Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Banko, Under år 1815 19,557 45 11 » 1814 15,565 30 3 » 1815 • . . . . 15,828 45 11 » 1816 26,254 22 1 » 1817 19,351 35 10 » 1818 15,944 29 7 » 1819 25,587 9 — » 1880 14,085 47 6 » 1821 19,046 18 2 » 1822 52,584 26 9 » 1823 40,782 41 11 » 1824 15,031 28 1 » 1823 25,543 15 1 » 1826 20,759 10 1 ,, 1827 14,855 27 3 » 1828 . . 27,765 30 3 >, 1829 44,619 39 8 » 1850 . . 46,843 34 1 » 1851 18,771 28 6 » 1852 24,608 14 9 » 1855 . . , 5 6 » 1854 23,543 28 5 » 1855 27,313 17 — » 1856 44,842 13 2 » 1857 65,815 8 7 » 1858 29,250 23 — » 1859 38,965 46 1 » 1840 58,511 11 3 » 1841 56,551 31 4 » 1842 .... 82,611 32 — » 1845 .... 35,282 11 10 » 1844 ....
38,899 7 9 » 1845 .... 26,657 10 6 » 1846 .... 41,654 18 10 » 1847 38,963 38 » 1848 51,977 1 4 » 1849 . . 102,846 42 10 » 1880 ....
25,704 3 6 » 1851 41,132 1 8 » 1852 25,017 8 9 1855 24,894 22 7 » 1854 22,401 12 10 1855 34,430 44 9 1856 45,958 41 11 « 1857 26,122 32 4 STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. RECKMAN, 1859.
Litt. B. Uppgift ä de värden, hvartill fasta egendomen i riket, enligt generalsammandragen öfver allmänna bevillningen för nedunnämnda år, blifvit uppskattad.
B e v i 1 1 n i n g s t axe r i n g s v ä r d e t å År.
Hus, tomter och stadsjord.
Hem man.
Läge n h e t e r.
Frälse-räntor.
Bruk och bergverk.
Fabriker och manufaktur- inrättningar m. m.
M j ö i - och s å g q v arnar.
Kronans *) samt till boställen anslagna.
Akademier- nas **).
Fromma stiftelsers **).
Allmänna bolags **).
Enskildes samt andra.
Kronans samt boställs— Akademiers och fromma stiftelsers samt allmänna bolags **).
Kronans samt boställs- hafvares.
Akademiers och fromma stiftelsers samt allmänna bolags **).
Utom de under åborätt upplåtna. **)
Uti bevillningssammandraget för 1842 oell följande år är värdet å Akademiers, Fromma stiftelsers och Allmänna bolags hemman, lägenheter och qvarnar icke särskildt upptaget.
181 Litt. C. Sammandrag af imlannämnda staters skattelagar med specielt hänseende til! inkomstskatten.
Fastighetsskatt (contribution fonciére) utgår af jord och byggnader.
Beskattningsgrunden är nettoinkomsten, d. v. s. inkomsten, efter afdrag dels af kostnaderna för odling, utsäde, skörd och underhåll vid jordbruket, och dels af kostnaderna för nödigt underhåll, reparationer och nötning vid byggnader.
Produktionen af lika jordmån, med ett inom kommunen vanligt brukningssätt och beräknad i medeltal för flera år, ligger till grund för inkomstberäkningen.
Tomter och lustanläggningar (alléer, blomstergårdar, dammar etc.) ställas i högsta klassen; ofruktbar eller oodlad jord (sandfält, buskig mark, hedar etc.) beskattas efter inkomsten, som dock ej får understiga 50 centimes pr hectare, (omkring 9 sk. pr tunnland).
Inkomsten af jord beräknas aldrig till fulla beloppet och af byggnader sällan.
Underhållskostnaden för boningshus beräknas vanligen till 25 procent och af fabriker, verkstäder o. d. till 33 procent af bruttoinkomsten.
Skallfria äro: allmänna vägar och platser, floder, statens byggnader, skolhus, prest bostäder, hospitaler samt landtbruksbyggnader, i och för byggnadarna, men icke för tomten.
