Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Cl Anna Brila B—m 1841 i Gef- leborgs lan. sedeslös. d. 19 Juli från kur- huset. d. 20 Ok t. i tjenst; väl.
G2 Augusta
L—g 1817 i Slockholm. straffad för ltsta resan stöld. d. 26 Juli från kor- rektionsin- rättningen. d. 12 Nov. i tjenst; väl.
G3 Ulrika S—g' 1846 i Stockholm. sedeslös. d. 22 Juli från bor- dell.
Qvar; beredes till konfirmation 1863. 64 Anna Carolina 1833 i straffad för Usta d. 11 Aug. d. 1 Nov. ! tjenst; Gr— til Stockholms län. resan stöld. från Ladu- gårdslandet oell bordell. mycket snällt. 65 Christina J — n 1841 i Stockholm. sedeslös. d. 11 Aug. från bor- dell. d. 7 Sept. rymd; se- deslös; sednare på Dillströms inrättning. 66 Maria Elisa- heth L—n. 1805 d:o. straffad för 4:de resan stöld. d. 21 Aug. fr. korrek- tionsinrätt- ningen.
Qvar. 67 Anna J—dr 1844 i Wermland. d:o Usta d:o d:o. d. 15 Aug. från d:o. d. 4 Sept. rymd; be- gärt få återkomma. 68 Adriana Char- lotta B—n 1844 i Sö- dermanland ej straffad. den 1 Sept. fr. 63 Tjär- hofsgatan. d. 3 Nov. i laga tjenst; »riktigt snäll».
(Bilagor.) 657 z 3 g re Namn:
FBdelseår neli orl:
Föregående lefnads- förhåtlanden : Ankommen från:
A n in ärkuingar: 69 Solia D —dt 1813 i Stockholm. rusig och liderlig. d. 17 Sept. fr. 63 Tjär- hofsgatan.
Qvar. 70 Christina N—m 1845 ? straffad för Esta resan stöld. d. 25 Sept. fr. korrek- lionsinratt- ningen. Qvar. 71 Christina Jose- fina S—g 1837 i Stockholm, sedeslös. d. 10 Okl. fran bor- dell. d. 1 Nov. aflägsnade sig; å Dillströmska inrättningen. 72 Wilhelmina Ö— n. 1844 Wermland. d:o d. 27 Okt. från kur- huset.
Qvar. 75 Maria Elisabeth P—n 1804 i Stockholms län. straffad för 2:dra resan stöld. d. 29 Okt. från Djur- gården.
Qvar. 74 Hilda Wilhel- mina A — n 1841 i Norr- köping. sedeslös. den 6 Nov. fr. N:o 34 St.
Badstu- gugatan. d. 25 Nov. i ä Ladu- gårdslandet hos Fru Häger. 75 Carolina Elisa- beth N—n 1844 i Stockholm. straffad för Esta resan stöld. d. 12 Nov. fr. korrek- lionsinrätl- ningen.
Qvar.
Stockholm å Magdalenahemmet vid Stora Ensta, den 29 November 1862, 658 Motioner hos Riddcrskapet och Adeln 1862.
N-'o 208.
(Bilagor.) fcaiicv.-Slyi Boråt t. 15c Bi!.
A. sid. 52 Sammandrag, Af ofvannämnda 75 intagna hafva kommit: från fängelser, nemligen: från Korrektions-inrättning . 33. » Kronohäkte 2. » Polishäktet i Stockholm 2. » Stadens cellfängelse 1. 38. från Arbets- eller Försörjningshus 2. » Sjukhus:
Kurhuset 2, Provisoriska sjukhuset 1, ... 3. » Bordell 10
Af föräldrar eller andra målsmän hafva till inträde anmälts 4.
Efter enskilda menniskovänners eller egen anmälan intagits 18.
Deribland hafva från Magdalenahemmet afgått . . . Summa 75. 66 nemligen: död . 1. till tjenst utlemnade . 36.' ) af föräldiar eller andra anhöriga återupptagna .
