvannämnde förnödenhets-artiklar vara Landtmarmen medgifven i alla Rikets städer; och enär, hvad denna införsels- och försäljningsfrihet beträffar, densamma befinner sig, ehuru i färre städer, obestridligen i I ika ilad t förhållande, som det, hvilket vid förra Riksdagen till stt större antal släder egde rum, torde ett beslut, i likhet med det, som vid förra Riksdagen fattades i samma fråga, äfven vid denna för Utskottet vara del mest lämpliga och nyttiga, att Rikets Högloft.
Ständer tillstyrka.
Hvad åter serskildt angår det af Herr Friherre Cederström gjorda yrkande, att ifrågavarande afgift, utan afseende på den större eller mindre frihet som medgafs Allmogen alt i städerne försälja dess produeter, borde afskaffas; så har Utskottet icke kunnat inse den nytta, som deraf skulle vara att hemta, helst Utskottet vågar förmoda, att upphörandet af salu-accisen, på sätt Herr Friherre Cederström föreslagit, skulle blifva af alldeles mol/ satt inflytande mot hvad Herr Friherrn förmodat, emedan det ringa interesse, som städerne härutinnan nu kunna anses ega, vore borttaget, och för Landlinannen samma och måhända större svårigheter skulle förefinnas att erhålla den fria och obehindrade infdisels- och försäljningsfriheten sig tillerkänd.
I följd af hvad Utskottet nu vördsammast anfört, har Utskottet ej funnit skäl att frångå de uti Betänkandet JN’:o gjorde tillstyrkanden; dock, på det alt misstydning ej må kunna ega rum, och Utskottet möjligen, genom ordställningen, kunnat anses hafva ingått i ett Utskottet icke tillhörande bedömande af införsels- och försäljningsfrihetens natur att kunna hänföras lill i 14 §•
Regerings-Formen eller ej, får Utskottet, för att undanröja all tvetydighet i denna del, vidblifvande dess i Betänkandet N:o 3r> framställda förslag, vördsammast tillstyrka, alt redactionen uti förslaget å pag.
33 mätte sålunda förändras, att de på 3:dje raden från slutet förekommande orden; ”af någon utaf dessa städer medgifves” må utbytas emot: ”uti någon af desse städer medgifves.” Stockholm den i3 Januarii i835. STOCKHOLM, Kokgl. Eevill i:»£i-UtiSot tits Ut ätande Ai:o 5i. i N:o 5i.
Ankora till Exp.-Utsk. den 21 Jan.
Utlåtande j i anledning af anmärkningar emot Betänkandet N:o 38, med förslag till förändringar i 3:dje och /jule Artiklarne af Bevillnings-Förordningen.
Till Beviilnings-Utskottet hafva samtlige Riks-Stånden återremitterat förenämnde Betänkande, som likväl i vissa delar blifvit af Vällofl.
BorgareSlåndet definitivt afgjordt, på sätt Utskottet, vid besvarandet af ifrågavarande återremisser, nu skolat vördsamt anmäla.
Pag. 43. §•
Den af Utskottet häruti föreslagna förändring är af Borgare-Ståtidet afslagen, och inom Bonde-Ståndet har Anders Danielsson från Elfsborgs
Län anmärkt, att förändringen icke vore af nöden, emedan det är en naturlig följd af Ombuds-befattningen, att
Ombudet anmäler hos sin principal hvad som kan behöfva att anmälas, äfvensom Anders Danielsson yrkat, att dels följande mening:
"äfvensom om ordning och skick icke vederbörligen handhafves" borde utgå, och dels att bestämdt måtte förbjudas, det Krono-beljent ej finge lill Ombud förordnas; hvarmed sig förenat Nils Insulin från Stockholms Län.
Då Utskottet för sin del anser nödigt, att i Bevillnings-Förordningen bör finnas bestämdt stadgadt hvad Konungens Befallningshafvandes Ombud vid ifrågavarande förrättningar hufvudsakligen hafva att iakttaga, och för anmärkningen i öfrigt någre giltige skäl icke blifvit anförde, så anser Utskottet sig icke böra frångå hvad härutinnan blifvit föreslaget. v Pag- 44- 44 §• 2 morn.