Temporär slcallfrihet njuta nyodlingar, nybyggnader, nya anläggningar af frukt-, vin- och skogsplanteringar, antingen helt och hållet eller åtminstone i och för den dermed tillämnade inkomsttillväxten.
Fastighetsskattens totalbelopp fastställdes år 1790 till 20 procent af den antagna årliga fastighetsinkomsten, 1,200 millioner francs, och fördelades, med ledning af de äldre skatterna och ungefärliga taxeringar, på de särskilda departementerna (länen) och inom dessa på de särskilda arrondissementerna (fögderierna) och kommunerna (städerna, församlingarna).
Ojemnheten af denna skattläggning visade sig snart.
Väl påbjöds genom lagen af 15 Sept. 1807 en allmän cadastre, med uppmätning och taxering af alla jord- och byggnadsparcel - 182 ler, hvilken skulle ligga till grund för skatternas fördelning på de särskilda departementerna.
Men sedan erfarenheten visat olämpligheten af denna metod, har man, genom lagen af 31 Juli 1831, sökt utfinna beskattningsföremålens sannolika nettoafkastning inom departementerna medelst jemförelse mellan talrika köpe-, arrende-, hyres- och hypoteksdokumenter.
Finansstyrelsen fortfar ännu med en laglig revision af skatlefördelningen på departementerna och använder härvid, utom de förra metoderna, äfven direkta taxeringar af nettoinkomsten genom tillförlitlige skatte- och kommunaltjenstemän; men detta oaktadt finnas departementer, som äro 2i gånger, och kommuner, hvilka äro 10 gånger högre beskattade än andra.
Efter senare granskningar utgör skatteqvoten numera 8 procent af nettoinkomsten.
Person- och bonings- eller hyresskalt (impöt personel et mobilier) tager i anspråk en del af nettoinkomsten utaf den personliga idogheten och den rörliga förmögenheten.
Den grundar sig på lagen af 23 November 1790 och antogs då att utgå med 20 procent af den förmodade årliga nettoinkomsten, 300 millioner francs.
Den fördelas på de särskilda departementerna efter lika grund, som fastighetsskatten.
Måttstock för beskattningen är i första fallet tre dagars arbetslön, som af allmänt departementsråd bestämmes ej under 50 centimes (18 sk.) och ej öfver 1 fr. 50 cent. (1 rdr 6 sk.) pr dag, samt i senare fallet hyran, sorn individuel undersökes af skatlekontrollören och s. k. »répartiteurs» (kommunens maire, hans adjoint och 5 af underprefekten på ett år valde, i kommunen eller dess grannskap boende personer).
Skattskyldig är hvarje person, som åtnjuter medborgerliga rättigheter och ej är fattighjon, således äfven utlänningar (utom diplomater), frånskild hustru och under vissa förhållanden omyndiga barn, boende hos föräldrarna, när de i följd af egen förmögenhet eller förtjenst hafva sjelfständig bergning.
Till boning räknas alla rum, som begagnas till personligt bruk, till nöje och beqvämlighet för den skattskyldige, dess familj och tjenstehjon, sålunda äfven stallar och vagnshus för lyxhästar, lusthus, orangerier o. m. d.
Äfven beskattas embetsman för deras bostad i offentliga byggnader.
Om någon begagnar flera bostäder, t. ex. vinterboning, sommarnöje, jagtslott etc., så erlägger han boningsskatt för hvar och en, men personskatt endast der han anses vara bosatt.
Personalskatlen varierar, enligt hvad förut är nämndt, från 1 fr. 50 cent.
(1 rdr 6 sk.) till och med 4 fr. 50 cent.
(T rdr 18 sk.).
Befrielse från dessa skatter kan af kommunen beviljas åt mycket torftiga per soner, antingen helt och hållet, eller så, att endast personalskatten utgöres, hvarföre skatteqvoten på de öfriga ökas i motsvarande mån.
För närvarande belöper sig person- och boningsskatten till 36,200,000 francs.