A. till hemorten återsända .
7. sig ärligen sjelfförsörjande .
3. efter behörig anmälan från Magdalenahemmet bortgångna . 7. rymda . 5. förflyttade: till Räddningshem 1, till Försörjnings! hus 1, till Kurhus 1, . 3.
Den 28 November qvarvoro
Sä.
Officiella vittnesbörd rörande "Fruntimmersföreningens för besök i Stockholms fängelser" och Magdalenahemmets verksamhet till qvinliga fångars förbättring och beredelse för det fria samfnndsiifvet. i:s Fångvårds-styrelsen hur i dess underdåniga berättelse för år 1855 meddelat Fruutimmers-sällskapets den 8
Ulars 1856 afgifna redogörelse för första årets verksamhet samt derjemte vitsordat, «att Sällskapet pä ett förtjenstfull sätt gagnat fång *) Bland hvilka 11 vitsordats »med utmärkt beröm»; 10 uppgifvits skicka sig »väl»; 4 andra »oklanderligt».
Motioner hos Iitdderskapet och Adeln 1862.
{Bilagor.) 650 »vården och samhället,» äfven derigenom att Sällskapet »förskaffat tjenst eller beredt »en tillflyktsort åt liera bland fångpersonalen vid deras afgång från fängelset» helst det största hindret »för den förbättrade fången att efter frigifningen från fängelset »fortgå på redlighetens väg utan tvifvel består uti den motvilja och det misstroende, »hvarmed han emottages i det fria samhället, der sällan någon är benägen att lemna »honom tjenst eller skydd.»
Antalet af dem, som genom sällskapets bemödanden under loppet af år 1855 vid afgången från fängelset erhållit ett hem, uppgick till 27, af hvilka väl en del sedermera återkommit till fängelset, men flera dels erhållit ordentliga tjenster, dels ock fortfarande vistades i de i hufvudstaden då nyligen bildade förbättringsanstalterna Bethesda- och Magdalenahemmet.
Af Fångvårds-styrelsens sedermera för åren 1856—1859 afgifna underdånig Beran. 1856, berättelser inhemtas, att det ifrågavarande
Fruntimmers-sällskapet under tiden alltjem sia- 5öfortsatt sin verksamhet, så medelst besök å Stockholms stads och läns cellfängelser som genom söndagsskolas hållande å det stora straff- och arbetsfängelset å Norrmalm der tångarne af Sällskapets medlemmar, enligt Fängelse-direktörens vitsord, meddelats en nyttig och lärorik religiös undervisning, hvarjemte Sällskapet hvarje år åt ett ej obetydligt antal fångar, hvilka efter fulländad fängelsetid frigifvits, beredt plats å de begge förenämnde förbättringsanstalterne eller tjenst hos aktningsvärda enskilda personer.
Bland dessa frigifna fångar hade visserligen några till fängelset återkommit, men flertalet, enligt hvad Fängelse-direktören upplyst, iakttagit ett godt uppförande, och detta, oaktadt bland dessa sednare funnits dels sådana, som förut undergått straff för andra och tredje resan stöld, samt tillförene, under loppet af en längre tid fört ett lättjefullt och lastbart lefnadssätt, dels andra, om hvilkas moraliska förbättring, i anseende tdl deras anlag för fylleri, föga hopp förefunnits; hvarjemte bemälde
Direktör tillkännagifva, »alt det tillfälle, som genom Fruntimmers-sällskapets nit och »välvilja blifvit beredt fångpersonalen, att efter frigifvandet kunna erhålla en tillflyktsj>ort, hos fångarna framkallat en bättre anda och en mildare sinnesstämning mot det »fria samhället, hvilket fången eljest i allmänhet betraktar såsom varande mot den»samma fiendtligt»; och har
Direktören till följd häraf ansett, att Sällskapet, efter hans uppfattning, på ett högst tillfredsställande sätt verkat för sitt mål: att till samhället såsom nyttiga och verksamma medlemmar söka återföra förvillade på brottets bana komna qvinnor, samt såmedelst gjort sig förtjent af hvarje för fallna medmenniskors förbättring nitälskande persons tacksamhet och erkänsla.