Borgare-Ståndet har bifallit Utskottets förslag till förändrad redaction, Bihang till R.
Brot. 1834 0C>1 8035.
5 Sami, 1 Afd. a Bandet, 4-de Häftet. 1 2 Bevillnings-TJi skottets Utlåtande No 5i. iraen inom Pr este-Ståndet är anmärkt, att uppgiften pä ålder borde upptaga födelseår och dag; och har inom Bonde-Ståndet blifvit yrkadt, att lästetalet borde förändras ifrån 5 till io, enär med fem lästers fartyg icke kunde fraktas annat än egen afvel, äfvensom den mening sökt göra sig gällande, att nämnde fartyg icke borde påföras Bevillning, emedan de i vissa orter endast begagnas till fiske.
Då erfarenheten visat, att födelseår och dag icke alltid kunnat uppgifvas, har Utskottet, enär dessutom upplysning derom i de flesta fall kan vinnas af Husförhörs-Längderne, trott, att något bestämdt stadgande i förstnämnde afseende icke vore lämpligt, och, hvad angår uppgiften å fartyg om 5 lästers drägtighet och derutöfver, det icke lärer kunna bestridas, att sådane fartyg med betydlig förmon för fartygs-egare befraktas, så finner Utskottet sig icke eller kunna frångå hvad Utskottet vid berörde moment föreslagit, Pag. 46. 46 §. 1 mom.
Utskottets förslag har blifvit bifallet af Borgare-Ståndet, hvaremot bos Ridderskapet och Adeln Herr af Billbergh yrkat, att Utskottet måtte frångå det gjorda tillägget, enär detsamma icke komme att öfverensstämma med 1812 års Författning om Mantals- och Skattskrifningarne, samt inom Preste-Ståndet Herr Prosten Stenhammar föreslagit den förändring i redactionen, att efter orden: ”Mantals-Längden’f skulle införas: ”När större eller mindre del af en Sockens invånare i annat district mantals- och skattskrifves, och vederbörande Pastor eller den hans ställe företräder, icke vidförrättnings-tillfället närvarande, utur Husförhörs-boken lemnar nödig upplysning, skall ett med hans underskrift styrkt
Utdrag deraf vid förrättningen företes m. m.;” men som Utskottet ansett föreskrifterne i 1812 års
Föi fattning icke kunna lägga hinder i vägen för en af behofvet påkallad redactions-förändring i detta moment, hvilket genom den inom PresteStåndet föreslagna redaction, i Utskottets tanka, icke skulle vinna någon större tydlighet, så anser Utskottet sig böra vidhålla hvad Utskottet i afseende härpå föreslagit.
Bevillning!-Utskottets Utlåtande N:o 5l* 3 Pag, 47. 49 §•
Af Borgare-Ståndet är bifallet hvad Utskottet föreslagit, hvaremot i afseende härpå tiar blifvit anmärkt, nemligen ino m Ridderskapet och A del tv. att det icke borde få bero på begäran, huruvida Mantals-Längden skulle i Sockenstämma uppläsas, emedan någon uppläsning då icke blefve verkställd; inom Pr este-Ståndet: dels att redactionen i nu gällande Bevilinings-Förordning borde bibehållas, och dels att Utskottets förslag borde antagas med den förändring, att uppläsning icke heller skulle kunna påfordras af vederbörande Tjenstemän, enär ingen af Församlingens Ledamöter sådant yrkade, äfvensom att den föreslagna serskilda förteckningen öfver anmärkningar vid Mantals-Längden borde med vederbörlig påskrift förses, samt, inom Bonde-Ståndet: aLt Mantals-Längden ovilkorligen borde uppläsas åtminstone efter första Manlals-skrifningen, på grund af nu blifvande J3evillnings-Förordning, serdeles i afseende på bränvins-brännings-afgiften, så vida icke, hvad någre Ledamöter likväl förmodat, ändamålet kunde vinnas med det tillägg vid Utskottets förslag: att Ordföranden vore pligtig att underrätta Sockuemännen om sitt åliggande att på anfordran uppläsa Längden , med uttrycklig förfrågan, om någon sådant äskade.