Dörr- och fönsterskall (contribution des portes et des fenétres) utgör på sätt och viss en fyllnad uti den genom förut nämnda pålagor åsyftade inkomstskatten.
Den fördelrs liksom de föregående på departementer, arrondissementer och kommuner.
Skatten bestämmes efter antalet af fönster och dörrar, sorn begagnas af den skattskyldige.
Den utgår såsom bestämd eller fast för hus från och roed 1 till 183 och med 5 öppningar, men för hus med 6 eller flera såsom föränderlig.
Här tages hänseende till följande omständigheter: om öppningen är inkörsport eller fönster, om fönsterna äro belägna i botten-, första eller andra våningen, samt om huset är beläget i en kommun med större eller mindre antal invånare Stadens eller kommunens befolkning Taxa för hus med Taxa för hus med 6 öppningar. eller liera 1 2 3 4 5 Inkörs- och magasins- portar.
Dörrar och fönster i parterre, entresol & 2:dra vå- ningen.
Fönster i 3:dje och högre vå- ningar. öppningar. fr. cent. fr. cent. fr. cent. fr. cent. fr. cent. fr. cent. fr. cent. fr. cent. under 5,000 — 30 — 45 — 90 1: 60 2: 50 1: 60 — 60 — 60 från 5,000 till 10,000 — 40 — 60 1: 35 2: 20 3: 25 3: 50 — 75 — 75 » 10,000 » 25,000 — 50 — 80 1: 80 2: 80 4: — 7: 40 — 90 — 75 »25,000 » 50,000 — 60 1: — 2: 70 4: — 5: 50 11: 20 1: 20 — 75 » 50,000 » 100,000 - 80 1: 20 3: 60 5: 20 7: — 15: — 1: 50 — 75 öfver 100,000 .... 1: — 1: 50 4: 50 6: 40 8: 50 18: 80 1: 80 — 75 Skattfria äro fönster och dörrar, som icke gå åt gata, gård eller trädgård; takfönster, då de ej upplysa ett beboeligt rum, fönster och dörrar i stallar, lador, mngasiner, fabriker och andra, icke till menniskobostad hörande eller till dylika bostäders förstorande använda rum.
Likaledes embetsrum, kanslier, kaserner, lärosalar, hospitaler etc.; men icke embetsmäns bostäder.
Den efter tariffen belöpande skatten jemkas alltefter kommunens skattskyldighet, så att summan af individernas skatte belopp blir lika med det hela kommunen åsätta.
Fönster- och dörrskatten belöper sig till 20,700,000 francs.
Yrkes- eller rörelseskatt (contribution des patentes) fördelas icke, såsom de tre ofvannämnda, i förut fastställda summor på de särskilda departementerna o. s. v., utan påföres omedelbart för hvarje yrkes- eller rörelseidkande person i kommunen, af dertill utsedde beskattningsmän.
Skatten utgöres dels enligt en fast, efter rörelseortens beskaffenhet och omfång graderad taxa, dels af en föränderlig afgift, hvilken, lämpad efter yrkeslokalernas hyresvärde, utgår med lägre eller högre procent i förhållande till rörelsens eller yrkets beskaffenhet och rörelseortens folkrikhet.
Yrkesidkare indelas med hänseende till beskattningen i fyra hufvudklasser:
Lo) Vanlige köpmän och handtverkare äro alla underkastade den fasta afgiften, som, alltefter yrkets betydenhet, indelas i 8 klasser, af hvilka hvarje, efter rörelseortens folklikhet, sönderfaller i 8 afdelningar, så att bland dessa 6i- afdelningar den fasta skatten kan variera från 2 till 300 francs.
184 Klasser. 100,000 invånare och deröfver. 50.000 till 100.000 30.000 till 50.000 20,000 till 30,000 10,000 till 20,000 5.000 till 10.000 2,000 till 5,000 2,000 och derunder.
Kr. Fr.
Fr. l:sta 300 240 180 120 80 60 45 35 2:dra 150 120 90 60 45 40 30 25 3:dje 100 80 60 40 30 25 22 18 i:de 75 60 45 30 25 20 18 12 5:te 50 40 30 20 15 12 9 7 6:te 40 32 24 16 10 8 6 4 7:de 20 16 12 8 6 5 4 3 Sale 12 10 8 6 5 4 3 2
De två nedersta klasserna i orter med under 20,000 invånare öro fritagna från den föränderliga skatten.