Predikanten vid Stockholms stadsfängelse har jemväl, under förklarande att Frun- Berätt. j857, timmers-sällskapets medlemmar åt fångarna i samma fängelse meddelat både under- sid- -9- visning, tröst och uppmuntran, derom i öfrigt utlåtit sig sålunda: »sanningsenligt må »denna deras verksamhet, den frikostighet, hvarmed de utdelat små religiösa broschy»rer och tidskrifter, alla af sannt christligt innehåll, lofordas.
De hafva ock sökt att »genom åtskilliga qvinliga brottslingars intagande på de härvarande Räddningshemmen »bereda en möjlighet för den fallna att återgå förbättrad till samhället.» 660 Motioner hos Riddershapet och Adeln 1862.
Sid. 58.
Berat t.
I fångvårdsberättelsen för år 1858 anföres, att, med afseende derå, att
Fruntimmers-sällskapet ej blott i söndags-skolan på ett klart och lättfattligt sätt meddelat undervisning i Guds ords herrliga sanningar samt åt den enskilta fången lemnat tillfället! att med Sällskapets medlemmar samtala om sina framtida förhållanden och erhålla råd, huru den, genom arbetsamhet och laglydnad i det fria tillståndet, skulle kunna förvärfva sitt lifsuppehälle och såmedelst blifva en nyttig samhällsmedlem, utan derjemte för mången öppnat en fristad å Räddningsanstalterna, hvarifrån det alltid varit lättare att åt de frigifna fångarna anskaffa tjenster än direkte från fängelset, har Direktören öfver straff- och arbetsinrättningen å Norrmalm ansett det vara »i »hög grad önskligt, att nämnde anstalter kunde i vidsträcktare skala emottaga frigifna »qvinnofångar, hvilket med de små ressurser, som för närvarande stodo sällskapet »till buds, dock föga vore att hoppas.» Fångvårds-styrelsen har vidare, uti dess, den 31 December 1860, för år 1859 afgifna underdåniga berättelse, ansett sig »uppfylla en kär pligt, då Styrelsen uttryckt »sin erkänsla för det goda och nyttiga, som Sällskapet under de förflutna åren verkat »för fallna menniskors väl, och tillika uttalat den önskan och förhoppning, att likartade »Sällskaper med det snaraste måtte blifva bildade inom alla rikets särskilda län, helst »det trängande behofvet deraf allt mer och mer framträdt, sedan de nya cellfängel »serna blifvit bestämda till straffängelser i allmänhet för dem, som första gången be»trädt brottets bana, enär den goda verkan, som cellfängelset åstadkommit till den »straffades förbättring, i de flesta fall åter skall gå förlorad, såvida icke den straffade, »efter utgången från fängelset, mötes af någon menniskovänlig hand, som vill söka »hjelpa honom att äfven i det fria tillståndet fortsätta sin väg på det ruttas buna.»
Berättelsen för år 1860 innehåller i samma ämne: »Rörande den verksamhet, »som det år 1855 i hufvudstaden bildade Fruntimmers-sällskapet för fångars för— »bättring under loppet af år 1860 utvecklat, har Direktören vid straff- och arbets»fängelset å Norrmalm till Styrelsen afgifvit ett skriftligt utlåtande af följande innehåll: »Jemte vördsam anmälan, att Fruntimmers-sällskapet för fångars förbättring under år »1860 med oförminskadt nit handhaft den af bemälde Sällskap inom fängelset in»rättade Söndagsskola, uti hvilken tångarne med alltmera intresse synas deltaga, får »jag äfven äran meddela, att Sällskapet under sagde år å förbättringsanstalten Magda»lenahemmet emottagit 13 från härvarande fängelse frigifna fångar, af hvilka visser»ligen en del till fängelset återkommit, men flertalet genom Sällskapets ädla bemö»dauden erhållit tjenst.