Då af Utskottets förslag tydligen synes följa , att Manlals-Längdens uppläsning i Socknestämma icke må af vederbörande Tjenstemän påfordras, när ingen af de vid tillfället närvarande Församlingens Ledamöter sådant äskat, och det lärer böra antagas såsom oslridigt, att, då Socknemännen allmänt derom öfverenskomma, berörde Längd må anses behörigen godkänd utan någon uppläsning, helst deraf kan förutsättas, alt skälig anledning till anmärkning icke förekommit, så föranlåtes Utskottet vidblifva sitt förslag i förenämnde hänseende; men på det Mantals-Längden före Socknestämma må vara för Socknemännen att tillgå, samt deras uppmäiksamhet jemväl fästas å tiden, då Längden kommer att granskas, får Utskottet härvid föreslå följande tillägg:
Häradsskrifvare åligge, att tillställa vederbörande Pastor MantalsLängden så tidigt, att ålla dagar förut kan kungöras om den Söndag, hvarå Längden i Socknestämma kommer att till granskning företes, samt om det ställe, hvarest den, till dess Socknestämma inträffar, blifver för Sockuemännen till genomseende alt tillgå.
4 Bevillninp-Utskottets Utlåtande N’.o 5i, Pag. 48 & 53. 5i §. 2 mom. 71 §.
Då, på sätt Utskottet i det återremitterade Betänkandet upplyst, Pikets Höglofl.
Ständer, vid pröfningen af Utskottets Betänkande N:ris 5 och i5, gillat Utskottets förslag, alt minimi-tariffen för hemmans-värdet i hvarje Län borde bibehållas, och Utskottet derföre i samma Betänkande tillstyrkt, att all vidare fråga derom måtte få förfalla, så lärer hvad inora Bonde-Ståndet af Nils Mänsson från Malmöhus Län, Botvid Jonsson frän östergöthland och Per Persson från Jönköpings
Län blifvit yttradt, om olämpligheten af berörde minimi-turiff, lemnäs utan allt afseende.
Pag. 53 & 54. 72 §•
Borgare-Ståndet har bifallit Utskottets förslag till redaclions-förändring i denna §., men deremot afslagit Formulairet till uppgift för Bruk till Berednings-Comite, och inom Bidderskapet och Adeln är anmärkt, af Herr von Hartmansdorff, att emellan orden: "ifg och mera än 1 JZ” blifvit origtigt insatt ett ”och” i stället för ett ellert," inom Pr este-Ståndet: att något afdrag icke borde medgifvas för förlamade Smeders och Enkors underhåll, samt kostnader för transporter lill Våg och Gommissionairers arfvoden; samt inom Bonde-Ståndet: att efter enahanda principer som följas vid Land tieg endoraars och fastigheters taxerande, man icke kunnat förslå nied hvad rätt eller skäl visst minimum eller maximum af Bruks-egendomars afkastning blifvit bestämd, enär Brukets egentliga värde, be räknad t efter afkastningen, borde ligga till grund för Bevillnings-afgiftens utgörande, oberoende af det hinder för utrönandet af denna behållnings verkliga belopp, som sålunda blifvit föreslaget äfvensom att de i ofvannämnde Formulaire upptagne af räkningar till Commissionairs arfvode, samt för förlamade Smeders och Enkors underhåll icke böra ega rum.
Vid öfvervägande af hvad sålunda blifvit anmärkt har Utskotlcf, enär olika principer för Bruks- och Landt-egendomars värdering måste följas, icke funnit lämpligt tillstyrka annan förändring, Benillnwj-titskotte:s thldrande N:o 5r. än att emellan beloppen: lfg och i/3, må utbytas ordet:
"och” emot ”eller hvarjemte Utskottet, som för sin del ansett afdrag för transporter till Våg och Gomrnissionairers arfvoden icke skäligen kunna Bruksegare förvägras, enär dessa omkostnader i sjelfva verket minska försäljnings-priset för det å
Våg levererade smidet, endast med uteslutande af de i Forniulairet tili uppgifter för Bruk upptagne omkostnader till förlamade Smeders och Enkors underhåll, får lill antagande föreslå barbos bilagde, förnyade Formulaire för cal-- culativ uppgift lill Bruks uppskattning.