2:o) Vissa egendomliga, på vidt utgrenade föreningar beräknade eller monopolistiskt ställda handelsyrkens idkare, t. ex. vexelagenter, bankirer, kommissionshandlande, speditörer, oljo- eller gaslysningsentreprenörer etc.
De betala betydliga fasta afgifter, lämpade efter yrkets beskaffenhet, boningsortens folkrikhet eller genom densamma erbjudna särskilda fördelar, t. ex. om tullnederlag der finnes etc. 3:o) Sådana yrken, som icke äro beräknade på eller inskränkta till boningsortens rörelse, t. ex. Franska banken, hfräntesällskap etc. samt bergverk, fabriker eller dermed jemförhga företag, äfvensom yrken, hvilka utöfvas under kringresande.
I och för den fasta skattens bestämmande tages hänseende till företagets art och beskaffenhet m. m , såsom antalet af arbetare, masugnar, maskinbeståndsdelar (väfstolar, spindlar) m. m. 4:o) Alla som drifva så kallade fria yrken: advokater, notarier, läkare, med flera.
De utgöra endast den föränderliga skatten.
Denna varierar från TV till af hyresvärdet, alltefter yrkets betydenhet och den mindre eller större rymlighet, detsamma i jemförelse med andra yrken erfordrar.
Äfven tages i beräkning, om fast afgift betalas eller ej.
Frie från yrkesskatten äro: stats- och kommunaltjenstemän, målare, bildhuggare, gravörer, ritare, skollärare, professorer, journalister, barnmorskor, dramatiska konstnärer, jordbrukare, daglönare, fiskare, gruf- och salin-innehafvare, aktionärer af förut beskattade aktieföretag, utan ersättning förvaltade sparkassor, skeppskaptener, marketentare (vid regementena), husegare och hyresfolk, som tillfälligtvis uthyra en del af deras bostad, arbetare, hvilka hemma hos sig eller hos andra arbeta per styck eller för 185 för daglön utan alt hafva gesäller, lärlingar, skylt eller bod, personer, hvilka pä gator eller torg, under kringvandring, sälja qVastar, gipsfigurer, frukt, grönsaker, fisk, smör, ägg, ost och andra lifsmedel, bodbetjening och andra arbetsbiträden, lumpsamlare, vattenbärare, sjukvårdare, kringvandrande skärslipare och skoflickare.
Yrkesskatten belöper sig för närvarande till 43 millioner francs, af hvilka 92 procent tillfalla staten och 8 procent kommunerna.
Till de direkta skatterna kunna äfven hänföras dels afgijten för gods på den döda handen (fastigheter tillhörande kommuner, korporationer, aktiebolag etc. och hvilka aldrig gå i arf samt sällan afyttras, och hvarigenom staten beröfvas de s. k. droits d’enregistrement, som motsvara den stämplade pappersafgiflen i Sverige för försäljningar, bouppteckningar, testamenten etc.), hvilken afgift utgår med 5 procent af de ifrågavarande fastigheternas nettoafkastning och för närvarande belöper sig till 3,100,000 francs, och dels skatten af bergverk, som utgår med en fast afgift af 10 francs per 100 hectares (3j rdr pr 100 tild) af bruksarealen samt en förunderlig afgift af 5 procent utaf nettoafkastnmgen.
Skattetillskotl utgå dessutom af de förutnämnda direkta skatterna, med undantag af personalskatten.
De utdebiteras i förhållande till det fastställda skattebeloppet och användas dels för statens, depaitementernas och kommunernas behof (centimes additionels generaux, departementaux, communaux), dels till fyllnad af obetalda skatter och afkortningar, till understöd vid öfversvämningar, eldsvådor, hageiskador etc., i och för betäckande af taxeringskostnaderna etc. (centimes additionels pour fonds de secours et de non-valeurs, fonds de réimposition).