»Menniskovännen har således förnyad anledning att glädja sig åt ifrågavarande »Sällskaps verksamhet, särdeles då i betraktande tages, att alla här sist omförmälda »fångar varit sådana, som antingen undergått bestraffning för stöld eller till följd af »lättja och ett osedligt lefnadssätt varit hållna till allmänt arbete, och således, på »egen hand lemnade, antagligen ej skulle kunna hafva motstått sådana frestelser, till »följd hvaraf de åter skolat hemfalla till fängelset.» Motioner hos Itidderskapet och Adeln 18G2.
(Jiliafjor.)
Till Öfver—Ståthållaren m. m.
Herr Grefve Hamilton!
Vid underdånig föredragning af Svenska Diakoniss-säliskapets, genom dess förvaltnings-utskott gjorda och af Herr Grefven uti skrifvelse den 3 innevarande månad öfverlemnade underdåniga framställning om beredande af statsanslag åt det af bemälde Sällskap i hufvudstaden öppnade s. k.
Magdalenahemmet, har Kongl.
Maj:t väl icke funnit sådane omständigheter vara för handen, att Kongl. Maj:t på grund deraf nu kunde till denna framställning lemna bifall; men då Kongl. Maj:t erfarit de menniskovänliga och äfven lyckade bemödanden, detta Sällskaps ledamöter, med uppoffring af både tid och penningar, användt för alt till ärbar och sedlig vandel återföra flera i laster och brott fallna qvinnor, har Kongl. Maj:t velat förklara sitt nådiga välbehag med Sällskapets gagneliga verksamhet i detta hänseende; hvarom, på nådigste befallning, jag har den äran att Herr Grefven underrätta med begäran, det Herr Grefven behagade låta detta nådiga förklarande komma till Sällskapets kännedom.
Stockholm den 10 Maj 1861. C. J. Thyselius.
Si».
Enligt den uti Magdalenahemmet hitintills, åren 1868—1862, vunna erfarenhet, utgör ungefärliga årskostnaden för ett sådant räddningshus, hysande dagligen 10—14 intagna qvinnor, med en Förestånderska och två Diakonissor eller Profsystrar: för de förras vård och undervisning, så i läsning och christendom, som uti slöjd, samt för mathållning, lyse, ved, beklädnad, böcker, läkemedel m. m. (å 58/0 öre pr dag, eller 214 R:dr pr år) circa R:dr 3,000: — Härtill kommer: 1 års aflöning till Förestånderskan omkring » 160: — d:o till två Diakonissor minst » 220: — Hyra » 760: — Kronoutskylder och tillfälliga mindre utgifter » 70: — Summa R:mt R:dr 4,200: — Sedan erfarenheten nogsamt ådagalagt angelägenheten af att, uti Magdalenahemmen, med gamla förhärdade brottslingar icke blanda yngre, mindre djupt fallna eller böjligare flickor, så har, uti den för detta ändamål, sedan år 1868, bildade Motioner hos ftiddersleapet och Ådeln 1862.
N:o 208. (tillägor.) Magdalenahemmet* särskilda afdelning: »Räddningshemmet för minderåriga», hvarest ända till tjuguen varit samtidigt intagna, årskostnaden väl icke obetydligt understigit den, för Magdalenahemmet* äldre afdelning, ofvan beräknade kostnad; men då erfarenheten äfven visat angelägenheten af tvenne särskilda afdelningar för de äldre: en till någon tids pröfning efter första inträdet i Magdalenahemmet, den andra, för dem, hvilka vid förenämnde pröfning funnits botfärdige och derföre underkastas en längre fortsatt undervisning och beredelse för ett rätt bruk af friheten; samt enär antalet af omkring tolf torde vara mest lämpligt för den förra af dessa afdelningar, men deremot uti den andra ett ända till dubbelt större torde utan synnerlig olägenhet kunna mottagas: så lärer för 3:ne afdelningar, med det syfte och omfattning här antagits, en' lägre medelkostnad för år, än 4,000 R:dr, icke kunna förutsättas, utgörande således för alla tre afdelningarne omkring 12,000 R:dr — delta desto heldre, som Magdalenahemmet* förvaltning hittills städse varit utmärkt för den sorgfälligaste, genom enskilda gåfvor in natura jemväl understödda, inre hushållning; hvarom årsberättelsernas innehåll och de vid dessa fogade revisionsberättelser kunna åberopas.