Pag. 55. få §.
Inom Ridderskapei och Adeln har Herr Grefve von Fersen, Matiss anmärkt, att det i denna §. foreskrifves, att af hvarje privilegieradt Skeppund skall Bevillning erläggas, men att den i stället borde bestämmas efter hvarje privilegieradt och tillverkadt Skeppund; att följden af närvarande ordalydelse är den, att Bevillning påföres hvarje Bruk för manufactursmidet, icke efter hvad som tillverkats utan efter hvad privilegierne innehålla, hvadan ock den ena mamlfactur-egaren efter den andra börjat nedlägga och afsäga sig privilegierne, emedan nu i några år oonjuncturerire varit föga lönande, samt att om prisen höja sig framdeles , komma nya undersökningar, privilegier och kostnader att drabba Närings-idkaren , för atf återvinna en rättighet, som han aldrig förverkat.
Vid Öfvervägande häraf, har Utskottet ansett den föreslagna förändringen möjligen kunna medföra osäkerhet i confcrojen å beräkningen af den Bevillning, sorn Staten i afseende härpå eger att påräkna; hvadan, och enär befrielse från Bevillning för nedlagde smiden, hädanefter söm hittills, icke synes böra få tillgodonjutas i annan ordning, än den 7.4 §* utstakat, Utskottet funnit sig böra tillstyrka, alt 73 §. i nu gällande Bevillnings-Stadga må i de» blifvande Bevillnings-Förordningen bibehållas oförändrad* Pag. 55 &t 56. 7» §•'
Herr Grefve li. von Fersen har jemväl anmärkt, att vid stadgandet 6 Bevillning!-Utskottets Utlåtande N:o 5'.. i denna §. "att Masugn, som är belägen i samina district med Bruket, må gemensamt uppskattas — — — samt alt alla andra Masugnar skola uppgifvas oell till värde beskattas der de äro belägne," vore ingenting att anmärka, derest icke en minirni-afgift för Bruk vore stadgad, men att, då så är, skulle, enligt Herr Grefvens förmenande, uppkomma en stor orättvisa genom detta stadgande, hvilket Herr Grefven velat upplysa med exempel , liemtadt från skillnaden emellan tvänne Bruk , det ena med Masugn på stället, och det andra med Masugn i annat Taxerings-district, för hvilka Bruk tillverknings-prisen befinnas stanna vid minimi-afgiften, hvilken sålunda af båda Bruken erlägges, hvarigenom den, som har Masugnen på stället, undgått någon serskild beskattning för Masugnen, men det andra Brukets egare, som har sin Masugn å annan ort, ehuru hela tillverkningen ingått till Brukets smide, måste dessutom erlägga serskild Bevillning för Masugnen, då likväl rättvisan fordrar, att der Masugn tillhör Bruk, och det tillverkade tackjernet ingår efter tillverknings-pris till Bruket, och detta behörigen styrkes, sådan Masugn icke bör serskildt taxeras.