Skattetillskotten för departementerna äro af två slag, nemligen fasta tillskott för de vanliga och föränderliga tillskott för de år från år vexlande utgifterna.
Skattetillskottet för kommunerna betraktas alltid såsom föränderligt.
De fasta tillskotten utdebiteras endast af fastighets- och boningsskatten och utgöra för närvarande 16 procent.
Beloppet af skallelillskottet, vare sig för statens, departementernas eller kommunernas behof, bestämmes till maximum årligen i förhållande till statsbehofvet.
Skulle departementer eller kommuner, i och för vigtiga behof, vilja pålägga sig ytterligare tillskott, erfordras dertill regeringens sanktion.
Dessutom har den skattskyldige att betala ett litet tillskott för uppbörden och 5 centimes för debetsedeln.
Ar 1857 steg, genom tillskottet, den ordinarie eller hufvudskatten, enligt följande tabell:
Ordinarie skattesumma (principal) .... 264,8 mill. fres.
Tillskott (centimes additionels) allmänna . 17,4 » » e- , . k fasta . . 62,8 » » » lor departementerna {f.. .. , ,. 1 j föränderliga 23,8 » » Transport: 368,8 » » Bev.-Kom.
Bet. 24 ■186 Transport: 368,8 mill. frcs. rp ii i ,. r** i t fasta ... 31,6 )) )s lillskott lor kommunerna i ....
, ,• [ toränderhga . 27,2 » » Understöd 2,0 » » Fonds non-valeurs 6,9 » » » de réimposition 1,0 » » Uppbörd 0,9 » » S:a 438,400,000 mill frcs.
Förhöjningen genom tillskott utgör i medeltal 66 procent, men kommuner gifvas, der den uppgår till 100 procent.
Debitering oell uppbörd.
Sedan genom den årliga skattelagen skattebeloppet för hvarje särskildt departement blifvit faststäldt och af finansministern delgifvits prefekterne, bestämmes af departementsrådet skattens fördelning på arrondissementerna, och af arrondissements-råden på kommunerna, hvilket sedermera genom refekten före den Usta Oktober hvarje år delgifves åt departementsskattedirektionen.
Denna embetsmyndighet granskar fördelningens laglighet och beräknar, med ledning af befintliga skattelängder, den afgift, som af hvarje kommunens invånare skall erläggas.
Likaledes pröfvar och bestämmer den särskildt det belopp, som i och för yrke och rörelse bör af hvarje skattskyldig utgöras.
De häröfver för hvarje kommun eller sektion särskildt upprättade uppbördslängderna öfverlemnas till prefekten, hvars underskrift åt desamma gifver laga kraft.
Skattedirektionen öfversänder derpå längderna jemte utfärdade debetsedlar till uppbördsmännen inom arrondissementerna, som debitera sig de ifrågavarande summorna samt öfverlemna handlingarna till lokal-uppbördsmännen, hvilka utdela debetsedlarna samt genom marens (orlföreståndarens) försorg låta kungöra uppbördslängden inom kommunen.
Detta kungörande bör ega rum före den Usta Januari (undantagsvis i större städer före den Usta Februari).
Under årets lopp hafva skalte-embetsmyndigheterna att uppsätta skattelängderna, upptaga tillkomna nya skatteföremål och personer, timade förändringar med mera.
Uppbörden verkställes med en tolftedel af skattebeloppet under hvarje månad och börjar i Februari hvarje år.
Dagarna för uppbörden, som sker inom kommunen, kungöras genom marens försorg.
Bland skatte-embetsmännen skiljer sig skcittelcontrollören till sin verksamhet i betydlig mån från andra länders motsvarande funktionärer.
Honom åligger att uti det honom anförtrodda arrondissement uppgifva de skattskyldige, anmäla alla förändringar och tillökningar rörande byggnader, yrken, arrenden, hyror o. s. v. Härvid har han väl att inhemta upplysningar, såväl af lokaluppbördsmännen som ock af andra embetsmyndigheter; men är dock, i de flesta fall, nödsakad att sjelf uppleta och utfinna alla elementer, som äro beskattningsbara.