Rumstedt, i«C3.
N:is 271 och 272. 663 ft:o 271.
Af Herr Cederschiöld, Robert Theofron, med begäran om upplysning från Banko-Utskottet, huruledes stadgandet i 6 § utaf Banko-reglementet, angående årlig inventering i Riks-bankens alla kassor, blifvit iakttaget.
Som jag af Banko-Utskottets nu handlagda och i vissa delar återremitterade Betänkande N:o 44 erhållit upplysning om det högst anmärkningsvärda och särdeles eftertänkliga förhållande, att inventering af Bankens större generalkassa under en längre tiderymd icke skall hafva egt rum, så får jag vördsamt föreslå, att från Banko-Utskottet mätte infordras upplysning om tiden, när Riks bankens samtliga kassor sednast blifvit inventerade, samt att, derest sådant icke egt rum under loppet af nästlidet år, Banko-Utskottet måtte anmodas från vederbörande infordra upplysning och förklaring öfver orsaken dertill, att stadgandet uti 6 § af Banko-reglementet derom, att alla Bankens kassor minst en gång hvarje år skola inventeras, icke blifvit iakttaget.
M:o 27% Af Grefve Sparre, Erik, angående ändring i vilkoren för det af Rikets Ständer vid sednasle riksdag beviljade låne-understöd för anläggning af en jernväg från Borås till vestra stambanan vid Herrljunga.
Vid sistlidne riksdag beslöto Rikets Ständer att ett lån till belopp af 1,700,000 R:dr skulle beviljas för anläggande af en jernväg från Borås till vestra stambanan Bih. till R.
Prot. 1862 A 1863. 11 Sami. 1 Afd. 85 664 Motioner hos Bidderskapet och Adeln 1862.
N:o 272. mot erläggande af fyra prooent årlig ränta under den för arbetets utförande afsedda tid, men, efter nämnda tids förlopp, fem procent, hvaraf skulle beräknas fyra procent årlig rönta och återstoden utgöra kapital-afbetalning.
Af de öfriga låne-understöd, som vid nämnda riksdag beviljades till jernvägsanläggningar, nemligen: dels emellan sjön Dellen och Ljusne-elf, samt dels förbi Hedens forssar i Luleå-elf, har icke någotdera kommit till stånd.
Borås jernväg åter är redan fullbordad inom en tid af mindre än två år sedan anläggningen börjades, och utan att af det beviljade statslåne-understödet hittills blifvit lyftadt mera än 1,210,000 R:dr, således med en besparing för Statsverket af 490,000
R:dr; eller, då penningarne kosta Staten öfver 3 procent, men af bolaget endast uppbäres 4 såsom ränta, omkring 3,000 R:dr årligen.
Detta oaktadt hafva, till följd af de för ortens industri ogynnsamma förhållanden, som föranledts af det Amerikanska kriget, förhoppningarne om trafik-inkomst af banan under den närmaste tiden efter dess öppnande högst väsendtligt försvagats.
Oafsedt det kända förhållande, att någon tid alltid åtgår, innan trafiken vänjes till en ny kommunikationsled, förekommer således här, att den förnämsta källan till trafiken för ögonblicket utsinat, och torde detta förhållande åtminstone ännu ett år fortfara, hvarefter ytterligare ett eller två år lära förflyta, innan ortens industri kan återvinna sin forna liflighet.
Vid de flera låne-understöd, som innevarande riksdag beviljats för jernvägsanläggningar, hafva tre frihetsår blifvit bestämda, under hvilka ränta och kapitalafbetalning ej fordras.