Under öfverläggningen härom, har Utskottet visserligen insett behofvet af förändring i nu gällande föreskrift, till förekommande af den ojemnhet i beskattningen af Masugnar, som deraf otvifvelaktigt varit en följd , och hvilket genom ofvanstående anmärkning blifvit närmare ådagalagdt, men Utskottet har likväl icke kunnat finna, att en sådan ojemnhet skulle undanröjas genom den i anmärkningen åsyftade förändring, hvilken deremot , i Utskottets tanka, komme att föranleda en ytterligare förlust för Staten, dymedelst, att äfven de Masugnar, som voro belägne i annat Taxerings-district, än de Bruk, hvartill de höra, undgingo att blifva serskildt taxerade, ett förhållande af desto menligare inflytande, om sjelfva Bruken icke finge uppskattas utöfver de efter ett bestämdt maximum belöpande värden, oansedt malm-arterne vid den ena Masugnen kunna vara vida rikhaltigare och följaktligen mera vinstgifvande, än vid den andra; hvadan Utskottet, såsom i dess tanka mest ledande till ändamålets vinnande, får vördsamt föreslå, att ifrån nu ifrågavarande §. må uteslutas följande mening: ”Dock må såulane Masugnar, hvilka äro belägne inom samma Taxerings- och Pröfnings-district med det Bruk, hvarunder de lyda, och som begagna deras tillverkning, uppskattas gemensamt med Bruket, och på det ställe, der samma Bruk är beläget.
Alla andra Masugnar skola uppgifvas och till värde beskattas, der de äro belägne BeviUnings-U skottets Utlåtande N',o St, 7 Pag. 56. 77 5- Den af Utskottet föreslagna redactions-förändring är bifallen af Bor■<- gare-Ståndet, men inom Pudderskapet och Adeln har Herr af Billbergh anmärkt, att, så vida afseende göres på den inom sistnämnde Riks-Stånd gjprda anmärkning vid 49 §•» skulle jemväl här orden:
"eller företeende,” komma att utgå.
Då Utskottet i afseende på 49 §• 'cko funnit skäl att tillstyrka någon förändring i dess afgifna förslag, föranlåles Utskottet altså, att vidblifva hvad Utskottet rörande nu ifrågavarande 77 §. tillstyrkt.
Pag. 58. 85 §.
Vid denna §. har Herr Prosten Stenhammar anmärkt, alt Utskottet bibehållit stadgandet i 4^ §•> att böterne för försummad uppgift till Mantals- och Skattskrifning skulle utgöra 1 R:dr, hvilket Herr Prosten likväl anser origtigt, då dessa uppgifter äro af den vigt, att ansvaret för deras uleblifvande hellre bort bestämmas högre än för felande uppgifter lill Berednings-Comiteerne, som likväl efter Utskottets förslag skulle komma att utgöra dubbelt emot ansvaret för de förre; men då någon olägenhet icke försports i följd af de ifrågasatte olika ansvars-bestammelserne, af hvilka den för uppgift lill Berednings-Comite' hufvudsakligen drabbar skrifkunnige personer, då deremot ansvaret lör felande mantals-skrifnings-uppgifter träffar så väl dessa som Allmogen, hvilken eger alt meddela muntliga uppgifter, som ofta af mera tillfälliga orsaker kunna uleblifva, så finner Utskottet icke skäl att frånträda hvad Utskottet i förenämnde hänseende föreslagit.
Pag. 60. 91 §•
Af Borgare-Ståndet är Utskottets förslag godkändt, men inom Preste- Ståndet är yrkad t, att det borde vara tillåtet för Berednings-Comiteernes Ledamöter i samma Taxerings-district alt tourvis infinna sig i tillräckligt antal, en eller flera från hvarje Socken, efter behof, hvilken tour kunde in - 6 Ecvilhiitirt-i!iskott'ts ora
Districtet en gång för alla uppgöras och dess iakttagande genom erinran i Berednings-Gomiteen och anteckning i dess Protocoll vederbörligen försäkras, hvarigenom viii förekommas, hvad nu inom större Taxeringsdistrict skall hända, att en talrik personal besväras med långväga resor till förrättningsstället, för intet annat ändamål, än att utan deltagande i förrättningen göra resan tillbaka; äfvensom att vitet för uteblifvande från Taxerings-Comite', nu bestämdt till 6
R:dr oa skillingar, mätte, såsom orimligt, nedsättas, och att då Författningens esprit förmodligen icke vore sådan, att böterne skola utkräfvas, ehuru erforderligt antal af Taxeringsman icke saknats, redactionen af sista perioden borde bestämdare uttrycka, att de uteblifvande ej äro förfallne till böter, om de närvarandes antal är tilräekligt.