Sålunda begifver han sig årligen från Maj till Oktober, försedd med de anteckningar och meddelanden, han lyc - -187 kats förskaffa sig, til! hvarje kommun inom sitt distrikt, för att på stallet anteckna alla förändringar, som röra beskattningen.
Dagen för hans ankomst är förut tillkännagifven och repartitörerne (se förut) samt lokaluppbördsmännen äro honom till möte, äfvensom de invånare, om hvilka han erfarit, att förändringar i grunderna för deras beskattning förefallit, och hvilka derföre blifvit kallade att förevisa sina handlingar (köpe-, arrende- och hyreskontrakter, yrkesbref m. m.).
Alla på offentlig och enskild väg vunna upplysningar öfver kommunens skalteförhålianden upptecknas i skattelängden, som undertecknas af ofvannämnde biträden.
Kontrollörens tjenstenit och omtanka öfvervakas af inspektören och direktören.
Inspektören skall inom hvarje kontrollörsdistrikt årligen underställa minst två kommuner en af honom personligen verkställd likartad beskattningsgranskning.
Han har att undersöka kontrollörens embetsutöfning på dess embetsrum och att hvarje månad och qvartal till direktören ingifva rapport.
Direktören verkställer äfven årligen i ett eller två arrondissementer en dylik granskning samt undersöker så väl kontrollörens som inspektörens ernbetskansli.
(Hock, Carl, Die Finanzverwallung Frankreichs, Stuttgart, Cotta 1857).
Nordamerikas Förenta Stater.
Här är förmögenheten, egandet af fast eller lös egendom, föremål för beskattningen.
Unionen, föreningen af de särskilda staterna (the Union, the United States) har att bestrida kostnaderna för centralförvaltningen, representationen i utlandet samt krigs- och skuldväsendet, hvartill alltefter särskilda förhållanden åtgå från 40 till 45 millioner dollars.
Dessa behof fyllas genom försäljning af statsjord och af importtullen, hvilken sistnämnda uppgick år 1853 till 59 millioner dollars.
Staten (the State) öfvertager vanligen endast utgifterna i och för den lagstif tande församlingen och statstjenstemännen, underhållet af centraldomstolarna med dertill hörande fängelser, några barmhertighetsinrättningar, såsom för svagsinta, döfva och blinda.
Dessa årliga utgifter öfverstiga endast i de större och mera utvecklade staterna ett medium af i million dollars.
I åtskilliga stater, hvilka verkställt jernvägs- och kanalanläggningar genom lån, ökas statsutgifterna med deremot svarande räntor.
Statens utgifter betäckas dels af statens fastigheter: jord, egendomar, jernvägar, kanaler m. m., dels af vissa direkta skatter, såsom yrkespatenter, afgifter för auktioner, för försäljning af spirituösa drycker, stämpladt papper m. m. (konsumtionsafgifter å lifsmedel, tillverkningsafgifter å sprit, socker, tobak m. m. ega icke rum).
Äro ofvannämnda intägter icke tillräckliga, så fylles bristen genom direkt beskattning af förmögenheten.
Denna beskattning öfverlåtes åt grefskapen (the counties) och kommunerna (the townships).
Grefskapet (county) kan i allmänhet anses utgöra sambandet mellan de särskilda kommunerna med hänseende till de offentliga anstalter och inrättningar, hvilka hufvudsakligen äro bildade för dessa distrikters bästa. 188 Salund;) öfverlager grefskapet omkostnaderna för dess domstolar och tjenstemän, eller öfverhufvud lör sådana institutioner, hvilka erkännas vara gemensamma för alla kommunerna inom grefskapet.
Vägar och skolor t. ex. underhållas sålunda delvis af grefskapet och kommunerna, alltefter som de äro af gemensam eller enskild art.
För staten New-York, med en befolkning af 3 millioner, utgjorde förmögenhetsskatten enligt American Almenac för 1852:
Statsskatt 481,000 dollars.
Grefskapsskatt 5,300,000 » Kommunskatt 1,220,000 » Summa 7,007,000 dollars. hast egendom taxeras efter dess säljbara värde (saleable value, fair cash value).