Jemväl för Köping—Uttersbergs-banan, för hvilken bolagsmännen ej ens vid ansökningen om lån begärt frihetsår, beviljades två sådana.
För de låneunderstöd, som tillförene emot vida lägre ränta, — hälften af hvad Borås-bolaget erlägger, — beviljats till jernvägsanläggningar, har aldrig fordrats ränta under arbetstiden eller något år derefter.
Det är kändt och erkändt, att af intet genom enskild försorg åstadkommet sådant arbete en så stor direkt vinst tillskyndas Staten.
Jag skall derom meddela upplysningar, så snart de komma mig tillhanda.
Den inkomst, som vestra stambanan erhåller genom Borås-banan, är nemligen minst dubbelt så stor, som den, hvilken af Borås-bolaget uppbäres; ty varorna, som till största delen komma från Göteborg, dit också passagerare-trafiken går, föras 8 mil på stambanan, men endast 4 på bibanan.
Beträffande det gods, som föres upp åt landet,iär inkomsten för stambanan i proportion ännu större.
Det kan icke antagas att Rikets Ständer skulle vilja, då uppmärksamhet derpå väckes, bibehålla hårdare vilkor för lån till ett företag, hvaraf Staten skördar en så oerhörd vinst, än för andra, af hvilka den direkta vinsten är ringa eller ingen, minst då detta företag börjar under sådana, till följd af yttre politiska förhållanden framkallade, ogynnsamma konjunkturer.
Man skall tilläfventyrs invända, att bolaget en gång antagit de af Staten bestämda vilkor.
Men om, vid ett förlags-kontrakt emellan enskilde, förläggaren, till följd af förlagstagarens sparsamhet, beredes en besparing af 3,000 R:dr årligen i 31 år, månne icke en naturlig rättskänsla bjuder, att den förre unnar den sednare ränte - Motioner hos Ridåers/tapet och Adeln 1862.
665 frihet för endast trenne är, eller till dess han kommit i gäng med sin rörelse?
Och fordrar icke billigheten detta med så mycket mera skäl, då förlagstagaren, genom ökad trafik på stambanan, oaktadt de olyckliga förhållandena, gör en vinst, som han näppeligen kan hafva väntat sig, under det förlagsgifvaren, tryckt af konjunkturerna, icke får hela den inkomst, han påräknat.
På grund af sistberörda ogynnsamma förhållanden, som inom motionstidens slut icke kunnat åberopas, då ovisst var, om de icke före jernvägarnes öppnande kunde upphöra; men, — då de vid denna jernvägs numera under riksdagens lopp inträf fade öppnande äro för handen, berättiga mig att väcka motion i ämnet, helst de icke förr än nu kunnat visa sin inverkan på trafiken, får jag, med stöd af 56 § Riksdags-ordningen, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med de vid denna riksdag fattade beslut om statsbidrag till enskilda jernvägsanläggningar, i de för låneunderstödet till jernvägen emellan- Borås och Herrljunga bestämda vilkor besluta den förändring, att länet får innehafvas räntefritt under tre år från den dag hvarje särskild del deraf blifvit lyftad; hvarefter å lånebeloppet, i den mån lyftning egt rum, skall inom hvarje kalenderårs slut betalas fem procent efter år räknadt, hvaraf, för hvad af lånet dessförinnan icke godtgjorts, 4 procent årlig ränta och återstoden utgör kapital-afbetalning.
Rumstedt, 1803.
A :o 273, 667 N:o 2? 3.
Af Herr Voll Francken* Qrorg Wolfssanss» om beviljande af ett anslag å 30,000 Ft:dr såsom understöd åt de mest nödlidande lill följd af branden i staden Warberg.
För att i någon män lindra den nöd, som uppkommit i staden Warberg genom den eldsvåda, som ödelagt större delen af staden, får jag, med stöd af 86 § Riksdags-ordningen, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte, till understöd för de mest nödlidande, anslå en summa af 30,900 R:dr Runt, utan återbefalningsskvldighet, att genom den der bildade Nödhjelps-komitéen utdelas.