Då Utskottet nogsamt har sig bekant, att i de flesta orter åtskillige Berednings-Comiteernes Ledamöter uteblifva från Taxerings-Comiteerne, hvilka således måste fylla det felande antalet af andre Classer, som äro närvarande, och deraf följaktligen synes nödvändigt, att personalen icke bör, på satt ofvan omförmäleSj inskränkas till blott det antal Ledamöter, som afBerednings-Comiteerne tourvis utsågos; äfvensom att det stadgade vilet, hvilket, af förenämnde anledning, icke kan anses för högt, bibehålles oförändradt, su finnér Utskottet sig icke kunna frånträda hvad Utskottet i berörde afseenden tillstyrkt.
Pag, 6o. 92 §•
Denna §. är bifallen af Borgare-Ståndet; hvaremot inom PresteStåndet Herr Prosten Stenhammar hemställt, om ej härvid må jeni föras 117 §., som rörer Taxering i Stad, och det stadgande som här saknas, likasom i sistnämnde §. skett, uttryckligen intagas, huru och i hvad ordning bristen i en dass fylles ur en annan.
Utom den olägenhet, som kunde uppkomma af den yrkade förändringen, att nemligen förrättningen måste inställas i brist af nödigt antal närvarande Ledamöter af bestämd dass, till fyllnad i en annan, synes en sådan föreskrift icke heller af behofvet påkallad i afseende på Taxeringar å landet, der något Öfvervägande interesse, af menligt inflytande på förrättningen, ej synes vara att befara, då deremot i Städerne det bristande antalet Bcv Mili ttgs-XXt skot tets Utlåtande idia 5t. 9 antalet Ledamöter aF andra classer icke lämpligen kan fyllas med Ledamöter utur Borgerskapets dass; hvadan den framställde anmärkningen torde lemnäs utan afseende.
Pag. 61. 96 §•
Den af Utskottet föreslagna redaction är godkänd af Borgare-Ståndetmen deremot har blifvit anmärkt inom Ridderskapet och Adeln: att i stället för ”att Statens påräknade behof inflyta,borde utsättas ”att Statens påräknade tillgångar inflyta”; inom Preste-Ståndet: antingen ”att Statens påräknade inkomster till behofvens fyllande inflyta,” eller oek ”att Statens påräknade inkomster må till fullt belopp inflyta;” samt inom Bonde-Stundet, att ordet ”behof” skulle utbytas emot ”inkomster.”
Då Utskottet här funnit ett förtydligande nödigt, har Utskottet, vid pröfning af de uppgifne olika redactions-förändringarne, ansett sig böra, i stället för orden: ”behof inflyta,” till antagande föreslå följande: ”inkomster må till f ullt belopp inflyta’’ &c. Pag. 63. 102 §.
Borgare-Ståndet bar afslagit den af Utskottet uppgifna redaclionsförändring; och inom Riddérskapet och Adeln har Herr von Hartmansdorff yrkat en annan redaction i början af §:n, nemligen att orden: ”sedan Taxeiingarne samt Pröfnings Comiteerue blifvit fulländade” skulle utbytas emot: ”sedan Taxerings- och Pröfnings-Comiteernes förrättningar, blifvit fulländade;” samt inom Preste-Ståndet bar blifvit föreslaget, att tiden till Debetsedlarnes utdelning före Uppbördsstämma kunde bestämmas lill 14 dagar, högst 3:ne veckor, samt, i afseende på sättet för utdelningen, det borde föreskrifvas, att hvar och en af de skattskyldige ålåge att hemta sin Debetsedel.
Vid öfvervägande häraf, har
Utskottet äfven för sin del insett behof vet af ett förtydligande i redactionen, den Utskottet funnit lämpligare kunna blifva i öfverensstämmelse med Herr von Hartmansdorffs förslag, Bihang till R.
Prot. iR?4 och 1835. 5 Sand. i Afil. a Bandet. 4-de Häftet.
% Bevillning ;-U ts ko t tets JJ-låtande