Aktiebolag, såsom lör jernvägar, kanaler, fabriker o. s. v., taxeras efter det inbetalda kapitalet utan hänsigt till dividenden eller aktiernas kurs.
Vid taxeringen göres icke afseende på skuld.
Lös egendom eller rörlig förmögenhet, såsom boskap, varor, möbler, fartyg, dokumenter, skuldfodringar, taxeras äfven efter det säljbara värdet.
Skattefria äro sängkläder, husgeråd, kökskarl, några möbler till 150 dollars värde, böcker lill 25 doll., en ko och ett svin med dertill erforderligt foder, eiler i det hela en förmögenhet, som icke öfverstiger 250 doll (1000 rdr).
Sjelfva uppskattningen verkställes af kommunens assessors eller taxeringsman, hvilkas åtgärder pröfvas och fastställas af grefskapets supervisors, motsvarande vår pröfningskomité Taxeringssmännen (assessors) äro 3:ne kommunaltjenstemän, valde vid allmän stämma af alla valberättigade kommunalmedlemmar (invånare från och med 21 års ålder) för en tid af 3 år.
Årligen afgår en ledamot, som likväl kan återväljas, så att alltid två hafva vana vid taxeringen.
Hvarje ledamot erhåller ett arfvode af 1 dollar om dagen under taxeringsförrättningen, som vanligen anses räcka omkring en månad.
Taxeringsmännen uppgöra särskilda längder för den fa sta och rörliga förmögenheten, eller fullkomna och rätta redan befintliga.
Ehuru hufvudgrunden för taxeringen utgöres af den skattskyldiges uppgift, äro dock taxeringsmännen berättigade att begära upplysning rörande den skattskyldiges förmögenhets-förhåJlanden, såsom de föremål han eger, deras värde och dylikt, samt skyldige att efter bästa vetande och samvete uppskatta föremålen till deras rätta, säljbara värde.
Sker uppgift under edlig försäkran om dess rigtighet, äro taxeringsmännen skyldige att i enlighet dermed verkställa uppskattningen.
De sålunda afslutade taxeringslängderna qvarligga hos en af assessorerne till allmän granskning under en tid af 30 dagar, med rättighet för en hvar att dervid göra anmärkningar såväl öfver egen sorn andre kommunalledamöters beskattning.
Efter granskningstidens slut afgifva taxeringsmännen gemensamt yttrande öfver de inkomna anmärkningarna och 189 öfversända längderna och öfriga handlingar till supervisorerne (skatte-öfveruppsyningsmännen).
Supervisorn är vanligen äfven en kommunaltjensteman, som har sig anförtrodd uppbörden och utbetalningen af kommunens medel, men är, likasom supervisorerne från grefskapets öfriga kommuner, tillika medlem af den sålunda sammansatta taxerings-granskningskomiién.
Antalet af ledamöter varierar alltefter antalet af kommunerna inom grefskapet.
Denna komités åliggande är att afhjelpa och afdöma inkomna besvär samt att tillika söka åstadkomma en likformig och proportionerlig uppskattning inom grefskaperna.
Besvär öfver supervisorernes beslut ega icke rum.
Det händer ofta, att den skattskyldige föredrager att till supervisorerne inlemna edlig uppgift öfver sin förmögenhet, för att sålunda undgå att åt sin närmaste omgifning lemna en klar öfversigt af sin förmögenhet.
Supervisorerne ega i sådant (all, och då ej skäl mot trovärdigheten förefinnes, att verkställa uppskattningen i enlighet med uppgiften.
Supervisorerne erhålla ett dagligt arfvode af 2 dollars, och det antages att 30 dagar åtgå lill förrättningen.
Från supervisorerne insändas uppskattningslängderna till statens högsta finansembelsman (ilie comptrollér).
Han uppställer totalsumman af den beskattningsbara förmögenheten inom staten och uträknar den skatteprocent, efter hvilken inom hvarje grefskap skattebidraget skall utgå till unionens, statens, grefskapets och kommunens behof.