Stockholm den 12 November 1863. G. IF. von Francken, Bih. till R.
Prot. 1802 A 1803. 11 Sami. 1 Afd. 86 «;,> »?>«.sriiiOKi ;•' - w* ^ H 1A -iU>6» teajtt ':i'u in ■• o* 11?.
' ':<■ VWO ii-.', -j v>' ■■ V.-i •• .01!;0'lö^ ns\)»v. . \*> il* » '■■' 'iimV.M _«,«j ^iodir7/ n'.‘hi>*f i Ifrnmo^iqu tooi ,!.-nn o:»f> ip - » ■' ^ ÖO «•• i •>)>!
I’ " -I ,?!- •-'! ]■■-' ; i V ■ 10- ' ,i irJlS m
Sinna i^ -n *>I» vii b<»)<irt(>iui : * .■■ • . '*■ "i<'' ■>'/- *>:•• ir.n.: iii. ,tsi!ijiitt-?' ■ is .iL> ,i 0;i ,0 .hi i bki (••-fi i ^ i‘ä! -j_i'L(iZ ■ i.ii : i ft*: • .5ö8i i-iiSm-iv.-A 2.5 fou .. i. boJS ‘ > !
Stockholm, thtckt hos Sam.
Komstedt, i»03. b', k i * il * Motioner hos Bidderskapet och Adeln 1863.
N:o 274. m ÄI4.
Af Herr Cederschiöld?
Hildolf; angående aflålande af en underdånig skrifvelse till Kongl.
Majit, i fråga om Waxholms fästnings försättande i fullt försvarsbart skick.
Öfvervägande det betänkliga, i hög grad oroväckande svaghetstillstånd, hvaruti Waxholms fästning, nyckeln från sjösidau till rikets hufvudstad, nyligen af Rikets Ständers Herrar Revisorer befunnits, har hängifvenhet för vår höga forntid och för bevarande af obruten sjelfständighet i arf åt kommande tiders slägten oemotståndligen drifvit till denna väckelse och uppmaning att hasta från ett undermineradt säkerhetstillstånd till de kraftigaste ansträngningar för att värna emot en till sina följder kanske icke anad riksolycka.
Det torde icke erfordras hvarken någon särdeles stor skarpsynthet inom Europeiskt politiska horisonten, betraktad ur synpunkten af de särskilda ländernas statskonst, eller någon ovanlig förmåga att bedöma kultur-situationen såväl inom som emellan verldsdelens särskilda stater, för att redan skönja en annalkande förnyad kamp på lif och död inom vår verldsdel emellan ljus och frihet å ena sidan samt mörker och träldom å den andra.
Uti denna kamp skulle ej en gång den stat kunna undgå att inryckas, hvars befolkning möjligen kunde ega, af öfvervägande egoism alstrad, men för Nordens ädla högsinta folkstammar ännu främmande, och, så länge sjelfständige odlare der plöja sina ärfda tegar, på dem aldrig inympade, förmåga att lugnt, likgiltigt och känslolöst kunna åse, huru ett efter annat bland de utaf förnuftets ljus, vetenskaper och konster och kulturens alla andra välgerningar blomstrande länder och fria folkslag efterhand insvepas och fördränkas uti materiell och moraliskt ödesdigra dimmor från mörkrets isiga regioner; — och den förmodan vore derföre uti mera än ett hänseende vågad, att den Skandinaviska Norden skulle, om ej dess kraft vore af någon stor olycka bruten och förlamad, kunna förblifva en overksam åskådare af den fiirtvillade kamp, vid hvars slut Europas kultur kunde fjettras till aftyning och undergång.
När man nu, ifrån detta i lå ord antydda tillstånd, vidare blickar omkring sig är det svårt att icke finna faran öfverhängande.
BUu till R.
Prof. 1862 & 1863. 11 Samt. 1 Afd. 87 670 Motioner hot Ridderskapet och Adeln 1863.